Az autóbusszal közlekedő utasok jogai (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont Antonio Cancian jelentése az egyeztetőbizottság parlamenti küldöttsége nevében az autóbusszal közlekedő utasok jogairól szóló és a 2006/2004/EK rendeletet módosító európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat egyeztetőbizottság által jóváhagyott közös szövegtervezetéről (00063/2010 - -.
Antonio Cancian
Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, az első évben és azt követően, az egyeztetés - megjegyzem, a Lisszaboni Szerződést követő első egyeztető eljárás - során folyó tárgyalások, amelyeket én vezettem Kratsa-Tsagaropoulou asszony iránymutatásával és Simpson úr, a Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottság elnöke támogatásával, fáradságosabb és nehezebb, mint vártam.
E rendelet révén Európa 70 millió, autóbusszal közlekedő utasa is egy sor olyan jogot fog élvezni, amely más közlekedési eszközökkel összehasonlítva eddig igen korlátozott volt, vagy szinte nem is létezett.
Az erről a fontos kérdésről három, egymást követő elnökséggel folytatott tárgyalások során a következő célokat kívántuk elérni:
olyan rendeletet, amely védené az autóbusz-közlekedéshez való megkülönböztetéstől mentes hozzáférést;
olyan rendeletet, amely szem előtt tartaná az ágazat különös jellemzőit, amely kis-és középvállalkozásokat érint, amelyekre nem róhatók további és túlzott gazdasági terhek;
olyan rendeletet, amely kitöltené azt a szabályozási rést, amely a többi közlekedési eszközzel összehasonlítva fonák helyzetet teremtett az autóbuszágazatban, és ily módon minimális garanciákat biztosítana valamennyi utasnak;
olyan rendeletet, amely a lehető legnagyobb mértékben védené a csökkent mozgásképességű személyek jogait, mivel a Tanácsban hajthatatlan szemléletet tapasztalható;
olyan rendeletet, amely szem előtt tartaná az elöregedő lakosság igényeit, akik számára a tömegközlekedés alapvető erőforrás lesz a következő évtizedekben.
A mai napon megszavazott szöveg rendkívül kemény harcok árán elért kompromisszum eredménye, amely azonban a vita alakulása és maga a tárgyalás miatt örömmel tölt el.
A fő problémát az alkalmazási kör meghatározása jelentette. A rendelet tulajdonképpen valamennyi menetrend szerinti, helyközi, belföldi vagy nemzetközi járatra vonatkozik, 250 kilométert meghaladó távolság esetén. Mindenesetre elkészítettük az alapvető jogok listáját, amelyeket a távolságtól függetlenül, feltétlenül figyelembe kell venni. Ezek a jogok elsősorban a közlekedéshez való jogot, valamint az oktatást, a tájékoztatást és a felelősséget állítják a középpontba.
A 250 kilométert meghaladó távolságok esetében a rendelet alapvetően a baleset esetén nyújtandó kártérítést és segítségnyújtást, valamint az utasok jogait a járatkimaradás vagy -késés esetén, a fogyatékossággal élő vagy csökkent mozgásképességű személyek jogait írja elő. Ezenkívül a panaszokra vonatkozóan a fuvarozók kötelesek a jelen rendeletben említett jogokkal és kötelezettségekkel kapcsolatos panaszokat kezelő rendszert felállítani és működtetni. A panaszra annak benyújtásától számított három hónapon belül végleges választ kell adni.
Végül valamennyi tagállamnak új testületet - vagy ami még jobb, meglévő testületet - kell kijelölnie arra, hogy végrehajtsa ezt a rendeletet. A tagállamok négyéves türelmi időt kapnak a rendelet végrehajtására, amely időtartam egyszer meghosszabbítható, amennyiben annak okairól előzetesen értesítik a Bizottságot.
A tagállamokat arra kérjük és ösztönözzük, hogy dolgozzanak ki egységes jegyet minden közlekedési típusra, és hozzanak létre az utasok jogaiért valamennyi közlekedési eszköz esetében felelős, egységes nemzeti testületet. A végleges szöveg kellemes és kiegyensúlyozott kompromisszumnak tekinthető. Az egyeztető eljárás eredménye győzelmet jelent a Parlament számára.
Enikő Győri
a Tanács soros elnöke. - Elnök úr, nagyon örülök, hogy részt vehetek az autóbusszal közlekedő utasok jogairól szóló rendeletre irányuló javaslat megvitatásán. Ez nagyon fontos momentum, mivel két év után végre lezárulnak az erről a jogi aktusról folytatott megbeszéléseink.
Először is a Tanács nevében megköszönöm és méltányolom az Európai Parlament együttműködését és kompromisszumkészségét, ami lehetővé tette, hogy az egyeztetőbizottságban az Unión belül autóbusszal közlekedő utasok javát szolgáló megállapodásra jussunk, különösen a fogyatékossággal élő személyek és csökkent mozgásképességű utasok tekintetében.
A három intézmény között folyó megbeszélés nem volt egyszerű, de mindig konstruktív és kompromisszumra kész volt a hozzáállás. A közös szövegtervezet, amelyről megállapodás született az egyeztetőbizottság ülésén, és amely a mai napon remélhetőleg elfogadásra kerül, a politikai képviselőcsoportok közötti kompromisszumot képviseli. Következésképpen tisztelettel adózom mindenkinek, aki részt vett a jogalkotási javaslat kidolgozásában, és külön köszönetet érdemel Kratsa-Tsagaropoulou alelnök, Brian Simpson, a Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottság elnöke, az előadó Cancian úr, valamint a segédelőadók. Ők együttesen vitték sikerre a jogalkotási folyamatot.
Köszönetet kívánok mondani továbbá Kallas biztos úrnak és csapatának, valamint a Parlament és a Tanács titkárságain dolgozó munkatársaiknak. Mindannyian fáradságot nem kímélve dolgoztak a dolgok előmozdításán. Végül, de nem utolsósorban elismerőleg kívánok szólni a belga elnökség által végzett kiváló munkáról: a Tanácson belül biztosította a megfelelő támogatást az egyeztetőbizottságban megkötött kompromisszum számára.
Meggyőződésem, hogy a egyeztetőbizottság ülésén megfogalmazott közös szövegtervezet tisztességes egyensúlyt biztosít az autóbusszal közlekedő utasok jogai és a fuvarozók érdekei között, amely fuvarozók túlnyomórészt kis- és középvállalkozások.
A Tanács véleménye szerint a rendelet fő célja, hogy jogokat biztosítson a legalább 250 kilométeres távolságon belül közlekedő, menetrend szerinti járatok utasai számára. Továbbá az utazási távolságtól függetlenül garantált számú jog lesz alkalmazandó. Az új szabályok különösen a fogyatékossággal élők és csökkent mozgásképességű utasok segítését állítják a középpontba.
A három intézmény között folyó megbeszélések során kölcsönösen elfogadható megoldásokat sikerült találnunk számos nehéz problémára, nevezetesen a hatályra, az utasok jogaira járatkimaradás vagy -késés esetén, a kártérítésre és segítségnyújtásra baleset esetén, az új szabályokra való áttérést megkönnyítő rendelkezésekre és végül a fogyatékossággal élő személyek és csökkent mozgásképességű utasok jogaira.
Amint arról értesültek már, a Tanács a 2011. január 31-én megtartott ülésén jóváhagyta a közös szövegtervezetet. Ez a jogi aktus tehát holnap kerül aláírásra. Várhatóan márciusban hirdetik ki az Európai Unió Hivatalos Lapjában.
Enikő Győri, a Tanács soros elnöke. - (IT) Elnök úr, végül gratulálni szeretnék Cancian úrnak a kiváló munkájához.
a Tanács soros elnöke. - Hadd gratuláljak a kiváló munkához!
Siim Kallas
a Bizottság alelnöke. - Elnök úr, az autóbusszal közlekedő utasok jogairól szóló jogalkotási javaslat, amelyet a mai napon vitatunk meg, igen bonyolult folyamat - többek között egyeztetés - eredménye. Az egyeztetőbizottságban 2010. november 30-án este folytatott hosszas tárgyalások áttöréshez vezettek, és több mint két év tárgyalást követően kompromisszum született.
Őszintén köszönöm önöknek, hogy ez megtörténhetett. Köszönöm elsősorban Kratsa-Tsagaropoulou alelnök asszonynak a hozzáértő irányítását, Simpson úrnak, a Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottság elnökének, Cancian előadó úrnak, és természetesen meg kell említenünk a belga elnökséget is.
Hálás vagyok a Parlamentnek, amiért mindig az utasok magas szintű védelméért küzd. A Tanács január 31-i jóváhagyását követően felkérem önöket, hogy szintén fogadják el ezt a rendeletet, és hivatalosan zárják le az eljárást.
Az autóbusszal közlekedő utasok jogairól szóló javaslat most kiegészíti az utasok védelmét szolgáló intézkedéseket, és biztosítani fogja, hogy az utasok az Unió bármely részében közlekedve egységes alapvető normákkal és szolgáltatási színvonallal találkozzanak.
A kompromisszumos szöveg jelentős vívmányokat tartalmaz: előírja az autóbusszal közlekedő utasok alapvető jogait. Amint azt Cancian úr már említette, a tárgyalások utolsó pillanatáig voltak nyitott kérdések. Egyesek azt mondhatják, hogy a legalább 250 km távolságon közlekedő autóbuszjáratokról szóló rendelet hatálya túlságosan korlátozott, és a helyi tömegközlekedést igénybe vevő utasok védelmét is biztosítani szerették volna. Mások azt állíthatják, hogy a szöveg olyan rendelkezéseket tartalmaz, amelyek végrehajtása költséges lenne, különösen a kisebb üzemeltetők számára. Véleményem szerint a szöveg rendkívül kiegyensúlyozott kompromisszumot tükröz.
Ne feledjük, hogy egy sor alapvető jog alkalmazandó mindenféle szolgáltatásra, és különös védelmet nyújt a legkiszolgáltatottabb utasoknak. Másrészről minimális szinten tartottuk az ágazatot esetlegesen érintő költségvonzatot. Mindent egybevetve a kompromisszumos szöveg valódi előrelépést jelent a közlekedő polgárok számára, és javítja az ágazatról kialakult képet.
Mathieu Grosch
Elnök úr, Győri asszony, Kallas úr, hölgyeim és uraim, Cancian úrnak külön meg szeretném köszönni az általa végzett kemény munkát, mert annak ellenére, hogy nem volt egyszerű a dokumentáció, dűlőre jutottunk.
Nyilvánvaló, hogy a kompromisszumoknak mindig megvannak a maguk előnyei és hátrányai. Egyesek azt gondolják, hogy túl messzire mentünk, mások szerint nem mentünk elég messzire. Nem mentek egyszerűen a dolgok a Tanácsban, ezért őszintén meg szeretném köszönni a Tanácsnak, hogy lehetővé tették, hogy az utolsó pillanatban kompromisszumra juthassunk. Úgy vélem, hogy a jelentés hatálya megfelelő. Elmondtuk, hogy három országot nem érint közvetlenül a dolog. Mivel azonban Luxemburg nemzetközi szempontból érintett, ténylegesen csak két olyan ország van, amelyet nem érintenek közvetlenül a szabályok. A helyi tömegközlekedés esetében könnyű lesz olyan rendelkezéseket belevenni a tenderek követelményekre vonatkozó előírásaiba, amelyek kijelentik, hogy az utasok jogait tiszteletben kell tartani és meg kell erősíteni. Ennélfogva nem életszerű azért kritizálni minket, hogy kizártuk a helyi közlekedést. Ezzel regionális szinten foglalkozhatunk.
Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoport maradéktalanul támogatni fogja ezt a kompromisszumot. Az utasok jogaira teljes csomagként tekintünk, és reméljük, hogy a közeljövőben lehetőség lesz egy, az egész területet lefedő, egységes szerkezetbe foglalt változat kidolgozására, hogy rövid időn belül olyan jogokat lehessen hatályba léptetni, amelyek a jogászok helyett inkább a polgárok javát fogják szolgálni. Véleményem szerint még mindig vannak problémák - különösen ami a végrehajtást illeti -, amikor a szabályok nem szolgálják a polgárok javát, és nem elég egyértelműek ahhoz, hogy megállapítsák az utasok jogait. Az elmondottak alapján mindenkinek köszönetet szeretnék mondani, aki részt vett ebben a nehéz munkában. Remélem, hogy a plenáris ülésen elsöprő többséggel tudjuk támogatni ezt az egészséges kompromisszumot.
Brian Simpson
az S&D képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, először is mind a magam, mind az S&D képviselőcsoport nevében köszönetet szeretnék mondani Cancian úrnak a valóban rendkívül problémás és bonyolult dokumentáción végzett kemény munkáért.
A megállapodásra tekintve két kérdés ötlik fel az emberben. Az első kérdés, hogy ideális-e, a második, hogy előrelépést jelent-e. Az első kérdésre parlamenti szempontból azt hiszem, meg kell állapítanunk, hogy nem ideális. Mivel kompromisszumról van szó, annak természetéből adódóan a Parlamentnek fel kellett adnia bizonyos dolgokat - különösen az alkalmazási körre vonatkozóan, ahol kisebb távolságot szerettünk volna látni a rendelet hatályba lépése előtt.
Előrelépést jelent-e? Nos, határozottan igen, mert most az autóbusz-közlekedésre vonatkozóan a más közlekedési módokra jelenleg érvényben lévőkhöz hasonló jogok fognak érvénybe lépni. Abban a tekintetben is előrelépést jelent, hogy kötelezettséget vállaltunk arra, hogy javítjuk az autóbuszos közlekedéshez való hozzáférést a csökkent mozgásképességű és ténylegesen fogyatékossággal élő személyek számára az Európai Unió egész területén.
Hadd ragadjak ki egy problémát, amely megkívánja, hogy a személyzetet kiképezzék a csökkent mozgásképességű és ténylegesen fogyatékossággal élő személyek segítésére, hogy az egészséges emberekkel egyenlő hozzáférésük legyen a tömegközlekedéshez. Tudom, hogy a tagállamok erre a területre vonatkozóan öt évre mentességet kaphatnak, és remélem, hogy nem fognak ezzel élni.
Végül úgy gondolom, hogy fontos, hogy támogassuk ezt a végső megállapodást, hogy most valamennyi közlekedési módra vonatkozóan hatályba lépjenek a jogok. Tudom, hogy a jövőben újra megvizsgáljuk és felülvizsgáljuk ezeket, de véleményem szerint előrelépést tettünk ezen a területen, és a Parlamentnek támogatnia kellene a megállapodást, amit Cancian úr ért el a Tanáccsal egyeztetve.
Gesine Meissner
Elnök úr, hosszú folyamatnak értünk a végére, ami jó hír. Mindennek vannak pozitív aspektusai is. Az egyik, hogy a fogyatékossággal élő személyek alapvető jogai körébe tartozik a tájékoztatáshoz való jog és a hozzáféréshez való jog. Másik pozitívum, hogy a kis- és középvállalkozások által fizetett kártérítések méltányos mértékűek, ami eredetileg nem volt így. Az is jó dolog, hogy megállapodásra jutottunk, mert különben megrekedtünk volna az egyeztetésnél, és nem született volna semmilyen szabályozás a közlekedés adott területére vonatkozóan.
Ki szeretnék azonban emelni néhány negatívumot is, mivel nem sikerült valódi európai megoldásra jutnunk. Habár azt mondjuk, hogy az emberek, az áruk és a szolgáltatások szabad mozgása európai alapelv, nem jutottunk európai megoldásra ezen a területen, ha az három országra nem vonatkozik, és más országokban nincsen ilyen távolságú autóbuszjárat. A fogyatékossággal élő személyek kísérethez való joga - amire gyakran van szükségük, hogy utazni tudjanak - csak nagy utazási távolságok esetén biztosított. Ezenkívül a súlyos természeti csapásokról szóló pont - ami nem vonatkozik a légi utazásra, mert hamufelhő esetén kártérítést kellene fizetni - az autóbuszokra alkalmazandó. Ez azt jelenti, hogy elsősorban a rövid távon utazó, szegényebb utasok nem fognak kártérítést kapni, és nem rendelkeznek semmilyen joggal. Nyilvánvaló, hogy ez nem jó dolog.
Tehát a pozitívumokat és negatívumokat összevetve tartózkodtunk az egyeztető eljárás éjféli ülésén sorra került szavazástól, és ugyanígy fogunk ma is eljárni.
Eva Lichtenberger
Elnök úr, annak ellenére, hogy az Európai Unió aláírta a vonatkozó egyezményt, a csökkent mozgásképességű utasok jogait nem veszi figyelembe ez a dokumentáció.
A jelentéshez fűzött megjegyzéseim elején megemlítettem ezt, mert úgy vélem, hogy a jelentés legsúlyosabb hiányossága az a tény, hogy mindig belefoglaljuk a "lehetőség szerint” korlátozást. Sajnos elég jól ismerem ezeket a helyzeteket ahhoz, hogy azt mondhassam, hogy ez a "lehetőség szerint” általában azt eredményezi, hogy nem lehet hatékony megoldást találni a csökkent mozgásképességű utasok számára.
Különösen csalódott voltam amiatt, hogy korlátozásra kerültek az autóbusz-közlekedésre vonatkozó tájékoztatás akadálymentesítésének formái. Ez is csökkentés tárgya lett, így a csökkent mozgásképességű személyek még azt sem tudhatják meg, hol kaphatnak segítséget és így tovább.
Más problémák is felmerültek a tárgyalások utolsó fordulója nyomán - amely tárgyalásokba Cancian úr szívét-lelkét beleadta, és ezért köszönet illeti. Mindent megtett annak érdekében, hogy megfelelő eredményt produkáljon, de a próbálkozásainak útját állja a Tanács rendíthetetlen hozzáállása. Egy másik szempont a 250 kilométeres távolság, amiről már szó esett. Attól tartok, hogy a hosszabb távolságokat szakaszokra fogják osztani, és az 500 kilométeres távolságokat két szakaszra osztják, hogy ne kerüljön veszélybe az utasok jogainak biztosítása. Ezt figyelembe kell venni a végrehajtás során.
Helyes gondolat volt egy egyeztető testület bevezetése, amely hasznos lesz a fogyasztók számára. További pozitívumot jelent az a tény, hogy a folyamatos javítás elve alkalmazandó, és hogy a személyzet képzésben fog részesülni. Más szempontból azonban, hölgyeim és uraim, ez egyáltalán nem nevezhető az európai jogalkotás gyöngyszemének.
Roberts Zīle
Elnök úr, én is köszönetet szeretnék mondani mindenkinek, aki részt vett a kompromisszum megkötésében, és különösen meg szeretném köszönni Cancian úrnak, aki véleményem szerint a Parlament nevében tökéletesen megtalálta a kompromisszum lehetőségeit. Az autóbusszal közlekedő utasok jogainak belefoglalása révén elvileg valamennyi közlekedési módba bevezettük az utasjogokat. Természetesen mondhatnánk, hogy a különböző közlekedési módok között nagymértékben változnak ezek a jogok, ami a kártérítés mértékét illeti, a késés időtartamától vagy az adott közlekedési mód útvonalának törlésétől függően. Tehát még ha az Európai Unióban közlekedő utasok össze is zavarodnak esetleg az első években, ez akkor is előrelépést jelent az utasjogok biztosítása terén, és az a tény, hogy ezeket a jogokat az autóbusszal közlekedő utasok esetében vezetjük be legutoljára, azt mutatja, hogy valamennyi közül talán ez volt a legnehezebb lépés.
Különösen örülök a fogyatékossággal élő és különleges igényekkel rendelkező személyek alapvető jogainak, valamint annak, hogy ezek a jogok megilletik őket a 250 kilométernél rövidebb autóbuszutakon, a Simpson úr által említett egyetlen kivétellel, nevezetesen hogy az ezeket a szolgáltatásokat nyújtó üzemeltetők elhalaszthatják a személyzet képzését. Nagyon remélem, hogy erre nem fog szándékosan sor kerülni, mint ahogyan a tagállamok legfeljebb kétszer négy évig, a lehetséges végső időpontig halaszthatják el ezen irányelv végrehajtását. Köszönöm.
Jaromír Kohlíček
Elnök úr, az Európai Parlamentben az utóbbi években valamennyi közlekedési mód esetében egyre fontosabb vitatémává váltak az utasjogok. El kell, hogy mondjam, hogy számos esetben látok olyan problémákat, amelyek az utasjogok alkalmazásából adódhatnak, és e problémák elleni védelem bizonyára igen jövedelmező terület lesz számos pénzintézet számára.
Másrészről logikus, hogy az új költségekből adódóan emelkedni fognak a viteldíjak. Nem újság, hogy a Tanács alapvetően az autóbusszal közlekedő utasok jogaira vonatkozóan próbált változtatni a rendelet-tervezet alapvető elemein. A korábbi egyeztető eljárások során már megismertük a Tanács erre vonatkozó álláspontját. Az ezzel kapcsolatosan elvégzett, kiváló munkáért köszönet illeti Rodi Kratsa-Tsagaropoulou-t, a küldöttség alelnökét, Brian Simpsont, a Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottság elnökét és az előadó Antonio Canciant. Amit elértek, az valóban nagyon ésszerű kompromisszum.
A következő elemeket különösen pozitívnak tartom:
1. a távolsági közlekedés meghatározása: olyan közlekedés, amely során a teljes távolság meghaladja a 250 kilométert, azzal a kikötéssel, hogy a rendelet azokra a személyekre is alkalmazandó, akik utazásuk egy részében veszik igénybe a távolsági utazást;
2. a fogyatékossággal élő és csökkent mozgásképességű személyek helyzetének javítása - még akkor is, ha az nem ideális - erre a közlekedési módra vonatkozóan;
3. kártérítés és segítségnyújtás baleset esetén. Itt kívánom megjegyezni, hogy a kerekesszékhez hasonló eszközökben keletkezett kár esetén teljes összegű kártérítés előirányzott, ami bizonytalanságot teremt, és biztosan tisztázni kell majd a megfogalmazást például felső összeghatár megjelölése révén;
4. viszonylag egyértelműen meghatározottak azok az utasjogok, amelyek az utazás megszakítására vagy a járatok késésére vonatkoznak. Szintén pozitívumnak tartom az utasok megfelelőbb tájékoztatását;
5. képviselőtársaim többségéhez hasonlóan én is üdvözlöm azt a tényt, hogy a rendelet végrehajtására vonatkozó átmeneti időszakot négy évben kellene maximálni. Másrészről egyáltalán nem örülök annak, hogy ezt az időszakot további négy évvel meg lehet hosszabbítani.
Úgy vélem, hogy a közeljövőben nem lesz semmilyen alapvető probléma az utasjogok alkalmazásának meghatározásában, a távolsági közlekedési útszakaszokkal párhuzamos útvonalakon. A pénzügyi korlátok meghatározásának kérdése még fennáll, hiszen az inflációt az euró árfolyamával összhangban be kell építeni a pénzügyi korlátokba, hogy változatlan maradjon a határértékek reálértéke.
A megállapodást megfelelő kompromisszumnak tartom. A végső cél az, hogy valamennyi közlekedési módra vonatkozóan tovább szélesítsük az utasjogokat, és az autóbusz-közlekedés terén tett újabb lépés az egyeztető eljárás egyértelműen sikeres eredménye. Az Egységes Európai Baloldal/az Északi Zöld Baloldal Képviselőcsoportja támogatja ezt az eredményt.
Juozas Imbrasas
Elnök úr, jó dolog, hogy a vitát és az álláspontok egyeztetését követően a végleges szöveg rendkívül kielégítő és kiegyensúlyozott kompromisszumnak tekinthető. Anélkül sikerül az utasjogokat biztosítania, hogy nehéz terhet róna a fuvarozókra, amelyek többségükben kis- és középvállalkozások. Az egyeztető eljárás eredménye különösen sikeresnek mondható az Európai Parlament szempontjából, amihez gratulálok.
Figyelembe véve, hogy folyamatosan növekszik ez a közlekedési ágazat, e javaslat célja, hogy az Európai Unió egész területén érvényes, a többi közlekedési módéhoz hasonló jogokat állapítson meg az utasok védelme érdekében, és hogy egyenlő feltételeket biztosítson a különböző tagállamok fuvarozói, valamint a különféle közlekedési módok számára.
A rendelet megerősíti az utasok kártérítési jogosultságát halálozás esetén - beleértve az indokolt temetési költségeket is - vagy személyi sérülés esetén, valamint a balesetből adódó poggyászkár esetén. Ezenkívül baleset esetén az utasok azonnali gyakorlati szükségleteik kielégítése érdekében segítségnyújtásra is jogosultak, szükség esetén beleértve az élelmiszer és ruházat biztosítását, a szállítást, elsősegélynyújtást és szállást. Járatkimaradás vagy 120 percet meghaladó járatkésés esetén az utasok a menetjegy árának visszatérítésén kívül a jegyár 50%-ának megfelelő kártérítésre jogosultak.
A rendelet továbbá megerősíti a fogyatékossággal élő és csökkent mozgásképességű személyeket érintő segítségnyújtást, ami nagyon fontos dolog. Az utasokat valós időben, elektronikus úton kell folyamatosan tájékoztatni.
Ez helyes döntés. Gratulálok hozzá!
Franz Obermayr
(DE) Elnök asszony, a menetrend szerinti autóbuszjáratokkal közlekedő utasok jogainak szélesítése kívánatos cél. A javaslat néhány pontja azonban túl messzire megy. Az utasok például akár két éjszakai szállodai elhelyezésre is jogosultak, ha egy menetrend szerinti autóbuszjárat több mint 90 percet késik. A közúti közlekedés azonban gyakran olyan tényezők függvénye, amelyek az egyes autóbusz-üzemeltető cégek hatáskörén kívül esnek: például baleset miatti forgalmi dugók, rossz időjárási körülmények és a hóeltakarítás hiánya. Mindez költséges felelősség-vállalási ügyeket fog eredményezni, amelyek során lehetetlen lesz azt az alapelvet alkalmazni, miszerint a felelős fél felel a kárért.
A vasúti személyszállítást igénybe vevő utasokról szóló legfrissebb uniós rendelet hasonló helyzetben van. A társaságoknak most olyan késésekért kell fizetniük, amelyeket nem ők okoztak. Az osztrák szövetségi vasúttársaság például felelősséggel tartozik a vonatok késéséért, ami a múlt évben összesen 2800 órát jelentett amiatt, hogy a vonatok nagy késéssel érkeztek Németországból. A jövőben el kell kerülnünk az ehhez hasonló, helytelen intézkedéseket.
Dieter-Lebrecht Koch
(DE) Elnök asszony, Kallas úr, hölgyeim és uraim, nagyon örülök az egyeztető eljárás eredményének. A rendelet végrehajtásakor az autóbusszal közlekedő utasok - a csökkent mozgásképességű utasokat is beleértve - ugyanolyan szintű védelmet fognak élvezni, mint ami a többi közlekedési módra vonatkozik. A rendelet továbbá magas szintű általános fogyasztóvédelmet garantál és figyelembe veszi azt a tényt, hogy ez a közlekedési ágazat elsősorban kis- és középvállalkozásokból áll. Megszűntek azok a túlzott követelmények, amelyek majdnem ellehetetlenítették az autóbuszos közlekedést, és azok is, amelyek a tagállamok többségét kizárták volna a rendelet hatályából.
A polgárok többségét kiszolgáló autóbuszjáratok a fogyatékossággal élő és csökkent mozgásképességű személyek számára is magas színvonalú szolgáltatást kell, hogy biztosítsanak. Biztosítani kell számukra a segítséghez való jogot, és a segítséget a társadalmi integráció érdekében térítésmentesen kell biztosítani.
Debora Serracchiani
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, én is köszönetet kívánok mondani Cancian úrnak a nehéz kompromisszum érdekében tett erőfeszítéseiért. E rendeletnek hála az autóbusszal közlekedő utasok hasonló jogokat élvezhetnek, mint a más közlekedési eszközökkel - vasúton és hajón - utazók.
A valamennyi, legalább 250 kilométeres távolságú belföldi és nemzetközi szolgáltatásra vonatkozó rendelet azokat az utasokat is védi, akik rövidebb távokon veszik igénybe a menetrend szerinti járatokat. Itt elsősorban a fogyatékossággal élő és csökkent mozgásképességű személyeket említeném meg, akik számára megkülönböztetés-mentes hozzáférést garantálunk a közlekedéshez, a kerekesszékekben keletkezett kár vagy veszteség esetén kártérítésre jogosultak, valamint az autóbusz-közlekedésben dolgozók fogyatékossággal kapcsolatos képzését említeném.
Annak is örülök, hogy megállapodás született a kártérítési jogosultságról halálozás esetén - beleértve az indokolt temetési költségeket is - vagy személyi sérülés esetén, valamint a balesetből adódó poggyászkár esetén. Azt is előrelépésként értékelem, hogy az utasok választhatnak: vagy felár nélkül folytathatják az utazást vagy visszakérhetik a jegy árát, járatkimaradás, két órát meghaladó járatkésés vagy túlfoglalás esetén.
Ami az utastájékoztatást illeti, véleményem szerint hasznos lenne tájékoztatni az utasokat a másfajta közlekedési eszközre való átszállási lehetőségekről, ily módon is biztosítva a párbeszédet az autóbuszos és vasúti utasszállítás között. Végül nagyon örülök annak, hogy a tárgyalások során sikerült maximális segítségnyújtást garantálnunk a fogyatékossággal élő és csökkent mozgásképességű személyeknek, térítésmentes kíséret lehetőségét biztosítva.
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Elnök asszony, köszönetet szeretnék mondani Cancian úrnak, aki keményen dolgozott azért, hogy megszülessen ez a megállapodás, és bonyolult tárgyalásokat követően megállapodás született erről a dokumentumról.
Előrelépés történt az utasjogok területén - ami a baleset, járatkimaradás vagy -késés esetén való kártérítést és segítségnyújtást illeti -, valamint az alapvető utasjogok elismerése területén, távolságtól függetlenül; a megállapodás kiterjed a fogyatékossággal élő és csökkent mozgásképességű személyek jogaira is.
Az alkalmazás hatályának meghatározása - a 250 kilométert meghaladó utazás - azonban azt jelenti, hogy három ország kimarad ebből az európai jogszabályból. Véleményünk szerint ez nem kielégítő, habár elismerjük, hogy az eredeti állapothoz képest előrelépés történt. Képviselőcsoportunk ennélfogva tartózkodni fog.
Ryszard Czarnecki
(PL) Elnök asszony, az Európai Parlament ma rendkívül pozitív üzenetet küld az autóbusszal közlekedő utasoknak, adófizetőknek és európai szavazó polgároknak, a fogyatékossággal élő személyeket is beleértve. Azok az emberek, akik ránk szavaznak, és akiktől a fizetésünket kapjuk, elvárják tőlünk, hogy pontosan ilyen konkrét döntéseket hozzunk. A tisztelt Házban természetesen elhangzottak olyan megjegyzések, miszerint nem ez a legfontosabb ügy, ha a dolgokat szélesebb körben vizsgáljuk, és ehhez nem fér kétség. Úgy vélem azonban, hogy ez nagyon jelentős előrelépés, amely humánusabbá teszi Európát és az Európai Uniót, és az Unió a politikusokon kívül a fogyasztók, azaz a különféle közlekedési eszközöket igénybe vevők igényei iránt is nyitottabbá válik. Meg szeretném köszönni szomszédomnak, Cancian úrnak az előadói minőségében végzett gondos munkáját.
Anna Rosbach
(DA) Elnök asszony, a késésekre, a járatkimaradásokra, a poggyászkárra vonatkozóan és sok más területen többé-kevésbé ugyanolyan jogokat élveznek a távolsági autóbuszjáratok utasai, mint a légi, a vasúti és a hajóközlekedést igénybe vevő utasok. Ez elvileg rendben is van, azonban néhány kritikus megjegyzést szeretnék felvetni. A csökkent mozgásképességű személyek több jogot kaptak e tekintetben. Nem minden autóbusz képes azonban egy időben mind fogyatékossággal élő, mind egészséges utasokat fogadni, és nem minden autóbusz alakítható át fogyatékossággal élő személyek szállítására. Sokat kell tehát még tennünk ezen a területen, ha a lehető legmagasabb szintű egyenlőségre törekszünk. A távolsági menetjegyek árát a leggyakrabban a lehető legalacsonyabb szinten tartják, hogy versenyezhessen a légi közlekedés áraival. Következésképpen lehetetlennek tartom, hogy a kis autóbusztársaságok képesek legyenek eleget tenni az itt előírt valamennyi kárigénynek és kártalanítási jognak. Jelentősen romlani fog a versenyképességük, és hamarosan bezárhatják a boltot. Ez aligha szolgálhatja az Unió érdekeit, mert az Európai Unió határozottan támogatni kívánja a kis- és középvállalkozásokat.
Georges Bach
(DE) Elnök asszony, gratulálni szeretnék minden résztvevőnek, de különösen Cancian úrnak a kemény és hosszadalmas folyamat során tett erőfeszítéseiért, aminek eredményeképpen kompromisszum született erről a bonyolult dokumentációról.
A sikerek közül néhány már említésre került, de csalódásuknak is hangot adtak egyesek, különösen a hatályra és más, már említett, kevésbé fontos pontokra vonatkozóan. Az autóbusz-közlekedésre vonatkozó kompromisszum megkötése révén valamennyi közlekedési típusra megállapítottuk az utasjogokat. Következő lépésként egységes, következetes és hatékony keretprogramot kell kialakítanunk valamennyi utasjogra vonatkozóan.
Az európai polgárok Európai Unióba vetett hite szempontjából különösen fontos, hogy igazságos és egyértelműen meghatározott jogokat léptessünk hatályba. Ahhoz, hogy szavahihetők legyünk, biztosítanunk kell, hogy egységesek legyenek a különféle közlekedési eszközökre vonatkozó jogok. A légi közlekedést igénybe vevő utasok jogaira vonatkozó kritériumok nem lehetnek alapvetően eltérőek a például vasúton közlekedő utasokéitól.
Ennélfogva különösen fontos, hogy a keretprogramunkat ne a legalacsonyabb, legengedékenyebb normák alapján határozzuk meg. Ehelyett ambiciózus célokat kell kitűznünk Európa polgárai nevében.
Saïd El Khadraoui
(NL) Elnök asszony, természetesen azzal szeretném kezdeni, hogy köszönetet mondok az előadónak az erőfeszítéseiért, valamint a segédelőadóknak, Simpson úrnak és mindenkinek, aki hozzájárult az eredményhez; nem beszélve a belga elnökségről.
Hadd kezdjem azonban egy kritikus megjegyzéssel, amelyet elsősorban a Tanácshoz címzek. Sajnálatos tény, hogy a hatály csak 250 kilométeres utazásokra terjed ki. Európai szempontból értelmes dolog lenne, ha valamennyi nemzetközi járatra vonatkoznának az irányelv rendelkezései. Az irányelv még akkor is alig kapta meg az elfogadáshoz elegendő támogatást a tagállamoktól, amikor azt a 250 kilométeres utazásokra korlátozták.
A jelen dokumentáción kívül számos más dokumentáció alapján is úgy tűnik, hogy a tagállamok többségét egyre nehezebb rávenni arra, hogy a fogyasztók érdekeit szem előtt tartva vagy európai szemszögből érveljenek, és ezt rendkívül aggasztónak tartom.
Ezzel a rendelet kiegészíti a listát. Most már valamennyi közlekedési mód esetében európai szabályok vonatkoznak az utasjogokra. Az lesz a következő lépés - és a Bizottság bejelentette, hogy erre vonatkozóan intézkedni fog -, hogy tanuljunk a különböző ágazatokban megszerzett tapasztalatból, és átfogóbb módon tekintsünk az utasjogokra. Ezt különösen a felszíni közlekedésre vonatkozóan kellene végrehajtanunk.
Ez a rendelet különösen a csökkent mozgásképességű személyek számára fog előrelépést fog jelenteni. Ezentúl mindenhez hozzáférhetnek, és szükség esetén számíthatnak a segítségre. Ezt fontosnak tartom. A rendelet más közlekedési módokhoz hasonlóan kártérítést biztosít egyes esetekben, és szállás biztosításáról is rendelkezik az elhúzódó késések miatt szorult helyzetben levő utasok számára.
Ezeknél az okoknál fogva támogatni akarjuk ezt a kompromisszumot. Nem tesszük nagyon nagy lelkesedéssel, mert a rendelet csak két év múlva lép hatályba. Mindazonáltal a helyes irányba tett lépésről van szó, és kompromisszumot jelent a Tanács szélsőséges álláspontja és a mi ambiciózusabb céljaink között.
Vilja Savisaar-Toomast
(ET) Elnök asszony, egy észt közmondás szerint "a gyakorlat teszi a mestert”. Ez sajnos nem mondható el az autóbusszal közlekedő utasok jogairól szóló irányelvről, amely hosszas egyeztető eljárást követően végül eltávolodott az Európai Parlament által kért alapelvektől. Valóban jó dolog, hogy most meghatároztuk az alapvető jogok minimumát, de elfogadhatatlan, hogy a megállapodás szerinti 250 kilométeres távolság három állam esetében cáfolja ezeket a jogokat. Ezenkívül ezek a jogok három vagy négy további államban minimális szintűek, mert ott talán egy vagy két, ilyen távon közlekedő autóbuszjárat létezik.
Elfogadhatatlan továbbá, hogy a határokon átnyúló autóbuszjáratok kizárásra kerültek, azok útvonalának hosszától függetlenül, és azt sem tudjuk támogatni, a tagállamok számára nyolc évig nem kötelező az említett irányelv végrehajtása. Az észt kormány sajnos támogatta ezeket a feltételeket, sőt hosszabb útvonalat követelt. Most fel kell tennünk magunknak azt a kérdést, hogy valóban az utasjogokat támogatjuk-e vagy az autóbusz-társaságok érdekeit és azok nyereségét. Mindenesetre támogatom az Európai Unió polgárait, ugyanakkor nem értem, hogy Európa egy részét miért hagyjuk ki ebből az irányelvből. Következésképpen úgy érzem, hogy nem tudom szavazatommal támogatni az irányelvet, illetve a jelentést.
Philip Bradbourn
Elnök asszony, határozottan támogatom az utasjogok alapelvét, és csak helyeselni tudom, hogy az ügyfelek magas színvonalú szolgáltatást kell, hogy elvárjanak.
Figyelembe kell azonban vennünk az arányosság elvét, és meg kell vizsgálnunk, hogy ténylegesen mi lesz ennek a hatása. Össze kell vetnünk a felhasználóknak nyújtott valódi előnyöket az ágazatban tevékenykedő vállalkozások valóságos költségeivel.
A tisztelt Ház és a Bizottság gyakran mindent egy kaptafára akar húzni, de el kell fogadnunk, hogy az utasjogok eltérnek a különböző közlekedési módok esetében. A légi közlekedés nem ugyanaz, mint az autóbusz-közlekedés. A különbséget itt elsősorban az ágazatban működő kis- és középvállalkozások száma adja. Úgy vélem, hogy az ülésteremben mindenki tudja, milyen fontos a megbízható és nyereséges autóbusz-szolgáltatás a helyi gazdaságaink számára, és ez oknál fogva határozottan támogatom a 250 kilométeres szabály bevezetését. Egyszerűen nem tartom helyénvalónak, hogy a helyi vagy helyközi szolgáltatásokat biztosító, helyi kisvállalkozásokra ilyen terheket rójunk.
A védelem bevezetését és a jogszabály hátterét képező alapelvek értékét figyelembe véve határozottan támogatom a kompromisszumot.
Jim Higgins
Elnök asszony, ez a kezdeményezés már majdnem három éve napirenden van, és ez egyszer a Parlament helyett inkább a Tanács oldalán álltam.
Természetesen meg kell védenünk az utasok, és különösen a fogyatékossággal élő utasok jogait, de ha az eredeti javaslatot fogadtuk volna el - amint azt Philip Bradbourn elmondta -, az súlyos következményekkel járt volna a személyszállító kisvállalkozásokra. Sokuknak minden bizonnyal le kellene húzniuk a redőnyt. Ez okból létfontosságú volt az egyeztető eljárás, és a kompromisszum tisztességes egyensúlyt teremt egyrészről az utasok, másrészről a szolgáltatók jogai között. Teljes mértékben egyetértek Bradbourn úrral abban, hogy egyazon csomagon belül nem tekinthetjük egyenlőnek a hajó-, a légi, a vasúti és az autóbuszos közlekedést igénybe vevő utasok jogait.
Dicséret illeti Brian Simpsont, a Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottság elnökét, aki kiváló munkát végzett, az előadó Cancian urat és saját koordinátorunkat, Mathieu Grosch-t. Végül igazságos és kiegyensúlyozott csomagot sikerült összeállítanunk, amely valamennyi érintett előnyére válik.
Oldřich Vlasák
(CS) Elnök asszony, az Európai Parlament az elmúlt években a Tanáccsal együtt jogszabályokat fogadott el a légi és vasúti közlekedésben részt vevő utasok jogaira vonatkozóan. Logikusnak tartjuk tehát, hogy most hasonló intézkedést fogadjunk el az autóbusz-közlekedésre vonatkozóan is annak ellenére, hogy az Európában utazók még mindig inkább az egyéni közlekedést választják, és hogy az autóbusz-közlekedés normái maguk is gyorsan javulnak.
Mindazonáltal világos határt kell szabnunk a szabályozásra tett erőfeszítéseinknek és lelkesedésünknek. Logikus, hogy alapvető normákat határozzunk meg az Európai Unión belül a határátlépésre vonatkozóan, hogy megvédjük a kiszolgáltatott utascsoportokat és biztosítsuk jogaikat. Másrészről a jogok helyi közlekedésre való kiterjesztésére tett erőfeszítés, valamint a lehető legnagyobb kártérítés biztosítására vagy a legkisebb részletekre is kiterjedő szabályozásra tett kísérletek alkalmatlan beavatkozást jelentenek a belső piacba. Világos, hogy valamennyi fölösleges kötelezettség nagyobb költséget jelent a személyszállítók számára, ami végül a menetjegyek árában fog megjelenni.
Volt polgármesterként tehát aggodalommal kísértem azt a javaslatot, miszerint az irányelv hatályát ki kellene terjeszteni a városi és elővárosi közlekedésre. Örülök annak, hogy ebben az esetben felülkerekedett a józan ész, és hogy a városi és elővárosi közlekedést megóvjuk a túlzott szabályozástól.
Ville Itälä
(FI) Elnök asszony, köszönetet szeretnék mondani mindenkinek, aki részt vett a kompromisszum kidolgozásában, és külön köszönetet érdemel az előadó és Simpson bizottsági elnök úr. Habár kompromisszumról van szó, fontos előrelépést is jelent az utazó közönség szempontjából. Ha figyelembe vesszük a késések és poggyászkárok kérdését, rendkívül fontos a nagyközönség számára, hogy tudja, hogy a jogai védelme érdekében jogszabályt vezettünk be.
A 250 kilométerben megállapított távolság nem a lehető legjobb megoldás, és nem is sikeredett olyan jóra, mint azt sokan állították. Úgy vélem, hogy a jogi aktusnak talán ez a leggyengébb pontja, és erre biztosan vissza kell még térnünk, másrészről viszont nagy lépést jelent a fogyatékossággal élő és csökkent mozgásképességű személyek jogainak jelentős mértékű javítása terén. Az utazóközönség szempontjából pont olyan jogszabályt képvisel, amilyet be kellene vezetnünk.
Seán Kelly
Elnök asszony, ez a jogszabály ilyen is, olyan is. Vannak benne jó részek. Különösen örülök a fogyatékossággal élő és csökkent mozgásképességű személyekre vonatkozó rendelkezéseknek, de ugyanazok az aggodalmaim, mint amelyeket más felszólalók megfogalmaztak a 250 kilométeres határértékről. Nem lehet mindent egy kaptafára húzni. A 27, különböző méretű országból álló Európai Unióban bizonyos rugalmasság szükséges ahhoz, hogy mindent belefoglalhassunk a rendelkezésekbe.
Én magam a fővárosunktól 300 kilométerre lakom. A választókerületemhez tartozó térségek és a főváros, Dublin között számos autóbusz-üzemeltető kisvállalkozás működik. Ezekre most súlyos nyomás fog nehezedni a javaslat rendelkezései miatt, valamint különösen a megnövekedett biztosítási díjak miatt, ami kiszoríthatja őket az üzleti életből. Ha lehúzzák a redőnyt, munkahelyek szűnnek meg, és az utasok számára is megszűnik az utazási lehetőség. Ezt folyamatosan figyelemmel kell kísérnünk.
Ádám Kósa
(HU) Üdvözlöm a buszon utazók jogairól szóló jelentést. Az európai uniós polgárok, így a fogyatékossággal élő emberek is könnyebben tudják igénybe venni ezt a szolgáltatási formát. A kompromisszum létrejötte egy hosszú egyeztetést előz meg. Ezalatt az Európai Parlament és Cancian úr mindvégig kitartottak a fogyatékossággal élő emberek mellett. Sajnos az Európai Tanács ebben rövidlátóbb és rugalmatlanabb volt. Nagyon sajnálom, hogy az Európai Tanács nem képes felismerni, hogy erősen öregedő társadalomban élünk. Máról holnapra ugrásszerűen növekedni fog a fogyatékossággal élő emberek száma. Be kéne látni, hogy minden európai uniós polgár szenvedni fog ezzel a problémával, és előbb-utóbb mindenkinek szüksége lesz a segítségre. Zárásul szeretném aláhúzni, hogy a munka így ezzel nem ér véget. Négy utazási ágban megszületett már a kompromisszum, és most itt az ideje az egységes utasjogi chartának, ami elősegíti később az utasjogok érvényesülését.
Olga Sehnalová
(CS) Elnök asszony, az Európai Parlament olyan fontos kompromisszumról fog szavazni, amely nagymértékben előmozdítja az autóbusszal közlekedő utasok jogait. Jelentősnek tartom, mert a kompromisszum azon kívül, hogy a poggyászkár vagy az autóbuszjáratok késése esetén kártérítést biztosít az utasoknak és más intézkedéseket ír elő, a fogyatékossággal élő és csökkent mozgásképességű utasok jogait is hangsúlyozza. Különösen támogatom a fogyatékossággal élők tájékoztatáshoz és segítséghez való jogát, legalább az egyeztető eljárás során született megállapodás szerint. A tömegközlekedés alapvető és fontos része a csökkent mozgásképességű emberek mindennapjainak. Nem volt egyszerű megkötni ezt a kompromisszumot, és gratulálni szeretnék az előadónak és a tárgyalócsapat valamennyi résztvevőjének az elvégzett munkához. E rendelet jóváhagyása európai szintű, valamennyi közlekedési típusra vonatkozóan egységes védelmi keretet fog kialakítani, és habár az utasjogok tekintetében biztosan nem ideális, nagyon fontos előrelépést jelent.
Frédérique Ries
(FR) Elnök asszony, a liberálisokkal együtt tartózkodni fogok az autóbusszal közlekedő utasok jogainak szabályozásáról szóló mai szavazás során. A légi, a vasúti és a tengeri közlekedést követően ez az utasok jogainak védelméről szóló csomag utolsó láncszeme, de - amint az már elhangzott - sajnos sokkal kevésbé ambiciózus. Ezt többek között Simpson és El Khadraoui úr is elmondta a Szocialisták képviselőcsoportja nevében; pontosan ez hangzott el a szájukból. Ennek eredményeképpen az embernek több mint 250 kilométert kell utaznia ahhoz, hogy ez a rendelet védje. Ha repülővel utazunk Brüsszelből Amszterdamba, akkor vonatkozik ránk a rendelet; ha gépkocsival utazunk, akkor nem. És hozzátenném, hogy ez annál is inkább igazságtalan, mivel azok, akik ezt a közlekedési formát választják, gyakran a legkevésbé tehetősek.
A hatályba lépésnek sincs semmi értelme, mivel az a többszöri halasztás miatt akár 2011-ig is kitolhatja azt. Új jogok lépnek hatályba, valamint a baleset, járatkimaradás vagy -törlés esetén kártérítés fog járni. A segítségnyújtás létfontosságú a fogyatékossággal élő személyek számára, de a valóságban nem kerül azonnal bevezetésre, és ami ennél is fontosabb, nem mindenki lesz arra jogosult.
Michael Cramer
(DE) Elnök asszony, jó dolog, hogy most már valamennyi közlekedési eszközre vonatozóan vannak utasjogaink, de ezek a jogok nem leplezhetik azt a tényt, hogy a környezetbarát vasúti közlekedés megint jelentős hátrányba került. A vasúttársaságok minden megtett kilométer után pályahasználati díjat fizetnek, de ugyanez nem vonatkozik az autóbuszokra, ami előnyt jelent az autóbusztársaságok számára. A vasút a kibocsátás-kereskedelmi rendszer részét képezi, az autóbuszok viszont nem, ami újfent előnyt jelent az autóbuszok számára, a vasút számára pedig hátrányt. A vonat egy órát meghaladó késése esetén a menetdíj 25%-ának megfelelő kártérítés fizetendő. Az autóbuszok esetében ugyanez két órát meghaladó késésre igaz.
Mindez az előny elfogadhatatlan. Ezért szükséges az egységes megközelítés. Szükség van az utasjogokra valamennyi közlekedési eszköz esetében, de tisztességes alapfeltételek is szükségesek. Nem történhet meg, hogy az egyik utas csak három vagy öt óra után kap kártérítést, míg egy másik utas esetében ez az időtartam egy óra. Sok még a teendő ezen a téren, és ebben a tekintetben nem megfelelő ez a kompromisszum. Nem értem, hogy a környezetbarát vasúti közlekedés miért kerül folyamatosan hátrányba.
Jaroslav Paška
(SK) Elnök asszony, az egyeztető eljárás során folytatott, bonyolult tárgyalásokat követően összetett megállapodás született az autóbusszal közlekedő utasok jogaira vonatkozó szabályozás megfogalmazásáról. Habár a rendelet-tervezet csak a 250 kilométert meghaladó távon közlekedő, menetrend szerinti járatokra vonatkozik, új szabályokat vezet be és jobban védi az autóbuszon közlekedő utasokat is.
Az utasok számára talán az fogja jelenti a legnagyobb hasznot, hogy jogaik meghatározásra kerülnek a járatok kimaradása vagy késése esetén, mivel úgy büntetik a közlekedési cégeket a forgalomszervezési hibákért, hogy kötelesek visszatéríteni akár a teljes menetdíjat, valamint a menetdíj akár 50%-ának megfelelő kártérítést kötelesek fizetni az egyéb veszteségek esetén. Az egyetlen probléma, amit véleményem szerint jobban lehetett volna kezelni, az a végrehajtásra kiszabott idő alóli mentesség, ami lehetővé teszi, hogy a tagállamok négy évvel elhalasszák az irányelv végrehajtását, amely időszakot további négy évvel meghosszabbíthatnak. Az irányelv végrehajtására összesen engedélyezett nyolc év túl hosszúnak tűnik.
Siim Kallas
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, köszönetet szeretnék mondani tisztelt képviselőtársaimnak a többségükben pozitív hozzászólásokért.
Most a végrehajtás jelenti az erőpróbát. Ezzel a kihívással szembe kell néznünk valamennyi, az utasjogokra vonatkozó jogszabály esetében. A jogszabály finomhangolása nyilvánvalóan hosszú folyamat lesz, de ennek ellenére úgy vélem, hogy a megkötött kompromisszumot valószínűleg dokumentum formájába fogjuk önteni, és ez nagyszerű kezdet. Az is elvi kérdés, hogy bevezettünk bizonyos alapelveket az autóbusszal való közlekedésbe, ami rendkívül széles terület. Bizonyára szükség lesz kisebb kompromisszumokra; mindent tovább kell finomítani és végre kell hajtani, de nagyon fontos kezdő lépésről van szó, és remélem, hogy a rendelet mellett fognak szavazni.
Enikő Győri
Elnök asszony! Biztos úr! Jelentéstevő úr! Tisztelt képviselő hölgyek és urak! Csak két megjegyzést tennék, és reagálnék az elhangzott igen értékes vitára. Ez a vita, amit itt végighallgattunk, kiválóan bemutatta, hogy melyek voltak azok a nehéz pontok, amelyekkel raportőr úrnak, illetve nekünk a Tanácsban, biztos úrnak és a szakértőknek meg kellett küzdeniük. Én nem gondolom, hogy ez a létező világok legjobbika a busszal utazó utasok számára, de azt gondolom, és talán ezt a kérdést kell leginkább föltenni magunknak, hogy jobb lesz-e a helyzet, amikor életbe lép ez az új jogszabály. És azt gondolom, hogy erre a kérdésre azt az egyértelmű választ adhatjuk, hogy igen, a busszal utazók több jogot élvezhetnek a jövőben, még akkor is, ha ez nem a legtökéletesebb kompromisszum.
Egy kompromisszum arról szól, hogy nehéz ügyekben kell egymással dűlőre jutnunk. Ez érzékelhető volt szinte minden megszólalásban, hogy hol van az a határ, amelyben már olyan mértékben garantálnánk a jogokat, amely ellehetetlenítene számunkra fontos gazdasági szereplőket, kis- és középvállalkozókat, akiknek pedig igyekszünk odafigyelni a helyzetére, de ugyanakkor igenis többletjogokat akartunk biztosítani ezen utasoknak. Nagyon megértem mindazokat, akik a fogyatékossággal élők szempontjából vizsgálják a kérdést. Én azt hiszem, hogy itt is jelentős lépést tettünk előre. Én egy jól kidolgozott részének érzem a tervezetnek és abban bízom, hogy az ő szempontjukból, igenis különösen az ő szempontjukból, előrelépést hoz az a jogszabály.
Emlékeztetném csak a tisztelt képviselő hölgyeket és urakat, hogy a magyar elnökség egy erős Európai Unióban gondolkodik, olyan Európai Unióban, amely a polgárok számára biztosít többletjogokat és mindig a polgárt helyezi ezeknek az erős politikáknak a középpontjába, és meggyőződésem, hogy ez a mostani vita erről a jogszabálytervezetről is azt szolgálja, hogy a polgárok többletjogokat élvezhessenek az Európai Unióban. Még egyszer köszönöm mindenkinek a munkát, és bízom benne, hogy ma gond nélkül túljutunk a szavazáson.
Antonio Cancian
Elnök asszony, hölgyeim és uraim, miközben köszönetet mondok valamennyi felszólaló képviselőtársamnak, annak a meggyőződésemnek is hangot kívánok adni, hogy nem ez a lehető legjobb szabályozás, de ez az egyetlen, amelyet a Tanács állásfoglalását figyelembe véve el tudtunk érni.
Valóban fontos kérdésről van szó, mivel úgy vélem, hogy mind a közlekedési, mind az idegenforgalmi ágazat számára - két olyan terület, amelyért a Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottság felel - valóban létfontosságú, hogy erre a közlekedési módra vonatkozóan is egyensúlyt teremtsünk.
Olyan aktusról van szó, amely a vitás esetek számának csökkentése érdekében egyensúlyt teremt egyrészről az autóbusz-közlekedési ágazatban működő kis- és középvállalkozások védelmének igénye - amely témát hosszasan vitattunk az elmúlt pár órában -, másrészről a csökkent mozgásképességű, a fogyatékossággal élő és öregségi nyugdíjas, az átmenetileg csökkent mozgásképességű és általában kiszolgáltatott személyek jogvédelmének igénye között. Ezt az egyensúlyt kerestük, és mindenki részvételével remélhetőleg meg is találtuk.
Úgy vélem, hogy a Kallas úr által akkor bejelentett átdolgozáshoz a valamennyi közlekedési eszközre vonatkozó, egységes szabályozás kidolgozása adta az ötletet. Az egységes közlekedési piac létrehozását valójában nem követték az utasjogok védelmét szolgáló, megfelelő intézkedések. Biztos úr, az egységes szabályozástól eltekintve valóban remélem, hogy egységes referenciaszervezetet, egységes jegyirodát és egységes jegyet tudunk létrehozni a különféle közlekedési módok esetében.
Ismételten köszönetet kívánok mondani valamennyi felszólaló képviselőnek, azoknak, akik figyelemmel kísérték ezt a dokumentációt - különösen a segédelőadóknak -, valamint azoknak, akik lelkesen részt vettek a végső tárgyalásokon. Köszönet illeti a Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottság és a Titkárság munkatársait, a Tanácsot, különösen a belga elnökség munkatársait, és végül, de nem utolsósorban Győri asszonyt, aki a körünkben tartózkodik.
Végül hadd mondjak köszönetet ez Európai Bizottságnak, Kallas úrnak és asszisztenseinek a mindig konstruktív hozzájárulásukért, az Európai Parlament egyeztetőbizottsága titkárságának, amely rendkívüli hozzáértésről és professzionalizmusról tett tanúbizonyságot, amelyek olyan vonások, amelyek elengedhetetlenek, ha polgáraink nevében hozunk fontos döntéseket.
Egészében véve jó próba volt, amely kiváló eredményeket hozott a Parlament számára.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra délben kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Robert Dušek
Az autóbusszal közlekedő utasok jogairól szóló jelentés célja, hogy valamennyi utasra és a különféle közlekedési formára vonatkozóan megállapítsa az Unió egész területén alkalmazandó utasvédelmi jogokat. A Tanács nem értett egyet az Európai Parlament módosításaival, következésképpen el kellett indítani az úgynevezett egyeztető eljárást. A megállapodás fő pontjai többségükben megfelelnek a Parlament eredeti javaslatainak. Különösen fontos, hogy a rendelet valamennyi belföldi és határkeresztező közlekedésre vonatkozni fog, és a tagállamok a menetrend szerinti járatok és néhány különjárat esetében legfeljebb nyolc évig kapnak mentességet. Baleset esetén az utasok személyenként akár 220 000 euró, poggyászonként akár 1200 euró kártérítésre jogosultak. A közlekedési szolgáltatóknak ezenkívül baleset esetén alapvető segítséget (élelmet, ruházatot és orvosi segítséget), valamint legfeljebb két éjszakai szállást kell biztosítaniuk. Amennyiben a járatkésés meghaladja a 120 percet, vagy kimarad egy járat, a közlekedési szolgáltatók további díj felszámítása nélkül kötelesek az utasok választása szerint biztosítani az utazás folytatását, átszervezését, vagy kötelesek visszatéríteni a menetjegy árát. Amennyiben nem képesek ezeket a lehetőségeket biztosítani, vissza kell téríteniük a jegy árát, valamint a jegyár 50%-ának megfelelő kártérítést kell fizetniük. A megállapodás védi a fogyatékossággal élő és csökkent mozgásképességű személyek jogait is. A fenti okoknál fogva maradéktalanul támogatom a jelentés elfogadását.
Ian Hudghton
írásban. - Támogatom az autóbusszal közlekedő utasok jogairól szóló kompromisszumot, amely garantálja a közlekedéshez való jogot, az akadálymentes utastájékoztatáshoz fűződő jogot, azt, hogy az autóbusz-üzemeltetők kötelesek a gépjárművezetőknek a fogyatékossággal kapcsolatos, kötelező tudatosságnövelő képzést biztosítani, továbbá garantálja a kerekesszékben bekövetkezett kár megtérítéséhez való jogot, panaszkezelő mechanizmust valamennyi utas számára, független nemzeti testületekkel, amelyek végrehajtják a rendeletet és szankciókat alkalmaznak.
Valamennnyi, legalább 250 kilométeres autóbuszos utazás esetén, mind az autóbusz-állomásokon, mind az autóbuszon külön térítésmentes segítséget kapnak a fogyatékossággal élő és csökkent mozgásképességű személyek, és adott esetben térítésmentesen utazhat a kísérő személy.
A vakok és gyengén látók esetében különösen nagy változást jelentenének az akadálymentes utastájékoztatásról és a gépjárművezetők fogyatékossággal kapcsolatos tudatosságnövelő képzéséről szóló rendelkezések.
A közlekedéshez való egyenlő hozzáférés a függetlenség alapfeltétele. A közlekedéshez való egyenlő hozzáférés hiányában a fogyatékossággal élők nem tudnak munkába járni, vásárolni vagy kulturális és más szabadidős eseményeken részt venni.
Habár a szöveg nem terjed ki mindenre, amit szeretnék, azt hiszem, hogy annak támogatása és valamennyi fogyatékossággal élő utas jogainak megerősítése révén fontos lépést jelent abba az irányba, hogy a vakvezető kutyával közlekedő európaiak a többi polgárral azonos feltételekkel közlekedhessenek az Európai Unión belül.
Jarosław Leszek Wałęsa
Támogatom az autóbusszal közlekedő utasok jogairól szóló és a 2006/2004/EK rendeletet módosító európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat egyeztetőbizottság által jóváhagyott közös szövegtervezetéről szóló jogalkotási javaslatot. Figyelembe véve e közlekedési ágazat folyamatos növekedését, úgy vélem, hogy feltétlenül olyan, a más közlekedési eszközökkel közlekedő utasok által élvezett jogokhoz hasonló utasvédelmi jogokat kell megállapítanunk, amelyek az Európai Unió egész területén alkalmazandók, valamint egyenlő feltételeket kell biztosítanunk a fuvarozóknak attól függetlenül, hogy melyik tagállamban működnek, vagy hogy milyen közlekedési eszközt üzemeltetnek. Tekintettel arra, hogy ezek a jogok elsősorban a fogyatékossággal élő és csökkent mozgásképességű személyek igényeire koncentrálnak, megérdemli támogatásunkat ez a kezdeményezés. Kulcsfontosságú, hogy az állásfoglalás kártérítési jogokat állapít meg azon utasok számára, akik autóbusz-balesetben sérültek meg. A rendelkezések azt jelentik, hogy az utasok baleseti halál vagy személyi sérülés, illetve poggyászkár esetén kártérítésre jogosultak.
Artur Zasada
Gratulálni szeretnék Cancian úrnak a munkájához. Örülök, hogy végül sikerült megállapodásra jutnunk az egyeztetőbizottságban. A fő eredmény természetesen az, hogy az utasok baleset esetén kártérítésre és segítségre jogosultak, járatkimaradás vagy -késés esetén garanciákat kapnak az utasok, és jogokat garantálunk a fogyatékossággal élő és csökkent mozgásképességű utasoknak. Különösen örülök annak a ténynek, hogy a csökkent mozgásképességű utasok is bekerültek a dokumentumba - amint azt korábban említettem -, de ugyanakkor megalapozott aggodalmaim vannak ezzel kapcsolatosan: a légi utasok esetében sem a légitársaságok, sem a repülőterek nem tudják biztosan, mely utasok tekintendők csökkent mozgásképességű utasnak. Gyakori dolog, hogy megtagadják a segítséget a kisgyermekkel utazó anyáktól vagy apáktól, mivel a fuvarozók és a repülőterek nem rendelkeznek ezzel az ismerettel. Ezért a következővel fordulok önökhöz: a munkánk nem ér véget azzal, hogy a plenáris ülésen megszavazzuk a dokumentumot. Az is a feladatunk, hogy figyelemmel kísérjük, hogy a rendeletet megfelelőképpen alkalmazzák-e.
Bogdan Kazimierz Marcinkiewicz
Őszintén köszönöm az előadónak az elvégzett kemény munkáját, ami rendkívül sikeres volt. Mostanáig nem volt garantálva az autóbusszal közlekedő utasok megfelelő védelme, mivel ez volt az egyetlen olyan közlekedési forma, amire e tekintetben nem vonatkozott semmilyen uniós szabályozás. A változtatások egyik következménye, hogy az utasok baleset esetén kártérítést követelhetnek. Az a tény, hogy a fuvarozók segítséget fognak nyújtani a fogyatékossággal élő személyeknek, és hogy a garancia keretében a kísérő személy a fuvarozó költségére utazhat, további rendkívül jelentős eredményt jelent.
Őszintén megmondom, hogy rendkívüli kihívás volt számomra, hogy a Lisszaboni Szerződés keretében először aktív szerepet játszhattam az egyeztető eljárás során. A tárgyalások során - amelyek késő éjszakáig tartottak - Cancian úrral együtt sikerült olyan kompromisszumra jutnunk, amely a 250 kilométert meghaladó távolságok esetében kötelező érvényűvé teszi a rendelkezéseket. Meg kell jegyeznem - és ez elég fontos dolog -, hogy az állásfoglalásban 12 alapvető jogot garantálunk, különösen a fogyatékossággal élő személyek számára. Jelenleg nagy hangsúlyt kell helyeznünk egy megfelelő tájékoztató kampányra azt biztosítandó, hogy az Európai Unió polgárai megismerjék azokat a jogokat, amelyekre ezentúl jogosultak lesznek.
Anneli Jäätteenmäki
Nem nevezhető igazán ambiciózusnak az autóbusszal közlekedő utasok jogairól szóló jogszabály, amelyről a mai napon fogunk szavazni. A sok vita árán elért kompromisszum azonban jobb, mint a semmi. Sajnálatos, hogy a rendeletre irányuló javaslat csak a legalább 250 kilométeres távon közlekedő, belföldi és határokon átnyúló autóbusz-járatokra vonatkozik. Ennélfogva ez egyáltalán nem fogja érinteni például Luxemburgot, Máltát és Ciprust. Szintén szerencsétlen dolog, hogy a jogszabály csak évek múlva fog hatályba lépni. Sok idő, ha négy vagy akár nyolc évet is várnunk kell az autóbuszmegállóban az új jogszabályra.
Nyilvánvaló, hogy jó dolgot is találhatunk a megkötött kompromisszumban. A Tanács eredeti álláspontjában távolságtól függetlenül csak három alapvető utasjog szerepelt. Örülök, hogy a végső kompromisszum 12 alapjogot tartalmaz, és hogy különös figyelmet kapnak a fogyatékossággal élő és csökkent mozgásképességű személyek igényei. A rendelet hatályba lépése meg fogja könnyíteni a fogyatékossággal élő személyek autóbusszal való közlekedését. Ugyanakkor a többi utassal egyenlőbb esélyeket kapnak.
Amikor hatályba lép az új jogszabály, a tagállamoknak gondoskodniuk kell a rendeletek hatékony és megfelelő végrehajtásáról. Ez nemcsak a fogyatékossággal élő és csökkent mozgásképességű személyek érdekeit szolgálja, hanem az autóbusszal közlekedő többi európai polgár érdekeit is.
Marian-Jean Marinescu
A rendelet, amelyről a mai napon szavazunk, igen nagy sikert jelent, mivel most először fordul elő, hogy az autóbusszal közlekedő utasok jogait törvény fogja védeni. Az Európai Parlament és a tagállamok két éve tartó, bonyolult tárgyalásokat követően megállapodásra jutottak azokról a kulcsfontosságú kérdésekről, amelyek megerősítik az ezt a közlekedési eszközt igénybe vevő utasok jogait. A jogok körébe tartozik a járatkimaradás vagy -késés esetén fizetendő kártérítés, a kártérítés poggyászkár esetén, valamint a társaságok felelősségének feltételezése, valamint segítségnyújtás baleset esetén. A rendeletben alapvető jogként került bele a fogyatékossággal élő és csökkent mozgásképességű személyek megkülönböztetés-mentes bánásmódja és számukra segítség nyújtása, és ez az utazás hosszától függetlenül alkalmazandó. A rendelet nem ír elő semmilyen új műszaki követelményt, de megköveteli, hogy a fuvarozók vállaljanak felelősséget az utasaikért.
Figyelembe vesszük a jelenlegi gazdasági helyezet és annak a rendeletben érintett társaságokat érintő hatását is, és a mentesítés időtartamát négy évben határozzuk meg, ami egyszer megújítható.
Úgy vélem, hogy ha a rendelet 2013-ban hatályba lép, hozzá fog járulni az utasok jogainak európai szintű harmonizálásához és megerősítéséhez, függetlenül attól, hogy milyen közlekedési eszközt választanak.
