Az EU-Líbia keretmegállapodás
Elnök
A következő napirendi pont az Ana Gomes által a Külügyi Bizottság nevében készített jelentés az Európai Parlamentnek az EU és Líbia közötti keretmegállapodás megkötésére irányuló tárgyalásokra vonatkozóan a Tanácshoz intézett javaslatával.
Ana Gomes
Elnök úr, a jelentős mértékű energiaforrások mellett Líbia stratégiai jelentőséggel bír az Európába irányuló migrációs hullámok ellenőrzése terén is, és komoly lehetőségeket rejt mint maghreb-térségbeli szomszéd és partner.
Több tagállam is szoros kapcsolatot tart fenn Líbiával, fontos azonban biztosítanunk azt, hogy az ilyen típusú kapcsolatok helyes módon az Unió alapvető értékein és érdekein alapuljanak. Ezért támogatjuk az EU és Líbia közötti kapcsolatok egy számos együttműködési területet felölelő és a lényegi politikai párbeszéd ösztönzését célzó keretmegállapodás létrehozása révén történő fejlesztését.
Ugyanakkor nem feledkezhetünk meg arról, hogy Líbiát egy diktatórikus rezsim kormányozza, amelyet a múltban az emberi jogok súlyos megsértése, a terrorista merényletek és a más országokban történő beavatkozások jellemeztek, habár az elmúlt néhány évben egy teljes fordulatra való törekvés jeleit láthattuk. Következésképpen az Európai Parlament csak abban az esetben hagyhatja jóvá a keretmegállapodást Líbiával, ha bizonyos feltételek teljesülnek. Nélkülözhetetlen feltétel az, hogy Líbia engedélyezze az ENSZ menekültügyi főbiztossága (UNHCR) számára, hogy ismét kibővített felhatalmazással működjön az országban. Hadd fogalmazzak világosan: ha nincs UNHCR, nincs megállapodás.
Líbiát meg kell győzni arról, hogy ratifikálja a menekültekről szóló genfi egyezményt. Mivel Líbia már ratifikálta a menekültek védelméről szóló afrikai egyezményt, így nehezen érthető, hogy belső jogrendje miért nem ismeri el a menekültek jogállását.
Az Európai Unió és Líbia között kötendő visszafogadási megállapodás nem terjedhet ki azokra, akik menedékkérőnek, menekültnek vagy nemzetközi védelemre szoruló személynek vallják magukat, továbbá az egyezményt teljes mértékben a visszaküldés tilalma elvével összhangban kell alkalmazni. Nem ismétlődhetnek meg az olyan válságos helyzetek, mint azon 400 eritreai személy esete, akiket tavaly nyáron kis híján tömegesen kiutasítottak Líbiából.
Az Európai Uniónak olyan jogi és szociális megoldások elfogadására kell ösztönöznie Líbiát, amelyek javítják a megközelítőleg 2 millió Líbiában dolgozó bevándorló - a lakosság körülbelül egynegyede - életkörülményeit. Ezek a bevándorlók jogi védelmet érdemelnek, és nem bánhatnak velük továbbra is úgy, mintha abeed, azaz rabszolgák lennének. Az Európai Uniónak pénzt kell fektetnie a fokozódó mértékű emberkereskedelem elleni küzdelmet szolgáló közös programokba, hiszen az emberkereskedelem súlyos következményekkel jár, különösen a nőkre és a gyermekekre nézve. Növelni kell az Európai Unió által a Nemzetközi Migrációs Szervezetnek, valamint a Líbián átutazó migránsokat segítő valamennyi más szervezetnek nyújtott támogatást annak érdekében, hogy javuljanak az azokban az idegenrendészeti központokban fogva tartottak életkörülményei, amelyek annak ellenére kezdenek ismét megtelni, hogy a tavalyi év közepén hirtelen kiürítették őket.
Az Unió nem mondhat le Líbia arról történő meggyőzésétől, hogy az ország kötelezze el magát a halálbüntetés moratóriuma mellett, továbbá kulcsfontosságú, hogy az Unió kérje a líbiai hatóságoktól a kivégzett bel- és külföldi állampolgárok személyazonosságának közzétételét. Az Uniónak ragaszkodnia kell ahhoz, hogy Líbia ratifikálja a Nemzetközi Büntetőbíróság Római Statútumát. Az együttműködés keretében az Uniónak ösztönöznie kell a társadalmi, politikai és igazságszolgáltatási struktúrák modernizálását célzó reformokat, amelyek megnyitják az országot a külvilág felé, szabad hozzáférést biztosítanak a társadalom számára az információhoz, előmozdítják a média függetlenségét, és pénzügyi segítséget nyújtanak a vállalati és szakszervezeti mozgalmak, valamint a civil társadalmat képviselő más szervezetek intézményi kapacitásbővítéséhez. A tunéziai Bouazizi forradalomnak minden bizonnyal a szomszédos Líbiában is lesznek utóhatásai, és ezt még a Kadhafi-rezsim is beláthatja.
Meg kell erősítenünk a bengázi cselekvési terv keretében a líbiai egészségügynek nyújtott támogatásunkat oly módon, hogy azt további egészségügyi központokra és más közegészségügyi szükségletekre is kiterjesztjük. Megértjük, hogy az Európai Bizottság és Líbia közötti tárgyalások egy előrehaladott szakaszba értek, bár a kereskedelmi és energiaügyi együttműködés tekintetében nehézségek léptek fel.
Véleményünk szerint hasznos lenne hamarosan létrehozni egy uniós irodát Tripoliban, hogy előmozdítsuk a tárgyalásokat és figyelemmel kísérjük a líbiai helyzet alakulását.
Biztos úr, ezekben az ajánlásokban részletes tájékoztatást kérünk a Bizottságtól a Líbiával folytatandó együttműködés keretében felhasznált, illetve tervezett költségvetési tételekről. Remélem, hogy hamarosan el fogja tudni juttatni hozzánk ezt az információt.
Végezetül szeretném kiemelni, hogy a Parlamentnek csak nemrégiben nyílt lehetősége hozzájárulását adni a Tanács tárgyalási felhatalmazásához. Ez elfogadhatatlan, és ez így nem mehet tovább. Végül szeretném köszönetemet kifejezni valamennyi árnyékelőadó együttműködéséért, akik jelentős szerepet játszottak abban, hogy széles körű konszenzust tudtunk elérni egy ilyen potenciálisan megosztó témában.
Štefan Füle
a Bizottság tagja. - Elnök úr, köszönöm, hogy lehetőséget kínálnak nekem arra, hogy tájékoztassam a Házat az Európai Unió és Líbia közötti keretmegállapodás megkötésére irányuló tárgyalásokról.
A Bizottság és az Európai Parlament máris szorosan együttműködik Líbia kérdésében. Közös érdekünk, hogy biztosítsuk a Líbiával, e fontos szomszéddal fenntartott kapcsolataink pozitív alakulását. Ennek kapcsán külön gratulálni szeretnék a Parlament Maghreb-országokkal fenntartott kapcsolatokért felelős küldöttségének a Tripoliban tett látogatása során elért megállapodáshoz, amely valóban rendszeres konzultációt irányoz elő a líbiai parlamenttel.
Szilárd elhatározásom, hogy biztosítani fogom az intézményeink közötti szoros együttműködés folytatását. Különösen fontos számomra, hogy rendszeresen tájékoztatást nyújtsak az Európai Parlamentnek a keretmegállapodásról szóló tárgyalások legújabb fejleményeiről. Tudom, hogy főtárgyalónk valamennyi tárgyalási forduló után tájékoztatja Önöket.
Engedjék meg, hogy néhány információval szolgáljak a helyzet legújabb állásáról. November közepén, Tripoliban lezártuk a kilencedik tárgyalási fordulót. A következő fordulót január 24-26-ára tervezzük Brüsszelben. A tárgyalások több mint két évvel ezelőtti megkezdése óta jó előrehaladást értünk el. Valójában ideiglenesen megegyezésre is jutottunk a preambulum és a megállapodás tíz fejezetének kérdésében. Többek között ideiglenes megállapodást értünk el a politikai párbeszédről szóló fejezetre vonatkozóan, amely fontos utalásokat tartalmaz az emberi jogok tiszteletben tartására, a tömegpusztító fegyverek elleni küzdelemre, a terrorizmus elleni harcra stb. Líbia beleegyezett az emberi jogokról és az alapvető szabadságjogokról folytatandó rendszeres párbeszéd kialakításába, amely egyik kulcsfontosságú célkitűzésünk volt. Valóban nagyon elégedettek vagyunk az ebben a fejezetben elért eredménnyel.
Amint az valószínűleg ismeretes, vannak még lezáratlan ügyek, nevezetesen az energiaügyi és a kereskedelmi kérdések. Az energiaágazat képezi a líbiai gazdaság szívét - alkalmasint a líbiai GDP 70%-át. Ezért érthető az a figyelem és az az óvatosság, amellyel Líbia ezt a kérdést megközelíti. Ami a kereskedelmet illeti, Líbia szerény tapasztalatokkal bír az összetett kereskedelmi megállapodásokról folytatandó tárgyalások terén. Ezért is volt mérsékelt az ezen a téren elért előrelépés. A két fél szakértői igen rendszeresen találkoznak annak érdekében, hogy garantálják a mielőbbi megállapodást e két területen, de természetesen vannak még nehéz politikai kérdések.
Az egyik a Római Statútum kérdése. Líbia kategorikusan elutasította azt, hogy konkrét utalás történjen a Római Statútumra. Ugyanakkor hajlandónak mutatkozik elkötelezni magát az Európai Unióval való együttműködés mellett a Római Statútumban rögzített bűncselekmények büntetlensége elleni küzdelemben.
A migrációval kapcsolatban is merültek fel nehézségek, mindenekelőtt azért, mert Líbia nem hajlandó a harmadik országbeli polgárok visszafogadására. Tudomásul vettem a Parlamentnek a tárgyalások e külön vetületére vonatkozó ajánlását és feltétlenül meg fogom azt vitatni a tagállamokkal.
A migráció kapcsán arról is biztosíthatom a tisztelt Házat, hogy elköteleztük magunkat annak biztosítása mellett, hogy Líbia tegyen eleget a visszaküldés tilalmának elvére vonatkozó nemzetközi kötelezettségvállalásainak. Ez fontos kérdés az Európai Unió számára. Úgyszintén fontosnak tartjuk Líbia mielőbbi csatlakozását az 1951-es Genfi Egyezményhez, valamint annak a menekültek jogállásra vonatkozó 1967-es jegyzőkönyvéhez. Ugyanakkor meg kell jegyeznünk azt is, hogy Líbia jelezte, nem áll szándékában csatlakozni ehhez az egyezményhez.
Szeretném kiemelni azt is, hogy szorosan figyelemmel kísérjük a Líbia és az ENSZ menekültügyi főbiztossága (UNHCR) közötti tárgyalásokat annak reményében, hogy kielégítő megoldás születik annak biztosítására, hogy az UNHCR teljes körűen és jogilag biztonságos környezetben tudjon eleget tenni felhatalmazásának.
Általánosabb tekintetben októberben megállapodást értünk el arra vonatkozóan, hogy építsünk ki együttműködést Líbiával valamennyi migrációval kapcsolatos kérdésben, ideértve a nemzetközi védelem kérdéseit, a Líbiában tartózkodó migránsok körülményeinek a javítását, a migráció kezelését és a határellenőrzést. Ez pozitív fejlemény, hiszen Líbiával együttműködve kell fellépnünk azért, hogy megoldást találjunk az országot érintő valamennyi migrációval kapcsolatos kihívásra.
Végezetül engedjék meg, hogy azoknak a tárgyalási irányelveknek az ügyével zárjam a beszámolómat, amelyekbe ez a Ház több alkalommal is betekintést kért. Teljes mértékben tisztában vagyok a Lisszaboni Szerződés 218. cikke által ránk rótt kötelezettségekkel. Amint azt tudják, a tárgyalási irányelvek a Tanács bizalmas dokumentumai közé tartoznak. Ezért volt szükség arra, hogy a Tanács horizontális vizsgálatnak vesse alá a kérelmüket. Örömmel számolhatok be arról, hogy ez a vita lezárult, és amint azt talán már tudják is, a Tanács hozzáférést biztosított az Európai Unió és Líbia közötti keretmegállapodás megkötésére irányuló tárgyalások irányelveihez a kölcsönösen elfogadott eljárások, valamint a Tanács biztonsági rendelkezéseinek figyelembevételével. A Tanács ennek megfelelően tájékoztatta a Külügyi Bizottság elnökét.
Ioannis Kasoulides
a PPE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, a 2009. júniusi tanácsi ajánlás a Líbiával és Törökországgal megkötendő visszafogadási megállapodások aláírását helyezi első helyre, amely országokat az Európába irányuló illegális bevándorlás fő kapuinak tekint.
A líbiai kapu elsősorban Máltát és Olaszországot érinti. A Máltára irányuló tömeges illegális bevándorlás az ország demográfiai összetételének megváltoztatásával fenyeget. Bár valamennyi tagállam elismeri a megosztott felelősséget, a gyakorlatban vajmi keveset tesznek e fejlemények korrigálásáért. A Máltára érkezők száma csak akkor csökkent, amikor az éppolyan mértékben érintett Olaszország kétoldalú megállapodást kötött Líbiával, amelyben Líbia felelősséget vállalt partjai és kikötői járőrökkel történő ellenőrzéséért.
A keretmegállapodással összefüggésben egy visszafogadási megállapodásra van szükség az Európai Unió és Líbia között. A tárgyalások nehézkesek, de támogatjuk a Bizottság erőfeszítéseit és arra biztatjuk, hogy folytassa a tárgyalásokat egészen addig, amíg sikerrel nem jár.
Elismerésünket fejezzük ki a Bizottság és Líbia által tavaly októberben aláírt migrációs és együttműködési megállapodás iránt. Rendkívül fontos Líbiát felkészíteni az olyan kérdésekre, mint a menedékkérők védelmi rendszere, a szárazföldi határok igazgatása, a jogszabályi összehangolás a menekültekről szóló afrikai egyezménnyel, valamint a migrációs áramlások kezelése.
Ismerjük az emberi jogi helyzetet, a függő helyzetben lévő igazságszolgáltatást, a fogva tartási körülményeket, tudunk a kínzásokról és a halálbüntetésekről Líbiában. Mégis szükség van a visszafogadási megállapodásra. Ez az egyezmény kizárja a menekült jogállásra jogosult személyeket, a politikai védelemre szorulókat és azokat, akik esetlegesen bántalmazásnak lennének kitéve Líbiában, miközben a visszaküldés tilalmának elve mindenkire vonatkozik.
Pier Antonio Panzeri
Elnök úr, hölgyeim és uraim, véleményem szerint a Gomes asszony által végzett munka jelentős mértékben hozzájárul ahhoz, amit a Bizottságnak a keretmegállapodás kidolgozása során kellene tennie.
Líbia kétségkívül döntő szerepet tölt be a terrorizmus elleni küzdelemben, Afrika békéjében és biztonságában, az illegális bevándorlás elleni küzdelemben a földközi-tengeri térségben, valamint az energiaágazatban. Ezért az Európai Unió stratégiájának kontextusában azt a célt kell követnünk, hogy megszilárdítsuk Líbia integrációját a kölcsönös szabályokon alapuló nemzetközi politikai és gazdasági rendszerbe.
Annak érdekében, hogy ezt elérjük, számos feltételt kell Líbia elé állítanunk, és ez az ajánlás éppen erre szólít fel. Először is, a bevándorlás tekintetében Líbia egyértelműen tranzitországnak minősül. Ez egy rendkívül fontos kérdés, és nem tekinthetünk erre csupán a biztonság, a bevándorlás feltartóztatása és a visszaküldés szempontjából.
Ez a kérdés magában foglalja egy olyan kormányzás szükségességét, amelyet a gazdasági és szociális politikák iránya szabályoz, de éppen úgy felveti a migráció kihívását, a politikai menekültek elismerésének a kérdéseit és a Genfi Egyezmény Líbia általi ratifikálását, mint végül a bevándorlók olyan konkrét garanciákon alapuló visszafogadásának a problémáját, amelyek szavatolják a bevándorlók megfelelő életkörülményeit.
Azután ott van azon gazdasági és demokratikus reformok elindításának a kérdése, amelyek határozottan nagyobb teret engednének a demokráciának e fontos országban. Ezt a kérdést még inkább szem előtt kell tartanunk, amint azt a szomszédos Tunéziában zajló események is bizonyítják.
Végül az ajánlás a kétoldalú megállapodások kérdésének átgondolására szólít fel. Az ilyen típusú megállapodások minden bizonnyal értékes hozzájárulást jelentenek a problémák meghatározásához és megoldásához, de nem ezek jelentik a végső megoldást. Például az olasz halászhajókkal fennálló probléma is rámutat arra, hogy a kétoldalú megállapodások útja nem kínál megoldást az ilyen típusú problémákra. Most mindazonáltal a partnerségi és szomszédsági politikák felülvizsgálata arra is felhív bennünket, hogy új keretek között, a Parlament bevonásával gondoljuk át a líbiai kérdést.
Többen is kértük, hogy tegyék közzé a Tanács keretmegállapodással kapcsolatos felhatalmazását. E tekintetben, biztos úr, valóban lépésváltásra és az Európai Parlament egyre nagyobb mértékű bevonására van szükség az Európától délre fekvő országokra vonatkozó új szakpolitikák meghatározásában.
Kristiina Ojuland
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, először is köszönetet szeretnék mondani az előadónak azért a kiváló munkáért, amelyet az európai parlamenti képviselőcsoportok álláspontjainak egyesítéséért fejtett ki.
A jelentéssel kapcsolatban szeretném kiemelni, hogy mennyire fontos a Líbiában tartózkodó, a Földközi-tengeren átkelni próbáló bevándorlók helyzetének a megoldása. Teljes mértékben átérzem a déli tagállamok illegális bevándorlóhullámokkal kapcsolatos aggodalmait és megértem, mekkora terhet jelent ez a költségvetésük, valamint általában a társadalom számára.
Mindazonáltal miközben szem előtt tartjuk a tagállamok érdekeit, az európai értékeket sem söpörhetjük félre. Az EU nem engedheti meg magának, hogy menedékkérők vagy menekültek vére tapadjon a kezéhez. Az EU és tagállamai által Líbiával kötött megállapodások nem vezethetnek egyetlen személy esetében sem embertelen bánásmódhoz, kínzáshoz vagy kivégzéshez. Ezért biztató volt azt hallani a biztos úrtól, hogy ő lát előrelépést az EU és Líbia közötti kapcsolatokban és tárgyalásokon.
Franziska Katharina Brantner
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, Tunéziában tanúi lehettünk a nép lázadásának egy elnyomó és hatalmával visszaélő rezsim ellen, amely éveken át megtagadta polgáraitól az alapvető emberi jogokat. Nagy szégyen az EU számára, hogy sok éven át támogattuk ezt a diktatúrát. A helyzetet pedig csak súlyosbítja az, hogy az EU ugyanazon hibák elkövetését kockáztatja a Tunéziával szomszédos Líbiában.
Amennyiben a Bizottság és a Tanács nem változtatnak irányt, úgy ismét csak egy újabb diktátort fognak megerősíteni a régióban a stabilitás, a határellenőrzés és a migráció nevében. A Kadhafi-féle rezsim - Ben Ali egyik legjobb barátja, amint azt nemrégiben ismét csak láthattuk - éveken át módszeresen megsértette polgárai, és mindenekelőtt a migráns munkavállalók emberi jogait. Mindezek ellenére az EU és számos tagállama egyre szorosabb kapcsolatokat ápol Líbiával, és az Unió most még egy keretmegállapodás megkötéséről is tárgyal.
Ezért arra sürgetem a Tanácsot és a Bizottságot, hogy vegyék észre az intő jeleket és gondoskodjanak arról, hogy maradéktalanul teljesüljenek a következő feltételek, mielőtt még bármiféle megállapodást kötnénk Líbiával:
Először is Líbiának ratifikálnia kell és végre kell hajtania az ENSZ menekültekről szóló egyezményét és teljes körű hozzáférést kell biztosítania az országhoz az ENSZ menekültügyi főbiztossága (UNHCR) számára; másodszor megfelelő védelmet és jogokat kell biztosítania a migránsoknak és olyan menekültügyi jogszabályokat kell elfogadnia, amelyek a visszaküldés tilalmának elvét is elismerik; harmadszor pedig egészen addig nem kerülhet aláírásra visszafogadási megállapodás Líbiával, amíg meg nem szűnik az országban a migránsokkal szembeni embertelen és lealacsonyító bánásmód magas kockázata.
És ezzel kapcsolatban, mivel nem hiszem, hogy ez hamarosan be fog következni, valóban azt kívánom, hogy a Bizottság valljon kudarcot a visszafogadási megállapodásról folytatandó tárgyalásokon.
Továbbá a Parlamentet teljes körűen tájékoztatni kell a tárgyalási folyamat valamennyi szakaszában.
A Zöldek határozottan elutasítanak mindenféle, a migránsok és a líbiai polgárok rovására megkötött piszkos ügyletet egy olyan diktátorral, mint Kadhafi ezredes. Ennek az elnyomó rezsimnek az EU általi további támogatása nem áll összhangban az uniós értékekkel és jogi kötelezettségvállalásokkal, és az Unió hosszú távú érdekeit sem szolgálja a régióban. Amint azt olyan érzékletesen megtapasztalhattuk most Tunéziában, csak egy demokratikus és szabad ország lehet valóban stabil és virágzó.
Gondoskodjunk arról, hogy az EU ne kövesse el kétszer ugyanazt a hibát!
Charles Tannock
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, Líbia egy olyan ország, amelyben rendszeresen megsértik az emberi jogokat, és nem létezik demokrácia. Kadhafi ezredes egyszer sem indult választásokon, amióta 41 évvel ezelőtt hatalomra jutott. A politikai pártok pedig be vannak tiltva.
Kadhafi Afrika Fidel Castrója. Népének jóságos apjaként próbálja beállítani magát, még azt is állítva magáról, hogy nem tölt be hivatalos szerepet az állami hierarchiában. Hazámban, az Egyesült Királyságban, mi másként ismerjük őt, a terrorizmus, konkrétan az 1988-as Lockerbie-merénylet egykori támogatójaként.
Nemzetközi hírnevének javítására - felteszem, ez becsületére is vált - kompenzációt nyújtott a gyászoló családoknak, valójában azonban a nyugati világ teljes mértékben kiközösítené az önjáró Kadhafit, ha nem lennének Líbiának óriási olaj- és földgáztartalékai. Ez hatalmat ad Kadhafinak az EU-val szemben, aki különösképpen a Tanács megosztására törekszik oly módon, hogy egyes tagállamok vezetőinek udvarol.
Mindezek ellenére gyakorlati megfontolásból elfogadom, hogy szükség van egy keretmegállapodás keretein belül a szívélyes kereskedelmi és diplomáciai kapcsolatok fenntartására az EU és Líbia között. Attól tartok azonban, hogy mindezzel valójában csak megszilárdítjuk Kadhafi hatalmát, amely megfelelő időben, az észak-koreai dinasztikus utódláshoz hasonlóan, elkerülhetetlenül valamelyik fiára fog szállni.
Takis Hadjigeorgiou
Elnök úr, először is köszönetet szeretnék mondani az előadónak az általa végzett munkáért és Füle úrnak a mai jelenlétért. Úgy véljük, hogy a földközi-tengeri térség e minden szempontból érzékeny régiójában folyamatosan erőfeszítéseket kell tenni a megértés és az együttműködés érdekében, mégpedig egy olyan egyenlő partnerek közötti együttműködés kialakításáért, amely figyelembe veszi a földközi-tengeri országok között, valamint az Európai Unió és mediterrán térségbeli szomszédai között, a különböző fejlesztési ágazatokban fennálló aszimmetriákat és egyenlőtlenségeket, és amelynek célja a tartós béke. Ez a kölcsönös tiszteleten alapuló és ily módon a kölcsönös befolyásolásra is nyitott párbeszéd útján érhető el. E kereteken belül mi támogatjuk az Európai Unió és Líbia közötti kapcsolatok megerősítését.
Vannak azonban olyan kényes kérdések, amelyek különös figyelmet követelnek e kapcsolatok fejlesztése során. Főként a menekültek, a bevándorlók és a visszafogadási kérdésében szeretnék megjegyzésekkel élni. A cél egy visszafogadási megállapodásnak az Európai Unió és Líbia között jelenleg tárgyalás alatt álló keretmegállapodás részeként történő megkötése Líbiával. Amennyiben egy ilyen megállapodás a bevándorlók szociális és gazdasági körülményeinek javítását célzó, kísérő reformok nélkül kerül aláírásra, úgy az csak az emberi jogok folyamatos megsértéséhez fog hozzájárulni, ami azt jelentené, hogy a bevándorlók olyan körülmények közé történő visszatoloncolását támogatnánk, amelyek nem garantálják számukra a biztonságot és a minimálisan elfogadható életkörülményeket.
Követelnünk kell, hogy a líbiai hatóságok megfelelően ismerjék el az ENSZ menekültügyi főbiztosságának jelenlétét. A halálbüntetés kényes kérdését is fel kell vetnünk. Az lenne a helyes, ha olyan megállapodásra törekednénk, amely időlegesen felfüggesztené a halálbüntetés alkalmazását Líbiában, végső célja pedig annak eltörlése lenne.
Fiorello Provera
Elnök úr, hölgyeim és uraim, támogatom az Európai Unió és Líbia közötti keretmegállapodás megkötését, mivel az olyan lényeges kérdésekben jelent előrelépést a múlthoz képest, mint a bevándorlás, a gazdasági és az egészségügyi együttműködés, különösen az AIDS elleni küzdelem terén, valamint bizonyos fokig az energiaprogram.
További fontos pont a terrorista tevékenységek Líbia általi ellenőrzése, méghozzá nem csupán saját területén, hanem az ország déli határán is. Egy a Tanács és a líbiai kormány által kötött megállapodás segítségével többek között olyan általános elvek kérdésében is sikerült előrelépnünk, mint a Római Statútum és az ENSZ menekültekről szóló egyezménye. Még sok a teendő - ez nyilvánvaló -, de fontos, hogy a Parlament anélkül támogassa a már tárgyalás alatt álló megállapodást, hogy újra vitát nyitna arról és kockára tenné az eddig elért eredményeket.
Remélem, hogy az Európai Unió és Líbia közötti együttműködés ugyanolyan eredményekkel fog szolgálni, mint a Líbia és Olaszország közötti barátsági megállapodás, amely többek között rendezte az ország gyarmati múltjával kapcsolatos régóta fennálló vitát. Amikor konkrét ügyekről kell kormányokkal és országokkal tárgyalnunk, akkor nem válogathatjuk meg a tárgyalópartnereinket.
Barry Madlener
(NL) Elnök úr, az Európai Bizottság új exporttermékhez juttatta Líbiát, ezt a haramia államot és diktátorát, Kadhafit. Líbia manapság nem csupán olajkitermeléssel tesz szert pénzre - Európa megzsarolásával is gazdagítja magát. Kadhafi diktátor 60 millió eurót fog zsebre tenni az európai adófizetők pénzéből azért, hogy megakadályozza, hogy szerencsét próbáló afrikaiak juthassanak Európába. A 60 millió euró csupán a kezdet, mivel Kadhafi úr most azt kéri, hogy emeljék ezt az összeget évi 5 milliárd euróra, követeléseinek pedig fenyegetésekkel ad nyomatékot. Lehet, hogy az Európai Bizottság hagyta magát félrevezetni Kadhafi úr kedves arca láttán, én azonban egy percig sem bízom ebben az emberben.
Magammal hoztam néhány újságcikket az elmúlt évekből: Kadhafi milliárdokat követel az EU-tól. Líbia nyomást gyakorol Londonra és Edinburgh-ra. Kadhafi több pénzt akar, vagy hagyja, hogy Európa feketévé váljon. Kadhafi: "Az iszlámnak kell Európa vallásává válnia.” Kadhafi elutasítja a demokráciát és a sária szigorú betartását részesíti előnyben. Kadhafi aduként használ 30 millió, Európába tartó afrikait. Kadhafi dzsihádot akar indítani Svájc ellen.
Kérem az Európai Parlament tisztelt tagjait, hogy ne jutalmazzuk Kadhafit, ezt a gazembert, hanem büntessük meg, amennyiben Líbia továbbra is ennyi menekültnek biztosít szabad utat Európába. És a menekülteket sem kellene menekült státusszal vagy állandó tartózkodási engedéllyel jutalmaznunk. Ehelyett egyenesen vissza kellene őket küldenünk Afrikába. A menekültek európai menekült státusszal, juttatásokkal és képzési programokkal történő megjutalmazása csak a menedékkérők még nagyobb áradatával fog elárasztani bennünket, akik közül sokan vízbe fognak fulladni, amikor európai szárazföldre próbálják tenni a lábukat. A menedékkérők nagy áradatának valódi oka az Európai Unió nagyvonalú és gyenge menekültügyi politikája.
Alf Svensson
(SV) Elnök úr, Líbia elég sikeres a nemzetközi egyezmények ratifikálásában, de éppolyan sikeresnek tűnik abban is, hogy kibújjon ezen egyezmények betartása alól. Szégyenletes, hogy Líbia hellyel és szavazati joggal rendelkezik az ENSZ Emberi Jogi Tanácsában. Mellékesen ugyanekkora szégyen, hogy Szaúd-Arábiával ugyanez a helyzet. Legnagyobb kereskedelmi partnerének, az Európai Uniónak az erélyes nyomásgyakorlásával valóban rá kellene szorítani Líbiát arra, hogy fordítson figyelmet arra, mit is jelent és mivel is jár az emberi jogok és a szabadságjogok tiszteletben tartása.
Amint azt valamennyien tudjuk, az EU és Líbia közötti kapcsolatok a menekültekkel szembeni helyes bánásmód számos különböző szempontját érintik. Amíg a Tanácsnak és a Bizottságnak nem sikerül meggyőznie Líbiát arról, hogy járuljon hozzá az Egyesült Nemzetek menekültügyi főbiztosságának jogszerű jelenlétéhez az országban, addig a bizalom legcsekélyebb fokát sem érezhetjük a tekintetben, hogy hogyan bánnak a menekültekkel Líbiában.
Líbia vezetője az önfejűség és a megbízhatatlanság mestere. Az EU pedig most egy keretmegállapodást szándékozik aláírni ezzel az emberrel. Nem tehetek róla, de felmerül bennem a kérdés, hogy a keret fogalma vajon mit is jelent egy olyan rezsim számára, mint Kadhafi ezredesé, amely határtalan tiszteletlenséget mutat az emberi jogok kérdéseivel szemben. Tudjuk, hogy Líbiában széles körű hátrányos megkülönböztetés éri a migráns munkavállalókat nemzeti hovatartozásuk miatt, és hogy az afrikai migráns munkavállalók rasszista üldöztetésnek vannak kitéve.
Az emberi méltóság fontosabb a pénznél. Ezért az emberi jogok, valamint a szabadságjogok tiszteletben tartása valóban olyan fontos kell, hogy legyen, hogy visszatartson bennünket attól, hogy egy olyan államnak adjunk át személyeket, amelyben kínzásnak és más embertelen bánásmódnak vannak kitéve emberek. Mellékesen az Európai Unió chartái is ezt követelik meg.
Corina Creţu
(RO) Elnök úr, Líbia az Európai Unió harmadik legnagyobb olaj- és földgázszállítója, miközben az Unió Líbia vezető kereskedelmi partnere, ami az ország összkereskedelmének kétharmadát teszi ki. Figyelembe kell vennünk a tripoli hatóságok által elért haladást is, ezek sikerrel vezették ki az országot az elszigeteltség és az embargók korából és tették azt nyitottá és gazdasági és diplomáciai téren dinamikussá.
Azonban az Európai Unió nem csupán gazdasági érdekközösség, hanem olyan értékeken alapul, amelyeket nem hanyagolhatunk el a pragmatizmus kedvéért. Igaz, hogy Líbia többé nem támogatja a terrorizmust, felhagyott nukleáris programjával, beleegyezett a terrorista merényletekben elhunytak családjának pénzügyi kompenzációjába, szabadon engedte a HIV-vírus terjesztése miatt halálra ítélt bolgár ápolónőket és egyezményeket kötött több európai állammal. Úgy vélem, bátorítanunk kell az ez irányú előrelépést, de az Európai Unió és Líbia közötti partnerségnek szilárd erkölcsi alapokon kell állnia.
E tekintetben Gomes asszony jelentése, akinek gratulálni szeretnék az elvégzett munkához, ráirányítja a figyelmet azokra a súlyos, az emberi jogok tiszteletben tartásával kapcsolatos hiányosságokra, amelyekre kötelességünk megoldást találni. Az elmúlt évben elfogadtunk egy állásfoglalást, amelyben arra kértük Líbiát, hogy törölje el a halálbüntetést. Helyénvalónak tartom megismételni az eltörlés iránti kérésünket, megerősítve azt egy arra irányuló kérelemmel, hogy Líbia tegyen eleget a jogi igazságosság nemzetközi normáinak, különösen hogy külföldiek a rossz bánásmód áldozatai.
Különös figyelmet kell fordítani a migránsok és menekültek problémájára, mind azokra, akiket Líbia kiadott származási országuknak, ahol komoly veszélynek van kitéve az életük, mind azokra, akiket Olaszország visszaküldött Líbiába, ahol valószínűleg kegyetlen megtorlás vár rájuk. Másrészt nyomást kell gyakorolni annak érdekében, hogy Líbia menekültügyi jogszabályokat fogadjon el és megállapodások szülessenek az ENSZ menekültügyi főbiztossága irodájának megnyitásáról, amely közel 13 000 menekültet és menedékkérőt tartott számon Líbiában.
Ami az EU és Líbia közötti keretmegállapodás részeként megkötendő visszafogadási megállapodást illeti, arra hívom fel a Tanácsot, hogy hagyjon fel ezzel a tervvel, mivel az egy olyan országba történő hazatelepítést foglalna magába, amely módszeresen megsérti az emberi jogokat. A Berlusconi kormány politikája nem fogadható el követendő példaként. Az olasz kivétel nem válhat európai szabállyá.
Sonia Alfano
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, igen kevéssé hiteles az európai intézmények részéről, hogy továbbra is keretmegállapodást kívánnak kötni egy olyan diktatúrával, mint Líbia.
Nem hangoztathatjuk tovább azt, hogy Líbia nagyon fontos kereskedelmi kapcsolatokat tart fenn az Európai Unió tagállamaival és az Európai Unió partnere a földközi-tengeri medencében, és tekinthetjük az emberi jogok iránti tiszteletet másodlagosnak.
Az elsődleges feltétele annak, hogy hiteles párbeszédet kezdhessünk Líbiával, az, hogy Líbia ratifikálja a Genfi Egyezményt. Nem válthatjuk a gazdasági érdekeinket emberi életekre: nem csak a líbiai polgárok életére, de polgárháborúk és vallási üldöztetés elől menekülő más országbeliek életére sem, akikre Líbián átutazva halál és szörnyű kínzás vár.
Kötelességünk nem megfeledkezni a Líbiában bebörtönözöttektől érkező segélyhívások ezreiről. Nem feledkezhetünk meg a gandufai börtönben elénk táruló borzalmakról.
A líbiai polgárok számos politikai és polgári joggal nem élhetnek, úgymint a véleménynyilvánítás, a gyülekezés és a társulás szabadságát. Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoport szóbeli módosítása, amely a B. preambulumbekezdésben a "szerződés” kifejezést a következőkkel kívánja módosítani: "megállapodások Olaszország és Líbia között a közös part menti járőrözésről”, teljességgel elfogadhatatlan, és az Italia dei Valorit (Értékek Olaszországa) képviselő olasz küldöttség ez ellen fog szavazni.
Az Olaszország és Líbia közötti megállapodás sokkal összetettebb: ez egy nagyon pontos feltételeket tartalmazó és a part menti járőrözésnél összetettebb kérdésekkel foglalkozó szerződés. Ha az Európai Parlament hiteles kíván maradni, akkor nevén kell neveznie a dolgokat, még ha az kínos is.
Külön párbeszédet kell folytatni az UNHCR-ről, az Egyesült Nemzetek menekültügyi főbiztosságáról, amely nem képes ellátni a munkáját Líbiában, és amelyet a líbiai hatóságok hihetetlen visszaélésekkel és bűnökkel vádolnak. Ilyen alapokon kívánunk megállapodásokat kötni? Nem tárgyalhatunk sem terroristákkal, sem diktátorokkal. Mi az Európai Parlament vagyunk, nem pedig egy gazdasági óriás igazgatótanácsa.
Hélène Flautre
(FR) Elnök úr, köszönetet szeretnék mondani Gomes asszonynak azért, hogy lehetőségünk nyílik vitát folytatni egy ilyen kétségkívül kényes tárgyalási meghatalmazásról és tárgyról. A tunéziai példának intő jelül kell szolgálnia arra, hogy nagyon óvatosan kell eljárnunk, különösen a tekintetben, hogy milyen módon számolunk be a tárgyalásokról.
Nem gyűjthetjük be ilyen egyszerűen a sikereket a tárgyalások során és örvendezhetünk azon, hogy egy Kadhafi-féle rezsim esetlegesen beleegyezett például egyes emberi jogi hivatkozásokba, mivel ez a rezsim jól ismert arról, hogy milyen súlyosan megsérti az alapvető jogokat. A partjainkra érkező migránsok pedig, akiknek száma ugyan egyre inkább csökken, ilyen vagy olyan módon valamennyien arról számolnak be, hogy inkább fulladnak a tengerbe úton Európa felé, mint hogy visszatérjenek Líbiába a megerőszakolások, a kínzások, a bántalmazások, a kényszerű visszatérések, a tömeges kiutasítások és a rasszista cselekedetek miatt. Már hallhattuk, de én is megismétlem: hosszú a migránsok emberi jogainak súlyos és tömeges megsértéseinek listája Líbiában.
Ezért igen, természetesen úgy vélem, hogy rendkívül sürgető az, hogy minden tőlünk telhetőt megtegyünk e személyek helyzetének javításáért. Ez a menekültügyi főbiztos (HCR) dolga, a mi feladatunk pedig a HCR által azonosított személyek áttelepítése. Ez ugyanakkor a civil szervezetek feladata is, amelyek jelenleg rendkívül gyenge lábakon állnak, és amelyeket minden lehetséges eszközzel erősítenünk kell.
Úgy vélem, hogy ha valóban eleget kívánunk tenni a szerződésekben kitűzött külpolitikai céljainknak, hosszú út áll még előttünk addig, amíg visszaküldhetjük az EU-ban illegálisan tartózkodó migránsokat Líbiába.
David Campbell Bannerman
Elnök úr, 2007-ben Sarkozy elnök tagadta, hogy bármiféle kapcsolat lett volna az öt bolgár ápolónő líbiai szabadon bocsátása, valamint aközött, hogy Líbia 240 millió euró értékben rendelt francia rakétákat.
Ezeket a fegyvereket egy olyan országnak adták el, amelyet felelősnek tartottak a Lockerbie-merényletért és a terroristák fegyverrel történő ellátásért. Még Kadhafi egyik fia is azt sejttette, hogy összefüggés van a két ügylet között. Fegyvereket cseréltek foglyokra.
2004-ben az EU feloldotta a Líbiával szembeni fegyverembargót cserébe a migráció ellenőrzéséért. Ezúttal fegyvereket cseréltek határvédelemre.
Most a London Times napilap arról számol be, hogy Ashton bárónő hirtelen fel kívánja oldani a Kínával szemben elrendelt fegyverembargót, amely a Tiananmen téri vérengzés miatt került bevezetésre, arra hivatkozva, hogy az "komoly akadálya az EU és Kína közötti szorosabb együttműködés kialakításának”.
Úgy vélem, ez valójában inkább az euró megmentésének a komoly akadálya, nem igaz? A líbiai alkuhoz hasonlóan, ebben az esetben is úgy tűnik, hogy az EU oly kétségbeesetten próbálja megmenteni az eurót, hogy kész a kollektív biztonságunkat is kockára tenni, mivel csak a kínaiak rendelkeznek elegendő pénzzel ahhoz, hogy megmentsék az eurót. Ezúttal fegyvereket cserélnek kötvényekre. Kína valutatartaléka 2,9 ezer milliárd dollárt tesz ki. Az ország máris vásárolt görög, spanyol és portugál kötvényeket. Ugyanakkor Kína egyúttal az az ország is, amely letiltotta a "demokrácia” szót a keresőmotorjairól és évente ezreket végez ki.
Így egészen őszintén kérdezem, meddig kíván az EU még elmenni az euró megmentése céljából?
Andreas Mölzer
(DE) Elnök úr, a tunéziai kormány megdöntése azokat a szomszédos Maghreb-országokat - így Líbiát is - megrázta, amelyek nagyrészt diktatúrák. Egy ilyen forradalmi átalakulás bizonyára lehetőség kínál a demokráciára is, de csak akkor, ha az iszlamista lázítók nem használhatják azt saját céljaikra.
A zavargások kétségkívül hatással lesznek a menekültáramlatokra is. Ezért fontos szorosabban együttműködnünk az afrikai államokkal a menekültügyi probléma terén. Azonban Kadhafi ezredes arra irányuló követelése, hogy az Európai Unió fizessen Afrikának évi 5 milliárd eurót az illegális bevándorlás elleni küzdelemért, határozottan rossz irányba mutat. Az Európai Unió országai már most is milliárdokat fizetnek fejlesztési segélyként, és ezt a fejlesztési segélyt véleményem szerint sürgősen át kellene alakítani annak érdekében, hogy az a továbbiakban ne a diktatúrákat és a korrupciót szolgálja, hanem ehelyett valóban eljusson a rászorulókhoz.
Ezenkívül a keresztények siralmas helyzetére a muszlim országokban szintén nagyobb figyelmet kellene fordítani az Unió külkapcsolataiban.
Wolfgang Kreissl-Dörfler
(DE) Elnök úr, Füle úr, minden férfiért, nőért és gyermekért felelősséggel tartozunk, aki védelemért fordul hozzánk, mert élete veszélyben forog. E felelősség hátterében egyfelől azok az erkölcsi értékek állnak, amelyeket ma Európa képvisel, illetve sok európai saját múltja, amelyről előszeretettel feledkezünk meg ebben az összefüggésben, másfelől azok a jogi garanciák, amelyeket a nemzetközi szerződések és egyezmények rögzítenek.
Ha felelősséget vállalunk, akkor készen kell állnunk az azzal járó terhek vállalására is. Ez azt jelenti, hogy a terheket igazságosan kell megosztani a tagállamok között. Ami semmiképpen sem jelenti azt, hogy a felelősséget azon néhány tagállamra hárítjuk, amelyek határai véletlenül egybeesnek az EU külső határaival, vagy azt - és ez az elítélendő, amit nem helyeselhetek -, hogy akár olyan rezsimeknek is, mint a Kadhafi-féle rezsim, pénzt fizetünk azért, hogy megelőző jelleggel megszabadítsanak bennünket ettől a tehertől.
Lássunk tisztán: ha meg tudjuk akadályozni azt, hogy ezek az emberek olyan veszélyes utazásra vállalkozzanak, amely során akár életüket is veszthetik, akkor az jó. Azonban Kadhafi ezredest és rezsimjét nem az érdekli, hogy életeket mentsen vagy védjen meg. Kadhafit a kőkemény számítás vezérli. Az Európai Uniónak pedig óvakodnia kell attól, hogy egy olyan rezsim cinkosává váljon, amely sárba tiporja az emberi jogokat.
Magam is felkerestem a líbiai táborokat és láttam, hogy mi folyik ott. Lehetőségünk nyílt az illetékesekkel is beszélni. És ott nem is az emberi jogok és a menedék miatt aggódtak, hanem arra panaszkodtak, hogy miért nem kapnak tőlünk ágyúnaszádokat, hogy hatékonyabban megvédhessék a határaikat. Mi joggal nem szállítottunk Kadhafi ezredesnek hajókat, mivel azokat kettős céllal is felhasználhatnák. Ezt is szem előtt kell tartanunk. Nem árulhatjuk el az értékeinket csak azért, mert gazdasági előnyökhöz és egy visszafogadási megállapodáshoz akarunk jutni. Ezenkívül úgy gondolom, hogy a tárgyalási meghatalmazásba valamennyi képviselőnek betekintést kell biztosítani, nem pedig csak néhányunknak. Hiszen a titkos diplomácia nem fog minket előrébb vinni, különösen nem azon tapasztalatok után, amelyeket mi itt az Európai Unióban Kadhafi ezredes rezsimjével - és ezt tényleg nem nevezhetjük másként - szereztünk. Erről szintén nem szabad megfeledkeznünk, és kérem, hogy gondoskodjanak erről. Gomes asszony minden olyan feltételt megnevezett, amelynek teljesülnie kell, ha egyszer egyáltalán eljutunk még a megállapodásig.
Simon Busuttil
(MT) Elnök úr, azoknak, akik ellenzik a megállapodást Líbiával, be kellene látniuk, hogy itt egy szomszédos országról van szó! Nem lehet figyelmen kívül hagyni a szomszédainkat. Módot kell találni a szomszédokkal való együttélésre, ami azonban nem feltétlenül jelenti azt, hogy egyet is értünk azzal, ahogyan bizonyos ügyeiket intézik.
Nagyon könnyű azon kollégáknak bírálni ezt a megállapodást, akik nem egy Líbiával szomszédos országból származnak, sokkal nehezebb azonban a Líbia közvetlen közelségében fekvő földközi-tengeri országok számára módot találni az együttműködésre ezzel az országgal.
Igaz, hogy a megállapodásba egy a bevándorlásról szóló fejezetet is és egy visszafogadási megállapodást is bele kellene foglalni. Ennek kétségkívül tiszteletben kell tartania a menedékkérők nemzetközi védelemhez való jogát is.
Francisco José Millán Mon
(ES) Elnök úr, erre a Líbiáról szóló vitára egy olyan időpontban kerül sor, amikor nagyon jelentős változások mennek végbe egy másik szomszédos földközi-tengeri országban, Tunéziában.
Mindig is úgy véltem, hogy az Európai Uniónak hozzá kell járulnia a komoly reformok előmozdításához a földközi-tengeri térségben azzal céllal, hogy az a szabadság és a jólét térségévé váljon. Utalnék az elmúlt években e Házban elhangzott felszólalásaimra, amelyekben több alkalommal is elmondtam, hogy az Unió politikája nem koncentrálhat csupán a satus quo fenntartására.
Azonban most nem erről a kérdésről folytatunk eszmecserét, hanem a Líbiával kötendő keretmegállapodásról. Szeretném kiemelni, mennyire fontos együttműködnünk Líbiával a migrációs áramlások kezelésében, ideértve az illegális bevándorlók visszafogadásáról szóló egyezményt is, amely éppen úgy, ahogyan az Unió által aláírt valamennyi visszafogadási megállapodást, a harmadik országokból származó illegális bevándorlókra is kiterjed.
Káros lenne engednünk Líbia e megállapodással ellentétes nézeteinek, hiszen Líbia fontos tranzitország, és ez ugyanakkor igen negatív üzenetet hordozna a Marokkóval és Algériával megkötendő visszafogadási megállapodásokról szóló tárgyalásokra nézve is, amelyek már sok évvel ezelőtt holtpontra jutottak.
Ugyanakkor ragaszkodnunk kell ahhoz is, hogy a líbiai hatóságok tartsák tiszteletben a menekültek jogait, ideértve - ahogyan azt már hallhattuk - a visszaküldés tilalmának elvét is.
Salvatore Iacolino
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, a Maghreb-térség nehéz időket él át. Az elmúlt napok véres összetűzései Tunéziában meggyőző bizonyítékai ennek.
Súlyos hibát követnénk el ebben a történelmi pillanatban, ha nem ismernénk fel annak égető és döntő szükségességét, hogy megerősítsük kapcsolatainkat Líbiával, amely a földközi-tengeri térség szívében fekszik és kulcsfontosságú szerepet játszik a migrációs áramlások feltartóztatásában és szabályozásában. A keretmegállapodás minden ellentmondásával együtt is - jómagam is Líbiába látogattam Gomes asszonnyal - kétségtelenül hozzájárulhat a terrorizmus elleni küzdelemhez, az alapvető szabadságjogokhoz és az energiaügy kérdéséhez. Valóban súlyos hiba lenne figyelmen kívül hagyni Líbiát és a Maghreb-térséget.
Mintául szolgál az Olaszországgal kötött barátsági megállapodás, amelynek végrehajtásával biztosíthatnánk, hogy e keretmegállapodás valóban szilárd alapokon álljon.
Štefan Füle
a Bizottság tagja. - Elnök úr, köszönöm az európai parlamenti képviselőknek az észrevételeiket. További részleteket fogok eljuttatni az előadóhoz, Gomes asszonyhoz a 2011 és 2013 közötti időszakra vonatkozó nemzeti indikatív tervekről, amelyek értelmében 60 millió euró kerül elkülönítésre líbiai programokra.
Teljes mértékben tisztában vagyok azzal, hogy bizonyos témák problematikusnak mutatkoznak Líbia tekintetében. Mindazonáltal az Európai Unió élt az alkalommal, hogy kapcsolatokat alakítson ki Líbiával annak érdekében, hogy nyitott és konstruktív módon vethessen fel minden kérdéses pontot, ideértve az olyan kényes témákat is, mint az emberi jogok, az alapvető szabadságjogok tisztelete és a migránsok jogai.
Tavaly felkerestem Cecilia Malmströmmel az idegenrendészeti fogdát a Líbiai-sivatagban. Egyáltalán nincsenek illúzióim az előttünk álló kihívásokkal kapcsolatban. Lehetőségem nyílt megérteni azt is, hogy milyen alternatívái vannak a mi közreműködésünknek a migráció terén.
Engedjenek meg nekem egy harmadik, személyes megjegyzést is: senkit sem jutalmazunk ezekkel a tárgyalásokkal; érdekeink képviselete összhangban áll azon értékekkel, amelyekben hiszünk. Líbia megmutatta, hogy komolyan szándékában áll elmélyíteni kapcsolatait az Európai Unióval. Ezt pozitívan értékeljük, és úgy véljük, hogy az Európai Uniónak folytatnia kell a politikai párbeszédet. Természetesen elkötelezett vagyok annak biztosítása mellett, hogy mindez teljesen átláthatóan és az Európai Parlament álláspontjának figyelembevételével történjen.
Ana Gomes
előadó. - Elnök úr, szeretnék valamennyi kollégámnak köszönetet mondani, aki részt vett ebben a vitában.
Úgy vélem, ez a vita felhívta a figyelmet az előttünk álló dilemmákra. Saját líbiai látogatásom alapján, amikor is a kollégánk, Panzeri úr által vezetett küldöttség tagjaként 2010. novemberben Líbiában jártam, azt a következtetést vontam le, hogy továbbra is a párbeszéd útját kell követnünk. Elismerjük, hogy egy nehéz tárgyalópartnerrel van dolgunk, de lelkiismeretlenség lenne letérni erről az útról, hiszen humanitárius kötelezettségeink vannak azokkal szemben, akik oly sokat szenvednek Líbiában, különösen a migránsokkal szemben, akik átutaznak Líbián és el kell tűrniük az ottani helyzetet.
Úgy vélem, hogy számos nehézség hátterében az áll, hogy a líbiai rezsim el van szigetelve. A nehézségek ellenére és annak ellenére, hogy nincsenek illúziónk azzal kapcsolatban, hogy hamarosan megállapodást sikerülne kötnünk, és valamennyi általunk felvetett feltétel valóban teljesülne, tartanunk kell ezt az irányt. Véleményem szerint ez világos.
Ennek tükrében valóban rendkívül fontos, hogy Tripoliban felállt az EU küldöttsége, mivel úgy vélem, hogy - amint azt sokan elmondták már e körben - ami jelenleg Tunéziában zajlik, az a különbségek ellenére is várhatóan hatással lesz Líbiára is. Líbiában sok szempontból más helyzettel állunk szemben, mivel a lakosság teljes mértékben az olajból származó bevételektől függ.
Mindazonáltal úgy vélem, hogy az üzenetünk az, hogy a helyzet jelenlegi eltérő megítélése ellenére is szorosan figyelemmel kívánjuk kísérni a Bizottság által folytatott tárgyalásokat. Hálás vagyok az eddigi tájékoztatásokért, amelyek igen hasznosak voltak. Szorosan figyelemmel fogjuk kísérni ezeket a jövőben is, és bármikor készek leszünk ajánlásokkal élni.
Úgy vélem, hogy az árnyékelőadókkal és valamennyi érintettel folytatott együttműködés során elért széles körű egyetértésnek köszönhetően nagyon világos üzenetet intézünk a Tanácshoz és a Bizottsághoz, amelynek a tárgyalással járó feladatokat el kell látnia, valamint líbiai tárgyalópartnereinkhez is arra vonatkozóan, hogy mely pontoknak kell véleményünk szerint feltétlenül teljesülniük ahhoz, hogy elérjük azokat a pozitív változásokat a kétoldalú kapcsolatokban, amelyekre törekszünk, valamint az emberi jogok líbiai tiszteletben tartásának minden szempontból kulcsfontosságú kérdésére vonatkozóan is. Ez az üzenet nagyon világos.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra csütörtökön, 2011.01.20-án kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (149. cikk)
David Martin
írásban. - Üdvözlöm az EU és Líbia közötti tárgyalások megkezdését mint az EU és a földközi-tengeri térség, illetve Afrika közötti új kapcsolat kialakításának egyik lépését. A Líbiával való együttműködést hasznosnak tartom az olyan ügyek megoldásának szempontjából is, mint a biztonság és stabilitás, a migráció, a közegészségügy, a fejlődés, a kereskedelem, az éghajlatváltozás, az energia és a kultúra kérdései.
Mindazonáltal arra sürgetem a Tanácsot és a Bizottságot, hogy gyakoroljon nyomást Líbiára annak érdekében, hogy az ország ratifikálja és hajtsa végre a menekültekről szóló 1951-es genfi egyezményt, valamint annak 1967-es jegyzőkönyvét, ideértve az ENSZ menekültügyi főbiztosságával (UNHCR) folytatandó teljes körű együttműködést is, annak érdekében, hogy Líbia szavatolja a migránsok megfelelő védelmét és jogait, valamint olyan menekültügyi jogszabályokat fogadjon el, amelyek ennek megfelelően elismerik a menekültek státuszát és jogait, különösen a kollektív kiutasítás tilalmát és a visszaküldés tilalmának elvét.
Emlékeztetem a Tanácsot és a Bizottságot arra vonatkozó kötelezettségükre is, hogy szavatolják azt, hogy az EU külpolitikája teljes mértékben megfeleljen az Alapjogi Chartának, különösen ez utóbbi 19. cikkének, amely tiltja a kollektív kiutasítást és elismeri a visszaküldés tilalmának elvét. Arra sürgetem a Tanácsot és a Bizottságot, hogy kérje a líbiai hatóságokat az UNHCR jogszerű líbiai jelenlétét biztosító egyetértési megállapodás aláírására olyan felhatalmazással, amely lehetővé teszi a szervezet számára teljes körű hozzáférési és védelmi tevékenységeinek gyakorlását.
