2. Civilek legyilkolásának általánossá válása Szomáliában
Elnök
A következő napirendi pont a Szomáliával kapcsolatos hat határozati indítvány megvitatása.
Mikel Irujo Amezaga
szerző. - (ES) Elnök úr, mindenekelőtt mélységes aggodalmamnak szeretnék hangot adni a szomáliai vizeken nemrégiben eltérített hajók és a kalózok által a hajó személyzetével szemben alkalmazott megalázó bánásmód miatt.
Ugyan erről a helyről már kértem az Európai Uniót, hogy az első adódó alkalommal fogadjon el egy olyan együttműködési és kölcsönös segítségnyújtási közösségi politikát, amelyik lehetővé tenné a nemzetközi vizeken a tagállamok zászlói alatt hajózó hadihajók számára, hogy megvédjék a más tagállamok zászlói alatt hajózó kereskedelmi és halászhajókat.
Ráadásul kategorikusan elítélem a szervezett bandák és paramilitáris csoportok által folytatott fegyverkereskedelmet. Képviselőcsoportom fel kívánja kérni az illetékes nemzetközi szervezeteket és a megfelelő regionális hatóságokat, hogy hozzák meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a fegyverek ne kerülhessenek a fenti csoportok kezébe.
A képviselőcsoportom fel szeretné kérni a donor országokat és az Európai Uniót, hogy tartsák tiszteletben a kötelezettségvállalásaikat és biztosítsák a szoros együttműködést a fejlesztési segélyek hatékonyságának növelése érdekében.
Fel szeretnénk kérni a mai napon itt képviselt Bizottságot arra is, tegyen javaslatot az Európai Unióban Szomália számára rendelkezésre pénzügyi erőforrások gyors és jelentős növelésére, különösen a 10. Európai Fejlesztési Alap felülvizsgálata alkalmából, és hogy fokozza a fizikai jelenlétét is az országban. Ki szeretném használni a Bizottság képviselőjének jelenlétét arra, hogy megkérdezzem, mit kíván, illetve mit tervez a Bizottság tenni ezen a területen.
Nyilvánvaló, hogy nem fejezhetem be a felszólalásomat anélkül, hogy felhívjam a szomáliai frakciókat, vessenek véget az utóbbi évek egyik leghosszabb és legrombolóbb fegyveres konfliktusának, és ez a határozat is ezt teszi.
Marios Matsakis
szerző. - Elnök úr, Szomália már évek óta polgárháború és szegénység által sújtott ország. Ennek következtében több ezer civil vesztette életét és több százezer ember szenvedett és szenved még most is.
A nemzetközi közösség néhány akciót végrehajtott ugyan, de azt is el kell mondani, hogy csak mérsékelt sikerrel. De Szomália népének siralmas élete vajmi keveset változott, és sajnálatos módon, a civilek legyilkolása mindennapi jelenséggé vált a régióban.
További bátor és hatékony akciókra van szükség, mindenekelőtt - véleményem szerint - az alábbi területeken:
Először, az ENSZ Szomáliával kapcsolatos fegyverembargóját szigorúan be kell tartatni. Ennek vonatkoznia kell Kínára is, amelyik ilyen helyzetekben a szokásos bűnös.
Másodszor, biztosítani kel, hogy a Szomáliába irányuló ENSZ és Európai Uniós segélyek eljutnak azokhoz, akik valóban és legitim módon rászorulnak, és nem kerülnek a hadurak zsebébe.
Harmadszor, nyomást kell gyakorolni az ENSZ Biztonsági Tanácsára, hogy sürgősen mutasson előrehaladást a 2008. május 15-én a kellőképpen erős ENSZ békefenntartó erők térségbe való telepítéséről egyhangúlag hozott döntés végrehajtása terén - biztosítva természetesen azt is, hogy a fenti békefenntartók nem olyan minőségűek lesznek, mint azok, akiket nemrégiben a védelmük alá helyezett helyi lakosság ellen elkövetett bűncselekményekkel vádoltak meg.
Negyedszer, az Afrikai Unióval ismét meg kell értetni, hogy első helyen felelős azért, ami az olyan afrikai régiókban, mint Szomália történik, és hogy - a hatástalan retorika helyett - sürgős és gyakorlati akciókat kell végrehajtania mindazon rendszerek vagy pártok vagy frakciók ellen, amelyek az afrikai népet egyre mélyebbre süllyesztik a primitív és kétségbeejtően drámai helyzetbe.
John Bowis
szerző. - Elnök úr, 1960-ban a brit és olasz Somaliland várta a függetlenséggel kapcsolatos álmainak a beteljesülését. De az édes álom hamarosan megkeseredett, és a brit Parlamentben a Brit Szomáliai Csoport elnökeként emlékszem arra, a menekültek csoportjai először az ország önkényuralmi rendszeréről, majd természetesen a frakciók közötti harcról és az anarchiáról számoltak be.
Somaliland még most is valamennyire független és stabil, épp úgy, mint Puntland. De Mogadishu neve azonos az erőszakkal, a gyilkossággal, a lázadásokkal, az éhséggel és a kudarcba fulladt gazdasággal.
Mit tegyünk? Nos, túl sokat nem tehetünk. Egyedül különösen nem, de valószínűleg Európaként sem. De együtt dolgozhatunk a többi nemzetközi szereplővel azon, hogy nyomást gyakoroljunk az országban levő szereplőkre annak érdekében, hogy egyezzenek bele a folytatódó konfliktus befejezésébe, az erőszak megszüntetésébe, a nemzetközi emberi jogok elleni erőszak megszüntetésébe, és hogy a béke megvalósulásáért tevékenykedjenek.
Meg kell őket győzni arról, hogy tegyék lehetővé a humanitárius segélyek eljutását a leginkább rászorultakhoz, és nekünk talán abban kell őket segíteni, hogy garantálják a humanitárius segélyszervezetek munkájának biztonságát.
Folyamodnunk kell minden olyan kívülállóhoz, aki segíteni tud. Kérjük Kenyát, hogy engedélyezze a szomáliai menekültek számára El Wak-nál a határ megközelítését, és biztosítsa számukra a jogot a segélyekhez.
Mindenkit kérünk, amint már korában is mondtam, hogy gondoskodjon az országgal szemben a fegyvereladások területén életbe léptetett embargó betartatásáról. Ragaszkodunk ahhoz, hogy bíróság, illetve szükség esetén a Nemzetközi Bíróság elé kell állítani a háborús bűnök elkövetőit. És természetesen örömmel üdvözöljük az ENSZ Biztonsági Tanácsának májusi határozatát, ami 28 000 főből álló, békefenntartó erőként tevékenykedő csapat telepítésére intéz felhívást; vagy talán ennél reálisabban sürgetően kérjük, hogy az Afrikai Unió szomáliai missziója, az AMISOM kapja meg a mandátumot a védelmi akciók foganatosítására.
Cselekvésre, és nem pusztán határozatokra van szükség, de a cselekvésnek nemzetközi léptékűnek kell lenni.
Erik Meijer
szerző. - (NL) Elnök úr, az erőszak Szomáliában azzal magyarázható, hogy 1991 óta nincs általánosan elismert kormány. Az ország déli és középső részében már évek óta folyik a különböző hadurak milíciái közötti harc, miközben nemzetközileg nem ismerik el az északon, vagyis a korábbi brit gyarmatnak számító Somaliland területén működő közigazgatást.
Ezt követően konfliktus tört ki az Iszlám Bíróságok Szövetsége és a szomszédos Etiópia hadserege között. Az ország egységesítéséről szóló beszédek soha nem kaptak túl nagy támogatást, és akik támogatták, gyakran felhagytak ezzel.
A káosz évei nagyon gyorsan megoldhatatlan fegyveres konfliktusba történő beavatkozássá változtatták a világ más részeiből a bármilyen átmeneti kormány támogatására irányuló tevékenységeket.
Az elmúlt néhány évben többször figyelmeztettem arra, hogy a kudarcra ítélt struktúrák finanszírozásában való segédkezéssel az Európai Unió az egyik harcban álló félhez kötődik anélkül, hogy bármilyen kilátás is lenne a tartós és átfogó megoldásra.
Európának nyilvánvalóan segítenie kell, ha van megoldás, de az elsietett beavatkozás katasztrófához vezet.
2007. november 15-én, amikor egy korábbi alkalommal rendeztünk sürgős vitát a szomáliai helyzetről ez a Parlament elfogadott egy olyan határozatot, amelyik felhívást intézett a külföldi katonai intervenciók beszüntetésére, és az országon belüli párbeszédre és megbékélésre.
Örömmel üdvözöljük, hogy a most vitára előterjesztett határozat szót emel az Európa Unió által a hatalmuk visszaállítására törekvő haduraknak nyújtott támogatás, a gyermekek katonai szolgálata, és a további fegyverzetszállítások ellen.
Tegnap sikertelen kísérlet történt a TFG, a jelenlegi központi kormány elnökének, Abdullahi Yusufnak a meggyilkolására. A fegyveres erők továbbra is kiélezett harcban állnak egymással. Majd meglátjuk, hogy a múlt hét végén az erőszak 30 napon belüli befejezéséről kötött megállapodás milyen eredménnyel jár, és hogy az etiópiai intervenciós erők ENSZ békefenntartókkal történő helyettesítése sikerrel jár-e. Ha mindez valós megoldást hoz, akkor Európa úgy érzi, hogy támogatásáról kell biztosítania.
Adam Bielan
szerző. - (PL) Elnök úr, a TFG, a jelenlegi központi kormány és a felkelők között az utóbbi időben ismét kiéleződő harc több mint szár ember életét követelte, és a civil lakosság tömeges elvándorlásához vezetett a szomáliai fővárosból, Mogadishuból. Az emberi jogok megsértése kínzások, erőszak, gyilkosság és a polgári lakosság ellen elkövetett támadások formájában, a konfliktusban részt vevő valamennyi fél részéről mindennapos esemény Szomáliában.
A nemzetközi közösség nem maradhat közönyös a Szomáliában elkövetett elképesztően erőszakos cselekményekkel szemben. Az Európai Uniónak határozottan meg kell növelnie a részvételét a szomáliai konfliktus megoldása érdekében, és fel kell hívnia a konfliktusban érintett feleket, hogy tegyenek meg minden lehetséges lépést annak érdekében, hogy a humanitárius szervezetek akadálytalanul eljuthassanak az országban levő áldozatokhoz, és segélyeket nyújtsanak számukra. Az ENSZ békefenntartók behívása addig, amíg nem javul a politikai helyzet, szintén a jó irányban tett lépés, és ugyanez áll az ENSZ által a Szomáliába irányuló fegyverexport embargójának megújítására is.
Filip Kaczmarek
a PPE-DE képviselőcsoport nevében (PL) Elnök úr, egy hónappal ezelőtt közzétették a globális békemutatót. A GPI mutató az Institute for Economics and Peace által évente 140 országban folytatott kutatásnak az eredménye.
A kutatás eredményei szerint Szomália Irak után a második legveszélyesebb ország a világon. A valóság lehangoló. Nincs előrelépés ennek az elhúzódó válságnak a megoldásában, és az országból kiszivárgó információ elborzasztó. Nem szeretnék itt mindent bemutatni, csak annyit kívánok elmondani, hogy ami a szomáliai kalózokat illeti, ez év eleje óta 26 hajót térítettek el.
A szomáliaihoz hasonlóan reménytelen konfliktusokban a felek közötti mindennemű megállapodásnak kellő figyelmet kell szentelni. Reméljük, hogy a Djubutiban június 9-én megkötött megállapodás áttörést jelent ebben a konfliktusban, és tartós békét eredményez.
Marianne Mikko
a PSE képviselőcsoport nevében. - (ET) Hölgyeim és uraim, Szomália a konfliktus színterévé - hogy azt ne mondjam - pokollá vált. Az emberi jogokat és a nemzetközi jogot botrányosan semmibe veszik, és az ország elerőtlenedik a szegénységtől.
Több ezer civil lelte halálát az iszlám csapatok és a kormányerők közötti összetűzésekben, és több százezer embernek kellett elmenekülni. Az embereket naponta megölik, meggyalázzák, és megkínozzák.
Az ENSZ 2007. évi statisztikái azt mutatják, hogy körülbelül 457 000 szomáliai menekült él a világban. Ez azt jelenti, hogy félmillió szomáliainak kellett elhagyni az otthonát a túlélés érdekében.
Az elmúlt három hónapban a Mogadishuban lezajló erőszak következtében több mint 50 ezer embernek kellett elmenekülni. A helyzet teljes mértékben ellenőrizhetetlen.
Szimpatizálok az erőszak elől elmenekülőkkel. Mindent meg kell tennünk, ami Európa számára lehetséges, hogy segítsük Szomáliát a béke felé vezető úton. Nem szabad megengedni, hogy a konfliktusból regionális háború legyen. Afrikának épp annyira van szüksége a békére, mint a levegőre.
Ewa Tomaszewska
az UEN képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök úr, Szomáliában már évek óta folyik a brutális harc. Becslések szerint az elmúlt néhány napban körülbelül száz embert gyilkoltak meg, és kb. kétszáz sérült meg. Több ezer embernek kellett elhagynia az otthonát Mogadishuban. Egyre nő a civilek és a média ellen elkövetett támadások száma. Június 7-én brutálisan meggyilkolták Nasteh Dahir Faraht, a Szomáliai Újságírók Nemzeti Szövetségének alelnökét. Segélyszervezetek dolgozóit is meggyilkolták, köztük Mohamed Mahdit. Egyre nagyobb erőkkel toborozzák a gyermekeket a katonai egységekbe. 2,6 millió szomáliainak (kb. a lakosság 35%-a) humanitárius segítségre van szüksége. Az Amensty International a jelentésében beszámol néhány, a fegyvertelen civilek ellen elkövetett szélsőséges támadásról. A támadók az esetek többségében egyszerűen elvágják a nők és a tizenévesek torkát.
Felhívjuk az ENSZ Biztonsági Tanácsát, hogy a május 15-én elfogadott határozattal összhangban erősítse meg a szomáliai békefenntartó kontingens létszámát, és szigorítsa meg a Szomáliába történő fegyverszállításokra vonatkozó embargót is.
Bernd Posselt
(DE) Elnök úr, ebben a Házban ritkán volt egy határozatnak olyan borzalmas címe, mint "Civilek legyilkolásának általánossá válása”. Hölgyeim és uraim, nem adhatunk banális választ, minden erőnket be kell vetni. Az elmúlt tizenkét hónapban nyolc lakosból egyet elüldöztek az otthonából, és az év végére a civil lakosság felének az élete a humanitárius segélytől függhet.
Hálás vagyok Dess úrnak és másoknak az ott szétosztott élelmiszer- és gyógyszersegélyekért, de olyan politikai megoldást is célul kell tűznünk, ami 1991. óta nem valósult meg. Véleményem szerint az egyetlen lehetőség az ENSZ erők telepítése, de ezeket megfelelő civil struktúrákkal kell ellátni. Ami a jelenlegi központi kormányt (TFG) illeti, fel kell tennünk a kérdést, hogy hova vezet az átmenet. Vagy egy életképes autonóm struktúrába való átmenetről van szó vagy pedig létre kell hozni egy nemzetközi civil struktúrát, ahogy ez más országokban is történt. Ha ezt nem hajtjuk végre megfelelően, akkor a végén az egész ország a humanitárius segélyektől fog függni. Ily módon nem lehet megszüntetni a gyilkosságokat, a nemi erőszakot, és az éhséget.
Colm Burke
Elnök úr, Szomáliában gyorsan romlik a humanitárius helyzet a konfliktus, a politikai bizonytalanság és a súlyos szárazság együttes hatása következtében, és az infláció csak tovább súlyosbítja a helyzetet.
Az 1992. évi éhínség képei ismét fenyegető veszéllyé válhatnak, ha a nemzetközi közösség nem biztosít nagyobb prioritást Szomália számára. A kb. 8,6 milliós lakosságból 2,6 millió embernek sürgős segítségre van szüksége. Ha az országban nem következik be jelentős javulás, a fenti adat 2008. végére 3,5 millióra nőhet. Jelenleg 1,1 millió embert üldöztek el az otthonukból. Csak január óta 300 000 ember menekült el az otthonából.
A humanitárius szervezeteket komolyan akadályozzák abban, hogy segítséget nyújtsanak a szomáliai civileknek, és támadásoknak, lopásoknak, és az ellenőrző pontokon történő akadékoskodásnak vannak kitéve. Ezek az emberek minden nap súlyos kockázatot vállalnak abbéli kísérletük során, hogy élelmiszert juttassanak el a leginkább rászorulók részére. Az Afrikai Unió szomáliai missziójának, és a következő ENSZ békefenntartó misszióknak mandátumot kell biztosítani a civilek, beleértve a nők, a gyermekek, és az otthonukból elüldözöttek megvédésére. Kísérletet kell tenni arra is, hogy megakadályozzuk a gyermek-katonák toborzásának növekedését, különösen Mogadishuban.
Manuel Medina Ortega
(ES) Elnök úr, azért kértem szót, hogy egyetlen dologról, a szomáliai vizeken történő kalózkodásról beszéljek.
Néhány felszólaló (Kaczmarek úr és Tomaszewska asszony, ha jól tudom) említette ezt a kérdést, ahogy ezt teszi a G beszámoló és a közös határozatról szóló javaslat 8. bekezdése is, de én arra szeretnék rámutatni, hogy a 8. bekezdés tervezete korlátozza a kalózkodás elleni akciókat, a humanitárius segélyeket szállító hajók megvédése terén, ezért jobb lenne külön szavazni erről a bekezdésről, és leszavazni azt.
Végezetül meg szeretném kérdezni a biztos úrtól, hogy rendelkezik-e további információval az Európai Unió és a Biztonsági Tanács közötti esetleges együttműködésről abból a célból, hogy garantáljuk a terület tengereinek biztonságát.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Elnök úr, a belső konfliktusok és a polgárháború különösen veszélyesek a társadalmakra és a nemzetekre nézve, mivel gyilkosságokhoz és fosztogatásokhoz vezetnek, azt eredményezik; hogy az emberek elhagyják az otthonaikat, és hogy kényszer-kitelepítésekre kerül sor, nemi erőszak, kínzás és más atrocitások következnek be. Mindezektől a civil lakosság szenved, azok a civilek, akik fegyvertelenek, és gyakran a konfliktusban résztvevő különböző felek részéről érik támadások.
Az ENSZ főtitkára által megtett lépések, továbbá az Afrikai Unió és az Európai Unió által nyújtott támogatás ellenére annyira bonyolult a szomáliai helyzet, hogy az emberek humanitárius katasztrófáról beszélnek. A gyermekek is kénytelenek részt venni a konfliktusban, és gyakran szemtanúi a borzalmas atrocitásoknak.
Úgy tűnik, hogy akkor tudjunk a leghatékonyabban kezelni ezt a katasztrófát és ezt a háborút, ha nemzetközi katonai egységet telepítünk Szomáliába.
Charlie McCreevy
a Bizottság tagja. - Elnök úr, sajnálatos módon a kollégám, Louis Michel úr nincs itt, ezért az ő nevében szeretnék néhány megjegyzést tenni a szomáliai kérdéssel kapcsolatban.
Először, osztom az Önök aggodalmát a Szomáliában folytatódó konfliktus és politikai instabilitás miatt. Szomália továbbra is olyan hely marad, ahol az alapvető emberi jogok és az alapvető emberi méltóság tiszteletben tartását semmibe veszik a civilek ellen rendszeres és kiterjedt támadásokat intéző fegyveres egységek. A hontalanság tizenhét éve alatt civil életek pusztulásának, az otthonokból való tömeges kiűzetésnek, és a fizikai infrastruktúra rombolásának lehettünk szemtanúi. Napjainkban a lakosság egyharmada, vagyis 2,6 millió ember függ a humanitárius segélyektől. Az Európai Unió, a többi kulcsfontosságú nemzetközi szereplővel karöltve, elkötelezett az iránt, hogy segítséget nyújtson ebben a kritikus helyzetben.
Politikai területen az EU továbbra is teljes mértékben támogatja az ENSZ-főtitkár különleges megbízottját abbéli erőfeszítésében, hogy összehangolja a nemzetközi közösség akcióit, és hogy lehetővé tegye a Szomálián belüli politikai párbeszédet. Jelenleg a többi donorral együtt azt vizsgáljuk, hogy milyen módon és eszközökkel lehetne jobban segíteni a szomáliai népet abban, hogy hatékonyan hajtsák végre a június 9-ei djibouti-i megállapodást. A fenti megállapodás új reményeket kelt a tartós béke és stabilitás megteremtésére a szomáliai nép számára.
Humanitárius területen az EU elsősorban az alapvető ágazatokra, így az egészségügyre, a táplálkozásra, a lakhatásra, továbbá a nem élelmiszer jellegű segélyekre, vagyis az ivóvízellátásra, és a közegészségügyre fókuszál azoknak a széleskörű tevékenységeknek a részeként, amelyek az ország középső és déli, a civil viszályok és a szélsőséges természeti veszélyek által leginkább sújtott részeibe irányulnak.
2007-ben a Humanitárius Segély Részlegünknek sikerült 18 millió eurót juttatni humanitárius segély formájában. Az egyre rosszabbodó humanitárius helyzetre és a növekvő élelmiszerárakra való tekintettel a segély teljes összegének ebben az évben el kell érnie a 27 millió eurót.
Fejlesztési területen az EU már most is a legfőbb donor Szomália esetében, közép- és hosszú távú támogatást biztosítva a békés és önfenntartó társadalom létrehozására.
Az EU szomáliai országos stratégiája több mint 212 millió eurót biztosít a 2008-2013 közötti időszakra a 10. Európai Fejlesztési Alapból. A fenti program egyharmadát oktatásra szánjuk, ami az emberi jogok tiszteletben tartása szempontjából lényeges. A legfontosabb cél a megbékélés, a demokrácia és a különböző szintű kormányzati struktúrák létrejöttének elősegítése. Béke és biztonság nélkül ugyanis nem lehet hatékony elkötelezettséget vállalni a hosszú távú fejlődés mellett. Éppen ezért prioritást adunk egy olyan békés és biztonságos környezet megteremtésének, ahol tiszteletben tartják az emberi jogokat, és ahol kialakulhatnak a demokratikus folyamatok és intézmények.
Michel biztos úr néhány nappal ezelőtt találkozott a szomáliai elnökkel, az Addis Abebaban rendezett Kormányközi Fejlesztési Hivatal (IGAD) csúcsértekezletekor. Ebből az alkalomból Yusuf elnök úr erőteljes kérést fogalmazott meg a nemzetközi segítség érdekében azért, hogy jobb és biztonságosabb környezetet lehessen biztosítani a szomáliaiak számára. Kötelezettséget vállaltunk arra, hogy ebben segítjük a szomáliai kormányt. Az Európai Bizottság már most is finanszírozza a szomáliai rendőri erők képzését az ENSZ-en keresztül, és hozzájárulunk az AMISON művelet költségeinek fedezéséhez is.
Végső soron a megbékélés politikai folyamata és a stabilizáció a kulcsfontosságú regionális szereplők, nevezetesen Etiópia és Eritrea kötelezettségvállalásától és támogatásától is függ, hisz a fenti országok Szomáliát "távháborúzásra” használták. Ebből a szempontból az etióp csapatok kivonása Szomáliából a politikai áttörés egyik legfontosabb eleme.
Michel biztos úr, aki a múlt héten találkozott Etiópia miniszterelnökével, Meles úrral és Isaias úrral, Etiópia elnökével sürgetően kérte őket a Djibouti folyamat támogatására, ami, habár közel sem tökéletes, valós - sőt lehet, hogy az egyetlen - lehetőséget biztosította a különböző szomáliai szereplők összehozására.
A nehéz körülmények ellenére a Bizottság folytatja a szomáliai segélyprogramját, amit a tagállamokkal együtt dolgozott ki annak érdekében, hogy enyhítse a szomáliai nép szenvedését és megteremtse az alapot a békés társadalom létrejöttéhez.
Néhány kérdés felvetődött a kalózkodással kapcsolatban, és hozzá szeretném tenni, hogy a Bizottság, habár az ENSZ Biztonsági Tanács 1816. számú határozata szerint nem illetékes a tengeri erők telepítésében, a Tanáccsal együtt felállított egy, az illetékes főigazgatókból - nevezetesen az Energia és Közlekedési Főigazgatóság, a Tengerészeti és Halászati Főigazgatóság, a Fejlesztési Főigazgatóság, és a EuropeAid - álló munkacsoportot, hogy tanulmányozza az ENSZ határozat végrehajtásának legjobb módját.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra a viták lezárása után kerül sor.
