Istuntokauden uudelleen avaaminen
Elles (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan kertoa lyhyesti tänä aamuna pidetyssä ryhmäkokouksessamme sattuneesta tapauksesta. Ryhmäkokous oli kutsunut Marta Andreasenin kokoukseen antamaan meille teknisiä tietoja kirjanpitojärjestelmistä. Huomasimme kokoukseen saapuessamme suureksi hämmästykseksemme, että komissio oli kieltänyt häntä antamasta mitään tietoja parlamentin jäsenille tai läsnä olleelle lehdistölle.
Puolueryhmämme selkeä enemmistö haluaa nyt kysyä, millä perustein komissio kielsi Andreasenia antamasta kyseisiä teknisiä tietoja sellaisesta tärkeästä aiheesta, josta meidän on syytä tietää. Vieläkin tärkeämpää on kenties kysyä, miten ihmeessä komission ja parlamentin välisessä puitesopimuksessa ei anneta meille parlamentin jäsenille mahdollisuutta kertoa ihmisille teknisluonteisista asioista, ja miten suuri ote komissiolla on siten parlamentistamme? Tästä päättää puhemiehistömme, joten haluaisimme hieman valaistusta tähän asiaan.

Puhemies.
Asia kuuluu puheenjohtajakokouksen eikä puhemiehistön toimivaltaan. Komission jäsen Schreyer puhuu kuitenkin myöhemmin, eli jos haluatte hänen käsittelevän asiaa, hän voi sen tehdä, mutta se riippuu täysin hänestä.

Cohn-Bendit (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, minulla olisi pyyntö puhemiehelle. Saamieni tietojen mukaan Euroopan parlamentti on kutsunut kaikki Saharov-palkinnon saaneet henkilöt Strasbourgin istuntoon. 
Kehottaisin parlamentin puhemiestä lähettämään virallisen kirjeen Turkin hallitukselle, jotta tämä myöntäisi erityisen kulkuluvan Leyla Zanalle.
Puhemies.
Teillähän on kunnia kuulua puheenjohtajakokoukseen, jolle tämä asia kuuluu. Näin ollen voitte kirjoittaa puheenjohtajalle. Voitte varmasti soittaa hänelle ja puhua hänen kanssaan.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana keskustelu tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksesta 2001.
Fabra Vallés
Arvoisa puhemies, arvoisa pääsihteeri, hyvät parlamentin jäsenet, minulla on ilo esitellä teille tänään tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus vuodelle 2001.
Olen ryhmitellyt kommenttini neljään pääryhmään, joita ovat arvio budjettihallinnosta, tilintarkastustuomioistuimen aiempien huomioiden seuranta, tarkastuslausuma sekä komission uudistus. 
Aloitan talousarvion toteuttamisen arvioinnista. 
Talousarvion ylijäämä on jo toisena perättäisenä vuotena ollut korkea, yli 15 000 miljoonaa euroa (16 prosenttia lopullisesta talousarviosta). Ylijäämä johtuu määrärahojen peruuntumisesta, jonka on aiheuttanut lähinnä rakenteellisten toimien täytäntöönpanon viivästyminen. Olisi ollut järkevää muuttaa talousarviota siten, että olisi säilytetty tasapaino arvioitujen menojen ja tulojen välillä. 
Toinen budjettihallinnon ratkaiseva piirre oli maksumäärärahojen alhainen käyttöaste tietyillä alueilla. Rakennerahastojen käyttöaste oli alle 70 prosenttia, joka on alhaisin luku sitten vuoden 1999.
Viivästymiset leimasivat myös liittymistä valmistelevan tuen täytäntöönpanoa etenkin Sapard-ohjelmassa, jolle myönnetyistä määrärahoista vain 9,2 prosenttia maksettiin. Kaiken lisäksi ohjelman lopulliset edunsaajat saivat vain miljoona euroa. Jollei täytäntöönpanovauhti kasva, määrärahat on peruutettava vuonna 2003. 
Komission on jatkettava toimiaan tilien tarkastamiseksi ja hyväksymiseksi peruuttamalla sellaiset maksusitoumusmäärärahat, joita ei voida enää panna täytäntöön. Maksamattomien määrärahojen osuus on jopa 12 000 miljoonaa euroa yhteisön ulkopuolelle suunnatun tuen osalta ja lähes 3 000 miljoonaa euroa uusien liittymistä valmistelevien välineiden osalta. 
Euroopan kehitysrahastojen määrärahojen täytäntöönpanovauhti on yhtä verkkainen. Neljän vuoden jälkeen vain kahdeksannen EKR:n määrärahoista vain 30 prosenttia on maksettu. 
Edellä esitetystä voidaan päätellä, että näiden ohjelmien täytäntöönpanosta ja maksuista tehtyjen arviointien olisi oltava aiempaa realistisempia, ja niissä olisi otettava huomioon kunkin maan valmiudet ottaa vastaan tukea. Siten talousarviosta tulisi entistä tarkempi ja tasapainoisempi. 
Tilintarkastustuomioistuin on arvioinut edellisiä huomautuksiaan koskevaa seurantaa. Yleisesti ottaen voidaan sanoa, että komissio on toteuttanut aiheellisia toimia edellä mainittujen puutteiden korjaamiseksi. Esimerkiksi ulkoisia tullijalostusmenettelyjä on yksinkertaistettu, yhteisyritysten perustamista kalastusalalla helpottavaa lainsäädäntöä on parannettu ja tarjouskilpailumenettelyjä Tacis-ohjelmien yhteydessä on tarkistettu.
Muilla aloilla eteneminen ei ole ollut yhtä tyydyttävää. Tämä pätee esimerkiksi durumvehnää koskevaan tukijärjestelmään, jossa tilintarkastustuomioistuimen vuonna 1998 esittämät puutteet on edelleen korjaamatta ja jossa on joka vuosi kulutettu noin 450 miljoonaa euroa turhaan. Tämä pitää paikkansa myös sokerin yhteisen markkinajärjestelyn kohdalla, sillä sokerin ylituotantoa ja ylihintaa koskevat ongelmat eivät ole korjaantuneet vuonna 2001 tehdystä uudistuksesta huolimatta. 
Olen varma, että sisäisen tarkastuksen seurantakomitean aloittaessa työnsä komissio kykenee entistä suurempaan huolellisuuteen tilintarkastustuomioistuimen kertomusten seurannassa. 
Seuraavaksi puhun tarkastuslausumasta.
Tilintarkastustuomioistuin katsoo, että vuoden 2001 tilit vastaavat luotettavasti tuloja ja menoja sekä yhteisöjen taloudellista tilannetta. Kertomuksessa kuitenkin esitetään muutamia varauksia ja huomioita, jotka koskevat enimmäkseen niitä puutteita kirjanpitojärjestelmässä, joista tilintarkastustuomioistuin on jo aiemmin huomauttanut. 
Komissio myöntää kertomukseemme antamassaan vastauksessa nämä puutteet ja lupaa esitellä ohjelman kirjanpitojärjestelmän uudistamisesta ennen vuoden 2002 loppua. Tilintarkastustuomioistuin aikoo tutkia tuon ohjelman suunnittelua ja täytäntöönpanoa ja pitää parlamenttia ajan tasalla sen etenemisestä. 
Tilintarkastustuomioistuin on edellisten vuosien tapaan sitä mieltä, että maksujen perustana olevat tuloihin, maksusitoumuksiin ja hallintomenoihin liittyvät toimet ovat laillisia ja asianmukaisia. Korostamiemme puutteiden vuoksi emme kuitenkaan voi antaa myönteistä lausumaa muiden maksujen osalta. 
Eniten virheitä löytyi maatalouspolitiikkaan ja rakenteellisiin toimiin liittyvissä maksuissa, toisin sanoen niillä varainhoidon alueilla, jotka komissio jakaa jäsenvaltioiden kanssa ja joiden osuus talousarviosta on noin 80 prosenttia. Virheiden esiintymistiheyden vähentäminen riippuu sekä komission että jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmien huomattavasta parantamisesta. 
Tarkastelkaamme esimerkiksi yhteistä maatalouspolitiikkaa, jossa tukiensaajien toimittamat ilmoitukset eivät ole parantuneet edellisistä vuosista. Yhdennettyä hallinto- ja valvontajärjestelmää ei ole vielä saatu käynnistettyä, ja lähes puolet jäsenvaltioista ei ole ottanut käyttöön nautaeläinten tunnistusjärjestelmää, joka on ollut pakollinen vuodesta 2000 lähtien. 
Muut virheet koskevat jäsenvaltioiden suorittamien tarkastusten puutteellisuutta (esimerkiksi oliiviöljyn ja puuvillan alalla). Tilintarkastustuomioistuimen suositukseen sisältyy luonnollisesti myös asetuksissa säädettyjen valvontajärjestelmien täytäntöönpano. 
Rakenteellisten toimien alalla havaittiin uusia virheellisiä maksuja, jotka johtuivat puutteista valvontajärjestelmissä ja jäsenvaltioiden tekemissä menoja koskevissa ilmoituksissa. Tilintarkastustuomioistuin on huolissaan siitä, että jäsenvaltioiden hallitukset ovat myöhässä uutta ohjelmointikautta koskevien hallinto- ja valvontavälineiden soveltamisessa. Tarkastusyksiköt eivät ole toiminnassa, eikä toimiin sovelleta riippumatonta valvontaa. Tilintarkastustuomioistuin kehottaa komissiota tehostamaan tarkastuksiaan ja hyödyntää löydöksiään järjestelmällisesti. 
Komission suoraan hallinnoimista sisäisistä toimenpiteistä voidaan sanoa, että viidennen tutkimuksen puiteohjelman tutkiminen paljasti virheellisiä maksuja, jotka johtuivat siitä, etteivät edunsaajat olleet noudattaneet sopimuksia koskevia määräyksiä. Tilintarkastustuomioistuin suosittelee menojen korvausjärjestelmien yksinkertaistamista ja entistä tehokkaampien sanktiojärjestelmien käyttöönottoa. 
Edunsaajamaiden kansallisilla viranomaisilla ja kansalaisjärjestöillä on ratkaiseva rooli ulkoisten tukiohjelmien hallintojärjestelmän kannalta. Muun keskitetysti (Brysselissä) saatavilla olevan tositeaineiston perusteella voidaan päätellä, että komissio on suorittanut maksusitoumuksensa ja maksunsa laillisesti ja asianmukaisesti. 
Tilintarkastustuomioistuin ei kuitenkaan ole saanut varmuutta siitä, että edellä mainitut toimet olisi toteutettu oikein edunsaajamaissa, joissa valvontajärjestelmät ovat puutteelliset ja joissa virheitä on usein havaittu paikan päällä. Komission on toimittava entistä tehokkaammin siirtääkseen yhteisön ulkopuolelle suunnattua tukea sinne, missä on jo tehty parannuksia. 
Haluan aiheen lopuksi tehdä lyhyen sivuhuomautuksen. Viime kuukausina on käyty vilkasta keskustelua komission kirjanpitojärjestelmästä. Se on hyvä asia, ja toivon, että näin herännyt mielenkiinto auttaa meitä viemään läpi uudistukset, joita tilintarkastustuomioistuin on jo pitkään peräänkuuluttanut. Keskustelu on kuitenkin joiltakin osin ollut epätarkkaa ja epätasapainoista. Nyt on saatava aikaan hieman järjestystä ja laadittava puolueeton katsaus tilanteesta.
Tämän yhteydessä on korostettava, että tietyistä varauksista huolimatta komission kirjanpito on luotettavaa. Näin ollen kenties muutamia erityisaloja lukuun ottamatta talousarviotileissä annetut luvut vastaavat määrärahojen tosiasiallista käyttöä. Tähän näkemykseen on tultu sen ehdottoman ja ammattitaitoisen tilintarkastustoiminnan jälkeen, mihin tilintarkastustuomioistuin on panostanut huomattavia voimavaroja.
Tilintarkastustuomioistuimella on kuitenkin aihetta myös arvostella kirjanpitojärjestelmää. Esille otetut puutteet vaikeuttavat hallinnon parantamisen kannalta välttämättömän entistä parempilaatuisen tiedon saantia. Viittaan esimerkiksi suoriteperusteiseen kirjanpitoon komission varojen ja velkojen esittelyssä. Tilintarkastustuomioistuin on jo vuosikausia kiinnittänyt huomiota näihin puutteisiin, ja sen huomautukset ovat nähtävästi vihdoinkin johtaneet joihinkin vastauksiin. Painostamme nyt päättäväisesti komissiota ryhtymään korjaaviin toimenpiteisiin. Kun tapaamme jälleen täällä ensi vuonna, aiomme yhtä päättäväisesti vaatia tuloksia, jotka uskon olevan myönteisiä. Tällä välin pyytäisin, että komissio saisi keskittyä tähän tehtävään, joka ei ole ollenkaan helppo. 
Puhun seuraavaksi kertomuksen kohdasta, joka on mielestäni ratkaisevan tärkeä, eli komission uudistuksesta.
Vuosi 2001 oli siirtymävuosi, jota luonnehti merkittävä edistys etenkin varainhoidossa ja sisäisessä valvonnassa. 
Ensiksi haluaisin huomauttaa, ettei joitakin toimia ole toteutettu säädetyssä määräajassa. Viivästyminen johtuu lähinnä liian kunnianhimoisesta alkuperäisestä aikataulusta, mitä tilintarkastustuomioistuin on jo aiemmin pahoitellut. Toiseksi neuvosto on antanut uuden varainhoitoasetuksen, joka on tilintarkastustuomioistuimen mielestä yleisesti ottaen asianmukainen. Muutamista epäkohdista huolimatta asetus on tehokas väline, jolla voidaan parantaa yhteisön varojen hoitoa. 
Pääjohtajat ovat ensimmäistä kertaa laatineet toimintakertomusluonnoksia ja lausumia tiedon laadusta ja sisäisestä valvonnasta. Pääjohtajien tilintekovelvollisuuden parantaminen tällä tavoin on yksi uudistuksen onnistumisen avaintekijöistä. Tämä merkitsee todellista "vallankumousta" komission hallintokulttuuriin. 
Kehotamme parantamaan kertomusten ja ilmoitusten laadintaa. Esittelypäivämäärät on ilmoitettava ja suuntaviivat on laadittava entistä täsmällisemmin siten, että vältetään epäselviä ilmauksia, eritellään mahdolliset huomautukset ja varaukset sekä luonnostellaan toimintasuunnitelmat entistä selkeämmin. Komissio on tehnyt pääjohtajien laatimista kertomuksista ja lausumista yhteenvedon, ja on toimittanut tämän asiakirjan parlamentille ja neuvostolle. Yhteenveto sisältää toimintasuunnitelman, jonka tarkoituksena on korjata havaitut ongelmat. Toimintasuunnitelmaan olisi sisällytettävä enemmän yksityiskohtaista tietoa muun muassa sisäisen tarkastuksen standardien valvonnasta ja Sincom-järjestelmän uudistuksesta. 
Yksi komission uudistuksen näkökohta ansaitsee suuremman huomion. Tarkoitan niin sanotun "yhteisen varainhoidon" piiriin kuuluvien ohjelmien hallinnointia jäsenvaltioissa. Komissiolla on vaikeuksia sellaisten konkreettisten toimien sisällyttämisessä kokonaisvaltaiseen strategiaansa, joilla pyritään valvomaan ja parantamaan hallintojärjestelmien tehokkuutta. Niiden osuus talousarviosta on 80 prosenttia. Nyt vaaditaan nopeita ratkaisuja, mutta komissio yksinään on voimaton, joten se tarvitsee jäsenvaltioiden hallitusten aktiivista yhteistyötä. 
Minusta edellä mainittu viesti on hyvä lopetus puheelleni.
Uudistus etenee myönteisesti. Komissio on lunastanut lupauksensa työskennellä lujasti hallinnollisten ja valvontaa koskevien käytäntöjensä parantamiseksi. Meidän kaikkien kaipaamamme erinomaisen ja esimerkillisen hallinnon aikaan saaminen vaatii kuitenkin enemmän aikaa. Kyse on työläästä prosessista, johon kaikkien toimielinten on tuotava panoksensa kokemuksellaan. 
Tilintarkastustuomioistuin arvioi joka vuosi saavutettua edistystä, raportoi puutteista ja suosittelee välttämättöminä pitämiään toimia.
Suurkiitokset huomiostanne.
Schreyer
Arvoisa puhemies, arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, arvoisat parlamentin ja tilintarkastustuomioistuimen jäsenet, haluan kiittää lämpimästi Fabra Vallésia hänen puheestaan ja hänen vankasta tuestaan komission uudistukselle. Haluan kiittää myös kaikkia tilintarkastustuomioistuimen jäseniä ja sen henkilökuntaa heidän hyvästä yhteistyöstään koko vuoden ajan sekä tilintarkastustuomioistuimen suosituksista, jotka ovat välttämättömiä Euroopan unionin talousarvion tehokkaan käytön ja asianmukaisen hoidon kannalta. Olen etenkin tarkastuslausuman osalta kiitollinen heidän vilpittömyydestään sovelletun menetelmän suhteen. 
Keskityn Fabra Vallésin tavoin kolmeen kohtaan eli varainhoitovuoden 2001 ylijäämään, kirjanpitoon sekä komission uudistukseen. Tilintarkastustuomioistuin suhtautuu kriittisesti 15 miljardin euron ylijäämään kyseisenä vuonna sillä perusteella, ettei kyse ole säästämisen tuloksena syntyneistä varoista, mikä olisi ollut hyvä asia, vaan ylijäämän on aiheuttanut se, että parlamentin päätökseen perustuvaa budjettikohtaa oli käytetty vain osittain, sekä se, että etenkin rakennepoliittiset ohjelmat olivat edenneet suunniteltua hitaammin. Ylijäämä syntyy eroista arviointien ja likviditeettiä koskevien tietojen välillä sellaisina kuin ne sisältyvät tuloja ja menoja koskeviin tileihin parlamentin vaatiman tilintekovelvollisuuden mukaisesti. 
Miksi rakenteellisissa menoissa oli niin suuri poikkeavuus? Komissio luottaa tässä aina jäsenvaltioiden ehdotuksiin ja ennusteisiin. Tässä tapauksessa työmme perustui olettamuksiin, jotka olivat yksinkertaisesti epärealistisia. Totesin Ecofinin kokouksessa eilen - eikä tämä ollut ensimmäinen kerta - ettei jäsenvaltioissa ole edelleenkään käytössä järjestelmällistä menettelyä, jonka pohjalta voitaisiin tehdä luotettava arvio varainhoitovuonna tarvittavista tosiasiallisista varoista. Jäsenvaltioiden olisi työskenneltävä yhdessä komission kanssa ennustusten parantamiseksi, mitä saattaisi auttaa se, että esitämme nyt parlamentin valiokunnalle jäsenvaltioiden ennusteita. 
Varanhoitoasetuksessa edellytetään, että varanhoitovuoden ylijäämä on laskettava aina kokonaisuudessaan jäsenvaltioiden seuraavan vuoden tuloksi. Tämä on tehty yleensä täydentävien talousarvioiden avulla. Tämä väline mainittiin myös varainhoitoasetuksesta käydyssä keskustelussa. 
Tilinpäätösstandardeihin palatakseni tilintarkastustuomioistuin on edellisten vuosien tapaan todennut jälleen, että varainhoitovuoden 2001 tilinpäätös antaa totuudenmukaisen ja luotettavan kuvan tuloista ja menoista sekä yhteisön taloudellisesta tilanteesta varainhoitovuoden lopussa. Tilintarkastustuomioistuin alistaa varainhoidon sekä luonnollisesti myös likviditeettiaseman yksityiskohtaiselle valvonnalle. Näin ollen on täysin erheellistä väittää, ettei komission tilejä tai likviditeettiasemaa olisi tarkastettu kymmeneen vuoteen! Tilintarkastustuomioistuin tutkii tarkoin tilit ja standardit, joille kirjanpito perustuu. Tilintarkastustuomioistuin on jälleen kerran esittänyt varauksia taseesta ja vaatii lisämuutoksia järjestelmään. 
Kuten tiedätte, uudessa varainhoitoasetuksessa edellytetään, että kaikilla toimielimillä on vuodesta 2005 alkaen käytössä yksi tase kutakin ajanjaksoa varten. Tämä vaatimus koskee myös parlamenttia. Koska tästä on käsitykseni mukaan sekaannusta, toimin nyt tilintarkastustuomioistuimen presidentin tavoin ja teen yhden perushuomautuksen asian selventämiseksi. Julkisen sektorin kirjanpito on perinteisesti likviditeettiperusteinen siinä mielessä, että se edellyttää tulojen ja menojen kirjaamista suhteessa niihin talousarviota koskeviin arvioihin, jotka ovat peräisin talousarviosta vastaavalta lakiasäätävältä elimeltä. Järjestelmä on siten sopusoinnussa sen kanssa, että tilivelvollisuus kohdistuu budjettivallan käyttäjään. Joissakin jäsenvaltioissa varainhoito perustuu edelleen tähän periaatteeseen, joten voidaan pitää perättömänä väitettä siitä, että tämäntyyppinen likviditeettiperusteinen tilinpitopito olisi luonnostaan altis väärinkäytöksille. Tämä tieto ei kuitenkaan ole riittävä sellaisten hallintotoimien kannalta, joilla pyritään tehokkuuteen, ja tästä tilintarkastustuomioistuin juuri onkin huolissaan, kuten se on jo vuosikausia korostanut. Tämä on myös komission huolenaihe. Julkisen sektorin kaupallisten standardien hyväksymisen ja komission sekä myös eräiden jäsenvaltioiden läpikotaisen hallinnon uudistuksen välillä on läheinen yhteys. 
Juuri näillä näkökohdilla on suuri merkitys talousarvion ja erityisesti taseen kannalta, mutta talousarviovaroja käyttävien elinten on saatava enemmän tietoa tileistä. Olemme luvanneet jatkaa kehitystyötä, mitä tilintarkastustuomioistuin on meiltä selväsanaisesti myös vaatinut, sekä parantaa kirjanpitoa koskevaa tietojärjestelmää. Se on tietokonepohjainen ja täyttää korkeimmatkin vaatimukset. Voisin sivumennen lisätä, että talousarviovaroja käyttävät elimet kaikissa pääosastoissa ja virastoissa on liitetty järjestelmään, josta jotkut jäsenvaltiot voivat vain haaveilla. Myös tästä on ollut liikkeellä vääriä väitteitä, joiden mukaan 4 000 virkamiestä voisi suorittaa toimia suoraan ja omavaltaisesti. Tämä ei pidä paikkansa. Heidän on syötettävä kaikki tieto yhteen järjestelmään, minkä jälkeen talousarvioasioiden pääosasto toteuttaa varsinaiset toimet. Järjestelmän parantamiseksi on toteutettu monia toimia. Tämä vuonna olemme työskennelleet myös turvallisuuden parantamiseksi etenkin järjestelmän hoitajien pääsyn osalta, mihin tilintarkastustuomioistuin on kiinnittänyt huomiomme useaan otteeseen. 
Parlamentin talousarvion valvontavaliokunnalla on joka vuosi tärkeä tehtävä tarkastaa tilinpäätös. Jos tarvitsette tässä tehtävässä apua, on sanomattakin selvää, että yksikköni ovat aina käytettävissänne. Hyvä jäsen Elles, jos ryhmänne on tullut siihen tulokseen, että sen olisi haettava apua muualta, se on sen oma asia. Puheenjohtajakokous oli kiinnittänyt huomiota virasta pidätetyn virkamiehen kuulemiseen, ja kun virkamies aloitti tutkimukset, hänen huomionsa kiinnitettiin näihin seikkoihin ja käynnissä olevaan menettelyyn, ei mihinkään muuhun.
Yhteenvetona kiittäisin jälleen Fabra Vallésia hänen toteamuksestaan, että tilintarkastustuomioistuin on ehdottoman ja ammattitaitoisen tarkastustyön pohjalta vahvistanut komission tilien luotettavuuden. Komissio viimeistelee parhaillaan yksityiskohtaista kehystä tilinpitojärjestelmän uudistamisen jatkamiseksi. Siinä olisi tarkoitus ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen ehdotukset ja arvostelu, ja minulla on mahdollisuus esitellä tuo kehys parlamentille tammikuussa. 
Kolmanteen aiheeseen eli komission uudistukseen palatakseni totean, että komissio on toteuttanut monia toimia, joilla on kauaskantoisia vaikutuksia. Olette varmaan tietoisia siitä, että toimintaperusteinen budjetointi on muuttamassa talousarvion laatimistapaa. Toinen merkittävä muutos on strateginen suunnittelu, jossa hyödynnetään komission vuosittain laatimaa toimintamenetelmästrategiaa. Myös sisäisen tarkastuksen yksikön ja yhteisen varainhoitoelimen virastot on perustettu. Tärkein näkökohta on kuitenkin vastuun ja tilintekovelvollisuuden hajauttaminen, kuten pääjohtajat esittävät kertomuksissaan. Sen on määrä näyttää, onko talousarviolle asetetut tavoitteet saavutettu ja voidaanko varainhoidosta antaa lausuma, jossa todettaisiin, että kaikki valvontatoimet oli suunniteltu ja olivat käynnissä. 
Myös tämä edellyttää uusia rakenteita, kuten vuosittaista raportointia. Teimme näin ensimmäistä kertaa vuonna 2001, joten tilintarkastustuomioistuin on oikeassa huomauttaessaan, että pääjohtajien lausumat eroavat vielä liian monessa suhteessa toisistaan, jotta ne voisivat toimia jonkin yhtenäisen tilintarkastuskäsityksen pohjana. Komissio on tästä huomautuksesta samaa mieltä, minkä vuoksi päätämme piakkoin asianmukaisista parannuksista, joiden toteuttamiseen valtuutamme pääjohtajat.
Tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa on yksi ehdotus, jonka haluan ottaa erityisesti esiin ja joka on tärkeä myös talousarvion valvontavaliokunnan työn kannalta. Kyse on ehdotuksesta, jonka mukaan pääjohtajien laatimiin kertomuksiin olisi sisällytettävä erityinen kannanotto siitä, mitkä tilintarkastustuomioistuimen suosituksista on jo pantu täytäntöön ja mitkä niistä edellyttävät yhä toimenpiteitä. Tämä vähentäisi mahdollista arvostelua. Ehdotus on hyvä ja todella tarpeen, ja sellainen, jonka aiomme hyväksyä. Se helpottaa sekä talousarviosta vastaavan komission jäsenen että talousarvion valvontavaliokunnan työtä.
Käytän nyt tilaisuutta hyväkseni ja onnittelen tilintarkastustuomioistuinta sen 25-vuotisesta toimintakaudesta sekä kiitän sitä lämpimästi komission puolesta jälleen kerran kaikesta sen tekemästä työstä. Sanoisin vielä muutaman sanan pääesittelijälle Casacalle. Vastuuvapausmenettelyä koskeva työ on jo aloitettu, ja jättämänne kyselylomake on selkeä. Komissio tekee kaikkensa antaakseen teille tyydyttäviä vastauksia ajoissa eli 18. joulukuuta mennessä. Hyvä Casava, kyselylomakkeessa tehdään myös selväksi, että yhteistyöstä tulee mielestäni sekä hyvin perusteellista että tehokasta. Tämän voitte kertoa puolestani myös valiokunnalle. 
Theato (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti Fabra Vallés, arvoisat parlamentin jäsenet, haluan aluksi esittää lämpimät onnittelut tilintarkastustuomioistuimen 25-vuotisen olemassaolon johdosta sekä viime viikon juhlallisuuksista, jotka olivat hyvin ansaitut. Tämänpäiväinen keskustelu tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksesta 2001, jonka te, arvoisa Fabra Vallés, esittelitte kiitettävästi talousarvion valvontavaliokunnalle jo marraskuun alussa, antaa meille mahdollisuuden tutkia samoja avainalueita, jotka täällä on jo mainittu. Näitä ovat yli 15 miljardin euron ylijäämä talousarviossa, mikä tarkoittaa, että 16 prosenttia myönnetyistä varoista on jäänyt käyttämättä varainhoitovuoden 2000 loppuun mennessä, jolloin 14 prosenttia varoista oli jäänyt käyttämättä muodostaen ylijäämän. Kannattaisimme voimakkaasti säästäväisyyttä - mutta emme asetettujen tavoitteiden kustannuksella - , ellei kykyä täyttää varoja olisi jo alusta pitäen yliarvioitu!
Tilintarkastustuomioistuin toistaa I luvussa edellisinä vuosina antamansa kehotuksen täydentävän ja korjaavan talousarvion esittelemisestä hyvissä ajoin. Komission vastaus tähän on varmasti teknisesti oikea, mutta ei poliittisesti. Tältä osin on vielä paljon tehtävää. Se, mitä tilintarkastustuomioistuin toteaa 9. luvussa tarkastuslausumasta, on hyvin mielenkiintoista mutta antaa samaan aikaan aihetta vakavaan huoleen. Jälleen kerran tilien varmentaminen evätään muutamia aloja lukuun ottamatta. Herää kysymys siitä, saavutetaanko mittatikun yläpäätä koskaan. Vastuuvapauden myöntämisessä todella tärkeitä kysymyksiä ovat muun muassa komission uudistus, varainhoito ja uusi varainhoitoasetus. 
Komission kirjanpitojärjestelmän luotettavuudesta on käyty kiivasta keskustelua, joka on levinnyt laajalle tiedotusvälineiden kautta. Talousarvion valvontavaliokuntaa estettiin kuulemasta komission pääkirjanpitäjän perusteluja. Pääkirjanpitäjä on sittemmin pidätetty virantoimituksesta. Se, mitä voimme lukea esimerkiksi tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen sivulta 308 alkaen, luo melko synkän kuvan alijäämästä, joka on ollut havaittavissa komission kirjanpidossa ja tilinpidossa jo vuosia. Jos kootaan yhteen tilintarkastustuomioistuimen esittämät arvostelut kertomuksissaan vuodesta 1994 eteenpäin, voidaan havaita, että komissio korjaa näitä vakavia puutteita tuomittavalla ja leväperäisellä tavalla. Komissio aikoo nykyisten suunnitelmiensa mukaisesti korjata puutteita, mutta tämä työ kestää vuoteen 2005 asti, joten tilintarkastustuomioistuimella ja parlamentilla on tehtävä tarkastuksia vielä monen vuoden ajan.
Lopetan puheenvuoroni kahteen kysymykseen. Ensiksi pohdin, paraniko talousarvion toteuttaminen vuonna 2001. Siihen antaa vastauksen vastuuvapautta koskeva päätös. Toiseksi pohdin, että onko komissio EY:n perustamissopimuksen mukaan vastuussa budjettihallinnosta kokonaisuudessaan. Uudessa varainhoitoasetuksessa pääosastoille annetaan hajauttamisvastuu. Kuka sitten komissiossa vastaa kaikesta komission sisäisestä valvonnasta? Yksittäiset pääjohtajat, talousarviosta vastaava pääosasto vai pääkirjanpitäjä? Joka tapauksessa esitämme jatkossakin kysymyksiä ennen kaikkea juuri teille, arvoisa Schreyer, joka olette talousarviosta vastaava komission jäsen.
Kuhne (PSE).
Arvoisa puhemies, olen kiitollinen Fabra Vallésille etenkin siitä taitavuudesta, jolla hän on viime viikkoina suhtautunut kysymykseen siitä, miten hänen kertomuksensa pitäisi esitellä julkisesti valiokunnalle. Uskon nimittäin, että oli tärkeää, ettei sitä tehty suljettujen ovien takana, sillä kertomus kiertää myös Brysselissä asianomaisten keskuudessa. Haluan siis tuoda esille kiitollisuuteni tämän johdosta.
Haluan sanoa muutaman sanan kysymyksistä, jotka ovat olleet esillä jo monissa puheenvuoroissa, kuten kirjanpitojärjestelmän kysymyksestä. Me sosiaalidemokraatit pohjaamme tulevien kuukausien työmme tilintarkastustuomioistuimen huomautuksiin, joten tältä osin luotan täysin esittelijäämme Paulo Casacaan, joka ei vapauta komissiota sen velvollisuudesta toimittaa tietoja. Yhden asian haluan kuitenkin kirjattavan ylös, ja se on, että talousarvion valvontavaliokunta asetti monien puheenvuorossaan mainitseman pääkirjanpitäjän kutsulle ehtoja. Hänen oli määrä toimittaa lisätodisteita asioista, joihin oli jo kohdistettu arvostelua tilintarkastustuomioistuimen huomautuksissa. Sitten luimme täällä Brysselissä julkaistun sanomalehden eräästä artikkelista, ettei hän halunnut noita todisteita toimittaa. Tämä on osa tämän asian taustaa, eikä sitä pidä jättää kertomatta.
Panin merkille, mitä Fabra Vallés totesi hyvin diplomaattisesti eräästä toisesta kysymyksestä. Hänen mukaansa kyse oli täsmällisyyden ja objektiivisuuden puutteesta. Omin sanoin sanottuna me sosiaalidemokraatit olemme muiden ryhmien tavoin estäneet parlamentin ja sen menettelyjen taantumisen henkilökohtaisuuksiin meneväksi sirkukseksi, ja niin teemme jatkossakin.

Emme toki katso, että komission tyytyväiset ilmaukset kirjanpitojärjestelmän tilasta, kuuluvat tähän ryhmään. Tilintarkastustuomioistuimen huomautukset antavat totisesti syytä huoleen, mutta tämänkään asian vuoksi emme saa tilanteesta kovin luotettavaa kuvaa. Jatkamme asian käsittelyä, ja komission on vastattava siihen, miksei tiettynä aikana tehty käytännöllisesti katsoen mitään tilintarkastustuomioistuimen huomautusten huomioon ottamiseksi. Emme päästä komissiota pälkähästä sillä, että se toteaa, ettei niitä voitu ottaa huomioon sen vuoksi, että uusi varainhoitoasetus oli kesken. Näillä kahdella asialla ei ole mitään tekemistä toistensa kanssa, joten odotamme nopeita ja selkeitä tietoja, joiden perusteella ymmärrämme, miksi tietyt asiat jäivät toteutumatta. Jos selitykset eivät ole tarpeeksi tyydyttäviä, tilanne käy epämiellyttäväksi kaikille asianomaisille. Tällöin alkaa tapahtua ikäviä asioita, siitä voitte olla varmoja!
(Suosionosoituksia)

Mulder (ELDR).
Arvoisa puhemies, kiitos joka tapauksessa siitä, että sain puheenvuoron. Haluan aloittaa myönteisistä asioista. Tilintarkastustuomioistuin juhlii 25-vuotissyntymäpäiviään, joten onnittelut ovat paikallaan. Voin vain sanoa, että tilintarkastustuomioistuimesta on noiden 25 vuoden kuluessa tullut eräänlainen "isähahmo", jota ilman parlamentti ei kykenisi tekemään työtään.
Olen iloinen myös tilintarkastustuomioistuimen esittämästä toteamuksesta, jonka mukaan komissio toimii entistäkin tehokkaammin. Tilintarkastustuomioistuin suhtautuu myönteisesti komission uudistukseen, ja sama pätee suurin piirtein myös varainhoitoasetukseen. Tämä on hyvä uutinen. 
Huono uutinen sen sijaan on se, ettei tällekään vuodelle ole myönnetty myönteistä tarkastuslausumaa. Haluaisin toistaa, mitä sanoin sekä viime että edellisenä vuonna. Miksei komissio voisi olla täsmällisempi siten, että se asettaisi päivämäärän, johon mennessä meidän on saatava myönteinen tarkastuslausuma? Tämän eteen me kaikki voisimme työskennellä ja tietäisimme, mitä odottaa. 
On myös pettymys huomata, ettei Euroopan yhdentymisen vanhimmalla alueella eli maatalouspolitiikassa ole saatu aikaa todellista parannusta. Jälleen kerran tilintarkastustuomioistuin arvioi maatalousalan menoja hyvin kriittisesti, eikä tässä minusta ole saatu aikaan juuri minkäänlaista konkreettista parannusta. Sen vuoksi tein aiemmin tänä vuonna aloitteen maatalousmenojen valvonnan tehostamisesta. Tästä aiheesta keskustellaan piakkoin parlamentissa, joten toivon, että komissio, neuvosto ja parlamentin jäsenet arvioisivat sitä myönteisessä valossa.
Tänä vuonna komission pääjohtajat joutuvat myös ensimmäistä kertaa tekemään tiliä moitteettomasta varainhoidosta. Tällä on minusta tärkeä merkitys tulevaisuuden kannalta. Menettelyssä on varmasti jonkin verran parantamisen varaa, ja myös kertomusten olisi oltava entistä täsmällisempiä ja tarkempia, mutta uskon, että tämä on tärkeä kysymys myös parlamentille tulevaisuudessa.
Koska talousarvion ylijäämästä on jo sanottu kaikki sanomisen arvoinen, en mene siihen sen syvällisemmin. Sanon vain, että budjetointiamme on luonnollisesti tehostettava. 
Haluan sanoa myös muutaman sanan itse tarkastuslausumasta. Viestini on sama kuin ennen. Olen ymmärtänyt komission ja tilintarkastustuomioistuimen toteamusten perusteella, että talousarvion tietyillä osa-alueilla on hyvin vaikeaa osoittaa virhemarginaaleja, mutta olisin silti tyytyväinen, jos tilintarkastustuomioistuin kehittäisi muutamia indikaattoreita mahdollisuuksien mukaan. Siten voisimme arvioida vuodesta toiseen, onko tilanne yleisesti ottaen parantunut. Kaikki haluavat tietää lopullisen tuloksen, ja tämän pitäisi olla mahdollista myös Euroopan unionin talousarviossa. 
Yksi jäljellä oleva tärkeä asia on laajentuminen. Tilintarkastustuomioistuin myöntää itsekin, että jopa nykyiset jäsenvaltiot jättävät paljon toivomisen vara tältä osin. Yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä IACS ei käsittääkseni ole vielä toiminnassa yhdessäkään uudessa jäsenvaltiossa. Tämä on vakava asia, johon on kiinnitettävä huomiota etenkin tulevaisuudessa.
Sjöstedt (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, jälleen kerran edessämme on vuosikertomus, tällä kertaa vuodelle 2001. Tilintarkastustuomioistuin arvostelee siinä voimakkaasti useita seikkoja. Kuten aiemminkin, monilta aloilta ja etenkin maatalouspolitiikasta on hyvin konkreettisia tapauksia siitä, että EU:n varoja on käytetty täysin väärin. Kertomuksessa mainitaan myös 15 miljardin euron valtava ylijäämä, joka on 16 prosenttia talousarviosta. 
Vakavin asia vuosikertomuksessa on epäilemättä kuitenkin EU:n tilinpitojärjestelmän luotettavuuteen ja EU:n varainhoitoon kohdistettu yleinen kritiikki. Se oli hyvin selkeää sekä kertomuksessa että valiokunnalle tehdyssä esittelyssä. Kertomuksen esittelyssä tilintarkastustuomioistuimen edustajat totesivat valiokunnalle, että koska järjestelmä toimii siten kuin se toimii, vain 5 prosenttia maksuista voidaan vahvistaa olevan asianmukaisia. Jo tämä on ennenkuulumatonta, ja se on otettava todella vakavasti. Muutokset ovat lisäksi osoittautuneet hitaiksi. Tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa todetaan, että toimintasuunnitelman, jolla on määrä saada aikaan parannuksia, täytäntöönpanoa ei ollut edes vielä aloitettu tämän vuoden toukokuussa. 
Kirjanpitojärjestelmään kohdistuneesta vakavasta kritiikistä huolimatta tarkastuslausumassa todetaan kuitenkin, että toimet on toteutettu asianmukaisesti. Tässä on minusta suuri ristiriita. Periaatteessa näiden kahden asian väittäminen yhtä aikaa on mahdotonta. Samanaikaisesti ei voida viitata siihen, ettei kirjanpitojärjestelmää voida noudattaa, ja varmistaa, että kaikki on hoidettu asianmukaisesti. Epäilen tarkastuslausuman perusteita. 
Olemme kaikki tietoisia siitä, että entinen pääkirjanpitäjä Marta Andreasen, on arvostellut voimakkaasti kirjanpitoa. Hän myös kieltäytyi allekirjoittamista vuoden 2001 kirjanpitoa. Haluaisin tiedustella tilintarkastustuomioistuimelta, ymmärtävätkö se tämän, kun otetaan huomioon sen itsensä esittämä arvostelu. Ei kai ole niin, että tilien allekirjoittamatta jättäminen olisi järkevää?
Yksi toinen Marta Andreasenin esittämä mielenkiintoinen näkemys on, että nopeat parannukset voidaan toteuttaa ilman uusia panostuksia komissiossa. Olisi mielenkiintoista kuulla tilintarkastustuomioistuimen kanta myös tässä asiassa. 
Olen hieman hämmästynyt myös tästä keskustelusta, jossa Andreasenin esittämä kritiikki on sivuutettu. Tämä ei kenties pidä paikkaansa, mutta jos näin on, miksemme saa kuulla tuota kritiikkiä? Miksi eräät puolueryhmät Euroopan parlamentissa eivät halua kuulemistilaisuutta? Miksi komissio on käytännössä vaientanut Andreasenin, vaikka Euroopan parlamentin jäsenet ovat kutsuneet hänet tänne helpottamaan tarkastustyötämme? Tämä ei ole kovin suotuisa kehityssuuntaus.

Staes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kertoa olevani samaa mieltä jäsen Kuhnen kanssa siitä, että teemme yhteistyötä selkeästi ja avoimesti. Voisin esittää kollegoilleni tänään joukon kysymyksiä. Voisin esittää kysymyksen talousarvion huomattavasta 15 miljoonan euron ylijäämästä, voisin kysyä, miksi myönteinen tarkastuslausuma on jätetty taas ties monettako kertaa antamatta, voisin kysyä komission kirjanpitojärjestelmästä ja nykyisin kaikkiaan 80:aa prosenttia yhteisön tukipolitiikasta hallinnoivien jäsenvaltioiden varainhoidon puutteista ja voisin kysyä liittymistä valmistelevasta politiikasta tai Sapard-ohjelmasta, jonka varoista on käytetty ainoastaan 9,2 prosenttia. Nämä ovat kaikki tärkeitä kysymyksiä, joita käsittelemme yhdessä mietinnön esittelijän Casacan kanssa seuraavien viikkojen ja kuukausien aikana.
Mielestäni tänään on käsiteltävä enää yhtä tärkeää kysymystä. Te tilintarkastustuomioistuimen jäsenet tiedätte, että olen hyvissä väleissä tilintarkastustuomioistuimen kanssa. Mielestäni kanssanne on mukava työskennellä ja yhteistyömme on sujuvaa. OLAFin vuosikertomuksen mukaan Euroopan parlamentin jäsen on esittänyt OLAFille väitteitä siitä, että entinen tilintarkastustuomioistuimen jäsen olisi syyllistynyt väärinkäytöksiin. Tiedätte, että minä olen kyseinen Euroopan parlamentin jäsen.
Kuultuani näistä väitteistä esitin ne edelleen OLAFille. Yritin tuolloin nimenomaisesti välttää asian tuloa julkisuuteen. Halusin nähdä, tekisikö OLAF työnsä, ja nyt minun onkin kiitettävä OLAFin tutkijoita erinomaisesta työstä. Muutama viikko sitten he välittivät asian yhteisöjen tuomioistuimelle Luxemburgiin. Lisäksi he toimittivat selvityksen asiasta ja suosituksia tilintarkastustuomioistuimelle. Yksi suosituksista oli aloittaa kurinpitomenettely tilintarkastustuomioistuimen entistä jäsentä ja erästä sellaista henkilöä vastaan, joka toimi aikoinaan tilintarkastustuomioistuimen väliaikaisena toimihenkilönä. Lisäksi käsittääkseni on vaadittu noin 28 000 euron korvausta. Hyvät tilintarkastustuomioistuimen jäsenet, kysyisin teiltä virallista kantaanne OLAFin tutkimuksiin. Aiotteko ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen suositukset? Voitteko antaa minulle luvan tutkia kyseistä OLAFin selvitystä? Voitteko lisäksi taata minulle, että kyseistä jäsentä koskeva asia on yksittäinen tapaus ja ettei tällainen käytäntö ole yleinen tilintarkastustuomioistuimessa?
Hyvät tilintarkastustuomioistuimen jäsenet, tämä on erittäin tärkeä asia, koska keskustelemme pian muun muassa vastuuvapauden myöntämisestä paitsi parlamentille ja komissiolle myös tilintarkastustuomioistuimelle. Mielestäni on hyvin tärkeää saada teiltä rehellinen ja avoin vastaus, jotta talousarvion valvontavaliokunta ja parlamentti voivat päättää, myöntävätkö ne teille vastuuvapauden varainhoitovuodelta 2001.

Camre (UEN).
Arvoisa puhemies, mitä tapahtuisi, jos joku pieni tanskalainen osakeyhtiö, jolla on 100 työntekijää, laatisi vuotuisen tilinpäätöksen, joista antamassaan lausumassa valantehnyt tilintarkastaja korostaisi, että suurin osa varauksista on tehty sen vuoksi, että niitä on jo tehty vuodesta toiseen, ja jos voitaisiin osoittaa, että puutteet johtuvat pääosin siitä, ettei yrityksen kirjanpitojärjestelmästä voitu saada riittävää varmuutta siitä, että sen tase oli täydellinen ja sisälsi kaikki yritystoiminnan tekijät, ja jos vielä lausumassa todettaisiin, että valvonta- ja turvallisuusjärjestelmässä on ongelmia eivätkä järjestelmien sisältämät tiedot ole täydellisiä, ja tilintarkastaja toteaisi seuraavaksi, että on huolestuttavaa, ettei yritys pitänyt tärkeämpänä korjata näitä puutteita, eikä se kiinnittänyt riittävästi huomiota tähän alaan eikä se ollut osoittanut riittävästi resursseja ongelmien ratkaisemiseen kohtuullisessa ajassa? Mitä tapahtuisi, jos lopulta todettaisiin, ettei ole mahdollista antaa lausumaa siitä, että paikallisille edunsaajille suoritettujen maksujen perustana olevat rakennustyöt, ostot tai palvelut, olivat tosiasialliset? Jos kaikki tämä tapahtuisi, yrityksen johtokunta kieltäytyisi ensimmäiseksi myöntämästä vastuuvapautta yritysjohdolle. Sitten se hankkiutuisi eroon johdosta, minkä jälkeen veroviranomaiset puuttuisivat asiaan ja takavarikoisivat yrityksen koko kirjanpitoaineiston kriittistä tarkastelua varten. Myöhemmin yrityksen verotusta korotettaisiin vastaamaan menoja, joita ei ole ollut viety kirjanpitoon, ja lopuksi tarkasteltaisiin yrityksen rikosoikeudellista vastuuta.
Näin ei ole kuitenkaan EU:ssa, sillä tätä lähestymistapaa sovelletaan ainoastaan yksityisyrityksissä. Täällä EU:ssa komissio yrittää vaientaa kritiikin kaikin mahdollisin keinoin, ja juuri näin tapahtui myös virastaan erotetulle pääkirjanpitäjä Marta Andreasenille, ja kun parlamentti halusi tehdä perusteellisia selvityksiä hänen esittämänsä kritiikin perusteella, puheenjohtajakokouksen enemmistö esti meitä järjestämästä kuulemista. Jos kritiikki oli perusteetonta, kuten komissio väittää, me luonnollisesti olisimme saaneet sen selville ja kaikki olisi hyvin. Komissio kuitenkin tietää, että kritiikki on perusteltua, minkä myös tilintarkastustuomioistuin on vahvistanut. Siksi tätä asiaa ei saa tuoda julkisuuteen. Parlamentti on sen sijaan päättänyt sulkea silmänsä tältä kaikelta, mikä merkitsee vastuuvapauden myöntämistä, sillä muuten kansalaiset saisivat selville, ettei EU:n varainhoitoa valvota asianmukaisesti. Mielestäni on erittäin harkitsematonta jatkaa tällaista hyssyttelypolitiikkaa ja uskon, että pitkällä aikavälillä on mahdotonta välttää skandaalia, kun käy ilmi, ettei EU kykene hallinnoimaan veronmaksajilta saamiaan varoja. Mielestäni vuosikertomus on hyvin valaiseva. Ongelma on, ettemme uskalla tukea kritiikkiä toiminnalla.

Van Dam (EDD).
Arvoisa puhemies, joka syksy puiden pudottaessa lehtiään keskustelemme täällä parlamentissa Euroopan tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksesta, jonka sisältö on lähes sama vuodesta toiseen. Näyttää siltä, ettei komissio juurikaan ota huomioon vuosikertomukseen sisältyvää kritiikkiä ja suosituksia. Vai kävisikö tänä vuonna todellakin toisin? Pelkäämme pahinta. Nykyinen komissio on luvannut muutosta parempaan vuodesta 1999, mutta se tosiasia, ettei toukokuuhun 2002 mennessä ole tehty mitään konkreettista kirjanpitojärjestelmän uudistamiseksi, on EDD-ryhmän mielestä täydellistä laiminlyöntiä. Komissio odottaa toisintoa vuoden 1999 syyskuun tapahtumista erityisesti sen perusteella, ettei Andreasenin annettu antaa meille tänä aamuna mitään tietoja kirjanpito- ja hallintojärjestelmän puutteista. Tämän vuoksi kysyisin tilintarkastustuomioistuimen presidentiltä, voisiko hän toimittaa erityiskertomuksen tätä asiaa koskevista oleellisista seikoista vuoden 2003 maaliskuun puoleenväliin mennessä. Olemme kyllästyneet komission viivyttelytaktiikkaan sekä kiertelyyn ja kaarteluun. Katsooko tilintarkastustuomioistuimen presidentti, että tilintarkastustuomioistuimen aiempaa riippumattomampi asema suhteessa komissioon tässä asiassa lisäisi merkittävästi tilintarkastustuomioistuimen tehokkuutta?
Rakennerahastopolitiikkaan käytännössä sisään rakennetun ylijäämän vuoksi on toteutettava perinpohjaisia muutoksia muun muassa lähestyvää EU:n laajentumista silmällä pitäen. Paremman valvonnan lisäksi kaivataan kiireellisesti kattavaa toimintatapojen arviointia. Pystyykö tilintarkastustuomioistuin kertomaan, johtaako entisellään säilytettävä rakennerahastopolitiikka vuoden 2004 jälkeen nykyistäkin suurempiin hallinnollisiin ongelmiin? Mielestämme meidän olisi mahdollisimman pian lopetettava valtioilta saatavan rahoituksen edestakainen siirtely, johon sisältyy huomattava väärinkäytön vaara.

Dell'Alba (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, hyvät parlamentin jäsenet, katson, että entisen kollegamme Fabra Vallésin meille tänään esittämä kertomus on tärkeä sisältönsä ja siinä esitettyjen ehdotusten vuoksi. Kertomuksessa tehdään selväksi, että komission kirjanpito on luotettavaa ja että kirjanpitojärjestelmään mahdollisesti kohdistuvasta kritiikistä huolimatta järjestelmä ei välttämättä ole tärkein petosten syy. Mielestäni nämä kaksi seikkaa ovat tärkeitä parhaillaan käymässämme keskustelussa.
Arvoisa puhemies ja ennen kaikkea arvoisa komission jäsen, tämän vuoksi on itsestään selvää, että parlamentti on huolissaan komission kirjanpitotilanteesta, ja myös minun - joka, kuten tiedätte, usein suhtaudun varauksella niin sanottuihin skandaaleihin - on rehellisesti todettava, etteivät jotkin päätökset, esimerkiksi tänä aamuna tehty päätös, mielestäni auta komissiota osoittamaan, että se pystyy vilpittömin mielin tekemään perustellun ehdotuksen kirjanpitojärjestelmän uudistamisesta. Tapaan joskus todeta itsekseni, ettemme opi mitään eli latinaksi oportet ut scandala eveniat. Miksi olemme turvautuneet skandaaleihin, pienoisskandaaleihin tai suppeisiin keskusteluihin voidaksemme lykätä uudistusta - jonka olette itse todenneet olevan kiireellinen - näin kauan?
Nimenomaan tämä kysymys nousee nyt esiin. Odotamme kärsimättöminä tulevaa päätöstänne. Katson kuitenkin tilintarkastustuomioistuimen tapaan, ettei tällä ole mitään tekemistä petosten havaitsemisen tai komission heikon hallinnoinnin kanssa. Mielestäni nyt on kuitenkin korkea aika aloittaa tämä uudistus, keskustella siitä ja toteuttaa se kaikissa toimielimissä. On sääli, että tähän on syynä tilanne, josta saimme juuri tietää.

Avilés Perea (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää tilintarkastustuomioistuimen presidenttiä Fabra Vallésia kertomuksesta, jonka hän esitteli meille. Kertomus on hyvin täsmällinen, selkeä ja tarkka, ja siinä kerrotaan tarkoin, kuinka talousarviota on toteutettu.
Kertomuksen huomiota herättävin seikka on jälleen vuoden 2001 talousarvion merkittävä ylijäämä, joka oli 16 prosenttia. Kuten aikaisemmat puhujat ovat useaan otteeseen todenneet, tämä on hyvin suuri prosenttiosuus varsinkin, kun tarkastelemme sitä lähemmin ja toteamme, että rakennerahastojen varoista on käytetty ainoastaan 70 prosenttia ja että Sapard-ohjelman talousarviota ei ole toteutettu juuri ollenkaan siitä huolimatta, että ohjelma on erittäin tärkeä väline Euroopan unionin uusille jäsenvaltioille.
Näin on myös käymässä maatalouspolitiikassa.
Tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa pidetään komission kirjanpidon luotettavuutta riittävänä. Haluaisin korostaa yhtä kirjanpitojärjestelmään liittyvää suositusta, joka on esitetty kertomuksessa. Aikaisempien vuosien tapaan tilintarkastustuomioistuin katsoo, että nykyistä järjestelmää olisi muutettava, jotta siitä tulisi parempi.
Kun otetaan huomioon, että tästä asiasta on syntynyt kiistoja - jotka ovat olleet mielestäni kohtuuttoman laajoja - olisi myös toivottavaa, että komissio ottaisi tarkoin huomioon suositukset kirjanpitojärjestelmän uudistamiseksi ja tekisi järjestelmästä mahdollisimman avoimen mahdollisimman nopeasti.
Mielestäni on lisäksi tarpeen kiinnittää huomiota viittaukseen, joka koskee komission sisäistä uudistusta ja sen hitautta. Hitaus johtuu epäilemättä prosessin monimutkaisuudesta ja kunnianhimoisuudesta, mutta meidän olisi syytä pitää myös mielessä uudistuksen välttämättömyys. Tämän vuoksi toivomme, että komissio ottaa hyvin tarkoin huomioon sille annetut suositukset.
En halua kommentoida aikaisempia puheenvuoroja. Käytännössä kaikki puheenvuoron käyttäneet jäsenet ovat samaa mieltä tässä kertomuksessa esitetyistä huolenaiheista ja siitä, että niiden esitystapa kertomuksessa on hyvin selkeä. Tämän vuoksi pallo on nyt komissiolla.
Haluan vielä kerran kiittää Fabra Vallésia. Ei ole epäilystäkään siitä, että hänellä on ollut tässä työssään suurta apua aikaisemmasta kokemuksestaan talousarvion valvontavaliokunnan jäsenenä.

Casaca (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kertoa suhtautuvani myönteisesti tilintarkastustuomioistuimen kertomukseen ja erityisesti siinä esitettyihin uudenlaisiin näkemyksiin ja sen sisältöön. Lisäksi haluan osoittaa erityistä kunnioitustani tilintarkastustuomioistuimen presidentille Fabra Vallésille. Haluan myös kiittää komission jäsentä ystävällisistä sanoista, jotka hän osoitti minulle, ja esittää hänelle erityiskiitokset yhteistyöstä, jota olemme tehneet komission yksiköiden kanssa tässä vastuuvapausasiassa.
Kertomuksessa esitetystä vuoden 2001 talousarvion toteuttamisen kokonaiskuvasta käy erityisesti ilmi talousarvion vahva toteutus etenkin liittymistä valmistelevissa ohjelmissa ja rakennerahasto-ohjelmissa, komission kirjanpitomenettelyjen jatkuvat puutteet, jotka edellyttävät välittömiä uudistuksia, ja pitkäaikaiset ongelmat, joita ei ole vieläkään korjattu. Näihin ongelmiin kuuluu muun muassa avoimuuden puute komission toiminnassa Euroopan sokeriteollisuuden suojelun alalla.
Talousarvion toteuttamiseen liittyvien puutteiden osalta on erityisen tyrmistyttävää havaita, että ehdokasvaltioiden jäsenyysvalmistelujen huolestuttavaksi todetut puutteet on otettu huomioon hyvin erilailla, minkä vuoksi ne ovat olleet käänteisesti verrannollisia niihin varoihin nähden, jotka on todella annettu lopullisten edunsaajien ja erityisesti näiden maiden maanviljelijöiden käyttöön. Joskus näyttää siltä, että lukemattomat konsultointiyritykset, jotka häärivät Euroopan unionin toimielimissä ja jotka koostuvat usein entisistä virkamiehistä tai virkavapaalla olevista virkamiehistä, ovat kansalaisia tärkeämpiä. Lisäksi säännöistä tehdään entistä mielettömämpiä ja monimutkaisempia, eivätkä ne enää perustu todellisuuteen.
Korostan, että kirjanpitojärjestelmän uudistamisessa on tehtävä todellakin kaikki tarpeellinen, jotta voidaan varmistaa, että EU:n kirjanpitojärjestelmässä noudatetaan kansainvälisiä parhaita käytäntöjä ja julkisen kirjanpidon sääntöjä. Toivomme, että kirjanpito- ja maksumenettelyjä uudistetaan siten, että kaikki menot kirjataan selkeästi, todennettavasti ja tyhjentävästi, lopulliset edunsaajat ilmoitetaan järjestelmällisesti ja käytetty terminologia on selkeää ja johdonmukaista.
Euroopan unionin toimielinten ja ulkopuolisen maailman välisten suhteiden avoimuus on jatkuvana huolenaiheena. Yhteisöjen tuomioistuimen arvio asiasta, joka johti siihen, ettei sokerijärjestelmää uudistettu, on osoituksena siitä, että yksi yhteisön kaikkein vanhentuneimmista maatalousjärjestelmistä on saanut pysyä entisellään lähes neljän vuosikymmenen ajan ilman, että siihen olisi tehty merkittäviä muutoksia. Monimutkaisessa korkean tason välitysjärjestelmässä on joskus helppo unohtaa kansalaiset ja taipua painostusryhmien tahtoon, jättää huomiotta apua eniten tarvitsevat ja kiinnittää huomio niihin, jotka painostavat eniten ja tehokkaimmin. Tämän vuoksi on erittäin tärkeää korostaa avoimuutta ja rehellisyyttä jokapäiväisessä työssämme.

Sørensen, Ole (ELDR).
Arvoisa puhemies, komission kirjanpitojärjestelmää on kommentoitu monella tavalla viimeisen kuuden kuukauden aikana. Euroopan tilintarkastustuomioistuin toteaa varsin selväsanaisesti, että monet tilien perustana oleviin toimiin liittyvät toistuvat ongelmat, joiden vuoksi tarkastuslausumaa ei ole mahdollista antaa ilman varaumia, johtuvat virheellisestä kirjanpitojärjestelmästä. Komissio myöntää useimmat tilintarkastustuomioistuimen esiin tuomista puutteista. Minua kuitenkin hämmästyttää yhä se, ettei komissio ryhtynyt jo vuonna 2001 toimiin sen toimintasuunnitelmaluonnoksen perusteella, joka tuona vuonna annettiin, jotta kiireellisimmät ongelmat olisi voitu ratkaista. Toivon, että komissio ja parlamentti keskustelevat nyt asiasta suoraan ja vakavasti, jotta nämä ongelmat voidaan vihdoinkin selvittää. On poliittisesti kestämätöntä, että tilintarkastajilta saadaan jatkuvasti kritiikkiä. Jos jotain on vialla, se on korjattava.
Komissio on luvannut esittää tämän kuun lopussa strategian, jonka mukaisesti EU:ssa otetaan käyttöön yhdennetty kirjanpitojärjestelmä, joka perustuu julkisella sektorilla sovellettaviin tiukkoihin vaatimuksiin. Toivon, että komissio pitää lupauksensa. Olen tyytyväinen, jos toimintasuunnitelma laaditaan. Lisäksi toivon kuitenkin, että suunnitelmassa käydään välittömästi käsiksi aloihin, joilla tarvitaan välitöntä toimintaa, erityisesti kun otetaan huomioon, että talousarvion valvontavaliokunnan on tarkoitus keskittyä nimenomaisesti kirjanpitojärjestelmään käsitellessään vastuuvapautta varainhoitovuoden 2001 osalta.

Heaton-Harris (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, myös minä olen tyytyväinen tilintarkastustuomioistuimen kertomukseen, mutta ihmettelen kuitenkin Fabra Vallésin äskeistä lausuntoa. Siinä mukailtiin hyvin mielenkiintoisella tavalla kertomuksen tosiasiallista sisältöä. Mainitsitte lausunnossanne tämänhetkisten julkisten kannanottojen epätasapainon. Olen tästä samaa mieltä. Olisin halunnut palauttaa tasapainon julkisen mielipiteen ja sen välille, mitä komission 300 kyseenalaista tiedottajaa on sanonut äskettäin Marta Andreassenista, ja kiinnittää parlamentin jäsenten huomion siihen, että komissio esti Andreassenia puhumasta tänä aamuna.
Mitä te kirjoitittekaan? Kirjoititte seuraavaa: "Varainhoitovuotta 1994 koskevasta ensimmäisestä tarkastuslausumastaan lähtien tilintarkastustuomioistuin on esittänyt yhä uudestaan tilien luotettavuuteen liittyviä varauksia. Varaukset johtuvat useimmiten kirjanpitojärjestelmän puutteista sekä siitä, että komission toiminnalliset pääosastot eivät aina tiedosta kirjanpitoa koskevien selvitysten ja tarkastusten merkitystä." Lisäksi totesitte: ?Koska kirjanpitojärjestelmä ei ole kattava, varainhoitovuoden lopun tilinpäätöksen valmistelu perustuu paljolti kirjanpidon ulkopuolisiin selvityksiin.? Mielestäni nämä ovat kaksi melkoisen pöyristyttävää toteamusta, ja kumma kyllä ne näyttävät tukevan täsmälleen joitakin samoja asioita, joita komission entinen pääkirjanpitäjä Marta Andreassen on esittänyt.
Jos tilit ovat luotettavia, kuten äsken totesitte, niin miksi tällaisia asioita olisi kirjoitettu vuosikertomukseen? Jos kirjanpito on niin hyvää, miksi niin monet yksikönpäälliköt kieltäytyivät allekirjoittamasta omia tilejään ilman varaumia? Jos tekemänne tarkastukset ovat niin perinpohjaisia, miksi te ette esitä parlamentille sen useiden vuosien ajan pyytämää lukua, joka kertoisi, kuinka suuri osuus varoista menetetään petoksien, huonon hallinnon ja hävikin vuoksi. Tapasitte aiemmin kertoa tämän luvun vertailua varten, ja pystyimme sen avulla arvioimaan, oliko kehitys todella myönteistä.
Lopuksi haluan esittää muutaman kysymyksen komission jäsenelle, sillä olen vakuuttunut siitä, että komission jäsen Schreyer on viisas poliitikko. Olette varmasti kuunnelleet tänään täällä parlamentissa lukuisia poliittisia puheita tilintarkastustuomioistuimen kertomuksista ja siitä, miten ihmiset ovat valmistautuneet vastuuvapauden myöntämiseen. Uskon, että kohtaatte vastaisuudessa lukuisia ongelmia, ja jos tulkitsette poliittisia merkkejä tarkemmin, haluatte käynnistää uudistukset aiempaa nopeammin.
Voisitteko siis poliittisen näkemyksenne perusteella vastata minulle muutamaan hyvin lyhyeen kysymykseen? Kuka allekirjoitti komission kirjanpidon vuonna 2001? Uskon kysyneeni tätä teiltä aikaisemminkin, ja sitä ovat kysyneet teiltä myös lukuisat toimittajat. Haluaisimme todella saada siihen vastauksen. Oliko allekirjoittajana tuolloinen pääkirjanpitäjä? Vai oliko se talousarvioasioiden pääosaston pääjohtaja? Olitteko se te? Vai oliko se joku sihteeri tai komissioon äskettäin palkattu pääkirjanpitäjä? Mitä järjestelmässänne oikein tapahtuu?
Haluamme uudistusta. Parlamentti kehottaa komissiota uudistamaan järjestelmäänsä, ja jos komissio ei aio niin lähiaikoina tehdä, sen on syytä antaa tehtävä jollekulle, joka suoriutuu siitä kunnolla.
Morgan (PSE).
Arvoisa puhemies, myös minä haluan kiittää tilintarkastustuomioistuinta sen tämänvuotisesta kertomuksesta. Olen hyvin pettynyt siihen, että tämä oli ensimmäinen kerta tänä vuonna, kun tilintarkastustuomioistuin on voinut esitellä tarkastuksensa tulokset parlamentissa. Pidän tätä yhtenä parlamentin tärkeimmistä vastuutehtävistä, ja olen hyvin surullinen siitä, että vasta joulukuussa voitiin sisällyttää esityslistalle asia, joka ilmeni jo marraskuussa.
Kertomuksen esitystapa on parantunut hieman, mutta asiakirja on mielestäni edelleen suurelta osin käsittämätön. Se on aivan liian monimutkainen ja esitystapa on huono. Arvoisa presidentti, toivomme, että pyritte selkiyttämään sitä edelleen tulevaisuudessa.
Talousarvion valvontavaliokunta keskittyy tänä vuonna luonnollisesti lähinnä komission kirjanpitojärjestelmään. Tämä ei johdu siitä, että Marta Andreassen on käskenyt meidän tehdä niin, vaan siitä, että tilintarkastustuomioistuin on tuonut näitä puutteita tietoomme jo vuodesta 1994. Komissio on todellisuudessa toiminut erittäin hitaasti näiden uudistusten aloittamisessa, ja on yhä epätodennäköistä, että kattava ja perinpohjainen uudistus toteutettaisiin ennen vuotta 2005. Mielestäni tämä osoittaa kestämätöntä omahyväisyyttä. Meidän on edettävä tässä asiassa paljon enemmän ja asetettava kunnianhimoisempi aikataulu. Tunnustamme kuitenkin, että pyydämme tosiasiassa komissiota tekemään jo nyt enemmän kuin 11:tä EU:n jäsenvaltiota omissa kirjanpidoissaan. Esitämme teille kuitenkin määrätietoisesti vaatimuksia ja haluamme painostaa teitä, jotta täytätte nämä vaatimukset mahdollisimman hyvin.
Tilintarkastustuomioistuin on lisäksi ollut huolimaton, koska se ei ole vieläkään nimennyt ja moittinut niitä jäsenvaltioita, jotka eivät ole valvoneet EU:n varojen käyttöä asianmukaisesti. En usko, että saamme milloinkaan selville todellisia syyllisiä, jollei tilintarkastustuomioistuin muuta pelkurimaista käytöstään ja ala nimetä näitä tahoja.
Lisäksi on todettava aikaisempien puhujien tapaan, että tämä on ensimmäinen vuosi, jona pääjohtajat ovat valvoneet omia pääosastojaan. Kuitenkin 22 pääosastoa on esittänyt varaumia, joihin aiomme tutkimuksissamme perehtyä.
Toinen seikka, jota monet seuraavat mielenkiinnolla, on se, ettei komissio ole sakottanut jäsenvaltioita, jotka rikkovat EU:n direktiivejä. Tämän vuoksi haluankin varoittaa komissiota, että me suhtaudumme tähän asiaan paljon vakavammin. Haluamme, että EU:n rahakirstuun virtaa nykyistä enemmän rahaa sakoista, joita on määrättävä jäsenvaltioille, jotka eivät noudata direktiivejä.

Fabra Vallés
Arvoisa puhemies, tietäen teidän tavanomaiset työkiireenne haluan kiittää teitä vilpittömästi siitä, että olette läsnä. Paljon kiitoksia.
Täällä on esitetty lukuisia erityiskysymyksiä ja yleishuomioita, mutta jotta noudattaisimme edes jossain määrin esityslistaa, muistelen, että jäsen Kuhne kertoi luottavansa jäsen Casacaan. Tietääkseni tämä luottamus on täydellistä ja ehdotonta. Luottamus ei koske ainoastaan häntä vaan myös koko parlamenttia ja kaikkia sen jäseniä. Lisäksi tiedän, että jäsen Casaca tekee tavanomaisesti hyvää työtä.
Täällä on mainittu myös tarkastuslausumaan liittyviä seikkoja. Meiltä kysytään usein, koska voimme antaa myönteisen tarkastuslausuman. Olen vakuuttunut siitä, että sitten, kun juuri aloitettu komission sisäinen valvonta toimii moitteettomasti, voimme antaa myönteisen tarkastuslausuman, koska olen varma, että komissio korjaa ja valvoo omia toimiaan vastaisuudessa.
Miksi emme esittäneet varainhoitoa koskevaa virheprosenttia? Olen todennut useaan otteeseen, kun minulta on sitä kysytty, että virheprosentti antaisi vain vähän tietoa ja se saattaisi johtaa vääriin tulkintoihin. Tämän vuoksi katson, ettei tällaista tietoa pidä antaa.
Lisäksi meille sanotaan, että voisimme antaa alakohtaisia tarkastuslausumia. Kunpa voisimmekin! Sanon näin siksi, että jos meidän resurssimme riittäisivät alakohtaisten tarkastuslausumien antamiseen, me todellakin tekisimme niin. Lisäksi voitte olla varmoja siitä, että saisimme niin myös paljon enemmän tietoa.
Totuus kuitenkin on, että tarkastuslausuman perusteella on tällä hetkellä selkeästi otettava huomioon se, ettei virheistä puhuminen tarkoita aina sääntöjenvastaisuuksista puhumista, eikä sääntöjenvastaisuuksista puhuminen tarkoita aina petoksista puhumista. Virheprosentti kertoo näin ollen virheistä, mutta meidän olisi tarkasteltava näiden virheiden taustoja. Virheprosentti on otantajärjestelmän vuoksi niin pieni, ettemme voi antaa sitä parlamentille, sillä parlamentti pitäisi sitä selkeänä tuloksena, josta käy ilmi juuri se, mitä ihmiset haluavatkin kuulla. Tämän vuoksi virheprosenttia ei anneta.
Valmistelemme uutta tarkastuslausumaa koskevaa menetelmää ja toivomme, että uuden menetelmän ansiosta voimme esittää parlamentin pyytämät tiedot ja että se on riittävä budjettivallan käyttäjän - sekä neuvoston että parlamentin - tarpeisiin.
Jäsen Staes kysyi minulta erästä naispuolista jäsentä koskevasta asiasta. Voin ainoastaan todeta, että kun OLAF tuli tekemään tutkimuksiaan tilintarkastustuomioistuimeen, ovet olivat heille avoinna, kaapit lukitsemattomina ja tietokoneet päällä, ja he saattoivat tutkia kaikkea haluamaansa.
Kysyitte, olemmeko jo ryhtyneet toimenpiteisiin. Tilintarkastustuomioistuin on nähdäkseni omaksunut varovaisen lähestymistavan ja odottaa, että julkisasiamies arvioi OLAFin toimittamaa aineistoa, sillä kyseistä naispuolista henkilöä on vielä kuultava. Mielestäni tilintarkastustuomioistuin ei voi antaa tässä asiassa tuomiota, koska vaikka meitä kutsutaankin tuomioistuimeksi, me emme anna tuomioita vaan pelkkiä suosituksia.
Tämän vuoksi katson, että on järkevää odottaa, että Luxemburgissa oleva julkisasiamies arvioi OLAFin sille toimittaman aineiston. On kuitenkin syytä panna merkille, että tilintarkastustuomioistuimen jäsenistä koostuva ryhmä käsittelee parhaillaan tätä asiaa. Miksikö? Siksi, että asiassa olisi edetty mahdollisimman paljon, ennen kuin julkisasiamies antaa ratkaisuehdotuksensa, millainen se sitten onkin ja minkä arvion hän sitten katsookin asianmukaiseksi antaa.
Jäsen Dell'Alba kertoi olevansa huolissaan. Mielestäni meidän kaikkien pitäisi olla huolissamme. Meidän kaikkien pitäisi olla huolissamme, koska se, parantaako komissio toimintaansa, riippuu meistä kaikista.
Tiedän, että arvoisat jäsenet tekevät velvollisuutensa. Tiedän sen siksi, että työskentelin aiemmin parlamentin jäsenenä, ja muistan, että oli hyvin mukavaa pistää töpinäksi. Minun on kuitenkin todettava, että olen havainnut tilanteen olevan nyt täysin erilainen. Tämä ei tarkoita sitä, että olisin siirtynyt vihollisten leiriin, vaihtanut puolia tai siirtynyt Barcelonan kannattajasta Real Madridin kannattajaksi. Olen sen sijaan havainnut vilpittömästi, että komissio on nyt todellakin erilainen, kuin se komissio, jonka kanssa olin aikaisemmin tottunut työskentelemään. Nykyisessä komissiossa muutoksia tapahtuu päivittäin. Sanotte, ettei näitä muutoksia voida vielä havaita lopputuloksessa. Olette oikeassa, näin on, mutta tiedättekö miksi? Siksi, ettei kyseessä ole pelkästään kasvojenkohotus. Jos näin olisi, tuloksia saataisiin muutamalla pienellä parannustoimella jo kahdessa kuukaudessa. Komissio käy läpi perinpohjaista muutosta. Tämän vuoksi en usko, että havaitsemme mitään muutoksia ennen ensi vuotta.
Katson, että tämä luottamus ja sen vahvistaminen edelleen auttavat. Meidän oltava luottavaisia, emmekä saa unohtaa, että myös hallitukset voivat vaikuttaa komission toiminnan parantamiseen ja yhteisön talousarvioon toteuttamisen tehostamiseen liittyvään nykyiseen ongelmaan. Koska te olette yhteydessä hallituksiin ja valtioihin, teidän on kerrottava tämä myös niille. Katson näin ollen, että kaikkien toimielinten ja hallitusten avulla komissio voi saavuttaa käytännön tuloksia hyvinkin pian.
Totean jäsen Heaton-Harrisille, etten valitettavasti aio vastata entistä pääkirjanpitäjää koskevaan kysymykseen, koska kurinpitomenettely on vielä kesken. Voin ainoastaan todeta, että menettelyssä on tapahtunut virhe, ja että kyseessä on menettelyllinen virhe. Toivon, että voimme kaikki olla samaa mieltä tästä.
Lisäksi jäsen Morganille voin todeta, että teemme parhaamme. Pyydätte meitä tekemään parhaamme, ja me todella teemme parhaamme joka päivä. Lisäämme joka päivä yhteydenottoja toimielimiin ja niiden kanssa käytävää vuoropuhelua toimintamme tehostamiseksi. Toivomme, että tästä toiminnasta on entistä enemmän hyötyä teille. Olen luonnollisesti valmis sitoutumaan tähän. Luulin, että kertomuksen lähestymistavan avulla olisi voitu parantaa joitakin asioita, koska olen ainoastaan voinut pohtia sellaisia seikkoja, joita olisin halunnut tietää, ja esittää ne sitten kertomuksessa. Näyttää siltä, ettei se ole riittänyt, mutta lupaan jäsen Morganille, että pyrimme ensi vuonna vieläkin parempaan.
Staes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan palata lyhyesti aikaisempaan puheenvuorooni. Kysyin tilintarkastustuomioistuimen presidentiltä kolme kysymystä, mutta hän vastasi vain yhteen. Kysyin häneltä erityisesti, voisinko päästä tarkastelemaan asiakirja-aineistoa, jota OLAF on koonnut sen jälkeen, kun esitin petosta koskevan aineistoni tilintarkastustuomioistuimelle. Presidentti ei vastannut tähän. Hän ei myöskään vastannut kysymykseeni siitä, onko tilintarkastustuomioistuimen entistä naispuolista jäsentä koskeva tapaus yksittäinen ja voimmeko luottaa täysin siihen, ettei tällainen menettely ole yleinen tilintarkastustuomioistuimessa.
Kolmanneksi minun on todettava, etten ole lainkaan tyytyväinen presidentin vastaukseen. OLAF toteaa lehdistötiedotteessaan kyseisestä asiasta ensinnäkin seuraavaa: "olemme välittäneet aineiston Luxemburgin oikeusviranomaisille", ja lisää: "OLAF on tässä yhteydessä antanut Euroopan tilintarkastustuomioistuimelle suosituksen kurinpitomenettelyn aloittamisesta kyseessä olevia henkilöitä vastaan ja kyseessä olevien summien takaisinperintämenettelyjen aloittamisesta." Kuulin nyt, että tilintarkastustuomioistuin odottaa Luxemburgista annettavaa oikeudellista arviota. Pelkään tämän vievän vuosia, niin kuin Belgian tuomioistuimissa on tapana. Kehotan vielä voimakkaasti tilintarkastustuomioistuinta toimimaan OLAFin suositusten mukaisesti.

Fabra Vallés
Jäsen Staes, olen pahoillani, etten vastannut kaikkiin kysymyksiinne.
Mitä tulee OLAFin kertomuksen sisältöön, asian oikeudellinen käsittely on kesken niin kauan kuin saamme vastauksen julkisasiamieheltä, eikä tästä voida sanoa enempää.
Annan teille hieman tietoa kertomuksen sisällöstä. OLAF nimittäin ilmaisee kertomuksessaan selvästi, että kyseistä naispuolista jäsentä koskeva tapaus on - tämä on suora lainaus - ?erityistapaus, ja tilintarkastustuomioistuimen sisäiset valvontamenettelyt ovat asianmukaisia?. Tässä kaikki.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission lausunnot 12. ja 13. joulukuuta 2002 Kööpenhaminassa pidettävän Eurooppa-neuvoston kokouksen valmistelusta sekä laajentumisen institutionaalisista näkökohdista.

Haarder
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät entiset kollegani, hyvät parlamentin jäsenet, Kööpenhaminassa pidettävä Eurooppa-neuvoston kokous on Tanskan puheenjohtajakauden lopun tärkeimpiä tapahtumia. Kokouksen esityslistalla on kaksi aihetta: laajentuminen ja laajentumisen vaikutus neuvoston toimintaan.
Valmistelukunnan puheenjohtaja kertoo kokouksessa Eurooppa-neuvostolle valmistelukunnan töiden etenemisestä ja Eurooppa-neuvosto tapaa Euroopan parlamentin puhemiehen Coxin. Käsittelen ensin jälkimmäistä asiaa. Euroopan parlamentin puhemiehen kuuleminen on Eurooppa-neuvoston kokouksissa tietenkin vakiintunut perinne, jota valtioiden ja hallitusten päämiehet pitävät tärkeänä ja arvostavat suuresti. Toimielimille on tärkeää, että niillä on säännöllisin aikavälein mahdollisuus vaihtaa mielipiteitään ja keskustella Eurooppaa koskevista tärkeistä asioista, kuten mekin tänään teemme. Myös Tanskan pääministeri ja minä harjoitimme tätä säännöllistä vuoropuhelua, kun komission puheenjohtaja Prodi ja parlamentin puhemies Cox vierailivat luonamme. Olen melko varma, että keskustelumme ovat heillä vielä tuoreessa muistissa.
Jos ja kun laajentumisesta päätetään Kööpenhaminassa, se on jälleen osoitus siitä, että toimielimet ovat tehneet viime vuosina ahkerasti töitä ja tehokasta yhteistyötä.
Tärkein aihe Eurooppa-neuvoston Kööpenhaminan kokouksen esityslistalla on laajentuminen. Laajentumisneuvotteluissa on edetty erittäin nopeasti muutaman kuukauden aikana. Olemme pian tekemässä päätöstä, jolla sinetöidään Euroopan mantereen jälleenyhdistyminen: neuvottelut saadaan päätökseen ja päätös tehtyä ensimmäisten ehdokasvaltioiden liittymisestä 1. toukokuuta 2004. Neuvottelut ovat olleet erittäin vaikeita ja monimutkaisia, eikä asiaa ole vieläkään ratkaistu. Neuvottelujen saaminen päätökseen vaikuttaa nyt todella mahdolliselta, ja se on ensisijaisesti Eurooppa-neuvoston Brysselin kokouksessa saavutettujen myönteisten tulosten ansiota.
Kuten tiedätte, Brysselin Eurooppa-neuvoston mielestä vuoden 2004 alussa voidaan ottaa jäseniksi kymmenen maata. Nyt käydään lopullisia ja ratkaisevia neuvotteluja. Viime viikolla puheenjohtajavaltio esitteli jokaiselle ehdokasvaltiolle neuvottelutarjouksen. Ne ovat samalla puheenjohtajavaltion ehdotus lopullisiksi neuvotteluratkaisuiksi. Niissä otetaan huomioon mahdollisuuksien mukaan kannat, joita ehdokasvaltiot ovat esittäneet erillisissä neuvotteluissa, ja noudatetaan laajentumisen rahoituskehystä eli Berliinissä tehtyä sopimusta ja lokakuussa pidetyn Eurooppa-neuvoston kokouksen päätöksiä.
Puheenjohtajavaltio toivoo, että ennen Kööpenhaminan Eurooppa-neuvoston kokousta käytävissä neuvotteluissa ratkaistaisiin mahdollisimman monia asioita, sillä lopulliset neuvottelut eivät arvatenkaan suju ongelmitta. Sekä nykyiset jäsenvaltiot että uudet jäsenvaltiot ovat kuitenkin valmiita kompromisseihin, joten olen varma, että neuvotteluissa onnistutaan.
Laajentumisprosessi ei kuitenkaan pääty Kööpenhaminan kokoukseen. Eurooppa-neuvosto haluaa antaa uutta pontta myös Bulgarian ja Romanian liittymiselle, ja sen edistämiseksi aiotaan päättää yksityiskohtaisista etenemissuunnitelmista ja aikatauluista sekä liittymistä valmistelevasta tuesta. Komissio antoi 13. marraskuuta tiedonannon, joka koskee näiden maiden etenemissuunnitelmia, ja se on askel oikeaan suuntaan.
EU ilmaisi Eurooppa-neuvoston lokakuussa pidetyssä edellisessä kokouksessa tyytyväisyytensä Turkin uusiin uudistustoimiin. EU-maat olivat yksimielisiä korostaessaan, että Turkissa on tehty monia tärkeitä uudistuksia, joilla on nopeutettu liittymisneuvottelujen aloittamista Turkin kanssa. Turkin liittymisprosessissa noudatetaan samoja periaatteita ja vaatimuksia kuin muidenkin ehdokasvaltioiden kanssa. EU valmistelee parhaillaan Turkin ehdokkuuden seuraavaa vaihetta, ja päätös neuvottelujen aloittamisesta tehdään Kööpenhaminan Eurooppa-neuvostossa.
Puheenjohtajavaltio toivoo, että Kyprosta koskevaan kysymykseen saadaan vastaus ennen Kööpenhaminan kokousta. Unioni antaa täyden tukensa Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin ponnisteluille, jotta asiassa päästäisiin ratkaisuun. Jos Kyproksen poliittisessa konfliktissa ei päästä ratkaisuun Kööpenhaminan huippukokouksessa, EU tekee päätöksen Kyproksen liittymisestä vuoden 1999 Helsingin Eurooppa-neuvoston päätelmien perusteella.
Uusien jäsenvaltioiden liittymispäivän asettamiseen liittyy paljon asioita, joilla on institutionaalisia seurauksia, ja on päivänselvää, että parlamentin on osallistuttava tiiviisti näistä seurauksista käytäviin keskusteluihin. Itse olen saanut kunnian ilmoittaa parlamentille keskustelujen eri vaiheista, ja olen jo osallistunut asioista käytyihin keskusteluihin. Barón Crespo käsitteli tätä ja muitakin asioita edellisessä Strasbourgin istunnossa, ja ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan viimeviikkoisessa kokouksessa aiheesta keskusteltiin pitkään.
Puheenjohtajavaltio ymmärtää täysin, miksi parlamentti on erittäin kiinnostunut laajentumisen institutionaalisista seurauksista ja miksi se haluaa, että asioista keskusteltaisiin avoimesti. Samalla on kuitenkin kiinnitettävä huomiota siihen, että käynnissä on myös monimutkainen laajentumiseen liittyvä neuvotteluprosessi. Asioista on päästävä yhteisymmärrykseen sekä neuvoston (ja muidenkin toimielinten) sisällä että erityisesti uusien jäsenvaltioiden kanssa. Voidaan siis sanoa, että kyseessä on jatkuva ja vaativa prosessi, jossa on vielä ratkaisemattomia kysymyksiä.
Institutionaaliset kysymykset edellyttävät pikaista ratkaisua, ja niitä syntyy pakostakin laajentumisen yhteydessä. Liittymissopimuksen kannalta olennaisia kysymyksiä ovat yksittäisten maiden äänten painottaminen neuvostossa ja maiden edustus Euroopan parlamentissa. Meidän on nyt ryhdyttävä laatimaan tarkkoja säännöksiä siirtymäkautta varten. Toisin sanoen primäärilainsäädäntö ja liittymissopimus on saatava vastaamaan toisiaan. Tässä yhteydessä haluaisin huomauttaa, että parlamentin on hyväksyttävä sopimus ja että sekä nykyisten että uusien jäsenvaltioiden on ratifioitava liittymissopimus.
Liittymisen päivämääräksi on sovittu 1. toukokuuta 2004. Päivästä päätettiin yksityiskohtaisten keskustelujen jälkeen, kun oli selvitetty, mikä oli suotavaa ja mahdollista nykyisten ja uusien jäsenvaltioiden ratifiointimenettelyjen kannalta. Uusien jäsenvaltioita kohtaan on reilua, ettei liittymistä viivytetä yhtään sen pitempään kuin on pakko. Mielestäni tämä koskee kaikkia, niin parlamenttia, neuvostoa kuin komissiotakin. Tämä tarkoittaa sitä, että tarvitsemme jonkinlaisia siirtymävaiheen järjestelyjä. Niitä tarvittiin myös edellisten laajentumisten yhteydessä.
Parlamentissa on ehdotettu, että Euroopan parlamentin vuoden 2004 vaalit pidettäisiin aikaisemmin, esimerkiksi 9. toukokuuta. Kannatan ehdotusta. Asiasta keskusteltiin usean vuoden ajan välittömillä vaaleilla valitsemista koskevan säädöksen uudistamisen yhteydessä. Tarkistettu säädös julkaistiin hiljattain (21. lokakuuta 2002) yhteisöjen virallisessa lehdessä. Vaalien ajankohdaksi on esitetty erilaisia päivämääriä, mutta turhaan. Niin valitettavaa kuin se onkin, en usko, että uusia ehdotuksia hyväksytään. Puheenjohtajavaltio ei kuitenkaan ole taho, joka vastustaa uuden, aikaisemman päivämäärän valintaa.
Toivottavasti parlamentti ymmärtää, millainen tilanne komissiossa vallitsee, kun uudet jäsenvaltiot ovat liittyneet mutta uutta komissiota ei ole vielä nimitetty. Ratkaisuksi ei tietenkään riitä myöskään se, että komission salkut jaettaisiin vain puolen vuoden ajaksi.
Puheenjohtajavaltio toivoo parlamentin hyväksyvän, ettei parlamenttia pyydetä kuulemaan tai hyväksymään uusien jäsenvaltioiden väliaikaisia komission jäseniä. Näin vältytään siltä, että uudella parlamentilla olisi ennakkoasenteita uutta komissiota kohtaan. Sellaista käytäntöä ei tietenkään voitaisi hyväksyä, että uusien jäsenvaltioiden komission jäsenet saisivat hyväksynnän parlamentilta, jossa uusien jäsenvaltioiden parlamentin jäsenillä ei ole vielä äänestysoikeutta.
Ehdotetun järjestelyn avulla vältyttäisiin siltä, että Euroopan komission puheenjohtajaksi nimitetyllä henkilöllä olisi ennakkoasenteita valittaessa uuden komission jäsenehdokkaita. Jos uusien jäsenvaltioiden komission jäsenille ei jaeta salkkuja ennen uuden komission nimittämistä, on selvää, ettei parlamentin asiantuntijavaliokuntien kannata kuulla ehdokkaita tai tarkastella heitä sellaisten erityisalojen osalta, joita heille ei ole osoitettu. Tämän vuoksi toivon parlamentin suostuvan siihen, että komission uudet jäsenet nimitetään siirtymäkaudeksi yksinkertaistettua menettelyä noudattaen, kunnes nimitetään uusi komissio, jolloin parlamentti osallistuu valintaan täysimääräisesti.
Lisäksi on ratkaisematta kysymys uusien jäsenvaltioiden täysivaltaisesta osallistumisesta tulevaan hallitustenväliseen konferenssiin. Neuvostolla on selkeä kanta asiasta. Uusille jäsenvaltioille on annettava vanhojen jäsenvaltioiden kanssa samanarvoinen asema neuvotteluissa, joissa keskustellaan niiden ja meidän yhteisestä tulevaisuudesta, ja vanhojen jäsenvaltioiden tavoin niillä on oltava veto-oikeus. Emme voi hyväksyä muunlaisia ratkaisuja.
Olen yrittänyt selittää laajentumisen monimutkaisia institutionaalisia seurauksia, ja odotan innolla aiheesta käytävää keskustelua. Seuraan keskustelua tarkasti ja suhtaudun avoimesti kaikkiin hyviin ja realistisiin ratkaisuehdotuksiin. Neuvosto keskustelee laajentumisen institutionaalisista seurauksista jälleen yleisten asioiden neuvoston maanantain ja tiistain kokouksissa.
Osallistumisestani perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan 10. joulukuuta pidettävään kokoukseen on jo sovittu. Kokouksessa minulla on mahdollisuus kertoa toimivaltaiselle parlamentin valiokunnalle viimeisimmistä tapahtumista ja keskustella tapahtumien merkityksestä. Mielestäni on luonnollista, että keskusteluja käydään juuri tuossa valiokunnassa, mutta jos parlamentti haluaa, että asiasta keskusteltaisiin tuolloin 10. joulukuuta jollain muulla foorumilla, olen tietenkin valmis osallistumaan keskusteluun.
Sevillan Eurooppa-neuvosto kehotti puheenjohtajavaltio Tanskaa edelleen miettimään, kuinka puheenjohtajuus järjestetään laajentuneessa EU:ssa. Puheenjohtajavaltiota pyydettiin esittämään asiasta alustava mietintö Kööpenhaminan kokouksessa. Se tarkoittaa, että asiasta voidaan käydä suuntaa-antavia alustavia keskusteluja Kööpenhaminassa. Puheenjohtajavaltion mietinnössä esitetään kolme ehdotusta puheenjohtajuuden järjestämiseksi tulevaisuudessa, ja siinä sivutaan kysymystä korkean edustajan aseman vahvistamisesta ja mahdollisuutta perustaa Eurooppa-neuvostolle vaalein valittava puheenjohtaja.
Tarkoituksena ei ole, että Eurooppa-neuvosto valitsee jonkin ehdotuksista. Puheenjohtajavaltio ehdottaa, että puheenjohtajuuden järjestämistä tarkastellaan edelleen sekä neuvostossa että valmistelukunnassa, jossa puheenjohtajuuskeskustelu on osa yleistä toimielimistä käytävää keskustelua.
Valmistelukunnan puheenjohtaja selostaa Kööpenhaminan kokouksessa töiden etenemisestä valmistelukunnassa. Tämä vuoropuhelu on erittäin tärkeää. Valmistelukunta otti ratkaisevan askeleen viime kuussa esitellessään perustuslakiluonnoksen. Puheenjohtajan esittämän tekstin yksityiskohdista on käyty vilkasta keskustelua. Valmistelukunnan lopullisen esityksen perusta on hahmottumassa. Tässä yhteydessä on mukava todeta, että perustuslakiluonnoksen ansiosta on virinnyt Euroopan laajuista keskustelua Euroopan tulevaisuudesta. Laaja keskustelu edistää yhteistä tavoitettamme eurooppalaisesta yhteistyöstä, jota on tarkoitus tehdä enenevässä määrin demokratian periaattein ja kansan tukemana.
Puheenjohtajavaltio on koko kautensa ajan pyrkinyt varmistamaan, että valmistelukunnan työ etenee siten että se voi tarjota hallitustenväliselle konferenssille perusteellisen ja hyvin valmistellun lähtökohdan.
Lausunnostani on käynyt selvästi ilmi, että Eurooppa-neuvoston esityslista on laaja ja kunnianhimoinen. Toivon ja uskon, että kaikki kokoukseen osallistuvat maat ovat halukkaita tekemään tarvittavia myönnytyksiä ja edistävät mainitsemieni tärkeiden päätösten tekemistä.
Kööpenhaminassa on tarkoitus tehdä historiallinen päätös yhteisön kaikkien aikojen mittavimmasta laajentumisesta, ja rohkenen väittää, että tällä laajentumisella on kauaskantoisimmat seuraukset ja laajimmat historialliset mittasuhteet. Parlamentin viime kuussa käymät laajat keskustelut laajentumisesta ovat vain yksi esimerkki parlamentin voimakkaasta tahdosta ja sen toimista hankkeen toteuttamiseksi. Kuten alussa totesin, hanke toteutuu ainoastaan, jos kaikki kolme toimielintä tekee tiivistä yhteistyötä. Mielestäni ne ovat tehneetkin niin, ja haluan kiittää parlamenttia vielä kerran selkeistä viesteistä, joita se on antanut jatkuvasti keskusteltaessa tulevasta laajentumisesta.
Puhemies.
Mainitsette aikovanne osallistua perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan 10. joulukuuta 2002 pidettävään kokoukseen, jotta voitte ottaa puheeksi joitakin näitä institutionaalisia kysymyksiä. Kööpenhaminassa järjestetään myöhemmin samalla viikolla puheenjohtajakokouksen tapaaminen, johon osallistuu Tanskan pääministeri. Ehkä voisimme yrittää ryhmien sisäisissä keskusteluissa pohtia, kuinka joitakin kantoja voitaisiin sovitella ja missä määrin olisi mahdollista edistää instituutioita koskevien arkaluonteisten kysymysten ratkaisemista.

Prodi
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, hyvät parlamentin jäsenet, vuonna 1993 pidetyssä Kööpenhaminan Eurooppa-neuvostossa aloitettiin meneillään oleva unionin historian mittavin laajentumisprosessi. Tuo prosessi lähenee nyt loppuaan lähes kymmenen vuoden jälkeen. Valtioiden ja hallitusten päämiehet kokoontuvat ensi viikon lopulla jälleen Tanskan pääkaupunkiin, jossa heidän on määrä tehdä lopulliset päätökset laajentumisesta.
Mitä asioita Kööpenhaminan esityslista sisältää? Se sisältää lähinnä kolme asiaa. Liittymisneuvottelut on saatava päätökseen niiden kymmenen ehdokasvaltion kanssa, jotka mainittiin viime lokakuussa annetussa komission kertomuksessa, Bulgarian ja Romanian liittymistä edeltävää strategiaa on vahvistettava maiden jäsenyysvalmistelujen jouduttamiseksi ja Turkin ehdokkuuden etenemisestä on päätettävä. Käsittelen näitä kolmea asiaa tänään laajemmin.
Ensin haluan sanoa muutaman sanan päätöksistä, jotka on tehtävä selvitäksemme vuoden 2004 kolmesta suuresta muutoksesta, jotka ovat uusien jäsenvaltioiden liittyminen, uuden komission nimittäminen ja Euroopan parlamentin vaalit. Meillä on nyt tilaisuus muokata vuoden 2004 poliittisille ja institutionaalisille tapahtumille laadittavaa rankkaa aikataulua sen perusteella, miten parlamentti suhtautuu uusien jäsenvaltioiden liittymistä ja parlamentin vaaleja koskeviin lukuisiin päivämääriin. Komissio voi tarpeen mukaan tarkistaa ja täydentää neuvostolta saatavia suosituksia, jotta parlamentin erityistarpeet otetaan huomioon mahdollisimman tarkasti.
Ehdottaisin, että noudatetaan kaikkein käytännöllisintä järjestystä, ja jos asioista ei määrätä perussopimuksessa, niistä pitäisi päättää terveen järjen mukaisesti. Poliittisesti olisi erittäin tärkeää, että parlamentin vaalit saisivat keskeisen sijan laajentumiseen liittyvissä toimielinjärjestelyissä. Uusista jäsenvaltioista valitut jäsenet pääsevät välittömästi uuden parlamentin täysivaltaisiksi jäseniksi ja voivat oikeutetusti osallistua komission nimittämiseen. Komission jäsenet astuvat virkaansa niin pian kuin mahdollista.
Entä millaiselta Kööpenhaminan huippukokous näyttää esityslistan tärkeimmän asian eli laajentumisen osalta? Brysselin Eurooppa-neuvostossa sovittiin unionin laajat suuntaviivat kymmenelle ehdokasvaltiolle tehtävistä ehdotuksista, jotka koskevat erityisesti maatalous- ja talousarvioasioista. Eurooppa-neuvoston päätelmät esiteltiin välittömästi ehdokasvaltioiden valtioiden ja hallitusten päämiehille, jotka olivat niihin yleisesti tyytyväisiä. Jäljellä on kuitenkin useita asioita, jotka on ratkaistava, ennen kuin sopimuksesta saadaan kaikkia osapuolia tyydyttävä. Neuvoston puheenjohtaja ja komissio ovat tehneet ja tekevät edelleenkin lakkaamatta työtä edistääkseen sopimukseen pääsemistä.
En käsittele asiasta käytyjä keskusteluja yksityiskohtaisesti, mutta esitän yleiskatsauksen tärkeimmistä kysymyksistä. Ensiksikin meidän on sovittava periaatteesta, jonka kaikki hyväksyvät. Ehdokasvaltioiden ei pitäisi saada vuosina 2004, 2005 ja 2006 Euroopan unionilta nettomääräisesti vähemmän tukea kuin vuonna 2003. Toiseksi ehdokasvaltiot tarvitsevat apua valmistautuakseen paremmin unionin ulkorajojen valvontaan. Toisin sanoen meidän on varmistettava, että ehdokasvaltiot pystyvät toteuttamaan Schengen-sopimuksen edellyttämät toimet asianmukaisesti. Lisäksi on ratkaistava joitakin maatalouspolitiikkaan liittyviä erityiskysymyksiä.
Komissio antaa ennen kaikkea täyden tukensa puheenjohtajavaltio Tanskan pyrkimyksille päästä näissä kaikissa asioissa tarvittavaan sopuratkaisuun. Jotkin jäsenvaltiot ovat suhtautuneet varauksellisesti ehdokasvaltioille osoitetun ehdotuksen sisältöön. Komissio ei kuitenkaan yhdy näiden jäsenvaltioiden mielipiteeseen. Neuvoston tehtävää hoitavan puheenjohtajan Rasmussenin tavoin olen sitä mieltä, että ehdokasvaltioille olisi tehtävä kohtuullinen ehdotus - ehdotus, jonka avulla ne voivat puolustaa Kööpenhaminan kokouksen tuloksia omien maidensa kansalaisille. Brysselin Eurooppa-neuvostossa asetetuissa puitteissa on pysyttävä, mutta asiassa tarvitaan myös avoimuutta, joustavuutta ja avokätisyyttä.
Toiseksi esitin ehdokasvaltioiden johtajille viime viikolla julkisesti pyynnön, että he suhtautuisivat realistisesti tähän neuvottelujen viimeiseen vaiheeseen. On totta, että useat kysymykset ovat edelleen vailla vastausta ja aikaa on enää muutama päivä. Liikumme heikoilla jäillä, ja eteenpäin on pakko päästä. Historia on osoittanut, että suppeasta, vaikkakin laillisesta, alakohtaisesta edusta on luovuttava toisinaan yleisen edun hyväksi. Se on demokratian laki, ja sitä on noudatettava. Toistan sen tosiasian, että lopullisen ratkaisun useimmista näkökohdista on päätettävä yleisten asioiden neuvoston seuraavassa kokouksessa 9. ja 10. joulukuuta, sillä emme voi jättää kymmeniä yksityiskohtia Kööpenhaminan Eurooppa-neuvoston ratkaistavaksi.
Arvoisat parlamentin jäsenet, tämän vuoksi vetoankin täällä parlamentissa ehdokasvaltioiden ja 15 jäsenvaltion johtajien ymmärtäväisyyteen. Jäljellä olevat ongelmat on ratkaistava nopeasti samassa kumppanuuden ja ystävyyden hengessä kuin liittymisneuvottelujakin on koko ajan käyty.
Haluan myös kommentoida Kyproksen kanssa käytävien liittymisneuvottelujen viimeisiä tapahtumia. Kuten tiedätte, Euroopan unioni on tukenut aina Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin Kofi Annanin toimia, ja muutaman viimeisen viikon aikana hän on osoittanut rohkeaa aloitteellisuutta ehdottaessaan kokonaisvaltaista suunnitelmaa asian ratkaisemiseksi. Komissio antaa täyden tukensa Kofi Annanin suunnitelmalle. Neuvottelujen osapuolet ovat suhtautuneet suunnitelmaan lähinnä myönteisesti ja katsovat ehdotusten muodostavan sopivan perustan sopimukselle. Osapuolet antavat muutaman päivän kuluttua omat ehdotuksensa. Toivomme, että niiden ansiosta Kofi Annanin työ ratkaisun löytämiseksi helpottuu. Komissio on todennut jo julkisesti, että se on valmis ottamaan huomioon sopimuksen ehdot Kyproksen liittymisvalmisteluissa, ja komissio pyrkiikin tekemään niin, jos sellaiseen sopimukseen päästään. Kyproksen ehdokkuuteen sovelletaan joka tapauksessa yhä Helsingin Eurooppa-neuvostossa tehtyjä sitoumuksia.
Bulgarian ja Romanian liittymisprosessin edistämiseksi Kööpenhaminan Eurooppa-neuvoston on hyväksyttävä komission laatimat ehdotukset yksityiskohtaisiksi etenemissuunnitelmiksi ja tarkat aikataulut sekä liittymistä valmistelevan tuen lisääminen. Kuten tiedätte, Bulgaria ja Romania ovat ehdottaneet vuotta 2007 liittymisvuodeksi, ja komission mielestä on tehtävä kaikki mahdollinen tavoitteen saavuttamiseksi.
Lopuksi muutama sana Turkista. Parlamentti on jo keskustellut asiasta perusteellisesti. Tavattuani yhdessä komission jäsenen Verheugenin kanssa AKP-puolueen johtajan Erdoganin haluaisin esittää komission kannan asiasta vielä kerran. Helsingin Eurooppa-neuvoston päätelmien perusteella komissio pitää Turkkia tasavertaisena ehdokkaana muiden ehdokkaiden kanssa, ja täten sille asetetaan samat vaatimukset. Komission lokakuussa antama kertomus Turkista perustui puolueettomaan tietoon, jonka oikeellisuutta kukaan ei kyseenalaistanut. Siinä todettiin, että Turkki on edistynyt Kööpenhaminassa asetettujen poliittisten arviointiperusteiden täyttämisessä. Jäljellä olevia ongelmia mainittiin myös. Lyhyesti voidaan todeta, että Turkki on edistynyt paljon, mutta työtä on vielä paljon jäljellä. Turkin hallituksen esittämä uusi lainsäädäntöohjelma on osoitus edistymisestä. Hallitus todellakin aikoo esittää Turkin parlamentille useita lakeja ja jopa perustuslakiin tehtäviä tarkistuksia demokratian ja ihmisoikeuksien vahvistamiseksi Turkissa.
Euroopan unionin on kannustettava Turkin liittymisprosessin etenemistä. On omien etujemme mukaista, että Turkin kaltainen suuri kumppanimaa, jolla on erittäin suuri strateginen, poliittinen ja taloudellinen merkitys, vahvistaa instituutioitaan, lisää demokratiaa ja sitoutuu yksiselitteisesti noudattamaan kanssamme samoja arvoja ja periaatteita. Ennen kuin teemme mitään peruuttamatonta, meidän on varmistettava, että Turkki täyttää täysin kaikki ehdot, sillä näin on tehty muidenkin ehdokasvaltioiden kanssa.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ajatus lähenevästä unionin jäsenyydestä on antanut uusia poliittisia ja taloudellisia näkymiä miljoonille eurooppalaisille. Ennen kaikkea he saavat siitä toivoa. Toivo on politiikan harvinaisin ja samalla arvokkain tuotos. Näiden ihmisten lähihistoria ei ole ollut kaunista, mutta nyt heillä on toivoa paremmasta tulevaisuudesta - arvokkaasta, vapauteen ja hyvinvointiin perustuvasta tulevaisuudesta. Olen varma, että tuo toivo antaa pontta unionin toimille useiden vuosien ajaksi ja että yhdessä uusien jäsenvaltioiden hallitusten ja kansalaisten kanssa saavutamme merkittäviä tuloksia.
Verheugen
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, muutoksia ja edistymistä tapahtuu nykyään päivittäin ja jopa tunneittain, joten voin kuvailla tilannetta vain hetkellisen otoksen perusteella. Tuo otos tuo mieleen useita Kööpenhaminan kokoukseen liittyviä havaintoja.
Ensiksikin on todettava, että tavoite on vielä saavuttamatta. Jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden näkemykset asioista ovat edelleen hyvin erilaisia, ja jos Kööpenhaminassa todella halutaan saada aikaan tuloksia, se edellyttää runsaasti poliittista rohkeutta, kaukonäköisyyttä ja vahvaa johtajuutta. Olen luonnollisesti iloinen kuullessani, että asialla on historiallinen ulottuvuus, jota ei saa romuttaa yksityiskohdilla. Luuletteko, etten tiedä sitä? Kuitenkin myös suuret ja historialliset hankkeet edellyttävät rahoitusta ja sitä, että edetään asianmukaisesti oikeassa järjestyksessä, ja meidän on selviydyttävä niistä vaikeuksista, joita edessämme tällä hetkellä on. Olen kuitenkin varma, että valtioiden ja hallitusten päämiehet ymmärtävät, millaisia riskejä joutuisimme ottamaan, jos ratkaisua ei synny, ja millaisia myönnytyksiä Kööpenhaminassa on vielä tehtävä.
Toiseksi haluan huomauttaa, ettei Kööpenhaminan esityslistaa saisi ylikuormittaa. Kohdistan sanani tuleville jäsenvaltioille, joita todellakin kehotan tekemään kaikkensa ratkaistakseen lukuisat kahdenväliset kysymykset ja keskeneräiset neuvottelut ensi viikon alkuun mennessä. Mielestäni heillä on siihen erittäin hyvät mahdollisuudet. Tässä yhteydessä haluan huomauttaa myös jäsenvaltioille, ettei niiden pitäisi antaa periksi houkutukselle pitää suurta laajentumispäätöstä keinona ajaa tiettyjä kansallisia etuja. Olen jossain määrin huolestunut siitä, että olen jo huomannut, kuinka ensimmäisiä sopimattomia päätöspaketteja ollaan lyömässä lukkoon.
Kolmanneksi meidän on päästävä ratkaisuun, jossa ei ole voittajia eikä häviäjiä, sillä tällaista ratkaisua tavoittelevat tulevat epäonnistumaan. Ratkaisun on oltava sellainen, jossa olemme kaikki vain voittajia ja jossa ensisijainen voittaja on koko Eurooppa. Kaikkien pitäisi siis olla selvillä siitä, että puheenjohtajavaltion esittelemä ja nyt käsiteltävänä oleva ehdotus, joka on laadittu yhteistyössä komission kanssa ja jota komissio kannattaa sellaisenaan, on reilu ja tasapuolinen jäsenvaltioille. Vaikka nyt ollaankin järjestämässä Berliinissä suunnitellun kuuden valtion sijaan kymmenen valtion liittymistä, puheenjohtajavaltio Tanskan ehdotus on yli 2 miljardia euroa alhaisempi kuin Berliinissä asetettu yläraja. Tästä syystä ehdokasvaltiot voivat perustellusti kysyä, miksi varoja ei yhtäkkiä olekaan saatavilla samaa määrää kuin vuonna 1999 suunniteltiin kuudelle valtiolle, vaikka nyt on kyse kymmenestä valtiosta. Tuohon kysymykseen on vaikea vastata, ja toivon, että asialle tehdään jotakin.
Minun on todettava, että Euroopan unionille laadituista säännöistä aiheutuu yksi ongelma. Uusien jäsenvaltioiden täytyy osallistua maksuihin täysimääräisesti alusta alkaen, mutta kuten tiedätte, varojen siirtyminen on hidasta ja siihen pätee tietyt säännöt. Sen lisäksi, että meidän on estettävä uusien jäsenten muuttuminen nettomaksajiksi, ongelmana on myös se, että uusien jäsenvaltioiden talouksien on pysyttävä tasapainossa. Siinä on tämänhetkinen ongelmamme.
Lopuksi haluan vielä todeta, että käsiteltävänä olevassa ehdotuksessa on jo otettu huomioon useita ehdokasvaltioiden perusteluja ja toiveita, ja siihen sisältyy monia uusia ehdotuksia, joista tärkein on mielestäni Schengen-järjestelyn toteuttaminen. Siinä esitetään uusien jäsenvaltioiden tukemista unionin ulkorajojen turvaamisessa. Mielestäni tämän ajatuksen paras puoli on se, että kansalaiset saadaan vakuuttuneiksi siitä, että varoja käytetään kaikkien etujen mukaisesti.
Koska puheenjohtaja Prodi on jo puhunut Romaniasta, Bulgariasta, Kyproksesta ja Turkista, minun ei tarvitse toistaa samoja asioita. Haluan kuitenkin esittää harkittavaksenne muutaman ajatuksen. Emme vuosikymmeniin ole olleet näin lähellä Kyproksen kysymysten ratkaisemista, ja siihen on todellakin nyt mahdollisuus - mahdollisuus, jonka menetämme, jos emme hyödynnä sitä ennen Kööpenhaminan kokousta. Juuri tällaisella hetkellä myönteisillä merkeillä on suuri merkitys. Euroopan toimielimet tekisivät siis oikein ja asianmukaisesti, jos ne jo ennen Kööpenhaminan kokousta ilmaisisivat selvästi kannattavansa sitä, että kansainvälinen yhteisö kantaisi oman vastuunsa niistä suurista tehtävistä, joita jää vielä tekemättä, kun Kyproksen asia on ratkaistu. Kyproksella on paljon raskaita taakkoja harteillaan, eikä se selviä niistä yksin, ja se on riippuvainen kansainvälisen yhteisön tuesta. Mitä nopeammin kansainvälinen yhteisö ilmoittaa olevansa valmis tarjoamaan tukea sitä enemmän Kyprokselta löytyy kenties halukkuutta hyväksyä Yhdistyneiden Kansakuntien ehdotus.
Kaiken kaikkiaan voimme mielestäni olla tyytyväisiä saavuttamaamme tilanteeseen. Nyt jäljellä on vielä viimeinen suuri koitos, jossa on otettava huomioon se, että aika on käymässä vähiin. Olemme usein puhuneet mahdollisuuden hyödyntämisestä. Minulla ei ollut aavistustakaan, kuinka totta se on. Meidän kaikkien on otettava huomioon, että jokainen kuukausi, jonka epäröimme, muuttaa asiat entistä monimutkaisemmiksi. Olen täysin vakuuttunut siitä, että jo kuudessa kuukaudessa jäsenvaltioiden talousarvioiden tilanne tekisi ratkaisuun pääsemisen lähes mahdottomaksi. Voin siis vain sanoa, että ratkaisu on tehtävä nyt, ja kaikkien osapuolten on vastustettava esteitä kaikin voimin.
Poettering (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, haluan pyytää teiltä aluksi suvaitsevaisuutta, sillä aion tehdä jotakin, mitä en ole tehnyt koskaan aikaisemmin eli lähteä istuntosalista välittömästi puheenvuoroni jälkeen. Syy tähän on se, että Turkin televisio on ilmoittanut, toisin kuin oli sovittu, että minä ja jäsen Watson olemme valmiita keskustelutilaisuuteen kello 17 alkaen. En halua antaa itsestäni poliittisesti väärää kuvaa, joten suostun siihen, vaikka en muutoin suostu tällaisiin pyyntöihin, jos niistä ei ole sovittu ennakolta.
Käsitelläänpä sitten Kööpenhaminan kokousta. Kööpenhaminasta Kööpenhaminaan! Toivotan puheenjohtajavaltio Tanskan järjestämälle valtioiden ja hallitusten päämiesten huippukokoukselle menestystä jäljellä olevien asioiden ratkaisussa. Kööpenhaminan huippukokous on muistettava laajentumisen huippukokouksena. Turkki ei kuitenkaan saa olla ainoa keskustelunaihe. Vaikka Turkin asia onkin tärkeä, Kööpenhaminan kokouksessa on osoitettava, että Itä- ja Keski-Euroopan kansat sekä Malta ja Kypros liittyvät Euroopan unioniin, joka on arvoihin perustuva yhteisö. Se on kokouksen keskeisin asia. Kööpenhaminan kokouksessa on saatava päätökseen 1980- ja 1990-lukujen historiallinen prosessi, ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja, toivotan teille kokoukseen menestystä.
Allekirjoitan täysin vilpittömästi sen, mitä komission edustaja puheenjohtaja Prodi ja komission jäsen Verheugen ovat sanoneet, ja haluan kiittää heitä sekä neuvosto puheenjohtajaa tehdystä työstä. Oman ryhmäni puolesta haluaisin muistuttaa, että vaikka Tanskan ehdotus hyväksyttäisiinkin, meillä on jäljellä vielä 2,391 miljardia euroa. Olettaen siis, että komission jäsenen Verheugenin mainitsema luku on oikea. Jokainen euro on tärkeä, ja kuten puheenjohtaja Prodi tietää, olen todellakin vakauden kannattaja, mutta Kööpenhaminan kokouksen tuloksena ei saa syntyä tilanne, että laajentumishanketta lykätään, koska talousasioita ei päästä yhteisymmärrykseen. Ryhmäni vetoaa täten hallituksiin, ettei Kööpenhaminan kokousta jätetä tuloksettomaksi.
Hyvät parlamentin jäsenet, mielestäni olisi murheellista, jos emme pääsisi sopimukseen Puolan kanssa, sillä maa toimi Euroopan muutosten vetovoimana. Historiallisten seikkojen kertaaminen on turhaa, sillä olen kerrannut niitä riittävän usein. Olisi myös murheellista, jos emme pääsisi sopimukseen tämän maan kanssa, sillä Puolaa on kiitettävä muiden joukossa Euroopan suuresta muutoksesta. Tästä syystä pyydämme valtioiden ja hallitusten päämiehiä toimimaan ja mahdollistamaan ratkaisun syntymisen.
Käsittelen seuraavaksi Turkkia. Hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan yhteisöjen tuomioistuin täyttää tänään 50 vuotta tai ainakin se kokoontui ensimmäisen kerran 50 vuotta sitten 4. joulukuuta 1952. Laki on meille tärkeää. Liittymiselle on olemassa omat kriteerinsä, ja osa niistä liittyy lakeihin. Näin ollen emme voi katsoa, että tiettyjen asioiden - jotka ovat kaikki kyllä tärkeitä, mutta jotka eivät millään tavoin liity itse kriteereihin - ansiosta Turkin liittymisneuvottelujen aloittamisen ajankohdasta voitaisiin päättää, vaikka Turkki ei ole täyttänyt kaikkia perusteita. Olemme vankasti sitä mieltä, ettei Kööpenhaminassa pitäisi päättää neuvottelujen aloittamisen päivämäärästä.
Hyvät parlamentin jäsenet, olen täysin tietoinen ryhmäni sisällä vallitsevista laajoista erimielisyyksistä Turkin jäsenyydestä enkä halua enkä ole koskaan halunnutkaan salata tätä tosiasiaa. Jotkut kannattavat Turkin jäsenyyttä voimakkaasti ja toiset puoltavat strategista tai etuoikeutettua kumppanuutta. Erimielisyyksien syntyminen on tietenkin normaalia suuressa ryhmässä, ja olen varma, ettei muiden ryhmien tilanne ole kovinkaan erilainen.
Jos kuitenkin olemme sataprosenttisesti samaa mieltä siitä, että olisi täysin omien vaatimustemme vastaista heittää romukoppaan ne ehdot, joita olemme asettaneet neuvottelujen aloittamiselle, asia ei koske enää ainoastaan Turkkia.
Millaisen kuvan annamme Euroopan unionista, jos meitä painostetaan Kypros-kysymyksen ratkaisemiseen tai mikäli meille sanotaan, ettei Kypros-kysymystä saada ratkaistua, jos päivämäärää ei määrätä heti? Joudumme pian kiristyksen uhreiksi! Siksi suosittelenkin, että noudatamme eurooppalaisen lainsäädännön ja eurooppalaisten perusteiden vankkoja perinteitä. Komissio on osoittanut meille oikean tien. Mitään liittymisneuvotteluja ei aloiteta juuri nyt, sillä kriteerit eivät ole täyttyneet. Ryhmäni yhtyy komission kantaan täysin varauksettomasti.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, odotan, että myös neuvoston puheenjohtajavaltio muodostaa kantansa kriteerien täyttymisen perusteella ja sen käytännön perusteella, josta 15:sta valtion yhteisö on tähän mennessä sopinut. Jos puheenjohtajavaltio toimii toisin, arviomme Tanskan puheenjohtajakaudesta muuttuu tähänastista kielteisemmäksi. Ryhmäni ei myöskään hyväksy tapaa, jolla Yhdysvallat pyrkii käyttämään vaikutusvaltaansa. Yhdysvalloilla on toki oikeus käyttää vaikutusvaltaansa, mutta me emme taivu sellaisen vaikutusvallan tai painostuksen alla! Tiedän myös, että Euroopan unionissa on maita, jotka kehittyvät hitaammin, ja erityisesti yksi suuri EU-maa, jonka on hyvitettävä niitä aikoja, joina Amerikka on osoittanut sille solidaarisuuttaan, ja tämä maa on altis painostukselle. Olemme Amerikan ystävä ja kumppani, eikä painostus vaikuta meihin millään tavoin, sillä noudatamme omia periaatteitamme. Haluamme siis sanoa amerikkalaisille kumppaneillemme ja ystävillemme tämän: voitte antaa meille suosituksia, mutta me toimimme omien vakaumustemme mukaisesti.
Turkki on nyt ilmoittanut, ettei Kyproksen kysymystä saada ratkaistua, jos Turkille ei anneta liittymisneuvottelujen alkamispäivämäärää. Neuvoston puheenjohtaja esitteli selvät perustelumme: jos Kyproksen kysymykseen ei saada ratkaisua, joka perustuu saaren molempien osapuolten muodostamaan liittoon, tällöin noudatetaan Euroopan unionin aikaisemmin esittämää periaatetta, ja koko saari - tosiasiassa vain kreikkalainen osa - liittyy unionin jäseneksi.
Haluan vielä esittää komissiolle yhden kommentin 1. toukokuuta 2004 jälkeisestä tilanteesta. Suosittelemme, ettei neuvosto tai komissio tee yhtään ennakkopäätöstä tai muutakaan päätöstä kuulematta parlamenttia. Parlamentti on valmis joustamaan kaikin asianmukaisin tavoin, mutta voitte olla varmoja siitä, että puolustamme aina parlamentin oikeuksia. Tällä periaatteella pyrimme luomaan hyvät yhteistyösuhteet Euroopan unionin kaikkien toimielinten kanssa.
Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvä jäsen Poettering, "inshallah".
Käsillämme on tärkeä historiallinen tapahtuma. Edessä on Euroopan jälleenyhdentyminen, eikä niinkään viidennen laajentumisen uuden vaiheen päättyminen. Meidän on toivotettava puheenjohtajavaltio Tanskalle onnea tässä todella tärkeässä tilanteessa.
Varapuheenjohtaja Titley ja muut ryhmäni jäsenet käsittelevät vielä kaikkia asiaan liittyviä näkökohtia. Omasta puolestani tyydyn kiitämään neuvoston puheenjohtajaa Haarderia siitä, että hän viittasi edellisessä täysistunnossa esittämääni kysymykseen erityisesti institutionaalisista kysymyksistä ja niiden vaikutuksesta Euroopan parlamenttiin.
Mielestäni komissio ja neuvosto ovat toimineet viimeisten viikkojen aikana täysin sopimattomasti käsitellessään kysymyksiä, joista on keskusteltava ehdokasvaltioiden kanssa ja jotka vaikuttavat jokapäiväiseen elämäämme ja parlamentin perusasemaan.
Kritiikki on mielestäni edelleen aiheellista. Olen kuunnellut tarkkaan neuvoston puheenjohtajan Haarderin ja komission puheenjohtajan Prodin puheenvuoroja. Olen todella tyytyväinen siihen, että aiotte osallistua parlamentin perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan 10. joulukuuta pidettävään kokoukseen, mutta kritiikki on mielestäni edelleen aiheellista seuraavista syistä: ensiksikin on ehdotettu, että komission toimikautta muutetaan. Olen aina ollut sitä mieltä, että komission pitäisi olla toimintavalmiina heti Euroopan parlamentin vaalien jälkeen, ja siksi olemmekin aina kannattaneet komission valitsemista. Komission toimikauden on sanottu kestävän tammikuuhun asti, mutta nyt on tullut ilmi, että komissio lopettaa toimintansa suunniteltua aikaisemmin. Minusta on erittäin huolestuttavaa, ettei toiminnan lopettamista toteuteta niin, että se sopisi yksiin parlamentin vaalien kanssa.
Toiseksi 18. marraskuuta kokoontunut yleisten asioiden neuvosto teki useita päätöksiä, joiden seuraukset tuntuvat monilla aloilla. Erityisesti ne vaikuttavat parlamentin vuoden 2004 aikatauluun ja parlamentin kokoonpanoon.
Parlamenttiin tulee jäseniä, jotka ehtivät olla vain kuukauden, minkä jälkeen unioniin liittyvistä ehdokasvaltioista tulee lisää jäseniä. Lisäksi, jos liittymisneuvottelut Romanian ja Bulgarian kanssa saadaan päätökseen, parlamentin kokoonpano muuttuu jälleen kerran. Jos neuvottelut eivät pääty samanaikaisesti, muutoksia tehdään kahteen kertaan. Me emme siis toisin sanoen tiedä, kuinka monta jäsentä tarvitaan yksinkertaiseen enemmistöön tai paljonko parlamentissa on jäseniä seuraavalla kaudella. Asiaa ei ole hoidettu järkevästi, ja päätöksistä aiheutuu monia ongelmia. En myöskään pidä järkevänä, että komission jäsenet viettävät komissiossa useita kuukausia tekemättä mitään.
Mielestäni parlamentin on puolustettava oikeuttaan järjestää kuulemisia ja nimittää komissio yhteisen ohjelman perusteella. Se on velvollisuus, jonka äänestäjät odottavat meidän täyttävän. Kuten puheenjohtaja Prodi totesi, toivottavasti parlamentin, neuvoston ja komission "trialogissa" saadaan edistystä asiaan. Arvoisa puheenjohtaja, koska emme kuitenkaan ole kuulleet teiltä asiasta mitään, pelkäänpä pahoin, ettei asiassa ole tapahtunut edistystä viime viikon "trialogissa". Kertokaa minulle nyt, mikäli olen väärässä. Lisäksi pyytäisin puheenjohtajaa ja 10. joulukuuta kokoontuvaa perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokuntaa ottamaan nämä asiat tosissaan esiin Kööpenhaminan Eurooppa-neuvostossa, sillä nyt emme toimi oikein.
Lopuksi haluan todeta, että olen vielä toiveikas, sillä kuten filosofikuningas Alfonso X Viisas on sanonut: jos Jumala olisi kysynyt minulta neuvoa luomistyössään, olisin antanut hänelle hyödyllisiä neuvoja. Neuvosto ei ole Jumala kuten ei komissiokaan, eikä parlamentti ole piru.

Puhemies.
Vastaan lyhyesti jäsen Barón Crespolle. Viime viikolla parlamentti osallistui varmasti vain yhteen vuoropuheluun. Sain siinä yhteydessä mahdollisuuden vahvistaa henkilökohtaisesti sen, mitä olin jo todennut kirjallisesti, eli parlamentin aikomuksen vaatia, ettei lopullista päätöstä päivämääristä saa tehdä ilman asianmukaista vuoropuhelua ja ilman kaikkien toimielinten, myös parlamentin, suostumusta. Koska kollegoideni täällä ilmaisemien kantojen perusteella parlamentin kantaa ei voitu pitää yksimielisenä, en voinut esittää vuoropuhelussa parlamentin lopullista kantaa, vaan vain sen kannan, ettei lopullista päätöstä pidä tehdä ilman parlamentin suostumusta.

Minun ei kuulu nyt osallistua keskusteluun.

Duff (ELDR).
Arvoisa puhemies, Kööpenhamina on toiminut monien kiistanalaisten huippukokousten areenana, mutta yksikään ei ole ollut yhtä kiistanalainen kuin ensi viikon kokous, jossa laajentumista viedään Euroopan sisäpolitiikkaan kuin kamelia neulansilmään. Tiedämme, että Euroopasta tulee laajentumisen ansiosta monikulttuurisempi ja kilpailukykyisempi. Avainkysymys onkin, tuleeko Euroopasta laajentumisen ansiosta myös demokraattisempi.
Useimmat tähän saatavat vastaukset syntyvät valmistelukunnassa, mutta puheenjohtaja Valéry Giscard d'Estaingin tehtävänä ei todellakaan ole päättää, kuinka pitkälti ja kuinka nopeasti jäsenvaltiot ovat valmiita viemään unionin kokemusta parlamentaarisesta demokratiasta itään ja etelään, vaan päätös on Eurooppa-neuvoston vastuulla. Luotan siihen, että Eurooppa-neuvosto ja komissio suhtautuvat tässä mielessä jalomielisesti Turkkiin. Meidän pitäisi tukea Turkissa käynnissä olevaa hallinnollista muutosprosessia. Paras keino osoittaa tukemme Turkin uudistajille olisi se, että tarjoaisimme Turkille aikataulun liittymisneuvottelujen aloittamiselle, mutta vain sillä ehdolla, että kyproksenturkkilaiset hyväksyvät Kofi Annanin ehdotuksen, jonka mukaan Kyproksen ongelma ratkaistaan liittovaltiosopimuksella. YK:n tarjoaman sopimuksen hyväksyminen olisi varmastikin helpompaa, jos emämaa Turkin jäsenyys olisi vahvasti odotettavissa. He todellakin tarvitsevat takeita siitä, että olemme tehneet päätöksen pitää Turkki kumppaninamme tulevaisuudessa, ja tiedän, että puheenjohtajavaltio tekee kaikkensa, jotta tämä käsillä oleva läpimurto onnistuu.

Frahm (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, myös minä haluan kiittää puheenjohtajavaltio Tanskaa, komissiota ja muita tahoja. Edessämme on tietynlainen arvioinnin hetki, ja on aika ojentaa ruusuja ja tietenkin myös vähän risuja. Ruusut ensin. Haluan kiittää puheenjohtajavaltio Tanskaa siitä, että se sai varmistettua, että Akhmed Zakayev vapautetaan ennen Kööpenhaminan suuren huippukokouksen alkamista. Puheenjohtajavaltion päätös oli loistava, ja sen ansiosta minun ei tarvitse enää pelätä pahinta. Lisäksi haluan kiittää puheenjohtajavaltiota kaikesta siitä kovasta työstä, jota se on tehnyt laajentumisen eteen. Lisäksi on muistettava, että kiitokset kuuluvat myös ehdokasvaltioille, jotka ovat tehneet suunnattomasti työtä muuttuakseen liittymistä varten ja joiden kansalaiset ovat joutuneet toteuttamaan uskomattomia toimia prosessin yhteydessä.
Lisäksi haluan jäsen Verheugenin tavoin huomauttaa, ettei työmme ole vielä päättynyt. Hankehan ei ole kokonaisuudessaan valmis, ja ehdokasvaltioiden kansalaiset äänestävät vielä liittymisestä. Olisi toivottavaa, etteivät äänestäjät rinnasta varoja koskevaa keskustelua aikaisemmin tänään käytyyn keskusteluun. Mehän keskustelimme kaikista niistä varoista, - suurista euromääristä - joita komissio ei ole käyttänyt. Toivon etteivät ehdokasvaltioiden kansalaiset tarkastele näitä kahta seikkaa rinnakkain, sillä silloin he turhautuvat. Toivon kyllä-äänten voittavan.
Myös minä olen sitä mieltä, ettei Turkin neuvottelujen päivämääristä pitäisi vielä sopia, mutta mielestäni voisimme sopia päivästä, jolloin päivämäärä annetaan. Toisin sanoen olisi laadittava aikataulutettu etenemissuunnitelma. Mitä käytännön asioita vaadimme Turkilta? Millaisin määräajoin? Miten Turkin on vastattava vaatimuksiin? Milloin Turkin täytyy panna täytäntöön ihmisoikeus- ja demokratiahankkeet, jotta lopullisesta päivämäärästä voidaan sopia? On selvää, ettei tarkkaa päivämäärää voida antaa heti, koska kaikkia perusasioita ei ole vielä toteutettu ja koska useita päätöksiä ei ole vielä pantu täytäntöön. Olisi kuitenkin asianmukaista sopia päivästä, jolloin neuvottelujen aloittamispäivä annetaan.
Puheenjohtajavaltio Tanska on kuitenkin tuottanut minulle muutamissa asioissa pettymyksen. Olen pettynyt siihen, ettei Tanska onnistunut tekemään mitään oikeusasiamiehen ohjesäännölle ja ettei oikeusasiamiehelle edelleenkään anneta hänen pyytämiään asiakirjoja. Oikeusasiamiehellä pitäisi olla oikeus lukea asiakirjoja ja myös oikeus saada käsiinsä pyytämänsä asiakirjat, joita hän tarvitsee työnsä tekemiseen. Olen pettynyt myös siihen, ettei puheenjohtajavaltio ole saanut varmistettua, että oikeusasiamiehen alaisia velvoittaa vain yksi asia, totuus. Se olisi parempi kuin velvollisuus jotakin EU:n toimielintä kohtaan. Näitä työntekijöitä pitää velvoittaa vain totuus, sillä vain silloin voidaan olla varmoja, että oikeusasiamiesjärjestelmä toimii asianmukaisesti kansalaisia kohtaan. Tämä oli selvästi yksi Tanskan ensisijaisista tavoitteista.
Olen myös pettynyt siihen, kuinka Tanska on osoittanut olevansa valmis tekemään yhteistyötä USA:n kanssa Irakin sodassa, sekä siihen, miten Tanska on toiminut EU:n terroristijärjestöluetteloon liittyvässä asiassa. Haluaisin tietää, mitä mieltä puheenjohtajavaltio on suunnitelmista, joiden mukaan Iranin vastarintaliike pitäisi lisätä terroristijärjestöjen luetteloon. Eikö se olisi ristiriidassa sen kanssa, että Tanska ja muutama muukin maa oli terroristijärjestöjen luettelosta ensi kertaa keskusteltaessa sitä mieltä, ettei ANC:n tai Tanskan vastarintaliikkeen kaltaisia vastarintaliikkeitä pitäisi missään tapauksessa lisätä terroristijärjestöjen luetteloon? Haluaisin kuulla puheenjohtajavaltio Tanskan kannan tähän asiaan.

Cohn-Bendit (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jokaisessa kokouksessa voidaan toistaa samat asiat. Toistakaamme siis taas itseämme, vaikka saattaa olla, että kerrankin niin ei tarvitse tehdä.
Ensiksikin haluaisin todeta aikataulusta yhden yksinkertaisen seikan: komission, neuvoston ja parlamentin on tehtävä asiasta yhteinen päätös. Emme hyväksy sitä, että neuvosto laatii yhden aikataulun ja komissio toisen. Toimielinten on tehtävä yhteinen päätös. Kun komissio ja neuvosto ovat tehneet päätöksensä, on parlamentin päästävä yhteisymmärrykseen asiasta, sillä parlamentissa vallitsee erilaisia mielipiteitä asiasta. Vastustan vaalien aikaistamista ja päätöksiä, jotka eivät muuttaisi historiallisia mahdollisuuksia vaan saisivat meidät mahdollisesti nopeuttamaan toimintaamme, jolloin varmasti epäonnistuisimme. Meidän on keksittävä tilapäisratkaisu, jota voimme soveltaa komission uusiin jäseniin tuona puolen vuoden aikana. Kukaan ei ole maininnut tärkeintä seikkaa, eli sitä, että jos valmistelukunta onnistuu - ja toivon sen todella onnistuvan - vakuuttamaan kaikki tahot siitä, että parlamentin on valittava komission puheenjohtaja, ja jos hallitustenvälinen konferenssi hyväksyy valinnan, neuvostoa on pyydettävä aikaistamaan ratifiointia, sillä muutoin menettely voisi kestää puolitoista vuotta. Tällä hetkellä tilanne on sellainen, ettei uutta komissiota voida valita tällaisen menettelyn mukaisesti, sillä hallitustenvälinen konferenssi ei ehdi hyväksyä nimityksiä. Sen vuoksi on välttämätöntä, että neuvosto ennakoi ja hyväksyy valmistelukunnan ja hallitustenvälisen konferenssin päätökset, ja tärkeintä mielestäni on, että kun seuraavaa komissiota muodostetaan, parlamentti valitsee sen puheenjohtajan, ja näin ennakoidaan valmistelukunnan ja hallitustenvälisen konferenssin päätöstä. Tämä on kaikkein tärkeintä.
Turkin asiassa meidän on toimittava vastuuntuntoisesti. Emme voi päättää Turkin liittymissuunnitelmasta nyt. Turkin EU-jäsenyys on toisaalta mahdollinen, mutta liittymisen vastustamiselle on myös tiettyjä perusteita. Meidän on siis tänään sanottava "ei" niille, jotka sanovat, ettei Turkki ole osa Eurooppaa, sekä niille, Yhdysvaltojen ja Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisille, joiden mielestä Turkki on otettava osaksi Eurooppaa mihin hintaan hyvänsä. Presidentti Clinton oli jopa sanonut, että Venäjä pitäisi ehdottomasti ottaa osaksi Eurooppaa. Meidän mielestämme Yhdysvaltojen on otettava Meksiko ja Kanada osaksi Yhdysvaltoja. Mitäs siihen sanotte? En ymmärrä, miksi Yhdysvaltojen pitäisi päättää, ketkä kuuluvat Eurooppaan. Mielestäni asia on siis vielä ratkaisematta. Asiasta käydään vielä tärkeitä keskusteluja, mutta pyydän parlamentin puhemiestä ja neuvoston puheenjohtajaa kirjoittamaan Turkin hallitukselle kirjeen. Kirjeessä Turkille annettaisiin mahdollisuus todistaa hyväntahtoisuutensa, sillä siinä pitäisi kertoa, että kaikille Saharov-palkinnon saaneille järjestetään tapaaminen Strasbourgissa ja että tämän tapaamisen vuoksi Turkin pitää vapautta Leila Zana, jotta hän voi osallistua tapaamiseen. Vapauttaminen olisi erinomainen osoitus Turkin hyväntahtoisuudesta. Arvoisa puhemies, tämän me voimme tehdä lähitulevaisuudessa. Arvoisa puhemies, kirjoittakaa siis Turkin hallitukselle. Olisihan se huomattava ele Turkin hallitukselta ennen Kööpenhaminan kokousta, jos se antaisi Leila Zanan osallistua kaikkien Saharov-palkinnon saaneiden tapaamiseen. Näin asiat saataisiin etenemään.
Lopuksi haluan toistaa tarkasti, mitä olen aina sanonut: laajentumista koskevat rahoitusehdotuksemme ovat riittämättömiä, täysin riittämättömiä. Neuvosto on väärässä ja komissio on väärässä. 25 jäsenvaltiota ei voi toimia samalla talousarviolla kuin 15 jäsenvaltiota on toiminut. Ceterum censeo Carthaginem esse delendam. Meidän on aina toistettava samoja asioita. Jonain päivänä ymmärrätte historiaa ja tajuatte sen merkityksen.

Hyland (UEN).
Arvoisa puhemies, edessämme on todella historiallinen Eurooppa-neuvoston kokous, jossa on tarkoitus tehdä lopullinen poliittinen päätös täyden jäsenyyden myöntämisestä kymmenelle ehdokasvaltiolle vuonna 2004. Pohjustustyö on tehty, ja haluan kiittää arvoisaa puhemiestä eurooppalaisen hankkeen innokkaasta johtamisesta sekä komissiota ja puheenjohtajavaltio Tanskaa tehokkuudesta, jolla ne ovat vieneet tätä historiallista hanketta eteenpäin.
EU:n laajentuminen kymmenellä uudella valtiolla ja kymmenillä miljoonilla uusilla Euroopan kansalaisilla on sekä rohkea ele että todellisen eurooppalaisen kohtalon täyttymys. Pyydän valtioiden ja hallitusten päämiehiltä samanlaista rohkeutta, jotta he esittäisivät Bulgariaa ja Romaniaa koskevat toimenpidepaketit, joilla varmistetaan, että nämäkin maat liittyvät täysivaltaisesti mahdollisimman pian eurooppalaiseen kansojen perheeseen. Toivon myös, että Turkin jäsenyysehdokkuudesta tehdään todellinen ja merkittävä päätös. On selvää, että Turkki vaikuttaa suuresti siihen, millaiseksi Euroopan unioni muovautuu tulevaisuudessa, ja meidän on tehtävä kaikkemme, jotta Turkin uusi hallitus saa täyden tukemme ja kannustuksemme muokatessaan maata Kööpenhaminan kriteerien mukaiseksi, jotta jäsenyysneuvottelut voitaisiin aloittaa.

Bonde (EDD).
Arvoisa puhemies, Kööpenhaminan huippukokouksesta tulee historiallinen tapahtuma. Vuonna 2004 EU:hun liittyy kymmenen maata, vuonna 2007 kaksi maata, ja Turkille todennäköisesti annetaan päivämäärä seuraavalle liittymistä koskevalle tapaamiselle. Eurooppa kasvaa yhtenäisenä, mikä on hyvä asia. EU-jäsenyys, josta nyt neuvotellaan, ei ole kuitenkaan samanlainen jäsenyys, jonka maat itse asiassa saavat. He voivat sanoa "kyllä" EU:lle, mutta jo seuraavana jouluna, kun Rooman sopimus on haudattu ja uusi Rooman perustuslaki laadittu Rooman huippukokouksessa, maat muuttuvat uuden liittovaltion osavaltioiksi. Uusi perustuslaki on tarkoitus saada valmiiksi ennen uusien jäsenten liittymistä ja ennen kuin ne saavat käyttää veto-oikeuttaan perussopimusten tarkistamisessa. Kuten jäsen Haarderkin sanoi, tämä on epäreilua.
Ehdokasvaltioiden allekirjoitettua jäsenyyssopimuksensa ja parlamentin hyväksyttyä niiden jäsenyyden maaliskuuhun tai huhtikuuhun mennessä, niille pitäisi myöntää tasa-arvoinen asema nykyisten jäsenvaltioiden kanssa ja samanlainen oikeudellinen edustus kaikissa toimielimissä. Jos kansa äänestää jäsenyydelle "ei", kyseisen maan edustus toimielimissä lopetetaan samalla tavalla kuin silloin, kun Norja äänesti "ei" ja joutui etsimään komission jäsenelleen suurlähettilään viran. Jos kansa äänestää jäsenyyden puolesta, jäsenyys toteutuu ja silloin maille pitäisi myöntää nykyisten jäsenmaiden kanssa yhtäläinen veto-oikeus sopimuksia tarkistettaessa. Maita ei saa liittää unioniin toisen luokan jäseninä, ja niille on myönnettävä yhtäläiset oikeudet heti jäsenyyden alettua.
Mielestäni voisimme myös olla paljon hyväntahtoisempia näiden maiden EU-jäsenyyden rahoittamisessa. Kun Tanska rikkaana valtiona liittyi yhteisöön vuonna 1973, maksoimme ensimmäisenä vuonna tosiasiassa ainoastaan 20 prosenttia osuudestamme, 40 prosenttia seuraavana, 60 prosenttia kolmantena ja 80 prosenttia neljäntenä, kunnes viidentenä vuonna saimme maksettua koko osuutemme. Emmekö siis voisi nytkin soveltaa samanlaisia alkuajan kevennettyjä osuuksia tai myöntää vapautuksia maksuista, sillä ehdokasvaltioiden varallisuustaso on paljon alhaisempi kuin jäsenmaiden? Meidän on syytä muistaa, ettei EY- ja EU-jäsenyys ole asia, jonka maat vain saavat. Joillekin maille se merkitsee tosiasiassa erittäin kallista vakuutusta, sillä tavalliset kansalaiset joutuvat maksamaan siitä päivittäistavaroiden hinnoissa ja kansallisessa verotuksessa. Kaikki joutuvat maksumiehiksi, mutta EU:n talousarviosta myönnetään tukia vain harvoille. Varojen uudelleen jakamisen mahdollisuutta olisi kenties harkittava, sillä muutoin Rasmussenia saattaa odottaa ikävä yllätys, kun ihmiset tajuavat, kuinka paljon maksuja EU:lle on maksettava.
Vielä muutama sana esityslistan seuraavasta aiheesta. Palkanmaksun pitäisi muuttua avoimemmaksi, ja verotuksen pitäisi tapahtua jäsenvaltioissa. Matkakulujärjestelmä olisi muutettava sellaiseksi, että jäsenille myönnettäisiin matkakortit, joiden mukaan parlamentti maksaisi kaikki kertyneet kulut summasta riippumatta.

Pannella (NI).
Arvoisa puhemies, jäsen Bonde valittiin ensimmäisen kerran parlamentin jäseneksi heinäkuussa 1979 kuten minutkin. Koska hän oli kommunistiaktivisti, hänet valittiin estämään Tanskan liittyminen yhteisöön. Parlamentti on kuunnellut yli 20 vuoden ajan rakkaan jäsen Bonden mietteitä nyt käsiteltävästä asiasta. Jäsen Cohn-Bendit oli vuonna 1979 luultavasti paljon kumouksellisempi kuin kukaan meistä nykyisistä Euroopan federalisteista, sillä hän oli hellittämätön liberaali, sinnikäs fasismin, kommunismin ja fundamentalismin vastustaja sekä federalisti. Nyt asiat ovat toisin. Jäsen Cohn-Bendit sanoi tänään erään erittäin mielenkiintoisen asian, mutta hän esitti sen paradoksina. Yhdysvallat ehdottaa, että Turkin liittymisaikataulua kiristetään. Jäsen Cohn-Benditin sanoista sai sen käsityksen, että aivan kuin meidän pitäisi vastaavasti kehottaa Yhdysvaltoja nopeuttamaan omaa liittovaltioittamisprosessiaan ja edistämään Kanadan ja Meksikon liittämistä. Nykyään näyttää olevan tapana, että maailmanlaajuisia demokratioita pyritään luomaan käyttämällä mieluummin hyväksi parasta maailmanlaajuista, ilmaista ja vapaasti käytettävää asetta eli massavetovoimaa kuin huippuunsa kehitettyjä massatuhoaseita. Massavetovoiman tarjoama paras ilmainen ja vapaasti käytettävä ase on osoitus siitä, että jokaisella naisella ja miehellä on luonnollinen ja historiaan perustuva oikeus poliittiseen demokratiaan, oikeusvaltioon ja näin ollen myös oikeus perustaa liittovaltioita tai valtioliittoja, joissa kunnioitetaan yksittäisten kansalaisten vapautta.
Miten kaikki tämä liittyy Kööpenhaminaan? Hyvinkin! Sodan päätyttyä Benedetto Croce totesi, että monarkkinen Eurooppa - silloiset Skandinavian kuningaskunnat, Britannian kuningaskunta, Hollannin kuningaskunta ja Belgian kuningaskunta - oli ainoa osa Eurooppaa, joka pystyi vastustamaan nationalismin erilaisia muotoja kuten kansallissosialismia, sosialismin ilmentymiä kuten kommunismia ja säilyttämään hienoisen toivon vapaudesta.
Tarina on paradoksaalinen. Arvoisa puhemies ja arvoisa puheenjohtaja, paradoksi, jota haluamme korostaa on se, että teillä ei ole nyt Kööpenhaminassa vapauksia rakentaa Eurooppaa: te edustatte byrokraattisia valtioita ja byrokraattista parlamenttia. Tämä tarkoittaa sitä, että luovuutta ei voi käyttää vapaasti. Meidän on puolustettava vapautta ja Eurooppaa.

Napolitano, (PSE)
Arvoisa puhemies, haluan ilmaista perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan kannan laajentumisen institutionaalisista vaikutuksista. Nämä vaikutukset ansaitsevat jo ensimmäisten aikataulullisten asioidenkin vuoksi paljon huomiota, ja niitä on tarkasteltava syvällisesti. Meillä ei ole varaa jättää tarkastelematta vaikutuksia huolellisesti vain sillä tekosyyllä, että asiat ovat poliittisia ja ettei meidän siksi pitäisi mennä yksityiskohtiin tai että vaikutusten teknisyyden vuoksi niihin on turha hukata aikaa.
Päätösten on oltava kestäviä, perustamissopimusten mukaisia, täytettävä useat institutionaaliset kriteerit, ja neuvoston, komission ja parlamentin on tehtävä ne yhdessä. Neuvoston 21. marraskuuta antamassa tiedonannossa asiat puolestaan esiteltiin päätettyinä tosiasioina. Puheenjohtajavaltion edustaja, neuvoston puheenjohtaja Haarder sanoi, että parlamentin osallistuminen on tärkeää mutta että pelkkä keskustelu ei riitä, vaikka perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta on keskustelua pyytänytkin. Puheenjohtajan mielestä neuvoston, komission ja parlamentin on tehtävä aito ja virallinen sopimus asiasta.
Mainitsen kuitenkin seuraavaksi asiat, jotka ovat valiokuntani mielestä olennaisimpia. Ensiksikin olemme sitä mieltä, että komission ja Euroopan parlamentin kokoonpanoille on laadittava mahdollisimman vähän tai ei ollenkaan siirtymäajan kokoonpanoratkaisuja. Neuvosto on esittänyt, että uudet jäsenvaltiot tulevat virallisesti unionin jäseniksi 1. toukokuuta 2004. Se tarkoittaisi kymmenen uuden komission jäsenen nimittämistä ja komission jäsenmäärän kasvamista jopa 30:een, mistä selvästikin aiheutuisi ongelmia, sillä komission toimikauden pitäisi loppua viimeistään 20. tammikuuta 2005. Millaisia vastuualueita tai millainen erityisasema voitaisiin antaa kymmenelle komission jäsenelle muutaman lyhyen kuukauden ajaksi, kun Euroopan parlamentti ei ehtisi pitää näille kymmenelle komission jäsenelle asianmukaisia kuulemistilaisuuksia toukokuussa ennen toimikautensa päättymistä? Komissioon liittyisi jäseniä, joiden nimitystä ei olisi vahvistettu, joiden asema komissiossa olisi epäselvä ja joiden nimitystä ei siitä syystä välttämättä uudistettaisi muutaman kuukauden kuluttua. En usko, että tämä voi olla uusiksi jäsenvaltioiksi pyrkivien valtioiden etujen mukaista.
Samalla tavoin uusien jäsenvaltioiden edustajat tulisivat parlamentin jäseniksi 1. toukokuuta jälkeen, ja he ehtisivät olla virassa muutaman viikon, vain yhden istuntojakson, ennen seuraavia parlamentin vaaleja.
Yhteenvetona voidaan todeta, että jos pidämme kiinni päivämäärästä 1. toukokuuta 2004, tuntuisi järkevimmältä aikaistaa Euroopan parlamentin vaaleja ja järjestää myös ne toukokuussa. Neuvoston puheenjohtaja on todennut, etteivät tällaiset järjestelyt ole onnistunet aikaisemmin. Emme ymmärrä, miksi ne eivät voisi nyt onnistua, ja meidän mielestämme tähän ratkaisuun on pyrittävä. Euroopan parlamentin vaalit, jotka voitaisiin hyvin järjestää 9. toukokuuta 2004 heti uusien jäsenten liittymisen jälkeen, saisivat erityismerkityksen, mikä saattaisi innostaa useampia äänestäjiä osallistumaan vaaleihin.
Lisäksi parlamentti voisi tällöin valita komission puheenjohtajan - jos komission puheenjohtaja valitaan - tai joka tapauksessa äänestää komission puheenjohtajan nimittämisestä kesäkuun istunnossa sekä päättää komission jäsenten tarkastelun ja hyväksyä jäsenten nimittämisen heinäkuun loppuun mennessä. Uusi komissio aloittaisi toimintansa tällöin 1. elokuuta, eikä kyseenalaisia siirtymävaiheen järjestelyjä tarvittaisi, ja kaikilla komission jäsenillä olisi täysi oikeutus virkaansa ja tasa-arvoinen asema.
Samalla on päätettävä komission toimikauden päättymisen aikaistamisesta. Ensisijaisena tavoitteena olisi - ja mielestämme tämä on välttämätöntä - yhtenäistää komission ja Euroopan parlamentin virkakausia. Tämän toteuttamiseksi tarvitsemme toimielinten välisen sopimuksen, jossa komission virkakautta muutetaan ja Euroopan parlamentin vaalien ajankohtaa siirretään. Suosittelemme vahvasti tällaisen toimielinten välisen sopimuksen tekemistä.
Vielä viimeinen kommentti hallitustenvälisestä konferenssista. Hyvä jäsen Haarder, totesitte, että myös uusilla jäsenvaltioilla on oltava veto-oikeus hallitustenvälisessä konferenssissa. Toisin sanoen heille olisi myönnettävä täysin samat oikeudet kuin jäsenvaltioille, vaikka ne eivät vielä todellisuudessa ole jäsenvaltioita. Tuon aseman ne saavat vasta 1. toukokuuta 2004. Haluaisimme tietää, kuinka tämä käytäntö sopisi yhteen perustamissopimuksen 48 artiklan kanssa. Valiokuntani mielestä hyväksyttävä ratkaisu olisi se, että uusille jäsenvaltioille myönnettäisiin hallitustenvälisessä konferenssissa sama asema kuin valmistelukunnassa.
Van Velzen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin muistuttaa, että nimeni lausutaan van Velzen. Haluaisin sanoa, että elämme tällä hetkellä historiallista hetkeä. Olemme nimittäin neuvottelujen viimeisessä vaiheessa, ja uskon, että puheenjohtajavaltio Tanskan valmistelema paketti, joka sisältää monia maataloutta, ydinturvallisuutta ja rajojenvalvontaa koskevia keskeisiä elementtejä, on luonnollisesti sellainen, joka vetoaa myös Euroopan unionin kansalaisiin.
En voi päätellä komission kertomuksesta muuta kuin sen, että jäsenvaltioiden, jotka haluavat liittyä unioniin, on vielä selviydyttävä erittäin monesta asiasta. Mielestäni meidän on myös nimenomaisesti mainittava tämä asia Kööpenhaminassa niin, että kansalaisemme tietäisivät, mikä uusia jäsenvaltioita odottaa seuraavan puolentoista vuoden aikana. Toinen huolenaihe, johon pitäisi kiinnittää enemmän huomiota, on tiedotusvälineiden moniarvoisuus Keski- ja Itä-Euroopassa.
Menneisyys on osoittanut meille kaikille, että vanha poliittinen eliitti - tällaista termiä käyttääkseni - siirsi syrjään varoja ja loi mahdollisuudet pitää oma lehdistönsä koskemattomana. Mielestäni voisimme myös pyytää komissiota kiinnittämään enemmän huomiota Keski- ja Itä-Euroopan maiden tiedotusvälineiden tämänhetkiseen - todelliseen eikä teoreettiseen - moniarvoisuuteen.
Katson myös, ettei meidän pitäisi myöskään yhdistää laajentumiskeskustelua Turkista käytävään keskusteluun. Jos aloitamme tällaisen keskustelun nyt, rikkoisimme ilman muuta omia lakejamme ja sääntöjämme, kuten jäsen Poettering jo totesikin. Komission kertomuksessa esitettyjen asioiden nojalla - ja olen tyytyväinen komission jäsenen Verheugenin puheeseen - meidän on yksinkertaisesti tehtävä se johtopäätös, että vaikka Turkki onkin edistynyt huomattavasti, se ei vieläkään kaikilta osin täytä Kööpenhaminan kriteerejä. Tästä syystä käymme itse asiassa eräänlaista virtuaalista keskustelua ja teemme kaiken lisäksi typeriä asioita. Haluamme mainita päivämäärän päivämäärän nimeämisen vuoksi. Toivotan onnea kaikille niille, jotka kykenevät selittämään tämän Euroopan unionin kansalaisille. Tästä syystä kannatan tämän erikoisen keskustelun lopettamista. Emme pääse siitä mihinkään, että Turkin on täytettävä Kööpenhaminan kriteerit ja ettei se tällä hetkellä niitä täytä. Tästä syystä meidän ei pitäisi enää hukata aikaa tähän asiaan. Kuvitelkaa, jos jäsenvaltioiden olisi tässä vaiheessa asetettava päivämääriä, jotka eivät perustu tämänhetkisiin tosiasioihin.
Maatalouden osalta on vielä yksi asia, joka on mielestäni tärkeä, nimittäin valtavat erot EU:hun liittymässä olevien valtioiden, esimerkiksi Puolan, T?ekin ja Unkarin, välillä. Olen miettinyt, pitäisikö meidän keskittyä tekemään paketista nykyistä paremmin räätälöity. Puheenjohtajamaa Tanska on näyttänyt tästä hyvää esimerkkiä.
Maanviljelys alle puolentoista eekkerin kokoisella tilalla Puolassa on toki pääasiassa Puolan sisäinen sosiaalinen ongelma, mutta Euroopan unionilla voi hyvinkin olla merkittävä rooli tässä asiassa. Viljelijät, joilla on jopa 8, 9 tai 10 hehtaarin suuruinen tila, tarvitsevat tukea pääasiassa maailmanlaajuisista kehitysohjelmista, jotka ovat melko kaukana kiintiöitä ynnä muita asioita koskevista laajoista keskusteluista, sillä kiintiöitä sovelletaan Puolassa yleensä paljon suurempiin tiloihin. Haluaisin tästä syystä, että tähän asiaan kiinnitettäisiin nykyistä enemmän huomiota, ja olisi varmasti erittäin sääli, jos Puolaa ja Puolan hallitusta estettäisiin tekemästä sopimusta yksinkertaisesti siitä syystä, että me emme ole kyenneet tarjoamaan maalle paremmin kohdennettua ohjelmaa ja ennen kaikkea tarjoamaan Puolan hallitukselle mahdollisuutta kehittää omille viljelijöilleen jonkin verran paremmin kohdennettua ohjelmaa. Haluaisin tästä syystä peräänkuuluttaa jonkinlaista luovuutta tässä asiassa.
Uusien jäsenvaltioiden osalta kaikki ovat luonnollisesti samaa mieltä siitä, että meidän on luotava järjestelmä, johon ei haluta nettomaksajia. Meidän olisi kuitenkin myös sitä, miten voimme nopeuttaa rahavirtaa niin, ettei näille jäsenvaltioille aiheudu suuria ongelmia.
Haluan päättää puheeni sanomalla seuraavan asian: meillä on loistava mahdollisuus Kööpenhaminassa ja meidän on hyödynnettävä se.

Titley (PSE).
Arvoisa puhemies, muistatte varmaan, että kun meillä oli suuri keskustelumme jäsenyyttä hakeneiden maiden kanssa Strasbourgissa, päätin puheeni siteeraamalla englanninkielistä sananlaskua, jonka mukaan hyvistä suunnitelmista huolimatta asiat voivat silti mennä pieleen (there is many a slip 'twixt cup and lip). Varoitin, ettei meidän pitäisi juhlia enneaikaisesti tämän prosessin loppumista, koska meillä on vielä pitkä tie kuljettavana ja olin luonnollisesti oikeassa. Nyt näyttää siltä, että vaikka luulemme olevamme lähellä sopimusta, olemme oikeasti kaukana sopimuksesta, ja on aivan mahdollista, että epäonnistumme kokonaan. Tämä meidän pitäisi sanoa selvästi.
Jos Kööpenhaminan kokouksen tuloksena saadaan loputon määrä erittäin teknisiä asioita, joita käsiteltiin kymmenessä samanaikaisesti käydyssä neuvottelussa, ei tarvitse olla aivokirurgi tajutakseen, että koko prosessi voi helposti jumiutua. Kerrankin olen eri mieltä komission jäsenen Verheugenin kanssa. Katson, että jos me epäonnistumme Kööpenhaminassa, laajentuminen ei lykkäänny viikolla, kuukaudella tai parilla kuukaudella vaan se lykkääntyy kokonaisen sukupolven ajaksi. Sanon uudelleen sen, minkä olen jo aiemmin sanonut: nyt tai koskaan. Tämä on mahdollisuus, joka meidän on käytettävä hyväksemme.
Olen tyytyväinen puheenjohtajamaa Tanskan rohkeaan ehdotukseen myöntää miljardi euroa lisää pöydän puhdistamiseksi, jotta meidän ei tarvitsisi käydä näitä monimutkaisia neuvotteluja Kööpenhaminassa. Valitettavasti näin tekemällä, erityisesti pari viikkoa etuajassa, on näköjään ainoastaan kannustettu joitakin ehdokasvaltioita uskomaan, että tämä on vain yksi lisävaihe neuvotteluissa, ja suoraan sanottuna meidän pitää sanoa selvästi, että näin ei ole. Tämä ei ole jatkuvasti joustava prosessi. Jossain vaiheessa meidän on sanottava "ei". Berliinissä ja Brysselissä sovituista asioista on pidettävä kiinni. Sillä hetkellä kun luovumme budjettikurin noudattamisesta, aukeaa koko Pandoran lipas, mikä puolestaan todennäköisesti saa koko suunnitelman kaatumaan.
Meidän on myös sanottava selvästi, että pidämme tätä hanketta niin tärkeänä, ettemme aio antaa minkään yksittäisen valtion sabotoida neuvotteluja. Jos jokin valtio haluaa pitää puolensa viimeiseen hetkeen asti, se tekee sen omalla vastuullaan eikä kaikkien muiden ehdokasvaltioiden vastuulla, koska meidän pitää olla valmiina hyväksymään sopimus siinä missä muidenkin valtioiden.
Samoin meidän on kehotettava päättäjiämme kysymään itseltään yksinkertaisen kysymyksen ennen Kööpenhaminaan matkustamista. Mitä he tekevät 20 vuoden päästä kun heidän lapsenlapsensa istuu heidän polvellaan ja kysyy heiltä: "Mikä oli todellinen roolisi suuressa katastrofissa, kun Eurooppa epäonnistui tarttumaan omaan tilaisuuteensa? Mitä sinä todella teit?" Haluavatko he todella kääntyä ympäri ja vastata: "Itse asiassa emme kyenneet käyttämään tilaisuutta hyväksemme, koske emme olleet varmoja siitä, ovatko Baltian kilohailit riittävän isoja verkoillemme. Emme onnistuneet siinä, koska emme olleet varmoja siitä, kuinka suuri lammaspalkkion tai oikeansuuruisen sokerikiintiön tulisi olla emmekä siitä, minkälainen salkku jollakin komission jäsenellä pitäisi olla kahden kuukauden ajan." Näinkö aiomme todella sanoa? Se kuulostaisi nimittäin erittäin hölmöltä. Ajatelkaamme tätä tilannetta laajemmin ja muistakaamme, että rahat, jotka annamme jäsenyyttä hakeneille valtioille, vastaavat yhtä tuhannesosaa Euroopan unionin BKT:sta. EU:n koko talousarvio on vain kaksi kolmasosaa siitä, mitä Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus käyttää pelkästään sosiaaliturvaan. Tällä hetkellä olemme itse asiassa puhumassa kokonaistilanteen kannalta pikkuasioista. Älkäämme unohtako sitä.
Turkin kysymyksestä haluaisin sanoa, että meidän pitää sanoa maan uudelle hallitukselle, joka on mielestäni kuin henkäys raitista ilmaa, seuraavaa: teidän on täytettävä Kööpenhaminan kriteerit. Haluamme, että täytätte ne siihen ja siihen päivään mennessä, ja jos niin teette, aloitamme neuvottelut. Mutta unohtakaamme ajatus siitä, että Eurooppa on vain kristittyjen hanke. Edustan hinduja, muslimeja, juutalaisia, sikhejä, buddhalaisia, taolaisia, kaikkia uskontoja enkä halua sanoa heille: "Euroopan unioni ei ole teitä varten". Tämä on viesti, jonka jotkut tässä parlamentissa haluaisivat antaa heille, ja tällaisesta viestistä on sanouduttava irti.

Schroedter (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, olen samaa mieltä jäsen Titleyn kanssa enkä pidä siitä, että Euroopan yhdentymisen henki on sellaisen oven takana, jossa roikkuu pääsy kielletty -kyltti, sillä sitä ei haluta mukaan neuvotteluihin, jotka rajoittuvat maitokiintiöihin ja suoriin tukiin. Euroopan unionissa solidaarisuus häviää, kun aletaan puhua rahasta.
Puheenjohtajamaa Tanska on ehkä hyvin yrittänyt neuvottelupaketin avulla ottaa huomioon kaikki kannat, mutta koska yhdentymisen hengelle näytettiin ovea, kaikki mitä on saatu aikaan on ollut repaleinen tilkkutäkki, josta ei ole yhteisen tulevaisuuden perustaksi. Miksi näin? Jäsenvaltioiden pahansuopa asenne jättää ehdokasvaltioille sellaisen vaikutelman, että ne ovat toisen luokan kansalaisia, jotka eivät ole tervetulleita. Tämä antaa tuulta purjeisiin EU:n vastustajille näissä maissa ja vaarana on, etteivät niiden kansalaiset hyväksy EU:ta. Jos rakennerahastoissa pihistetään, pihistetään myös koheesiossa, aivan Euroopan unionin sydämessä, ja tämä puolestaan vaikuttaa yhdentymishankkeeseen aivan päinvastoin kuin oli tarkoitus. Tästä syystä on mahdotonta edes yrittää kehittää maaseutua, ja selvin osoitus tästä on se, että maaseutu kärsii, kun tukien määrä kasvaa. Näin pyritään tuomaan esiin Euroopan unionin maatalouspolitiikan epäonnistuneet rakenteet ja käytännössä torjumaan epäsuorasti maatalouspolitiikan uudistus, mikä tarkoittaa sitä, että maatilojen lopettaminen ehdokasvaltioissa on suunniteltu etukäteen ilman suunnitelmia vaihtoehtoisista työpaikoista. Tämä on väärä signaali. Me vihreiden ryhmässä tuomitsemme kaikenlaiset pyrkimykset pitää laajentumista pelkkänä säästökassana. Tästä syystä kehotamme neuvostoa ja komissiota asettamaan etusijalle suunnitelman ehdokasvaltioiden maaseutualueiden kehittämiseksi ja myöntämään siihen nykyistä enemmän varoja. Ilman sitä tuloksena on yhteiskunnallinen romahdus ja Euroopan unionin henki ja samalla EU:n uudistamishanke vaarantuvat!

Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, ensi viikolla pidettävällä Kööpenhaminan Eurooppa-neuvostolla on yksi suuri ja tärkeä tehtävä: saattaa päätökseen liittymisneuvottelut kymmenen ehdokasmaan kanssa.
Jotkin viime hetken rahoitusongelmat on tärkeää selvittää, mutta meillä on paljon toivoa. Erityisesti olemme tyytyväisiä siihen, että Ranska suhtautuu myönteisesti puheenjohtajavaltio Tanskan viimeisiin ehdotuksiin. Ehdotukset aiheuttavat varmasti joitakin lisäkuluja, mutta pelissä on niin paljon voitettavaa, että panostus kannattaa. Emme saa myöskään unohtaa, että viime lokakuussa pidetty Brysselin Eurooppa-neuvosto vähensi lähes yhtä suuren summan uusille jäsenvaltioille myönnettävästä rakennetuesta. Kulujen pitäisi tästä syystä olla loppujen lopuksi tasapainossa.
Toinen keskeinen kohta Kööpenhaminan Eurooppa-neuvoston esityslistalla on Turkin ehdokkuus. Olemme samaa mieltä Valéry Giscard d'Estaingin kanssa siitä, että Turkin liittyminen tällä hetkellä unioniin merkitsisi Euroopan unionin hajoamista. Olemme sanoneet tämän jo useita kertoja aiemminkin. Helsingissä vuonna 1999 pidetty Eurooppa-neuvosto teki suuren virheen, jota ei ole korjattu vaan joka on sittemmin vahvistettu. Tämä unionin tekemä virhe osoittaa sen, ettei se ymmärrä, mikä se on, eikä tiedä, mitä se haluaa.
Arvoisa puhemies, olette itse sanonut, että esitettyään kyseisen mielipiteen Giscard d'Estaing ylitti valtuutensa. En usko tähän, koska miten valmistelukunta voisi tarkkaan sanottuna tehdä ehdotuksia unionin tulevaisuudesta, sen toimielimistä ja sen politiikoista, jos se ei ole ensin vastannut seuraaviin kysymyksiin. Mikä meidät saa yhteen? Mikä on meidän mallimme unionille seuraavaksi 50 vuodeksi? Mihin meidän on vedettävä rajamme? Giscard d'Estaing teki näin ollen aivan oikein nostamalla nämä kysymykset epäsuorasti esiin. Arvoisa puhemies, itse asiassa meidän mielestämme valmistelukunta on ollut, en tiedä kenen aloitteesta, liian hätäinen valmistellessaan teknisiä ehdotuksia ennen kuin se on vastannut perustavaa laatua oleviin poliittisiin kysymyksiin, joilla on vaikutusta näihin edellä mainittuihin teknisiin ehdotuksiin. On Euroopan oman edun mukaista saattaa asiat kuntoon mahdollisimman nopeasti.

Nassauer (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Kööpenhaminan Eurooppa-neuvosto päättää muutaman päivän kuluessa Euroopan unionin laajentumisesta kahdeksalla entisen itäblokin maalla sekä Kyproksella ja Maltalla. Tämä on neuvottelujen aihe ja väistämättä myös ajoittainen kiistanaihe sekä aihe, josta neuvoteltaessa joistakin kohdista joudutaan paikoin tinkimäänkin, mutta mikään ei muuta peitä tosiseikkaa, että vuoteen 1989 asti jakautuneena ollut Eurooppa on nyt tämän askeleen ottamalla luomassa itselleen yhteisön järjestyksen, joka perustuu demokratian periaatteisiin, oikeusvaltioon, vapauteen ja markkinatalouteen. Olen vakuuttunut siitä, että, kaikista kokemistamme poliittisista tapahtumista tämä on se, joka osoittautuu kaikkein tärkeimmäksi nykyiselle sukupolvelle.
Jos joku kaukonäköinen henkilö olisi 15 vuotta sitten laatinut tämän Eurooppa-neuvoston asialistan täydellisesti, sellaisena kuin se nyt on Euroopan jälleenyhdistymisineen, hänen olisi ajateltu kärsivän harhoista! Jos noihin aikoihin meiltä olisi kysytty halukkuutta maksaa ylimääräiset 2,3 miljardia euroa yhdistymisestä, olen varma, että olisimme välittömästi vastanneet kovalla äänellä ja selvästi "kyllä". Meidän on ponnisteltava herkeämättä, jos laajentumisen halutaan tapahtuvan hallitusti - sekä poliittisesti että taloudellisesti, mistä ei ole epäilystäkään - mutta tämä on hetki, jolloin unioniimme liittyy vanhoja eurooppalaisia maita, jotka kuuluvat joukkoomme samalla tavalla kuin Ranska ja Yhdistynyt kuningaskuntakin ja jotka seisovat rinnallamme oikeusvaltiossa vapauden ja demokratian periaatteita kunnioittaen.
Euroopan unioni perustuu lainvoimaan, ja vain tieto lainvoimasta pitää sen koossa. Tästä syystä onkin tärkeää, että parlamentin antamassa päätöslauselmassa, joka koski neuvotteluja T?ekin kanssa koskevaa raporttia, pidettiin niin kutsuttua erivapauslakia yhteensopimattomana meidän laintulkintamme kanssa ja esitti asian varovasti ja tasapainoisesti. Tämä kysymys ei liity pelkästään Saksan ja T?ekin välisiin menneisyyden suhteisiin vaan myös Euroopan nykyhetkeen ja tulevaisuuteen; kyse on nimittäin keskeisistä oikeusperiaatteista ja lainvoimasta, ja asian käsittely helpottuisi varmasti, jos T?ekki sanoisi jotain asioiden selventämiseksi ennen laajentumista.
Tässä kohtaa papereissani on virke, jonka olemme kuulleet jo niin monesti aiemmin ja jonka mukaan Turkin kanssa käytävien neuvottelujen ei pidä missään määrin antaa hallita laajentumista käsittelevää huippukokousta, mutta mielestäni emme itse ole kyenneet vastustamaan tätä kiusausta, joten näin voi hyvinkin tapahtua myös Kööpenhaminassa, ja on selvää, että tämä on kysymys, joka askarruttaa ihmisiä. Joitakin päiviä sitten saksalaisessa sanomalehdessä väitettiin, että komission jäsen Verheugen olisi sanonut vastustavansa Turkin liittymistä unioniin ja ehdottanut turkkilaisille erityisten naapuruussuhteiden luomista sopimuksella, jollaista voitaisiin soveltaa myös muihin EU:n rajanaapureihin. Komission jäsen, selitätte varmaan, että kyse oli väärinkäsityksestä tai väärintulkinnasta ja aivan oikeutetusti korostatte, että lehti on loukannut salassapitovelvollisuutta, josta oletettavasti olette sopineet. Tässä ei kuitenkaan ole kyse siitä, että ettei teillä olisi ollut lupaa pitää tietonanne jotain, jota olisitte halunneet käsitellä luottamuksellisesti, vaan siitä, miten tällä lailla toimimalla edistetään vaikutelmaa, jonka mukaan tässä asiassa monet sanovat julkisesti päinvastaista kuin mitä itse asiassa ajattelevat. Turkin osalta ette varmaan ole ainoa, sillä monet niistä, jotka puolustavat Turkin unioniin liittymistä, eivät itse asiassa halua sitä ja piiloutuvat kriteerien taakse. Tämä on tekopyhä tapa toimia ja haittaa EU:n ja Turkin suhteita enemmän kuin suhtautuminen tilanteeseen rehellisyydellä, jota kunnioitus Turkkia kohtaan edellyttää. Näin ollen emme halua tarjota päivämääriä unioniin liittymiseksi vaan olla rehellisempiä suhteissa Turkin kanssa!
Swoboda (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin käsitellä kahta kysymystä. Komissio on oikeassa, jos se ajattelee, että monia vaikeita asioita on vielä ratkaistava, ja voimme olla kiitollisia neuvoston puheenjohtajavaltiolle siitä, että se on esittänyt lukuisia ehdotuksia näistä asioista. Jos jäsen Poettering uskoo, että hallitusten - joilla hän tarkoittaa jäsenvaltioiden hallituksia - on ponnisteltava ratkaisun löytämiseksi, olen todella samaa mieltä hänen kanssaan, mutta toisaalta haluan myös tehdä selväksi, että sama pätee myös ehdokasvaltioiden hallituksiin. Tiedän, että Puolalla on omat rajansa, joita se ei halua ylittää. Tunnen suurta sympatiaa Puolaa kohtaan, erityisesti sen nykyistä hallitusta kohtaan, mutta myös meillä on omat rajamme, ja uskon, että molempien osapuolten on tunnustettava tarve päästä tässä asiassa kompromissiin. Ehdokasvaltioidenkaan ei pitäisi myöskään asettaa rimaa niin korkealle, ettei sen yli voi enää hypätä.
Toiseksi haluan käsitellä menettelyyn liittyviä kysymyksiä ja institutionaalisia kysymyksiä, joiden neuvoston puheenjohtaja on sanonut kiinnostavan parlamenttia. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olemme tänään jo muissa yhteyksissä käyttäneet huomattavasti aikaa keskusteluihin tästä asiasta, emmekä käsittele nyt asiaa siksi, että olisimme kiinnostuneita asiasta, vaan siksi, että meillä on siihen oikeus, ja myös koska neuvosto on lupautunut keskustelemaan parlamentin kanssa asiasta jo sen käsittelyn alusta alkaen. Jos se olisi tehnyt näin, tilanteemme olisi huomattavasti helpompi. Jäsen Napolitano esitti joitakin perusteluja sen puolesta, että menettelyä pitäisi muuttaa joidenkin kohtien osalta, mutta vaikka häntä kunnioitankin, en ole vakuuttunut asiasta. Henkilökohtainen mielipiteeni on, että jokaisella valtiolla on jäsenyyden ensimmäisestä päivästä alkaen oikeus omaan komission jäseneensä, edes salkuttomaan komission jäseneen. Olen sitä mieltä, että erityisesti sitten kun komissiossa on kymmenen uutta jäsentä, parlamentilla on oltava oikeus edes hyväksyä yleisesti uudet komission jäsenet. Tällaisesta yleisestä hyväksynnästä voitaisiin luonnollisesti äänestää ainoastaan, jos asianomaiset yhdeksän uutta jäsenvaltiota saavat osallistua äänestykseen, sillä olisi omituista, että saisimme äänestää puolalaisesta komission jäsenestä, jos Euroopan parlamentin puolalaisilla jäsenillä ei olisi oikeutta osallistua kyseiseen äänestykseen.
Edellä esitetty johtaa meidät luonnollisesti uutta parlamenttia koskevaan yksityiskohtaiseen menettelyyn. Hallitustenvälisen konferenssin osalta näen oikeudelliset perustelut, mutta kannatan ehdotusta, koska sen mukaan uudet jäsenvaltiot saavat osallistua ehdotuksen käsittelyyn, sillä loppujen lopuksi myös näiden valtioiden on äänestettävä siitä ja ratifioitava se. Pyydän neuvoston puheenjohtajalta yhtä asiaa: puhukaa uusille jäsenvaltioille ja neuvotelkaa niiden kanssa! Niiden on määrä osallistua täysipainoisesti unionin toimintaan. Ennen kuin teette päätöksen, keskustelkaa kuitenkin meidän kanssamme, sillä näin meidän on helpompi löytää yhteinen ratkaisu!

Sacrédeus (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ottaa esiin suuren riskin, jonka Kööpenhaminassa kokoontuva Eurooppa-neuvosto joutuu kohtaamaan ja joka koskee EU:ta rauhanhankkeena. Kaikki me täällä puhumme EU:n yhdentymisestä. Puhumme historiallisesta päätöksestä Kööpenhaminassa. Voiko EU rauhanhankkeena kuitenkin tuhoutua Kööpenhaminassa? Olen varma, että monet jäsenmaat pitävät tätä kysymystä epäolennaisena, mutta minun mielestäni se on tärkeä kysymys.
EU on onnistunut uskomattoman hyvin kansojen ja valtioiden lähentämisessä toisiinsa Euroopan unionissa. Meillä on kuitenkin nyt muuan ehdokasvaltio, josta on ensimmäisten joukossa tulossa EU:n jäsen, nimittäin Kypros. Berliinin muurin sortumisen jälkeen Nikosia on ollut Euroopan jaettu pääkaupunki. Saksan yhdistymisen jälkeen Kypros on Euroopan jaettu valtio.
Euroopan parlamentti on ilmoittanut selvästi, että se haluaisi nähdä Turkin miehitysjoukkojen vetäytyvän Pohjois-Kyproksesta. Neuvostossa on hyvin korkealla tasolla keskusteltu siitä, pitäisikö Turkille antaa päivämäärä neuvotteluille, joissa vahvistetaan uusi päivämäärä liittymisneuvotteluiden aloittamiselle. Tästä syystä käännyn puheenjohtajamaa Tanskan puoleen ja kysyn, miten kyproslaiset ja miten me kaikki näemme tämän tilanteen, jossa Turkin kaltaiselle maalle annetaan päivämäärä liittymisneuvottelujen aloittamiselle, vaikka Pohjois-Kyproksessa on yhä 30 000 turkkilaissotilasta? Onko EU rauhanhankkeena tällainen?
Haluaisin todella puhua tästä asiasta hieman pidempään ja pohtia, voimmeko kuvitella Euroopan unionin neuvottelevan unioniin liittymisestä sellaisen valtion kanssa, joka samanaikaisesti kiistattomasti miehittää 37:ää prosenttia toisesta jäsenvaltiosta. Tätä asiaa on tutkittava Kööpenhaminassa. Jos on mahdollista, että EU rauhanhankkeena voisi sallia Turkin aloittavan neuvottelut ennen kuin Kyproksen kysymys on ratkaistu, tämä tarkoittaa sitä, että unionin jäsenvaltio voi olla jäsenyyttä haluavan ja komission kanssa paraikaa neuvotteleman valtion miehittämä.
Haluaisin, että tätä asiaa tutkittaisiin. Emme saa sokaistua Turkin mielistelystä. Katsokaamme kylmiä tosiasioita, joiden mukaan yksi valtio, Kypros, on matkalla Euroopan unioniin ja toinen valtio, joka miehittää 37:ää prosenttia Kyproksesta, haluaa aloittaa neuvottelut. Onko tämä järkevää? Onko EU rauhanhankkeena tällainen?

Corbett (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan ilmoittaa jakavani niiden ihmisten huolet, jotka ovat ilmaisseet pelkonsa nykyisen Euroopan komission toimivaltuuksien vähentämistä koskevista päätöksistä, jotka on tehty kuulematta parlamenttia.
Myönnämme tietysti, että uusilla jäsenvaltioilla on oikeus omaan komission jäseneen EU-jäsenyytensä ensimmäisestä päivästä alkaen. Luonnollisesti ei myöskään ole järkeä sekoittaa uudelleen nykyisen komission kaikkia salkkuja muutamaksi kuukaudeksi. Tästä syystä on järkevää vähentää nykyisen komission toimivaltuuksia ja siirtyä nopeasti kohti menettelyä, jossa uuden komission hyväksyy parlamentti, jolloin menettely tapahtuisi täyttä demokraattista legitimiteettiä kunnioittaen. Miten tämä voidaan tehdä? Nykyisen perustamissopimuksen perusteella siihen on kaksi tapaa. Yksi tapa on, että jokainen nykyisen komission jäsen suostuu eroamaan sovittuna päivänä tai muuten parlamentti äänestää epäluottamuslauseen, joka pakottaa heidät eroamaan. Molemmat menettelyt olisivat hieman outoja, elleivät kolme toimielintä olisi tehneet niistä sopimusta. Toinen tapa olisi, että neuvosto sisällyttää asian liittymissopimukseen, mutta myös tällöin, jos toimielimet tekisivät asian yksipuolisella päätöksellä, ilman yksimielistä sopimusta, tämä olisi vastoin perussopimusten henkeä.
Mielestäni meidän pitäisi neuvotella ja päästä sopimukseen siitä, mikä on järkevää, eli asettaa aikainen määräaika komission jäsenten vaihtamiselle sillä ehdolla, että uudella komissiolla on täysi legitimiteetti käydä läpi koko menettely uudessa, Euroopan laajuisissa vaaleissa valitussa parlamentissa. Tämä on ehdoton edellytys. Näissä olosuhteissa voisi olla järkevää, kuten on ehdotettu, että vaalipäivää aikaistetaan kesäkuusta toukokuuhun, koska näin uusi parlamentti voisi jo kesäkuussa äänestää komission puheenjohtajasta ja heinäkuussa voisimme järjestää kuulemistilaisuuksia ja äänestää koko komissiosta, joka voisi aloittaa työnsä, jos asiasta näin sovitaan, jo elokuussa tai syyskuussa. Näin me voisimme edetä nopeammin. Näin päästäisiin myös pitkäksi aikaa eroon salkuttomien komission jäsenten ongelmasta ja olisi järkevää järjestää vaalit toukokuun alussa, mikä myös puolueettomasti ajatellen olisi hyvä ajatus. Arvoisa puhemies, tällainen ratkaisu varmaankin kiinnostaa teitä, sillä näin meillä ei olisi täällä parlamentissa ongelmia siitä, että parlamentissa on täysivaltaisia jäseniä, jotka istuvat vain yhden istuntokauden juuri ennen Euroopan parlamentin vaaleja. Mielestäni tämä on suunta, johon neuvoston olisi pyrittävä neuvotteluissa parlamentin kanssa.

Brok (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ongelmani jäsen Corbettin kanssa on se, että hän tuntee liian hyvin lakia ja tästä syystä hän saa minut aina aivan sekaisin. Hänen liian suuri tiedon määränsä kuitenkin johtaa siihen, että hänen ajatuksenkulkunsa kulkee niin mutkitellen, että itse viesti katoaa matkalla. Poliittinen viesti, jonka haluamme ehdokasmaille antaa, on lämmin tervetulotoivotus, johon ei liity liiallista byrokratiaa! Tällainen viesti meidän pitäisi mielestäni lähettää. Tästä syystä ulkoasiain, ihmisoikeuksien sekä yleisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta, joka käsittelee laajentumiseen liittyviä asioita enemmän kuin muut valiokunnat, on laatinut myös muita ehdotuksia, joiden on tarkoitus olla käytännöllisiä ja suoria.
Mitä tahansa teemmekin - haluamme me sitten valita uuden komission yleisillä vaaleilla tai pidämmekö parempana vaihtoehtona komission nimeämistä - tarvitsemme joka tapauksessa siirtymäkauden, jonka ajaksi uusilla ehdokasvaltioilla on oikeus tehdä yhteistyötä nykyisen komission kanssa komission uusien jäsenten nimittämisessä. Oli kyseisen siirtymäkauden pituus neljä viikkoa tai neljä kuukautta, periaate on kuitenkin sama ja muuttamaton. Tästä syystä haluaisin yksinkertaisesti sanoa: antakaamme komission salkuttomien jäsenten aloittaa toimikautensa 1. toukokuuta, kuten sovimme. Komission jäseniä tarkastellaan heidän pätevyytensä, taloudellisen riippumattomuutensa ynnä muiden asioiden kannalta. Valiokunnat eivät tarkastelua suorita, koska kyseisillä komission jäsenillä ei vielä ole salkkuja. Tarkkailijoista, jotka ovat työskennelleet kanssamme jo koko vuoden, tulee yksinkertaisesti Euroopan parlamentin jäseniä neljäksi tai kahdeksaksi viikoksi, kuten meidän käytäntömme on aina ollut, ja liittymisen myötä he ovat jääneet kyseiseen asemaan jopa vuodeksi tai puoleksitoista vuodeksi. Joten missä on ongelma? Mielestäni oikea suunta edetä tässä asiassa on esittää asia selkein sanoin. Jos uuden komission on tarkoitus astua virkaan 1. marraskuuta mennessä, on ratkaisevan tärkeää, että parlamentin oikeudet turvataan. Komission puheenjohtajan nimittäminen tapahtuu Euroopan parlamentin vaalien jälkeen, joten vaalit voivat vaikuttaa asiaan, ja meillä on aikaa tehdä tarvittavat toimenpiteet, joilla tarkoitan sitä, että valiokuntien on tutkittava tarkkaan vanhojen ja uusien jäsenvaltioiden ehdokkaat komission jäseniksi varmistaakseen, että nämä ovat tehtävään sopivia. Poliittisesti kyse on tästä, ja tämä meidän on otettava vakavasti, sillä se on ainoa oikea tapa.
Haluaisin esittää vielä toisen kommentin. Haluaisin ilmaista kiitollisuuteni neuvoston puheenjohtajamaalle Tanskalle siitä, että se kykeni, keskittäessään ponnistelunsa laajentumista koskeviin kysymyksiin, tekemään menestyksekkäästi yhteistyötä komission kanssa ja johtamaan laajentumisneuvotteluja tulokseen, jota on ilman muuta pidettävä hyvänä. Tarvittaviin kompromisseihin on päästävä hyvässä tahdossa ja niiden on oltava - kuten komission jäsen Verheugen aivan perustellusti sanoi - taitavasti laadittuja, ja olen varma, että onnistumme tässä.
Keskustelu lähti käyntiin Turkin kysymyksestä, ja päivämäärän määrittäminen on tämänpäiväisessä istunnossamme jo osoittanut jotain sellaista, joka ikuistetaan Kööpenhaminassa ja näin ollen myös tiedotusvälineissä: enää ei kukaan riemuitse tervetulotoivotuksistamme kymmenelle uudelle jäsenvaltiolle; enää eivät ihmiset puhu julkisesti Puolan, Viron tai T?ekin liittymisestä; sen sijaan Kööpenhaminan kokouksesta tulee Turkkia käsittelevä kokous, ja Turkista tulee ainoa keskustelunaiheemme! Pidän äärimmäisen valitettavana sitä, että me olemme ajautuneet tähän kärjistyneeseen tilanteeseen, jossa meillä on ratkaistavana Euroopan unionin uutta turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa (ESDP) ja Natoa, Yhdysvaltojen painostusta, Irakia sekä Kyprosta koskevat kysymykset. En pidä hyvänä ratkaisuna, että näin tapahtuisi!
Jos Eurooppa-neuvostoa johdetaan poliittisten näkökohtien perusteella - mitä joskus kutsutaan myös opportunismiksi - päivämäärän asettamiseksi, pelkään, että jäsenvaltioiden kansalaiset sanoisivat: ahaa, he ovat tosissaan tässä asiassa! Kymmenen uutta maata on jo riittävän vaikeaa, ja vielä olisi Turkki! Syntyvä keskustelu aiheuttaa meille ongelmia, kun meidän pitää myydä kansalaisillemme Puolan ja Slovenian jäsenyys, ja toivon, että neuvosto on tietoinen tästä vastuusta eikä ajattele liian lyhytnäköisesti.

Puhemies.
Haluaisin esittää lyhyen kommentin. Aiemmin iltapäivällä jäsen Barón Crespo otti esiin kysymyksen siitä, mitä on tapahtunut viime viikolla Kööpenhaminassa Euroopan komission puheenjohtajan, neuvoston puheenjohtajan ja minun välisessä toimielinten välisessä vuoropuhelussa. Ilmoitin sanoneeni selvästi, etten halunnut tehdä lopullista päätöstä päivämääriä ja toimikauden vaihtumista koskevista kysymyksistä ilman, että parlamentti on täysin mukana ja sitoutunut asian käsittelyyn ja että sitä kuullaan asiassa. Kuten nyt ymmärrätte kuultuanne yhden näkökohdan perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan puheenjohtajalta sekä aivan erilaisen kannan ulkoasioita käsittelevän valiokunnan puheenjohtajalta, minun ei ollut asianmukaista pyrkiä vuoropuhelussa muuhun lopulliseen ratkaisuun kuin sen toteamiseen, että meidän pitää kuulla muita toimielimiä. Luonnollisesti meidän on myös keskusteltava keskenämme.

Van den Berg (PSE).
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä jäsen Brokin kanssa. Ratkaisevaa on luonnollisesti se, että toivotamme jäsenvaltiot tervetulleiksi ja että pian valittava uusi parlamentti voi tehdä yhteispäätöksiä komission uudesta puheenjohtajasta, mutta tästä eteenpäin hänen ja minun ajatuksenjuoksu eroavat toisistaan. Olen tyytyväinen siihen, että hän pitää toukokuun 1. päivää tärkeänä, mutta haluaisin sanoa, että 1. toukokuuta voi itse asiassa Euroopan parlamentin vaalien päivämäärä, ja tässä tapauksessa olisin samaa mieltä jäsen Napolitanon kanssa.
Haluaisin lyhyesti kertoa teille viimeisimmät tiedot Alankomaiden viime aikojen tapahtumista. Alankomaiden liberaalien johtaja Gerrit Zalm käynnisti epäonnistumaan tuomitun kampanjan. Hän vaati, että Alankomaiden pitäisi estää laajentuminen vedoten edessä oleviin pakottaviin maatalousalan uudistuksiin. Onneksi Zalm on joutunut toistaiseksi väistymään, mutta koska Alankomaissa järjestetään 22. tammikuuta 2003 vaalit, häntä on luonnollisesti pidettävänä vakavasti otettavana voimana. Toivottavasti alankomaalaiset äänestävät hallitusta, joka myöntää vakauden ja taloudellisen kasvun edut sekä jälleenyhdistyneen Euroopan merkityksen ja joka estää Alankomaiden maineen mustumisen entisestään.
Tämä ei vähennä millään lailla maatalousuudistuksen ensisijaista merkitystä unioniin liittymässä oleville valtioille, ehdokasvaltioille, meille itsellemme sekä kehitysmaille. On myös selvää, kiitos komission jäsenen Fischlerin ehdotusten, että meillä on jo käsiteltävänä monia järkeviä ehdotuksia mutta että niin monet jäsenvaltiot kuitenkin uhkaavat vaikeuttaa niiden käsittelyä. Tarvitsemme nimenomaan rohkeutta tehdä maatalousalan uudistuksia koskevat kotiläksymme ja tämä on tarpeellista myös auttaa rahoituskierroksen onnistumisessa. Voimme todella puhua kehityskierroksesta, mutta jos vakaampia ja laajaperusteisempia ehdotuksia maatalousalan uudistusten edistämiseksi ei esitetä, asiat kääntyvät huonompaan suuntaan ja kierros epäonnistuu. Tässä tapauksessa kotiläksymme olisivat jääneet tekemättä, mikä on kuitenkin välttämätöntä, jos liittymässä olevia valtioita halutaan kohdella oikeudenmukaisesti. Liian helposti mainitaan myös Unionin jäsenvaltioiden ja liittymässä olevien valtioiden väliset netto- ja bruttotilit myöntämättä kuitenkaan riittävän selvästi näiden maatalousalan uudistusten tarvetta.
Voisinko vielä lisätä toivovani, että täällä käymistämme keskusteluista on meille jotain hyötyä ottaessamme seuraavan askeleen kohti seuraavaa laajentumista, jolloin unioniin liittyy vielä lisää valtioita? Toivoisin, että äänestäjiemme kanssa käytävä keskustelu olisi yksinkertaisempi, että se käytäisiin varhaisemmassa vaiheessa ja että meillä olisi rohkeutta kysyä heidän mielipidettään hyvissä ajoin Euroopassa järjestettävällä kansanäänestyksellä. Mielestäni olemme tällä kierroksella olleet liian teknokraattisia emmekä ole olleet tarpeeksi poliittisia. Olemme oppineet, että nämä ovat poliittisia kysymyksiä. Meidän pitäisi koota rohkeutta katsoa omaa kansaamme silmiin ja hyväksyä heidän tuomionsa.

Haarder
Kiitoksia myös tästä laajentumista käsitelleestä hyödyllisestä ja rakentavasta vuoropuhelusta. Keskustelu vahvistaa sen, että sille, mitä tapahtuu ensi viikolla, on olemassa laaja tuki. Haluaisin laajentaa kiitokseni koskemaan kaikkia hyviä neuvoja, joita on esitetty ja joita haluan hieman kommentoida. Haluaisin kiittää jäsen Poetteringia siitä, että hän asetti alusta alkaen Kööpenhaminan Eurooppa-neuvoston aivan oikeaan perspektiiviin. En halua toistaa hänen sanojaan, mutta juuri tämä historiallinen perspektiivi meidän on pidettävä mielessämme koko ajan. Puheenjohtajavaltiolle esitetyt kiitokset kuuluvat myös komissiolle ja erityisesti komission jäsenelle Verheugenille, joka on väsymättä työskennellyt asian parissa vuosien ajan.
Olen täysin samaa mieltä jäsen Titleyn kanssa. En tiedä siitä "nyt tai ei koskaan" -kohdasta, mutta joka tapauksessa nyt on aika toimia. Meidän on onnistuttava. Huolimatta ratkaisematta olevista vaikeista ongelmista olemme jo niin pitkällä, että emme voi perustella epäonnistumista.
Kyproksen kysymyksestä olen täysin samaa mieltä komission jäsenen Verheugenin kanssa. EU:n ja kansainvälisen yhteisön on selvästi ilmoitettava olevansa valmiita antamaan tarvittavan tuen, jotta Kypros ja sen kaksi yhteisöä voisivat vastata saaren yhdentymisen suureen haasteeseen. Meidän on tehtävä kaikkemme varmistaaksemme, että YK:n pääsihteerin pyrkimykset löytää ratkaisu ennen Kööpenhaminan kokousta onnistuisivat.
Turkin kysymyksen perusta on selvä. Turkki on ehdokasvaltio. Liittymisneuvottelut voivat alkaa, kun Kööpenhaminan kriteerit täyttyvät. Tällä hetkellä ne eivät täyty, mutta Turkki on edistynyt merkittävästi kauaskantoisen uudistusohjelman täytäntöönpanossa. Turkin päättäjille ja kansalle lähetetään Kööpenhaminassa vahva ja positiivinen viesti. Valtionpäämiehet ja pääministerit keskustelevat yksityiskohtaisesti viestin tarkasta muodosta. Olen samaa mieltä jäsen Poetteringin kanssa siitä, ettei tämä ole Kööpenhaminan kokouksen tärkein asia. Pääosassa ovat kymmenen jäsenyyttä hakenutta valtiota. Emme kuitenkaan unohda Turkin mahdollisuuksia emmekä myöskään Bulgariaa emmekä Romaniaa. Nämä kaksi maata ovat edistyneet valtavasti liittymisneuvotteluissaan, mutta eivät ole vielä valmiita liittymään. Niille annetaan etenemissuunnitelma loppusuoraa varten.
Haluan kiittää komission puheenjohtajaa tuesta, jonka hän antoi puheenjohtajavaltion kymmenelle ehdokasvaltiolle esittämälle paketille, ja haluan kiittää komission jäsentä Verheugenia siitä, että hän varoitti ylilastaamasta Kööpenhaminan kokouksen esityslistaa muilla asioilla. Hän tietää paremmin kuin kukaan, kuinka vaikea ja monimutkainen laajentumisprosessi on, ja hän tietää myös vaarat, joita liittyy siihen, että Kööpenhaminan huippukokouksessa käydään liian yksityiskohtaisia keskusteluja yksittäisistä paketeista.
Kiitän myös monia ihmisiä, jotka ovat antaneet tukensa sille, että Berliinissä ja Brysselissä vahvistettuja määrärahojen ylärajoja ei ylitetä. Haluan myös kiittää kaikkia niitä, jotka ovat sanoneet, ettei meidän pitäisi kiistellä pikkusummista tässä ratkaisevan tärkeässä ja historiallisessa vaiheessa. Minun on kuitenkin varoitettava ehdotuksista, joiden mukaan meidän olisi keskusteltava siitä, pitäisikö meidän lisätä kymmeneen pakettiin myönnettäviin määrärahoihin ylimääräiset pari miljardia. Mielipiteiden omaaminen ja ehdotusten tekeminen ei vaadi taitoa. Taitoa vaatii enemmistön saaminen puolelleen ja kaikkien muiden tuen saaminen, ja luonnollisesti on maita, joiden mielestä puheenjohtajavaltio Tanskan kokoamat paketit ovat jo liian avokätisiä. Meidän on pidettävä mielessämme, että vaatii taitoa saavuttaa Kööpenhaminassa yksimielisyys eli toisin sanoen antaa paketeille loppusilaus.
Jäsen Barón Crespo ja muut ovat oikeassa sanoessaan, että olisi parasta, jos uusilla jäsenvaltioilla olisi alusta alkaen oma komission jäsenensä ja jos parlamentti voisi pitää uudet vaalit niin hyvissä ajoin, että se ehtisi hyväksyä uuden komission. Tämä tarkoittaisi sitä, että uusien jäsenvaltioiden valitsemilla Euroopan parlamentin jäsenillä olisi tärkeä rooli omien maidensa komission jäsenten valinnassa. Tämä ei kuitenkaan ole niin helppoa kuin miltä se kuulostaa. Uusi vaalipäivä voisi helpottaa asiaa; olemme todella yrittäneet järjestää asian, mutta emme ole onnistuneet vaihtamaan vaalipäivää. Puheenjohtajavaltio on siihen halukas, mutta pelkäämme pahoin, ettei se ole mahdollista. Jos näin käy, olisi hyvä, että meillä olisi toinen, sellainen ratkaisu, joka ei ehkä olisi täydellinen mutta olisi kuitenkin kaikkien osapuolten hyväksyttävissä.
Uskon, että neuvosto on todennut - ja joka tapauksessa olen itse todennut neljä tai viisi kertaa täällä parlamentissa neuvoston puolesta - että uudet jäsenvaltiot ovat täysin tasa-arvoisia vanhojen jäsenvaltioiden kanssa hallitustenvälisessä konferenssissa, jossa uusi perussopimus on tarkoitus vahvistaa. Tämä ei ole oma keksintöni; asia on sanottu Nizzan sopimuksen 23 artiklassa. Olisi täysin kohtuutonta, että tarjoaisimme uusille maille, jotka ovat ehkä järjestämässä kansanäänestystä, erilaisen aseman kuin vanhoilla jäsenvaltioilla on, kun näiden uusien maiden kansa on hyväksymässä uutta sopimusta. Jollain lailla on jo tarpeeksi ikävää, että ne joutuvat hyväksymään sopimuksen, johon me olemme vielä tekemässä muutoksia. Jos he eivät ole tasa-arvoisia meidän kanssamme, kun muutettu sopimus on tarkoitus hyväksyä, emme mielestäni kohtele heitä asianmukaisesti.
Lisäksi haluaisin ilmoittaa kannattavani sitä, minkä monet ovat jo sanoneet. Yhdenkään ehdokasvaltion ei tarvitse odottaa muita. Jos vain yhdeksän ehdokasvaltiota on valmiina liittymään unioniin, ne liittyvät unioniin. Tästä syystä on tärkeää, että myös ehdokasvaltiot muistavat takoa kun rauta on kuumaa, tai muuten jäsen Titleyn ennustus voi toteutua.
Lopuksi haluan sanoa puhemiehelle, että puheenjohtajavaltio Tanska odottaa kovasti tapaavansa teidät ja puheenjohtajakokouksen jäsenet Kööpenhaminassa juuri ennen huippukokousta. Siellä voimme jatkaa vuoropuhelua, jota olemme käyneet näistä vaikeista mutta antoisista kysymyksistä, jotka ovat yhteisiä kaikille kolmelle toimielimelle.
Verheugen
Arvoisa puhemies, tämän keskustelun lähestymässä loppuaan olen iloinen voidessani huomata, että jälleen kerran parlamentin, neuvoston ja komission välillä vallitsee laaja yksimielisyys laajentumista koskevista kysymyksistä, ja tämä on jo sinänsä merkittävä poliittinen viesti. Haluaisin nyt puhua lyhyesti keskustelun tärkeimmistä aiheista.
Aluksi haluan palata rahakysymykseen. Katson - eikä tämä tule yllätyksenä kenellekään - että kun pääsemme neuvotteluprosessin viimeiseen vaiheeseen, johon sisältyy paljon raha-asioita, ihmiset alkavat julkisesti painaa jarrua; ne, joiden on maksettava, alkavat sanoa, että se maksaa liikaa, ja ne, jotka haluavat jotain, sanovat, että summa on liian pieni. Tämä on melko normaalia, enkä pidä asiaa mitenkään erikoisena.
On kuitenkin eräs rakenteellinen kysymys, jonka jotkut jäsenet ovat aivan perustellusti ottaneet esiin, eli: onko meidän sääntömme laadittu niin, että uudet jäsenvaltiot, jotka ovat köyhempiä kuin Euroopan unionin tämänhetkinen keskiarvo, voivat hyötyä jäsenyydestään jo ensimmäisinä vuosina? Juuri tämä on ongelma.
Jottei kukaan olisi turhaan huolissaan, tilanne, sellaisena kuin sen tällä hetkellä näen, on seuraava: puheenjohtajavaltion ehdotuksessa uudet jäsenvaltiot saavat yli 9 miljardia euroa todellisia nettomaksuja vuosina 2004, 2005 ja 2006. Joten kun niiden omat maksut vähennetään, niille jää jäljelle 9 miljardia euroa lisämaksuja.
Tämä tarkoittaa sitä, ettei kukaan ole nettomaksaja ja kyseiset valtiot ovat kaikki paljon paremmassa tilanteessa kuin vuonna 2003. Hyvät kollegat, mielestäni määrärahojen kokonaismäärä on todella hyvin vaikuttava, eikä sana "halpamainen" sovi tähän yhteyteen. Määrärahoja on käytettävissä yhteensä 25,7 miljardia euroa edellä mainittujen kolmen vuoden aikana. Summa on melkoinen, jos tarkastelee kyseisten maiden talouden suuruutta. Emme saa unohtaa, että Itä- ja Keski-Euroopan maiden bruttokansantulo on vain viisi prosenttia Euroopan unionin bruttokansantulosta. Nämä luvut ovat mielestäni jo kohtalaisen hyvin tasapainossa.
On kuitenkin myös totta, että molempien osapuolten on toistuvasti korostettava, että Euroopan unioni ei ole rahanjakoautomaatti. Siihen ei laiteta jäsenkorttia tai luottokorttia ja nosteta rahaa. Emme ole lainkaan sellainen. Olemme lakiin perustuva yhteisö ja meidän tavoitteenamme on, että ihmisillä olisi yhtäläinen elintaso, ja autamme ihmisiä pyrkimään siihen mahdollisuuksiemme mukaan.
Jäsen Schroeder kiinnitti huomiota erääseen tiettyyn asiaan, ja valitettavasti olen samaa mieltä hänen kanssaan. Nimittäin ehdotusta, jonka mukaan maaseudun kehittämiseen liittyvä rahoitus pitäisi voida toteuttaa suorilla maksuilla, pitäisi unionin kannalta pitää valitettavana.
Esittämämme ehdotus oli itse asiassa tarkoitettu nimenomaan mahdollistamaan uusien jäsenvaltioiden maaseutualueiden järkevä rakenneuudistus, jonka sosiaalisia vaikutuksia olisi pienennetty. Minun on kuitenkin korostettava, että ehdokasvaltioilta oli melko suuri pyyntö, että niiden pitäisi itse pystyä tekemään siirto ainakin ensimmäisten kolmen vuoden ajan. Peruste on yhtä yksinkertainen kuin vakuuttava: ilman tätä toimenpidettä esimerkiksi Puolassa ei ole mahdollista voittaa kansanäänestystä. Tämä on päätöksen tausta, mutta olen valmis myöntämään, että tämä on varmasti valitettavaa maatalouspolitiikan järkevän kehittämisen kannalta.
Sitten muutama sana Turkista. Jäsen Nassauer kertoi minulle asiasta henkilökohtaisesti. Minulla ei ole asiasta yksityisesti mitään sellaista sanottavaa, joka eroaisi siitä, mitä olen julkisesti sanonut. Olen moneen kertaan - ja jopa täällä parlamentissa - sanonut sen, mitä sanomalehdissä on kirjoitettu. Jos meillä olisi vuonna 1999 ollut mahdollisuus kehittää Turkkia koskeva strategia ilman viimeisten 40 vuoden historiaa, mieleeni ei olisi missään tapauksessa juolahtanut, että oikea ratkaisu saattaisi olla Euroopan unionin täysjäsenyyden tarjoaminen Turkille.
Ongelma on kuitenkin, että meillä ei tuota mahdollisuutta ollut. Tätä mahdollisuutta oli jo kokeiltu ja se oli epäonnistunut, ja muuta mahdollisuutta ei ollut. Olen varma siitä, että kaikki viime viikkojen keskustelut, mukaan lukien Valéry Giscard d'Estaingin käynnistämät keskustelut, eivät ole johtaneet siihen tulokseen, johon Ranskan entinen presidentti tähtäsi. Keskustelut johtivat juuri siihen tulokseen, että ne, jotka eivät olisi halunneet toistaiseksi sitoutua mihinkään - ja melkoisen moni ei niin olisi halunnut tehdä - ovat nyt pakotettuja hyväksymään Helsingissä sovitut asiat uudestaan, eli sen, että Turkilla on selvästikin ehdokkaan asema, että sitä on kohdeltava samoin kuin muitakin ehdokasvaltioita, että sen jäsenyysnäkymä on varaukseton ja kiistaton ja että sitä kehotetaan jatkamaan samaan suuntaan. Tämä on 15 jäsenvaltiossa käydyn keskustelun tulos hallitusten osalta. Tiedän hyvin, että muita näkökohtia on esitetty julkisesti, joskus jopa enemmistön toimesta. Tiedämme myös, että 15 jäsenvaltion hallitukset ovat yksimielisiä siitä, että meidän on pysyttävä Helsingissä vahvistetussa strategiassa. Tältä osin Valery Giscard d'Estaing ei saanut aikaan haluamaansa tulosta.
Päivämääriä koskevassa keskustelussa olen jäsen Brokin kanssa samaa mieltä siitä, että emme saa antaa Turkin kysymyksen jättää varjoonsa ratifiointia jäsenvaltioissa koskevaa päätöksentekoprosessia, ja todellinen vaara tästä todennäköisesti on jo olemassa.
Institutionaalisten kysymysten osalta komissio on luonnollisesti enemmän kuin halukas aloittamaan täällä koska tahansa intensiivisen keskustelun, ja niin kuin aina komissiolla ei ole pienintäkään ongelmaa; päin vastoin, se pyrkii varmistamaan, että parlamentin oikeudet turvataan täysimääräisesti. Haluaisin esittää kaksi pientä asiaa.
Luonnollisesti tarvitsimme liittymiselle alustavan päivämäärän. Ilman päivämäärää emme olisi voineet neuvotella taloutta koskevasta luvusta, koska päivämäärällä on erittäin suuria vaikutuksia taloudelliseen tilanteeseen jäsenyyden ensimmäisen vuoden aikana. Kunkin yksittäisen maan rahoitusjärjestelyt poikkeavat melkoisesti toisistaan riippuen siitä, mikä päivämäärä on otettu lähtökohdaksi. Tästä syystä päätös oli tarpeellinen. Minun tietääkseni neuvosto valitsi päivämäärän sen perusteella, kuinka pitkän ajan jäsenvaltiot sanoivat tarvitsevansa ratifiointiin. Tämä tulisi myös ottaa huomioon, kuten olen usein sanonut.
Komission osalta haluaisin korostaa jälleen kerran, että se kehotti välttämään sen, että siirtymäkaudella toimisi 30-jäseninen komissio. Tästä syystä se tarjoutui tekemään sen toimikaudesta lyhyen, mutta tästä neuvotteleminen on osoittautunut mahdottomaksi. Ehdokasvaltiot ja jäsenvaltiot olivat sitä mieltä, että komission uusien jäsenten on oltava virassaan liittymisen ensimmäisestä päivästä alkaen. Tässä tapauksessa pitäisin järkevänä, että tämän 30-jäsenisen komission toimikausi olisi mahdollisimman lyhyt.
Tästä syystä 1. marraskuuta on uutta komissiota varten esiin tullut päivämäärä. Tämä on vähimmäisaika, jotta uuden komission puheenjohtaja voitaisiin nimetä, jotta hänet voitaisiin hyväksyä ja jotta hänelle voitaisiin antaa aikaa koota uusi komissio. Tämä on asian koko tausta. Uskon, että voimme keskustella asiasta järkevästi, ja kuten sanoin, komissio on siihen valmis koska tahansa.
Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
KIRJALLINEN LAUSUMA (TYÖJÄRJESTYKSEN 120 ARTIKLA)

Maes (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, EU:n laajentuminen kymmenellä uudella jäsenvaltiolla on demokratian voitto, jos me onnistumme myös mukauttamaan omia toimielimiämme sillä tavalla, että tämä 500 miljoonan asukkaan suuruiseksi laajentunut unioni voi myös toimia tehokkaasti, avoimesti ja demokraattisesti. Tämä edellyttää suoralla vaalilla valitun parlamentin sananvallan lisäämistä, mutta myös unionin tehostamista sellaiseksi, että kansat ja alueet tuntevat olevansa siinä kotonaan.
Kaikki tulevat jäsenvaltiot ovat tehneet paljon työtä Kööpenhaminan kriteerien täyttämiseksi ja yhteisön säännöstön sisällyttämiseksi omaan lainsäädäntöönsä ja kansalliseen yhteiskuntarakenteeseensa. Turkki ei voi vaatia Kööpenhaminassa päivämäärää jäsenyysneuvotteluiden aloittamiselle. On selvää, että Turkilla on vielä pitkä matka kuljettavanaan, ennen kuin se täyttää Kööpenhaminan kriteerit. Luonnollisesti Turkin on tehtävä päätös siitä, mitä sen pitää, mitä se voi ja mitä se haluaa tehdä muuttuakseen todelliseksi demokratiaksi, joka kunnioittaa ihmisoikeuksia ja vähemmistökulttuureja. Tämän ei pitäisi olla selvää vain lainsäädännön perusteella vaan sen pitäisi toteutua myös käytännössä. Tämä ei riipu pelkästään Turkin hallituksesta tai parlamentista, vaan ennen kaikkea armeijan asenteesta, ja niin kauan kun armeijalla on niin keskeinen asema kuin sillä on, Turkkia ei voi pitää demokratiana sanan varsinaisessa merkityksessä.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu kahdesta suullisesta kysymyksestä:
Enrique Barón Crespon Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puolesta laatima suullinen kysymys neuvostolle jäsenten ohjesäännöstä (O-0085/02 - B5-0506/02)
ja
Othmar Karasin Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän puolesta laatima suullinen kysymys neuvostolle jäsenten ohjesäännöstä (O-0092/02 - B5-0507/02).

Barón Crespo (PSE).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja ja komission jäsen, olen esittänyt ryhmäni puolesta tämän suullisen kysymyksen tuodakseni jälleen kerran parlamentin käsiteltäväksi ja samalla myös julkiseen ja avoimeen keskusteluun tämän tärkeän perustuslaillisen kysymyksen.
Samaan aikaan kun Eurooppa-valmistelukunnassa pohditaan komission, neuvoston ja kaikkien toimielinten uudistuksia, se, että me pystymme täyttämään tehtävämme sen vaatimalla arvokkuudella, kunnioitusta herättävästi ja tasapuolisesti Euroopan kansalaisina, on olennaisen tärkeä kysymys, jota olemme pohtineet jo pitkään. Lisäisin vielä, että poliittisen tärkeytensä vuoksi kysymys on ratkaistava vielä tämän vaalikauden aikana.
Esittämällä suullisen kysymyksen pyrin lisäämään asian kannatusta ja yksimielisyyttä Euroopan parlamentin sisällä, koska minusta se olisi välttämätöntä. Ryhmäni mielestä tämä asia on selvitettävä mahdollisimman avoimesti sekä ohjesäännön perustuslaillisten näkökohtien että niiden sääntöjen osalta, joita meidän on laadittava itseämme varten.
Tässä minua harmittaa se, että nyt näyttää siltä, että pyrittäessä mahdollisimman laajaan yksimielisyyteen, erimielisyydet ovat vain korostuneet. Minuun on kohdistettu avoimesti ja järjestelmällisesti erilaisia syytöksiä. Tänä aamuna lehdistötilaisuudessa kolmen parlamentin ryhmän puheenjohtajat syyttivät julkisesti sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmää ohjesäännön läpimenon estämisestä.
Kuten arvoisa puhemies hyvin tietää, juuri minä ehdotin de Palacion mietintöön tarkistusta, joka hyväksyttiin 455 äänellä. Minä ehdotin, ja se on mainittu liberaali- ja demokraattipuolueen yhteisessä päätöslauselmaehdotuksessa yhdessä johdanto-osan kappaleessa, että perustettaisiin arvovaltaisten henkilöiden ryhmä, ja puheenjohtaja Haarder on tästä hyvin tietoinen, ja esitin siihen myös jäseniä alkaen Ersbølistä.
Tämän olen tehnyt sosialistiryhmän puolesta. Haluaisin, että arvostelijamme - enkä välitä vaikka tässä nyt käytäisiinkin vaalikampanjaa, mutta siinä ei pidä mennä herjauksiin - selittäisivät parlamentille - sillä tämä on oikea paikka näiden asioiden selvittämiseen - mihin he oikein ovat pyrkineet.
Kollega Watsonille sanoisin, kaikella kunnioituksella, että olisi mielenkiintoista - siihen olisi nyt suorastaan oivallinen tilaisuus - jos hän voisi selittää, miksi hän tuntee jäävänsä saksalaisten jalkoihin. Me olemme täällä kaikki tasa-arvoisia. Minusta ei lainkaan tunnu siltä, että saksalaisilla olisi liikaa valtaa. Se ei pidä paikkansa.
Ei esimerkiksi pidä paikkaansa, että nyt käsiteltävä kulukorvausjärjestelmä olisi luotu hyvitykseksi espanjalaisille ja portugalilaisille. Tulen parlamentista, jossa sain vain valmiit matkaliput. En ole tottunut enempään. Jouduin mukaan tähän järjestelmään, enkä tiedä minkään maan parlamentin, edes niiden, jotka maksavat korkeimpia palkkioita, kieltäytyneen tästä järjestelystä. Miksi meidän täytyy jatkaa tätä tekopyhää ja kyynistä väittelyä? Minun mielestäni meidän on yritettävä löytää yksimielisyys sen sijaan että jatkaisimme toistemme loukkaamista, koska meidän on kyettävä yhteistyöhön, mikäli haluamme löytää asiaan ratkaisun.
Arvoisa puhemies, tehän olette hyvin tietoinen siitä, että minä olin juuri sen ryhmän puheenjohtaja, joka kaikkein voimakkaimmin kannatti ajatusta siitä, että te voisitte käydä alustavia neuvotteluja neuvoston kanssa. Nyt ollaan parlamentissa, meidän on noudatettava parlamentaarisia menettelytapoja, ei mitään huutoäänestyksiä. Olen iloinen, että esitettyäni tämän suullisen kysymyksen olette kirjoittanut parlamentin jäsenille kirjeen, jossa selitätte toimianne, ja samoin olen iloinen, että olette puhunut kollega Rothleyn kanssa.
Rothleyn suhteen minun on sanottava yksi asia: kun Rothley on esittelijänä, ohjesäännön läpivieminen on vaikeaa, mutta ilman häntä se on mahdotonta, ja meidän on kaikkien oltava tietoisia siitä. Siksi sen sijaan että kasvattaisimme jakolinjoja ja loukkaisimme vielä muitakin tämän parlamentin jäseniä, meidän on nyt ryhdyttävä yhteistyöhön ja vietävä ohjesääntöä eteenpäin.
Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen kirjeeseenne, ja minulla onkin vain yksi toivomus ja uskon teidän yhtyvän siihen. Toivon, että neuvosto ilmoittaa tänään olevansa valmis aloittamaan kanssamme keskustelut ohjesäännön hyväksymisessä noudatettavasta menettelystä. Muuta en tänään pyydä neuvostolta, ja olen tyytyväinen, että neuvostoa edustaa juuri Haarder, koska hän on ollut yhdessä kanssamme tekemässä työtä ohjesäännön puolesta. Haluan mainita vielä yhden asian, nimittäin sen, että Nizzan sopimus on nyt voimassa, mikä merkitsee enemmistöpäätöksiä muissa paitsi veroasioissa, joista päätökset on tehtävä yksimielisesti. Nyt meidän täytyy vain toivoa neuvoston puheenjohtajan kädenojennusta - ei minulle, vaan parlamentille. Lopun on tapahduttava omassa keskuudessamme avoimessa keskustelussa ja yhteistyössä, ja toivon todellakin, ettemme enää lisäisi epäsopua. Pyrkikäämme parlamentin yhtenäisyyteen, koska se on meidän velvollisuutemme eikä sitä voi siirtää muille.

Lehne (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kyseessä on päättymätön tarina. Tämä parlamentti on käsitellyt jäsenten ohjesääntöä vuodesta 1998 lähtien. Minusta nyt on korkea aika saattaa se päätökseen. Vaalikausi on käytännöllisesti katsoen lopussa ja laajentuminen on edessä. Mielestäni parlamentin jäsenten juridinen kanta on nyt lyötävä lopullisesti lukkoon. Tietysti tarvitsemme myös virallisen vastauksen neuvostolta parlamentin virallisten elinten tekemiin ehdotuksiin.
Rothleyn mietintö, jonka Euroopan parlamentin oikeudellisten asioiden valiokunta alunperin hyväksyi lausuntona puhemiehelle ja puheenjohtajakokoukselle, on tämän parlamentin ainoa asiakirja, joka sisältää todella kattavan ehdotuksen jäsenten ohjesäännöksi. Olemme odottaneet neuvoston vastausta tämän vuoden huhtikuusta lähtien ja siksi katson tämän suullisen kysymyksen tulevan tarpeeseen. Nyt on korkea aika toimia.
Rothleyn ehdotus on hyvin tasapainoinen. Ohjenuorana meillä on ollut esitys, jonka oli laatinut viisaiden miesten ryhmä, joka oli nimitetty tekemään meille konkreettisia ehdotuksia. Olemme tulleet siihen tulokseen, että meidän pitäisi ansaita puolet Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomarien peruspalkasta. Minusta tässä suunnitelmassa ovat kaikki osatekijät kohdallaan.
Minusta on sitäkin valitettavampaa, että kolmen ryhmän puheenjohtajat julkaisivat tänä aamuna lehdistötiedotteen tästä tärkeästä kysymyksestä, joka todellisuudessa vaatii parlamentin yksimielisyyttä. Minusta se on täysin sietämätöntä. Tänä aamuna esitetyt perusteettomat väitteet ovat selkeässä ristiriidassa päätöslauselman todellisen sisällön kanssa.
Huomauttaisin kuitenkin, että edessämme olevat ehdotukset eroavat toisistaan merkittävästi vain yhdessä kohdassa, nimittäin siinä, että meidän päätöslauselmaesityksessämme viitataan 2 kohdassa oikeudellisten asioiden valiokunnan huhtikuiseen päätökseen, koska haluamme neuvoston ilmaisevan selkeästi kantansa tähän asiakirjaan. Muilta osin esitysten sisältö on käytännöllisesti katsoen sama. Siksi en todellakaan voi käsittää, miksi tänä aamuna väitettiin, että suurimmat ryhmät vastustaisivat ohjesääntöä ja haluaisivat vain kahmia rahat taskuihinsa. Se ei todellakaan pidä paikkansa, ja on täysin sopimatonta edes väittää sellaista tässä parlamentissa tai lehdistötilaisuudessa. Sen haluan tässä yhteydessä tehdä erittäin selväksi.
Tässä parlamentissa ei ole sijaa halpahintaiselle populismille. Suurilla ryhmillä on vastuu koko parlamentin puolesta ja yritämme parhaamme mukaan kantaa vastuumme. Tämä suullinen kysymys ja päätöslauselma on jälleen kerran nostettu asialistalle, jotta voisimme edistyä ohjesääntöä koskevassa keskustelussa, ei sen estämiseksi.
Hyvät kollegat, olemme neuvotelleet pian viisi vuotta, ja nyt emme enää voi jatkaa tilanteessa, jossa neuvosto tanssittaa parlamenttia talutusnuorassaan aivan kuten tahtoo. Tähän mennessä on pitänyt käydä selväksi mitä neuvosto tahtoo. Jos me kerran tiedämme mitä neuvosto haluaa, meidän pitäisi myös pystyä saamaan aikaan järkevä ohjesääntö oikeudellisten asioiden valiokunnan käsittelyä seuraavassa keskustelussa perustamissopimuksen 190 artiklan 5 kohdan mukaisessa varsinaisessa lainsäädäntöprosessissa.
Toivon, että komission puheenjohtaja Haarder, joka on aiemmin ollut kollegamme, istunut tässä parlamentissa ja tuntee sen ongelmat ja joka on myös aiemmin osallistunut ohjesäännön valmistelutyöhön, pystyy nyt antamaan meille selkeän myönteisen signaalin puheenjohtajavaltio Tanskan puolesta.
Minun on mahdotonta hyväksyä, että nyt toistuisi sama kuin Ruotsin ja Belgian puheenjohtajakausilla. Antakaahan kun muistutan. Yhteysryhmä kokoontui ja meille kerrottiin, että jos pääsemme kompromissiin verotuskysymyksistä, ongelmat voidaan ratkaista ja ohjesääntö voi tulla voimaan ehdotetulla tavalla. Mitä sitten tapahtuikaan? Me jatkoimme kompromissin muokkaamista - kompromissin, jota minä sitä paitsi pidän laittomana ja sellaisena, ettei Euroopan yhteisöjen tuomioistuin koskaan hyväksyisi sitä. Me kuitenkin jatkoimme sen muokkaamista, koska halusimme saada aikaan yhteisen ohjesäännön, ja mikä oli tulos? Neuvosto löysi aina uusia ongelmia ja avoimia kysymyksiä ja loppujen lopuksi emme ole päässeet asiassa yhtään eteenpäin.
Siksi haluaisin tällä kertaa nähdä työpöydälläni ei vain hyvää tarkoittavan kirjeen puhemieheltä, vaan myös täsmällisen lausunnon neuvostolta. Se on tämän suullisen kysymyksen ja sitä seuraavan päätöslauselman tarkoitus.
Kustannusten avoimuus nousee esiin kerta toisensa jälkeen, mutta ei se ole tämän päätöslauselman aihe. On täysin selvää, että me haluamme avoimuutta, ja on myöskin selvää, että puhemies tekee luonnollisesti uuden esityksen kulukorvauksista, jos ohjesääntö saadaan läpi. Pidän sitä itsestään selvänä, ja siitä on kysymys kaikissa nyt käsiteltävänä olevissa päätöslauselmaehdotuksissa.
Haarder
Arvoisa puhemies, olen kuunnellut hyvin tarkkaavaisesti tähänastisia puheita. Kysymys on tietenkin asiasta, johon osallistuin hyvin aktiivisesti Euroopan parlamentin jäsenenä, ja pidän jäsenten ohjesäännöstä tehtävää päätöstä hyvin tärkeänä. Haluan sanoa, että kuten on jo todettu, neuvosto haluaa auttaa löytämään ratkaisun, joka takaa yksittäisten jäsenten arvokkuuden ja kunnioituksen kansalaisten silmissä. Ohjesäännön täytäntöönpanosta minun on huomautettava, että sen täytäntöönpanoa koskevat säännöt löytyvät Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 190 artiklan 5 kohdasta, jossa todetaan, että Euroopan parlamentti vahvistaa saatuaan komission lausunnon ja neuvoston yksimielisesti antaman suostumuksen jäsentensä tehtäviä ja velvollisuuksia koskevat säännöt ja yleiset ehdot. Nizzan sopimuksen tultua voimaan neuvosto voi tehdä päätökset määräenemmistöllä eikä enää ainoastaan yksimielisesti, niin kuin tähän asti. Tämä ei kuitenkaan koske veroasioita.
Vaikka parlamentti hyväksyikin ohjesääntöä koskevan ehdotusluonnoksen 3. joulukuuta 1998, eli ennen Amsterdamin sopimuksen voimaantuloa, parlamentissa on sen jälkeen keskusteltu uusista suuntaviivoista, nimittäin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa. Neuvoston puheenjohtajavaltioiden ja parlamentin edustajien välillä on käyty jatkuvaa vuoropuhelua yhteysryhmässä, joka perustettiin vauhdittamaan näiden kahden toimielimen välisiä neuvotteluja. Kuten hyvin tiedetään, neuvosto ei ole lyönyt lukkoon kantaansa useisiin tulevan ohjesäännön keskeisiin kohtiin. Siihen liittyen haluaisin tuoda esiin pari tärkeää seikkaa.
Neuvoston tähän mennessä määrittelemien kantojen mukaan ohjesäännön ja primaarioikeuden on ensinnäkin oltava keskenään sopusoinnussa esimerkiksi parlamentin jäsenten erioikeuksien ja vapauksien osalta. Toiseksi neuvoston veropäätöstä on noudatettava ja lopuksi vielä korvausten maksamisen on tapahduttava avoimesti, todellisuudessa aiheutuneiden kulujen perusteella. Minun mielestäni oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan tämän vuoden huhtikuussa antama lausunto ei täytä näitä edellytyksiä, ja ymmärrän hyvin, miksi parlamentin puhemies on viestittänyt samaa epävirallisessa yhteydenpidossaan jäsenvaltioiden hallitusten kanssa.
Ymmärrän myös täysin, miksi parlamentin puhemies on oltuaan yhteydessä jäsenvaltioihin tehnyt tietyt johtopäätökset siitä, millainen kompromissi voisi Nizzan sopimuksen tultua voimaan saada taakseen tarvittavan enemmistön neuvostossa. Pidän näin ollen erittäin tervetulleina kaikkia yrityksiä löytää ratkaisu, jonka sekä neuvosto että parlamentti voisivat hyväksyä. Haluaisin neuvoston puolesta kehottaa parlamenttia varomaan päästämästä tätä tilaisuutta karkaamaan käsistään. Parlamentin tehtävä on tehdä ehdotukset ja neuvoston tehtävä on antaa hyväksyntänsä. Pallo on nyt parlamentilla. Vetoan kaikkiin läsnäolijoihin, jotta voisimme sopia ehdotuksesta, joka saisi laajan kannatuksen parlamentissa, mutta jolle löytyisi myös riittävä kannatus neuvostossa, jotta se voidaan hyväksyä helmikuussa voimaan tulevien Nizzan sopimuksen uusien sääntöjen mukaisesti.

Gargani (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minulla ei juurikaan ole lisättävää Lehnen puheenvuoroon, koska olen kaikesta täysin samaa mieltä. Samoin kuin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan puheenjohtaja, minäkin haluan antaa tukeni Barón Crespolle, koska Rothleyn neuvokkaan toiminnan ansiosta olemme voineet saada valmiiksi aloitteen, jota olemme valmistelleet jo jonkin aikaa ja joka nyt on saatu tyydyttävästi päätökseen. Olemme asettuneet tukemaan ohjesääntöä, eikä ohjesääntö merkitse vain rahaa - palkkaa - vaan sillä on paljon syvällisempikin merkitys parlamentille ja sen jäsenille. Kuten neuvoston puheenjohtaja Haarder totesi, siihen liittyy myös omat perustuslailliset tai siihen läheisesti liittyvät näkökohtansa.
Vahvistamalla jäsenten oikeudet ja velvollisuudet olemme korostaneet parlamentin itsenäistä asemaa, joka ei EU:n erilaisten päätöksentekoprosessien vuoksi merkitse täydellistä itsenäisyyttä, mutta vastaa kuitenkin suurelta osin useimpien kansallisten parlamenttien asemaa. Vahvistamalla ohjesäännön parlamentin jäsenet vahvistavat samalla itsenäistä asemaansa. Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, meidän mielestämme meidän oikeuksillamme ja velvollisuuksillamme, työmme luonteella, on kiinteä yhteys työstämme saatavaan korvaukseen. Puheenjohtaja Haarder on osoittanut olevansa meidän puolellamme. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olen pannut merkille, että neuvosto on ilmaissut halukkuutensa ottaa enemmistö- tai yksimielisyyskysymysten lisäksi huomioon myös parlamentin päätökset. Näin tehdessään se tekee oikeutta asialle, jonka oikeudellisten asioiden valiokunta nosti ensi kertaa esille ja joka kohottaisi parlamentin profiilia, laajentaisi sen itsenäisyyttä ja antaisi sille entistä voimakkaamman roolin. Olemme esittäneet suullisen kysymyksen, jolle neuvoston puheenjohtaja on nyt antanut tukensa, jotta teillä olisi entistä paremmat mahdollisuudet löytää ratkaisu. Katson, että hyväksymällä tämän tekstin parlamentti tekee ratkaisun löytymisestä entistä todennäköisempää.

Rothley (PSE).
Arvoisa puhemies, vilpittömät kiitokset työstänne. Olemme saavuttaneet edistystä. Kiitos myös kirjeestänne, jonka lähetitte jäsenille ja joka selvitti monia asioita. En muuten ole unohtanut kuinka tuitte minua puheenjohtajakokouksessa vuonna 1998 kiistassa siitä, pitäisikö oikeudellisten asioiden valiokunnan laatia ohjesääntöluonnos. Olitte tuohon aikaan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän puheenjohtaja. Siitä on kauan.
Tarkoituksenamme oli, että päätöslauselma herättäisi syvällisempää keskustelua neuvoston kanssa edelleen auki olevista kysymyksistä. Me puhumme demokratian vahvistamisesta, emmekä vain palkoista, puhumme siitä, että 380 miljoonaa Euroopan unionin kansalaista edustavan parlamentin olisi saatava ansaitsemansa arvostus, emme pelkästään kulukorvauksista ja päivärahoista. Tietenkin nekin kysymykset on ratkaistava. Olen vakuuttunut siitä, että parlamentin puhemies, jolla ainoana on siihen valtuudet, ratkaisee kulukorvausjärjestelmää koskevan kiistan avoimesti ja niin, että kansalaiset pystyvät sen ymmärtämään.
Ne jotka puhuvat vain rahasta, paljastavat syvän halveksuntansa tätä parlamenttia kohtaan. Me emme ole mikään huijarijoukkio, jonka touhut on saatava pysäytettyä. Päättäessään suorien kansanvaalien käyttöönotosta vuonna 1976 Eurooppa-neuvosto jätti määrittelemättä parlamentin jäsenten oikeudet perustamissopimuksessa. Neuvosto ei voi yli kaksi vuosikymmentä ensimmäisten suorien kansanvaalien jälkeen odottaa meidän tyytyvän edelleen jatkamaan ilman selkeää määritelmää jäsenten oikeuksista. Jäsenten parlamentaarista koskemattomuutta koskevat säännöt ovat peräisin vuodelta 1965 ja ne on suunniteltu kansallisten parlamenttien parlamentaariseen yleiskokoukseen lähettämiä edustajia varten. Neuvosto ei voi odottaa ettemme nyt vuonna 2003 haluaisi muuttaa mitään noista vuoden 1965 säännöksistä. Olen kyllä hyvin tietoinen asiaan liittyvistä oikeudellisista ongelmista. Tarvitaan vain hieman hyvää tahtoa molemmilta osapuolilta, niin ongelmat voidaan ratkaista.
Kaikelle on aikansa. Omnia tempus habent. Minusta tuntuu, että päätöksen aika on lähestymässä. Vuonna 1999 Eurooppa-neuvosto itse kehotti meitä - siteeraamme sitä esityksessämme - saattamaan jäsenten ohjesääntöä koskevan asian päätökseen mahdollisimman pikaisesti. Asia tulee todennäköisesti käsittelyyn heti ensi vuoden alussa. Meillä on valtuudet jättää asiasta mietintö täysistunnolle. Tiedän, että primaarioikeuteen liittyviä ongelmia on vielä ratkaisematta, mutta ne voidaan ratkaista, ja olisin hyvin kiitollinen, jos neuvosto voisi keskittyä tähän kysymykseen ja lähettää meille konkreettisia ratkaisuehdotuksia. Joka tapauksessa jäsenten ohjesääntö on hyväksyttävä ennen unionin laajentumista. Sen jälkeen se tulee olemaan käytännössä mahdotonta.
Watson (ELDR).
Arvoisa puhemies, se että tämä esitys ja tämä keskustelu ylipäätään ovat asialistalla, johtuu siitä, että PPE-ryhmän kristillisdemokraatit ja konservatiivit sekä PSE-ryhmän sosialistit ja sosiaalidemokraatit ovat sitä niin kovasti vaatineet. Meidän ei tarvitsisi käydä tätä keskustelua tänään. Minun ryhmäni kannattaa kaikille jäsenille yhtäläiset ehdot takaavaa jäsenten ohjesääntöä, mutta tämä esitys tekee sellaisen aikaansaamisesta entistä vaikeampaa.
Jos Barón Crespon ja Poetteringin esitys hyväksytään, se vie meiltä mahdollisuudet edistyä keskusteluissa neuvoston kanssa. Nämä kaksi herraa antoivat teille ensin valtuudet käydä alustavia neuvotteluja neuvoston kanssa, mutta nyt heidän puolueensa haluavat kuitenkin viedä väkisin läpi äänestyksen Rothleyn lausunnosta, ennen kuin parlamentilla on ollut mahdollisuus pohtia keskustelun tuloksia. Rothleyn lausunnossa halutaan sisällyttää jäsenten ohjesääntöön primaarioikeuteen kuuluvia asioita, kuten parlamentin jäsenten erioikeuksia ja vapauksia koskevia säännöksiä, jotka vaativat kansallisten parlamenttien ratifiointia. Uudistusten suhteen heidän viestinsä neuvostolle on ?ota tai jätä?. Uudistuksia haluaville parlamentin jäsenille heidän viestinsä on ?unohtakaa koko juttu?.
Puolueeni laatimassa yhteisessä päätöslauselmaesityksessä GUE/NGL- ja Verts/ALE-ryhmien kanssa vaaditaan yhteistä ohjesääntöä, josta jäsenvaltioiden hallitukset sopisivat neuvostossa ja joka takaisi parlamentin jäsenille yhtenäisen kohtelun ja meille maksettavien korvauksien läpinäkyvyyden. Kysymmekin yksittäisiltä PPE- ja PSE-ryhmien jäseniltä, joista monet varmaan nauravat pankkiin kävellessään, jos uudistukset keskeytetään: eikö teillä ole minkäänlaista itsekunnioitusta? Eikö teitä yhtään kiinnosta tämän parlamentin maine?
Rothleyn lehdistötiedotteessa minua syytetään asialla leikittelystä ja vilpillisten syytöksien esittämisestä. Arvoisa kollega Rothley, otan hyvin vakavasti kansalaisten meille esittämät syytökset epärehellisyydestä. Kollegamme Barón Crespo syyttää minua sosialistien herjaamisesta. Jos tämä on pelkkää herjausta, miksi sitten niin monet jäsenenne, muun muassa kaikki brittiläiset jäsenenne, aikovat kannattaa meidän esitystämme huomisessa äänestyksessä? Vastaus on, että te herjaatte itse itseänne ja vieläpä ansaitsette sen. Sitä paitsi herjaatte myös niitä meistä, jotka tunnustavat yleisön huolen, jotka myöntävät kulukorvausjärjestelmän olevan epäoikeudenmukainen ja jotka pyrkivät parantamaan tämän parlamentin hallinnoinnissa noudatettavia laatuvaatimuksia.
Arvoisa puhemies, me käytämme veronmaksajia hyväksemme oman maineemme kustannuksella ja kieltäytymällä uudistuksista halvennamme demokratiaa. Pyytäessäni jäseniä kannattamaan kolmen ryhmän yhteistä päätöslauselmaesitystä, vetoan heihin, että he osoittaisivat vääräksi runoilija Hilaire Bellocin kuvauksen poliitikoista:
?With pomp and ridiculous display,
The Politician's corpse was borne away,
While those around him carped and slanged,
I wept: I would have seen him hanged.?
(Komein ja naurettavin menoin
poliitikon ruumis kannettiin pois.
Ihmiset ympärillä sättivät ja haukkuivat häntä,
mutta minä itkin: 
olisin mieluummin nähnyt hänet hirtettynä.)
Wurtz (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, lähtökohtana ryhmäni toimille jäsenten ohjesääntöä koskevassa kysymyksessä on sen tunnustaminen, että useimpien jäsenvaltioidemme kansalaisten ja poliitikkojen välillä vallitsee luottamuspula. Tämän luottamuspulan ratkaiseminen on iso poliittinen haaste, ehkä kaikkein merkittävin lähitulevaisuudessa eteemme tulevista poliittisista haasteista. Se meidän on otettava huomioon kaikissa toimissamme. Näin ollen Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä ja Pohjoismaiden vihreä vasemmisto katsoo olevan välttämätöntä varmistaa, että parlamentin jäsenten toimintaa säätelevät ehdot ovat täysin avoimia, ja luopua kaikista jäsenten etuoikeuksiin viittaavista ajatuksista. Minun ja ryhmäni enemmistön mielestä se edellyttää kahta asiaa: Ensinnäkin ohjesääntö tarvitaan aivan lähitulevaisuudessa eli hyvissä ajoin ennen kesäkuun 2004 vaaleja. Siksi neuvoston kanssa neuvoteltaviin ehdotuksiin ei pidä ottaa mukaan kohtia, joista tiedämme jo nyt, ettei niitä voida hyväksyä. Se olisi melkein sama kuin jos sanoisimme ettemme halua ohjesääntöä.
Toinen edellytys on mielestämme se, että tehtävien esitysten sisällön on noudatettava edellä mainitsemiani periaatteita; erityisesti on noudatettava avoimuutta ja hylättävä ajatus minkäänlaisista etuoikeuksista.
Näin sanoessani minulla ei, arvoisa puhemies, ole tarkoitus loukata ketään. Pyrin vain selittämään, miksi ryhmäni vastustaa - ja on sen jo ilmaissutkin - oikeudellisten asioiden valiokunnan laatiman ehdotuksen lähettämistä neuvostolle nykyisessä muodossaan.
Annan pari esimerkkiä: Ehdotuksen 9 artiklan väitetään takaavan tuleville jäsenille käytännössä täydellisen rankaisemattomuuden. Se on anteeksiantamatonta. Lisäksi palkkausta koskevassa artiklassa vaaditaan palkkoihin liittyvien lisien huikeaa korotusta useimmille jäsenille. Samaan aikaan, kun Euroopan unioni vaatii työntekijöiltään tiukkaa taloudenpitoa ja julkisten menojen leikkauksia, tämä saattaa kuulostaa provosoinnilta. Emme tietenkään voi hyväksyä sitä.
Ollaanpa aivan rehellisiä. Niiden teistä, jotka haluavat päästä pikaisesti yksimielisyyteen neuvoston kanssa jäsenten ohjesäännöstä, ei huomisessa äänestyksessä pidä hyväksyä oikeudellisten asioiden valiokunnan mietintöä nykyisessä muodossaan, sillä se todennäköisesti vesittäisi mahdollisuudet päästä sopimukseen ohjesäännöstä. Toisaalta äänestämällä parlamentin kolmen ?keskeisimmän? ryhmän laatiman kompromissipäätöslauselman puolesta jätätte auki mahdollisuuden löytää sovinto, jollaista enemmistö meistä, tai teistä, haluaa. Huomenna meillä kaikilla on mahdollisuus kantaa kunnialla velvollisuutemme.
Hautala (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, täällä on jo käynyt ilmi, että kolme ryhmää on esittänyt yhteisen päätöslauselmaesityksen, ja mielestäni on erittäin olennaista, että ELDR-, GUE/NGL- ja Verts/ALE-ryhmät ovat jo liittyneet yhteiseen kampanjaan, koska on jo aika saada joitakin konkreettisia tuloksia. Me haluamme, että ohjesääntö saadaan aikaiseksi ja että kaikki nämä kansalaisia häiritsevät asiat ratkaistaan. Me emme hyväksy sitä, että ohjesääntöön sisältyy mahdollisia piilopalkan muodossa olevia elementtejä. Me haluamme, että kaikki meille maksettava palkka ja korvaukset ovat mahdollisimman läpinäkyviä ja että niitä voidaan kansalaisten silmissä puolustaa. Me emme voi myöskään hyväksyä itsellemme sellaisia etuoikeuksia, joita me emme voi järjestää kansalaisille.
Kun kollega Lehne täällä hyökkäsi kolmen ryhmän puheenjohtajia vastaan, niin voin sanoa että PPE-ryhmä ja myös PSE-ryhmä ovat itse antaneet aiheen siihen, että kolmen ryhmän on ollut liittouduttava yhteen. On nimittäin ollut täysin mahdotonta hyväksyä sitä tapaa, jolla kaksi suurinta ryhmää ovat estäneet teitä, arvoisa puhemies, käymästä keskusteluja neuvoston kanssa. Oman ryhmäni nimissä haluan kiittää teitä siitä ponnistelusta, jonka olette tehnyt, ja uskon, että olette nyt jo saanut enemmän aikaan tässä ohjesääntöasiassa kuin edeltäjänne koko kautenaan. Te olette meille lähettämässänne kirjeessä todennut, että tietyillä edellytyksillä meillä todella on nyt mahdollisuus saada aikaan ratkaisu ja meidän täytyy hyväksyä se, että esimerkiksi jäsenten koskemattomuutta koskevat asiat on ratkaistava toisessa yhteydessä.
Huomenna kaikki voivat valita puolensa. Jos me haluamme ohjesäännön, meidän on seurattava puhemiehen aloittamia tunnusteluja ja tällä tavalla me saamme tämän asian vihdoinkin pois päiväjärjestyksestä.
Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, vanha suosikkimme, jäsenten ohjesääntö, on jälleen pompannut esiin, ennen kuin pystymme edes sanomaan, mikä neuvoston kanssa käytävien keskustelujen lopputulos on. Meidän näkemyksemme mukaan syy siihen, että neuvottelut takkuavat, on teknisten yksityiskohtien lisäksi se, että Euroopan parlamentti yrittää saada aikaan kokonaan unionin sisäisen ohjesäännön, jossa parlamentin jäsenten palkat maksettaisiin yhteisön talousarviosta, vaikka tämä tavoite on vastoin perussopimusten henkeä ja kirjainta. Perustamissopimuksen 189 ja 190 artikloissa todetaan selkeästi, että Euroopan parlamentin jäsenet ovat heidät valinneiden kansalaisten edustajia.
Siksi teimme jo kauan sitten esityksen, jonka uskomme edelleenkin olevan hyvä kompromissi. Se koostuu kolmesta osasta. Ensinnäkin Euroopan parlamentin jäsenten olisi, kuten tähänkin asti, saatava pääosa palkastaan heidät edustajakseen valinneelta jäsenvaltiolta, ja siihen sovellettaisiin kunkin valtion kansallista verotusta. Meidän mielestämme olisi kohtuutonta - ja haluan korostaa sanaa kohtuutonta - että valtion edustaja saisi palkkansa joltakin muulta taholta kuin omalta kotivaltioltaan ja että hänen päätulojaan ei verotettaisi samaan tapaan kuin muidenkin kansalaisten. Toiseksi, muuttokustannukset ja muut vastaavat kulut olisi korvattava täysimääräisesti, mutta vain kohtuulliseen rajaan saakka. Lopuksi voisimme vielä tarvittaessa määritellä kiinteän päivärahan, jonka Euroopan parlamentti maksaisi jäsenilleen kultakin läsnäolopäivältä. Tämä olisi myös henkilökohtaista tuloa - mutta tällä kertaa selkeää ja läpinäkyvää tuloa - josta voitaisiin kantaa yhteisöveroa. Olemme jo pitkään olleet sitä mieltä, että tämä ehdotus tarjoaa hyvän kompromissin eri tavoitteiden välillä. Se on järkevä, helppotajuinen ja läpinäkyvä. Lisäksi katsomme, että se antaa meille mahdollisuuden pitää kiinni olennaisesta periaatteesta eli luoda lainsäädännöllinen ja rahoituksellinen yhteys kaikkien parlamentin jäsenten ja heidät edustajakseen valinneiden kansalaisten välille.

Inglewood (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, viime EU-vaaleissa vuonna 1999 minulla ja muillakin brittiläisillä konservatiiviehdokkailla oli yhtenä keskeisimmistä teemoistamme se, että meihin parlamentin jäseniin sovellettavia nykyisellään epätyydyttäviä ehtoja olisi tarkistettava ja päivitettävä.
Viimeisten kolmen vuoden aikana asiasta on puhuttu paljon, mutta todellisuudessa on saatu paljon vähemmän aikaan. Avain tyydyttävään ratkaisuun on poliittisen sovun löytäminen parlamentin ja neuvoston välillä Euroopan parlamentin jäseniin sovellettavien ehtojen kokonaispaketista, joka vastaisi 2000-luvun vaatimuksia.
Sen jälkeen ne on vielä muunnettava asianmukaiseen juridiseen muotoon perussopimusten edellyttämällä tavalla. Meidän ei pidä antaa teknisen toteutuksen yksityiskohdista käytävien keskustelujen ja mahdollisten erimielisyyksien johtaa itseämme harhaan, sillä se estää meitä saavuttamasta tarvittavaa poliittista sopua. Tätä poliittista sopua tarvitaan tietenkin seuraavan vaiheen, oikeudellisten ja perussopimusten edellyttämien muodollisuuksien loppuunsaattamiseen, ja kuten lähes kaikki puhujat ovat tähän mennessä todenneet, kaikki ovat yksimielisiä siitä, että se on tehtävä ennen seuraavia EU-vaaleja.
Kun jätetään turhat puheet pois, se on juuri näin yksinkertaista.

Wallis (ELDR).
Arvoisa puhemies, epäilenpä, että äänestäjillä saattaisi olla vaikeuksia ymmärtää mitä täällä oikein tapahtuu tänä iltapäivänä, ja niin taitaa olla osalla meistäkin. Mitähän ihmiset oikein ajattelevat meistä?
Varmaankin tämän parlamentin enemmistö haluaa järkevää, vakioitua korvauspakettia, joka kattaisi palkat, eläkkeet sekä kuittien ja tositteiden perusteella suoritettavat kulukorvaukset - samankaltaista järjestelmää, kuin useimmilla äänestäjillämme on työpaikoillaan. Jotkut tietenkin sanovat, että me emme teekään mitään tavallista työtä. Me olemme erikoistapaus. Kyllä, olemme todella erikoistapaus siinä mielessä, että olemme kansan palvelijoita. Olen kuunnellut tässä parlamentissa nyt kolmen vuoden ajan lukemattomia keskusteluja aiheesta, emmekä näytä päässeen yhtään eteenpäin. Mitä meillä on käsiteltävänä tänään? Uskaltaisinpa väittää, että se on taas yksi temppu, jolla asian käsittelyä yritetään viivyttää menettelytapavaatimusten nimissä.
Toisaalta puhumme mietinnöstä - mietinnöstä, joka ei oikeastaan ollut mikään mietintö, vaan pikemminkin neuvoa-antava lausunto, josta yksi valiokunta on äänestänyt. Toisaalta puhumme teiltä, arvoisa puhemies, saamastamme palautteesta, josta olemme hyvin kiitollisia. Jotkut täällä eivät kuitenkaan halua edes mainita sitä. Hämmentävää, eikö totta? Minusta ainakin.
Meillä ei ole edessämme mitään konkreettisia tai yksityiskohtaisia ehdotuksia, ei mitään mihin voisimme tehdä muutoksia tai mistä voisimme äänestää normaalissa järjestyksessä. Mistä siis keskustelemme? Jotkut meistä olivat toivoneet, että keskustelisimme ainakin prosessista, joka voisi lopulta johtaa kunnolliseen mietintöön, jossa määriteltäisiin ehdotetun ohjesäännön yksityiskohdat selkeästi, avoimesti ja niin, että jokaisella jäsenellä olisi mahdollisuus tehdä niihin tarkistuksia ja äänestää niistä ja kantaa vastuunsa äänestäjilleen ja panna näin viimein piste arvostelulle, jota meihin niin herkästi kohdistuu.
Sen sijaan olemme juuttuneet tähän loputtomaan väittelyyn menettelytavoista. Siitä on kuitenkin olemassa ulospääsy! Tehdäänpä yksi asia selväksi: kolmen puolueen yhteisessä päätöslauselmaesityksessä on yksi kohta, joka antaa mahdollisuuden käytännön prosessin aloittamiseen. Se on tietenkin juuri se kohta, jota tämän parlamentin suurimpien ryhmien enemmistö vastustaa. Se kappale on esitetty yksittäisenä tarkistusehdotuksena. Olkaapa tarkkana: jos estätte tarkistuksen läpimenon, estätte samalla edistyksen, estätte tätä parlamenttia luomasta avoimia menettelytapoja, joilla ohjesääntö voitaisiin saada aikaan, ja estätte parlamenttia toimimaan arvonsa mukaisesti ja jätätte kansalaiset yhä suuremman hämmennyksen ja epäilyksen valtaan.
Arvoisa puhemies, pyytäisin teitä myös tarkistamaan, minkä työjärjestyksen kohdan mukaisesti tästä kysymyksestä keskustellaan, sillä epäilen onko tässä noudatettu täysin työjärjestyksemme mukaisia menettelytapoja. En haluaisi tässä asiassa enää enempää hämminkiä.
Karas (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, koska olen verrattain uusi tässä parlamentissa, vaikkakaan en uusi politiikassa, haluaisin aloittaa kertomalla jotakin itsestäni. Olen ollut esittämässä nuorten vetoomusta kansanäänestyksen järjestämiseksi palvelujen ja oikeuden puolesta ja erioikeuksia vastaan. Olen osallistunut yhteensopimattomuutta edustajantoimen kanssa koskevien sääntöjen tiukentamiseen, olen ajanut politiikan ja liike-elämän erottamista koskevien uusien sääntöjen käyttöönottoa sekä toimia ja säännöksiä, joilla taattaisiin puolueettomuus julkisen sektorin virkojen täyttämisessä. Olen ollut ehdottamassa asiantuntijaryhmän perustamista uudistamaan kaikkien julkisten tehtävien palkkarakennetta kotimaassani, liittokanslerista suurimpien kaupunkien pormestareihin.
Kansalaisten palvelemiseen ja oikeuteen, edustajantoimen hoitamiseen, ammattimaisuuteen ja erioikeuksiin liittyvät kysymykset ovat leimanneet koko poliittista uraani, ja niissä on aina kysymys poliitikkojen uskottavuudesta kansalaisten silmissä. Juuri tästä syystä olen kannattanut tämän kysymyksen viemistä neuvoston käsiteltäväksi, koska koko sen ajan kun olen ollut tämän parlamentin jäsenenä, minusta on tuntunut, ettei parlamentin ja neuvoston ja toisaalta parlamentin eri ryhmien väliltä puutu huhuja ja keskinäisiä syytöksiä, mutta ohjesääntö puuttuu. Ongelmiemme syy on itse asiassa siinä, että vaikka meidät kaikki on yhtäläisesti valittu tähän parlamenttiin, meitä ei kohdella yhdenvertaisesti.
Osa ongelmaamme on, että meillä on 15 kansallista vaalilainsäädäntöä, mutta ei yhteisön vaalilainsäädäntöä, ja että meillä ei ole yhtä yhteistä säännöstöä yhteensopimattomuudesta edustajantoimen kanssa, vaan useita erillisiä säännöstöjä. Se on yksi ongelma. Olemme keskustelleet tästä aiheesta jo vuosina 1998, 1999 ja huhtikuussa 2001. Puhemies on kertonut, että olemme melkein päässeet tavoitteeseemme ja siksi halusimmekin kuulla neuvostolta, mitkä asiat ovat edelleen vailla ratkaisua ja kuinka voimme päästä perille päämääräämme. Tänäänkään emme saa vastauksia neuvostolta - sillä äsken kuultuhan ei ollut mikään vastaus. Siksi ihmettelenkin, kuinka lähellä päämääräämme me oikein olemme, jos emme pysty selkeästi sanomaan, mitä kysymyksiä vielä on ratkaisematta.
Olin myös tänä aamuna läsnä lehdistötilaisuudessa, jossa alettiin syytellä kaikkia, jotka uskalsivat mainita Rothleyn mietinnön, joka on valiokunnan mietintö ja sisältää puhemiehelle annetun lausunnon. Minusta tällainen käytös on epäasiallista ja esitetyt väitteet perättömiä, ja ihmettelenkin kuka haluaa vahingoittaa parlamentin arvokkuutta ja kansalaisten sitä kohtaan tuntemaa kunnioitusta? Nekö, jotka viittaavat puheissaan parlamentin valiokunnan päätökseen tai puhemiehelle annettuun lausuntoon, vai ne, jotka viittaavat kintaalla koko päätökselle ja haluavat käynnistää rinnakkaisen valmisteluprosessin?
Mitään kansallista luottamustehtävää ei voi verrata luottamustehtävään Euroopan parlamentissa. Tehtävän hoitamiseen vaaditaan enemmän aikaa, välimatkat ovat pitempiä ja meillä on mahdollisuus viettää vähemmän aikaa kotona kuin kansallisilla kollegoillamme. Meillä on oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan päätös, johon puhemiehen lausunnot perustuvat. Meillä on asiantuntijaryhmä, joka on tehnyt omat johtopäätöksensä, joten kukaan ei voi väittää, että me järjestelemme asioita oman mielemme mukaan.
Meillä on Rothleyn mietintö ja lainsäädäntötilanne, jossa me teemme päätöksen ohjesäännöstä ja neuvosto hyväksyy sen ja sitten se tulee voimaan. Tässä kysymyksessä halusimme nimenomaan suurempaa avoimuutta huhujen sijaan, selkeyttä syytösten sijaan. Halusimme neuvostolta vastauksen, jota ikävä kyllä emme saaneet, päästäksemme taas askeleen lähemmäs kaipaamaamme päätöstä. Emme halua poliittisten opportunistien tai neuvoston päättämättömyyden sotkevan työtämme. Minä sanon teille, että jos me emme itse ota itseämme vakavasti, kukaan muukaan ei ota. Siksi meidän on vastustettava opportunismia ja jatkettava määrätietoisesti siihen suuntaan, mihin olemme tässä parlamentissa lain perusteella päättäneet pyrkiä. Olemme tietenkin aina valmiita jakamaan mietinnön perustuslailliseen osaan ja muuhun osaan, jos meille annetaan siihen riittävät perusteet, mutta ikävä kyllä, tähän kysymykseen ei tänäänkään saatu vastausta.
Haarder
Arvoisa puhemies, minun on todettava Karasin puheen olevan merkityksetön. Neuvostolle esitetty kysymys oli: Onko neuvosto valmis ryhtymään valtion- ja hallitusten päämiesten tasolla vuoropuheluun Euroopan parlamentin kanssa jäsenten ohjesäännön hyväksymiseen liittyvistä seikoista? Vastaus on kyllä. Olen sanonut sen aivan selvästi. Sitä paitsi toistin vain sen, mitä neuvosto on painottanut koko ajan, nimittäin että pallo on nyt parlamentilla. Nyt parlamentti on sopinut sellaisesta ehdotuksesta, joka neuvostolla on mahdollisuus hyväksyä, ja oletan, että pallo siirtyy takaisin neuvostolle. En halua nyt mennä oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan parlamentin puhemiesneuvostolle antaman lausunnon yksityiskohtiin. Lausuntoa ei tietenkään ole toimitettu neuvostolle, eikä parlamentin enemmistö ole sitä hyväksynyt. Neuvosto ei tule jättämään yksityiskohtaista ehdotusta. Tämä on vastaus Lehnelle. Pallo on nyt parlamentilla.
Haluaisin muistuttaa teitä vuoden 1999 tapahtumista, jolloin puheenjohtajavaltio Saksa näki paljon vaivaa kompromissiin pääsemiseksi. Luulen, että nykyinen esittelijäkin muistaa sen, joten sitä ei tarvitse tässä kerrata. Olen täysin samaa mieltä niiden kanssa, joiden mielestä on täysin välttämätöntä, että nyt hyväksyttävä ohjesääntö sisältää riittävän selkeitä ja avoimia sääntöjä, jotka voivat lisätä yksittäisten parlamentin jäsenten arvostusta ja kansalaisten luottamusta parlamenttia kohtaan. Kulukorvauksia on selkiytettävä, palkkatason on oltava asianmukainen ja matkakorvaukset on laskettava tositteiden perusteella. Tätä neuvosto on korostanut koko ajan. Meidän on saatava ohjesääntö voimaan hyvissä ajoin ennen Euroopan parlamentin vaaleja. Tulossa olevan laajentumisen vuoksi näihin vaaleihin kohdistuu enemmän huomiota kuin koskaan aikaisemmin, ja jos tätä ongelmaa ei ratkaista, se antaa aihetta hyvin vahingollisiin keskusteluihin erityisesti uusissa jäsenvaltioissa.
On pahaksi, jos valitsijakunta suhtautuu Euroopan parlamenttiin välinpitämättömästi. Valitettavasti liian useat suhtautuvat niin. Sen voi nähdä siitä, etteivät he vaivaudu äänestämään. Vielä pahempaa kuitenkin on, jos uusien jäsenvaltioiden äänestäjät mennessään ensi kertaa uurnille saavat samaan aikaan lukea lehtiensä etusivuilta jäsenten ohjesääntöä koskevista kiistoista. Silloin on vaara, että monet äänestäjät suhtautuvat parlamenttiin ei vain välinpitämättömästi, vaan halveksuen, ja se olisi pahinta mitä voisi tapahtua.
Lopuksi en halua säästellä sanojani kehottaessani teitä antamaan tukenne parlamentin puhemiehelle hänen tekemässään aloitteessa ja pakettiratkaisulle, johon nyt ollaan pääsemässä ja jolla on mahdollisuus saada myös neuvoston hyväksyntä. Neuvosto on nyt ilmaissut selkeästi aikeensa. Arvoisa puhemies, näiden asioiden toteuttamisen pitää olla mahdollista. Se on teidän käsissänne ja parlamenttinne jäsenten käsissä.
Puhemies.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Olen vastaanottanut viisi päätöslauselmaesitystä, jotka tähtäävät aiheesta käydyn keskustelun lopettamiseen

Dhaene (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, minulla on yksi asia sydämelläni. Sunnuntaina halusin ilmaista myötätuntoni Galician asukkaille osallistumalla mielenosoitukseen Santiago de Compostelassa. 'Nunca mais' oli heidän iskulauseensa, ja sen haluaisin toistaa myös täällä. Galicia elää merestä, ja nyt meren ovat tuhonneet merirosvot, jotka purjehtivat rannikkoja pitkin vanhoilla, öljyä täynnä olevilla säiliöaluksilla. He eivät ole mitään muuta kuin ympäristörikollisia, jotka sallivat vuotavien säiliöalusten hinaamisen avomerelle.
Nyt on aika aukoa kukkaron nyörejä eikä vain suuta. On aika käyttää Euroopan unionin solidaarisuusrahastoa galicialaisten auttamiseen ja tukea mahdottoman tehtävän edessä olevia vapaaehtoisia. Kehotan myös kaikkia käymään itse katsomassa tätä ilmestyskirjamaista näkyä, sillä todellisuus on paljon pahempi kuin miltä televisiosta näyttää. Pitäkäämme huoli siitä, että tämä on Euroopan viimeinen öljykatastrofi. Neuvoston on nyt ryhdyttävä päättäväisesti toimeen. 'Nunca mais' - ei koskaan enää.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, Prestige-säiliöaluksen onnettomuudella Galician rannikolla on luonnonkatastrofin seuraukset, mutta se on tosiasiassa poliittinen katastrofi. Se on poliittinen katastrofi, koska niin jäsenvaltiot, Euroopan unioni kuin tämä parlamenttikaan eivät ole pystyneet toimimaan ajoissa estääkseen Prestige-aluksen kaltaisten laivojen - ja niitä on satoja - liikkumisen yhteisön vesillä. Se on poliittinen katastrofi, koska huolimatta siitä, että Galician rannikon tuntumassa on viimeisten kahdenkymmenen vuoden aikana tapahtunut jo seitsemän Prestigen kaltaista onnettomuutta, Euroopan parlamentilla ei ole ollut rohkeutta säätää Yhdysvaltojen öljyvahinkolain (Oil Pollution Act) kaltaista lainsäädäntöä, jolla voisimme estää tämän tyyppisten alusten, jotka ovat rikollisen kapitalistimafian operoimia aikapommeja, liikkumisen vesillämme.
Arvoisa puhemies, koska tällä hetkellä Euroopan unionilla ei ole olemassa valmista pelastusohjelmaa tällaisia tilanteita varten, sadat ja taas sadat galicialaiset alukset yrittävät - monien valtioiden tuella, joille olemme kiitollisia - estää polttoöljyä pääsemästä Galician rannikon lahtiin. Arosan lahdella 500 pienalusta yrittää ratkaista pienimuotoisin keinoin ongelmaa, josta vastuu kuuluisi Espanjan valtiolle ja Euroopan unionille.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoron toteamalla, että minun mielestäni parlamentin puhemiehen pitäisi matkustaa Galiciaan osoittaakseen myötätuntoa ja halua ratkaista ongelma, josta Espanja monien muiden maiden tavoin kärsii. Mutta erityisesti Galicia, joka kärsii ongelmasta enemmän kuin mikään muu alue koko maailmassa, ansaitsisi myötätuntomme ja tukemme. Paljon kiitoksia.

MacCormick (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan vain sanoa olevani syvästi liikuttunut Nogueira Románin äskeisestä puheenvuorosta. Me koimme Skotlannissa vähän aikaa sitten samankaltaisen onnettomuuden, kun säiliöalus Braerille sattui vastaavanlainen katastrofi. Mutta se ei ollut se mistä halusin puhua tänä iltana. Haluaisin mainita tällä hetkellä ajankohtaisen kysymyksen tuomioistuimeen pääsystä ja erityisesti lainsäädäntövaltaa omaavien alueiden rajoitetusta oikeudesta saattaa asiansa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Perussopimusasioita käsittelevä valiokunta keskusteli asiasta viime viikolla ja se tulee meidän käsiteltäväksemme kahden viikon kuluttua hyvin ristiriitaisissa tunnelmissa.
Tämäniltainen keskustelu kalastuksesta tuo esiin kiinnostavan esimerkin, joka osoittaa millainen alan todellisuus on. Skotlantilaista kalastuselinkeinoa uhkaa samankaltaisia suuria riskejä kuin mihin Nogueira viittasi aivan eri yhteydessä. Voi olla, että haluamme kyseenalaistaa nykyisten ehdotusten laillisuuden Espanjan ja Portugalin liittymissopimusten nojalla. Nämä kysymykset pitäisi voida ottaa esiin lainsäädäntö- ja toimeenpanoelimissä, jotka käsittelevät asiaa Eurooppa-oikeuden piiriin kuuluvana asiana, sitten Skotlannin parlamentissa ja toimeenpanoelimissä. Vain takaamalla asianmukainen pääsy tuomioistuimiin voidaan tällaisiin kysymyksiin vastata oikeassa paikassa.

Ribeiro e Castro (UEN).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan ilmaista myötätuntoni Portugalin kansalaisena galicialaisille naapureillemme, joita tämä tragedia on kohdannut. Monet portugalilaiset ovat osallistuneet humanitaariseen avustustyöhön ja myös me olemme erittäin huolestuneita siitä, mitä tapahtuu Prestige-aluksesta mereen päässeelle öljylle, joka saattaa saavuttaa myös Portugalin rannikon.
Tämä on valtava katastrofi, ja olisi toivottavaa, että Eurooppa olisi nyt viimein oppinut läksynsä. Näyttää siltä, että Erikan onnettomuudessa ei ollut tarpeeksi, mutta Prestigen onnettomuuden täytyy viimeistään riittää todistamaan, ettei tällaista saa enää koskaan tapahtua! Sen vuoksi kannatankin Nogueira Románin ehdotusta, jossa esitetään, että parlamentin puhemies vierailisi Galiciassa, ja jos öljy saavuttaa Portugalin rannikon, hänen olisi vierailtava myös siellä. Ennen kaikkea hänen olisi ilmaistava parlamentin myötätunto alueen asukkaille ja lisättävä meidän puolestamme painostusta eurooppalaisten toimien vahvistamiseksi tällä alueella, mistä todennäköisesti tullaan keskustelemaan Kööpenhaminan huippukokouksessa ensi viikolla. On erittäin tärkeää, että parlamentti antaa tämän voimakkaan viestin ja siksi kannatan täysin Nogueira Románin puheenvuoroa.

Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista kolmesta mietinnöstä:
Jové Peresin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0392/2002) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa (KOM(2002) 185 - C5-0313/2002 - 2002/0114(CNS))
Varela Suanzes-Carpegnan laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0396/2002) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi kalatalousalan rakenteellisia toimia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edellytyksistä annetun asetuksen (EY) N :o 2792/1999 muuttamisesta (KOM(2002) 187 - C5-0314/2002 - 2002/0116(CNS))
Varela Suanzes-Carpegnan laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0393/2002) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi yhteisön kiireellisestä toimenpiteestä kalastusalusten romuttamiseksi (KOM(2002) 190 - C5-0315/2002 - 2002/0115(CNS))
ja
Struan Stevensonin laatimasta kalatalousvaliokunnan suullisesta kysymyksestä komissiolle turskakriisistä (O-0091/2002 - B5-0504/2002).

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, emme olisi tarvinneet Prestige-katastrofia tai uusia ICES:n tieteellisiä raportteja turskasta ja tämän erittäin tärkeän kalalajin hälyttävästä tilanteesta ymmärtääksemme, että kalastuspolitiikkaa on uudistettava pikaisesti. Kaikkien niiden ihmisten, joiden näkö ja kuulo toimivat normaalisti, pitäisi ymmärtää, että nykyisen kalastuspolitiikan avulla emme voi taata kalastajiemme ja kalastuksesta toimeentulonsa saavien perheiden tulevaisuutta tai luoda vakaita oloja, jotta kalavarat säilyisivät myös tuleville sukupolville. 
Hyvät parlamentin jäsenet, ylidramatisointiin ei ole tarvetta, sillä tämänhetkinen tilanne on itsessään tarpeeksi dramaattinen. Siksi tämänpäiväinen keskustelu on ratkaisevan tärkeä kalastusteollisuuden tulevaisuuden kannalta. Keskustelemme samanaikaisesti useista kysymyksistä ja mietinnöistä. Haluaisin aluksi kiittää kaikkia mietintöjen esittelijöitä, sekä kysymyksen esittänyttä parlamentin jäsentä, mietinnöistä, joista saamme kattavan yleiskuvan. 
Haluaisin puhua kahdesta asiasta. Ensiksi haluan pääasiassa puhua yleisistä näkökohdista, minkä jälkeen haluan käsitellä useita esitettyjä tarkistuksia ja esittää komission kannan niistä. 
Hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin sanoa muutaman sanan Prestige-katastrofista. Laivan arvovaltainen nimi on täysin harhaanjohtava. Katastrofin seuraukset kalastajien sekä simpukka- ja osteriviljelijöiden kannalta ovat todellakin valtavat ja dramaattiset. Olemme komissiossa pyrkineet käytettävissä olevin keinoin auttamaan ainakin pahimpien tilanteiden välttämisessä ja toimittamaan apua tilanteesta eniten kärsineille perheille mahdollisimman pian. 
Komissio on perustanut työryhmän, joka on jo vieraillut Galiciassa ja keskustellut paikalla katastrofin uhreiksi joutuneiden ihmisten ja paikallisten viranomaisten kanssa. Suunnittelemme parhaillaan avustusohjelmia ja olemme valmiita käyttämään kaikkia lainsäädännön mahdollistamia keinoja sen varmistamiseksi, että nykyisiä välineitä sovelletaan mahdollisimman joustavasti paikallisten asukkaiden auttamiseksi. 
Otin yhteyttä Espanjan viranomaisiin heti katastrofista kuultuani ja olen edelleen yhteydessä maan toimivaltaisiin tahoihin. Tällä hetkellä näyttää siltä, että myös Ranska kärsii katastrofista ennakoitua enemmän, joten Ranskan tapauksessa sovelletaan luonnollisesti samoja periaatteita kuin Espanjaan ja annetaan apua yhtäläisesti. 
ICES:n raportit ovat käsittääkseni viimeisin osoitus siitä, kuinka suurissa vaikeuksissa kalastusteollisuutemme on. Kuten tiedätte, ICES ilmoitti lokakuussa, että yhteisön turskakannoista neljä oli tuhon partaalla. Yksi syy tälle hälyttävälle tilanteelle on se, että turskakannat olivat alun perin erittäin pienet, enkä tarkoita ainoastaan nuoria kaloja, sillä täysikasvuisiakaan ei ole enää tarpeeksi. Toinen syy on se, että viime kutukausi oli huono, ja kolmas se, että kalastuskuolleisuus on edelleen liian korkea. 
ICES:n tiedemiehet ovat suositelleet erittäin selvästi ja yksiselitteisesti, että ellei elvyttämissuunnitelmaa laadita, turskan kohdennettu kalastus on keskeytettävä vuodeksi Pohjanmerellä, Irlannin merellä sekä Länsi-Skotlannin, Skagerrakin ja Kattegatin vesillä. Koljan ja valkoturskan kalastus olisi myös keskeytettävä, sillä niitä kalastettaessa saaliiksi jää myös paljon turskakaloja. 
Turskan pyynnin vähentäminen viime vuosina ei ole riittänyt, ja valitettavasti olemme huomanneet, että kiintiöiden pienentämisen myötä olemme saaneet virheellisiä ilmoituksia saalismääristä ja laiton kalastus on lisääntynyt, kuten tiedemiehet ovat osoittaneet. Tämä ei ole vain komission oletus, kuten useat ovat väittäneet. Tiedemiehet ovat toistuvasti varoittaneet meitä siitä, että kiintiöiden asettamisen lisäksi pyyntiponnistusta olisi yleisesti vähennettävä, jotta tilannetta voitaisiin valvoa paremmin ja jotta voitaisiin varmistaa, etteivät sivusaaliit ole liian suuria ja että suurimmat sallitut saaliit pysyvät asianmukaisina. 
Voin ainoastaan toistaa sen, mitä tiedemiehet ovat todenneet. He suosittelivat jo 1990-luvulla ja suosittelevat edelleen, että pyyntiponnistusta rajoitetaan, sillä kalastuskuolleisuutta ei pystytä säätelemään ainoastaan valvomalla suurimpia sallittuja saaliita (TACeja).
Hyvät parlamentin jäsenet, 12 vuotta suosituksen antamisen jälkeen emme ole edelleenkään panneet sitä täytäntöön. Esitimme ICES:n tutkimustulokset tieteellis-tekniselle kalatalouskomitealle, joka suositteli jälleen, että turskan elvyttämissuunnitelma olisi laadittava mahdollisimman pian. Tässä suunnitelmassa olisi TACejen ja kiintiöiden ennakoitua merkittävämmän pienentämisen lisäksi vähennettävä myös pyyntiponnistusta vastaavasti. Komitean mielestä tämä on ainoa tapa saada tuloksia aikaan ja välttää pyyntikielto. 
Kuten tiedätte, komissio ehdotti vuosi sitten, että pyyntiponnistusta olisi vähennettävä osana turska- ja kummeliturskakantojen elvyttämissuunnitelmaa. Neuvosto ei ole edelleenkään tehnyt päätöstä asiasta, ja sillä aikaa tilanne on huonontunut entisestään. Parlamentti antoi lausunnon elvyttämissuunnitelmasta 13. kesäkuuta 2002. 
Komissio on tässä tilanteessa punninnut käytettävissä olevia vaihtoehtoja. Olemme päättäneet olla soveltamatta pyyntikieltoa ja parantaa sen sijaan elvyttämissuunnitelmaa juuri siksi, että meidän on suhtauduttava vakavasti tieteellisiin tutkimustuloksiin ja kalastajiemme vaikeaan tilanteeseen. 
Kuinka tämä eroaa edellisvuoden suunnitelmasta? Ensiksikin pyyntiponnistuksen vähentäminen tarkoittaa saaliiden osalta sitä, että yhteisön ja Norjan suurin sallittu saalis on Pohjanmerellä 16 800 tonnia turskaa, 31 600 tonnia koljaa, 10 400 tonnia valkoturskaa, 60 000 tonnia punakampelaa ja 16 000 tonnia kielikampelaa. Länsi-Skotlannin vesien osalta suurin sallittu saalis on 1 000 tonnia turskaa ja 7 200 tonnia koljaa sekä Irlanninmeren osalta 1 200 tonnia turskaa, 7 500 tonnia koljaa ja 400 tonnia valkoturskaa. Nämä ovat tietenkin vain osa saaliista. 
Toiseksi ehdotamme pyyntiponnistuksen yksinkertaistettua järjestelmää, jossa pyyntiponnistusta ei enää määritellä kunkin yksittäisen kalastusaluksen vaan tietyn laivaryhmän perusteella. Kolmanneksi olemme tiukentaneet valvontaa koskevaa ehdotustamme. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle pyyntiponnistuksesta kuukausittain ja kalastusalusten on ilmoitettava valvontaviranomaisille kalastusalueen muuttumisesta. 
Olen myös valmis myöntämään rahoitusta tutkimustoimille, jotta löytäisimme vielä parempia tapoja pelastaa kalastustoiminta. Hyvät parlamentin jäsenet, se ei kuitenkaan voi tarkoittaa välttämättömien toimenpiteiden lykkäämistä edelleen. Tavoitteenamme on päättää parannetusta elvyttämissuunnitelmasta kalastuspolitiikan uudistuksen yhteydessä joulukuussa. 
Mitä tämä kaikki tarkoittaa kalastajiemme kannalta? Tiedän, että ensin ovat valitettavasti edessä erittäin vaikeat ajat. Tiedän, että useiden ihmisten toimeentulo on vaakalaudalla. Tästä syystä emme saa unohtaa kalastajia tässä hankalassa tilanteessa. Komissio on siksi laatinut myös asiaan liittyvän toimintasuunnitelman, jolla voidaan lieventää joitakin mahdollisia kielteisiä sosioekonomisia vaikutuksia. Haluaisin käsitellä näistä toimista kolmea. 
Ensiksi jäsenvaltioita kannustetaan mukauttamaan rakenteellisia ohjelmiaan ja myöntämään kalastusteollisuudelle ja kalastuksesta riippuvaisille alueille lisää resursseja. Toiseksi jäsenvaltiot voivat toteuttaa kohdennettuja toimia pienimuotoisen ja työvoimavaltaisen rannikkokalastuksen edistämiseksi. Ne voivat esimerkiksi varata tietyt kalastusalueet pienille kalastusaluksille tai mukauttaa ohjelmansa rannikkokalastuksen tarpeisiin työpaikkojen säilyttämiseksi erityisesti rannikkoalueilla. Kolmanneksi on olennaista, että rannikkoalueiden talouden toimintoja monipuolistetaan. 
Hyvät parlamentin jäsenet, siirryn nyt käsittelemään tämänpäiväisen esityslistan muita aiheita ja ennen kaikkea jäsen Jovén mietintöä. Ehdotamme tässä yhteydessä uutta yhteisen kalastuspolitiikan perusasetusta, joka olisi uudistuksen kulmakivi. Perusasetuksen neljä keskeistä osaa olisivat seuraavat: 
Ensiksikin haluamme, että kalakantoja hoidetaan tulevaisuudessa monivuotiselta pohjalta. Vuosittaisuusperiaatteen soveltaminen kalakantoihin ei ole yhdenmukaista kalabiologian kanssa; meidän on sen sijaan perustettava kalastuspolitiikkamme kalakantojen biologisiin uusiutumisjaksoihin. Kalakantojen hoidon johdonmukaisuuden lisäämiseksi haluamme valvoa pyyntiponnistuksia sekä TACeja ja kiintiöitä niiden kantojen osalta, joiden tapauksessa se on järkevää. Huomatkaa, että sanoin "niiden kantojen osalta, joiden tapauksessa se on järkevää". Tämä tarkoittaa, että näin ei tehdä kaikkien kalakantojen kohdalla, vaan valvonta riippuu pääasiassa kantojen tilasta. 
Toiseksi ehdotamme uutta kalastuslaivastopolitiikkaa. Niin sanotun MOO IV:n perimmäisten tavoitteiden on oltava lähtökohtana enimmäismäärästä päätettäessä. Enimmäismäärää voidaan muuttaa vain yhteen suuntaan, eli laivaston kokoa voidaan ainoastaan pienentää. Kun kalastajan kalastusalus romutetaan julkisten varojen turvin, enimmäismäärää pienennetään laivan vetoisuuden verran. Tämä tarkoittaa, että tarvitsemme lisäksi järjestelmän sen suhteen määrittelemiseksi, jonka mukaisesti uudet laivat voidaan vaihtaa vanhoihin edellyttäen, että tämä tapahtuu julkisia varoja hyödyntämällä. 
Kolmanneksi ehdotamme kalastustoiminnan tarkempaa valvontaa. Jäsenvaltioiden on koordinoitava valvontatoimiaan, ja jäsenvaltioiden tarkastajat voivat suorittaa rajatylittäviä tarkastuksia. Satelliittivalvonta ulotetaan asteittain kattamaan myös pienet kalastusalukset, ja komission toimivaltaa lisätään jäsenvaltioissa suoritettavien tarkastusten osalta. Vasta silloin, kun kaikki osallistuvat toimintaan, kalastajat voivat luottaa siihen, että naapurimaan kalastajiin sovelletaan täysin samoja tarkastuksia ja samoja sääntöjen noudattamatta jättämisestä aiheutuvia seuraamuksia kuin heihin. Ainoastaan näin tilanne on oikeudenmukainen ja ihmiset saadaan luottamaan järjestelmään. 
Neljänneksi haluamme, että kalastusteollisuus osallistuu aiempaa tiiviimmin päätöksentekoon alueellisissa neuvoa-antavissa toimikunnissa. 
Sitten rakennerahastoista. Haluaisin tehdä erään asian selväksi heti alussa. Toisin kuin usein väitetään, komissio ei ole tehnyt oikeudellista virhettä, sillä jäsenvaltioilla on laillinen oikeus käyttää rakennerahastovarojaan kalastuslaivaston uusimiseen. Jos neuvosto ei joulukuussa pääse kompromissiin eikä tee päätöstä uudistuksesta, emme saa käyttöön lisävaroja kalastuslaivastoa koskeviin toimiin 1. tammikuuta 2003 jälkeen. Tämä on viime vuoden joulukuussa tehdyn neuvoston päätöksen oikeudellinen seuraus. 
Rakennerahastopolitiikkamme käsittää kolme erityistoimenpidettä. Ensiksikin ehdotamme niiden valtiontukien jatkamista, joilla lisätään turvallisuutta, sekä parannetaan työoloja ja hygieniaa kalastusaluksilla. Toiseksi komissio haluaa lisää tukea laivaston nykyaikaistamiseen tai uusien laivojen rakentamiseen. 
Tulevaisuudessa haluamme osoittaa varat niille, jotka niitä todella tarvitsevat. Tarkoitan kalastajia, joita meidän on autettava taloudellisesti, jotta he voivat monipuolistaa toimintaansa tai lopettaa kalastamisen, jos he niin haluavat. Tuki on tarkoitettu erityisesti niille monille kalastajille, jotka ovat jo itse asiassa lähellä eläkeikää mutteivät voi jäädä eläkkeelle, koska heillä on vielä velkoja maksettavana hankkimistaan kalastusaluksista. Ajattelemmeko todella yhteiskunnan parasta, jollemme edelleenkään huomioi tätä asiaa tai jos teeskentelemme, ettei se ole ongelma? Mielestäni emme. 
Kolmanneksi komissio ehdottaa, että tähän asti laivojen vientiin ja yhteisyrityksiin osoitetut tuet olisi tulevaisuudessa käytettävä ylikapasiteetin vähentämiseen. Olen valmis toimimaan eri tavalla pienten kalastusalusten kohdalla, jotta useita pienalusten omistajia voitaisiin auttaa eri tavoin, sillä aiheuttavathan he huomattavasti vähemmän kalavaroihin kohdistuvia paineita.
Tästä pääsenkin viimeiseen ehdotukseen eli kalastusalusten romuttamista koskeviin kiireellisiin toimenpiteisiin. Ehdotamme romutusrahaston luomista kiireellisenä toimenpiteenä. Sen ei ole tarkoitus olla pitkän aikavälin järjestelmä vaan kiireellinen toimenpide, jonka avulla kalastuslaivastojen koko ja kalavarojen määrä pyritään saamaan tasapainoon. Romuttamiseen tarkoitetut rahaston varat, joita ei ole vielä kohdennettu uudelleen, täydentävät rakennerahastoista kalastusalalle jo myönnettyjä varoja. Näillä varoilla ja uudella rahastolla taataan taloudellinen tuki kalastusalusten käytöstä poistamiselle. 
Taloudellinen tuki koostuu kahdesta osasta. Ensiksikin laivoista, joiden merelläolopäiviä vähennetään ainakin 25 prosenttia, maksettavaa palkkiota nostetaan 20 prosenttia ja palkkion maksamiselle asetetaan aikaraja. Toiseksi laivojen romuttamiseen osoitetaan tulevana vuonna 32 miljoonaa euroa lisävaroja. Komissio on myös valmis keskustelemaan muista toimenpiteistä, joita tarvitaan kalastajien avustamiseksi. Tällöin meidän vain on löydettävä keino heidän auttamisekseen. 
Jové Peres (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, yritän puhua alle viisi minuuttia, vaikken hallitsekaan itseäni kovin hyvin siinä suhteessa. Joka tapauksessa haluan esittää anteeksipyyntöni kalatalousvaliokunnan jäsenille, sillä en kommentoi puheessani niinkään mietinnön lopputulosta vaan käsittelen pikemminkin komission ehdotusta. Haluan korostaa, etten esittänyt ainoatakaan tarkistusta kalatalousvaliokunnan äänestyksessä aikaansaatuun mietintöön. 
Käsittelemme ehdotusta, johon liittyy mielestäni useita ongelmia, sillä se ei ole yhdenmukainen perustamissopimuksen ja tiettyjen lainsäädäntötekstien kanssa. On totta, että kalakannat vähenevät ja että kiireellisiä toimenpiteitä on toteutettava. 
Kalastuksen olisi oltava kestävää, ja tämän vuoksi kalakannat on luonnollisesti säilytettävä. Tässä kahden sanan termissä "kestävä kehitys" kyseiset kaksi sanaa liittyvät tiiviisti toisiinsa, joten niiden välillä on oltava tasapaino: on oltava kalastajia ja kalavarat on elvytettävä. Jos nämä kaksi sanaa erotetaan toisistaan, kestävästä kehityksestä ei ole järkeä puhua. 
Tässä suhteessa komissio mielestäni ehdottaa toimintatapaa, jossa kalavarojen nopeaa elpymistä koskevalle kysymykselle annetaan etusija, tai itse asiassa se ainoastaan otetaan huomioon, kun taas kestävän kehityksen toinen puoli jätetään huomiotta. Kyseisellä toimintatavalla on mielestäni suurempi yhteiskunnallinen vaikutus kalastuksesta riippuvaiseen väestöön, mikä voi johtaa kauaskantoisiin rakenteellisiin muutoksiin. 
Itse asiassa ainoastaan kalastuslaivastojen suuret yksiköt pystyisivät jatkamaan toimintaansa ja pienimuotoinen kalastus, joka on erittäin työvoimavaltaista, loppuisi kokonaan. Näin ollen kalavarojen hoidossa ja elvyttämisessä olisi otettava huomioon elvyttämissuunnitelmien yhteiskunnalliset ja taloudelliset vaikutukset. Tavoitteen saavuttamiseksi olisi ensinnäkin parannettava tieteellisten tietojen laatua ja lisäksi otettava elvyttämissuunnitelmien laadinnassa huomioon taloudelliset ja yhteiskunnalliset seikat. 
Ainoastaan tällä tavoin, mukauttamalla kalavarojen elpymisvauhtia, voimme mukauttaa ja minimoida kalastuksesta riippuvaiseen väestöön kohdistuvat vaikutukset. Mielestäni komissio ei ole ollut varovainen, ja käsittääkseni sen ehdotuksessa on epäsuorasti haluttu huonontaa tilannetta, sillä siinä ei haluta lujittaa teknis-tieteellisen kalastuskomitean asemaa. Mielestäni komitean asemaa on lujitettava. Monivuotisten suunnitelmien olisi luonnollisesti oltava monialaisia, ja niissä olisi otettava huomioon kalakantojen eri lajien välinen yhteys, ja vain yhtä lajia koskevia suunnitelmia olisi laadittava ainoastaan hätätilanteessa. 
Joiltakin kohdin komission ehdotuksessa viitataan kalastuspolitiikan yhteisöllisyyden purkamiseen, tai ainakin minusta vaikuttaa siltä. Siinä ehdotetaan esimerkiksi jäsenvaltioille mahdollisuutta toteuttaa kiireellisiä toimenpiteitä yhteisön toimivaltaan kuuluvilla aloilla tai aloilla, joilla sovelletaan jo yhteisön järjestelmää. 
Komissio on esittänyt kaksi vaikeaa, monimutkaista ja erittäin rajoittavaa ehdotusta esimerkiksi turskan kalastuksesta. Käytän tilaisuutta hyväkseni ja esitän seuraavaksi henkilökohtaisen kommenttini ja huomautukseni siitä, mitä olen täällä kuullut puhuttavan. 
On selvää, että kalakannat vähenevät. Erittäin vakava asia on lisäksi se, että työpaikkojen häviäminen on huomattavasti merkittävämpää kuin kalavarojen häviäminen. Näin on tapahtunut kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa poikkeuksista, suojelutoimista ja joissakin tapauksissa kalastusvyöhykkeiden käyttöoikeuteen liittyvästä syrjinnästä huolimatta. En ole toiminut kovinkaan hyökkäävästi tässä asiassa, mutta esitän nyt huomautukseni, sillä nyt on välttämätöntä toteuttaa ankaria toimenpiteitä, jotka vaikuttavat aina eniten pienimuotoiseen kalastukseen. Toivokaamme, että voimme estää ikävimmät seuraukset. 
Tämä tilanne osoittaa erittäin hyvin, että yhteisen kalastuspolitiikan toimintatapaa on tarpeen muuttaa, sillä mielestäni valtioiden sijasta kalastusta harjoittavat kalastajat, ja on toteutettava sellaisia toimenpiteitä, joilla varmistetaan kalastuslaivaston haavoittuvimpien osien toiminnan jatkuminen niiden kansallisuudesta huolimatta. Kun tarkastellaan kalalajeja ja laivaston osia koskevien saaliskiintiöiden jakamista, olemme juuri jättäneet erinomaisen tilanteen käyttämättä kaikkein työvoimavaltaisimpien kalastusalueiden ja laivaston osien säilyttämiseksi. Olemme ehkä puolustaneet liikaa yksittäisiä intressejä, mitä komissio on tietyssä määrin edistänyt. Mielestäni tämä on tulevaisuuden kannalta erittäin tärkeä asia.
En halua kommentoida muita komission näkökantoja. Haluan kiittää kollegoitani keskustelusta sekä puhemies Stevensonia tämän vaikean asian käsittelystä sekä ilmaista ryhmäni tuen jäsen Varelan mietinnölle.

Stevenson (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää esittelijöitä Jové Peresiä ja Varela Suanzes-Carpegnaa heidän erinomaisista mietinnöistään. Lisäksi haluan sanoa heille kummallekin, koska he ovat kotoisin Galiciasta, että kalatalousvaliokunnan sympatiat ovat heidän puolellaan tässä traagisessa tilanteessa, jonka Prestige-öljysäiliöaluksen haveri kyseisellä alueella on aiheuttanut. Jos kalatalousvaliokunta voi millään tavalla olla avuksi, se tekee kaiken mahdollisen galicialaisten auttamiseksi. Sympatiamme ovat heidän puolellaan näinä vaikeina aikoina. 
Haluan puhua turskakriisistä. Kuten parlamentti tietää, turskakantojen hupenemisen pysäyttämiseksi Pohjanmerellä, Irlannin merellä sekä Länsi-Skotlannin ja Skagerrakin vesillä komissio vaatii merkittäviä 80 prosentin vähennyksiä turskan ja koljan kalastukseen sekä huomattavia vähennyksiä myös muiden vähärasvaisten kalojen kalastukseen. Näin merkittävät vähennykset johtaisivat vähärasvaisen kalan kalastuksen loppumiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa ja useiden tuhansien työpaikkojen menettämiseen näiden maiden lisäksi myös Ranskassa, Skandinaviassa ja Alankomaissa. 
Olen nähnyt komission tarkistetun turska- ja kummeliturskakantojen elvyttämissuunnitelman. Haluan sanoa parlamentille, että uudistettu suunnitelma eroaa huomattavasti aiemmin tarkastelemastamme alkuperäisestä elvyttämissuunnitelmasta, ja käsittääkseni parlamentilla on perustamissopimuksen 37 artiklan nojalla oikeus tulla kuulluksi näistä tarkistetuista ehdotuksista. Toivon parlamentin tukea vaatiessani, että saamme käyttää tätä oikeutta ja sanoa sanottavamme. Meitä on kuultava asianmukaisesti näistä tarkistetuista ehdotuksista.
Keskustelun vauhdittamiseksi haluan kysyä komissiolta, miksi se on valmis hyväksymään virheellisiä ja vanhentuneita tieteellisiä tietoja, joihin se vetoaa vaatiessaan näitä ankaria leikkauksia. Nämä ICES:n tieteelliset tiedot kerättiin nimittäin vuonna 2001 ennen tiukkojen säilyttämistoimien toteuttamista, eikä toimista saatuja tuloksia ole vielä arvioitu. Näitä toimia Skotlannin vaalipiirissäni olivat esimerkiksi kalaverkkojen silmukoiden suurentaminen 120 millimetrin suuruisiksi, 12 viikkoa kestänyt kalastuskielto viime keväänä 40 000 neliömailin suuruisella Pohjanmeren turskien kutualueella ja 170 aluksen romuttaminen osana uusia käytöstäpoistamistoimia. Toimien ansiosta meressä uiskentelee useita tuhansia tonneja kalaa, joka olisi muuten pyydystetty. Lisäksi turskan kalastus on ollut kiellettyä osissa Irlannin merta kolmen viime vuoden ajan, mikä on mahdollistanut kantojen elpymisen. Tiedemiehet eivät ole vielä tutkineet näiden toimien vaikutuksia eivätkä sitä mahdollisuutta, että lämpötilan nousu, meren pilaantuminen tai Pohjois-Atlantin merivirtaukset ovat voineet vaikuttaa turskaparvien siirtymiseen pohjoisemmaksi Islannin ja Färsaarten suuntaan, jossa pyydetään säännöllisesti useita tuhansia tonneja turskaa. Tiedemiehet, jotka vaativat vähärasvaisten kalojen kalastuksen lopettamista Irlannissa vähintään kuuden vuoden ajaksi, eivät voi taata, että turskaparvet palaavat Pohjanmerelle, vaikka näin tehtäisiinkin. 
Kuten kalatalousvaliokunnassa tiedämme, Kanadan hallitus lopetti 10 vuotta sitten kalastuksen Newfoundlandin rannikolla, eikä turskaparvien paluusta alueelle ole vielä merkkiäkään. Turskan sijasta kanadalaiset kalastajat ovat sen sijaan havainneet alueella valtavia arktisen taskuravun parvia ja katkarapuparvia, joista ne saavat lähes nelinkertaiset tulot aikaisempiin turskanpyynnistä saatuihin tuloihin verrattuna. Mielestäni sama on nähtävissä nyt Pohjanmerellä, jossa havaitaan suuria kuhisevia katkarapuparvia, ja katkaravusta on tullut kalastajien toimeentulon kannalta merkittävä saalis.
Tiedemiehet ovat vastikään osoittaneet, että samoin kuin turskat syövät katkarapuja, katkaravut syövät turskanpoikasia. Voi olla, että ankaristakin toimista huolimatta turskakantaa ei saada koskaan palautettua ennalleen. Aiotun vähintään kuuden vuoden kalastuskiellon jälkeen tällaisten toimien merkitys olisi joka tapauksessa täysin teoreettinen, sillä uusimman sosioekonomisia vaikutuksia käsittelevän tutkimuksen mukaan 44 000 kalastajaa ja kalastuksesta toimeentulonsa ansaitsevaa henkilöä olisi joutunut tällä aikaa työttömäksi. Tällainen katastrofi heitä odottaa tänä jouluna, vaikka he ovat 20 vuoden ajan uskollisesti noudattaneet yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjä ja määräyksiä. 
Kannatan kestävää kalastusta ja kalastuslaivastojen kapasiteetin suhteuttamista kalakantoihin, mutta ymmärrän myös, että toimiva kalastusteollisuus tarvitsee kalastajia kalojen pyytämiseen.

Dührkop Dührkop (PSE)
Arvoisa puhemies, yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisesta annettu puiteasetus ei vielä kata uudistuksesta yhteisön talousarvioon aiheutuvia taloudellisia vaikutuksia. Näitä vaikutuksia käsitellään muissa ehdotuksissa, jotka budjettivaliokunta tutkii perusteellisesti aikanaan. 
Uudistuksen toteuttamiseen varatut määrät ovat suhteellisen vaatimattomat, ja ne sisältävät luvun B2-90 "yhteisen kalastuspolitiikan tukitoimet" eli miljoona euroa yhteisen tarkastusorganisaation perustamiseksi, 100 000 euroa neljän alueellisen neuvoa-antavan toimikunnan perustamiseksi ja miljoona euroa tieteellisten lausuntojen parantamiseksi. 
Budjettivaliokunta kannattaa näitä kolmea uudistukseen sisältyvää toimea ja on hyväksynyt esitetyt määrät. Määrät on asetettu varaukseen komission ehdotuksen mukaisesti siihen saakka, kunnes puiteasetus hyväksytään lopullisesti. 
Budjettivaliokunta on kuitenkin sitä mieltä, että parlamentin olisi voitava tutkia tarkkaan komission kunkin toimen osalta esittämät yksityiskohtaiset ehdotukset, kun otetaan huomioon niiden vaikutukset erityisesti henkilöresursseihin, hallintomenoihin, työmatkoihin ja komiteakokouksiin. Haluan pyytää komissiota selvittämään erään asian tieteellisten lausuntojen parantamisesta. Puiteasetuksessa säädetään 4 miljoonan euron summasta; komissio esittää kuitenkin alustavassa talousarvioesityksessään, että toimelle myönnetään ainoastaan miljoona euroa, jotka on tällä hetkellä asetettu varaukseen. 
Samalla voimme havaita, että komissio on lisännyt näitä määrärahoja 3 miljoonalla eurolla edellisvuodesta. Varauksessa olevan miljoonan euron kanssa tämä summa muodostaisi yleisen 4 miljoonan euron lisäyksen, kuten puiteasetuksessa on säädetty. Koska tämä ei kuitenkaan ole täysin selvää, kysynkin komissiolta, myönnetäänkö nämä 4 miljoonan euron lisävarat, kolme plus yksi miljoonaa, tieteellisten lausuntojen parantamiseen, kuten puiteasetuksessa säädetään, vai myönnetäänkö siihen ainoastaan varauksessa oleva miljoona euroa? Jälkimmäisessä tapauksessa, mitä komissio aikoo tehdä budjettikohdassa B-2 904 olevilla 3 miljoonan lisävaroilla? 
Jäsen Varelan mietintö koskee yhtä yhteisen kalastuspolitiikan uudistuksen tärkeimmistä osista eli yhteisön kalastuslaivaston kapasiteetin vähentämistä. Budjettivaliokunta olettaa, kuten odottaa saattaa, että kalatalousvaliokunta pitää välttämättömänä romuttamistoimien toteuttamista. Meidän on näin ollen toteutettava muita, peruutettavissa olevia toimia ja arvioitava esimerkiksi niiden alusten määrä, joita tämä toimenpide koskee. Näin ollen budjettivaliokunnan lausunto koskee ainoastaan romuttamisen taloudellisia vaikutuksia. 
Asetusluonnoksessa esitetään alustavia 32 miljoonan euron määrärahoja vuodelle 2003 erityisenä yhteisrahoituskannustimena. Siinä on lisäksi laskettu kaudella 2003-2006 tarvittavan lisärahoituksen määräksi 271,6 miljoonaa euroa. 
Budjettivaliokunta katsoo, että uuden toimen rahoittaminen on ristiriidassa nykyisten rahoitusnäkymien 2 otsakkeen enimmäismäärän kanssa. Näin ollen on mahdollista myöntää ainoastaan varainhoitovuoden 2003 talousarviota varten vahvistetut 32 miljoonaa euroa ottamalla käyttöön lisämäärärahoja toimielinten välisessä sopimuksessa tarkoitetuin välinein.

Paulsen (ELDR)
. (SV) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission jäsentä Fischleriä hänen aloituspuheenvuoronsa oivallisista kommenteista. Tiedämme, että ympäristön tila on katastrofaalinen kalastuksen ja kestävän kehityksen osalta, eikä tämä päde ainoastaan turskaan ja valkoturskaan. Kaikki tiedemiehet pelkäävät, että kalastamme suuren osan kalalajeistamme sukupuuttoon. 
Meidän on muistettava, että ilman kaloja ei myöskään ole kalastajia, taloutta tai kalastuspolitiikkaa. Olemme myös menettämässä erittäin tärkeän rannikko- ja kalastuskulttuurin kaikissa Euroopan unionin maissa, mikä on luultavasti hirvittävin katastrofi meidän kannaltamme. Emme kuitenkaan voi jatkaa kalastamista samaan malliin. Olemme vastuussa paitsi nykyisestä sukupolvesta myös lastemme ja lastenlastemme tulevaisuudesta. 
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta käsitteli päätöksessään myös sitä, kuinka me rikkaat eurooppalaiset ostamme - merkittävillä rahamäärillä, mutta kuitenkin suhteellisen halvalla - köyhempien maiden kalastusoikeuksia. Mitä oikeastaan teemmekään? Mitkä ovat kestävän kehityksen suunnitelmamme? Olemmeko valmiita auttamaan Afrikan rannikkoalueiden köyhiä kalastajia? Onko meillä oikeus käyttäytyä siirtomaa-aikojen tyyliin tehdessämme kalastussopimuksia kehitysmaiden kanssa? Kaikki näyttää hyvältä paperilla, mutta miltä asiat näyttävät todellisuudessa? 
Olemme kalastaneet itsemme katastrofiin. Älkäämme herran tähden kalastako köyhiäkin katastrofin partaalle.

Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, ennen mietintöjen arvioimista haluaisin eurooppalaisena ja galicialaisena välittää teille suuren huolestuneisuuteni Euroopan pahimmasta merionnettomuudesta. 
Euroopan ja ehkä jopa maailman suurin kala- ja äyriäisalue tuhoutuu sellaisen onnettomuuden vuoksi, joka meillä oli velvollisuus estää. Edessä olevan tragedian laajuutta ei vielä tiedetä. Kalastus ja äyriäisten kerääminen on kielletty koko Galician rannikon tuhannen kilometrin pituisella alueella. Ainutlaatuisen luonnonkaunis alue, sen kansallispuistot, Natura 2000 -verkosto, koko meren ekosysteemi ja rikas monimuotoisuus ovat kaikki tuhoutuneet. 
Edessämme on eurooppalainen ongelma, johon tarvitaan eurooppalaista ratkaisua. Ongelmasta kärsii jäsenvaltio ja erityisesti alue, joka on epäsuotuisa reuna-alue ja joka kuuluu tavoite 1 -alueisiin ja elää pääasiassa merestä ja siihen liittyvästä teollisuudesta. Alue käsittää 54 niistä 62 talouden alasta, jotka sisältyvät yhteisön panos-tuotos-taulukoihin. Yli 10 prosenttia maan bruttokansantuotteesta ja esimerkiksi matkailu kärsivät merkittävästi. 
Tunnemme itsemme voimattomiksi tässä tilanteessa ja pyydämme apua Euroopalta ja jäsenvaltioilta. Auttakaa meitä, auttakaa galicialaisia. 
Viime kesänä mahtava Saksan valtio joutui kirjaimellisesti veden varaan sen jokien tulviessa, ja silloin me yhdistimme voimamme ja perustimme Euroopan solidaarisuusrahaston. Pohdimme tänään täällä Euroopan parlamentissa, kuinka rahaston varat voitaisiin ottaa käyttöön pikaisesti Galician auttamiseksi. Nyt ei ole aikaa lainsäädännölliselle pikkumaisuudelle; meidän on otettava varat käyttöön. 
Haluaisin toistaa Galician hallituksen vastikään antaman lausunnon: Euroopan unioni ei saa olla ainoastaan unelma yhtenäisyydestä, vaan sen on oltava todellinen solidaarisuuden lähde, joka tukee kaikkia kansalaisiaan huonoina aikoina missä tahansa maassa, olipa se sitten pohjoisessa, etelässä, idässä tai lännessä. Euroopasta tulee totta silloin, kun se ymmärtää kansalaistensa ongelmat. Ryhtykäämme kaikki yhdessä työhön. 
Olemme perustaneet Euroopan meriturvallisuusviraston, mutta emme tiedä, minne se olisi sijoitettava. Mikä Euroopan alue on eniten altis merionnettomuuksille? Mikä alue on kärsinyt useimmista onnettomuuksista? Millä alueella on suurimmat kala- ja äyriäisvarat, joita on suojeltava? Mikä alue on kaikkein riippuvaisin näistä luonnonvaroista? Mikä alue olisi kaikkein motivoitunein ottamaan vastaan meriturvallisuusviraston ja työskentelemään meriturvallisuuden edistämiseksi? Eurooppalaisten on unohdettava politikointi pienellä p:llä ja turha keskustelu. Eurooppa on velkaa Galicialle. Galicia on vastaus näihin kaikkiin kysymyksiin; meriturvallisuusvirasto on sijoitettava Galiciaan. 
Yhdysvaltain esimerkkiä seuraten olemme edistäneet epäröimättä laivanrakennusteollisuuttamme ja rakentaneet kaksirunkoisia öljysäiliöaluksia, joilla liikennöinti merellä on turvallisempaa. Olemme perustamassa meriväyliä vaarallisten aineiden kuljetuksia varten, kuten Ranska ja Espanja ovat jo ehdottaneet. Nyt meidän olisi pikaisesti autettava niitä, jotka ovat menettäneet toimeentulonsa, ja palautettava ympäristö ennalleen. Näin ollen meidän olisi joustavoitettava tuen myöntämistä kaikista rakennerahastoista ja otettava käyttöön solidaarisuusrahaston varat. Lyhyellä aikavälillä tarvitsemme myös juuri mainitsemiani toimenpiteitä. 
Hyvät parlamentin jäsenet, lopetan iskulauseeseen, jota tuhannet galicialaiset toistivat viime sunnuntain mielenosoituksessa: "Nunca mais" (Ei koskaan enää).
Arvoisa komission jäsen Fischler, käsittelemme tätä asiaa ensi maanantaina 9. joulukuuta kalatalousvaliokunnassa, sillä PPE-DE-ryhmän puheenjohtajana olen pyytänyt asian sisällyttämistä esityslistaan. Pyytäisin nyt teitä vierailemaan Galiciassa, jotta voitte todeta tilanteen itse ja nähdä, kuinka onnettomuus on vaikuttanut kalastukseen ja äyriäisten kalastukseen alueellamme. 
Puhukaamme nyt kalastuspolitiikan uudistuksesta. Arvoisa komission jäsen, meidän on kalastusalusten sijaan romutettava vanhat öljysäiliöalukset. Prestige-onnettomuus aiheutti enemmän vahinkoa kalastukselle kuin koko Euroopan kalastuslaivasto koskaan voisi aiheuttaa. Lopettakaamme tekopyhyys. Milloin arvioimme muun toiminnan kalastukselle aiheuttamat vahingot? Miksi 12 metrin pituinen laiva saa tukea, mutta 13-metrinen ei? Ettekö tiedä, että suurin ongelma on kalastus kalojen kutualueilla? Sekä isot että pienet kalastusalukset voivat syyllistyä tähän, ja pienet alukset ovat ehkä todennäköisemmin syyllisiä siihen. 
Yhteisen kalastuspolitiikan uudistus ei edellyttäisi varojen käyttöä, mutta se vaikuttaisi kalastusvyöhykkeiden käyttöoikeuteen. KOR:ssa ei ole annettu täsmällisiä sääntöjä tästä asiasta ainakaan kautta linjan, kuten komissio väittää. Kuten kolleganne Barnier totesi - ja tästä on mustaa valkoisella - komissiolla ei ole oikeudellista tai moraalista perustaa uudistaa rakennerahastoja nyt. Miksi maatalouspolitiikkaa tuetaan 50 prosentilla unionin talousarviovaroista vuoteen 2013 saakka, kun taas yhteiselle kalastuspolitiikalle vuoteen 2006 asti tarkoitetut tuet, joiden osuus talousarviosta ei ole edes prosenttia, peruutetaan? Oletteko unohtaneet maatalouden ylijäämän? Kalataloustuotteissa on sen sijaan alijäämää.
Kalastusala ei pyydä lisää rahaa, ainoastaan sille jo luvattuja varoja sovituilla ehdoilla. Tämän lisäksi pyydämme, että valvontaa ja avoimuutta lisätään parlamentille esittämieni mietintöjen mukaisesti. Pyydämme myös, että niitä jäsenvaltioita kohdellaan oikeudenmukaisesti, jotka ovat saavuttaneet kalastuslaivaston pienentämistä koskevat tavoitteet eikä niitä kohdeltaisi samoin kuin tavoitteet saavuttamatta jättäneitä valtioita. Meidän on uudistettava rakennerahastoja vuonna 2004 tai 2005. Silloin on päätettävä, lopetetaanko kaikki tuet. Asiaa on tutkittava. Jos tuet lopetetaan, ne on lopetettava kaikilta. Tällä hetkellä haluamme kuitenkin, että sovitut suunnitelmat toteutetaan ja että Euroopan unionin kalastuslaivasto uudistetaan ja nykyaikaistetaan ja sen turvallisuutta lisätään vuoteen 2006 mennessä. Kyse ei ole kalastuksen lisäämisestä vaan paremmasta kalastuksesta, luonnonvarojen säilymisen valvonnasta suurimpien sallittujen saalismäärien perusteella - jotka luotiin juuri tätä tarkoitusta varten, kuten kiintiöt ja tekniset toimenpiteet. Lisäksi on kyse valikoivasta kalastuksesta, rauhoitusajoista, pyyntiponnistuksista ja merelläolopäivien rajoittamisesta sekä romuttamisesta, joka kuitenkin on lisätoimenpide eikä ainoa toimenpide, sillä se on näistä kaikista peruuttamattomin. 
Kunkin romutetun laivan myötä myös työpaikat vähenevät, mikä on otettava huomioon. Meidän on mukautettava kalavarojen säilyttäminen kalastajien työpaikkojen säilyttämiseen. Vaikeina aikoina, joista Galicia kärsii juuri nyt ja ehkä vielä tulevaisuudessakin, pyyntiponnistusta ei pidä lisätä varsinkaan yhteisön vesillä; on mahdollista edistää yhteistyössä yhteisön ulkopuolisten valtioiden kehitystä ja samalla säilyttää yhteisön kalastajien työpaikat ja pitää markkinat toiminnassa edistämällä laivojen vientiä ja luomalla yhteisyrityksiä. Ellei näin toimita, kannustamme kalastajia vaikeina aikoina osallistumaan lainvastaiseen kalastukseen mukavuuslippulaivoilla, ja juuri tätä on vältettävä. 
Näin ollen olen hyväksynyt kollegoitteni esittämät tarkistukset, jotka täydentävät mietintöjäni. Niiden tarkoituksena on lisätä kalastuslaivastopolitiikan valvontaa ja avoimuutta. Esitin itse kaksi samansuuntaista tarkistusta selventääkseni, ettemme pyri lisäämään kalastuskapasiteettia vaan yhdenmukaisuutta kehitysyhteistyöpolitiikan kanssa. 
Haluaisin vielä kiittää sujuvasta yhteistyöstä kaikkia niitä parlamentin jäseniä, jotka ovat työskennelleet asian parissa ja tehneet tarkistuksia. Näiden mietintöjen esittelijänä ja, kuten alussa sanoin, Galiciasta kotoisin olevana eurooppalaisena haluaisin sanoa kaikille niille, jotka eivät täysin hyväksy mietintöjäni, että olen pyrkinyt laatimaan ne mahdollisimman rehellisesti ja suurella sydämellä. Pyydän teitä olemaan äänestämättä mietintöjä vastaan. Olisin kiitollinen, jos ainakin harkitsisitte äänestämättä jättämistä. 
Haluaisin lopuksi kiittää ja onnitella kollegaani Jové Peresiä hänen erinomaisesta työstään vaikeassa tilanteessa, tiukan aikataulun ja painostuksen alaisena sekä usein väärinymmärrettynä, kuten puhemies Stevenson aikaisemmin totesi. Haluan myös ilmaista Stevensonille tukeni hänen suullisen kysymyksensä osalta. Kiitokset kaikille.

Pérez Álvarez (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, haluaisin aluksi kiittää Jové Peresiä hänen työstään, mietinnöstään ja terveestä järjestä, jonka on mietinnön taustavoima.
Arvoisa komission jäsen, Prestige-säiliöaluksen tragedian aiheuttama tuskallinen tilanne kotimaassani Galiciassa ajaa kaikkien muiden näkökohtien edelle. Ei tarvitse kuin tarkastella Galician rannikon tilaa katastrofin jälkeen sekä murheellisia, vihaisia, rohkeita ja huolestuneita galicialaisia, jotka kaikesta huolimatta katsovat tulevaisuuteen, vakuuttuakseen siitä, miten riippuvainen tämä Pyreneitten niemimaan luoteisosan alue on kalastuksesta. Tätä seikkaa korostaa myös se, että viidennes seudun bruttokansantuotteesta saadaan kalastuksesta ja siihen liittyvästä toiminnasta. Toistan myös kaikki esittelijä Varelan esittämät pyynnöt.
Se, mitä juuri sanoin, liittyy Jové Peresin mietintöön, koska galicialaiset toimivat rohkeasti lievittääkseen Prestige-säiliöaluksen onnettomuuden kauheita vaikutuksia yhteiskuntaan, kalastusalaan, talouteen ja ympäristöön. Nähdäkseni kokonaisuuteen liittyy tiiviisti kolme näkökohtaa. Kestävän kehityksen ja ympäristönsuojelun on oltava lähtökohtina ehdotuksessa elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa, ja ehdotuksessa on sitouduttava näihin tavoitteisiin. Kumpikin niistä on lähtökohta, tukipilari, johon YKP:n uudistuksen suunnittelussa tukeudutaan.
Kestävä kehitys olisi tietenkin taattu, jos kehitystä ei tapahtuisi lainkaan, mutta lähtökohtien mukaan - nämä johtavat toisinaan yleisestä yksityiseen ja toisinaan ovat heikosti perusteltuja, mutta ne joka tapauksessa asetetaan tai voidaan asettaa kyseenalaiseksi - voidaan esittää erilaisia ratkaisuja. Myös tämän ansiosta esittelijä Jové Peresiä on kiitettävä, koska mietinnössä ei korosteta liiaksi yleisiä näkökohtia, vaikka ne ovatkin tärkeitä.
Kalakantojen elpyminen, jota me kaikki toivomme ja johon me kaikki pyrimme, ei voi olla kiinni vain yhdestä ajatuksesta - kalastuksen vähentämisestä tai jopa koko elinkeinon lakkauttamisesta - koska kalastusta harjoittavat oikeat ihmiset, perheenisät, ja yksistään tästä syystä rajoittamis- ja säilyttämistoimenpiteiden välille on löydettävä tasapaino. Esimerkkinä voitaisiin mainita pyynnin tilapäinen lakkauttaminen, pyyntipäivien rajoitukset ja muut vastaavat toimenpiteet.
Arvoisa komission jäsen, tänä aamuna eräässä galicialaisessa sanomalehdessä kirjoitettiin seuraavasti: "Kalastusasioista vastaavan Euroopan komission jäsenen mukaan tukien lakkauttaminen lieventäisi työpaikkojen menetyksiä. Alusten nykyaikaistamiseen tarkoitetun valtiontuen lakkauttaminen vaikuttaa myönteisesti, koska näin tuetaan aluksilla olevien työpaikkojen säilyttämistä." Koska alus ei ole ainoastaan ammattikalastajien työtila vaan myös koti, nämä urheat työläiset ansaitsevat sen, että heidän työ- ja elinolojaan kohennetaan. Tätä edellyttää heidän ihmisarvonsa, ja tätä vaativat ja odottavat myös yhteiskunta ja etenkin kalastusalan toimijat.

Miguélez Ramos (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olin ajatellut puhua parlamentille esitetyistä mietinnöistä ja kiittää esittelijöitä, koska he kaikki ovat tehneet erinomaista työtä, mutta te viittasittekin Galiciaa kohdanneeseen suuronnettomuuteen.
Ensimmäistä kertaa kuulen teidän myöntävän, että henkilöstönne voi tehdä jotakin kotiseutuni hyväksi. Toivon, että työryhmänne on kertonut teille, ettei Galiciassa ole pelkästään ostereita, vaan myös sinisimpukoita ja piikkikampelaa, minkä ansiosta Eurooppa on näiden kahden lajin johtava tuottaja maailmassa. Tästä me saamme kiittää nykyaikaisia vireitä vesiviljelyalan yhtiötä, jotka ovat viimeisten kolmen viikon aikana menettäneet kaiken.
Arvoisa komission jäsen, toivon heidän kertoneen teille, että Galician rannikon luonto on uskomattoman monimuotoinen ei vain Galician vaan koko Euroopan näkökulmasta. Nyt meillä on runsaiden luonnonvarojen sijaan öljyvaroja, ja päättäjiemme toimettomuus on isku vasten vastaan sitä, mitä eniten rakastamme, eli elämäntapaamme.
Kalastuksesta elantonsa saavat 20 000 galicialaista eivät juurikaan ymmärrä teitä. Olen ponnistellut äärimmäisen lujasti selittääkseni ehdotuksianne ja luodakseni yhteisymmärrystä teidän ja maanmiehieni välille. Kun kerran meille on kerrottu tästä työryhmästä, joka ei ole kertonut Galician kalastajille mistään suunnitelmista vierailla alueella, pyytäisin sitä esittämään päätelmänsä parlamentille tässä ja nyt.
Olemme kuunnelleet liikenneasioista vastaavaa komission jäsentä, joka Espanjan ja Galician hallitusten täydellisen toimettomuuden tähden on laatinut käytännön ehdotuksia esittääkseen ne neuvostolle, jotta me voisimme käsitellä tätä suuronnettomuutta ja estää sitä toistumasta. Olemme kuulleet myös komission jäsenen Barnierin ehdottavan toimenpiteitä, ja hän on osoittanut olevansa herkkävaistoinen ja vastaanottavainen sekä on suostunut tulemaan piakkoin aluepolitiikkavaliokunnan vieraaksi kertomaan siitä, miten solidaarisuusrahaston varat voidaan ottaa käyttöön.
Arvoisa jäsen Fischler, nyt on teidän vuoronne. Eikö olisi jo aika, että Galician eurooppalaiset kalastajat saisivat heidän omalta komission jäseneltään muutakin kuin vain huonoja uutisia? Valitettavasti minun on todettava, että tähän mennessä galicialaiset kalastajat ovat yhdistäneet teidän nimenne Marokon kalastussopimuksen raukeamiseen, laivaston romuttamiseen ja moniin muihin toimenpiteisiin, joista saattaa olla yhtä hyvin haittaa kuin hyötyä.
Sosialistien ryhmä on tehnyt valtavasti töitä ja jopa järjestänyt kuulemistilaisuuden keskustellakseen YKP:n uudistuksesta, julkaissut asiasta tiedotteen ja kuullut alan edustajia, mutta on vähintäänkin todettava, ettei toimenpiteitä ole selitetty riittävän hyvin. Arvoisa komission jäsen, kaikki tämä teille osoittamani arvostelu heikentää luottamusta yhteisöä kohtaan, koska itävaltalaiset maanmiehenne ja myös saksalaiset muistavat vielä hyvin, miten yhteisö reagoi tulvien näille jäsenvaltioille aiheuttamaan katastrofiin, ja arvoisa komission jäsen, katson itsekin myötävaikuttaneeni tähän yhteisön reaktioon.
Galiciassa asuvat Euroopan kansalaiset toivoisivat, että heitä kohdeltaisiin samoin. Minusta on uskomatonta, että kuukausi onnettomuuden jälkeen toteatte meille, että kaikki mitä voitte tehdä, on lähettää paikalle työryhmä. Arvoisa komission jäsen Fischler, nähdäkseni on nyt teidän tehtävänne kertoa kalastajillenne - sillä he ovat teidän, eivät minun kalastajiani; he ovat minun, mutta myös teidän, ja he ovat teidän vastuullanne - mitä he voivat odottaa omalta komission jäseneltään.
En aio ehdottaa vierailuja, vaikka ei olisi haitaksikaan, jos kävisitte Galiciassa. Matkanjärjestäjät etsivät ratkaisua ongelmiin katastrofiturismista - me galicialaisethan pidämme mustasta huumorista. Arvoisa jäsen Fischler, ettekö katso, että parlamentin olisi tässä ja nyt selitettävä eurooppalaisille kalastajille, galicialaisille, mitä he voivat odottaa omalta komission jäseneltään tällaisella suuronnettomuuden hetkellä?
Galiciassa me kaikki tiedämme, että meillä on kaksi korvaa, yksi pään molemmin puolin, mutta sitä me emme tienneet, että meillä olisi korvien lisäksi kuusikymmentätuhatta tonnia öljyä rannoillamme, ja että tänään aioimme keskustella rajoituksista tai päätöksistä, joiden tarkoituksena on estää kalastajia tyhjentämästä merta luonnonvaroista enää tulevaisuudessa.
Arvoisa komission jäsen, tämä kaikki on paitsi galicialaista mustaa huumoria, myös tragikoomista. Muuta sanottavaa minulla ei ole.

Busk (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan kiittää kumpaakin esittelijää hienosta työstä. Kalastuspolitiikkamme uudistukset, joista tänä iltapäivänä keskustelemme, ovat hyvin tärkeitä. Etenkin Varelan mietintö julkisesta tuesta laivaston uudistamiseksi ja nykyaikaistamiseksi on hyvin tärkeä. Ryhmäni puolesta haluan samalla todeta, että ymmärrän Varelan näkemyksen Galician rannikon pilaantumisesta öljyn vuoksi.
Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä kannattaa komission uudistusehdotuksia ja katsoo, että niihin sisältyy näkökohtia, jotka ovat tarpeen yhteisön kalastuslaivaston koon mukauttamiseksi meren luonnonvaroihin. Olisimme hyvinkin voineet kannattaa kalastusalusten nykyaikaistamiseksi tarkoitetun julkisen tuen säilyttämistä, jos näin olisi yksinomaan parannettu alusten turvallisuutta ja työoloja. Voisimme myös keskustella uudistustuesta, jos tuen edellytyksenä olisi, että kapasiteettia vähennetään enemmän kuin lisätään. Missään tapauksessa emme voi kuitenkaan hyväksyä, että tilanne jatkuu nykyisellään ja että Euroopan kalastuslaivastoa kasvatetaan yhä suuremmaksi veronmaksajien kustannuksella.
Yksi Euroopan kalastuselinkeinon suurimmista ongelmista on laivaston liian suuri koko. Aluksia on yksinkertaisesti liikaa kalojen määrään nähden, ja tavassa, jolla jäsenvaltiot ovat tähän mennessä hallinnoineet kalastuspolitiikkaa, on liian suuria eroja. On kalastajien huiputtamista jatkaa tätä tuhoisaa politiikkaa, jolla ainoastaan pahennetaan ongelmia ja lykätään kiistatta tarpeellista uudistusprosessia. Ehdotetun turskanpyyntikiellon osalta me ELDR-ryhmässä kannatamme säilyttämisjärjestelyjä. Korostimme kuitenkin myös, että ehdotettaessa tällaisia varsin rajuja toimia kiintiöiden pienentämiseksi on saatava varmuus tosiseikoista, koska toimilla on varsin kauaskantoiset seuraukset kalastusalaan paitsi merellä myös maalla. Tämän vuoksi tutkimukselle on annettava keskeinen asema ja sille on osoitettava riittävät määrärahat.
Kaikki ovat yhtä mieltä siitä, ettei nykyinen kalastuspolitiikka ole onnistunutta. Tämän vuoksi meidän on ehdottomasti tuettava komission uudistusehdotuksia ja näin ollen hylättävä esitetyt tarkistukset, joilla pyritään säilyttämään kalastuspolitiikka ennallaan.
Figueiredo (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, kiitän esittelijöitä heidän työstään: tarkastelemamme mietinnöt ovat pääpiirteissään kiitettäviä, niissä tehdään huomattavia parannuksia komission ehdotusten kielteisimpiin näkökohtiin ja niihin sisältyy useita tarkistuksia, joita esitin valiokuntakäsittelyn aikana, vaikka joissakin tapauksissa olenkin eri mieltä ehdotetusta ratkaisusta ja katson, että mietinnössä olisi voitu mennä pitemmälle.
Haluaisin korostaa niitä tämän tarkistuksen näkökohtia, jotka olisi eritoten syytä säilyttää: pysyvällä poikkeuksella, jolla säännellään vesiluonnonvarojen käyttöoikeutta jäsenvaltioiden 12 meripeninkulman aluemerivyöhykkeellä, on ratkaiseva merkitys perinteisille pyyntimuodoille ja kalastuksesta riippuvaisten alueiden sosiaalis-taloudelliselle rakenteelle, koska näin voidaan puolustaa pienimuotoista rannikkokalastusta sekä suojella kalavaroja ja rannikkoalueen herkintä osaa. Haluaisin muistuttaa, että yksi aiemmin esittämämme ehdotus, jonka mukaan käyttöoikeutta koskeva poikkeus olisi ulotettava koskemaan 24 meripeninkulman vyöhykettä, on jo hyväksytty parlamentissa. Ainakaan ei pitäisi kyseenalaistaa 12 meripeninkulman poikkeuksen pysyvyyttä! Erittäin myönteistä on myös se, että esittämämme ehdotus poikkeuksen ulottamisesta 50 meripeninkulman vyöhykkeelle syrjäisimmillä alueilla niiden erityisaseman vuoksi hyväksyttiin. Kunhan neuvosto vahvistaa tämän erityisaseman, siitä on selvää etua Madeiran ja Azoreiden itsehallintoalueiden sekä syrjäisimpien alueiden kalastuselinkeinon suojelun kannalta, ja näin sillä osaltaan edistetään myös näiden alueiden kehitystä.
Meidän on hylättävä kalatalousalan rakennerahastojen (KOR) uudelleenohjelmointi ja estettävä nykyaikaistamiseen tarkoitettujen määrärahojen siirto alusten tuhoamiseen. Tämä näkemys on itse asiassa sopusoinnussa kalatalousvaliokunnan vuoden 2003 talousarviosta antaman lausunnon kanssa. Kuten valiokunnassa on todettu, pyyntiponnistusta voidaan supistaa vaihtoehtoisin tavoin, joihin on edellä viitattu, kuten ottamalla käyttöön merelläolopäivien rajoittamisjärjestelmä, säätämällä biologisia rauhoitusaikoja ja toteuttamalla teknisiä toimia, joilla pyritään valikoivampaan kalastukseen. Arvoisa komission jäsen, minun on pakko todeta, että joillakin alueilla kalakantoja verottaa pikemminkin ympäristön pilaantuminen eikä niinkään kalastus. Prestige-säiliöaluksen tapaus on osoittanut tämän todeksi murheellisella tavalla: suurimmat vahingot aiheutuvat näistä onnettomuuksista - näistä vanhentuneista ja vaarallisista öljytankkereista, jotka yhä edelleen liikennöivät rannikkovesillämme.
Alusten romuttamista on pidettävä äärimmäisenä keinona, ja on pidettävä mielessä, että kaikkien uusien laivastokapasiteetin vähentämistoimenpiteiden on perustuttava aiemmin asetettujen tavoitteiden todelliseen noudattamiseen, eikä näillä toimenpiteillä saa rangaista niitä, jotka ovat jo saavuttaneet tavoitteet. Vaikka alle 12 metrin pituisia aluksia koskevaa kieltoa voidaan sinänsä kannattaa, sen vaikutus on joka tapauksessa hyvin vähäinen. Meidän on mentävä pitemmälle.
On kuitenkin pidettävä mielessä, että pyyntiponnistuksen supistamisen kanssa samanaikaisesti on lisättävä KOR:n varoja ja tehostettava unionin sisäistä toimintaa supistusten sosiaalis-taloudellisen vaikutusten lieventämiseksi. Lisäksi ilmaisen pahoitteluni siitä, ettei erityisohjelmaa pienimuotoisen rannikkokalastuksen edistämiseksi hyväksytty.
Yhteisen kalastuspolitiikan ja kalavarojen hoidon tehostamiseksi sekä hallinnon tosiasiallisen hajauttamisen takaamiseksi etenkin yhteishallinnoinnin keinoin on myös äärimmäisen tärkeää, että kalastajat ja heitä edustavat järjestöt otetaan mukaan päätöksentekoon.
Yhteisessä kalastuspolitiikassa vahvistettujen sääntöjen tehokkaan valvonnan, tarkastustoiminnan ja täytäntöönpanon varmistaminen on lisäksi mielestämme jäsenvaltioiden asia. Tämän periaatteen vesittämiseen tähtäävät ehdotukset eivät sen tähden saa tukeamme.

Hudghton (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, käsiteltäessä YKP:n uudistusprosessia olen kannattanut johdonmukaisesti suhteellisen vakauden perusperiaatteen säilyttämistä. Tähän liittyy vähintään 12 meripeninkulman rannikkovyöhykkeiden hyväksyminen YKP:n pysyväksi osaksi ja ehdotettujen alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien aseman vahvistaminen siten, että sidosryhmät saadaan toimintaan tosiasiallisesti mukaan. Periaatteessa olen kannattanut myös ehdotuksia siirtymisestä monivuotiseen, useita lajeja koskevaan ja ekosysteemipohjaiseen tarkastelutapaan kalastuksenhoidossa, ja näkemykseni rakennepoliittisista kysymyksistä noudattelevat pääpiirteissään komission näkemyksiä.
YKP:n uudistusprosessin myönteiset kehitysmahdollisuudet saattavat mielestäni mennä kuitenkin hukkaan, ellei komissio osoita todellista halukkuutta kuunnella niitä osapuolia, joihin kalastuspoliittiset toimet viime kädessä vaikuttavat. Kalastuspolitiikkaamme on voitava ymmärtää eikä sitä voida pitää vain unionin langettamana mielivaltaisena sanelupolitiikkana, jossa unioni väittää tietävänsä paremmin, mutta ei kuitenkaan kykene näyttämään tätä pitävästi toteen. On toki myönnettävä, ettei tähänastinen YKP ole ollut mikään loistelias menestys, ja tämän me kaikki tiedämme. Tieteellisen näytön onkin oltava ajantasaista, sen on oltava todennettavissa ja riippumatonta, ja nämä seikat on voitava näyttää toteen.
Pohjanmeren yllä pian jo kahden vuoden ajan kummitellut turskakriisi on pakottanut kalastajat jo lakkauttamaan toimintaansa, supistamaan laivastoaan tuntuvasti ja toteuttamaan monenlaisia teknisiä toimenpiteitä, kuten suurentamaan verkkojen silmäkokoa. Nämä toimet ovat tuottaneet tulosta ainakin jossain määrin, sillä turskakannan paranemisessa ollaan jääty ainoastaan noin 3 prosenttia elvyttämissuunnitelmissa asetetusta tavoitteesta. Nyt näihin samoihin kalastajiin kohdistetaan tuntuvia leikkauksia, eivätkä he enää voi millään tavoin luottaa komissioon ja sen esittämään tieteelliseen näyttöön, kun se ehdottaa toimenpiteitä, joiden vaikutus jo nykyiselläänkin heiveröisiin kalastusyhteisöihin saattaa olla tuhoisa.
Mielestäni komission on otettava huomioon turskakriisin erityisluonne eikä annettava poliittisten määräaikojen sitoa itseään. Uudistusehdotukset voidaan viimeistellä neuvoston joulukuun kokouksessa, eikä tätä kokousta pitäisi käyttää siihen, että turskaa ja sen kanssa eläviä lajeja koskevat kiireelliset toimenpiteet ajetaan hätiköidysti läpi. Kehotan komissiota ryhtymään sanoista tekoihin. Miksei ensin perustettaisi kiireellisesti koeluonteista alueellista neuvoa-antavaa toimikuntaa - nimittäisin sitä mieluummin hallintotoimikunnaksi - ja annettaisi sille tehtäväksi auttaa laatimaan toimenpiteet Pohjanmeren vähärasvaisten kalojen kantojen pelastamiseksi. Samalla voitaisiin palauttaa luottamus koko prosessiin.
Pyydän komissiota harkitsemaan uudelleen myös sitä, pitääkö tulevassa YKP:ssa sallia avoin pääsy Pohjanmerelle ja sen vesiluonnonvarojen avoin käyttöoikeus. Tämänhetkinen kriisi vain korostaa Pohjanmeren sekä sekakalastuksen kohteena olevien Pohjanmeren kalakantojen heikkoutta. Arvoisa komission jäsen, totesitte itse kirjallisessa vastauksessanne kysymykseeni seuraavaa: "Pohjanmeressä elävien kiintiöihin kuulumattomien kalalajien runsaudesta ja tilanteesta tiedetään hyvin vähän, mutta kiintiöihin kuulumattomien kalalajien kalastus johtaisi hyvin todennäköisesti kiintiöiden alaisiin lajeihin kuuluviin sivusaaliisiin." Sanon teille: suunnitelkaamme oikeanlainen uudistus ja toteuttakaamme se...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Ó Neachtain (UEN).
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin yhtyä Galician kansalle osoitettuihin myötätunnon ilmauksiin ja ilmoittaa olevani täysin samaa mieltä niiden puhujien ja kollegoideni kanssa, jotka vaativat osoittamaan solidaarisuutta tänä aikana. Kannatan Jové Peresin mietintöä nykymuodossaan suurelta osin. Komission ehdotuksen perustana ovat kestävän kehityksen periaate ja kalakantojen riittämättömyys. Lähtökohtaa ei voi asettaa kyseenalaiseksi, mutta kalavarojen tilan määrällisestä arvioinnista monilla, myös itselläni, on esittää eriäviä näkemyksiä. Ehdotuksen perustana on käsitys siitä, että hoitotoimenpiteitä laadittaessa otetaan huomioon yksinomaan tieteelliset lausunnot. Vaikka alan puutteet ovat hyvin tiedossa, luotettavia toimenpiteitä tieteellisten tietojen parantamiseksi ei kuitenkaan esitetä. Ehdotettu yhteinen kalastuspolitiikka palvelee lyhyellä aikavälillä pikemminkin joidenkin jäsenvaltioiden kuin kalastajien etua. Esitän komissiolle, että YKP suunnattaisiin kohti kalastuksesta riippuvaisten alueiden elossa pitämistä sen sijaan, että siitä tehdään jäsenvaltioiden välinen kiistakysymys. Kalastajilla on yhteiset intressit. Kaikki he tarvitsevat kalavaroja elinkeinonsa harjoittamiseen.
Elvyttämissuunnitelmien päätöksissä ja tavoitteissa ei voida jättää huomiotta sosiaalis-taloudellisia seurauksia, joita niistä voi aiheutua. Suunnitelmissa on pyrittävä etsimään tasapainoa kantojen elvyttämis- ja säilyttämistoimenpiteiden ja kalastusalaan kohdistuvan vaikutuksen rajoittamiseksi toteutettavien toimien välillä.
Yksinomainen rannikkovyöhyke on asia, josta Irlannin kalastajat eivät tingi, ja samaa mieltä ovat Skotlannin, Englannin, Walesin, Ranskan, Portugalin ja Alankomaiden kalastajat, Tanskan ja Saksan kalastajat ja muut - se on mielestäni ehdottomasti säilytettävä. Kuudesta kahteentoista meripeninkulmaan ulottuvan rannikkovyöhykejärjestelmän perustavoitteena oli suojella kalavaroja antamalla vyöhykkeen kalavarojen käyttöoikeus ainoastaan pienimuotoisen rannikkokalastuksen harjoittajille. Yleisesti ottaen näin kevennettiin kalakantoihin kohdistuvaa painetta näillä vyöhykkeillä, jotka ovat usein nuorten kalojen elinympäristöä. Näin voitiin myös osaltaan edistää rannikkoyhteisöjen harjoittaman perinteisen pyynnin suojelua ja auttaa niitä säilyttämään taloudellinen ja sosiaalinen rakenteensa.
Monien kantojen tämänhetkisen kriittisen tilan vuoksi nyt on tärkeämpää kuin koskaan ennen, ettei vain laajenneta nykyistä kuudesta kahteentoista meripeninkulmaan ulottuvaa käyttöoikeusjärjestelmää, joka on täysin epäsopiva, vaan että yksinomainen vyöhyke laajennetaan 24 meripeninkulmaan, jos aiomme vakavissamme suojella kalakantoja. Pyydän teitä kannattamaan tarkistuksiani, joiden tavoitteena on laajentaa rannikon yksinomainen kalastusvyöhyke 24 meripenikulmaan. En epäile, etteikö valtaosa kalastajista pyytäisi teitä tekemään samoin. 
Olen pahoillani kalakantojen epätyydyttävästä nykytilasta ja kannatan säilyttämistoimia, joten vaadin ehdottomasti erittäin herkkien alueiden suojelua. Irlannin rauhoituspiiri on tällainen erittäin herkkä alue. Rauhoituspiirin vedet ovat tärkeää kalojen kutualuetta, minkä tähden näillä alueilla käyttöoikeuteen sovelletaan poikkeusta. Valitettavasti tämä ei ole estänyt sitä, että vuosien mittaan jotkin mukavuuslipun alla purjehtineet yhteisön kalastajat ovat ryöstäneet Irlannin rauhoituspiirin kalakantoja laittomasti. Tämän ryöstökalastuksen on loputtava. Näitä aluevesiä on suojeltava. Uudistusprosessissa Irlannin rauhoituspiirin käyttöoikeutta koskevista nykyisistä erityisjärjestelyistä on tehtävä pysyviä. Kalastajien tietämystä ja kokemusta ei voida korvata millään byrokratialla. Tämän vuoksi ryhmäni on jo monien vuosien ajan vaatinut, että kalastajat olisi otettava tiiviimmin mukaan yhteisen kalastuspolitiikan hallinnointiin.
Komissio on nyt hyväksynyt tämän ajatuksen, mihin olen tyytyväinen, ja ehdottanut alueellisia neuvoa-antavia toimikuntia, joihin otetaan ensi kertaa mukaan myös kalastajia ja heidän järjestöjään. Jos näistä toimikunnista halutaan tulevaisuudessa merkityksellisiä, kalastajat on otettava mukaan hallinnointiprosessin kaikkiin vaiheisiin. Kalastajien on osallistuttava tiiviimmin myös tieteelliseen työhön vastavuoroisen luottamuksen aikaan saamiseksi. Tämä on ainoa tapa, jolla kalastajat voivat edistää yhteisön politiikkaa ja vaikuttaa siihen.
Kiitän Varelaa molemmista tasapainoisista mietinnöistä. Olen samaa mieltä hänen esittämästään analyysista, hänen kritiikistään ja muutoksista, joita hän ehdottaa komission ehdotuksiin. Kannatan hänen mietintöjään.
Lopuksi haluaisin todeta yksiselitteisesti, kuten totesin myös keskusteltaessa Stevensonin mietinnöstä: yhteinen kalastuspolitiikka ei vaikuta vain kaloihin vaan sitäkin enemmän kalastajiin. Se vaikuttaa heidän perheisiinsä ja niiden tulevaisuuteen. Se vaikuttaa heidän elämäntapaansa, jolle ei monilla alueilla ole vaihtoehtoa.

Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, parlamentin äskettäin suurella enemmistöllä hyväksymässä Souchet'n mietinnössä kannatettiin voimakkaasti kalastuslaivaston nykyaikaistamiseen suunnattujen valtiontukien säilyttämistä. Varelan mietinnössä esitetyt päätelmät ovat samansuuntaisia, mihin olemme tyytyväisiä. Euroopan parlamentin on kannatettava tämän tuen säilyttämistä, eikä se saa hyväksyä komission ehdotuksia, joilla tämä yrittää lakkauttaa tuen muka meriympäristöä suojellakseen. Nykyaikaistamistukea tarvitaan edelleen, eikä se sinänsä johda liikakalastukseen vaan päinvastoin. Nykyaikaisen ja asianmukaisesti varustellun laivaston sekä entistä valikoivampien ja paremmin valvottujen pyyntimenetelmien avulla tuetaan kalavarojen kestävää hoitoa sekä petostentorjuntaa. Tämä tuki ei aiheuta liikakapasiteettia: sillä autetaan parantamaan työoloja, hygieniaa ja alusten turvallisuutta, tuetaan säilyttämistoimenpiteitä ja nostetaan kalatuotteiden laatua. Näin ollen se on ensisijaisen tärkeää.
Toteaisin yleisemmin ja ottaen huomioon sen, mitä komission jäsen Fischler aiemmin sanoi antaessaan yleiskuvaa kalastuspolitiikasta, että meidän on myös korostettava, että moitteeton kalavarojen hoito on arvatenkin tärkeää, mutta sen on tapahduttava objektiivisesti ja avoimesti, siihen on otettava mukaan tämän ammattikunnan edustajia sekä kiintiöitä on pienennettävä tai suurennettava kalakantojen vaihteluiden mukaan.
Minulla on enää yksi huomautus. Jos kalastusalan lainsäädäntöä tiukennetaan, taantuuko kysyntä tai kasvaako kolmansista maista tuleva tuonti lisää? Kuka tästä hyötyy? Miten nämä haittavaikutukset voidaan välttää? Näihin kaikkiin kysymyksiin haluaisimme vastauksen.

Langenhagen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, joku totesi aiemmin, että katkaravuista saa paljon paremmat voitot kuin turskasta. Tarkoittaakohan tämä sitä, ettei turskaa enää tulevaisuudessa näe ruokalistoilla, kuten ilmeisesti on jo käynyt Newfoundlandissa? Tästä muistuukin mieleeni muuan vitsi. Mihin me turskaa tarvitsemme, kun meillä on jo kalapuikkoja? Vakavasti puhuen olemme valmistelleet tätä 1. tammikuuta 2003 voimaan tulevaa uudistusta vuosikaudet. Mitäkö olemme lopulta saaneet aikaan? Monien mielestä paljon melua tyhjästä, koska voimakkaista muutoksen tuulista, joiden odotettiin puhaltavan Euroopan kalastusalan yli, on enää jäljellä vain vieno henkäys. Minusta tämä parlamentti ei ole saanut aikaan mitään todellista uudistusta vaan enintään pikku-uudistuksen. Oli miten oli?
Sen sijaan, että kalavarat turvattaisiin pitkällä aikavälillä, etusijalla on nykytilan lyhytnäköinen säilyttäminen. Kovia sanoja, mutta seison niiden takana. Tämä ei ole se todellinen uudistus, jota kaikki oletettavasti toivoivat. Toivoa ehtyneiden kalakantojen elpymisestä ei juuri ole, vaan silmät ummistetaan tosiasioilta ja jatketaan sokeina eteenpäin. Pyyntialuksia on liikaa ja pyydettäviä kaloja koko ajan vähemmän, ja jotkin kannat ovat romahtaneet kokonaan. Tosiseikkoja ei voida sivuuttaa, vaikka se saattaakin tarkoittaa sitä, että putoamme parlamentista. Kuvitteletteko tosiaan, etteivät kansalaiset näe poliitikkojen puheiden läpi? En voi enää kannattaa julkista tukea uusille aluksille hyvällä omantunnolla, koska tiedän, että aluksia on yksinkertaisesti liikaa. Jos uusien alusten rakentaminen olisi kannattavaa liiketoimintaa ja lupaisi voittoa, eivätkö pankit siinä tapauksessa olisi jo jonossa valmiita rahoittamaan sitä?
Pankit eivät jonota eikä voittoja ole luvassa, ja silti me odotamme Euroopan veronmaksajien puuttuvan tilanteeseen, halusivatpa he sitä tai eivät. Tämä on silkkaa typeryyttä. Surullista mutta totta! Eikä voittoja ole luvassa edelleenkään, ellemme ajattele asiaa uudelleen ja supista toimintaa perinpohjaisesti.

Kindermann (PSE).
Arvoisa puhemies, tänä iltana keskustelemme kolmesta ehdotuksesta asetuksiksi, jotka mielestäni muodostavat yhteisen kalastuspolitiikan uudistuspaketin tärkeimmän osan, ja näin ollen meidän on muistutettava itsellemme, miksi tämä uudistus on niin kiireellinen. Yksi tärkeimmistä syistä on useiden kalakantojen kriittinen tila. Kaloja on liian vähän ja kalastusaluksia liian paljon, ja ehdotettuja asetuksia onkin tarkasteltava tätä taustaa vasten. Parlamentin on rohkaistuttava ja oltava tiukkana, jos se aikoo vakavissaan suojella kalakantoja. Valitettavasti Varela Suanzes-Carpegnan mietinnöstä ei löydy mitään johtoajatusta todellisen uudistuksen toteuttamiseksi. Mielestäni vähäisistä ja pintapuolisista korjaustoimista ei ole pitkän päälle mitään hyötyä sen enempää kalastajille kuin romahduksen partaalla oleville uhanalaisille kalakannoillekaan.
En ole myöskään täysin samaa mieltä siitä, että komission ehdottamat vapaaehtoisuuteen perustuvat romuttamistoimet olisi asetettava kyseenalaisiksi. Tässä yhteydessä painotus on vapaaehtoisuudessa; minusta kaikki muu on vain puhetta. En voi hyväksyä kumpaakaan mietintöä nykyisessä muodossaan enkä voi äänestää niiden puolesta. Päävaatimuksiamme on se, että kaikkiin ehdotettuihin toimenpiteisiin liitetään tasoittavia sosiaalisia ja taloudellisia sopeuttamistoimia, ja siitä olemme nyt nähdäkseni kaikki yhtä mieltä. Tänään kuitenkin keskustelemme ehdotetuista uudistuksista emmekä Prestige-säiliöaluksen onnettomuudesta, eikä näitä kahta pidä sekoittaa. Tuemme toki Galician kalastajia, mutta emme saa kääntää katsettamme uudistuksista.

Attwooll (ELDR).
Arvoisa puhemies, meidän on turvattava alan kannattavuus, joka on välttämätöntä unionin rannikkoalueiden työllisyyden ja sosiaalisen koheesion kannalta. Meidän on säilytettävä kestävät meriekosysteemit ja kalakannat tuleville sukupolville. Parlamentin antamassa päätöslauselmassa vihreästä kirjasta yhteisen kalastuspolitiikan perustavaksi tavoitteeksi asetettiin tasapainon saavuttaminen näiden kahden päämäärän välillä.
Tarkistuksissa, joita ELDR-ryhmä on esittänyt Jové Peresin mietintöön, pyritään varmistamaan 12 meripeninkulman rajoituksen ja suhteellisen vakauden tulevaisuus pitkällä aikavälillä. Nämä ovat olennaisia tavoitteita sekä herkkien rannikkoyhteisöjen kestävyyden että niiden kalakantojen kannalta, joista nämä yhteisöt ovat riippuvaisia. Tavoitteenamme on määritellä selkeämmin muut toimenpiteet, joita kantojen suojelu vaatii. Nimeäisimme alueelliset neuvoa-antavat toimikunnat uudelleen alueellisiksi hallintotoimikunniksi. Näin olisi selvää, että toimikunnat todella osallistuvat uudistetussa YKP:ssa tarvittavien toimenpiteiden muotoiluun ja toteuttamiseen.
Meidän on näiden toimikuntien avulla pyrittävä eritoten ymmärtämään mahdollisimman hyvin meriekosysteemien toimintaa. Viimeaikaiset tutkimukset osoittavat esimerkiksi, että turskakantojen uusiutumisen kannalta meriravun kiintiötä on paremminkin suurennettava kuin pienennettävä.
Lopuksi toteaisin, ettei kalastuselinkeinon kannattavuuden ja kalakantojen kestävyyden välinen tasapaino liity ainoastaan YKP:n uudistukseen. Juuri sitä tarvitaan myös tämänhetkisen turskakriisin ratkaisemiseksi. On toki hyvä, että komissio on puuttunut sosiaalis-taloudellisiin ongelmiin, mutta tähän mennessä ehdotetut toimenpiteet ovat sama kuin jos vaikeaan keuhkokuumeeseen määrättäisiin lääkkeeksi pari aspiriinia. Näin ollen tuemme päätöslauselmaa muodollisesti. Toivottavasti YKP:n uudistuksen asianmukainen täytäntöönpano estää tällaiset kriisit tulevaisuudessa.

Piétrasanta (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, säännökset, joista äänestetään torstaina, muodostavat YKP:n perusasetuksen seuraavaksi kymmeneksi vuodeksi, ja niissä kuvataan kalastustukia koskevia järjestelyjä sekä perustettavaa hätärahastoa, jonka tavoitteena on korjata unionin kalastuslaivaston liikakapasiteetti. Tänä ajanjaksona toteutettavista toimintasuunnitelmista päättäminen on jäsenvaltioiden tehtävä.
Haluaisin esittää vetoomuksen pienimuotoisen kalastuksen puolesta. Tämä pyyntimuoto vaikuttaa työllisyyteen eniten, ja se takaa monien perinteisten kalastajien perheiden toimeentulon. Tähän mennessä on pääasiassa tuettu yhä enenevässä määrin teollista kalastusta, ja kiitän komission jäsentä Fischleriä ehdotuksista, jotka hän teki esitellessään alan yhteistä politiikkaa.
Kun ensinnäkin KOR:sta maksettavia tukia käytetään aina vain suurempien ja tehokkaampien alusten rakentamiseen, jäsenvaltiot tukevat tietenkin aiempaa laajamittaisempaa ja vähemmän valikoivaa pyyntiä, mikä vaikuttaa haitallisesti pienkalastajiin, jotka haluavat säilyttää tehokkaat ja hyväkuntoiset alukset, jotka takaavat korkean turvallisuustason pilaamatta meriympäristöä. Toivoisimme, että etenkin rakennerahastoista osoitettaisiin enemmän varoja yrittäjille. Lisäksi nämä varat on käytettävä paremman kaluston hankintaan eikä alusten romuttamiseen. Meidän olisi myös esimerkiksi annettava pienille ja vähemmän tehokkaille aluksille oikeus käyttää rajoitettuja alueita pääasiallisena tulonlähteenään. Jäsenvaltiot voisivat ottaa käyttöön vastaavia toimenpiteitä kannustaakseen pienkalastajia tulemaan markkinoille, joilla nämä kalastajat eivät teollisia kalastajia löyhemmin järjestäytyneitä samassa määrin vaikuttaa hallintoon. Tukia voitaisiin myöntää esimerkiksi kalastukseen ja kalahuutokauppoihin. Meidän on kannustettava pienyrityksiä edustamaan kalastajia komission neuvoa-antavissa toimikunnissa. Meidän olisi saatava perinteisen kalastuksen harjoittajat paremmin edustetuiksi etenkin alueellisissa kalastusalan komiteoissa, joissa ammattijärjestöillä on mahdollisuus ilmaista näkemyksensä. Välimeren seudun työtuomioistuimet ovat hyvä esimerkki tästä. Näin ne voisivat puolustaa etujaan tehokkaammin. Lisäksi nimenomaan laajamittaisen kalastuksen harjoittajat voivat aina mennä pidemmälle Afrikkaan, esimerkiksi Senegaliin, jonka kalavarat ovat suurelta osin ehtyneet, tai muihin maihin, joissa paikallinen talous on kalavaroista riippuvainen. Ne myös kiihdyttävät kalavarojen ehtymistä, joka on haitaksi sekä paikallisille että koko maailman kalastajille.
Tässä siis joitakin ehdotuksia, joilla voimme edistää pienimuotoista kalastusta.

Paisley (NI).
Arvoisa puhemies, Irlanninmeren turskanpyyntiä koskevilla päätöksillä syrjitään pahoin Pohjois-Irlannin laivastoa. Mikään muu laivasto Euroopan unionissa ei ole kärsinyt yhtä paljon. Sitä on supistettu supistamistaan. Juuri Pohjois-Irlannin kalastajat haluavat säilyttää kestävän kalastuksen Irlanninmerellä enemmän kuin ketkään muut. Turskan osuus Pohjois-Irlantiin vuosittain puretusta kalansaaliista on noin kymmenen prosenttia.
Pohjois-Irlannin kalastajat vastustavat esitettyjä ehdotuksia. Taloudellisesti ne eivät ole kannattava vaihtoehto sen enempää kalastajille, joiden varat jäävät tosiasiassa käyttämättä, kuin hallituksillekaan, jotka saattavat kuluttaa tukiin huomattavasti varoja saamatta aikaan pitkällä aikavälillä muutosta, jolla kalastusalan kannattavuus voitaisiin taata. Kalastajat ovat esittäneet Pohjois-Irlannille seuraavia vaihtoehtoja: tarkemmin kohdistettu käytöstäpoisto, tosiaikaiset lakkautukset ja täydentävät tekniset säilyttämistoimenpiteet.
Kalastajat haluavat toimia yhteistyössä tutkijoiden kanssa, mutta komissiota avustavat tutkijat eivät halua työskennellä kalastajien kanssa. Olin läsnä kokouksessa, johon kalastajat olivat kutsuneet tutkijoita tutustumaan Irlanninmereen, mutta tutkijat eivät edes vaivautuneet katsomaan sitä. Kalastajat olivat valmistelleet heille aluksen, mutta he eivät suostuneet edes astumaan siihen. Mielestäni on niin, että jos tutkijat eivät voi mennä Irlanninmerelle esittämään perustelujaan, heidän todisteluissaan tuskin on kyse tieteestä.
Kalastusvaliokunnan puheenjohtajalla on ehdotus, jonka avulla jo toteutettujen toimenpiteiden vaikutusten tutkimista varten voitaisiin varmistaa suuremmat määrärahat. Tämä on äärimmäisen tärkeää. Meidän on saatava selville, onko kaikista kalastajien viimevuotisista uhrauksista ollut mitään hyötyä kalastusalalle, ja jos näin on, siitä olisi esitettävä tieteelliset todisteet. Tätä olisi kannatettava, ja jo määrätyistä toimenpiteistä olisi laadittava asianmukainen arviointi, ennen kuin tehdään mitään sellaisia uusia päätöksiä, jotka vaikuttavat syrjivästi Pohjois-Irlannin kalastuslaivastoon. Syrjintäpelko ei ole Pohjois-Irlannissa mitään kuvittelua vaan pitävä tosiseikka. Meidän on arvioitava kunnolla, mitä hyötyä aiemmin toteutetuista supistuksista on ollut ja mitä tietoa tarkastelua varten on saatavilla.
Pohjois-Irlannin kalastajat ovat tehneet valtavia uhrauksia jo aiemmin, mutta nyt he ovat vakuuttuneita siitä, että veitsi on nyt käännetty heitä kohti. Dublinista on esimerkiksi ilmoitettu, että luvassa on suurempia ja parempia aluksia. Osittain EU:n rahoituksella luodaan Atlantin laajuinen unelmatila, kun taas Pohjois-Irlannin kalastajat pakotetaan tuhoamaan omat aluksensa.
Lopuksi haluaisin todeta, etteivät ainoastaan kalastajat kärsi, vaan myös heidän puolisonsa ja perheensä, ja kuolema saapuu kalastajakyliin varjostamaan näiden ihmisten tulevaisuutta.

Lage (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, keskusteltavina olevat mietinnöt ovat hyvin jäsenneltyjä ja niissä on hyviä ja hyödyllisiä perusteluja, ja kuten jäsen Figueiredo sanoi, niitä voidaan pääpiirteissään kannattaa. Haluaisin kuitenkin esittää joitakin huomautuksia. Kalastuspolitiikan kultainen sääntö on nähdäkseni kalavarojen säilyttäminen, ja ensisijaisena tavoitteena on oltava kalavarojen ja meren eliöiden säilyttäminen. Kulinaarista vertausta käyttääkseni munakasta ei voi paistaa ilman munia, ja samoin ei voi mennä kalaan, jos ei ole mitä kalastaa. Tämä ongelma nousi esiin ensi kertaa ammoisina aikoina vuoden 1600 tienoilla, jolloin kuuluisa lainoppinut Hugo Grotius kirjoitti teoksensa "Mare liberum" (Vapaa meri), jossa hän puolusti merillä purjehtimisen vapautta, josta tuli myöhemmin kansainvälisen oikeuden periaate. Jo tuolloin jotkut lainoppineet lisäsivät, että tämä tarkoitti myös oikeutta kalastaa, mikä voisi myös johtaa kalavarojen ehtymiseen. Kuten huomaatte, kyse on ikivanhasta ongelmasta.
Toisin sanoen kalastusoikeuden edellytykseksi on asetettava meren luonnonvarojen saatavuus. Meren luonnonvarojen suojelu ei tarkoita yksinomaan kalastuksen turvaamista, vaan näin puolustetaan myös biologisia arvoja, jotka ovat keskeisiä ihmiskunnalle ja elämälle maapallolla. Näin ollen emme voi esittää ristiriitaisia puheenvuoroja, joissa kannatamme yhtä näkökohtaa ja samalla sen vastakohtaa ja joissa toisaalta vaaditaan kalavarojen säilyttämistä mutta heti perään käytännössä rajoittamatonta ja ehdotonta kalastusoikeutta.
Haluaisin kuitenkin sanoa jotakin komission jäsenelle Fischlerille: kuten jäsen Miguélez totesi, komission jäsenen puheissa ravisuttavaa on hänen välinpitämättömyytensä kalastajien ja heidän yhteisöjensä tulevaisuutta kohtaan sekä hänen tunteettomuutensa. Meidän olisi nimittäin osoitettava solidaarisuutta ja ymmärrystä kalastajille ja erityisesti niille, jotka tällä hetkellä kärsivät järkyttävän ja rikokseen verrattavan haaksirikon seurauksista, kuten edellä jo todettiin.

Vermeer (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluaisin käsitellä puheenvuorossani eritoten turskakriisiä. Asiaintila on äärimmäisen huolestuttava, ja tässä yhteydessä mainitaan usein Newfoundlandin matalikko, joka on kalastettu tyhjiin. Myös meidän olisi kuitenkin ryhdyttävä rajuihin toimenpiteisiin liikakalastuksen lopettamiseksi. Aiemmin näin ei kuitenkaan aina ole tehty.
Vertailun vuoksi muistutan, että turskakanta oli ehtymässä 1960-luvulla, mutta seuraavalla vuosikymmenellä Pohjanmeren turskakanta taas oli aivan liian suuri. Tähän päivään mennessä kukaan ei ole osannut selittää tätä ilmiötä. Turskasta ei tiedetä tarpeeksi eikä siitä ainakaan tiedetä kaikkea.
Vuosina 2000-2001 määrättiin rajuista 40 prosentin supistuksista. Tämän toimenpiteen johdosta ala ei enää juurikaan kestä uusia ikäviä yllätyksiä. Alaan kohdistuu paineita, ja meiltä odotetaan varovaista lähestymistapaa. Viime vuoden varauksia ei pitäisi harkita vaihtoehtona; niillä oli haitallisia vaikutuksia turskakantoihin. Tämä on esimerkki harkitun päätöksenteon sijaan tulleesta hätiköinnistä, josta on huonot seuraukset.
Tilanne on tietenkin hyvin huolestuttava, mutta haluaisin todeta uudelleen, että meillä pitäisi olla paljon selkeämpiä tietoja, ennen kuin näin ankariin toimiin ryhdytään. Emme saa kalastusalan toimijoita puolellemme. Turskanpyyntiä ei noin vain voida keskeyttää. Ongelmaa ei todellakaan voida sälyttää kampelakalojen kalastukseen, koska turskaa pyydetään kampelakalojen sivusaaliina. Tähän eivät oikeuta sen enempää kampelakalojen kuin turskankaan kannat.
Emme keskustele enää vain kalakannoista, vaan myös merkittävän uuden toimenpiteen sosiaalis-taloudellisista vaikutuksista. Tämän vuoksi meidän olisi harkittava asiaa tarkoin ja perustettava päätöksemme tietoihin. Olenkin tyytyväinen Stevensonin päätöslauselmaan. Meidän olisi pohdittaja vaihtoehtoja, pyrittävä unohtamaan kampelakalat tässä yhteydessä ja harkittava korvausrahaston perustamista.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, sanotaan, että galicialaisilla on tapana vastata kysymykseen esittämällä uusi kysymys, ja koska olen paljasjalkainen galicialainen, aloitan puheenvuoroni kysymyksellä.
Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, miksi YKP:n uudistus on välttämättä toteutettava nimenomaan vuonna 2002? Näin tapahtuu, koska Espanjalle ja Portugalille myönnetty siirtymäkausi on juuri päättynyt. Vuodesta 1986 Espanjalla ja Portugalilla ei ole ollut muiden jäsenvaltioiden kanssa yhtäläisiä oikeuksia kalastaa yhteisön merialueilla, jotka kuuluvat meille kaikille.
Tämä seikka ei kuitenkaan käy ilmi mistään. Se mainitaan komission asiakirjassa, mutta parlamentti ei ole hyväksynyt sitä.
Olemme laatimassa asiakirjoja ja säädöksiä aivan kuin uudistuksen tärkeimpänä perusteena ei olisi se, että vuodesta 1986 Euroopan yhteisöön on liittynyt viisi uutta valtiota ja että näillä valtioilla pitäisi olla samat oikeudet hyödyntää yhteisön merialueita kuin kuuden tai kymmenen jäsenvaltion yhteisössä. Meidän on luovuttava etuoikeuksista ja syrjivästä käytännöstä, jonka tähden näiden valtioiden yhä edelleen katsotaan tunkeutuvan merialueille, jotka ovat kaikkien yhteistä omaisuutta.
Nyt meillä on selvitettävänämme valtavan suuri sekaannus. Etuoikeudet sekoitetaan kalavarojen säilyttämiseen. Kalavarojen säilyttämistä käytetään etuoikeuksien perusteluna. Kaikkihan me haluamme säilyttää kalavarat - tämä ei ole ongelma. Hyväksymme kaikki kalavarojen säilyttämiseen tähtäävät oikeudenmukaiset päätökset. Ongelmana on, miten kalavarat jaetaan laivastojen kesken tavalla, jota voidaan pitää tieteellisen näytön ja terveen järjen perusteella oikeudenmukaisena sekä ennalta varautumisen periaatteen mukaisena. Tätä periaatetta ei nyt noudateta. Tämä uudistus saattaa epäedulliseen asemaan Espanjan ja Portugalin ja näin ollen myös Galician, johon niin monet puhujat ovat tänään viitanneet, koska sitä ei aiemmin ole edes pidetty kalastuksesta riippuvaisena alueena.
Arvoisa puhemies, lopetan aivan juuri - suhteellisen vakauden periaatteen säilyttäminen, kansainvälisen kalastuksen väheksyminen siten, että jätetään huomiotta?
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Cunha (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, edustan maata, jonka historiaan kalastus ja merenkäynti liittyvät tiiviisti ja jossa kalastusala yhä työllistää noin 50 000 henkilöä. Tämän vuoksi meidän on esitettävä joitakin komission ehdotuksia koskevia tärkeitä arvosteluja. Emme voi hyväksyä näitä ehdotuksia niiden nykyisessä sanamuodossa.
Ensimmäinen arvostelumme koskee sitä, että kalastuslaivaston uudistamiseen annettavien tukien lopettamista ei voida missään nimessä hyväksyä. Koska 40 prosenttia Portugalin kalastuslaivastosta on ollut käytössä yli 25 vuotta, tämä sulkisi lopullisesti tukien ulkopuolelle valtaenemmistön portugalilaisista kalastajista ja estäisi heitä toteuttamasta uudistamistoimia. Toiseksi arvostelemme sitä, että yhteisön vesien ulkopuolella kalastavien yhteisyritysten perustamiselle annettavien tukien kielto vain lisäisi tuontiamme kolmansista maista. Siksi olisi järkevää, että käytöstä poistetut yhteisön kalastusalukset voisivat jatkaa kalastusta kolmansien maiden vesillä näissä yhteisyrityksissä. Lopuksi on huomattava, että jotkin maat ja tässä tapauksessa Portugali ovat jo toteuttaneet merkittäviä toimia kalastuslaivastojen monivuotisissa ohjausohjelmissa. Nämä jo toteutetut kalastuslaivaston vähentämistoimet olisi nyt otettava huomioon ja ne olisi vähennettävä maiden tavoitearvoista.
Arvoisa komission jäsen, haluan vielä puheenvuoroni lopuksi todeta, että muitakaan asioita ei ole tarkasteltu riittävän perusteellisesti. Miksi esimerkiksi sallimme, että kalajauhon valmistamiseen tähtäävää kalastusta jatketaan kalakantojen säilyttämisohjelmasta huolimatta? Miksi emme ole harkinneet erityistoimia syrjäisimmille alueille, joiden vesiekosysteemit ovat hyvin herkkiä? Meidän on ehdottomasti löydettävä erityinen ratkaisu syrjäisimpiä alueita varten, joita ovat Portugalin tapauksessa Madeira ja Azorit. Lisäksi toivon, että Euroopan parlamentin lausunnossa otetaan huomioon vielä käsittelemättömät näkökohdat ja että neuvosto saa aikaan kohtuullisen sopimuksen.

Stihler (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan keskittyä turskaa koskevaan kriisiin. Olisi surullista, jos emme tämänpäiväisessä kokouksessamme keskity YKP:n myönteiseen uudistukseen, vaan keskustelemme Pohjanmeren kalastuksen kohtalosta. Kuten kaikki tiedämme, ICES on suositellut, ettei näillä alueilla pitäisi kalastaa koljaa ja valkoturskaa, ellei voida osoittaa, että näitä kalakantoja voidaan kalastaa - lainaan - "ilman sivusaalista tai turskan poisheittämistä". ICES on myös suositellut tiukkoja rajoituksia hummerin, punakampelan ja kielikampelan kalastukselle, ja se - lainaan - "asettaa tiukkoja rajoituksia turskan saalistamiselle ja poisheittämiselle sekä seuraa tehokkaasti näiden rajoitusten noudattamista".
Olen iloinen siitä, että komissio ei ole hyväksynyt kalastuksen täydellistä keskeyttämistä. Valitettavasti kuitenkin sekalajikalastuksen luonteen vuoksi 80 prosenttia merkitsee yhä tosiasiassa samaa asiaa eli kalastuksen loppumista Pohjanmerellä.
Haluan kehua Yhdistyneen kuningaskunnan ja Skotlannin kalastusministereiden - Yhdistyneen kuningaskunnan kalastusministerin Elliot Moreleyn, Skotlannin kalastusministerin Ross Finnyn ja Skotlannin valtiosihteerin Helen Liddlen - suorittamaa työtä. He taistelevat Skotlannin kalastuksen tulevaisuuden puolesta, ja päätös on viime kädessä heidän, ei meidän. Meidän on kuitenkin pohdittava, millaista tulevaisuutta toivomme. Haluammeko todella sanoa: "Hiiteen turska, kalastuksen on jatkuttava ja meidän on vain toivottava parasta. Eivätkö muut kalakannat vähene yhtä lailla kuin turskakin?" Vai haluammeko pyrkiä yhdessä teollisuuden, ministereiden ja muiden järjestöjen kanssa yhteiseen ratkaisuun?
Oli ratkaisu sitten mikä tahansa, muutos on väistämätön. Yhdistynyt kuningaskunta ja Skotlanti eivät ole vielä esittäneet mitään erityistä vastaehdotusta komission ehdotukseen. Toimettomuus ei ole kuitenkaan vaihtoehto turskakantojen vähentyessä. Meidän on pystyttävä selviytymään vaikeasta tehtävästä eli siitä, että kiintiöt saadaan kestäviksi, mutta silti tieteellisesti uskottaviksi. Seuraavat kaksi viikkoa ovat olennaisen tärkeitä kriisin ratkaisemisen kannalta.

Schörling (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, minäkin käsittelen puheessani turskan kalastusta koskevaa kriisiä. Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) tutkijoiden mielestä Pohjanmeren, Irlanninmeren ja Skagerrakin turskakantoja uhkaa täydellinen häviäminen, ja he vaativatkin täydellistä kalastuskieltoa. Kuuntelemmeko heidän neuvojaan ja suosituksiaan? Emme, vaan yritämme kaikin tavoin keksiä väitteitä vastuumme kiertämiseksi. Mielestäni on pöyristyttävää kuulla, että tämän parlamentin jäsenet ja ennen kaikkea kalatalousvaliokunnan puheenjohtaja syyttävät komissiota, vaikka se yrittää parhaansa mukaan kantaa vastuunsa.
ICES:n Itämerta koskevaa tuomiota on ehkä hieman vaikeampi tulkita. Näyttää kuitenkin siltä, että tutkijat pyrkivät aloittamaan asian selvittämisen optimistisimmasta näkökulmasta esimerkiksi laittoman kalastuksen osalta. Ruotsi on kuitenkin päättänyt, että se soveltaa turskan yksipuolista kalastuskieltoa ennalta varautumisen periaatteen mukaisesti. Muussa tapauksessa tämä voi merkitä kalastusteollisuuden täydellistä häviämistä.
Esitänkin komissiolle seuraavan kysymyksen: tukeeko komissio täysin Ruotsin yksipuolista kalastuskieltoa? Voiko komission jäsen Fischler toistaa sen, mitä hän sanoi ollessaan äskettäin Ruotsissa, eli puoltavansa myös korvauksen maksamista kalastajille?

Lisi (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen, olette tänä iltana jälleen kerran kuullut lukuisten jäsenten olevan tyytymättömiä monien erilaisten syiden vuoksi, ja heidän tyytymättömyyttään vain syventävät Pohjanmeren ja Galician - ja esitämme näiden alueiden ihmisille vilpittömän myötätuntomme - ongelmat, vaikka mielestäni Nogueiran lähestymistapa ei ollutkaan soveliain tapa puolustaa Galician asiaa. Pyydänkin muita jäseniä olemaan puolueettomampia ja tiedostamaan sen, että tämä on tosiasiassa Euroopan laajuinen kysymys.
Arvoisa komission jäsen, on kuitenkin yksi asia, jota en vieläkään ymmärrä. Meillä on samat päämäärät ja tavoitteet, ja ymmärrämme komission esittämät huolet. Ymmärrämme sen kalakantojen säilyttämistä koskevat huolet. Ymmärrämme sen huolet siitä, että pyyntiponnisteluja ei pidä lisätä. Parlamentti on teidän puolellanne. Olemme jopa samaa mieltä alusten romuttamista koskevista aloitteista ja rohkaisemme siksi joitakin kalastajia lopettamaan kalastuksen. En todellakaan käsitä, miksi emme pääse asiasta sopuun. Kiistätte edelleen etenkin kalastuslaivaston uudistamisen välttämättömyyden, vaikka maidemme kalastusalusten työskentelyolot ovat Euroopan kurjimmat. Toinen näkökohta on tieteellisen aineiston luotettavuus, jonka olemme maininneet useaan kertaan. En mitenkään voi uskoa, etteivätkö parlamentti ja komissio voisi päästä sopimukseen, koska päämäärämme ovat samat.
Arvoisa komission jäsen, haluan lisätä vielä yhden asian: meidän olisi pohdittava epäonnistumisemme poliittisia vaikutuksia. Alamme pian muotoilla toiveittemme Eurooppaa. Haluamme, että hallitustenvälistä yhteistyötä ja yhteisöllisyyttä lisätään. Jos ette pääse tästä asiasta sovintoon, yhteisöllisyyttä korostava rakenne merkitsee väistämättä sellaista Euroopan unionia, joka on etäämpänä kansalaisistaan ja joka ei ota heidän huoliaan yhtä hyvin huomioon. En usko, että epäonnistumme. Meidän on kuitenkin taisteltava rinta rinnan sen varmistamiseksi, että emme menetä kaikkea viimeisten 50 vuoden aikana rakentamaamme.

Poignant (PSE).
Arvoisa komission jäsen, miten voimme vakuuttaa teidät palauttamaan valtiontuen? Olette tässä asiassa yhtä itsepäinen kuin avomeren kalastaja. Olette joustanut hieman alle 12-metristen alusten osalta, mikä on myönteinen asia. Mielestäni kalat eivät kuitenkaan katoa sen vuoksi, että raha on julkista! Tiedätte varsin hyvin, että ilman valtiontukea avomeren kalastajat tai useat heistä käyttävät aluksiaan kauemmin merikalastukseen. Vanha alus on kuitenkin vaarallinen. Vanha troolari on yhtä vaarallinen kuin vanha öljytankkeri.
Esitän seuraavaksi joitakin Ranskaa koskevia tilastoja, jotka julkaistiin pari viikkoa sitten. Onnettomuuksia selvittävän viraston mukaan 30 alusta oli haaksirikkoutunut ja 22 ihmistä kuollut. Millaisista laivoista oli kyse? Kaikki alukset olivat olleet käytössä yli 30 vuotta - tämä on itsestään selvä asia. Merkille pantavaa kuitenkin on, että useimmat niistä oli uudistettu muutama kuukausi tai vähän aikaa sitten eli niiden tasapainoa oli muutettu ja painolastia lisätty, koska kalastajilla ei ollut muuta vaihtoehtoa.
Siksi uskon ja toivon, että pystytte joulukuussa löytämään ratkaisun myös yli 12-metrisille aluksille eli pienimuotoiselle kalastukselle, joka on alusten koon lisäksi riippuvainen myös aluksen kapteenin mukanaolosta. Haluatte päästä ratkaisuun kapasiteettia lisäämättä. Hyvä on. Pienimuotoista kalastusta ei tueta riittävästi, eikä mikään asia siten muutu ilman valtion antamaa lisäpotkua.
Omasta puolestani uskon, että meidän on löydettävä toimettomuuden sijaan jokin muu vaihtoehto. Toivonkin, että suhtaudutte keskustelumme lopussa asiaan hieman joustavammin.

Maat (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan ensiksikin ilmaista solidaarisuuteni Galician väestölle ja niille Euroopan parlamentin jäsenille, jotka ovat peräisin tältä alueelta. Äskettäisten tapahtumien valossa on vain oikeus ja kohtuus, että Euroopan unioni ja myös komissio ilmaisevat solidaarisuutensa.
Olen pannut merkille, että komission jäsen on tosiasiassa tarttunut härkää sarvista tarkastellessaan, mikä kalakannoissa oikein on pielessä. Pitää paikkansa, että turskakannoissa on jotakin vinossa. Pitää samoin paikkansa, että turskaa löydetään varmasti muilta alueilta, mutta on kuitenkin tosiasia, että Pohjanmeren turskakanta ei ole koskaan ollut näin alhainen. Meidän pitäisi kuitenkin olla varovaisia, jos haluamme Eurooppaan oikeudenmukaisen ja moitteettoman hallinnon, eikä heittää lasta pesuveden mukana. Meidän olisi tarkasteltava tilannetta tasapuolisesti ja pohdittava tilanteen taustalla olevia syitä. Tämä johtuu tietenkin osaltaan meriveden lämpenemisestä, mutta meidän olisi ensinnäkin pohdittava liikakalastuksen mahdollisia seurauksia. Miksi kiintiöitä ei valvottu? Meidän olisi keskityttävä lähinnä näihin kysymyksiin.
Käsittelen nyt seuraavaa aihetta. Emme voi hyväksyä sitä, että hyvästä rangaistaan pahan ohella. Jos komission mukaan myös kampelakiintiötä olisi leikattava esimerkiksi 30-40 prosenttia, minun on sanottava, että en ole tästä asiasta samaa mieltä. Tämän alan kiintiöiden moitteettoman hallinnan ansiosta alalla menee suhteellisesti katsottuna hyvin etenkin, kun otetaan huomioon lisäsaaliiden radikaalit vähennykset. Tämän vuoksi kampelan kalastuskiintiötä voidaan vähentää suhteessa enemmän verrattuna turskan kalastuskiintiöön, kuten Tanskan, Saksan ja varmasti myös kotimaani Alankomaiden esimerkit osoittavat.
Haluan myös lisätä, että Alankomaiden turskasaaliiden määrät ovat laskeneet 10 vuodessa 70 prosenttia. Emme voi hyväksyä sitä, että kalastajien on kärsittävä myös kieli- ja punakampelan vuoksi. Jos Euroopan unioni haluaa säilyttää uskottavuutensa, sen ei pitäisi harjoittaa kampelaa koskevaa politiikkaansa muilla aloilla. Oletan, että komissio toimii myös tässä asiassa tasapuolisesti.

Lund (PSE).
Arvoisa puhemies, mielestäni yhteisen kalastuspolitiikan uudistus on eräs EU:n kiireellisimmistä ongelmista. Vaikka komission jäsen Fischler näyttääkin hieman väsyneeltä, uutta kalastusalan uudistusta koskevaa ehdotusta on kovasti kehuttava. Tarvitsemme kipeästi sellaista kalastuspolitiikkaa, jossa kalavarat ja niiden käyttö ovat tasapainossa, joka perustuu kestävyyden periaatteeseen ja jossa otetaan aikaisempaa politiikkaa selvästi paremmin huomioon ympäristölliset ja ekologiset näkökohdat. Tarvitsemme komission jäsenen ehdottamia, tieteellisiin neuvoihin perustuvia monivuotisia hoitosuunnitelmia, joita sovelletaan kaikkiin kalakantoihin. Meidän on päästävä irti vuosittaisista kiintiöitä koskevista arvonnoista ja hätätilannetta koskevasta päätöslauselmasta, joka annetaan joka ikinen vuosi.
Pohjanmeren, Irlanninmeren ja Skagerrakin turskakantojen romahtaminen on todellisuudessa tähänastista kalastuspolitiikkaa koskeva tuomio. Jos jäsenvaltiot olisivat noudattaneet tieteellisiä neuvoja ja varoituksia, myös komission viime vuoden kesäkuussa esittämää ehdotusta pelastussuunnitelmaksi, tätä romahdusta ei todennäköisesti olisi tapahtunut. Koska hallitukset eivät ole kantaneet poliittista vastuutaan ja seuranneet tilannetta riittävän tarkasti, asianomainen alue kärsii nyt erilaisista vakavista yhteiskunnallisista, ympäristöllisistä ja taloudellisista ongelmista.
Meidän on vähennettävä yhdistettyjen kalastuslaivastojen määrää, mikä merkitsee väistämättä tukien käyttämistä kalastuslaivaston ylikapasiteetin poistamiseksi ja tarvittaessa niiden kalastajien tukemiseksi, joita vaaditut toimenpiteet koskevat. Emme saa käyttää tukia kalastuslaivaston uudistamiseen ja uudelleensuuntaamiseen. Meidän on lisäksi luotava selvästi tehokkaampi yhteinen kalastuksen valvontajärjestelmä. Komission jäsenen pitäisi tietää, että tässä suhteessa tuki on välttämätöntä.
En voi tukea Varelan mietintöjä, koska ne ovat mielestäni kumpikin väärillä linjoilla. Toivon, että kalastusalan kestävä uudistus voidaan toteuttaa ennen uuttavuotta. Voisi olla hyödyllistä, jos komission jäsen pystyisi vahvistamaan työn jatkumisen tämän aikataulun mukaisesti ja jos hän voisi arvioida eri vaihtoehtoja.

Piscarreta (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, komissio on päättänyt osana yhteisen kalastuspolitiikan uudistusta esittää kalastusalan rakennepolitiikan sääntelyä koskevan tarkistuksen. Siinä esitetään kiireellisiä toimenpiteitä alusten hävittämiseksi ja määrätään jopa alusten romuttamisesta maksettavien palkkioiden nostamisesta huolimatta siitä, että Eurooppa pyrkii nykyisin supistamaan talousarviotaan.
Haluan ensiksikin tätä ehdotusta koskevassa yhteisessä keskustelussamme käyttää tilaisuuden hyväkseni onnitellakseni esittelijää Varela Suanzes-Carpegnaa ja korostaa hänen meidän käsiteltäviksi jättämiensä mietintöjen erinomaisuutta. Yhdyn esittelijän näkemykseen, jonka mukaan komission ehdotus ei ole lähelläkään hyväksyttävää. Kyseenalaistamatta alusten romuttamista koskevaa käsitettä kokonaisuudessaan minun on painotettava tämän toimenpiteen peruuttamattomuutta ja kiinnitettävä huomiota sen valtaviin sosiaalis-taloudellisiin kustannuksiin edustamassani jäsenvaltiossa ja etenkin kotimaakunnassani Algarvessa.
Portugalin tilanne on seuraava: kalastusala työllistää 50 000 henkilöä, 90 prosenttia aluksista on vanhoja ja pieniä, ja niitä käytetään perinteiseen kalastukseen. Haluan huomauttaa, että on olemassa muita toimenpiteitä, jotka eivät ole peruuttamattomia ja joiden vaikutukset ovat vähäisempiä kun pyrimme saavuttamaan tasapainon kalastuslaivaston kapasiteetin ja käytettävissä olevien kalavarojen välillä. Portugali on pyrkinyt voimakkaasti täyttämään ja jopa ylittämään monivuotisten ohjausohjelmien tavoitteet toisin kuin muut jäsenvaltiot, jotka eivät ole toteuttaneet mitään toimia tai ovat jopa lisänneet rangaistuksetta kalastuslaivaston kapasiteettiaan. Portugali on erittäin huolissaan siitä, että komissio näyttää vähät välittävän tästä tilanteesta, koska se kieltäytyy tarkastuksista ja vaatii edelleen sokeasti kaikilta jäsenvaltioilta samoja uhrauksia.
Komission ehdotukseen sisältyvä kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineen (KOR) varojen äkillinen uudelleensuuntaaminen herättää vakavia oikeudellisia, taloudellisia ja talousarviota koskevia epäilyksiä. Näin ollen ei ole perusteltua, että kaikilla tasoilla ohjelmoidaan uudelleen varoja, jotka on jo varattu vuoteen 2006 asti ja jotka on suunniteltu kansallisten ja alueellisten elinten sekä taloudellisten ja yhteiskunnallisten toimijoiden kanssa. Esittelijä toteaakin varsin osuvasti, että komission ehdotus näyttää olevan ennen kaikkea hyppy tuntemattomaan.
Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää teitä täällä käymästämme hyvin laajasta keskustelusta. Haluan sanoa kaikille Prestige-aluksen haaksirikkoon viitanneille, että ensimmäisestä puheenvuorostani ei ehkä käynyt täysin selvästi ilmi, että me, eli Loyola de Palacion johtaman liikenteen pääosaston merenkulkualasta vastaavat yksiköt, Margot Wallströmin johdolla toimivat ympäristöalan asiantuntijat, rakennerahastojen asiantuntijat ja omat asiantuntijani, olemme yhdistäneet voimavaramme työryhmän perustamiseksi. Kaikki nämä asiantuntijat vierailivat Galiciassa vähän aikaa sitten ja pohtivat itse paikalla yhdessä asiasta vastaavien virastojen kanssa, miten voisimme parhaiten tukea tätä aluetta.
Kuten tiedätte, kalastuksen suoran vastuun tapauksessa nykyisten sääntöjen mukaan vain 4 prosenttia kalastuksen rakenteellisista kokonaisvaroista voidaan käyttää katastrofin korvaamiseen. Olen todennut, että tämä on liian vähän. Meidän on toimittava tehokkaammin, ja olenkin parhaillaan tarttumassa tähän asiaan. Pyrin joustamaan säännöissä mahdollisimman paljon ilman niiden tosiasiallista rikkomista. Tarkoituksenamme on myös pohtia Espanjan hallituksen kanssa, miten voimme parhaiten käyttää kalastuksen rakenteellisia varoja tällä alueella. Haluamme, että korvaussäännöt ovat riittävän joustavia, jotta niihin voidaan sisällyttää kalastusalan ryhmien tai järjestöjen toteuttamat yhteistoimet.
Emme voi mitenkään täysin sivuuttaa "saastuttaja maksaa" -periaatetta, mutta kuten tiedätte, asiasta vallitsee tietynlainen yhteisymmärrys. Komissio on pyytänyt jo vähän aikaa - itse asiassa jo useita kuukausia - että 300 miljoonan euron suuruista rahastoa nostetaan miljardiin euroon. Komission tehtävänä ei ole tehdä tästä asiasta päätöstä, vaan se kuuluu neuvostolle.
Turskaa koskevan suunnitelman ja suullisen kysymyksen osalta minun on todellakin jyrkästi torjuttava Stevensonin näkemys siitä, että kaikki perustuu vanhanaikaisiin tietoihin ja siksi niillä ei juuri ole merkitystä. Nämä ovat tuoreimmat saatavilla olevat tiedot, ja arviointien takana eivät ole ketkä tahansa tiedemiehet: kyse on kaikkien jäsenvaltioiden tiedemiehistä, jotka työskentelivät ryhmässä, joiden palkan maksoivat jäsenvaltiot ja joiden oli päästävä asiasta yhteisymmärrykseen. Arvioinnin luonnehtiminen akateemiseksi harjoitukseksi - minkä voitte tietenkin halutessanne sivuuttaa - on täysin aiheeton.
Arvioinnit perustuvat lähinnä vuoden 2001 saaliita koskeviin tietoihin. Jos vuonna 2001 saavutettiin näinkin radikaaleja tuloksia, vuoden 2002 saalismääriä koskevat tulokset ovat vieläkin radikaalimpia. Jos uskotte, että nämä kalat ovat kaikki muuttaneet Islantiin, petätte itseänne! Miksi Islannin tilanne on parempi? Koska islantilaiset ottivat muutama vuosi sitten käyttöön monivuotisen turskan hoitosuunnitelman. Nimenomaan meidän on kurottava etumatkaa umpeen, ei toisinpäin. Meidän on myös pitäydyttävä tosiasioissa, jos haluamme päästä asiassa eteenpäin.
Käsittelen nyt mietintöjä. Haluan kommentoida lähinnä ehdotettuja tarkistuksia. Tarkastelen ensiksi Jové Peresin mietintöä ja kalakantojen hoitoa. Hyväksyn erittäin mielelläni tarkistukset 4, 14, 27 ja 30, koska myös komission mielestä kalastuksenhoitoon olisi sisällytettävä yhteiskunnalliset ja taloudelliset näkökohdat. Minun on kuitenkin hylättävä tarkistus 2, koska taloudellisia näkökohtia ei voida käyttää tekosyynä tarvittavien toimenpiteiden vesittämiseksi. Minun on hylättävä myös tarkistukset 24, 31 ja 99, koska ennalta varautumisen periaatetta koskeva sanamuotomme vastaa kansainvälistä merioikeutta, eikä sitä näin ollen voida lieventää.
Tarkistukset 19 ja 50 eivät aseta mitään merkittäviä ongelmia. Ennalta varautumisen periaatteessa otetaan kuitenkin jo huomioon ympäristölliset näkökohdat, ja nämä tarkistukset ovat siksi mielestäni turhia. Hyvä parlamentin jäsen Jové Peres, kiitän teitä kuitenkin tuestanne monivuotisille hoitosuunnitelmille ja hyväksyn mielelläni tarkistukset 1, 3, 6, 29 ja 32. En voi hyväksyä tarkistuksia 35 ja 36, koska neuvoston tehtävänä on asettaa hoitosuunnitelmien puitteet. Hyväksyn kuitenkin mielelläni kestävää kalastuksenhoitoa koskevia kansainvälisiä suuntaviivoja käsittelevän tarkistuksen 22. Minun on hylättävä tarkistukset 67 ja 68, vaikka olenkin samaa mieltä siitä, että tarvitsemme kiireellisesti parempia tieteellisiä tietoja kolmansien maiden kalakannoista. Lähetämme parlamentille asiaa koskevan erillisen tiedonannon keväällä 2003.
Käsittelen nyt pääsyä vesialueille ja kalakantoihin. Hyväksyn mielelläni tarkistukset 8 ja 46, mutta minun on hylättävä tarkistukset 70-74 ja 94, koska mielestäni meidän on säilytettävä 12 meripeninkulman vyöhyke. Minun on hylättävä myös tarkistus 45, koska tarkastelemme Shetlandin kieltoalueeseen verrattavia pääsyrajoituksia vuonna 2003. Minun on hylättävä tarkistukset 9, 47, 95 ja 97, jotka koskevat syrjäisimpien alueiden 50 meripeninkulman talousvyöhykettä, koska tämä kuuluu kansalliseen lakiin. Torjun lisäksi suhteellista vakautta koskevat ehdotetut tarkistukset, koska mielestäni suhteellinen vakaus sisältyy jo yhteiseen kalastuspolitiikkaamme.
Hyväksyn tarkistukset 28 ja 76. Minun on kuitenkin hylättävä tarkistus 11, koska sekä komission että neuvoston oikeudelliset yksiköt ovat yksimielisiä siitä, että läntisten vesialueiden järjestelmää on muutettava ja että näitä jäsenvaltioita olisi kohdeltava samalla tavoin kuin muita jäsenvaltioita, kun kyse on tälle alueelle suunnitelluista pyyntiponnistuksista.
Käsittelen seuraavaksi kalastuslaivastoa koskevaa politiikkaa. Olen iloinen siitä, että esittelijä on yleensä samaa mieltä ehdotuksistamme, ja olen tyytyväinen näihin tarkistuksiin. Hyväksyn tarkistuksen 44, vaikka meidän onkin noudatettava tietojensuojaa koskevia yhteisön säännöksiä. Hyväksyn myös tarkistuksen 78. Minun on kuitenkin hylättävä tarkistukset 7, 26, 34 ja 39-43, koska ne eivät valaise asiaa mitenkään ja aiheuttavat monia käytännön ongelmia.
Käsittelen seuraavaksi ehdottamianne tarkistuksia valvontaa koskevaksi luvuksi. Olen iloinen siitä, että monet täällä kannattavat valvonnan ja yhteisen kalastuspolitiikan täytäntöönpanon tehostamista. Hyväksynkin mielelläni tarkistukset 51, 57 ja 61. Haluaisin kuitenkin hyväksyä tarkistukset 51 ja 57 hieman toisessa muodossa. En voi hyväksyä tarkistuksia 52-56 tai 62. En voi myöskään hyväksyä tarkistusta 12, koska tarvitsemme tehokkaita välineitä, kun sääntöjä rikkoneilta vaaditaan hyvitystä aiheuttamastaan vahingosta. Tämä sisältää myös kiintiöiden alentamiset.
Käsittelen nyt päätöksentekomenettelyjä ja kuulemisia. Minun on hylättävä tarkistukset 21, 37, 65, 66, 80, 84 ja 86-89 institutionaalisen tasapainon vuoksi, vaikka hyväksynkin mielelläni tarkistuksenne 64 ja osan neuvoa-antavia aluekomiteoita käsittelevästä tarkistuksesta 85. Hyväksyn myös pyynnön, että komiteoita olisi perustettava myös kolmansiin maihin. Lopuksi en valitettavasti voi hyväksyä tarkistustanne 69, koska perusperiaatteet sisällytetään uuteen sääntelyjärjestelmäämme tulevaisuudessa.
Käsittelen nyt Varela Suanzes-Carpegnan kahteen mietintöön sisältyviä ehdotettuja tarkistuksia. Olen ensiksikin tehnyt komission tätä asiaa koskevan kannan varsin selväksi. Minun on sanottava, että suureksi pettymyksekseni monet ehdotetuista tarkistuksista on laadittu pelkästään nykyisen tilanteen säilyttämiseksi. En voi tätä hyväksyä, ja minun on siksi hylättävä tätä asiaa koskevat ehdotetut tarkistukset. Olen vakuuttunut siitä, ettei ole mitään järkeä myöntää varoja toisaalta alusten romuttamiseen ja toisaalta rahoittaa uusien alusten rakentamista, koska tämä vain pahentaa uhanalaisten kalakantojen asemaa ja tätä järjetöntä tilannetta pidetään yllä veronmaksajien rahoilla.
En ole myöskään samaa mieltä kanssanne viennistä tai yhteisyrityksistä. Näiden mekanismien avulla ei voida mitenkään vähentää vesialueidemme ylikapasiteettia, koska suurin osa niistä aluksista, jotka saavat valtiontukea yhteisyrityksille tai viennille, kalastavat jo kolmansissa maissa. Voin kuitenkin hyväksyä tarkistuksen 3, joka koskee mahdollisuutta mukauttaa ohjelman suunnittelua nykyisen rakennerahastojakson aikana. Voin hyväksyä tarkistukset 19 ja 37 vain siltä osin, että niiden tarkoituksena on edistää kalastusalustemme monipuolistamista. Lopuksi toteaisin, että mielestäni tarkistus 27 on turha.
Käsittelen nyt alusten romuttamista koskevaa lopullista ehdotusta. Minun on valitettavasti hylättävä tarkistukset 2 ja 9, koska jos pyydämme veronmaksajia rahoittamaan alusten romuttamisen julkisella lisärahoituksella, on pelkästään johdonmukaista, että ohjelmoimme uudelleen samanaikaisesti kalastuslaivaston uudistamiselle myönnettävää valtiontukea. Minun on myös pyydettävä lykkäämään tarkistuksia 3-6 ja 8. Tiedemiehet ovat toistaneet meille jo vuosia, että kalastuslaivastomme on aivan liian suuri ja että kalakannat vähenevät kalastuksen valtavan paineen alla. Tiedemiehemme ovat toistuvasti tulleet siihen johtopäätökseen, että suurimmat sallitut saaliit, TACit ja kiintiöt sekä tekniset toimenpiteet eivät riitä. Olemme laatineet alusten romuttamista koskevien lisämäärärahojen osalta empiirisiin arvoihin perustuvia laskelmia. Nämä ovat luonnollisesti vain arvioita, mutta suurin osa jäsenvaltioista pitää niitä ylärajana, minkä vuoksi en voi olla samaa mieltä tarkistuksista 3-6 ja 8.
En voi myöskään hyväksyä tarkistusta 7, koska komissio on noudattanut velvoitteitaan käynnistämällä rikkomusmenettelyjä niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät ole saavuttaneet kalastuslaivastoa koskevia tavoitearvoja. Tarkistuksessa 10 kyse on siitä, että jäsenvaltioiden on täytettävä MOO IV:n kaikki edellytykset eli aluksille asetetut kokonaistavoitteet ja yksittäiset tavoitteet, jos ne haluavat saada lisärahoitusta romutukseen. Muuten syrjitään niitä jäsenvaltioita, jotka ovat saavuttaneet aluksille asetetut kokonaistavoitteet.
Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, komission jäsen sanoi, ettei hän voi käsitellä suhteellisen vakauden periaatetta, koska se kuuluu yhteiseen kalastuspolitiikkaan. Yhteisen kalastuspolitiikan uudistus, jota meidän on käsiteltävä tänään ja seuraavina päivinä, perustuu nimenomaan suhteellisen vakauden periaatteeseen, joka ei ole muuttumaton. Toisaalta komission jäsen toteaa, että toisen tarkistuksen tavoitteena on nykyisen tilanteen säilyttäminen.
Arvoisa puhemies, tilanteen säilyttämisestä ennallaan yhteisön vesillä ovat vastuussa komissio ja jäsen Fischler.

Puhemies.
Olen vastaanottanut päätöslauselmaesityksen, joka koskee turskakriisiä käsittelevää suullista kysymystä.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Pérez Álvarezin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0389/2002) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan talousyhteisön ja Senegalin tasavallan hallituksen välisessä Senegalin rannikon edustalla harjoitettavaa kalastusta koskevassa sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamista 1 päivän heinäkuuta 2002 ja 30 päivän kesäkuuta 2006 väliseksi ajaksi koskevan pöytäkirjan tekemisestä (KOM(2002) 497 - C5-0493/2002 - 2002/0238(CNS))

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, hyvä esittelijä Pérez Álvarez, haluan aluksi kiittää teitä mietinnöstänne, jossa käsitellään ehdotustamme Senegalin kanssa tehtävästä uudesta kalastuspöytäkirjasta. Olen iloinen, että kannatatte ehdotusta. Kalastajamme voivat sen nojalla jatkaa kalastustaan Senegalissa 30. kesäkuuta 2006 saakka. Pöytäkirjasta on mielestäni suurta etua molemmille osapuolille. Senegalille maksetaan taloudellista korvausta 16 miljoonaa euroa vuodessa, ja autamme Senegalia luomaan kestävän kalastuksen.
Aluksiimme otetaan lisäksi aiempaa enemmän senegalilaisia kalastajia ja tarkkailijoita, ja alustemme kalastusmahdollisuuksia on vähennetty senegalilaisilta tutkijoilta saatujen tietojen mukaisesti. Yhteisön alusten kalastusvyöhykkeitä on vähennetty, ja rannikkoalueet on varattu paikallisille pienimuotoista kalastusta harjoittaville aluksille. Uudessa pöytäkirjassa lisäsimme lisäksi Senegalin teollisuudelle tarkoitetun pakollisen purettavan saaliin määrää. Sopimus vakauttaa laivastoamme, koska uusi pöytäkirja on voimassa neljä vuotta, ja se lisää samalla joustavuutta kalastusmahdollisuuksien uuden laskentajärjestelmän ansiosta. Tämä puolestaan lisää hyväksikäyttöasteita ja parantaa näin ollen kustannus-hyöty-suhdetta. Senegalin viranomaiset ovat vahvistaneet, ettei kalastuksemme vaaranna kalakantoja, koska jo vuosina 1997-2001 yhteisön kalastustoiminnan osuus oli vain 1,7-3,3 prosenttia Senegalin kokonaissaaliista. Vuonna 1997 toisaalta 25 prosenttia paikalliselle teollisuudelle suunnatusta puretusta saaliista oli peräisin EU:n aluksilta.
Siirryn nyt tarkistuksiin. Olen samaa mieltä tarkistusten 1, 3 ja 4 sisällöstä, mutta ne ovat tässä muodossa mielestäni tarpeettomia. Komissio välittää jo niissä vaaditut tiedot. Meitä velvoittavat siihen toimielinten väliset sopimukset, erityisesti komission ja parlamentin välinen puitesopimus. En voi hyväksyä tarkistusta 5, koska kyseessä on kalastussopimusta koskeva pöytäkirja. Pöytäkirjan uusimiseen ei tarvita uusia valtuuksia, koska kysymys on puitesopimuksen liitteestä. Minun on hylättävä myös kalastuspöytäkirjaan tehty tarkistus 2. Lupaan kuitenkin ehdottaa tällaista lauseketta neuvotellessamme kolmansien maiden kanssa tulevista kalastussopimuksista.

Pérez Álvarez (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, haluaisin viitata pikaisesti aikaisempaan keskusteluun ja ainoastaan pyytää, että komission jäsen edistäisi näitä kaikkia mahdollisia toimia Galician auttamiseksi ja pyrkisi nopeuttamaan niitä, koska Galicialle aiheutuneista vahingoista kärsivillä on henkilöllisyys ja ihmiskasvot: he ovat esimerkiksi kalastajia, heidän naapureitaan ja pienyrittäjiä. On totta, että vahingon aiheuttajan pitäisi korvata tekonsa, mutta tässä tapauksessa syylliset piileskelevät juridisen verkon takana, anonyymin osakeyhtiön suojassa, ja käytän anonyymi-sanaa tässä sen kirjaimellisessa merkityksessä. Arvoisa komission jäsen, olisi kenties hyvä ajatus edistää toimia avoimuuden, selkeyden ja joustavuuden lisäämiseksi myös merenkulkualan kaupankäyntiä koskevassa lainsäädännössä.
Siirryn nyt tarkastelemaan EU:n ja Senegalin välistä kalastussopimusta ja totean, että meidän pitäisi vahvistaa Senegalin vesien kalastusmahdollisuudet ja taloudellinen korvaus. Senegalin ja Euroopan unionin kalastussuhteita koskevan uuden pöytäkirjan tekemiseen pitäisi mielestäni suhtautua myönteisesti, koska se on erityisen tärkeä Marokon kanssa neuvotellun sopimuksen kariuduttua.
Kuten totesitte, pöytäkirjalla on erittäin pieni vaikutus Senegalin vesien kalakantoihin, koska Euroopan unionin kalastustoiminnan osuus on vain 1,7-3 prosenttia alueen kokonaissaaliista. EU:n alusten kalastusmahdollisuudet ovat lisäksi vähentyneet herkimpien kantojen kohdalla, ja on sovittu teknisistä toimenpiteistä sekä kahden kuukauden biologisesta palautumisajasta, jotta kalakantoja voitaisiin suojella aiempaa paremmin ja jotta pienimuotoista kalastusta harjoittavan laivaston kanssa käytävän kilpailun uhkaa voitaisiin pienentää.
En puhu nyt kovin paljon, koska mietinnössä on jo runsaasti tietoa. Pohjakalalajeista haluaisin kuitenkin todeta, että pelagisten lajien kalastusmahdollisuudet on poistettu ja tonnikalan pyynti on säilynyt ennallaan. Lisäksi haluaisin todeta, että EU:n maksama taloudellinen korvaus nousee 12 miljoonasta eurosta 16 miljoonaan euroon vuodessa ja että näistä 16 miljoonasta eurosta 3 miljoonaa osoitetaan kohdennettuihin toimenpiteisiin: paikallisen teollisuuden kehittämiseen ja - valitettavasti sopimukseen sisältymättömään - Senegalin viranomaisten epäviralliseen sitoumukseen osoittaa 50 prosenttia kokonaiskorvauksesta kalastusalaan. Tämä sitoumus on tärkeä, koska Senegalin talous on erittäin riippuvainen kalastuksesta ja koska joka kuudes Senegalin työikäinen kansalainen työskentelee kalastusalalla.
Lisäksi haluaisin korostaa, että biologinen palautumisaika on pakollinen, toisin kuin edellisen sopimuksen yksinkertaiset määräykset, mikä osoittaa, että syvänmeren kalastuksen estämisellä pyritään edistämään herkkien lajien säilymistä, tukemaan pienimuotoista kalastusta ja parantamaan Senegalin kalastuksen kestävyyttä. Kaikki nämä toimet, kuten sivusaalismäärien vähentäminen ja silmäkokojen suurentaminen, ovat osoituksena asian tärkeydestä.
Aivan yhtä tärkeää on varmistaa, että EU:n aluksille otetaan aiempaa enemmän senegalilaisia merimiehiä. Arvoisa komission jäsen, haluaisin painottaa viittausta tarkistukseen 3, jossa on selkeä sosiaalinen sisältö - olen sosiaalivaliokunnan jäsen - ja jossa kaiken kaikkiaan taataan samanlaiset työolot, oikeudet ja vapaudet kaikille EU:n aluksilla työskenteleville merimiehille riippumatta siitä, ovatko he EU:n merimiehiä vai eivät. Euroopan unionin perusoikeuskirjassa ei tehdä eroa tässä asiassa, ja sen 1 artiklassa todetaan, että ihmisarvo on loukkaamaton.
Lopuksi totean, että tämä vaikuttaa hyvältä sopimukselta: toteutettavissa oleva sopimus on aina paras sopimus. Sopimuksessa on tietenkin kyse erilaisten halujen ja toiveiden kohtaamisesta, ja usein - lähes aina - molempien osapuolten on tehtävä myönnytyksiä sopimuksen aikaansaamiseksi. Euroopan parlamentin jäsenillä ei ole tapana lausua onnitteluja, mutta tämä on mielestäni hyvä sopimus, ja meidän on syytä onnitella komissiota.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Lagen laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0390/2002) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan talousyhteisön ja Angolan tasavallan hallituksen välisessä Angolan rannikon edustalla harjoitettavasta kalastuksesta tehdyssä sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamista 3 päivän elokuuta 2002 ja 2 päivän elokuuta 2004 väliseksi ajaksi koskevan pöytäkirjan tekemisestä (KOM(2002) 495 - C5-0492/2002 - 2002/0237(CNS)).

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, hyvä esittelijä Lage, aluksi kiitän teitä mietinnöstänne. Olen iloinen, että tuette tätä ehdotusta, jossa taataan yhteisön alusten pääsy Angolan vesille 2. elokuuta 2004 asti. Uusi pöytäkirja on sekä yhteisön että Angolan etujen mukainen, ja se sisältää joitakin uusia uudistuksia, joita haluaisin käsitellä. Paikalliset tutkijat tarkistavat Angolan vesien kalakannat vuosittain kestävän kalastuksen edistämiseksi. Näiden tieteellisten tulosten perusteella tai sanoisinko näiden tieteellisten tulosten jälkeen kalastusmahdollisuuksia sovitetaan niiden mukaisiksi. Taloudellisesta korvauksesta 36 prosenttia käytetään EU:n ja Angolan välisen kumppanuuden luomiseen, jotta voitaisiin kehittää tutkimusta, pienimuotoista kalastusta, koulutusta ja vesiviljelyä. Tässä on tapahtunut selvää edistystä, sillä edellisessä pöytäkirjassa kohdennettujen toimenpiteiden osuus oli 28 prosenttia. Ei ainoastaan tonnikala-aluksissa vaan kaikissa kalastusaluksissa on oltava kuusi angolalaista kalastajaa, kun heitä piti aikaisemmin olla viisi. Angolaan luodaan näin 160-180 uutta työpaikkaa.
Haluaisin käsitellä lyhyesti ehdotettuja tarkistuksia. Niihin pätevät periaatteessa samat edellä mainitsemani huomautukset kuin Senegalin kanssa tehtyyn pöytäkirjaan. Pöytäkirjaan ei ole mahdollista sisällyttää vaatimusta siitä, että jäsenvaltioiden on asetuksen (EY) N:o 500/2001 nojalla ilmoitettava alustensa kolmansissa maissa pyytämät saaliit. Olen kuitenkin valmis sisällyttämään kyseisen vaatimuksen mihin tahansa uuteen sopimukseen, sillä tämä on sellainen asia, josta on neuvoteltava.
Lage (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, komission jäsen käsitteli jo keskeistä asiaa: mietinnössä hyväksytään komission ja Angolan välisten neuvottelujen tulokset ja suhtaudutaan suorastaan myönteisesti tapaan, jolla neuvottelut saatettiin päätökseen. Pöytäkirja tarjoaa jäsenvaltioiden aluksille mielenkiintoisia kalastusmahdollisuuksia, ja se on tällä hetkellä luullakseni toiseksi laajin Mauritanian kanssa tehdyn sopimuksen jälkeen.
Uusi pöytäkirja on yhdeksäs Euroopan yhteisön ja Angolan vuonna 1987 voimaan tulleen kalastussopimuksen jälkeen. Uutta pöytäkirjaa sovelletaan elokuun 2002 ja elokuun 2004 väliseen ajanjaksoon, ja siinä mahdollistetaan 33 tonnikala-aluksen ja 22 katkaravunpyyntialuksen pääsy Angolan vesille. Tonnikalan kalastuskiintiöt jaetaan Ranskan, Espanjan ja Portugalin kesken - on syytä panna merkille, että edellisessä pöytäkirjassa tarjottiin pyyntimahdollisuudet 43 eurooppalaiselle tonnikala-alukselle, siis hieman useammalle kuin nykyisessä pöytäkirjassa.
Espanja vei leijonanosan pohjakalojen pyynnissä; Portugali, Italia ja Kreikka jakavat loput osuudet. Vuotuisen taloudellisen korvauksen määrää korotettiin 14 miljoonasta eurosta 15,5 miljoonaan euroon, mikä on hienoa. Euroopan unioni edistää näin Angolan kalastusalan kehitystä. Tästä määrästä 5,5 miljoonaa on osoitettu kohdennettuihin toimenpiteisiin, kuten tutkimukseen sekä valvontaan ja seurantaan, kuten komission jäsen jo aivan oikein totesi.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, en haluaisi päättää lyhyttä puheenvuoroani mainitsematta, että Angola on kauhistuttava ja järkyttävä paradoksi: Angola on pinta-alaltaan laaja, ja sen väkiluku on noin 13 miljoonaa. Sillä on todella valtavat mineraalivarat, kuten öljy- ja timanttivarat - riittänee, kun sanon, että sen öljy, jonka tuotanto kasvaa kahden seuraavan vuoden aikana, vastaa noin 15:tä prosenttia Yhdysvaltojen kulutuksesta - mutta suurin osa näistä varoista ei mene suunnattomasta nälästä ja kurjuudesta kärsivien angolalaisten hyväksi. Kansainvälisen valuuttarahaston raportissa todetaan jopa, että valtion rahakirstuun on virrannut 4 miljardia euroa, mutta varat on siirretty epäselviä ja mutkikkaita kanavia pitkin.
Tarkoittaako tämä, ettei Euroopan unionin pitäisi tukea Angolaa? Ei, tämä ei tarkoita sitä! Tämä tarkoittaa, että Angola on siirtynyt uuteen vaiheeseen historiassaan, jota ovat piinanneet sisällissodat, kuolema ja hävitys. Angolan kalastusteollisuus on erittäin mielenkiintoinen asia. Vaikka muistiin ei olekaan aina luottamista, muistan, että vuonna 1973, kun Portugali oli vielä siirtomaahallitsija, Angolan satamiin tuotiin noin 490 000 tonnia kalaa. Luin tämän Angolan historiaa ja taloutta käsittelevästä kirjasta. Vuonna 1999 maahan tuotiin noin 190 000 tonnia kalaa. Tämä siis tarkoittaa, että Angolan kalastus on taantunut huomattavasti, mutta se on nyt elpymässä osittain siksi, että teollisuudenala ei ole enää valtion hallussa vaan pääosin yksityisomistuksessa. Elleivät tieteelliset tiedot ole harhaanjohtavia, tämä tarkoittaa kuitenkin myös sitä, että Angolalla on huomattavat kalastusmahdollisuudet ja että Angolan vesillä on runsaasti kalaa. Teksteissä lisäksi todetaan, että kalastus kattaa 3 prosenttia Angolan bruttokansantulosta, joten kaikenlaiset toimet Angolan kalateollisuuden tukemiseksi ovat tervetulleita. Haluan siksi onnitella komission jäsentä ja komissiota heidän aikaansaamastaan tuloksesta.
Cunha (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan aluksi onnitella esittelijäämme Carlos Lagea tästä mietinnöstä, jossa esitetyt ehdotukset ovat erittäin hyvin jäsennettyjä ja selkeitä. Kuten esittelijä Lage itse totesi, tässä on kyse Angolan kanssa tehdyn kalastussopimuksen uudistamisesta; sopimus tuli voimaan vuonna 1987, ja nyt sitä uudistetaan jälleen kerran. Kuten myös jo todettiin, Euroopan unionin alukset pyytävät Angolan vesillä tonnikalaa, katkarapuja, pohjakalalajeja ja kokeiluluonteisesti joitakin pelagisia lajeja.
Tämä uusi pöytäkirja osoittaa selvästi, että pohjakalojen kalastus on hieman lisääntynyt ja tonnikalan pyynti taas vähentynyt huomattavasti, mikä on erittäin huolestuttavaa, koska tiedämme, että viime vuosina kalojen määrä on vähentynyt merkittävästi tällä alueella, jolla tonnikalakannat vaeltavat, ja tämä johtuu pääasiassa laittomasta, ilmoittamattomasta ja sääntelemättömästä kalastuksesta. Tonnikalaa kalastetaan paljon laittomasti erityisesti trooppisilla vesillä, kuten Guineanlahdella, jossa tonnikalat tapetaan, ennen kuin ne ehtivät edes lisääntyä. Tämä tonnikalojen laiton kalastus kaikilla trooppisilla vesillä saattaa hyvinkin olla yhteydessä tonnikalan kalastuskiintiön pienentämiseen Angolan kanssa tehdyssä sopimuksessa.
Lisäksi on syytä korostaa, että laskettaessa EU:n taloudellista korvausta, joka myös lisääntyy, meidän on otettava huomioon myös laivanvarustajien maksamat maksut. Kuten mietinnössä selvästi todetaan, EU:n maksama korvaus on lisääntynyt 14 miljoonasta eurosta 15,5 miljoonaan euroon, ja on itse asiassa tärkeää panna merkille, että 35 prosenttia näistä määrärahoista on osoitettu nimenomaan kalastusalan kehitykseen.
On lisäksi syytä huomauttaa, että Angolan kanssa tehty sopimus on osoitus kolmansien maiden kanssa tehdyissä kalastussopimuksissa vähitellen tapahtuneesta edistyksestä. Huomattavien määrärahojen myöntäminen kalastusalalle on tärkeää, ja se osoittaa, että on mahdollista solmia sellaisia kaupallisia kalastussopimuksia, joihin sisältyy myös kehitysosuus. Emme saa mielestäni olla ennakkoluuloisia - kalastussopimuksista on toisin sanoen tehtävä kiinteä osa yhteistä kalastuspolitiikkaa: niistä voi olla hyötyä kolmansille maille, sillä ne edistävät niiden kehitystä, sekä myös Euroopan unionille, koska ne parantavat sen markkinoiden tarjontaa.
Lopuksi totean, että tämä olisi mielestäni järkevää yhdistää yhteisen kalastuspolitiikan uudistukseen, jotta Euroopan unionissa romutetut alukset voisivat osallistua näillä vesillä kalastaviin yhteisyrityksiin. Oman PPE-DE-ryhmäni puolesta haluaisin lisäksi mainita, että kannatamme mietintöä, joka on mielestämme hyvin perusteltu.
Titford (EDD).
Arvoisa puhemies, yhteisen kalastuspolitiikan täydellinen, perinpohjainen ja häpeällinen epäonnistuminen ja siitä johtuva kalakantojen romahdus tarkoittaa, että EU:n on nyt heitettävä verkkonsa yhä kauemmas tyydyttääkseen Espanjan ahnaat vaatimukset. Kun Pohjanmeren tuhoaminen ei riittänyt, saaliina on nyt Afrikka.
Meillä on tällä hetkellä 16 kolmansien maiden kanssa tehtyä sopimusta. Keskustelemme tänään Angolasta, ja Maailman Luonnon Säätiön mukaan tämä sopimus riistää haavoittuvalta afrikkalaiselta rannikkoyhteisöltä sen kallisarvoisen omaisuuden. Kun kaikista sopimuksista on keskusteltu, kollegani Nigel Farage on kehottanut teitä miettimään ympäristön pilaantumista ja - mikä on vieläkin vakavampaa - satojen mustien afrikkalaisten kalastajien kuolemia, joita Euroopan unionin alukset aiheuttavat päivittäin.
Mauritaniasta ja Senegalista saadut perusteelliset asiakirjatodisteet vahvistavat tragedian laajuuden. Koska pyyntöihimme on suhtauduttu niin väheksyvästi, minusta tuntuu siltä kuin valtaosa teistä muista asuisi kokonaan eri planeetalla. On parempikin tapa ratkaista asia. Kymmenen vuotta sitten Namibia heitti ulos espanjalaiset alukset ja otti 200 mailin aluevetensä hallintaansa. Tällä hetkellä 14 000 ihmistä työskentelee teollisuudenalalla, joka tuottaa 350 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria vuodessa. Namibian pitäisi olla esikuvanamme, jos todella haluamme auttaa kolmatta maailmaa. Lopettakaamme näiden köyhien valtioiden hyväksikäyttö ja rohkaiskaamme niitä nykyaikaistamaan teollisuuttaan. Meidän on myönnettävä, että ainoastaan kansallisessa valvonnassa olevat kalastuksen hallintajärjestelmät voivat toimia kaikkialla maailmassa.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
KIRJALLINEN LAUSUMA (TYÖJÄRJESTYKSEN 120 ARTIKLA)

Martinez (NI)
Koko niin kutsuttu Sininen Eurooppa -hanke odottaa uudelleenjärjestelyä. Todellinen tilanne on, että kalavarat vähenevät sillä aikaa kun keskusteluissamme keskitytään siihen, miten luotettavia kalaparvien harvinaisuutta mittaavat välineet ovat.
Asiantuntijat arvostelevat välineitä, joilla hallinnoimme saaliita, markkinoita, aluksia ja kolmansiin maihin luomiamme suhteita. Komissio haluaa toimia ministerineuvoston sijaisena päätöksentekoprosesseissa. Se pitää kiinni malthusilaisesta taktiikastaan romuttaen laivoja ja jopa kieltäytyen rahoittamasta nykyaikaistamistoimia. Näin paitsi vaarannetaan kalastajien turvallisuus myös synnytetään epäoikeudenmukaisen kilpailun ongelma. Meidän heikentäessämme oman teollisuutemme kalastusmahdollisuuksia muut, kolmansien maiden kalastajat tulevat tilallemme.
Liikkumavara on kuitenkin erittäin pieni. Vesiviljelykään ei ole mikään varsinainen ratkaisu, koska "valmistaaksesi" yhden kilon viljeltyä kalaa joudut käyttämään 4-7 kiloa kalajauhoa. Tämä on teollisen kalastuksen ehdoton raja.
Mahdolliset ratkaisut ovat tiedossa: hallinnan alueellistaminen joustavuuden lisäämiseksi, kalavarojen tieteellisen arvioinnin täsmentäminen kiistojen välttämiseksi, ammattikunnan aiempaa aktiivisempi osallistuminen?
(Työjärjestyksen 120 artiklan 7 kohdan mukaisesti lyhennetty kirjallinen lausuma)

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Karasin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0400/2002) komission tiedonannosta talous- ja työllisyyspolitiikan koordinaatioprosessin selkeyttämisestä (2002/2215(INI))

Karas (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan sanoa tämänpäiväisestä mietinnöstä seuraavat asiat. Lissabonin strategian tavoitteena on ensinnäkin tehdä Euroopan unionista maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietopohjainen talous, joka kykenee ylläpitämään kestävää talouskasvua, luomaan uusia ja entistä parempia työpaikkoja ja lisäämään sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Toinen asia on se, että tämän saavuttamiseksi tarvitsemme jäsenvaltioiden, neuvoston, komission ja Euroopan parlamentin yhdessä kehittämää talous-, työllisyys-, koulutus- ja tutkimuspoliittista sekä sosiaalipoliittista strategiaa.
Kolmanneksi: Eurooppa on siirtymässä markkinataloudesta sosiaaliseen markkinatalouteen. Se on parhaillaan ottamassa seuraavaa askelta ja tekemässä ekososiaalisesta markkinataloudesta 2000-luvun toimintaperiaatteen. Kuten joku on mukavasti todennut, 2000-luvusta tulee Euroopan vuosisata, mihin lisäisin, että ainoastaan, jos haluamme niin.
Neljänneksi: jos olemme tosissamme, Lissabonin strategian ja ekososiaalinen markkinatalouden avulla pääsemme lopullisesti eroon perinteisestä luokka-ajattelusta: pääoma vastaan työ, sosiaalipolitiikka vastaan talouspolitiikka, julkinen sektori vastaan yksityinen sektori, Eurooppa vastaan jäsenvaltiot. Viidenneksi totean, että olisi niin yksinkertaista, jos voisimme sopia sellaisista periaatteista, että talous luo työtä, että kaikki, minkä työ luo, on sosiaalista ja että sosiaalinen yhteenkuuluvuus ja ympäristönsuojelu tukevat toisiaan kestävyyttä ajatellen. Tämä edellyttää pikemminkin henkilöresursseja kuin valtion voimavaroja, ei kaikkien tasa-arvoa vaan koko Euroopan manteretta vahvistavien kilpailevien ajatusten yhdenvertaisuutta.
Kuudenneksi: meidän pitäisi siksi korostaa, ettei talouspolitiikkaa ole yhteisöllistetty, että se kuuluu pääasiassa jäsenvaltioiden vastuualueeseen ja että EY:n perustamissopimuksen 99 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on pidettävä talouspolitiikkaa yhteistä etua koskevana asiana ja sovitettava talouspolitiikkansa yhteen. Seitsemäs asiani on, että suhtaudumme siksi myönteisesti yleiseen lähestymistapaan, joka on omaksuttu talous- ja työllisyyspolitiikan koordinaatioprosessin selkeyttämisestä laaditussa komission tiedonannossa. Tarvitsemme tätä koordinointia, jotta yhteiset tavoitteet voidaan saavuttaa erilaisista toimivaltuuksista huolimatta. Tämä koordinointi kuitenkin edellyttää, että jäsenvaltiot tekevät tehtävänsä ja välittävät komissiolle nopeasti selkeitä tietoja, että yleissuunnitelmassa on määritettävä yksittäiset vastuualueet - koska ketju on yhtä vahva kuin sen heikoin lenkki - ja että euroalue on entistä tietoisempi vastuustaan Euroopassa. Painotamme tätä mietinnön 18 kohdassa, jossa vaadimme, että työmarkkinaosapuolten roolia, toisin sanoen eurooppalaisten työmarkkinaosapuolten yhteistyötä, on vahvistettava Lissabonin ja Göteborgin strategioiden täytäntöönpanossa. Vaadimme siksi kolmikantakokouksen perustamista yhdessä Euroopan parlamentin kanssa. Meillä ei ole aikaa toimielinten välisiin oikeudellisiin kiistoihin; meidän on edistettävä yhdessä tätä sosiaalista vuoropuhelua ja otettava työmarkkinajärjestöt mukaan toimintaan.
Samoin vaadimme foorumeille ja tälle prosessille suurempaa legitiimiyttä, jolla tarkoitamme Euroopan parlamentin osallistumisen ja vaikutusmahdollisuuksien tehostamista. Mietinnön 8 kohdassa painotamme, että tätä demokraattista osallistumista haluavan on syytä olla huolissaan siitä, että suuntaviivapakettia koskeva uusi aikataulu antaa Euroopan parlamentille entistä vähemmän aikaa päättää kannastaan.
Mielestämme on myönteistä, että tätä prosessia on selkeytetty. Meistä on myönteistä, että pääpaino on täytäntöönpanossa. Kannatamme tarkkaa ajoitusta sekä strategisen ja pitkän aikavälin politiikan käsitteen vahvistamista. Varmistamalla, että tähän tiedonantoon saadaan eloa, olemme askelen lähempänä Lissabonin strategiaa.
Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, talousnäkymät eivät ole tällä hetkellä kaikkein parhaimmat, ja Euroopan unioni on ymmärtänyt, että sen on tehostettava talous- ja työllisyyspolitiikkansa koordinointia.
Koordinaatioprosessin selkeyttämistä koskeva komission ehdotus on herättänyt kaikkien toimielinten mielenkiinnon, ja lukuisia keskusteluja on käyty eri tasoilla, mikä osoittaa, että kyse ei ole pelkästään teknisestä ehdotuksesta, kuten ensi näkemältä saattaa vaikuttaa. Ehdotus perustuu tietenkin tärkeisiin poliittisiin tavoitteisiin, joita ovat esimerkiksi tehokkuus ja avoimuus Lissabonin ohjelman täytäntöönpanossa ja viisi vuotta käytössä olleen ja jo vakiintuneen Euroopan työllisyysstrategian aseman vahvistaminen. Haluaisin kiittää esittelijä Karasta sekä työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan lausunnon valmistelijaa Bullmannia erittäin hyvin tehdystä työstä. Käsittelen nyt vain muutamia perusasioita.
Mietinnössä ensinnäkin kannatetaan keskittymistä keskipitkään aikaväliin. Tämä tarkoittaa, että meidän on oltava aiempaa säästeliäämpiä muuttaessamme ja tarkistaessamme suuntaviivoja. Komissio hyväksyy suuntaviivapaketin uuden ohjelman mukaisesti ensimmäistä kertaa huhtikuussa 2003, ja se kattaa kolmen vuoden jakson vuoteen 2006. Meidän on varottava tekemästä suuntaviivoihin suuria muutoksia ennen vuonna 2006 tehtävää puolivälin arviointia. Olemme todistaneet, että on paljon parempi noudattaa vahvistettuja suuntaviivoja ja varmistaa, että niitä sovelletaan, kuin lisätä niihin jatkuvasti uusia osatekijöitä.
Keskittyminen keskipitkään aikaväliin edellyttää toiseksi entistä tiukempaa kuria kaikilta osapuolilta: komissiolta, neuvostolta, Euroopan parlamentilta ja kaikilta muilta asianosaisilta. Komissio tietenkin tarkistaa vuosittain kullekin jäsenvaltiolle annettavat työllisyyssuositukset varmistaakseen, että ne vastaavat edelleen kunkin jäsenvaltion poliittisia kehityskulkuja. Haluaisin muistuttaa, että perustamissopimuksessa määrätään, että meidän on laadittava tällainen vuosiraportti, jossa seurataan täytäntöönpanoa. Tulen näin toiseen näkökohtaan, nimittäin yhteensopivuuteen ja täydentävyyteen. Jos aiomme koordinoida talous- ja työllisyyspolitiikkaa mahdollisimman tehokkaasti, on erittäin tärkeää, että nämä kaksi menettelyä täydentävät toisiaan. Niissä oli aikaisemmin melko paljon päällekkäisyyttä; meillä oli silloin tällöin tosin myös ristiriitaisia lähestymistapoja näihin kahteen strategiaan.
Kolmanneksi totean, että meidän on keskityttävä täytäntöönpanoon. Nyt kun työllisyysstrategia on ollut käytössä jo useita vuosia, olemme tiedostaneet perusluonteiset käytännön ongelmat ja aukon, joka usein jää työllisyyttä koskevien kansallisten toimintasuunnitelmien ja niiden täytäntöönpanon väliin. Haluaisin erityisesti painottaa, että tämä selkeyttämismenettely olisi toteutettava aiempaa tiiviimmässä yhteistyössä, jota pitäisi tehdä paitsi neuvoston erilaisten kokoonpanojen - Ecofin-neuvoston ja työllisyyttä käsittelevän neuvoston on selkiytettävä ja tehostettava yhteistyötään - myös Euroopan unionin toimielinten välillä. Uskon parlamentin - ja tietenkin koko menettelyn - hyötyvän ehdotetusta menetelmien selkeyttämisestä, varsinkin aiempaa avoimemmasta tiedotuksesta sekä rahoitus- ja työllisyyspolitiikkojen täytäntöönpanon päätekijöiden koordinoinnista. Haluaisin muistuttaa, että näitä kahta menettelyä koskevat tiedot toimitettiin aikaisemmin usein eri aikaan, mistä aiheutui paljon sekaannusta.
Neljänneksi: selkeyttäminen tarkoittaa näiden menettelyjen hallintotavan parantamista, mikä puolestaan tarkoittaa Euroopan parlamentin kuulemisen tehostamista sekä työmarkkinaosapuolten ja kansalaisyhteiskunnan aiempaa tiiviimpää osallistumista. Työllisyyspolitiikkojen arvioinnissa on huomionarvoista, ettei työmarkkinaosapuolia eikä kansallisia parlamentteja ole otettu kunnolla mukaan toimintaan.
Lopuksi minun on todettava, että tässä ehdotuksessa otetaan huomioon itsenäisten menettelyjen tarve perustamissopimuksen mukaisesti. Lyhyesti sanottuna taloudelliset suuntaviivat tarjoavat yleiset puitteet talouspolitiikalle, mutta työllisyysstrategialla on tarvittava riippumattomuus. Olen iloinen, että parlamentti kannattaa tällaista lähestymistapaa.
Mitä siis seuraavaksi? Tämä koko menettely toteutetaan samaan aikaan työllisyysstrategian tarkastelun kanssa. Esitämme ensimmäisen tiedonannon tammikuussa 2003, ja nämä kaksi asiakirjaa, työllisyysstrategian tarkistusta koskeva tiedonanto ja kuukausi sitten toimittamamme luonnos yhteiseksi raportiksi, ovat poliittiset perusasiakirjat, joista on keskusteltava siten, että voimme kevään Eurooppa-neuvostossa ryhtyä soveltamaan uutta menetelmää ja suuntaviivoja. Olemme tehneet Euroopan parlamentin kanssa kauan yhteistyötä työllisyysstrategian parissa. Nyt meillä on mielestäni mahdollisuus tehdä yhteistyöstä vieläkin tehokkaampaa ja merkittävämpää.

Bullmann (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, parlamentti on työskennellyt erittäin tiiviisti komission ehdotuksen parissa - erittäin tiiviisti ja erittäin yksimielisesti. Toimimme nopeasti, pääsimme sopimukseen yli valiokunta- ja puoluerajojen ja saimme mielestäni hyväksyttyä hyvän kannan esittelijä Karasin johdolla. Koska olemme työskennelleet niin ripeästi ja yksimielisesti, voimme myös muotoilla selkeitä vaatimuksia siitä, millaista koordinointia tarkalleen tarvitaan.
Ensimmäiseksi totean, ettei kenelläkään ole hetkeäkään, ei edes yhden minuutin tai sekunnin ajan minkäänlaisia valtuuksia alistaa Lissabonin sosiaalisia päämääriä, Lissabonin ohjelman kunnianhimoisia työllisyyspoliittisia tavoitteita, sisämarkkinoiden yksipuoliselle tulkinnalle. Tämän on oltava täysin selvää, ja sen on tultava ilmi valitsemissamme menettelyissä. Päinvastoin: vain sillä, joka edistää sosiaalista yhteenkuuluvuutta konkreettisin toimin, vain sillä, joka pystyy maksimoimaan eurooppalaisten voimavarat ja saa heidät työskentelemään, on mahdollisuus panna täytäntöön Lissabonin kunnianhimoinen ohjelma.
Sanon tämän aivan tietoisesti parhaillaan käytävässä työmarkkinauudistuksia ja sosiaaliturvajärjestelmien uudistusta koskevassa keskustelussa. Tarvitsemme tietenkin joustavia ja mukautumiskykyisiä järjestelmiä, mutta niiden on oltava myös nykyaikaisia. Nykyaikaiset järjestelmät tarjoavat turvaa. Ne tarjoavat turvaa työnhaussa, työssä, sairaustapauksessa, vanhuusiässä tai työkyvyttömyystilanteessa. Tästä syystä talousuudistuksen avulla voidaan ylläpitää Euroopan sosiaalista mallia ja uudistaa sitä, ei toisinpäin. Jos haluamme tehdä niin, meidän on asetettava kilpailukykyisyyteen, sosiaaliturvaan ja täystyöllisyyteen liittyvät tavoitteet samalle tasolle. Meidän on löydettävä keinoja yhdistää nämä päämäärät ja saada ne tukemaan toisiaan. Jos haluamme näin tapahtuvan, meidän on myös varmistettava, että asiasta vastaavat neuvoston kokoonpanot ja komission osastot osallistuvat toimiin tasavertaisina ja ettei uusia arvojärjestyksiä luoda eikä entisiä vahvisteta. Kevätraportin ja suuntaviivapaketin perusteella arvioimme, saavutatteko nämä tavoitteet ja täytättekö selkeyttämissuunnitelmassa annetut lupaukset.
Toiseksi, jos haluamme noudattaa Lissabonin ja Göteborgin strategioita, emme saa enää laiminlyödä ympäristönäkökohtia. Meidän on hyödynnettävä kaikki ympäristöpolitiikan tarjoamat mahdollisuudet pätevyystason ja työllisyystilanteen parantamiseksi. Kolmanneksi, kuten esittelijä Karas aivan oikein mietinnössään muistuttaa, talouspolitiikka on yhteistä etua koskeva asia, ja talouspolitiikkoja on koordinoitava. Jos haluamme sovittaa niitä yhteen, meillä on oltava myös rohkeutta puhua investoinneista ja käydä rohkeasti käsiksi alan ongelmiin, koska työttömyysaste on noin 8 prosenttia ja kasvuvauhti alle 1 prosenttia. Parlamentti osallistuu tähän keskusteluun, ja meidän on turvattava oikeudellinen asemamme siinä.

Sacrédeus (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, me Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän jäsenet kannatamme esittelijä Karasin ja komission ehdotuksia. Talous- ja työllisyyspolitiikasta puheen ollen totuuden hetki lähestyy koko ajan. Lissabonissa ja Göteborgissa asetetuista vaatimuksista ja tavoitteista on tehtävä nyt totta. Yksinkertaistaminen on selkeyttämistä tärkeämpää. On tärkeää lisätä osallistumista ja avoimuutta. Meille kristillisdemokraateille on lisäksi tärkeää vakuuttaa, että kannatamme sosiaalista, ekologista ja eettistä eurooppalaista markkinataloutta. Siinä on ajateltava ihmisten ja perheiden etua. Siinä on oltava tilaa yksilölliselle vastuuntuntoiselle luovuudelle mutta myös turvallisuudelle ja aloitekyvylle.
Avoin koordinointi ei tarkoita yhdenmukaistamista, vaan se antaa jäsenvaltioille edelleen mahdollisuuden etsiä yksittäisen valtion kannalta parhaat ratkaisut tiiviistä yhteistyöstä huolimatta. On tärkeää, että Göteborgissa asetettu ympäristötavoite yhdistetään talouskasvua koskevaan vaatimukseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen, jotta nämä kolme tavoitetta voidaan saavuttaa. Meistä on valitettavaa, ettei komissio sisällyttänyt tätä tiedonantoonsa.
Kristillisdemokraatteina haluamme lisäksi korostaa, että luottamus sekä eettiset ja moraaliset arvot ovat oleellisia sosiaalisen ja taloudellisen kehityksen kannalta. Talous ei voi kehittyä ilman luottamusta sekä eettistä ja moraalista perustaa. Euroopan parlamentin osallistumista on tehostettava, mutta sen ei tarvitse sen vuoksi vaatia päätöksentekovaltuuksia. Euroopan parlamentille on annettava paitsi läsnäolo-oikeus myös aikaa.
Lopuksi haluan todeta, että on tärkeää, että ehdokasvaltiot otetaan pian mukaan tähän työhön ja että myös alueellisille ja paikallisille viranomaisille annetaan aktiivinen tehtävä.

Randzio-Plath (PSE).
Arvoisa puhemies, komission tiedonannossa käsitellään itse asiassa ehdotusta, josta Euroopan parlamentti on keskustellut yhä uudestaan aina rahaliiton toisesta vaiheesta lähtien, nimittäin pyrkimyksestä koordinoida ja sitoa yhteen erilaisia politiikan aloja paljon aiempaa tiiviimmin. Olemme aina olleet sitä mieltä, että tämä voi toimia vasta sitten, kun kaikkia politiikan aloja käsitellään tasavertaisesti ja kun kaikkia yleisten asioiden neuvoston johtamia neuvoston kokoonpanoja pidetään yhdenvertaisina.
Tähän tilaisuuteen tartuttiin valitettavasti vasta kuusi vuotta myöhemmin Lissabonin prosessissa, ja olen iloinen, että olemme nyt siirtyneet teoriasta käytäntöön. Arvoisa komission jäsen, odotamme komissiolta paljon; odotamme, että asiasta päästään sopimukseen. Eurooppa todellakin tarvitsee sitä. Tämä ei päde ainoastaan talous- ja työllisyyspolitiikkaan vaan myös sosiaali- ja ympäristöpolitiikkaan.
Eurooppa todellakin tarvitsee tällaista sopimusta, koska meillä ei ole varaa koordinoimattomien politiikkojen ylellisyyteen. Delorsin komissio kerran totesi, että koordinoimattomat politiikat estävät kasvua, mikä tarkoittaa automaattisesti sitä, että ne estävät myös työpaikkojen syntymistä Euroopan unionissa. Tulevaisuutemme kannalta on välttämätöntä, että tämä tilanne saadaan korjattua, ja siinä mielessä tämä uusi asiakirja on erittäin tervetullut. Se on tervetullut kuitenkin vain siinä tapauksessa, että se perustuu nykyistä parempaan tietosuojaan ja että voimme tehdä kansalaisillemme selväksi, ettei koordinaatioprosessi ole vain jokin uusi eurosana tai väline, josta ei ole hyötyä käytännössä.
Mitä oikein tarkoitan tällä? Meidän on kyettävä osoittamaan, että yhdessä jäsenvaltiossa tehdyt tietyt talous-, työllisyys- tai ympäristöpoliittiset päätökset vaikuttavat kielteisesti tai myönteisesti myös muiden jäsenvaltioiden kansantalouksiin, työmarkkinoihin tai ympäristöön ja että ne voivat pysäyttää kasvun tai hidastaa taikka edistää sitä. Tarvitsemme lisäksi tilastoja, joista voimme saada asianmukaiset tiedot. Eurooppalaisten taloustutkijoiden pettymykseksi näin ei valitettavasti vieläkään ole.
Tarvitsemme koordinointimenetelmän, ja tämä menetelmä voi tulla selväksi pohtiessamme, miten yhdistämme esimerkiksi tutkimukseen ja kehitykseen tehtäviä investointeja, joissa Euroopalla on valitettavasti vielä paljon parannettavaa. Tärkeintä on, että parlamentti otetaan mukaan toimielinten välisen sopimuksen nojalla viimeistään silloin, kun valmistelukunta saa suunnittelemansa uudistukset valmiiksi ja perustamissopimusta muutetaan.

Herzog (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, mikään koordinointi tai mikään menettely ei voi olla tehokas, jos siitä puuttuu poliittinen tahto. Tämän on oltava lähtökohtanamme. Lissabonissa ja Göteborgissa asetettiin hyviä tavoitteita, mutta sanojen ja tekojen välillä on suuri ero. Euroopan unionilla on vakavia talousvaikeuksia: sen kasvuvauhti hidastuu koko ajan, julkinen ja yksityinen investointitoiminta on erittäin heikkoa, eikä unionilla ole tarpeeksi valmiuksia. Näitä haasteita ei käsitellä vakaus- ja kasvusopimuksessa sen enempää kuin rahapolitiikassakaan. Kaikki jätetään jäsenvaltioiden tehtäväksi, eikä jäsenvaltioiden toteutettavaksi suunniteltu koordinaatioprosessi voi toimia, ellei unioni pysty samalla hyväksymään ja panemaan täytäntöön yhteistä politiikkaa. Unionilla ei ole mitään todellista eurooppalaista talouspolitiikkaa jäsenvaltioiden välisten erojen vuoksi. Koordinaatioprosessissa ei tarkastella valtioiden välisiä taloussuhteita. Meillä ei ole vielä myöskään keinoja tarkastella Euroopan taloutta ja euroaluetta maailmanlaajuistumisen näkökulmasta. Meillä ei ole vielä tarjontaa, verkkoja tai henkilöresursseja koskevaa politiikkaa. Unioni on vieläkin sääntely- ja verokilpailun alue, jossa ei hyväksytä edes sosiaalisen markkinatalouden käsitettä, eikä sitä nähdäkseni sisällytetä tulevaan perustuslakiin, mikä johtuu ennen kaikkea siitä, että talousasioita kohtaan tunnetaan edelleen suurta vastenmielisyyttä.
Siirryn nyt tarkastelemaan institutionaalisia menettelyjä. Komission ehdotukset ovat pelkää teknokratiaa. Kannatan eri alojen yhdistämistä ja koordinaatioprosessin muodostamista. Hyväksyn virtaviivaistamisen periaatteen. Tämä ei kuitenkaan poista mainittuja poliittisia esteitä, minkä vuoksi esitän nämä ehdotukseni. Perustamissopimukset eivät ensinnäkään tarjoa vankkaa perustaa talouspolitiikan yhteisöllistämiselle. Valmistelukunnan on siksi ensisijaisesti pyrittävä luomaan tämä perusta. Toiseksi ei ole mitään luotettavaa vertailukelpoista tilastollista eikä analyyttista välinettä etenkään sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja kestävän kehityksen arvioimiseksi. Meidän on siksi tarjottava unionille ensi sijassa tutkimus- ja analysointiresursseja, jotka vastaavat sen julkilausumia. Kolmanneksi, ehdotetuilla menettelyillä ei ole vielä mitään demokraattista arvoa. Tarvitsemme ehdottomasti laajan julkisen keskustelun tilanteista ja vaihtoehdoista ennen komission pakettia ja sen jälkeen paitsi komission myös kansalaisyhteiskunnan ja valittujen edustajien suorittamaa arviointia. Neljänneksi totean, etten usko Euroopan parlamentin kykenevän vielä keskustelemaan kunnolla ja valitsemaan johdonmukaista talouspolitiikkaa. Liian monissa kannanilmauksissa nousevat esiin ainoastaan kansalliset edut ja ideologiset näkemykset. Parlamentilla on kuitenkin paremmat edellytykset keskustella ja arvioida talouspolitiikkaa kuin neuvostolla ja komissiolla. Kansallisten viranomaisten ja yhteisön toimielinten välillä on siksi parlamentin aloitteesta saatava aikaan vuosittain vuorovaikutteista keskustelua. Vasta sen jälkeen komissio laatii ehdotuksensa, ja vasta sen jälkeen päätös palautetaan neuvostoon, mutta parlamentilla voisi olla sitten ratifiointivaltuudet.
Lopuksi totean, että kansallisten politiikkojen koordinointi ei onnistu ilman yhteistä poliittista tahtoa ja yhteistä demokraattista menettelyä.

Hulthén (PSE).
Arvoisa puhemies, nyt keskustelunaiheena oleva mietintö on tärkeä askel Lissabonin tavoitteiden täytäntöönpanossa. Olen esittelijä Karasin ja jäsen Bullmannin tavoin melko pettynyt, koska komissio on taas kerran unohtanut Göteborgin huippukokouksessa tehdyt päätökset, joissa ympäristöulottuvuus sisällytettiin Lissabonin prosessiin.
Vaikka minusta onkin hyvä, että esittelijä rohkaisee komissiota ja neuvostoa lisäämään kestävän kehityksen poliittisen koordinoinnin selkeyttämiseen, se voidaan tehdä huomattavasti aikaisemmin kuin mitä komissio nyt tekee. On totta, että sen lisäksi, että ympäristötavoitetta ei onnistuttu liittämään Lissabonin tavoitteisiin, on vielä monia muitakin ratkaisemattomia asioita. Olemme keskustelleet käytännössä koko illan kalastuspolitiikasta, mutta tämä koskee myös maatalouspolitiikan uudistusta - tällä alalla meidän on puututtava tukiin, joiden tiedämme olevan vahingollisia. Meidän on lisäksi varmistettava, että ympäristöä vahingoittavat tuet poistetaan. Tämä sisältyy kestävän kehityksen käsitteeseen, mutta komissio ei näytä vielä oikein hyväksyneen sitä tai miettineen asiaa loppuun saakka.
Ensi kevään Eurooppa-neuvoston on pyrittävä saattamaan Lissabonin ohjelman kolmen osan toimenpiteet tasapainoon keskenään ennen kaikkea kehittämällä ympäristöulottuvuutta sekä vahvistamalla ja konkretisoimalla kestävän kehityksen käsitettä kaikilla ohjelman kolmella ulottuvuudella. Komission on tehtävä tämä selvästi aiempaa määrätietoisemmin. Sen on ennen kaikkea varmistettava, että ympäristöindikaattoreihin suhtaudutaan vakavasti - niistä keskustellaan itse asiassa vasta muutamaa päivää ennen kuin neuvoston on tarkoitus tehdä päätös asiasta. Kaikessa kestävän kehityksessä liittyvässä ohjelman työssä on täysin väärä painopiste, ja komissio edistyy siinä aivan liian hitaasti.

Schmid, Herman (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, monien muiden puhujien tavoin olen sitä mieltä, että komission tiedonanto on kovin suppea. Siinä käsitellään talouspolitiikan suuntaviivojen ja työllisyyssuuntaviivojen koordinointia. Olemme kuitenkin samaa mieltä siitä, että käsitettä on laajennettava. Tarvitsemme ympäristöä koskevan prosessin, ja ennen kaikkea myös sosiaalisen prosessin on oltava tärkeä osa koko Lissabonin huippukokouksessa kehitettyä prosessia. Meidän on sovitettava yhteen nämä neljä osaa, joilla on kullakin oma erityinen merkityksensä. Muuten ne ovat epätasapainossa keskenään, jolloin työllisyyspolitiikan luonne muuttuu. Silloin sosiaalinen näkökulma ei liity siihen enää yhtä kiinteästi, ja se muuttuu helposti rakennepolitiikaksi. Tällöin työllisyyspolitiikasta tulee jonkinlainen heijastuma tai peilikuva - tai jonkinlainen lisäke.
On äärimmäisen tärkeää puhua sosiaalisesta yhteenkuuluvuudesta, täystyöllisyydestä ja laadukkaasta työstä. Monet näistä asioista kuuluvat komission toimialaan. Joskus ihmettelen, puhuuko komissio kahdella kielellä, koska se korostaa usein tällaisten hyvien sosiaalisten päämäärien tärkeyttä, mutta nämä näkökohdat kuitenkin puuttuvat tästä nimenomaisesta tiedonannosta. Se on minusta niin vakavaa, että haluaisin antaa jonkinlaisen varoituksen. Jos tämä ei ole pelkkä sattuma vaan yleinen suuntaus, Lissabonin päätösten jälkeen tasapainoiselta ja harmoniselta vaikuttava tilanne muuttuu työmarkkinoiden konfliktiksi ja niin kutsutuksi luokkataisteluksi. Euroopan työmarkkinoilla on jo havaittavissa tällaisia suuntauksia, ja ne tulevat jatkossa yhä selkeämmin esiin. Jos joudumme taistelemaan tämäntyyppisiä konflikteja vastaan, se on mielestäni melkeinpä huonointa mitä Euroopan talouskehitykselle voi tapahtua.
Haluaisin lisätä vielä jotakin, joka liittyy synkronointiin ja koordinointiin. Nyt keskustellaan jonkinlaisesta yhteisön laajuisesta talouden ja työllisyyden monialaisesta koordinoinnista. Meidän on mielestäni puhuttava sosiaali- ja ympäristökysymyksistä tässäkin yhteydessä. Samaan aikaan eri tasojen välillä tehdään alakohtaista koordinointia. Jopa komission jäsen esimerkiksi tietää, että palaan tähän yhä uudestaan, mutta kaikkein suurimpana ongelmanamme on se, että vaikka koordinoisimme yhteisössä kuinka paljon tahansa, sillä ei ole mitään merkitystä, ellemme pysty parantamaan yhteisön ja jäsenvaltioiden välistä koordinointia ja elleivät kansalliset työmarkkinat ole tarpeeksi avoimia. Haluan korostaa tätä ennen kaikkea siksi, että joskus hieman epämääräisesti sanotaan, että kansallisille parlamenteille on annettava enemmän tilaa. Meidän on toki ilmaistava asiat selkeämmin ja puhuttava siitä, miten tämä on tarkoitus tehdä. Minun vastaukseni kuuluu aina, että kansallisille parlamenteille on annettava vastuuta.

Kauppi (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijä Karasta. Hänellä on ollut erittäin haastava tehtävä selkeyttäessään koordinointitoimia. Kannatan varauksettomasti komission pyrkimyksiä tässä asiassa ja haluan kiittää komission jäsentämme Diamantopoulouta rohkeudesta, jota hän on osoittanut ehdottaessaan näitä toimia.
En halua olla tänään parlamentin musta lammas, mutta meidän pitäisi mielestäni suhtautua kriittisesti avoimien koordinointimenetelmien laajentamiseen eri aloille. Parlamentti toteaa mietinnössä, että meillä on kaksi tärkeää asiaa. Katsokaapa Karasin mietinnön E kappaletta - luen siitä otteen: "katsoo, että täytäntöönpanon tehokas uudistaminen uuden täytäntöönpanopaketin muodossa edellyttää - - tietoja yhteisön tasolla sovitun politiikan täytäntöönpanosta, mikä mahdollistaa eri politiikkojen täytäntöönpanon arvioinnin". Mietinnössä sanotaan näin, ja se osoittaa, että parlamentti pitää nykyisten koordinointimenetelmien täytäntöönpanoa todella tärkeänä. Emme ole saaneet tarpeeksi konkreettisia tuloksia koordinointimenetelmistä, ja me tarvitsemme konkreettisia tuloksia.
Toinen parlamentin huolenaihe liittyy parlamentin asemaan, ja kaikista mietinnöistä käy ilmi, että asemamme parlamenttina, kansalaisten edustajina, on erittäin huolestuttava. Olin talouden hallintoa käsittelevän valmistelukunnan työryhmän jäsen, ja suurin osa tämän työryhmän jäsenistä oli sitä mieltä, että sekä Euroopan parlamentilla ja Euroopan komissiolla pitäisi olla oma tehtävänsä ja että avoimet koordinointimenetelmät ja -prosessit olisi sisällytettävä perustuslaista tehtävään sopimukseen. Kuuluin valitettavasti työryhmän vähemmistöön, koska avoimen koordinointimenetelmän on nähdäkseni tarkoitus olla ennen kaikkea joustava, eikä sitä pitäisi sisällyttää uuteen perustamissopimukseen. Meidän pitäisi käyttää nykyisiä menetelmiä.

Sacconi (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin antaa täyden tukeni tälle mietinnölle, josta aiomme äänestää, erityisesti siksi, että siinä omaksutaan kokonaisvaltainen lähestymistapa Lissabonissa vahvistettuun ja sittemmin Göteborgissa täsmennettyyn kestävän kehityksen strategiaan. Se ei ole mikään kaava, jolla niputetaan yhteen talous-, työllisyys- ja ympäristöasioihin liittyvät tavoitteet, vaan yhtenäinen lähestymistapa, jossa alakohtaiset ja monialaiset politiikat suunnataan kohti uutta kehityksen käsitettä. Käytännössä tämä merkitsee sitä, että voimme kohdistaa vastuumme tuleviin sukupolviin ja kehityksestä jälkeen jääneisiin valtioihin.
Haluaisin käsitellä lyhyesti tämän strategian käytännön toteutukseen tarvittavia välineitä. Jos todellakin omaksumme lähestymistavan, jonka mukaan sosiaalisten olojen ja ympäristön laatu ovat kasvun kannalta pikemminkin keskeisiä kuin toissijaisia seikkoja ja että se on oleellinen kilpailukyvyn tekijä, avoin koordinointimenetelmä näyttäisi olevan kaikkein sopivin täytäntöönpanoväline, mutta kuten mietinnössä todetaan, sitä pitäisi tosin vahvistaa ja selkeyttää varsinkin Euroopan parlamentin osallistumisen osalta - parlamentin valmiuksia on nimittäin parannettava huomattavasti tässä asiassa.
Tällaisen politiikan onnistuminen edellyttää kaikkien institutionaalisten tasojen ja kaikkien sosiaalialan toimijoiden tosiasiallista osallistumista. Kehitys ei ole kestävää ilman tätä laajamuotoista osallistumissitoumusta.
Lopuksi haluaisin käyttää tilaisuuden hyväkseni ja soittaa hälytyskelloa - minulla on tässä muun muassa "Kansalaisyhteiskunta"kontaktiryhmän tuki takanani. Valmistelukunnan puheenjohtajan esittämässä perustuslakisopimuksen alustavassa luonnoksessa ei ole minkäänlaista viittausta kestävän kehityksen käsitteeseen. Ellemme herätä uudelleen henkiin jo perustamissopimuksessa ja Göteborgissa vahvistettua käsitettä, tuloksena on todellinen kulttuurinen taantumus, askel taaksepäin, joka heikentää ennen kaikkea Euroopan vaikutusmahdollisuuksia maailmanlaajuisena toimijana.

Mann, Thomas (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Lissabonin strategiaa arvioidaan uudelleen ensi kevään Eurooppa-neuvoston erityiskokouksessa. Tarkoituksena ei ole ainoastaan arvioida tavoitteiden toteutumista vaan myös korjata toimenpiteitä ja ottaa mukaan uusia osatekijöitä. Neuvosto on esimerkiksi päättänyt lisätä strategiaan talous- ja työllisyyspolitiikan ulottuvuuksien lisäksi kolmannen, ympäristöulottuvuuden, kuten monet kollegani ovat jo todenneet. En todellakaan ymmärrä, miksi komissio ei suostu ottamaan mukaan ympäristötavoitteita. Talous- ja raha-asioiden valiokunnassa sekä työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa olemme keskustelleet mahdollisesta vakaussopimuksen uudesta painoksesta. Oma PPE-DE-ryhmäni vastustaa sen määräyksien löysentämistä, koska se heikentäisi euron vakautta ja huolestuttaisi kansalaisia. Työmarkkinaosapuolten ottaminen aiempaa tiiviimmin mukaan kolmikantakokoukseen sekä makrotaloudellisen vuoropuhelun tehostaminen ovat mielestäni varteenotettavia ehdotuksia.
Karasin erinomaisessa mietinnössä on mielestäni kolme tärkeää kohtaa. Meidän on ensinnäkin tehostettava talouspolitiikan, työllisyyspolitiikan ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden koordinointia. Vuosittain vahvistettavat suuntaviivat ovat pääväline työllisyyspolitiikan koordinoinnissa. On vahinko, että useat jäsenvaltiot sopivat kyllä tavoitteista, mutta eivät pysty toteuttamaan niitä käytännössä.
Parlamentti on toiseksi otettava laajamittaisesti mukaan kevään Eurooppa-neuvoston valmisteluihin. Tämä tarkoittaa, että ennen Eurooppa-neuvoston kokousta on oltava tarpeeksi aikaa tarkastella komission ehdotusta. Meille on todellakin annettava tarpeeksi aikaa. Odotamme valmistelukunnan vahvistavan asemaamme kansalaisten edustajana, ja Euroopan unionista tehtyä sopimusta on muutettava siten, että meille annetaan lisää yhteispäätösoikeuksia koordinaatioprosessin kaikissa vaiheissa.
Kolmas asiani liittyy EU:n tuleviin jäsenvaltioihin. Ehdokasvaltiot on otettava mukaan mahdollisimman varhaisessa vaiheessa, jos haluamme saavuttaa kunnianhimoisen tavoitteemme ja tehdä Euroopan unionista maailman kilpailukykyisimmän ja dynaamisimman tietopohjaisen talouden kahdeksan vuoden kuluessa. Kehotamme komissiota varmistamaan, että ehdokasvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset otetaan mukaan teknisesti - ja mikä vieläkin tärkeäpää - logistisesti tehokkaalla tavalla.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Thorning-Schmidtin laatima mietintö (A5-0401/2002) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi terveyttä ja turvallisuutta koskevista vähimmäisvaatimuksista työntekijöiden suojelemiseksi altistumiselta fysikaalisista tekijöistä (melu) aiheutuville riskeille (seitsemästoista direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) (PE-CONS 3666/2002 - C5-0501/2002 - 1992/0449A(COD)).

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, olemme tyytyväisiä, sillä työterveyden ja -turvallisuuden alalla on nyt otettu tärkeä edistysaskel. Ehdotus työntekijöille fysikaalisista tekijöistä aiheutuvista riskeistä annettiin kahdeksan vuotta sitten, ja ensimmäinen melua koskeva osa hyväksyttiin tänä vuonna. Näin huomaamme, miten vaikeaa kyseinen lainsäädäntö on niin teknisesti kuin poliittisesti. Haluaisinkin onnitella Euroopan parlamenttia komission puolesta, ja erityisesti haluan onnitella sovittelukomitean jäseniä siitä, että he ovat löytäneet ratkaisun teknisesti ja poliittisesti erittäin hankalaan kysymykseen.
Tänään esiteltävä lopullinen direktiiviluonnos sisältää kolme merkittävää saavutusta. Ensinnäkin sillä lisätään työntekijöiden suojaa kaikilla talouden aloilla mukaan luettuina meri- ja ilmakuljetukset, joista ei säädetä nykyisessä lainsäädännössä. Toiseksi luonnoksessa tunnustetaan, että musiikki- ja viihdeteollisuus on erityistapaus, jolle myönnetään viiden vuoden siirtymäkausi. Siirtymäkauden aikana laaditaan tarvittavat käytännesäännöt, jotta työntekijät ja työnantajat voivat noudattaa laissa asetettuja velvoitteita. Kolmanneksi altistumisen raja-arvoa alennetaan vuoden 1986 direktiivissä asetetusta 90 dB:stä 87 dB:iin. Edistyminen on siis todella selvää.
Direktiivin hyväksyminen päättää fysikaalisista tekijöistä aiheutuvista riskeistä annetun komission ehdotuksen toisen vaiheen. Lisätöitä tarvitaan komission ehdotuksen jäljellä olevissa kahdessa osiossa, jotka ovat sähkömagneettiset kentät ja optinen säteily.
Hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin kehottaa molempia lainsäätäjiä jatkamaan työtään, jotta fysikaalisia tekijöitä koskeva lainsäädäntö saadaan valmiiksi, jolloin käytössämme on yhdennetty säännöstö työntekijöiden suojelemiseksi. On myönnettävä, että asia on maannut neuvottelupöydällä aivan liian kauan.

Thorning-Schmidt (PSE)
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission jäsentä siitä, että tämä otti lopuksi esille muut fysikaaliset tekijät. Näin minun ei tarvitse todeta, että edelleen puuttuu jotain. Olen lisäksi iloinen siitä, että komissio on antanut asialle tärkeän aseman asialistallaan. Tiedämme kaikki, että melu on erittäin vakava ongelma työympäristössä. Melua on selvitetty täysin tieteelliseltä kannalta. Tiedämme, että tosiasiassa hyvin vähäinen melu voi aiheuttaa pysyvän kuulovaurion. Tiedämme myös, että kuulovaurio voi laskea henkilön työkykyä, tai henkilön on kuulovaurion takia ehkä mahdotonta saada enää koskaan työtä työmarkkinoilla. Keskustelemme siis erittäin vakavasta kysymyksestä.
Olenkin erittäin tyytyväinen, että voimme huomenna hyväksyä direktiivin, jolla tarjotaan työntekijöille parempi suoja, kuin mitä heillä nykyisellään on. Käsiteltävänä on siis aikaisempaa parempi direktiivi, ennen kaikkea koska lopultakin saadaan asianmukainen yläraja melulle, jolle työntekijät saavat altistua. Olisin mieluummin halunnut rajan alhaisemmaksi, mitä ehdotinkin. En olisi halunnut sisällyttää ehdotukseen suojelua henkilökohtaisin suojelutoimenpitein, mutta edessämme on joka tapauksessa parannus verrattuna entiseen. Toinen erittäin myönteinen seikka on, että direktiivissä pidetään järjestelmällisesti tärkeänä ennaltaehkäisyä, josta oltiin niin montaa mieltä puitedirektiivissä. Ennaltaehkäisy ilmenee toiminta-arvoina, mutta pidimme direktiivin osalta tärkeänä varmistaa, että saatavilla on kunnollisia kuulosuojaimia.
Direktiiviin sisältyy kuitenkin useita muita säännöksiä, jotka on vältettävä. On otettava käyttöön vaihtoehtoisia työskentelymenetelmiä, jotka vähentävät melulle altistumista. Yrityksissä käytettyjä työvälineitä on tutkittava. Direktiivissä korostetaan yleisesti, että työnantajat ovat vastuussa direktiivin noudattamisesta käytännössä. Direktiivillä tarjotaan suojelua, ja lisäksi siinä todetaan tietenkin selvästi, että työnantajilla on vastuu yksittäisistä työolosuhteista.
Sanon tässä välissä muutaman sanasen musiikki- ja viihdealasta. Asiasta on keskusteltu paljon. Olemme kuulleet Yhdistyneen kuningaskunnan popteollisuudesta ja säkkipillinsoittajista, mikä on elävöittänyt keskusteluja. En halua raivostuttaa ketään, joka on ollut keskustelemassa asiasta kanssamme, mutta haluaisin todella toistaa, että melu on ja tulee olemaan vain ja ainoastaan melua. Huolimatta siitä, kuulostaako melu miellyttävältä vai epämiellyttävältä, melu voi aiheuttaa vakavia kuulovaurioita. Kaikilla on asiasta omakohtaisia kokemuksia. Tiedämme, ketkä kärsivät luonnollisesti useimmin tinnituksesta: he ovat ihmisiä, jotka ovat eläneet miellyttävän melun ympäröimänä tai joihin on vaikuttanut erittäin miellyttävä melu eli musiikki. Siksi tiedämme, että melu on melua. Olen tyytyväinen siihen, että direktiivissä asia tunnustetaan niin selvästi. Direktiivissä otetaan myös huomioon, että musiikkialalla voi olla mahdollisesti vaikeuksia panna direktiivin säännökset täytäntöön asetetussa määräajassa. Näin ollen direktiivin täytäntöönpanon määräaikaa pidennettiin.
Olen myös erittäin tyytyväinen siihen, että pidämme tärkeänä ennaltaehkäisyä sekä asioiden onnistumista käytännössä. Siirtymäkausi on asetettu, ja kauden aikana on tarkoitus laatia normit, jotka kattavat kaiken toiminnan musiikki- ja viihdealalla. Olen erittäin tyytyväinen näihin normeihin, koska ne on laadittu kaukonäköisesti ja koska niiden avulla alalla voidaan käytännössä tarkkailla sääntöjen noudattamista. Huomion arvoista on myös, että käyttäytymisnormit tai ehdotukset käyttäytymisnormeista laadittiin kolmikantaneuvottelujen yhteydessä. Tämä onkin hyvä esimerkki tavasta, jolla kolmikantaneuvottelujen avulla toteutettu yhteistyö voi johtaa rakentaviin ja myönteisiin tuloksiin. Neuvotteluissa ei ole kyse ainoastaan riitojen selvittelystä. Samalla ilmaantuu hyviä ajatuksia, jotka voivat johtaa rakentaviin kompromisseihin, mistä monet ovat hyvin ilahtuneita. Tässä yhteydessä onkin esitettävä kiitokset komissiolle tämän tekemästä työstä sekä neuvostolle rakentavasta yhteistyöstä.
Lopuksi haluan todeta, kuinka tyytyväinen olen siihen, että olemme päässeet näinkin laajaan kompromissiin, jota puolletaan laajalti täällä parlamentissa. Toivonkin nyt, että Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä tukee kompromissia ja vahvistaa näin kannan, jonka ryhmän jäsenet tavallisesti esittävät valiokunnassa: kun on olemassa tieteellistä tietoa ja selviä todisteita, joiden mukaan asia aiheuttaa ongelmia työntekijöille, meidän on laadittava säädös, jolla ongelma ratkaistaan. Tämän kannan toivon ELDR-ryhmän ottavan huomenna. Odotan saavamme todella suuren enemmistön hyvän direktiivin taakse.

Stauner (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, hyvä komission jäsen. Jatkan siitä, mihin esittelijä jäi. Sekä PPE-DE-ryhmä että minä olemme tyytyväisiä mietintöön ja saavutettuun kompromissiin. Mielestäni mietinnöllä pönkitetään eurooppalaisten työntekijöiden terveyden suojelun perustuksia, vaikka vielä jäädäänkin hyvin kauas Euroopan unionin yhteisistä suojelunormeista. Asiasta esitettiin ensimmäinen ehdotus vuonna 1993. Meludirektiivin laatiminen ei todellakaan ollut helppo tehtävä, koska neuvoston ja parlamentin kannat erosivat jonkin verran toisistaan. Sovittelumenettelyn tarkoituksena on päästä sovintoon, vaikka mielipiteet eroaisivatkin toisistaan. Tällainen sovinto on luonteeltaan aina kompromissi, mutta kuten totesin, meillä kaikilla on syy olla tyytyväisiä nyt saavutettuun kompromissiin.
Puolueettomalta kannalta on todettava, että melusuojaa on lisätty. Edellinen puhuja selvitti tekniset tiedot ja yksityiskohdat. Tärkeää on, että direktiivi on selkeä, ettei jätetä harmaita alueita ja ettei täytäntöönpanolle jätetä hämmentävää harkintavaltaa. Uutta on työnantajan velvoite tarjota kuulosuojaimet, tarkistaa, että ne toimivat, ja varmistaa, että työntekijät käyttävät niitä. Työnantajalle asetetaan siis yleinen huolehtimisvelvoite, jossa ei ole mahdollisuutta väärinkäsityksiin. Ryhmäni oli myös sitä mieltä, että musiikki- ja viihdeteollisuudelle on annettava myönnytyksiä direktiivin soveltamisessa. Päätös on myönteinen oikeudellisen totuuden ja selkeyden kannalta, koska ei ole mitään järkeä katsoa jatkuvasti läpi sormien sitä, että vaikka direktiiviä olisi sovellettava orkesterin jäseniin teoriassa, sitä ei ikinä sovelleta käytännössä nautittavuuden tai esteettisten perusteiden nojalla. Siksi on paljon rehdimpää myöntää alalle siirtymäkausi ja antaa jäsenvaltioiden sekä työmarkkinaosapuolten päättää, mitä haluavat tehdä.
Haluaisin korostaa, että vaikka direktiivi vaikuttaisi paperilla kuinka onnistuneelta tahansa, sitä on sovellettava käytännössä. Olen entistä vakuuttuneempi, että työntekijöiden suojelusta annetut direktiivit näyttävät kauniilta paperilla, mutta kukaan ei tosiasiassa halua panna niitä täytäntöön. Tämä voi liittyä talouskehitykseen, mutta juuri vaikeina aikoina on varmistettava, että direktiivit pannaan täytäntöön. Totean tämän erityisesti ehdokasvaltioita silmällä pitäen, sillä meidän on näytettävä myös tässä hyvin selkeää esimerkkiä.

Hughes (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijää tämän työstä ja todeta, että olen erittäin tyytyväinen sovittelun tuloksiin. Uskon kuitenkin, että meillä on useita syitä myös valittaa. Alkuperäinen fysikaalisista tekijöistä annettu direktiivi kattoi neljä tekijää, joista melu oli yksi, mutta alkuperäistä vuonna 1986 melusta annettua direktiiviä oli määrä tarkistaa vuonna 1991. Nyt vuosi 2002 on jo melkein päättynyt, kun viimein käsittelemme tarkistettua säädöstekstiä.
Tärinä oli toinen kysymys, mutta neuvostolta vei kahdeksan vuotta saada aikaan yhteinen kanta tärinästä, ja kuten komission jäsen totesi, käsiteltävänä ovat vielä sähkömagneettiset kentät ja optinen säteily. Edistyminen on tuskaisen hidasta, vaikka tekniikan aikakaudella kaikki ympärillämme oleva altistaa meitä yhä enemmän sähkömagneettisille kentille, jotka ovat peräisin langattomista paikallisliityntäverkoista, langattomista tiedonsiirtolaitteista, luokan 1 laserlaitteista ynnä muista. Toivottavasti neuvosto pitää asiaa jälleen kiireellisenä.
Direktiiviin on suhtauduttava myönteisesti. Se tuo mukanaan välittömiä parannuksia. Työntekijät altistuvat vähemmän melulle työpaikoilla. Työntekijöiden edustajat tekevät osansa riskien arvioinnissa valitessaan kuulosuojaimet. Ennaltaehkäisevä audiometrinen kuulotesti tulee saataville tietyissä tapauksissa. Kaikki nämä seikat ja lukuisat muut ovat myönteisiä.
Mielestäni meidän lähestymistapamme musiikki- ja viihdealaan on erittäin hyvä. Kuten olemme kuulleet, jäsenvaltiot laativat työmarkkinaosapuolia kuullen käytännesäännöt ja antavat käytännön ohjeita, joiden avulla työntekijät ja työnantajat voivat täyttää velvoitteensa kyseisellä alalla. Yhdistyneen kuningaskunnan muusikkojen liitto, joka koordinoi muusikkojen liittojen työt Euroopan unionin alueella, suhtautuu lähestymistapaan hyvin myönteisesti.
Aikataulun vuoksi otan esille enää yhden kysymyksen. Sovittelun aikana nostettiin moneen otteeseen esille, kuinka tärkeää on yrityksiin kohdistuvien vaikutusten arviointi - tiukka vaikutusten arviointi - tällaisten ehdotusten yhteydessä. Esitän nyt saman kysymyksen, kuin esitin valiokunnassa: minkä arvoista meidän mielestämme on, että viisikymppiset tai sitä vanhemmat henkilöt kuulevat, mitä heidän pienet lapsenlapsensa sanovat, ja voivat keskustella näiden kanssa? Usein juuri tämä osa kuuloalueesta tuhoutuu työpaikkamelun seurauksena. Toteutetaan siis kaikin mokomin kustannus-hyötyanalyysi, mutta otetaan huomioon kaikki kustannukset ja kaikki hyödyt, ei pelkästään rahaan liittyvät.

Lynne (ELDR).
Arvoisa puhemies, paljon edistystä on tapahtunut sen jälkeen, kun esittelijä toi mietinnön ensimmäisen kerran työllisyys- ja sosiaalivaliokuntaan. Mielestäni meillä on edelleen ongelmia viihde- ja vapaa-ajanteollisuuden osalta, mutta muun teollisuuden ja muiden työntekijöiden on helppo toimia direktiivissä vaaditulla tavalla.
Jos alkuperäinen ehdotus olisi mennyt läpi, koko unionin alueen teollisuus olisi harventunut suurelta osin ja työntekijät olisi potkittu pihalle. Tilanne olisi tämä erityisesti rakennus-, sementti- ja kaivosteollisuudessa sekä suurimassa osassa koneteollisuutta. Olemme siis, luojan kiitos, päätyneet jotenkin järkevään ratkaisuun ja palanneet neuvoston kantaan, jonka mukaan kuulosuojaus voidaan ottaa huomioon desibelien tasoa mitattaessa. Olen iloinen, että palasimme viikoittaisiin mittauksiin, joihin jäsenvaltiot suostuvat, jos katsovat tarpeelliseksi.
Sovittelussa menetettiin kuitenkin valitettavasti tarkistus, jolla olisi myönnetty viihde- ja vapaa-ajanyrityksille viisi vuotta lykkäystä täytäntöönpanoa varten komission etsiessä parasta tapaa säädellä tätä teollisuutta ottaen erityisesti huomioon baari- ja tanssiravintola-alalla eteen tulevat vaikeudet. Käytännesääntöjen kanssa tilanne on kuitenkin nyt parempi kuin alkuperäisessä ehdotuksessa. Esitänkin siitä kiitokset. Tällä hetkellä nykyistä meludirektiiviä ei kuitenkaan panna täytäntöön baari- ja tanssiravintola-alalla Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Tanskassa eikä monessa muussakaan jäsenvaltiossa. Direktiiviä ei panna täytäntöön, koska se ei ole toimiva.
Ongelmana on, että jos lisäämme baari- ja tanssiravintola-alalle tällaisen byrokratiakerroksen lisää, aiheutamme vakavia ongelmia. Siksi kieltäydyn hyväksymästä sovittelun tulosta, sillä luulen, että olisimme voineet saada neuvostosta enemmän irti.
Olin mielipiteineni aivan yksin lukuun ottamatta yhtä merkittävää poikkeusta, joten ymmärrän hyvin, ettei huominen äänestys muuta lopullista tulosta mitenkään. Olemme saaneet kovalla työllä aikaan paremman sopimuksen niin teollisuudelle kuin työntekijöille. Olisimme voineet saada aikaan paremman sopimuksen viihteen ja vapaa-ajan aloille, ja olen pahoillani, ettemme tarttuneet tilaisuuteen.

Bushill-Matthews (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan ilmoittaa, mikä ilo minulla on tulla kutsutuksi pitämään puheenvuoro viittä minuuttia vaille puolenyön. Usein mietin - koska tilanne on tavallisesti tämä työlainsäädännössä - että kyseessä on sihteeristön juoni, jolla sihteeristö muistuttaa työaikadirektiiviin liittyneistä hullutuksista, vaikka eihän meille tarvitse muistuttaa, mitä erityisiä hullutuksia tuohon direktiivin liittyi.
Palatakseni tähän asiaan, sovittelujen tuloksena syntynyt teksti on mielestäni huono kompromissi huonosta direktiivistä. Olisi ollut parempi, jos molemmat osapuolet olisivat pitäytyneet alkuperäisissä kannoissaan ja lakiehdotus olisi rauennut. Äänestin totta kai vastaan: minä olin se merkittävä poikkeus, johon kollegani Liz Lynne viittasi. Äänestin samasta syystä vastaan myös sovittelukomiteassa, vaikka onnistuimme laimentamaan monia typerimmistä tarkistuksista sovittelumenettelyn aikana.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa nykyiset melua koskevat säännökset ovat tarkoin harkittuja, joten unionin laajuiset tiukemmat säännökset eivät ole tarpeellisia eivätkä sopivia. Jäsen Hughes mainitsi, kuinka tärkeää on yrityksiin kohdistuvien vaikutusten arviointi, ja kuinka tärkeää on, että arviointi toteutetaan perusteellisesti. Olen samaa mieltä. On merkittävää, ettei ole toteutettu asianmukaista, unionin alueen kattavaa sääntelyn vaikutusten arviointia, jolla määritettäisiin ehdotetun direktiivin kustannukset ja hyödyt. Yhdistyneessä kuningaskunnassa toteutettiin arviointi, jonka mukaan kustannukset peittosivat hyödyt reilusti. Ehkäpä juuri tämän vuoksi unionissa päätettiin jättää arvioinnit väliin. Säädös ei vastaa todellisuutta.
Kaksi viikkoa sitten parlamentissa hyväksyttiin direktiivi, joka koski epätyypillisissä työsuhteissa olevia ja josta aiheutuvat lisäkustannukset ja byrokratia voivat tarkoittaa 160 000 määräaikaisen työsuhteen häviämistä yksin Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Nyt käsittelyssä oleva direktiivi osoittaa, että unioni on työllisyys- ja sosiaalilainsäädännön suhteen edelleen muissa maailmoissa.
Lopuksi haluaisin todeta, että lainsäädännön käsittelyn edistyessä Euroopan parlamentissa Yhdistyneessä kuningaskunnassa on ollut kolme eri ministeriä, mikä ehkä selittää, miksi Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus antoi niin ponnettoman vastauksen. Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolueen vastaus ei ole ponneton: puolustamme maalaisjärkeä ja äänestämme vastaan.

Weiler (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, yllätyin hieman kahdesta edellisestä puheenvuorosta, sillä oletin, että olimme saavuttaneet järkevän kompromissin ensimmäisen käsittelyn ja sovittelumenettelyn välillä ja että olimme parantaneet komission ehdotusta monelta osin. Mielestäni sovittelumenettely sujui nopeasti ja siinä pyrittiin päättäväisesti tuloksiin. Neuvosto toimi rakentavasti, joten minulle jäi pikemminkin vaikutelma, että PPE-DE-ryhmä ja liberaalit olivat lähentyneet hieman kantaamme. Luulin järjen voittaneen.
Olen kuitenkin samaa mieltä edellisten puhujien kanssa siitä, että yksi seikka on huolestuttava: täytäntöönpano jäsenvaltioissa. Se ei kuitenkaan huolestuta teknisten syiden takia, kuten jäsen Bushill-Matthews totesi. Luullakseni on toinen syy, miksi täytäntöönpanosta olisi oltava huolissaan. Kuulin tänään ammattimuusikosta, joka työskentelee maineikkaan saksalaisen orkesterin kanssa ja joka ei suostunut keskustelemaan kanssamme peläten kostoa. Hän olisi kertonut ammattimuusikkona kohtaamistaan ongelmista, mutta hän pelkäsi liikaa. Olen varma, ettei hän ollut ainoa tapaus.
Työntekijöiden suojelu, kuten jäsen Stauner totesi, on perustarve nykyajan työelämässä, ei turhaa ylellisyyttä. Direktiivillä lisättiin muutamia tärkeitä näkökohtia, jotta kaikkien alojen työntekijät musiikista teollisuuteen voivat olla varmoja, että heillä on oikeus saada opastusta ja tietoja riskeistä, joille he altistuvat, ja että työnantajien on ilmoitettava nuo riskit heille. Jäsenvaltioilla on useita vaihtoehtoja, ei ainoastaan passiivinen kuulonsuojaus. Jäsenvaltioissa voidaan myös ottaa käyttöön uusia työskentelymenetelmiä ja kehittää uusia työtehtäviä, joissa melutaso pidetään mahdollisimman alhaisena.

Moraes (PSE).
Arvoisa puhemies, viimeisenä asiasta puhuvana jäsenenä haluaisin toistaa ja korostaa, että direktiivin avulla päästään ajan kuluessa eroon työpaikkamelun aiheuttamista kuulonmenetyksistä sekä niihin liittyvistä vaivoista. Tämä on esittelijän saavutus. Lisäksi oli useita kansallisia kantoja, jotka olivat hyvin hankalia mietinnön laatimisen alkuvaiheessa, kuten muut jäsenet ovat todenneet. Kantoihin uhrattiin valtava määrä työtä. Yhdistyneen kuningaskunnan kannan osalta oli edessä tilanne, jossa useita kysymyksiä oli tasoitettava. Nyt olemme tilanteessa, jossa meidän hallituksemme - olen muuten yllättynyt jäsen Bushill-Matthewsin toteamuksesta: meillä on voinut olla kolme eri ministeriä, jotka ovat ajaneet asiaa, mutta tosiasiassa Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on yksi hallituksista, joita kyseinen terveys- ja turvallisuussäädös kiinnostaa kaikkein eniten. Hallitus uskoo, että aikaan on saatu onnistunut tasapaino parantuneen työntekijöiden suojelun tason sekä kohtuuttoman ja tarpeettoman sääntelyn välillä. Mielestäni on tärkeää olla pilailematta terveys- ja turvallisuussäädösten kanssa nyt, kun valtava määrä työtä on tehty kansallisten kantojen tasoittamiseksi. Kuulimme jäsen Lynnen kertovan paljon vaikutuksista, joita viihdealalla työskenteleviin muusikkoihin kohdistuu. Yhdistyneessä kuningaskunnassa asiaa on pohdittu paljon. Tosiasiassa aloilla oltiin jo tyytyväisiä ratkaisuun, joka olisi ollut paljon vaikeampi direktiivi. Esittelijää on onniteltava saavutetusta edistyksestä. Siksi äänestän puolesta.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Evansin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0387/2002) direktiivistä 86/609 kokeisiin ja muihin tieteellisiin tarkoituksiin käytettävien eläinten suojelusta (2001/2259(INI)).

Evans, Jillian (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, arvioiden mukaan noin 12 miljoonaa selkärankaista eläintä käytetään vuosittain Euroopan unionissa lääkkeiden, rokotteiden, kemikaalien ja muiden tuotteiden kehittämiseen ja testaamiseen. Lisäksi kasvatetaan ja teurastetaan yhdeksän miljoonaa eläintä, jotka ovat vaatimusten nojalla "ylimääräisiä".
Direktiivi 86/609, jolla säädetään eläinten käytöstä kokeissa, pantiin ensimmäisen kerran täytäntöön yli 16 vuotta sitten, minkä jälkeen moni asia on muuttunut. Direktiivin alkuperäisenä tarkoituksena oli välttää kaupan vääristyminen. Euroopan unionilla ei tuolloin ollut nykyistä velvoitettaan huolehtia eläinten hyvinvoinnista maataloutta, tutkimusta, liikennettä tai yhtenäismarkkinoita koskevassa politiikassa.
Nykyisin eläinten hyvinvoinnista käydään laajaa julkista keskustelua, ja mielenkiinto asiaa kohtaan sekä huoli eläinten käytöstä ovat lisääntyneet. Tieteellinen tietämys ja käytäntö ovat edistyneet valtavasti. Tämän vuoksi ja nykyisen direktiivin toiminnassa olevien puutteiden takia sekä komission käynnistettyä vuosien kuluessa useita rikkomusmenettelyjä on selvää, että direktiiviä on tarkistettava kiireellisesti.
Komissio on jo sitoutunut tarkistamaan direktiiviä ensi vuonna. Toivon, että mietinnön keskeiset kohdat ohjaavat komission työtä, sillä asiaan liittyy monia opetuksia. Ensinnäkin tarvitaan Euroopan unionin keskusviranomainen, joka koordinoi jäsenvaltioiden tarkastajien työtä. Jäsenvaltioiden tarkastajilla olisi oltava valtuudet vierailla laitoksissa ja peruuttaa lupia tarpeen vaatiessa. Vuonna 1986 parlamentti kehotti perustamaan pysyvän komitean, jonka tehtävänä olisi valvoa direktiivin täytäntöönpanoa. Komiteaa ei perustettu, mikä on mielestäni osoittautunut virheeksi.
Jäsenvaltioiden välillä on suuria eroja siinä, miten tietoja kerätään ja miten korvaamisen, vähentämisen ja jalostamisen lähestymistapaa sovelletaan. Komissio on esimerkiksi julkaissut jo kaksi tilastosarjaa kokeissa käytettyjen eläinten lukumäärästä ja käytöstä. Tiedot on toimitettava kolmen vuoden välein. Tietojen ei tarvitse olla yksityiskohtaisia, eikä tietojen esittämistä ole standardoitu. Jotkut jäsenvaltiot julkaisevat erittäin yksityiskohtaiset tilastot vuosittain, kun taas toiset julkaisevat nipin napin vähimmäismäärän niin harvoin kuin mahdollista. Näin ollen direktiivin täytäntöönpanon arviointi on ollut hankalaa. Tarvitaan vuosittain julkaistuja standardin mukaisia tietoja.
Vaihtoehtoisten testausmenetelmien käyttö on luonnollisesti keskeistä. Eläinkokeet olisi nähtävä poikkeuksena sääntöön, ei tavallisena tieteellisenä menetelmänä. Vaihtoehtoisten testausmenetelmien kehittely etenee nopeasti. Tähän jäsenvaltioiden olisi keskityttävä ja tämä olisi asetettava etusijalle.
Tältä osin direktiivin 7 artiklan 2 kohdassa säädetään, että eläimiä saisi käyttää kokeissa ainoastaan, jos kokeelle ei ole olemassa tieteellisesti luotettavaa vaihtoehtoa. Kun otetaan huomioon, ettei komissio vaadi tällä hetkellä yksityiskohtaisia tilastotietoja, on mahdotonta valvoa, pannaanko artikla todellisuudessa täytäntöön. Tämän vuoksi mietinnössä suositellaan perustettavaksi Euroopan unionin keskustietokanta, johon sisältyy tietoa kaikista hyväksytyistä, meneillään olevista ja loppuun saatetuista eläinkokeista. Näin voidaan toteuttaa unionin laajuinen tarkastus, jotta varmistetaan, että artikla on pantu täytäntöön ja ettei testauksessa esiinny päällekkäisyyttä.
Vaikka kokeissa käytettyjen eläinten määrä on näyttänyt laskevan, siirtogeenisten eläinten käyttö lisääntyy. Tätä ei voitu arvata ennalta vuonna 1986, kun direktiivi hyväksyttiin. Direktiivin säännökset ovat siirtogeenisten eläinten osalta riittämättömät. Siirtogeeniset eläimet on sisällytettävä direktiiviin.
Lopuksi on todettava, että monet kansalaisjärjestöjen sekä muiden elinten ja järjestöjen valitukset koskevat eläinten yleisestä hoidosta ja säilytyksestä annetun 5 artiklan rikkomista. Ongelma voidaan ratkaista suurimmaksi osaksi unionin laajuisilla vakiomuotoisilla kursseilla, joilla käsitellään eläinten hyvinvointia ja tieteellisten kokeiden etiikkaa.
Mietintöön on jätetty neljä tarkistusta. Haluaisin kiittää kollegojani ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa. Haluaisin kiittää myös jäsen Nisticòa erityisesti siitä, että tämä keskusteli tarkistuksistaan kanssani. Olen pahoillani, etten voi puoltaa tarkistuksia 1 ja 2, sillä ne heikentävät mietintöä huomattavasti asiassa, joka on suuri huolenaihe: kyseessä on kädellisten eläinten käyttö, erityisesti villeinä kiinniotettujen kädellisten käyttö. Puollan tarkistusta 3.
Uskoakseni parlamentissa ja komissiossa ollaan yleisesti yhtä mieltä siitä, että direktiivi 86/609 ei sovellu nykyaikaan eikä ole toimiva ja että tarvitsemme uuden säädöksen. Toivottavasti komissio hyväksyy parlamentin suositukset.

Wallström
Olen tyytyväinen parlamentin laatimaan valiokunta-aloitteiseen mietintöön koe-eläinten suojelemisesta annetusta direktiivistä. Haluaisin kiittää parlamenttia ja jäsen Evansia aloitteesta ja aikaansaannoksesta. Mietintö laadittiin oikeaan aikaan, jotta direktiivin perinpohjainen tarkistustyö pysyy vauhdissaan.
Maaliskuussa 2003 kutsutaan kokoon tekninen asiantuntijatyöryhmä. Kaikkien osapuolten asiantuntijat käsittelevät erityisiä kysymyksiä, myös niitä, jotka on otettu esille mietinnössä. Haluaisin kuitenkin mainita, että aseiden kehittäminen ja testaaminen eläinkokeiden avulla sekä tähän liittyvä kielto, jota mietinnössä ehdotettiin, eivät kuulu yhteisön toimivaltaan.
Mietinnössä otetaan esille useita tapauksia, joissa jäsenvaltiot ovat saattaneet direktiivin puutteellisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä ja joissa direktiiviä on sovellettu käytännössä väärin. Olemme ajaneet näitä asioita aktiivisesti, joten neljä yhdeksästä mietinnössä esitetystä tapauksesta on jo saatu onnistuneesti päätökseen.
Yhteenvetona totean, että mielestäni mietintö on erittäin onnistunut. Siinä tarjotaan keskeiset tekijät direktiivin perinpohjaista tarkistamista varten. Haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää teitä direktiivin muuttamiseen valitun kaksivaiheisen lähestymistavan tukemisesta. Parhaillaan on käynnissä ensimmäinen vaihe, jolloin direktiiviin sisällytään teknisen mukauttamisen menettely. Parlamentti hyväksyi ehdotuksen heinäkuussa 2002 ilman tarkistuksia. Sanamuotoa on kuitenkin välttämätöntä muuttaa äskettäin ilmaantuneiden syiden vuoksi, ja neuvosto hyväksynee asiasta yhteisen kannan. Siksi pyydän teiltä jälleen pikaista hyväksymistä toisen käsittelyn yhteydessä.
Toisessa vaiheessa direktiivi tarkistetaan tietenkin perinpohjin. Haluaisin korostaa jälleen, että mielestäni parlamentin mietintö on hyvin tärkeä. Toivon voivani luottaa siihen, että parlamentti tukee jatkossakin toimia, joilla parannetaan entistä enemmän kokeissa käytettyjen eläinten hyvinvointia Euroopan unionissa.

Nisticò (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti on ilmaissut useaan otteeseen vahvan myötätuntonsa asiaa kohtaan ja ilmoittanut vastustavansa koe-eläinten käyttöä päällekkäisissä kokeissa, joissa toistetaan muissa teknologisesti edistyneissä maissa toteutettuja kokeita, jos on olemassa vaihtoehtoisia, kansainvälisesti hyväksyttyjä menetelmiä ja jos testattavat tuotteet eivät ole aivan välttämättömiä, kuten kosmeettiset valmisteet.
Direktiivillä 86/609 säädetään rajat ja normit, joita yksittäisten Euroopan unionin jäsenvaltioiden on noudatettava, jotta varmistetaan mahdollisimman tehokas eläinten suojelu. Toivon, että rajoja ja normeja sovelletaan kaikkialla Euroopan unionissa. On kuitenkin muistettava, että tieteelliseen tutkimukseen omistautuneet henkilöt ovat ammattitaitoisia ja päteviä, kuten ovat komission tieteelliset neuvojatkin. He ovat näin ollen täysin tietoisia vastuustaan ja suorittavat kokeita, joiden jalona päämääränä on voittaa kuolemaan johtavat sairaudet, joihin ei ole löydetty parannuskeinoa.
Lisäksi on tunnustettava, että tiettyihin tieteellisiin tarkoituksiin on edelleen välttämätöntä käyttää kädellisiä eläimiä. Se on välttämätöntä, kun arvioidaan aids-rokotteiden tehokkuutta ja turvallisuutta - joka vuosi kaksi miljoonaa ihmistä kuolee aidsiin - kun tuotetaan monoklonaalisia vasta-aineita sisältäviä rokotteita esimerkiksi syöpää, tuberkuloosia tai malariaa vastaan tai kun vaihtoehtoisia menetelmiä ei tunneta. Jos tällaisten kokeiden suorittaminen kädellisillä eläimillä kielletään, vaarannetaan lukuisten lasten ja aikuisten elämä, arvoisa komission jäsen, epäämällä näiltä lääkkeet ja rokotteet, jotka ovat olennaisia, jotta nämä pysyvät elossa.
Olen jättänyt kolme tarkistusta. Aion peruuttaa toisen tarkistuksen, mutta jätän tarkistukset 1 ja 3 ennalleen. Tarkistus 1 on minulle erityisen tärkeä, ja siksi toivon, että huomenna järki voittaa tunteen, sillä tarkistus 1 on hyvin tärkeä ihmisten terveyden suojelun kannalta. Jos tarkistusta 1 ei hyväksytä, minun on valitettavasti pakko - kuten olen esittelijälle jo kertonut - pidättyä äänestämästä lopullisessa äänestyksessä.

Lund (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää jäsen Evansia hienosta mietinnöstä sekä komission jäsentä Wallströmiä parlamentin mietinnön myönteisestä vastaanotosta. Mielestäni olimme oikeassa tuodessamme esiin, että jäsenvaltiot ovat panneet vuoden 1986 direktiivin heikosti täytäntöön. Olen myös sitä mieltä, että mietinnössä osoitetaan selvästi tarve tiukentaa nykyisiä säännöksiä. Kannatan täysin, että komissio velvoitetaan jättämään viimeistään ensi vuonna ehdotus tavasta, jolla eläinkokeita säännellään tulevaisuudessa. Eri kysymysten joukossa erityisesti direktiivin soveltaminen kaipaa nähdäkseni tiukempaa otetta. Mielestäni on tärkeää, että eläinkokeet kattavat myös eläinten käytön opetustarkoituksessa. Meidän olisi tarkasteltava lisäksi edellytyksiä, joiden nojalla siirtogeenisiä ja muuntogeenisiä eläimiä käytetään kokeissa. On laadittava selkeät eettiset säännöt.
Olen samoin sitä mieltä, että meidän on erittäin tärkeää saada hyväksyttyjä eläinkokeita koskeva keskustietokanta, johon sisältyvät meneillään olevat ja loppuun saatetut, onnistuneet ja selvästi epäonnistuneet kokeet. Mielestäni on tärkeää, että saamme tällaisen yhdistetyn tietokannan, jotta vältetään toistamasta jo toteutettuja kokeita. Lopuksi haluan ilmoittaa tukevani jäsen Evansin ajatusta, jonka mukaan eläinten säilytysolojen valvontaa olisi tehostettava kenties perustamalla unionin yhteinen keskusviranomainen, joka auttaa varmistamaan, että sääntöjen noudattamista valvotaan. Saanen todeta voivani puoltaa tarkistusta 3. Euroopan sosiaalidemokraattien puolueen ryhmä saa äänestää tarkistuksesta 4 vapaasti omantunnon mukaan. Toisaalta emme voi puoltaa tarkistuksia 1 ja 2. Odotan komissiolta ehdotusta, joka on niiden odotusten mukainen, jotka - jäsen Evansin innoittamana - käyvät ilmi parlamentin mietinnöstä.

Musumeci (UEN).
Arvoisa puhemies, aloitan toteamalla, etten kuulu puoluerajat ylittävään, eläinten oikeuksien puolustajien ääripäähän luontoni enkä vakaumukseni puolesta. En ole koskaan ollut kasvissyöjä, enkä kuulu ihmisiin, jotka haluavat nukkua koiransa kanssa samassa sängyssä. Uskon vankasti, ettei meidän ole pakko rakastaa eläimiä, mutta meillä on velvoite kunnioittaa niitä. Tämä on yksi tapa mitata ihmisten sivistyksen tasoa. Monet jäsenvaltiot eivät kiinnitä lähes lainkaan huomiota siihen, että kokeisiin käytetyistä eläimistä annettu direktiivi 86/609 olisi pantava asianmukaisesti täytäntöön ja että direktiivissä on hirveitä puutteita. Ne huomasivat vasta myöhään, että direktiiviä on ajantasaistettava. Tämä kielii ainakin kahdesta asiasta: eläinten hyvinvointi on ensinnäkin tabu, josta ei puhuta hyvinvoivassa ja vauraassa Euroopassa. Toiseksi kansainväliset taloudenalan painostusryhmät onnistuvat edelleen estämään vapaan poliittisen keskustelun tietyistä aiheista.
Myönnettäköön, että tieteen edistymiseen kuuluvat eläinkokeet, mikä ei kuitenkaan tarkoita, että jäsenvaltioiden annettaisiin pitää pilkkanaan ja rikkoa normeja toistuvasti sekä aiheuttaa koe-eläimille turhaa kärsimystä. Euroopan komission onkin nopeutettava alalla toteuttamaansa uudistusprosessia ja tehostettava normeja rikkovien jäsenvaltioiden valvontaa ja seurantaa. Parlamentin on koottava rohkeutensa ja unohdettava jännitteet järjen ja tunteen välillä, kun päätöslauselma on edessä. On nostettava aseet ja käynnistettävä taistelu ideologian tasolla ihmiskunnan itsekkyyttä ja pahuutta vastaan tieteellistä tutkimusta vaarantamatta sekä täytettävä kiistämätön velvoite kunnioittaa puolustuskyvyttömiä eläimiä.

Flemming (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, on myöhä, joten puhun lyhyesti. Olen ilahtunut tästä mietinnöstä. Kiitokset komission jäsenelle äskeisistä sanoista. Olen ilahtunut siitä, että kaikki ympäristöasioiden valiokunnan jäsenet hyväksyivät ehdottamani tarkistukset. Kiitokset myös ystävälleni jäsen Nisticòlle, vaikka emme olekaan samaa mieltä yhdestä kysymyksestä. Mielestäni on moraalisesti tuomittavaa käyttää kokeisiin villeinä kiinniotettuja kädellisiä eläimiä. Jos emme pärjää ilman kädellisiä eläimiä, niitä on kasvatettava.
Tulen maasta, jossa ei enää rohjeta pitää kädellisiä eläimiä eläintarhassa, ei edes Schönbrunnerin eläintarhassa, joka on maailman vanhin ja kaunein eläintarha. Viimeksi kun eräs lääkeyhtiö julkesi tuoda Itävaltaan kaksi simpanssia Afrikasta, simpanssit pelastettiin. Ne elävät nyt eläinten turvakodissa Wienissä. Niiden nimet ovat Liesl ja Hiasl, ja yleisö rakastaa niitä. Kuten eräs maineikas englantilainen asianajaja kerran totesi: "Sitä ei kysy itseltään, osaavatko eläimet ajatella, osaavatko eläimet puhua. Ei, sitä kysyy, osaavatko ne kärsiä." Varmasti ne osaavat.

Whitehead (PSE).
Arvoisa puhemies, on aina miellyttävää kuunnella, kun asiaansa sitoutunut esittelijä ja asiaansa sitoutunut komission jäsen puhuvat yhteisistä huolenaiheistaan. Näin koko keskustelusta muodostuu tietenkin lyhyempi, koska kyseessä ei ole kuulustelu.
Haluan todeta kaksi asiaa. Ensinnäkin on ainutlaatuista, ettei vuonna 1986 voimaan astunutta direktiiviä ole pantu asianmukaisesti täytäntöön muutamissa jäsenvaltioissa. Jos jäsen Evansin laatimalla mietinnöllä ei ole muuta virkaa, ainakin sen myötä olemme kiinnittäneet huomiota täytäntöönpanon nopeuttamiseen, koska täytäntöönpano on menettelyjen yleisen uudistamisen ytimessä: päivän polttava kysymys on, miten täytäntöönpano toteutetaan, ei niinkään mitä uudistuksia tehdään.
Olen jäsen Nisticòn tarkistuksista samaa mieltä kuin jäsen Lund. Totean kaikella kunnioituksella, etten usko voivani puoltaa tarkistusta 1 tai tarkistusta 2, jonka Nisticò on perunut. Syynä on yksinkertaisesti se, että tarkistuksessa aliarvioidaan villeinä kiinniotettuja eläimiä. Ikään kuin ne olisivat halpaa tavaraa, jota voidaan vain hankkia, samalla kun kaikki huolemme kiinnittyy eläintarhassa kasvatettuihin eläimiin ja laboratorioiden sisuksiin. Mielestäni meidän on tarkasteltava direktiiviä erittäin huolellisesti siltä kannalta, miten eläinkokeiden käyttö tarkalleen ottaen kehittyy tulevaisuudessa. Jäsen Evans esitteli näppärästi kolmiosaisen lähestymistavan: korvataan, vähennetään ja supistetaan. Lisäisin luetteloon harkitsemisen - olisi harkittava ennen jokaisen kokeen toteuttamista. Miksi koe tehdään? Onko koe päällekkäinen? Mitkä ovat tulokset? Päivä tulee olemaan hyvä sekä parlamentille että kyseessä oleville eläimille, jos voimme tehdä tämän.

Costa, Raffaele (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, illan aikana aiheesta on sanottu paljon. Jokainen puhuja on selvittänyt kantansa rauhallisesti ja päättäväisesti. En edes halua käyttää kaikkea minulle varattua aikaa, sillä pelkään toistavani saman, mitä on jo sanottu.
Direktiivillä 86/609 asetettiin säännökset, jotka vastasivat senaikaisia - vielä melko rajoittuneita - käsityksiä. Yli 15 vuotta on kulunut direktiivin antamisesta, ja tuona aikana direktiivillä ei nähdäkseni ole ollut lähes minkäänlaista vaikutusta, sillä päivittäin kuulemme uutisia eläinten kohtelusta kaltoin sekä lainvastaisesta käytöksestä sen sijaan, että kerrottaisiin direktiivin mukaisesta edistymisestä. Jäsenvaltiot ovat laiminlyöneet laajalti direktiivin noudattamisen. Koko yhteiskunta - ihmiskunta ja tietenkin myös eläinkunta - on tuntenut jäävänsä ilman suojelua. Mietintöön sisältyy useita hyvin yksityiskohtaisia esimerkkejä suurten jäsenvaltioiden - Itävallan, Belgian, Ranskan, Irlannin, Luxemburgin, Alankomaiden, Portugalin, Espanjan ja Yhdistyneen kuningaskunnan - käytöksestä. Kaikki ovat käyttäytyneet eri tavoin, mutta joka tapauksessa siten, että on perusteltua väittää, että lähes kaikki jäsenvaltiot ovat jo pitkään jättäneet noudattamatta direktiiviä. Laiminlyönnillä on erilaiset muodot, mutta kyseessä on silti laiminlyönti. Muutamat Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat välttäneet kritiikin, mikä voi hyvinkin johtua siitä, etteivät ne olleet vielä tuohon aikaan Euroopan unionin jäseniä, joten niitä ei ole arvioitu.
Mielestäni täytäntöönpanosta on saatava vakuudet. Mietinnön ehdotukset ovat varmasti kunnollisia, ja komission jäsenen antamat suositukset ovat varmasti kunnollisia - vaikka minusta tuntuu, että komission jäsen on hieman liian optimistinen. Lainsäädäntö on kuitenkin tärkeää panna täytäntöön, joten tarvitaan tarkastajia ja valvontaa. On yritettävä kaikin mahdollisin keinoin varmistaa, että direktiiviä noudatetaan, jopa ennen kuin direktiiviä aletaan tarkistaa.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan myöhemmin aamupäivällä klo 11.00.

