Frågestund (frågor till kommissionen)
Talmannen
Nästa punkt är frågestunden (B6-0462/2008).
Följande frågor har ställts till kommissionen:
Del I

Angående: Gränser för budgetunderskott inom euroområdet
Enligt Europeiska unionens stabilitets- och tillväxtpakt ska länderna inom euroområdet hålla sig inom ett budgetunderskott på högst 3 procent.
Skulle kommissionen vilja ge en aktuell uppskattning av hur bestämmelserna efterlevs?
Anser kommissionen att nuvarande skattebestämmelser är tillräckligt flexibla för att regeringarna ska kunna reagera på ekonomiska problem, men tillräckligt strikta för att garantera de offentliga finansernas hållbarhet?
Vilka är de omständigheter, om det över huvud taget finns några, som skulle kunna tillåta länder inom euroområdet att överskrida gränsen för budgetunderskott på 3 procent?
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - Ämnet för den första frågan behandlas i detalj i kommissionens rapport om offentliga finanser i EMU avseende 2008. Den enda budgetutveckling av betydelse som inte behandlas där är inledandet nyligen av förfarandet vid alltför stora underskott i fråga om Storbritannien.
Med tanke på att kommissionen väntar att budgetunderskottet i Storbritannien kommer att överstiga referensvärdet på 3 procent under de båda budgetåren 2008-2009 och 2009-2010, i enlighet med artikel 104.6 i fördraget, har rådet i år beslutat att det verkligen finns ett alltför stort underskott i Storbritannien. Vid samma tillfälle fastställde rådet, i enlighet med artikel 104.7 i fördraget, en tidsfrist på ett år för att rätta till detta alltför stora underskott.
Mer generellt övervakar kommissionen, i överensstämmelse med sitt mandat enligt fördraget och stabilitets- och tillväxtpakten, den ekonomiska utvecklingen och budgetutvecklingen i medlemsstaterna och är beredd att där det är nödvändigt aktivera instrumenten för övervakning av de offentliga finanserna.
Svaret på den andra frågan är positivt, framför allt med hänvisning till korrigeringsaspekten. Sedan reformen 2005 har alltför stora underskott korrigerats. För närvarande är bara Storbritannien och Ungern föremål för förfarandet vid alltför stora underskott. Generellt sett registrerades för euroområdet 2007 det lägsta strukturella budgetunderskottet sedan 1973. Ändå har tillämpningen av den förebyggande delen ibland varit ojämn. I Berlinförklaringen från april 2007 förband sig därför finansministrarna i euroområdet att senast 2010 nå sina budgetmål på medellång sikt. I princip upprepades detta åtagande i år. Samtidigt infördes genom reformen 2005 tillräckliga ekonomiska sakskäl i pakten för att man vid behov ska kunna reagera på ett flexibelt sätt på allvarliga störningar, framför allt genom den reviderade flexibilitetsklausulen och infogandet av implicita åtaganden i budgetmålen på medellång sikt.
Den reviderade paktens sätt att fungera är väl dokumenterat i kommissionens rapporter om de offentliga finanserna i EMU-området 2006, 2007 och 2008 och i det medföljande meddelandet. I årets rapport presenteras också den metod som föreslås för att infoga implicita åtaganden i de budgetmål på medellång sikt som ingår i den förebyggande delen.
När det gäller den tredje frågan får, enligt den reformerade stabilitets- och tillväxtpakten, budgetunderskott i EU:s medlemsstater endast under mycket tvingande omständigheter överstiga referensvärdet på 3 procent utan att det resulterar i uppkomsten av ett alltför stort underskott. Framför allt måste dessa underskott alltid ligga nära tröskeln och dessutom vara tillfälliga. Dessutom måste antingen den del som är högre än referensvärdet vara ovanligt stor och/eller inbegripa ett underskott som uppstår i samband med en allvarlig ekonomisk nedgång som definieras som negativ tillväxt eller ackumulerad produktionsförlust.
Om underskottet ligger nära tröskeln och är tillfälligt måste man alltid ta hänsyn till en rad andra grundläggande faktorer, men detta måste ske på ett mycket balanserat sätt. Andra relevanta faktorer inbegriper till exempel tillväxtförstärkande utgifter för forskning och utveckling. Emellertid är ett direkt avdrag för någon utgiftspost från underskottet uteslutet. Slutligen måste under alla omständigheter en årlig strukturell skattemässig förbättring på 0,5 procent av BNP som riktmärke åstadkommas.
Mairead McGuinness
(EN) Jag kommer att behöva tid för att smälta alla detaljer i ert svar. Ni nämnde särskilt Storbritannien. Jag är naturligtvis intresserad av situationen på Irland, där vi om några veckor väntar oss en sträng budget. Om ni vill skulle jag vilja att ni kommenterade de samtal ni hade med den irländske ministern om vårt underskott och framför allt huruvida vi kommer att överskrida det och viken inverkan det kommer att ha ur ett EU-perspektiv.
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - (EN) Nå, vi går alltid efter fakta. Syftet med alla samtal mellan min kollega Joaquín Almunia och de irländska kollegerna är att få mer information, men vi analyserar fakta och siffror vid slutet av året. Därför kan jag tyvärr inte besvara denna fråga, men den är mycket förståelig. Som jag sa driver vi i dag förfaranden vid alltför stora budgetunderskott mot Storbritannien och Ungern.
Richard Corbett
(EN) Accepterar kommissionen att de 3 procenten enligt fördraget - i motsats till stabilitetspakten - inte är en gräns utan ett referensvärde? I sin rapport om varje medlemsstat som överskrider detta referensvärde måste kommissionen ta hänsyn till - jag citerar artikel 104.3 i fördraget - ”alla övriga faktorer av betydelse, inbegripet medlemsstatens ekonomiska och budgetmässiga läge på medellång sikt”.
Anser inte kommissionsledamoten att medlemsstaternas ekonomiska läge under de senaste dagarna och veckorna måste ha förändrats och kanske kräver en extra grad av flexibilitet?
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag anser att vi har ett ganska bra underlag när vi inleder förfarandena. Tre procent är en tröskel som vi verkligen tittade på. Om den överskrids kommer vi under mycket exceptionella omständigheter inte att inleda förfarandena. I princip är därför 3 procent den tröskel vi tittar på och jag tror att vi kommer att följa de förfaranden vi alltid har följt. Vi kommer inte att ändra förutsättningarna, inte ens i den nuvarande situationen.
Angående: Bolånekrisen och finansiell reglering
Vi har under våren sett fortsatta ekonomiska problem och press på de globala finansmarknaderna, inte minst genom bolånekrisen. När nu både Fannie Mae och Freddie Mac får kapitaltillskott av amerikanska staten skakas bolånemarknaden i grunden. I juli var jag i Washington D.C. och träffade flera senatorer som trodde att botten på bolånekrisen ännu inte var nådd utan skulle komma först 2010.
Vad är din syn hur länge finanskrisen kommer att fortgå? Hur ser du på effekterna av den signal som sänds till marknaden genom att man i USA räddar institutioner i knipa, även om de vanligen inte skyddas av staten? Först ut var som vi alla vet Bear Stearns och nu omfattas även Fannie Mae och Freddie Mac av stödet.
Hur ser du på den pågående och kommande översynen av redan existerande regelverk, t.ex. Lamfalussy- och Capital Requirements-direktiven? Hur ser du på risken för att förändringarna blir så stora att Europas konkurrenskraftiga finansmarknad skadas?
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - (EN) Det har nu varit oro på de internationella finansmarknaderna i ungefär ett år, och samspelet mellan de förluster som hopar sig inom finanssystemet och de försämrade ekonomiska framtidsutsikterna gör det mycket svårt att förutsäga när oron tar slut. Den nuvarande situationen på finansmarknaden visar hur det problem som från början verkade vara begränsat till ett specifikt marknadssegment som gällde Förenta staterna och subprimelån snabbt kan beröra hela den internationella finansmarknaden.
Alltmedan förluster som är koppade till de amerikanska subprimelånen har spritt sig via sammanlänkade marknader och komplexa finansprodukter har flera viktiga kreditmarknader rubbats. Problemen med dessa marknaders sätt att fungera har emellertid varit mest kännbara inom banksektorn, som har drabbats av stora förluster, och på grund av den bristande likviditeten på penningmarknaden har det krävts stöd från centralbankerna.
Trots detta har ett antal finansinstitut i Förenta staterna och Europa räddats från insolvens efter allvarliga svårigheter med att få tillgång till likvida medel. Dessa ingripanden i den offentliga sektorn har återspeglat oro över riskerna för den ekonomiska stabiliteten och har överlag mötts av positiv respons från finansmarknaderna.
I Förenta staterna väntar man sig att återställningen av dessa bostadslåneavtal, som en följd av den vilseledande försäljningen av subprimelån i det förflutna, kommer att fortsätta till mitten av 2009. Problemen på den internationella finansmarknaden fortsätter att vara akuta - ni har redan diskuterat dessa frågor i dag - eftersom de delvis beror på utvecklingen i själva finanssektorn och delvis på följderna av den försämrade ekonomiska omgivningen.
På grund av osäkerheten om den slutliga omfattningen och lokaliseringen av kreditförlusterna fortsätter investerarnas förtroende att undermineras, och de totala förluster som bankerna hittills har avslöjat ligger under beräkningarna av de totala förlusterna i hela det finansiella systemet som baseras på olika prognoser om framtida bolåneförluster.
Bankerna tvingas i allt större utsträckning att rekapitalisera, ofta till höga kostnader och under svåra marknadsvillkor. Dessutom återspeglas problemen inom banksektorn alltmer genom skärpta utlåningsregler och minskad utlåningsverksamhet inom bankerna.
De högre finansieringskostnader det medför och den minskade kredittillgången kommer troligen att samverka med andra svårigheter, till exempel de höga oljepriser och den stigande inflation som den globala ekonomin står inför.
På grund av detta har de ekonomiska framtidsutsikterna för EU och euroområdet försämrats ytterligare sedan kommissionens vårprognos 2008. De ekonomiska utsikterna varierar i alla medlemsstater. När de ekonomiska villkoren försämras räknar man med att trycket på bankernas balansräkningar fortsätter.
När det råder svaga marknadsvillkor krävs det fortsatt vaksamhet från de offentliga myndigheterna, framför allt från centralbankerna, tillsynsmyndigheterna och finansministrarna, för att övervaka marknadsutvecklingen. Behovet av ytterligare ingrepp i händelse av en systemkris kan inte uteslutas.
I ett vidare sammanhang vidtas konkreta åtgärder för att hantera svagheter i finansmarknadernas regelverk. I anslutning till Ekofinrådets diskussion i oktober 2007 har en färdplan med regleringsåtgärder antagits.
Trots att denna färdplan endast gäller EU överensstämmer den med motsvarande initiativ på global nivå. Syftet med färdplanen är att förstärka öppenheten, ta itu med värderingsfrågor, förstärka banktillsynen och undersöka strukturella marknadsfrågor genom att analysera relevanta svagheter i regelverket samt att formulera lämpliga politiska åtgärder. Kommissionen arbetar för närvarande med att se till att denna färdplan levereras i tid, tillsammans med konkreta initiativ för att förstärka öppenheten för investerare, marknader och tillsynsmyndigheter, reviderade kapitalkrav för bankerna och reglering av kreditvärderingsinstituten.
I detta avseende har kommissionen slutfört sitt externa samråd om föreslagna ändringar av kapitalkravsdirektivet och avser att lägga fram ett förslag under de kommande månaderna.
Kommissionen överväger också att införa lagstiftning om kreditvärderingsinstitut. I detta sammanhang inleddes ett offentligt samråd i slutet av juli 2008.
Framsteg har också uppnåtts när det gäller tillsynssamarbete över gränserna inom EU i och med ikraftträdandet av ett nytt samförståndsavtal i början av juli 2008.
Generellt sett är ett av målen med Lamfalussyöversynen att förbättra de nya tillsynsbestämmelserna, och kommissionen planerar till exempel att se över besluten om EU:s tillsynskommittéer.
I alla sina ansträngningar är kommissionen väl medveten om den globala dimensionen av det gensvar som krävs, och i detta avseende samordnar vi våra svar med våra partner.
Olle Schmidt
(EN) Ibland flyger en fråga i väg och jag medger att det kanske är lite ovanligt, men jag tackar kommissionen för att den har gett ett så ärligt svar. Min vädjan och min oro är att vi överreagerar, och jag hoppas att kommissionen kan överväga det. Jag håller med om att vi bör handla och reagera, men vi får inte överdriva, eftersom vi behöver en balanserad strategi. Annars - och jag anser att det är något vi bör överväga på lång sikt - skulle vi kunna skada tillväxten i Europa. Därför menar jag att vi bör hålla oss till en balanserad strategi, och jag litar på att kommissionen ser till att dessa åtgärder genomförs på lämpligt sätt.
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag anser att kommissionen verkligen är balanserad. Vi har diskuterat i en timme, och många parlamentsledamöter efterlyste mycket snabba åtgärder, men kommissionen har verkligen en balanserad strategi.
DanutBudreikait
(LT) I dag diskuterade vi den globala finanskrisen och dess inverkan på vår ekonomi. En ledamot nämnde att en bank i hennes land redan hade gått i konkurs. Är ni medveten om någon överhängande fara för att bankerna kommer att gå i konkurs i våra länder, i EU-länderna?
Paul Rübig
(DE) Jag skulle vara intresserad av att få veta något om den nuvarande situationen när det gäller faktiska inköp i motsats till de finansiella transaktionerna inom energisektorn. Ämnar kommissionen i statistiken tydligt ange vilka de faktiska energiinköpen är och vad som bara är föremål för handel på finansmarknaderna, och planerar kommissionen att införa regler för blankning?
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - (EN) I mitt land, Lettland, finns det gott om banker, och insolvens kan mycket väl uppstå. Jag anser att vi har en ganska avancerad marknad. Men detta sker under övervakning av centralbanken och det var åtminstone ingen som helst oro på de lettiska finansmarknaderna. Därför kan jag försäkra er att den lettiska finansmarknaden är mycket stabil och att det inte har varit någon oro. Men det är mycket viktigt att betona den roll som banktillsynen bör spela och att alla villkor för denna tillsyn uppfylls av affärsbankerna.
När det gäller energiinköpen kommer jag, om ni går med på det, att ge ett skriftligt svar, eftersom jag anser att det är en mycket specifik fråga och tvekar att ge en konkret siffra.
Angående: Flygsäkerheten
Den tragiska flygolyckan med ett Spanair-plan härförleden skördade många dödsoffer, och detta tillsammans med tillbudet där en Boeing 737 från Ryanair tvingades nödlanda i Limoges, med 26 skadade som följd, väcker på nytt frågan om huruvida gemenskapens uppsättning av lagstiftnings- och kontrollinstrument på flygsäkerhetsområdet räcker till och tillämpas på effektivt sätt. I förordning (EG) nr 1899/2006 åläggs uttryckligen operatörer att införa haveriförebyggande flygsäkerhetsprogram samt bestämmelser som ska tillämpas på flygtransporter med civila flygplan (certifiering, tillsyn, underhåll, instrument/utrustning, luftfartsskydd m.m.).
Anser kommissionen att dessa bestämmelser är tillfredsställande och tillräckliga, eller anser den att striktare kontrollramar bör utformas för operatörerna? Hur bedömer kommissionen genomförandet så här långt av direktiv 2003/42/EG, som handlar om införandet av ett rapporteringssystem för olyckor och allvarliga tillbud på flygsäkerhetsområdet? Anser kommissionen att insatserna för att skärpa kontrollmekanismerna och förvarningssystemen för bolag med tvivelaktig säkerhet och de inspektioner som Europeiska byrån för luftfartssäkerhet utför hos medlemsstaternas luftfartsmyndigheter har varit tillfredsställande så här långt, och är kommissionen nöjd med de uppgifter som lämnas in för upprättandet av en svart lista?
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - (EN) Angående tillämpningen av EU-reglerna för verksamhet med luftfartyg ser kommissionen inga tecken på att det skulle finnas svagheter eller säkerhetsrelaterade kryphål i de respektive lagar om flygsäkerhet som blev tillämpliga inom EU så sent som den 16 juli 2008. De tekniska kraven för verksamhet med luftfartyg genomgår ständiga förändringar i takt med att den vetenskapliga kunskapen ökar. Detta uppnås genom ständig övervakning av flygbolagens resultat. Därför bedömer kommissionen att det i nuläget inte finns behov av något striktare kontrollsystem.
Angående tillämpningen av EU-reglerna om rapportering av händelser ser kommissionen positivt på att alla medlemsstater har infört ett obligatoriskt rapporteringssystem och samlar informationen i nationella databaser. Reglerna innefattar ett system för utbyte av information samt informationsspridning. Informationsutbytet är än så länge inte i full gång eftersom det kräver en överenskommelse om enskilda protokoll mellan varje medlemsstat och kommissionen för att uppdatera det centrala upplaget i enlighet med kommissionens förordning. Medlemsstaterna och kommissionen arbetar aktivt med frågan, men informationen är redan nu tillgänglig på nationell nivå.
Informationsspridningen har genomförts på ett korrekt sätt med utgångspunkt från kommissionens förordning av den 24 september 2007. Tillämpningen av informationsskyddet har införlivats i nationell lagstiftning, men det är ännu för tidigt att bedöma graden av effektivitet hos dessa bestämmelser, som utgör hörnstenen för god rapporteringssed genom att garantera rapportörernas förtroende.
Angående kontrollen av flygbolag med tvivelaktig säkerhet försäkrar kommissionen att EU-reglerna om driftsförbud för flygbolag som bryter mot säkerhetsreglerna tillämpas samvetsgrant. I dag gäller 54 procent av alla inspektioner av flygplansramper i Europa europeiska flygbolag. Detta innebär att kommissionen riktar lika stor uppmärksamhet mot europeiska och utomeuropeiska flygbolags säkerhet. Medlemsstaternas civila luftfartsmyndigheter trappar upp tillsynen av sina lufttrafikföretag tack vare ett kontinuerligt och nära samarbete. Resultaten av rampinspektionerna har varit ett särskilt effektivt instrument för att förebygga driftsrestriktioner för lufttrafikföretag inom gemenskapen.
Angående EASA:s standardiseringsinspektioner av nationella civila luftfartsmyndigheter kan kommissionen försäkra att det är tack vare det nära samarbete och ömsesidiga förtroende som etablerats mellan medlemsstaternas civila luftfartsmyndigheter och EASA som hållbara lösningar nu avtalas och utarbetas mellan byrån och de inspekterade myndigheterna. Ett exempel på det goda samarbetet är att byrån har lyckats dubbla antalet inspektioner sedan de relevanta reglerna infördes 2006, och de skyddsåtgärder som infördes mot en medlemsstat i slutet av det året lyftes nu i veckan.
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou
(EL) Jag tackar kommissionen för svaret men har fortfarande funderingar. Flygolyckor inträffar relativt sällan om man ser till antalet flygningar, men dessa olyckor orsakar fortfarande många dödsfall, ger upphov till tvivel hos allmänheten och undergräver förtroendet för vår politik och våra inspektioner.
Jag har inte sett några förslag på åtgärder eller fördelning av nya ansvarsområden eller uppdrag till säkerhetsorganisationen. Detta rör inte bara flygbolagen utan även de civila myndigheter som ansvarar för inspektionerna i medlemsstaterna. Det rör också svarta listan: Vilka kriterier är den baserad på? Tänker ni stödja den? Jag har inte fått något svar som motsvarar konsekvenserna av dessa olyckor och de problem som de skapar utöver de tragiska effekterna på människors liv.
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag kan försäkra er om att säkerhetssystemet i Europa ligger på högsta nivå. Det är väldigt tydligt att det tillämpas, och vi har alla åtgärder på plats.
Tyvärr kan det inte förhindra att olyckor sker. Jag är väldigt ledsen över att människor har dött, men det beror inte på att säkerhetsnivåerna inom EU inte har varit tillfredsställande.
Så fort vi vet resultaten, vad som orsakade olyckan, kommer vi att genomföra analyser, och om det finns behov av att förstärka vissa åtgärder kommer vi att göra det.
Men i dagsläget kan jag garantera att Europas luftfartssäkerhet håller den högsta standarden i världen.
Jörg Leichtfried
(DE) Situation är denna: Europeiska byrån för luftfartssäkerhet (EASA) får allt större befogenheter för att garantera en enhetlig säkerhetsstandard i Europa, vilket är mycket välkommet. Dess befogenheter utökas nu för andra gången. Däremot sker ingen ökning av EASA:s budget, och inga andra finansieringskällor identifieras. Det finns två alternativ här. Det första alternativet är att inte behandla alla byråer lika. Jag vill inte gå lika långt som vissa av mina kolleger, som påstår att ingen skulle märka om somliga byråer upphörde med verksamheten. Men EASA är annorlunda: om EASA inte har några pengar sätts människoliv på spel.
Det andra alternativet är tredjepartsfinansiering, vilket betyder att man skulle stärka EASA:s ekonomi via någon form av avgift som baseras på biljettpriset. Min fråga är: Vilket av dessa två alternativ skulle ni föredra?
Fru talman! Om jag får skulle jag också vilja komma med en kort kommentar som ligger utanför föredragningslistan: jag stöder helhjärtat det som ledamoten från Polen sa om uppförandet under sammanträdet.
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - (EN) Oavsett vilken byrå det gäller anser jag att direktfinansiering via skattepengar är det bästa, för om byrån har egna inkomster kan man aldrig garantera att allmännyttiga tjänster faktiskt tillhandahålls. Därför menar jag att det bästa är om byråerna finansieras via budgeten, men om det finns möjlighet till kompletterande finansiering så bör detta utvärderas. I vilket fall som helst diskuteras varje budget i enlighet med det förfarande och de strikta regler som den europeiska lagstiftningen kräver.
Del II
Angående: Driftsäkerhet för kärnkraftverk
Alla vet att EU nu genast måste bemästra de svårigheter det innebär att möta den ständigt ökade efterfrågan på energi. Eftersom olje- och naturgasreserverna tillsammans med förnybara energikällor endast täcker en del av dessa behov, kommer lösningen som användningen av kärnenergi erbjuder naturligtvis än en gång i fokus. Samtidigt oroas EU-medborgare alltmer av frågan om driftsäkerheten för kärnkraftverk och korrekt hantering av kärnavfall, särskilt efter incidenterna nyligen då radioaktiva ämnen läckte ut i Frankrike och Slovenien
Det är alltså förståeligt att många frågor uppkommer. Hur hög är driftsäkerheten för kärnkraftverk i alla EU-länder och hur hög kommer den att vara för de nya kärnkraftverk som kommer att byggas i Turkiet och i andra Balkanländer och vilka garantier finns att deras drift kommer att vara säker? Har kommissionen undersökt om det är nödvändigt att bygga nya kärnkraftverk? Vad blev slutsatserna? Har man slutligen beräknat hur stort EU:s behov av kärnenergi kommer att vara inom den snaraste framtiden?
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - (EN) EU använder sig i dagsläget av kärnkraft för 30 procent av sin elproduktion, och den motsvarar två tredjedelar av EU:s kolfria elektricitet. Efterfrågan på energi i Europa väntas växa med 20 procent och efterfrågan på el med 38 procent fram till år 2030.
Som ett resultat av detta skulle andelen elektricitet av den slutliga efterfrågan på energi växa från 20 procent till 23 procent. Kapaciteten för elproduktion väntas växa med 31 procent, men enligt de grundantaganden från PRIMES som kommissionen har studerat kommer andelen kärnkraft att minska från 30 procent till 20 procent av elproduktionen.
Dessutom konstaterade Internationella energiorganet (IEA) i sin nyligen publicerade översyn av EU:s energipolitik att ”EU:s kärnenergiproduktionskapacitet kommer att minska framöver, såvida man inte inom en snar framtid gör betydande investeringar för att förlänga kärnkraftsverkens livslängd och ersätta anläggningar när driftstiden går mot sitt slut”.
Det är upp till varje medlemsstat att avgöra om man vill förlita sig på kärnkraft för att producera elektricitet och därför starta nya projekt, eller fortsätta med en utfasning av kärnkraften. Om medlemsstaterna väljer att investera i ny kärnkraftsproduktion kommer kommissionen att använda alla tillgängliga medel för att säkerställa att de nya projekten på området lever upp till de högsta standarderna för säkerhet och icke-spridning enligt kraven i Euratomfördraget.
Att garantera en hög nivå på säkerhet och skyddsåtgärder under en kärnenergianläggnings hela livscykel prioriteras också när det gäller utvidgningen av EU, och i förbindelserna med tredjeländer genom instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete.
Kommissionen följer helhetsbilden av de pågående investeringarna inom EU:s kärnenergisektor. År 2007 antog kommissionen det vägledande programmet för kärnenergi, som ger en överblick över läget inom EU:s kärnenergisektor. I nuläget uppdaterar kommissionen detta meddelande, som är en del av dess övergripande strategiska energiöversyn. Det bör finnas tillgängligt före utgången av 2008.
Dessutom har kommissionen tagit två initiativ för att vidare diskutera kärnenergins framtid och fastställa kraven för dess utveckling. Det första är ”Europeiska högnivågruppen för kärnsäkerhet och avfallshantering”, som inriktar sig på att identifiera säkerhetsproblem som ska prioriteras och att rekommendera åtgärder som ska vidtas på EU-nivå.
Det andra, Europeiska kärnenergiforumet, är avsett att vara en plattform för en bred och öppen diskussion med aktörer i branschen om möjligheter och risker med kärnenergi.
Emmanouil Angelakas
(EL) Fru talman, herr kommissionsledamot! Jag inser att vi bör vänta till årets slut så att vi kan se resultaten av dessa studier och därefter dra en bättre slutsats.
Jag skulle gärna vilja höra kommissionsledamoten kommentera några uppgifter som har varit kända sedan förra året: Ryssland är i färd med att bygga ett flytande kärnkraftverk som ska stå färdigt år 2010 och skickas till en avlägsen del av Ryssland. Det finns planer på att bygga ytterligare sex sådana kärnkraftverk för distribution till länder som efterfrågar dem och redan har visat intresse.
Vad är er kommentar till detta, ur säkerhetssynpunkt?
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - (EN) Ryssland ingår också i det internationella atomenergiorganet (IAEA), och den ryska kärntekniken motsvarar internationell standard. Om något land skulle vilja ha ryska kärnteknikanläggningar så finns det alltså internationella regler som Ryssland följer.
När det gäller EU är det tänkbart att rysk energiteknik kan användas, förutsatt att kommissionen är positivt inställd till detta och att den ryska tekniken kan konkurrera med andra leverantörers teknik när det gäller standardens nivå.
Att tekniken är rysk betyder alltså inte att den inte är säker.
Justas Vincas Paleckis
(EN) Herr kommissionsledamot! Jag skulle vilja ställa ytterligare en fråga om det välkända kärnkraftverket Ignalina.
Vår premiärminister hade nyligen ett möte med Europeiska kommissionens ordförande José Manuel Barroso, och i våra tidningar har man tolkat det som att det finns en splittring, att det är möjligt att kärnkraftverket kan komma att användas ännu en tid.
Vad är er åsikt, och vad skulle ni rekommendera den litauiska regeringen i den här situationen?
Zita Pleštinská
(SK) Kärnkraftverk och kärnanläggningar tillhör de installationer som övervakas allra mest noggrant med hänsyn till säkerheten.
Framtidsperspektiven för användningen av kärnkraft i Slovakien, verksamhet som kräver konstruktion av en tredje och fjärde reaktor i Mochovce och åtagandet att stänga reaktorerna i Jaslovské Bohunice år 2006 och 2008, är alla svåra uppgifter för Slovakien.
Varför visar kommissionen en sådan politisk försiktighet när det gäller byggnationen av kärnkraftverket i Mochovce? Har kommissionen verkliga betänkligheter om dess säkerhet?
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag börjar med Ignalina, eftersom jag har talat om det många gånger tidigare.
Under anslutningsförhandlingarna kom Litauen och förhandlingsparterna - de övriga medlemsstaterna - överens om att det skulle stängas av säkerhetsskäl senast i slutet av 2009. Detta fördrag tillhör primärrätten och har ratificerats av alla medlemsstater. Kommissionen deltar inte i denna process. Kommissionen är fördragens väktare, och dess roll är egentligen att se till att lagen följs.
Därför kan jag inte ge dig några goda nyheter om ändrad inställning, eftersom kommissionens inställning bestäms av fördraget. Vad kan man göra? Fördraget innehåller, såvitt jag vet, allmänna bestämmelser om stöd till Litauens förändringar inom energisektorn: ett övergripande paket på 1, 3 miljarder euro, om jag minns rätt. Detta stöd bör riktas till områden som kan stärka Litauens energiförsörjning genom starkare förbindelser och genom att finansiera energieffektiva åtgärder och alternativa energikällor. Detta är den väg man bör gå, men som jag ser det finns det ingen möjlighet att ändra fördraget, eftersom bara en regeringskonferens och ratificering kan ändra i Europeiska unionens primärrätt.
Vad gäller Mochovce så är det enligt kommissionens åsikt samma fråga som den om Ignalina - det är ingen skillnad i synsättet. Vi har dock analyserat situationen för Mochovce, och i dagens värld finns särskilda krav för de nya utmaningar som vi står inför. Vi har också sett att det finns säkerhetsproblem i och med att flygplan kan användas för att attackera kärnanläggningar. Den teknik som föreslogs för de nya reaktorerna bemötte inte det problemet i tillräckligt hög grad. Det är därför som vi bad leverantören att tillsammans med de slovakiska tillsynsmyndigheterna för kärnenergi vidta några ytterligare åtgärder för att garantera att ett kärnkraftverk som attackerades på det sättet inte skulle få några bestående skador.
Angående: Investeringar i första generationen en prioritet för andra generationen
I Turmes förslag till betänkande (2008/0016/COD) om förslaget till direktiv om främjande av användningen av förnybar energi, som för närvarande behandlas i parlamentets utskott, ifrågasätts rådets och kommissionens bindande mål för biodrivmedel och förnybar energi inom transportområdet eftersom det inte har skett något genombrott inom forskning och utveckling avseende andra generationens biodrivmedel
Men är det inte så att vi borde utarbeta en tydlig regleringspolitik för dem som investerar i första generationens biodrivmedel? Varför? Det är samma investerare som investerar i forskning och utveckling avseende andra och tredje generationen som kommer att bygga anläggningar som lätt kan anpassas till de krav som andra och tredje generationens teknik ställer. De har inte råd att låta bli att investera i FoU för nästa generations anläggningar, eftersom deras anläggningar kommer att bli omoderna.
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - (EN) Kommissionen håller med om att det behövs en tydlig regleringspolitik för dem som investerar i första generationens biodrivmedel för att komma till andra generationens biodrivmedel.
Kommissionen ser första generationens biodrivmedel som en bro över till andra generationens biodrivmedel med träcellulosa som råmaterial.
Utan en bra inhemsk produktionsgrund för första generationens biodrivmedel kommer innovativa och effektiva produkter att ha svårt att komma ut på marknaden. Trots detta är en tydlig regleringspolitik mycket viktig, inte bara för att sporra tillväxten inom biodrivmedelsindustrin, utan också för att undvika negativa effekter på miljön. Utvecklingen av biodrivmedel bör inte heller skada livsmedelstryggheten, och bör alltså inte påverka matpriserna.
Samtidigt bör det inte råda några tvivel om att kommissionen vill skynda på utvecklingen av andra generationens biodrivmedel.
I det föreslagna direktivet om främjande av användningen av förnybar energi framgår tydligt att andelen biodrivmedel som tillverkas av avfall, restprodukter och cellulosa från icke-livsmedel ska vara dubbelt så stor som den andel som utgörs av andra biodrivmedel i förhållande till de nationella biobränslekraven.
Utöver detta ska medlemsstaterna också lämna rapporter om hur de har strukturerat sina stödsystem till fördel för andra generationens biodrivmedel.
EU ger också betydande stöd till den pågående forskningen om utveckling av andra generationens produktionsteknik. Aktiviteterna inom EU:s sjunde ramprogram för forskning har ett ökat fokus på andra generationens biodrivmedel och i synnerhet ”biomass to liquid”-processer.
Forskningen bör omfatta teknik- och ekonomibaserade pilotstudier för att garantera ett attraktivt ekonomiskt kostnads-nyttoförhållande, men också en nettovinst som bidrar till gemenskapens mål att bromsa klimatförändringarna och skapa rimliga matpriser för alla medborgare i hela världen.
Kommissionens politik och kommissionens förslag har alltså anpassats särskilt till behovet av att utveckla andra generationens biodrivmedel, och till behovet av att, om det är nödvändigt, använda första generationens biodrivmedel och då på ett hållbart sätt.
Liam Aylward
(EN) Herr kommissionsledamot! Får jag fråga varför ni tror att Europeiska unionen håller på att förlora kampen om informationen om fördelarna med starka och konsekventa mål för biodrivmedel, särskilt som tillgången numera är begränsad? Jag vill ställa den frågan i samband med biodiesel, som har potential att på ett betydelsefullt sätt bidra till att förbättra Europeiska unionens energiförsörjningstrygghet. Biodiesel kan framställas i enlighet med principerna om hållbarhet utan att äventyra livsmedelsförsörjningen, som ni nyss nämnde, och det är den enda förnybara energiform där Europa har ett starkt och brett ledarskap.
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - (EN) I sitt förslag försöker kommissionens inte avråda från att utveckla biodiesel eller från att använda biodiesel inom transportsektorn, framför allt eftersom det råder brist på just dieselproduktion i raffineringsbranschen i Europeiska unionen. Det handlar med andra ord inte om att vi vill avråda från biodiesel, men jag tror att om det inte finns tydliga hållbarhetskrav så kommer skadan från ett misslyckat projekt att bli till skada för hela branschen. Fokuseringen på biobränslen är så stark nu att vi inte har råd med några projekt som inte blir framgångsrika, eftersom det skulle innebära slutet för hela branschen.
Låt mig förklara varför jag känner så starkt för politiken för biodrivmedel. Det vi får inom transportsektorn är för det första effektivare bilar - och i denna kammare har det förekommit ett antal mycket tuffa debatter om bilar. För det andra har vi övergången till andra transportslag, men människor föredrar fortfarande i många fall att använda bilen. Det tredje är ersättningen med alternativa bränslen - ett av de alternativa bränslena är biodrivmedel, men vi bör tänka på att det produceras på mark som även skulle kunna producera mat. Därför tror jag att även om den här åtgärden är positiv - och den är helt klart positiv - så måste vi vidta alla nödvändiga försiktighetsåtgärder.
Teresa Riera Madurell
(ES) Herr kommissionsledamot! När det gäller biodrivmedel kombineras ofta fakta och fiktion på ett sätt som lätt kan förvirra befolkningen och skada forskning, förnyelse och industriella investeringar på detta område.
Har kommissionen tänkt genomföra en strikt och objektiv informationskampanj inom EU för att klargöra läget?
Avril Doyle
(EN) De båda frågorna hade egentligen lika gärna kunnat behandlas tillsammans, men det underliggande budskapet i min irländska kollegas fråga, om jag nu lyckas göra det rättvisa, är att han skulle vilja se - eller att lagstiftningen borde främja - första generationens investeringar, eller att vi åtminstone inte bör be om ursäkt för lagstiftning som främjar första generationens investeringar, eftersom det leder till andra och tredje generationen.
Jag skulle vilja se frågan ur ett annat perspektiv och via talmannen fråga er, herr kommissionsledamot: Borde inte all lagstiftning på detta område av princip vara teknikneutral?
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - (EN) Låt mig börja med den andra frågan. Jag tror vi måste vara medvetna om något som vi lärde oss av diskussionen om oljan, nämligen att vi skulle kunna ställas inför en liknande situation med en oförutsebart ökande efterfrågan inom andra sektorer, och livsmedel är verkligen ett basbehov för människor. Därför behöver vi teknik som breddar våra möjligheter. Fler möjligheter uppkommer definitivt när man utnyttjar sådant som i regel bara blir till avfall. Därför tror jag absolut att vi måste främja andra generationens investeringar. Låt mig också säga att detta kanske inte är tillräckligt, för där har vi inga risker. Vi behöver ny teknik. Det handlar inte bara om att vi skulle vilja ersätta oljan med biodrivmedel, utan om att vi har teknik som verkligen garanterar att vi inte får den här konkurrensen, eller åtminstone begränsar konkurrensen. Det är därför jag fortfarande tror att andra generationen förtjänar särskild uppmärksamhet - även om alla typer av teknik i teorin borde vara likvärdiga.
När det gäller utbildning så tror jag att detta är en mer allmän del av utbildningen. Det finns utbildningsprogram, för i regel är detta inte utbildning om biodrivmedel utan om hållbarhet, energieffektivitet och en helt ny inställning till miljön och att veta att vad man än använder, så tas det någonstans ifrån och det kommer alltid att leda till skador. I diskussionen om biodrivmedel glömmer vi ibland bort att även oljan framställs, och ibland framställs den av tjärsand. Nyligen offentliggjordes bilder på var den producerades. Det är ingen bondgård och det är verkligen också en utmaning. Så jag tror att när vi alla utnyttjar energi så bör vi försöka göra det så effektivt som möjligt och följa trenden att utnyttja miljövänlig energi och att stödja den även om det kostar lite mer.
Angående: Biobränslen
Bör inte biodiesel snarare än bioetanol prioriteras vid fastställandet av mål för biobränslen?
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - (EN) Kommissionen inser att det finns en större efterfrågan på biodiesel i Europeiska unionen som ersättning för diesel än på bioetanol, som skulle kunna minska bensinförbrukningen.
Mot den bakgrunden kan man förvänta sig att förbrukningen av biodiesel inom EU kommer att förbli större än förbrukningen av bioetanol under de närmaste åren. Trots det anser kommissionen inte att det är nödvändigt att ha teknikspecifika mål, eftersom både biodiesel och bioetanol kan spela en viktig roll för att minska oljeberoendet i den europeiska transportsektorn.
Trots detta är det andra generationen som främjar biodiesel eller bioetanol var för sig, men fortfarande är efterfrågan på den europeiska marknaden definitivt störst för diesel. Jag tycker inte vi ska diskriminera mellan etanol och diesel, utan vi bör uppmuntra andra generationen i stället för första generationen.
Avril Doyle
(EN) Skulle ni kunna kommentera och redovisa era synpunkter på hela frågan om hållbarhet i hela livscykeln för biodrivmedel, eller för transportbränslen i stort, i anslutning till Turmesbetänkandet? Med andra ord de totala koldioxidsänkningarna från början till slut, inklusive odling, produktionsmetoder, transport, raffinering och användning. Var hamnar ni i diskussionen om den procentuella minskningen av koldioxidutsläppen? Sällar ni er till dem som tror på 40-45 procent, eller 35 procent?
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag skulle ansluta mig till dem som säger 35 procent. Vi måste komma ihåg att om vi kommer med krav som helt bannlyser biodrivmedel från marknaden och det finns för stor risk för prisökningar, så kommer vi att gå över till olja i ännu högre grad, och kanske till kol- och vätskebaserad teknik.
Jag anser att det alternativet är sämre än att behålla 35 procent som tröskel, för en tröskel på 35 procent sparar helt klart koldioxid.
Så jag säger 35 procent. Nu handlar det om att förhandla med parlamentet och rådet. Om det skulle bli en annan siffra så kan jag leva med den, men jag tycker 35 procent är ganska tufft, för när vi diskuterade siffran i kollegiet fanns det också olika läger, och siffran har redan ifrågasatts av båda lägren, ett som tror på biobränslen och ett som skräms av biobränslen. Därför blev 35 procent den kompromiss vi kom fram till.
Zita Pleštinská
(SK) Fru talman! I dag letar vi efter olika sätt att utveckla alternativa energikällor. Tillsammans med min kollega Reinhard Rack besökte jag Nya Zeeland i juli. Jag var intresserad av användningen av geotermisk energi. Min region, Stará Ľubovňa i Slovakien, har liknande geotermiska energiresurser, men för att utveckla dem krävs det stora finansiella resurser.
Hur ser kommissionen på användningen av geotermisk energi?
Reinhard Rack
(DE) Jag vill gärna ta upp en fråga som ännu inte har tagits upp i diskussionen i någon större utsträckning. Biodrivmedel, biodiesel och bioetanol har alla olika effektivitetsvärden och olika klassificering, även i fråga om koldioxidutsläpp. En fråga som egentligen inte har tagits upp är den faktiska energiförbrukningen när dessa olika bränslen framställs. Skulle kommissionen kunna kommentera detta?
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - (EN) Vi ser mycket positivt på utvecklingen av geotermisk energi, och jag tror att det förslag till direktiv som diskuteras just nu och klimat- och energipaketet kommer att underlätta användningen av förnybar energi, inklusive geotermisk energi.
Varför används den inte nu? Delvis därför att det inte räcker att bara fokusera på förnybara energikällor. Det är mycket enklare att överföra kostnaden för fossila bränslen på konsumenterna. För att använda förnybar energi, till exempel geotermisk energi, krävs det stora investeringar, och därför krävs det en specifik miljö för och fokusering på förnybar energi. Så jag tror att en förnybar energikälla som geotermisk energi kommer att utvecklas mycket bättre i EU, inte bara för elproduktion. I Köpenhamn till exempel används den för fjärrvärme. Det finns med andra ord olika tillämpningsområden för den tekniken, och den kommer att bli större i Europeiska unionen.
När det gäller energiinnehållet är det sant att biodrivmedel har lågt energiinnehåll och man behöver större volymer, och jag tror det skulle vara ett misstag att tro att vi kan ersätta oljan med biodrivmedel. Men här kör jag åtminstone en bil som drivs av biodrivmedel, och den enda nackdelen är att jag måste tanka den mycket oftare, men det gör ingenting. Därför säger jag att det är skillnad, men att skillnaden inte är så stor att den kan få mig att ändra mitt beteende.
Det blir däremot ett problem med elbilar. För tillfället är de mycket långsammare, åtminstone i det här skedet - stadsbilar. Kanske behövs det något slags hybrid, för om man färdas en längre sträcka så kanske elbilar inte räcker. Men för biobränsledrivna fordon är detta inget problem.
Talmannen
Fråga nr 41 bedömdes som otillåtlig och frågorna nr 42-45 kommer att besvaras skriftligen. Eftersom frågorna 46, 47, 48 och 49 rör samma ämne kommer de att tas upp tillsammans:

Angående: Prissättningspolitiken inom telekommunikationssektorn
Till följd av kommissionens ingripande för att reglera kostnaden för roamingsamtalen, har kommissionsledamoten med ansvar för informationssamhälle på förhand meddelat det pristak på roaming som kommer att gälla från sommaren 2009 i mobiltelefonsektorn och vars huvudmål är att minska de existerande skillnaderna i sektorn för SMS-tjänster.
Hur svarar kommissionen på industrins anklagelser att den bedriver en ”populistisk” politik och försöket att kontrollera marknaden genom att införa pristak i stället för att skapa förutsättningarna för en sund konkurrens i telekommunikationssektorn? Hur kommer industrins uttalade motvillighet att anpassa sig till dessa planer att bemötas? Anser kommissionen att pristak borde användas även i andra områden av den inre marknaden?
Angående: Prissänkningar på textmeddelanden (SMS) sända i annan medlemsstat (roaming)
Den europeiska gruppen av tillsynsmyndigheter, där de 27 tillsynsmyndigheterna i gemenskapen är medlemmar, har sedan ett år tillbaka uppmanat kommissionen att sätta en övre gräns för priserna på textmeddelanden av typ SMS vilka sänds och tas emot i en annan medlemsstat än ursprungsmedlemsstaten. Kommissionen har gett operatörerna tid fram till den 1 juli 2008 för att sänka dessa priser, samt priserna på Internet, för meddelanden som sänds eller tas emot under resor i EU. Operatörerna har dock inte reagerat och detta får konsumenterna kännbart lida för.
Kan kommissionen tala om vad kommissionen planerar för åtgärder för att tvinga operatörerna att sänka de orimliga priser som konsumenterna får betala för SMS och Internet i samband med resor i EU samt om kommissionen tänker förlänga giltighetstiden till efter 2010 för de maximipriser för mobiltelefonsamtal, vilka infördes 2007?
Angående: EU:s roamingförordning
Vilka exakta framsteg har hittills gjorts i fråga om EU:s roamingförordning, och har mobilindustrins frivilliga sänkning av roamingpriserna för sms och mobila datatjänster lyckats?
Angående: Roamingavgifter
Kommissionen har ju beslutat att införa maxgränser för roamingavgifter på gränsöverskridande text- och dataöverföring. Vilka åtgärder har kommissionen vidtagit för att se till att inte människor som bor i och reser till gränsområden i ett visst land oavsiktligt drar på sig roamingavgifter?
Viviane Reding
ledamot av kommissionen. - (EN) Som ni vet fattade kommissionen i går beslut om ett förslag till ett andra roamingpaket - den här gången om sms- och dataroaming. Europaparlamentet minns säkert att den här analysen av marknaden gjordes på begäran av parlamentet, som under behandlingen av röstroamingpaketet i juni förra året i artikel 11 i förordningen införde att kommissionen skulle komma tillbaka till sms- och dataroaming under 2008. Det är precis vad kommissionen gjorde och ni vet att vi har föreslagit ett pristak.
Därmed kommer vi till frågan om prissättningen. Nej, vi fastställer inga priser. Vi fastställer tak under vilka operatörerna har möjlighet att konkurrera och förnya, antingen genom roamingerbjudanden under taket för maximala taltariffer eller med andra paket som kunderna sedan kan välja. Flexibilitet finns med andra ord.
När det gäller sms pekar allt på att priserna har varit mer eller mindre konstanta under det senaste året på nivåer som inte kan motiveras med hänvisning till de underliggande kostnaderna, och sms-marknaden lider av ungefär samma problem som marknaden för röstroaming.
I februari i år besökte jag GSM Associations världskongress i Barcelona och varnade branschen. Jag talade personligen med industriledare för att tala om för dem att de hade tid att sänka priserna själva och att tidsfristen var den 1 juli. Det vi har sett är att priserna på sms-roaming inte har rört sig alls från förra året fram till i år. Vårt förslag är därför att lägga ett tak på avgiften i detaljistledet på högst 11 cent och i grossistledet på högst 4 cent.
Om vi ser till dataroaming så har vi inkluderat åtgärder för att hantera de välkända fallen av fakturachocker, där kunder har varit tvungna att betala flera tusen euro när de kommit tillbaka från en eller två veckor i utlandet, eftersom de har använt sina mobiltelefoner för att ladda ner data på samma sätt som hemma där en datanedladdning kan kosta mellan 5 och 15 cent per megabyte. Utomlands kan kostnaden uppgå till 16 euro per megabyte, så ni kan föreställa er vilka fakturor man kan få om man inte är medveten om vad som pågår.
Därför har vi föreslagit flera olika åtgärder. Den första är en öppenhetsåtgärd för att informera medborgare som överskrider en gräns om vad dataroaming kommer att kosta. Den andra är en åtgärd där konsumenten tillsammans med sin operatör kan fastställa ett tak över vilket han eller hon inte vill betala mer, så att kommunikationen sedan stängs av. Och den tredje har vi föreslagit för vi har sett att hela problemet beror på kraftigt uppblåsta grossistkostnader som operatörerna tar ut av varandra. Därför föreslår vi ett tak i grossistledet på en euro per megabyte och hoppas att normala prisstrukturer sedan kan utvecklas och erbjudas konsumenterna.
Georgios Papastamkos
(EL) Fru talman! Innan jag lägger fram min kompletterande fråga vill jag gratulera kommissionsledamot Viviane Reding till dagens omröstning i Europaparlamentet till stöd för paketet om elektronisk kommunikation. Detta är ännu ett initiativ som bär er signatur, fru kommissionsledamot, liksom den policy ni har drivit så beslutsamt när det gäller roamingavgifter.
Men är inte risken att denna roamingpolicy kan leda till att de europeiska mobiltelefonföretagen inför samma system som företagen i utomeuropeiska tredje länder, där konsumenterna inte bara får betala när de ringer själva, utan också när de tar emot samtal?
Marian Harkin
(EN) För det första vill jag gratulera kommissionsledamoten till roamingpaketet. Jag tror det blir goda nyheter för många telefonanvändare i EU. Min fråga avsåg oavsiktliga roamingavgifter, när man befinner sig nära en gräns - något som jag har stor erfarenhet av själv. Jag hörde vad ni sa om öppenhetsinitiativet, nämligen att användarna skulle informeras om vad kostnaden blir när de överskrider en gräns. Det gällde inte telefonsamtal, men jag vill bara fråga om ni funderar på några initiativ inom det området och, om ni inte har det, om ni skulle kunna tänka er det öppenhetsinitiativ som ni nämnde för ett tag sedan i ert svar?
Viviane Reding
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Låt mig först tacka parlamentsledamoten för hans gratulationer, men jag skulle vilja vidarebefordra hans gratulationer till parlamentet, för parlamentet har gjort ett fantastiskt arbete i en mycket svår situation med fem direktiv på bordet i mycket svåra frågor. Jag kanske inte instämmer till hundra procent med allt som parlamentet har godkänt, men det som parlamentet har gjort i dag är att föra upp den inre marknaden för telekom på dagordningen. Nu måste rådet titta på vad parlamentet har föreslagit och försöka hitta en gemensam väg, så att det här telekompaketet blir verklighet för branschen och konsumenterna.
Finns det inte en risk för att operatörerna försöker höja sina priser på något annat sätt om vi sänker priserna för roaming? När vi presenterade röstroamingpaketet förra året fick vi höra att operatörerna skulle tvingas höja sina nationella kostnader för röstmobiler, men det vi fick se var raka motsatsen. Så vad hände? För det första använder medborgarna sina telefoner nu när de är utomlands i stället för att stänga av dem. Så volymen för samtal har ökat enormt, med 34 procent på bara ett år.
För det andra har de nationella priserna inte stigit utan gått ner med 10-12 procent, eftersom det förekommer konkurrens på nationell nivå. Parlamentsledamoten minns säkert polemiken vid en viss tidpunkt om ”bill and keep”. Det är operatörerna som bestämmer vilket faktureringssystem de vill utnyttja. I Europa väljer vi att inte använda ”bill and keep”. Så gör man i USA. Jag har sett att priserna i USA är lägre än vad de är här, och jag har talat om väldigt tydligt för operatörerna att de bör välja sin affärsmodell. Det är inte kommissionens uppgift att göra det, men de måste vara överens med sina kunder. Det enda jag bryr mig om är att det ska finnas insyn, att priserna inte överstiger gränser som är oacceptabla, och att alla europeiska konsumenter kan känna sig hemma när de reser i Europa och när de kommunicerar i Europa.
När det gäller frågan om oavsiktlig roaming: ja, vi är medvetna om det. Eftersom jag är från Luxemburg kan ni föreställa er hur många klagomål jag får från kunderna i frågan. Vissa luxemburgare som bor i gränsområden har en operatör i vardagsrummet, en annan i köket och en tredje i sovrummet, så jag är fullt medveten om problemet. Det är därför vi har tagit upp frågan med de nationella tillsynsmyndigheterna, och vi följer frågan genom den europeiska gruppen av tillsynsmyndigheter. Vi kommer också att fortsätta göra detta med de nationella tillsynsmyndigheterna. Vi har också utökat öppenhetsinitiativet för data och sms i paketet som nu behandlas i Europaparlamentet. Det har redan förekommit en viss positiv utveckling när det gäller oavsiktlig roaming, till exempel på Irland, där man har arbetat bra på båda sidor av gränsen. Detta tycker jag är ett positivt synsätt, och jag tycker att även operatörerna borde vara mycket medvetna om oavsiktlig roaming. Även om det bara är en mycket liten procentuell andel av befolkningen som drabbas av detta, så är det operatörernas skyldighet att försöka lösa problemet.
Paul Rübig
(DE) Jag vill också gratulera till resultatet av dagens omröstning. Det skulle vara intressant att få veta om ni har några planer på att utarbeta ett arbetsprogram för BERT med överenskomna mål och en överenskommen tidtabell, så att vi kan göra tydliga framsteg även när det gäller det mellanstatliga samarbetet. Vi läste ju nyligen i New Europe, nyhetskällan för Europa, att roaming enligt uppgift har kostat de europeiska konsumenterna 30 miljarder euro.
Jag vill tacka för att ni tar tag i frågan om roaming på ett proaktivt sätt. Är det enligt er mening också nödvändigt att utarbeta ett handlingsprogram för medlemsstaterna när det gäller att hantera några av de uppgifter som angetts av Europaparlamentet? Krävs det en ny institution här?
Reinhard Rack
(DE) Fru kommissionsledamot! Som ni just har hört har ni fått välförtjänt beröm, och medborgarna applåderar er för att telekom i Europa har blivit billigare, med priser som förmodligen kommer att sjunka ännu mer i framtiden.
I det här sammanhanget skulle jag, om jag får, vilja gå över till en fråga som ofta ställs till mig. Jag är inte säker på om ni har ansvaret för detta område, så jag skulle vilja be er att skicka frågan vidare om det behövs. Inom telekomområdet kan kommissionen och kommissionsledamoten garantera att konkurrensen fungerar effektivt och att tjänsterna blir billigare genom att införa tak och andra åtgärder. Eftersom det är så, varför kan man inte göra samma sak när det gäller olja och oljerelaterade produkter? Varför har vi där en situation där priserna i regel bara rör sig åt ett håll, nämligen uppåt?
Viviane Reding
ledamot av kommissionen. - (DE) Fru talman! Det är egentligen kommissionsledamot Andris Piebalgs som borde svara på den frågan, men jag ska skicka den vidare till honom. Ett roamingsystem för oljeprodukter - det skulle verkligen inte vara dumt!
När det gäller den tidsplan som Paul Rübig frågade om: på bordet ligger nu vad jag tror är det andra roamingpaketet. Jag kan föreställa mig att parlamentet kommer att agera snabbt för att utarbeta sitt yttrande om detta roamingpaket, så att behandlingen kan avslutas före utgången av det franska ordförandeskapet.
Jag har också pratat med rådets franska ordförandeskap i dag. Rådets ordförandeskap kommer att ta tag i frågan och se till att rådet lägger fram en analys av kommissionens förslag så snabbt som möjligt, så att de nya bestämmelserna kan träda i kraft som planerat den 1 juli 2009. Det är vad medborgarna - konsumenterna - förväntar sig av både parlamentet och rådet.
Brian Crowley
(EN) Fru talman! Jag vill bara be om ursäkt för att jag inte var här när kommissionsledamoten besvarade min fråga. Jag hade fastnat i ett annat möte. Jag är hemskt ledsen.
Talmannen
Tack, herr Crowley, och tack för att ni inte insisterar på en kompletterande fråga.

Angående: Sändningsstopp för den kinesiska TV-kanalen NTDTV
Den 16 juni 2008 slutade företaget Eutelsat plötsligt att vidareförmedla New Tang Dynasty TV:s (NTDTV) program till Kinas fastland. Som orsak angavs ”oregelbunden energiförsörjning” till satelliten. Sedan dess har Eutelsat inte kommit med någon tillfredsställande förklaring till orsakerna. NTDTV har inte fått veta om det görs något för att avhjälpa de tekniska problemen. NTDTV är den största oberoende TV-kanal som sänder på kinesiska och den enda som fram till 16 juni kunde ses i Kina utan censur. NTDTV sänder på kinesiska och engelska. Redan 2005 var Eutelsat av den åsikten att avtalet om vidareförmedling av NTDTV:s program till Asien inte skulle förlängas, men till följd av ingripanden på det internationella planet kom detta att förhindras.
Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att program från oberoende TV-kanaler ska kunna fortsätta att sändas i Kina?
Viviane Reding
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag står till Brian Crowleys förfogande om han vill prata med mig senare och har en kompletterande fråga.
När det gäller sändningsstoppet för den kinesiska tv-kanalen NTDTV är kommissionen väl medveten om problemet och har därför uppmanat Eutelsat att klargöra situationen.
Vi fick en skrivelse från Eutelsat där man svarade att den definitiva förlusten av en av V5:s båda solpaneler har bekräftats av både Eutelsat och satellittillverkaren Thales Space.
För att säkra satellitens funktion stängde Eutelsat av de fyra transpondrar som tillhandahöll tv-sändningar direkt till hushållen, medan man behöll de återstående 20 transpondrarna som används för telekomtjänster.
Eftersom Eutelsat inte har någon annan satellit som täcker Asien har de försett sina kunder, inklusive tjänsteleverantören NTDTV, med en förteckning över konkurrerande satelliter med lämplig täckning och tillgänglig kapacitet.
Eutelsat påpekade också att deras satellit förmedlade utsändningar som representerade alla kanaler, kulturer och politiska ståndpunkter. De avstår från att ha några som helst synpunkter på kanalernas ideologiska eller politiska tillhörighet. Eutelsat bekräftade på nytt för kommissionen att de inte hade vidtagit några åtgärder mot NTDTV på begäran av den kinesiska regeringen eller någon annan. NTDTV sänds faktiskt fortfarande från en av deras europeiska satelliter.
Eutelsat lämnade också teknisk information som visade att det krävdes ganska stora parabolantenner för att kunna ta emot NTDTV, vilket gjorde det osannlikt att någon större del av befolkningen i Kina kunde ta emot den kanalen.
Paul Rübig
(DE) Kan ni ange ungefär när tjänsten och sändningskapaciteten kommer att vara återställd? Min andra fråga hänger samman med det: Tror ni att vi kommer att kunna skapa ett ”Europa utan gränser” även för tv, där samtliga nationella tv-utsändningar kan tas emot i hela Europa?
Viviane Reding
ledamot av kommissionen. - (EN) När det gäller den första frågan: Eutelsat har meddelat oss att felet inte går att åtgärda och att tv-sändningarna inte kan återupptas. Därför är det en rent teknisk fråga. Dessvärre är kapaciteten enbart 50 procent, så den energi som kan utnyttjas är bara 50 procent. Det är en teknisk fråga som dessvärre inte kan lösas.
Nu till den mer grundläggande frågan från ledamoten om huruvida vi en dag skulle kunna ha ett ”Europa utan gränser” för tv. Där är vi inte än. Vi har direktivet om tv utan gränser, som nu genomförs i ett direktiv om audiovisuella tjänster utan gränser, där jag verkligen hoppas att betal-tv-tjänsterna ska kunna bli paneuropeiska tjänster. Drömmen är naturligtvis att det en dag inte längre ska finnas några gränser och att medborgarna, oavsett var de är, ska kunna ta emot de tv-kanaler de vill. Där är vi inte än, eftersom rättigheterna fortfarande säljs enligt ett nationellt system. En dag kommer Europa att vara i en situation där försäljningen av rättigheter också kan ske på europeisk nivå. Jag är för det. Jag kan inte införa det, men jag är för det, och jag tror att vi långsamt men säkert kommer att gå bortom den nationella handeln med rättigheter till en europeisk handel med rättigheter.
Talmannen
Jag ber kommissionsledamot Vivian Redings återstående båda frågeställare om ursäkt, men frågorna 51 och 52 kommer att besvaras skriftligen.

Angående: Iriska som officiellt arbetsspråk inom EU-institutionerna
Hur avser kommissionen att tillämpa den nya strategin för flerspråkighet, särskilt när det gäller stärkandet av iriska som officiellt arbetsspråk inom EU-institutionerna?
Leonard Orban
ledamot av kommissionen. - (RO) Europeiska kommissionens nya strategi för flerspråkighet med rubriken ”Flerspråkighet: en tillgång för Europa och ett gemensamt åtagande” antogs den 18 september 2008. Huvudsyftet med strategin är språklig mångfald och det bästa sättet att utnyttja och utveckla den för att främja interkulturell dialog, stimulera de europeiska företagens konkurrenskraft och förbättra de europeiska medborgarnas yrkeskunskaper och möjligheter att hitta arbete.
Strategin fokuserar på att uppmuntra inlärning och användning av främmande språk i medlemsstaterna, inte på den interna språkliga situationen i EU-institutionerna. Vi bekräftar på nytt vårt åtagande att utveckla medborgarnas förmåga att kommunicera på två språk utöver sitt modersmål. Samtidigt understryker vi behovet av att ställa ett bredare urval av språk till medborgarnas förfogande, för att de ska kunna välja utifrån sina speciella behov. Kommissionen kommer att lita till befintliga gemenskapsprogram, framför allt programmet för livslångt lärande, för att hjälpa medlemsstaterna att främja främmande språk genom att tillämpa denna strategi.
Genom rådets förordning nr 1 av den 15 april 1958, ändrad genom artikel 1 i rådets förordning (EG) nr 920/2005 av den 13 juni 2005, blev iriska ett av de officiella arbetsspråken i Europeiska unionens institutioner per den 1 januari 2007. Enligt artiklarna 2 och 3 i förordningen medges emellertid vissa undantag, som ska förnyas vart femte år, när det gäller användningen av iriska i Europeiska unionens institutioner. Detta undantag innebär helt enkelt att enbart förslag till förordningar inom ramen för medbeslutandeförfarandet och vissa tillhörande dokument, samt direkt kommunikation med allmänheten, just nu översätts från eller till iriska.
Enligt ovanstående bestämmelser gjorde kommissionen därför alla de iriska översättningar som krävdes för lagstiftningsförfarandet och lyckades överlämna dem i tid. Svar lämnades dessutom på iriska på de frågor som ställdes till kommissionen av medborgare eller juridiska personer. Kommissionen började också göra iriska versioner av sina viktigaste webbsidor tillgängliga, varvid man prioriterade innehåll som var av särskilt intresse för irisktalande.
När det gäller tolkning kan GD Tolkning uppfylla alla krav på tolkning till och från iriska från rådet, kommissionen eller utskotten, och kommer att försöka göra det i framtiden, genom att se till att det har nödvändiga resurser.
Seán Ó Neachtain   -
(GA) Fru talman! Jag är mycket tacksam mot kommissionen för dess stöd, och för de framsteg som kommissionen har gjort när det gäller iriska. Vi brukar säga på Irland att ”det som inte används blir förstört”. Jag har bara 30 sekunder kvar, så jag kan inte slösa bort någon tid. Mer än en minut brukar jag inte få av parlamentet för att uttrycka mig på mitt eget språk.
Jag skulle vilja fråga kommissionsledamoten om kommissionen skulle tycka det var bra att iriskan utvecklas och om det skulle vara möjligt att använda det mer här i parlamentet och i de andra institutionerna, framför allt på utskottsnivå, där språket kunde talas under längre perioder. Ett språk överlever inte på bara ett par sekunder.
Leonard Orban
ledamot av kommissionen. - (RO) Om man ser till de förväntningar som Europeiska unionen ställs inför kan vi med glädje konstatera att vi inte bara uppfyllt dem, utan överträffat dem. Europeiska kommissionen gick längre och nådde högre. Å andra sidan krävs det ytterligare gemensamma ansträngningar för att främja det iriska språket i större skala. De insatserna måste komma från såväl EU-institutionerna som de irländska myndigheterna och det irländska samhället i stort. Vi behöver till exempel fler iriska tolkar och översättare, och det målet är det svårt att uppnå om inte betydande resurser avsätts på nationell nivå, dvs. i Irland.
Därför samarbetar jag mycket intensivt med de irländska myndigheterna för att uppmuntra och stimulera dem som vill utbilda sig och skaffa sig de kunskaper som behövs för att kunna utföra språkligt arbete för EU-institutionerna.
Låt mig också understryka att vi har ett nära samarbete med de irländska myndigheterna när det gäller olika aspekter av frågan om det iriska språket, inte bara de institutionella aspekterna. Vi vill göra vårt bästa för att stimulera utvecklingen av irisk terminologi, och som jag sa samarbetar vi nära med samtliga berörda parter.
Talmannen
Fråga nr 54 från Jim Higgins har dragits tillbaka.

Angående: Flerspråkighet i Europeiska unionens institutioner
Europeiska kommissionen har praktiktjänstgöringsprogram som den endast publicerar på engelska, franska och tyska. Kommissionen publicerar EIDHR-volymerna (europeiskt instrument för demokrati och mänskliga rättigheter) enbart på engelska, franska och spanska, och uppmanar de europeiska organisationer som vill lämna in projekt att enbart göra det på dessa språk, oberoende av deras nationalitet. Webbsidan för kommissionens antidiskrimineringskampanj finns, i likhet med många andra, endast på engelska, och inloggningssidan är endast utformad på detta språk.
Vilken politik avser kommissionen att föra för att tillse att den flerspråkighet som det alltid värnas om i offentliga sammanhang och som är formellt sanktionerad i alla kommissionens handlingar tillämpas även i praktiken, med början i kommissionen egen dagliga verksamhet?
Leonard Orban
ledamot av kommissionen. - (RO) Europeiska kommissionens praktiktjänstgöringsprogram riktar sig till alla med universitetsexamen som inte har genomgått en sådan europeisk praktiktjänst tidigare och som behärskar åtminstone ett av Europeiska kommissionens arbetsspråk - tyska, engelska eller franska. Detta är en praktisk nödvändighet som gör det möjligt för en praktikant att ta del av de aktiviteter som genomförs av våra enheter och ha full behållning av sin praktiktjänst. All praktisk information och alla förklaringar till de sökande finns enbart på dessa tre språk. Å andra sidan finns reglerna för praktiktjänsterna på alla unionens officiella språk som gäller den dag kommissionen fattar sitt beslut.
För att kunna genomföra det uppdrag som anges i artikel 177 i fördraget måste antalet tillåtliga språk för förslag gällande det europeiska instrumentet för demokrati och mänskliga rättigheter begränsas till de språk som för närvarande används och som människor förstår i respektive tredjeländer. Trots det accepteras numera de dokument som icke-statliga organisationer skickar till stöd för sina ansökningar via Pador, de icke-statliga organisationernas Internetbaserade system, på alla Europeiska unionens officiella språk.
När det gäller åtgärder för medvetandehöjande eller samordning som äger rum enbart inom EU och som enbart riktas till EU-medborgare, så kommer vi att behandla ansökningar som skickas in på respektive medlemsstaters språk. Förstasidan för Internetkampanjen mot diskriminering har en logotyp skriven på engelska, men den ger tillträde till webbsidor på praktiskt taget samtliga EU:s officiella språk.
När det gäller handlingsplanen för förbättrad kommunikation med medborgarna inrättade kommissionen 2006 en webböversättningstjänst inom GD Översättning, vilket ökar kommissionens kapacitet för flerspråkig kommunikation. Men mot bakgrund av Internets snabba utveckling och behovet av att i första hand garantera juridiska översättningar enligt förordning 1, måste kommissionen alltid försöka hitta rätt balans mellan att ge relevant och aktuell information till olika intressenter inom EU och garantera den flerspråkiga karaktären för kommissionens samtliga webbplatser.
Den allmänna princip som styr användningen av olika språk på webbsidorna är att anpassa språket för var och en av webbplatserna efter målgruppen. Därför ser kommissionen till att man får översättningar på så många språk som möjligt av de webbplatser eller delar av webbplatser som är av intresse för samtliga medborgare, medan mer tekniska frågor, som är av intresse för specialister, antingen finns på ett begränsat antal språk eller enbart på originalspråket. På samma sätt är information som antas gälla under längre tid tillgänglig på fler språk än mer kortlivat innehåll.
Kommissionens skyldigheter enligt förordning 1 inkluderar översättning av alla förordningar, direktiv, lagförslag och officiellt godkänd information som kommissionen sänder till institutionerna till alla officiella språk. Å andra sidan besvaras alla skrivelser från medborgarna på avsändarens språk. Förutom att fullgöra dessa skyldigheter, och i enlighet med principen om flerspråkighet och mångkulturalism, gör kommissionen allt den kan för att garantera en rättvis behandling av medborgare, kulturer och språk.
Marco Cappato
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Låt mig först säga att den åtskillnad ni föreslog att man skulle göra mellan dokument av teknisk natur och - om jag har förstått det hela rätt - dokument av allmänt intresse verkar vara mycket farlig och osäker, eftersom dokument av tekniskt slag i själva verket kan vara av stort allmänt intresse.
Problemet är enkelt: texter som enbart är arbetsdokument omges av språkliga begränsningar, men alla dokument som eventuellt skulle kunna riktas till allmänheten, även om de är av rent teknisk natur, måste hanteras flerspråkigt, dvs. översättas till samtliga officiella språk. Jag tycker framför allt att det är fullständigt obegripligt att anbudsinfordringar som gäller projekt om att främja demokrati och mänskliga rättigheter enbart ska vara tillgängliga på engelska, franska och spanska. Webbplatserna måste inte enbart vara flerspråkiga, utan registreras på samtliga språk. Slutligen kan jag inte förstå varför även det interna nyhetsbrevet Commission en direct nästan enbart ska finnas på engelska.
Leonard Orban
ledamot av kommissionen. - (RO) Som jag sa är Europeiska kommissionen bunden av å ena sidan rättsliga skyldigheter enligt förordning 1 från 1958, och det råder ingen tvekan om att vi tänker uppfylla de skyldigheterna. Å andra sidan finns det vissa frågor, som dem som ni nämnde, som avser översättningar som är tillgängliga på Europeiska kommissionens webbplatser, och där kommissionen och EU:s övriga institutioner står inför ett svårt val.
Å ena sidan kan vi inte erbjuda innehållet på de webbplatserna på samtliga språk. Det är helt enkelt omöjligt att garantera full flerspråkighet för alla de dokument som finns på kommissionens webbplatser på grund av kommissionens begränsningar i fråga om ekonomiska och mänskliga resurser.
Det vi å andra sidan gör just nu är att öka antalet dokument som kan översättas till så många av EU:s officiella språk som möjligt utan att äventyra våra lagstadgade skyldigheter och inom ramen för de resursbegränsningar som jag har nämnt. Vi har visat oss flexibla när kommissionen ställts inför olika krav, och i den utsträckning det är fysiskt möjligt att uppfylla de kraven är vi beredda att visa samma flexibilitet igen.
Talmannen
Jag är ledsen att jag måste göra övriga frågeställare besvikna, men på grund av tidsbrist måste vi tyvärr avbryta frågestunden här.
De frågor som på grund av tidsbrist inte hade besvarats skulle erhålla skriftliga svar (se bilagan).
Robert Evans
(EN) Detta är på sitt sätt ett slags ordningsfråga. Leonard Orban och jag har varit med ett tag, så jag hoppas att han uppfattar detta på rätt sätt. Ett av hans svar tog nämligen sex minuter, och eftersom vi försöker ta upp många frågor framöver undrar jag om han kanske kunde se till att hans svar blir lite mer fokuserade och kortfattade i framtiden, till förmån för samtliga ledamöter.
Talmannen
(EN) Herr Evans! Vi har diskuterat frågan med vice ordförande Margot Wallström. Å ena sidan vet vi att kommissionen försöker ge oss svar som är så uttömmande som vi vill ha dem, men det minskar naturligtvis antalet ledamöter som kan delta. Tack ska ni ha, och jag är säker på att ni kommer att få uttömmande skriftliga svar.
(Sammanträdet avbröts kl.19.15 och återupptogs kl.21.00.)
