Geologisk lagring av koldioxid (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Chris Davies, för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, om förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om geologisk lagring av koldioxid och ändring av rådets direktiv 85/337/EEG, 96/61/EG, direktiv 2000/60/EG, 2001/80/EG, 2004/35/EG, 2006/12/EG och förordning (EG) nr 1013/2006 - C6-0040/2008 -.
Chris Davies
föredragande. - (EN) Herr talman! Vi måste verkligen börja bry oss om potentialen hos teknik för avskiljning och geologisk lagring av koldioxid (CCS) för att nå omfattande minskningar av koldioxidutsläppen till atmosfären. Jag måste säga att förslaget om att lagra koldioxid i underjordiska bergsformationer för alltid inte är mitt idealiska alternativ. Jag skulle vilja att vi gick direkt till en annan tidsålder, där vår energi kommer från förnybara, rena och miljövänliga energiformer. Men vi kan inte bortse från verkligheten, dvs. kolet. Kina får 80 procent av sin el från kol. Landet kommer med högtflygande planer för program för förnybar energi, samtidigt som det utökar sina kolkraftverk, vecka ut och vecka in.
I mitt eget land är det mycket diskussioner kring anläggandet av ett nytt kolkraftverk vid Kingsnorth. Koldioxidutsläppen från detta enda kolkraftverk kommer att vara lika stora som de utsläpp som sparas från vartenda vindkraftverk som vi för närvarande har i mitt land. Folk kommer att undra varför vi bryr oss om alla dessa förnybara energikällor, varför vi bryr oss om alla dessa andra saker om vi fortfarande bygger kolkraftverk på det här sättet.
Vi måste utveckla CCS. Enligt Internationella energiorganet kan CCS bidra till att minska våra koldioxidutsläpp med 50 procent fram till 2050, jämfört med de utsläpp som annars skulle ske om allt fortsätter som vanligt.
Vår främsta prioritering just nu har varit att behandla säkerhetsfrågan. En del av oron kring detta kan lätt överdrivas. Koldioxid är ju faktiskt naturligt, vi andas in och andas ut det. Vi pumpar in en explosiv gas som metan in i våra egna hem, där vi tänder eld på den. För att jämförelsen ska vara rättvis måste koldioxid sättas in i sitt rätta sammanhang. Men vi har försökt att hantera frågan om läckor i betänkandet, och har klargjort att detta är fullständigt oacceptabelt om det finns en risk för människors hälsa.
Vi har försökt att förbättra lagstiftningen genom att klargöra vissa saker för att undvika motsägelser och göra ansökningsprocessen snabbare, samtidigt som vi betonar att det är medlemsstaterna som i sista hand är ansvariga för sitt eget öde. De beslutar om koldioxid ska lagras på deras territorier eller inte.
Kommissionens ursprungliga förslag var bra. Jag hoppas att rådet, kommissionen och parlamentet tillsammans har lyckats förbättra dem. Men det är ingen större mening med att lagra koldioxid - eller vidta åtgärder för att göra detta - om vi inte avskiljer koldioxiden först. Så vi antog utmaningen och har under de senaste månaderna arbetat med att införa en finansiell mekanism för att gå vidare med anläggandet av de demonstrationsprojekt som utlovades av stats- och regeringscheferna förra året.
Jag måste erkänna att det var besvärligt ibland. Folk tvivlade på förslaget om att använda utsläppsrätterna från reserven för nya aktörer i systemet för handel med utsläppsrätter. Men vi lyckades till slut, när rådet förra veckan beslutade att anslå 300 miljoner utsläppsrätter. Hur mycket detta kommer att öka beror på priset på kol. Men jag har hört att det kan bli allt från 6 till 9 miljarder euro i stöd för kapitalinvesteringar.
Detta är ett stort steg framåt - en av de verkliga prestationerna i förhandlingarna. Jag tycker att alla mina kolleger i parlamentet bör vara stolta över att förslaget ursprungligen kom från parlamentet. Frågan står på rådets dagordning eftersom vi såg till att den kom dit. Ordförandeskapet tog till sig detta och godtog det till slut, om än inte särskilt entusiastiskt, och erbjöd därmed en lösning på ett verkligt problem.
Nu måste vi gå vidare. Demonstrationsprojekten bör läggas ut för upphandling så snart som möjligt. Anläggningsarbetena måste börja. Därefter måste vi testa tekniken och be för att den fungerar.
Jean-Louis Borloo
Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill börja med att tacka föredraganden Chris Davies, eftersom det är tack vare hans envishet som vi slutligen har åstadkommit detta, som jag helt enkelt anser vara en framgång.
Vi kan säga att vi verkligen har kommit ända fram när det gäller Europaparlamentets viktiga bidrag. Det är sant att rådet från början inte var enhälligt om principen och inte heller om beloppen. Principen har slutligen godtagits enhälligt av medlemsstaterna, och det rådde brett samförstånd om att anslå cirka 100 miljoner ton, eller motsvarande eller ekvivalenten.
Avslutningsvis är lösningen inte perfekt eller idealisk för alltid, som föredraganden också påpekade, men detta är förmodligen oundvikligt enligt de åtta ledande forskningsinstituten. Vi har enighet om 300 miljoner ton eller åtminstone den monetära ekvivalenten, vilket bör ge oss möjlighet att inrätta ett dussin demonstrationsprojekt som kommissionsledamot Stavros Dimas och hela kommissionen ville. Jag anser att vi är inne på rätt väg med medbeslutande, konvergens och samförstånd.
Stavros Dimas
Herr talman! Kompromissen om avskiljning och lagring av koldioxid är ytterst tillfredsställande. Den bidrar till att förbättra det ursprungliga förslaget, och alla centrala punkter i kommissionens förslag behålls. Strikta skyldigheter införs för lagring av koldioxid i syfte att säkra ett högt miljö- och folkhälsoskydd, utan att lägga en alltför tung administrativ eller ekonomisk börda på företagen.
När det gäller finansieringsfrågan, som var en särskild prioritering för Europaparlamentet som Chris Davies sade, kommer upp till 300 miljoner utsläppsrätter att tillgängliggöras från reserven för nya aktörer på grundval av direktivet om handel med utsläppsrätter, med målsättningen att utveckla innovativa tekniker för avskiljning och lagring av koldioxid och innovativa energikällor. Detta belopp förväntas vara tillräckligt för den planerade uppbyggnaden och driften av upp till 12 anläggningar för avskiljning och lagring av koldioxid i EU. Resultatet av förhandlingarna om den föreslagna rättsliga ramen och om finansieringen av dessa anläggningar kommer att bana väg för en miljömässigt säker teknik, som kommer att bidra stort till att minska koldioxidutsläppen.
Jag vill tacka föredraganden Chris Davies än en gång för hans insatser för att nå denna kompromiss. Jag uppmanar er att rösta för detta förslag, och som svar på Chris Davies' bön vill jag tillägga att som de gamla grekerna brukade säga, Gud hjälper dem som hjälper sig själva.
Françoise Grossetête
Herr talman! Vi i utskottet för industrifrågor, forskning och energi välkomnar den kompromiss som har nåtts, där vi lägger grunden för utvecklingen av teknik för avskiljning och lagring av koldioxid, samtidigt som vi inrättar en ny ram för att fastställa de rättsliga villkoren för permanent och säker lagring av koldioxid i underjordiska bergsformationer.
Vi befinner oss i experimentfasen. Vi måste därför ta varje chans att experimentera med denna teknik och visa hur tillförlitlig den är. Vi har lyckats anslå de ekonomiska medel som behövs för anläggandet av 12 demonstrationsprojekt i EU.
Jag välkomnar därför den överenskommelse som har nåtts om dessa 300 miljoner utsläppsrätter och vill passa på att gratulera de två föredragandena Chris Davies och Avril Doyle. Den goda samordningen mellan dem gjorde det möjligt att nå detta resultat.
Om tekniken för avskiljning och lagring av koldioxid blir kommersiellt tillgänglig kan den även föreslås för tredjeländer, t.ex. Kina, Indien och så vidare, och den ger även EU möjlighet att spela en huvudroll på global nivå när det gäller utbudet av rena, effektiva och koldioxidsnåla tekniker.
När vi väl har fått den nödvändiga grunden genom experimentell forskning kommer vi att kunna göra denna teknik obligatorisk för ett antal kraftverk.
Karsten Friedrich Hoppenstedt
Herr talman! Hela debatten och betänkandet om avskiljning och lagring av koldioxid (CCS) är bara en liten kugge i klimatpaketets enorma maskineri, men detta är en mycket viktig och central kugge eftersom CCS kan användas som en övergångsteknik under de kommande 50-80 åren. Resultatet av omröstningen i utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet var positivt generellt sett. Chris Davies har lagt fram ett bra betänkande, och vår ståndpunkt företräddes mycket väl i trepartsförhandlingarna.
Jag var mot att fastställa gränsvärdena för utsläpp så tidigt som 2015, och det har nu beslutats att det inte blir så. Detta skulle ha lett till ett obligatoriskt införande av CCS, innan resultaten av demonstrationsprojekten ens hade presenterats. Det skulle ha inneburit att vi hade gått från kol till gaseldade kraftverk.
Införandet av CCS-tekniken beror som vi redan har hört på finanserna. Avril Doyle har angett en stridslysten ton i debatten. Jag kommer inte att upprepa siffrorna; de har redan nämnts. Frågan är naturligtvis när vi kan börja eftersom systemet för handel med utsläppsrätter måste inledas på utsatt tid; det kan inte inledas omedelbart. Jag anser att det även är viktigt att medlemsstaterna fram till 2016 använder 50 procent av den sammanlagda investeringen för att främja högeffektiva anläggningar med CCS-kapacitet.
Överföringen av ansvaret efter stängningen av lagringsanläggningarna har nu fastställts till 20 år, och det är också mycket positivt. Som vi just har hört kommer Kina att använda kol i ungefär 50 år framöver, åtminstone enligt uppskattningarna, för minst 60 procent av sitt energibehov. När det gäller den ytterligare tekniska utvecklingen vill även Indien, Sydafrika, Australien, Nordamerika och Ryssland använda dessa tekniker. Det ger EU en möjlighet att investera och vidareutveckla denna teknik till fördel för CCS-tekniken.
Evangelia Tzampazi
Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Tekniken för avskiljning och lagring av koldioxid i geologiska formationer är ett verktyg i kampen mot klimatförändringen. Under förhandlingarna arbetade socialdemokratiska gruppen i Europaparlamentet för och nådde också förbättringar av och tillägg till rådets förslag. Vårt mål är att ha en sammanhängande rättslig ram för miljömässigt säker användning av teknik för avskiljning och lagring av koldioxid, så att tekniken inte har några negativa effekter på folkhälsan eller miljön. Vår grundläggande politiska prioritering är och måste fortsätta att vara att öka energieffektiviteten och stärka förnybara energikällor. Denna överenskommelse är ett alternativ på medellång sikt. Jag uppmanar mina kolleger att stödja det.
De grundläggande inslagen i överenskommelsen är först och främst ett åtagande att undersöka möjligheten att införa gränser för koldioxidutsläpp för alla nya kraftverk under den första översynen av direktivet, att anta en mekanism för att finansiera kostnaden för övervakning och återställa eventuella skador, det obligatoriska yttrandet från kommissionen om lagringstillstånd, riskanalyser och utvärderingar för ren el, strängare övervakningskrav för lagringsanläggningar, inlämnande av rapporter, reparationer av eventuella läckor och slutligen inrättande av en tydlig ansvarsram för operatörerna under driften av anläggningen tills ansvaret överförs till de nationella myndigheterna. Vi har gjort vår del, nu får Gud göra sitt.
Anne Laperrouze
Herr talman! Hur mycket jag än stöder förslaget om att EU bör främja utvecklingen av demonstrationsanläggningar för avskiljning och lagring av koldioxid, hyser jag även tvivel om utvecklingen av dessa tekniker i stor skala för att bekämpa klimatförändringen. Jag är särskilt oroad över den starka utvecklingen av kolkraftverk under förevändningen att vi att på lång sikt kommer att veta hur vi ska avskilja och lagra koldioxid.
Jag anser att vi måste vara mycket försiktiga även i fortsättningen. Min oro ökar eftersom jag tycker att energi- och klimatpaketet är en besvikelse. Vi har bekräftat de ambitiösa målen för att visa hela världen att EU har engagerat sig i en ambitiös kamp mot klimatförändringen. När vi undersöker innehållet, med andra ord verktygen för att minska utsläppen av växthusgaser, får jag en känsla av att det inte kommer att vara möjligt att nå målen till 2020, bland annat på grund av att vi har backat när det gäller utsläpp från fordon och undantag för energiproducenter.
Vad återstår för att nå målen 2020? Lagring av koldioxid, utveckling av rena tekniker? Det är för tidigt. Som tur är kan vi räkna med EU-företagens och EU-medborgarnas engagemang, som helt klart är mer redo än de politiker som styr dem att åta sig att spara energi, använda miljövänlig energi och gå över till nya transportsätt. Men vi måste ändå ge dem verktygen för att göra detta.
Kathalijne Maria Buitenweg
Herr talman! Min grupp inledde förhandlingarna full av entusiasm eftersom vi ville säkra bra villkor för avskiljning och lagring av koldioxid. Koldioxid är mycket bättre placerat i underjorden än i atmosfären. Frågan är om resultatet av förhandlingarna kommer att gynna miljön. Vi tror inte att det blir så.
Det är olyckligt att Chris Davies inte är föredragande för direktivet om systemet för handel med utsläppsrätter eftersom hans envishet när det gäller åtgärder för finansiella incitament skulle ha varit passande. När han beslutade att ge sig in i schackspelet om utsläppsrätter verkade han dock vara villig att offra många bönder, och till och med sin kung till slut, på sitt eget schackbräde.
Inget högsta utsläppsvärde för koldioxid har därför överenskommits för nya kraftverksanläggningar. Det som dock sades är att kraftverken måste vara redo för ibruktagande av teknik för avskiljning. Vad betyder det? Utan en definition är ju allt vi behöver ett utrymme stort som en fotbollsplan. Resultatet av detta betänkande är att det inte finns en enda begränsning för att stoppa utvecklingen av alltfler och starkt förorenande kolkraftverk, och då blir fotbollsplanen ett fikonlöv för en avlägsen framtid.
Jag vill dock gratulera föredraganden till införandet av ansvarsperioden på 20 år och fonden för att finansiera övervakningen av stängda anläggningar i 30 år. Detta neutraliseras emellertid genom att det enligt direktivet är tillåtet att pumpa in koldioxid i marken för att utvinna mer gas och olja, en process som kallas förbättrad utvinning av olja. Det är ett ytterst bisarrt inslag i klimatpaketet, eftersom mer koldioxid naturligtvis släpps ut under denna process. Tack vare Daviesfonden kan oljebolagen nu utnyttja åtgärder för incitament för avskiljning och lagring av koldioxid för att använda och utvinna sina oljefält ännu längre framöver.
Shell kommer att bli nöjt, men inte miljön. Därför kommer min grupp att rösta nej.
Bairbre de Brún
Vi befinner oss i ett kritiskt skede i kampen mot klimatförändringen. Nu har vi en rättslig ram för att hjälpa länderna att gå från en smutsig ekonomi och se framåt mot en renare framtid. Vilka fel det än finns i vissa aspekter av paketet är det dags att EU sätter igång och börjar arbeta.
Avskiljning och lagring av koldioxid får inte ses som en ”magisk kula” som kommer att bidra till att vi når klimatmålen. Förnybar energi måste alltid prioriteras. Tekniken är inte helt utvecklad ännu, men det är mycket troligt att vi kommer att bli beroende av den som en del av våra samordnade åtgärder mot koldioxidutsläpp.
Jag välkomnar Chris Davies' betänkande och tackar honom för det arbete han har genomfört. I betänkandet fastställs strängare och tydligare bestämmelser på olika sätt än dem som rekommenderades av kommissionen, även om vi inte fick igenom allt vi ville.
Det är ett nöje att skriva på för gruppen Europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster, och jag ber mina kolleger att rösta för.
Hanne Dahl
Herr talman! Det är en skam att klimatplanen har vattnats ur så mycket efter rådets sammanträde förra veckan. Den liknar nu mest industrins drömplan. I planen förklarar vi våra goda avsikter symboliskt, men i praktiken kommer mycket lite att hända. Förslaget om att lagra koldioxid i underjordiska formationer är fullständigt absurt. Koldioxid är ett förorenande ämne, vare sig det finns i luften eller i marken. Vi kan inte bygga våra klimatskyddsinsatser på att gömma undan föroreningarna för framtida generationer. Detta förslag grundas till och med på en teknik som inte finns ännu. Osäkra prognoser visar att den kommer att utvecklas tidigast 2015, kanske så sent som 2020, och dessutom leder den till att energieffektiviteten minskar, vilket direkt strider mot de allmänna målen i klimatplanen. I detta sammanhang innebär övergångstekniken att pengarna kommer att investeras i något som inte har någon framtid, pengar som i stället skulle kunna användas för att utveckla sektorn för förnybara energikällor. Jag hoppas att vi kommer att rösta mot det här.
Norbert Glante
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Koldioxid är varken giftigt eller explosivt, men det har dock en otrevlig egenskap. Om det kommer in i atmosfären i stora mängder förändras vårt klimat, och det är därför som tekniken för avskiljning och lagring av koldioxid (CCS) är en viktig övergångslösning.
I detta avseende har Karsten Friedrich Hoppenstedt rätt; tekniken kan fungera som en övergångslösning för de kommande 50-80 åren. Den är inte helt perfekt, men den är en del av lösningen på våra problem. Jag anser att vi har förhandlat fram en bra kompromiss, åtminstone när det gäller kopplingen till systemet för handel med utsläppsrätter. Genom detta system ser vi till att vi anslår resurser för CCS, och CCS garanterar också att vi kommer att göra framsteg med minskningen av koldioxid och att vi kommer att nå våra mål.
Förutom industrins insatser för att bygga demonstrationsanläggningarna anser jag att även medlemsstaterna måste göra en insats för att ta fram lagstiftning för införlivandet av direktivet. Vi måste framför allt tala klarspråk med den allmänna opinionen och industrin, för att komma till rätta med rädslan för CCS. CCS är ingen farlig teknik; den är användbar.
Jill Evans
(EN) Herr talman! Avskiljning och lagring av koldioxid har blivit ett centralt inslag i debatten om kampen mot klimatförändringen, och även jag är självklart för att utforska och utveckla denna teknik. Om den blir framgångsrik kommer den att spela en viktig roll en dag, och vi behöver verkligen en stark rättslig ram för att se till att den regleras ordentligt.
Men CCS får inte användas som en ursäkt för att fortsätta att bygga fler förorenande kolkraftverk som kommer att producera mer koldioxid. Det enda sättet att gå vidare med CCS-forskningen är att se till att så inte sker genom att införa tydliga resultatbaserade utsläppsstandarder, och därför har Verts/ALE-gruppen lagt fram ett ändringsförslag om kontroll av utsläppen från nya kraftverk som eldas med fossila bränslen. Med andra ord ska endast de effektivaste kraftverken kunna byggas, vilket bränsle de än använder, och infogandet av denna bestämmelse var ett centralt motiv för hur min grupp röstade i utskottet.
Vi är besvikna över att många andra bra punkter som tagits med av utskottet har förlorats under förhandlingarna, bland annat skärpt ansvar och övervakning, transport och undantaget för förbättrad utvinning av olja.
Det har varit en enorm press för att nå en slutsats om detta, men det måste vara den rätta slutsatsen, och för oss innebär detta självklart att resultatbaserade utsläppsstandarder tas med.
Adam Gierek
(PL) Herr talman! Införandet av enhetliga utsläppsgränser efter 2015 för alla kraftverk som eldas med fossila bränslen är ett misstag. När det gäller kolkraftverk är gränsen på 500 g CO2/kWh tekniskt omöjlig. Detta är ett unikt tillfälligt stopp för byggandet av nya kolkraftverk. Kanske är det vad allt egentligen handlar om, därav förkastandet av riktmärkningsmetoden. Investerarna är otåliga eftersom nybyggen tar många år och är mycket dyrt. De länder som är mest beroende av kol börjar därför snabbt skaffa sig erfarenhet på området för avskiljning och lagring av koldioxid.
Detta kräver omedelbart ekonomiskt stöd, och jag har en begäran till kommissionen i det här avseendet, med tanke på att inkomsterna från handeln med utsläppsrätter kommer att komma för sent. Två eller tre experimentella CCS-anläggningar bör omedelbart byggas i Polen. Detta omfattar integrerad förädling av kol, av energi från kol till elenergi, sammankopplat med kraftvärme och produktion av kolväten, följt av geologisk lagring av koldioxid om detta är nödvändigt. Först då kan det vettiga 3 x 20-målet nås.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) När det gäller frågan om geologisk lagring av koldioxid diskuterar vi möjligheten att testa denna nya teknik under en inledande fas.
Kommissionen har för avsikt att genomföra 12 pilotprojekt under en inledande fas. Rådet har föreslagit att 300 miljoner utsläppsrätter ska anslås för att finansiera demonstrationsprojekten. Parlamentet har begärt att riskerna för miljön och människors hälsa till följd av användningen av denna nya teknik ska minskas, att en stringent rättslig ram ska inrättas för testning och främjande av projekt för geologisk lagring av koldioxid samt finansiering av demonstrationsprojekten.
Jag anser att säkerheten vid dessa lagringsanläggningar är ytterst viktig. Säkerheten vid transporterna av koldioxid till dessa anläggningar är emellertid precis lika viktig. De behöriga myndigheterna i alla medlemsstater måste genomföra evakueringsplaner för krislägen om en koldioxidläcka uppstår. Dessutom måste speciella åtgärder utarbetas och finansieras när det gäller stängningen av dessa anläggningar.
Avril Doyle
(EN) Herr talman! Jag håller med om att vi inte kan bortse från kolet och omfattningen av kolreserverna och beroendet av kol i många medlemsstater och i världen: Ryssland, Kina, Australien och Förenta staterna. När vi använder förnybara tekniker måste tekniken för avskiljning av koldioxid gå hand i hand med detta.
Kommissionens förslag för två år sedan om upp till 12 CCS-anläggningar har hittills saknat finansiering. Jag blev väldigt glad över att det rådde så bred enighet om mitt betänkande om 300 miljoner utsläppsrätter för att främja potentialen hos denna teknik. Mitt ursprungliga relativt blygsamma förslag om att använda den generösa reserven för nya anläggningar stöddes så entusiastiskt av Chris Davies och andra kolleger att jag ändrade mitt betänkande till betydligt högre siffror.
Jag tackar ordförandeskapet, kommissionen, er herr Davies, Linda McAvan och kollegerna för ert stöd på den här punkten.
Allteftersom vi snabbt uttömmer jordens kapacitet att absorbera koldioxid genom biologisk avskiljning litar vi till vår egen påhittighet genom att ta fram ny teknik för avskiljning, särskilt den potentiellt ombildande CCS-tekniken, om vi genom dessa 12 projekt kan bevisa att tekniken är miljöintegrerande och kommersiellt hållbar.
Claude Turmes
(EN) Herr talman! Det finns en risk att avskiljning av koldioxid kommer att bli en slags poltergeist för att återvinna allmänhetens stöd för anläggandet av förorenande kolkraftverk. Varför? För det första, vet ni att den absolut bästa CCS-kraftanläggningen, som vi bygger om, kommer att ha 150-200 gram koldioxid? Detta är mer än de befintliga gaseldade kraftvärmeverken i dag, mer än dagens befintliga teknik med gaseldad kraftvärme. För det andra - och, herr Davies, det är verkligen vad ni själv måste bedöma - hade vi i parlamentets ståndpunkt ett tak för koldioxidutsläpp, som vi förlorade.
Nu befinner vi oss alltså i en situation där vi har förlorat taket, och vi har en subvention på 15 procent enligt ETS-systemet för nya kolkraftverk, till exempel i Tyskland, under perioden 2013-2016. Det är därför fortfarande ekonomiskt att bygga konventionella kolkraftverk, och jag förstår inte hur det stämmer överens med målet att aggressivt bekämpa klimatförändringen.
Vladimir Urutchev
(BG) Jag vill gratulera till det utmärkta arbete som genomförts av föredragandena, förhandlarna och de många personer som var involverade bakom kulisserna, och som bidrog till att vi i dag kan hålla vår slutdebatt om energi- och klimatpaketet.
Det råder inget tvivel om att detta paket inte bara kommer att påverka energisektorn i EU, utan också industrin och transporten generellt sett. Dessa sektorer måste bli ännu mer koldioxidsnåla, men tiden håller på att rinna ut. Tack vare det franska ordförandeskapets insatser har vi åstadkommit de nödvändiga kompromisserna.
Jag kan inte sluta utan att betona det rättvisa sätt som Central- och Östeuropas intressen har beaktats på. Jag föreslår kommissionen att ett av de 12 projekten förläggs till Bulgarien.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Herr talman! Det krävs effektiva och innovativa lösningar för att genomföra det ambitiösa energi- och klimatpaketet.
Jag anser att tekniken för avskiljning och lagring av koldioxid (CCS) för närvarande är det lämpliga sättet att neutralisera växthuseffekten relativt snabbt. Samtidigt får vi emellertid inte förbise de potentiella riskerna med CCS. Det har till exempel visat sig att olämpligt lagrad gas kan explodera. Om dessutom lagringscontainrarna skulle läcka finns det en risk för att grundvattenytan kan bli försurad, vilket skulle utgöra ett hot för människors hälsa. Det är därför mycket viktigt att vi vidtar åtgärder för att undanröja eller åtminstone minimera risker av detta slag i planeringen och genomförandet av sådana initiativ.
Enligt min mening är systemet för geologisk lagring av koldioxid förmodligen den bästa lösningen under de nuvarande omständigheterna. För att det ska bli framgångsrikt måste vi emellertid övertyga de länder som står för den största skadan att införa det. Här tänker jag t.ex. på Förenta staterna, Kina och Indien. Dessa länder struntar inte bara i att stänga kolkraftverk; de bygger dessutom fler i en alarmerande takt.
Rebecca Harms
(DE) Herr talman! Jag vill påminna parlamentet om en fråga som togs upp vid Världsklimatkonferensen i Poznań, eftersom jag anser att allt det här engagemanget i en teknik som inte ens fungerar än är absurt. Om vi i stället skulle vidta samordnade åtgärder mot den massiva avskogningen i länderna i syd skulle vi ha en enorm potential för avskiljning av koldioxid, mycket större än vi någonsin kan åstadkomma med tekniken för avskiljning och lagring av koldioxid (CCS). Om vi vill avskilja koldioxid måste vi stoppa avskogningen och återställa regnskogarna med betydligt större engagemang än vi nu visar i denna EU-centrerade CCS-debatt.
Chris Davies
föredragande. - (EN) Herr talman! När jag blev parlamentets föredragande föresatte jag mig att gå ännu längre och försöka påskynda utvecklingen av tekniken för avskiljning och lagring av koldioxid. Utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet valde en strategi i två delar: å ena sidan att införa en finansiell mekanism för att stödja anläggandet av demonstrationsprojekt, och å andra sidan rättsliga medel för att förhindra byggandet av de mest förorenande kraftverken genom resultatbaserade utsläppsstandarder. I början motsatte sig kommissionen och rådet båda förslagen.
Ett bra argument mot införandet av resultatbaserade utsläppsstandarder just nu är att CCS-tekniken först måste testas och beläggas.
Jag anser att parlamentet kan vara nöjt med att det åtminstone nådde ett stort steg framåt genom att införa en finansiell mekanism för att gå vidare med demonstrationsprojekten. Jag är fortfarande övertygad om att vi till slut kommer att behöva resultatbaserade utsläppsstandarder.
Men jag tackar Françoise Grossetête och skuggföredragandena för deras hjälp med att åstadkomma dessa framsteg. Till dem som kritiserar tekniken för avskiljning och lagring av koldioxid säger jag bara: kom ner på jorden! Se på världen som den är, de enorma mängder kol som används och att Internationella energiorganet förutsäger att användningen av kol kommer att öka med 70 procent under de närmaste 20 åren.
Vi måste utveckla denna teknik. Jag vill inte ha den - den är inte mitt ideal - men vi måste utveckla något för att kunna hantera den massiva omfattningen av utsläpp.
CCS-tekniken kan vara ett oerhört starkt vapen för att hjälpa oss att vinna kampen mot den globala uppvärmningen. Vi måste gå vidare med den. Vi har inte råd för en sekund att bortse från potentialen hos denna teknik.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum onsdagen den 17 december 2008.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Gyula Hegyi  
Geologisk lagring av koldioxid är utan tvivel en spännande teknisk utmaning. Vi får emellertid inte glömma bort miljöskyddsintressena och begränsningen av klimatförändringen; till slut kommer vi helt enkelt att bli tvungna att minska utsläppen av växthusgaser. Det innebär att vi måste begränsa vår användning av fossila bränslen i stället för att försöka finna alternativ för att lagra utsläppen i underjorden. Denna teknik är dessutom relativt dyr. Hittills har endast Norge lyckats införa den i industriell skala, och enligt uppskattningarna kan lagringen kosta så mycket som 100 euro per ton. Så mycket pengar måste väl kunna användas på ett nyttigare sätt, t.ex. för att stödja förnybar energi. Det skulle vara särskilt olämpligt om gemenskapens medel skulle användas för att finansiera forskning som genomförs i de rikaste medlemsstaterna. Om den geologiska lagringen av koldioxid verkligen är en så bra lösning som dess förespråkare hävdar skulle den kunna överleva på marknaden, i öppen konkurrens.
