Indėlių garantijų sistemos (diskusijos) 
Pirmininkė
Kitas klausimas yra Christiano Ehlerio pranešimas Ekonomikos ir pinigų politikos komiteto vardu dėl indėlių garantijų sistemų.
Christian Ehler
pranešėjas. - (DE) Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nary, gerb. Parlamento nariai, man be galo malonu jums šiandien pristatyti pranešimą, kurį vienbalsiai priėmEkonomikos ir pinigų politikos komitetas. Prieš balsavimą komitete indėlių garantijų sistemų ateitis buvo intensyvių diskusijų tema, ypač atsižvelgiant į dabartinio meto konkrečias regionines problemas bei į neseniai JAV nekilnojamojo turto rinką ištikusią krizę.
2006 m. pabaigoje Komisija pristatkomunikatą, apžvelgiantį 1994 m. Direktyvą dėl indėlių garantijų sistemų. Prieš rengdama komunikatą, Komisija konsultavosi. Remdamiesi gautais empiriniais duomenimis mes galime padaryti išvadą, jog direktyvos tikslai buvo iš esmės pasiekti ir kad šiuo metu nėra reikalo atlikti įstatymų leidybos veiksmų.
Tačiau vis labiau tarptautinis Europos finansų rinkų struktūros pobūdis reikalauja, kad mes griežčiau susitelktume ties bendradarbiavimo tarp skirtingų Europos indėlių garantijų sistemų klausimu. Savo komunikate Komisija nustatsritis, kuriose savireguliavimo priemonės ar skirtingas teisinių pagrindų traktavimas galėtų geriau atstovauti vartotojų interesams.
Šis požiūris, mūsų nuomone, turėtų būti plėtojamas toliau. Mes manome, kad dinamiškas diskusijos procesas, įtraukiant Komisiją, valstybes nares ir Europos indėlių draudikų forumą (EFDI), atlieka labai naudingą vaidmenį suteikdamas mums galimybę kaip įmanoma greičiau prisitaikyti prie besikeičiančių aplinkybių.
Šio meto finansų grupės Nordea problema nepateisina brangaus naujo direktyvos pakeitimo reikalavimo. Todėl aš esu dėkingas Komisijai už tai, kad ji neabejotinai aiškiai pareiškė, jog Nordeos problemą, kuri yra iš esmės apie įmokų kompensavimą, turi išspręsti valstybės narės.
Tie, kurie naudojasi indėlių garantijų sistemomis Skandinavijos šalyse ir ten esančios priežiūros institucijos turi patys nuspręsti, ar įmokos bus kompensuojamos, ar indėlių garantijos tose šalyse turi būti laikomos lyg draudimo liudijimais ir nesuteikti grąžinimo teisės. Tai yra esminproblema, tačiau ši problema yra esminvalstybėms narėms.
Pranešimą iš esmės galima padalyti į tris dalis. Pirmoji dalis yra diskusija apie Komisijos atliktą tyrimą ir jo gautų rezultatų pozicijos priėmimas, kaip pavyzdžiui, minimalios garantijos lygis. Antroji dalis atkreipia dėmesį į klausimą, sukels ar ne skirtingos indėlių garantijų sistemos Europoje nepriimtinus konkurencijos iškraipymus. Trečiojoje dalyje kalbama apie būsimos krizės ir rizikos valdymo aspektus.
Kalbėdamas apie pirmąją savo pranešimo dalį aš būsiu itin glaustas, kadangi ji didžia dalimi įrodesanti neginčytina ir atspindi konsultacijos dėl indėlių garantijų sistemų rezultatus. Aš manau, kad mūsų oficiali ataskaita apie padengimo lygį, kuris, direktyvą toliau persvarstant, turėtų būti pritaikytas prie infliacijos lygio, sudaro balansą tarp naujųjų ir senųjų valstybių narių interesų. Aš norėčiau pabrėžti, kad kiekviena valstybnarir kiekvienas laiduotojas už indėlius apdrausdami indėlius jau turi galimybę pasirinkti viršyti Europos minimumą.
Kitas svarbus dalykas, apie kurį kalbama pranešime, yra klausimo, ar skirtingos indėlių garantijų sistemos ir įvairūs metodai, naudojami joms finansuoti, neiškraipo konkurencijos, nagrinėjimas. Komisija išdėstsavo požiūrį ir pristatstudiją, kuri, jei jos rekomendacijos būtų gyvendintos, baigtųsi atskirų valstybių narių finansavimo suderinimu.
Jeigu dabar valstybės narės, kuriose yra taikomos ex post sistemos, būtų paprašytos su didžiulėmis išlaidomis atlikti visišką jų indėlių garantijų sistemų reorganizaciją, būtų būtina ištirti, ar sistemų skirtingumas ir jį lydintis nepriimtinas bei brangus rinkos iškraipymas vidaus rinkoje yra apskritai pateisinami. Tai dar nebuvo nagrinėta, ir tokia analizbus svarbi užduotis ateičiai.
Trečioji pranešimo dalis nagrinėja rizikos ir krizės valdymą. Vidaus rinka ir didėjantis tarptautinis tarpusavio priklausomybės lygis reikalauja, kad mes išnagrinėtume, ar tarptautinis rizikos ir krizės valdymas veikia sklandžiai. Yra didžiulis nuodugnių diskusijų su visais suinteresuotais subjektais poreikis. Šiame kontekste reikia atkreipti dėmesį į senas svarstomas problemas, tokias, kaip pasipelnymo (angl. Free-riders) ar moralinio pavojaus rizika.
Aš tikiu, kad jei mes parengsime įgyvendinamus susitarimus naštai pasidalyti tarptautinių krizių atveju ir bendrus metodus krizei ankstyvajame periode nustatyti ar išvystysime sistemą rizika pagrįstų įmokų nustatymui, tokiu atveju krizės ir rizikos valdymą nagrinėjančios empirinės studijos yra būtinos. Tada šios studijos turėtų nustatyti tolesnių diskusijų turinį.
Šiame fone aš taip pat kategoriškai atmetu PSE frakcijos pakeitimą, kuris postuluoja esamus rinkos iškraipymus, nors šiuo metu tam nėra jokių įrodymų. Mes manome, kad nūdienos procesas yra teisingas požiūris.
Charlie McCreevy
Komisijos narys. - Gerb. pirmininke, pirmiausia norėčiau nuoširdžiai padėkoti Ekonomikos ir pinigų politikos komitetui ir visų pirma pranešėjui Christianui Ehleriui už paramą mūsų komunikate išdėstytai politikai.
Visiškai pritariu jūsų nuomonei, kad pasiūlymai dėl teisės aktų šiame etape netinkami. Kai kuriuos klausimus galima pagerinti pasitelkiant turimą reglamentą, nesukeliant didelių išlaidų ir bendradarbiaujanti su Europos indėlių draudikų forumu (EFDI). Neseniai įvykę finansiniai įvykiai įrodo, kad finansinės krizės metu labai svarbu išlaikyti indėlius ar pasitikėjimą. Paminėtini du pagrindiniai indėlių garantijų sistemų elementai: tinkamas apsaugos lygis ir pinigų išmokėjimas nedelsiant. Jei indėlininkai žino, kad jų indėliai apsaugoti ir yra tikri, kad apdrausti indėliai bus grąžinti greitai, jiems nėra reikalo rikiuotis į eilę prie banko.
Dabartindirektyva pasirodesanti lanksti ir leidžianti valstybėms narėms padidinti apsaugą atsižvelgiant į šalies ekonominę padėtį. Valstybės narės turi teisę imtis veiksmų nedelsiant, jei apsaugos lygis pasirodo nepakankamas. Iš tiesų galima tobulinti draudikų indėlių savalaikį išmokėjimą. Pagal direktyvą kompensacijos neturėtų trukti ilgiau kaip tris mėnesius, tačiau čia kalbama apie 1994 m. buvusias technologijas. Todėl paprašėme EFDI nustatyti kliūtis išmokas atlikti greičiau.
Taip pat būtina supažindinti indėlininkus su jiems taikoma apsauga. Dabartiniai įsipareigojimai informuoti, įtvirtinti direktyvoje, visome Europoje taikomi skirtingai. Todėl paprašėme EFDI nustatyti galimybes pagerinti šios informacijos skleidimą tarp indėlininkų. Kalbant apie tarptautinę krizę, pritariu Parlamento požiūriui, kad būtina aiškiai paskirstyti šalių naštą ir bendradarbiavimą tokios krizės atveju. ECOFIN spalio 9 d. išvados šiuo klausimu aiškios. Pasižymėjau pasiūlymą įtraukti EFDI į bendrąsias diskusijas dėl naštos paskirstymo. Norėčiau pabrėžti, kad tik keliose programose numatomi įgaliojimai, viršijantys indėlininkų nuostolių atlyginimą. Jų lėšos taip pat gali padengti tik dalį sumų, esant didelei tarptautinei krizei. Todėl negaliu paremti pasiūlymo įtraukti EFDI į bendrąsias diskusijas dėl naštos paskirstymo.
Pranešime taip pat pabrėžiama svarba panaikinti galimus rinkos iškraipymus. Gavę šį prašymą, ketiname klausimą nagrinėti. Tačiau šiuo metu nemanome, kad visiškai suderintos dabartinės norminės bazės išlaidos svyruojančios nuo 2,5 mlrd. iki 4,5 mlrd. EUR būtų pagrįstos. Jau dabar nagrinėjame kai kuriuos klausimus vienodoms sąlygoms sudaryti. Pavyzdžiui, turime palengvinti papildymą, kad filialas turėtų galimybę pasiūlyti apsaugą priimančioje šalyje, jei ši didesnnei kilmės šalyje. Tačiau kartais skirtingų valstybių narių programų susitarimai praktiškai nepasiteisino, todėl remiame EFDI pastangas įtvirtinti savanorišką pavyzdinį susitarimą. Kai kurios valstybės narės jau dabar koreguoja indėlius šiose sistemose atsižvelgiant į individualią bankų riziką. Norėtume padėti susidomėjusioms valstybėms narėms, nes tai padėtų sudaryti vienodas sąlygas panašia rizika pasižymintiems bankams.
Pabaigoje pasakysiu, kad Europai reikia indėlių garantijų sistemų, norint užtikrinti indėlininkų pasitikėjimą finansinės krizės atveju. Esu tikras, kad pritarus teikiamiems patobulinimams priartėsime prie šio tikslo.
Piia-Noora Kauppi
Gerb. pirmininke, pirmiausia norėčiau visiems padėkoti, nes klausimas iškeltas laiku.
Kaip visi žinome, iš šiuo metu besitęsiančio finansinės suirutės. pamatėme tarptautinio krizių valdymo svarbą, todėl galime tik pasidžiaugti spalio mėn. ECOFIN priimtu sprendimu siekiant didesnio ex ante valstybių narių koordinavimo; be abejonės, tai pats tinkamiausias laikas nustatyti priežiūros režimus.
Bankai yra pagrindinmokėjimo sistemos dalis; jie tvarko eilinių vartotojų (ne finansų srities profesionalų) santaupas. Todėl tinkamas mokėjimų sistemos, atsiskaitymo ir kliringo sistemos veikimas ypač svarbus. Šiuo metu daug bankų veikia keliose valstybėse narėse. Todėl nevienalytnacionalinsistema yra netinkama. Šiuo metu net sąskaitų tipai priskiriami deficito garantinės programos reikalavimams valstybėse narėse nevienodi.
Neturime šios problemos perkelti indėlininkams. Pranešėjas Ch. Ehler puikiai padirbėjo rengiant šį pranešimą, kuriame parodomas didelis suinteresuotumas siekti kompromiso. Visų pirma pranešime pagrįstai išskiriama konkurencijos iškraipymų panaikinimo svarba. Kaip nurodKomisijos narys, labai svarbu užtikrinti vienodas sąlygas.
Tačiau tenka apgailestauti, kad pranešime nėra aptariamas ex ante indėlių užtikrinimo (DG) klausimas. Nors valstybės narės, kuriose taikomos ex post DG sistemos ir išsaknuomonę, kad ši problema būdinga tik Skandinavijos ir Šiaurės šalių rinkoms, su tuo negalime sutikti. Iš tiesų tokiais veiksmais ribojama konkurencija vieningoje rinkoje (žvelgiant plačiau). Faktiškai daugelyje Europos šalių taikomos ex ante sistemos. Nepavykus suderinti normų dėl pagal šias sistemas sumokėtų lėšų grąžinimo ir galimybės perleisti, iškraipoma konkurencija, renkantis tarp filialo ir papildomo modelio, bei iškraipoma konkurencija. Todėl labai džiaugiuosi, kad Komisijos narys skiria dėmesio šiam klausimui, tiria ar konkurencija iškraipyta ir teikia galimas būsimas rekomendacijas šioje srityje, visų pirma dėl grynaisiais pinigais sumokėtų indėlių grąžinimo ir galimybės perleisti.
Todėl džiaugiuosi Komisijos nario iniciatyva ir Ch. Ehlerio pranešimu, tačiau būtina dirbti toliau.
Pervenche Berès
PSE frakcijos vardu. - (FR) Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nary, aš dėkoju pranešėjui už jo pranešimą. Aš bent kartą pakartosiu daugelį P. N. Kauppi pareikštų pastabų. Ties šiuo klausimu mes pradėjome dirbti dar pavasarį, ir aš manau, kad tiems iš mūsų, kurie šią temą laiksvarstomą pačiu laiku, šios vasaros įvykiai įrodė, kad jie buvo teisūs.
Tai, kas įvyko šią vasarą, iškėlklausimų apie indėlių garantijų sistemas. Mes tiesiog negalime gyventi sistemoje, kurioje daugybrinkos žaidėjų dirba daugybėje šalių be jokių indėlių garantijų susitarimų, kurie bent jau suderina ar yra paremti bendraisiais principais ne tik konkurencijos, bet ir viešojo pasitikėjimo rinkos mechanizmais labui.
Šią vasarą man keliaujant - ir ne tik po Skandinavijos šalis - didžiulį įspūdį padartai, kaip sistemingai šis indėlių garantijų sistemų klausimas buvo keliamas ir laikomas vienu iš svarbiausių. Aš, be abejo, žinau, ką pasakys Komisija: "Jeigu kartu sudėsite visas Europos lygio garantijų sistemas, bendra suma bus ne ką didesnuž lašą jūroje, palyginus su sumomis, kurių reikia krizei išspręsti." Kai mums reikia sumažinti tiek konkurencingumo, tiek rinkos pasitikėjimo mechanizmų kliūtis, tai yra menkas argumentas, visų pirma dėl to, kad jis sukelia verslo strategijų iškraipymus, kadangi bendrovės dėl netinkamų priežasčių yra staigiai priverstos spręsti tarp įvairių savo pavaldžiųjų bendrovių ir filialų.
Remdamasi šiais visais argumentais aš paprašiau savo frakciją mane paremti. Frakcija pasiūlpakeitimą, raginantį Komisiją greičiau dirbti ir suvokti, ko žmonės iš jos tikisi: nors jie garsiai ir nepareiškia savo reikalavimo, ir ypač nedaro šio reikalavimo prioritetiniu, jiems vis tiek reikia patikinimo apie tai, kaip veikia Europos finansinės rinkos ir kaip tiksliai jos reaguoja į įvykius. Esmyra ta, kad šiuo atžvilgiu Europos lygio indėlių garantijų sistema privalo prisidėti.
Gerb. Komisijos nary, aš manau, kad viena iš jūsų užduoties dalių yra įvertinti pasitikėjimo lygį arba kitaip finansinių rinkų funkcionavimą Europos lygmeniu. Mano manymu, vargu ar užtenka patogiai įsitaisyti ir laukti naujų tyrimo rezultatų. Jums reikia imtis veiksmų reakcijai paspartinti ir suteikti mums galimybę judėti į priekį remiantis labiau suderintu pagrindu ir geriau bei aiškiau supratus indėlių garantijų sistemas ir kaip jos veikia Europos Sąjungoje.
Wolf Klinz
ALDE frakcijos vardu. - (DE) Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nary, gerb. Parlamento nariai, kaip jau buvo minėta, per pastarąsias savaites indėlių garantijų sistemos vėl atsidūrvisuomenės dėmesio centre. Banko"Northern Rock" atvejis, kai banko filialus užplūdo šimtai klientų, skubančių atsiimti savo santaupas ir kompensacijų investuotojams banko žlugimo atveju klausimas vis dar neišnyko iš mūsų atminties.
Tai pernelyg gerai parodo, kad pasaulinfinansinių rinkų integracija meta iššūkius ir Europai. Didėjantis tarptautinis bankininkystės sektorių susivienijimas kelia klausimus apie kontroliuojančią jurisdikciją, apie atitinkamą indėlių garantijų sistemų išlaidų padengimo lygį ir apie tarpvalstybinį šių sistemų bendradarbiavimą. Kaip mums yra žinoma, minimalus Europos padengimo lygis yra nustatytas 20 000 EUR, tačiau jis iš tikro yra daug aukštesnis, nei nustatytas daugelio valstybių narių. Tačiau garantijų sistemų finansavimas yra valstybių narių reikalas, o sistemų struktūros yra gana skirtingos.
Dėl šios priežasties reikia paaiškinti kitus aspektus, ir tai padaryti reikia greitai: mastas, kuriuo reikia suderinti indėlių garantijų sistemas, jų finansavimas ir iniciatyvus ex ante lėšų, skirtų nuostolių prevencijai, naudojimas.
Tarpvalstybinių institucijų atveju dėmesys sutelkiamas į priežiūros struktūros krizės atvejį, visų pirma į grupinės priežiūros atvejį, ir į naštos paskirstymą. Jeigu pavaldžioji bendrovveikia priimančioje valstybėje narėje, ir ta pavaldžioji bendrovpriklauso šalies indėlių garantijų sistemai, tačiau pagal grupinės priežiūros principą priklauso nuo savo kilmės valstybės narės prižiūrinčios institucijos, kyla praraja tarp priežiūros sistemos ir indėlių garantijų sistemos, o tai yra visiškai nepriimtina ir prieštarauja investuotojų interesams.
Tačiau aš palaikau pranešėjo pasirinktą kryptį. Prieš mums griebiantis teisės aktais išreikštų priemonių, valstybės narės pirmiausia turėtų pašalinti likusią savo indėlių garantijų sistemų silpnąją vietą. Tuo pat metu Komisija turėtų kaip įmanoma greičiau atlikti tikslinius tarptautinės rizikos valdymo tyrimus ir detalią analizę apie būdus, kuriais yra finansuojamos skirtingos sistemos. Remiantis Komisijos atliktų tyrimų rezultatais vėliau bus galima atlikti rimtą teisės aktų priemonių svarstymą, jeigu tyrimų rezultatai parodys, kad tai yra būtina ir tikslinga.
Gunnar Hökmark
Gerb. pirmininke, norėčiau padėkoti pranešėjui už tai, kad akcentuotas studijų ir tyrimų poreikis bei už daromą išvadą, kad esant rinkos iškraipymams būtina imtis veiksmų vienodoms sąlygoms sudaryti. Manau, tuo galima apibendrinti mūsų diskusijas.
Dėl iškraipymų mūsų nuomonės gali nesutapti. Tačiau jei jų pasitaiko, būtina veikti. Privalome tai padaryti, nes, manau, niekas neprieštaraus, kad norime intensyvesnio tarptautinio bendradarbiavimo ir siekiame užtikrinti vartotojų interesus.
Su šiuo klausimu susijęs įvairių sistemų skirtumai, nes vienose valstybėse narėse taikomos ex ante sistemos, o kitose - skirtingos ex post sistemos (faktiškai daroma prielaida, kad valstybgali atlyginti už bankus, kurie negali atsiskaityti su klientais), todėl susiduriame su iškraipymu.
Manau, kad dėl nuomonių skirtumo jau atsiranda iškraipymas. Jis dar didesnis, jei pagrįstas prielaida, kad valstybturėtų padėti bankui, nepajėgiančiam išmokėti pinigų savo klientams.
Manau, kad šio Ch. Ehlerio pranešimo tinkamas rezultatas - tai, kad mums pavyko pasiekti šių išvadų. Manau, kad Komisija turėtų į tai atsižvelgti tolesniuose veiksmuose.
Galime nesutarti dėl dabartinių žaidimo sąlygų. Tačiau sutariame dėl poreikio imtis veiksmų, jei studijos parodys esant iškraipymų.
Norėčiau už tai padėkoti pranešėjui ir paprašyti Komisijos narį imtis veiksmų.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Gerb. pirmininke, gerb. Parlamento nariai, aš norėčiau padėkoti Ch. Ehleriui už jo darbą, kuris pasirodpraėjus dešimčiai metų po 1994 m. direktyvos dėl indėlių garantijų sistemos perkėlimo. Darbas pasirodfinansinių neramumų laikotarpiu, kai Europos finansinių paslaugų rinkos tobulinimas yra diskutuojamas.
Šiuo metu esti didžiulis skirtumas tarp valstybių narių užimtų pozicijų ir todėl reikia išspręsti daugybę klausimų. Nors dauguma valstybių narių taiko ex-ante finansavimu pagrįstą sistemą, vis dar yra reikšmingų skirtumų tarp garantijų lygio, lėšų dydžio ir jų finansavimo metodo.
Pateiksiu du pavydžius: labiausiai apsaugančioje valstybėje garantuojama suma yra aštuonis kartus didesnuž tą, kuri yra nustatyta mažiausiai apsaugančioje valstybėje, o garantinis vienos valstybės fondas siekia 40 proc. visos Europos garantinio fondo. Tokia situacija sukuria konkurencijos iškraipymą. Ex-post sistema krizės metu grasina nacionaliniam ir Europos finansiniam stabilumui.
Tarpvalstybinės bankininkystės grupės taip pat susiduria su problemomis. Skirtingų sistemų lėšų sujungimas sukelia praktinių sunkumų. Garantijų sutelkimas į vieną sistemą gali būti pasiektas tik didinant nurodymų ir susitarimų tarp šalių skaičių, per kažką, kas ardo sistemą ir daro ją labiau pažeidžiama nepriimtinam rizikos susikaupimui. Ties indėlių garantijų sistemų tikslais yra padėti keletas esminių klaustukų: ties padengimo lygių suderinimu, ties rizika pagrįstomis kompensacijomis, ties likvidumą suteikiančių lėšų panaudojimu, ties naštos pasidalijimu, ties tarptautinės krizės valdymu, ties institucijų panaikinimu bei ties bendradarbiavimu tarp institucijų.
Indėlių garantijų sistemos turėtų suteikti rizika pagrįstą saugumo tinklą, gebantį apsaugoti indėlininkus, užtikrinti teisingą ir veiksmingą konkurenciją, suteikti pinigų rinkoms stabilumo ir prisidėti prie teisingo krizės situacijos metu kylančio naštos pasidalijimo.
Todėl, kai tik bus atlikti visi reikalingi tyrimai, visų galimybių iš šiandien egzistuojančios sistemos pašalinimas neturėtų stoti skersai kelio nuodugniai ir ambicingai reformai.
Mariela Velichkova Baeva
(BG) Gerb. kolegos, aš noriu pažymėti faktą, kad finansinės krizės nėra naujas reiškinys, jos yra asimetrijos tarp finansinio sektoriaus ir realiosios ekonomikos indikatoriai. Pastaruoju metu JAV paskolų krizprivertekspertus sakyti, kad ekonomika ir finansų rinkos yra tarpusavyje susietos, o rizikos valdymui pagerinti yra reikalinga plataus masto diskusija.
Ch. Ehlerio rezoliucijos projekto mintis įvertinti ir pagerinti Europos Sąjungos atsargumo ir išankstinio perspėjimo priemones siekiant užtikrinti finansinių rinkų stabilumą ir klausimas apdrausti indėlius kaip tradicinę santaupų formą mano šalies Bulgarijos atžvilgiu buvo iškeltas pačiu laiku. Šiame kontekste aš noriu pabrėžti, jog bankų atsakomybrūpestingai organizuoti savo vertybinių popierių portfelį ir veiksmingai valdyti turimus išteklius turi be galo didžiulę reikšmę. Žinoma, didesnis piliečių suvokimas apie būdus, kaip naudotis lanksčiomis sistemomis, realizuojamo indėlių formų asortimento ir tokių mechanizmų, kaip indėlių garantijų sistemos, išplėtimas tik padidina pasitikėjimą ir skatina finansinį stabilumą.
Charlie McCreevy
Komisijos narys. - Gerb. pirmininke, norėčiau padėkoti Parlamento nariams už jų indėlį. Pabaigoje norėčiau paminėti du pagrindinius dalykus.
Nemanome, kad šiuo metu reikėtų svarstyti teisės aktų pakeitimus. Direktyva tinkamai įveiklaiko išbandymą. Ji gali prisitaikyti prie besikeičiančių aplinkybių. Ilguoju laikotarpiu vertinant iš finansinio stabilumo perspektyvos bus labai svarbu, kad teigiamos garantijos programos prisidėtų prie sklandaus krizių valdymo vis labiau visos Europos bankus jungiančioje aplinkoje.
Todėl tolesni žingsniai, siekiant labiau suderintų Europos Sąjungos sistemų, priklauso nuo platesnio darbo krizių valdymo srityje rezultatų.
Kalbant apie P.-N. Kauppi ir G. Hökmark iškeltas problemas, pasakysiu, kad dabartindirektyva nėra taikoma atlyginant indėlį iš sistemos dėl bet kokių priežasčių pasitraukusiam bankui; todėl šis klausimas paliekamas spręsti valstybių narių teisės aktais. Norint šį klausimą suderinti Europos lygiu reikėtų visiškai suderinti finansavimo metodą.
Norėčiau padėkui pranešėjui Ch. Ehleriui ir ekonomikos ir piniginių reikalų komitetui už labai konstruktyvų požiūrį.
Pirmininkė
Diskusijos baigtos.
Balsavimas vyks 2007 m. gruodžio 13 d., ketvirtadienį.
