
Puhemies.
   Julistan torstaina 1. kesäkuuta 2006 keskeytetyn parlamentin istuntojakson uudelleen avatuksi. 
Puhemies.
   Puheenjohtajakokous päätti 8. kesäkuuta pitämässään kokouksessa järjestää neuvoston puheenjohtajavaltion pyynnöstä istunnon. Korostan, että kyseessä on täysistunto sanan täydessä merkityksessä eikä kaikille jäsenille avoin puheenjohtajakokous. Täysistunto pidetään ensi viikon tiistaina, 20. kesäkuuta, klo 11.00–13.00. Kyseisessä täysistunnossa neuvoston puheenjohtaja, liittokansleri Schüssel, kertoo viimeisimmästä Eurooppa-neuvoston kokouksesta ja puheenjohtajakaudestaan, joten toivon, että asianmukainen määrä parlamentin jäseniä osallistuu istuntoon kuullakseen tämän tärkeän julkilausuman.
Esityslistan ainoana kohtana on neuvoston ja komission julkilausumat 15.–16. kesäkuuta 2006 pidettävän Eurooppa-neuvoston kokouksen tulosten johdosta. 
Miguel Ángel Martínez Martínez (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, tästä istunnosta päättäessään puheenjohtajakokous ei uskoakseni ottanut huomioon sitä, että AKT:n ja EU:n yhteinen parlamentaarinen edustajakokous kokoontuu Wienissä samana päivänä ja että 78 parlamentin jäsentä ei näin ollen voi osallistua toiseen näistä kahdesta tapahtumasta: joko suunniteltuun ylimääräiseen istuntoon tai yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen täysistuntoon, johon meillä on velvollisuus osallistua. Minusta on vähintäänkin valitettavaa, ettei tätä tilannetta ole otettu huomioon, koska 78 jäsentä vastaa yli 10 prosenttia Euroopan parlamentin jäsenmäärästä. 
Puhemies.
   Kiitoksia, jäsen Martínez. Istuntojen päällekkäisyys on valitettavaa, toisin kuin se, ettei tätä asiaa ole ajateltu, koska niin on itse asiassa tehty. 
Bernd Posselt (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan vain kysyä, olenko ymmärtänyt asian oikein: puhummeko nyt ylimääräisestä täysistunnosta? Sehän on aivan älytöntä. Otimme kauan sitten käytännöksi järjestää kaikille parlamentin jäsenille avoimen puheenjohtajakokouksen. Sehän olisi tässä tilanteessa varmasti paikallaan. Onko asia näin vai ei? Kaikki muu olisi järjetöntä. Me emme tarvitse täysistuntoa. 
Puhemies.
   Hyvä jäsen Posselt, kyseessä ei ole työjärjestyspuheenvuoro vaan pikemminkin mielipide. Se on hyvin kunnioitettava mielipide, jota ei kuitenkaan voida ottaa huomioon. Puheenjohtajakokous, joka on täysistuntojen aikataulusta päättävä elin, on keskustellut asiasta ja tehnyt päätöksen. Ymmärrän, että täällä salissa on asiasta kaikenlaisia mielipiteitä. Ne jäsenet, jotka haluavat hyväksyä tämän päätöksen, voivat tehdä niin, ja ne jäsenet, jotka haluavat hylätä sen, voivat myöskin tehdä niin, mutta älkää esittäkö henkilökohtaisia mielipiteitänne työjärjestyspuheenvuorojen muodossa.
Puheenjohtajakokous on ottanut huomioon jäsen Martínezin mainitseman päällekkäisyyden. Emme toisinaan voi yhteensovittaa kaikkia esityslistoja. Vaihtoehtona olisi ollut järjestää kaikille jäsenille avoin puheenjohtajakokous. Lopputulos olisi kuitenkin ollut täysin sama, koska samanaikaisesti Wienissä olevat parlamentin jäsenet eivät olisi edelleenkään voineet osallistua kokoukseen.
Suuret kiitokset, hyvät kollegat. Esille tuoduista seikoista huolimatta täysistunto pidetään 20. kesäkuuta klo 11.00. 
Puhemies.
   Puheenjohtajakokouksen 8. toukokuuta 2006 pitämässään kokouksessa työjärjestyksen 130 ja 131 artiklan nojalla laatima lopullinen esityslistaluonnos on jaettu parlamentin jäsenille. Siihen on ehdotettu seuraavaa tarkistusta:
Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä on pyytänyt, ettei tällä viikolla äänestetä Bulgariaa ja Romaniaa koskevasta päätöslauselmasta. Jäsen Brok käyttää nyt puheenvuoron perustellakseen tämän pyynnön. 
Elmar Brok (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, komission esiteltyä 16. kertomuksensa sanoimme, ettemme halua antaa päätöslauselmaa etukäteen. Nyt on kuitenkin ilmennyt, että komission lopulliset ehdotukset esitetään kertomuksen mukaan aikaisintaan lokakuussa. Näin ollen parlamentin pitäisi ilmaista kantansa komission kertomuksen pohjalta samoin lokakuussa eikä ennen sitä.
Päätöslauselmasta ei ole keskusteltu valiokunnissa eikä myöskään useimmissa poliittisissa ryhmissä. Asiasta keskusteltiin puheenjohtajakokouksessa ilmeisesti ensimmäisen kerran vasta torstaina, joten tämän aiheen tärkeys huomioon ottaen minusta ei ole sopivaa päättää päätöslauselmasta nyt. Parlamentin pitäisi suhtautua näin tärkeään kysymykseen erittäin vakavasti voidakseen myöhemmin toivottaa nämä molemmat maat asianmukaisesti tervetulleiksi keskuuteemme.
Pyydän teitä näin ollen poistamaan kyseisen kohdan esityslistasta. 
Hannes Swoboda (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, olen hyvin yllättynyt jäsen Brokin meitä kohtaan esittämästä syytöksestä. Emme voi vain yksinkertaisesti luopua oikeudesta, jonka olemme itsellemme taistelleet. Meidän on ehdottomasti otettava asiaan kantaa.
Olen hyvin yllättynyt tästä muutoksesta. Minun on tietysti pantava se merkille, sillä viisastuminen on myös hyvä demokraattinen oikeus. Pidämme kuitenkin kiinni kannastamme, jonka mukaan parlamentin pitäisi antaa päätöslauselma. Äänestyksen tulos jää nähtäväksi. Katsomme joka tapauksessa, että on varmastikin järkevää ilmaista ennen neuvoston kokousta kantamme, nimittäin että pyrimme tekemään kaikkemme sen varmistamiseksi, että liittyminen tapahtuu 1. tammikuuta 2007.

(1)

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana minuutin puheenvuorot poliittisesti tärkeistä asioista, mihin varattu aika ylittyy, kuten aina. Puhemies pyrkii mahdollistamaan sen, että kaikki jäsenet voivat käyttää puheenvuoron, minkä vuoksi pyydänkin, että teette yhteistyötä ettekä ylitä teille annettua puheaikaa. Kuten tiedätte, annan etusijan niille jäsenille, jotka eivät ole käyttäneet puheenvuoroa kahden edellisen istunnon aikana. 
Véronique De Keyser (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, viime viikolla muutamat perheet teurastettiin heidän ollessaan piknikillä rannalla Gazassa. Tätä tekoa voidaan kuvata ainoastaan sanalla teurastus. Näyttää siltä, että tällä istuntojaksolla on runsaasti mielenkiintoisia aiheita, jopa siinä määrin, ettei tästä aiheesta ole mahdollista keskustella sen kiireellisenä käsittelemisestä puhumattakaan.
Haluan todeta, että jos tämä oli erehdys, kyseessä on niin suuri erehdys, että se ansaitsee riippumattoman tutkinnan. Jos taas kyseessä ei ollut erehdys vaan tahallinen teko, kyse on rikoksesta, joka ansaitsee tulla käsitellyksi kansainvälisissä tuomioistuimissa. Haluan parlamenttimme ottavan asian käsiteltäväksi. Vuonna 1987 välikohtaus, joka ei ollut yhtä vakava kuin tämä, aloitti ensimmäisen palestiinalaisten kansannousun Israelia vastaan. Tämänhetkinen jännittynyt tilanne Palestiinassa huomioon ottaen tällä kertaa kyseessä on todellinen provokaatio.
Graham Watson (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, kun presidentti Bush tulee Eurooppaan 21. kesäkuuta osallistuakseen EU:n ja Yhdysvaltojen huippukokoukseen, kehotan teitä tekemään kaiken voitavanne sen varmistamiseksi, että Guantánamo on kokouksen esityslistan kärjessä. Vietettyään neljä vuotta vankeudessa oikeudellisessa epävarmuudessa kolme miestä teki viikonloppuna itsemurhan. Yhdysvaltojen julkisuusdiplomatiasta vastaava varaulkoministeri kuvasi näitä itsemurhia karkeasti ja epäkunnioittavasti "hyväksi pr-vedoksi". Euroopan unioni, Yhdistyneet Kansakunnat ja ihmisoikeusryhmät kaikkialla maailmassa ovat vaatineet Guantánamon sulkemista. Presidentti Bushin on kerrottava meille, miten ja milloin se tapahtuu.
Yhdysvaltojen korkein oikeus antaa kuun lopussa päätöksen siitä, ovatko erityistuomioistuimet laillisia tuomioistuimia. Kehotan Euroopan unionia tekemään kaiken voitavansa painostaakseen presidentti Bushia sen varmistamiseksi, että leiri suljetaan, jotta vangituille voidaan taata asianmukaiset oikeudenkäynnit, jos heitä vastaan esitetään laillisia syytteitä.
Ján Hudacký (PPE-DE ).
   – Saanen käyttää tätä tilaisuutta ilmaistakseni syvän huoleni Alankomaiden uuden poliittisen puolueen, NVD:n, pyrkimyksistä. Puolueen tarkoituksena on osana puolueohjelmaansa laillistaa zoofilia ja pedofilia. Haluan yhtyä Alankomaiden kansalaisten enemmistön tähän aloitteeseen kohdistamaan arvosteluun ja kehottaa Alankomaiden hallitusta, Euroopan parlamenttia ja muita asian kannalta merkityksellisiä eurooppalaisia elimiä, Interpol mukaan lukien, ryhtymään tarvittaviin toimiin estääkseen tällaiset rikolliset toimet, jotka kohdistuvat lapsiin ja teini-ikäisiin. Emme saa suvaita näitä inhottavia, perverssejä ja rikollisia suunnitelmia, joilla ei ole mitään tekemistä luonnollisuuden ja arvokkuuden kanssa, tai pienintäkään viitettä siitä, että ne saatettaisiin toteuttaa, ja tällaiset suunnitelmat on ehdottomasti kriminalisoitava. Tämäntyyppinen lasten hyväksikäyttö vaarantaa vakavasti ihmisoikeudet, joihin niin usein viittaamme muissa yhteyksissä. 
Monica Frassoni (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiinnittää teidän ja parlamentin huomion Iranista kiiriviin erittäin huolestuttaviin uutisiin, jotka koskevat erityisesti naisaktivistien järjestämän mielenosoituksen tukahduttamista. Naisaktivistit ovat yhdistäneet voimansa vaatiakseen muun muassa perusoikeuksiensa tunnustamista. Näihin oikeuksiin kuuluvat moniavioisuuden lakkauttaminen, tasavertaiset oikeudet avioerotapauksissa, tasavertaiset oikeudet naisille, jotka on kutsuttu todistajiksi tuomioistuimeen, ja lopuksi tilapäisten työsopimusten tekeminen. Työsopimuksiin sisältyvät ehdot ovat tällä hetkellä hyvin epäedullisia naisten kannalta.
Mielenosoitus on johtanut yhden henkilön pidätykseen, ja poliisi on kuulustellut lisäksi useita mielenosoittajia. Arvoisa puhemies, toivon näin ollen, ettette te eikä Euroopan parlamentti halua jättää näitä naisia oman onnensa nojaan, juuri kun he osoittavat mieltään saadakseen tunnustusta oikeuksille, joita pidetään aivan luonnollisina missä tahansa muualla maailmassa. 
Kyriacos Triantaphyllides (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, keskustelemme tänään siitä, saatetaanko ensimmäisestä luvusta Turkin kanssa käytävät neuvottelut päätökseen vai ei. Mietin, miten on mahdollista välttää kriisi Euroopan unionin ja Ankaran välillä, kun viimeksi mainittu on ilmeisesti päättänyt jatkaa järkähtämätöntä politiikkaansa. Toisin sanoen Turkki on omaksunut ulkopolitiikassaan kannan, jota ei voida hyväksyä, kun otetaan huomioon, että se toisaalta keskustelee Euroopan unionin kanssa ja toisaalta ampuu alas yhden EU:n jäsenvaltion hävittäjiä sillä seurauksella, että me suremme kuolonuhreja.
Samaan tapaan Turkki toisaalta saattaa lainsäädäntöön liittyviä lukuja koskevat neuvottelut päätökseen EU:n kanssa, vaikka se ei tunnusta Kyproksen tasavaltaa EU:n jäsenvaltioksi sillä seurauksella, että se on sulkenut satamansa ja lentokenttänsä kyproslaisilta aluksilta ja koneilta.
Jäljellä on vielä kaikkein tärkein luku, nimittäin ihmisoikeudet. Mitä näyttöjä Turkilla on tältä osin? Ei juuri mitään. Murhaiskut tuomioistuimia vastaan, vähemmistöjen sortaminen ja pommitukset, joiden seurauksena menetetään ihmishenkiä viikoittain.
Meidän on näin ollen tutkittava vakavasti kehystä, jossa neuvotteluja käydään Turkin kanssa. Emme voi antaa Turkille synninpäästöä vain ja yksinkertaisesti siksi, että se on strateginen kumppani esimerkiksi energiakysymyksissä. Tällainen kanta miellyttää harvoja eikä niitä monia EU:n kansalaisia, jotka odottavat EU:lta avoimuutta. 
Gerard Batten (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, eurooppalainen pidätysmääräys vaarantaa perinteiset brittiläiset vapaudet, mistä on osoituksena vaalipiirissäni asuvan Malcolm Cubinin tapaus. Cubin on yksi kolmesta sukeltajasta, joita uhkaa luovutus Espanjaan ja joita syytetään espanjalaisen perinnön vahingoittamisesta ja esineiden varastamisesta hylystä. Cubin väittää, että syytteet ovat tekaistuja eikä niiden tueksi ole esitetty todisteita.
Aiemmin käytäntönä oli, että prima facie -todisteet oli toimitettava brittiläiselle tuomioistuimelle ennen kuin Ison-Britannian kansalainen voitiin luovuttaa. Kyseessä oleva rikos oli tunnustettava rikokseksi Isossa-Britanniassa, ja luovutusta pyytävässä maassa oli oltava asianmukainen oikeusjärjestelmä. Kaikki nämä takeet on nyt menetetty, ja edellyttäen että luovutuskaavake on täytetty oikein, Ison-Britannian kansalainen voidaan passittaa matkaan yhtä vähäisillä muodollisuuksilla kuin postipaketti.
Ison-Britannian hallituksen pitäisi kieltäytyä luovuttamasta Cubinia ja hänen kollegojaan, kunnes riittävät todisteet on esitetty ja oikeudenmukainen oikeudenkäynti on taattu. 
Leopold Józef Rutowicz (NI ). –
   Arvoisa puhemies, Puola on yksi EU:n tärkeimmistä pakastemansikoiden tuottajista. Vuodesta 2004 lähtien tuottajien taloudellinen tilanne on heikentynyt, ja Puolassa on ehdotettu polkumyynnin vastaisia toimia, joiden kohteena ovat kolmansien maiden tuottajat.
Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan toukokuussa 2005 laatimassa mietinnössä hedelmien ja vihannesten yhteisen markkinajärjestelyn yksinkertaistamisesta mainittiin muun muassa nopeutettujen menettelyjen suositeltavuus hedelmien kohdalla.
Viime vuonna tehtiin ehdotus suojatoimenpiteiden toteuttamiseksi mansikkamarkkinoilla, mutta päätöstä asiasta ei ole tehty. Kymmenettuhannet tuottajat ovat alkaneet viljellä mansikkaa päätöksen toivossa. Tämänvuotiset alhaiset lämpötilat ja tulvat monilla pelloilla tekevät mansikantuotannosta kallista, samalla kun markkinoiden suojelun puute aiheuttaa erittäin monien viljelijöiden ajautumisen konkurssiin.
Byrokraattiset menettelyt voivat olla hyväkin asia vakaassa tuotantotilanteessa mutta eivät globaaleilla markkinoilla, joilla kilpailu on kovaa ja tärkeät päätökset on usein tehtävä nopeasti. 
Aldis Kušķis (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tällä viikolla, 14. kesäkuuta, tulee kuluneeksi 65 vuotta julmasta rikoksesta ja kaikkein käsittämättömimmästä ihmisoikeusloukkauksesta Euroopassa. Latviassa, Virossa ja Liettuassa yli 30 000 viatonta lasta, vanhusta, naista ja miestä huijattiin karjankuljetusautoihin karkotettaviksi Siperian kuolemanleireille. Olen ylpeä latvialaisista, jotka selvisivät tuskallisista miehitysvuosista ja tekivät aina kaikkensa, jotta voisimme olla ylpeitä siitä, miten tänään elämme. En halua Euroopalta myötätuntoa vaan haluan eurooppalaisen yhteiskunnan ymmärtävän sen kärsimyksen, jota Neuvostoliiton totalitaarinen kommunismi aiheutti Latvialle ja koko Euroopalle. Kesäkuun 14. päivänä esittelen yhdessä kollegoideni Kelamin ja Landsbergisin kanssa Euroopan parlamentille Neuvostoliiton totalitaarisen kommunismin uhrien muistoksi tehdyn muistolaatan, joka on omistettu Baltian maissa vuonna 1941 tehtyjen joukkokarkotusten 65. vuosipäivälle. Olette kaikki lämpimästi tervetulleita tähän muistohetkeen keskiviikkona klo 16.00. Parlamentin puhemies Borrell on myös kutsuttu virallisesti kunnioittamaan karkotettuja ja vastaanottamaan heidän muistokseen kaiverretun muistolaatan. 
Milan Gaľa (PPE-DE ).
   – Itä-Slovakiaa koettelivat viime viikolla useiden jokialueiden vakavat tulvat. Tällaisista rankkasateen aiheuttamista tulvista on tullut erittäin yleisiä muutamina viime vuosina tietyllä alueella. Euroopan unioni pyrkii auttamaan tulvien ja muiden katastrofien jälkivaikutuksista selviämisessä osoittamalla tähän tarkoitukseen varoja solidaarisuusrahastosta. Näiden varojen enimmäismääräksi on kuitenkin määrätty noin 0,6 prosenttia kyseisen maan BKT:stä tai 3 miljardia euroa, mikä on monissa tapauksissa liian suuri summa huomattavista menetyksistä huolimatta. Kannatan voimakkaasti tämän enimmäismäärän alentamista. Tulvat ovat luonnonilmiöitä, joihin on varauduttava ja joiden vaikutuksia on ehkäistävä. Olen tyytyväinen, että aiomme keskustella tässä istunnossa tulvien arviointia ja hallintaa koskevasta mietinnöstä, jossa annetaan lisävalaistusta siihen, miten tämän maailmanlaajuisen ilmiön vaikutuksia pitäisi torjua, erityisesti tulvien ennaltaehkäisyn osalta. 
Edit Herczog (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, vuoden 1945 Potsdamin konferenssissa päätettiin Unkarin, Puolan ja entisen Tšekkoslovakian alueella asuneen saksalaisväestön karkottamisesta. Tammikuun 19. päivästä 1946 alkaen 135 000 saksalaista joutui lähtemään Unkarista – kaikki ne, jotka olivat vuonna 1939 ilmoittaneet äidinkielekseen saksan. Lähes puolet heistä oli kotoisin vaalipiiristäni ja joutui lähtemään kodeistaan toukokuun lopussa ja kesäkuun alussa 1946.
Nyt, 60 vuotta myöhemmin, muistelemme näitä pakkokarkotuksia liikuttavissa ja koskettavissa muistotapahtumissa, joita järjestetään eri paikkakunnilla. Haluan nyt välittää edelleen näiden muistotapahtumien keskeisen viestin. Tärkein tehtävämme nykyään on taata, etteivät nämä 60 vuoden takaiset tapahtumat toistu enää koskaan. Yksi 2000-luvun Euroopan suurimmista inhimillisistä ja poliittisista saavutuksista on ollut se, että on luotu yhteinen vapauden ja rauhan alue, jossa pakkokarkotukset on korvattu henkilöiden vapaalla liikkuvuudella. Kaikkein tärkein tulos on Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä vallitseva rauha, joka muodostaa perustan kaikille tuleville saavutuksille. 
Marianne Mikko (PSE ). –
   Pakkoprostituutio on vakava ongelma Euroopan unionissa. Saksalaisessa Der Spiegel -lehdessä 8. heinäkuuta ilmestynyt artikkeli herätti minussa levottomuutta. Vaikka artikkelissa myönnettiin prostituutioon liittyvä väkivalta ja rikollisuus, siinä esitettiin väitteitä, joihin haluaisin kuulla selvän vastauksen komission jäseneltä Frattinilta, Saksan oikeusministeriltä Zypriesiltä ja Europolilta.
Artikkelissa esitettiin yksipuolisia väitteitä, joiden mukaan Saksaan on tuotu Itä-Euroopasta arviolta 40 000 prostituoitua ja joita ei voida vahvistaa. Lisäksi artikkelissa kyseenalaistettiin se, että jalkapallon MM-kisat ovat lisänneet pakkoprostituutiota Saksassa. Europolin tutkinta, Eurooppa-neuvoston tiedot ja Saksan televisiossa näytetyt tilapäiset bordellikaupungit eivät voi jättää kenellekään mitään epäilystä siitä, että ongelma on olemassa.
Kehotan komission jäsentä Frattinia suhtautumaan erittäin vakavasti viime torstaina antamaansa lupaukseen varmistaa, että pakkoprostituutiosta jalkapallon MM-kisoissa laaditaan perusteellinen katsaus. Odotan näin ollen täsmällisiä tietoja ja tarvittaessa perusteettomien väitteiden kumoamista. 
Ioannis Gklavakis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, osallistuin kuukausi sitten kolmen kansakunnan kokoukseen, jonka aiheena oli Evros-joki. Kokoukseen ottivat osaa kreikkalaiset, bulgarialaiset ja turkkilaiset. Kerroin heille ylpeänä, että Euroopan unioni suhtautuu vakavasti ympäristökysymyksiin, toisin kuin sellaiset suuret maat kuin Yhdysvallat, Kiina, Intia ja niin edelleen. Eräs turkkilainen parlamentaarikko käytti puheenvuoron ja huomautti, että Tonava sekä siihen yhtyvät joet ovat pääsyy Mustanmeren saastumiseen. Saastumista on havaittavissa myös Marmaranmeressä ja jopa Egeanmerellä saakka.
Tutkittuani asiaa minun on ensinnäkin todettava, että Tonava on joki, joka kulkee erittäin monien EU:n jäsenvaltioiden ja monien yhteisön ulkopuolisten maiden läpi sekä EU:hun liittymässä olevien Bulgarian ja Romanian läpi. Menneinä aikoina se oli yhteysväline, jolla oli tärkeä asema liikenteessä, kaupassa, maataloudessa ja kalastuksessa. Aikojen kuluessa teollisuus- ja kaupunkijäte on kuitenkin jatkuvasti tuhonnut tätä jokea. Mitä meidän on tehtävä Tonavalle ja muille Euroopan unionin joille saadaksemme ne jälleen kukoistamaan? 
Marie Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, vuosi 2006 on Euroopan työntekijöiden liikkuvuuden teemavuosi. Lissabonin menestykselliseen strategiaan sisältyvien toimien tarkoituksena on muuttaa eurooppalaisten asennoitumista mahdollisuuteen elää Euroopan unionissa, nähdä se yhtenäisenä markkina-alueena ja pyrkiä hankkimaan keinot, jotka antavat heille oikeuden siirtyä työpaikasta toiseen ja jäsenvaltiosta toiseen tietyksi ajaksi tai pysyvämmin.
Miksi vuodesta 2000 alkaen toteutetut toimet ovat kuitenkin onnistuneet vain osittain? Jäsenvaltioiden toimet laadukkaan koulutuksen edistämiseksi poikkeavat toisistaan edelleen suuresti. EU:n kansalaisille ei kerrota, että 45 prosenttia tulevaisuuden työpaikoista menee korkeakoulututkinnon suorittaneille, 40 prosenttia toisen asteen koulutuksen päättäneille ja vain 15 prosenttia ihmisille, jotka ovat päättäneet pakollisen koulutuksen, ja ettei tämä pakollinen koulutus vähennä koulunsa keskeyttävien määrää.
Aikuiset eivät osallistu riittävästi elinikäisen oppimisen ohjelmiin. Vain laitonta työtä tekevät voivat liikkua vapaasti. Muille se on pelkkää utopiaa. 
Danutė Budreikaitė (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Ukrainan ja Venäjän välillä kuluvan vuoden alussa puhjenneen energiakonfliktin jälkeen aloimme keskustella yhteisestä EU:n energiapolitiikasta. Tulevan politiikan kolme tärkeintä suojaavaa tekijää on nimetty: yhteiset energiamarkkinat, energialähteiden monipuolistaminen ja ilmastonmuutosta koskeva politiikka. Yhteiset energiamarkkinat takaavat energian toimitusvarmuuden, kilpailukykyiset hinnat ja energiansaannin kuluttajille. Mikä on kuitenkin todellisuus?
Pyrkiessään luomaan yhteiset markkinat sähkö- ja maakaasumarkkinoita käsittelevä eurooppalaisten sääntelyviranomaisten ryhmä, joka toimii Euroopan komission neuvonantajana, on päättänyt käynnistää neljä alueellisia energiamarkkinoita koskevaa hanketta. Kyseiset alueet ovat koillinen, pohjoinen, etelä ja kaakko. Neljä Baltian maata, toisin sanoen Liettua, Latvia, Viro ja Suomi, eivät kuulu yhteenkään näistä. Onko näiden neljän valtion pakko luoda erilliset maakaasumarkkinat?
Hyvät kollegat, miten voimme puhua Euroopan unionista, sen laajenemisesta ja yhteisvastuullisuudesta? Onko tällaisella Euroopan unionilla turvattu tulevaisuus ja mahdollisuudet kilpailla globaalissa taloudessa? 
Ryszard Czarnecki (NI ).
   – Arvoisa puhemies, kuullessani Itävallan liittokanslerin Schüsselin sanovan äskettäin aivan oikein, että jonakin päivänä kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot äänestäisivät Euroopan perustuslaista, mieleeni tuli sanonta "parempi myöhään kuin ei milloinkaan". Toivon, että hän tarkoitti tällä kansanäänestyksiä eikä kansallisten parlamenttien äänestystä. Huomautan, että täällä parlamentissa on useita jäseniä, jotka ovat sanoneet aivan alusta saakka, toisin sanoen kahden vuoden ajan, että nämä kansanäänestykset tulisi järjestää samana päivänä.
Perustuslain hyväksymisen osalta on valitettavasti aivan selvää, ettei istuntosalissa läsnä olevan komission jäsenen Wallströmin vierailu Puolaan ole auttanut asiaa. Komission jäsen näet toisti, ettei hän pysty kuvittelemaan tilannetta, jossa perustuslain johdannossa mainittaisiin kristilliset arvot. Kompromissi, joka on Euroopan unionin koko perusajatus, ei nähdäkseni kuulu komission jäsenen sanavarastoon. 
András Gyürk (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan komissio on viime viikkoina antanut tehtäväksi suorittaa paikan päällä tehtäviä tarkastuksia useissa merkittävissä energiayhtiöissä. Näiden tarkastusten tarkoituksena on varmistautua kilpailuperiaatteiden noudattamisesta eurooppalaisilla maakaasu- ja energiamarkkinoilla.
Tarkastusten tulosten mahdollisimman pikaiseen julkistamiseen on kaksi pääasiallista syytä. Ensinnäkin vääristymättömän kilpailun turvaaminen energiamarkkinoilla on erittäin tärkeää eurooppalaisen jalostusteollisuuden tulevan kilpailukyvyn ja EU:n kotitalouksien hyvinvoinnin kannalta. Toiseksi samanaikaisesti komission toimien kanssa täällä parlamentissa alettiin keskustella yhteisen eurooppalaisen energiapolitiikan mahdollisesta luomisesta, ja kyseisten tarkastusten tulokset näyttävät olevan korvaamattomia tälle työlle.
Näin ollen käytän myös tätä foorumia pyytääkseni komissiota tiedottamaan parlamentille ja julkisuudessa tarkastusten tuloksista mahdollisimman pian niiden päätökseen saamisen jälkeen. 
Lasse Lehtinen (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, kun tunnelmat unionissa ovat huonot, pitäisi kiinnittää entistä tarkemmin huomiota siihen, minkälaisen kuvan se antaa itsestään jäsenvaltioissa. Viime syksynä Euroopan unioni nosti kanteen Suomea vastaan sudenmetsästyksestä. Komissio väittää, että sutta ei suojella Suomessa tarpeeksi tehokkaasti, vaikka susien määrä on kymmenessä vuodessa melkein kolminkertaistunut.
Suomi julkaisi vuoden alussa sudenhoitosuunnitelman, mutta kanne on edelleen voimassa. Euroopan unioni on Suomessa epäsuositumpi kuin koskaan ja tämänkaltaiset uutiset ovat omiaan saattamaan integraation naurunalaiseksi. Direktiivejä täytyy noudattaa, mutta järjen käyttö ei ole kielletty. On tiettyjä asioita, joita on helpompi arvioida paikan päällä, ja sudenmetsästys kuuluu näihin asioihin. 
Georgios Papastamkos (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, käytän hyväkseni komission varapuheenjohtajien Wallströmin ja Frattinin läsnäoloa nostaakseni esille Euroopan unionissa huolestuttavasti kasvussa olevan nuorisorikollisuuden.
Psykologien, sosiologien ja taloustieteilijöiden sanat myötävaikuttavat tietysti nuorten rikollisten vaistojen kehittymiseen. Väkivaltaisten kohtausten esittäminen uudelleen audiovisuaalisten lähetysten, erityisesti interaktiivisten elektronisten pelien, välityksellä edesauttaa myös tätä.
Meidän velvollisuutenamme on nähdäkseni edistää pysyvää ja tehokasta strategiaa nuorisorikollisuuden ilmiön ehkäisemiseksi ja torjumiseksi. Velvollisuutemme on yhdistää yksittäiset alakohtaiset toimet järjestelmälliseksi ja organisoiduksi politiikaksi, johon sisältyy psyykkisen terveyden ja sosiaalisen hyvinvoinnin järjestelmällinen edistäminen kouluissa yhteistyössä vanhempien ja kouluyhteisön kanssa ja jonka nimenomaisena tavoitteena on kehittää ohjelmia nuorisorikollisuuden hillitsemiseksi. 
Andrzej Jan Szejna (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Puolassa järjestettiin viime viikolla erittäin monia rauhanomaisia mielenosoituksia, joissa tuettiin mielipiteenvapautta, vähemmistöjen oikeuksia ja suvaitsevaisuutta. Osallistujat olivat eri ikäryhmistä ja eri sukupuolta, ja heillä oli erilaisia näkemyksiä. Tämä todistaa, että puolalainen yhteiskunta on täysin kehittynyt kansalaisyhteiskunta ja että se vaalii Euroopan unionin perusarvoja, kuten vapautta, demokratiaa, mielipiteenvapautta ja tasa-arvoa.
Haluan kiittää kaikkia kollegoja, jotka tukivat näitä aloitteita ja toimia. Kiitän erityisesti jäsen Schulzia, joka osallistui konferenssiin "Puola Euroopan unionissa: vasemmistovaihtoehto". Haluan erityisesti tukea hänen ehdotustaan, että te, arvoisa puhemies, kutsutte Puolan presidentin Lech Kaczyńskin Euroopan parlamenttiin kertomaan näkemyksestään Euroopan unionista ja eurooppalaisten arvojen kunnioittamisesta Puolassa. 
Marian Harkin (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, parhaillaan käynnissä olevalla WTO-neuvottelukierroksella on nähtävissä, että EU:n politiikka, jossa on aina sitouduttu elintarviketurvallisuuden varmistamiseen EU:n kansalaisille, murenee vähitellen. Samanaikaisesti EU:ssa tuotettavien elintarvikkeiden edellytetään tiukasti täyttävän poikkeuksellisen korkeat vaatimukset, mikä on myös välttämätöntä. Kun EU:n elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto perustettiin, yhtenä sen toiminta-ajatuksena oli myötävaikuttaa luottamuksen säilymiseen EU:n kuluttajille tarjottavien elintarvikkeiden turvallisuuteen.
Irish Farmers’ Associationin Brasiliassa äskettäin tekemä tutkimus paljasti täysin riittämättömät suu- ja sorkkatautia koskevat tarkastukset, olemattoman jäljitettävyyden, laajalle levinneen ympäristön tilan heikkenemisen ja sosiaalisen riiston. Kun otetaan huomioon nämä tosiasiat ja se, etteivät Yhdysvallat, Japani, Australia, Etelä-Korea ja Uusi-Seelanti salli tuoreen naudanlihan tuontia Brasiliasta, miksi EU ja elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto hyväksyvät edelleen tällaiset tuontituotteet?
Meidän on varmistettava elintarviketurvallisuus EU:n kansalaisille ja tarvitsemme varmuuden tuontituotteiden laadusta ja jäljitettävyydestä EU:n tuottajilta edellytettävien vaatimusten mukaisesti. 
Carl Schlyter (Verts/ALE )
   Arvoisa puhemies, Ruotsin poliisi teki kaksi viikkoa sitten 50 miehen voimin ratsian sulkeakseen verkkosivuston, jolla helpotettiin tiedostojen jakamista. Suuri määrä palvelimia takavarikoitiin useista eri yhtiöistä, joilla ei ollut mitään tekemistä kyseisen toiminnan kanssa, ja näiden pienyritysten toiminta suljettiin. Lisäksi useat henkilöt pakotettiin antamaan DNA-näytteitä sillä perusteella, että he ovat epäiltyinä hyvin vähäisestä rikoksesta.
Vieläkin vakavampaa on se, että erään musiikkiteollisuuden poliittisen vastustajan – ja juuri musiikkiteollisuus pakotti poliisin tekemään tämän ratsian – verkkosivusto suljettiin kesken vaalikampanjamme. Hän ei näin ollen voinut osallistua täysimääräisesti avoimeen keskusteluun ajamalla liberaalia lainsäädäntöä, kun kyseessä on yksityiskäyttöön tapahtuva ja voittoa tavoittelematon tiedostojen jakaminen. Aiemmin musiikkiteollisuus on aina yrittänyt pysäyttää kaikki tekniset kehitysaskeleet, kuten kasetit, digitaaliset soittimet ja tallentavat CD-soittimet. Se on aina ollut väärässä, sillä kaikki nämä uudet keksinnöt ovat aina johtaneet myynnin kasvuun. Siten on valitettavaa, jos poliisi avustaa keskustelun tukahduttamisessa. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ).
   – Kun olin kuullut kertomuksia portugalilaisiin työntekijöihin useissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa kohdistuneista laittomuuksista, matkustin 4. kesäkuuta muiden Euroopan parlamentin jäsenten kanssa lähellä Alankomaiden rajaa sijaitsevaan belgialaiseen Arendonkin kaupunkiin näissä kahdessa maassa työskentelevien portugalilaisten kanssa järjestettyyn tapaamiseen.
He kertoivat meille useista ongelmista ja syrjintätapauksista, joihin syypäänä ovat erityisesti tilapäis- ja kausityötä tarjoavat toimistot ja joita esiintyy etenkin kukkien kasvatukseen keskittyvissä kasvihuoneissa Alankomaissa ja Belgiassa maataloudessa, mansikanpoiminta mukaan lukien. Arvoisa puhemies, pyydän teitä jälleen kerran vetoamaan komissioon ja näiden kahden jäsenvaltion hallituksiin, että ne suorittaisivat tarvittavat tarkastukset ja valvontatoimenpiteet taatakseen tasavertaiset oikeudet ja lainsäädännön, erityisesti työntekijöille tiedottamista ja rekisteröintiä koskevien direktiivien, noudattamisen sekä torjuakseen kaikenlaista syrjintää, kuten sitä, jota edelleen kohdistuu portugalilaisiin työntekijöihin useissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa. 
Evangelia Tzampazi (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, äskettäisessä tapaamisessa puhemies Borrell Fontellesin ja pääsihteeri Priestleyn kanssa olimme monien parlamentin jäsenten tavoin yhtä mieltä siitä, että esteet ja ennakkoluulot, jotka johtavat vammaisten syrjäytymiseen ja syrjintään, voidaan poistaa käsittelemällä erilaisuutta.
Euroopan parlamentissa tehtiin vuonna 2003 esteettömyyttä koskeva tarkastus. Voimme laajentaa edistystä, jota saavutettiin kyseisen tarkastuksen johtopäätösten soveltamisessa. Meidän pitäisi myös hyödyntää ja tukea henkilöstösääntöjä ja vammaisten työllistämistä koskevaa hyvän käytännön opasta. Meidän pitäisi tukea ajankäytön ja infrastruktuurien osalta Euroopan parlamentissa työskentelevien vapaaehtoisten ryhmää, joka käsittelee vammaisuutta. Vieläkin tärkeämpää vammaisten työllistämiselle asettamiemme tavoitteiden kannalta on, että pyydämme käyttöömme lukuja ja vastaamme seuraaviin kysymyksiin:
- Paljonko vammaisia työskentelee Euroopan parlamentin yksiköissä?
- Paljonko tämä luku on prosentteina työntekijöiden kokonaismäärästä?
Meidän on myös tuettava Euroopan parlamenttia sen pyrkimyksissä täyttää velvoitteensa työnantajana yhtäläisten mahdollisuuksien periaatetta noudattaen.
Kehotan teitä toimimaan suunnannäyttäjinä. 
Antonio Masip Hidalgo (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, eräs Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän jäsen kyseenalaisti demokraattiset takeet oikeudenmukaisesta oikeudenkäynnistä Espanjassa. Espanja pitäisi mielestäni päinvastoin nähdä vastaajien oikeuksien puolustamisen mallimaana, mitä ei voida sanoa tietyistä muista maista. Kuten jäsen Watson totesi, olemme erityisesti hyvin huolissamme siitä, mitä Guantánamossa tapahtuu. Haluaisin käyttää tätä tilaisuutta tuomitakseni sen, että Emilio González, presidentti Bushin edustaja maahanmuutto- ja kansalaisuusasioissa, totesi kotikaupungissani Oviedossa, jonka pormestarina olen toiminut, Guantánamon olevan malli ihmisoikeuksien osalta. Tätä emme voi suvaita, eikä Euroopan unioni voi mielestäni ummistaa silmiään, kuten edellinen sukupolvi teki juutalaisten kansanmurhan tapauksessa. 
Marios Matsakis (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, joka kesä metsäpalot aiheuttavat tuhoa ympäristölle ja murhenäytelmän kansalaisillemme. Tämä pitää erityisesti paikkansa eteläisissä jäsenvaltioissa, joissa korkeat lämpötilat, voimakkaat tuulet ja vaikeakulkuinen maasto tekevät sammutustyöstä äärimmäisen vaikeaa. Ennaltaehkäisy on kiistatta erittäin tärkeää.
Kyproksella syttyy satoja metsäpaloja joka kesä. Monet metsäpalot syttyvät, kun ilmajohdot joutuvat kosketuksiin voimajohtojen kanssa, jotka kulkevat metsän läpi. Viime viikolla todistin tällaisen palon syttymistä kotiseudullani. Tämä voitaisiin helposti estää yksinkertaisesti päällystämällä ilmajohdot kumilla. Näin yksinkertaista ja verrattain edullista toimenpidettä ei kuitenkaan käytetä yleisesti monilla eteläisen Euroopan metsäalueilla.
Arvoisa puhemies, pyydän teitä saattamaan tämän asian komission tietoon ja pyydän, että parlamentti ottaa ennen kesätaukoa kantaa metsäpaloja ennaltaehkäisevien toimien toteuttamiseen jäsenvaltioissa. 
James Nicholson (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan tuoda parlamentin tietoon, että jo toinen siipikarjan jalostuslaitos on lopettanut toimintansa vaalipiirissäni viimeisten kahden viikon aikana, mikä tarkoittaa 300–400 työpaikan menettämistä. Pohjois-Irlannin kaltaisella pienellä alueella on menetetty aiemmin jo 600 työpaikkaa. Tiedustellessani syitä laitoksen sulkemiseen minulle kerrottiin erittäin selväsanaisesti, että pääasiallisena syynä oli halpatuonti Thaimaasta ja Brasiliasta.
Meidän on esitettävä itsellemme vakavia kysymyksiä Euroopan unionissa. Olen vankasti sitä mieltä, että elintarvikkeille ja kanojen tuotannolle on asetettava tiukat vaatimukset. Euroopan unioni ei voi eikä saa katsoa sivusta eikä sallia sitä, että tuottajamme pakotetaan pois markkinoilta. Tarvitsemme selkeät päällysmerkinnät, jotka osoittavat, missä elintarvike on tuotettu. Meidän on annettava kuluttajan valita. Antakaamme ainakin maataloustuottajillemme edes jonkinlainen mahdollisuus ratkaista tämä ongelma. 
Jörg Leichtfried (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Chilen ja Argentiinan välisellä rajalla sijaitsevien useiden eri jäätikköjen alla uskotaan olevan suunnattomia kulta-, hopea- ja kupariesiintymiä. Työttömyys ympäröivällä alueella on erittäin korkea, ja asukkaat saavat toimeentulonsa lähes yksinomaan maataloudesta. Useat yhtiöt ovat nyt ryhtymässä louhimaan näitä mineraalivaroja tavalla, joka antaa aihetta suureen huoleen. Louhinnassa käytetään arsenikkia sisältäviä aineita, ja jotkin jäätiköt on määrä purkaa osittain ja koota uudelleen uuteen paikkaan, mitä minun on hyvin vaikea kuvitella.
Ympäristöjärjestöt pelkäävät erityisesti arsenikin aiheuttamia haittavaikutuksia Huascon laaksolle, jossa 70 000 pienviljelijää kasvattaa satoa kastelujärjestelmiä käyttäen. Ympäristöjärjestöjen ja alueen asukkaiden vastustuksesta huolimatta Chilen hallitus on valitettavasti näyttänyt vihreää valoa kaivostoiminnan käynnistämiselle. Näin tehdessään se hyväksyy tietoisesti, että alueen ekologinen tasapaino järkkyy. Vetoan näin ollen komissioon, että se kiinnittäisi huomionsa tähän ongelmalliseen hankkeeseen ja esittäisi ehdotuksia, miten asianomaiset voitaisiin saada luopumaan hankkeesta. 
Mirosław Mariusz Piotrowski (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, Dick Martyn laatimassa, 7. kesäkuuta julkaistussa Euroopan neuvoston parlamentaarisen yleiskokouksen raportissa todetaan muun muassa, että Puolassa oli salaisia vankiloita, joissa väitettyjä terroristeja säilytettiin CIA:n käskystä. Raportin laatija ei kuitenkaan esitä mitään todisteita tämän väitteen tueksi. Puolaa vastaan hyökätään, koska se on Yhdysvaltojen vankka liittolainen, ja epäsuorasti sen vuoksi, että Puola pitää kiinni perinteisistä arvoista ja eurooppalaisen yhdenmukaisuuden vastustamisesta.
Perustamalla nämä syytökset todisteiden sijasta pelkkiin oletuksiin pyritään häpäisemään Puola kansainvälisellä areenalla. Senaattori Marty puhui parlamentin väkiaikaisessa valiokunnassa, mistä huolimatta valiokunnan mietintöluonnoksessa ei mainita Puolaa, eikä valiokunnan tähänastinen toiminta ole tuonut uutta tietoa tutkintaan. 
Alyn Smith (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, esitän vetoomuksen yhden vaalipiirini, Skotlannin Shetlannin saarten asukkaan puolesta Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen epäinhimillisiä toimia vastaan. Sakchai Makow on uusi skotti ja uusi shetlantilainen. Hän on syntynyt Thaimaassa, mutta kasvoi Shetlannin saarilla. Hän puhuu vain vähän thain kieltä eikä hänellä ole ystäviä tai perhettä Thaimaassa.
Vuonna 2004 Sakchai Makow syyllistyi vakavaan rikokseen, nimittäin tuhopolttoon. Hän joutui vankilaan, sovitti tuomionsa, maksoi velkansa yhteiskunnalle, ja hänet toivotettiin avosylin tervetulleeksi takaisin Shetlannin saarten yhteisöön. Aamuvarhaisella tehdyssä rynnäkössä hänet siepattiin Shetlannissa sijaitsevasta kodistaan ja vietiin huipputurvalliseen englantilaiseen vankilaan, jossa häntä uhkaa maastakarkotus. Tämä johtuu suurelta osin siitä, että Yhdistyneen kuningaskunnan sisäasiainministeriön tarkoituksena on ryhtyä epäviisaasti ankariin toimenpiteisiin sellaisia väitettyjä laittomia maahanmuuttajia vastaan, joilla on rikosrekisteri. Sisäasiainministeriön tavoitteena on lähinnä näyttää kovapintaiselta Kaakkois-Englannissa toimivan iltapäivälehdistön silmissä.
Katson, että Sakchai Makowin ihmisoikeuksia on loukattu yksinomaan sellaisen toimintaohjelman pönkittämiseksi, joka on epäterve, epädemokraattinen ja, uskallanko sanoa, ei-eurooppalainen.
Otan nämä ihmisoikeusloukkaukset esille EU:n viranomaisten kanssa ja toivon, että te, arvoisa puhemies, Skotlannin ja ihmisoikeuksien ystävänä, tuette meitä. Sakchai on uusi skotti ja uusi shetlantilainen. Lontoosta käsin toimivan ministerin ei pitäisi pystyä karkottamaan häntä maasta vain näyttääkseen kovapintaiselta. 
Marcin Libicki (UEN ). –
   Arvoisa puhemies, kaikkien vaalipiiriäni Wielkopolskaa edustavien poliittisten ryhmien jäsenten suostumuksella haluan muistuttaa teitä siitä, että tässä kuussa tulee kuluneeksi 50 vuotta Poznanin työläisten kapinasta Puolaa tuolloin johtanutta totalitaarista hallintoa vastaan. Kapina tukahdutettiin väkivaltaisesti, jolloin lähes 100 ihmistä sai surmansa. Tämä tapahtui kesäkuussa 1956. Poznanin työläisten kapina ei ehkä merkinnyt totalitaarisen hallinnon loppua tai edes lopun alkua. Se oli kuitenkin totalitaaristen hallintojen alun loppu Keski- ja Itä-Euroopassa.
Haluan tänään muistella näitä tapahtumia ja osoittaa kunnioitusta niihin osallistuneille ja erityisesti niissä surmansa saaneille ihmisille. 
Richard Corbett (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, saanen viimeisenä puhujana käyttää minuutin puheenvuoroni ilmaistakseni ihailuni teitä kohtaan tavasta, jolla organisoitte minuutin puheenvuorot, siinä mielessä, että pyritte antamaan puheenvuoron mahdollisimman monelle jäsenelle ja niille, jotka eivät ole käyttäneet puheenvuoroa äskettäin.
Pyrkimyksiänne heikentää kuitenkin jossain määrin niiden jäsenten suuri määrä, jotka pyytävät nimensä merkitsemistä puhujaluetteloon mutta eivät sitten ilmaannukaan paikalle. Voisitte ehkä pyytää asiasta vastaavaa parlamentin valiokuntaa tutkimaan tätä asiaa ja työjärjestystä sekä mahdollisesti suorittamaan vertailua kyselytuntiin. Kyselytunnillahan menetellään niin, että jos jäsen ei ole paikalla, hän menettää tietyksi ajaksi oikeuden esittää uuden kysymyksen. Tämä ehkä kannustaisi suurempaan kurinalaisuuteen.
Mekin voisimme ehkä ottaa tämän asian parlamentin esityslistalle. Lehtereillä istuvat tai istuntoa webstreaming-palvelun kautta seuraavat ihmiset ovat varmasti hyvin ymmällään siitä, mitä parhaillaan teemme, koska sitä ei ole esityslistalla. He varmasti miettivät, mikä keskustelu on itse asiassa meneillään. Ehkäpä asia pitäisi korjata ja tämä kohta laittaa sinne, mihin se kuuluu, eli esityslistalle. 
Puhemies.
   Suuret kiitokset, jäsen Corbett. Esititte mielestäni joitakin erittäin hyviä ehdotuksia. Yritämme soveltaa niitä, koska ne vaikuttavat erittäin järkeviltä, kuten aina. Olen pahoillani, etten voi antaa enää puheenvuoroa tietyille jäsenille, jotka ovat käyttäneet puheenvuoron edellisissä istunnoissa, mutta emme voi antaa komission jäsenten odottaa enää kauempaa. 

Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana Michael Cashmanin laatima vetoomusvaliokunnan mietintö (A6-0178/2006) vetoomusvaliokunnan käsittelemistä asioista parlamentin toimintavuonna (maaliskuu 2004–joulukuu 2005) [2005/2135(INI)]. 
Michael Cashman (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, kun minusta tehtiin vetoomusvaliokunnan ensimmäinen varapuheenjohtaja, kollegat sanoivat minulle, että työ muistuttaisi lähinnä hautausmaan portinvartijaa: näkisin monen menevän sisään, mutta en kovinkaan monen tulevan ulos.
Minulla on ilo kertoa, että olemme erityisesti viimevuotisten toimien aikana nähneet monien menevän portista sisään ja vieläkin useampien tulevan siitä ulos. Hautausmaa vetoomusvaliokunta ei varmasti ole, sillä se elää ja voi hyvin ja sen toiminta on edelleen vilkastumassa. Vetoomusvaliokunta on todennäköisesti yksi tärkeimmistä valiokunnista parlamentissa. Näin jotkut sanoisivat ja näin minä ensimmäisen varapuheenjohtajan ominaisuudessa , mutta uskon vilpittömästi sen olevan totta. Vetoomusvaliokunta on suora linkki toimielimen ja kansalaisten välillä, sillä kansalaiset hakevat usein hyvitystä jäsenvaltioiden tasolla ilmeneviin ongelmiin. Olen myös iloinen voidessani sanoa, että teemme läheistä yhteistyötä komission kanssa. Olemme ratkaisukeskeinen valiokunta. Kansalaiset kertovat meille ongelmistaan, ja me pyrimme ratkaisemaan ne nopeasti ja tehokkaasti.
Jäsenvaltioissa ei aina tunnusteta tämän parlamenttia edustavan valiokunnan tärkeyttä. Yksi suosituksistani olisikin varmasti lisätä jäsenvaltioiden edustajien läsnäoloa, kun käsittelemme niihin liittyviä kysymyksiä.
Mietintö on pitkähkö, mikä johtuu lähinnä EU:n laajentumisesta. Valiokunnan työmäärä on kasvanut. Vetoomusmenettelyllä ja valiokunnan työllä on ollut vaikutusvaltainen asema jäsenvaltioiden painostamisessa sen varmistamiseksi, että EU:n lainsäädäntö saatetaan tyydyttävästi osaksi kansallista lainsäädäntöä ja pannaan samalla tavoin täytäntöön. Mikä tärkeää, vetoomusvaliokunta myös korostaa niiden EU:n kansalaisten ahdinkoa, joiden oikeuksia rajoitetaan. Sähköisen vetoomusjärjestelmän käyttöönotto on osoittautunut hyödylliseksi välineeksi valiokunnan jäsenille, heidän avustajilleen ja poliittisten ryhmien henkilökunnalle ja antaa meille kaikille mahdollisuuden seurata esitettyjen vetoomusten käsittelyn edistymistä.
Mainitsen mietinnössäni muutamia keskeisiä seikkoja. Menemättä liiaksi yksityiskohtiin haluan korostaa vain kahta aluetta, joilla valiokunta on onnistunut käyttämään vaikutusvaltaansa, vaikkakaan ei täysimääräisesti. Kyseiset tapaukset ovat jäsen Fourtoun Valencian itsehallintoalueen rakennustoimintaa säätelevästä laista (LRAU) laatima mietintö, jonka hyväksyimme joulukuussa 2005, ja Kreikan viranomaisten suorittamasta autojen takavarikoinnista laatimani mietintö, jonka hyväksyimme aiemmin tänä vuonna. Nämä esimerkit havainnollistavat hyvin järjestelmän parhaimpia ja huonoimpia puolia. Olemme kylläkin saaneet aikaan ratkaisun joissakin tapauksissa, joissa Kreikan viranomaiset ovat takavarikoineet autoja, mutta minun on todettava, että tilanne Valenciassa on valitettavasti edelleen vakava ja sitä on seurattava jatkossakin.
Esitän mietinnössäni useita suosituksia, joihin kuuluvat valiokunnan jäsenmäärän nostaminen suunnilleen samaan kuin muissa valiokunnissa ja menettelyjemme nopeuttaminen komission kanssa tehtävän työn osalta tiiviin yhteistyön ja tehokkaiden työskentelymenetelmien varmistamiseksi.
Haluan kiittää erityisesti komission edustajia, jotka käyvät usein valiokunnassa, odottavat kauan ja käsittelevät sen jälkeen vakavasti ja tehokkaasti asialistalla olevia kysymyksiä. Emme voi kiittää heitä tarpeeksi. Komission henkilöstön työtä ei aina täysin tunnusteta.
Minusta on tärkeää, että meillä on kuitenkin selvät säännöt vetoomusten käsiteltäväksi ottamisesta erityisesti tulevaisuudessa, jotta varmistetaan, että kaikki kansalaiset voivat turvautua vetoomusmenettelyyn ja ettei järjestelmää käytetä väärin. Olen esittänyt täysistunnolle sosialidemokraattisen ryhmän nimissä vain yhden tarkistuksen, jossa korostetaan, että vetoomusmenettely on periaatteessa tarkoitettu EU:n kansalaisille, ja tuetaan näkemystä, jonka mukaan vetoomusmenettelyn pitäisi olla periaatteessa sellaisille EU:n kansalaisille suunnattu palvelu, joilla ei ole muita keinoja turvautua Euroopan parlamentin toimintaan. Euroopan parlamentin jäsenet voivat EU:n kansalaisina käyttää tätä oikeutta hyväkseen, mutta heillä on käytettävissään myös muita parlamentaarisia menettelyjä. Toivon, että muut poliittiset ryhmät voivat tukea tämän tarkistuksen tavoitetta.
Haluan myös kiittää vetoomusvaliokunnan sihteeristöä väsymättömästä tuesta valiokunnan jäsenten työlle ja meidän työllemme. Kuten muidenkin valiokuntien sihteeristöt, joiden kanssa olen työskennellyt, vetoomusvaliokunnan sihteeristö antaa korkealaatuista apua meille kaikille. Yksinkertaisesti sanottuna, emme pystyisi tekemään työtämme ilman heitä. Haluankin päättää puheenvuoroni kiittämällä vielä kerran kaikkia sihteeristön jäseniä. Odotan mielenkiinnolla parlamentin kommentteja. Haluan myös kiittää vetoomusvaliokunnan puheenjohtajaa Libickiä kaikesta hänen työstään ja tuestaan, jota hän antaa meille kaikille.
Margot Wallström,
   . Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää esittelijä Cashmania selkeästä ja hyödyllisestä mietinnöstä. Hänen tarinansa hautausmaan portinvartijasta tuo mieleeni yliopiston rehtorin, joka vertasi omaa työtään hautausmaan portinvartijaan. Hän sanoi, että "alapuolellani on paljon ihmisiä eikä ketään kuuntelemassa".
Vetoomukset tarjoavat nopeasti muuttuvan näkymän monien kansalaisten huolenaiheisiin nykyään. Ne käsittävät useita eri politiikanaloja ja käytännössä kaikki jäsenvaltiot sekä antavat laajan läpileikkauksen kansalaisyhteiskunnasta, yksittäisestä kansalaisesta aina monikansallisiin kansalaisjärjestöihin saakka.
Esittelijänne on oikeassa korostaessaan kaiken sen työn merkitystä, jota vuosittain vastaanottamanne yli tuhat vetoomusta edustavat. Vetoomusvaliokunta tarjoaa kiistatta kansalaisille tärkeän kanavan palautteen antamiseen EU:n toimista ja politiikasta. Se tehostaa näin omalta osaltaan demokraattista valvontaa, joka koskee yhteisön lainsäädäntöä ja sen täytäntöönpanoa EU:n, kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla.
Haluan tarkastella lähemmin kolmea mietintöön ja päätöslauselmaan sisältyvää näkökohtaa. Esittelijä oli erittäin ystävällinen ja avulias komissiota kohtaan, joten en halua aiheuttaa tältä osin ristiriitoja. Mietinnössä tehdään suuri numero toisaalta vetoomusmenettelyn ja toisaalta komission toisinaan rikkomusmenettelyn aloittamiseen johtavan kantelumenettelyn rinnakkaisuudesta. Siltä osin kuin rinnakkaisuutta tai jopa päällekkäisyyttä ilmenee, on luonnollista vertailla näitä kahta menettelyä. Meidän pitäisi mielestäni välttää keskustelua vetoomusmenettelyn ja kantelumenettelyn suhteellisista ansioista. Kummallakin menettelyllä on oma oikeusperustansa ja omat erityispiirteensä, ja mielestäni kumpikin toimielimistämme toimii oikein säilyttäessään ne, samalla kun se kunnioittaa toisen tarpeita. Selkokielellä sanottuna molemmilla menettelyillä pyritään viime kädessä varmistamaan, että EU:n lainsäädäntöä sovelletaan kansalaisten eduksi.
Rikkomusmenettelyssä on kuitenkin kyse komissiosta ja jäsenvaltiosta. Vetoomusmenettely koskee yksittäistä kansalaista ja kansalaisia edustavaa parlamenttia. Kumpikin menettely on siis luonteeltaan erilainen. Tämä ei tarkoita sitä, ettemmekö pyrkisi jatkossakin parantamaan yhteistyötä entisestään. Komissio on myös tulevaisuudessa, kuten aina, valiokunnan käytettävissä.
Tästä pääsenkin toiseen kohtaan. Kuten tiedätte, komissio on jo luvannut kiinnittää enemmän huomiota rikkomusmenettelyä koskeviin vetoomuksiin yhteisön oikeuden soveltamista koskevassa vuosikertomuksessaan. Lisäksi on tärkeää muistaa, että vetoomusvaliokunnalle annettavien tietojen määrä ylittää jo sen, mitä toimielinten välisessä sopimuksessa edellytetään. Tämä on tärkeää avoimuuden kannalta.
Päätöslauselmaesityksessä väitetään, ettei komissio toimi riittävän nopeasti ja päättäväisesti joissakin tapauksissa, joissa vetoomus- ja rikkomusmenettely ovat vireillä samanaikaisesti. Siinä näin ollen ehdotetaan, että näitä menettelyjä on koordinoitava paremmin.
Saanen sanoa tästä vain yhden asian. On vain luonnollista, että vetoomuksen esittäjä, joka nostaa esille jonkin epäkohdan, saattaa tarvita hyvitystä pikaisesti. Meidän pitäisi kuitenkin muistaa, että yksittäisen vetoomuksen ihanteellinen käsittelyaika on lähes väistämättä lyhyempi kuin rikkomusmenettelyssä, joka vie jo luonteensa vuoksi tietyn ajan. Meillä on muun muassa velvollisuus tehdä yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa, mikä edellyttää välttämättä monivaiheista menettelyä. Meidän pitäisi välttää epärealististen toiveiden herättämistä tapauksissa, joissa päällekkäisyyttä ilmenee. Yksittäisen kansalaisen kannalta rikkomusmenettelyn menestyksellinen lopputulos ei ole välttämättä ja automaattisesti perimmäinen ja ainoa tavoite.
Rikkomusmenettelyn menestykselliseen lopputulokseen ei välttämättä edes liity suoranaisesti juuri sitä hyvitystä, jota vetoomuksen esittäjä hakee. Meillä on lukuisia esimerkkejä tästä. Vetoomusmenettelyllä ja rikkomusmenettelyllä on erilaiset ja erilliset tavoitteet, toiminnot ja tehtävät. Komission kantelumenettelyn tehokkuutta ei siten voida muodollisesti yhdistää vetoomuksiin.
Kummankin meistä, siis komission ja parlamentin, pitäisi sen sijaan pyrkiä varmistamaan, että omat menettelymme – vetoomukset ja rikkomukset – soveltuvat kulloiseenkin tarkoitukseen, ja meidän olisi jatkettava hedelmällistä yhteistyötämme ja vahvistettava sitä mahdollisimman paljon.
Jätän kommentoimatta muutamia muita yksityiskohtia, jotka liittyvät menettelyihin ja menetelmiin.
Saanen päättää puheenvuoroni viestittämällä suhtautuvani avoimesti mietinnön perussanomaan, jonka mukaan vetoomukset ovat tärkeitä demokratian ja kansalaisten kannalta. Komissio on valmis tekemään kaiken mahdollisen parantaakseen yhteistyötämme.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou,
   – Arvoisa puhemies, onnittelen arvoisaa ystävääni Cashmania mietinnöstä, jonka hän esittelee Euroopan parlamentille, koska EU:n kansalaisille kuuluvaa vetoomusoikeutta on pidettävä perusvälineenä EU:n kansalaisuutta koskevan tietoisuuden vahvistamisessa.
Komission jäsen esitteli hyvin yksityiskohtaisesti Euroopan komission näkemykset siitä mietinnön osasta, joka koskee komissiota. On totta, että EU:n kansalaiset käyttävät sekä komissiolle tehtäviä kanteluja, kuten komission 22. kertomuksessa yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta osoitetaan, että Euroopan parlamentille esitettäviä vetoomuksia keinona saada vahvistusta toiveelleen yhteisön oikeuden soveltamisesta.
Toisaalta toivomme EU:n kansalaisten olevan yhteisön säännöstön tunnollisia tuomareita. Toisaalta emme kuitenkaan anna heille mahdollisuutta saada samaa kohtelua sekä komissiolta että parlamentin vetoomusvaliokunnalta, kun otetaan huomioon, etteivät heidän virallisesti valitsemansa edustajat voi tarkistaa vetoomuksia ensimmäisestä vaiheesta lähtien, kuten jäsen Cashmanin mietinnöstä on selvästi ymmärrettävissä. Avoimuus puuttuu myös Euroopan komission päätöksistä, ja toinen asia, joka puuttuu, on neuvoston läsnäolo. Tuemme mietinnössä esitettyä näkemystä siitä, että vetoomusten vastaanottamista ja tutkimista koskevaa menetelmää ja menettelyä on muutettava, jotta EU:n kansalaiset kokevat, että heidän vetoomuksensa todellakin tutkitaan soveltamatta niihin puoluepoliittisia tai muita vastaavia kriteereitä sihteeristössä, joka on puolueeton ja joka ei puutu Euroopan parlamentin jäsenten työhön. 
Alexandra Dobolyi,
   . Arvoisa puhemies, pidän myönteisenä jäsen Cashmanin mietintöä, joka on juuri niin hyvä kuin odotimmekin sen olevan. Kansalaisten luottamus Euroopan unioniin on heikentynyt. Voimakkain viesti tästä oli perustuslain hylkääminen vuosi sitten. Kansalaisten lähettämä viesti on selvä. He vaativat meiltä lisää avoimuutta ja läpinäkyvyyttä. He haluavat poliitikkojen ja toimielinten osoittavan enemmän kiinnostusta ongelmiin, jotka koskettavat kansalaisia henkilökohtaisesti.
On selvää, että EU:n tasolla järjestetyillä eri kuulemisilla on ollut jotain vaikutusta: kuulemme nyt kansalaisten viestin, mutta meidän pitäisi myös kuunnella. Tämä edellyttää lisävoimavarojen osoittamista eri elimille, joilla on suorin yhteys kansalaisiin, ja sulkematta mitään muuta elintä tämän ulkopuolelle aloittaisin henkilökohtaisesti vetoomusvaliokunnasta. Kuten jäsen Cashmanin mietinnössä tehdään selväksi, vetoomusvaliokunnalla on hyvin merkittävä asema kansalaisten huolenaiheiden ja ongelmien saattamisessa EU:n toimielinten tietoon.
Samalla tavoin kuin parlamentin on osoitettava enemmän voimavaroja vetoomusvaliokunnalle, muiden toimielinten ja erityisesti komission on osoitettava enemmän voimavaroja kansalaisille vastaamisessa ilmenevien viivästysten vähentämiseksi. Tuen siten erityisesti mietinnön 20–23 kohtaa ja toivon, että kaikissa poliittisissa ryhmissä samoin kuin puhemiehistössä ja puheenjohtajakokouksessa voidaan keskustella siitä, miten tehostaa työtämme kansalaisten auttamiseksi. Parlamentin pitäisi antaa tälle suuri painoarvo toimikauden jälkimmäisellä puoliskolla. 
Diana Wallis,
   . Arvoisa puhemies, haluan onnitella jäsen Cashmania hänen laajasta ja vahvasta mietinnöstään. Pidän myös myönteisenä sitä kannustavaa ja vahvistavaa tapaa, jolla hän käsittelee joitakin seikkoja, joita olemme jo käsitelleet kertomuksessa yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta.
On aivan selvää, että EU:n kansalaiset antavat paljon palautetta vetoomusten muodossa, ja haluaisin nostaa mietinnöstä esille kaksi aihetta. Ensimmäinen on laadukkaampi ja kansalaisten ehdotuksista vaikutteita ottava lainsäädäntö, ja toinen paremmat hyvitysmekanismit. Näitä molempia yhdistää yksi seikka, ja se on lisätiedon tarve kansallisella tasolla. Jäsenvaltioissa tarvitaan lisätietoa EU:n lainsäädännöstä ja politiikasta sekä siitä, miten sitä valvotaan ja miten saadaan oikeutta. Näemme valiokunnassa liian usein tapauksia, joissa kansalaisia on pompoteltu edestakaisin eri instituutioiden ja asiamiesten välillä näiden tietämättä, kenen puoleen kääntyä. Meidän on tehtävä tästä loppu.
Sitten toinen kohta eli selkeämpi ja kansalaisten ehdotuksista vaikutteita ottava lainsäädäntö. Muutama viikko sitten me täällä parlamentissa tuimme ajatusta kansalaisille tarkoitettujen tiivistelmien liittämisestä jokaisen eurooppalaisen säädöksen alkuun. Viime viikolla jotkut meistä olivat Helsingissä tapaamassa Suomen oikeusministeriön edustajia. Suomi käyttää jo kansalaisille tai toimeenpaneville tahoille tarkoitettuja tiivistelmiä. Heidän tätä koskevissa ohjeissaan sanotaan, että jokaisessa säädöksessä tulisi korostaa ehdotetun lainsäädännön tarkoitusta. Säädöksen pääsisältö pitäisi esittää selkokielellä oikeustermejä, ammattislangia ja viittauksia muuhun lainsäädäntöön välttäen, ja tiivistelmän pituus saa olla vain yksi sivu. Jos EU:n lainsäädäntö suunnattaisiin asianmukaisesti kansalaisille tällä tavoin, selkokielellä sanottuna meille esitettäisiin ehkä vähemmän vetoomuksia! 
Marcin Libicki,
   . Arvoisa puhemies, en aina kehu mietintöjä puheenvuoroissani, koska niissä ei useinkaan ole mitään kehuttavaa. Nostan kuitenkin erittäin kunnioittavasti hattua jäsen Cashmanin mietinnölle ja toivon, että kaikki parlamentille esiteltävät mietinnöt voisivat olla senkaltaisia. Mietintö on selkeä ja täsmällinen, ja siinä todetaan, mitä vaadimme ja mitä odotamme.
Vetoomusvaliokunnan puheenjohtajana haluan kiittää paitsi esittelijää myös valiokuntamme varapuheenjohtajia samoin kuin niitä valiokunnan hyvin aktiivisia jäseniä, jotka ovat parhaillaan läsnä salissa, heidän suurista ponnisteluistaan tehtäviensä hoidossa. Haluan tietysti myös omasta puolestani ilmaista kiitollisuuteni valiokunnan sihteeristölle, joka tekee erittäin hyvää työtä valmistellessaan työtämme.
Arvoisa puhemies, valiokuntamme perustettiin EU:n toimielinten tuomiseksi lähemmäs tavallisia kansalaisia, ja juuri näin se tekeekin. Tästä syystä työmme myös kuvastaa kaikkia niitä ongelmia, jotka vaikuttavat eniten Euroopan unionin kansalaisten arkeen, esimerkiksi ympäristö, maankäytön suunnittelu, johon on jo viitattu, ammatillinen pätevyys, vakuuttaminen ja koko joukko kysymyksiä, jotka liittyvät vakuutusyhtiöiden epärehellisyyteen.
Arvoisa puhemies, valiokuntamme työ kuvastaa myös Euroopan unionin perusperiaatteita, kuten demokratiaa ja sananvapautta. Haluan tässä yhteydessä korostaa erityisesti sitä, mitä jäsen Cashman totesi mietinnön 18 ja 22 kohdassa, ja pyytää Euroopan komissiota nimittämään korkea-arvoisen virkamiehen työskentelemään kanssamme. Tämä on äärimmäisen tärkeää. Yhteistyömme Euroopan komission kanssa on erittäin hyvää, siitä ei ole mitään epäselvyyttä, mutta olisi hyödyllistä, jos korkea-arvoinen virkamies tekisi yhteistyötä kanssamme ja seuraisi toimintaamme päivittäin. Toinen seikka, jonka jäsen Cashman mainitsi mietinnössään ja jota haluan korostaa voimakkaasti, on se, että valiokuntamme on erittäin tärkeä juuri siitä syystä, että se työskentelee suoraan tavallisten kansalaisten kanssa. Valiokunnan jäsenmäärää olisi lisättävä, kuten jäsen Cashman on jo todennut. 
András Gyürk (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, yrittäessään vakuuttaa äänestäjänsä Euroopan parlamentin aseman tärkeydestä monet sen jäsenistä ovat varmastikin kuulleet kansalaisten vastaavan alistuneesti, että "Bryssel on liian kaukana täältä". Tämä mielipide on valitettavasti nähtävissä myös tilastoissa, jotka osoittavat Euroopan parlamentin vaalien äänestysprosentin laskevan vaalikausi vaalikaudelta.
"Bryssel on liian kaukana täältä!" Kuulin nämä sanat myös 40 unkarilaiselta palomieheltä, jotka matkustivat noin vuosi sitten kolme päivää linja-autolla Brysseliin saakka esittääkseen vetoomuksensa henkilökohtaisesti parlamenttirakennuksessa. Bryssel oli kaukana myös heille, mutta vain maantieteellisesti. He puhuivat luottavaisesti toivoen, että heidän vetoomuksensa, joka koski palomiesten työaikojen sääntelyä, olisi tuloksellinen.
Heidän vetoomuksensa oli ensimmäisiä uusista jäsenvaltioista vastaanotettuja vetoomuksia. Käsiteltävänä olevassa mietinnössä kuitenkin osoitetaan, että tällaisten vetoomusten määrä on hyvin pieni, mistä voidaan päätellä, että tarvitaan lisätoimia, joilla asiasta tiedotetaan uusien jäsenvaltioiden kansalaisille.
Vetoomusten määrän lisääminen, mikä on tavoitteemme, ei kuitenkaan ole itsetarkoitus sinänsä. Tavoitteenamme on varmistaa, että vetoomusoikeus juurrutetaan eurooppalaiseen tietoisuuteen sekä vanhoissa että uusissa jäsenvaltioissa. Cashmanin mietinnössä huomautetaan aivan oikein, että tämä olisi hyödyllistä Euroopan unionin toiminnalle, koska vetoomukset ovat arvokas tiedonlähde eurooppalaisten säädösten täytäntöönpanosta tuoden päivänvaloon täytäntöönpanoprosessin puutteet sellaisina kuin tavalliset EU:n kansalaiset ne näkevät.
Viimeisten 18 kuukauden käytäntö myös osoittaa, että ympäristönsuojelun, sosiaaliturvan tai jopa sisämarkkinoiden aloilla on esitetty useita vetoomuksia, joista voi olla apua tiettyjen EU:n direktiivien parantamisessa.
Siinä toivossa, että tämä prosessi jatkuu, kiitän jäsen Cashmania hänen työstään ja kannatan tietysti mietinnön hyväksymistä. 
Miguel Ángel Martínez Martínez (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan onnitella jäsen Cashmania hänen mietinnöstään ja tuen suosituksia, joita hän ehdottaa lisätäkseen vetoomusvaliokuntamme tehokkuutta.
Haluaisin esittää lisäksi pari huomautusta. Ensinnäkin pahoittelen sitä, että monet parlamentin jäsenet ovat tietämättömiä vetoomusvaliokunnan tekemästä työstä ja panevat sen merkille vain siinä erityistapauksessa, että valiokunta käsittelee heidän kotiseutuaan koskevaa kantelua. Valiokunnan työ on kuitenkin perustavanlaatuinen mekanismi parlamentin ja kansalaisten välisissä suhteissa. Kansalaisten luottamus paitsi parlamenttiin ja heidän edustajiinsa parlamentissa myös yleisesti ottaen Euroopan unioniin riippuu usein tämän mekanismin tehokkuudesta. Tästä syystä vetoan Euroopan parlamentin jäseniin, että he osoittaisivat enemmän mielenkiintoa vetoomusvaliokuntaamme kohtaan, koska kyse on heidän valiokunnastaan.
Toinen huomioni koskee myös suuremman tehokkuuden tavoittelemista, tässä tapauksessa sen estämiseksi, mitä pidän vetoomusvaliokunnan väärinkäyttönä. Kyseessä on tärkein EU:n kansalaisten ja kansalaisten muodostamien yhdistysten käytettävissä oleva foorumi, jolla he voivat esittää parlamentille kantelunsa yhteisön lainsäädännön väitetystä rikkomisesta. Euroopan parlamentin työjärjestys antaa toisaalta parlamentin jäsenille useita eri tapoja toimia tällaisissa tapauksissa. Minusta on siten luonnotonta, että Euroopan parlamentin jäsenet voivat rekisteröidä kanteluja, joita sitten käsitellään parlamentin vetoomusvaliokunnassa.
En kyseenalaista meille kansalaisina kuuluvaa oikeutta esittää kanteluja parlamentille, mutta tämä käytäntö on minusta poliittisesti epäkorrekti ja sitä käytetään toisinaan yllytystarkoituksessa. Minusta on eettisesti tuomittavaa, että jäsenet rekisteröivät vetoomuksen ja sitten päättävät siitä itse vetoomusvaliokunnassa. Lisäksi tämä tilanne vaikuttaa oikeudellisesti arveluttavalta. Me Euroopan parlamentin sosialidemokraattisessa ryhmässä esitämmekin tarkistusta, jota toivon parlamentin tukevan ja jossa suositetaan, että parlamentin jäsenet jättävät tällaisten menettelyjen vireille panemisen kansalaisille, samalla kun me käytämme muita työjärjestyksessä tarjottuja kanavia.
Päätän puheenvuoroni onnittelemalla vetoomusvaliokunnan puheenjohtajistoon kuuluvia jäseniä sekä parlamentille ja poliittisille ryhmille työskenteleviä erinomaisia virkamiehiä, jotka päivittäin antavat meille mahdollisuuden edistyä työssämme. Monien kuukausien ajan olen seurannut sivusta työtä, jota he ovat tehneet äärimmäisen pitkässä menettelyssä, joka on nyt onneksi päättynyt, salliakseen Don Quijote -lentokenttähankkeen jatkumisen Espanjan Ciudad Realissa, josta olen kotoisin. Lisäksi osallistuessani asiasta käytyyn keskusteluun minulla oli mahdollisuus nähdä vetoomusvaliokunnan toimivan tehokkaasti sen varmistamiseksi, että parlamenttimme työllä myötävaikutetaan siihen, että asiat tehdään kunnolla. 
Carlos José Iturgaiz Angulo (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, en tiedä, viittasiko jäsen Martínez jäsen Ludfordiin, joka esitti tällaisen ehdotuksen jokin aika sitten.
Haluan kiittää jäsen Cashmania hänen työstään. Kaikella kunnioituksella tätä työtä kohtaan minun on kuitenkin todettava, että valtuuskuntamme on täysin eri mieltä mietinnön perusteluista, sillä vaikka päätöslauselmaesityksessä ei viitatakaan suoraan Valencian itsehallintoalueeseen, olette päättäneet pilkata sitä. Valencia on mainittu mietinnössä, joten kerron teille, mikä tilanne on: Valencian itsehallintoalue on malliesimerkki järjestäytyneestä ja johdonmukaisesta kasvusta sekä kestävästä kehityksestä huolimatta alueen kielteisestä imagosta, joka tuhoaa tämän seudun, jota sekä Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä että Rodríguez Zapateron hallitus yrittävät tehdä tunnetuksi Euroopan unionin toimielimille ja espanjalaiselle yhteiskunnalle.
Emme saa myöskään unohtaa Espanjan televisiossa parhaillaan käynnissä olevaa mustamaalauskampanjaa, jossa annetaan yksipuolista ja puolueellista tietoa Valencian itsehallintoalueen kaupunkikehityksestä.
Kyllä, hyvä kollegat, aivan niin. Valencian itsehallintoalueella on yksi EU:n edistyneimmistä lainsäädännöistä kaupunkisuunnittelun ja luonnonympäristön suojelun aloilla, ja todisteena tästä on se, että Valencian itsehallintoalueella on 19 luonnonpuistoa, 31 kunnallista suojelukohdetta ja 4 suojelualuetta.
Lisäksi kuluvan toimikauden aikana suojelemien alueiden pinta-ala ylittää uudelleen rakentamiskäyttöön luokiteltujen alueiden pinta-alan 2 500 prosentilla – kuulitte oikein, 2 500 prosentilla. Tämä on osoitus siitä, että Valencian hallitus edistää luonnon- ja kaupunkiympäristön suojelua ja että sen kaupunkisuunnittelu on kestävää ja korkealaatuista.
Itse asiassa suojeltujen luonnonalueiden pinta-ala Valencian itsehallintoalueella on yhdeksän kertaa suurempi kuin 8 vuotta sitten, sillä vuonna 1995 suojellun alueen osuus oli 3 prosenttia, kun se nyt ylittää 29 prosenttia.
Suojellun alueen osuus on Valencian itsehallintoalueella näin ollen 17 prosenttia EU:n keskiarvon yläpuolella. Kyseisellä alueella on enemmän suojeltuja alueita kuin sellaisilla jäsenvaltioilla kuin Tanska, Kreikka, Portugali, Alankomaat, Italia, Irlanti, Suomi, Luxemburg ja Ruotsi, enkä pitkästytä teitä mainitsemalla kunkin maan prosenttilukuja.
Meidän on siten muistettava, että kansanpuolueen muodostama Valencian hallitus saattoi LRAU-lain ajan tasalle, minkä sosialistien muodostama aluehallitus hyväksyi. Hallitus saattoi näin päätökseen Valencian kaupunkisuunnittelua ja maankäytön suunnittelua koskevan lainsäädännön yhteisön lainsäädännön mukaisesti ja otti tässä yhteydessä aina huomioon Euroopan parlamentin ja Euroopan komission suositukset. 
Maria Matsouka (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vuosi sen jälkeen, kun ranskalaiset ja hollantilaiset hylkäsivät perustuslakisopimuksen, olemme hämmennyksen vallassa siltä osin, miten voimme tuoda EU:ta lähemmäs kansalaisiaan. Euroopan unionihan tarkoittaa nimenomaan sen kansalaisia ja toimielimiä. Kansalaisilleen EU taas tarkoittaa toimielimiä, paitsi että toimielimet antavat usein sen vaikutelman, että ne tekevät työtään kaukana kaikesta.
Jos EU puolustaa kansalaistensa oikeuksia, tämän on oltava havaittavissa heidän arjessaan. Vetoomusoikeus on yksi tärkeimmistä välineistä, jolla jokainen kansalainen voi osallistua aktiivisesti EU:n toimintaan. Vetoomusoikeus on yksi tärkeimmistä välineistä sosiaalisen ja ihmisläheisen EU:n korostamisessa.
Valiokuntamme perustaminen ja Euroopan oikeusasiamiehen viran perustaminen ovat askelia, jotka otettiin, koska olemme myöntäneet puutteemme ja heikkoutemme. Meidän on hyödynnettävä näitä elimiä enemmän kansalaisten kanssa tapahtuvassa viestinnässä. Esittelijämme vaatii aivan oikein, että vetoomusvaliokuntaa vahvistetaan sekä sihteeristön että poliittisten ryhmien henkilökunnan osalta.
Meidän on todellakin tiedotettava kansalaisille paremmin olemassaolostamme, ja komission ja neuvoston, tai toisin sanoen jäsenvaltioiden, on joka tapauksessa lakattava pelkäämästä yhteistyön lisäämistä vetoomusvaliokunnan kanssa. Niiden pitäisi tietää, että ongelmien korostaminen ratkaisemalla ne antaa uskottavuutta. Toisin sanoen, sen myötä kansalaiset voitetaan vähitellen Euroopan yhdentymisen puolelle, kaikki ne, jotka vastustavat avoimuutta tai jotka eivät halua EU:ta tai suhtautuvat siihen epäillen.
Onnitteluni, Michael. 
Inés Ayala Sender (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, halusin vain sanoa jäsen Iturgaizille, ettemme ole täällä käydäksemme espanjalaisten keskinäistä keskustelua kansallisista tai alueellisista televisioasemista ja että 15 000 EU:n kansalaista on allekirjoittanut aihetta koskevat vetoomukset.
Haluan kuitenkin keskittyä puheenvuorossani jäsen Cashmanin mietintöön ja onnitella häntä lämpimästi tästä asiakirjasta ja hänen monista järkevistä päätelmistään. Haluan myös esittelijän tavoin kiittää hallintovirkamiehiämme ja komission sihteeristöä. Annan täyden tukeni hänen vaatimukselleen voimavarojen lisäämisestä, komission kanssa tehtävän yhteistyön parantamisesta ja vetoomusvaliokunnan edustuksen vahvistamisesta parlamentissa, koska parlamentissa on jäseniä, jotka haluavat osallistua valiokunnan työhön mutta eivät voi tehdä niin sen rajallisen jäsenmäärän vuoksi.
Haluan nostaa esille kolme kysymystä tai huolenaihetta, jotka ovat juolahtaneet mieleeni seuratessani vetoomusvaliokunnassa käytävää suunnattoman eloisaa ja vilkasta keskustelua, joka on kiehtovaa.
Ensinnäkin tästä lähtien on ehkä analysoitava sitä, miten vetoomusten käsiteltäväksi ottaminen voi siirtyä puhtaasti byrokraattisesta menettelystä politiikan piiriin, kuten tapahtuu muissa elimissä, esimerkiksi Euroopan neuvostossa.
Toiseksi haluan myös todeta, että vetoomusten käsittelyaika ja komission kohtuuttomat viivästykset lausunnon antamisessa parlamentille ja ennen kaikkea päätösten tekemisessä johtavat toisinaan huomattaviin menetyksiin. Haluankin kiittää komission jäsentä Wallströmiä hänen halukkuudestaan parantaa tätä tilannetta tulevaisuudessa ja ehkäistä viivästyksiä. Joissakin tapauksissa minulle on syntynyt näistä viivästyksistä sellainen vaikutelma, että muut toimielimet, kuten komissio ja jopa oikeusasiamies, ovat yhteistyön tekemisen sijasta pelkästään tiedottaneet päätöksistään vetoomusvaliokunnan jäsenten välityksellä. 
Michael Cashman (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, jäsen Iturgaiz Angulo on toistanut parlamentissa tänä iltana väitteen, jonka esitti alun perin Valencian hallituksen entinen ministeri, nimittäin että olen mukana mustamaalaamassa perusteettomasti Valencian hallitusta.
Minun on sanottava heti paikalla ja kaikella asiaankuuluvalla vakavuudella, että suhtaudun todellakin erittäin vakavasti näihin syytöksiin, joiden tarkoituksena on heikentää rehellisyyttäni ja mainettani. Puolustan mainettani ja rehellisyyttäni viimeiseen saakka. Sanon näitä syytöksiä esittäville henkilöille, että jos he uskovat väitteideni olevan täysin perusteettomia, voisivatko he ystävällisesti perustella näkemyksensä ja tehdä niin nopeasti. 
Margot Wallström,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää kaikkia parlamentin jäseniä heidän ystävällisistä sanoistaan, jotka täydentävät mukavasti tiukkasanaista mietintöä.
Jäsen Wallis tiivisti erinomaisesti, mistä tässä asiassa on viime kädessä kyse. Kyse on laadukkaammista säädöksistä ja paremmasta hyvityksestä. Saanen sanoa, että olemme ottaneet mallia Suomesta, ja olen ehdottanut viestinnän parantamiseksi tehdyn sisäisen toimintasuunnitelman yhteydessä, että laatisimme maallikoille tarkoitetun tiivistelmän jokaiseen komission esittämään ehdotukseen. Teemme lujasti töitä tämän asian parissa, ja haluan nähdä sen toteutuvan ennen toimikauteni päättymistä. Meidän pitäisi pystyä selittämään yhdellä sivulla yksinkertaista ja ymmärrettävää kieltä käyttäen, mitä haluamme tehdä ja mitä ehdotamme.
Lupaamme tehdä tiiviimmin yhteistyötä oikeusasiamiehen, vetoomusvaliokunnan ja Euroopan parlamentin kanssa sen varmistamisessa, että menettelyjämme parannetaan tarvittaessa.
Päätän puheenvuoroni toteamalla, että komissio ihailee teidän tapaanne vetoomusvaliokunnan sihteeristön työtä. Suuret kiitokset tästä keskustelusta. 
Carlos José Iturgaiz Angulo (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, vaikuttaa siltä, ettei jäsen Cashmanin vainoharhaisuus tunne rajoja. Jäsen Cashman, en viitannut puheenvuorossani suoraan teihin vaan siihen, että ryhmäni on eri mieltä yhdestä mietintönne perustelujen osasta. Me parlamentin jäsenethän voimme tietenkin puhua perusteluista, jotka olette sisällyttänyt esittelemäänne mietintöön.
Tyydyn siten kommentoimaan vain sitä, mitä totesitte perusteluissanne, ja vain niihin aiemmin viittasin. Jäsen Cashman, erimielisyytenne muiden ministerien, johtajien ynnä muiden kanssa ovat teidän ongelmanne, kuten tiedätte.
Korostan, että puhun ainoastaan esittelemästänne tekstistä ja erityisesti mietinnön perusteluista. 
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tiistaina klo 12.00. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana Anna Záborskán laatima naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan suullinen kysymys komissiolle pakkoprostituutiosta vuoden 2006 jalkapallon MM-kisoissa (O-0054/2006 – B6-0221/2006). 
Anna Záborská (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, pakkoprostituutio on nykyisin olennainen osa maailmanlaajuista seksiteollisuutta. Siksi olemme päättäneet esittää Euroopan komissiolle teille välitetyn suullisen kysymyksen. Lisäksi haluan korostaa kolmea asiaa.
Ensimmäinen niistä on luonteeltaan semanttinen. Pakkoprostituutiosta puhuminen on kiertoilmaus. Tästä ilmaisusta välittyy sellainen ajatus, että on olemassa vapaaehtoista prostituutiota, jota esiintyy sellaisten naisten keskuudessa, jotka haluavat tulla hyväksikäytetyiksi ja myydä kehoaan. Näillä sanoilla peitellään kuitenkin todellisuutta. Vaikka prostituutiota ei olisikaan kriminalisoitu, se on edelleen naisiin ja koko ihmiskuntaan kohdistuva rikos, olipa kyse sitten pakkoprostituutiosta tai muusta prostituutiosta.
Pakkoprostituutio on tuomittava avoimesti. FIFAn puheenjohtaja Blatter ei ole ymmärtänyt tätä sen paremmin kuin monet muutkaan vaikutusvaltaiset miehet ja naiset. Mikseivät he kannattaneet jalkapallon MM-kisojen aikana tapahtuvan pakkoprostituution tuomitsemista?
Haluan sitä vastoin korostaa, että naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan jäsenet ovat tehneet erinomaista yhteistyötä. Olemme voittaneet poliittiset jaottelut, ja yhteistyötämme on innoittanut syvä, inhimillinen tunne siitä, ettei yhdenkään naisen pitäisi joutua hyväksikäytetyksi. Annoimme yhdessä – minun on korostettava tätä seikkaa – selvän viestin maaliskuun 8. päivän mielenosoituksissa "Punainen kortti pakkoprostituutiolle" -kampanjan ansiosta. Kehotan teitä kaikkia, komission jäseniä, neuvoston edustajia ja Euroopan parlamentin jäseniä, näyttämään punaista korttia kaikille niille, jotka edistävät pakkoprostituutiota vaikenemalla, istumalla toimettomina tai sekaantumalla siihen itse suoraan tai välillisesti.
Toiseksi koska seksiteollisuuden tavoin naisiin kohdistuva ihmiskauppa on maailmanlaajuinen ilmiö, meidän on torjuttava sitä maailmanlaajuisesti. Haluan mainita erityisesti isosiskomme Euroopan neuvoston tekemän merkittävän työn. Se on näyttänyt meille esimerkkiä. Ministerikomitea hyväksyi 3. toukokuuta 2005 Euroopan neuvoston yleissopimuksen ihmiskaupan vastaisista toimista. Kaikkien jäsenvaltioiden hallitusten pitäisi allekirjoittaa tämä yleissopimus ja ratifioida se. Prostituutioon pakotetut naiset nousevat voittoon, kun jäsenvaltiot ja Euroopan unionin toimielimet tekevät tehokkaasti yhteistyötä Euroopan neuvoston kanssa.
Kolmanneksi kehotamme suullisessa kysymyksessämme myöntämään lisää varoja kaikkien ihmisten välisen tasa-arvon kehittämiseen siten, että säilytetään naisten ja miesten roolit eikä aiheuteta säröä niiden välille. Onko kuitenkaan kukaan puhunut mitään miehistä, jotka ovat asiakkaita ja kuluttajia ja jotka luovat kysynnän prostituutiolle? Emme kykene torjumaan pakkoprostituutiota ja naisiin kohdistuvaa ihmiskauppaa, ellemme ymmärrä, mistä prostituoidun ja asiakkaan välisessä suhteessa on kyse, käsittele prostituution kysyntää tai tutki miesten motiiveja.
Totuus on, ettei köyhiin naisiin kohdistuva prostituutio olisi mahdollista ilman rikkaita miehiä. Prostituution torjunta vaatii enemmän kuin pelkkää asiakkaiden sosiaalista tai rikosoikeudellista tuomitsemista, sillä prostituoidun käyttäminen juontaa juurensa dominoinnin kulttuurista. Se on melkeinpä yleisesti hyväksyttyä, ja sitä suvaitaan auliisti ja ulkokultaisesti. Hyvät parlamentin jäsenet, tästä seuraa se, että pakkoprostituutioksi kutsuttu ilmiö nostaa esiin perustavanlaatuisen kysymyksen, joka on lähellä minun sydäntäni, sillä olen prostituoiduiksi pakotettujen naisten puolesta puhuva nainen ja toimin asiaa käsittelevän valiokunnan puheenjohtajana parlamentissa. Erilaisuuden kunnioittaminen jää saavuttamattomaksi tavoitteeksi, elleivät miehet vakuutu siitä, että naisten olosuhteiden parantaminen johtaa koko yhteiskunnan hyvinvoinnin lisääntymiseen. 
Franco Frattini,
   . Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, katson, että täällä parlamentissa on mainittava tänään aloitteet, joiden parissa komissio – ja minä itse – on työskennellyt viime kuukausien aikana.
Haluan kiittää jäsen Záborskáa, joka on puhunut yleisemmästä ongelmasta, nimittäin siitä, että EU:n toimet ovat tarpeen naisiin ja lapsiin kohdistuvan, ensisijaisesti seksuaalisen hyväksikäytön tarkoituksiin käytävän ihmiskaupan verkoston purkamiseksi. Mielestäni kyse on orjuuden nykyaikaisesta muodosta, jota EU ei voi hyväksyä ongelman sivuuttamisesta puhumattakaan.
Kyseessä on keskipitkän – ja pitkän – aikavälin ongelma. Toivon, että voimme laatia vuoden 2006 aikana suunnitelman, jolla pyritään, kuten jotkut Euroopan parlamentin naisjäsenet ovat pyytäneet, arvioimaan prostituution kysynnän vaikutusta seksuaalisiin tarkoituksiin käytävän ihmiskaupan kohteiksi joutuneiden ihmisten määrään.
Olen henkilökohtaisesti vakuuttunut siitä, että mitä suurempaa kysyntä on, sitä enemmän asiakkaat edistävät välillisesti seksuaalisen hyväksikäytön tarkoituksiin käytävää ihmiskauppaa. Meillä ei ole tarkkoja tietoja asiasta, mutta olemme valmiit laatimaan suunnitelman, jonka toimitamme luonnollisesti Euroopan parlamentille.
Haluan antaa teille käsityksen tekemistämme konkreettisista aloitteista, jotka liittyvät Saksassa järjestettäviin MM-kisoihin. Olen ensinnäkin tukenut – yhdessä komission ja puheenjohtaja Barroson kanssa – kaikkia tiedotuskampanjoita, joilla kerrotaan siitä vaarasta, että seksuaalisen hyväksikäytön tarkoituksiin käytävä ihmiskauppa kasvaa MM-kisojen yhteydessä. Tässä yhteydessä minulla oli ilo tavata muutama päivä sitten Brysselissä valtuuskunta, jonka puheenjohtajana toimii jäsen Gurmai. Meille annettiin Euroopan parlamentin sosialistiryhmän tukeman vetoomuksen tulokset. Vetoomukseen oli onnistuttu keräämään tuhansia allekirjoituksia. Tämän jälkeen otimme yhteyttä Saksan viranomaisiin saadaksemme heiltä tukea ennaltaehkäisy- ja tiedotuskampanjoiden järjestämiselle Saksassa.
Pyysin erityisesti, että kansainvälisen jalkapalloliiton kotisivuilla julkaistaisiin täsmällisiä, myönteisiä tiedotteita. Olen jäsen Záborskán tavoin tyrmistynyt siitä, kuinka kylmäkiskoisesti liitto vastasi tähän pyyntöön.
Tiedätte myös, että riippumattomien ihmiskauppa-asiantuntijoiden ryhmä julkaisi muutama päivä sitten pyynnöstämme raportin. Tässä 2. kesäkuuta 2006 julkaistussa raportissa tarkastellaan seksuaalisen hyväksikäytön tarkoituksiin käytävän ihmiskaupan lisääntymisen vaaraa erityisesti MM-kisojen yhteydessä. Parlamentti voi luonnollisesti tutustua raporttiin.
Kuten tiedätte, olemme pyytäneet myös Europolia laatimaan aiheesta raportin. Europol on laatinut arviointiasiakirjan, joka on tarkoitettu poliisille ja tutkintaviranomaisille ja jolla pyritään vahvistamaan poliisiviranomaisten väliseen koordinointiin liittyviä käytännön järjestelyjä. Voin kertoa teille – menemättä aikarajoitusten vuoksi yksityiskohtiin – että kyseisessä asiakirjassa vahvistetaan oikeaksi olettamus siitä, että pakkoprostituutio ja ihmiskauppa lisääntyvät jalkapallon MM-kisojen yhteydessä. Kuten jotkut pelkäsivät, on vahvistettu olevan todennäköistä, että monet nuoret tytöt joutuvat ihmiskaupan uhreiksi MM-kisojen aikana.
Palaan siksi kysymykseen, joka esitettiin ennen tämän keskustelun alkua: en ole samaa mieltä arvovaltaisessa saksalaisessa aikakauslehdessä esitetystä johtopäätöksestä, jonka mukaan tämä urheilutapahtuma ei liity millään tavalla seksuaalisten hyväksikäyttötapausten lisääntymiseen. Tällaista lisääntymistä voidaan odottaa ja myöskin odotetaan: kysymys ei siten ole millään tavalla epäolennainen.
Saksan viranomaiset, erityisesti liittovaltion sisäministeriö ja osavaltioiden ministeriöt, ovat vastanneet pyyntöihimme. Olemme keskustelleet niiden kanssa kahdesti sisäministerien neuvostossa ja olemme kehottaneet niitä tekemään perinpohjaisempia rajatarkastuksia. Meille on kerrottu, että ihmiskauppaa käyvät rikollisliigat ovat järjestäytyneet verkostoksi, joka harjoittaa nuoriin tyttöihin kohdistuvaa ihmiskauppaa. Nämä tytöt ovat kotoisin pääasiassa Euroopan unionin itärajalla sijaitsevista maista. Vahvistan tässä yhteydessä, että rajatarkastuksia on tiukennettava. Lisäksi meidän pyynnöstämme on annettu ohjeita, jotka koskevat tarvetta suojella seksuaalisen hyväksikäytön uhreja, erityisten avustusohjelmien soveltamista silmällä pitäen. Kyse on siitä, ettei heitä saa kohdella laittomina maahanmuuttajina, vaan heitä on pikemminkin kohdeltava nykyaikaisen orjuuden uhreina, joita on näin ollen suojeltava.
Olemme kannattaneet myös kahden monikielisen auttavan puhelimen perustamista. Ne ovat jo käytössä, ja niiden toiminnasta vastaa kaksi saksalaista kansalaisjärjestöä, jotka tunnetaan hyvin Saksassa. Olemme tietoisia ongelmasta, joka johtuu siitä, ettei meillä ole yhtenäistä Euroopan laajuista puhelinnumeroa. Tällainen hanke edellyttäisi kuitenkin kaikkien jäsenvaltioiden kaikkien puhelinyhtiöiden hyväksyntää. Kyseessä on aloite, jonka voimme panna täytäntöön keskipitkällä aikavälillä – samalla tavoin kuin olemme ottamassa käyttöön maksuttoman eurooppalaisen lasten hätänumeron.
Olemme lisäksi tukeneet yhteistyössä Saksan viranomaisten kanssa tiedotuskampanjaa, jota sponsoroi teidän hyvin tuntemanne Saksan naisneuvosto (Deutscher Frauenrat). Olemme päättäneet järjestää yhdessä välittömästi MM-kisojen jälkeen työpajan, jonka toiminnasta vastaavat Euroopan komissio ja Saksan viranomaiset. Sen tehtävänä on laatia asiakirja, jossa käsitellään kaikkia tältä ajanjaksolta saatuja myönteisiä ja kielteisiä kokemuksia, sekä jonkinlainen käsikirja, jota voitaisiin käyttää kaikissa kansainvälisissä urheilutapahtumissa.
Haluan sanoa myös muutaman sanan Europolin ja Eurojustin tehtävästä. Olemme kannustaneet jäsenvaltioita tekemään laajemmin yhteistyötä näiden kahden organisaation kanssa. Kuten tiedätte, Europol on tehnyt viime viikkoina erinomaista työtä. Se raportoi toimistaan Luxemburgissa viime viikolla pidetylle sisäasiainministerien neuvoston kokoukselle, ja Europolin johtaja on vahvistanut, että poliisivoimien yhteistyöverkosto on hyötynyt huomattavasti tuesta, jota jäsenvaltiot ovat antaneet kansallisille poliisivoimille.
Haluan lopuksi tuoda esiin, että olemme välittäneet toimintasuunnitelman mukaisesti muotoillun pyynnön lähtömaissa toimivien EU:n jäsenvaltioiden konsulaattien verkostolle. Olemme pyytäneet, että jokaisessa lähtömaassa järjestettäisiin konsulaattien välisiä säännöllisiä tapaamisia, jotta voitaisiin helpottaa ihmiskaupan potentiaalisten uhrien ennalta ehkäisevää tunnistamista ja auttaa näin heitä välttymään uhreiksi joutumiselta. Laadimme pyynnöstä kertomuksen vuoden 2006 loppuun mennessä. Se on tiivistelmä tähän mennessä hyväksyttyjen aloitteiden luettelosta. 
Christa Klaß,
   . – () Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, olette kertonut meille monista asioista ja luetellut niitä, ja voisimme itse asiassa sanoa jopa saavuttaneemme jo paljon sillä, että näistä asioista puhutaan ja että niitä käsitellään täällä parlamentissa. Hyväksyimme 17. tammikuuta 2006 jäsen Pretsin mietinnön "seksuaaliselle hyväksikäytölle alttiina olevien naisten ja lasten kaupan ehkäisemistä koskevista strategioista" ja maaliskuussa 2006 hyväksyimme suullisen kysymyksen ja päätöslauselman pakkoprostituutiosta kansainvälisissä urheilutapahtumissa. Lisäksi järjestimme tämän vuoden maaliskuun 8. päivänä täällä parlamentissa "Punainen kortti pakkoprostituutiolle" -kampanjan.
Tästä huolimatta vain jatkamme. Kaikkiin näihin hankkeisiin kuuluu hyvin käytännöllisiä ehdotuksia pakkoprostituution torjumiseksi. Jalkapallon MM-kisat ovat parhaillaan käynnissä Saksassa. Tiedämme, että tällaisten tapahtumien aikana seksipalvelujen kysyntä kasvaa erittäin voimakkaasti ja että niitä ennen ja niiden aikana rikosten, kuten ihmiskaupan ja pakkoprostituution, määrä kasvaa. Pyysin jo maaliskuussa täällä parlamentissa tiedottamaan asiasta paikan päällä sekä maissa, joista useimmat naiset ovat kotoisin, että maissa, joissa tapahtumia järjestetään. Pyysin myös tehokasta tiedotusta ja pr-toimintaa, potentiaalisten asiakkaiden tietoisuuden lisäämistä ongelmasta sekä ympäri vuorokauden päivystävän monikielisen neuvontapuhelimen perustamista ja takuuta siitä, että poliisi, hätäpalvelut ja naisten turvakodit tarjoavat puhelimeen soittaville naisille hoitoa ja tukea.
Jalkapallon MM-kisat ovat nyt alkaneet. Lisäksi hiljattain järjestettiin jääkiekon MM-kisat. Se oli ehkä tapahtumana hieman pienempi, mutta siihen liittyi epäilemättä samoja ongelmia. Tänään meidän on kysyttävä – ja haluan kiittää jäsen Záborskáa siitä, että hän on muotoillut tämän kysymyksen puolestamme – kuinka tämä tarjous on hyväksytty. Meidän on nyt keskityttävä tähän asiaan. MM-kisat ovat parhaillaan käynnissä, ja ilmainen auttava numero – alkuvaiheen ongelmien jälkeen – on voimassa 31. heinäkuuta asti. Meidän on kuitenkin tehtävä näistä hankkeista johtopäätöksiä, joita voidaan soveltaa tuleviin suuriin tapahtumiin. Meidän on otettava opiksemme kaikista ongelmista ja löydettävä oikea lähestymistapa. Pyydän, että me kaikki – ja myös te, arvoisa komission jäsen – teemme tästä totta. 
Christa Prets,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olette kertonut monista myönteisistä asioista, mutta haluan siitä huolimatta tuoda esiin muutaman epäilykseni. Ensinnäkään ei riitä, että ongelma liitetään ainoastaan jalkapallon MM-kisoihin ja Saksaan. Olemme hyödyntäneet MM-kisoja tuodaksemme tabuna pidetyn aiheen yleisön tietoisuuteen vain siksi, että jalkapallokisat ovat niin suuri tapahtuma. Mikään muu tapahtuma ei saa yhtä paljon huomiota eikä kerää yhtä paljon yleisöä kuin jalkapallon MM-kisat.
Pakkoprostituutiota tapahtuu kaikkien suurten tapahtumien, ei ainoastaan urheilutapahtumien yhteydessä. Kuten tiedämme, prostituutio lisääntyy myös täällä Strasbourgissa Euroopan parlamentin pitäessä täällä täysistuntoaan, ja myös tämä asia on sanottava ääneen, jotta urheilua ei syytettäisi kaikesta. Tästä huolimatta kannatan hanketta ja olen tyytyväinen siihen, että MM-kisojen ansiosta olemme saaneet tehtyä tästä kysymyksestä julkisen mielenkiinnon kohteen. FIFA on saattanut käsittää asian väärin ja tuntee ehkä joutuneensa hyökkäyksen kohteeksi. Jos näin on, pahoittelen asiaa, sillä se ja monet loistavat jalkapalloilijat ja tähdet olisivat voineet tukea meitä ja tuoda nämä asiaan liittyvät kysymykset fanien tietoisuuteen. Tämä ei tarkoita, että FIFA olisi vastuussa ongelmasta. Se olisi kuitenkin voinut auttaa meitä, ja mielestäni se olisi pitänyt velvoittaa tekemään niin.
Arvoisa komission jäsen, puhuitte auttavasta puhelimesta. Kerroitte meille naistenpäivänä, että käyttöön otettaisiin yksi yhteinen numero, joka toimisi monella kielellä ja johon voisi soittaa ympäri vuorokauden. Kysyn teiltä, onko tämä numero todella käytössä vuorokauden ympäri. Valitettavasti yhtä yhteistä numeroa ei ole. Nyt naisten, uhrien tai jopa asiakkaiden, joilla on rohkeutta hakea apua tai jotka haluavat ilmoittaa jostakin asiasta, on merkittävä ylös kolme eri numeroa – tai oikeastaan heidän on soitettava eri numeroihin. En katso tämän juurikaan auttavan asiaa ja siksi haluan pyytää teitä viemään asiaa eteenpäin erityisesti tulevaisuudessa.
Olette puhunut tehostetusta yhteistyöstä Europolin kanssa. Kysymys kuuluu kuitenkin, onko itse Europolia vahvistettu, sillä jos esitämme Europolille lisää vaatimuksia, sen henkilöstölle on luotava vastaavat toimintaedellytykset – muutoin heidän työtaakkansa kasvaa liiaksi emmekä taaskaan saavuta tyydyttävää tulosta. Haluan pyytää teitä tarkastelemaan myös tätä asiaa. Siitä, että sanotte osallistuvanne, ei ole hyötyä: tarvitsemme myös tuloksia. Tämä toiminta pitäisi sovittaa yhteen sen työn kanssa, jota teemme yhdessä Interpolin kanssa, ja olen iloinen siitä, että Saksan viranomaiset – suurlähetystöt, konsulaatit ja niin edelleen – osallistuvat myös kyseiseen työhön. Ehkäpä voimme laatia MM-kisojen jälkeen koosteen, josta ilmenee, kuinka hätäpuheluihin on vastattu, mistä lähtömaasta useimmat uhrit ovat peräisin ja ennen kaikkea millä tavoin uhreista on huolehdittu. Nämä kysymykset on esitettävä MM-kisojen jälkeen.
Lisäksi minulla olisi vielä yksi kysymys: missä laajuudessa toimintasuunnitelma, jonka neuvosto esitteli ja johon olette osallistunut, on pantu tähän mennessä eli kesäkuuhun mennessä täytäntöön? Toimintasuunnitelman pitäisi olla suureksi osaksi jo toteutettu, ja lopusta olisi huolehdittava vuoden loppuun mennessä.
Toivotan meille kaikille menestystä ja pyydän meitä kaikkia näyttämään punaista korttia pakkoprostituutiolle! 

Hiltrud Breyer,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen Frattini, olen iloinen siitä, että olette hyväksynyt tämän Euroopan parlamentin aloitteen ihmiskaupan ja pakkoprostituution torjumisesta. Katson kuitenkin edellisen puhujan tavoin, ettei kyseessä saa olla mikään ohimenevä villitys. Tämän pitäisi toimia lähtövihellyksenä muille hankkeille, jotka eivät kohdistu vain MM-kisoihin tai urheilutapahtumiin, vaan yleisesti kaikkiin suuriin tapahtumiin.
Puheenne oli täynnä hienoja ajatuksia, mutta mielestäni on valitettavaa, että auttavan puhelimen perustamiseen tarvittiin niin paljon ulkopuolista painostusta ja että sittenkin käyttöön otettiin eri numeroita eikä linja ole koko ajan käytössä. Kaikki tämä huomioon ottaen tämänkaltaisen auttavan puhelimen on toimittava pysyvästi. Olisi myös tärkeää ottaa käyttöön ihmiskaupan vastainen Eurooppa-päivä. Mielestäni on todellinen laiminlyönti, etteivät oikeusministerit vaatineet huhtikuussa uhrien suojelusta ja eurooppalaisesta ihmiskaupan vastaisesta yleissopimuksesta annetun EU:n direktiivin välitöntä täytäntöönpanoa. Myös tätä on pidettävä keskeisenä kysymyksenä. Mitä muuta tarjoamme näille naisille auttavan puhelimen lisäksi? Voimme auttaa omalta osaltamme tämän ilmiön uhreiksi joutuneita naisia ja lapsia vain, jos tarjoamme heille auttavan puhelimen lisäksi muunkinlaista apua. Olen hyvin iloinen siitä, että tässä MM-kisoja koskevassa keskustelussa on myös keskusteltu prostituutiosta yhteiskunnassa, sillä meidän on tiedostettava, että seksiteollisuuden vuosittaiset 5–7 miljardin Yhdysvaltojen dollarin voitot ovat suuremmat kuin kaikki puolustusbudjetit. Tämän onkin oltava meille esitettävä vetoomus ryhtyä toimiin naisten seksuaalisen hyväksikäytön ja kaiken pakkoprostituution torjumiseksi. Tarvitsemme kuitenkin myös lisää keskustelua parhaista käytännöistä muihin jäsenvaltioihin verrattuna. Tähän on hyvät mahdollisuudet. Tarvitsemme virkamiehiä, jotka ovat erityisesti vastuussa ihmiskaupan ja muiden vastaavien rikosten torjunnasta, ja tämä on asia, jonka suhteen meidän on näytettävä erinomaista esimerkkiä. 
Eva-Britt Svensson,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, 8. maaliskuuta pidetyn naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan järjestämän kuulemistilaisuuden jälkeen komission edustajat antoivat useita lupauksia toimenpiteistä seksiorjilla käytävän hirvittävän kaupan ehkäisemiseksi. Tänään meidän on pakko todeta, ettei montaakaan näistä lupauksista ole täytetty.
Jalkapallon MM-kisat ovat täydessä käynnissä – ja bordellibisnes kukoistaa. Euroopan unioniin tuodaan maailman muista kolkista naisia ja lapsia, joita käytetään seksuaalisesti hyväksi. YK:n arvion mukaan joka vuosi maiden sisällä tai niiden välillä kuljetetaan neljää miljoonaa ihmistä, joita on tarkoitus käyttää seksuaalisesti hyväksi. Heitä kuljetetaan laivalla ympäriinsä ja ostetaan ja myydään ihmiskaupan harjoittajien, seksituristien, pornotuottajien ja niin sanottujen tavallisten miesten kulutushyödykkeinä. Köyhistä oloista tulevia nuoria naisia houkutellaan lupauksilla työpaikasta, toimeentulosta ja paremmasta elämästä. Tämän jälkeen heiltä viedään henkilöllisyystodistukset ja heidät laitetaan lukkojen taakse. He tietävät harvoin, missä päin maailmaa ovat, he kuulevat vain vierasta kieltä, heitä hakataan ja uhkaillaan ja ennen kaikkea heidät pakotetaan tarjoamaan kehollaan kaikenlaisia palveluja – mitä ikinä heidän asiakkaansa haluavatkin.
Ase- ja huumekaupan lisäksi prostituutio on yksi tuottoisimmista liiketoimintamuodoista EU:ssa. Tämä kauppa voidaan lopettaa vain yhdellä tavalla, nimittäin vähentämällä seksipalvelujen kysyntää. Kysynnän vähentäminen tarkoittaa, että ostamiseen – eli asiakkaaseen – kiinnitetään huomiota ja ostaminen kriminalisoidaan. Jos asiakkaita ei ole, ei ole kysyntääkään. Jos onnistumme tässä, olemme ottaneet ratkaisevat askeleet, joita tämän hirvittävän kaupan lopettaminen edellyttää. Prostituution laillistamisen ja ihmiskaupan uhrien määrän kasvun välisiä yhteyksiä on tutkittava kunnolla. Seksiä ostavalle henkilölle on aivan sama, mistä prostituoitu on peräisin tai millaisissa oloissa hän tekee työtään. Hänen mielessään nainen on vain vartalo, jonka hän voi ostaa.
Seksikauppaan joutuneet naiset ovat miesten harjoittaman naisiin kohdistuvan väkivallan uhreja. En arvioi prostituutiota eettiseltä kannalta. Nämä ovat täysin poliittisia kysymyksiä. Kenenkään ei pitäisi joutua myymään itseään.
Vuonna 1999 tehty tutkimus osoitti esimerkiksi, että 80 prosenttia hollantilaisten bordellien naisista oli seksiorjakaupan uhreja. Saksan bordelliteollisuuden prostituoiduista yhdeksän kymmenestä on peräisin Itä-Euroopasta ja entisen Neuvostoliiton alueelta. Siitä lähtien, kun prostituutio laillistettiin Hollannissa, lapsiin kohdistuva seksikauppa on kasvanut räjähdysmäisesti. Vuonna 1999 lapsiprostituoituja oli 4 000. Vuoteen 2001 mennessä tämä luku oli noussut 15 000:een. Molemmat mainitsemani luvut ovat peräisin Barnens rätt -järjestöltä.
Tehdään Saksan MM-kisoista historialliset – paitsi siltä kannalta, mitä kentällä tapahtuu, myös ennen kaikkea siitä syystä, että saamme viimeinkin otteen näistä asioista. Tehdään näistä MM-kisoista sellaiset, että ne muistetaan urheilutapahtumana, jossa otettiin ratkaisevat askeleet seksiorjakaupan lopettamiseksi. 
Ryszard Czarnecki (NI ). –
   Arvoisa puhemies, aloitan puhumalla hieman junista.
MM-kisojen ensimmäisenä päivänä junamatkani Kölnistä Gelsenkircheniin kesti 2 tuntia 15 minuuttia normaalin 59 minuutin sijasta, kun taas juna Brysselistä Kölniin oli 30 minuuttia myöhässä. Sain siksi aikaa miettiä MM-kisojen järjestelykomitean johtajaa Franz Beckenbaueria, joka melko hiljattain sivuutti kursailematta kysymyksen pakkoprostituutiosta MM-kisojen aikana muutamalla suorasanaisella kommentilla. Muistelin myös Karl-Heinz Rummeniggen reaktiota Euroopan parlamentissa äskettäin, 3. toukokuuta järjestetyssä jalkapalloa käsittelevässä julkisessa kuulemisessa. Kun eräs Euroopan parlamentin naisjäsen pyysi häntä kommentoimaan pakkoprostituutiota, tämä aikoinaan kuuluisa saksalainen jalkapalloilija – loistava sellainen – nauroi vähättelevästi. Emme odota tällaista asennetta ihmisiltä, jotka ovat monien jalkapallofanien esikuvia. Toisinaan heidän kaltaistensa ihmisten esittämät vetoomukset saavat aikaan paljon enemmän kuin poliitikkojen vetoomukset – mikäli he ovat kasvaneet rooliin, joihin heidän toivoisi kasvaneen.
Ongelma, josta puhumme, on todellinen. Olkaamme rehellisiä: emme voi poistaa ongelmaa kokonaan, mutta voimme valvoa sitä ja torjua sitä. Emme voi sivuuttaa tätä kysymystä. Äänemme on ja sen pitäisi olla moraalisen painostuksen ääni, mutta mitä välinpitämättömämmin ja pilkallisemmin Beckenbauer ja Rummenigge suhtautuvat tähän asiaan, sitä voimakkaammin meidän on saatava äänemme kuuluviin. Tässä asiassa tarvitaan ehdottomasti Euroopan parlamentin kaikkien poliittisten ryhmien yhteistä ääntä. 
Corien Wortmann-Kool (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, koska komission jäsen Frattini on tuonut melko selvästi esiin, että naisiin ja lapsiin kohdistuvan ihmiskaupan ja pakkoprostituution on todistettu lisääntyvän näiden MM-kisojen aikana, eikö kyse ole silloin suuresta ongelmasta, joka on ongelma paitsi paperilla myös todellisuudessa? On todella huolestuttavaa, että tällaista tapahtuu vielä vuonna 2006 länsimaisessa yhteiskunnassamme. Siksi on oikein ja asianmukaista, että asia on herättänyt viime aikoina niin suurta poliittista kohua ja että parlamentin lisäksi myös komissio ja ministerineuvosto käsittelevät ongelmaa.
Jalkapallon osalta meillä Alankomaissa on tapana sanoa, "ei sanoja vaan tekoja", ja nämä sanat haluaisin osoittaa myös komission jäsenelle Frattinille ja jäsenvaltioille. Olen tyytyväinen siihen, että olette osoittanut, että monilla aloilla on saavutettu todellista edistystä. Itärajan rajavalvonnan osalta suunnitelmanne ovat kuitenkin pitkän aikavälin suunnitelmia, mitä tulee esimerkiksi auttavaan puhelimeen sekä käsityksen saamiseen ongelmasta ja sitä ruokkivista rikollisverkostoista.
Vaikka arvostan toimianne erittäin paljon, suhtaudun niihin myös kriittisesti, sillä Europolin ei pitäisi olla ainoa taho, joka tutkii asiaa, eikä teidän pitäisi vaatia ainoastaan jäsenvaltioita lisäämään yhteistyötään Europolin kanssa. Europolin pitäisi kuitenkin toimia nyt myös Saksassa, ja sen pitäisi käyttää tietojaan ja asiantuntemustaan auttaakseen Saksan poliisia. Tällä hetkellä Saksan poliisin tarvitsee vain tarkistaa prostituoitujen luvat, sillä näin selviää, keillä heistä ei ole lupia ja ketkä on siis pakotettu harjoittamaan tätä ammattia.
Panin lausunnostanne merkille sen, etteivät jäsenvaltiot ole olleet yhteistyöhaluisia. Tämä on vakava asia, sillä ymmärtääkseni nojaudutte niiltä saamiinne tietoihin. Odotan erittäin suurella mielenkiinnolla arviota, jonka annatte näiden MM-kisojen päättyessä, ja toivon, että voimme myös tässä asiassa yhdessä teidän kanssanne painostaa enemmän jäsenvaltioita ja kannustaa niitä käärimään hihansa ylös ja tekemään asialle jotain. 
Zita Gurmai (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, ihmiskauppa on yksi maailman tuottoisimmista rikoksista. Kansainväliset rikollisjoukot käyttävät hyväksi kaikkein haavoittuvimpia naisia ja tekevät heistä seksiorjia. Aikaisemmista kokemuksista – esimerkiksi Ateenan olympialaisista – tiedämme, että kansainväliset urheilutapahtumat lisäävät ihmiskauppaa.
Arvoisa komission jäsen, viime torstaina, MM-kisojen aattona, useat kollegani ja minä tulimme tapaamaan teitä keskustellaksemme tästä ongelmasta ja esittääksemme kaksi vetoomusta. Euroopan sosialistipuolueen (PSE) naisjärjestön puheenjohtajana esitin vetoomuksen, jossa pyydettiin toimia ihmiskaupan estämiseksi erityisesti MM-kisojen yhteydessä. Keräsimme kahdessa kuukaudessa yli 23 000 allekirjoitusta. Tanskan suurimmat ammattiliitot osallistuivat työhömme ja toimittivat meille vetoomuksen, jossa oli yli 80 000 allekirjoitusta.
Yleisö on viime aikoina tiedostanut hyvin MM-kisojen sekä ihmiskaupan ja pakkoprostituution välisen yhteyden, ja asia on alkanut saada runsaasti huomiota tiedotusvälineissä, mikä on äärimmäisen myönteinen kehityssuunta. Toisaalta asia kielletään laajalti esimerkiksi monissa valtavirtaa edustavissa saksalaisissa sanomalehdissä ja muissa Saksan yhteiskuntaryhmissä. Tässä on suuri epäsuhta. Esimerkiksi -aikakauslehdessä oli viime torstaina artikkeli, jossa tämä yhteys kiellettiin, kuten komission jäsen mainitsi. On tärkeää, ettette ole asiasta samaa mieltä, mutta pyytäisin teitä vastaamaan kirjoitukseen tai pyytämään Saksan hallituksen edustajaa tekemään niin. On hyvin tärkeää, että joku teidän asemassanne oleva kiistää kyseiset väitteet. Euroopan unioni tulee arvioimaan tilanteen ja havaitsemaan hyvin vakavan ongelman.
MM-kisojen jälkeen on arvioitava ongelman laajuutta Saksassa MM-kisojen aikana sekä toteutettuja toimenpiteitä, jotta voidaan varmistaa vastuun kantaminen. MM-kisojen lisäksi kaikkialla Euroopan unionissa on todella keskusteltava siitä, kuinka seksuaalisen hyväksikäytön tarkoituksiin käytävän ihmiskaupan perimmäisiin syihin puututaan. Tämä tarkoittaa sen tarkastelemista, miten prostituution kysyntää voitaisiin pienentää. Voisiko komissio myös varmistaa, että EU saavuttaa Pretsin mietinnössä asetetun tavoitteen vähentää naisiin ja lapsiin kohdistuvaa ihmiskauppaa 50 prosenttia seuraavien kymmenen vuoden aikana?
Olemme onnistuneet nostamaan tämän orjuuden nykyaikaisen muodon profiilia, ja tästä lähtien se on poliittisella esityslistalla, mutta jäsenvaltioiden hallitusten ja komission on toteutettava konkreettisia toimia paikan päällä päästäksemme ongelman ytimeen. 
Elizabeth Lynne (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, ihmiskaupan ja suurten urheilutapahtumien välinen yhteys on selvä, ja on surullista, että tällaisiin jännittäviin ja myönteisiin tapahtumiin liittyy niin hirvittävää kaupankäyntiä. Tällä kertaa kyseinen urheilutapahtuma järjestetään Euroopan unionissa. Meidän on toimittava ja tehtävä enemmän kuin tällä hetkellä teemme.
Tarvitsemme komissiolta lisää vastauksia siihen, mitä toimenpiteitä todella toteutetaan ja mitä voimme ottaa opiksemme tulevaisuuden varalta. Pelkään, ettemme tee näissä MM-kisoissa tarpeeksi estääksemme tätä hirvittävää kauppaa, vaikka tiedän Saksan viranomaisten tekevän parhaansa, mitä arvostan suuresti.
On lähes varmaa, että samanaikaisesti kun puhun, monet ihmiskaupan uhrit työskentelevät orjina kaukana televisiokameroiden ulottumattomissa. He ovat uhreja, kuten komission jäsen aivan oikein totesi, ja heitä on kohdeltava sellaisina – ei rikollisina.
Arvoisa komission jäsen, toivon, että mainitsemanne auttavat puhelimet on otettu käyttöön ja että ne toimivat. Myös minä olisin halunnut yhden ainoan ilmaisen puhelinnumeron – samanlaisen kuin lasten auttava puhelin. Toivon, että uhreille on riittävästi turvapaikkoja, joihin hakeutua, ja haluaisin teidän kertovan, onko asian eteen mielestänne tehty Saksassa riittävästi. Toivon myös, ettei uhreja palauteta lähtömaihinsa, joissa he voivat joutua uudelleen ihmiskaupan uhreiksi, sillä tiedämme näin käyneen aikaisemmin.
Olen erittäin tyytyväinen siihen, että Europolin kanssa on tehty yhteistyötä, kuten mainitsitte. Meidän on kuitenkin tiedettävä paremmin, mitä toimenpiteitä komissio toteuttaa yhdessä Europolin kanssa torjuakseen ihmiskauppaa MM-kisojen yhteydessä. Meidän on myös tiedettävä, kuinka laajamittaista ihmiskauppa näissä MM-kisoissa on. Tapahtuman jälkeen tarvitsemme asiasta täydellisen raportin, ja haluaisin kuulla teiltä, minkälainen raportista tulee.
Meidän on otettava opiksemme tulevaisuuden varalta. Emme puhu täällä prostituoiduista, jotka ovat päättäneet syystä tai toisesta haluavansa prostituoiduiksi, vaan puhumme orjakaupasta. Näitä kahta asiaa ei pidä sekoittaa. On oikein, että puhumme näistä asioista, mutta meidän on myös varmistettava, että jalkapalloilijat, fanit ja organisaatiot – olin vilpittömästi toivonut, että FIFA olisi tehnyt kanssamme yhteistyötä – yrittävät kitkeä tämän orjakaupan. Siitähän tässä on kyse – emme puhu prostituutiosta yleisesti. Meidän on varmistettava, että MM-kisat muistetaan oikeista syistä eikä orjakaupan edistämisestä. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ).
   – Kuten olemme tuoneet esiin, prostituution edistäminen on todellinen ihmisoikeusloukkaus, johon on syyllistytty erityisen näkyvästi valtavassa bordellirakennuksessa aivan Saksan MM-kisatilojen vieressä.
Useat naisjärjestöt ja kymmenettuhannet ihmiset ovat allekirjoittaneet vetoomuksen, jossa todetaan, ettei seksin ostaminen ole urheilua vaan naisten seksuaalisen ja fyysisen hyväksikäytön muoto, jossa naisten kehoja pidetään kauppatavarana, jota voidaan ostaa ja myydä. Lisäksi olemme tietoisia siitä, että tällainen toiminta rikkoo urheilun kansainvälisiä sääntöjä, joita on edistettävä tasa-arvon, vastavuoroisen kunnioituksen ja syrjimättömyyden hengessä.
On hyvin tärkeää, että naisten seksuaalista hyväksikäyttöä ja ihmiskauppaa torjutaan ja että käyttöön otetaan kaikki mahdolliset toimenpiteet, jotta voidaan estää prostituutio ja siihen yleisesti liittyvä ihmiskauppa, sillä kyseessä on todellinen orjuuden muoto, kuten täällä on jo todettu.
Emme voi kuitenkaan tehdä täällä kuulemastamme sitä johtopäätöstä, että kaikkia mahdollisia tällaisessa tilanteessa tarvittavia keinoja olisi käytetty ja että esimerkiksi tapahtuman saamaa suurta julkisuutta olisi hyödynnetty parhaalla mahdollisella tavalla niihin syihin puuttumiseksi, jotka ovat edelleen olemassa MM-kisojen päättymisen jälkeenkin. Siksi korostamme, että samalla kun torjumme naisiin kohdistuvaa ihmiskauppaa ja sitä pyörittäviä rikollisverkostoja, on tärkeää edistää naisten yhtäläisiä oikeuksia ja ihmisarvoa. Tähän kuuluu myös sellaisten työpaikkojen luominen, joissa työntekijöillä on oikeuksia, sekä laadukkaiden julkisten palvelujen saatavuuden varmistaminen erityisesti terveydenhuollon, koulutuksen, asumisen ja oikeuden aloilla. Näin onnistumme vähentämään köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä ja voimme puuttua näin niihin tärkeimpiin tekijöihin, jotka ajavat naiset prostituutioon – olivatpa he EU:n jäsenvaltioiden kansalaisia tai hyvin köyhien kolmansien maiden kansalaisia.
Lisäksi meidän on kiinnitettävä enemmän huomiota siihen, että edistämme naisten ihmisarvoa yhteiskunnallisissa yhteyksissä, mainonnassa ja perhe-elämässä ja että torjumme kaikkea heihin edelleen kohdistuvaa syrjintää ja väkivaltaa. Arvoisa komission jäsen, tästä syytä ehdotamme, että asetatte kaikki nämä kysymykset etusijalle naisten oikeuksien suojelemiseksi. 
Edit Bauer (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, on laajalti tiedossa, että Saksassa prostituutio on laillista ja että sitä säädellään lailla. Kokemus kuitenkin osoittaa, ettei prostituution laillistaminen estä pakkoprostituution uhrien kauppaamista näillä markkinoilla. Asiantuntijat arvioivat, että MM-kisoihin saattaa tulla jopa 30 000–40 000 prostituoitua, ja on kannettu oikeutetusti huolta siitä, että heidän joukossaan on suuri määrä ihmiskaupan uhreja tai, kuten monet puhujat ovat todenneet minua ennen, nykyaikaisen orjuuden uhreja. Siksi komissiolle esitetty kysymys on äärimmäisen ajankohtainen. Millä tavoin parhaillaan pyritään varmistamaan ihmisoikeusperiaatteiden noudattaminen erityisesti ihmiskaupan uhrien osalta? Viittaan periaatteisiin, jotka ovat vakiintuneet kansainvälisissä välineissä, olipa kyse sitten YK:n tai Euroopan neuvoston yleissopimuksista ja niiden pöytäkirjoista. Europol on tullut siihen lopputulokseen, että uhrien kertomukset ovat ainoa luotettava tiedonlähde.
Arvoisa komission jäsen, haluaisin vastauksen kysymykseeni, aikovatko Saksan viranomaiset kohdella näitä uhreja laittomina siirtolaisina ja karkottaa heidät sen sijaan, että heille annettaisiin suojelua, johon heillä on kansainvälisen lain nojalla oikeus. Juuri tästä syystä miljardeja ansaitsevat ihmiskauppiaat on vaikea paljastaa.
Arvoisa komission jäsen, olen ilahtunut siitä, että korostitte kysynnän suurta merkitystä. Yleisestihän tiedetään, että ilman kysyntää tämä liiketoiminta ei kukoistaisi. Olen vakuuttunut siitä, että asenteenne tähän kysymykseen auttaa murtamaan esteen, jonka yleisesti suvaitseva suhtautuminen kysyntään muodostaa. 
Marta Vincenzi (PSE ). –
   (Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, arvokasta henkilökohtaista sitoumustanne lukuun ottamatta se, mitä olemme kuulleet, ei vielä riitä. Mielestäni Euroopan unionin on otettava käyttöön kaksi toisiinsa liittyvää lähestymistapaa, jotta se voi jatkaa hellittämättä työtä tämän kysymyksen parissa.
Ensimmäisellä lähestymistavalla pyritään murtamaan noidankehä, joka yhdistää uhrit, ihmiskauppiaat ja asiakkaat. Tämä edellyttää todella konkreettista ja sitovaa toimintaohjelmaa: esimerkkiä todellisesta eurooppalaisesta yhteistyöstä, jota voidaan tehdä vain keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä, kuten totesitte. Meidän on kuunneltava tarkkaan, mitä ikinä tulevaisuudessa ehdotattekin meille, pitäen mielessä, ettei tämä ongelma todellakaan häviä mihinkään MM-kisojen päättymisen jälkeen.
Meidän on kuitenkin saatava EU:n kansalaiset mukaan voimakkaisiin ja näkyviin kampanjoihin, joiden symbolinen merkitys on suuri, jotta asiaa koskevista toiveistanne tulisi meidän kaikkien ensisijainen poliittinen tavoitteemme. Tällä tavoin voimme vahvistaa ajatusta todellisesta Euroopan kansasta ja muodostaa ylikansallisen kansalaisuuden käsitteen. On myönnettävä, että komission johdolta puuttuu tämä toinen piirre. Poliittiset ryhmät ovat ottaneet edistysaskelia Euroopan parlamentin sosialistiryhmän kampanjan yhteydessä, kuten myös naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunta ja itse parlamentti, mutta komissio ei ole tehnyt mitään. Tilaisuuteen olisi voitu tarttua sellaisen tilan luomiseksi, jossa yhteisöhenki, jota pyrimme rakentamaan, olisi voinut olla edustettuna. Tämä tila tarjoaisi eettisen kehyksen Euroopan julkiselle foorumille.
Euroopan unioni ei osallistu MM-kisoihin. Tämä heikentää komission juhlallisesti ehdottamaa viestintäsuunnitelmaa eli demokratian, vuoropuhelun ja keskustelun suunnitelmaa.
Minusta on huolestuttavaa, ettei komissio ole itse asiassa yrittänyt lainkaan käyttää mielikuvitustaan ja pitää kiinni sitoumuksestaan ajatellen, että olisi sopimatonta pilata juhlat, joihin liittyy niin monia taloudellisia ja mainontaan liittyviä intressejä. Ehkäpä komissio ajattelee, ettei näitä juhlia pitäisi hyödyntää siihen tarkoitukseen, että miljoonat katsojat saadaan ymmärtämään tarve soveltaa puitelainsäädäntöä, jonka nojalla asetetaan syytteeseen henkilöt, jotka pakottavat yksilöitä prostituutioon.
Jos asia on näin, olen huolissani. Toivon kuitenkin, etteivät asiat ole kuvailemallani tolalla. Arvoisa komission jäsen, toivon, että autatte meitä tässä asiassa ja teette symbolisia eleitä. Ennen kuin alatte kannustaa omaa joukkuettanne ja minun joukkuettani, voisitte esimerkiksi nostaa ylös punaisen kortin. 
Thomas Mann (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, kotikaupungissani Frankfurt-am-Mainissa toivotettiin viikko sitten satojatuhansia jalkapallofaneja eri puolilta maailmaa tervetulleiksi näyttävässä visuaalisessa ja auditiivisessa SkyArena-tapahtumassa, jossa käytettiin valtavia kuvia huippujalkapalloilijoista ja faneista, juhlinnasta ja surusta, pelien huippuhetkistä ja kentällä tapahtuneista törkeyksistä. Kuvat heijastettiin yhdentoista monikerroksisen rakennuksen seiniin. Saksan MM-kisoissa miljoonille ihmisille pyritään antamaan tunne siitä, että he ovat ystävien vieraana. Nämä hienot tapahtumat voivat herättää monia myönteisiä tunteita, mutta ne voivat saada myös paljon kielteisiä piirteitä, mihin kaikki hauska päättyy.
EU:n sisäasiainministerien 28. huhtikuuta pidetyssä kokouksessa komission jäsen Frattini oli oikeutetusti huolissaan siitä, onko Saksa valmistautunut torjumaan pakkoprostituutiota. Yksittäisistä kriittisistä huomioista ja joistakin boikotointiuhkauksista huolimatta olemme varustautuneet hyvin: olemme tehostaneet rajavalvontaa ja perustaneet laajan todistajansuojeluohjelman uhreille, ja liittovaltion virasto kerää tietoja. Liittovaltion 160 virkamiestä tekee työtä kellon ympäri, ja liittohallitus on käyttänyt 2 miljoonaa euroa tiedotuskampanjaan. Toukokuussa poliisi teki ratsioita punaisten lyhtyjen alueille, jolloin tarkastettiin muun muassa 700 bordellia. Lisäksi tarkastettiin asuntoja ja lähes 2 000 henkilöä.
Jäsenvaltioiden ja komission toteuttamat toimet eivät kuitenkaan riitä – siitä olen asiasta mieltä edellisen puhujan kanssa – sillä kyse on kärsimyksen, nöyryyttämisen ja kiristämisen ehkäisemisestä.
Jäsen Záborskán esittämässä parlamentin päätöslauselmaesityksessä huomautetaan, ettei FIFAlla ole mitään syytä kokea tulleensa loukatuksi asiassa, joka koskee urheilutapahtumien aikana esiintyvää pakkoprostituutiota. Vaadimme kokonaisvaltaisia kampanjoita, joista potentiaaliset uhrit voivat saada tietoja ja jotka voivat mahdollisesti pelottaa rikollisia. Euroopan laajuisesta puhelinhankkeesta, auttavasta puhelimesta, toteaisin, että olemme saaneet tähän mennessä vain yhden ilmoituksen: "tähän numeroon ei saada tällä hetkellä yhteyttä".
Tämä ei kelpaa. Europolin ja Eurojustin pitää molempien kyetä tekemään asialle jotakin. Asiassa on tietenkin kyse käytettävissä olevasta henkilökunnasta, mutta se edellyttää myös taloudellista tukea.
Tehkäämme se, minkä muut jäsenet ovat jo tehneet ja mikä on välttämätöntä, näyttämällä punaista korttia tälle hyväksikäytölle. 
Teresa Riera Madurell (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olemme saaneet kuukausien ajan merkillistä tietoa MM-kisoihin liittyen. Itä-Euroopasta ja Pohjois-Afrikasta odotettiin tuotavan 40 000 naista seksuaalista hyväksikäyttöä varten, ja lisäksi kaupungeissa, joissa otteluja pelataan, on valmisteltu suuria rakennuksia sitä varten, että niihin mahtuisi samanaikaisesti mahdollisimman paljon asiakkaita.
Valtaosa paikalle odotetuista naisista elää kotimaissaan äärimmäisessä köyhyydessä, ja heidät on värvätty petoksella ja katteettomilla lupauksilla paremmasta elämästä, jota he eivät koskaan saa.
Parlamentti pyysi 17. tammikuuta asianmukaisten toimien toteuttamista prostituoiduiksi pakotettaviin naisiin kohdistuvan ihmiskaupan ehkäisemiseksi. Lisäksi 13. tammikuuta parlamentti kehotti tiedotusvälineitä ja urheilutähtiä auttamaan naisten seksuaalisen hyväksikäytön torjumisessa ja myötävaikuttamaan ajattelutavan muuttamiseen urheilun solidaarisuuden arvon hengessä.
Monet naisjärjestöt järjestävät kampanjoita, joilla ne pyrkivät lisäämään kansalaisten tietoisuutta asiasta. Arvoisa komission jäsen, olemme kuunnelleet, mitä teillä oli sanottavananne, ja kannatamme aloitteitanne ja annamme niille arvoa. Nämä toimenpiteet eivät saa kuitenkaan jäädä ainutkertaisiksi. Mitä on tapahtunut suunnitelmalle, joka hyväksyttiin ihmiskaupan ehkäisemiseksi ja torjumiseksi? Meidän on tehtävä toimielimissä kovasti työtä, sillä on sietämätöntä, että vielä tänäkin päivänä aivan EU:n sydämessä toimivat todelliset orjamarkkinat.
Suuret urheilutapahtumat eivät saa enää merkitä loistavia liiketoimintamahdollisuuksia ihmiskauppiaille ja parittajille. Meidän on päästävä yhteisymmärrykseen yhteisestä kannasta, jotta voimme estää sen, että vähiten kehittyneistä maista tuodaan naisia Euroopan unionin rikkaisiin maihin hyväksikäytön tarkoituksiin.
Siksi on tärkeää, että luomme koko Euroopan unionille yhteisen oikeudellisen kehyksen. Lisäksi on hyvin tärkeää tehostaa lähtömaiden, kauttakulkumaiden ja kohdemaiden välistä yhteistyötä, sillä kyse on valtavan laajasta rikollisesta ilmiöstä, jonka verkostoilla on usein kytköksiä järjestäytyneeseen rikollisuuteen.
Arvoisa komission jäsen, jotta saamme aikaan edistystä, meidän on saatava lisää varoja ja asetettava naisiin kohdistuvan ihmiskaupan torjunta etusijalle Euroopan unionissa. 
Tadeusz Zwiefka (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, keskustelemme tänään pakkoprostituutiosta ja lasten hyväksikäytöstä Saksassa järjestettävien jalkapallon MM-kisojen yhteydessä. Olisi valheellista luoda sellainen kuva, että tämä ilmiö olisi yhtäkkiä ilmestynyt näin laajamittaisesti kaikista paikoista juuri Saksaan ja juuri MM-kisojen aikoihin.
Pakkoprostituutiota ja lasten seksuaalista hyväksikäyttöä on esiintynyt jo monia, monia vuosia, itse asiassa kymmeniä vuosia, suurten urheilutapahtumien aikana – eikä edes ainoastaan urheilutapahtumien aikana. Niitä esiintyy kaikkien suurten tapahtumien yhteydessä riippumatta siitä, järjestetäänkö tapahtuma eurooppalaisessa maassa vai jossakin muussa maanosassa, kuten Yhdysvalloissa, Aasiassa tai Australiassa.
Seksuaalinen pakottaminen on määritelty hyvin, ja meillä on oikeudelliset välineet sen torjumiseen. Ongelmana on kuitenkin näiden välineiden käyttäminen. Arvoisa komission jäsen, tästä syystä minusta tuntui, että jotain jäi puuttumaan, kun puhuitte tästä kysymyksestä kuin jonkinlaisena tilastollisena ongelmana. Europol ja muut tehtävään soveltuvat organisaatiot ovat tehneet tutkimuksia ja laatineet raportteja. Vaikka se onkin hyvin tärkeää, nyt tarvitaan toimia.
Haluan kiinnittää huomionne yhteen seikkaan: Saksan liittotasavallan, samoin kuin monen muun jäsenvaltion, hallitusviranomaiset ovat tietenkin tehneet paljon torjuakseen tätä ongelmaa. Todellinen pakkoprostituutio ja lasten seksuaalinen hyväksikäyttö tapahtuu kuitenkin hiljaisilla kaduilla verhojen takana. Jos emme saa kansalaisia tekemään kanssamme yhteistyötä tässä asiassa ja jos seksuaalisesti hyväksikäytetyillä ei ole ketään, kenen puoleen kääntyä – sillä uhreilla ei useinkaan ole passeja, rahaa eikä yhteyksiä ulkomaailmaan ja he tarvitsevat yksityishenkilön apua päästäkseen poliisilaitokselle tai soittaakseen auttavaan puhelimeen ja kertoakseen siitä, mitä heille on tapahtunut – emme saa paljoakaan aikaan pelkillä hallinnollisilla toimenpiteillä, joiden vaikutus yhteiskunnassa on vain rajallinen.
Toivon, että saksalaisten kollegoidemme toteuttamat erinomaiset MM-kisajärjestelyt, joista kiitämme heitä varmasti kisojen päätyttyä, antavat myös mahdollisuuden kiittää heitä tämän ilmiön torjumisesta. 
Emine Bozkurt (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Frattini, en tiedä, oletteko koskaan avannut eurooppalaista sanomalehteä ja silmäillyt sen viimeistä sivua. Sieltä löytyy usein pieniä ilmoituksia, joissa on Lolitaksi, Tinaksi tai Francescaksi kutsuttujen puolalaisten, bulgarialaisten tai ukrainalaisten tyttöjen puhelinnumerot. Lehdestä kuitenkin puuttuu yleinen, monikielinen auttava numero, johon Lolita voi soittaa, jos hänet on pakotettu prostituoiduksi. On korkea aika ottaa käyttöön tällainen numero.
MM-kisat ovat käynnistyneet, kuten monet teistä ovat panneet merkille. Samoin on käynnistynyt prostituoiduiksi pakotettujen naisten järjestelmällinen hyväksikäyttö, vaikka asiaan ei olekaan vielä kiinnitetty sen ansaitsemaa huomiota. Arvoisa komission jäsen Frattini, pyydän, että näytätte oikeudenmukaisena erotuomarina punaista korttia ja panette tälle törkeälle rikkeelle päätepisteen nyt heti eikä vasta lisäajalla. Matkustan lähiaikoina Saksaan, missä MM-kisoja pelataan, osallistuakseni jalkapalloon liittyvän rasismin vastaiseen kampanjaan. Voitte kuitenkin luottaa siihen, että seuraan tapahtumia erittäin tarkasti havaitakseni, mitä toimia toteutetaan pakkoprostituution torjumiseksi.
Arvoisa komission jäsen, nykypäivän moraaliarvoista huolehtiminen ei riitä. Millä tavoin aiotte auttaa käytännössä naisia ja tyttöjä, joita nöyryytetään, raiskataan ja käytetään hyväksi MM-kisojen aikana? Analyyseistanne saa sen kuvan, että tätä tapahtuu laajamittaisesti. Jos mieleenne tulee sopivia toimia, joilla näitä tyttöjä voitaisiin todella auttaa, voitte luottaa siihen, että tuen teitä. Toivotan teille kaikkea hyvää! 
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kuten muistatte, kysymystä pakkoprostituutiosta MM-kisojen aikana käsiteltiin naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan aloitteesta kansainvälisenä naistenpäivänä 8. maaliskuuta.
Keskustelua ei käyty ainoastaan symbolisista ja naistenpäivään liittyvistä syistä, vaan valiokuntamme oli tehnyt poliittisen valinnan soittaa jälleen hälytyskelloa periaatteiden, turvallisuuden ja ihmisoikeuksien puolustamisen puolesta ja parantaakseen naisten ihmisarvoa sekä kuvaa, joka EU:n kansalaisilla ja koko maailmalla on EU:sta.
Kannatamme nyt jäsen Záborskán tekemää aloitetta keskustella tästä asiasta jälleen kerran näiden urheilukisojen aikana, sen jälkeen kun on esitetty syytöksiä Saksassa esiintyvästä pakkoprostituutiosta. Ilmaisemme tänään jälleen kerran syvän huolemme tämän inhottavan ilmiön laajuudesta. Olemme huolissamme toimiemme tehokkuudesta. Arvoisa komission jäsen, olen iloinen siitä, että jaatte näkemyksemme tämän ilmiön laajuudesta ja siitä, että sitä on torjuttava kaikin ehkäisevin ja hillitsevin toimin kisojen isäntämaassa ja lähtömaissa.
Valiokuntamme valtuuskunta vieraili hiljattain Ateenassa ja keskusteli hallituksen toimivaltaisten edustajien ja Kreikan parlamentin jäsenten kanssa siitä, että tarvitsemme jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä, että lakeja on sovellettava ja että poliiseja ja tuomioistuinten henkilöstöä on koulutettava. Ymmärsimme, kuinka tärkeää on suojella uhreja ja lisätä yhteiskunnan tietoisuutta asiasta. Arvoisa komission jäsen, olen seurannut tiiviisti suunnitelmia, joita selititte ja jotka koskevat tämän ilmiön tutkimista, ja erityistoimenpiteitä, jotka mainitsitte keskustelussamme 8. maaliskuuta.
Tämä Saksassa esiin noussut nimenomainen tilanne merkitsee kuitenkin meille tilaisuutta tarkistaa, kuinka hyvin olemme perillä ongelmasta ja kuinka lujasti olemme päättäneet tehostaa toimiamme sekä poliittisissa virastoissa että yhteiskunnassa, jolla tarkoitan niin jäsenvaltioiden yhteiskuntaa kuin Euroopan yhteisöäkin. 
Katerina Batzeli (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, pelkään, että olette tyytynyt puhumaan – ja että me olemme tyytyneet puhumaan – vain lausunnoista, kuvauksista, tutkimuksista ja muista tulevaisuuden toimista, jotka liittyvät pakkoprostituutiota harjoittavien rikollisliigojen torjumista koskevien perustavanlaatuisten päätösten tekemiseen.
Myöskään viittauksissanne Saksan hallituksen työhön, joka on tänä päivänä todellinen saavutus, ette selventänyt, mitä maan paikallisviranomaisten pitäisi tehdä paljastaakseen nämä liigat heti eikä osana rajat ylittävää yhteistyötä, nyt kun tavara on lähtenyt jo tehtaan portilta.
Toisaalta FIFA ei tee mitään, vaikka se olisi voinut tiedottaa ongelmasta kannattajille ja eri maiden joukkueille kuukausia sitten ja järjestää otteluja seuraaville ihmisille suunnatun tiedotuskampanjan, minkä FIFA myös tietää. Miksi? Siksi, että FIFΑ saattaa katsoa pakkoprostituution olevan huonoa mainosta näille jalkapallo-otteluille. Edes me, Euroopan unioni, emme onnistuneet vakuuttamaan FIFAn kaltaista järjestöä asiasta.
Toisaalta Euroopan unioni harjoittaa, jos näin voidaan sanoa, voimakasta viestintäpolitiikkaa, mutta te, arvoisa komission jäsen, ette ole näiden kuukausien aikana soveltanut suurta ja näkyvää viestintästrategiaa, jossa ottelujen aikana näytettäisiin tv-tietoiskuja ja jossa olisi tehty yhteistyötä mainostoimistojen ja itse FIFAn kanssa. Tästä seuraa, että nämä punaiset kortit ovat ainoa viestintäpolitiikkamme, joka on yhteisön pakkoprostituution vastaista politiikkaa.
Arvoisa komission jäsen, katson näin ollen, ettemme ole antaneet Saksan hallitukselle apuamme. Se käy yksin valtavaa taistelua ilman viestintävälineitä. Ennen kaikkea pelkään kuitenkin, että teemme vain tutkimuksia, hylkäämme uhrit ja sanomme, että leikkaus onnistui mutta potilas kuoli. Lukittujen ovien takana kuolee joka päivä naisia ja lapsia. 
Bernadette Vergnaud (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, seksin ostaminen ei ole urheilua. Jalkapallo ja seksi eivät kulje käsi kädessä. Euroopan unionin on kehotettava Angela Merkelin hallitusta torjumaan MM-kisojen aikana prostituutiotarkoituksiin käytävää, naisiin kohdistuvaa järjestäytynyttä ihmiskauppaa. Seksityöläiset, joita Saksa pitää täysin laillisina ja jotka ottavat usein vastaan monta asiakasta päivässä, eivät kykene täyttämään riittävän hyvin potentiaalisten asiakkaiden kysynnän kasvua, kun MM-kisoihin saapuu miljoonia miespuolisia katsojia.
Mikä olisi silloin luonnollisempaa kuin se, että seksiteollisuus tuo maahan noin 45 000 naista Itä-Euroopasta, Afrikasta ja Latinalaisesta Amerikasta tyydyttääkseen näiden herrojen tarpeet? Kyse ei ole Saksan lakien vastustamisesta vaan siitä, että lopetetaan tämä avoimesti järjestäytynyt naisiin kohdistuva ihmiskauppa. Naisiin kohdistuva ihmiskauppa rikkoo yksilön perusoikeuksia, erityisesti oikeutta ihmisarvoiseen kohteluun sekä fyysisen ja henkisen koskemattomuuden kunnioittamiseen, ja oikeutta olla joutumatta väkivallan uhriksi.
Jäsenvaltioiden hallitusten on varmistettava, että ihmiskaupan uhreiksi joutuneiden yksilöiden ja erityisesti prostituoiduiksi pakotettujen naisten ja nuorten tyttöjen oikeuksia suojellaan ja kunnioitetaan. Siksi meidän on keskityttävä enemmän ihmiskauppiaisiin ja heidän järjestäytyneisiin rikollisverkostoihinsa, jotka käyttävät näitä naisia hyväkseen – eikä niinkään itse naisiin. Seksuaalisen hyväksikäytön on loputtava, ja tämän seksimafian torjumiseksi on toteutettava asianmukaisia ja tehokkaita toimia.
Olen erityisen iloinen Euroopan parlamentin sosialistiryhmän (PSE) esittämästä vetoomuksesta järjestäytyneen prostituution ja tuhansien naisten epäoikeudenmukaisen kohtelun lopettamisesta. Kannatan voimakkaasti tätä aloitetta ja tuomitsen jyrkästi järjestäytyneen naisiin kohdistuvan ihmiskaupan, joka tekee heistä kulutustavaraa.
Arvoisa komission jäsen, aiotteko ottaa tässä yhteydessä huomioon ehdotuksiamme, kuten ehdotuksen siitä, että käynnistettäisiin potentiaalisille uhreille kohdistettu tiedotuskampanja, jossa kerrottaisiin näihin verkostoihin värväytymiseen liittyvistä vaaroista, tai siitä, että otettaisiin käyttöön suora monikielinen puhelinlinja, jonka yhteydessä toteutettaisiin myös laaja tiedotuskampanja? 
Pia Elda Locatelli (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, olen samaa mieltä kanssanne siitä, että ihmiskauppa on nykyaikainen orjuuden muoto. Valitettavasti yleisessä mielipiteessä aliarvioidaan psykologisista ja kulttuurisista syistä prostituutiotarkoituksiin käytävän ihmiskaupan vakavuutta esimerkiksi huumekauppaan ja rahanpesuun verrattuna. Tällainen kauppa on vielä paljon vastenmielisempää, ja sitä on torjuttava entistä voimakkaammin ja tehokkaammin.
Olemme ehdottaneet joitakin tehokkaita välineitä, kuten EU:n auttavan puhelimen perustamista. Tiedämme, että kaikkien puhelinyhtiöiden suostumus on hyvin vaikea saada, mutta pyydämme todella teitä tekemään työtä asian puolesta, sillä tämä väline on tehokas. Samalla pyydämme yhtenäistettyä tiedonkeruujärjestelmää, jossa käytetään yhteisiä määritelmiä, osoittimia, toimenpiteitä ja menetelmiä. Lisäksi tarvitsemme tavoitteisiin keskittyvät selvät strategiat.
Esimerkiksi sitä, että laiton prostituutio on laajalle levinnyttä Euroopan unionin rajojen sisällä, ei pitäisi nähdä vain maahanmuuttolakien rikkomisena vaan myös hälyttävänä merkkinä järjestäytyneen rikollisuuden voimasta. Tästä syystä ihmiskauppaa koskeva kysymys olisi pidettävä erillään maahanmuuttokysymyksistä ja sitä pitäisi käsitellä osana järjestäytyneen rikollisuuden ongelmaa.
Emme saa myöskään keskittyä ainoastaan tarjontaan tukahduttamalla ihmiskauppaa, vaan meidän on keskityttävä myös kysyntään ja pyrittävä saamaan asiakkaat luopumaan prostituution käytöstä sekä järjestettävä kampanjoita, joissa yleisölle tiedotetaan asiasta. Emme saa antaa ihmisten päästä sanomaan, etteivät he tienneet asiasta mitään. Jos annamme ongelman pysyä piilossa, emme puhu seksuaalisesta vapautumisesta vaan rikollisesta sorrosta. Jos asiakkaat ovat tietoisia tilanteesta, heitä ei tuomita porvarillisen kunniallisuuden tai moralismin lähtökohdista vaan kansalaisvastuun näkökulmasta ja siksi, että he ovat objektiivisesti arvioiden ihmiskauppiaiden rikoskumppaneita.
Lisäksi on tärkeää hyödyntää kansalaisjärjestöjen tarjoamaa apua osallisuuden ja riippuvaisuuden yhteyksiä murrettaessa. Ne ovat todella parhaita mahdollisia keskustelukumppaneita ihmiskaupan uhreille. Niiden roolia usein aliarvioidaan, ja institutionaaliset viranomaiset estävät toisinaan niiden toiminnan. 
Marianne Mikko (PSE ). –
   Hyvät parlamentin jäsenet, kotimaassani Virossa on häpeällisesti Euroopan unionissa kolmanneksi eniten prostituoituja tuhatta asukasta kohden. Enemmän prostituoituja on vain Saksassa ja Itävallassa. Maaliskuussa järjestetyssä televisiotutkimuksessa katsojat pitivät prostituution leviämistä ylivoimaisesti Viron merkittävimpänä imago-ongelmana.
Minusta tuntuu, että olemme esittäneet tämän kysymyksen liian arastelevalla tavalla. Pakkoprostituution ja prostituution välinen ero on hyvin pieni. Joidenkin lukujen mukaan 95 prosenttia prostituutiosta on pakkoprostituutiota. Viron tilastojen mukaan kaksi kolmasosaa prostituoiduista on harkinnut itsemurhaa ja 80 prosenttia heistä kärsii kroonisesta masennuksesta. Tämän perusteella ei vaikuta siltä, että nämä yksilöt olisivat valinneet ammattinsa vapaasti vaan että he ovat pikemminkin orjia.
Olen tehnyt henkilökohtaisesti kaiken voitavani prostituution vähentämiseksi. Olen osallistunut aktiivisesti PSE:n naisten järjestämään allekirjoitusten keräyskampanjaan. Vain muutamassa tunnissa keräsimme pienessä virolaisessa Pärnun kaupungissa satoja allekirjoituksia pakkoprostituutiota vastaan. Pärnussa on 40 000 asukasta vauvat ja vaarit mukaan luettuina. Itä-Euroopasta on kuljetettu väkivalloin yhtä suuri määrä naisia Saksaan MM-kisoihin.
Arvoisa komission jäsen, kehotan teitä tulemaan parlamenttiin MM-kisojen jälkeen ja antamaan meille yleiskatsauksen siitä, mitä Saksassa tarkalleen ottaen tapahtui. Haluaisin teidän vastaavan kysymykseen siitä, kuinka aiotte, kuten totesitte, vähentää prostituution kysyntää Euroopan unionissa. Voitteko ja aiotteko mennä yhtä pitkälle kuin Ruotsi ja vaatia jäsenvaltioita rankaisemaan seksin ostajia? Sitä todella tarvittaisiin kysynnän vähentämiseksi. 
Franco Frattini,
   . Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, haluan kiittää kaikkia keskusteluun osallistuneita. Olen samaa mieltä useimmista kuulemistani havainnoista.
Ensinnäkään MM-kisoihin ei liity mitään traagista hätätilannetta, vaan kyse on nykyaikaisesta orjuuden muodosta, joka vaikuttaa valitettavasti jatkossakin satojentuhansien ja jopa miljoonien nuorten naisten elämään. Siksi on selvää, ettemme saa puhua pelkästään MM-kisoista.
Juuri tästä syystä, kuten olen aikaisemmin todennut, järjestämme työpajan heti MM-kisojen jälkeen. Tämän työpajan aikana keräämme yhteen kaikki tämän kuun aikana saamamme kokemukset ja teemme johtopäätöksiä, jotka sisällytetään asiakirjaan, jota voidaan käyttää kaikissa muissa tämäntyyppisissä urheilutapahtumissa sekä kulttuuritapahtumissa ja poliittisissa tapahtumissa. Saksan poliisiviranomaiset havaitsivat pakkoprostituution kasvavan esimerkiksi myös Hannoverin messujen aikana muutama vuosi sitten.
Auttavista puhelimista on keskusteltu paljon. Koska vastauksen antaminen on tärkeää ja erityisesti koska katsomme, että kansalaisjärjestöjen pitäisi osallistua tähän hankkeeseen, olemme ajatelleet valita Solvodin, Saksassa erittäin hyvin tunnetun kansalaisjärjestön, johtamaan kahta monikielistä auttavaa puhelinta koskevaa työtä. Solvodi on luvannut päivystää tänä aikana 24 tuntia vuorokaudessa.
Haluan lisätä, että komissio aikoo myös tukea taloudellisesti eurooppalaisia naisten auttavia puhelimia, kuten olemme jo tehneet suojellaksemme väkivallan kohteeksi joutuneita lapsia. Valitettavasti vuoden 2006 talousarviosta ei saatu varoja tähän hankkeeseen, mutta uskoisin, että asia saadaan hoidettua vuoden 2007 talousarviosta. Kyse on keskipitkän aikavälin toimesta, joten olen antanut alaisilleni ohjeeksi pyrkiä oikeudellisesti toteuttamiskelpoiseen ratkaisuun, joka mahdollistaisi myös sen, että voisimme myöntää rahoitusta myös seksuaalisesti hyväksikäytettyjen nuorten naisten hyväksi.
Myös viestinnästä ja tiedotuksesta on puhuttu paljon. Olen täysin samaa mieltä jäsen Vincenzin suosituksesta, jonka mukaan meidän on tarpeen vaatiessa pilattava juhlat ja näin siis vältettävä vaikenemista, kun meidän on välitettävä voimakkaita viestejä. Minun on myönnettävä, että meillä on ollut vähän aikaa ja että minun on täytynyt keskittyä ehkäisytoimiin ja nopeaan toimintaan, minkä lisäksi on selvästikin toteutettava tiedotuskampanjoita. Halua tukea myös tältä osin taloudellisesti tiedotuskampanjoita.
Kuten olen jo huomauttanut, olemme lisäksi saaneet ensimmäistä kertaa lähtömaissa sijaitsevien jäsenvaltioiden konsulaattien verkoston mukaan toimintaan. Katsomme nimittäin, että juuri näissä maissa on järjestettävä voimakkaampia ja laajamittaisempia potentiaalisille uhreille kohdennettuja tiedotuskampanjoita.
Olen täysin samaa mieltä siitä, että ihmiskauppa ja seksuaalisiin tarkoituksiin harjoitettava ihmiskauppa on pidettävä erillään maahanmuuttokysymyksistä, sillä ne ovat aivan eri asioita. Olette tietoisia siitä, että valvomme nyt voimassa olevien EU:n säädösten ja ensisijaisesti puitepäätöksen täytäntöönpanoa. Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä nämä asetukset. Niissä pidetään ihmiskauppa ja maahanmuuttokysymykset toisistaan täysin erillään.
Uhrit ovat uhreja, eivät laittomia siirtolaisia. Siksi heillä on oikeus saada tukea tukiohjelmista, joita jotkin jäsenvaltiot ovat jo käynnistäneet niitä ihmisiä varten, jotka ilmoittavat joutuneensa hyväksikäytön uhreiksi tai, mikä vielä pahempaa, seksuaalisiin tarkoituksiin käytävän ihmiskaupan uhreiksi.
Olen myös yhtä mieltä jäsen Breyerin pyynnöstä, joka koski pitkän aikavälin aloitteiden käynnistämistä. Tällaisia aloitteita ovat esimerkiksi ihmiskaupan vastainen eurooppalainen teemapäivä. Toivon, että ensi vuoden puoliväliin mennessä olemme sopineet jo päivästä.
Kuten olen jo todennut, kannatan ajatusta kysynnän vähentämisestä. Jotta voidaan arvioida, kuinka paljon prostituution kysyntä vaikuttaa ihmiskauppaan, on tärkeää tehdä tutkimuksia, vaikka joku esittikin vastakkaisen näkemyksen. Aloimme tehdä yhteistyötä tämän ehdotuksen parissa kuluvan vuoden alussa, ja voin kertoa teille, että olemme saaneet paljon uutta tietoa. Nykyään tiedämme melko tarkkaan, mitkä ihmiskaupan kuljetusreitit ja merkittävimmät lähtömaat ovat. Olemme myös selvittäneet, minkä jäsenvaltioiden kautta pieniä tyttöryhmiä Saksaan kuljettavat minibussit ajavat.
Voin myös kertoa teille, että vaikka poliisivoimien tietoja on vaikea selittää, viime kuukausina on tehty satoja tarkastuksia paitsi Saksassa myös monissa kauttakulkumaissa, kuten Puolassa, Unkarissa ja Tšekin tasavallassa. Näiden tarkastusten ansiosta nuorten naisten kauppaamiseen syyllistyneitä henkilöitä on saatu kiinni ja pidätetty.
Näiden keinojen ja poliisivoimien välisen yhteistyön ansiosta olemme onnistuneet vähentämään potentiaalista vaikutusta prosenttilukuun, jota emme kykene vielä määrittämään, sillä sadat tarkastuksiin joutuneet ja pidätetyt henkilöt olivat matkalla Saksaan. Haluan siksi kertoa arvostavani Saksan viranomaisten toimintaa.
Jäsen Batzeli kysyi, kuinka Saksan viranomaiset työskentelevät kentällä. Voin vahvistaa, että he toimivat tehokkaasti sekä liittovaltion että osavaltioiden tasolla. Kun saatte tilaisuuden lukea loppuraportin MM-kisojen jälkeen, teille valkenee asia, joka on selvinnyt meille vähitellen: nimittäin se, että tarkistuksia on tiukennettu ja että monissa tapauksissa on havaittu, että lyhytaikaista oleskelua, kuten baarissa tai kotiapulaisena työskentelyä, koskevien ilmoitusten takaa löytyy usein seksuaalisen hyväksikäytön uhri. Uhrit on tunnistettu ja rikolliset on luultavasti pidätetty.
Lopuksi vakuutan vielä kerran, että tapausten perimmäisiin syihin on puututtava. EU:n toimintasuunnitelma, jonka hyväksyitte joulukuussa 2005, on pantava täytäntöön. Sen lähtökohtana on, ettei kenenkään oikeuksia tai ihmisarvoa saa loukata. Teemme tulevina kuukausina työtä tältä pohjalta. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A6-0146/2006) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi pohjaveden suojelusta pilaantumiselta (12062/1/2005 C6-0055/2006 2003/0210(COD)) (Esittelijä: Klaß). 
Christa Klaß (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, vesi on meille yhtä elintärkeätä kuin ilmakin. Vesi on kirjaimellisesti erittäin syvällinen aine, ja meidän on varottava vajoamasta sen syvyyksiin. Pohjavesidirektiiviä koskevasta yhteisestä kannasta muutaman viime päivän aikana käyty keskustelu muistutti minua tästä.
Ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan mietinnössä on 43 tarkistusta suositukseksi parlamentin toiseen käsittelyyn. Se hyväksyttiin 50 äänellä. Kukaan ei äänestänyt sitä vastaan, ja yksi jäsen pidättäytyi äänestämästä. Sen jälkeen on jätetty ainoastaan neljä uutta tarkistusta. Pidän tätä vakuuttavaa äänestystulosta yksiselitteisenä valtuutuksena parlamentin ja neuvoston välisiin neuvotteluihin. Toivon, että tämänpäiväinen keskustelumme edelleen vahvistaa äänestystuloksen, jotta Euroopan parlamentti voisi aloittaa sovittelumenettelyn vahvalta pohjalta ja selkein valtuuksin. Esittelijänä ehdotankin, että äänestämme pakettiratkaisusta. Vastustan kaikkia tarkistuksia, jotka on allekirjoittanut 37 jäsentä. Ne eivät ole oman ryhmäni näkemysten mukaisia.
Neuvosto ei ikävä kyllä ole osoittanut riittävää joustavuutta tasoittaakseen tietä parlamentin kanssa toisessa käsittelyssä saavutettavalle sopimukselle. Tarkasteltavaksemme annettuun yhteiseen kantaan on nyt mahdollista tehdä uusia parannuksia sovittelumenettelyn avulla. Parannuksia kaivataan kipeästi tietyillä aloilla. Säännökset on muotoiltava täsmällisemmin siltä osin kuin niiden kieliasu on edelleen epätäsmällinen ja tulkinnanvarainen. Lisäksi on määriteltävä käsitteet, joihin tekstissä viitataan. Pohjaveden tilaa arvioitaessa on otettava huomioon luonnollisista geogeenisistä syistä johtuvat pilaavien aineiden pitoisuudet. Näin saadaan luotua tarvittava jousto jäsenvaltioiden erilaisten olosuhteiden huomioon ottamiseksi. Pohjaveden tilan huononeminen pilaavien aineiden uusien päästöjen vuoksi on estettävä määrittelemällä selkeät kriteerit haitallisten muutosten suunnan kääntämiselle. Kansalliset raja-arvot on asetettava ihmistä ja ympäristöä koskevan toksisuuden kriteerien perusteella. Ne ovat ainoat käytettävissämme olevat kriteerit, ja Euroopan komission laatima selvitys on vahvistanut, että tämä on toteuttamiskelpoinen vaihtoehto. Mukaan on otettava tarkistuslauseke, jotta direktiivin toimivuus saadaan varmistettua ja sen säännöksiä voidaan tarvittaessa parantaa.
Minulle on esittelijänä erityisen tärkeätä, että pohjaveden ehkäisevään suojeluun kiinnitetään enemmän huomiota. Olemme vaatineet sitä täällä parlamentissa jo vuosien ajan, sillä vara on parempi kuin vahinko. Tämä pitää erityisen hyvin paikkansa, kun kyse on pohjavedestä. Voi kestää vuosia ja jopa vuosikymmeniä ennen kuin pilaavien aineiden päästöt ovat todettavissa pohjavedessä niiden valuttua maaperän läpi. Kestää aivan yhtä pitkään ennen kuin toteutetut toimenpiteet tai pohjaveden itsepuhdistavat ominaisuudet pystyvät korjaamaan jo tapahtuneen vahingon. Jos pohjaveden puhdistaminen ylipäänsä on mahdollista, se on erittäin kallis prosessi, kuten monet, varsinkin brittiläiset kollegani ovat aiheellisesti korostaneet.
Itävallassa ja kotimaassani Saksassa 80–100 prosenttia juomavedestä saadaan pohjavedestä. Kuten olemme juuri saaneet lukea, tilanne on sama myös tietyissä osissa Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Juuri sen vuoksi meidän on varmistettava, että toistaiseksi puhdas pohjavesi säilyy puhtaana myös tulevia sukupolvia varten. Pohjaveden omaa ekosysteemiä on suojeltava.
Useiden parlamentin jäsenten puhelinsoitot ja lukuisten yhdistysten esittämät käsitykset sekä muutamat esitykset erillisistä äänestyksistä osoittavat suurta epävarmuutta. Se ei olekaan hämmästyttävää, kun otetaan huomioon kysymyksen vaikeus ja huomattava teknisyys ja vesipuitedirektiivin säännösten soveltamisala. Meidän ei kuitenkaan tarvitse keksiä pyörää kokonaan uudelleen. Kyseinen pohjavesidirektiivi on vuoden 2000 vesipuitedirektiivin tytärdirektiivi, ja vesipuitedirektiivissä on jo säädetty monista keskeisistä asioista. Se on kuitenkin saatava sisällöltään selkeäksi ja yksiselitteiseksi. Arvoisa komission jäsen Dimas, olen siksi kiinnostunut kuulemaan käsityksenne nitraattidirektiivistä esitettyyn huomautukseen ja siihen tehtyyn viittaukseen. Kyseiset säännökset ovat äärimmäisen tärkeitä eurooppalaisille viljelijöille, sillä ne koskettavat heitä.
"Vettä timanttien sijasta" oli otsikkona artikkelissa, joka julkaistiin viime viikolla erään suuren saksalaisen päivälehden taloussivuilla. Puhtaasta vedestä on hitaasti mutta varmasti tulossa jalokivien kaltainen harvinainen ja arvokas hyödyke. Puhtaan veden kysyntä kasvaa edelleen tulevina vuosikymmeninä. Sadan viime vuoden aikana veden kulutus henkeä kohden on lisääntynyt kaksi kertaa nopeammin kuin väestö ja taloustuotannon reaaliarvo. Investoinnit vesienhoitohankkeisiin ovat suositeltavia. Meidän oli varmistettava tänään ja huomisen äänestyksessä, että pohjavesi säilyy elämän eliksiirinä ja jalokivenä myös tulevia polvia varten. 

Stavros Dimas,
   Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää Euroopan parlamenttia, ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokuntaa ja esittelijä Klaßia erinomaisesta työskentelystä kyseisen ehdotuksen toisen käsittelyn yhteydessä.
Olen ehdottomasti samaa mieltä siitä, että puhdas vesi on jalokiviä tärkeämpää ja arvokkaampaa. Ei ole epäilystäkään siitä, että tarvitaan tehokas järjestelmä pohjaveden laadun suojelemiseksi luonnonvarana, jotta voidaan vastata juomaveden kysyntään sekä teollisuuden ja maatalouden vesitarpeisiin.
Pohjavedellä on myös merkittävä ympäristöarvo. Se on hydrologisessa kierrossa keskeinen tekijä, jota pitää suojella ottaen huomioon myös pintavedet ja maan ekosysteemit, joihin se on kytköksissä.
Ehdotettu puitedirektiivi täydentää vesipuitedirektiiviä. Ensinnäkin siinä säädetään selkeistä kriteereistä pohjaveden hyvän kemiallisen tilan arvioimiseksi ja pohjaveden laadun huononemisen muutossuuntien havaitsemiseksi ja kääntämiseksi. Toiseksi siinä edellytetään toimia vaarallisten aineiden välittömän pohjaveteen pääsyn estämiseksi tai rajoittamiseksi.
Komissio hyväksyi ensimmäisessä käsittelyssä monet Euroopan parlamentin hyväksymistä 89 tarkistuksesta, sillä ne selkeyttivät ja paransivat tekstiä ja olivat samalla alkuperäisen ehdotuksen ja komission yleisemmän näkökannan mukaisia.
Yhteinen kanta sisältää nyt parlamentin 54 tarkistusta joko sanamuodoltaan tai sisällöltään. Ennen yhteisen kannan viimeistelyä keskusteltiin siitä, missä määrin olisi mahdollista soveltaa yhteisön normeja pohjaveden laatuun. Vieläkin keskeisempi kysymys koski nitraatteja nitraattidirektiivin yhteydessä. Tässä kohdin komissio on sitä mieltä, että nitraattidirektiivillä, vesipuitedirektiivillä ja nyt tarkasteltavana olevalla direktiivillä on samat tavoitteet nitraattien aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemisessä ja rajoittamisessa.
Komissio on yleisesti sitä mieltä, että yhteisessä kannassa parannetaan säännöksiä, jotka käsittelevät raja-arvojen määrittämistä pohjavedelle, ja niiden noudattamista koskevaa järjestelyä. Yhteisessä kannassa myös yksinkertaistetaan kriteerejä, jotka koskevat pilaantumisen kehityssuunnan havaitsemista ja kääntämistä, ja selvennetään, mihin toimiin on ryhdyttävä pilaavien aineiden pohjaveteen pääsyn estämiseksi ja rajoittamiseksi.
Toivon, että onnistumme saattamaan lainsäädäntöprosessin päätökseen mahdollisimman nopeasti, sillä tätä direktiiviä todellakin tarvitaan. Sen ansiosta vesipuitedirektiivin ympäristötavoitteiden arviointi voidaan tehdä selkeiden laatukriteerien ja pohjavesien suojelutoimien perusteella. 
John Bowis,
   Arvoisa puhemies, komission jäsen ja erinomainen esittelijä ovat kumpikin tuoneet esiin kyseisen toimenpiteen tarpeellisuuden. Komissio viittasi juuri suureen häpeään, ja kollegani Klaß kutsui pohjavettä arvokkaaksi voimavaraksi, jonka tilan kohenemiseen voi mennä vuosikymmeniä, jos se kerran pilataan. Olemme siksi esittäneet toimenpidettä, jonka tarkoituksena on estää pohjaveden pilaaminen ja suojella sitä, sillä, kuten jäsen Klaß sanoi, eräiden maiden tietyillä alueilla merkittävä osa juomavedestä saadaan pohjavedestä. Hän onkin tehtäväänsä toteuttaessaan aiheellisesti erotellut toisistaan eri puolilla Eurooppaa esiintyvät erilaiset geologiset taustatekijät osoittaakseen, että ongelmiin ei ole yhtä ainoata ratkaisua. Hän on myös tuonut esiin alueet, joilla esiintyy samantapaisia ongelmia, ja esittänyt keinoja niistä selviytymiseksi.
Tilanteeseen on kaksi ratkaisua. Ensinnäkin on varmistettava yhdenmukaisuus muiden direktiivien, erityisesti vesipuitedirektiivin kanssa. Nitraattidirektiivi on myös mainittu, ja lisäksi on muitakin säädöksiä: niin kutsutut tytärdirektiivit. Toiseksi on edelleen selvitettävä eräitä kysymyksiä, ja pelkäänpä, että se on tehtävä sovittelumenettelyssä. Esimerkkinä on sanan "pyrittäessä" käyttö tarkistuksessa 22. Saattaa olla mahdotonta päästä absoluuttiseen tulokseen, mutta "pyrkiä" ei tarkoita mitään, vaan on epäselvä ilmaus, joka voi merkitä joko jonkinlaista korulausetta tai aitoa pyrkimystä. Mielestäni tarvitaan ehdottomasti voimakkaampi ilmaus, joka ei sisällä mahdottomuuden ajatusta. Ratkaisuna voisi olla pohjavesidirektiivin nykyinen teksti, joka kuuluu: "on toteutettava tarpeellisiksi katsomansa aiheelliset toimenpiteet estääkseen". Meidän on myös huolehdittava siitä, että englannin- ja ranskankieliset tekstit ovat yhtäpitävät. Tällä hetkellä tekstissä sanotaan englanniksi "pysäyttää" ja ranskaksi "yrittää estää".
Meidän on kiinnitettävä huomiota tällaisiin asioihin viedessämme hanketta eteenpäin. Tässä vaiheessa kiitän kuitenkin esittelijää ja suhtaudun myönteisesti komission aikomukseen edistää kyseisen arvokkaan luonnonvaran tilaa. 
María Sornosa Martínez,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi kiittää esittelijää hänen työskentelystään, jolla on mielestäni parannettu tätä ehdotusta huomattavasti.
Käsittääkseni me kaikki pidämme tärkeänä pohjaveden suojelua, jonka on oltava yksi eurooppalaisen lainsäädännön päätavoitteista, jotta tämänhetkiseen pilaantumistilanteeseen löydettäisiin ratkaisu ja vastaavanlaisten ongelmien esiintyminen vastaisuudessa saataisiin estettyä.
Pohjaveden pilaaminen johtaa tilanteisiin, joiden korjaaminen on vaikeata ja kallista. Koska pohjaveden kerääminen juomavetenä käytettäväksi on hyvin merkittävää kaikkialla Euroopassa, pohjaveden suojelun lisääminen on kaiken suojelulainsäädännön perustavoite paitsi veden itsensä, myös ihmisten terveyden ja kansalaisten elämänlaadun takia.
Meidän on sen vuoksi muistettava, että koska pohjavesimuodostumien puhdistamismahdollisuudet ovat hyvin rajalliset, valvonta ja ehkäisy ovat olennaisen tärkeitä, jotta voitaisiin estää pilaavien aineiden pääsy pohjaveteen.
Haluan korostaa sitä, että pohjavesi on Euroopan unionin arin ja merkittävin luonnonvara, joka on varsinkin juomaveden tärkein yleinen hankintalähde.
Käsitykseni on myös, että voidakseen taata pohjaveden yhtäläisen suojelun jäsenvaltioiden, joilla on yhteisiä vesiä, olisi koordinoitava toimintansa raja-arvojen määrittämiseksi ja merkittävimpien vaarallisten aineiden nimeämiseksi.
Lopuksi toivon, että ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa hyväksytyt tarkistukset hyväksytään täysistunnossa ja neuvosto ottaa ne tarkoin huomioon, sillä niiden tarkoituksena on lisätä laatuvaatimuksia ja edistää ehkäisyä, jotta pilaavien aineiden päästöt voitaisiin jatkossa estää.
Chris Davies,
   . Arvoisa puhemies, eräs komission virkamies puhui hiljattain ympäristövaliokunnalle. Vastauksena eräälle kollegalleni hän sanoi, ettei tavoitearvoista ole mitään hyötyä. On asetettava raja-arvoja, tai muutoin jäsenvaltiot eivät tee mitään. Pyrkimykset ovat vain Brysselin mielikuvituksen tuotetta. Ne eivät johda minkäänlaisiin tuloksiin edustajien palattua pääkaupunkeihinsa.
Luulen, että monilla parlamentin jäsenillä on juuri se mielikuva, että puheet eivät johda tekoihin. On yhä vaikeampaa saada jäsenvaltiot noudattamaan ympäristölainsäädäntöä asianmukaisesti. Toivon, että komissio ottaa syyllisten nimeämisen säännöllisesti ja usein esiin ympäristöneuvostossa. On tarkasteltava tuloksia, ja tiedän, että komissiolla on tämä mielessään koko ajan.
Muistan, että keskustellessamme vesipuitedirektiivistä Euroopan parlamentin tekemät tarkistukset auttoivat lisäämään sen vaikuttavuutta. Asetimme jäsenvaltioille lakisääteisiä velvoitteita. Sen seurauksena joissain jäsenvaltioissa pyrittiin määrätietoisesti ratkaisemaan näitä ongelmia. Tuoreiden numerotietojen perusteella vaikuttaa siltä, että eräät muut jäsenvaltiot tekevät parhaansa kiertääkseen niille asetetut vaatimukset.
Kun tarkastelemme tätä nimenomaista lainsäädäntöä, tarkistus 22 on aiheuttanut meille paljon päänvaivaa. Halusimme saada poistettua ilmaisun "pyrittäessä", jotta saisimme tukittua porsaanreiän. Emme enää luota siihen, että ministerit pitävät Brysselissä antamansa lupaukset. Haluamme, että heitä sitovat laillisesti velvoittavat vaatimukset, vaikka täytäntöönpanojärjestelyt olisivat kuinka hankalia. Tämän on väitetty olevan tarpeetonta, sillä on olemassa kielellisiä tulkintoja tai ymmärrämme väärin kyseiset vaikeudet. Mielestäni on kuitenkin hyvin selvää, mitä parlamentin jäsenet haluavat: haluamme sanojen johtavan tekoihin.
Yritin viime viikolla hillitä torjunta-aineteollisuuden eli kasvinsuoja-aineiden valmistajien väitettyä huolta siitä, että jos parlamentin tarkistukset hyväksyttäisiin, kyseinen säädös johtaisi torjunta-aineiden täydelliseen kieltämiseen. Tämä vaikutti minusta melko oudolta. Olen aina luullut, että torjunta-aineet on tarkoitettu tuholaisten tappamista varten eikä kulkeutumaan pohjaveteen. Valmistajan ohjeiden mukaisesti käytettyinä niiden ei pitäisi päästä sinne. Siksi en ymmärrä, mikä tässä on ongelmana.
Meille kaikille on tärkeätä ja on myös maanviljelyn etujen mukaista todeta, että pohjaveden suojelu ja maaperän laadun suojeleminen ovat pitkällä aikavälillä meidän kaikkien etujen mukaista. "Tuhmien" viljelijöiden saattaa olla vaikeata noudattaa joitain tällaisen lainsäädännön tavoitteista, mutta me olemme ympäristön ja "kilttien" viljelijöiden puolella, emme "tuhmien" viljelijöiden puolella, kuten pitääkin olla.
Hiltrud Breyer,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kaikki julistavat tänään, kuinka tärkeätä vesi meille on. Yksimielinen käsityksemme on siis, että kyse on nimenomaan siitä, kuinka aiomme suojella pohjavettä. Euroopan ympäristöviraston tietojen mukaan 87 prosenttia pohjavesistä sisältää jo liian suuria määriä nitraattia. Saksassa pohjavesi saattaa sisältää sallitut nitraattipitoisuudet jopa seitsenkertaisesti, varsinkin alueilla, joilla harjoitetaan laajamittaista karjanhoitoa.
Nitraatit muuntuvat ihmiskehossa myrkyllisiksi nitriiteiksi, jotka lisäävät syöpäriskiä ja saattavat erityisesti pikkulapsilla johtaa hengenvaaralliseen syanoosiin.
Olemme varmasti kaikki samaa mieltä siitä, ettemme voi enää sallia poikkeuksia. Se on toinen keskeinen asia, josta äänestyksessä on kyse. Emme todellakaan kannata poikkeuksien sallimista raja-arvoon, joka on 50 milligrammaa nitraatteja pohjavesilitraa kohden, sillä tällaiset poikkeukset johtavat todennäköisesti laajaan saastumiseen. Meidän on tänään todellakin korostettava voimakkaasti, ettei meillä ole aikomusta sallia poikkeuksia ja että pidämme ennalta varautumisen periaatteen säilyttämistä erittäin tärkeänä, sillä tiedämme, että saastuneen veden käsittely on kymmenen kertaa kalliimpaa kuin ennalta varautumisen periaatteen noudattaminen. Meidän on äänestettävä tämän mukaisesti.
Euroopan pohjavesistä on jo pilaantunut 40 prosenttia. Tämän on oltava meille varoituksena, joka estää suojaamasta millään tavoin oikeutta noudattaa poikkeustapauksissa huonoja käytäntöjä – joita vieläkin esiintyy monissa jäsenvaltioissa – ja ylittää säädetyt raja-arvot. Se ei ole vaihtoehto. Kuten edellinen puhuja totesi, pohjaveden päivittäinen pilaaminen ja ennen kaikkea teollisen maanviljelyn aiheuttamat liian suuret typpipäästöt on saatava loppumaan. Torjunta-aineteollisuus tekee itselleen karhunpalveluksen, jos se ei osoita todellista kiinnostusta näiden tavoitteiden toteuttamiseen. 
Dimitrios Papadimoulis,
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, poliittinen ryhmäni on sitä mieltä, että pohjavesi on kaikkein haavoittuvin ekosysteemi, tärkein ihmisten kulutukseen tarkoitetun juomaveden lähde ja myös keskeinen osa muita ekosysteemejä, kuten jokia ja järviä.
Saamme yli kaksi kolmannesta juomavedestämme pohjavesivarannoista, joita onkin jo vahingoitettu tuntuvasti. Pohjaveden laatu on heikentynyt huomattavasti, millä on ollut vaikutuksia ympäristöön, kansanterveyteen ja talouselämään. Alan tutkijoiden mukaan yli puolet kaikista pohjavesistä on jo pilattu ja perusteellinen puhdistaminen olisi erittäin aikaa vievää ja erittäin kallista. Meidän on siksi toimittava viipymättä, sillä hyvin monet kuluttajat, jotka ovat meidän laillamme EU:n kansalaisia, ovat nyt kadottaneet luottamuksensa johtoveteen ja käyttävät mieluummin pullotettuja vesiä, joiden hinta voi olla jopa tuhatkertainen. Meillä ei sitä paitsi ole riittävästi tietoa eläinten ekosysteemin ja pohjaveden käytön välisestä yhteydestä, emmekä siis tiedä, millaista vahinkoa pohjaveden saastuminen aiheuttaa eläinten ekosysteemille.
Poliittisen ryhmäni mielestä tämä pohjavesien suojelua käsittelevä direktiivi on tärkein lainsäädäntöväline Euroopan pohjavesien säilyttämiseksi puhtaina. Sen vuoksi on saatava aikaan vahva direktiivi, emmekä voi tyytyä pelkkään hyvien aikomusten julistukseen, jollainen sisältyy neuvoston erittäin puutteelliseen yhteiseen kantaan. Poliittinen ryhmäni haluaakin kiittää esittelijä Klaßia hyvin tehdystä työstä, vaikka keskusteluvaiheessa ja toiseen käsittelyyn johtavassa menettelyssä on ollut myös kohtia, joista olimme eri mieltä. Meillä on kuitenkin tyydyttävä kompromissi, ja olemme myös edenneet hyvin lähelle komission näkemyksiä. Neuvoston onkin nyt viimein päästävä sopimukseen, sillä jos jätämme vaarallisten aineiden aiheuttaman pohjaveden saastumisen estämisen jäsenvaltioiden harkintavaltaan, asia jää kauas jälkeen voimassaolevista säädöksistä, vaikka meidän on pyrittävä eteenpäin ja puututtava tehokkaasti nitraattien aiheuttamaan vakavaan pilaantumiseen ja tehostettava ennaltaehkäisypolitiikkaamme.
Siksi poliittinen ryhmäni toivoo oikeudellisesti sitovaa selkeätä tekstiä, jossa säädetään ankarista seuraamuksista sitä rikkoville. Sen lähtökohtana olisi ennaltaehkäisy ja Euroopan komission harjoittama jatkuva valvonta. Olisi vaarallinen virhe kieltää tämä yhteinen velvollisuus, joka meillä on Euroopan kansalaisia ja kuluttajia kohtaan. 
Liam Aylward,
   . Arvoisa puhemies, suhtaudun ehdotettuun direktiiviin erittäin myönteisesti. Sen tarkoituksena on varmistaa pohjaveden laadun yhdenmukainen tarkkailu ja arviointi koko Euroopassa. Siinä esitetään luontaisen joustavaa menettelyä laatukriteerien määrittämiseksi siten, että paikalliset erityisolot otetaan huomioon ja lisäparannukset sallitaan.
Pidän tässä direktiivissä vahvistettuja toimenpiteitä myönteisinä. Direktiivissä säädetään pakollisista kriteereistä pohjaveden kemiallisen tilan arvioimiseksi ja pohjavesimuodostumien pilaantumisen muutossuuntien havaitsemiseksi ja esitetään myös toimenpiteitä pohjaveden suojelemiseksi epäsuoralta pilaantumiselta.
Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että direktiivistä olisi tehtävä kunnianhimoisempi ja tehokkaampi. Euroopan unionissa ja Irlannissa pohjavesi on monilla joettomilla ja järvettömillä alueilla usein ainoa makean veden lähde. Kotimaassani olemme onnekkaita, sillä meillä on makean veden lähteitä, ja meidän on varmistettava, että tulevilla polvilla on käytettävissään yhtä hyvälaatuista makeaa vettä ja yhtä runsain määrin kuin meilläkin.
Tähän luonnonvaraan kohdistuvat paineet ovat kasvaneet ja kasvavat edelleen kehityksen edetessä. Pohjavesi on luonnonvara, jota meidän on suojeltava, sillä pilaannuttuaan kerran se ei ole käyttökelpoista moniin vuosiin. Tällä ikäpolvella – sen paremmin kuin muillakaan – ei ole oikeutta tuhota tai kuluttaa loppuun näin harvinaista ja arvokasta luonnonvaraa. 
Johannes Blokland,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Dimas, hyvät kollegat, aluksi haluan kiittää jäsen Klaßia hänen tekemästään työstä tämän säädöshankkeen luotsaamiseksi asiantuntevasti toisen käsittelyn läpi. Se, että hänen laatimansa mietintö on saanut ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan yksimielisen hyväksynnän, osoittaa hänen omaksuneen näkökannan, johon monet voivat yhtyä. On todettava, että neuvoston viime vuonna vahvistama yhteinen kanta ei ole sen linjan mukainen, jonka parlamentti omaksui ensimmäisessä käsittelyssä. Yhteisessä kannassa on edelleen terävöittämisen varaa erityisesti pohjavesien tilan huononemisen määrittelemisen osalta.
Onneksi hyväksymme huomenna useita tarkistuksia, jotka parantavat yhteistä kantaa huomattavasti. Mieleeni tulee tarkistus 30, joka koskee mittausmenetelmien yhdenmukaistamista. Tiedämme, että jotkin jäsenvaltioista saavuttavat erinomaisia tuloksia, sillä ne mukauttavat liiaksi mittaustuloksiaan. Tarkistus 30 tarkoittaa joka tapauksessa, että näitä menetelmiä valvotaan, mikä on myönteinen uudistus.
Myös Alankomaissa pohjavedestä saadaan juomavettä. Se on myös varantona tulevia polvia varten. Pilaamista on vältettävä kaikin keinoin, sillä se tuhoaa vesivaroja. Pyydän tukeanne ryhmääni kuuluvan kollegani Bonden esittämälle tarkistukselle 44. Fluorikaasudirektiivin yhteydessä hyväksyttiin samanlainen muutos, joka lopulta lisättiin tekstiin. Jos tämä tarkistus teidän mielestänne menee liian pitkälle, kehotan teitä joka tapauksessa kannattamaan tarkistusta 37.
Minulla on vielä kysymys komission jäsenelle Dimasille. Hän väitti, että nitraattidirektiivillä ja tarkasteltavana olevalla pohjavesidirektiivillä on samat tavoitteet. Kysymykseni kuuluu: tarvitaanko nitraattidirektiiviä vastaisuudessa pohjavesidirektiivin rinnalla? Odotan hänen vastaustaan. 
Irena Belohorská (NI ). –
   Hyvät kuulijat, myös minä haluan kiittää kollegaani Klaßia hänen mietinnöstään, sillä minunkin mielestäni laatua ja määrää koskevista normeista on säädetty epämääräisesti pohjaveden suojelua koskevassa nykyisessä lainsäädännössä.
Olemme tietoisia siitä, että monissa osin Euroopan unionia veden laatu ei ole riittävän hyvä. Mielestäni on tärkeätä panostaa ehkäisyyn, mutta meidän on myös huolehdittava jo pilattujen pohjavesilähteiden puhdistamisesta. Jäsenvaltioille on nähdäkseni annettu liian suuri harkintavalta veden laatuvaatimusten asettamisessa. Kokemuksen mukaan on usein hyvin vaivalloista saada jäsenvaltiot noudattamaan lainsäädäntöä erityisesti ympäristöpolitiikan alalla, ja joskus on jopa turvauduttava Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen. Koska pohjavesi ei noudata valtioiden rajoja, olisi tehokkaampaa, jos jäsenvaltioilla olisi veden kemiallista tilaa ja laatua koskevat yhtenäiset säädöspuitteet sen sijaan, että joka maalla on omat norminsa. Koska pohjavesi liikkuu hitaasti maanpinnan alla, ihmisen toiminnalla on merkittävä vaikutus sen laatuun. Kaatopaikkojen huono hoito, erittäin vaarallisia aineita sisältävät laittomat kaatopaikat, teollisuus ja maatalous tai puutteelliset viemäriverkot vaarantavat pohjaveden laadun ja siksi myös kansanterveyden.
Helpoimmalta ratkaisulta vaikuttaa sitovan eurooppalaisen lainsäädännön hyväksyminen asettamalla pohjaveden laadulle normeja. Samalla olisi kuitenkin myös pysyttävä selvillä lainsäädännön täytäntöönpanosta Euroopan ympäristöviraston suorittaman valvonnan avulla.
Myös Slovakialla on huomattavia ongelmia juomaveden hankkimisessa väestölle. Noin puolet maasta saa juomavetensä pohjavesilähteistä, ja muualla hyödynnetään pintavettä. Merkittävää pilaantumista esiintyy juuri tuossa osassa maata, sillä siellä ei ole valmista viemäriverkkoa. Koska tietyillä alueilla, varsinkin Itä-Slovakiassa, viemäriverkko ei ole täysin valmis tai puuttuu kokonaan, voidaan todeta, että siellä asuvat ihmiset juovat epäpuhdasta vettä. Se on usein syynä gastrointestinaalisista taudeista ja tartuntataudeista johtuvaan korkeaan kuolleisuuteen. Varoja, jotka olisi hyödyllisempää käyttää viemäriverkon rakentamiseen valmiiksi, itse asiassa tuhlataan kalliisiin hoitoihin ja rokotuksiin. 
Riitta Myller (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, elämä ei olisi mahdollista ilman laadukasta pohjavettä. Valitettavasti tähän saakka tähän kysymykseen ei ole suhtauduttu asian vaatimalla vakavuudella. Nyt uudistettava EU:n kattava direktiivi mahdollistaa sen, että pohjaveden laatua uhkaaviin päästöihin pystytään puuttumaan nykyistä paremmin.
Direktiivillä onkin varmistettava se, että niin tahallisten kuin tahattomien haitallisten aineiden pääsy pohjaveteen estetään. Ennaltaehkäisy on siis kaiken A ja O. Eurooppalaisella lainsäädännöllä on varmistettava mahdollisimman korkea suojelun taso. Tähän liittyy se, että eri jäsenvaltioissa on historiallisista syistä ja luonnonolosuhteista johtuen erilaisia päästölähteitä. Tästä syystä on järkevää, että jäsenvaltiot osallistuvat pilaantuvien aineiden luetteloiden laatimiseen.
Tämän ansiosta voidaan puuttua tiukasti juuri niihin päästölähteisiin, jotka kullakin alueella ovat olennaisia. Resurssit kannattaa kohdentaa tehokkaasti siten, että pohjaveden laatu paranee kaikkialla Euroopassa ja siten, että tämä hyvä laatu voidaan myös säilyttää ja sitä voidaan ylläpitää. 
Jan Mulder (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, myös minä haluan aluksi kiittää jäsen Klaßia hänen tehokkaasta työskentelystään. Arvostin erityisesti sitä, että hän oli aina tavoitettavissa, kun halusin keskustella hänen kanssaan, vaikka emme aina tavanneetkaan kasvotusten. Kaikkien mielestä tietenkin tarvitaan puhdasta pohjavettä – kuten täällä on jo todettu moneen kertaan. Hollantilaisen sanonnan mukaan ennalta ehkäisy on kannattavampaa kuin jälkihoito. Voimme vain olla tyytyväisiä, jos tilanne muotoutuu sellaiseksi.
Olen jäsen Bloklandin kanssa samaa mieltä siitä, että kompromissin on sisällettävä jonkinlainen maininta mittausmenetelmistä. Mielestäni tärkeintä on, että mittausmenetelmät eivät ole samat kaikkialla Euroopan unionissa. Niiden on oltava hiekkamaassa erilaiset kuin savimaassa ja lyhyen kasvukauden varalle ehkä erilaiset kuin pitkän.
Minua huolestuttaa tällä hetkellä edelleen hankkeen suhde alan muuhun voimassa olevaan lainsäädäntöön. Olen esittänyt asiaa koskevia tarkistuksia, eikä tapanani ole aina lainata jäsen Bloklandia, vaikka hän onkin ottanut saman asian esiin tänä iltana. Mieleeni tulee erityisesti nitraattidirektiivi. Onko olemassa se vaara, että Brysselissä kasataan lakeja lakien päälle tietämättä, mitä ollaan tekemässä? Nitraattidirektiivin mukaan hehtaarin alalla saa pitää 1,7 karjankasvatusyksikköä. Pohjavesidirektiivin mukaan pohjavesi saa sisältää enintään 50 milligrammaa nitraattia.
Kuvitelkaa, että syntyisi seuraavanlainen tilanne. Maanviljelijä pitää hehtaaria kohden viittä lehmää, ja hänen pohjavetensä nitraattipitoisuus on 30 milligrammaa. Hän ei siis noudata nitraattidirektiiviä, mutta hänen toimintansa on pohjavesidirektiivin mukaista. Kumpaa direktiiviä on tässä tapauksessa tarkoitus noudattaa? Tällainen lainsäädännön päällekkäisyys vaatii selkeitä vastatoimia. Tekemässäni tarkistuksessa esitinkin, että komission pitäisi tarkastella asiaa laatiessaan selvityksen tilanteen edistymisestä.
Vaikka voin tuskin kuvitella, että joku vastustaisi asiaa, kuulin esittelijän sanovan, että hän on sitä vastaan. Mielestäni se on paitsi hämmästyttävää myös valitettavaa, sillä toivon vain parempaa arviointia lainsäädännön päällekkäisyyksien välttämiseksi. Tämä koskee myös lannan päästöjä, joista onkin jo säädetty.
Meidän on vältettävä sen vaikutelman antamista EU:n keskivertokansalaiselle, että olemme luomassa jonkinlaista byrokratiahirviötä, johon hänellä itsellään ei ole minkäänlaista otetta vaan jota hänen on toteltava esittämättä kysymyksiä. Alankomaissa opittiin paljon, kun äänestimme Euroopan perustuslaista yli vuosi sitten. Yksi esitetyistä kannanotoista oli selvä: emme halua Brysseliin byrokratiahirviötä. Olen hiukan huolissani siitä, että luodessamme päällekkäistä lainsäädäntöä meillä on suuri vaara kuitenkin päätyä sellaiseen byrokratiaan. Juuri siksi esitin tarkistuksia.
Margrete Auken (Verts/ALE ).
   Arvoisa puhemies, pohjavesi on ollut ympäristöliikkeelle keskeinen kysymys siitä lähtien, kun se aloitti toimintansa 1970-luvulla. Varoitimme siitä, että teollisuus ja maanviljely uhkasivat näitä arvokkaita vesivaroja. Meitä kutsuttiin tuomiopäivän ennustajiksi ja meille väitettiin, että siihen menisi ainakin 30 vuotta. Kiitos paljon tästä! Vaikka tilanne monissa paikoin on edennyt paljon nopeammin, joissain jäsenvaltioissa on onnistuttu säilyttämään pohjavesi puhtaana ja vältytty siltä, että epämääräisiä lupia hakevat kaikki ne, jotka puhtaan veden sijasta puhuvat terveellisestä vedestä, mikä itsessään sisältää käsityksen siitä, mitä ihmiset ja eläimet voivat kestää.
Puhtaaseen veteen kohdistuvat iskut jatkuvat. Meillä on ollut kohtalaisen käyttökelpoinen pohjavesidirektiivi, joka on sallinut jäsenvaltioiden pitää voimassa vaatimuksen puhtaasta vedestä. Sitten saatiin todella hyvä vesipuitedirektiivi, joka on luettu EU:lle ansioksi. Mutta mitä tapahtuukaan? Maatalouden etujärjestöt yrittävät nyt ikävällä tavalla kumota vesipuitedirektiivin heikentämällä sitä aina kun se on mahdollista, mikä on havaittavissa myös uutta pohjavesidirektiiviä koskevan ehdotuksen yhteydessä. Ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan onnistui kuitenkin korjata tuo tuhoisa työ. On ehdottoman tärkeätä, että siihen tehtävät parannukset hyväksytään nyt.
Euroopan ympäristötoimisto EEB on huomauttanut, että 87 prosenttia Euroopan maatalousmaasta on saastuneempaa kuin nykyisissä ohjeissa suositellaan. EEB lähetti meille toukokuussa kirjeen, jossa se suositti vahvasti, että tukisimme ennallistamisehdotusta, josta äänestetään keskiviikkona. Kyseessä ovat erityisesti tarkistus 22, osa 1, ja tarkistukset 24, 26 ja 38, joiden tarkoituksena on selventää määräyksiä, sekä tarkistukset 36, 42 ja 43, joilla direktiivistä poistetaan maataloutta koskevat järjettömät poikkeukset, jotka olisivat suoranainen häpeä niin pohjaveden kuin EU:n maineen kannalta. Jos näitä tarkistuksia ei hyväksytä, Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmä ei koskaan voi tukea nykyistä lainsäädäntöä heikentäviä ehdotuksia. 
Jonas Sjöstedt, (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, myös minä haluan liittyä niiden joukkoon, jotka kiittävät esittelijää hyvin hoidetusta tehtävästä. Jos ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan kantaa verrataan neuvoston yhteiseen kantaan, niiden ympäristösisällössä voi havaita valtavan laatueron. Neuvoston yhteinen kanta tuo mieleeni reikäjuuston: jäsenvaltiot voivat tietyssä määrin tehdä näillä rei'illä mitä ikinä haluavat tai olla tekemättä kerrassaan mitään joillain aloilla. Tätä on mielestäni täysin mahdotonta hyväksyä. Valiokunta oli erittäin yksimielinen, sillä ehdotusten hyväksymisen puolesta äänesti 50 jäsentä eikä kukaan äänestänyt niitä vastaan. Esittelijä Klaßin aseman pitäisi siis olla erittäin vahva, mitä hän varmasti hyödyntää parhaansa mukaan neuvoston kanssa käytävien neuvottelujen aikana.
Tärkein kysymys on maatalouden asema, eikä sille pitäisi myöntää erityisasemaa vapauttamalla se tavanomaisista velvoitteista. Tärkein on kysymys nitraattipäästöistä, sillä maatalouden nitraattipäästöt ovat nykyään kenties merkittävin pohjaveden pilaantumisen lähde. Laajoilla alueilla EU:ssa ongelmana on pohjaveden niin korkea nitraattipitoisuus, että sillä on suoranaisia terveyshaittoja. Tämä merkitsee selvästi sitä, että meidän on puututtava keskeiseen ongelmaan eli maatalouden aiheuttamiin päästöihin. Se on mielestämme ehdottomasti ydinkysymys.
Maatalouden nitraattipäästöjen vähentäminen olisi pohjaveden kannalta erinomaista, ja lisäksi sillä olisi myös muita myönteisiä vaikutuksia. Nitraattipäästöt ovat tällä hetkellä myös merkittävä syy järvien, merien ja muiden vesistöjen rehevöitymiseen. Kohentaessamme pohjaveden tilaa voimme samalla myös tehdä jotain muille laaja-alaisille ympäristöongelmille. Tämä näkyy selvästi esimerkiksi Itämeressä, jonka rehevöityminen on suuri ongelma maatalouden päästöjen vuoksi. Kaikkeen tähän vedoten suositankin, että äänestämme ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan ehdottamien tarkistusten puolesta ja pysymme tiukkoina neuvoston kanssa käytävässä sovittelumenettelyssä.
Kathy Sinnott (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, haluan tuoda esiin joitain pohjaveteen liittyviä kysymyksiä, jotka meidän on otettava huomioon myös tässä vaiheessa. Pohja- ja pintaveden välinen ero ei aina ole selvä. Vesi ei ole kaikkialla selkeästi eri kerroksissa, joten vesilähteiden ollessa kosketuksissa ja sekoittuessa toisiinsa pilaantunut pintavesi pilaa pohjavettä ja päinvastoin.
Pinta- ja pohjaveden pilaantuminen on ongelma vaalipiirissäni Munsterissa, jossa esiintyy ympäristökatastrofeja, kuten hylätty rikastusjäteallas Silverminesissa Tipperaryn maakunnassa, päivä päivältä laajenevat punalieju- ja suolajärvialtaat Aughinishissa, alumiinioksidin uuttamista harjoittava tehdas Limerickissä sekä North Corkissa sijaitseva Kilworth, jossa nestemäistä myrkyllistä jätettä lasketaan ojiin ja jätetään valumaan maaperään. Toisena ongelmana on se, että Irlannin hallitukset ovat 40 viime vuoden ajan järjestelmällisesti pilanneet pinta- ja pohjavettä fluorausohjelmalla, jonka mukaisesti veteen lisätään päivittäin heksafluoripiihappoa, joka on biologisesti kertyvä toksiini.
Meidän pitäisi kuitenkin suhtautua vakavasti myös erääseen toiseen kysymykseen. Ehdotetussa direktiivissä on kyse pohjaveden laatuvaatimuksista ja pilaavien aineiden pitoisuuksista. Näyttää kuitenkin siltä, että järkeviä pitoisuuksia ei edellytetä, jos epäpuhtautta esiintyy pohjavedessä luontaisesti. Riippumatta siitä, kuinka paljon pilaavaa ainetta vedessä on, ilmeisesti haluamme kutsua sitä peruspitoisuudeksi eli hyväksyttäväksi pitoisuudeksi. Näin ei voida toimia. Luonnonmukainenkaan aine ei välttämättä ole terveellistä. Intiassa tehtiin tämä virhe 1970- ja 1980-luvuilla yritettäessä löytää ratkaisua vesipulaan. Kansainvälisten kehitysvarojen avulla porattiin suuri määrä syväkaivoja. Niistä saatiin paljon vettä, mutta niiden läheisyydessä eläneiden ihmisten vauvoilla esiintyi synnynnäisiä luuston epämuodostumia. Luustosairaudet alkoivat vaivata niin lapsia kuin aikuisiakin. Monet kaivoista oli suljettava. Vesi oli luonnonvettä, mikä ei kuitenkaan tehnyt sitä turvalliseksi. Se sisälsi runsaasti fluoridia, joka ei ehtinyt suodattua kalliokerrostumien läpi, jotka olisivat sitoneet fluoridin stabiloiviin mineraaleihin, kuten kalsiumiin, jolloin niiden toksisuus ja imeytyvyys olisivat pienentyneet. Sata vuotta sitten ihmiset luulivat, että luontaisesti erittäin radioaktiivinen vesi olisi hyväksi, ja kiirehtivät joukoittain kylpylöihin juomaan sitä ja kylpemään siinä. Se tuntui heistä ensin ihanalta, mutta sitten he sairastuivat ja kuolivat.
Eikö ole periaatteessa mahdollista, että teollisuuslaitos, joka aiheuttaa tietyntyyppisiä toksisia päästöjä, päätettäisiin sijoittaa alueelle, jossa on luontaisesti pilaantunutta mutta luonnollista pohjavettä? Meidän olisi johdonmukaisesti pidettävä hyväksyttävien pitoisuuksien perustana hyväksyttävyyttä eli sitä, mikä on turvallista ja saastuttamatonta ja – kun kyse on juomavedestä – terveellistä.
Karl-Heinz Florenz (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan vilpittömästi kiittää jäsen Klaßia hänen hienosta saavutuksestaan. Kannatan hänen mietintöään 99-prosenttisesti täysin varauksetta. Haluaisin myös palata jäsen Mulderin esitykseen siitä, että meidän pitäisi Euroopassa vaatia vertailukelpoisia normeja, jotka eivät välttämättä ole Saksassa tai Alankomaissa noudatettavien kaltaisia, vaan sellaisia, joilla varmistetaan, että kaikkiin savi- ja hiekkamaihin sovelletaan vertailukelpoisia sääntöjä.
Kun kuuntelen kollegoitani, joista jotkut ovat taas jo livistäneet täältä, panen melko hämmästyneenä merkille, että nitraattidirektiiviä ei ilmeisesti ole vielä saatettu osaksi heidän edustamiensa maiden lainsäädäntöä, sillä muutoin he eivät olisi nostaneet moista porua. Jos heidän hallituksensa olisivat saattaneet nitraattidirektiivin osaksi maidensa lainsäädäntöä, tällaista tilannetta ei syntyisi. Puhun yhtenä tämän parlamentin harvoista maanviljelijöistä, jotka vielä hoitavat toimivaa tilaa. Euroopan pelloilla viljelijät voivat nykyään käyttää vain niin paljon lannoitteita kuin heidän viljansa todella pystyy imemään itseensä. Siksi voimme käydä tätä keskustelua uudestaan niiden kanssa, joilla on todellista ammattitaitoa ja jotka eivät luule, että pelkkä normien asettaminen riittää. Se ei todellakaan riitä. Siksi yhteyttä nitraattidirektiiviin tarvitaan kipeästi, jotta asioihin voitaisiin puuttua.
Komissiolla ei ollut muuta vaihtoehtoa kuin esittää tämäntyyppinen hyvä ehdotus, sillä viljelijä voi ainoastaan vaikuttaa siihen, kuinka itse toimii omilla pelloillaan. Parhaimmalla tahdollaankaan hän ei voi vaikuttaa päästöihin, jotka aiheutuvat geogeenisistä prosesseista eivätkä hänen omasta maataloustoiminnastaan. Parhaassakin tapauksessa muutossuuntien kääntäminen kestää vuosikymmeniä, kenties 50–100 vuotta. Siksi uskon, että nitraatti- ja pohjavesidirektiivi muodostavat yhdistelmän, joka on säilytettävä, ja edistän asiaa aktiivisesti.
Sen puolesta eivät kampanjoi vain ne, jotka ajavat puhtaan ilman asiaa. Puhdas ilma, vesi ja maaperä olivat keskeisiä syitä 17 vuotta sitten tekemälleni päätökselle lähteä Brysseliin sen sijaan, että olisin asettunut ehdokkaaksi kotimaani parlamenttivaaleissa. Jäsen Auken, juuri siitä syystä kamppailin määrätietoisesti veljenne rinnalla, joka oli silloin ympäristöministerinä, ja saimme aikaan edistystä monella alalla. Kuten tiedätte, hän osallistui nitraattidirektiivistä käytyihin neuvotteluihin. 
Karin Scheele (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, yhdyn lukuisiin muihin henkilöihin, jotka ovat kiitelleet esittelijää hän saavutuksestaan. Mietintö ja sen yksimielinen kannatus ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa antavat meille hyvän perustan poistaa yhteisestä kannasta sopimattomat ainekset. Äänestäessämme huomenna meidän on annettava selkeä merkki terveys- ja ympäristöasioissa. Esittämämme tarkistukset, jotka varsin todennäköisesti hyväksytään huomenna, vahvistavat 6 artiklaa ja ovat siten selkeä osoitus aikomuksestamme suojella ympäristöä aiempaa tehokkaammin.
Korostan myös, että on erittäin tärkeätä välttää myöntämästä minkäänlaisia poikkeuksia. Yhteisessä kannassa sallitaan hajakuormituslähteistä peräisin olevia pilaavia aineita koskeva poikkeus. On tärkeätä, että kyseiseen säännökseen liittyvä tarkistus tulee hyväksytyksi. Tällainen poikkeus hankaloittaisi hajakuormituksen valvontaa ja johtaisi oikeudelliseen epävarmuuteen.
Merkittävimpiä pilaavia aineita koskevat yhdenmukaiset eurooppalaiset normit ovat yksi pohjaveden suojelun avainkysymyksistä. Ainoastaan niiden avulla voidaan estää kilpailun vääristyminen ja ympäristöperusteinen polkumyynti.
Nitraattipitoisuuden enimmäisarvoksi olisi säädettävä 50 milligrammaa, eikä minkäänlaisia poikkeuksia pidä sallia maataloustoiminnalle, joka ensisijaisesti aiheuttaa pohjaveden pilaantumista monissa osin Eurooppaa. Kannatankin varauksettomasti tästä asiasta esitettyjä tarkistuksia. 
Marios Matsakis (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, esitän onnitteluni jäsen Klaßille hänen erinomaisesta mietinnöstään. Euroopan parlamentilla ja toisaalta komissiolla ja neuvostolla on epäilemättä ollut hyvin erilainen käsitys pohjaveden suojelusta, ja siksi ne eivät myöskään ole olleet yhtä halukkaita toimimaan.
Kaikille on käynyt selväksi, ettei komission ehdotus sen paremmin kuin neuvoston yhteinen kantakaan täytä vuoden 2000 pohjavesipuitedirektiivin 17 artiklassa säädettyä tehtävää. Se on surullista ja huolestuttavaa, ja sen vuoksi on ymmärrettävästi paljon kyselty, mistä syistä edellä mainitut toimielimet ovat selvästi osoittaneet toimintahaluttomuutta. Miksi komissio ja neuvosto eivät halua säätää sellaisista pohjaveden suojeluvaatimuksista, joilla voitaisiin varmistaa pohjaveden säilyminen mahdollisimman luonnontilaisena? Miksi ne eivät pyri lainsäädännön avulla varmistamaan sellaista pohjaveden laatutasoa, joka vastaa hyvälle juomavedelle asetettavia vaatimuksia? Miksi niin olennaisen tärkeitä näkökohtia kuin ehkäiseminen ja ennalleen palauttaminen ei ole erotettu selkeästi toisistaan? Edelleen: miksi jäsenvaltioiden harkintavaltaan on jätetty niin monia merkittäviä asioita kuten pohjaveden kemiallisten tutkimusten arviointi ja kriteerien määrittäminen pilaavien aineiden pitoisuuksien kasvusuunnan kääntämiseksi, vaikka tiedetään varsin hyvin, että joidenkin jäsenvaltioiden toiminta on täysin riittämätöntä jotta pohjaveden kemiallisen pilaantumisen hälyttävää lisääntymistä voitaisiin torjua?
Ainoastaan komissio ja neuvosto tietävät vastaukset näihin ja moniin niihin liittyviin kysymyksiin. Valistuneena arvauksena kuitenkin esittäisin, että eräiden jäsenvaltioiden hallituksilla on ollut asiaan poikkeuksellisen voimakas ja ylivoimainen vaikutus, sillä niillä ei kerta kaikkiaan ole tarvittavaa tahtoa parantaa juomavetensä laatua.
Mietinnöllä pyritään saamaan yhteisestä kannasta aikaan onnistunut säädös, joka käsittäisi myös päästöihin liittyvät näkökohdat ja jossa käytettäisiin selkeitä käsitteitä ja selvitettäisiin sekaannus, joka johtuu nitraattidirektiivin, vesipuitedirektiivin ja pohjavettä koskevan tytärdirektiivin lukuisten eri tavoitteiden epäselvästä suhteesta toisiinsa. Toivokaamme, että saamme lopulta aikaan lainsäädäntöä, joka on tehokasta ja varmistaa pohjaveden kattavan ja ennalta ehkäisevän suojelun toteutumisen.
Richard Seeber (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan puolestani kiittää jäsen Klaßia, joka on ajanut tätä tärkeätä asiaa erittäin määrätietoisesti, vaikka omista joukoistamme kantautuva vastustus onkin ollut varsin voimakasta.
Olin silti odottanut komissiolta ja neuvostolta kunnianhimoisempaa ehdotusta ja erityisesti selkeämpää, paremmin kohdennettua ja täytäntöönpanokelpoisempaa yhteistä kantaa. Mielestäni tämä neuvoston yhteinen kanta ei tee oikeutta vesipuitedirektiivin 17 artiklalle. Miksi ei? Koska pohjavettä ei siinä ole otettu huomioon omana ekosysteeminään. Lisäksi yhteisessä kannassa esitetyissä pohjaveden suojeluvaatimuksissa ei pyritä pohjaveden säilyttämiseen mahdollisimman luonnontilaisena. On muistettava, että lähes koko Euroopan unionin alueella ihmiset saavat juomavetensä pohjavesivarannoista ja että se on edelleen juomakelpoista ilman käsittelyä. Tilanteen on säilyttävä tällaisena, ja sitä on itse asiassa jopa parannettava.
Toinen keskeinen arvostelun kohde on se, että jäsenvaltioille jätetään suuri harkintavalta varsinkin pohjaveden kemiallisen tilan arvioinnissa sekä muutossuuntien havaitsemisessa ja niiden kohtien määrittämisessä, joissa muutossuunnat on käännettävä. Siksi niin vesipuitedirektiivin kuin nyt tarkasteltavana olevan tytärdirektiivin säännösten yhtenäinen täytäntöönpano esimerkiksi muutossuunnan kääntämisessä ei lähtökohtaisesti tietenkään ole mahdollista. Koska jäsenvaltioiden on jo annettava kaikista aineista täydelliset tiedot osana mittausmenettelyä, mikä on mielestäni erittäin aiheellinen vaatimus, meidän on ilman muuta pidettävä huoli siitä, että määritellään yhteisön tai vain jäsenvaltioiden omat laatunormit. Näytteenottomenetelmiä on kehitettävä, ja säädöksen kieltä on selkeytettävä kokonaisuudessaan, jotta saataisiin tukittua porsaanreiät, joita jäsenvaltiot saattaisivat käyttää hyväkseen, ja jotta koko direktiivi ei vesittyisi.
Gyula Hegyi (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, mietintö on mielestäni hyvä, ja kiitän esittelijää. Kyse on meille kaikille erittäin tärkeästä säädöksestä. Pilaantuminen ei noudata maiden rajoja, ja sama koskee myös pohjavettä pilaavia aineita.
Esitin ensimmäisessä käsittelyssä joitain tarkistuksia, ja minulla on toisessa käsittelyssä samat käsitykset. Kannatan kaikkia pakollisia toimenpiteitä ja välineitä, jotka koskevat jäsenvaltioiden yhteistyötä yhteisten pohjavesimuodostumien suojelussa. Unkarissa 90 prosenttia kaikesta juomavedestä saadaan pohjavedestä, joten juomavettä koskeviin laatuvaatimuksiin ei juuri voida päästä ilman yhteisössä määriteltyjä raja-arvoja. 
Yleisesti ottaen kansainvälinen yhteistyö auttaa varmistamaan, että juomaveden laatua koskevia raja-arvoja noudatetaan. Maailmanlaajuisen ilmastonmuutoksen aikakautena juomavesi on tärkeimpiä uhanalaisia luonnonvarojamme. Meidän on tehtävä parhaamme varmistaaksemme juomaveden hyvän laadun. Kyse on todellakin yhteisönlaajuisesta asiasta. Nitraattidirektiivissä ehdotetut nitraattipitoisuuden raja-arvot olisi sisällytettävä pohjavesidirektiiviin pakollisina. Me unkarilaiset niin täällä parlamentissa kuin neuvostossakin kannatamme tässä asiassa tiukkaa lainsäädäntöä.
Péter Olajos (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kun puhutaan maaperään kätketyistä aarteista, kaikki näinä päivinä ajattelevat öljyä, luonnonkaasua tai harvinaisia mineraaleja, vaikka meillä on myös paljon olennaisempi aarre: pohjavesi.
Monissa maissa, kuten Unkarissa, lähes 90 prosenttia juomavedestä saadaan pohjavedestä. Siksi on tärkeätä suojella tätä aarretta pilaantumiselta, mikä on mahdollista ainoastaan, jos maat tekevät yhteistyötä, sillä pohjavesimuodostelmat eivät noudata maiden rajoja. Pohjaveden koostumukseen vaikuttavat luonnolliset prosessit jatkuvat vuosikymmenien ajan, minkä vuoksi pilaantuminen vaikuttaa paitsi meihin, myös tuleviin polviin. Siksi on tärkeätä säätää tiukka laki, jossa asetetaan useita ehdottomia raja-arvoja. Tässä on totta puhuen onnistuttu vain osittain muutamien jäsenvaltioiden vastustuksen vuoksi.
Kaikkea ei kuitenkaan ole vielä menetetty. Siksi kannatan ehdotuksia erillisen nitraattien raja-arvon määrittämisestä ja samasta syystä katson, että poikkeusta ei voida myöntää myöskään maanviljelylle, sillä tämä heikentäisi direktiivin vaikuttavuutta.
Kannattamani tiukat toimenpiteet eivät tietenkään tarkoita, että meidän pitäisi unohtaa kunkin maan erilaiset luonnonolot. Puhdas luonnonvesi voi olla harvinaisuus jossain maassa, ja samoin luonnollinen pilaantuminen on ominaisuus, joka meidän on hyväksyttävä varsinkin, koska emme voi asialle mitään. Ei ole mitään mieltä rasittaa tällaisia alueita määräyksillä, joita ei voida noudattaa ja jotka rajoittavat aiheettomasti ihmisen toimintaa. "Sanus per aquam" (terveyttä vedestä) on erittäin osuva roomalainen sanonta. Tehkäämme parhaamme, jotta se pysyisi totena. Kiitän teitä ja haluan myös onnitella esittelijää, jäsen Klaßia, hänen erinomaisesta työskentelystään. 
Andres Tarand (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, pohjaveden suojaaminen pilaantumiselta on hyvä parannus vesipuitedirektiiviin. Jos otetaan huomioon Euroopan mantereella esiintyvät maantieteelliset tai paremminkin geologiset erot, tämä ei ole yhtenäistävä asiakirja, mutta se on silti askel kohti merkittävän ja aina vain tärkeämmän luonnonvaran suojelua.
Tästä myönteisestä lähtökohdasta tarkasteltuna on hämmästyttävää, että jotkin jäsenvaltiot voivat jättäytyä täysin tietämättömiksi tehdyistä sopimuksista. Puoli vuotta sitten esittelin parlamentille Viron luonnonsuojelusäätiön mietinnön pohjaveden pilaamisesta sulfaateilla ja Viron energiateollisuuden kannalta erittäin tärkeän öljyliuskeen louhinnasta aiheutuvalla jätteellä. Aloitteen teki Claude Turmes, joka eräässä puheenvuorossaan vaati, että kolmannen sektorin selvityksiä tuotaisiin esille hallitusten esittämien selvitysten rinnalla.
Tässä on ennen muuta kyse luonnonvaran tuhlailevasta käytöstä: energiantuotantoa tuetaan luonnonympäristön ja louhosalueen lähiympäristön asukkaiden kustannuksella. Pohjavesi ei vaikuta sähkön hintaan, mikä vääristää energiamarkkinoita ja hankaloittaa myös uudistuvien energialähteiden toteuttamista. Pullotetun pohjaveden hinta on ainakin tuhat kertaa korkeampi kuin eurooppalaisten kaupunkien vesilaitoksista saatavan veden. Tässä tapauksessa pilaantuminen on siis myös selkeästi taloudellinen virhe.
Kysymykseni – josta kollegani ovat jo puhuneet täällä – kuuluu: onko komissiolla riittävä määräysvalta saadakseen tällaisen tuhlauksen kuriin? 
Bogusław Sonik (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Klaßia hyvin hoidetusta työstä.
Hän mainitsee veden pilaantumisen tärkeimmiksi aiheuttajiksi maatalouden virheelliset tuotantomenetelmät, laadukkaan infrastruktuurin, jätevesiverkostojen ja vedenkäsittelylaitosten puuttumisen maaseudulta sekä ruskohiili- ja hiilikaivokset ja erittäin suolapitoisen veden virtaamisen. Esittelijän laatimassa muodossa tämä direktiivi epäilemättä edistää merkittävästi veden laadun kohentamista Euroopan unionissa. Orgaanisen lannoitteen käyttö maataloudessa on tärkeä kysymys. Monilla tiloilla lannoitetta käytetään sen jälkeen, kun sato on korjattu, maa on kynnetty ja maaperä jää lumen peittoon kevääseen asti. Tällöin liukoiset typpi- ja fosforiyhdisteet tunkeutuvat syvälle maaperään ja viimein pilaavat pohjaveden.
Pohjaveden suojeleminen edellyttää siksi viljely- ja metsänhoitomenetelmien muutoksia, jotka saattavat vähentää näiden alojen tuloja. Siksi olisi harkittava järjestelmää erikoistuen antamiseksi silloin, kun laaditaan maaseudun kehittämissuunnitelmia uudistetun yhteisen maatalouspolitiikan yhteydessä.
Ydinongelmana pohjaveden suojelemisessa on kuitenkin ajattelutapamme. Kuka välittää sellaisesta, joka ei ole näkyvissä, vaan kätkeytyneenä syvälle maan alle? Koulutustoiminnan olisi siksi oltava merkittävällä sijalla direktiivin periaatteiden täytäntöönpanossa.
Yhteiskunnan ajattelutavan näin vallankumouksellinen muuttaminen vaatii aktiivisia toimia. EU:n aloitteet, kuten Interreg III, voivat olla erinomaisia välineitä siihen pääsemiseksi. Esimerkiksi eräässä puolalaisessa kaupungissa on toteutettu MAGIC-niminen hanke, joka koskee pohjavesivarantojen hoitamista teollisuuden saastuttamilla alueilla. Päämääränä on saada mukaan eri yhteiskuntaryhmiä sekä nuoria, yrityksiä ja paikallisviranomaisia. Vaikka toimet eivät kuuluisikaan pohjaveden suojelusta annetun direktiivin piiriin, ne auttavat direktiivin perustavoitteiden saavuttamisessa.
Wiesław Stefan Kuc (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, pohjaveden kemiallista pilaantumista on jatkunut vuosia, mutta kemianteollisuuden kehityksen myötä ongelma on pahentunut merkittävästi. Maa- ja pohjavedet liikkuvat paikasta toiseen, ja niiden säilyttämisessä on vaikeata saada aikaan myönteisiä tuloksia ilman, että toteutetaan muutoksia niin lähellä kuin kauempanakin sijaitsevien EU:n jäsenvaltioiden alueilla.
Tästä syystä haluan ottaa esiin yhden monista tärkeistä aiheista. Direktiiviehdotuksessa esitetään ylärajojen määrittämistä torjunta-ainepitoisuudelle. Nykyisessä tuotannossa käytettyjen torjunta-aineiden lisäksi eri maissa säilytetään kymmeniä tuhansia tonneja vanhoja torjunta-aineita. Ne ovat enimmäkseen huonosti suojattuja tai täysin suojaamattomia sateelta, tuulelta ja ihmisiltä, jotka edelleen käyttävät torjunta-aineita eri yhdistelminä kasviensa suojelemiseksi.
Saattaa vaikuttaa siltä, että maan pinnalla käytettyjen torjunta-aineiden määrä on vähenemässä, mutta tiedämme, että niiden määrä on suuri myös pohjavedessä. Jos haluamme suojella pohjavettä ja näin ollen myös terveyttämme, voimme ja meidän pitääkin löytää rahoitus, jonka turvin torjunta-ainevarastot voidaan tehdä vaarattomiksi ja hävittää.
Thomas Ulmer (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan aluksi kiittää jäsen Klaßia hänen erinomaisesta työskentelystään direktiiviehdotuksen molempien käsittelyjen yhteydessä. Toivotan hänelle onnea hänen peräänantamattomuudessaan. Kuten tiedätte, olemme valiokunnassa paljolti samaa mieltä päämääriemme suunnasta ja aiomme puolustaa niitä sinnikkäästi neuvoston ja komission kantoja vastaan.
Pohjavesidirektiivissä on pohjimmiltaan kyse ennalta ehkäisemisestä ja kunnostamisesta, ja pidän itse ennalta ehkäisemistä houkuttelevampana vaihtoehtona. On itsestään selvää, että kaikilla Euroopan asukkailla pitäisi olla käytettävissään riittävän laadukasta pohjavettä. Mitä pohjaveden pitäisi sisältää veden lisäksi? Minun nähdäkseni ei mitään muuta kuin luontaisia mineraaleja ja liuenneita aineita. Veden laatu ei ole sama kaikkialla Euroopassa. Tilanne ei voisikaan koskaan olla sellainen jo pelkästään geologisista syistä, eikä se ole toivottavaa tai tarpeellista, mutta haluamme viime kädessä kaikilla eurooppalaisilla olevan käytettävissään laadukasta vettä, jolla ei ole haittavaikutuksia kansanterveyteen. Eri maissa, kuten Saksassa ja Itävallassa ja monissa paikoin Etelä-Englantia, jopa 80 prosenttia juomavedestä saadaan pohjavedestä. Puhtaan pohjaveden saatavuus on tulevaisuudessa tärkeä näkökohta yritysten valitessa sijaintipaikkansa.
Jos emme onnistu suojelemaan vettä ja säilyttämään sitä alusta alkaen puhtaana, se merkitsee, että hyväksymme suuren määrän ylimääräisiä kuluja ja vesivarannot pilaantuvat pitkän ajan kuluessa. Direktiiviehdotus on mielestäni sopusoinnussa vesipuitedirektiivin ja nitraattidirektiivin kanssa, kuten pitääkin olla. Nitraattien ja torjunta-aineiden kohdalla meidän ei kuitenkaan tarvitse myöntää enempää poikkeuksia, sillä kuten myös jäsen Florenz sanoi, vastuuntuntoiset maanviljelijät pystyvät noudattamaan nykyisiä raja-arvoja. Kannatan direktiiviehdotusta.
Mairead McGuinness (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijää hänen työstään. Kukaan meistä ei kiistä pohjaveden suojelun ja sen laadun kohentamisen tarvetta, sillä kyse on merkittävästä juomaveden lähteestä. Me kaikki tiedämme, kuinka hirvittävää on joutua juomaan pilaantunutta juomavettä.
Meillä ei ole esittää hyviä tuloksia ympäristödirektiivien saattamisesta osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä. Monet ovat tänä iltana maininneet vuodelta 1991 peräisin olevan nitraattidirektiivin. Irlannilla ja monilla muilla jäsenvaltioilla on yhä vaikeuksia sen täytäntöönpanossa. Onko komissio pohtinut, miksi kyseinen direktiivi on osoittautunut niin ongelmalliseksi? Pyydän komissiota esittämään lyhyesti, ehkä jo tänä iltana, mitkä jäsenvaltiot ovat panemassa sitä täytäntöön ja mitkä eivät, ja tuomaan kenties erityisesti esiin Irlannin tilanteen.
Esitän pohjavesidirektiivistä kaksi kysymystä. Ne koskevat tarkistuksia 36 ja 43. Niissä on poistettu säännös, jossa selvennetään nitraattidirektiivin ja pohjavesidirektiivin välistä suhdetta päällekkäisyyksien osalta. Jos nämä tarkistukset hyväksytään, meille saattaa jäädä kaksi samanaikaisesti käytössä olevaa eri järjestelmää, jotka koskevat maataloudesta peräisin olevia nitraatteja. Komissio voisi ehkä selventää tätä kysymystä. Koska tulokset nitraattidirektiivin täytäntöönpanossa ovat niin laihat, kaksi nitraatteja koskevaa järjestelmää ei ole hyvä ajatus, vaan saattaa jopa osoittautua toimimattomaksi.
Ympäristöongelmiin puuttuminen edellyttää valistus- ja tiedotuskampanjoiden kohdistamista kaikkiin toimijoihin, niin viljelijöihin, teollisuudenharjoittajiin kuin talonomistajiin. Maatalouteen liittyvä ongelma, josta on keskusteltu tänä iltana ja johon on viitattu niin usein, tuli esiin siksi, että viljelijät aiemmin noudattivat asiantuntijoiden neuvoja. Nämä rohkaisivat lisäämään tuotantopanoksia, ja viljelijöillä oli vain huterat tiedot saamiensa neuvojen ympäristövaikutuksista. On nurinkurista, että tätä neuvontaa osittain tuettiin EU:n ja jäsenvaltioiden rahoituksen kautta.
Nyt tarvitaan jatkuvaa kampanjaa ympäristötietoisuuden lisäämiseksi, esimerkiksi sellaista, jossa korostetaan, kuinka tärkeätä on säilyttää pohjavesi pilaantumattomana ja millä keinoin tähän olisi mahdollista päästä.
Odotan komission selventävän tärkeän kysymyksen kolmen direktiivin – vesipuite-, nitraatti- ja pohjavesidirektiivin – keskinäisestä suhteesta. 
Stavros Dimas,
   Arvoisa puhemies, haluan esittää tiiviisti komission näkemyksen eräistä parlamentin esiin tuomista keskeisistä kysymyksistä.
Erityisen tärkeitä ovat tarkistukset, jotka liittyvät pohjaveden huononemisen määrittelyyn ja nitraatteja koskeviin määräyksiin. Tarkistuksissa 12, 18 ja 23 ehdotetaan säännöksiä, jotka koskevat pohjaveden säilyttämistä aiemmassa tilassaan. Tavoitteena on samalla estää pohjavedessä olevien pilaavien aineiden pitoisuuksien haitalliset muutokset.
Allekirjoitan esittelijän huomautuksen siitä, että on oltava tarkkana, jotta voidaan estää pohjaveden laadun huononeminen. Kysymykseen siitä, että uusi direktiivi saattaisi jättää avoimeksi mahdollisuuden vielä suuremmalle pilaantumiselle, vastataan 5 artiklassa. Siinä vaaditaan, että pilaavien aineiden päästöjen määrän lisääntyminen on havaittava ja muutossuunta on käännettävä. Lisäksi on huomattava, että aiemman tilan säilyttäminen ei vastaa vesipuitedirektiivin vaatimuksia, joiden mukaisesti pohjaveden laadusta on huolehdittava sen heikkenemisen estämiseksi. Edellä mainittuja tarkistuksia ei voida hyväksyä sellaisinaan.
Nitraattimääräysten osalta komissio voi hyväksyä tarkistuksen 36, jossa ehdotetaan poistettavaksi viittaus nitraattidirektiiviin. Komission mielestä viittaus on tarpeeton, jos otetaan huomioon vesipuitedirektiivin asiaa koskevat säännökset. Nitraattidirektiivin asianmukaiset määräykset koskevat edelleen toimenpideohjelmia maataloudesta peräisin olevien nitraattipitoisuuksien muutossuuntien kääntämiseksi, joten säännöksiä ei ole tarpeen sisällyttää myös tähän direktiiviin. Siksi komissio voi hyväksyä tarkistuksen 43.
Haluan toistaa tässä, että nitraattidirektiivillä, vesipuitedirektiivillä ja tarkasteltavana olevalla direktiivillä on samat tavoitteet ennalta ehkäisyn ja nitraattien aiheuttaman saastumisen osalta. Ne eivät myöskään olennaisesti eroa toisistaan oikeudellisesti sitovan luonteensa tai vaadittujen toimenpiteiden tai eri määräaikojen osalta. Lisäksi nitraattidirektiivi on edelleen tärkeä, sillä Euroopan unionin vesipolitiikalla pyritään torjumaan pilaantuminen sen lähteellä. Se on kuitenkin yhdistettävä vesipuitedirektiivin yleiseen hallinnolliseen rakenteeseen. Tietyt muut tarkistukset ovat hyväksyttävissä, kuten viittaukset yhteiseen maatalouspolitiikkaan, pohjaveden varastointiin ja palauttamiseen sekä tutkimukseen. Termien "taustapitoisuus" ja "peruspitoisuus" uudet määritelmät ja vastaavat viittaukset ovat myös hyväksyttävissä.
Komissio ei sitä vastoin voi hyväksyä tarkistusta 15, jonka tarkoituksena on käyttää pohjaveden laatuvaatimusten perustana ihmistä ja ympäristöä koskevan toksisuuden kriteerejä, sillä aihetta on käsitelty riittävästi juomavesidirektiivissä. Myös tarkistukset 24, 25, 28 ja 29 koskevat jo vesipuitedirektiivissä käsiteltyjä asioita, joten ne eivät ole hyväksyttävissä. 
Lopuksi haluan todeta, että komissio hyväksyy 9 tarkistusta kokonaisuudessaan ja niiden lisäksi periaatteessa tai osittain 19 tarkistusta. Komissio ei kuitenkaan voi hyväksyä 19:ää tarkistusta. Toimitan parlamentin sihteeristöön täydellisen luettelon komission kannoista parlamentin esittämiin tarkistuksiin(1). Haluan myös vielä kerran kiittää esittelijä Klaßia hänen erinomaisesta työskentelystään. 
Christa Klaß (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, haluan esittää komission jäsenelle lisäkysymyksen. Kuulinko juuri aivan oikein, että komissio voi hyväksyä tarkistukset 36 ja 43? Juuri siitähän olemme keskustelleet niin täysin erimielisinä. Ehkä asia on hämärtynyt tulkkauksen myötä. Voisitteko selittää, mitä juuri sanoitte, arvoisa komission jäsen? Olisin iloinen, jos voitte hyväksyä myös nämä tarkistukset, sillä ne tietenkin liittyvät direktiivien yhteensopivuuteen. Kuulemani tuntui jättävän tulkinnanvaraa, joten muutama sana selitykseksi olisi paikallaan. 
Stavros Dimas,
   Olemme hyväksyneet nuo tarkistukset. 
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tiistaina klo 12.00. 

1, 2, 3, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 13, 14, 16, 17, 19, 20, 21, 22, 26, 27, 30, 31, 36, 37, 38, 40, 43 ja 47.
Komissio ei voi hyväksyä seuraavia tarkistuksia: 4, 12, 15, 18, 23, 24, 25, 28, 29, 32, 33, 34, 35, 39, 41, 42, 44, 45 ja 46. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A6-0081/2006) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi Euroopan yhteisön paikkatietoinfrastruktuurin (INSPIRE) perustamisesta (12064/2/2005 – C6-0054/2006 – 2004/0175(COD)) (esittelijä: Frieda Brepoels). 
Frieda Brepoels (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ympäristöpolitiikka on epäilemättä yksi EU:n suurimpia menestyksiä, ja yhteisön lainsäädäntöä tarvitaan Euroopan kohtaamien suurten ympäristöhaasteiden käsittelemiseen. Paikkatietojen entistä parempi saatavuus on hyvin tärkeää, jos haluamme saada kansalaiset osallistumaan enemmän ympäristöpolitiikan toteuttamiseen kaikilla hallinnon tasoilla. Kuten tiedätte, INSPIREn tarkoituksena on luoda paikkatietoinfrastruktuuri , jota käytetään vaihtamaan ja jakamaan tietoja hallitusten välillä Euroopassa.
Tarkoituksena on tietysti myös luoda kannustimia uuden, relevantin ympäristötiedon keräämiselle ja tarjota väline rajat ylittävän ympäristöpolitiikan toteuttamiselle tehokkaammin ja vaikuttavammin. INSPIRE-infrastruktuurilla pyritään tekemään jäsenvaltioiden datainfrastruktuurit ja ympäristötieto vertailtavammiksi ja ymmärrettävämmiksi EU:n tasolla. Ehdotus koskee tietoja, joita tarvitaan ympäristön tilan seuraamiseen niin, että tätä tilaa voidaan parantaa. Nähdäkseni näin tuetaan paremmin kaikkia poliittisia toimia ja päätöksiä, joilla on välitön tai välillinen vaikutus ympäristöön.
Annan muutaman esimerkin. Vesialueita, vesivirtauksia ja riskejä koskevien tietojen standardointi ja vaihto on hyvin tärkeätä ,jotta kansalaisia voidaan suojella tulvilta – ja esittelijä Seeber voi vahvistaa tämän hetken kuluttua. Voimme myös seurata tilannetta ja valmistautua sellaisiin metsäpaloihin, joita on nähty Etelä-Euroopassa, kunhan meillä on tietoa maaperätyypeistä, kasvillisuudesta, kosteustasoista ja tuulten suunnista. Vastaavasti myös kalaparvien vaellusta, vesien lämpöä ja saasteita koskevien tietojen perusteella voidaan saada aikaan parempi tasapaino kalastusalan tarpeiden ja tiettyjen kalalajien säilymisen välille.
Lopuksi, esimerkiksi nyt, tai toivottavasti ei vielä, ilmenevänlintuinfluenssan yhteydessä yhteiset toimemme voivat olla entistäkin tehokkaampia, jos siipikarjatiloja, villieläimiä ja muuttolintuja koskevat tiedot olisivat saatavilla yli rajojen. Myös joissakin muissa merkittävissä yhteisön hankkeissa, kuten GMIS-hankkeessa, saatu lisäarvo on huomattavaa, sillä INSPIRE-infrastruktuuri voi tarjota tietoja, joita GMIS:ssa tarvitaan operationaalisen yleisen tietojärjestelmän perustamiseksi ympäristön ja turvallisuuden seurantaa varten.
Nämä tiedot INSPIRE-infrastruktuurin merkityksestä ja lisäarvosta riittänevät niille, joilla oli tästä vielä joitakin epäilyksiä. Haluan sanoa pari sanaa menettelystä, sillä noin vuosi sitten me hyväksyimme mietinnön täällä parlamentissa lähes yksimielisesti ensimmäisessä käsittelyssä. Luxemburgin puheenjohtajakauden päättyessä neuvosto sai aikaan poliittisen sopimuksen ja yhteinen kanta saatiin tämän vuoden tammikuussa. Suosituksessa toiseen käsittelyyn, josta tänään keskustelemme, ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunta korostaa jälleen joitakin tekijöitä, joita pidämme hyvin merkittävinä, mutta jotka oli poistettu yhteisestä kannasta. Luettelen teille kaikkein tärkeimmät niistä.
Meistä haku- ja katselupalvelujen tarjoaminen kansalaisille on tärkeää, ja niiden olisi periaatteessa oltava ilmaisia. Ilmaiseksi lataaminen ei ole ongelma. Se on mahdollista, mutta ei välttämätöntä. Mahdollisuus ottaa käyttöön sähköisiä lupia säilyy, ja selkeyden vuoksi totean, että esimerkiksi karttojen ja kartastojen myyntiin ei puututa. Parlamentti vastustaa myös loputtomia analyyseja ja ylimääräisiä toteutettavuustutkimuksia, jotta INSPIRE-infrastruktuuria ei nujerrettaisi etukäteen. Ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunta on myös sitä mieltä, että hallintoelinten teollis- ja tekijänoikeudet eivät saa estää antamasta ympäristötietoja saataville. Kun tietoja vaihdetaan hallinnollisten yksiköiden kesken, korvaukset tai lupamaksut ovat mahdollisia. Ehdotuksessa jopa todetaan, että hallintoelinten taloudellisesta elinkelpoisuudesta huolehtiminen on jäsenvaltioiden vastuulla.
Haluan kiittää lämpimästi varjoesittelijöitä rakentavasta yhteistyöstä tässä hyvin vaikeassa ja hyvin teknisessä asiassa, ja pahoittelemme yhdessä sitä, ettei sopimukseen neuvoston kanssa päästy toisessa käsittelyssä. Tästä huolimatta avoimen ja rehellisen yleisen edun mukaisen vuoropuhelun olisi oltava mahdollista, jopa sovittelumenettelyssä, ja minusta tämä mietintö on erinomainen lähtökohta. Haluan vielä kiittää valiokuntaa ja kaikkia kollegoja heidän osoittamastaan tuesta. 
Stavros Dimas,
   Arvoisa puhemies, aluksi haluan kiittää esittelijä Brepoelsia hänen erinomaisesta työstään nyt käsiteltävänä olevan ehdotuksen parissa.
Asianmukaisen toimitavan määrittely niin mainitsemanne lintuinfluenssan kuin tulvienkin yhteydessä on riippuvaista saatavilla olevista tiedoista. Euroopan unionin tai jäsenvaltioiden tason ympäristöpolitiikka on riippuvaista erityisesti paikkatiedoista, toisin sanoen tiedoista, jotka voidaan maantieteellisesti osoittaa kartalta. Myös kaikki muut alat tarvitsevat vastaavanlaista laadukasta tietoa. Esimerkiksi maatalous- ja aluepolitiikassa luotetaan erityisesti paikkatietojen saatavuuteen. Toimitapojen muotoilemista haittaa usein se, että paikkatiedot ovat usein eristettyinä järjestelmiin, jotka eivät ole helposti saatavilla. Vastaavasti joillakin tahoilla tiedot on luokiteltu siten, että niiden yhdistäminen muiden lähteiden kanssa on mahdotonta, jolloin toimitapojen muotoilemisen edellyttämää arviointia ei voida tehdä. Ehdotetun INSPIRE-direktiivin on määrä ratkaista näitä ongelmia parantamalla jäsenvaltioiden viranomaisten ylläpitämien paikkatietojärjestelmien saatavuutta ja yhteensopivuutta. Näin voidaan kehittää parhaalla mahdollisella tavalla nykyteknologian tarjoamia mahdollisuuksia, mitä tulee tarvittavien tietojen saatavuuteen. Jäsenvaltioiden kokemusten kerääminen ja yhdistäminen on tässä tapauksessa selkeä esimerkki direktiiviehdotuksen lisäarvosta Euroopan unionin tasolla.
Komissio hyväksyi ensimmäisessä käsittelyssä suurimman osan parlamentin ehdottamista tarkistuksista. Valitettavasti komissio ei voinut hyväksyä neuvoston yhteistä kantaa, koska sillä heikennettiin huomattavasti komission ehdotuksen osatekijöitä. Keskeisimpiä tekijöitä ovat se, missä määrin kansalaisilla on sähköinen pääsy paikkatietoihin, esteiden poistaminen viranomaisten väliltä, jotta ne voivat yhdessä käyttää paikkatietoja sekä komiteamenettely täytäntöönpanosääntöjen laatimisessa.
Olen iloinen havaitessani, että näitä tekijöitä on käsitelty varsin tyhjentävästi esittelijän ehdottamissa ja ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan hyväksymissä tarkistuksissa. Tarkistuksista tulee tyydyttävällä tavalla ilmi ehdotuksen alkuperäinen henki ja tavoitteet. Tarkistukset ovat siis hyvä perusta, josta voidaan edetä kompromissimenettelyyn neuvoston kanssa. Koska monilla jäsenvaltioilla on vielä varaumia joistakin perusasioista, on selvää, että myönnytyksiä tarvitaan puolin ja toisin. Haluan vakuuttaa teille, että komissio tekee kaikkensa helpottaakseen kaikkia osapuolia tyydyttävän sopimuksen aikaansaamista. 
John Bowis,
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää erityisesti esittelijä Brepoelsia erinomaisesta työstä, jota hän on tehnyt kuunnellessaan erilaisia näkemyksiä ja huolia, pyrkiessään löytämään ratkaisun asiassa, jota me kaikki pääosin kannatamme, toisin sanoen paikkatietojen parempaa saatavuutta kansalaisille, ja niille, jotka haluavat tietoja aluksi ympäristöaiheesta ja sittemmin, kuten komission jäsen esitti, myös maataloudesta, liikenteestä ja niin edelleen.
Kuten komission jäsen totesi, on olemassa ongelma, ja katson, että viime kädessä tämä on ratkaistava sovittelussa, mutta pari huolenaihetta on vielä tuotava esiin ja niitä on käsiteltävä. Kuten jäsen Brepoels hyvin tietää – hän on todennäköisesti jo kuullut asiasta tarpeekseen – erityisesti Yhdistyneen kuningaskunnan Ordnance Surveylla, jolla on hyvin pitkä perinne karttojen laatimisessa ja maantieteellisessä merkinnässä, on ongelma. Huoli koskee sitä, ettei se voi laskuttaa palveluistaan. Se on mahdollista, mutta toteutuessaan se saattaa johtaa varsin pitkään jonoon veronmaksajien tuella, sen sijaan, että edes jotain kustannuksista voitaisiin periä käyttäjiltä, kuten on tehty sukupolvien ajan. Tämä ongelma meidän on tunnustettava ja pyrittävä ratkaisemaan.
Toinen, kenties vakavampi huoli, jonka haluan tuoda esiin, on puolustuslähteiden huoli. Jos puolustusta koskeviin tietoihin sallitaan rajaton pääsy, on mahdollista määrittää suuntaukset valvotuilla alueilla, esimerkiksi toimittaa tietoja meripartioreiteistä, jolloin kuka tahansa terroristihyökkäystä tai muuta merialueella tapahtuvaa rikosta suunnitteleva voi jäljittää, siepata tai vältellä aluksia. Tämäkin on merkittävä seikka. Sitä on tarkasteltava, ja jos saamme nämä asiat ratkaistua, olen varma, että meillä on väline, johon voimme olla tyytyväisiä ja jota voimme edistää. 
María Sornosa Martínez,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aluksi haluan kiittää jäsen Brepoelsia hänen tekemästään työstä ja ilmaista kiitollisuuteni myös pyrkimyksistä saada aikaan kompromissiratkaisu neuvoston kanssa tässä toisessa käsittelyssä.
En lainkaan epäile tämän ehdotuksen merkitystä perustavaa laatua olevana välineenä ympäristöpolitiikan laatimiseksi, soveltamiseksi, seuraamiseksi ja arvioimiseksi kaikilla tasoilla. Sama pätee myös politiikkoihin ja toimiin, jotka suoraan tai epäsuorasti vaikuttavat ympäristöön.
Lisäksi uskon olevan asianmukaista, että yhteisön infrastruktuuri perustuu jäsenvaltioiden luomiin ja ylläpitämiin paikkatietoinfrastruktuureihin siten, että toissijaisuusperiaatetta sovelletaan täysimääräisesti, varsinkin kun jäsenvaltioissa on useita julkishallinnon tasoja, kuten niissä usein on.
Tietojen vaihto viranomaisten kesken on epäilemättä INSPIRE-infrastruktuurin merkittävin lisäarvo. Tämän periaatteen on ohjattava 17 artiklan säännöksiä. Haluan joka tapauksessa korostaa, että jos lopulta aiheutuu kustannuksia, niiden on oltava kohtuullisia.
Katson myös hyvin tärkeäksi, että väline on suunniteltu tarjoamaan tietoa kansalaisille. Tässä toivomme INSPIRE-infrastruktuurin täydentävän julkisen sektorin tiedottamista sekä Århusin yleissopimuksen määräysten soveltamiseksi tiedon saannista ympäristöasioissa annettuja direktiivejä, jotka hiljattain hyväksyimme. Toivomme sen myös kattavan useita aloja, joita direktiivit eivät kata, kuten tietojen vaihdon viranomaisten kesken sekä yhteentoimivuuteen liittyvät seikat.
Tämän välineen turvin on voitava hyödyntää mahdollisimman paljon etuja ja mahdollisuuksia, joita tietojen ja palvelujen globalisoituminen tarjoaa hallituksille, yksityisille yrityksille, korkeakouluille, yhteiskunnalle kokonaisuudessaan ja, mikä tärkeintä, kansalaisille. Minusta tämä väline on merkittävä, koska se saattaa meidät ajan tasalle sellaisessa asiassa, joka on jo yleinen Internetin ja sen tarjoamien tietojen ansiosta.
Toivon tämän vuoksi, että kaikki sektorit ja hallinnon tasot tukevat vankasti tätä direktiiviä ja että voimme lopultakin saada sovittelumenettelyssä aikaan hyvän välineen kaikkien näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. 
James Hugh Allister (NI ).
   – Arvoisa puhemies, tietojen vaihto on luonnollisesti kiitettävä tavoite, mutta siihen liittyy erityispiirteitä. Jäsen Bowis viittasi jo yhteen sellaiseen, joka koskee Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Haluan tarkastella tätä hetken.
Yhdistyneen kuningaskunnan Ordnance Survey on hyvin kehittynyt ja edistynyt. Vaalipiirissäni Pohjois-Irlannissa meillä on oma palvelumme, joka myös on johtavaa luokkaa maailmassa. Se on kehitetty investoimalla kaikkein kehittyneimpään saatavilla olevaan tekniikkaan ja kehittämällä taitokantaa vuosien ajan. Tämän seurauksena kerättyyn innovatiiviseen paikkatietoon liittyy arvokkaita tekijänoikeuksia.
Minusta vaikuttaa siltä, että neuvoston yhteisessä kannassa INSPIRE-direktiivistä tunnustetaan laajasti nämä tosiseikat ja suojataan niitä. Parlamentin ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunta kuitenkin haluaa ilmeisesti toteuttaa jonkinlaisen ryöstön, jotta sellainen palvelu, jota on kalliilla rahalla kehitetty vuosikymmenten ajan, olisi kaikkien saatavilla ilmaiseksi. En vastusta tietojen vaihtoa Euroopassa, mutta siihen on liityttävä maksu, kun sen tuottaminen on maksanut niin paljon. Tämän kaltaisen tiedon vaihdon on perustuttava kauppaan, ei luovutukseen.
Tiedon rahallinen arvo on merkityksellistä edistykselle ja kehitykselle tulevaisuudessa. Olenkin vahvasti sitä mieltä, että yhteinen kanta on parempi kanta ja että valiokunnan tarkistukset vievät meitä taaksepäin suuntaan, joka on haitallinen jo kehitetylle ja toimivalle järjestelmälle, kuten Yhdistyneen kuningaskunnan Ordnance Surveylle. Emme halua vaarantaa paikkatietojen keräämisen taloudellista kestävyyttä Yhdistyneessä kuningaskunnassa tai muuallakaan. Pelkään pahoin, että tämä olisi joistakin tarkistuksista seuraava vaikutus. 
Richard Seeber (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, minäkin kiitän esittelijää erinomaisesta työstä ja erityisesti hänen sitoutumisestaan mietintöön. Kuunneltuaan arvoisia kollegoita saa vaikutelman, ettei heidän valtioidensa olisi koskaan pitänyt liittyä unioniin, koska kaikki on ilmeisesti paremmin heidän kotimaassaan ja unioni tekee pelkkiä virheitä. Katson kuitenkin, että yhteinen ympäristöpolitiikka on eduksi kaikille Euroopan valtioille – jopa niille, joissa asiat on jo järjestetty esimerkillisesti – sillä ympäristöongelmat eivät yksinkertaisesti pysähdy rajoille. Tämä väline, jonka olemme kiitollisina vastaanottaneet komissiolta ja jota arvostettu kollegamme on käsitellyt näin hyvin, on lisätodiste siitä, että tarvitsemme yhteisön sääntelyä. Me todellakin tarvitsemme yhteistä paikkatietoa, varsinkin ympäristöalalla, jotta voimme tukea saatavuusstandardien kehitystä ja luoda mahdollisimman kattavan maantieteellisten tietojen rakenteen, joka toimii tehokkaasti koko EU:ssa.
On kuitenkin määritettävä vastuualat: kuka tuottaa tietoa, kuka vastaa sen ylläpidosta ja päivittämisestä ja kenen omaisuutta se on. On tärkeää, että kehitämme tätä metatietoa ja levitämme sitä laajalti. Samalla meidän on kuitenkin ratkaistava joitakin ongelmia, kuten vastuuasioita. Jos toimitamme eteenpäin hyvin yksityiskohtaista tietoa, josta suurin osa on kunnallista tietoa, millä tarkoitan sitä, että se on paikallisviranomaisten keräämää, meidän on aina huolehdittava, että myös käyttöehdot toimitetaan sen mukana. Meidän on otettava huomioon myös se, että paikallisviranomaisille koituu joitakin tulonmenetyksiä. Kuten mietinnössä todetaan, maksujen ottaminen tietojen siirrosta olisi sallittava. On myös loogista, että maksun suuruudesta päättää tietoa keräävä viranomainen.
Toinen ongelma on, että tuotetun tiedon on oltava mahdollisimman tasalaatuista, ja tämä edellyttää yhdenmukaistamista. 

Evangelia Tzampazi (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan kiittää arvostettua ystävääni hänen mietinnön parissa tekemistään ponnistuksista ja tähän mennessä aikaan saaduista tuloksista.
Kaikkialla Euroopassa on todellakin tullut aika tarkastella vakavasti saatavilla olevien paikkatietojen infrastruktuurien ja asiakirjojen puutetta, erityisesti ympäristöä ja kansanterveyttä koskevilla aloilla, käynnistää uudet pyrkimykset lukuisten kansalaisille suunnattujen palvelujen aloilla, korkeatasoisten ja kaikkien saatavilla olevien korkeatasoisten palvelujen, ilman rajoituksia ja, mikä tärkeintä, julkisten palvelujen ja muiden virastojen saataville Internet-yhteyden kautta.
Meillä on yhteinen tavoite: on päästävä eroon tietojen salaamisen filosofiasta, on ymmärrettävä, että hyödymme paikkatietojen yleisestä ja ilmaisesta tarjoamisesta. Viranomaistahot saavat helpommin tietoja ja tietenkin kansalaisten saatavilla on tarkkoja tietoja, jotta he voivat muodostaa mielipiteensä ja osallistua todelliseen kuulemismenettelyyn.
Lopuksi, meidän on korostettava infrastruktuurin erityistä puutetta lukuisissa jäsenvaltioissa, minkä vuoksi todennäköisesti tarvitaan erityistoimenpiteitä, jotka meidän on otettava huomioon kaikissa INSPIRE-direktiiviä koskevissa ehdotuksissa. 
Stavros Dimas,
   Arvoisa puhemies, monet esitetyt tarkistukset koskevat yhteisen kannan perustavaa laatua olevia tekijöitä. Tarkistukset 13 ja 14 koskevat täytäntöönpanosääntöjä, jotka on hyväksyttävä komiteamenettelyssä. Näillä tarkistuksilla vältetään sääntöjen hyväksymistä koskevat monimutkaiset menettelyt ja turvataan niiden yhdenmukainen soveltaminen kaikissa jäsenvaltioissa. Komissio voi näin ollen hyväksyä kokonaisuudessaan kyseiset tarkistukset.
Tarkistukset 18–22 koskevat tietojen yleistä saatavuutta ja vastaavat komission ehdotuksen alkuperäistä tarkoitusta. Nämä tarkistukset voidaan hyväksyä kokonaisuudessaan lukuun ottamatta tarkistusta 21, joka voidaan hyväksyä periaatteessa. Tarkistuksella 21 on tarkoitus korvata alkuperäinen säännös, jonka mukaan tietojen ilmainen saatavuus turvataan, ja komissio voi tukea tätä kantaa. On kuitenkin tiettyjä tietoluokkia, joita – kuten aiemmin totesin – tietojen tarjoajien on taloudellisesti vaikeaa tarjota ilmaiseksi. Tämän vuoksi tämän nimenomaisen kohdan lopullisen sanamuodon on katettava myös nämä erityistapaukset.
Tarkistukset 23–27 koskevat tietojen vaihtoa viranomaisten kesken ja ne voidaan hyväksyä kokonaisuudessaan lukuun ottamatta tarkistusta 24, joka voidaan hyväksyä osittain. Tarkistuksen 24 ensimmäinen osa on todellakin hyvin tärkeä, koska sillä varmistetaan, että julkiset tiedon tarjoajat voivat myöntää käyttölupia ja periä maksua yleisen tiedonvaihtovelvoitteen yhteydessä. Tarkistuksen 24 toinen osa koskee maksujen määrää, jota ei voida soveltaa kaikissa tapauksissa.
Monilla muilla tarkistuksilla palautetaan alkuperäisen ehdotuksen pyrkimykset vähemmän merkittävissä asioissa tai ne koskevat esimerkiksi jäsenvaltioiden koordinointirakenteiden järjestämistä. Komissio voi hyväksyä ne kaikki kokonaisuudessaan, periaatteessa tai osittain lukuun ottamatta tarkistusta 15, joka koskee asianosaisten osallistumista täytäntöönpanosääntöjen hyväksymistä koskeviin valmisteleviin keskusteluihin. Tarkistusta 15 ei voida hyväksyä, koska sillä poistetaan neuvoston tekstiin sisältyvä hyödyllinen selvennys.
Toimitan eteenpäin täydellisen luettelon komission kannoista parlamentin tarkistuksiin(1) ja kiitän vielä kerran esittelijää hänen erinomaisesta työstään. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tiistaina klo 12.00.

Komissio voi hyväksyä kokonaisuudessaan seuraavat tarkistukset: 1, 2, 3, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 13, 14, 16, 17, 18, 19, 20, 22, 23, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35 ja 36.
Seuraavat tarkistukset voidaan hyväksyä osittain tai periaatteessa: 4, 8, 12, 21 ja 24.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 15. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Seeberin laatima ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan mietintö (A6-0182/2006) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tulvien arvioinnista ja hallinnasta [KOM(2006)0015 C6-0020/2006 2006/0005(COD)]. 
Stavros Dimas,
   Arvoisa puhemies, aluksi haluan kiittää Euroopan parlamenttia sekä erityisesti esittelijä Seeberiä ja ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokuntaa heidän erinomaisesta mietinnöstään ensimmäisessä käsittelyssä.
Tulvat ovat luonnonkatastrofeja, eikä niitä näin ollen voida täysin ehkäistä. Paljon on kuitenkin tehtävissä tulvien ihmisten terveydelle ja hengelle, taloudelliselle toiminnalle ja omaisuudelle sekä ympäristölle Euroopassa usein katastrofaalisten seurausten rajoittamiseksi. Lyhyesti sanottuna tarvitaan kunnianhimoista ja yhtenäistä lähestymistapaa tulvien riskinhallintaan koko Euroopan unionin alueella. Näin turvataan kansalaisille ja yrityksille toteuttamiskelpoinen ja yleisesti hyväksyttävä suojelun taso.
Lisäksi ilmastonmuutoksen vaikutusten muuttuessa yhä ilmeisemmiksi tulvien odotetaan muuttuvan yhä hurjemmiksi ja ennalta-arvaamattomammiksi. Tämä on toinen syy ryhtyä toimiin, joilla turvataan asianmukaiset ja sopivat tulvien riskinhallintatoimenpiteet, joita tarkistetaan säännöllisesti, jotta niitä voidaan mukauttaa ilmastonmuutokseen.
Emme onneksi aloittaneet nollasta. Useiden aiempien tulvien jälkeen monet jäsenvaltiot ja alueet ovat jo edistyneet merkittävästi tulvien hallinnassa. Komissio aikoo luonnollisesti varmistaa, että direktiivin soveltaminen perustuu jo toteutettuihin toimenpiteisiin, ja välttää toistoa ja päällekkäisyyttä.
Esittämäni perusteella ja asianosaisten kattavan kuulemisen jälkeen komissio esitti ehdotuksensa, johon sisältyivät seuraavat pääkohdat: tulvariskin alustava arviointi korkean riskin alueiden määrittämiseksi (ilmastonmuutoksen mahdolliset vaikutukset tuleviin tulviin otetaan huomioon), tulvariskikartat, joista kansalaiset ja suunnitteluviranomaiset voivat nähdä tulvien mahdollisen laajuuden ja niiden mahdollisesti ihmisille, liiketoiminnalle ja ympäristölle aiheuttamat vahingot sekä rajat ylittävä koordinointi yhteisillä vesistöalueilla sekä rannikkoalueilla, jotka ulottuvat useampaan kuin yhteen jäsenvaltioon.
Ehdotuksessa edellytetään tulvakarttojen laatimista vuoteen 2013 mennessä ja tulvariskien hallintasuunnitelmien valmistelemista vuoteen 2015 mennessä vesistöalueille ja rannikkokaistaleille, joilla tulvariski on merkittävä.
Lopuksi on pantava merkille, että tulvariskinhallintaa koskeva direktiiviehdotus liittyy läheisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston vuonna 2000 hyväksymään vesipolitiikan puitedirektiiviin. Puitedirektiivissä otettiin käyttöön uusi vesivaroja koskeva politiikka, valtioiden rajat ylittävän toimien yhteensovittamisen periaate vesistöalueen hoidossa.
Lähestymistapa sekä kattaa kaikkien vesivarojen laatua ja määrää koskevien toimitapojen yhtenäiset puitteet että turvaa vesialueiden ja sellaisten rannikkokaistaleiden rajat ylittävän koordinoinnin, jotka ulottuvat useampaan kuin yhteen jäsenvaltioon tai jopa kolmansiin maihin.
Myös vesialueiden yhdennetty hoito on merkittävä tekijä tulvariskinhallinnassa. Alue- ja keskushallinnon on todellakin hallittava tulvat siten, että vähennetään vesistöalueiden ja jokien tulvariskiä. Tämän vuoksi yhdennetyn vesialueiden hallinnan periaate yhdistää direktiivin vesipolitiikan puitedirektiiviin.
On vielä korostettava, että tulvat voivat epäsuorasti aiheuttaa vaarallisista aineista johtuvaa vahinkoa ja pilaantumista, ja tällä voi olla katastrofaalisia vaikutuksia ekosysteemeihin ja juomavesiin. Myös suurten tulvantorjuntarakenteiden rakentaminen voi osoittautua vesivarojen, vesivarantojen ja herkkien ekosysteemien kannalta haitalliseksi. Yhteys vesipolitiikan puitedirektiiviin on siis hyvin merkittävä.
Lopuksi totean, että direktiiviehdotuksessa korostetaan toissijaisuutta ja joustavuutta, jotta jäsenvaltiot voivat löytää jokaiselle alueelle sopivimman ratkaisun. 
Richard Seeber (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, haluan tässä vaiheessa esittää erityiskiitokset komission jäsenelle Dimasille ja erityisesti hänen yksikkönsä henkilöstölle sekä varjoesittelijälle heidän erinomaisesta yhteistyöstään tämän mietinnön laadinnassa.
Katson, että tulvat ovat merkittävä ympäristöalan aihe; riittää, että aukaisemme television, niin havaitsemme, että ne ovat yhä yleisempiä. Vuodesta 1998 vuoteen 2004 meillä oli yli sata vakavaa tulvaa, erityisesti Tonava- ja Elbe-joen rannoilla vuonna 2002. Tulvat vaativat 700 ihmisen hengen, puoli miljoonaa ihmistä menetti kotinsa ja vahinkojen kustannukset oivat noin 25 miljardia euroa.
Jälleen viime vuonna tulvat olivat valtavia, ja kotiseutuni oli yksi välitöntä vahinkoa kärsineistä, joten minusta on järkevää tarkastella unionin tasolla, mitä niiden torjumiseksi voidaan tehdä. Pidetään tieteellisesti todistettuna, että rankkasateiden esiintymistiheys ja erityisesti niiden voimakkuus vahvistuvat monien tekijöiden tuloksena, ja tekijöillä on yhteys ihmisen toimintaan.
Tarkoitan tällä esimerkiksi voimakasta kaupungistumista, ennen kaikkea riskialueilla. Kaupunkialueita ja katuja rakennetaan, jokien juoksua muutetaan, ja valitettavasti myös tulva-alueiden harkitsematon rakentaminen sallitaan. Metsänhakkuut merkitsevät muun muassa sitä, etteivät metsät enää suojaa tulvilta. Tehomaatalous puolestaan tukkii ylemmät maakerrokset, joenrantaniityt ja tulva-alueet kutistuvat, laidunmaata rakennetaan ja niin edelleen. Kaikki tämä lisää maan eroosiota ja kasvattaa vakavien tulvien riskiä. Näistä syistä olin hyvin tyytyväinen siihen, että komissio on ehdottanut vuoden 2002 tulvien jälkeen tulvia koskevaa EU:n toimintaohjelmaa.
Sitten komissio esitti tiedonantonsa tulvien hallinnasta, ja ympäristöministerit kehottivat komissiota esittämään tämän direktiiviehdotuksen. Täällä on jo viitattu vesipolitiikan puitedirektiiviin. Haluan palauttaa mieleen, että vesipolitiikan puitedirektiivin 1 artiklassa korostetaan sekä vesiympäristöjen suojelemista ja niiden tilan parantamista että myötävaikuttamista tulvien vaikutusten lieventämiseen. Katson tämän vuoksi, että komission aloite vie meitä oikeaan suuntaan.
Eurooppalainen sääntelykehys on välttämätön, varsinkin sen vuoksi, että vesistöt ja vesiväylät eivät noudata kansallisia rajoja. Onneksi meillä on Yhdistyneen kuningaskunnan, Alankomaiden, Saksan ja Itävallan kaltaisia jäsenvaltioita, jotka ovat jo epäilemättä edistyneet paljon. Niiden pyrkimyksiä kuitenkin heikentää se, että suurin osa strategioista on luonteeltaan puhtaasti kansallisia.
Jos luomme tällaisen yhteisön sääntelykehyksen, meidän on kuitenkin erityisesti korostettava toissijaisuusperiaatetta. Tämän vuoksi käsittelin jälleen tätä aihetta erityisen huolellisesti mietinnössäni. Mainitsin toissijaisuusperiaatteen selkeästi monessa kohdassa, koska katson, että jäsenvaltiot ovat pääasiassa itse vastuussa sen suojelun tasosta, jonka ne aikovat tarjota kansalaisille, ja että niiden on toimittava itsenäisesti, erityisesti valitessaan suojalausekkeita.
Tässä yhteydessä minusta on erityisen tärkeää, että mietinnössä otetaan huomioon sääntelyn yksityiskohtien taso, että emme laadi liian yksityiskohtaista sääntelyä yhteisön tasolla ja ennen kaikkea, että muistamme valiokuntamenettelyyn liittyvän toisen vaaran, nimittäin sen, että säädämme jäsenvaltioille sääntöjä, jotka muotoillaan siten, että niistä tulee poliittisesti ei-toivottuja.
Meidän on myös huolehdittava sen varmistamisesta, että jäsenvaltiot voivat panna direktiivin täytäntöön mahdollisimman vähäisin hallinnollisin ja teknisin vaatimuksin. On suojattava aiemmin tehtyä työtä. Toisin sanoen on otettava täysimääräisesti huomioon toimet, joita jäsenvaltiot ovat jo toteuttaneet tulvien torjumiseksi. Rinnakkaiset yhteisön säännöt eivät missään tapauksessa saa pakottaa tulvasuojelussa pitkälle edistyneitä jäsenvaltioita panemaan täytäntöön erilaisia toimenpiteitä, kun niiden olemassa oleva järjestelmä jo toimii moitteettomasti. Tähän liittyy myös yhteensovittamisen tarve puitedirektiivin kanssa, jotta kaikki tässä tytärdirektiivissä säädetty pysyy puitedirektiivin soveltamisalan rajoissa.
Myös solidaarisuusperiaate on tärkeä. Tämä tarkoittaa, ettei jäsenvaltioiden pidä toteuttaa toimia, joista olisi haittaa muille jäsenvaltioille. Minusta on hyvin tärkeää, että suunnitelmia laadittaessa jäsenvaltioiden on kuultava muita jäsenvaltioita, joiden alue ulottuu kyseiseen vesipiiriin. 
Jill Evans (Verts/ALE ),
   . Arvoisa puhemies, aluksi haluan kiittää jäsen Seeberiä hänen hyvin tehokkaasta työstään tämän tärkeän mietinnön parissa. Meillä on nyt direktiiviehdotus, joka on riittävän vankka tarjoamaan ihmisille suojelua ilman että toistetaan muiden viranomaisten jo tekemää työtä erityisesti alueellisella ja paikallisella tasolla. Ehdotus on myös ympäristön kannalta erinomainen.
Olin erityisen kiinnostunut ehdotuksesta, koska joitakin vuosia sitten eräs walesilainen alue kärsi hyvin vakavista tulvista, ja tämä paljasti silloin käytössä olleiden toimenpiteiden riittämättömyyden luonnonkatastrofien ehkäisemisessä tai niistä selviämisessä. Suuri osa kärsimyksistä ja häiriöistä olisi voitu välttää. Kun ilmastonmuutoksen vaikutukset ympäristöömme lisääntyvät, tarvitsemme koordinoidun ja tarkkaan harkitun lähestymistavan tulviin, jotka ovat EU:ssa yhä yleisempiä ja voimakkaampia.
Emme tietenkään halua estää kaikkia tulvia. Tulvat ovat luonnollinen ilmiö, ja ne ovat tärkeitä ekosysteemin ekologisen toiminnan säilyttämiseksi. Tarvitsemme kuitenkin kestävää tulvariskien hallintaa ja sen mahdollistavaa politiikkaa sekä rahoitusmekanismeja. Kun tulvat ovat yhä voimakkaampia, padot ja muut infrastruktuuritoimenpiteet eivät enää tarjoa suojaa, joten niitä on arvioitava kattavasti.
Tarvitaan myös toimenpiteitä kustannusten kattamiseksi, jotta talous toimisi ympäristön puolesta. Meidän on edistettävä toimenpiteitä, jotka toimivat yhdessä luonnon kanssa tulvien hallinnassa, ei sitä vastaan, ja meidän on esimerkiksi ymmärrettävä, että alueilla, joilla ei tällä hetkellä ole tulvariskiä, voi olla valtava tulvia lieventävä arvo tulevaisuudessa, joten ne on sisällytettävä karttoihin ja suunnitelmiin.
Lopuksi totean, että jotta direktiivi olisi tehokas ja täytäntöönpanokelpoinen sekä byrokratiaa vähentävä, sen on oltava täysin vesipolitiikan puitedirektiivin mukainen, ja kehotankin kollegoja tukemaan ryhmäni puolesta esittämiäni tarkistuksia, joilla taataan kahden direktiivin yhteensopivuus. 
Anja Weisgerber,
   Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijä Seeberiä hänen työstään. Ei ole epäilystäkään siitä, että meidän on tehtävä jotain tulvakatastrofien ehkäisemiseksi. Katson kuitenkin, että voisimme saavuttaa asianmukaisen tulvasuojelun tason yhteisössä myös ilman direktiiviä tulvien arvioinnista ja hallinnasta. Olen vakaasti tätä mieltä. Kuten me kaikki tiedämme, komissio ilmoitti alun perin tiedonannosta, ei direktiivistä. Poliitikkoina meillä on nyt enemmän kuin koskaan velvollisuus välttää yhteisön direktiivien kaltaista turhaa byrokratiaa. Tästä syystä uskon todellakin, että samat tulokset olisivat saavutettavissa myös toisin keinoin, kuten vahvistetun yhteistyön kautta.
Joka tapauksessa yhden asian on oltava selvää: jos meidän on hyväksyttävä direktiivi, siinä on otettava huomioon jäsenvaltioiden aiemmat saavutukset. Tämä on sitä jo tehdyn työn suojelemista, johon esittelijäkin viittaa. Jos jäsenvaltiot jo seuraavat uuden direktiivin tavoitteita asianmukaisin toimenpitein, on meidän yhteisön toimielimissä kunnioitettava sitä. Tämän vuoksi on ehdottomasti välttämätöntä, että tarkastellaan jäsenvaltioiden jo toteuttamia toimia.
Jos jäsenvaltiot ovat jo laatineet tulvakarttoja tietyille alueille tai jos riskinarviointi on jo toteutettu, ei direktiiveillä pidä tehdä tyhjäksi tätä työtä, eikä näitä valtioita voi velvoittaa laatimaan uusia karttoja tai toteuttamaan uusia riskinarviointeja. Tämä olisi liiallista byrokratiaa, jota meidän on pyrittävä välttämään.
Tästä syystä pyydän parlamenttia tukemaan tarkistusta 71 huomisessa täysistuntoäänestyksessä. Ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan hyväksymän tarkistuksen mukaan jäsenvaltiot voivat muun muassa päättää tulvariskien hallintasuunnitelmien laatimisesta luopumisesta, jos niillä on jo käytössä suunnitelmat, joiden avulla direktiivin tavoitteet voidaan saavuttaa. Näin toimii toissijaisuusperiaate, tämä on joustavuutta.
Olisin kuitenkin toivonut enemmänkin tällaista joustavuutta. Paikallisten sidosryhmien olisi esimerkiksi voitava päättää, minkälainen asteikko olisi sopivin jokaisen joen osan kartoittamisessa ehkäisevän tulvahallinnan tarkoituksessa. Tämä on yksi syy siihen, miksi itse asiassa periaatteessa vastustan direktiiviä. 
Edite Estrela,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aluksi haluan kiittää esittelijää erinomaisesta mietinnöstä ja komissiota direktiivin esittämisestä.
Vierailin jäsen Seeberin ja muiden kollegojen kanssa joissakin pahiten tulvista kärsineissä valtioissa, ja meillä oli mahdollisuus tarkastella paikan päällä vuoden 2005 tulvien aiheuttamia vahinkoja. Vieraillessamme Saksassa ja Itävallassa kuuntelimme ihmisten huolia, keräsimme alueviranomaisten ehdotuksia ja tutustuimme esimerkkeihin hyvistä käytännöistä tulvien ehkäisemisessä ja hallinnassa. Tämä ihmisten tapaaminen paikan päällä oli hyvin hyödyllinen kokemus mietintöjä laatiessamme.
Luonnonkatastrofit vaikuttavat yhä yleisemmiltä ja voimakkaammilta. Ne eivät enää ole jotain, mitä tapahtuu kerran vuosisadassa; niitä tapahtuu joka neljäs tai joka toinen vuosi, ja niiden seuraukset ovat yhä traagisempia.
Keski-Euroopassa, esimerkiksi Baijerissa, oli vakavia tulvia vuosina 1999, 2002 ja 2005. Tänäkin vuonna jo tuhannet ihmiset ovat joutuneet jättämään kotinsa ja monet tehtaat on jouduttu sulkemaan niin Saksassa kuin myös Tšekin tasavallassa, Slovakiassa, Unkarissa ja Itävallassa. Joidenkin jäsenvaltioiden hallitukset ovat jopa julistaneet eri alueilla hätätilan, ja uhreja on jo jouduttu suremaan.
Luonnonkatastrofit jättävät usein jälkeensä tuhoa ja kuolemaa. Tulvan valtaamat kaupungit, tuhoutuneet rakennukset, miljoonien eurojen vahingot ja vakavat sosiaaliset ja ympäristöä koskevat ongelmat ovat tulvien aiheuttamia ilmeisiä seurauksia.
Maailman terveysjärjestön mukaan luonnonkatastrofit tappavat satoja ihmisiä vuosittain. Komission jäsen Dimas sanoi, että meidän on oltava kunnianhimoisia. Pyrkikäämme kunnianhimoisesti ehkäisemään katastrofeja ja keksimään luovia vastauksia seuraavanlaisiin kysymyksiin: Kuinka voimme estää luonnonilmiötä muuttumasta katastrofeiksi? Mitä voimme tehdä estääksemme luonnonkatastrofien aiheuttamat ihmishenkien menetykset, ekologiset katastrofit sekä sosiaaliset ja ympäristöä koskevat ongelmat?
YK:n pääsihteeri Kofi Annan totesi tästä, että meidän on edettävä reagointikulttuurista ehkäisevään kulttuuriin, ja ehkäisemisen tuloksista onkin näyttöä. Kun verrataan Baijerin vuoden 2002 ja vuoden 2005 tulvia, havaitaan, että vuonna 2002 uhreja oli satoja ja vahingot huomattavia, kun taas vuonna 2005 vahingot olivat 30 prosenttia pienempiä, vaikka tulva oli viisinkertainen. 
Holger Krahmer,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tulva on uhkakuva, joka uhkaa monia Euroopan alueita vuodesta toiseen. Vain muutaman viime vuoden aikana tulvat ovat vaatineet Euroopassa satoja ihmishenkiä, tehneet tuhansista ihmisistä kodittomia ja aiheuttaneet miljardivahinkoja. Asiantuntijoiden mukaan tulvat yleistyvät edelleen tulevina vuosina.
Kesällä 2002 monet Keski-Euroopan jokivarsialueet kärsivät tulvista. Olen itse kotoisin Saksista, alueelta, joka kärsi näistä tulvista erityisen pahasti, ja monet teistä muistavat varmasti kuvat tulvan valtaamasta pääkaupungistamme Dresdenistä. Tulvien jälkeen alueellamme, kuten monissa muissakin tulvista kärsineissä valtioissa, sekä jälleenrakennettiin ja korjattiin tuhoutuneita infrastruktuureja että laadittiin järkeviä strategioita tulvien ehkäisemiseksi ja hallitsemiseksi kyseisillä alueilla pitkällä ajanjaksolla. Tuolloin vaadittiin äänekkäästi yhteisön tukea. Solidaarisuusrahasto perustettiin jo ennen erityisen direktiivin laatimista.
En periaatteessa kyseenalaista yhteisön oikeussäännösten ja toimintasuunnitelmien tarvetta, sillä suurin osa eurooppalaisista vesistöalueista jakaantuu kahteen tai useampaan jäsenvaltioon, ja puhtaasti kansalliset strategiat ovat toisinaan riittämättömiä. Ehdotuksessaan direktiiviksi tulvien arvioinnista ja hallinnasta komissio on kuitenkin luonut paljon tarpeetonta byrokratiaa. Käsittelen kahta erityistä seikkaa.
Ensinnäkin direktiiviluonnos ja erityisesti sen 7 ja 9 artikla ovat selkeästi toissijaisuusperiaatteen vastaisia. Ei voida hyväksyä ajatusta, että jäsenvaltioiden olisi laadittava tulvariskikarttoja ja hallintasuunnitelmia vesistöalueiden osille. Meidän on laadittava yhteisön sääntöjä vain sellaisissa asioissa, joita on säädeltävä yhteisön tasolla. Direktiivissä olisi keskityttävä kansalliset rajat ylittäviin vesistöihin.
Toiseksi olemassa oleviin suunnitelmiin ja toimenpiteisiin kiinnitetään vain vähän huomiota, jos lainkaan. Monissa jäsenvaltioissa on jo asianmukaiset järjestelyt valtion alueen vesistöjä ja vesiväyliä varten. Juuri eniten aiemmista tulvista kärsineillä valtioilla on nyt oikein hyvät strategiat ja suunnitelmat, joissa otetaan huomioon niin Euroopan tason tulvasuojelutavoitteet kuin erityiset paikalliset olosuhteetkin. Tämän vuoksi kannatan koko sydämestäni tarkistusta, jolla luodaan uusi 16 a artikla, jossa tunnustetaan jäsenvaltioiden jo tekemä työ siinä määrin kuin se on direktiivin tavoitteiden mukaista. Jäsenvaltioille on annettava tässä pelivaraa, sillä jos emme kykene saamaan aikaan terveellistä joustavuutta, direktiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä tulee hyvin kalliiksi juuri niille valtioille, jotka ovat jo tehneet paljon työtä tehokkaiden strategioiden kehittämiseksi. Luonnosta on korjattava tämän mukaisesti. Kannatamme yhteisön tulvien ehkäisemistä, mutta vastustamme toissijaisuusperiaatteen rikkomista ja tarpeetonta byrokratiaa. 
Mieczysław Edmund Janowski,
   . Arvoisa puhemies, kiitän jäsen Seeberiä hänen työstään. Hän on tehnyt paljon työtä.
Olemme tänään täällä parlamentissa kuvanneet pohjavesiä keskeisenä luonnonvarana. Niitä on suojeltava pilaantumiselta. Nyt puolestaan puhumme itsemme suojelemisesta vesielementin tuhoisilta vaikutuksilta, toisin sanoen tulvilta. Minun on korostettava jäsenvaltioiden ja unionin ulkopuolisten maiden tiiviin yhteistyön merkitystä tässä asiassa. Emme luonnollisesti saa sivuuttaa toissijaisuusperiaatetta tai unohtaa joustavuutta. Katson kuitenkin, että tarvitaan jonkinlaista standardointia niin lainsäädännössä kuin tulvakriisinhallinnan periaatteissa. On myös varmistettava hengenpelastusvälineiden täydellinen yhteensopivuus. Tämä mahdollistaa nopean ja koordinoidun avun, mikä on hyvin tärkeää sellaisten jokien alueilla, jotka virtaavat useiden valtioiden läpi.
Esittelijä korostaa perustellusti tulvien ehkäisemistä sekä suojelun ja varhaisvaroitusjärjestelmän tarvetta. Lisäksi tulvien uhkaamien alueiden väestön on oltava asianmukaisesti valmistautunutta, ja tämä edellyttää sekä asiaa koskevaa opetusta kouluissa että sujuvasti toimivaa siviilipuolustuksen järjestelmää. Puolassa, jossa olemme tänä vuonna kärsineet tulvavahingoista sekä Podkarpackien alueella että Malopolskassa, vapaapalokunnan rooli on ollut pelastustoiminnassa merkittävä jo vuosien ajan, ja haluankin käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni kiittääkseni heitä.
Olen samaa mieltä niiden kanssa, joiden mielestä huolimattomalla maanviljelysmaan maankäytöllä on kielteinen vaikutus tulvauhkaan, kuten on myös huolimattomalla metsänhakkuulla, ihmisasutuksen lisääntymisellä tulvatasanteilla ja niin edelleen. Meidän on ymmärrettävä, että vain osa luonnonkatastrofeista, myös tulvista, johtuu luonnonvoimista, joita ihminen ei voi hallita. Merkittävä osa näistä katastrofeista, jotka usein vaativat ihmishenkiä, aiheuttavat loukkaantumisia ja valtavaa aineellista vahinkoa, ovat seurausta ihmisen vastuuttomuudesta tai välinpitämättömyydestä. Toimikaamme siis viisaasti jo ennakolta ja minimoikaamme menetykset. Nyt tarkasteltavana olevan direktiivin on määrä auttaa meitä tässä, joten toivokaamme, että se on tehokas. 
Johannes Blokland,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, teitä ei varmasti yllätä erityinen kiinnostukseni tätä direktiiviä koskevaa keskustelua kohtaan, sillä olen kotoisin valtiosta, joka sijaitsee suurelta osin merenpinnan tason alapuolella. Itse asun kuusi metriä meren pinnan tason alapuolella. Olemme viime vuosina todistaneet sitä, kuinka tuhoisia tulvien vaikutukset voivat olla. Kotimaani, jota ei syyttä kutsuta Alankomaiksi, on joutunut useita kertoja tulvan alle.
Tämän vuoksi kannatan direktiiviä, jonka on määrä saada aikaan parempi tulvasuoja. Komission parlamentille toimittamassa ehdotuksessa on kuitenkin joitakin osatekijöitä, joita minun on vaikea kannattaa. Minusta direktiivissä olisi ensisijaisesti säädettävä, että jäsenvaltiot eivät saa toteuttaa toimenpiteitä, jotka johtavat suuriin riskeihin alajuoksulla. Suuri osa tulvavahingoista vaikuttaa olevan seurausta ihmisen toiminnasta, kuten kanavoinnista, tulvaniittyjen kehityksestä, rinteiden metsänhakkuusta ja vastaavasta. Nämä vahingot voidaan torjua erityistoimenpitein. Näin alavilla mailla asuvat saavat jonkinlaisen perusturvan. Tämän vuoksi kannatan tarkistuksia 61 ja 62.
Toiseksi direktiivillä ei pidä pyrkiä erityisesti riskien pienentämiseen. Se olisi loppujen lopuksi jättiläismäinen tehtävä tietyissä valtioissa, joissa suojelun taso on jo korkea. Voin kertoa kannattavani ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan esittämiä muutoksia, ja ryhmäni katsoi erityisen tärkeiksi viisi tarkistusta, joista tärkein on tarkistus 78.
Komission ehdotus 9 artiklaksi voidaan todellakin tulkita siten, että komission on arvioitava sekä suunnitelmat että niihin sisältyvien toimenpiteiden täytäntöönpanoa. Tämä merkitsee sitä, että voidaan aloittaa rikkomismenettelyt niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät pane täytäntöön konkreettisia toimenpiteitä. Ensinnäkin tämä johtaa aivan erilaiseen tilanteeseen, sillä tällaista ei ole säädetty missään direktiivissä, mutta se voisi johtaa myös siihen, että jäsenvaltiot eivät tee kovin kunnianhimoisia suunnitelmia. Toivon komission jäsenen Dimasin kertovan näkemyksensä tästä, sillä tämä on minulle hyvin tärkeä asia.
Lopuksi haluan kiittää jäsen Seeberiä erinomaisesta mietinnöstä. 
Leopold Józef Rutowicz (NI ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivit tulvien arvioinnista ja hallinnasta liittyvät ilmiöön, joka on tunnettu vuosisatojen ajan.
Veden virtaama vaihtelee jokien säännöstelyn, maatalouden, metsien hakkuiden ja häviämisen vuoksi. Tämän vuoksi tarvitaan koulutusta tulviin reagoimisesta seurausten ja uhkien rajoittamiseksi. Alueilla, joilla on rakennettu patoja, pengerryksiä ja poldereita eikä veden virtausta estetä, "vuosisadan tulvista" selviydyttiin paljon vähäisemmin vahingoin kuin muualla. Siellä tiet eivät tuhoutuneet, koska tierummut ovat suuria ja sillat korkeita. Tulvien torjumiseksi Euroopan unionin kuntien, piirikuntien ja alueiden valuma-alueilla tarkoitettujen ohjelmien toteuttamisessa on käytettävä mielikuvitusta ja olemassa olevia kokemuksia on hyödynnettävä. Direktiivissä tuetaan kaikkea tätä.
Kiitän jäsen Seeberiä hänen työstään. 
Bogusław Sonik (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, tämä Euroopan parlamentin direktiivi on merkittävä askel eteenpäin koko Euroopan turvallisuuden kannalta. Puolassa kärsittiin heinäkuussa 1997 pahimmista tulvista 200 vuoteen, ja tulvat peittivät kaksi prosenttia valtion alueesta. Mullistuksella oli valtavia taloudellisia, sosiaalisia ja inhimillisiä kustannuksia, 55 ihmishenkeä menetettiin ja satojatuhansia koteja, tehtaita, vedenpuhdistuslaitoksia, kouluja ja historiallisia rakennuksia tuhoutui. Tulvien aiheuttamat vahingot arvioitiin noin 13 miljardin Puolan slotin, toisin sanoen noin kolmen miljardin euron suuruisiksi.
Direktiiviehdotuksessa korostetaan, että suunnitelman ensisijainen tavoite on suojella ihmishenkiä. Vuodesta 1997 vuoteen 2005 tulvat ovat vaatineet Euroopassa yli 700 ihmisen hengen. Tämän lisäksi tulevat taloudelliset kustannukset tulvista maanviljelysalueilla ja liikenneverkoille aiheutuneista vahingoista sekä ympäristökustannukset kemiallisesta pilaantumisesta, tulvista kaatopaikoilla sekä eroosiosta.
Direktiiviin sisältyy erityistoimia, joilla pyritään minimoimaan tulvien aiheuttamia vahinkoja, mutta meidän on muistettava myös tulvien ekologiset ja ympäristöä koskevat vaikutukset. Monissa Euroopan unionin osissa tulvien jälkeen toteutetut uudistukset johtivat jokien eläinkannan ja metsien merkittäviin ja korvaamattomiin menetyksiin. Toteutettiin vesistön puhdistamistoimia, joissa käytetyt menetelmät johtivat pysyvään epätasapainoon joen ja metsän ekosysteemeissä. Tämän vuoksi meidän on kiinnitettävä tarkkaan huomiota tulvien jälkeisessä jälleenrakentamisessa käytettyihin menetelmiin, jotta niillä suojeltaisiin ekologista tasapainoa sen tuhoamisen sijaan. 
Dorette Corbey (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, aluksi kiitän jäsen Seeberiä. Minusta hän esitteli erinomaisen mietinnön, jonka laajoja suuntaviivoja kannatamme. Miljoonille eurooppalaisille tulvat ovat tosiasia, ja pelottava sellainen. Viime vuosina niin Tonava, Rein kuin Maaskin ovat tulvineet yli äyräidensä tuhoisin seurauksin. Yhä useammat ihmiset joutuvat kärsimään tulvista. Tulvaniittyjen rakentaminen lisääntyy ja valuma-alueita on lyhennetty. Vedenpinta voi hyvinkin nousta ilmastonmuutoksen vuoksi. Koska monet joet kulkevat useiden valtioiden läpi, tätä ongelmaa on tärkeää käsitellä kansainvälisellä tasolla. Vaikka arvostankin komission ehdotusta, haluan esittää kaksi sitä koskevaa huomautusta.
Ensinnäkin siinä käsitellään kovin epätarkasti asian hoitamista kansainvälisellä tasolla. Siinä todetaan ainoastaan, ettei ongelmia saa siirtää eteenpäin. Minusta tämä on itse asiassa riittämätöntä, sillä kysymys kuuluu tietenkin: mitä tarkoitetaan eteenpäin siirtämisellä? Tämän vuoksi Euroopan parlamentin sosialistiryhmä vaatii suurempaa huomiota jäsenvaltioiden väliselle yhteistyölle. Meidän olisi seurattava jokien luonnollista virtaumaa, mitä tietenkään ei monien jokien ja paikkojen osalta ole olemassa. Periaate on kuitenkin selvä: sen, joka lyhentää jokea tai katkaisee sen, on korvattava tämä omalla alueellaan, jotta vesi ei vyöry alajuoksulla sijaitseviin valtioihin. Kyse on yksinkertaisesti hyvästä naapuruuspolitiikasta, ja tämän vuoksi pyydän teitä tukemaan tarkistusta 82.
Toinen huomautukseni koskee toissijaisuutta. Euroopan pitäisi keskittyä vain ehdottomasti välttämättömään. Tämä on todellakin perusteltua. Demokratian on oltava mahdollisimman lähellä kansalaisia, ja tämän vuoksi PSE-ryhmä pyytää tarkistuksessa luopumaan jäsenvaltion alueella virtaavaa jokea koskevaa suunnittelua ja raportointia koskevasta velvoitteesta, kunhan jäsenvaltio takaa direktiivissä kuvatun suojelun veden noustessa korkealle tasolle. 
Vittorio Prodi (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kiitän jäsen Seeberiä hänen tekemästään työstä.
Haluan korostaa lisäarvoa, jota tämä asiakirja tuo unionille, sillä se koskee globaaleja tapahtumia, jotka edellyttävät globaaleja toimia. Yhteisön tasolla toimia ei voida ohjata useita valtioita koskevaan vesistöön, sillä ongelma koskee kaikkia vesistöjä. Ongelman ratkaisemiseksi meidän on hyödynnettävä hyviä käytäntöjä maanmittauksessa ja pitkän ajanjakson varotoimenpiteissä, erityisesti maan ylläpidossa.
Haluan tässä yhteydessä myös korostaa sitä lisäarvoa, jota tällaisesta lähestymistavasta voi olla alueemme satelliittiseurannan järjestämisessä. Tällainen palvelu on täysin välttämätöntä, eikä pelkästään siviilipuolustuksen yhteistoiminnan kehyksen luomiseksi; niiden on voitava myös toimia jäsenvaltioiden rajojen ulkopuolella. Minusta liiallista byrokratiaa ei tarvita näihin ongelmiin vastaamiseksi. Tarvitaan pikemminkin kykyä tarjota esimerkkejä ja hyviä käytäntöjä, joilla pyritään takaamaan mahdollisimman korkeatasoinen ehkäiseminen ja interventiokyky.
Haluan myös viitata jäsen Brepoelsin esittämään kartanvalmistusta koskevaan asiakirjaan. Tarvitsemme georeferenssipistein varustettuja karttoja, jotta voimme toimia. Kun kartat ovat saatavilla sähköisessä muodossa ja GPS-vastaanottimissa, on absurdia, että asetetaan esteitä käytölle, jotta saataisiin myytyä paperikarttoja. 
Urszula Krupa (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, asiakirja, josta tänään keskustelemme, on epäilemättä tarpeen, sillä se koskee tulvauhkan arviointia ja tulvanhallintaa. Tämä on sitäkin merkittävämpää, koska tulvat ovat ja tulevat vastakin olemaan yleisin ilmaston muutokseen liittyvä luonnonkatastrofi ja koska tulvat ovat mahdollisia sen seurauksena, että naapurivaltiot päästävät vettä varastoistaan. Liian myöhäinen toiminta tai toimimattomuus voivat johtaa jokien tulvimiseen, joka aiheuttaa ympäristövaaroja ja aineellisia menetyksiä ja vaatii jopa ihmishenkiä. Myös kovat sateet voivat saada joet tulvimaan, erityisesti useissa Keski- ja Pohjois-Euroopan valtioissa.
Sellaisenaan direktiivi kuitenkin antaa vaikutelman, että tulvat ovat Euroopan unionissa ennakoitavissa ja hallittavissa oleva ilmiö, sillä asiantuntijaryhmä hallitsee niitä. Syrjäisten seutujen tulvia ei edes käsitellä. Puolan itäraja on myös Euroopan unionin sekä Valko-Venäjän ja Ukrainan välinen raja, joka kulkee Bug-jokea pitkin. On vaikea kuvitella esimerkiksi Puolan ja Valko-Venäjän koordinoituja pelastustoimia tai toimivaltaisten viranomaisten välistä yhteistyötä vesistöalueilla. On vieläkin vaikeampaa yhdistää toisiinsa kaikki strategiat ja rahoitusvälineet, erityisesti koheesiopolitiikan alan välineet, joilla pyritään poistamaan tai minimoimaan tulvan uhka järkevin poliittisin toimenpitein.
Bug-joen länsirannalla tulvauhan alaisia alueita koskevin kartoin ja oikeusvälinein sekä taloudellisin analyysein varustautuneet EU:n asiantuntijat, paikallisviranomaiset ja katastrofinhallintaryhmät voivat kyetä varmistamaan, että mahdolliset tulvat hallitaan vähäisin vahingoin. Joitakin metrejä kauempana, Valko-Venäjän tai Ukrainan alueella heti EU:n rajan takana asutuksen ja tehtaat valtaavat tulvat voivat olla varsin vakavia ja täysin hallitsemattomia ja voivat johtaa ympäristövahinkoihin. Tämänkaltaisessa skenaariossa ei tietenkään oteta huomioon luonnonlakeja, sillä luonnonkatastrofit, joihin tulvatkin epäilemättä kuuluvat, eivät tunnusta poliittisia rajoja. Direktiivissä olisi kiinnitettävä enemmän huomiota kolmansien maiden rajoilla oleviin alueisiin, kuten Puolan, Ukrainan ja Valko-Venäjän tapauksessa. Tällaisilla alueilla on todellinen ihmishenkien menetyksen ja taloudellisten menetysten vaara sekä ympäristön pilaantumisen vaara niin kotimaassani kuin muissakin rajavaltioissa. Tarvitaan luonnollisesti joustavuutta, erityisesti mitä tulee jäsenvaltioissa jo täytäntöönpantuun sääntelyyn, sekä liiallisen byrokratian vähentämistä. 
Péter Olajos (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, minäkin haluan muiden mukana kiittää jäsen Seeberiä erinomaisesta ja tunnollisesta työstä.
Tonava ja Tisza kuljettavat vuosittain 120 miljardia kuutiometriä vettä Unkarin läpi, mikä tekee meistä Euroopan ennätyksen haltijoita. Valitettavasti ilmastonmuutoksen ja ihmisen toiminnan vuoksi joudumme puolustautumaan tulvia vastaan useita kertoja vuodessa, kuten tälläkin hetkellä tai tämän vuoden huhtikuussa 1 500 kilometrin matkalla. Joka kerta alueen puolustautumisesta aiheutuvat kustannukset ovat sata miljoonaa euroa, ja jos pato murtuu, vahingot yltävät miljardeihin euroihin.
Meidän on aika ymmärtää, että emme voi voittaa luontoa, sillä voittomme eivät koskaan ole kestäviä. Meidän on muutettava lähestymistapaamme, ja juuri tästä on kyse kestävän kehityksen käsitteessä. On korkea aika, että lähestymistavan muutoksella muutetaan tulvasuojelustrategiaamme. Tämän on perustuttava monitahoiseen ohjelmaan, jossa yhtä tärkeinä ensisijaisina tavoitteina ovat tulvasuojelu, maaseudun kehittäminen ja ympäristönsuojelu.
Ensisijaisena on pidettävä luonnonläheistä tekniikkaa käyttävä vesiympäristöä säilyttävää vesihallintoa. Tässä meidän on kannustettava maankäytön muutoksiin jokien varsilla sekä maankäytön hallintaan tulva-alueilla. Tulvien tuoman liian veden pidättämiseen perustuvien veden hallintajärjestelmien luomista olisi tuettava EU:n maaseudun ympäristöhallinnon tuella. Tulva-alueiden hallinnassa kannattaisi tukea hajautettua uusiutuvan energian tuotantoa tulva-alueilla syntyvästä biomassasta. Näihin alueisiin liittyvät infrastruktuuriongelmat olisi ratkaistava yhdennettyjen alue- ja maaseudun kehitysohjelmien avulla siten, että erityistä huomiota kiinnitetään tieverkkojen kunnostukseen ja ylläpitoon asutusalueilla ja niiden välillä.
Lopuksi haluan sanoa, että mietinnön meriittinä on se, että siinä korostetaan samoilla jokialueilla sijaitsevien valtioiden välisen yhteistyön merkitystä. Ei ole vaikea nähdä yhteyttä Tisza-joen tulvien ja Ukrainan, Romanian sekä hiljattain myös Unkarin laittomien metsänhakkuiden ja puuvarkauksien välillä. Kehotan kyseisten valtioiden toimivaltaisia viranomaisia tekemään kaikkensa torjuakseen metsiin liittyvää rikollisuutta, joka on saavuttanut jo traagisen mittakaavan Itä-Euroopassa. 
Karin Scheele (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijää hänen hyvästä mietinnöstään ja hyvästä työstä. Täällä on jo mainittu yleinen lähestymistapa sekä useita yksittäisiä kohtia. Haluan ottaa niistä esiin kaksi seikkaa, nimittäin esittelijän pyynnön, jonka mekin olemme esittäneet, että direktiivi yhdistettäisiin tiiviisti vesipolitiikan puitedirektiiviin, sillä olemme vakuuttuneita siitä, että tehokas tulvien torjunta ja tulvien hallinta on mahdollista vain, jos tämän direktiivin tavoitteet ovat yhteneviä vesipolitiikan puitedirektiivin tavoitteiden kanssa.
Olen samalla myös iloinen pyynnöstä vahvistaa luonnollisten tulvien torjuntaa. Viime vuosien tulvat ovat osoittaneet, ettei luonnonkatastrofeja voida estää pelkästään teknisin toimenpitein ja että on otettava huomioon virtausten ja jokien luonne. Virtauksille ja joille on annettava jälleen lisää tilaa. On torjuttava myös yhä vahvistuvaa suuntausta, jossa maaperää tuhotaan tehomaanviljelyllä. On korostettava entistä enemmän maanviljelyn ja metsätalouden merkitystä tulvien torjunnassa. 
Petr Duchoň (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, sallinette minun esittää joitakin huomautuksia ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tulvien arvioinnista ja hallinnasta.
Direktiivi perustuu jäsenvaltioissa useiden vuosien aikana saatuihin kokemuksiin vesistöjen hallinnasta. Siinä korostetaan järkeviä periaatteita, jotka ovat merkittäviä tulvariskien hallinnassa. Alalla työskentelevät ihmiset ovat iloisia direktiivistä. Sen käyttöönotto käytännön tasolla edistää osaltaan kasvavan tulvariskin vähentämistä.
Jäsenvaltioiden lainsäädännön mukauttamisessa tai hyväksytystä direktiivistä seuraavien hallinnollisten vaatimusten noudattamisessa ei pitäisi ilmetä suuria ongelmia.
Tšekin tasavallalla on useiden vuosien kokemus vesistöjen hallinnasta. Se oli yksi ensimmäisistä Euroopan valtioista hyväksyessään vuonna 1975 vesihallinnon ohjaussuunnitelman, joka perustui yksittäisten vesistöjen hallintaan.
Nyt käsiteltävänä olevan direktiivin edellyttämään rajat ylittävään solidaarisuuteen kiinnitetään luonnollisesti huomiota jo nyt. Yksi esimerkki on Tšekin tasavallan poikkeukselliset toimet Morava-joella tämän vuoden kevään tulvissa. Näiden poikkeuksellisten toimien avulla, kun Tšekin tasavallan padottujen säiliöiden ulkopuolella oli 230 miljoonaa kuutiometriä vettä, virtausta saatiin vähennettyä yli 215 m3/s, kun se oli huipussaan 1500 m3/s, ja Slovakian ja Itävallan puolella padot on suunniteltu kestämään enimmillään 1600 m3/s virtauksen. Näin onnistuttiin ehkäisemään ihmishenkien menetys ja paljon pahemmat tulvavahingot. Esimerkki osoittaa, ettemme todellakaan ole puolustuskyvyttömiä tulvien suhteen. Järkevällä ja koordinoidulla politiikalla voidaan saavuttaa huomattavia tuloksia. 
Gyula Hegyi (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, viime vuonna tulvat olivat Euroopassa valtavia, emmekä voi unohtaa surullisia kuvia vaaraan joutuneista perheistä, maaseudusta ja kaupungeista. Tulvien uhrit pyytävät poliitikkoja aivan perustellusti toimimaan niin kansallisella kuin yhteisönkin tasolla estääkseen katastrofit.
Tulvat eivät pysähdy rajoille. Tulvantorjuntaohjelmat ja tulvariskikartat on laadittava yksittäisten valtioiden lisäksi myös vesialueille. Suuria kansainvälisiä vesistöaluesuunnitelmia on koordinoitava vesistöalueiden osien tasolla eikä yhdessä valtiossa toteutettujen toimenpiteiden seurauksena saa olla tulvariskin lisääntyminen muissa valtioissa. Tämän on oltava kaiken EU:n sisäisen ja ulkopuolisen yhteistyön perusvaatimus.
Tulvista seuraa usein ympäristön pilaantumista alueen teollisuuslaitosten, maanviljelyn ja muiden laitosten vuoksi, ja toisinaan pilaantuminen on vaarallisempaa kuin itse tulva. Tämän vuoksi tulvariskin hallintaa varten laadittavissa kartoissa ja suunnitelmissa olisi otettava huomioon myös teollisuus- ja maatalouslaitokset sekä kyseisen alueen muut mahdolliset pilaantumisen lähteet tällaisen pilaantumisen estämiseksi. 
Thomas Ulmer (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, aluksi haluan kiittää jäsen Seeberiä hänen kiitettävästä tavastaan käsitellä tätä direktiiviluonnosta. Me kaikki tiedämme, kuinka paljon syitä näille yhä järkyttävämmille tulvakatastrofeille on. Emme onneksi ole kaikki joutuneet kokemaan näitä katastrofeja. Eurooppalaisista joista 80 prosenttia kulkee yli rajojen, joten ne ovat kansainvälisiä vesireittejä, mikä tarkoittaa, että yhteiset eurooppalaiset säännöt ovat meidän kaikkien etu. Samalla meidän on korostettava, että toissijaisuus on perusperiaatteemme, eikä sitä pidä rikkoa. Minun on näin ollen vaikea valita kahden kannan välillä.
Tulvan torjunta on klassinen esimerkki solidaarisuudesta. Asun joen alajuoksulla, joten tiedän mitä tarkoittaa, jos yläjuoksulla ei ole tulvasuojia, jos ei ole korvaavaa aluetta, pidätysaltaita tai vastaavia, kun yläjuoksulla suljetaan jatkuvasti sivujokia, ja tästä seuraa virtauksen lisääntyminen. Direktiiviluonnoksella taataan yhteisten etujen suojaamisen vähimmäistaso sekä tietynasteinen solidaarisuus – esimerkiksi solidaarisuusrahaston kautta, josta todellakin maksettiin noin 100 miljoonaa euroa Romanialle, Bulgarialle ja Tirolille vuonna 2005. Katson, että luonnoksessa otetaan huomioon toissijaisuusperiaate, joskin riittämättömällä tavalla. Siinä voitaisiin mennä hieman pidemmälle. Sanomattakin on selvää, ettei toissijaisuusperiaate tarkoita, että jäsenvaltiot vapautuisivat vastuustaan.
Hahmottelemamme kolmen askeleen lähestymistapa on looginen: on arvioitava rajat ylittävät riskit, kerättävä tulvakarttoja ja laadittava varasuunnitelmat tehokasta riskinhallintaa varten. Vaikka tarkistuslauseketta ei olisikaan, toivoisin meidän keskustelevan ensimmäisten viiden vuoden kuluttua siitä, onko yhteisön lähestymistavasta ollut siltä odotettua hyötyä. 
Christa Klaß (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, koko ilta on ollut veden vallassa, eikä maata ole näkyvissä! Olen iloinen tulvariskin hallintatoimenpiteiden kansainvälisen koordinoinnin pyynnöstä, ja kiitän arvoisaa kollegaani Seeberiä tasapainoisesta mietinnöstä. Vesi ei tunne rajoja, ei pohjavesi, muttei varsinkaan jokien kuljettama vesi, ja monien jokien osalta onkin jo laadittu rajat ylittäviä suunnitelmia ja näin ollen myös rajat ylittäviä toimenpiteitä.
Kun tarkastellaan Rein-jokea tai kotiseutuni halki virtaavaa Moselia kansainvälisinä eurooppalaisina jokina, on ymmärrettävää, että tulvaongelmia voidaan käsitellä vain kaikkien niiden rannoilla sijaitsevien valtioiden yhteistoimin. Kun tarkastellaan ihmisten toimia alueemme tulvissa, voidaan ajatella, että Moselin alueen asukkaat hallitsevat tulvanhallinnan, että he ovat todellakin oppineet tämän taidon. Jokainen, jonka perhe on joskus joutunut tyhjentämään kellarinsa, latonsa tai koko asuntonsa kuultuaan Trierin ilmoituksen siitä, että vesi on nousemassa seuraavan tunnin aikana niin ja niin monta senttiä, tietäen, että se yltää näin kodin eteisaulaan – ja luojan kiitos, voimme nykyisin saada näin tarkkaa tietoa – tietää, mitä merkitsee olla jatkuvasti varuillaan aina kovalla ja jatkuvalla sateella. Tiedämme kaikki ne fyysiset ponnistelut, kustannukset ja ajankulun jota nämä koettelemukset vaativat. Ei millään alueella koskaan totuta tulviin.
Olemme nyt taistelleet näiden ongelmien parissa useita vuosia ja löytäneet tänä aikana myös liittolaisia rajojen takaa. Meillä on hyviä kokemuksia, joiden varaan perustaa toimiamme. Tulville alttiilla alueilla torjunnan ja hallinnan on oltava toimivaltaisten paikallisviranomaisten tehtävä ja näiden on toimittava kansainvälisten yhdenmukaisten sääntöjen mukaan. Byrokratian välttämiseksi kaikki viranomaisten velvoitteet ja hallitusten siteet komissiota kohtaan on säilytettävä minimissään. 
Oldřich Vlasák (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tulvista on tullut hiljattain hyvin ajankohtainen aihe, ja tulvien aiheuttamat vahingot ovat nousseet tähtitieteellisiin lukemiin. Ne vaikuttavat tulvista kärsivien valtioiden talouskehitykseen. Vahinkoja aiheuttaa pääasiassa vesistöalueiden luonnollisen vedenpidättämiskyvyn heikentyminen sekä ihmisen huolimaton toiminta ympäristössä, kuten esimerkiksi virtausten säätely, rakennusten ja yritysten sijoittaminen tulville alttiille alueille sekä luonnollisten tulva-alueiden koon pienentäminen. Myös ilmaston muutoksilla on merkittävä asema, kun kuivat kaudet pitenevät ja voimakkaat paikalliset sateet yleistyvät. Tämän vuoksi olen iloinen direktiiviehdotuksesta, joka mahdollistaa entistä paremman yhteistyön tulvien torjunnassa ja tulvien vastaisten toimenpiteiden hallinnassa, myös yksittäisten alueiden seurannassa yksittäisissä EU:n jäsenvaltioissa ja myös naapurivaltioissa.
Direktiivin 9 artiklan 4 kohdassa esitetty vahvistettu solidaarisuusperiaate, jonka mukaan yhdessä jäsenvaltiossa toteutetut tulvariskin hallintatoimenpiteet eivät saa lisätä naapurimaiden tulvariskiä, on ymmärrettävä siten, että yksittäisistä tulvanhallintatoimenpiteistä on ensin keskusteltava yhdessä ja sitten huolehdittava koordinoinnista joen ylä- ja alajuoksun välillä, eikä kielteisiä vaikutuksia saa kohdistua yhteenkään valtioon, jonka halki kyseinen joki virtaa.
Arvostan myös sitä, että esittelijä Seeber ymmärtää paikallis- ja alueviranomaisten merkityksen tässä prosessissa, kuten voidaan havaita lukuisista tarkistuksista, joilla otetaan paikalliset viranomaiset myönteisellä tavalla mukaan päätöksentekoprosesseihin heitä koskevien tulvariskien torjunnassa, sitä koskevassa suunnittelussa ja hallinnassa. Kiitän jäsen Seeberiä erinomaisesta työstä. 
Simon Busuttil (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää hänen työstään.
Tulvat ovat yhä yleisempiä kaikkialla Euroopassa, ja niistä seuraa valtavia taloudellisia menetyksiä ja toisinaan jopa ihmishenkien menetyksiä. Lainsäädäntö on siis tärkeää, koska sillä helpotetaan yhteisön pyrkimysten koordinointia tulvien vähentämiseksi. Alkuperäisen ehdotuksen puutteena oli se, että siinä viitattiin vain vesistöalueiden tulviin. Näin siinä sivuutettiin kokonaan muun tyyppiset tulvat, kuten esimerkiksi rankkasateiden aiheuttamat tulvat, joissa ei välttämättä ole kyse joista. Näin direktiivillä olisi ollut vain vähän, jos ollenkaan, merkitystä kotimaani Maltan kaltaisille valtioille, joissa ei ole jokia, mutta silti tulvia.
Tuvat ovat kotimaassani yleisiä, mutta ne ovat seurausta rankkasateista. Malta sai todellakin joitakin vuosia sitten merkittävää rahoitustukea Euroopan unionin solidaarisuusrahastosta rankkasateiden aiheuttamista tulvista seuranneisiin huomattaviin vahinkoihin.
On hyvin tärkeää, että kun yhteisön tasolla laaditaan uutta lainsäädäntöä, se on laadittava siten, että se on relevanttia ja sovellettavissa kaikissa jäsenvaltioissa ottaen huomioon niiden huolet ja erityispiirteet. Tämän vuoksi olen kiitollinen esittelijälle ja aluekehitysvaliokunnalle siitä, että ehdotukseni tulvamääritelmän laajentamisesta otettiin huomioon. Se on nyt kattavampi ja myös rankkasateiden aiheuttamat tulvat sisältyvät uuden lainsäädännön soveltamisalaan. 
Rolf Berend (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kuukausi sitten toukokuun täysistunnossa, kun luonnonkatastrofit ja erityisesti tulvat olivat yleistyneet yhä enemmän, hyväksyimme ensimmäisessä käsittelyssä mietinnön uudesta solidaarisuusrahastosta ajanjaksolle 2007–2013. Toimin mietinnön esittelijänä. Tuossa keskustelussa, kuten tänäänkin, on esitetty äänekkäästi ja selkeästi eurooppalaista solidaarisuutta koskeva toivomus. Uskon vankasti, että myös rahastolla on merkittävä osuutensa välittömien vahinkojen yhteydessä sen varmistamisessa, että unioni voi toimia tehokkaasti ja kohdennetulla tavalla aloilla, joilla kansalaiset odottavat Euroopan unionin toimia.
Tämän vuoden keväällä saimme lisänäyttöä siitä, että tulvat eivät pysähdy kansallisille rajoille Euroopassa. Yhä lyhyemmin välein olemme maksaneet vastuuttoman rakentamisen, riittämättömien varotoimien ja tulva-alueiden puuttumisen kustannuksia. Tässä tapauksessa puutteet olivat selkeimmin nähtävissä Tonavan alajuoksulla. Ongelmat ovat todellakin suurelta osin ihmisen aiheuttamia. Meiltä puuttuu sitova oikeuskehys sekä jonkinasteinen tulvantorjuntahallinta sekä tahtoa panna täytäntöön se, mistä on jo sovittu. Jäsen Seeberin kokoama mietintö on hyvä perusta yhteisön sääntelykehykselle, kunhan toissijaisuusperiaatetta noudatetaan tiukasti, aivan kuten arvoisa komission jäsen korosti. Vain jäsenvaltiot itse voivat tehdä tärkeitä päätöksiä suojelun tasosta ja oikeiden turvatoimien valinnasta. Yksinkertaisesti sanottuna jäsenvaltioille on annettava oikeus jatkaa EU:n kannalta olennaisten tietojen esittämistä ja toimittamista Brysseliin tavalliseen tapaan myös direktiiviehdotuksen voimaantulon jälkeen, jotta ei luotaisi minkäänlaista uutta byrokratiaa, josta ei ole käytännön hyötyä. Nykyisessä muodossaan mietintö on hyvä, ja se olisi hyväksyttävä suurella enemmistöllä. 
Stavros Dimas,
   . Arvoisa puhemies, sallinette minun kuvata lyhyesti komission näkemyksiä joistakin merkittävistä seikoista, jotka on tuotu esiin parlamentissa.
Haluan korostaa, että suurin osa Euroopan parlamentin hyväksymistä tarkistuksista selventävät ehdotusta ja parantavat yhtenäisyyttä, erityisesti suhteessa vesipolitiikan puitedirektiiviin. Aluksi kommentoin tarkistuksia, jotka komissio voi hyväksyä kokonaisuudessaan, periaatteessa tai osittain.
Tulvilla ja niihin liittyvillä riskinhallintatoimenpiteillä on kaksi puolta: ne voivat olla sekä haitallisia että auttaa parantamaan ympäristöä. Tämän vuoksi komissio on esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että on tärkeää saada aikaan asianmukainen tasapaino tulvariskinhallinnan ja ympäristön suojelun välillä ja säilyttää samalla asianmukaiset viittaukset vesipolitiikan puitedirektiiviin. Komissio hyväksyy näin ollen seuraavat tarkistukset: tarkistus 36, joka koskee ihmisen rakentamien tulvantorjuntainfrastruktuurien arviointia, tarkistus 60, joka koskee tulvariskien hallintatoimien arvioimista taloudellisesti ja ympäristönäkökulmasta, ja tarkistus 74 kestävien tulvariskin hallintatoimien priorisoinnista.
Ilmaston muutoksen vaikutuksesta komissio on samaa mieltä siitä, että tämä tekijä on otettava huomioon, erityisesti tarkistettaessa tulvariskin arviointia. Komissio voi näin ollen hyväksyä tarkistukset 38 ja 73, joilla vahvistetaan direktiivin tätä koskevia säännöksiä.
Komissio ei halua asettaa jäsenvaltioille tarpeetonta hallinnollista taakkaa ja on samaa mieltä siitä, että jäsenvaltioiden on direktiivin ensimmäisen soveltamisajanjakson aikana voitava hyödyntää jo olemassa olevia karttoja ja kaavioita, jotka ovat direktiivin vaatimusten mukaisia. Komissio korosti tätä ehdotuksen johdanto-osan 13 kappaleessa, joten komissio voi periaatteessa hyväksyä parlamentin ehdottamat tätä koskevat tarkistukset, nimittäin tarkistukset 37, 55 ja 71.
Direktiivin aineellinen ja tehokas soveltaminen on riippuvainen pääasiallisten tulvariskinhallinnan elinten välisestä yhteistyöstä ja koordinoinnista kahden tai useamman maan hallinnollisten ja poliittisten rajojen läpi virtaavien jokien vesistöissä. Komissio voi näin ollen hyväksyä kokonaisuudessaan tai periaatteessa lukuisia tarkistuksia, joissa selvennetään näitä velvoitteita, kuten tarkistus 62, joka hyväksytään kokonaisuudessaan, ja tarkistus 61, joka hyväksytään periaatteessa.
Mainitsen nyt ne tarkistukset, joita komissio ei voi hyväksyä. Ensinnäkin komissio katsoo, että kansalaisilla on oikeus suojautua tulvia vastaan niiden aiheuttajasta riippumatta. Näin ollen tietyntyyppisiä tulvia ei voida sulkea pois soveltamisalasta, ja tämän vuoksi hyväksyn tarkistuksen 28. Tarvittavaa tietoa ei voida myöskään rajoittaa sen kartoittamiseen. Tämän vuoksi komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 14, 27, 42, 43 eikä 47. Tässä yhteydessä myöskään tarkistusta 51 ei voida hyväksyä, sillä se ei ole yhtenevä direktiivin muun tekstin kanssa. Lisäksi tietyillä tarkistuksilla pyritään lisäämään liiallisia viittauksia, ne ovat päällekkäisiä yhteisön muun lainsäädännön kanssa tai ne luovat oikeudellista epäselvyyttä. Viittaan erityisesti tarkistuksiin 53, 59 ja 63. Komissio ei voi hyväksyä niitä.
Komissio ei myöskään voi hyväksyä tarkistusta 23, jolla poistetaan johdanto-osan viittaus perusoikeuskirjaan.
Kaikkiaan 20 uudesta tarkistuksesta komissio voi hyväksyä 14 kokonaisuudessaan tai osittain. Haluan kuitenkin viitata yhteen tarkistukseen, jota ei voida hyväksyä hyvin merkittävistä syistä. Tarkoitan tässä tarkistusta 81, jossa ehdotetaan poikkeusta kansallisille vesialueille tietyin edellytyksin. Tähän on kaksi syytä: ensinnäkin komission ehdotus koskee kaikkia vesialueita, niin kansallisia kuin kansainvälisiä vesialueita. Kansalaiset ja yritykset vaativat samantasoista suojelua ja tulvariskinhallintaa riippumatta vesialueen maantieteellisestä sijainnista. Pyrkimykset rajata direktiivin soveltamisala pelkästään kansallisiin vesialueisiin loisi syrjiviä tilanteita ja saisi aikaan epäsuotuisan ennakkotapauksen Euroopan unionin ympäristöpolitiikassa. Toiseksi, kuten aiemmin totesin, oikeudellisen selkeyden kannalta komissio tukee lukuisia tarkistuksia, joissa esitetään ennakkoedellytyksiä sen varmistamiseksi, että nykyisiä sääntöjä sovelletaan siirtymäkaudella tavalla, joka on tämän direktiivin mukainen. Tarkistus 81 on vastoin tätä tavoitetta ja luo kansalaisten kannalta oikeudellista epävarmuutta.
Lopuksi olen iloinen voidessani ilmoittaa, että komissio hyväksyy 71 tarkistusta, joista 16 kokonaisuudessaan ja 55 periaatteessa tai osittain. Aiemmin esittämistäni syistä komissio ei voi hyväksyä 24 tarkistusta. Toimitan parlamentin sihteeristölle täydellisen luettelon komission kannasta tarkistuksiin.(1)
Kiitän vielä kerran jäsen Seeberiä hänen pyrkimyksistään ja poikkeuksellisesta työstään. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tiistaina klo 12.00.

Olen iloinen voidessani todeta, että komissio hyväksyy 71 tarkistusta kokonaisuudessaan, osittain tai periaatteessa.
Komissio hyväksyy seuraavat 16 tarkistusta kokonaisuudessaan: 1, 2, 3, 5, 13, 16, 18, 25, 28, 32, 39, 45, 54, 58, 62 ja 66.
Komissio hyväksyy seuraavat 55 tarkistusta periaatteessa tai osittain: 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 15, 17, 19, 20, 21, 22, 24, 26, 29, 30, 31, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 40, 41, 46, 48, 49, 52, 55, 56, 60, 61, 64, 67, 68, 69, 71, 73 , 74, 77, 78, 79, 80, 82, 83, 84, 86, 87, 88, 90, 93 ja 94.
Komissio ei voi hyväksyä seuraavia 24 tarkistusta: 14, 23, 27, 42, 43, 44, 47, 50, 51, 53, 57, 59, 63, 65, 70, 72, 75, 76, 81, 85, 89, 91, 92 ja 95. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana Luís Queirón PPE-DE-ryhmän puolesta laatima suullinen kysymys (O-0049/2006 – B6-0307/2006) komissiolle turismin edistämistoimista. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   Arvoisa komission jäsen Verheugen, kun komissio esitteli tämän vuoden maaliskuussa tiedonannon "Uudistettu EU:n matkailupolitiikka: Kohti vahvempaa kumppanuutta Euroopan matkailualan hyväksi", se olisi voinut – ja sen olisi pitänyt – olla mahdollisuus keskustella yhteisön toimielinten seuraavista askelista Euroopan matkailualan vahvistamiseksi. Valitettavasti näin ei ollut.
Maailma ei ole tänään samanlainen kuin se maailma, jossa elimme 15 tai 20 vuotta sitten, jolloin nopeasti kehittyvä ja voimakas talous toi hyvinvointia Euroopan kansalaisille. Nykymaailmassa globaali talous aiheuttaa meille uusi vaikeuksia, mutta myös uusia houkutuksia. Todellisuus on muuttunut ja se edellyttää erilaista toimintaa. Kehitysmallimme on vanhanaikainen ja menettää tehonsa, jollemme korjaa sitä.
Euroopan on näin ollen löydettävä kilpailukykyisiä ja kestäviä kehitysmahdollisuuksia aloilla, joilla sillä on taloudellista potentiaalia omaavia suhteellisia etuja. Matkailu on tällainen ala.
Emme tietenkään voi kilpailla eksoottisten kohteiden kanssa, mutta meillä on matkailijoiden houkuttelemisessa verraton ja hyvin monipuolinen historia ja kulttuuriperintö.
Me tiedämme kaikki, että Euroopan matkailuala on yksi niistä aloista, jotka voivat parhaiten vastata globaalin talouden haasteisiin. Koska matkailualaa on vaikea sijoittaa uudelleen ja helppo muokata, se kykenee vastaamaan laatua ja ympäristön suojelua koskeviin vaatimuksiin. Se kykenee täyttämään parempaa koulutusta koskevat vaatimukset. Se selviytyy kausiluonteisuuden ongelmasta, jos se pystyy mukautumaan uusiin kohderyhmiin. Sillä on myös kasvupotentiaalia.
Kun komissio esitteli aihetta koskevan uuden tiedonannon, sen odotettiin näin ollen esittävän jotain uutta ja vastaavan parlamentin syyskuussa 2005 hyväksymässä päätöslauselmassa Euroopan kestävän matkailun uusista näkymistä ja haasteista esittämiin haasteisiin. Sen sijaan komissio tuotti mielikuvituksettoman asiakirjan, jossa se tarkastelee vain vähän parlamentin esittämiä aloitteita. Arvoisa komission jäsen, tämä ei riitä. Komission vastaukset ehdotuksiin matkailualan kestävään kehitykseen tähtääviä erityistoimenpiteitä ja sen taloudellista hyödyntämistä koskeviin ehdotuksiin ovat olemattomia tai riittämättömiä.
Tarkastellaanpa tosiseikkoja: miksi komissio ei noudattanut ehdotuksiamme käsitellä kausiluonteisuuden ongelmaa erityisesti vahvistamalla mekanismeja eläkeläisten matkailun kehittämiseksi matalan sesongin aikaan? Onko se tästä eri mieltä? Katsooko se tämän turhaksi? Vai eivätkö esimerkiksi Espanjan Inserson kaltaiset järjestelmät olekaan niin hyödyllisiä, kuin kaikki taloudelliset toimijat katsovat niiden olevan?
Toinen esimerkki: Euroopan kulttuuripääkaupungit ovat menestyksekäs malli kaupunkien kulttuuriperinnön edistämisessä sekä Euroopan kansalaisten identiteetin vahvistamisessa. Komissio vastaa parlamentin ja monien taloudellisten toimijoiden kannattamaan tämän konseptin soveltamiseen matkailuun, minä lainaan, että se "tutkii mahdollisuuksia edistää tietoisuutta näistä hyvistä käytänteistä mahdollisesti luomalla eurooppalaisille matkakohteille tarkoitetun laatupalkinnon". "Tutkii mahdollisuutta edistää tietoisuutta"? Mitä tulee aloitteen ja dynamiikan ulottuvuuteen, meidän on tunnustettava, että tämä ei ole läheskään riittävää. Samaa voidaan sanoa parlamentin pyynnöstä saada osallistua Euroopan matkailualan Agenda 21 -toimintaohjelman valmisteluun kestävän eurooppalaisen matkailun alalla, tai tarpeesta luoda mekanismeja eurooppalaisten matkailijoiden suojelemiseksi kriiseissä ja katastrofitilanteissa ulkomailla. Jälleen kerran komission vastaus on hiljaisuus.
Markkinataloudessa julkisten toimielinten ei odoteta suunnittelevan taloutta, järjestävän investointeja tai hallinnoivan taloudellisia rakenteita. Euroopan unionissa komission tehtävä ei ole tehdä sitä, minkä jäsenvaltiot ja yksityiset yritykset osaavat paremmin. Matkailu on varsinainen toissijaisuusala. Vaikka näin on, odotamme kuitenkin laajempaa näkemystä, suurempaa poliittista tahtoa sekä päätöksentekokykyä ja ennen kaikkea selkeiden viestien lähettämistä yksityisille taloudellisille toimijoille ja jäsenvaltioille. Tätä me odotimme komission matkailua koskevalta tiedonannolta.
Arvoisa komission jäsen, minun on jälleen kerrottava teille, että olemme pettyneitä. Komission tiedonanto ei ole kunnianhimoinen. Se on pikemminkin analyysiasiakirja, jossa on myös etunsa, myönnän sen, mutta siitä puuttuu luovuus, uskallus ja näkemys. Asiakirja ei edes liity vihreään kirjaan Euroopan unionin meripolitiikasta, joka on sittemmin julkaistu, ja jossa korostetaan runsaasti meren ja rannikkovaltioiden matkailupotentiaalia.
Arvoisa komission jäsen, lopuksi haluan esittää uudelleen kysymyksen, johon tämä keskustelu perustuu. Kysyn yksinkertaisesti, mitä uusia ajatuksia ja merkittäviä, hyödyllisiä ehdotuksia komissiolla on matkailualalle, tai toisin sanoen, millaista apua komissio ehdottaa, jotta eurooppalaisesta matkailusta voitaisiin tehdä entistä dynaamisempaa.
Arvoisa komission jäsen, viime kädessä esittämäni kysymykset ovat vain erilaisia tapoja ilmaista yksi ja sama huoli. Matkailualan valtavaa taloudellista potentiaalia olisi hyödynnettävä täysimääräisesti kasvun ja työllisyyden lisäämiseksi Euroopan unionissa. 
Günter Verheugen,
   .Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, pelkäänpä, etten oikein voi olla samaa mieltä jäsen Queirón kanssa. Minusta olisi ihanaa tehdä kaikki se, mitä hän ehdottaa, mutta valitettavasti tämä ei kuulu komission toimivaltaan. Kuten tiedätte, perustuslakisopimus, jossa Euroopan unionille annetaan valta säätää matkailua koskevaa lainsäädäntöä, ei ole tullut voimaan. Kaikki hienot ehdotuksenne voivat todellakin olla suotavia, mutta niitä ei voida panna täytäntöön, koska komissiolla ei ole siihen toimivaltaa.
Sanoin näin aikanaan, ja se, mitä komissio on tehnyt, on paljon vaikeampaa. Se on nimittäin taivutellut jäsenvaltioita tämän hetken hyvin koettelevissa olosuhteissa, jotta ne kuitenkin ryhtyisivät kehittämään koordinoitua eurooppalaista matkailupolitiikkaa. Lyhyellä aikavälillä tämä ei ole mahdollista, koska kuten sanoin, meillä ei ole toimivaltaa säännellä näitä asioita.
Esitimme tiedonannon tämän vuoden maaliskuussa, siitä on keskusteltu useaan otteeseen jäsenvaltioiden matkailusta vastaavien ministerien kanssa ja he ovat suhtautuneet siihen myönteisesti. Se tarjoaa paljon uusia mahdollisuuksia, mutta en pysty ennustamaan, milloin erityisiä toimenpiteitä voidaan varsinaisesti toteuttaa. Valitettavasti näin vain on.
Ehdotan, että jatkamme syvällistä keskustelua aiheesta, mutta ennen kaikkea että teemme parhaamme sen varmistamiseksi, että perustuslakisopimus tulee voimaan. Silloin meillä on aivan uusia toimintamahdollisuuksia tällä alalla, joka – olen koko sydämestäni samaa mieltä kanssanne – on hyvin merkittävä Euroopan talouden tulevaisuuden kannalta.
Olen täysin vakuuttunut siitä, että matkailu tarjoaa valtavan potentiaalin Euroopan talouskehitykselle. Jos jollain alalla todella voidaan odottaa globaalia talouskehitystä ja oman väestörakenteemme aiheuttavan voimakasta kasvua, se on todellakin matkailuala. Komissio pyrkii kannustamaan jäsenvaltioita ja alan yrittäjiä koordinoimaan toimintaansa ja hyödyntämään tätä potentiaalia kokonaisuudessaan. 
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou,
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, keskustelumme aihe on hyvin ajankohtainen, sillä merkittävin ja pisin matkailusesonki eli kesä lähestyy, ja voimme paremmin ymmärtää matkailualan merkityksen talouskehitykselle, alueelliselle lähentymiselle, työpaikoille sekä Euroopan kansalaisten elämän laadulle ja turvallisuudelle.
Matkailu on dynaaminen ala, joka yhdessä siihen liittyvien toimintojen kanssa kattaa 11 prosenttia Euroopan bruttokansantuotteesta. Lissabonin strategia ja kansainvälinen kilpailu edellyttävät meiltä kuitenkin vielä enemmän toimia ja alan kehittämistä edelleen. Tällä suullisella kysymyksellä haluamme näin ollen korostaa sitä potentiaalia, joka matkailulla on tarjota Euroopan unionin kehitystavoitteiden osalta ja niissä haasteissa, joita yhdessä kohtaamme.
Katsomme, että jos poliittista tahtoa ja sitoumusta löytyy, monet Euroopan parlamentin päätöslauselmaesityksissä esitetyt toimenpiteet, joita myös jäsen Queirón suullinen kysymys käsittelee, voidaan toteuttaa käytännössä. Eurooppalainen matkailu voi saada enemmän näkyvyyttä, tarvitaan koordinoitua mainontaa sekä identiteetin esiin tuomista tuotteissa ja tavoitteissa. Matkailuala voi tulla näkyväksi ja saada arvostusta sekä muualla maailmassa että Euroopan kansalaisten parissa.
Uskon tämän vuoksi, että ilman perustuslakisopimustakin voimme tehdä yhteistyötä yksityisen sektorin ja viranomaisten kanssa edistääksemme joitakin näistä asioista. Olen iloinen siitä, että komission jäsen on kanssamme samaa mieltä, ja luotamme siihen, että hän hyödyntää kaikkia niitä mahdollisuuksia, joita Euroopan komissiolla on työryhmissä ja eri foorumeilla, jotta tulemme kaikki tietoisiksi näistä haasteista. Se, että perustuslakisopimuksessa viitataan näihin seikkoihin ja että olemme kaikki hyväksyneet ne myönteisenä kompetenssina pyrittäessä kohti koordinoitua politiikkaa, on tekijä, joka antaa meille mahdollisuuden ryhtyä järkevästi toteuttamaan niitä käytännössä. 
Marta Vincenzi,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, parlamentti hyväksyi syyskuussa 2005 päätöslauselman kestävästä matkailusta. Noin kuukautta myöhemmin, 21. lokakuuta, minulla oli tilaisuus kuunnella puheenvuoroanne Maltalla merkittävässä mutta todellakin epävirallisessa tapaamisessa – viittaan työntekijöiden ja ammattiyhdistysten foorumiin. Vaikka ette viitannutkaan parlamentin keskusteluun, esititte monia huomautuksia, joita olemme esittäneet täällä parlamentissa ja valiokunnassa.
Tuolloin ette ollut laatinut mitään suunnitelmaa eurooppalaisen matkailupolitiikan kumoamiseksi sen vuoksi, ettei perustuslakisopimusta ollut hyväksytty. Perustuslakisopimus oli kuitenkin jo hylätty Ranskan ja Alankomaiden kansanäänestyksissä.
Vaikka käsitys siitä, että yhteisön matkailupolitiikalla voitaisiin korvata kansalliset politiikat on ilmeisesti lopullisesti hylätty, EU:n tuki on edelleen mahdollinen. Tämä voisi toteutua rahoitustuen muodossa, joka johtaisi hallinnolliseen yhteistyöhön, kokeiluhankkeisiin ja ohjaukseen, joiden kautta voitaisiin panna täytäntöön (kuten rakennerahastoista saatu kokemus osoittaa) aito matkailualan politiikka, jolla ohjattaisiin julkisten elinten ja taloudellisten toimijoiden päätöksentekoa.
Lisäksi, vaikka jäsenvaltioiden lakien ja asetusten yhdenmukaistaminen onkin mahdotonta, yhteisön toimielinten yhteistyö on edelleen mahdollista silloin, kun se katsotaan tarpeelliseksi sisämarkkinoiden toiminnan kannalta tai kun kyseessä on tietty oikeusperusta, kuten kuluttajansuojaa, liikennettä tai ympäristöä koskeva lainsäädäntö. Mielestäni ei siis ole mitään syytä, miksi tiedonanto olisi turha tai miksi eurooppalaista matkailupolitiikkaa ei tarvittaisi.
Arvoisa komission jäsen, katson, että läheisemmät suhteet parlamenttiin olisivat hyödyksi myös teidän asemallenne. 
Sepp Kusstatscher,
   . — Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä edellisen puhujan, jäsen Vincenzin, kanssa. Minäkin uskon, että runsaalla hyvällä tahdolla komissio voi huolehtia jonkinlaisesta koordinoinnista, vaikka perustuslakisopimus ei olekaan vielä voimassa. Kiitän jäsen Queiróa asian esille tuomisesta.
Itse haluan keskittyä kahteen seikkaan, nimittäin toisaalta matkailualan liiketoiminnan kausiluonteisuuteen sekä matkailualan kestävyyteen kokonaisuudessaan. Viime torstaina Brysselissä järjestetyssä tapaamisessa, johon osallistui merkittäviä puhujia ja osanottajia, korostettiin, että matkailualan kausiluonteisuus on ongelma. Kausiluonteisen toiminnan kielteiset vaikutukset kohdistuvat pääasiassa matkailualalla työskenteleviin, olivatpa he sitten yrittäjiä tai palkattuja työntekijöitä. Sesonkiaikana he ovat ylityöllistettyjä ja matkailusesongin jälkeen työttömiä. Sama koskee matkakohteita, jotka pullistelevat ihmisiä jonkin aikaa ja autioituvat sitten täysin. Mitäkö yritän tällä sanoa? Haluan sanoa, että komission olisi tarkasteltava tätä epätasapainoa merkittävänä eurooppalaisena ongelmana ja etsittävä ratkaisuja yhdessä jäsenvaltioiden ja alueiden kanssa.
Seuraavaksi tarkastelen kestävyyttä, joka on tärkein syy siihen, miksi uskon, että komission olisi omaksuttava interventionistisempi lähestymistapa matkailuun. Meillä on tarpeeksi esimerkkejä paikoista, joissa hillitön matkailu rasittaa luonnonympäristöä siinä määrin, että kokonaisia luonnonympäristöjä ja viljeltyjä alueita on tuhoutunut, mikä on puolestaan heikentänyt itsensä matkailun olennaista taloudellista perustaa.
Kestävin matkustusmuoto on junamatkailu. Noin sata vuotta sitten rautatiet olivat pääasiallinen liikennemuoto, mutta nyt ne ovat vaipuneet unohduksiin. On ratkaisevan tärkeää löytää uudelleen rautateiden asema matkailussa. Kerron tämän teille henkilönä, joka on tänään istunut kahdeksan tuntia junassa matkalla Strasbourgiin. 
Zdzisław Zbigniew Podkański,
   . Arvoisa puhemies, matkailu on merkittävä sosiaalinen, kulttuurinen ja taloudellinen ilmiö. Siitä seuraa haasteita, joihin meidän on vastattava.
EU:n laajentuminen uusiin jäsenvaltioihin merkitsi uuden matkailupolitiikan laatimista nykyisiin ja tuleviin vaatimuksiin vastaamiseksi. Tämän vuoksi on hyvä asia, että Euroopan komissio esitti tätä koskevan asianmukaisen tiedonannon ja että parlamentti hyväksyi 8. syyskuuta 2005 päätöslauselman Euroopan kestävän matkailun uusista näkymistä ja haasteista. Tästä on kulunut yli yhdeksän kuukautta, mutta mitään ei ole tapahtunut. Toivokaamme, että jäsen Queirón kysymys kannustaa Euroopan komission toimimaan. Sitä, ettei meillä ole perustuslakisopimusta, ei voida hyväksyä verukkeeksi, sillä matkailua oli jo ennen suunnitelmaa perustuslakisopimuksesta ja tulee olemaan vaikkei perustuslakisopimusta hyväksyttäisikään, ja tämä edellyttää huolenpitoa ja kehitystä.
Haluan hyödyntää tätä tilaisuutta muistuttaakseni teitä siitä, että tämän ongelman lisäksi on muita yhtä tärkeitä seikkoja, kuten matkailun kehittäminen uusissa jäsenvaltioissa ja vähemmän tunnetuilla alueilla, joiden maisemia ja luonnon tasapainoa ei ole pilattu ja joilla perinteinen kulttuuri on todellakin elinvoimaista. Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä "Itä-Eurooppaan", toisin sanoen EU:n köyhimpiin alueisiin, joilla on kuitenkin parhaat kehitysmahdollisuudet. Nämä alueet tarvitsevat erityisen ja tarkkaan harkitun ohjelman.
Vanhoissa jäsenvaltioissa ja varsinkin yleisesti houkuttelevilla alueilla ongelmana on matkailijoiden liian suuri määrä kaikkine siitä aiheutuvine ongelmineen, kuten luonnonvarojen ja aineellisen kulttuurin menetykset. On hyvin tärkeää säilyttää historialliset puurakennukset, hyödyntää historiallisia kohteita matkailussa sekä laatia tehokas ohjelma maaseutumatkailun kehittämiseksi maaseudulla.
Muistakaamme, että investoinnit matkailuun saadaan nopeimmin korvattua ja että matkailulla on paljon annettavaa ihmisille, mutta että matkailun kehittäminen ilman suunnitelmia ja valvontaa voi aiheuttaa korvaamatonta vahinkoa. 
Margie Sudre (PPE-DE ). –
   Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, vaikka matkailu kiistatta edistää omalta osaltaan kasvua ja työllisyyttä Euroopan unionissa, alalla on vielä edettävä matkailun kehittämisestä entistä dynaamisempaan ja kestävämpään suuntaan koskevista järkevistä ehdotuksista nopeisiin käytännön toimiin. Näiden välillä on valtava kuilu. Onko kuilun umpeen kurominen odotettavissa, kun poliittiset viranomaiset eivät ole kiinnostuneita asiasta? Jos Euroopan parlamentin muutama kuukausi sitten hyväksymässä päätöslauselmassa esitetyt ehdotukset pantaisiin todella täytäntöön, ne voisivat toimia merkittävänä vipuvoimana alan kehitykselle.
On tärkeää, että edistämme yhdessä Euroopan asemaa matkakohteena, ja tämän on tapahduttava julkisen ja yksityisen sektorin toimijoiden välisen koordinoinnin ja yhteistyön avulla. Meidän on lievennettävä, itse asiassa vähennettävä kausiluonteisuuden haitallisia vaikutuksia, kuten jäsen Queiró aivan oikein korosti. Tämä on tehtävä kehittämällä uusia kestävän matkailun muotoja, kuten maaseutumatkailua, vaeltamista, pyöräilyä ja ratsastusta. Se toteutuu myös, kun poistetaan joidenkin sellaisten ihmisten kohtaamia esteitä, jotka haluaisivat matkustaa, mutta joille se on vaikeaa infrastruktuurin ja palvelujen puutteen vuoksi. Tämä koskee erityisesti vanhempia ihmisiä ja vammaisia.
Komission on parannettava matkailua koskevien toimiensa yhdenmukaisuutta muiden asiaan liittyvien yhteisön politiikkojen kanssa. Näin jokainen hanke, jolla on vaikutusta matkailualaan, olisi määritettävä komission työohjelman täytäntöönpanosta alkaen. Tällaisen poikittaisen politiikan avulla olisi kiinnitettävä erityistä huomiota alueisiin, joilla on luonnollisia tai rakenteellisia puutteita, kuten syrjäisimmät ja muut etäiset alueet sekä uudet jäsenvaltiot.
Katson, että vastaisuudessa olisi hyvin suotavaa, että Euroopan parlamentti olisi tiiviimmässä yhteydessä päätöksentekoon. Olisi lopultakin otettava huomioon Euroopan kansalaisia edustavan parlamentin ehdotukset. Aikana, jona kansalaiset suhtautuvat epäilevästi poliittiseen valtaan, Euroopan parlamentin suositusten kuuleminen olisi varmasti paras keino palauttaa kansalaisten luottamus toimielimiin. 
Emanuel Jardim Fernandes (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, yhteisön toimielinten entistä laajempi osallistuminen on olennaista, jos matkailua halutaan kehittää entistä kestävämmällä tavalla. Tämän vuoksi jaan kollegani jäsen Queirón kysymyksen taustalla olevan huolen, varsinkin, koska olen kotoisin Portugalista ja tarkemmin sanottuna syrjäiseltä alueelta, Madeiralta, jossa matkailu on yksi merkittävimmistä taloudelliseen ja sosiaaliseen kehitykseen vaikuttavista tekijöistä. Lisäksi, vaikka matkailuala kuuluukin jäsenvaltioiden toimivaltaan, unionilla on merkittävä asema alalla yhteisön tason poliittisten suuntaviivojen ja toimien kautta.
Unionin toiminta jäsenvaltioiden tukemisessa, koordinoinnissa ja niiden toimien täydentämisessä – kuten todellakin määrätään vielä ratifioimatta olevassa perussopimuksessa – tuo merkittävää lisäarvoa matkailualan kestävään kehitykseen tähtääviin kansalliseen politiikkaan ja kansallisiin toimiin. Mainitsen kaksi seikkaa, jotka puoltavat yhteisön tason toimia: matkailun suuri taloudellinen ja sosiaalinen merkitys yhdistettynä uuden tieto- ja viestintätekniikan merkitykseen sekä sen edistämiin innovaatioihin tekee siitä yhden niistä aloista, joilla on eniten vaikutusta kilpailukykyyn ja uusien työpaikkojen syntymiseen Lissabonin strategian mukaisesti. Toiseksi Euroopan unioni on maailmassa ensisijainen matkailukohde ja EU:n kansalaiset käyttävät eniten matkailupalveluja ja vierailevat eniten EU:n matkailukohteissa.
Mitä tulee lopuksi unionin ja jäsenvaltioiden toimivaltaan matkailualalla, josta täällä on puhuttu, ja muistaen laajemman yhdentymisen ja koheesion tarpeen unionin, jäsenvaltioiden ja alueiden toimissa, vaadin tiiviimpää yhteistyötä, koordinointia ja tiedonvälitystä sekä unionin, jäsenvaltioiden ja alueiden kesken että myös toimielinten, parlamentin, komission ja neuvoston kesken. Tämä asia on moraalisesti tärkeä kehitettäessä komission ja neuvoston välttämätöntä sitoumusta noudattaa parlamentin esittämiä relevantteja aloitteita kestävän kehityksen alalla, erityisesti luotaessa Euroopan unionin brändiä "Eurooppa kohteena" (Destination Europe) sekä huolehdittaessa siitä, että matkailijoiden oikeuksia suojellaan ja turvataan. 
Stanisław Jałowiecki (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, ensinnäkin matkailu on otettu jokseenkin väkisin liikennevaliokuntaan vararenkaan tavoin, mutta kaiken huipuksi me keskustelemme siitä näin myöhään illalla. Matkailua on vaikea yhdistää yötyöhön.
Eräitä kaikkein kiinnostavimpia ohjelmia, joilla on suuri merkitys matkailulle, ovat "maaseudun uudistamista" koskevat ohjelmat. Niillä on pitkä perinne Saksassa ja Itävallassa, ja niitä otetaan hitaasti käyttöön myös Puolan kaltaisissa muissa valtioissa. Ne ovat kuitenkin luonteeltaan yksinomaan paikallisia, mutta toisinaan niille myönnetään aluetukea.
Ohjelmien tunnustettu arvo kuitenkin tarkoittaa, että Euroopan unionin olisi kiinnitettävä niihin huomiota, ja luonnollisesti niillä on myös taloudellista merkitystä. Tämän vuoksi esitän erityisen kysymyksen: eikö Euroopan komissio voisi harkita erityisen maaseudun uudistamista koskevan erityisohjelman perustamista, jossa edistettäisiin uudistamista ja annettaisiin siihen taloudellista tukea? Eikö tällaisiin aloitteisiin kannattaisi osallistua paljon suuremmassa määrin kuin nyt? Minusta nämä ovat retorisia kysymyksiä, mutta toivoisin komission vastauksen olevan enemmän kuin pelkkää retoriikkaa. 
Nikolaos Sifunakis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olemme kuulleet, että komission tiedonannon antamisesta on kulunut kolme vuotta ja siitä, kun parlamentti hyväksyi mietinnön, jossa esitettiin erityisiä aloitteita, on kulunut jo vuosi. Havaitsemme kuitenkin, ettei edistystä juurikaan ole tapahtunut.
Vaikka matkailuala kuuluukin jäsenvaltioiden toimivaltaan, yhteisön politiikka vaikuttaa siihen merkittävällä tavalla, joten meidän on tutkittava mahdollisuuksia edistää kestävää eurooppalaista matkailua alue- ja maaseutupolitiikan avulla. Kollegat ovat puhuneet aivan perustellusti uudistamisesta ja Euro–Välimeri-yhteistyöstä, työllisyyspolitiikasta, koulutus-, liikenne- ja kuluttajansuojapolitiikasta.
Toimenpiteet, joilla matkailualaa voidaan vahvistaa, ovat vaihtoehtoisen matkailun suojeleminen siten, että kehitetään luonnonmaisemia ja historiallisia rakennettuja maisemia ja vahvistetaan matkailuyritysten nykyisiä teemamatkailua koskevia ohjelmia (ekologista matkailua, vaelluksia ja niin edelleen) alueilla, joilla matkailu ei vielä ole liian laajaa. Muita toimenpiteitä ovat erityisen ohjelman laatiminen eläkeläisiä varten, pääasiassa matkailun huippuajankohtina, matkailukohdemerkin käyttöönotto sekä vammaisten mahdollisuus käyttää esteettä matkailuhyödykkeitä ja -palveluja. Euroopan komissio voi tuoda lisäarvoa matkailualalle tällaisten aloitteiden kautta. 
Antonio López-Istúriz White (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan jälleen kerran kiittää näistä matkailualaa koskevista aloitteista, joihin hyvä ystävämme jäsen Queiró kiinnittää huomiomme.
Matkailuala on yksi suurimmista ja kilpailukykyisimmistä aloistamme, jolla on suuri kasvupotentiaali. Matkailu edustaa vaurautta monelta kannalta. Matkailu on merkittävä työllisyyden edistäjä.
Tutkimukset osoittavat, että uusia työpaikkoja syntyy matkailualalla puolitoista kertaa enemmän ja nopeammin kuin millään muulla alalla. Lisäksi ala tarjoaa suuria kehitysmahdollisuuksia maaseutualueilla, innostaa valtaviin infrastruktuuri-investointeihin ja parantaa sekä paikallisten asukkaiden että tietysti myös matkailijoiden elinoloja.
Matkailun aikaan saama vauraus ei ole puhtaasti taloudellista laatua. Myös ympäristö ja paikallinen kulttuuri hyötyvät siitä, että viranomaiset kunnostavat nähtävyyksiä, avaavat museoita, kehittävät luonnonpuistoja jne. Mikä tärkeintä, matkailulla on vaikutusta ihmisiin, sillä se rikastuttaa heitä kulttuurin avulla sekä lisäämällä ympäristöä koskevaa ja sosiaalista tietoisuutta. Se on näin ollen merkittävä sosiaalisen ja alueellisen yhdentymisen väline.
Kaikista näistä syistä pyydän komissiota käyttämään mielikuvitusta ja tarkastelemaan yhteistyössä kaikkien sidosryhmien ja luonnollisesti myös Euroopan parlamentin kanssa mahdollisuuksia laatia jonkinlaisia säännöksiä, joiden avulla jäsenvaltiot, joissa on vahva matkailuala, voisivat kansallisten strategisten kehystensä ja toimintaohjelmiensa yhteydessä toteuttaa toimenpiteitä, jotta alueet voisivat hakea ja saada rahoitusta paikallisiin oloihin ja mahdollisuuksiin sopiville kestävän matkailun kehityksen mukaisille hankkeilleen.
Jos Lissabonin tavoitteiden saavuttamiseen löytyy aitoa tahtoa, tämä aloite edellyttää ainakin yhteistä tarkastelua. 
Joseph Muscat (PSE ).
   – Paljon kiitoksia, arvoisa puhemies. Arvoisa komission jäsen, en aio toistaa sitä, mitä kollegat jo ovat sanoneet. Esitän vain joitakin erityisiä kysymyksiä siitä, mitä tekin olette sanonut. Ensin käsittelen Maltalla pidettyä matkailufoorumia, jossa sanoitte että matkailualaa koskevien säädösten yhdenmukaistaminen on alkamassa. Kuinka pitkälle yhdenmukaistaminen on edennyt? Kuinka pitkälle on edistytty matkailualaa koskevien 250 erilaisen säännön yhdenmukaistamisessa? Entä mitä me voimme tehdä painostaaksemme lisää ravintola-alaa, jotta se voisi soveltaa alennettua arvolisäveroa? Voimme toki puhua ja lausua kauniita asioita, mutta ala tarvitsee käytännön apua. Loppujen lopuksi tarvitaan konkreettisia toimenpiteitä. Onko tutkittu vaikutuksia, joita muiden kuin EU:n kansalaisten EU:hun saavuttaessa maksettavilla viisumimaksuilla on matkailualaan, josta monet täällä edustettuina olevat alueet ovat riippuvaisia? Lopuksi haluan sanoa, että meidän on myös tarkasteltava omia säädöksiämme ja tutkittava kuinka ne vaikuttavat satamiemme kilpailukykyyn risteilyalusten ja niiden tuoman liiketoiminnan osalta.
Paljon kiitoksia. 
Puhemies. –
   Keskustelu on päättynyt. 

