Divjina v Evropi (kratka predstavitev) 
Predsednik
Naslednja točka je kratka predstavitev poročila gospoda Hegyija v imenu Odbora za okolje, javno zdravje in varnost hrane o divjini v Evropi.
Gyula Hegyi
Okrog 46 % kopnega na svetu lahko smatramo za naravno okolje, divjino, ki se je človeška civilizacija še ni dotaknila. V Evropi pa divjina pokriva samo 1 % celotnega ozemlja. Narediti moramo vse, kar je v naši moči, da zavoljo prihodnjih generacij zagotovimo ohranitev vsaj tega 1 % ostanka divjine. To je cilj mojega poročila in upam, da bo v zakonodajo EU slej ko prej vključeno tudi povečano varstvo območij divjine. V evropski kulturi se divjina dojema na dva načina. Na eni strani je divjina prostor, ki se ga je treba bati in se mu izogibati, kjer obstajajo pošasti in prežijo neznane nevarnosti, kot to poskušajo prikazati mnoge ljudske povesti. Po drugi strani pa je to privlačen, prijeten prostor, ki nam nudi začasno pribežališče pred stresom urbane in industrializirane civilizacije.
Angleška literatura pa razlikuje med konceptom ohranjanja, to je ustrezno uporabljanje narave, in zaščite, z drugimi besedami varstvo narave pred uporabo s strani človeka. To so filozofske razprave, ki razkrivajo ozadje mojega poročila, za zapisnik pa naj poudarim, da je po mojem mnenju idealna rešitev trajnostni razvoj. Divjine ne moremo kar zapreti v bančni sef kot kakšno ogrlico ali paket delniških listin. Pravico imamo odkriti njene vrednosti. Naravo moramo varovati, vendar z uporabo za človeka.
Evropsko ozemlje je premajhno, da bi lahko imeli območja, prepovedana za državljane. Odkrivanje narave in soočanje z razmerami, ki jih je izkusilo človeštvo pred civilizacijo, nam vliva spoštovanje do narave in je lahko osnova za turizem visoke kakovosti. Istočasno pa so ta območja izjemno občutljiva na okoljske spremembe, ki jih povzroča človek - na primer kot rezultat motorizacije, kemikalij in podnebnih sprememb - in na pojav tujih vrst rastlin in živali. Paziti moramo, da obiskovalci divjine ne ogrozijo in zato bi bilo treba za vse oblike turizma vzpostaviti nadzor, ki bi ga izvajali strokovnjaki za ohranjanje narave. Razvoj trajnostnega turizma bi moral biti povezan z zaščito teh območij in vsi nadaljnji koraki bi morali biti posvečeni varstvu divjine.
Divjina je pribežališče za številne vrste kot so rjavi medved, volk in ris, ki sicer ne morejo preživeti že v rahlo spremenjenih razmerah. V Evropi je še vedno veliko neodkritih vrst, ki jih je še treba opisati. Večina med njimi živi v tleh ali trohnečem lesu in so zelo občutljive na spremembe. Ta nedotaknjena območja so zelo primerna za preučevanje evolucije, naravnih sprememb v naravi. Območja divjine so večinoma del omrežja Natura 2000, a zahtevajo strožje varstvo. Moje poročilo zato poziva Evropsko komisijo k sodelovanju z državami članicami pri kartiranju ostalih območji divjine in oblikovanju strategije za strožje varstvo le-teh. Določiti je treba naravne vrednote še nedotaknjenih območij in lastnosti habitatov ter zagotoviti njihovo nadaljnjo zaščito. Strokovnjaki so mi svetovali, naj ne razmišljamo v smislu nove zakonodaje, temveč naj raje uvedemo podrobnejšo in strožjo zaščito območij divjine v okviru predpisov Natura 2000. Ker je financiranje Nature 2000 vsekakor nedosledno in tarča precej upravičenih kritik, bomo v vsakem primeru v naslednjem parlamentarnem ciklu morali spremeniti ustrezne predpise, a najkasneje v novem proračunu. To bi lahko bila tudi lepa priložnost za pravno opredelitev in povečano zaščito divjine.
Eno od območij v moji državi, kapniška jama v nacionalnem parku Aggtelek, je prav tako razvrščena kot divjina. Del tega predela leži na ozemlju sosednje Slovaške. Zelo bi me veselilo, če bi madžarski in slovaški aktivisti za ohranjanje narave lahko uspešno sodelovali in oblikovali park v sklopu mreže evropskih parkov z območji divjine (PAN), ker je to omrežje razvilo uspešen vseevropski sistem varstva divjine.
Viviane Reding
članica Komisije. - Gospod predsednik, ustavitev izginjanja biotske raznovrstnosti je prednostna naloga Unije in Komisije. Tu gre čisto resno za vprašanje življenja na Zemlji v prihodnosti. Toda kljub temeljnemu pomenu varovanja biotske raznovrstnosti, bistvenega napredka v tej smeri ni bilo.
Decembra 2008 je Komisija sprejela prvo celovito oceno napredka tako na ravni Evropske unije kot tudi držav članic. Kljub pozitivnemu razvoju dogodkov v zadnjih letih - na primer z omrežjem Natura 2000 - je biotska raznovrstnost EU še vedno pod stalnim pritiskom zaradi uničenja habitatov, onesnaženja, podnebnih sprememb in vpliva invazivnih vrst. Zaključek Komisije je bil, da bomo do leta 2010 zelo težko izpolnili cilj glede zaustavitve upada biotske raznovrstnosti - in da bo tako na ravni držav članic kot Evropske unije treba vložiti še veliko truda.
Glede na to Komisija pozdravlja dosledno podporo, ki jo je Parlament naklonil prizadevanjem za zaščito bogate in pisane naravne dediščine Evrope. Močno pozdravljamo pobudo gospoda Hegyija za oblikovanje te pomembne resolucije o divjini v Evropi.
Naj začnem s splošnim opažanjem, da mnogo vprašanj, poudarjenih v poročilu, Komisija že spremlja.
Decembra 2008 je Komisija na primer sprejela sporočilo "Strategiji EU o invazivnih vrstah naproti" Sprožili smo tudi splošno razmišljanje o prihodnosti politike EU o biotski raznovrstnosti in se veselimo prispevka Evropskega parlamenta k tem vprašanjem. Jasno je treba upoštevati vprašanja kot so izboljšanje realizacije in odnos med biotsko raznovrstnostjo ter podnebnimi spremembami.
Poročilu je treba dodati tudi pomembno pojasnilo. Poteka ocena učinkovitosti naše zakonodaje o naravi - tako imenovana poročila po členu 17 -, a trenutno načrtov za spreminjanje naše zakonodaje ni in glavna pozornost je namenjena bolj učinkoviti realizaciji.
Če se vrnem na temo divjine, Evropa je gosto poseljena in samo na 1-2 % njenega ozemlja še ni posegla človeška roka. Medtem ko so ta območja divjine sicer majhna, pa so dragocena tako v znanstvenem kot tudi v kulturnem smislu. Ta lahko celo postanejo simbol evropskega sodelovanja in vključevanja, tako kot je skupni čezmejni narodni park nemškega Bavarskega gozda in češkega Češkega gozda.
Večina teh območij je že del omrežja Natura 2000. To poročilo pa daje tudi pobudo, da se še enkrat ozremo po divjini in skoraj divjini v EU ter da preverimo, ali še obstajajo primeri, kjer dodatna evropska dejanja lahko pripomorejo k zaščiti teh posebnih krajev. Komisija je naročila izdelavo številnih študij in sodeluje s češkim predsedstvom EU. Maja 2009 bo v Pragi konferenca. Ta konferenca bo ponudila platformo za preučitev vprašanj glede območij divjine v Evropi in opredelila ukrepe, potrebne za zagotovitev ohranjanja le-teh.
Naj zaključim s potrditvijo, da Komisija priznava, da je pokrajina Evrope rezultat dolgega procesa človekovega poseganja vanjo. Pojem žive pokrajine, ki vzpostavlja ravnovesje med potrebami narave in potrebami človeka, je osnova razmišljanja, na katerem temelji Natura 2000. Naš namen seveda ni sprememba obstoječe pokrajine v divjino, potrebna pa je javna zaveza ohranjanju zadnjih ostankov divjine v Evropi.
Iz tega razloga Komisija meni, da je resolucija Evropskega parlamenta prišla ob pravem času. Predstavlja zelo dobrodošel prispevek za konferenco v Pragi. Poročevalcu se najlepše zahvaljujem.
Avril Doyle
Gospod predsednik, glede vprašanja o pravilnosti postopka bi želela protestirati proti pretirani in vse preveč liberalni uporabi člena 45(2), v skladu s katerim potekajo te najpomembnejše razprave.
Oglašam se, ker sem želela govoriti o izjemnem delu poročila gospoda Hegyija in seveda imam kolege, ki se približujejo temam, o katerih se v mojem glavnem odboru in drugih glavnih odborih mojih kolegov ni razpravljalo, sama pa ne dobim pravice prispevati k tem razpravam na plenarnem zasedanju.
V skupini PPE-DE smo se prejšnji teden zelo razburkano in vneto prerekali tako v delovni skupini kot tudi na ravni skupine o številu točk po členu 45(2) na vašem dnevnem redu ta teden. Menim, da je zares nujno še enkrat preučiti ta člen. Vem, da je ta člen oblikoval Parlament in da so poslanci sami odstopili od njega, a imam občutek, da se naša dobra volja izigrava s številom točk na našem dnevnem redu - najpomembnejših točk na našem dnevnem redu -, o katerih smemo vedno manj razpravljati.
Predsednik
- Gospa Doyle, seveda si bomo z veseljem zabeležili vašo izjavo, toda rad bi vas spomnil, da je uporaba člena 45 v rokah konference predsednikov in da so znotraj te konference glasovi izenačeni, to pomeni, da imajo velike skupine, in predvsem vaša skupina, veliko moči za odločanje o tem, kaj bi moralo biti dovoljeno na plenarnem zasedanju v skladu s takšnim ali drugačnim členom.
Do neke mere se tudi sam strinjam z vami, reči moram, da smo morda s prevelike tolerantnosti prešli na preveliko strogost, resnica pa je zagotovo nekje na sredini.
Nič ne skrbite, vsekakor bomo obravnavo te zadeve naložili pristojnim.
Gospe in gospodje, obrnite se tudi na svoje predsednike skupin. Menim, da bo v tem smislu vaše sporočilo najbolj razumljivo.
Točka je zaključena.
Glasovanje bo potekalo jutri.
Pisne izjave (člen 142)
Nicodim Bulzesc  
v pisni obliki. Pri poročilu o "Divjini v Evropi" sem sodeloval kot poročevalec v senci in rad bi čestital mojemu kolegu gospodu Gyula Hegyiju za njegovo delo.
Tu bi rad predstavil dve stvari:
Najprej, zares moramo nadaljevati s kartiranjem zadnjih območij divjine v Evropi. Seveda se tega ne moremo lotiti, ne da bi opredelili "divjino", zato pozivam Evropsko komisijo, da ukrepa na tem področju.
Drugič, želim spregovoriti o ključnem vprašanju tega poročila, namreč o človekovi prisotnosti in turizmu. Človekove prisotnosti ne smemo izključevati, prav nasprotno, ljudi je treba osveščati o naravnih lepotah njihovih držav, da jih bodo lahko bolje varovali.
Spodbujati moramo trajnostni turizem na teh območjih in izobraziti upravljalce, kako ohranjati in zaščititi divjino.
Zato se pridružujem zahtevi glavnih nevladnih organizacij na tem področju in pozivam Evropsko komisijo, da poda smernice za ohranitev divjine v Evropi.
Magor Imre Csibi  
v pisni obliki. - Divjina ima lahko različen pomen za različne ljudi. Sam pojmujem divjino kot območja, na katera človek s svojimi dejanji še ni posegel in kjer prevladujejo naravni procesi. Zato menim, da je spodbujanje turizma v divjini povsem v nasprotju s pojmom "divjina". Po drugi strani pa se strinjam, da lahko trajnostni turizem, če se ustrezno izvaja, predstavlja gospodarsko spodbudo lokalnim skupnostim za ohranjanje naravne in kulturne dediščine.
A povečane zahteve po turizmu v divjini pritiskajo prav na tiste vrednote, ki jih turizem išče in lahko povzročijo uničenje občutljivih ekosistemov. Rešitev bi bila v odprtju omejenega dela območij divjine visoko kakovostnemu trajnostnemu turizmu, ki ne škoduje ciljem po ohranitvi teh območij. Turistične aktivnosti bi smele potekati pod strogimi pogoji kot je omejeno število turistov na dan in na podlagi trdnega načrta za trajnostni turizem, ki podpira podbude za ohranjanje in spodbuja odgovorne izkušnje z divjino. Turistični načrti in aktivnosti nosilcev dejavnosti bi morali biti ocenjeni s pomočjo temeljitih mehanizmov ocenjevanja, posebej oblikovanih za območja divjine. Cilj tega je opozoriti turiste in nosilce dejavnosti, da divjina ne prinaša le svobode, ampak tudi odgovornost.
Vasilica Viorica Dăncilă  
Naravno bogastvo je treba varovati za prihodnje generacije. V tem pogledu je Romunija ena od držav, ki ima precejšnje količine najrazličnejših živalskih in rastlinskih vrst. Če naj doseže ta cilj, pa mora Evropska unija razširiti uporabo sredstev Skupnosti, namenjenih financiranju dejavnosti za ohranjanje divjine. Posledično bi Komisija morala preko Sklada za razvoj podeželja dodeliti večje vsote okoljevarstvenim projektom v evropskem kmetijskem sektorju, z jasnim ciljem - financirati aktivnosti za varstvo divjine.
Po drugi strani pa bi morala Evropska komisija uvesti vrsto jasnih pravil za zagotovitev finančne podpore projektom lokalnih skupnosti v bližini teh območij, ki omogočajo nazorovane oblike turizma na teh območjih, namenjenih za ohranitev, in ki ustvarjajo gospodarske koristi, ki jih lahko uživajo zadevne lokalne skupnosti.
Poleg tega mora Komisija spodbujati čezmejno sodelovanje med državami članicami pri projektih za ohranjanje območij divjine, ki se nahajajo na ozemlju dveh ali več držav.
Daniel Petru Funeriu  
Biotska raznovrstnost Evrope je najdragocenejša dediščina, ki jo lahko zapustimo prihodnjim generacijam. Pozdravljam in podpiram to poročilo o divjini v Evropi. Rad bi opozoril na alarmantno stanje območja z najbogatejšo biotsko raznovrstnostjo v Evropi, rečnega ustja Donave. To ustje je stalno izpostavljeno agresivnemu divjemu lovu, nezakonitim gospodarskim interesom in nenazadnje nenadzorovanemu turizmu. Eden od največjih razlogov za agresijo, kateri je ustje izpostavljeno, je zakoreninjen v pomanjkanju zavesti tam živečega prebivalstva in podeželskega prebivalstva, živečega vzdolž pritokov Donave, ki tečejo skozi Romunijo.
To priložnost bi želel izkoristiti za poziv Komisiji in Svetu, da na podlagi tega poročila čim prej preučita posebne ukrepe za ustanovitev delovne skupine, ki bo preverila stanje na ustju Donave, pri čemer bo oblikovala učinkovite izobraževalne programe o okolju, namenjene prebivalstvu z neposrednim vplivom na biotsko raznovrstnost tega območja, in standarde za zaščito biotske raznovrstnosti.
Istočasno pa se ohranjanja divjine v Evropski uniji, zlasti na območju ustja Donave, ne da doseči brez uporabe podobnih ukrepov tudi v državah, ki na EU mejijo. Zato pozivam Komisijo in Svet, da okrepita svoj dialog in realizacijo posebnih ukrepov kot del svojih odnosov s temi državami.
Daciana Octavia Sârbu  
v pisni obliki. - (RO) Ob upoštevanju, da ne bomo mogli izpolniti zavez, ki smo jih sprejeli leta 2007 s sprejetjem resolucije o zaustavitvi zmanjševanja biotske raznovrstnosti do leta 2010, postaja zaščita območij divjine s spodbujanjem, razvojem in financiranjem prednostna naloga v luči podnebnih sprememb in negativnih vplivov turizma.
Predlog za vzpostavitev sistema za kartiranje evropske divjine bi pomagal pri opredelitvi biotske raznovrstnosti in nedotaknjenih območij, zaščiti katerih bodo države članice morale nameniti več pozornosti in precej truda. Informacijske kampanje, namenjene povečevanju ozaveščanja splošne javnosti glede območij divjine, realizacija visokokakovostnega trajnostnega turizma in izvrševanje direktiv o pticah in habitatih so samo nekateri instrumenti, ki nam bodo pomagali pri zaščiti teh območij.
V Evropi je že osem narodnih parkov, vključno z narodnim parkom Retezat v Romuniji. Ti parki so del mreže evropskih parkov z območji divjine (PAN). Ta mreža je odgovorna za upravljanje območij divjine in združuje vse nacionalne oblasti in lokalne turistične agencije, udeležene pri zagotavljanju trajnostnega razvoja turizma. Evropska komisija bi morala podpirati to pobudo in sodelovati s to mrežo za izmenjavo informacij in dobre prakse.
