Slamkatastrofen i Ungern (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är kommissionens uttalande om slamkatastrofen i Ungern.
Kristalina Georgieva
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Jag vill först och främst uttrycka mitt djupaste deltagande till offrens familjer och till alla dem som drabbats av industriolyckan som inträffade den 4 oktober i Ajka, Ungern. Jag vill också ge ett erkännande till de ungerska myndigheterna för deras beslutsamma och effektiva åtgärder för att förhindra effekterna av utsläppet och dess spridning från floderna Torna och Marcal nedströms i Donau till grannländer, samt deras åtgärder för att förebygga riskerna med nya utsläpp genom att bygga ytterligare skyddsväggar.
Jag fick möjlighet att tacka Ungerns inrikesminister, Sándor Pintér, som ansvarar för civilskyddet, för insatserna av de tjänster som deltog och för tapperheten och engagemanget hos dem som gjorde de första insatserna.
Jag har precis återvänt från olycksplatsen, där jag bevittnade både vilken katastrofal effekt som det röda slammet har fått på människor, hem, mark och regionens miljö, och de anmärkningsvärda insatserna från de ungerska beredskapsgrupperna.
Medan katastrofens orsaker och dess totala inverkan fortfarande utreds står det klart att den allvarligaste skadan står att finna i olyckans omedelbara närhet och de direkt drabbade mänskliga bosättningarna, jordbruksmarken och de ekologiska systemen. 7 000 invånare, huvudsakligen från byarna Kolontár och Devecser, har drabbats. Nio personer har dött och 130 har sårats, varav 35 tillhörde den insatspersonal som var först på plats.
Omkring 1 000 hektar jordbruksland och fyra Natura 2000-områden har drabbats, och betydande skador har uppstått på floran och faunan i området.
I enlighet med den information som tillhandahållits av de ungerska myndigheterna innehåller inte den röda leran några höga koncentrationer av tungmetaller, och den betraktas därför inte som farligt avfall.
Icke desto mindre utgör dammet från slammet en hälsorisk och därför är det nödvändigt att vidta säkerhetsåtgärder för befolkningen och för hjälppersonal i området.
De ungerska myndigheterna har placerat ut mänskliga resurser och utrustning i stor omfattning. När jag var där i går fanns en räddningsstyrka på omkring 1 200 personer från civilskydds-, miljö-, hälso- och polisenheter på plats, som arbetade outtröttligt.
Det är viktigt att betona att den akuta fasen i stort sett är över nu, eftersom skadan nedströms Donau är stoppad och risken för ett andra utsläpp förhindrad. Åtgärder vidtas nu i riktning mot nästa fas med sanering och rehabilitering. Maskiner och personal fortsätter att arbeta med att forsla bort det röda slammet till lämpliga platser. Hus och strukturer som inte går att reparera förstörs och skyddsvallar har byggts samt förstärkts för att förhindra risken för ytterligare ett utsläpp. Övervakning genomförs och information om försiktighets- och sanitära åtgärder tillhandahålls till befolkningen.
Låt mig nu ta upp EU:s insatser. Den 7 oktober utlöste de ungerska myndigheterna civilskyddsmekanismen och efterfrågade en expertgrupp från EU. En sådan utplacerades omedelbart under en vecka i det drabbade området. Gruppen levererade ett antal förslag på åtgärder för att ytterligare förstärka den ungerska regeringens redan omfattande hjälp- och återhämtningsplan. Förslagen innefattar en minskning av spridningen av röd lera via luft och vatten, åtgärder för att bedöma risken för människors hälsa och en reducering av sådana risker, miljöbevakning och sanerings- och vitaliseringsåtgärder.
Förutom dessa inledande nödinsatser står kommissionen redo att aktivera civilskyddsmekanismen för att ytterligare bistå med expertis och utrustning om de ungerska myndigheterna begär detta.
För det andra skulle strukturfonderna kunna mobiliseras för att ta itu med katastrofens följder, och detta gjordes klart. Regeringen informerades om detta. Om de fick bestämma skulle de vilja omfördela medlen, något som kommissionen skulle ställa sig positiv till.
För det tredje är det inte så troligt att en mobilisering av Europeiska unionens solidaritetsfond kan komma tillstånd i detta fall, eftersom de nuvarande reglerna är stränga och det bara är naturkatastrofer som kan beaktas. Dessa villkor innefattar också en tröskel på 0, 6 procent skada på BNP, och detta uppfylls sannolikt inte.
Ännu en gång beaktar kommissionen behovet av att göra Solidaritetsfonden snabbare och att utöka dess räckvidd. Det är mycket svårt att förklara för medborgare i medlemsstaterna varför vi omedelbart kan hjälpa människor i Pakistan, men inte kan hjälpa människor som bor i Ajka-området.
Kommissionen ser också över frågan om miljölagstiftningen. Vid en första analys tillhandahåller EU:s nuvarande avfallslagstiftning, direktivet om avfall från utvinningsindustrin, det kommande direktivet om industriutsläpp, som ersätter direktivet om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar, direktivet om förebyggande av allvarliga olyckshändelser, det så kallade Seveso-direktivet och ramdirektivet om avfall ett tillräckligt ramverk för att reglera tänkbart farlig industriverksamhet och för att reglera att avfall hanteras på ett sätt som inte utgör några risker för människors hälsa och för miljön.
Kommissionen anser att fokus inte ska ligga på ny lagstiftning utan på att säkerställa ett verkligt genomförande och stärkande av befintlig lagstiftning i alla medlemsstater.
Vi har även miljölagstiftning som omfattar följderna av en olycka, nämligen direktivet om miljöansvar. Det tillämpas vid insättningen av nödvändiga hjälpåtgärder, som måste vidtas av den ansvariga verksamhetsutövaren, som också bör bära hela kostnaden för detta.
Vår rapport om genomförandet av miljöansvarsdirektivet visar ett ganska långsamt införlivande av instrumenten för ekonomisk säkerhet för att täcka förpliktelser, och detta är även fallet i Ajka. Vi beaktar hur vi ska stärka detta i framtiden och, om det är nödvändigt, göra det obligatoriskt.
Efter slamolyckan i Ajka kommer kommissionen att inventera vad man lärt sig på EU-nivå, och särskilt huruvida genomförandet och tillämpningen av EU:s miljölagstiftning är lämpligt och korrekt. Man kommer att inventera vilka åtgärder som behöver vidtas för att säkerställa att den drabbade befolkningen och industrin i riskzonen omfattas av lämpliga försäkringssystem samt vilken väg man ska gå för att stärka EU:s krisbevakning, insatsförmåga och instrument för att utrycka solidaritet med våra medlemsländer och medborgare när det behövs.
När det gäller den sista punkten skulle jag vilja nämna att kommissionen nästa vecka kommer att anta meddelandet om förstärkning av EU:s insatskapacitet vid katastrofer, vilket rör insatser vid olika typer av katastrofer, däribland industriolyckor, och som kommer att stärka vår förmåga att genomföra kollektiva insatser.
Jag skulle vilja ta tillfället i akt att tacka parlamentet för dess starka stöd när det gäller förstärkningen av EU:s insatskapacitet vid katastrofer. Jag ser fram emot att höra era frågor om det särskilda fallet i Ungern och de synpunkter som ni vill lämna om frågan i stort.
János Áder
för PPE-gruppen. - (HU) Eftersom kommissionsledamot Kristalina Georgieva talade mycket detaljerat om omfattningen av industrikatastrofen behöver jag inte utveckla detta ytterligare. Jag vill dock tacka henne för den uppskattning som hon uttryckte för dem som deltog i arbetet med att kontrollera skadorna. Jag vet att hon har besökt Budapest och uttryckt samma sak där. Detta välkomnas tydligen av dem som har arbetat med att kontrollera skadorna dag och natt i över en vecka. Du talade just om möjligheten att mobilisera strukturfonderna. Jag skulle vilja be dig utveckla detta lite mer i ditt svar, i dina avslutande reflektioner, och låta oss veta vad du menar med detta.
Du nämnde också att du även tänker på obligatoriskt stöd. Jag skulle också vilja lära mig lite mer om vad detta skulle innebära. Jag tror att den tragedi som inträffat i Ungern, likväl som de tragedier som inträffat på andra ställen de senaste tio åren, i exempelvis Spanien, Frankrike och Belgien, är en varning för att sådana industrikatastrofer kan upprepas var som helst och när som helst. Samtidigt uppmärksammade denna katastrof oss också på det faktum att unionen inte har några medel tillgängliga för detta, och jag anser att vi måste formulera detta på ett otvetydigt sätt. Europeiska unionen har inte medel för att ta itu med sådana situationer. Detta har även du hänvisat till tidigare.
Jag anser att tiden är inne för att se över förteckningen över farliga ämnen, och jag anser att rött slam bör tas upp på listan igen. Jag anser också att tiden är inne för att ålägga fabriker som ägnar sig åt farlig verksamhet obligatorisk ansvarsförsäkring, vilket råkar vara de fabriker som är ansvariga för de stora industriella olyckor som inträffat de senaste tio åren. Jag anser också att tiden är inne för att upprätta ett nytt finansiellt system som kan tillhandahålla effektivt bistånd, nämligen verkligt och snabbt stöd till det drabbade landet. Vi kommer snart att lägga fram vårt förslag angående detta till kommissionsledamot Georgieva, och jag hoppas att hon kommer att visa samma öppna inställning vid mottagandet av detta som hon gjorde i sina inledande tankegångar.
Csaba Sándor Tabajdi
för S&D-gruppen. - (HU) Först och främst vill jag tacka er och de europeiska medborgarna som har uttryckt sina sympatier med dem som drabbats av katastrofen i Ungern. Den tragiska händelsen i Ungern är också en förlust för Europa. Syftet med dagens debatt är att omvandla EU:s solidariska intentioner till konkret bistånd och att diskutera hur vi kan förebygga framtida miljökatastrofer.
Jag föreslår att vi omvandlar Solidaritetsfonden. Det vore praktiskt att utöka stödets omfattning till industrikatastrofer och att minska tröskeln för skadans monetära motsvarighet. Detta är desto mer berättigat med tanke på vad vi har hört från Kristalina Georgieva, det vill säga att vi bara har använt tio procent av denna fond under de senaste tio åren. Dagens debatt måste också tillhandahålla svar på fem tekniska säkerhetsfrågor som är kopplade till långsiktigt miljöskydd.
Först och främst bör alla behållare som är i bruk eller övergivna genomgå en teknisk och miljömässig översyn i enlighet med enhetligt utformade EU-principer. Medlemsstaterna bör säkra efterlevnaden av den gemensamt upprättade tekniska disciplinen och Europeiska kommissionen bör kontrollera att detta uppfylls. För det andra bör industriella enheter som inte förvarar rött slam lämpligen innefattas i kategorin för farliga industriella enheter. För det tredje bör medlemsstaternas genomförande av direktivet om hantering av avfall från utvinningsindustrin snabbas på. För det fjärde, vilket jag även föreslog i en skriftlig fråga, bör EU stödja forskningsprogram i syfte att återvinna rött slam, och för det femte måste vi, som en del av Donau-strategin, under det ungerska ordförandeskapet börja rena och återanvända avfallet från utvinningsindustrin i Donaus avrinningsområde.
Slutligen bör den enda tillåtna industriella verksamheten i EU under detta århundrade vara sådan som säkerställer sanering och återvinning av avfall. Det är på detta sätt Europa kan göras säkrare och den naturliga miljön mer beboelig.
Corinne Lepage
för ALDE-gruppen. - (FR) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Låt mig börja med att uttrycka min medkänsla med katastrofens offer. Det finns vissa frågor som dock behöver diskuteras när det gäller denna katastrof.
Först och främst vill jag tacka kommissionsledamoten för upplysningen om att ett meddelande kommer att utfärdas i nästa vecka om de akutinsatser som självklart är nödvändiga. Vi bör kunna bistå våra medborgare i händelse av liknande natur- och industrikatastrofer.
Jag anser inte att detta mycket giftiga slam - i tv-inslagen kan vi se bilder på människor som fått brännskador efter att ha kommit i kontakt med slammet - ska klassificeras som inert avfall. Det är fullständigt oacceptabelt. Kommissionen måste inleda en granskning av listan över farliga avfallsprodukter, i syfte att inkludera slammet och samtidigt fastställa om andra typer av produkter kan läggas till listan.
Nyckelfrågan i detta sammanhang är det faktiska genomförandet av gemenskapsrätten, och i det avseendet anser jag att det är mycket viktigt att kommissionen ges de nödvändiga resurserna för att kunna övervaka det faktiska genomförandet av gemenskapslagstiftningen. Detta innebär inte enbart införlivande av direktiven utan framförallt genomförande av lagstiftningen i all verksamhet inom EU.
För att uppnå detta behöver kommissionen få kontrollbefogenheter som den med all tydlighet inte har just nu. Vi behöver inte nya lagar utan vi behöver tillämpa den existerande gemenskapsrätten.
Bart Staes
för Verts/ALE-gruppen. - (NL) Fru talman, mina damer och herrar! Jag vill självklart också uttrycka min och min grupps, gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen, medkänsla med offren. Vi måste hjälpa dessa människor. Vad som har hänt är fruktansvärt. Jag vill dock kommentera tre saker i anslutning till kommissionsledamot Kristalina Georgievas anförande.
Du sade, eller rättare sagt du antydde, att merparten av gemenskapslagstiftningen vid en första anblick verkar iakttas noggrant. Ändå vill jag uppmana kommissionen att utföra en djupgående undersökning. Som Corinne Lepage påpekade finns det ett brett utbud av gemenskapslagstiftning: gruvavfallsdirektivet, direktivet om utsläpp från vissa industriella anläggningar och miljöansvarsdirektivet.
Hur kunde denna olycka inträffa om man nu följde miljölagstiftningen? Det är omöjligt. Det måste ha skett ett misstag någonstans. Axlade de ungerska myndigheterna verkligen sitt ansvar? Utförde de tillräckligt med kontroller? Det krävs någon form av stresstest, en undersökning, för att utreda om gemenskapslagstiftningen tillämpats och genomförts på rätt sätt.
För det andra, har våra kollegor i det ungerska miljöpartiet insisterat på att en oberoende undersökningskommission skickas till området för att få fram objektiva uppgifter om föroreningen. Jag anser inte att de ungerska myndigheterna kan utföra en sådan undersökning på egen hand.
För det tredje, gäller det frågan om inspektioner. Miljöinspektioner är oerhört viktiga. Vi har redan diskuterat frågan i Europaparlamentet och antog en resolution om detta den 20 november 2008. Vi vill omgående se ett inrättande av en rättslig ram för dessa inspektioner. Det måste genomföras miljöinspektioner, inte enbart inspektioner utförda av nationella inspektionsorgan utan även, och i synnerhet, kontroller och övervakning av tillsynsmyndigheter, alltså en kontroll av dem som kontrollerar. Vi behöver snabbt få på plats en gedigen miljöinspektion i hela EU och i synnerhet ett ordentligt genomförande av miljödirektiven.
Lajos Bokros
för ECR-gruppen. - (HU) Under de senaste två veckorna har den ungerska pressen knappt talat om något annat än företaget Hungarian Aluminium Corporation och dess ansvar. Dess verkställande direktör arresterades till och med innan undersökningen inleddes, alltså långt före den kunde visa på några resultat. Undersökningen kommer att utreda företagets ansvar, men jag tror att vi redan kan dra en slutsats. Ansvaret ligger inte enbart hos företaget utan även hos myndigheterna och kommunerna. Det är väldigt viktigt att vi begränsar skadorna och kommissionsledamoten har talat om de viktigaste aspekterna när det gäller detta. Förebyggande arbete är minst lika viktigt. I Ungern är varken administrationen, den centrala regeringsadministrationen eller ens de lokala myndigheterna tillräckligt förberedda för att förebygga sådana katastrofsituationer. Administrationen är extremt splittrad, den har inga medel och det finns varken mänskliga eller ekonomiska resurser för att förhindra katastrofer. Jag föreslår att vi drar denna slutsats och beaktar detta när det gäller kommunerna och en administrativ reform.
Marisa Matias
för GUE/NGL-gruppen. - (PT) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Låt mig säga det som ännu inte har sagts. Jag har lyssnat noga till kommissionsledamoten och efter vad jag hört skulle jag vilja påpeka att fram till nu verkar den mest effektiva åtgärden, oavsett om det gäller nationella eller europeiska myndigheter, ha varit att garantera tystnad.
Industriolyckor kan och bör undvikas. Det finns EU-lagstiftning för detta ändamål och det är tydligt att lagstiftningen inte har följts. Det har förekommit oduglighet, försenad respons och ett nonchalerande av dem som påverkats, särskilt de mest missgynnade. Människor har dött och många lever fortfarande under hotet av vad som kan komma att hända med deras hälsa. Det är omöjligt att beräkna de totala kostnaderna och det är omoraliskt att inte kunna ta hand om offren.
Jag vill fråga kommissionsledamoten hur det är möjligt att vi känner till nyheten genom rapporter från ungerska medborgare samtidigt som myndigheterna ser detta och inte informerar oss? Jag skulle vilja ställa några frågor. Hur kan banken tillåtas ställa krav på människor med ett belånat hus i det drabbade området och kräva att de ska betala tillbaka sina huslån, eftersom deras hus har sjunkit i värde? Hur kan kommissionsledamoten gå med på att telefonoperatörer stänger av det enda kommunikationsmedlet för dessa människor i katastrofområdet? Hur kommer det sig att det företag som är ansvarigt för denna katastrof redan är igång igen med sin verksamhet?
Till sist talade kommissionsledamoten om att begränsa effekterna av slammet. Jag skulle vilja fråga vilka skälen är till att den verkliga omfattningen av denna mänskliga tragedi tonas ned? På detta sätt verkar det som om vi hela tiden börjar om från ruta ett.
Jaroslav Paška
för EFD-gruppen. - (SK) Jag vill börja med att uttrycka min medkänsla med våra ungerska vänner i samband med den allvarliga olycka som drabbade invånarna i byarna Kolontár och Devecser måndagen den 4 oktober, när de plötsligt översköljdes av en flodvåg av kemiskt slam från en avfallsdamm i en närliggande fabrik.
Vad som också framgått med tiden är att oskyldiga människor från de drabbade samhällena får betala det högsta priset för att ansvariga slarvat med underhållet av och säkerheten kring dammen, och därmed även säkerheten för deras hus. Det gläder mig att räddningsspecialister och brandmän från Slovakien var bland de första att erbjuda frivilligt stöd till de drabbade medborgarna. Slovakiska medborgare tvekade inte att omedelbart lämna sina egna hem och familjer för att hjälpa de olycksdrabbade människorna i grannlandet Ungern.
Jag vet att det kommer att ta väldigt lång tid för såren att läka i Kolontár och Devecser, men vi måste uppmärksamma att det runtom i EU kan finnas fler av dessa försummade och farliga dammar som innehåller kemikalier och annat avfall. En sådan hittades till och med under en spontan inspektion utförd av jordbruksdepartementet i mitt hemland. Det verkar som om deponeringen av industri- och gruvavfall i avfallstippar inte är någon bra lösning för samhället eller för miljön. Vi bör därför börja ta kravet att enbart tillåta industri- och gruvverksamhet inom vilken avfallet omedelbart förstörs eller neutraliseras som en del av tillverknings- och produktionsprocessen på allvar. Det är det enda sättet att förhindra olyckor som den som nu drabbat invånarna i Kolontár och Devecser.
Béla Kovács
(HU) Mina damer och herrar! Jag vill börja med att ge ett förslag som rör förfaranden och uppmana Europaparlamentet att om möjligt inte diskutera de viktiga händelserna i Ungern så sent på kvällen, utan snarare vid en tidpunkt när så många ledamöter som möjligt kan närvara i kammaren. Tyvärr uppstod samma situation när vi diskuterade den slovakiska språklagen.
Enligt experterna var katastrofen i Kolontár resultatet av ett hämningslöst vinstintresse och ett allvarligt brott mot den tekniska proceduren. Tyvärr har de ansvariga fortfarande inte kunnat identifieras efter två veckors utredning och hoppet om att få reda på sanningen blir allt mindre. Vad som gör situationen ännu värre är att offren inte ens kan räkna med EU:s solidaritetsfond, eftersom detta inte är någon naturkatastrof och värdet av de uppmätta skadorna inte överstiger det föreskrivna beloppet på 591 miljoner euro. Detta är ett fall av allvarlig mänsklig försummelse. Dessutom skickar kommersiella banker ut de mest skandalösa återbetalningskraven till personer med belånade fastigheter och kräver att de ska betala tillbaka sina lån omedelbart, i en klumpsumma, trots att hushållsfastigheterna i regionen blivit fullständigt värdelösa. Det får mig att tänka på Thomas Friedman, kolumnisten i New York Times, som i sin ledare den 4 september skrev att kredit är som en drog, bankerna är knarklangare och centralbanken är gudfadern.
För att snabbt kunna lösa denna situation är det viktigt med en europeisk social solidaritet som kan begränsa skadorna. Det är vår plikt att bistå offren med allt tänkbart stöd och hjälpa dem att återgå till normala levnadsförhållanden så fort som möjligt. Dessutom bör strafflagen skärpas utan dröjsmål, för att undvika att liknande katastrofer, som innebär förlust av människoliv, sker i framtiden.
Krisztina Morvai
(EN) Fru talman! Något helt makalöst hände i denna kammare i dag. När min kollega talade om den stora tragedi som skett i vårt land, där nio personer dog, skrattade två ledamöter på ett provocerande sätt.
Jag skulle vilja framföra ett klagomål till talmannen. Vill du vara snäll och framföra det till Jerzy Buzek? Jag vill att denna händelse utreds noggrant. Nigel Farage gjorde någonting som var mycket mindre provokativt och kränkande. Han blev bötfälld och disciplinåtgärder vidtogs. De två kvinnorna där borta, dessa två ledamöter, förtjänar åtminstone detsamma.
Talmannen
Talmannens kansli noterar ditt klagomål.
Richard Seeber
(DE) Fru talman! Jag beundrar min ledamotskollegas förmåga att kunna läsa in något i skrattet hos de båda kollegerna där borta. Hur som helst, tillbaka till den aktuella debatten. Jag anser att denna debatt är alldeles för viktig för att utnyttjas i syfte att ta billiga politiska poänger.
För det första vill jag uttrycka min medkänsla med offren, särskilt dem som hjälper till och riskerar sina liv för att stoppa och avvärja denna katastrof. Det är dock viktigt att vi nu håller huvudet kallt och utför en analys av den nuvarande situationen och framförallt att vi hittar de ansvariga. Jag håller helt med kommissionsledamoten när hon säger att vi behöver se över om de direktiv som vi har tagit fram för denna typ av olyckor här i EU har blivit ordentligt införlivade och genomförda. Det är det första steget och i detta avseende är jag väldigt angelägen om att se kommissionens rapport och dess slutsatser.
Samtidigt vill jag dock uppmana kommissionen att vara mycket mer stringent och mycket snabbare med att ställa de medlemsstater till svars som inte införlivar den lagstiftning vi fastställer. Det är kommissionens arbete och jag skulle vilja påstå att den ibland är slapp i detta avseende. Det skulle därför vara klokt av kommissionen att påminna medlemsstaterna om deras ansvar.
För det andra har vi i EU principen om att förorenaren ska betala. Jag anser att det är en väldigt bra och viktig princip och jag anser inte att ansvaret för denna typ av händelser ska belasta allmänhetens konto. Därför är uppmaningen om en utökning av Solidaritetsfonden oberättigad, eftersom vi i det här fallet har en tydlig förorenare och denna förorenare ska betala för de skador som den har orsakat. Vid denna typ av katastrofer bör vi självklart ta hänsyn till om enskilda företag är i en sådan ställning att de kan stå för kostnaderna. Återigen tittar jag i riktning mot kommissionen, som bör undersöka om vi bör införa försäkringslösningar i syfte att kunna erbjuda lämplig kompensation till människor som har tagit skada.
Marita Ulvskog
. - Det är en fruktansvärd katastrof som drabbat Ungern och jag känner mycket starkt med de människor som drabbats.
Det ofattbara är att en biprodukt som innehåller krom, arsenik och kvicksilver förvarats i en öppen damm, där det i princip kan räcka med kraftiga regn för att en risksituation ska uppstå. Hur många fler sådana dammar finns det, i Ungern, i Europa, i världen?
Låt mig citera en forskare i biogeometri:
(EN) Jag citerar: ”Det finns ett överhängande behov av en komplett global inventering av denna typ av avfallsdammar, vars giftiga innehåll gör dem till kemiska tidsbomber. [...] Detta är redan den tredje katastrofen av denna typ enbart i Europa under de senaste 12 åren. Alla dessa katastrofer kunde ha undvikits. Det kan inte enbart vara forskningens uppgift att skydda världen mot sådana katastrofer. Här krävs regeringsbestämmelser och övervakning.”
Vad anser kommissionsledamoten om detta? Behöver vi stärkt kemikalielagstiftning, stärkt substitutionsprincip, effektivare regler, fler regler, mer av kontroller och fler ersättningsprodukter? Vad bör göras och hur snabbt kan det gå? Men tanken och avsikten måste vara att åstadkomma långsiktiga förändringar och förebyggande åtgärder.
Ramona Nicole Mănescu
(RO) Vi måste verkligen visa vår solidaritet med Ungern, särskilt nu när miljökatastrofen har spridit sig och det giftiga ämne som läckt ut från anläggningens damm redan nått Donaus vatten.
Därför uppmanar jag Europeiska kommissionen att genast engagera sig i hanteringen av situationen, tillhandahålla alla tillgängliga medel för att stödja Ungern och kräva att de ansvariga myndigheterna tillhandahåller följande dokument och data: en rapport om effekterna av varje kemisk förening som identifierats i ekosystemen, som omfattar de utsläppta mängderna och en redovisning av detaljerna om utsläppets påverkan på flora och fauna, samt en rapport om de åtgärder som vidtagits av de ungerska myndigheterna, mer specifikt, de mängder av kemiska substanser som hälldes över utsläppet som en motåtgärd och den miljömässiga påverkan av de nya ämnena.
Med tanke på situationens allvar och den fara som utsläppet av dessa giftiga ämnen innebär anser jag att vi måste vidta åtgärder så fort som möjligt. Europeiska kommissionen är det enda organ som kan begära den information som krävs för att kunna stoppa miljökatastrofen från att sprida sig till de andra medlemsstater som gränsar till Donau samt vidta omedelbara åtgärder för att bekämpa effekterna av denna katastrof där den redan inträffat.
Det är just därför som jag kommer att lämna in en skriftlig fråga till kommissionen. Jag förväntar mig att kommissionen, förutom att planera en strategi för att förhindra denna typ av katastrofer i framtiden, så fort som möjligt presenterar konkreta åtgärder, som kommer att genomföras omedelbart när det gäller miljökatastrofen i Ungern. Jag är djupt oroad över hur denna katastrof kan komma att påverka Rumänien.
Bas Eickhout
(NL) Fru talman! Jag vill tacka kommissionsledamoten för hennes ord tidigare. Hon säger att det inte behövs någon ny lagstiftning, men jag anser nog att denna slutsats är något förhastad. Låt oss vara ärliga, räknas inte detta röda slam till farligt avfall? Det finns ingen bra förklaring till detta påstående. Vad menar du med det? Är detta verkligen tillräckligt?
I direktivet om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar (IPPC-direktivet), som även gäller för den här aluminiumfabriken, regleras även tillämpningen av bästa tillgängliga teknik. Tekniken omfattar till exempel användningen av två skyddsväggar. Fabriken hade bara en skyddsvägg. Det finns alltså tydliga problem här och därför skulle jag vilja att kommissionen gör en mycket noggrannare analys om huruvida lagstiftningen verkligen är tillfredsställande.
Sedan har vi inspektionerna. Foton från juni visar att det redan fanns läckor, ändå sade nationella tillsynsmyndigheter då att det inte var något problem. De inspektionerna var bristfälliga. Är det inte dags att kommissionen presenterar mer ambitiösa förslag till europeiska inspektioner för att på så sätt garantera att nationella inspektioner i sin tur kontrolleras för att förhindra denna typ av katastrofer i framtiden?
Horst Schnellhardt
(DE) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill uttrycka min medkänsla med offren för denna katastrof. När jag i tidningen läste att rött slam hade läckt ut från en damm undrade jag som ledamot i utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet hur detta överhuvudtaget kunde hända, eftersom vi i åratal har antagit regler och lagstiftning i syfte att isolera och begränsa denna typ av giftiga ämnen just i syfte att förhindra denna typ av händelser. Det är tydligt att något har gått fel och det är tydligt att det finns personer som är ansvariga för att inte ha genomfört EU:s regler och lagstiftning. I så fall måste dessa personer ställas till svars. Frågan om vem som var och vem som inte var ansvarig måste besvaras.
Jag beundrar det ungerska folket som reagerade så snabbt och avstyrde en till och med större katastrof. Det innebär dock inte att vi lämnar allting som det är. Vi måste fastställa vilka som bär ansvaret och dessa personer måste ställas till svars.
Vi ska inte - och jag vill varna för detta - göra ändringar i Solidaritetsfonden på grund av denna händelse. Fonden upprättades 2002, när översvämningarna inträffade. Vi har regler och vi kan inte överföra misskötseln av ett land på EU och tillåta att skadorna betalas här. Det får inte bli resultatet av detta. Det är inte syftet med Solidaritetsfonden. Den är tänkt att användas för oförutsebara händelser som helt enkelt bara kan råka ske. Vi behöver ha medel redo för dessa händelser och inte för den typen av olyckor som precis ägt rum i Ungern.
Jag har dock ett förslag. Vid översvämningarna 2002 hade vi inte ens en solidaritetsfond och vi kunde i stället använda medel från den Europeiska regionala utvecklingsfonden (Eruf), kombinerat med till exempel en minskad medfinansiering inom detta område. Det hjälper också länderna genom att de då kan använda sina resurser till annat. Vi skulle därför kunna ta en annan väg här för att göra dessa medel tillgängliga. Kommissionen borde följa denna rekommendation.
Judith A. Merkies
(HU) Jag vill uttrycka min medkänsla med alla ungrare som drabbats. Denna miljökatastrof har fäst hela världens uppmärksamhet på Ungern. Denna katastrof gjorde en sak tydlig för alla, nämligen att underhåll och kontroll av gamla industrianläggningar är av största vikt. Finansieringen av underhåll får heller inte minska under den ekonomiska krisen.
(NL) Jag ska nu fortsätta på nederländska. En miljökatastrof i Ungern har fångat allas uppmärksamhet i EU och om någonting är tydligt - som tidigare sagts - så är det att kontroll av underhåll och underhållet i sig är oumbärligt, inte minst när det gäller äldre installationer och gamla företag. Inte ens i dessa ekonomiska kristider har vi råd att snåla med underhåll och kontroll. Ett ordentligt införlivande och genomförande av direktiven om avfall är centralt och nödvändigt.
Jag vill också kort nämna att avfall är ett av framtidens råmaterial, och det måste ses som en möjlighet snarare än en fara. Denna typ av avfallslagring - avfallssjöar - får verkligen inte förekomma. Avfall måste återvinnas eller återanvändas. EU:s planer för miljön och råmaterial är väldigt ambitiösa. Medlemsstaterna måste åtminstone vara lika ambitiösa och de måste skynda sig att agera i människors, miljöns och industrins intressen och vidta fler åtgärder för avfallsåtervinning och återanvändning.
Därför ställer jag mig bakom uppmaningen till Ungern, kommissionen och de andra medlemsstater där detta skulle kunna hända, att förvissa sig om att direktiven om avfall, inte minst industriavfall, och miljösäkerhetskraven har genomförts ordentligt. Dessutom finns det underhållskontroll. Denna typ av mänsklig och miljömässig katastrof får inte inträffa.
Adina-Ioana Vălean
(EN) Fru talman! Denna katastrof påminner oss om vårt ansvar som politiker. Just nu är det inte viktigt att anta nya lagar eller ett nytt lagstiftningspaket. Vi har redan ett fullständigt miljöregelverk i och med gruvavfallsdirektivet. Problemet i EU är inte att vi inte har en ordentlig lagstiftning utan att medlemsstaterna måste genomföra dessa lagar ordentligt.
Självklart är det så att företag har haft för mycket inflytande i förhandlingarna med nationella myndigheter när det gäller vad som är farligt avfall och vad som bör hamna inom ramen för de strängaste säkerhetsnormer. Dessutom blir jag ärligt talat oroad när jag hör om det stora antalet giftiga avfallstippar som finns kring Donau och om de över 1 000 förorenade anläggningar som finns enbart i Rumänien. Jag anser att högsta prioritet när det gäller förebyggande arbete borde vara att göra upp en lista över dessa anläggningar i EU. Vi har inte råd att vänta till 2012 för att det ska träda i kraft.
Medlemsstaterna bör frivilligt dela med sig av denna information till kommissionen så fort som möjligt. Denna händelse visar också att kommissionen bör få mer medel för att kunna garantera ett korrekt genomförande av miljölagstiftningen, särskilt i Central- och Östeuropa. Den visar också att kommissionen bör få mer resurser för att kunna utreda kvalitetskontroll och inspektera dessa farliga anläggningar.
Sist men inte minst vill jag understryka att den grundläggande principen bör vara att de som förorenar ska betala för miljöskadorna de orsakar. Det är därför som jag är osäker på om användningen av Europeiska solidaritetsfonden är lämplig, eftersom den undergräver denna princip, som är själva kärnan i miljöansvarsdirektivet.
Satu Hassi
(FI) Fru talman, mina damer och herrar! Jag vill säga två saker. För det första bör kommissionen skicka en expertgrupp till Ungern för att analysera situationen på plats. Det är knappast tillfredsställande att vi förlitar oss på den information som tillhandahålls av de ungerska myndigheterna, till exempel när det gäller själva innehållet i det röda slammet. Vi behöver information från oberoende utredare.
Det andra är att kommissionsledamoten säger att det röda slammet inte uppfyller kriterierna för farligt avfall och att det inte är något fel på vår lagstiftning. Båda dessa påståenden kan inte stämma. Kriterierna för farligt avfall måste definitivt förtydligas så att höga alkaliska nivåer och höga ph-värden läggs till listan.
Romana Jordan Cizelj
(SL) Vi måste göra allt vi kan för att förhindra att denna typ av olyckor inträffar. Jag förväntar mig därför att Europeiska unionen fastställer orsaken till att dessa olyckor fortfarande sker i EU och sedan vidtar lämpliga åtgärder.
Vi måste givetvis på allvar ta itu med genomförandet av den lagstiftning vi redan antagit. Utredningar vid enskilda olyckor visar att de ägt rum bland annat på grund av försummelse och att lagstiftningen inte har följts. I allmänhet har vi uppnått väldigt lite när det gäller genomförandet av EU:s miljölagstiftning.
Jag förväntar mig också att kommissionen informerar om eventuella framtida gränsöverskridande risker för människors hälsa som ett resultat av olyckan i Ungern. Till exempel, kommer giftiga ämnen att gå upp i luften och kommer det att vara farligt för människor i grannländerna, till exempel Slovenien, att andas in dem?
Vi måste även ställa förorenare till svars i större utsträckning än tidigare och strängt tillämpa principen om att förorenaren ska betala. Att använda offentliga medel för att rensa upp efter olyckan och bistå människor bör endast ses som ett sista alternativ, enligt solidaritetsprincipen.
På så sätt uppmuntras företagen att driva sin verksamhet på ett säkert sätt.
Miroslav Mikolášik
(SK) För det första vill jag uttrycka min medkänsla med våra ungerska vänner och familjer till de överlevande, liksom min oro för de 150 personer som skadades.
Det giftiga slam som läckte ut efter att dammen vid aluminiumanläggningen brustit översvämmade de omkringliggande samhällena och spred sig över cirka 40 kvadratkilometer land och till vattendrag som flyter in i Donau. Eventuellt omkom nio personer vid denna miljökatastrof, som är den värsta i Ungerns historia.
Jag anser att vi nu måste prioritera att begränsa konsekvenserna av olyckan och försöka få liv i flodens ekosystem, samtidigt som vi förebygger eventuella framtida katastrofer. Europeiska unionen kan spela en viktig roll i detta, eftersom det inte bara är vår rättighet utan även vår skyldighet att insistera på att fullt ut uppfylla de strängaste miljönormer. Jag kan mycket väl tänka mig att liknande farliga dammar finns även i andra medlemsstater.
Elena Băsescu
(RO) Jag vill också uttrycka min medkänsla i samband med de händelser som har ägt rum och skulle vilja göra följande kommentarer. Enligt Greenpeaces bedömningar är denna olycka mycket allvarligare än den som inträffade i Baia Mare 2000. Jag vill påpeka att inga människoliv gick till spillo då, och att den påföljande inverkan var relativt liten. Ungerns parlamentsledamöter har dock lagt fram en resolution om ett förbud mot användandet av cyanid i gruvindustrin utan att tillhandahålla några fullgoda alternativ, med det enda syftet att blockera gruvprojektet Roşia Montana.
Vi beklagar att människor och miljö i EU fortfarande, efter 10 år, utsätts för så stora risker. Denna situation är en konsekvens av att miljöskydd och katastrofförebyggande regler är inadekvata eller inte tillämpas ordentligt. De åtgärder som krävs är bland annat en översyn av kriterierna för klassificering av giftigt och farligt avfall. Vi bör notera att rosa slam av den typ som orsakade olyckan i Kolontár inte klassificeras som farligt avfall.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Jag tror att samtliga i EU chockades av den miljökatastrof som ägde rum i Ungern för två veckor sedan och jag vill uttrycka min och de slovakiska medborgarnas medkänsla med de överlevandes familjer. Det gläder mig att slovakiskt räddningsmanskap var bland de första att bistå med stöd till våra ungerska vänner.
Jag anser att Europeiska unionen och den ungerska regeringen, liksom det berörda företag som orsakade denna miljökatastrof, måste agera tillsammans i den nuvarande situationen för att lösa den.
Jag vill avslutningsvis väldigt kort förklara för Krisztina Morvai att min reaktion definitivt inte hade något med katastrofen i Ungern att göra. Jag sitter inte i Europaparlamentet klockan elva på kvällen för att driva med folk som lider. Min reaktion berodde på det fullständigt huvudlösa uttalandet från er kollega från det ungerska extremistpartiet Jobbik, som associerade den dramatiska situation som har ägt rum i Ungern med språklagen i Slovakien. Jag kan försäkra ledamoten om att den nuvarande regeringen, som inkluderar det ungerska partiet Hid, inte har ändrat språklagen och att lagen är rätt så förståndig. Att koppla omkomna personer och katastrofen i Ungern till språklagen i Slovakien är fullständigt absurt.
Kriton Arsenis
(EL) Fru talman! Jag skulle vilja sända ett budskap om solidaritet till medborgarna i Ungern. Fru kommissionsledamot! Vi måste verkligen undersöka om det finns några andra faror och kartlägga dessa innan en liknande olycka inträffar. Vi måste föra register över farliga material. Parlamentet har tagit ställning till dessa frågor här i kammaren. Vi kräver ett förbud mot användning av cyanid inom guldbrytning och kommissionen bör ta ett initiativ i denna riktning, med tanke på den tidigare omfattande olyckan i Baia Mare, som fick allvarliga konsekvenser just på grund av cyanidanvändning.
Jag håller fullständigt med om det du sade om Solidaritetsfonden. Slutligen måste vi se över markdirektivet. Det får inte längre förhindras på rådsnivå. Vi måste också åta oss att sanera marken och ta reda på vem som bär ansvaret.
Ulrike Lunacek
(DE) Fru talman, fru kommissionsledamot! Jag anser att denna katastrof än en gång visar ganska tydligt hur viktig EU-lagstiftning är, liksom genomförandet och övervakningen av denna lagstiftning. Miljökatastrofer och dess effekter håller sig inte inom gränserna för en medlemsstat eller något annat land i världen, utan sträcker sig utöver dessa gränser genom grundvatten, föroreningar av floder, fina partiklar eller via luften, och sprider sig sedan genom andra regioner.
Några har redan talat om för kommissionsledamoten att befintlig EU-lagstiftning till viss del är bristfällig, samt att införlivandet är otillräckligt och inte övervakas tillräckligt av kommissionen. Ett exempel på sådan lagstiftning är den om ansvarsskyldighet. Det finns en verklig lucka här, eftersom den part som orsakar sådana katastrofer måste ställas till svars och tvingas betala. Vilka lagändringar tänker kommissionen införa på detta område för att se till att förorenaren måste betala? Vad tänker kommissionen göra när det gäller Ungern för att en oberoende utredning ska kunna genomföras, och vad anser du om förslaget - som Satu Hassi redan har nämnt - att inrätta vår egen arbetsgrupp på EU-nivå?
Jag har en sista punkt, nämligen att vi har hört talas om journalister som hindrats i sina undersökningar av olyckan. Har kommissionen för avsikt att använda sitt inflytande på den ungerska regeringen för att säkerställa att en oberoende rapport kan läggas fram?
Kristalina Georgieva
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Jag vill rikta ett stort tack till alla som har talat. Ni har utförligt behandlat alla de frågor som vi står inför. Innan jag svarar, låt mig bara säga följande. När jag kom till de drabbade byarna i går, tänkte jag: Tack gode Gud för att det inträffade under dagen, för om olyckan hade skett nattetid skulle många fler människor ha dött.
På avstånd ser det faktiskt ut som att någon har målat halva husen i rött. Detta når tydligen över den nivå där de sängar står som kvinnor, män, barn och äldre människor sover i. När vi står inför något som detta är det verkligen lämpligt att ha en tankeväckande diskussion och se till att vi drar lärdom av det. Dessutom kan vi ha en återkoppling i beredskap med förebyggande åtgärder och insatser inför eventuella framtida katastrofer.
Så jag tar de kommentarer som har gjorts här i kammaren i detta avseende på stort allvar. Låt mig försöka besvara dem.
För det första, när det gäller frågan om lagstiftning och kommissionens roll. Min exakta formulering var att det enligt vår första analys verkar som att lämplig lagstiftning finns och att det, där vi fortfarande saknar tillräckliga åtgärder, handlar om genomförandet av denna lagstiftning. Jag betonar orden ”första analys”, och jag poängterade i min avslutning att vi skulle undersöka om det finns luckor i lagstiftningen.
Återigen, på grundval av vad vi har framför oss i detta och i många andra fall, bör fokus verkligen snarare ligga på att genomföra den lagstiftning vi har, än att säga: ”Nåväl, vi skriver ytterligare en text och sammanfogar den med ett flertal andra texter”, när vi vet att det viktigaste är genomförandet.
När vi talar om vad vi särskilt kan vara ute efter ur lagstiftningssynpunkt finns det två specifika frågor i detta skede, även om det kan finnas fler efter avslutad granskning.
Den första är frågan om klassificeringen av rött slam som farligt eller ofarligt. Vi säger inte att rött slam är ofarligt i alla fall där det förekommer. Det kan vara farligt om det finns en hög halt av tungmetaller, och om särskilda tekniska kvalifikationer är uppfyllda. Med andra ord kan det finnas fall då rött slam klassificeras som farligt. I nuläget kan vi på grundval av den information som lämnats av de ungerska myndigheterna säga att detta rödslam inte är farligt, men vi måste naturligtvis göra en mer grundlig analys. Frågan är sedan hur vi ska hantera detta problem, och om det finns ett behov av att skärpa definitionen av farligt avfall. Det kan jag inte svara på i dag, men jag kan försäkra er om att det kommer att undersökas.
Den andra mycket viktiga lagstiftningsfråga som har tagits upp av flera talare är den om ansvarsskyldighet. Har vi genom direktivet om miljöansvar tillräcklig makt när det gäller genomförandet av principen om att förorenaren betalar? Jag sade i inledningen att detta är ett område där kommissionen redan har påbörjat arbetet med att bedöma om det finns ett behov av ökad reglering av hur företagen agerar i fråga om att ha möjlighet att uppfylla sina skyldigheter som förorenare. Detta är också ett arbete som vi kommer att följa upp mycket noggrant.
Den andra frågeställningen rör finansiering. Vad kan vi göra? Ungern har ställt strukturfonder och fonder för landsbygdsutveckling till sitt förfogande. Vi vet av erfarenhet att det alltid finns ett visst manöverutrymme i genomförandet av programmen. I stort sett har inget land någonsin utnyttjat strukturfonderna till hundra procent, och prioriteringarna ändras med tiden. Därför är det möjligt för Ungern, om regeringen bedömer att detta har en mycket hög prioritet, att använda strukturfonderna och fonderna för landsbygdsutveckling till miljöövervakning av behandlingsanläggningar, upprustning av infrastruktur samt återställande av jordbruksmark. De kan också användas till att ändra markanvändningen eftersom det kanske inte är möjligt att snabbt återställa den mark jag såg till mark för det konventionella jordbruket, men det kan vara möjligt att använda den till energigrödor, som inte behöver uppfylla samma testkrav när det gäller farliga ämnen.
Vi hade också helt olika åsikter om Solidaritetsfonden. Här vill jag säga två saker. Det ena är att jag håller med om att det är förorenarens skyldighet att betala. Men jag tycker samtidigt att vi - när samhällen drabbas av en katastrof av detta slag - av europeisk solidaritet och medkänsla bör kunna hjälpa dem i detta läge, eftersom det kommer att ta flera månader innan företaget har uppfyllt sina ansvarsskyldigheter.
Som kommissionsledamot med ansvar för humanitärt bistånd och krishantering befinner jag mig i en besvärlig situation när jag snabbt kan hjälpa offren för översvämningarna i Pakistan, men inte har något redskap för att hjälpa offren för denna katastrof. I somras, när det blev översvämningar i Rumänien och Moldavien, kunde jag mycket snabbt tillhandahålla finansiering till Moldavien, men jag kunde inte göra något för offren för översvämningarna i Rumänien - och jag talar inte bara om mig själv, jag talar om oss som europeiska medborgare.
Detta är en fråga som bör undersökas för att se om vi, med ökningen av katastrofer både hemma och utomlands, bör ha ett redskap som låter oss att visa medkänsla med våra medborgare.
För övrigt är våra medborgare förbryllade över varför vi kan hjälpa Pakistan och inte Ajka.
Det har ställts frågor angående kommissionens roll. Låt mig tydligt poängtera detta. Kontrollerna och övervakningen åligger medlemsstaterna. Kommissionen har inte mandat att utföra detta. Vad vi försöker se till - genom utbildningsverksamhet, medvetandegörande och inhämtade erfarenheter - är att alla medlemsstater ska få upp farten när det gäller deras kapacitet att övervaka och inspektera. En av talarna här sade att det finns tydliga institutionella brister på detta område. Vi kan hjälpa till med utbildning, men vi har inte befogenheter att vara inspektörer eller att ersätta nationella myndigheter.
Jag menar inte att vi aldrig bör ha dessa befogenheter, men vi har det inte i dag och ärligt talat anser jag att det är mycket viktigare att nationella myndigheter är bättre rustade för att utföra sina arbetsuppgifter än att fler och fler inspektionsnivåer byggs upp. Se till att de människor som utför arbetet har goda förutsättningar för att göra detta.
Det har ställts frågor angående återvinning av rött slam. Direktivet innehåller bestämmelser om stimulansåtgärder för forskning, och i vår miljölagstiftning uppmuntras övergången till bästa tillgängliga teknik.
När det gäller den här installationen bör den vara i enlighet med högsta standarder senast 2012. Självklart är det fruktansvärt att katastrofen inträffade under 2010. Naturligtvis - och jag kommer att avsluta med denna punkt eftersom jag har dragit över min talartid rejält - måste vi dra lärdom av denna händelse och höja vår larmnivå när det gäller andra platser i Europa som potentiellt skulle kunna vara en källa till fara i framtiden.
För att en fara inte ska förvandlas till en katastrof är det viktigaste övervakning, beredskap och förebyggande, och jag instämmer helt med de talare som har betonat detta. Vi har en politik för beredskap och förebyggande, men det handlar återigen, liksom i fråga om den lagstiftning som vi diskuterade, om att denna politik måste omvandlas till verklighet i medlemsstaterna.
Vi kommer att ge er ett förslag, ett meddelande om att stärka EU:s insatskapacitet vid katastrofer, och vi återkommer till er med de lärdomar som dragits av denna katastrof.
Katarína Neveďalová
. - (SK) Jag skulle vilja göra ett personligt uttalande som svar på vad Krisztina Morvai sade.
Det är tre saker som jag vill säga. Det första är att det var Krisztina Morvai själv som i denna församling smakfullt besvarade andra ledamöters uttalanden. Det andra är att det är fullständigt förkastligt att göra politiskt kapital av något som den katastrof som inträffat i Ungern, och att jämföra den med något helt väsenskilt. Det tredje är att hon verkligen inte kan förvänta sig att något relevant överhuvudtaget skulle kunna sägas av människor som paraderar här genom denna församling i fascistuniformer.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Kinga Göncz
skriftlig. - (HU) Även om den ungerske premiärministern sade att ”Ungern är starkt nog för att övervinna följderna av en sådan katastrof på egen hand”, skulle jag vilja tacka kommissionen och medlemsstaterna för det stöd som hittills erbjudits för att få bukt med katastrofens följder. Katastrofen i Ungern visar också på behovet av striktare gemenskapsbestämmelser på området för civilskydd. Lissabonfördraget möjliggör detta, eftersom katastrofhantering görs till ett gemensamt ansvar för unionen och medlemsstaterna. Katastrofen i närheten av Ajka kan vara det första riktiga testet av direktivet om miljöansvar som trädde i kraft 2007, och det kommer nu att visa sig om vi fullt ut kan upprätthålla principen om att ”förorenaren betalar”. I lagen föreslås bland annat att företagen skapar ekonomiska reserver för att hantera följderna av tänkbara industriella katastrofer.
Det är värt att överväga om vi bör göra skapandet av sådana finansiella reserver obligatoriskt för företag som arbetar med farligt gods. Jag uppmanar den ungerska regeringen att inleda förhandlingar med kommissionen så snart som möjligt när det gäller omfördelningen av miljöskyddsfonder och fonder för landsbygdsutveckling till katastrofhantering. Jag välkomnar förslaget från kommissionen i meddelandet om budgetöversynen, som offentliggjordes på tisdagen, att även Solidaritetsfonden bör göras tillgänglig i framtiden för att åtgärda följderna av industriella katastrofer.
Ivailo Kalfin
skriftlig. - (BG) Jag vill först av allt uttrycka mitt deltagande med familjerna till de nio ungerska medborgare som avlidit till följd av händelsen, samt min medkänsla med alla offren.
En industriolycka som den som inträffat i Ungern väcker ett antal frågor hos EU:s medborgare. Som väntat är mina landsmän i Bulgarien ytterst oroade, och de är mycket uppmärksamma på om vattnet i Donau till följd av denna händelse kommer att förorenas, nu eller i framtiden, med tungmetaller eller andra skadliga ämnen.
Jag vill fråga kommissionsledamoten vilka möjligheter kommissionen har för att skapa kapacitet för att reagera på sådana situationer när det gäller förebyggande, omedelbara insatser, riskövervakning samt ersättning till offren? Är EU i stånd att genomföra en analys av de miljömässiga riskerna med anledning av olyckan i Ungern, vilken bör läggas fram så snart som möjligt?
Detta handlar inte om att överföra det nationella ansvaret på EU, utan om behovet av att EU skapar trygghet för sina medborgare när det gäller problem som sträcker sig långt bortom medborgarna i en medlemsstat.
Iosif Matula
skriftlig. - (RO) Jag vill uttrycka min solidaritet med den befolkning som drabbats av miljökatastrofen i Ungern, som inträffade i början av denna månad. Jag anser att detta är en tidpunkt då vi bör visa värdighet, utan att göra alltför stort väsen av det eller framhäva frågan eller exploatera bilderna av denna olyckliga industriolycka. Vi kan lära oss en viktig läxa från olyckan i Ungern. Ekonomisk verksamhet är inte farlig i sig, så länge de stränga miljöskyddsbestämmelserna följs. Det är bara när de förordningar som antagits på EU-nivå ignoreras som risken uppstår att hela ekosystem förstörs. Olyckan i Ungern är också ett exempel på europeisk solidaritet. En grupp experter från olika länder har rest till detta land för att hjälpa myndigheterna i deras ansträngningar för att motverka katastrofala konsekvenser för befolkningen och miljön. Jag anser också att det är dags för oss att åter ta upp diskussionen om tillhandahållandet av stöd från en europeisk räddningstjänststyrka. Den måste vara ständigt tillgänglig för snabba, professionella insatser på orter som drabbats av olika katastrofer, vilka fortsätter att växa i antal - inte bara på vår kontinent, utan över hela världen.
RadvilMorkūnaitė-Mikulėnien
skriftlig. - (LT) Under de senaste sex månaderna har en viss del av vår planet drabbats av en andra större miljökatastrof - i april var det oljeutsläpp i Mexikanska golfen och nu finns det rött slam i Ungern. Även om de är olika har båda katastroferna något gemensamt - båda hade kunnat undvikas, eller åtminstone skett i mindre skala, om man tagit större hänsyn till miljöskyddet. I ett antal länder, både inom och utanför EU, är tyvärr miljön och miljökrav sällan en prioritering vid planering, konstruktion och drift av anläggningar som har en betydande inverkan på miljön. Jag är därför övertygad om att vi alla, om vi såg oss omkring, skulle hitta många anläggningar där det förr eller senare skulle kunna inträffa en miljökatastrof i större eller mindre skala. På många platser kan vi hitta exempel där det tas föga hänsyn till miljökraven (antingen avsiktligt eller genom inkompetens), där det beviljas tillstånd att bygga anläggningar mycket nära bostadsområden och där miljökonsekvensbedömningar endast utförs på ett ytligt sätt, utan att de boende rådfrågats på rätt sätt och där resultaten av någon anledning alltid är förmånliga för kunden. När sådana anläggningar förverkligas brukar de boendes klagomål ofta bara viftas bort. Jag uppmanar både kommissionen och medlemsstaterna att för en gångs skull öppna sina ögon och vidta åtgärder när de väl har sett den verkliga situationen - att inleda lagändringar som skärper övervakningen av genomförandet av miljökraven och ansvaret för bristande efterlevnad av sådana krav, och som garanterar en oberoende miljökonsekvensbedömning.
Bogusław Sonik
skriftlig. - (PL) Den ekologiska katastrof som har inträffat i Ungern har berört oss alla genom sin omfattning och genom sina exceptionellt tragiska konsekvenser. Vi vill uttrycka vår solidaritet med offrens familjer, liksom med alla dem som har förlorat allt de ägde och som kommer att känna av effekterna av det giftiga slamläckaget under många år framöver. Jag är säker på att det viktigaste i dag är att besvara den fråga som så ofta ställs: Hade denna tragedi kunnat undvikas? Eller snarare: Hur skulle detta ha skötts och vad bör vi som Europaparlament göra i dag för att se till att sådana händelser inte inträffar igen? Vi vet att det finns många fler sådana reservoarer i Ungern. Detta är dock inte alla. I Polen exempelvis, i Nedre Schlesien, har vi den största soptippen för flytande avfall i Europa, vilken anlades på 1970-talet. Kan vi sova lugnt i ett Europa där en sådan händelse har inträffat, trots att det funnits flera bindande föreskrifter som varit tänkta att garantera en lämplig tillsyn av kemiska ämnen? Vi har Reach-förordningen, som har varit i drift i tre år och som genomförs av Europeiska kemikaliemyndigheten. Vi har andra rättsliga dokument, som CLP-förordningen från 2008 om ämnen och blandningar, samt det globala harmoniserade systemet, där ämnen och blandningar klassificeras enligt de risker som de är associerade med. Vi måste noggrant och grundligt granska befintlig unionsrätt och dess genomförande i medlemsstaterna, och vi måste ange tydliga prioriteringar för att säkerställa effektiva olycksförebyggande åtgärder och en effektiv krishantering.
Theodor Dumitru Stolojan
skriftlig. - (RO) Jag vill beklaga förlusten av människoliv till följd av det utsläpp av industriavfall som inträffade i Ungern. Vi har naturkatastrofer, såsom översvämningar, som vi inte alltid kan förhindra eller kontrollera effekterna av. Inom EU har vi dock regler när det gäller industriavfall som kan vara skadligt för människors liv och miljön. Tyvärr kan vi se att dessa regler inte följs i alla medlemsstater. Jag uppmanar därför kommissionen att lägga fram ett förslag med målsättningen att undersöka kvaliteten på de nationella institutioner som ansvarar för genomförandet av EU-förordningarna om lagring av potentiellt farligt industriavfall. Denna tillsyn ska utföras som en prioritet i de medlemsstater som tillträdde EU 2004 och 2007.
