Säästöjen tuottamien korkotulojen verotus - Yhteinen alv-järjestelmä maahantuontiin ja muihin rajatylittäviin operaatioihin liittyvien veropetosten osalta (keskustelu) 
Puhemies
(ES) Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Benoît Hamonin talous- ja raha-asioiden valiokunnan puolesta laatima mietintö ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi säästöjen tuottamien korkotulojen verotuksesta annetun direktiivin 2003/48/EY muuttamisesta - C6-0464/2008 -
Cornelis Visserin talous- ja raha-asioiden valiokunnan puolesta laatima mietintö ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112/EY muuttamisesta maahantuontiin ja muihin rajatylittäviin liiketoimiin liittyvien veropetosten torjumiseksi - C6-0039/2009 -.
Benoît Hamon
esittelijä. - (FR) Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin kiittää varjoesittelijöitä, jotka ovat myötävaikuttaneet tämän mietinnön hyväksymiseen talous- ja raha-asioiden valiokunnassa, erityisesti Sirpa Pietikäistä ja Bilyana Ilieva Raevaa, sekä onnitella Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän ja Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän koordinaattoreita, Jean-Paul Gauzèsia ja Wolf Klinziä, joilla oli merkittävä rooli sen varmistamisessa että tämä mietintö, josta huomenna täysistunnossa äänestämme, hyväksyttiin talous- ja raha-asioiden valiokunnassa.
Tiedätte, että G20-kokouksen päättyessä jotkut EU:n - asemassaan näkyvät - valtionpäämiehet julistivat voiton ilmoittamalla tiedotuksissaan, että pankkisalaisuuden aika on ohi.
Nämä äänekkäät lausunnot sivuuttaen, Euroopan parlamentti on nyt päättänyt tehdä käytännön työn - mihin suhtaudun myönteisesti - ja on kiinnostunut ei niinkään tiedotuksesta vaan toimista, joilla se voi tehokkaasti torjua veropetoksia, joiden arvioidaan olevan 200 miljardia euroa vuodessa. Tätä 200 miljardia euroa tulisi verrata Euroopan maiden kriisistä selviämiseksi laadittujen elvytyssuunnitelmien määriin, sitä tulisi verrata Euroopan unionin budjettiin ja sitä tulisi myös verrata Euroopan maiden budjettialijäämien tasoihin. Euroopan veronmaksajat ovat nyt täysin oikeutettuja pyytämään Euroopan pankkisektoria, ja täten Eurooppalaisia pankkeja, tekemään tarvittavat toimenpiteet, jotta jäsenvaltioiden veroviranomaisten on mahdollista saada takaisin osa veron kiertämisen tai veropetosten vuoksi menettämästään verotulosta.
Olemme tehneet rakentavaa työtä ja uskon, että olemme välttäneet määräilyyn tai molemminpuoliseen syyttelyyn turvautumisen. Olemme edistyneet kolmella rintamalla ja kannatan Euroopan komission tekstiluonnosta ja komission jäsen Kovácsin, joka oli kiistattomasti menossa oikeaan suuntaan, ympärillä tehtyä työtä. Olemme parhaamme mukaan yrittäneet parantaa komission tekstiä kolmella tavalla käyttäen mittapuunamme sitä, mitä Euroopan veronmaksajat kertovat meille.
Päätimme, että direktiivin soveltamisalaan nähden teksti oli hieman liian varovainen sekä oikeudellisen rakenteensa että säästämistuotteiden määritelmien osalta. Tiedämme että rahoitusjärjestelmillä on mainittavaa mielikuvitusta kehitettäessä uusia rahoitustuotteita, joilla jotkut ihmiset voivat välttää verotusta. Tämän vuoksi parlamentti ja komissio ehdottavat komiteamenettelyn käyttöönottoa, jossa säästämistuotteiden määritelmä mukautetaan vallitsevan rahoitusjärjestelmän nykytodellisuuteen.
Kuitenkin tässä asiassa useat tuotteet ovat tällä hetkellä soveltamisalan ulkopuolella ja mielestämme ne tulisi sisällyttää siihen niin pian kuin mahdollista. Tämä koskee erityisesti tietynlaisia eläkejärjestelyjä, jotka toimivat pääomittamisen kautta ja yleisemmin olemme sitä mieltä, että ehdotus sisällyttää tuotteet, jotka takaavat 95 prosenttia sijoituksesta ei tarjoa riittäviä takeita.
Tämän vuoksi 90 prosentin raja on mielestämme kohtuullisempi. Kyseiset tarkistukset esitetään huomenna täysistunnossa. Nähtäväksi jää hyväksytäänkö ne. Olen pahoillani ettemme ole löytäneet kysymykseen kompromissiratkaisua komissiossa ja toivon, että pääkäsittelyssä annetaan vahva signaali määrittelemällä säästämistuotteet tuotteiksi, jotka takaavat 90 prosenttia pääomasta eikä ainoastaan 95 prosentin tuotteita kuten komissio ehdottaa.
Direktiivin soveltamisalan laajentamisesta olimme kuitenkin laajalti yksimielisiä, etenkin liitteiden I ja III sanamuodon osalta. Mietintö vahvistaa liitettä I huomattavasti, sillä olemme laatimassa erittäin kattavaa listaa veroparatiiseista mitään oikeudenkäyttöaluetta unohtamatta, ja toisin kuin G20-lista, tämä lista sisältää Delawaren ja Nevadan osavaltiot. Olemme komissiota laajemmin määritelleet ne oikeudelliset rakenteet, joiden olemassaoloa tai verotuksellista avoimuutta oikeudenkäyttöalueiden on kyettävä osoittamaan. Uskon, että tämä näyttötaakan kääntäminen päinvastaiseksi on tehokkaampaa kuin veronkiertoa vastaan taistelu.
Kuitenkin, tämän tekstin suurin heikkous - ja päätän puheenvuoroni tähän - liittyy kolmelle jäsenvaltiolle myönnettyyn siirtymäkauteen: Belgia, Itävalta ja Luxemburg. Vaikka Belgia on ilmoittanut hylkäävänsä lähdeverojärjestelmän, toivon, että automaattinen tietojenvaihtojärjestelmä laajenee, ja jotta tämä voisi tapahtua, haluaisin että siirtymäkauden päättymisaika määritetään. Tästä syystä, vaikka olemme hyväksyneet periaatteen tutkimuksesta, jolla arvioidaan eri lähdevero- ja tietojenvaihtojärjestelmien etuja vuonna 2011, kun direktiiviä tarkistetaan, toivomme, että 2014 määritetään siirtymäkauden päättymisajaksi. Haluan todeta, että olemme pyrkineet työskentelemään avoimuuden hengessä ja parantaaksemme avoimuutta hetkellä, jolloin Euroopan veromaksajien edellytetään osallistuvan erityisesti Euroopan pankkitoiminnan auttamiseen.
Cornelis Visser
esittelijä. - (NL) Aloitan kiittämällä varjoesittelijöitä hyvästä yhteistyöstä.
Haluan asettaa asiat oikeaan asiayhteyteen. Petosten torjuntaa, vaikkakin suurelta osin jäsenvaltioiden vastuulla, ei voida hoitaa ainoastaan kansallisella tasolla. Euroopan unionin on otettava tämä ensisijaiseksi tavoitteeksi ja meidän on varmistettava, että jäsenvaltioiden ja Euroopan komission välillä vallitsee läheinen yhteistyö. Ottaen huomioon, että arvonlisäverouudistus on siirretty väliaikaisesti taka-alalle, komissio on keskittynyt niin sanottuun klassiseen toimenpiteeseen, mikä tarkoittaa muutoksia arvonlisäveroa koskevaan lainsäädäntöön, joilla esitetään teknisiä parannuksia mutta ne eivät perustavalla tavalla muuta olemassa olevaa järjestelmää.
Kannatan komission jäsen Kovácsin aloitetta, koska se on oikeansuuntainen. Hallitukselle aiheutuneiden kulujen lisäksi veropetos ensisijaisesti aiheuttaa oikeudenmukaisen ja avoimen verotuksen periaatteen rikkomisen ja se voi johtaa kilpailun vääristymiseen, mikäli toinen yritys laskuttaa arvonlisäveroa ja toinen ei. Tämä vaikuttaa sisämarkkinoiden toimintaan sillä rehelliset yritykset joutuvat epäedulliseen kilpailuasemaan veropetosten takia. Toivotan lämpimästi tervetulleeksi komission toimet pyrkiä puuttumaan arvonlisäverojärjestelmän tietoiseen väärinkäyttöön rikollisryhmien toimesta, jotka pyrkivät hyötymään järjestelmän puutteista.
Arvonlisävero ei ole ainoastaan tärkeä tulonlähde jäsenvaltioille, mutta myös EU:lle. Euroopan unioni saa noin 20 miljardia euroa arvonlisäverotuloa. Arvonlisäveropetosten määräksi Euroopassa on arvioitu 100 miljardia euroa vuosittain. Tämä tarkoittaa sitä summaa, mitä maahantuojat eivät ole maksaneet rajalla. Se on syy ottaa kiinni petokseen syyllistyneet maahantuojat ja viejät.
Euroopan komissio esittää kuitenkin merkittävää muutosta, jossa vilpittömässä mielessä toimineet tavarantoimittajat olisivat yhteisvastuussa petokseen syyllistyneisiin maahantuojiin kanssa. Olen siitä syystä yrittänyt lisätä vilpittömässä mielessä toimivien viejien oikeusturvaa. Toisin sanoen, yritysten ei tulisi olla vastuussa jäsenvaltioiden välisen hallinnollisen yhteistyön puutteista. Mikäli jäsenvaltioille yksinkertaisesti annetaan lisää toimivaltaa asettaa viejiä syytteeseen yli rajojen, tämä ei juurikaan kannusta jäsenvaltioita parantamaan hallinnollista yhteistyötään.
Pyrimme muutoksillamme estämään rehellisten viejien tarpeettoman rankaisemisen. Tästä syystä rehellistä viejää on varoitettava kaksi kuukautta ennen varsinaista rangaistusta niin että hänellä on mahdollisuus todistaa toimineensa vilpittömässä mielessä. Yhteydenoton on näissä asioissa tapahduttava viejän oman verotoimiston kautta, eikä tuojavaltion.
Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä puoltaa korkeinta viiden vuoden palautusaikaa. En ole samaa mieltä asiasta. Kansallisella tasolla arvonlisäveron vastuuaikoja ei ole yhtenäistetty. Esimerkiksi Belgiassa se on kolme vuotta todistettavissa olevat petostapaukset pois luettuina. Pidempi arvonlisäveron yhteisvastuuaika rajat ylittävässä kaupankäynnissä ei ole toivottavaa, koska yritysten hallinnollisen taakan selkeästi kasvaessa kaupankäynti tulee erittäin kalliiksi, mikä ei todellakaan ole toivottavaa tämänhetkisessä kriisissä.
Lisäksi yritysten on vuodesta 2010 alkaen toimitettava kuukausittainen yhteenveto EU:n sisällä tapahtuvasta rajatylittävästä kaupasta, minkä seurauksena veroviranomaiset saavat automaattisesti tarvitsemansa tiedot yhteisön sisällä tapahtuvien liiketoimien tarkastamista varten. Veroviranomaisten on käytettävä näitä tietoja tarkoituksenmukaisesti ja kohdennetusti.
Miksi heille tulisi antaa viisi vuotta aikaa ennen tarkastusten suorittamista, kun he jo saavat tiedot kuukausittain? Pahoin pelkään, että pitkähkö viiden vuoden vaadeaika johtaa siihen, että veroviranomaiset toimivat myöhään ja petoksentekijät ovat jo kadonneet. Tämän seurauksena palautusvaatimukset mahdollisesti esitetään vilpittömässä mielessä toimineille yrityksille.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni toteamalla, että petokseen syyllistyneiden maahantuojien kanssa on toimittava nopeasti. Rehellisen viejän oman verohallinnon tulisi lähestyä häntä ilmoitettuaan asiasta kaksi kuukautta etukäteen ja korkeintaan kahden vuoden aikana, sillä tämä ajanjakso rajoittaa, niin pitkälle kuin mahdollista, rehellisille yrityksille aiheutuvia hallinnollisia rasitteita.
László Kovács
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, globalisoituneessa maailmassa, missä veronkiertäjät ja veropetoksen tekijät käyttävät kansallisten verohallintojen rajoitettua toimivaltaa hyväkseen, tehokas yhteistyö ja keskinäinen avunanto verohallintojen välillä on ehdottoman tärkeää veropetoksia ja veronkiertoa vastaan taisteltaessa. Parannetut säännöt ja avoimuuden lisääminen ovat ratkaisevan tärkeitä.
Tätä on viime aikoina korostettu G20-maiden huippukokouksessa Lontoossa ja se on vielä asiaankuuluvampaa sisämarkkinoilla finanssikriisin keskellä ja Euroopan unionin kalapolitiikan kiristämisessä. Edellä esitetyn perusteella keskustelen tänä iltana mielelläni kahdesta ehdotuksesta, jotka molemmat pyrkivät taistelemaan veropetoksia ja veronkiertoa vastaan kahdella eri veroalueella.
Ehdotettu säästökorkodirektiivin tarkistus pyrkii tukkimaan porsaanreikiä ja paremmin estämään veronkiertoa. Olen hyvin tyytyväinen ehdotuksen saamaan rakentavaan ja kannustavaan suhtautumistapaan Hamonin mietinnössä ja Siitosen lausunnossa.
Olen tietoinen siitä, että kiistanalaisin kohta komiteakeskusteluissa on ollut tarkistus 20, jolla määrättäisiin siirtymäkauden päättyminen minkä aikana kolme jäsenvaltiota saa kerätä lähdeveroa automaattisen tietojenvaihdon sijasta. Astrid Lullingin vastakkainen aloite, jota Othmar Karas kannattaa, tarkistuksessa 28, jossa näillä kolmella jäsenvaltiolla on mahdollisuus jatkaa lähdeveron keräämistä ja pysyvästi olla osallistumatta automaattiseen tietojenvaihtoon.
Tahdon muistuttaa, että säästökorkodirektiivin perimmäinen tarkoitus on tietojen vaihto niin laaja-alaisesti kuin mahdollista ja tämä on ainoa kohtuullinen keino mahdollistaa se, että veronmaksajan asuinvaltio soveltaa omia verosääntöjään rajat ylittävään säästöjen tuottamaan korkotuloon. Tämä on täysin yhdenmukaista viimeaikaisen kansainvälisen kehityksen kanssa, kuten G20-maiden tekemät päätelmät, joissa kannatetaan avoimuutta ja verohallintojen välisen tietojenvaihtoon perustuvan yhteistyön vahvistamista. Näin ollen voin vakuuttaa, että komissio ei suhtaudu kielteisesti tarkistukseen 20 hylätessään tarkistuksen 28 sen ollessa direktiivin tavoitteiden vastainen.
Olemme kuitenkin sitä mieltä, että siirtymäkauden päättymisajan määrääminen on tässä vaiheessa ennenaikaista ja se voisi estää tarkistusehdotuksen välttämättömän nopean hyväksynnän neuvostossa. Olisi tarpeen arvioida milloin ja miten poliittiset sitoumukset yhteistyön tiivistämiseksi, joihin useat hallintoalueet ovat osallistuneet, voidaan todella panna täytäntöön. Komissio ei kaikesta huolimatta tule vastustamaan direktiivin vastaavien säännösten vahvistamista, joista voitaisiin yksimielisesti päättää neuvostossa.
Tarkistuksessa 22 komissiota pyydetään laatimaan vuoden 2010 loppuun mennessä vertaileva tutkimus, jossa tutkitaan tietojenvaihtojärjestelmän ja lähdeverojärjestelmän etuja ja haittoja. Tutkimuksen laatimisen määräaika ei kuitenkaan vaikuta realistiselta: kaikkien jäsenvaltioiden olisi myös toimitettava komissiolle, tästä vuodesta eteenpäin, tilaston osia, joiden toimittaminen on neuvoston toukokuun 2008 päätelmissä ja tarkistusehdotuksen liitteen V mukaan määrätty niille vapaaehtoiseksi.
Mitä tulee muihin teknisluonteisiin tarkistuksiin, joiden tarkoituksena on laajentaa tietyn säännöksen soveltamisalaa, kuten tarkistuksessa 17 vakuutuksesta, tai rajoittaa taloudellisten toimijoiden hallinnollisia rasitteita, komissio on sitä mieltä, että sen ehdotus on jo seurausta tasapainosta direktiivin tehokkuuden parantamisen ja ylimääräisten hallinnollisten rasitteiden rajoittamisen välillä.
Ehdotetut tarkistukset voivat vaikuttaa tähän tasapainoon kielteisesti. Ne voivat lisätä hallinnollisia rasituksia kohtuuttomasti - tämä on tilanne etenkin soveltamisalan laajentamistarkistusten osalta - tai vaikuttaa kielteisesti säännösten tehokkuuteen.
Vaikka komissio kannattaa parlamentin rakentavaa näkökantaa, se ei silti voi hyväksyä osaa tarkistuksista niiden nykyisessä muodossa. Komissio kuitenkin puolustaa useiden näiden tarkistusten henkeä neuvoston keskusteluissa eikä virallisesti muuta ehdotusta.
Seuraavaksi siirrytään arvonlisäveropetoksien arkaluontoiseen aiheeseen, haluan palauttaa mieliinne, että Ecofin-neuvoston kokouksessa 4. joulukuuta 2007 neuvosto ehdotti komissiota nopeuttamaan sen perinteisiin toimenpiteisiin perustuvaa arvonlisäveropetosten vastaista työtä. Ecofin-neuvosto myös ehdotti komissiota esittämään lainsäädäntöehdotuksia nykyisen lainsäädännön puutteiden korjaamiseksi.
Näin ollen komissio esitti joulukuussa 2008 tiedonannon koordinoidusta strategiasta parantaa arvonlisäveropetosten vastaista taistelua Euroopan unionissa. Tiedonannossa määritellään toimenpiteitä, joista komissio aikoo lyhyellä aikavälillä esittää lainsäädäntöehdotuksia. Tämä ehdotus on yksi tiedonannossa julkaistuista ensimmäisistä ehdotuksista.
Ehdotus mahdollistaa sen, että jäsenvaltiot voivat paremmin taistella arvonlisäveropetoksia vastaan kahdella tavalla. Ensinnäkin, antamalla lisäselvityksiä ehdoista, joilla tietyt tuontitavarat on vapautettu arvonlisäverosta ja toiseksi luomalla oikeusperustan, joka mahdollistaa rajat ylittävän yhteisvastuun elinkeinonharjoittajille, jotka eivät täytä raportointivelvollisuuksiaan.
Haluan kiittää parlamenttia, ja etenkin esittelijää, Cornelis Visseriä, ehdotuksen käsittelystä näin lyhyessä ajassa ja rakentavasta mietinnöstä. Sallinette minun kuitenkin kommentoida muutamaa seikkaa.
Mietinnön tarkistukset 2 ja 4 edellyttävät, että komissio toimittaa uuden rajat ylittävän yhteisvastuuehdon toimivuuden arvioinnin. Valitettavasti komissiolla ei ole tätä tietoa, koska verojen arviointi ja niiden kerääminen kuuluvat kansalliseen toimivaltaan. Jos taloudelliset toimijat vielä valittavat komissiolle siitä, että kansalliset verohallinnot väärinkäyttävät säännöstä tai että se johtaa epäoikeutettuihin tuloksiin, se kantaa vastuunsa yhteisön lainsäädännön valvojana ja ryhtyy tarvittaviin toimenpiteisiin. Toimenpiteisiin kuuluu tarpeen mukaan myös säännöksen tarkistusehdotuksen esittäminen.
Tarkistukset 3 ja 5 ovat vastoin jäsenvaltioiden toimivallanjakoa yhteisön arvonlisäverojärjestelmän yleisessä toiminnassa. Järjestelmä perustuu tietyssä jäsenvaltiossa tapahtuvaan verotettavaan tapahtumaan ja johtaa arvonlisäverovelkaan ja -velvollisuuteen kyseisessä jäsenvaltiossa. Jäsenvaltio, jolle arvonlisävero tulee maksaa, päättää menettelyn, jota noudatetaan arvonlisäveron perimisessä myös sijoittautumattomilta elinkeinonharjoittajilta.
Tämän vuoksi elinkeinonharjoittajan, joka ei ole täyttänyt raportointivelvollisuuttaan jäsenvaltiossaan, on perusteltava vajavuudet sen jäsenvaltion verohallinnolle, mille arvonlisävero tulee maksaa eikä oman jäsenvaltionsa verohallinnolle. Jälkimmäinen puuttuu asiaan ainoastaan ensimmäisen jäsenvaltion pyynnöstä lisätietojen saamiseksi tai veronkantoprosessissa.
Eva-Riitta Siitonen
oikeudellisten asioiden valiokunnan lausunnon valmistelija. - (FI) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tuen talous- ja raha-asioiden valiokunnassa saavutettua kompromissia. Hamonin mietintö säästökorkodirektiiveistä on hyvä ja tasapainoinen. Se puuttuu veronkierron estämiseen sekä avoimuuden lisäämiseen.
Parlamentin on oltava tiukkana tässä asiassa, ja meidän on yhdenmukaistettava esimerkiksi säästöistä saatavien korkotulojen verotusjärjestelmät. Meidän on saatava viimeisetkin jäsenvaltiot tietojenvaihtojärjestelmän piiriin. Liian tiukka pankkisalaisuus on avattava, jotta voimme taistella veroparatiiseja vastaan. Myös G20-kokouksessa veroparatiisien purkaminen asetettiin yhdeksi keskeisimmistä tavoitteista.
Parlamentin täytyy toimia esimerkkinä, jotta selviämme rahoituskriisistä ja saavutamme kansalaisten luottamuksen uudelleen. Avoimuus pankkisektorilla on varmistettava, ja se on mahdollista vain tietojen vaihdon myötä.
Astrid Lulling
Arvoisa puhemies, keskustelut säästöjen tuottamien korkotulojen verotusjärjestelmän ympärillä ovat muuttuneet häiritsevän kiihkeiksi. En epäröi puolustaa näkökantaa, mikä tuntuu olevan vähemmistön näkemys asiassa, mutta nähtäväksi jää mitä tapahtuu huomenna, siitä huolimatta, että esittelijämme ja komission jäsen eivät erota lampaita vuohista.
Palatkaamme ongelman ytimeen. Säästökorkodirektiivi tuli voimaan vuonna 2005 tavoitteenaan ulkomailla asuvien pääomatulojen verotus. Tähän liittyy kaksi järjestelmää: veroviranomaisten välinen tietojenvaihto ja lähdevero.
Mitä olemme saaneet selville usean vuoden toiminnan jälkeen? Viralliset ja epäviralliset tutkimukset osoittavat, että tietojenvaihto ei todellakaan toimi, koska se on monimutkaista, raskasta ja kallista. Toisaalta lähdeverolla on monia hyviä puolia.
Mitä tästä päättelemme, etenkin esittelijämme ja komission jäsen? Sen että järjestelmä ei toimi eikä takaa, että maksettavan veron maksaminen tulee pakolliseksi. Tätä voi olla vaikea ymmärtää.
Asiasta ei puutu kiehtovuutta, sillä on myös huomattava, että lähdeverojärjestelmä saavuttaa jatkuvasti enemmän suosiota jäsenvaltioiden keskuudessa - 19 valtiota 27:stä soveltaa sitä yleisesti tyydyttävällä tavalla. Kuitenkin se, mikä toimii kotimaassa, ei olekaan hyväksyttävää rajan toisella puolella.
Tämä logiikka johtaa sen paljastamiseen, mitä olemme rakentaneet vuosikymmeniä, eli rahoituspalveluiden yhteismarkkinoita. Yhteisön säännöstön vapaa pääoman liikkuminen myös kyseenalaistetaan, kun niin sanotut suuret valtiot ajavat asukkaidensa pääoman palauttamista.
Mikä tahansa lyönti voidaan kuitenkin iskeä taistelussa tätä uutta pankkisalaisuuden hirviötä vastaan. Totean kollegoilleni, jotka taistelevat tätä niin kutsuttua hirviötä, joka on vastuussa kaikesta pahasta, vastaan: olette valinneet väärän kohteen sekoittamalla tämän direktiivin puitteissa olevia asioita ja ennen kaikkea petätte itseänne.
Lopuksi, arvoisa puhemies, toivon, että useat kollegoistani kuuntelevat järjen ääntä ja äänestävät ryhmäni esittämän tarkistuksen 28 puolesta, mikä johtaa siihen, että jäsenvaltiot voivat vapaasti valita lähdeveron ja tietojen vaihdon välillä.
Kristian Vigenin
PSE-ryhmän puolesta. - (BG) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen pahoillani, että Cornelis Visser ei jäänyt kuuntelemaan keskustelua loppuun asti tästä aiheesta, mutta aloitan toteamalla, että me kannatamme komission tämän suuntaisia ehdotuksia. Arvonlisäveron täydellinen uudistus toimisi paljon paremmin, mutta koska se ei ole nyt mahdollista, ehdotuksenne varmaankin ratkaisee joitain jäsenvaltioiden kohtaamia ongelmia niiden pyrkiessä estämään arvonlisäveropetosten leviäminen.
Etenkin kriisin yhteydessä on ensiarvoisen tärkeää taata arvonlisäverotulo sillä tällä hetkellä jäsenvaltiot ovat sijoittamassa miljardeja talouden tukemiseen. Tämän vuoksi parlamentin tulisi kannattaa jokaista tilaisuutta, jossa voidaan pienentää petoksen mahdollisuutta.
Haluan myös todeta, että kaiken kaikkiaan me kannatamme Visserin talous- ja raha-asioiden valiokunnan puolesta laatimia ehdotuksia. Ne herättävät ehkä hieman enemmän luottamusta liike-elämässä komission alkuperäisiin ehdotuksiin verrattuna. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että 1 artiklan c kohdassa tehty ehdotus siitä, että tavaroiden toimituksen ja vastaanoton kuittaamisen välinen ajanjakso, johon viitataan toisessa alakohdassa ja jonka tulisi olla kaksi vuotta, on melko lyhyt ja mielestämme lisää mahdollisuuksia rajoittaa Euroopan komission ehdotuksen soveltamisalaa ja tuloksia.
Tämän vuoksi PSE-ryhmä ehdottaa kyseisen ajanjakson kestoksi 5 vuotta, minkä uskomme olevan riittävän lyhyt liike-elämän tarpeisiin, mutta myös riittävän pitkä, jotta verohallinto ehtii hoitaa tehtävänsä. Lisäksi c kohdan käyttöönotto ei liity ehdotuksiin, jotka koskevat voimaantuloaikaa tai -tapaa, joiden uskomme aiheuttavan lisää ongelmia jäsenvaltioille.
Toivomme, että ehdotusta kannatetaan, ja että se johtaisi toivottuihin tuloksiin.
Bilyana Ilieva Raevа
Arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, talous- ja rahoituskriisin vallitessa, meidän on tuettava Euroopan unionia sen pyrkimyksissä saavuttaa tehokkaammin toimiva ja tuloksellisempi verojärjestelmä.
Komission ehdotus tarkistaa säästökorkodirektiiviä muissa jäsenvaltioissa antaa mahdollisuuden parantaa olemassa olevaa järjestelmää. Euroopan parlamentin talous- ja raha-asioiden valiokunnassa istuvat jäsenet kannattavat sen soveltamisen laajentamista uusiin rahoitusinstrumentteihin ja uusille maantieteellisille alueille. Euroopan liberaalidemokraatit ehdottivat alueiden lisäämistä, joissa on erityisen kevyesti säännelty verotusjärjestelmä, kuten Delawaren ja Nevadan osavaltiot Yhdysvalloissa sekä vakuutuksen jäsenvaltioiden tasa-arvoisesta kohtelusta ja direktiivin täytäntöönpanoon liittyvien hallinnollisten rasitteiden vähentämisestä.
Arvoisa komission jäsen, peruskeskustelu on kuitenkin tulisiko lähdeverojärjestelmä poistaa ja korvata automaattisella tietojen vaihdolla. Liberaalisesta näkökulmasta kysymys on miten kasvava verovarojen periminen järjestetään ja miten ainoastaan tietojenvaihdon täytäntöönpano ei johda verovilpin estämiseen - tosiseikka, minkä tehdyt tutkimukset vahvistavat - tai lisääntyneeseen verovarojen perintään, vaan ainoastaan poistaa joiltain jäsenvaltioilta niiden kilpailuedun. Lähdevero ei ole ainoastaan tehokkaampaa vaan sen perintä on myös avoimempaa.
Uskon vakaasti, että jäsenvaltioiden on säilytettävä itsehallintonsa verotusjärjestelmän valitsemiseen. ALDE-ryhmä ehdotti, että kahden järjestelmän välillä suoritetaan vertaileva analyysi. Toivomme, että saamme tulokset komissiolta viimeistään joulukuussa 2010. Toivomme myös, että nämä tulokset antavat pohjan tuleville komission ehdotuksille säästökorkojärjestelmän tarkistuksista Euroopan unionin sisällä.
Huomenna äänestämme toisesta tärkeästä tekstistä koskien tuontiin liittyviä arvonlisäveropetoksia. Tämän direktiivin tarkoitus on varmistaa riittävän ja korkeatasoisen tiedon nopea vaihto. Näin ollen, viisi vuotta on liike-elämässä varsin pitkä aika. Tarkoituksena on myös esittää yhteisvastuujärjestelmä. Kunkin jäsenvaltion verotulojen turvaamisen ohella on kuitenkin tärkeää varmistaa, että yhteisvastuu otetaan käyttöön ainoastaan kun annetuissa tiedoissa on vakavia virheitä tai niiden toimittamisessa tapahtuu perusteeton viive. Muuten on olemassa vaara, että yrityksille määrätään lisää haitallisia rasitteita.
Toivon, että äänestämme näiden mietintöjen puolesta huomenna.
Nils Lundgren
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (SV) Arvoisa puhemies, veronkierto ei ole suurin ongelmamme kun maailmantaloutta ravistellaan perusteitaan myöten. On totta, että veropetoksia tapahtuu kaikkialla Euroopassa, Yhdysvalloissa ja läpi koko maailman. On totta, että ympäri maailmaa on veroparatiiseja, joihin varakkaat ihmiset ja yritykset voivat tallettaa rahansa. Tämä ei kuitenkaan ole keskeisin ongelmamme tänään. Tähän keskittyminen on tapa paeta vastuuta.
Meidän tehtävänämme on nyt saada rahoituskriisi kuriin, jotta meillä olisi mitään verotuspohjaa jäljellä tulevaisuudessa. Mistä syystä olemme nyt tässä tilanteessa? Se johtuu ennen kaikkea siitä, että meillä on nyt omistajaton kapitalismi. Käytännössä rahoitusyrityksiä, suuria pankkeja ja enemmistöä suuryrityksistä johtaa toimihenkilöt ja nämä toimihenkilöt voivat esittää bonuksia, erorahat ja eläkkeet, mitkä kaikki riippuvat yrityksen voitosta, mitä nämä henkilöt hallinnoivat. Mikään maailmassa ei ole yksinkertaisempaa kuin kannattavuuden lisääminen lyhyellä aikavälillä ja siten yritysten tekemän voiton kasvattaminen. Kyse on ainoastaan riskin lisäämisestä. Talebin periaatteesta, joksi sitä usein kutsutaan, on olemassa useita tutkimuksia. Sen mukaan jos huomattavasti lisäät riskiä, voit luottaa siihen, että voitot kasvavat merkittävästi ja kaikille voidaan antaa bonuksia ja muita etuja, toisin sanoen näitä "lisäetuja". Riskeistä tulee tietenkin tällöin todellisuutta, mutta siinä vaiheessa yhtiön johtoporras on jo lähtenyt tai heidän on lähdettävä. He voivat ostaa linnoja Ranskasta tai pelata golfia Espanjassa. Meidän ei pitäisi olla pahoillaan heidän puolestaan, mutta järjestelmä on yksinkertaisesti kestämätön.
Lisäksi, kenelläkään toimijoista ei ole kannustimia estää tätä kehitystä. Luottoluokituslaitokset ovat riippuvaisia asiakkaiden hankinnasta, mutta niillä ei ole asiakkaita, jos ne toteavat, että niiden asiakkaat eivät ole luottokelpoisia. Tallettajat tietävät talletustakuiden olemassaolosta ja niinpä heidän ei tarvitse olla huolissaan siitä, mihin pankkiin he rahansa tallettavat. Muut toimijat tietävät pääsevänsä yhteisymmärrykseen toisen osapuolen kanssa ja luottavat siihen, että he ovat liian suuria epäonnistuakseen, sillä veronmaksajat aina maksavat laskun. Tämä tarkoittaa sitä, että jäsenvaltioiden on heti alussa todettava, etteivät ne suostu ottamaan kaikkia riskejä. Tätä on erittäin vaikea tehdä, mutta se pitää tehdä. Valitettavasti en usko, että Euroopan parlamentti suostuu tekemään yhteistyötä asiassa, mutta suosittelen sitä parlamentin jäsenille.
Ieke van den Burg
(NL) Tavoistani poiketen aloitan poliittisella kannanotolla, sillä minusta veropetos ja veronkierto näinä lisääntyvän työttömyyden ja palkkojen epätasa-arvon aikoina on todellinen skandaali. Vaalien aikana selviää mitkä puolueet ovat oikeasti valmiita ottamaan asian hoitaakseen.
Benoît Hamonin mietintö säästöjen tuottamien korkotulojen verotuksesta on esimerkki käsiteltävästä kysymyksestä. Ymmärrän, että komission jäsenen on yksimielisyysvaatimuksen vuoksi vaikea saavuttaa todellista yhteisymmärrystä asiassa. Euroopan parlamentin sosialidemokraattisella ryhmällä on enemmän kunnianhimoa kuin mitä komission ehdotus pitää sisällään ja tämä on sisällytetty useisiin esittämiimme tarkistuksiin.
Viimeiseksi kommentti Astrid Lullingille, joka vertaili tietojenvaihto- ja lähdeverojärjestelmiä. Mielestäni tässä ei oikeastaan ole siitä kyse. Keskustelemme laissa olevista porsaanrei'istä molemmissa järjestelmissä ja siitä, mihin asioihin meidän tulisi keskittyä. Asiassa on toimittu, mutta pitäisi tehdä vielä enemmän kuin mitä mietinnössä ehdotetaan.
László Kovács
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, haluan kiittää teitä huomioistanne sekä keskustelussa esittämistänne näkemyksistä. Olen ilahtunut, että Euroopan parlamentti ja komissio ovat yhtä mieltä toimista, joihin pitäisi ryhtyä veropetosten ja veronkierron taistelemiseksi Euroopan unionissa ja tyytyväinen kahden mietinnön saamaan yleiseen kannatukseen.
Haluan vielä esittää kiitokseni säästökorkoasian saamasta ensisijaisesta asemasta ja tuestanne komission toimille edistää hyvää hallintotapaa verotusalueella. Nopea edistyminen tarkistusehdotusta koskevissa keskusteluissa on myös yksi puheenjohtajavaltio Tšekin ensisijaisista tavoitteista. Kansainvälisestä ilmapiiristä - rahoitus- ja talouskriisistä - johtuen se on ensisijainen tavoite useimmille jäsenvaltioille.
Olen vakuuttunut, että kun jäsenvaltiot sopivat tavoista sulkea säästökorkodirektiivin porsaanreiät, on todennäköistä, että neuvosto pyytää komissiota vastaavalla tavalla päivittämään sopimukset viiden EU:n ulkopuolisen valtion ja 10 muun säästökorkomekanismiin osallistuvan oikeudenkäyttöalueen kanssa. On ennenaikaista tänään pohtia miten ne suhtautuvat lähestymistapaamme. EU:n on ensin sisäisesti päästävä yksimielisyyteen. Ottaen huomioon G20-keskusteluissa saavutettu edistys OECD:n tietojenvaihtoon liittyvien vaatimusten täyttämisestä, olen optimistinen myös tässä asiassa.
Mitä tulee Visserin mietintöön, olen jo aiemmin todennut, että komissio ei voi hyväksyä parlamentin tarkistuksia, mutta olemme huomioineet mietinnössä esitetyt suositukset. Erityisesti paremman koordinoinnin tarve eri jäsenvaltioiden välillä, tarvittava vaihdetun tiedon laadun parannus, tarve antaa muille jäsenvaltioille automaattinen pääsy tiettyihin jäsenvaltioiden tietokannoissa oleviin tietoihin ja vaatimus rekisteröintimenettelyn ja rekisteristä poistumismenettelyn yhdenmukaistamisesta ovat ideoita, joita komissio vakaasti kannattaa. Tämä on myös syy miksi komissio toukokuun loppuun mennessä antaa kattavamman ehdotuksen hallinnollista yhteistyötä koskevan asetuksen uudelleenlaatimisesta, johon nämä ehdotukset sisällytetään.
Lopuksi, ja kuten olen jo aiemmin todennut, on selvää, että veropetosten ja veronkierron poistamiseen ei ole olemassa yhtä, maailmanlaajuista ratkaisua. Tänään käsittelemämme ehdotukset ovat kaksi suurta edistysaskelta EU:n tasolla maailmanlaajuisessa veropetostenvastaisessa strategiassa.
Benoît Hamon
esittelijä. - (FR) Arvoisa puhemies, puhun hyvin lyhyesti, koska olen juuri puhunut pitkään.
Haluan ensimmäiseksi kiittää jäsen Raevaa ja jäsen Siitosta sekä parlamentin jäseniä heidän puheistaan ja osallistumisestaan ja todeta jäsen Kovácsille, että mielestäni olen ymmärtänyt mitä hän sanoi.
Uskon kuitenkin, että selkeä signaali Euroopan parlamentilta soveltamisalaan, pankkisalaisuuteen ja veroparatiisilistoihin liittyvissä kysymyksissä on arvokasta apua neuvostolle huomenna, etenkin jos joudumme tulevaisuudessa neuvottelemaan uusia sopimuksia kolmansien maiden kanssa.
Nyt haluan päättää puheenvuoroni Astrid Lullingin László Kovácsille ja minulle osoittamalla kritiikillä - lempeällä sellaisella, haluan lisätä. Astrid Lulling kritisoi meitä lampaiden ja vuohien sekoittamisesta, vaikkakin hyvin hienovaraisesti. Haluan sanoa hänelle, että uskon, että huomenna tämä parlamentti, joka joskus sekoittaa lampaat ja vuohet, pystyy erottamaan yleiset edut ja yksityisistä ja toivon, että olemme näin ollen osaltamme tehostaneet taistelua veronkiertoa vastaan.
Astrid Lulling
(FR) Arvoisa puhemies, pyysin puheenvuoroa esittääkseni henkilökohtaisen kannanoton. Benoît Hamon on juuri kritisoinut minua jostain, mutta minun on todettava hänelle, että hän sekä komission jäsen valitettavasti yhä sekoittavat lampaat ja vuohet. Haluan myös kertoa hänelle, että ainoa järjestelmä, mikä varmistaa, että jokainen veronmaksaja maksaa veronsa, mitä me kaikki haluamme, ja paras järjestelmä on lähdeveron periminen, sillä tietojenvaihtojärjestelmä on epäonnistunut. Se ei ole toiminut ja emme tiedä kuka on maksanut mitä, koska viranomaiset eivät osaa käyttää järjestelmää.
Halusin esittää tämän tarkennuksen.
Puhemies
(EL) Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna perjantaina, 24. huhtikuuta 2009, kello 12.00.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 142 artikla)
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk  
kirjallinen. - (PL) Keskustelussa veronkierrosta liittyen säästöjen tuottamien korkotulojen verotukseen ja arvonlisäveroon haluaisin kiinnittää huomiota seuraaviin seikkoihin.
1. Veronkierron kokonaismäärä kaikissa Euroopan unionin verotuspiireissä on noin 200 miljardia euroa vuodessa. Tämä on yli 2 prosenttia jäsenvaltioiden bruttokansantuotteesta ja tarkoittaa, että jäsenvaltioiden julkiset menot vähentyvät huomattavasti.
2. Tämän vuoksi on hyvä, että uusi direktiivi tukkii verolainsäädännössä havaitut porsaanreiät ja, ottaen huomioon veronkiertoa harjoittavien yksilöiden mielikuvituksen, pyrkii estämään uusien strategioiden kehittämisen verolainsäädännön kiertämiseksi.
3. Euroopan unionin alueen veroparatiisit on nostettu esille ja myös EU:n jäsenvaltioista riippuvaisilla alueilla sijaitsevat veroparatiisit. Tämänhetkinen rahoituskriisi on osoittanut, että epäselvän verolainsäädännön sietäminen, tuntemattomat liiketoimet ja yhteistyön puute verotuksen alalla voivat lyhyellä aikavälillä varmistaa lisätuloja tietyille valtioille ja riippuvaisille alueille, mutta pitkällä aikavälillä tämä horjuttaa rahoitusjärjestelmää ja voi olla syy vakaville rahoituskriiseille.
Siiri Oviir
kirjallinen. - (ET) Tulojen menetys veropetosten vuoksi kaikissa verotuskategorioissa on yhteensä enemmän kuin 200 miljoonaa euroa vuosittain EU:ssa, mikä on miltei 2 prosenttia bruttokansantuotteesta.
Veropetosten vuoksi vuosittain menetetyt miljardien eurojen tulot johtavat EU:n jäsenvaltioissa lisäsijoitusten ja yleishyödyllisten julkisten menojen alenemiseen, mikä tämänhetkisen rahoituskriisin yhteydessä merkittävästi alentaa jäsenvaltioiden mahdollisuuksia ratkaista sosiaalialalla, terveydenhuollossa ja koulutuksessa ilmaantuvia ongelmia.
Veropetosten vastainen taistelu on erittäin tärkeä aihe EU:lle ja meidän on säilytettävä johtava asemamme asiassa. Vain näin tekemällä on mahdollista saavuttaa tilanne, jossa Euroopan unionin ulkopuolella sijaitsevat merkittävät rahoituskeskukset ottavat käyttöön jäsenvaltioissa toteutettuja toimenpiteitä vastaavia keinoja.
Kannatan Euroopan komission ajatusta siitä, että Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa määritetyn pääoman vapaan liikkuvuuden periaate asianmukaisesti huomioon ottaen meidän pitäisi harkita lausekkeiden lisäämistä EU:n kansalaisten säästökorkodirektiivin täytäntöönpanon estoyritysten vastapainoksi ohjaamalla EU:ssa saavutettu mielenkiinto verovapaisiin peiteyrityksiin tai yhtymiin, jotka sijaitsevat EU:n ulkopuolisilla alueilla tai sellaisten alueiden ulkopuolella, joissa toteutetaan vastaavia tai täysin samanlaisia toimenpiteitä, kuin mitä EU:n tasolla on sovittu.
Veroparatiiseihin on sovellettava nollatoleranssipolitiikkaa. Nykyisessä taloudellisessa tilanteessa minkäänlainen viive ratkaisujen löytämisessä, joilla varmistetaan oikeudenmukaisempi ja yhtenäisempi toimenpiteiden soveltaminen tässä asiassa, ei ole oikeutettua!
Sirpa Pietikäinen
kirjallinen. - (FI) Säästökorkodirektiivin uudistus on tärkeä osa finanssiarkkitehtuurin ja rahoitusmarkkinoiden pelisääntöjen uudelleenmuokkausta. Olemassa oleva direktiivi on auttamattomasti vanhentunut. Direktiiviä on suhteellisen helppo kiertää mm. käyttämällä välikäsinä sellaisia sijoitusyhtiöitä, joita ei direktiivissä määritellä maksuasiamiehiksi ja joita ei näin ollen velvoiteta osallistumaan tietojenvaihtoon. Niin ikään on ollut mahdollista järjestellä sijoitussalkkuja niin, että korkotuloja vastaavat tulot jäävät "uudelleenpaketoimisen" seurauksena määritelmän ulkopuolelle.
Uudistuksen avulla pyritään korjaamaan näitä ongelmia. Välikäsiongelman ratkaisemiseksi komissio laajentaa maksuasiamiehen määritelmää kattamaan mm. säätiöitä ja rahastoja. Direktiiviin kaavaillaan otettavaksi myös uusia innovatiivisia tuotteita ja mm. tietynlaiset henkivakuutukset.
Muiden uusien tuotteiden sisällyttäminen on huomattavasti hankalampaa: valitettavasti sellaisten määritelmien luominen, joilla koronmaksuksi olisi mahdollista lukea kaikki korkotuloihin rinnastettavat tulot, on äärimmäisen hankalaa varsinkin, kun uusien tuotteiden luominen on suhteellisen helppoa. Tässä asiassa tulisi laajalti tarkastella, miten näitä tuotteita saadaan parhaiten säädeltyä, ennen kuin niitä sisällytetään direktiiviin. Komission on tarkoitus myös antaa esitys virka-apudirektiivin muutoksesta, johon sisältyy niin ikään automaattista tietojenvaihtoa koskeva uudistus.
Veronkierron välttämiseksi on niin ikään välttämätöntä, että kolme nykyisestä tietojenvaihdosta poikkeuksen nojalla ulkopuolelle jäänyttä maata - Belgia, Luxemburg ja Itävalta - saadaan muiden käyttämän järjestelmän piiriin. Esittelijän ehdottama määräajan päättymisaika, vuosi 2014, on ehdottoman kannatettava.
