Beviljande eller återkallande av internationellt skydd (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Sylvie Guillaume, för utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, om förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för att bevilja eller återkalla internationellt skydd (omarbetning) - C7-0248/2009 -.
Sylvie Guillaume
Herr talman, mina damer och herrar! Vi kommer att gå in i det första skedet den här veckan i och med omarbetningen av förfarandedirektivet. På onsdag måste parlamentet avge sitt yttrande om det ändrade kommissionsförslaget om gemensamma förfaranden för beviljande och återkallande av flyktingstatus.
Europaparlamentets åsikt är viktig för den dialog som ska föras med rådet under de kommande månaderna om en text som jag anser är hörnstenen i asylpaketet, men där diskussionerna i rådet - tyvärr - har kört fast. Parlamentets yttrande kommer att fungera som underlag för en ny version av detta direktiv, som jag hoppas kommer att göra det möjligt för oss att hålla fast vid vår tidsfrist 2012 för genomförande av gemensamma asylregler.
Omröstningen om betänkandet sammanfaller med publiceringen i förra veckan av en UNHCR-undersökning av 44 industrialiserade länder. Undersökningen visar att antalet asylsökande i rika länder - tvärtemot vad de flesta tror - har minskat generellt med 40 procent på tio år och med 5 procent på ett år. Utrustade med sådana uppgifter måste vi granska orsakerna till denna minskning. Beror det på ett minskat migrationstryck eller strängare migrationskontroll i vissa länder?
Rapporten visar också att det är utvecklingsländerna som i dag tar på sig det största ansvaret i asylfrågan, även om de inte nödvändigtvis har alla resurser för att göra detta. EU måste därför göra sitt, och för att kunna göra det behöver vi tydliga regler. Det för mig tillbaka till texten om asylförfaranden och till de största utmaningarna. Det nuvarande direktivet, som ofta beskrivs som en förteckning över de värsta nationella metoderna, har två stora nackdelar. Det skyddar inte i tillräcklig grad de asylsökandes rättigheter och det skapar stora skillnader i behandlingen inom medlemsstaterna.
Det finns faktiskt fortfarande stora skillnader mellan de olika asylsystemen i EU. För att ta bara två exempel varierade år 2009 procentandelen positiva beslut i första instans i medlemsstaterna mellan 65 procent och mindre än 1 procent. Tidsfristen för att överklaga ett negativt beslut i första instans varierade från 2 till 30 dagar. Det finns alltså ett antal skillnader mellan medlemsstaterna, antingen det gäller skäl för påskyndade förfaranden eller när det gäller möjlighet till personliga intervjuer eller tillgång till effektiva rättsmedel.
Faktum är att dessa skillnader är oförenliga med ett gemensamt asylsystem som borde ge likvärdigt skydd i hela EU. Detta strider även mot en av hörnstenarna i Dublin II-förordningen, som grundas på förutsättningen att medlemsstaternas asylsystem ska vara jämförbara. Lagstiftningen måste därför harmoniseras för att se till att vi äntligen får rättvisa, tillgängliga, säkra och effektiva förfaranden.
Jag vill än en gång bemöta vissa påståenden från dem som motsätter sig den här texten - eftersom jag anser att de är felaktiga - personer som anser att direktivet endast leder till ökade kostnader och ökat missbruk.
Dessa förfarandeändringar kan visserligen ge upphov till kostnader på kort sikt. Men om vi är klarsynta inser vi att det är missbruket av de nuvarande förfarandena, som brister i både kvalitet och säkerhet, som står medlemsstaterna dyrt. Jag kan nämna två faktorer till stöd för mitt argument, dvs. det mycket stora antalet överklaganden och de långdragna förfarandena till följd av detta.
Jag tycker även att vi bör gå ifrån den svartvita åsikten att asyl bara leder till missbruk. I ett läge där invandringsfrågorna utnyttjas är vi helt enkelt tvungna att försvara asylrätten som en grundläggande rättighet. Om de ledamöter som intar en mer reserverad hållning bortser från något i situationen i arabvärlden är det att EU har ett ansvar att garantera ett ordentligt skydd för offer för förföljelser.
Jag stöder därför kommissionens strategi - frontloading - som går ut på att förbättra förfarandena i första instans. Ett välgrundat beslut är särskilt viktigt för offer för förföljelser eftersom de behöriga myndigheterna på så vis kan fatta väl underbyggda beslut i första instans och negativa beslut blir svårare att angripa, vilket i sin tur minskar risken för att sådana beslut ändras av överklagandeorganen, underlättar identifieringen av ogrundade eller oskäliga ansökningar och minskar medlemsstaternas kostnader för mottagande och förfaranden, samtidigt som medlemsstaterna lättare kan utvisa asylsökande vars ansökningar faktiskt har avslagits.
Avslutningsvis skulle jag vilja säga några ord om några viktiga punkter som kommer att göra det möjligt för oss - hoppas jag - att gå ett steg längre med detta betänkande nu. För det första är rätten till kostnadsfritt rättsligt bistånd i första instans enligt min mening en nödvändig garanti för att förbättra kvaliteten på besluten. För det andra kommer situationen för särskilt utsatta asylsökande att beaktas på ett bättre sätt, en grupp som helt förbises i det gällande direktivet.
Den tredje utmaningen är att införa längre tidsfrister för överklaganden för att stärka rätten till effektiva rättsmedel och förbättra garantierna när det gäller påskyndade förfaranden, i synnerhet för att minska antalet skäl för att åberopa ett påskyndat förfarande och fastställa rimliga tidsfrister. När det gäller begreppet ”säkra ursprungsländer” kräver vi att en gemensam europeisk förteckning godkänns i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet enligt EU-domstolens rekommendation från 2008.
Avslutningsvis bör det slutliga antagandet av detta betänkande vara en stark signal från parlamentet till rådet och kommissionen. Parlamentet har nu förklarat sina avsikter och ribban har satts upp. Vi strävar efter att harmonisera skyddsnormerna uppifrån, och det borde vi vara nöjda med, mina damer och herrar.
(Applåder)
Cecilia Malmström
Herr talman! Omröstningen om förfarandedirektivet den här veckan är mycket viktig. Den kommer att vara ett avgörande steg på vägen mot slutförandet av den andra fasen av det gemensamma asylsystemet 2012 i enlighet med EU:s åtaganden i Stockholmsprogrammet. Jag vill tacka föredraganden Sylvie Guillaume för hennes enorma engagemang i den här frågan och vårt goda samarbete. Du har visat fantastisk uthållighet och en djup förståelse för de asylsökandes behov och för de problem som de nationella förvaltningarna möter.
Det nya förfarandedirektivet kommer att utgöra hörnstenen i det gemensamma europeiska asylsystemet. Asylsökande måste, som ni säger, erbjudas samma behandling oavsett var i EU de söker asyl. Vi vet att det finns stora skillnader i dag, vilket faktiskt är mycket svårt att förstå eftersom samma internationella konventioner och europeiska värderingar gäller inom hela EU.
Det är avgörande att de gemensamma förfarandena är rättvisa och effektiva. De måste hjälpa oss att förhindra att asylsystemet missbrukas samtidigt som de till fullo respekterar de grundläggande rättigheterna. Jag tror i grund och botten att dessa mål kan uppnås, men endast om de gemensamma reglerna garanterar samma höga kvalitet på besluten hos asylmyndigheter i hela unionen. Kommissionens förslag har utarbetats i denna andemening och jag konstaterar med glädje att Sylvie Guillaume i betänkandet från utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor generellt sett stöder förslaget.
Många ändringsförslag i förslaget till betänkande ökar i själva verket garantierna för asylsökande, i synnerhet när det gäller minderåriga. Vissa ändringsförslag syftar även till att ge medlemsstaterna ökad flexibilitet genom att införa vissa skäl för påskyndade förfaranden. Jag anser att ändringsförslaget om begreppet säkert ursprungsland är mycket ambitiöst. Det skulle avsevärt omstrukturera reglerna och ändra metoderna i medlemsstaterna. Jag noterar också med intresse kompromissändringsförslagen om kostnadsfritt rättsligt bistånd. Detta skulle verkligen bidra till att lösa en svår rättslig fråga som många medlemsstater har nämnt.
Som ni vet utarbetar kommissionen för närvarande ett förslag om ändring av detta direktiv för att ge de fastkörda förhandlingarna i rådet en knuff framåt. Den omröstning ni ska hålla i morgon eller på onsdag är ett strategiskt riktmärke i förhandlingarna. Kommissionen kommer noga att överväga parlamentets samtliga ändringsförslag i utarbetandet av sitt förslag om ändring av direktivet. Jag ser fram emot att arbeta tillsammans med ledamöterna kring detta och kring andra förslag.
Monika Hohlmeier
Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! För det första vill jag framföra mitt uppriktiga tack för de många samtal vi har haft med föredraganden och även med kommissionsledamoten och skuggföredragandena. Detta har gjort det möjligt att nå bra kompromisser på vissa områden. Som Cecilia Malmström nyss nämnde omfattar detta en kompromiss om kostnadsfritt rättsligt bistånd, i synnerhet för skydd av särskilt utsatta underåriga. Andra prestationer var att vi kunde enas om vilka sökande som kräver särskilt skydd och i våra samtal lyckade vi finna en förnuftig kompromiss. Dessutom nådde vi en kompromiss när det gäller frågan om säkra tredjeländer.
Det grundläggande syftet är att förbättra kvaliteten på de förvaltningsmässiga förfarandena så att det blir färre förhandlingar i domstolen i andra och tredje instans för att ge asylsökande som verkligen riskerar förföljelse ett så snabbt och konsekvent effektivt bistånd och skydd som möjligt. Jag stöder absolut att det ska finnas lämpliga miniminormer i alla medlemsstater. Både kommissionens text och några av ändringsförslagen till kommissionens text leder tyvärr i viss utsträckning till raka motsatsen till vad man strävar efter att uppnå med denna goda föresats. Det har funnits många möjligheter att skjuta upp förföranden eller till och med i stor utsträckning missbruka asyllagen. Jag ska ge er några exempel på detta.
Exempelvis kan en sökande lämna in tre otillåtliga ansökningar och ha rätt att gå igenom ett komplett förfarande tre gånger. Först då kan ett påskyndat förfarande genomföras. Ett förfarande kan inte påskyndas om personen i fråga inte tydligt erkänns som flykting enligt Genèvekonventionen. I detta avseende skulle jag bara vilja nämna frågan om Tunisien och om ekonomiska flyktingar.
Ett annat exempel är att ett påskyndat förfarandet inte är möjligt om de efterföljande ansökningarna görs utan relevant nytt innehåll. Frågan om försvinnande är dock ännu allvarligare enligt min åsikt. Om någon försvinner på olaglig väg, kan hans eller hennes ansökan inte längre avslutas genom ett negativt beslut. Den berörda personen måste kontrasignera brevet. Om en asylsökande räknar med att få ett negativt beslut, behöver han eller hon därför bara - om vi skulle godkänna det förslag som lagts fram av gruppen De Gröna/Europeiska fria alliansen - vägra att godkänna brevet eller inte finnas där för att ta emot det. Följden av detta blir att det kan dra ut på förfarandet på obestämd tid.
Claude Moraes
Herr talman! Jag talar för min grupp när jag säger att vi såväl praktiskt som politiskt sett befinner oss i en mycket svår situation, där medlemsstaterna sedan 1999 har talat om att slutföra asylpaketet. Om det finns en politisk nödvändighet så är det i dag när Nordafrika - och Medelhavsområdet - befinner sig i kris.
Diskussionerna om fördelning av bördan bör nu leda till ett praktiskt och förnuftigt förslag. För min grupp vill jag säga att Sylvie Guillaume har utarbetat - i samarbete med alla skuggföredragande som Monika Hohlmeier sade - ett förslag som är både förnuftigt och effektivt. Som kommissionsledamoten sade fungerar det som en hörnsten i asylpaketet. Därför är omröstningen på onsdag så otroligt viktig. Om vi än en gång kan uppnå den majoritet som vi uppnådde i utskottet, kan vi slutföra detta asylpaket och komma till rätta med de problem och känsliga frågor som är viktiga för många här i parlamentet.
Låt mig ge er ett exempel. Jag arbetade under många år med flyktingfall som asyladvokat, och jag vet att den värsta fienden till ett bra asylförfarande - ett hederligt, rättvist, effektivt asylförfarande som godkänns av de flesta medlemsstater - är bristen på frontloading av asylfallen. Kvaliteten på beslutsfattandet i många EU-medlemsstater är dålig, vilket leder till högre kostnader för medlemsstaterna, inte lägre kostnader. Så när medlemsstaterna talar om ekonomiska konsekvenser borde de förstå att det är kvaliteten på beslutsfattandet - att göra rätt första gången och se till att överklagandeförfarandet fungerar effektivt - som avgör om vi sparar pengar och är hederliga och rättvisa.
Om någon ledamot tvivlar på att betänkandet är effektivt, hederligt och rättvist, bör de undersöka dessa förfaranden mycket noga och inse att mycket arbete har lagts på många av de potentiellt kontroversiella frågorna. Det är också viktigt att betona att debatten inte bara bör handla om kostnaden. Det handlar om att harmonisera metoderna i hela EU. Det är tydligt att normerna varierar alltför mycket mellan medlemsstaterna. Om vi tänker fortsätta med den här sortens asyllotteri, tar vi inte hänsyn till att asylsiffrorna ökar. Som vi vet har asylsiffrorna sjunkit kraftigt i många år. Nu befinner vi oss i en mycket svårare situation.
Bestämmelserna i förfarandedirektivet omfattar kanske de mest komplicerade delarna av hela asylpaketet. Ett rättvist och effektivt förfarande kan betyda liv eller död för dem som flyr undan förföljelse. Vi måste inse att vi har ett ansvar för att upprätthålla de internationella åtagandena när vi hanterar personer som söker skydd inom våra gränser.
Därför vill jag gratulera föredraganden och alla skuggföredragande för deras engagerade insatser för att enas om en stark ståndpunkt i parlamentet. Låt oss upprepa omröstningen vi höll i utskottet. Låt oss se till att vi sänder en stark signal till kommissionen - men främst till medlemsstaterna - om att vi i parlamentet menar allvar med att slutföra asylpaketet med ett brett stöd i parlamentet.
Nadja Hirsch
Herr talman, Cecilia Malmström! Först och främst vill jag uppriktigt tacka föredraganden och skuggföredragandena. Vi har haft väldigt många debatter. Till slut nådde vi några mycket bra kompromisser, även om vi alla vet att det naturligtvis inte alltid är så enkelt.
För gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa vill jag dock säga att målet hur som helst fortfarande är att inrätta ett gemensamt asylsystem för hela EU senast 2012. Detta innebär också att vi nu måste göra verkliga framsteg och även sända en tydlig signal till rådet om att vi inte har förlorat detta mål ur sikte och att vi förstås fortfarande är beredda att förhandla. Det säger sig självt. Men jag anser också att vi måste göra det mycket klart att vi framför allt vill ha ett gemensamt asylsystem. Som andra redan har påpekat är det inte acceptabelt att det nästan fungerar som ett lotteri beroende på var en asylsökande lämnar in sin ansökan.
Det är inte acceptabelt - och i det avseendet är jag nöjd med att vi i sista minuten lyckades lösa den frågan - att varje enskild medlemsstat har sin egen nationella förteckning över vilka tredjeländer som är säkra. Ett land är antingen säkert eller inte. Sedan måste det utredas i varje enskilt fall om det kan vara ett säkert tredjeland för den aktuella person som har lämnat in ansökan eller om det i den enskilda situationen kanske inte är möjligt att avgöra det.
Jag är också övertygad om att medlemsstaterna i slutändan kommer att dra fördel av detta, men att även de asylsökande kommer att göra det, eftersom de i framtiden kommer att kunna få ett beslut direkt i första instans i ett rättvist och ändå snabbt ansökningsförfarande, om förfarandet genomförs på det sätt som vi tänker oss. Jag anser också att detta är en rättighet. Asyl är en rättighet, inte en förmån. Vår ståndpunkt i denna fråga måste vara fullständigt tydlig, och vi behöver även tydliga förfaranden.
Först och främst välkomnar jag att vi har lyckats utöka de underårigas rättigheter. Jag stöder detta och det gör även ALDE-gruppen, och jag hoppas att vi får ett bra resultat i morgon.
Hélène Flautre
Herr talman! Det arbete som har utförts med detta betänkande under ledning av Sylvie Guillaume är mycket viktigt. Som Cecilia Malmström sade är det hörnstenen i det europeiska asylsystemet, och det är sant att vi i nuläget står långt ifrån ett gemensamt EU-system. Man borde i själva verket kalla det en avgrund, en avgrund i vilken de asylsökandes rättigheter och trovärdigheten hos vårt skyddssystem i EU sjunker.
Procentandelen positiva beslut i första instans i medlemsstaterna varierar mellan 65 procent och 1 procent. I Frankrike fattas exempelvis 75 procent av de skyddsbeslut som beviljas kosovoalbaner eller albaner efter ett överklagande. Dessa fakta ger oss en bild av den rådande situationen, och vi anser verkligen att rådet bör skynda sig och se till att det alternativ som har valts av kommissionen - och som förbättras av det högkvalitativa betänkande som har utarbetats under ledning av Sylvie Guillaume - nämligen att förbättra kvaliteten på beslutsfattandet i första instans, är helt avgörande.
Som jag förstår det är de stater som skriker högst inte samma stater som betalar, och inte heller de som tar emot flest asylsökande. Man bör komma ihåg att det är Cypern, Sverige, Luxemburg och Belgien som tar emot flest asylsökande i förhållande till befolkningsantalet. Låt oss då lyssna på dessa stater också, för de kan tala om för oss vilka de bästa normerna är när det handlar om internationellt skydd för asylsökande.
Kyriacos Triantaphyllides
Herr talman! Jag är mycket nöjd över att vi har den här debatten i dag inför omröstningen på onsdag. Förhoppningsvis kommer vårt arbete att få fart på rådet så att det inleder produktiva förhandlingar som gör det möjligt för oss att uppfylla målet att få ett gemensamt europeiskt asylsystem 2012 och därigenom få utdelning på det hårda arbete som vi har lagt ned i den här frågan. Jag skulle rikta ett varmt tack till Sylvie Guillaume för hennes utmärkta arbete och hennes försonliga inställning.
På det hela taget är resultatet en bra text som avsevärt förbättrar det asylförfarande som för närvarande tillämpas i EU och som varierar enormt mellan de olika medlemsstaterna.
För att bara nämna några få exempel så har nya bestämmelser införts för att se till att varje sökande får lämpliga medel för att styrka sina anspråk så att ett asylbeslut kan fattas inom en period på sex månader, såsom personlig intervju och fri rådgivning om förfaranderelaterade och rättsliga aspekter i förstainstansförfaranden, inklusive utarbetande av de nödvändiga inlagorna.
Gerard Batten
Herr talman! Det befintliga direktivet från 2005 om internationellt skydd ska omarbetas till ett direktiv om mottagningsvillkor för asylsökande. Det nya direktivet om mottagningsvillkor är en utveckling av EU:s gemensamma invandrings- och asylpolitik i enlighet med Lissabonfördraget. Syftet med det nya direktivet är att införa ett system för att besluta om kriterier för asylsökande: vem som får och inte får komma in i medlemsstaterna och kvalificera sig till flyktingstatus och på vilka villkor. Målet är att harmonisera medlemsstaternas asylpolitik och ge fler rättigheter och privilegier till dem som söker asyl.
Den nuvarande tillströmningen av människor från Nordafrika är ännu en kris som EU tjänar på och utgör ytterligare en möjlighet för EU att utöka sin makt och sitt herravälde. De oberoende suveräna nationalstaterna bör ensamma ha ansvaret för invandrings- och asylpolitiken. I detta förslag till direktiv utnyttjas Lissabonfördraget exakt så som dess motståndare förutsedde, vilket naturligtvis är skälet till att ni vägrade hålla folkomröstningar i EU.
Daniël van der Stoep
(NL) Herr talman! Mitt parti, det nederländska frihetspartiet (PVV), har alltid haft en mycket tydlig inställning. Vi har motsatt oss och kommer att fortsätta motsätta oss den europeiska asyl- och invandringspolitiken. Medlemsstaterna kan helt klart besluta om sådana frågor själva. Den nuvarande nederländska regeringen har varit den bästa regeringen hittills med en utmärkt dagordning för asyl- och invandringspolitiken. I det här sammanhanget behöver premiärminister Mark Rutte och minister Gerd Leers verkligen ingen inblandning från EU:s sida.
Mitt parti är ett parti som talar klarspråk. Vad handlar dagens debatt egentligen om? Internationellt skydd. Vi kallar det kort och gott ”asyl”. Särskilt i en tid då vi hanterar en katastrofal massinvandring av utomvästliga invandrare bör vi inte skräda orden. Herr talman, om det var upp till EU skulle vi öppna alla gränser och Europa skulle bli ett paradis för framtida lycksökare och ockrare, om det inte redan var så. Titta på Italien, titta på Lampedusa. Vad EU beträffar skulle alla halvkriminella lycksökare från Barbareskstaterna helt enkelt inkluderas i asylförfarandet och i slutändan få lov att stanna!
Herr kommissionsledamot, kan du förklara varför EU alltid måste bära bördan? Varför är alla dessa båtar på väg till oss? Den enda och lämpligaste lösningen är att hjälpa dessa flyktingar i regionen. Låt bara Afrikanska unionen, Arabförbundet eller den fruktansvärda Islamiska konferensorganisationen lösa detta. Det är dem vi borde göra ansvariga för att ordna en fristad i regionen, inte oss själva.
Det mest perversa med detta betänkande är att vi i själva verket gör det lättare för dem att komma in i EU. När nu horder av asylsökande från Barbareskstaterna stormar in i EU, måste vi göra det svårare att ansöka om asyl, inte lättare.
Reinhard Bütikofer
(DE) Herr talman! Ledamoten talade just om horder av barbarer som kommer till Europa. Den här formen av människoförakt kan inte passera obemärkt här. Det är kränkande mot dessa människor. Jag vill be dig att tillrättavisa honom.
Daniël van der Stoep
(NL) Tack, herr talman! Jag ska korrigera det. Jag talade inte om barbarer. Det kan hända att du hörde det från tolkarna. Jag talar om det historiska namnet på den här regionen, nämligen Barbareskstaterna. Du har kanske andra namn på den här delen av världen, men det är vad jag kallar den. Jag säger inte att människor från Barbareskstaterna är på väg mot våra stränder som barbarer. Jag vill att det korrigeras.
Talmannen
Daniël van der Stoep, alla dessa kommentarer finns i protokollet så att du kan kontrollera dem. Ditt ursprungliga anförande, ditt svar och det andra svaret finns i detta protokoll.
Anna Hedh
Herr talman! Jag vill först tacka föredraganden Sylvie Guillaume för hennes utmärkta och mycket hårda arbete med det här betänkandet som är en större del av asylpaketet. Rättssäkra och rättvisa förfaranden för asylsökningar måste finnas i alla EU-medlemsstater. EU kommer aldrig att få ett fungerande asylsystem om vi inte har gemensamma miniminivåer för hur ansökningar behandlas och vilka rättigheter som asylsökande har i den här processen. Dessa bestämmelser måste naturligtvis inte bara finnas på pappret utan även tillämpas i praktiken på ett konsekvent sätt i hela Europa.
Med detta sagt finner jag det ytterst beklagligt att kommissionen har meddelat att man har för avsikt att lägga fram ett nytt urvattnat förslag som ligger närmare vad många regeringar i rådet vill ha. På grund av denna inställning från kommissionen och de stämningar som finns i rådet blir omröstningen om det här betänkandet ännu viktigare.
Europaparlamentet måste nu sända en tydlig signal om att vi i alla fall står upp för rätten att söka asyl och menar att alla förtjänar en rättvis och noggrann undersökning av sin ansökan. Den övergripande metod som föreslås, att man ska satsa resurser på handläggandet i första instans, är helt rätt och kommer att underlätta både för den asylsökande som kan få snabbare besked och medlemsstaterna som slipper kostnader för ytterligare prövningar, om den första granskningen inte har hållit tillräcklig hög kvalitet. Det finns en mängd bra ändringar i förslaget, men jag vill framför allt framhålla ett ändringsförslag som säkerställer att man beaktar behoven hos särskilt utsatta sökande, inte minst ensamkommande flyktingbarn. Den klara definitionen av familjemedlemmar som föreslås kommer också att förbättra situationen, inte minst för många minderåriga.
Tanja Fajon
(SL) Herr talman! Jag vill berömma det utmärkta arbete som föredraganden Sylvie Guillaume har utfört. Det finns ett trängande behov i EU av samordnade, rättvisa och effektiva asylförfaranden. Behovet av dessa kan ses i den nuvarande krisen med flyktingar från Medelhavsområdet. Gemensamma regler ligger både i medlemsstaternas och i de asylsökandes intressen.
Mina damer och herrar, rätten till asyl är en viktig människorättslig princip. Flyktingar ska inte straffas för att de tar sig över gränserna. Vår grundläggande uppgift är att hjälpa alla asylsökande att trygga sina grundläggande mänskliga rättigheter och se till att de högkvalitativa europeiska normerna tillämpas när deras ansökningar behandlas.
Tyvärr verkar det som om färre och färre EU-länder respekterar asylrättigheterna eller att de tar emot invandrare med ökande fruktan och misstro. Det som händer i dag på den italienska ön Lampedusa är oroväckande. Det ger upphov till den hotande och oroande känslan av att flyktingar inte är önskvärda i EU. Vi måste visa solidaritet med människor som flyr från oroshärdar, i synnerhet med dem som flyr från Libyen, människor som behöver internationellt skydd.
Mot bakgrund av utvecklingen i arabländerna och i Nordafrika måste vi vara förberedda på möjligheten att ännu fler flyktingar kommer till unionen i framtiden. Även av den anledningen måste vi förbättra och samordna förfarandena. Detta kommer att underlätta både för oss själva och för flyktingarna. Vi kommer att minska bördan för länder som för närvarande bedriver fler hjälpinsatser för asylsökande, och dela bördan mer rättvist. Europa får inte bli en fästning. Asylsökande får inte bli offer för våra system. Jag hoppas att detta betänkande godkänns av en stor majoritet på onsdag.
Georgios Papanikolaou
(EL) Herr talman! Jag instämmer i det som har sagts om att vi alla vill ha ett tillförlitligt och effektivt asylförfarande och att vi alla vill se till att det målet uppfylls.
Men jag vill också ta upp ett exempel som vi var med om i Grekland för några månader sedan under parlamentets officiella asyluppdrag. När vi kom till flygplatsen besökte vi en förvarsanläggning och fick tala med en tredjelandsmedborgare som kvarhölls där.
Han berättade för oss att han hade ansökt om asyl och efter en stund började han tala med oss på grekiska. Vi frågade honom var han hade lärt sig tala grekiska och han svarade: Jag talar grekiska, eftersom jag har arbetat i Grekland i tio år. Jag åkte tillbaka till mitt land och nu har jag återvänt och ansöker om asyl. Jag vill gärna förklara detta. Vi måste förstås fokusera på tillförlitligheten och öppenheten i dessa förfaranden och att skydda dem som har rätt till asyl, men vi måste också vara uppmärksamma på missbruk. Det finns bestämmelser som kräver noggrann uppmärksamhet. Jag hänvisar till ett antal kommentarer som Monika Hohlmeier framförde och vill tillägga följande. Vi säger att bevisbördan för personer som förföljs i sitt land efter sex månader övergår till medlemsstaten, inte till asylsökanden. Detta i sig skapar byråkrati och kan av vissa utnyttjas som ett argument för missbruk.
Ioan Enciu
(RO) Herr talman! Jag vill börja med att gratulera Sylvie Guillaume till det fina arbete hon har utfört.
De ändringsförslag som har lagts fram till det nuvarande förfarandedirektivet markerar ett mycket viktigt steg mot att skapa ett gemensamt asylsystem i hela EU. Det främsta mervärdet i det nya direktivet är att reglerna och förfarandena tydliggörs. Det fastställer solida, transparenta bestämmelser för myndigheter med behörighet att pröva ansökningar om internationellt skydd och garanterar att dessa ansökningar behandlas så snabbt och effektivt som möjligt.
Vi måste helt klart se till att det skydd som lämnas i hela EU håller högsta standard. Samtidigt är det viktigt för oss att fortsätta harmonisera de nationella lagstiftningarna för att undvika skillnader mellan de befintliga asylsystemen i EU. Vårt slutliga mål måste vara att skapa ett lämpligt gemensamt asylsystem enligt Stockholmsprogrammet.
Jörg Leichtfried
(DE) Herr talman! Om det finns en sak som är säker, så är det den här. På egen hand är vissa av de enskilda EU-medlemsstaterna överbelastade på asylområdet och även på migrations- och invandringsområdet. Det kan vi tydligt se med tanke på de senaste veckornas utveckling, men även utvecklingen under de senaste åren.
Det är därför nödvändigt att EU övertar mer ansvar för att se till att asylsystemet i EU fungerar i framtiden i enlighet med principer som måste vara en självklarhet för oss alla, nämligen enhetliga normer, rättvisa och hederliga förfaranden och respekt för de grundläggande rättigheterna. Men samtidigt måste vi förhindra att systemet missbrukas, eftersom det problemet alltid ger upphov till diskussioner i medlemsstaterna. Bara det är en svår uppgift, men jag hoppas att vi lyckas lösa den på ett framgångsrikt sätt.
Jaroslav Paška
(SK) Herr talman! Förslaget till direktiv om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för att bevilja eller återkalla internationellt skydd bygger på tidigare erfarenhet av asylprövningsförfaranden i enskilda medlemsstater.
Kommissionens insatser för att införa gemensamma förfaranden för att bevilja och återkalla en enhetlig asylstatus eller ytterligare skydd genom att förbättra harmoniseringen av asylprövningsinstrumenten och förbättra kvaliteten på förfarandena för att minska antalet ändrade beslut har dock mötts med starka invändningar från rådet och från vissa medlemsstater.
Jag tror fullt och fast att de åsikter som rådet och de medlemsstater som i slutändan genomför asylprövningarna hyser bör väga starkast för oss. Enligt min mening kommer vårt arbete därför sannolikt inte att få önskad effekt om vi inte lyssnar noga på deras kommentarer och råd när vi ändrar asylsystemet. Jag anser därför att det är mycket viktigt att vi håller ytterligare samråd om de utarbetade ändringsförslagen, i synnerhet med berörda myndigheter i EU-medlemsstaterna.
Franz Obermayr
(DE) Herr talman! Trots tillströmningen av människor från Nordafrika fruktar föredraganden tydligt att det finns för få flyktingar i EU när hon begär att definitionen av begreppet familjemedlemmar utvidgas. Det är uppenbarligen ovidkommande om familjemedlemmarna förenades före eller efter flykten från sitt land. Nya partner och adoptivbarn ska också tas med i den nya definitionen. Särskilt skydd ska ges till flyktingar som har problem i förhållande till sin könsidentitet, vad föredraganden nu menar med det. Sådana ordalydelser gör det fritt fram att missbruka reglerna. Det är också naivt att tro att asylsökande kan förvänta sig samma höga nivå av sociala bestämmelser i alla medlemsstater. EU består av stater med mycket varierande levnadsstandard.
Samma sak gäller begreppet säkert ursprungsland. Om det är en demokratisk stat som bygger på rättsstatsprincipen måste den också räknas som säker. Slutligen bör troligtvis även Tunisien och Egypten räknas som säkra tredjeländer, eftersom de går i rätt riktning.
Andrew Henry William Brons
(EN) Herr talman! Internationellt skydd är ett kodifierat och eufemistiskt uttryck för asyl. Ordet asyl har med rätta förlorat sin tjusning i allmänhetens ögon. Asylsökande som passerar förbi eller genom säkra länder är personer som har valt att utvandra, inte verkliga flyktingar. Människor som kommer till Europa från osäkra länder kan vara olycksdrabbade, men EU kan inte förväntas ta emot hela befolkningen i varje osäkert land på jorden. Verkliga asylsökare bör söka sin tillflykt till det första säkra landet, till ett land som liknar deras eget när det gäller kultur, religion och historia.
EU:s och västvärldens roll bör inte vara att fungera som ett gigantiskt mottagningscentrum för världens utsatta befolkningar. Vår roll bör vara att upphöra med att skapa instabilitet som underblåser dessa omfattande befolkningsrörelser. Krig som Irak- och Afghanistankrigen måste upphöra. Vi måste dra oss ur Libyen innan vi dras in i ett markkrig. Vi måste dra oss ur den hotande konflikten med Iran och vi måste undvika att uppmuntra till missnöje i andra stater i Mellanöstern.
Cecilia Malmström
Herr talman! Som vi har sagt många gånger har vi förhandlat om detta väldigt länge och - som Claude Moraes påpekade - vi har sedan 1999 strävat efter att ha en gemensam asylpolitik.
Rådet fattade ett beslut om att vi ska ha detta senast 2012, och vi börjar se slutet på det dödläge som vi har haft i så många år. Jag vill tacka parlamentet, eftersom jag anser att det har gjort en stor insats här. Vi måste ha ett rättvist, effektivt och sammanhängande system som är likvärdigt i alla medlemsstater.
Det har stått klart redan från början i mina kontakter med olika föredragande för hela paketet att vissa ändringar måste göras. Det är inte något som kommissionen har hittat på. Dödläget gör att vi måste göra vissa kompromisser för att de två lagstiftningsparterna ska kunna enas. Med den omröstning ni ska hålla i morgon eller på onsdag och med kommissionens förslag om den aktuella frågan, har vi en bra utgångspunkt för att nå vissa kompromisser. Vi har stått i kontakt med rådet under våren för att ta reda på vilka de största svårigheterna är i det här sammanhanget.
Om vi vill nå en överenskommelse om asylpaketet senast 2012 och därigenom hedra Genèvekonventionens 60-årsdag - och det tror jag att vi alla vill - måste vi vara beredda på att ingå vissa kompromisser. Det är en mycket bra början. Det är hörnstenen i det framtida systemet.
Jag vill tacka föredraganden, alla skuggföredragande och utskottet för medborgerliga rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor för detta arbete.
Sylvie Guillaume
Herr talman! Jag vill börja med att tacka för alla anföranden, nåja för nästan alla. Monika Hohlmeier har lämnat kammaren, men jag hoppas att någon kan tala om för henne att jag har inte har gett upp hoppet om att övertyga henne om att tunisiska medborgare inte begär asyl i EU och att risken för att de kommer med ytterligare anspråk därför inte är särskilt stor.
Avslutningsvis vill jag framföra två kortfattade, men viktiga kommentarer. Jag vill betona att syftet inte är att få medlemsstaterna att motsätta sig principen om harmonisering uppifrån, tvärtom. Jag kan förstå att det finns ett visst motstånd och vissa farhågor, men jag skulle också vilja få dem att inse att de har allt att vinna genom att investera i lämpliga, effektiva förfaranden i första instans. De föreslagna reformerna följer dessa linjer.
Den andra punkten, slutligen, är att försäkra att parlamentet har en viktig roll att spela. Vi är medlagstiftare. Kommissionen har vid flera tillfällen påpekat att den vill att vi spelar en central roll i uppföljningen av detta förfarande. På onsdag kommer vi att få möjlighet att klart och tydligt framföra våra prioriteringar för verkligt harmoniserade förfaranden på det här området.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen om Sylvie Guillaumes betänkande kommer att äga rum onsdagen den 6 april 2011 kl. 12.00.
