Högtidligt möte - Jordanien
Talmannen
Ärade ledamöter, kommissionsledamot Ferrero-Waldner, mina damer och herrar! Det är en stor ära för Europaparlamentet att i dag välkomna hans kungliga höghet Abdullah II, hashemitiska konungariket Jordaniens kung, till Europaparlamentet. Vi hälsar ers majestät varmt välkommen till Europaparlamentet.
(Applåder)
Jag välkomnar också den högt uppsatta delegationen som följer med kung Abdullah, i synnerhet företrädarna för de båda kamrarna i det jordanska parlamentet.
(Applåder)
Den jordanska kungens besök i dag är det tredje sedan 2002, när hans majestät för första gången talade till Europaparlamentet. I november 2004 besökte kungen talmanskonferensen i Bryssel. Hans besök och hans anförande i Europaparlamentet i dag är båda ett tecken på ett starkt partnerskap mellan det hashemitiska konungariket Jordanien och Europaparlamentet samt en uppmuntrande signal för vår gemensamma framtid i Medelhavsområdet.
Ers majestät, jag hade förberett ett mycket längre anförande, men eftersom vi var tvungna att be er vänta ett tag kortar jag ner mitt anförande och säger helt enkelt att det är underbart att ha er här med oss, och att det är ett stort nöje för mig att bjuda in er att tala till oss.
(Applåder)
Abdullah II
Hashemitiska konungariket Jordaniens konung. - (EN) Bismillah ar-Rahman ar-Rahim, herr talman, ärade ledamöter, mina damer och herrar! Tack för ert varma välkomnande! Det är en ära för mig att på det jordanska folkets vägnar få tala till denna celebra institution igen.
Mina vänner! Europa och Mellanöstern förändras i dag. Vi har ett Europa med expanderande medlemskap och en vision om samarbete över gränserna och tillväxt utan barriärer. Vi har ett Mellanöstern med nya horisonter och växande hopp om fred grannar emellan, möjligheter för våra folk och en framtid för våra unga.
Dessa trender är inte isolerade. Genom att våra regioners förhoppningar infrias kommer stabiliteten att öka och nya möjligheter skapas för säkerhet och välstånd i hela världen. Det ligger verkligen i vårt intresse att lyckas. Och nu har vi en avgörande möjlighet.
För två veckor sedan träffades israeler och palestinier i Annapolis, med stöd av Europeiska unionen och länder i båda våra regioner. De båda parterna utlovade allomfattande förhandlingar om ett fredsfördrag 2008 och omedelbara åtgärder för att genomföra deras åtaganden enligt färdplanen. För första gången på många år ser vi rörelser mot en permanent lösning och en självständig, suverän, fungerande palestinsk stat.
(Applåder)
Dessa framsteg är frukten av det arbete som många fredsvänner har utfört, däribland ledare i Europa och arabländerna. Vi ansåg att det krävdes en ny strategi efter åratal av fördjupad kris. Vi krävde ett nytt åtagande för tvåstatsmålet och en målinriktad process som kunde leda dit - med snäva tidsgränser, mätbara prestationer och milstolpar för åtgärderna.
Det är sällan man får en andra chans, men det tror jag att vi har fått. Det finns några mycket reella utmaningar framför oss, men Annapolis har tänt en ny gnista av hopp. Vi kan och måste underblåsa den gnistan så att den blir till en låga av förtroende, åtgärder och påtagliga resultat.
Som en nära granne har Europa samma intresse som vi av att lösa denna vår tids centrala kris. Alla sidor respekterar EU:s neutrala roll och modell för regional utveckling och fred. I åratal har ni varit vår partner i sökandet efter lösningar. Och ni kommer också att vara vår partner när det gäller att skörda framgångens frukter, nämligen ett pulserande område med fred och välstånd på hela vårt gemensamma halvklot.
Dessa realiteter ger EU en viktig och framträdande roll för fredens framtid. Jag talar särskilt om Europeiska unionen, och om er, Europas röster, här i Europaparlamentet. Och jag har kommit hit i dag för att uppmana er till aktivt engagemang, för att få tillgång till era särskilda, praktiska kunskaper och investeringar i framtiden och för att erbjuda Jordaniens eget engagemang i det arbete som vi har framför oss.
Mina vänner! Det finns stora områden där åtgärder måste sättas in nu. Det första är att stödja förhandlingarna och deras mål: en slutgiltig lösning som sätter stopp för konflikten, skapar säkerhet för både Palestina och Israel och, äntligen, en suverän, självständig och fungerande palestinsk stat.
(Applåder)
Vi får inte underskatta de svårigheter som väntar oss. De här är komplicerade och flera decennier gamla frågor. Vi måste beakta reella anledningar till missnöje - och lämna dem bakom oss. Någonting som är positivt är att israeler och palestinier förstår att de har ett stort gemensamt intresse av att få slut på konflikten. Och en hel del arbete har redan gjorts. Från Oslo, genom färdplanen, genom Genèveöverenskommelserna och andra initiativ står lösningarnas parametrar i fokus. Jag tror att parterna kan komma till slutskedet.
Men om det ska bli så måste världssamfundet vara engagerat. EU har en unik erfarenhet av mekanismerna och processerna för återhämtning efter en konflikt och försoning. Däri ingår att skapa en säkerhetsram som ger båda sidor garantier. Europeiska fredsbevarande styrkor har spelat en konstruktiv roll i Libanon. Ert engagemang kan bidra till att skapa en lösning på konflikten mellan Palestina och Israel som kännetecknas av stort förtroende.
Ute på fältet behövs det inte bara resurser utan också partnerskap - att öka de ekonomiska möjligheterna, skapa förtroende för att den politiska processen fungerar och hjälpa till att skapa förutsättningar för fred. Både palestinier och israeler behöver se påtagliga resultat, och det snabbt. Det innebär skydd mot våld och slut på ockupationen, men det betyder också bättre levnadsvillkor. Palestiniernas humanitära situation på de ockuperade territorierna är fortfarande svår. Människor behöver tillgång till arbete och utbildning, effektiva offentliga tjänster och annat. Sådana åtgärder kommer att inge stort hopp och bli ett mäktigt motargument mot extremisternas profetior om att ingenting kan förändras.
Nästa vecka ska givarländer och institutioner träffas i Paris för att göra åtaganden och planera hur vi ska gå vidare. Europeiska länder och Europeiska unionen ger redan hjälp, ett åtagande som människor i hela regionen respekterar.
En annan viktig sak som är förknippad med detta är att förstå och formulera möjligheterna till fred. Vi måste börja skapa oss en ny bild av framtiden nu: en region där konflikten har fått ge vika för samarbete, där en regional ekonomi sammanför 22 länders kapacitet och resurser - över 300 miljoner människor, från Atlanten till Indiska oceanen - och där gränsöverskridande partnerskap är pådrivande för utveckling, hälsa, miljö och annat.
Det är en framtid där människorna kan bli fullt delaktiga i det globala framåtskridandet. Och den kommer att leda till en ny räckvidd för partnerskapet med våra europeiska grannar, inom vetenskap, teknik och handel.
Denna lovande framtid är skälet till att vi måste agera snabbt för att få till stånd en heltäckande lösning, genom att följa i de syrianska och libanesiska spåren. Hela arabvärlden har insett vikten av att gå vidare. Det arabiska fredsinitiativet antogs enhälligt i våras och det har fått stöd av muslimska länder även utanför regionen. Möjligheten har äntligen kommit att åstadkomma en suverän, självständig och fungerande palestinsk stat och fullt utbyggda, normala förbindelser mellan Israel och 57 arabiska och muslimska nationer. Det innebär acceptans, acceptans från viktiga länder med miljarder medborgare som utgör nästan en tredjedel av befolkningen i Förenta Nationernas medlemsländer. Och det öppnar dörren till en gemensam framtid med säkerhet, fred och nya partnerskap.
Om vi kan nå fram till en sådan fred kommer det också att få betydande konsekvenser för andra frågor. Inom regionen kommer det att skapa nytt strategiskt utrymme, göra det möjligt att lösa andra allvarliga problem, från fattigdom till vapenspridning. Aggressiva makter kommer inte längre att kunna exploatera den palestinska saken för sina egna ambitioner och intressen.
(Applåder)
Resurser och uppmärksamhet kommer att frigöras för att utnyttja regionens potential genom utveckling och reformer.
Vi i Jordanien är redo för denna framtid. Vi har gått vidare med vårt reformprogram, trots instabilitet i regionen. Det senaste decenniet har vi åstadkommit mycket: stark ekonomisk tillväxt, stigande inkomster per capita och ett exemplariskt utbildningssystem. Och EU har varit en viktig partner, genom investeringar i den privata sektorn och officiellt stöd. Låt mig säga att vi verkligen uppskattar parlamentets och Europeiska unionens stöd och vänskap.
(Applåder)
Och vi tror att vårt partnerskap bara kan förbättras när freden har kommit.
Mina vänner! I dag kan vi tänka oss ett större grannskap, ett som sträcker sig från norr om Östersjön till söder om Medelhavet, ett gemensamt grannskap för Europa och Mellanöstern. Detta är grunden för Europa-Medelhavspartnerskapet, vår interregionala plattform för samarbete och utveckling. Detta är en förbindelse med stora gemensamma intressen och obegränsad potential. Och det är vår uppgift att utveckla vårt partnerskap till fullo.
I dag växer unga européer som aldrig har upplevt ett delat Europa upp. Deras unga motsvarigheter i Palestina och Israel har inga sådana positiva erfarenheter. De har vuxit upp i en värld av splittring och konflikter. Nu har vi tillsammans en möjlighet att riva murarna för deras framtid och lämna det förflutna bakom oss.
I dag representerar Europaparlamentet betydligt fler medlemsstater än när jag talade till parlamentet för bara fem år sedan. Det är följden av att hela regionen bemödar sig om att utöka området med partnerskap och framsteg. Mellanöstern ägnar sig åt samma viktiga uppgift. Nu kan vi tillsammans se till att det arbetet lyckas.
I dag har en förnyad fredsprocess börjat. Vi har sett sådana starter misslyckas tidigare. Men den här gången har en unik kombination av händelser skapat nya möjligheter till framgång. Nu kan och måste vi tillsammans uppfylla löftet om fred.
(Applåder)
Mina vänner! Vi i Jordanien vet att när ett olivträd blir till är planteringen bara det första steget. Sedan sätts hundratals processer igång för att skapa livets celler och strukturer. Rötter kommer fram, trädet växer och en stark kärna tryggar dess överlevnad. Från utsidan kommer vatten och stöd för att upprätthålla livet och gynna fruktbildning.
På Mellanösterns arena har en ny olivplanta just planterats. Nu måste det riktiga arbetet börja. Det är vår uppgift att skapa den process och de strukturer som ger freden rötter, hjälper den att växa och stödjer den i framtiden.
Jag uppmanar er att delta i detta arbete. Vårt partnerskap kan skapa en historisk omvandling och en rik skörd - åratal av fred och välstånd som kommer att gagna våra folk och vår värld.
(Parlamentet gav talaren stående ovationer.)
Talmannen
Ers majestät! Vi tackar er för ert besök i Europaparlamentet. Vi tackar er för detta fantastiska anförande. Vi är alla djupt rörda över er övertygelse - och det framgick av applåderna. Det finns få personligheter, få ledare som är så engagerade för fred i Mellanöstern som ni. Ni kallar oss vänner, och på Europaparlamentets vägnar säger jag er: vi står på er sida för att skapa en palestinsk stat som kan leva i trygghet ...
(Applåder)
... och för att Staten Israel ska kunna leva i trygghet. Vi i Europaparlamentet tror på människans värdighet, och alla människor i världen ska ha denna värdighet.
(Applåder)
Ers majestät! Vi vill ha ett nära samarbete med ert land och ni är en av de mycket få personer som har besökt Europaparlamentet fler än en gång. Vi i Europaparlamentet och Europeiska unionen vill ha ett starkt partnerskap, starka förbindelser och om möjligt stark vänskap med alla länder i Mellanöstern. Vi står på er sida. Låt oss arbeta tillsammans.
Shukran jazilan. Tack, ers majestät.
Martin Schulz
(DE) Fru talman, mina damer och herrar! Med tanke på det formella sammanträdet med den jordanska kungen har alla mina kolleger i de politiska grupperna verkligen inte haft tillfälle att göra ett uttalande, enligt vår arbetsordning, om vad som hände tidigare. Jag skulle vilja göra det nu.
Jag menar att jag talar för många ledamöter när jag först av allt tackar parlamentets talman, José Manuel Barroso och José Sócrates för hur de storslaget försvarade undertecknandet av stadgan om grundläggande rättigheter. Det hade den övervägande majoriteten av parlamentet bakom sig.
(Applåder)
Det finns dock två saker jag vill säga till parlamentet, och jag säger dem helt och hållet personligen, och inte på min grupps vägnar. Jag talar för mig själv.
Jag skulle vilja uppmärksamma parlamentet på en fråga som jag är insatt i eftersom jag är ordförande för en politisk grupp. Det tillhör inte normal praxis att rapportera om talmanskonferensens överläggningar, men ni bör verkligen få reda på att den enda gruppordförande som vid talmanskonferensens sammanträde begärde att få närvara vid det formella undertecknandet av Lissabonfördraget var Jens-Peter Bonde. Jag anser att parlamentet bör känna till det. Innan annan gruppordförande kom med en sådan förfrågan. Jens-Peter Bonde, som väsnas så mycket här, hade bestämt sig för att vara närvarande vid undertecknandet av fördraget. Sådana godtyckliga handlingar tvingas vi stå ut med.
Jag skulle också vilja påpeka att jag lärde mig i skolan i Tyskland hur taktiken att kollektivt skandera användes för att tysta ner politiska motståndare till Weimarrepublikens Reichstag. Den politiska grupp som införde denna strategi var den grupp som leddes av Adolf Hitler. Dagens händelser påminde mig om detta. Tack.
(Livliga applåder)
Joseph Daul
(FR) Jag ska vara kortfattad. Jag blev också oerhört chockad tidigare i dag. Det här är en debattkammare där demokratin styr, och det finns inget behov av ett sådant bråk som vi bevittnade i morse framför tv-kamerorna. Alla av oss kan kommunicera. Till dem som är ansvariga för uppståndelsen i morse, i en kammare som är avsedd för demokrati och frihet, skulle jag helt enkelt vilja säga att de har betett sig skandalöst. Vi kommer att diskutera det igen i eftermiddag vid talmanskonferensen för att förhindra att situationen förvärras.
(Livliga applåder)
Francis Wurtz
(FR)Fru talman, mina damer och herrar! Jag skulle, både i egen person och, hoppas jag med tanke på vad vi har bevittnat, verkligen vilja fördöma den oerhört skamliga, patriotiska och antieuropeiska demonstration som ägde rum här tidigare i dag.
(Applåder)
Min grupp är givetvis för en folkomröstning om det nya fördraget och den har frågor och betänkligheter när det gäller vissa artiklar i stadgan. Men allt detta har knappast att göra med det som ägde rum här i morse och det är viktigt att detta är klart. För vår del stöder vi en värdegemenskap, vi stöder att man främjar grundläggande rättigheter och vi stöder ett demokratiskt Europa. I vår vision finns det inte utrymme för patriotism och dåligt uppförande!
(Livliga applåder)
Graham Watson
(EN) Fru talman! En ordningsfråga: jag vill göra en formell anhållan för att värna om vårt parlaments värdighet. En del parlamentsledamöter uppförde sig på ett oacceptabelt sätt när de buade ut företrädare för parlamentet, kommissionen och rådet under undertecknandeceremonin, och det kan vi inte tolerera. Det innebär att man för in det värsta från fotbollsarenorna i Europas högsta församling och påminner om hur kommunisterna agerade i den ryska duman och nationalsocialisterna i tyska Reichstag.
(Applåder)
Fru talman! Min formella anhållan är följande: min grupp kräver att ordförandeskapet i framtiden använder de befogenheter som det har enligt arbetsordningen för att utvisa ledamöter som uppför sig på det viset från plenisalen.
(Livliga applåder)
Daniel Cohn-Bendit
(FR) Mina damer! Jag tror knappast att jag behöver tillägga att vi, liksom alla våra kolleger, blev ganska bestörta över demonstrationen tidigare. Jag skulle dock vilja säga följande: Överdramatisera inte! Det kanske finns galningar i kammaren men det finns 700 ledamöter som motarbetar dem så gör det inte till en riksangelägenhet att 50 idioter störde undertecknandeceremonin. Låt oss lugna ner oss och, Graham Watson, låt oss inte insistera på att de ansvariga ska kastas ut. Enligt min mening är ett fritt parlament ett parlament som kan tolerera några galningar, hur irriterande de än må vara.
(Applåder)
Brian Crowley
(EN) Fru talman! På min grupps vägnar vill jag säga att vi visserligen alla välkomnar möjligheten till ett starkt engagemang som bör vara tillåtet i alla parlamentariska församlingar, men att det som hände i förmiddags var mer än vad som bör få förekomma i en demokratisk institution. Men kan vi inte fortsätta med omröstningen så att vi får vår lunch så snart som möjligt, i stället för att förlänga den här diskussionen?
Jens-Peter Bonde
(EN) Fru talman! Martin Schulz utsatte mig för ett personligt påhopp, så jag tycker att vi ska gå till omröstning. Jag deltog i en fredlig demonstration mot firandet av en stadga som var en del av en konstitution som jag inte ens kan få den konsoliderade texten till, så att jag kan förstå dess relevans och innebörd, och det kan inte ni heller. Det som ni ska underteckna i morgon är ett fördrag som ingen av er har läst, för att det helt enkelt inte är möjligt att läsa det. Ni tar över vår omröstningstid för att fira en seger över demokratin och därför ska jag inte bråka med mina kolleger, men jag måste säga till Martin Schulz att jag inte deltog i en brottslig handling.
Jag förstår fullständigt, men vi har en annan tradition i Danmark, så jag var där med min t-tröja med krav på folkomröstning och jag tycker att vi alla bör kräva en folkomröstning. Detta är den demokratiska regel som ni försvarar.
Dimitar Stoyanov
(BG) Jag tar ordet, enligt den bestämmelse i arbetsordningen som ger mig rätt till en personlig förklaring, eftersom Daniel Cohn-Bendit förolämpade folk här i kammaren. När det gäller vissa personliga förolämpningar, herr Cohn-Bendit, kan ni inte gömma er bakom er parlamentariska immunitet. Säg att ni ger upp er parlamentariska immunitet och förolämpa sedan parlamentsledamöterna! Det som hände här innan var bara att parlamentsledamöterna utnyttjade sin yttrandefrihet.
Jag skulle vilja rikta mig till Joseph Daul. Herr Daul, om ni vill att parlamentsledamöterna ska tvingas ut från kammaren, är ni i så fall inte som Hitler som gjorde exakt samma sak med den tyska Reichstag?
Den bästa demokratin är direkt demokrati. Och vi höjde våra röster, vi utövade vår yttrandefrihet och vår rätt till direkt demokrati snarare än att lura de europeiska nationerna som ni gjorde. Det som försiggår här är det nya proletariatets diktatur som tar form i den nya unionen, som den här gången inte är sovjetisk utan europeisk.
Joseph Daul
(FR) Fru talman! Mitt namn citerades i uppmaningen att häva den parlamentariska immuniteten och att utvisa ledamöter från kammaren. Får jag föreslå att ni börjar med att få ledamöternas namn rätt innan ni talar till parlamentet.
Talmannen
Vi ska nu övergå till omröstningen, men innan dess vill jag bara göra en kommentar.
Den 29 november 2007 antog parlamentet stadgan om grundläggande rättigheter med 534 röster mot 85, och 21 ledamöter avstod.
(Livliga applåder)
