Atsinaujinančios energijos Europoje planas (diskusija) 
Pirmininkas
Kitas klausimas yra Brittos Thomsen pranešimas Pramonės, mokslinių tyrimų ir energetikos komiteto vardu dėl atsinaujinančios energijos Europoje plano.
Britta Thomsen  
pranešėja. - (DA) Pone Pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, norėčiau padėkoti komiteto nariams už konstruktyvų bendradarbiavimą rengiant šį pranešimą. Aš džiaugiuosi, kad dabar darbotvarkėje atsinaujinančiai energijai , kaip vienai iš priemonių kovojant su klimato kaita ir užtikrinant mūsų piliečių apsirūpinimą energija, bus skiriama svarbi vieta. Manau, kad mano pranešimas leis Parlamentui daryti įtaką rengiant būsimą teisės aktą dėl atsinaujinančių energijos šaltinių, ir tuo pat metu užtikrinti, kad valstybių arba vyriausybių vadovai ir Komisija būtų informuoti apie tai, kad įgyvendinant numatytus tikslus reikalingos didžiulės pastangos, kad jie neliktų tuščiais pažadais.
Pagrindinmano pranešimo mintis yra ta, kad mes privalome sukurti tinkamą tolesnę atsinaujinančios energijos plėtros sistemą. Tai reiškia, kad energetikos sektoriuje turi būti integruojamos visos politikos priemonės. Atsinaujinančios energijos tikslai negali būti atskirti nuo kitų energetikos sektoriaus tikslų - bendros elektros rinkos įgyvendinimo, energijos efektyvumo iki 20 proc. padidinimo ir prekybos taršos leidimais sistemos peržiūrėjimo. Visi šie tikslai yra tarpusavyje susiję, todėl itin svarbu sukurti tinkamą teisės aktų sistemą .
Mes turime įpareigoti valstybes nares įgyvendinti jau priimtus teisės aktus ir sprendimus užtikrinant ilgalaikę perspektyvą, kuri skatintų investuotojus įgyvendinti šį didžiulį sumanymą. Šios sąlygos yra būtinos siekiant numatytų politinių tikslų didinti tiekimo saugumą, mažinti CO2 išmetimą ir kurti naujas darbo vietas Europoje. Tačiau tuo pat metu būtina sukurti tokią energetikos politiką, kuri būtų pagrįsta solidarumu su besivystančiomis šalimis, kur daugiau kaip milijonas gyventojų neturi galimybių naudotis energija. Į energetikos sektorių turėtų būti žiūrima ne kaip į techninę mūsų kasdienio gyvenimo dalį, bet bendresniu aspektu, sprendžiant aplinkos, klimato ir aprūpinimo saugumo klausimus.
Aš itin pabrėžiau, kad vienas integruotos politikos priemonių pavyzdžių galėtų būti ES struktūriniai ir sanglaudos fondai. Šie fondai suteikia galimybę investuoti į atsinaujinančią energiją, energijos taupymą ir kitas klimato skatinimo priemones. Tačiau naujosios valstybės narės norėtų naudoti lėšas tiesiant kelius, o ne investuoti į atsinaujinančią energiją. Tik vienas procentas lėšų skiriamas atsinaujinančios energijos ir energijos taupymo priemonėms. Todėl aš norėčiau paraginti Komisiją peržiūrėti gaires ir teikti paramą ekologinės energetikos projektams ES valstybėse narėse tam, kad galėtume geriau susieti tai, ką mes, viena vertus, priimame ir, kita vertus, lėšų skyrimą šioms programoms.
Pranešime aš taip pat pabrėžiau energijos efektyvumo didinimo nacionaliniuose veiksmų planuose svarbą. Keletas žmonių man nurodė, kad energijos efektyvumo veiksmų planai neturėtų būti įtraukti į šį pranešimą. Tačiau aš manau, kad būtent šio ryšio nustatymas ir yra esminužduotis, nes kitaip būtų tikras Sizifo darbas, jei mes, nuolat didindami energijos vartojimą, norėtume pasiekti santykinio 20 proc. atsinaujinančios energijos tikslo. Šie abu klausimai yra ir turi būti laikomi vienu.
Mes turėtume nuolat išlaikyti perspektyvą, vertindami investicijas į atsinaujinančią energiją kaip Europos turtą. Atsinaujinančios energijos rinka turėtų būti siekiama prisidėti prie Lisabonos strategijos tikslų didinant užimtumą valstybėse narėse ir skatinant valstybių narių ir ES iniciatyvas mokslinių tyrimų ir naujovių srityje.
Paskutinis klausimas, kurį norėčiau pabrėžti, žinoma, yra biodegalų ir atsinaujinančios energijos naudojimas transporto sektoriuje. Norėčiau paraginti Parlamentą laikytis nuoseklaus požiūrio transporto sektoriuje, kuris užtikrintų politinių tikslų dėl visuomeninio transporto plėtros įgyvendinimą ir perėjimą nuo kelių transporto prie geležinkelių ir vandens transporto. Nors apskritai aš pritariu minčiai, kad transporto sektoriuje taip pat reikalinga tam tikra atsinaujinančių energijos šaltinių dalis, aš manau, kad jei kai kurie klausimai nebus tinkamai sprendžiami, ateityje iškils tam tikrų sunkumų. Pirma, biodegalų vartojimas neturėtų mažinti automobilių ekonomiškumo reikalavimų. Mūsų sprendimai neturėtų tapti postūmiu automobilių pramonei plėtoti ne taupančių kurą, o biodegalus naudojančių automobilių gamybą.
Antra, mes turime nustatyti reikalavimus dėl tvarumo kriterijų, kurie leistų suderinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimo mažinimo ir biomasės poreikio didinimo tikslus su biologinės įvairovės išsaugojimu. Be to, dėmesys biodegalams neturėtų didinti maisto kainų. Ir pagaliau mes turime pabrėžti, kad biodegalai nėra vienintelis būdas naudoti atsinaujinančią energiją transporto sektoriuje. Manoma, kad ateityje didesnis vaidmuo turėtų tekti elektra varomiems automobiliams.
Tikiuosi, kad diskusija bus naudinga ir Parlamentas pasiųs kolektyvinį ženklą Komisijai ir valstybėms narėms dėl ES tikslų atsinaujinančios energijos srityje.
Andris Piebalgs
Komisijos narys. - Pone Pirmininke, pirmiausia aš norėčiau pasveikinti B. Thomsen parengus puikų pranešimą. Atsinaujinanti energija visuomet užėmsvarbią vietą Europos Parlamento darbotvarkėje, tačiau ir pačioms valstybėms narėms vis labiau aišku, kad jų veiklos efektyvumas šioje srityje turėtų būti žymiai didesnis.
Atsinaujinančios energijos išteklių naudojimo didinimas yra vienas pagrindinių Europos politikos tikslų užtikrinant tvarų, konkurencingą ir saugų apsirūpinimą energija. Todėl B. Thomsen pranešimui tenka labai svarbus vaidmuo rengiant Komisijos pasiūlymą dėl atsinaujinančios energijos naudojimo, kurį aš norėčiau pristatyti iki šių metų pabaigos. Aš tik priminsiu, kad A. Vidal-Quadras pranešimas vaidino svarbų vaidmenį rengiant energetikos vidaus rinkos teisės aktų paketą.
Džiaugiuosi galėdamas pasakyti, kad mano požiūris rengiant pasiūlymą daugeliu atvejų atitinka Parlamento nuostatas. Norėčiau pabrėžti, kad šis pasiūlymas bus priimamas drauge su pasiūlymais dėl šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimo mažinimo ir prekybos taršos leidimais sistemos. Užtikrindami atsinaujinančios energijos ir klimato kaitos politikos priemonių nuoseklumą ir kurdami jų sinergiją, mes ir toliau laikysimės integruoto požiūrio, kaip ir priimdami teisės aktų paketą sausio mėnesį.
Dabar norėčiau atkreipti jūsų dėmesį į kai kuriuos konkrečius pranešimo klausimus ir juos išsamiau aptarti.
Aš, kaip ir jūs, laikausi požiūrio, kad vidaus rinkos sukūrimas - itin svarbus mūsų energijos politikos klausimas, ir būtina atsinaujinančios energijos šaltinius kuo skubiau integruoti į energetikos vidaus rinką. Tai viena iš priežasčių, kodėl trečiadienį Komisija priėmtrečiąjį vidaus rinkos teisės aktų paketą. Tinklų prieiga ir objektyvi, skaidri ir nediskriminuojanti leidimų išdavimo tvarka yra būtinos sąlygos integruoti ir plėsti energijos iš atsinaujinančios energijos šaltinių gamybą.
Jūs teisingai nurodėte, kad būtina kuo skubiau susitarti, kokia atsinaujinančių šaltinių dalis turėtų tekti kiekvienai valstybei narei tam, kad būtų įgyvendintas įpareigojantis tikslas iki 2020 m. 20 proc. visos ES energijos gaminti iš atsinaujinančių energijos šaltinių. Kaip ir būtų galima manyti, šioje srityje gana jautrus metodologijos klausimas. Šiuo metu mes rengiame pasiūlymą, ir Komisija šį klausimą derina su valstybėmis narėmis. Itin svarbu, kad nacionaliniai tikslai būtų nustatomi teisingai ir skaidriai. Tačiau lygiai taip pat svarbu sukurti tokią prekybos sistemą, kuri užtikrintų mums reikalingą lankstumą, ir sistema galėtų veikti visoje ES. Tai taip pat leistų padidinti atsinaujinančios energijos gamybos rentabilumą.
Aš sutinku su jumis, kad svarbu parengti ir įgyvendinti nacionalinius veiksmų planus. Kiekvienos valstybės narės pateiktuose ir Komisijos patvirtintuose nacionaliniuose veiksmų planuose turėtų būti nurodyti nacionaliniai tikslai kiekviename sektoriuje, kiekvieno sektoriaus plėtros būdai ir priemonės šiems tikslams pasiekti. Komisija vertina nacionalinius veiksmų planus konkrečių reikalavimų ir kriterijų, nustatytų naujojoje direktyvoje, pagrindu.
Aš pritariu tam, kad atsinaujinančios energijos šaltinių naudojimas šildymo ir vėsinimo sektoriuje turėtų labai padidėti, ir teisės aktų sistema turėtų tai skatinti. Mes taip pat siekiame šį sektorių įtraukti į direktyvą. Daugelis atsinaujinančios energijos šildymo ir vėsinimo technologijų yra labai ekonomiškos, o jų potencialas šioje srityje - labai didelis.
Aš palankiai vertinu jūsų pranešime išreikštą paramą dėl biodegalų ir kitų atsinaujinančių degalų naudojimo transporto priemonėms nustatant įpareigojantį 10 proc. tikslą. Aš sutinku su jumis, kad būtina užtikrinti tvarią biodegalų gamybą. Komisija į savo pasiūlymą turėtų įtraukti priemones dėl biodegalų gamybos tvarumo. Šiomis priemonėmis turėtų būti siekiama ne riboti biodegalų importą, bet taikyti vienodus standartus vietoje gaminamiems ir importuojamiems biodegalams.
Apibendrinant reikia pasakyti, kad naujoji atsinaujinančios energijos šaltinių teisės aktų sistema turėtų užtikrinti, kad iki 2020 m. 20 proc. visos ES energijos būtų gaminama iš atsinaujinančios energijos šaltinių. Tam būtinos investicijos, reguliavimo sistema ir, svarbiausia, stipri politinvalia. Aš manau, kad šis pranešimas suteikia mums pasitikėjimo, kad to apskritai įmanoma pasiekti.
Dabar norėčiau aptarti paskutinį klausimą. Buvo reiškiamos abejonės, kad Komisija ketina priskirti branduolinę energiją atsinaujinantiems energijos šaltiniams. Aš galiu aiškiai pasakyti, kad tai nėra ir niekada nebuvo mūsų tikslas. 20 proc. energijos visoje ES energijos struktūroje turėtų sudaryti energija tik iš atsinaujinančių šaltinių. Nei vidaus rinkos teisės aktų paketas, priimtas praėjusią savaitę, nei būsimoji direktyva dėl atsinaujinančios energijos šiuo požiūriu nieko nekeičia.
Gerbiamieji, jūs daug prisidėjote prie to, kad Europa galėtų sėkmingai įveikti visuotinius energijos iššūkius. Aš taip pat tikiuosi Europos Parlamento paramos dėl Komisijos siūlomo teisės akto projekto. Tačiau vis daugiau palaikymo sulaukiama ir iš pačių valstybių narių. Šiandien leiboristų partijos konferencijoje G. Brownas teigė, kad investuojant į energijos efektyvumo didinimą, atsinaujinančius energijos šaltinius, anglies dujų išmetimo mažinimą, švarius degalus ir naujas aplinkos technologijas, Britanija galėtų pirmauti švarių transporto priemonių, anglies neišskiriančių namų ir aplinkos neteršiančios gamybos srityse. Jis teigė, kad naujos ekologinės technologijos leistų ateityje kurti britiškas darbo vietas ir britiškas įmones. Vienintelis skirtumas tas, kad mes to paties norime visoje Europoje.
Vittorio Prodi  
Aplinkos apsaugos, visuomenės sveikatos ir vartotojų apsaugos politikos komiteto nuomonės projekto rengėjas. - (IT) Pone Pirmininke, ponios ir ponai, norėčiau padėkoti pranešėjai Brittai Thomsen už pranešimą ir Komisijos nariui Andriui Piebalgui užtikrinant darnų Parlamento ir Komisijos darbą. Šiuo požiūriu aš manau, kad Parlamentas jau iš esmės prisidėjo skatindamas atsinaujinančios energijos išteklių naudojimą ateityje svarbius klausimus sprendžiant atsinaujinančios energijos priemonėmis.
Šiuo svarbiu klausimu reikalingas bendras sutarimas ir požiūris, nes bendroje sistemoje įvairias atsinaujinančios energijos rūšis galima naudoti tik taikant nuoseklios politikos priemones.
Pirmiausia norėčiau pabrėžti, kad biomasės , ypač pramoninio miško ir buitinių kietųjų atliekų naudojimas, kuris turi labai daug pranašumų ir nepažeidžia energijos, maisto ir žaliavų pusiausvyros, buvo išsamiai aptartas Aplinkos apsaugos komitete.
Dėl šios priežasties tai, ką turime šiandien yra itin svarbi užduotis. Būtina bendra visos sistemos pažanga, ir čia aš pirmiausia kalbu apie šildymą, termofikaciją ir trigeneravimą, kurie leistų iki galo išnaudoti energijos išteklių potencialą. Taip pat būtina nustatyti politikos priemones, apsirūpinant elektra iš atsinaujinančių šaltinių, taip pat teikti lengvatas dujų iš biomasės gamybai ir pagrįsti kelią racionalesniam ir efektyvesniam visų išteklių naudojimui.
Willem Schuth  
Žemės ūkio ir kaimo plėtros komiteto nuomonės projekto rengėjas. - (DE) Pone Pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, pirmiausia leiskite padėkoti B. Thomsen už gerai suderintą pranešimą. Norėčiau trumpai apibūdinti svarbiausius klausimus, kurie keliami Žemės ūkio ir kaimo plėtros komiteto nuomonėje.
Mūsų komitetas pritaria siūlomam atsinaujinančios energijos planui, kuris yra svarbi tvarios Europos plėtros dalis. Reikalingos didesnės visų mūsų pastangos atsinaujinančios energijos naudojimo srityje. Viena vertus, Europa turi užtikrinti energijos tiekimo saugumą ir mažinti priklausomybę nuo importo. Kita vertus, mes turime laikytis įsipareigojimų dėl klimato apsaugos.
Ateityje bioenergetiniai ištekliai vaidins svarbų vaidmenį skatinant užimtumą kaime ir kaimo ekonomikos plėtrą. Tuo pat metu bioenergetika neturėtų iškreipti konkurencijos. Taisyklių dėl privalomai atidėtos žemės turėtų būti atsisakyta, iš dalies ir dėl žemės ūkio paskirties žemės trūkumo, kuris atsiranda dėl konkurencijos tarp maisto produktų ir atsinaujinančių energijos žaliavų gamybos.
Savo nuomonėje dėl W. Langen pranešimo dėl ES biomasės ir biodegalų strategijos mūsų komitetas specialiai pabrėžsertifikavimo ES reikšmę. Viena vertus, mes turėtume vengti apkrauti savo gamintojus papildomomis administravimo išlaidomis, taikant jau esamus įstatymus, pavyzdžiui, dėl kompleksinio paramos susiejimo. Kita vertus, biodegalai, importuojami iš trečiųjų šalių, taip pat turėtų būti sertifikuojami laikantis griežtų aplinkos kriterijų, siekiant išlaikyti teigiamą aplinkos pusiausvyrą.
Skatindami biodegalų naudojimą, mes neturėtume visas turimas lėšas skirti antrosios kartos biodegalų moksliniams tyrimams. Vis dar reikalingi pirmosios kartos biodegalų moksliniai tyrimai. Tinkamas dėmesys taip pat turėtų būti skiriamas decentralizuotos biodegalų gamybos priemonių, kuri turi daug privalumų, moksliniams tyrimams ir plėtros programoms.
Pilar Ayuso
PPE-DE frakcijos vardu. - (ES) 2007 m. kovo mėn. Europos Vadovų Taryba patvirtino susitarimą, pagal kurį tam tikra energijos dalis Europos Sąjungos energijos gamyboje turėtų tekti atsinaujinantiems energijos šaltiniams.
Rytoj Europos Parlamente bus balsuojama dėl atitinkamo pranešimo, kuriuo mes pritarsime Tarybos ir Komisijos siūlymams dėl būsimų teisės aktų. Aš norėčiau pasveikinti pranešėją B. Thomsen, nes ji parengįspūdingą pranešimą po plačių diskusijų su visomis partijomis pačiais įvairiausiais klausimais.
Pranešime raginama pateikti Komisijos pasiūlymą dėl atsinaujinančios energijos teisės aktų sistemos ir pabrėžiama, kaip svarbu parengti Bendrijos ir nacionalinius atsinaujinančios energijos planus. Šiuose planuose turėtų būti numatyta skatinti investicijas, naujoves ir mokslinius tyrimus visuose sektoriuose, kurie yra susiję su švarios, mažai anglies dujų išskiriančios energijos gamyba. Reikalingos didesnės investicijos į mokslinius tyrimus, technologijų plėtrą ir naujoves tam, kad atsinaujinančios energijos išteklių naudojimas būtų toks pat konkurencingas kaip ir įprastos energijos gamyba.
EPP-ED frakcija mano, kad tikslai neturėtų būti įpareigojantys. Mes manome, kad nustatant privalomus tikslus ir sektorių tikslus dėl atsinaujinančių energijos šaltinių turėtų būti laikomasi subsidiarumo.
Mes pritariame didesnėms valstybių narių pastangoms dėl mokslinių tyrimų, paramos, biurokratinių kliūčių mažinimo ir leidimų išdavimo tvarkos supaprastinimo, kurie palengvintų atsinaujinančių energijos šaltinių naudojimą. Ir, siekdami apginti vidaus rinką, mes manome, kad ilgalaikėje perspektyvoje turėtų būti sukurta veiksminga ir suderinta paramos Europoje sistema, kuri užtikrintų patį veiksmingiausią atsinaujinančios energijos technologijų naudojimą.
Mes raginame Komisiją pasirūpinti, kad bet kurioje pagrindų direktyvoje dėl atsinaujinančios energijos būtų numatytos priemonės, skatinančios šildymą ir vėsinimą atsinaujinančios energijos priemonėmis, kurios iki šiol yra mažiausiai išvystyta technologijų sritis.
Mes taip pat palankiai vertiname Komisijos siūlymą skatinti biodegalų ir kitų atsinaujinančios energijos šaltinių naudojimą transporto sektoriuje, ir raginame Komisiją ir valstybes nares dėti pastangas kuriant antrosios kartos biodegalus tam, kad būtų išvengta daugelio įtampų dėl žaliavų trūkumo. Dėl šio trūkumo nederėtų kaltinti biodegalų gamybos: jį lemia daugelis veiksnių, ir vienas iš jų - bendroji žemės ūkio politika.
Reino Paasilinna
PSE frakcijos vardu. - (FI) Pone Pirmininke, aš norėčiau padėkoti savo kolegei Brittai Thomsen už šį pranešimą. Jame diskusija energetikos klausimais dar kartą iškeliama į europinį lygį.
Mūsų energijos pramonę veikia ne tik veiksniai iš šalies, bet ir mūsų pačių klaidos. Į jas mes negalime neatsižvelgti. Mes, pavyzdžiui, leidome laisvus pajėgumus kasmet sumažinti 1 proc., šitaip padidindami energetinį nesaugumą.
Pirmiausia aš norėčiau atkreipti jūsų dėmesį į poziciją dėl elektros, gaminamos iš atsinaujinančių energijos šaltinių. Šiuo klausimu mes drauge su B. Thomsen parengėme jos pranešimo pakeitimo projektą. Svarbu tinkamai remti elektros iš atsinaujinančių energijos šaltinių gamybą. Atsinaujinanti energija taip pat turėtų būti priemonė, kompensuojanti kuro trūkumą. Pramoninės valstybės turėtų sukurti technologiją ir būdus, kurie padėtų užtikrinti, kad neturtingos šalys galėtų geriau apsirūpinti energijos šaltiniais. Dabar ekonominiai nepritekliai, informacijos trūkumas ir energinis badas vis labiau slegia žmones.
Tuo tarpu Europoje negali būti pagrįstos vieningos energijos rinkos, nes dauguma valstybių narių nesilaiko bendrai priimtų susitarimų. Todėl galima sakyti, kad ES trūksta solidarumo.
Visuomet sudėtinga nustatyti energijos gamybos ir vartojimo tikslus, ir tai turi būti pagrįsta patikimais moksliniais tyrimais. Todėl specifiniai valstybių narių atsinaujinančios energijos tikslai įvairiuose sektoriuose turėtų būti nustatomi labai atidžiai. Su energetika susijusios sąlygos taip pat gali būti nepaprastai įvairios. Nustatydami atsinaujinančios energijos tikslus, mes turėtume, pavyzdžiui, su valstybėmis narėmis aptarti stebėsenos sistemas, biodegalų klasifikavimą ir branduolinės energijos padėtį. Branduolinenergija, kaip specifinenergijos rūšis, neturėtų būti laikoma atsinaujinančia energija.
Durpes Komisija priskyriškastiniam kurui, tačiau tarpvyriausybinės JT klimato kaitos grupės nuomone, tai yra atskira kategorija tarp iškastinio kuro ir biokuro. Atlikus mokslinius tyrimus dėl durpių poveikio klimatui pagal eksploatacijos ciklo modelį, gauti nauji teigiami rezultatai. Panaudojus durpyną durpių gamybai ir vėliau apželdinus mišku arba apsėjus nendrinių dryžučių sėklomis, jo neigiamas poveikis aplinkai sumažėja. Šiuo metu prekybos taršos leidimais sistemoje nurodytas durpių emisijos koeficientas yra 106, tuo tarpu anglies - tik 94,6. Skaičiavimais neatsižvelgiama į visą durpių eksploatacijos ciklą. Tai turėtų būti kuo skubiau ištaisyta, Komisijos nary.
Fiona Hall
ALDE frakcijos vardu. - Pone Pirmininke, norėčiau padėkoti pranešėjai už puikų darbą, kurį ji atliko, rengdama šį pranešimą. Atsinaujinantys energijos šaltiniai jau daugelį metų yra sudėtinEuropos energetikos ir Europos energijos politikos dalis, ir šiame pranešime labai teisingai nurodoma, kodėl jų potencialas nėra išnaudojamas.
Viena iš problemų - tinklų prieiga. Elektros skirstymo tinklai, kurie suprojektuoti taip, kad veiktų viena kryptimi, turėtų būti techniniu požiūriu pertvarkyti, užtikrinant veikimą abiem kryptimis ir apimant decentralizuotos energijos gamybą. Valstybės narės turėtų aktyviau veikti ir atsisakyti techninių ir administravimo kliūčių, kurios šiuo metu trukdo plėsti atsinaujinančios elektros gamybą.
Atsinaujinančios energijos šaltinių potencialą galime pasverti dviejose svarstyklių lėkštėse. Viena vertus, mums reikalingi nauji įsipareigojimai ir investicijos didelės apimties atsinaujinančios energijos projektams, pavyzdžiui, vėjo jėgainių jūroje Šiaurės Europoje, saulės kolektorių Viduržemio jūros valstybėse ir potvynių (atoslūgių) užtvarų statybai. Tuo tarpu kitoje svarstyklių lėkštėje - atsinaujinančių energijos šaltinių technologijų, pavyzdžiui, saulės terminės, fotovoltinių plokščių, šilumos siurblių ir biomasės naudojimas šildymui. Aš ypač džiaugiuosi 38 dalimi, kurioje pabrėžiamas privalomas atsinaujinančių energijos šaltinių naudojimas visuose naujuose ir renovuotuose pastatuose.
Atėjo laikas iš esmės peržiūrėti pastatų energetinio naudingumo direktyvą dar ir dėl to, kad atsinaujinančios energijos planas turėtų būti svarstomas kartu su ES veiksmų planu dėl energijos efektyvumo. Įpareigojantis tikslas iki 2020 m. iki 20 proc. ES energijos gaminti iš atsinaujinančių energijos šaltinių gali būti įvykdytas tik mažinant bendrą energijos vartojimą ES. Sumažinti išmetamųjų dujų kiekį galima tik didinant atsinaujinančios energijos šaltinių dalį mažėjančiame energijos vartojimo reikalavimų balanse.
Dėl biodegalų aš norėčiau pabrėžti absoliučią būtinybę, kad visos biodegalų rūšys, ar jos būtų importuojamos, ar gaminamos Europoje, atitiktų tvarumo kriterijus grynojo išskiriamo CO2 kiekio, biologinės įvairovės apsaugos, vandens išteklių ir poveikio maisto produktų gamybai požiūriu. Tačiau aš manau, kad mes turėtume pritarti Komisijos nariui ir toliau remti 10 proc. tikslą dėl biodegalų naudojimo. Vis dėlto gruodžio mėn. mes turėtume atidžiai peržiūrėti Komisijos pasiūlymus ir pasirūpinti tuo, kad jie atitiktų griežtus tvarumo kriterijus, kaip to reikalauja Parlamentas.
Pagaliau šis atsinaujinančios energijos planas turėtų būti ne tik Europos reikalas. Remdami investicijas į atsinaujinančios energijos technologijas besivystančiose šalyse, mes galime pasiekti dviejų esminių tikslų. Pirma - užtikrinti reikalingą ekonomikos augimą planetoje nedidinant išmetamų teršalų kiekio ir, antra, atsinaujinančios energijos priemonėmis pasiekti atitinkamos energetinės besivystančių valstybių nepriklausomybės ir saugumo energetikos srityje. Tuomet jos būtų apsaugotos nuo iškastinio kuro kainų šoko, kuris praeityje sužlugdne vienos besivystančios šalies ekonomiką.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
UEN frakcijos vardu. - (PL) Pone Pirmininke, Komisijos nary, kalbėdamas šioje diskusijoje dėl atsinaujinančios energijos Europoje UEN frakcijos vardu norėčiau padėkoti B. Thomsen už gerą pranešimą šiuo sudėtingu klausimu.
Pranešimo autoryra teisi sakydama, kad svarbiausias klausimas, taip pat ir dėl atsinaujinančios energijos ateities Europoje, yra bendroji Europos energetikos politika. Deja, atrodo, kad šioje srityje nepasiekta jokios pažangos, net jeigu ir būta tam tikrų netinkamai išreikštų ketinimų įtraukti šią politiką į Reformų sutartį.
Jau beveik dveji metai, kai Lenkija, kuri jau patyrskirtingos valstybių narių energetikos politikos pasekmes, pavyzdžiui, dėl Rusijos ir Vokietijos dujotiekio statybos, pateikEuropos Sąjungos Vadovų Tarybai rekomendacijas dėl bendros energetikos politikos kūrimo. Deja, tuo metu šis pasiūlymas nesulaukjokio dėmesio, nes prieštaravo pagrindinės ES valstybės - Vokietijos - interesams.
Tikiuosi, kad šį kartą Europos Komisija rimčiau įvertins užduotį parengti bendrą energetikos politiką.
Antra, siekiant užtikrinti įvairių rūšių atsinaujinančios energijos gamintojams įvairiose valstybėse narėse geresnę skirstymo tinklų prieigą, svarbu atskirti skirstymo tinklų operatorius nuo energijos gamintojų. Jei to nebus padaryta, elektros gamintojai, gaminantys elektrą įprastiniu būdu, kurie daugeliu atvejų yra ir perdavimo tinklų savininkai arba juos kontroliuoja, nenorės suteikti tinklų prieigos tiems, kurie ją gamina iš atsinaujinančios energijos šaltinių.
Galutiniai Europos Komisijos pasiūlymai šioje srityje sulaukenergetikos interesams atstovaujančių jėgų, daugiausia iš Prancūzijos ir Vokietijos, pasipriešinimo. Mums, Europos Parlamento nariams, įdomu , kaip Europos Komisija ketina derėtis su opozicija.
Trečia, strateginiai atsinaujinančios energijos tikslai - iki 2020 m. 20 proc. visos energijos gauti iš atsinaujinančių energijos šaltinių ir 20 proc. padidinti energijos naudojimo efektyvumą - yra verti dėmesio ir paramos. Aš norėčiau išreikšti viltį, kad siekiant šių drąsių tikslų, Europos Komisija pasiūlys atitinkamas paramos priemones ne tik ES, bet ir valstybių narių lygmeniu.
Norėčiau atkreipti dėmesį į biodegalų gamybą, kuri leidžia ne tik didinti atsinaujinančios energijos apimtis, bet ir reiškia, kad žemės ūkio ištekliai nebus naudojami tik maisto gamybai, ir šitaip mažinti perprodukciją. Tuo pačiu metu aš nenorėčiau sutikti su pranešimo autorės argumentu, kad biodegalų gamyba padidins maisto kainas ir todėl būtina atverti ES rinką maisto produktams iš trečiųjų šalių.
David Hammerstein
Verts/ALE frakcijos vardu. - (ES) Pone Pirmininke, ateitis jau dabar yra mūsų rankose. Atėjo metas plačiau naudoti atsinaujinančios energijos šaltinius, ir tik sparti atsinaujinančių energijos šaltinių plėtra, derinama su energijos efektyvumo didinimu, gali padėti mums įveikti klimato kaitos ir energijos pasiūlos krizę. Norėčiau padėkoti už puikiai parengtą pranešimą. Mes galime numatyti vidutinės ir ilgalaikės trukmės priemonių planų, kurie leistų skatinti atsinaujinančios energijos naudojimą ir motyvuoti abejojančius, kurių, kaip matau, vis dar yra labai daug.
Pranešime pabrėžtinai reikalaujama, kad Komisija parengtų teisės aktus dėl šildymo ir vėsinimo iš atsinaujinančių energijos šaltinių. Jame raginama sudaryti vienodas sąlygas energijos rinkoje naudoti atsinaujinančios energijos išteklius ir sustiprinti prekybos taršos leidimais sistemą, įtraukiant į gamybos sąnaudas taršos nuostolius ir atsisakant didelių, nepagrįstų iškastinio kuro subsidijų. Jame siekiama skatinti vėjo energijos jūroje, koncentruotos saulės energijos naudojimą ir atsinaujinančios energijos saugojimo ir nacionalinių tinklų pertvarkymo mokslinius tyrimus. Pagaliau Komisijos prašoma parengti ekologinės statybos veiksmų planą, atsižvelgiant į tai, kad 40 proc. visos ES energijos yra sunaudojama pastatuose.
Ir čia išryškėja konfliktas. Diskusija dėl biodegalų kelia moralinį ir principinį klausimą: valgyti ar važiuoti? Jei mes šiame pranešime patvirtinsime teisiškai įpareigojantį 10 proc. tikslą biodegalams, turime žinoti, kad, viena vertus, mes skatiname 800 milijonų automobilių vairuotojų konfliktą ir, kita vertus, 2 000 milijonų neturtingiausių žmonių žemėje, konkuruojančių dėl tų pačių grūdų.
Euforija, kurią sukėlbiodegalai yra pavojinga Europos ir pasaulio apsirūpinimui maistu. Mes net nežinome, ar biodegalų energijos balansas yra teigiamas. Atsižvelgiant į kylančias naftos kainas, kasdien vis pigiau deginti žemės ūkio produkciją, o ne gaminti iš jos duoną arba šerti karves. Todėl turėtume veikti atsargiai ir nepriimti įpareigojančių tikslų, dėl kurių abejoja net svarbiausios tarptautinės institucijos ir nemažai mokslininkų. Mes negalime leisti, kad priemonės, kuriomis siekiama spręsti problemą, būtų blogesnės už ją pačią . Šiuo klausimu mes turime pasikliauti sveiku protu ir būti apdairūs.
Esko Seppänen
GUE/NGL frakcijos vardu. - (FI) Pone Pirmininke, Komisijos nary, Tarptautinės energetikos agentūros duomenimis maždaug po penkerių metų nafta bus gana reta gamtinmedžiaga. Gamtinės dujos šio dešimtmečio pabaigoje bus dar retesnės.
Šiandien 80 proc. ES energijos yra gaminama iš iškastinio kuro, daugiausia naftos ir dujų. Būtent dėl to yra būtinas Komisijos pasiūlymas dėl atsinaujinančių energijos šaltinių.
Atsinaujinantys energijos šaltiniai šiandien sudaro šiek tiek daugiau negu 6 proc. visos ES naudojamos energijos. Iš jų biomasei ir atliekų deginimui tenka 4,2 proc., hidroelektrinių energijai - 1,5 proc., vėjo energijai - 0,3 proc., geoterminei energijai - 0,3 proc. ir šioje struktūroje visiškai nereikšmingas yra saulės energijos naudojimas.
Siekis padidinti atsinaujinančios energijos išteklių dalį iki 20 proc., kitaip tariant iki 2020 m. ją patrigubinti, būtų pernelyg drąsus. Kita vertus, Europos Parlamentas anksčiau nusprendsiekti dar daugiau: 25 proc. iki 2020 m. ir 50 proc. iki 2040 m.
Komisijos pasiūlyme dėl 20 proc. kalbama apie ES vidurkį. Tik Latvija, Švedija, Suomija ir Austrija šiandien jį viršija, tačiau pagal Direktyvą joms nustatomi dar didesni tikslai. Paskutiniąsias vietas užima didžiausios ES valstybės narės: JungtinKaralyst- 2 proc., Vokietija - 4 proc., Lenkija - 5 proc. ir Prancūzija, Ispanija bei Italija - 6 proc.
Tai, ar bus įvykdytas 20 proc. tikslas, kuris numatytas Direktyvoje, priklausys nuo to, ar didžiosios valstybės narės norės ir galės padidinti atsinaujinančios energijos naudojimą. Būtų įdomu sužinoti, kaip jos ketina tai padaryti. Jei laikysis direktyvos tik kalbomis, Komisija neturės priemonių priversti jos laikytis. Vis dėlto laikytis šių reikalavimų gali priversti aplinkybės už ES ribų, naftos ir dujų kainų kilimas ir vartotojiškas mūsų gyvenimo būdas.
Bastiaan Belder
Pone Pirmininke, B. Thomsen pranešime energingai ginamas požiūris, kad atsinaujinantys šaltiniai turėtų sudaryti didesnę mūsų naudojamos energijos dalį. Iškastinis kuras yra baigtinis, o atsinaujinančių šaltinių naudojimas mažina šiltnamio dujų kiekio išskyrimą į aplinką. Juo taip pat siekiama diversifikavimo, kuris sumažintų mūsų priklausomybę nuo vieno arba dviejų energijos šaltinių. Aš visiškai pritariu pranešėjos teiginiui, kad biodegalai turėtų būti naudojami atsakingai. ES turėtų siekti tarptautinių susitarimų, kurie užtikrintų, kad biodegalams būtų taikomi tvarumo kriterijai PPO susitarimų sistemoje. Labai svarbu, kokius biodegalus mes naudojame, ir kaip jie gaminami. Biodegalų naudojimas gali būti tvarus tik esant kuo mažesniam ciklo nuo gamintojo iki vartotojo poveikiui aplinkai. Tai reiškia, kad biomasturi būti ne tik tvariai gaminama, bet ir tvariai deginama. Gamyboje tai reikštų, kad nuėmus derlių auginamos žemės ūkio kultūros. Degimo procese tai, pavyzdžiui, reikštų, kad išmetamųjų dujų standartai yra tokie pat griežti kaip ir kitiems degalams.
Taip pat reikėtų plačiau taikyti strateginį požiūrį į tokius nepageidaujamus reiškinius kaip atogrąžų miškų kirtimas ir konkurencinės maisto pasiūlos iškraipymai. Neturtingose šalyse biomasės gamyba turi didelės įtakos žemės ūkio paskirties žemės naudojimui ir maisto kainų augimui. Kokias konkrečias politikos priemones numato Komisija tam, kad būtų išvengta šio nepageidaujamo poveikio?
Galiausiai pranešėja norėtų tinkamos atsakomybės įvairiose valstybėse narėse, kuriose sąlygos yra labai įvairios. Vienoje valstybėje narėje yra didesnis saulės energijos potencialas, tuo tarpu kitoje geriau naudoti vėjo energiją. Todėl neaišku, kaip būtų galima pasiekti suderintos sistemos. Paramos sistema yra veiksmingiausia, naudojant didesnį potencialą turinčius energijos šaltinius, kurie, Pone Pirmininke, įvairiose valstybėse narėse yra skirtingi.
Giles Chichester
Pone Pirmininke, leiskite man pirmiausia pagirti B. Thomsen už atliktą darbą ir jos pastangas, rengiant šį pranešimą. Pone Pirmininke, jūs neprieštarausite, jei aš priminsiu jums, kad mes atstovaujame partijai, kuri mąsto kaip "žalieji", tačiau balsuoja kaip konservatoriai, ir tai leidžia man teigti, kad mes visi iš principo pritariame atsinaujinančių energijos šaltinių naudojimui. Tačiau mes pritariame realistiniams tikslams, o ne brangioms subsidijoms finansuojant tikslus, kurių neįmanoma pasiekti. Ir, būtina pastebėti, kad šiais metais Komisija ir Taryba nustatlabai drąsius tikslus.
Norėčiau pateikti keletą pastabų dėl hidroelektrinių ir potvynių bei atoslūgių energijos ir perėjimo prie biomasės gamybos, nes kiekviena iš šių energijos rūšių turi privalumų, tačiau ir tam tikrą neigiamą poveikį aplinkai. Pavyzdžiui, regiono, kuriam aš atstovauju, t. y. Severno potvynių (atoslūgių) elektrinės projekto potencialas yra labai didelis, tačiau labai didelir jo savikaina. Naujausiais vertinimais ji siekia 20 milijardų eurų, o tai tikrai daug. Ši savikaina yra pagrįsta iš dalies dėl sutaupyto CO2 ir iš dalies apsaugos nuo potvynių požiūriu, tačiau pačios elektros pagaminama nedaug. Toliau turėtume atsižvelgti į didelį šios sistemos poveikį Bristolio sąsiauriui ir tokias ypatybes kaip potvyniai Severno upės žiotyse, kurie yra būdingi tik šiai vietovei, ir poveikį aplinkinėms pelkėms. Todėl man atrodo, kad čia esama konflikto tarp priešingų interesų, tai taip pat teisinga, kai kalbama, pavyzdžiui, apie žemės naudojimą žemės ūkio kultūrų, skirtų biodegalams, pavyzdžiui, miskantų (lot. Miscanthus) auginimui.
Mes turėtume realiai įvertinti teisės aktuose numatytus įpareigojančius tikslus, kuriuos įmanoma ir kurių neįmanoma pasiekti. Mes Europos Sąjungoje jau seniai nustatome skambius tikslus, tačiau jų niekas nnemano įgyvendinti. Jei mes ir toliau taip elgsimės, kyla pavojus, kad mūsų teisėkūros procesas įgys prastą reputaciją. Jei mes priimsime sprendimus, kuriais siekiama keisti žmonių elgesį, privalome numatyti ir priemones, pavyzdžiui, skirti šioms permainoms pakankamai laiko arba numatyti mokesčių lengvatas, kurios būtų derinamos su reguliavimo priemonėmis.
Pagaliau, leiskite nepamiršti didelio potencialo, kurį turi energijos našumo didinimas, tačiau palikime tai kitai diskusijai.
Pirmininkas
Pone G. Chichesteri, aš manau, kad jūs buvote užsiėmęs ir negirdėjote, kaip Komisijos narys šiandien citavo Gordono Browno žodžius leiboristų partijos konferencijoje. Dėkojame.
Mechtild Rothe
(DE) Pone Pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, pirmiausia labai dėkoju pranešėjai Brittai Thomsen. Jos pranešimas labai geras. Tikiuosi, kad, kaip ir komitete, jis trečiadienį bus priimtas didžiąja balsų dauguma, nes nežiūrint tarsi kritiškų G. Chichesterio pastabų, mes pritariame šiam pranešimui ir komitete pasiekėme beveik vieningos daugumos. Kaip ir sakiau, tai geras, svarbus ir būtinas pranešimas. Jūs žinote, kad Komisija šiuo metu rengia pagrindų direktyvą, kuria siekiama įgyvendinti pavasario viršūnių susitikimo sprendimus iki 2020 m. 20 proc. visos energijos gauti iš atsinaujinančios energijos šaltinių. Tai minėjo Komisijos narys ir puiku, kad jis paminėjo, kad B. Thomsen pranešimas čia vaidina labai svarbų vaidmenį.
Kokie klausimai kyla dabar, ir kas iš tikrųjų yra svarbu? Mes turime puikias direktyvas dėl biodegalų ir ypač dėl elektros. Todėl dabar šias direktyvas svarbu sėkmingai įgyvendinti ir tobulinti, kaip nurodyta B. Thomsen pranešime.
Antra, mes turime įsipareigoti dėl to, kam praėjusiais metais plenariniame posėdyje pritarKomisijos narys, t. y. įtraukti ir šildymo, ir vėsinimo sektorių mažinant šio sektoriaus atotrūkį ir tobulinant rinkos skvarbą. Šitaip mes laikysimės aiškaus sektorių požiūrio, o tai , mano nuomone, yra būtina. Taip pat labai svarbu užtikrinti, kad nacionaliniuose veiksmų planuose būtų nustatyti aiškūs įpareigojantys sektorių tikslai ir įvairių technologijų plėtra.
Svarbiausia nuspręsti, kaip paskirstyti valstybėms narėms tą 20 proc. Tai reiškia, kad mes turime užtikrinti sąžiningą išlaidų arba tiksliau galimybių paskirstymą, remiantis tuo potencialu, kurį turi atitinkamos valstybės narės. Todėl čia požiūris turėtų būti labai aiškus.
Aš džiaugiuosi, kad pranešime aiškiai nurodoma, kad kalbama tik apie atsinaujinančios energijos, o ne mažai CO2 išskiriančius šaltinius. Norėčiau dar kartą padėkoti Komisijos nariui A. Piebalgui už šį patikslinimą.
Aš manau, kad didelis vaidmuo čia tenka Komisijos nariui. Mes matėme, kokį postūmį energijos gamybai suteikelektros direktyva. Tikiuosi, kad panašios įtakos turės ir ši pagrindų Direktyva, kuri, tikiuosi, bus priimta iki šių metų pabaigos.
Lena Ek
Pone Pirmininke, W. Čerčilis kartą pasakė: tam, kad užduotis taptų neįveikiama, ją reikia bent kartą atidėti. Manau, kad šitaip būtų galima apibūdinti ir šiandien Europoje vykstančias diskusijas energetikos klausimais. Atsakydamas G. Chichesteriui, kuris teigia, kad jis yra "žaliasis", tačiau balsuoja kitaip, atsakyčiau, kad būtų puiku, jeigu jis ir balsuotų kaip "žaliasis".
Komisijos pasiūlymas ir sprendimai gaminti iki 2020 m. 20 proc. visos energijos Europoje iš atsinaujinančios energijos šaltinių iš tikrųjų yra labai geri. Taip pat puiku, kad visi - rinkėjai, pramonir Europos piliečiai - per B. Thomsen pranešimą įsitikins, kad Parlamento pozicija dėl šių veiksmų yra labai ryžtinga.
Ar įmanoma pasiekti šį tikslą? Žinoma, šiandien kyla labai daug klausimų. Aš manau, kad tai visiškai įmanoma. Jei mes įvertinsime trigeneravimo ir atsinaujinančių energijos šaltinių naudojimo galimybes, matysime, kad tai yra visiškai įmanoma. Tai įmanoma ir namų ūkiuose šildymui ir vėsinimui, ir transporto sektoriuje. Aš labai džiaugiuosi, kad kartu su tuo, ką mes turime atsinaujinančios energijos šaltinių srityje, buvo pakeisti ir kiti Europos reglamentai. Dabar būtų tinkamas laikas pradėti į benziną pilti etanolį ir, taikant naujus sprendimus, pasiekti bent pusę to, ko pasiekBrazilija. Aš manau, kad dabar tinkamas laikas pradėti naudoti biodujas ir gamtines dujas, kurios leistų pasiekti reikalingų apimčių. Tam reikia sukurti rinką, o vėliau plėtra vyks savaime.
Žinoma, reikia nepamiršti ir atsakomybės. Europiniai ir nacionaliniai atsinaujinančios energijos veiksmų planai turėtų būti gerai parengti ir nedelsiant įsigalioti.
Kita sritis, kurią aš norėčiau paliesti, yra mokesčiai. Negaliu suprasti, kodėl, kai kalbame apie skirtingų rūšių kurą, didžiausius mokesčius mes taikome kaip tik toms jo rūšims, kurias norime, kad vartotojas rinktųsi.
Trečiasis klausimas yra reguliavimas, kur mes galime daug padaryti ir kur būtina daug ką pakeisti, taip pat ir europinėje sistemoje.
Pagaliau aš manau, kad mes dalyvaujame inžinerinės minties revoliucijoje, kuri turės tokių pačių svarbių padarinių kaip perėjimas nuo garo prie elektros, tik šiuo metu vyksta perėjimas nuo elektros prie pažangios energetikos, todėl tai yra žingsnis tinkama kryptimi.
Leopold Józef Rutowicz
(PL) Pone Pirmininke, atsinaujinančios energijos Europoje planas yra svarbus dokumentas, kuriuo bus galima plėsti energijos iš atsinaujinančių šaltinių gamybą.
Siekiant numatytų tikslų, naftos ir dujų kainų didėjimas galėtų būti netgi naudingas. Europos Sąjungoje tėra tik maždaug 2 proc. pasaulio dujų ir naftos išteklių. Jos ekonomika priklauso ir priklausys nuo žaliavų kainų ir politinio stabilumo naftos gavybos regionuose.
Dėl šios priežasties atrodytų, kad 20 proc. energijos iš atsinaujinančių energijos šaltinių nepakanka. Europos Sąjunga turėtų diversifikuoti elektros gamybą, atsižvelgdama į skirtingas atsinaujinančios energijos galimybes įvairiose valstybėse ir regionuose. Turėtų būti sukurti vietos ir regioniniai atsinaujinančios energijos gamybos ir energijos taupymo veiksmų planai, kuriuos remtų vietos valdžia, nacionalinės vyriausybės ir Europos Sąjunga.
Prioritetas turėtų būti teikiamas su energijos gamyba susijusioms mokslinių tyrimų programoms, . Taip pat, jei būtina, turėtų būti atsižvelgiama į branduolinės energijos plėtrą ir CO2 išskyrimo mažinimą. Aš norėčiau padėkoti pranešėjai B. Thomsen už šį labai toli siekiantį pranešimą.
Claude Turmes
(DE) Pone Pirmininke, pirmiausia norėčiau padėkoti B. Thomsen už labai gerą ir išsamų pranešimą. Šiame pranešime, kuris, kaip aš tikiuosi, bus priimtas didele balsų dauguma, laikomasi Parlamento tradicijos skatinti Tarybą ir Komisiją plėsti atsinaujinančių energijos šaltinių naudojimą.
Leiskite man trumpai apibūdinti klausimą, kuris bus keliamas keletą artimiausių savaičių, Komisijai pateikus direktyvos projektą. Pagrindinis klausimas yra investicijų apsauga. Tam, kad pasiektume 20 proc. tikslą, reikalingos investicijos. Mes turėtume žinoti, kokios investicijos per pastaruosius šešerius arba aštuonerius metus buvo sėkmingos. Europoje esama dviejų sistemų: kilmės garantijų sistema ir žaliųjų sertifikatų sistema. 90 proc. visų atsinaujinančių energijos išteklių (išskyrus didelės apimties hidroelektrinių energiją) gaminama taikant kilmės garantijų sistemą. Ši gamyba yra pigesnnegu pagal žaliųjų sertifikatų sistemą ir - o tai dar svarbiau - leidžia elektros rinkoje atsirasti naujiems dalyviams.
Šie skaičiai buvo pateikti paskutiniajame Komisijos pranešime 2006 m. gruodžio mėn. Mane tiesiog šokiruoja tai, ką girdžiu dabar. Esama informacijos, kad Komisijos dauguma, tikriausiai, pritars tam, kad būtų atsisakyta šios geros sistemos ir įvesta prekybos sistema naudojant žaliuosius sertifikatus.
Aš privalau įspėti Komisijos narį dėl to, kad ši strategija nebūtų priimta, kitaip iš jos naudos turės tik pagrindinės dominuojančios energetikos firmos, pavyzdžiui, E.ON, RWE, EDF ir kt., nes tai sudarytų sąlygas investicijų neapibrėžtumui ir ateityje priverstų kitus dalyvius peržiūrėti savo investicijas. Pagrindiniai vertinimo kriterijai turėtų būti vietos investicijos, garantuojančios visapusišką saugumą, o ne gana atsitiktinis žaliųjų sertifikatų mechanizmas.
Vladimír Remek
(CS) Ponios ir ponai, nėra abejonių, kad Europa turėtų daugiau dirbti atsinaujinančių energijos išteklių srityje, nes kitų išteklių šiuo metu sparčiai mažėja ir taip pat todėl, kad atsinaujinančios energijos dalis visoje energijos struktūroje yra svarbi priemonė, leidžianti mažinti teršalų išmetimą į aplinką. Aš specialiai paminėjau visą energijos struktūrą, nes, mano nuomone, šis veiksnys šioje srityje yra esminis.
Mano nuomone, plečiant atsinaujinančios energijos išteklius, ir ypač nustatant šios plėtros taisykles, pirmiausia turėtume atidžiai pagalvoti, kokios priemonės tam geriausiai tinka. Mūsų tikslas yra ne tam tikra atsinaujinančių išteklių dalis (procentais), bet išmetamų teršalų kiekio ir priklausomybės nuo kitų išteklių mažinimas. Todėl turėtume atkreipti dėmesį į visą energijos derinį. Kaip parodkiti tikslai bei deklaracijos, Europos Parlamente mes nieko nepasieksime tiesiog nustatydami procentines kvotas, neatsižvelgdami į geografines, ekonomines ir kitas sąlygas, būdingas atskiroms valstybėms narėms arba regionams. Tam, kad išliktume konkurencingi, lyginant su kitomis šalimis, būtina atidžiai pasirinkti priemones. Taip pat būtina prisiminti, kad, pavyzdžiui, saulės ir vėjo energija yra susijusi su didelėmis išlaidomis.
Todėl "taip" atsinaujinančios energijos šaltiniams, tačiau "ne" karingiems reikalavimams ir faktais nepagrįstoms diskusijoms ir argumentams. Iš tiesų, energija iš atsinaujinančių energijos šaltinių vis dar nėra pigi, ir tiesa yra ta, kad daugelyje šalių vartotojai jos paprasčiausiai negali sau leisti.
Anja Weisgerber
(DE) Pone Pirmininke, 2007 m. kovo mėn. Europos Vadovų Taryba, vadovaujama kanclerės Angelos Merkel, nusprendė, kad iki 2020 m. 20 proc. visos energijos turėtų būti gaminama iš atsinaujinančių energijos šaltinių. Pranašumai akivaizdūs: mažiau išmetamų CO2 dujų, mažesnpriklausomybnuo energetinių išteklių importo iš nestabilių valstybių, augimo ir užimtumo galimybės, ypač kaimo vietovėse.
Dabar būtina įgyvendinti aukščiausio lygio sprendimo tikslus. Komisijai turi būti suteikti įgaliojimai ir lėšos užtikrinti, kad atskiros valstybės narės vykdys aukščiausio lygio susitikime numatytus tikslus. Jei mes norime pasiekti, kad atsinaujinantys energijos šaltiniai energijos struktūroje sudarytų bent 20 proc., kiekvienai valstybei narei turėtų būti numatyti tam tikri tikslai. Tuo pat metu, kaip nurodyta pranešimo 9 dalyje, kiekviena valstybnarturėtų laisvai pasirinkti labiausiai tinkamą atsinaujinančios energijos šaltinį kiekviename sektoriuje. Kitas svarbus klausimas yra energijos efektyvumo didinimas. Mes galime pasiekti, kad atsinaujinantys energijos šaltiniai energijos struktūroje sudarytų 20 proc. tik didindami bendrą energijos naudojimo efektyvumą. Taip pat nėra visiškai išnaudojamas šiltinimo ir energiją taupančių elektrinių prietaisų gamybos potencialas, nors jau dabar į rinką galima tiekti daug naujoviškų technologijų.
Atsinaujinančios energijos šaltinius būtina plačiau negu anksčiau naudoti šildymo ir vėsinimo sektoriuose, ypač turint galvoje tai, kad 40 proc. visos energijos ES yra naudojama pastatuose. Čia atsinaujinančių energijos šaltinių potencialas yra didžiulis. Šiuolaikinis struktūrinis planavimas ir energiją taupantys nauji pastatai užtikrintų, kad visą energijos naudojimo pastatuose pasiūlą sudarys tik atsinaujinantys energijos šaltiniai.
Biomasyra kitas atsinaujinančios energijos šaltinis, kurį reikėtų plačiau naudoti dėl jo visapusiškumo ir bazinių pajėgumų galimybių. Tačiau mes turėtume užtikrinti, kad biomasės gamyba būtų tvari ir nekonkuruotų su maisto produktų gamyba. Čia, kaip nurodyta pranešimo 57 dalyje, mes turėtume užtikrinti, kad biomasbūtų naudojama laikantis tarptautiniu mastu nustatytų tvarumo standartų. Taip pat būtina užtikrinti, kad biomasės plėtra neturėtų neigiamos įtakos klimatui ir energetikai.
Taip pat svarbu paminėti branduolinės energijos indėlį į klimato apsaugą. Šiuo metu mes negalime išsiversti be branduolinės energijos, kurią galima laikyti palyginti švaria technologija. Didesnis prioritetas ES turėtų būti teikiamas atsinaujinančių energijos šaltinių moksliniams tyrimams. Technologijų plėtra vaidina lemiamą vaidmenį apsirūpinant energijos ištekliais. Ypač turėtų būti skatinamas atsinaujinančios energijos saugojimas, pavyzdžiui, vandenilio technologijų pagrindu.
Aš nekantriai lauksiu Komisijos pasiūlymų šių metų pabaigoje. Tikiu, kad Komisija atsižvelgs į daugelį Parlamento pateiktų prašymų.
Teresa Riera Madurell
(ES) Pirmiausia leiskite man padėkoti pranešėjai už jos kruopščiai atliktą darbą. B. Thomsen dar kartą įrodė, kad yra puiki šių klausimų žinovė.
Pranešime pateikiama teisinga ir suderinta padėties analizė. Iškastinio kuro atsargos senka. Jos yra gaunamos politiniu požiūriu nestabiliose pasaulio šalyse ir toliau tebėra pagrindinis CO2 taršos šaltinis. Be to, energijos poreikiai nuolat didėja. Tam, kad būtų galima patenkinti šiuos poreikius ir užtikrinti saugų jų tiekimą, turime ieškoti naujų energijos šaltinių, kurie neterštų aplinkos ir nedidintų priklausomybės nuo kitų pasaulio šalių.
Šiomis sąlygomis itin svarbi atsinaujinančių energijos šaltinių plėtra. Investicijomis į mokslinius tyrimus Europos Sąjungos įmonės šiame sektoriuje užima pirmaujančią padėtį pasaulio rinkoje ir dideliu mastu prisideda įgyvendinant pagrindinius Lisabonos strategijos tikslus - kurti daugiau darbo vietų ir didinti ekonomikos konkurencingumą.
Padėtis atsinaujinančios energijos požiūriu įvairiose valstybėse narėse labai skiriasi, kaip ir politinbei teisin- dažniausiai nepalanki - sistema jose. Nepaisant to, kad esami teisės aktai buvo veiksmingi skatinant tvaresnę plėtrą daugelyje valstybių narių, tokios svarbios sritys, kaip šildymas ir vėsinimas vis dar nėra reguliuojamos jokiais teisės aktais.
Jeigu norime judėti į priekį, svarbu, kad Komisijos siūlomas pagrindų įstatymas būtų drąsus. Juo turėtų būti tobulinami ir stiprinami esami reglamentai ir nustatyti įpareigojantys tikslai elektros gamybos, transporto, šildymo ir vėsinimo srityse. Taip pat būtina, kad valstybės narės nedelsiant praktiškai įgyvendintų šiuos susitarimus.
Taip pat svarbu, kaip teisingai pabrėžiama pranešime, įgyvendinant įpareigojantį 20 proc. tikslą sudaryti sąlygas geresnei tinklų prieigai tiekti elektros energiją, pagamintą iš atsinaujinančios energijos šaltinių. Dideliems elektros iš atsinaujinančių energijos šaltinių kiekiams reikalinga atvira, nediskriminuojanti ir veiksminga tinklo prieiga.
Aš sutinku su pranešėja, kad perdavimo sistemų operatoriaus nuosavybės ir komercinės veiklos atskyrimas yra geriausia garantija, kad atsinaujinančios energijos gamintojai nebus diskriminuojami prieigos prie tinklo sąlygų požiūriu.
Kuriant europinius energijos tinklus turėtų būti sparčiau įgyvendinami europinio intereso projektai. Koordinatorių skyrimas projektams, kurie susiduria su techniniais, politiniais arba finansiniais sunkumais yra žingsnis reikalinga kryptimi.
Pagaliau ir Komisija, ir valstybės narės turėtų labiau skatinti investicijas, inovacijas ir mokslinius tyrimus šiuose sektoriuose. Jie taip pat turėtų dėti būtinas pastangas užtikrinti prieinamą energijos iš atsinaujinančių energijos šaltinių kainą. Pagrindų direktyvoje nustatytų tikslų vykdymas neturėtų dar labiau didinti vartotojų ir įmonių išlaidų dėl itin išaugusių energijos kainų.
Marios Matsakis
Pone Pirmininke, norėčiau padėkoti B. Thomsen už jos puikų pranešimą. Aš taip pat norėčiau pasveikinti keturis nuomonės rengėjus, kurie pateiknaudingų papildomų pastabų ir patarimų.
Net ir sunkiai įtikinamiems žmonėms, kuriems, atrodo, priklauso G. Chichesteris, beje, jis ką tik išėjo, yra aišku, kad mūsų planeta pavojingai šyla, ir klimato kaita yra realus pavojus gyvybei žemėje. Kiek ši kaita priklausys nuo natūralių klimato svyravimų ir kiek nuo besikaupiančių atmosferoje šiltnamio dujų mokslininkams ir politikams vis dar yra svarstytinas klausimas. Neginčytina yra viena - tai, kad besikaupiančios dujos, pavyzdžiui, CO2 dar labiau didina klimato kaitą ir net šiame vėlyvajame etape, stebint katastrofišką klimato kaitos poveikį, pasaulis lėtai, tikriausiai, pernelyg lėtai įvertina tai, kad būtina imtis skubių veiksmų.
Sprendžiant šį klausimą, vieną pirmaujančių pozicijų užima ES. Atsinaujinančios energijos Europoje planas yra tikrai svarbus žingsnis tinkama kryptimi, kuris, mano nuomone, sulauks daugelio EP narių paramos, ir, sukūrus tinkamą teisės aktų sistemą, valstybės narės bus įpareigotos jos laikytis - tą turėtų užtikrinti veiksminga stebėjimo sistema.
Tam, kad būtų galima pasiekti realaus poveikio ir sustabdyti klimato kaitą, kurią dar labiau stiprina šiltnamio dujų išmetimas į aplinką, būtina įgyvendinti kitus du tikslus. Pirmiausia atsinaujinančios energijos planas turėtų išeiti už ES ribų ir apimti kiek galima daugiau pasaulio šalių. Tai tikrai sunki užduotis. Antra, mes turime suprasti, kad privalome įtikinti savo gyventojus, kad atsinaujinančios energijos ir kitomis priemonėmis mes turėtume apskritai mažinti energijos naudojimą. Jei ir toliau be jokio skirtumo ir, atrodo, be jokių ribų didės energijos poreikiai, tuomet, nepriklausomai nuo to, kiek atsinaujinančios energijos planų mes parengsime, jokios priemonės mums nepadės.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Pone Pirmininke, jeigu mes siekiame spręsti klimato kaitos klausimą ir įgyvendinti šį drąsų planą, būtina veiksmingai susieti energetikos ir aplinkos tikslus. Mes ne kartą įspėjome, kad valstybės narės nepasieks n12 proc. atsinaujinančios energijos iki 2010 m. Tad kaip mes galime tikėtis pasiekti 20 proc. iki 2020 m.?
Nustatydama plėtros tempus Komisija neatsižvelgia į energijos gamybos aplinkos išlaidas , o politikos priemonės ir toliau pateikiamos po vieną, tuo tarpu mums reikalingas integruotas, nuoseklus požiūris.
Energetika yra ta politikos sritis, kur mes galime padaryti daug daugiau ir kur kas greičiau pasiekti rezultatų. Pavyzdžiui, būtina skatinti energijos naudojimo efektyvumą mažinant vartojimo sąnaudas. Taip pat turi būti supaprastintos administravimo procedūros. Prancūzijoje, pavyzdžiui, norėdami įrengti saulės bateriją, turėsite įveikti biurokratinių kliūčių ruožą: įveikęs ne mažiau kaip septynias atskiras procedūras, energijos vartotojas tampa energijos gamintoju.
Tačiau tai, ką mes darome, turi atitikti ir bendradarbiavimo tikslus. Kokie yra Sąjungos pasiūlymai plėsti atsinaujinančios energijos šaltinių naudojimą pagal partnerystės sutartis su AKR šalimis? Kai mes kalbame, pavyzdžiui, apie saulės energiją, neturtingiausios šalys atsako, kad jos šių technologijų paprasčiausiai negali sau leisti. Ir ką galima pasakyti apie valstybes nares, kurios finansuoja biodegalų gamybą pietų šalyse? Afrikoje ir Azijoje, net sausringuose regionuose, kur maisto problema itin aštri, sodinamos braivėlių (l. jatropha) plantacijos.
Ir ne tik tai. Sąjungai tenka atsakomybdėl trečiųjų šalių, kurios mūsų žaliavas naudoja energijos poreikiams. Europos investicijas į Nigerijos urano kasyklas arba Čado ir Kamerūno naftotiekį turėtų lydėti švarios energijos gamybos technologijų perkėlimas mikroprojektų pagrindu.
Energetikos krizė, pone Pirmininke, yra aplinkos krizė. Ji reikalauja patvirtinti skubius planus ir taikyti įpareigojančias politikos priemones. Mes turime pašalinti bet kokias kliūtis atsinaujinančios energijos plėtrai.
Paul Rübig
(DE) Pone Pirmininke, Komisijos nary Andri Piebalgai, ponios ir ponai, šiuo metu Vašingtone aptariami Kioto tikslai, aš manau, kad JT turi teisę svarstyti ir apibrėžti šiuos visuotinius tikslus, kuri yra strategijos "iš viršaus į apačią" dalis, ir priemones jiems pasiekti.
Mes manome, kad mums svarbu susitelkti ties strategija iš apačios į viršų, t. y. Lisabonos darbotvarke, ir užtikrinti, kad siekiant energijos efektyvumo tikslų būtų didinamas užimtumas ir augimas. Keliami tikslai gali būti labai įvairūs. Mes galime didinti ekonomikos augimą ir pasiekti, kad šiltinimo ir kitų energijos taupymo priemonių naudojimas būtų naudingas visiems. Aš taip pat manau, kad siekiant tiekimo saugumo, daugiau dėmesio turėtų būti skiriama atsinaujinantiems energijos šaltiniams. Europoje vis plačiau naudojama atsinaujinanti energija yra patikimas, mums visiems prieinamas energijos šaltinis. Mes turėtume užtikrinti, kad iki 2020 m. 20 proc. visos energijos sudarytų energijos iš atsinaujinančių energijos šaltinių gamyba.
Mes turime nustatyti paramos priemonių, lengvatų, subsidijų, mokesčių kriterijus ir sukurti šiam tikslui tinkamą finansinę sistemą. Tai yra iššūkis mums, taip pat tai yra iššūkis Komisijos nariui L. Kovácui.
Antra, mums reikalinga skaidri ir nediskriminuojanti tinklo prieiga. Vykdymas turėtų būti privalomas ir, jei šis klausimas nėra sprendžiamas, turėtų būti taikomos baudos. Mums reikalingos suderintos planavimo procedūros, kur veikia vieno langelio mechanizmas, išduodant per atitinkamą laiko tarpą - daugiausia per trejus metus - leidimus energijos gamybai. Mums taip pat reikia apsaugoti vartotojo pasirinkimo teisę gauti iš tiekėjų 100 proc. energijos iš atsinaujinančių energijos šaltinių ir užtikrinti saugų energijos tiekimą dešimtmečius į priekį.
Branduolinenergija nėra atsinaujinančios energijos rūšis, ir dėl jos, aš manau, reikėtų parengti atskirą pranešimą.
Dorette Corbey
(NL) Pone Pirmininke, B. Thomsen parengišskirtinį pranešimą dėl atsinaujinančios energijos, kuriam kaip ir nustatytam tikslui aš iš visos širdies pritariu.
Kova su klimato kaita yra didžiulis iššūkis, atveriantis didžiules galimybes: naujų technologijų ir švarios atsinaujinančios energijos galimybes. Šalia jau naudojamų šaltinių, pavyzdžiui, vėjo turbinų ir saulės baterijų mes turime vystyti tokių energijos rūšių, kaip vėjo energijos, koncentruotos saulės, potvynių (atoslūgių), geoterminės energijos naudojimą arba kuro iš dumblių gamybos technologijas. Aš palankiai vertinu šią plėtros kryptį. Investicijos į atsinaujinančius energijos šaltinius suteikia daugiau privalumų, negu tiesiog CO2 išmetimo mažinimas. Šios rūšies energija mažina mūsų priklausomybę nuo kitų pasaulio šalių, padeda įveikti energetikos gigantų monopoliją ir ne tik skatina naujoves, bet ir leidžia sukurti daugiau - maždaug milijoną - naujų darbo vietų.
Tai, ponios ir ponai, žinoma, yra labai gerai, tačiau tam reikalinga tinkama politika. Svarbu tinkamai įvertinti tris klausimus. Pirma, atsiejimas nuo gamybos apimčių. Užtikrinant sparčią atsinaujinančios energijos plėtrą, absoliutus prioritetas turėtų būti visuotinis atsiejimas nuo gamybos apimčių. Tai, kad šiuo metu vėjo turbinos yra pernelyg ilgai jungiamos prie elektros tinklų, mums nepriimtina. Aš tikiu, kad pasiūlymai, kuriuos šią savaitę pateikEuropos Komisija, galėtų būti drąsesni, kad mes galime pasipriešinti energijos monopolijoms ir pasirūpinti tuo, kad būtų tinkamai atsižvelgta į mūsų pasiūlymus.
Antra, biodegalai. Biodegalų rūšys yra geros ir blogos. Šiuo metu atrodo daugiausia domimasi blogosiomis jo rūšimis. Tam yra priežasčių, nors kai kurių rūšių nauda yra abejotina, ir vargu ar jos yra naudingos aplinkai. Kai kurios biokuro rūšys daro žalą biologinei įvairovei ir didina maisto kainas. Tačiau griežtai kontroliuojant, biodegalai gali padėti užtikrinti tvaresnę energijos pasiūlą, su sąlyga, kad nebus kertami atogrąžų miškai tam, kad mes nepristigtume degalų. Aš sutinku su Brittos pranešimo pastraipa, kurioje teigiama, kad 10 proc. biodegalų turėtų būti taikomi aiškiai apibrėžti kriterijai. Savo pranešime dėl degalų kokybės direktyvos aš pateikiau pasiūlymus šiuo klausimu ir laukiu jūsų atsiliepimų.
Pagaliau subsidijų klausimas. Deja, vis dar subsidijuojama energija, kuri yra pagrįsta iškastinio kuro naudojimu. Per pastaruosius 10 metų Europos anglių gavybos sektoriuje buvo suteikta parama produkcijos, kuri vertinama maždaug 50 000 milijonų eurų, gamybai. Aviaciniams degalams netaikomi muito mokesčiai - paslėpta subsidija. Dabar linkstama dosniai subsidijuoti atsinaujinančią energiją. Tai nėra teisinga. Pirmiausia mes privalome kiek galima greičiau baigti subsidijuoti bet kokio iškastinio kuro naudojimą. Vietoje subsidijų mes turėtume motyvuoti energijos gamintojus taip, kad vis didesnę jų gamybos dalį sudarytų atsinaujinančios energijos šaltiniai. Tuomet subsidijų nereikės. Mes turime būti atsargūs ir priklausomybės nuo naftos neturėtume pakeisti nauja priklausomybe nuo subsidijų.
Herbert Reul
(DE) Pone Pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, pirmiausia leiskite padėkoti pranešėjai. Aš manau, kad šiomis sąlygomis svarbu nurodyti, kad kuriant energetikos politiką į ją būtina pažvelgti įvairiais aspektais. Kaip galima užtikrinti tiekimo saugumą, kaip galima užtikrinti, kad nebus kenkiama aplinkai ir kaip užtikrinti tinkamas energijos kainas?
Jei kiekvienoje iš šių diskusijų atsižvelgsime į šiuos tris veiksnius, gana greitai suprasime, kad atsinaujinantys energijos šaltiniai vaidina atitinkamą, ir galbūt svarbų vaidmenį energijos deriniuose, tačiau vien tik šis sektorius neišspręs visų energijos pasiūlos klausimų kainų sudarymo, poveikio aplinkai ar tiekimo saugumo požiūriu.
Dėl to yra tokie svarbūs klausimai, apie kuriuos šiandien kalbėjo diskusijos dalyviai, pavyzdžiui, klausimas, kaip ir kur galima ekonomiškai pagrįstai panaudoti atsinaujinančią energiją taip, kaip šiandien naudojame kitus išteklius? Mes turėtume svarstyti investicijų klausimą, kad lėšos būtų panaudotos geriausiai, pavyzdžiui, tai reiškia, kad saulės energijos naudojimas neturėtų būti skatinamas ten, kur tam nėra tinkamų sąlygų.
Mes turėtume apsvarstyti, ar mums reikalingi sprendimai ir procentai, ir įpareigojantys tikslai, ar nebūtų geriau šiek tiek labiau skatinti subsidiarumą ir remti iniciatyvas įvairiomis kryptimis įvairiuose sektoriuose pačiose valstybėse narėse.
Tuo pat metu mes turime nustatyti trūkumus, kurių atsinaujinančių energijos šaltinių atveju taip pat esama. Jau vyko diskusija apie biokurą. Prieš šešis mėnesius šis klausimas net nebuvo svarstomas. Mes aptarėme vėjo energijos ir ja susijusios žalos klausimus. Mano šalyje sunku rasti pakankamai vietos plėsti vėjo energiją. Tai nereiškia, kad mes atsisakome šio atsinaujinančios energijos šaltinio, tai reiškia diferencijuotas diskusijas ir diferencijuotą reakciją, nes pagrįsta energetikos politika neturėtų skatinti nepagrįstų lūkesčių. Ja turėtų būti siekiama nustatyti tikslus ir jų palaipsniui siekti. Dėkoju Komisijai už atvirą požiūrį.
Riitta Myller
(FI) Pone Pirmininke, mes negalėsime sumažinti anglies dioksido išmetimo į aplinką, kaip to reikalauja mūsų tikslai, jeigu nepanaudosime dviejų vienodai svarbių strategijų - energijos efektyvumo ir atsinaujinančių energijos šaltinių. Šiuo metu įvairiose valstybėse narėse atsinaujinančių energijos šaltinių potencialas labai skiriasi. Kiekvienai valstybei narei būtina nustatyti įpareigojančius tikslus dėl energijos efektyvumo ir atsinaujinančių energijos šaltinių.
Daugiausia dėmesio pranešėja skiria dviem labai praktiškiems klausimams, siekiant šių tikslų Europos Sąjungoje. Mes privalome primygtinai reikalauti, kad daugiausia gyventojų turinčios valstybės narės, kurioms šiuo metu tenka labai nedidelatsinaujinančios energijos dalis, sumažintų šį atotrūkį. Problemai spręsti nepakanka mažųjų valstybių pastangų. Kita svarbi pastaba - mes privalome panaudoti gamtos reiškinius, t. y. saulės energiją, biokuro potencialą ir kai kuriose vietovėse - vėjo energiją. Nacionalinėse programose būtina į tai atsižvelgti.
Itin svarbu užtikrinti valstybių narių politikos priemonių vykdymo tvarumą ir nuoseklumą. Tik šitaip į procesą galėsime įtraukti investuotojus, rėmėjus ir pramonę. Tol, kol nėra tinkamos paramos sistemos ir reguliavimo, užtikrinančių tvarią energetikos politiką, tikros energetikos politikos revoliucijos, kurios mes siekiame, nebus.
Dėl biodegalų turime pritarti antros kartos biodegalų gamybai ir tai padaryti taip, kad neatrodytų, kad šitaip skatinama konkurencija tarp maisto ir kuro gamybos.
Alejo Vidal-Quadras
(ES) Pone Pirmininke, valstybių ir vyriausybių vadovų sprendimas patvirtinti įpareigojantį tikslą iki 2020 m. pasiekti, kad 20 proc. visos energijos būtų gaunama iš atsinaujinančios energijos, sulaukdidelio atgarsio pasaulyje ir reiškia naujo ir svarbaus klimato kaitos ir energijos vartojimo bendrijoje etapo pradžią.
Rytoj Parlamentas balsuos dėl atitinkamo pranešimo, kuriame mes reiškiame savo paramą Tarybos ir Komisijos pasiūlymams dėl būsimų teisės aktų šioje srityje.
Mūsų, kaip ir kitų įstatymų leidėjų pareiga - sukurti pagrįstas ekonominės politikos priemones, kurios atitiktų realius visuomenės poreikius, atsižvelgiant į jau esamą technologinę sistemą. 20 proc. energijos iš atsinaujinančios energijos šaltinių būtų ekonomiškai pagrįstas tikslas tik esant šioms dviem sąlygoms: aukšta naftos barelio kaina ir apmokestinama CO2 tona.
Komisijos poveikio studijos yra pagrįstos maždaug 20 eurų už CO2 toną kaina. Dabartinkaina svyruoja maždaug 12-15 centų. Šie skaičiai rodo, kad sąnaudų ir naudos skaičiavimai nėra tokie patrauklūs kaip mes norėtume, ir jei norime, kad pramonir vartotojai padarytų tinkamas išvadas, kitoje prekybos taršos leidimais sistemos peržiūroje būtina į tai atsižvelgti.
Nėra abejonių, kad švarių energijos šaltinių diversifikavimas ir toliau bus pagrindinis energetikos politikos prioritetas. Priėmus drąsius sprendimus Europos Vadovų Taryboje kovo mėn. valstybės narės turės dalytis išlaidomis ir įpareigojimais. Todėl baigdamas, pone Pirmininke, raginu Tarybą pasirūpinti, kad tai būtų kuo skubiau padaryta siekiant priimtino kompromiso, kai nviena šalis nesijaus laimėjusi ar pralaimėjusi.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Sveikinu B. Thomsen, parengusią puikų pranešimą. Aš sutinku su kitais nariais, ypač su savo kolega Reino Paasilinna dėl to, kad mes negalime būti dogmatiški energijos klausimais ir neturėtume manyti, kad atsinaujinanti energija pati savaime yra panacėja. Ji nepadės išspręsti klausimų, kurie aktualūs Europai, tačiau tai bus svarbus žingsnis teisinga kryptimi. Šiuo požiūriu mes visi sutariame, ir šis klausimas yra įspūdingai pabrėžiamas B. Thomsen pranešime.
Tačiau tuo pat metu keletas narių nurodė, kad reikalinga tolesntechnologijų pažanga, nes naujosios ir ypač neturtingesnės valstybės narės saulės energiją, vėjo energiją arba - mano šalyje, kur itin gausu terminių šaltinių - geoterminę energiją laiko itin brangia.
Aš norėčiau prašyti Komisijos nario A. Piebalgo paraginti Komisiją apsvarstyti, kaip ši technologija galėtų būti skatinama Europoje, galbūt ir viešųjų konkursų priemonėmis. Aš nekalbu apie tokias paprastas technologijas, kokias minėjo kai kurie EP nariai ir aš pats neseniai mačiau Tibete, kai mums buvo pasakyta, kad namuose naudojama saulės energija. Mes nenorėjome tuo patikėti, tačiau vėliau paaiškėjo, kad buvo kalbama apie mažą padėklą, kuris per pusvalandį sušildąsotį vandens. Aš kalbu apie daug rimtesnes technologijas.
Kalbant apie žemės ūkio sektorių, labai svarbi yra biodegalų gamyba ir aš pritariu Riittai Myller, kad mes turėtume vengti tokios padėties, kai biodegalai priešpastatomi maisto produktų ir maisto gamybai. Būtina atsižvelgti į tai, kad bioetanolio gamyba iškastinio kuro reikalauja daugiau negu jo sutaupoma. Todėl aš manau, kad šiuo klausimu mums reikalingas diversifikavimas.
Romana Jordan Cizelj
(SL) Komisijos nary, ponios ir ponai, naudojant atsinaujinančios energijos šaltinius, susiduriama su dviem pagrindiniais iššūkiais: pirmas iššūkis - užtikrinti patikimą energijos tiekimą, t. y. įvairovę, mažinant importo reikšmę ir antrasis - klimato kaita, mažinant tiesioginį šiltnamio dujų išmetimą į aplinką.
Atsinaujinančios energijos šaltiniai jau kurį laiką yra populiarūs Europoje. Atsinaujinantys energijos šaltiniai - tai klausimas, leidžiantis politikams rinkti politinius balus. Jų reikšmę tolesnei socialinei plėtrai pabrėžia politikai, ekonomistai, mokslininkai ir inžinieriai energetikai, taip pat namų savininkai, kurie paprastai nėra energijos gamybos arba aplinkos apsaugos srities profesionalai.
Atsinaujinančios energijos šaltinių dalis bendrojoje energijos gamyboje didėja lėtai. Kodėl? Galbūt šiame procese nepakankamai aktyviai dalyvauja politikai? Aš tuo netikiu, nes dauguma Europos teisės aktų energetikos srityje yra tiesiogiai susiję su atsinaujinančiais energijos šaltiniais. Tačiau aš manau, kad siekdami sukurti atitinkamą sistemą, mes labiau pabrėžiame techninius ir priežiūros aspektus ir nepakankamai atsižvelgiame į ekonominius aspektus ir bendrą vertinimą.
Aš manau, kad atsinaujinančių energijos šaltinių klausimą reikia spręsti atskirai. Mes privalome įvertinti šių ir kitų energijos šaltinių privalumus ir trūkumus. Turėtume atsižvelgti į jų dalį energijos gamyboje, aprūpinimo patikimumą, šiltnamio dujų išskyrimą ir indėlį į žinių visuomenės kūrimą. Mes turėtume įvertinti būtiną papildomų mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros poreikį.
Taip pat turėtume atlikti makroekonominį vertinimą remdamiesi ankstesniu požiūriu. Dėl investicijų - visuomet svarbus veiksnys yra išlaidos, pavyzdžiui, kiek sutaupoma viena tona sumažinus į aplinką išmetamos anglies kiekį.
Kol palyginamoji išlaidų analizbus atliekama vadovaujantis įprastu požiūriu, pageidaujamų rezultatų energijos ir aplinkos politikos priemonių srityje mums nepavyks pasiekti. Tačiau jei mums pavyktų įgyvendinti kitokį požiūrį, skirtumai tarp įvairių energijos šaltinių taptų nebesvarbūs, svarbus būtų tik heterogeninis ilgalaikis energijos derinys.
Joan Calabuig Rull
(ES) Pone Pirmininke, visi su manimi sutiks, kad Europos Sąjungoje susiduriame su trimis pagrindiniais iššūkiais: pirmasis - tai įprastų energijos išteklių trūkumas ir didėjančios kainos; antrasis - poreikis mažinti vis didėjančią priklausomybę nuo importo; ir trečiasis - klimato kaita. Aišku, kad atsinaujinančios energijos šaltiniai gali padėti spręsti šiuos klausimus.
Šiuo metu esame įsipareigoję iki 2020 m. 20 proc. visos energijos gaminti iš atsinaujinančių energijos šaltinių. Akivaizdu, kad valstybės narės galės laisvai pasirinkti atsinaujinančios energijos šaltinius taip, kad jie geriausiai atitiktų jų poreikius. Tačiau jos turėtų įsipareigoti - ir tai turėtų būti nedviprasmiškas politinis įsipareigojimas - vykdyti tikslus, kuriuos mes visi bendrai nustatėme.
Čia aš norėčiau pabrėžti keturis aspektus. Pirma, atsinaujinantys energijos šaltiniai nėra nesuderinami su kitais energijos šaltiniais, kurie leistų stabilizuoti tiekimą, tačiau jiems turėtų būti teikiamas prioritetas. Neturėtų būti atsisakoma kitų energijos šaltinių, pavyzdžiui branduolinės energijos, tačiau turėtų būti sprendžiami pavojingų atliekų tvarkymo ir didelių statybos išlaidų klausimai.
Vis dėlto biodegalai turėtų būti naudojami atsargiai ir laikomasi tvarumo kriterijaus. Kitaip tai gali turėti didelės žalos aplinkai ir neigiamų socialinių pasekmių.
Kita vertus, esama galimybių plėsti atsinaujinančių energijos šaltinių naudojimą naujo būsto ir infrastruktūros statyboje.
Pagaliau energetikos politika turi ir socialinį aspektą: atsinaujinančios energijos šaltiniai neturėtų didinti šildymo ir elektros kainų iki neprieinamų aukštumų vartotojams, ypač socialiai remtinoms visuomenės grupėms, kurios labiausiai pajustų energijos kainų didėjimą.
Alexander Stubb
Pone Pirmininke, aš manau, kad iš tiesų smagu kalbėti guviai auditorijai. Ne taip dažnai girdime plojimus ir šūksnius. Žinau, kad tai uždrausta, bet manau, kad jei tai visiems priimtina ir neturėtų būti smerkiama.
Jeigu jūs man leisite, norėčiau aptarti tris klausimus. Pirmasis - tai, ką jau pasakKomisijos narys. Aš manau, kad mums būtina patvirtinti bendrą energetikos politiką. Žinoma, labai svarbu, kad mes atsižvelgtume ir į nacionalinius tikslus, tačiau padėtį turėtume vertinti iš bendros perspektyvos. Tai reiškia, kad būtina peržiūrėti daug rengiamų teisės aktų ir daugiau dėmesio skirti, kaip anksčiau sakR. Paasilinna, tinkamam energijos deriniui, atsižvelgiant į visą programą.
Mano antroji pastaba būtų susijusi su teisingu išlaidų pasidalijimu ir šiuo požiūriu aš visiškai patenkintas tikslais iki 2020 m.: jie yra geri ir gana drąsūs. Nesu 100 proc. tikras, kad mes kada nors pasieksime šių tikslų, ypač atsinaujinančių energijos šaltinių srityje, tačiau tai geras siekis. Vis dėlto labai svarbu, kad mes atidžiai įvertintume išlaidų pasidalijimą. Nenorėčiau, kad tokia maža šalis kaip Suomija, kurioje jau šiandien 25 proc. energijos gaminama iš atsinaujinančių energijos šaltinių, turėtų didinti savo išlaidas, tarkim, iki 45 proc., nes penkios didžiausios valstybės narės, kurių energijos vartojimas faktiškai yra 60 proc., šiuo požiūriu laikosi gerokai žemesnių standartų. Todėl leiskite būti tikrai sąžiningam. Be viso to žinoma, kad tokia šalis kaip Suomija, deja, niekada neturės pakankamai išteklių naudoti saulės energiją.
Trečioji mano pastaba susijusi su skaičiavimais ir jų metodologija. Atrodo, kad už vėjo ir saulės energijos naudojimą yra baudžiama. Puiku, galima su tuo susitaikyti, tačiau pažiūrėkime atidžiau. Tikiuosi, kad priėmus nacionalinius veiksmų planus, Energetikos ir transporto generaliniam direktoratui užteks darbuotojų arba bus priimta naujų šiems klausimams tinkamai spręsti, stebėti ir įgyvendinti.
Likus dar šiek tiek laiko norėčiau apibendrinti: pirma, mums reikalinga bendroji energijos politika, antra, mums reikalingas teisingas išlaidų pasidalijimas, trečia, mes turime būti labai atsargūs skaičiuodami.
Gábor Harangozó
(HU) Ačiū, pone Pirmininke. Pirmiausia norėčiau pasveikinti B. Thomsen ir padėkoti už puikų pranešimą. Atsižvelgdami į klimato kaitos iššūkius, mūsų priklausomybę nuo iškastinio kuro ir sunkumus kuriant darbo vietas kaime, manau, kad mums reikalinga aiški reguliavimo sistema, kurią būtų galima veiksmingai taikyti atsinaujinančios energijos ir ypač biomasės gamyboje.
Mes turime nustatyti aiškią teisinę sistemą gamintojams, apibrėždami veiksmus atsinaujinančios energijos srityje. Priimant direktyvas nėra jokio pagrindo didinti atsinaujinančios energijos dalį, jei nėra tam atitinkamų sąlygų. Suinteresuotos šalys neturėtų rizikuoti pradėdamos naujos rūšies energijos gamybą.
Mes negalime leisti, kad būtų klaidinami Europos ūkininkai, neturime skatinti jų gaminti žaliavas bioenergijos gamybai, kai valstybių reguliavimo sistema nacionaliniu lygmeniu nesudaro tam optimalių sąlygų. Ilgalaikėje perspektyvoje reikalinga gerai apgalvota programa, kitaip gamintojai šios rūšies energijos gamybą laikys rizikinga.
Mes turime užtikrinti gamybos saugumą, tačiau negalime tikėtis, kad vartotojai yra pasiryžę už tai mokėti didesnę didmeninę kainą. Būtina nustatyti lengvatas gamintojams, o kai kuriais atvejais - suteikti mokesčių lengvatas siekiant užtikrinti, kad perėjimas jiems nesudarytų ypatingų sunkumų. Būtina suteikti atitinkamas lengvatas užtikrinant, kad biodegalų gamyba nepadidins maisto kainų, nes tai pakenktų visai programai. Dėkoju jums už dėmesį.
Ivo Belet
(NL) Pone Pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, leiskite man atskirai aptarti porą puikaus B. Thomsen pranešimo klausimų - t. y. statybos pramonir automobiliai.
Įgyvendindami tikslus dėl CO2 automobilių gamybos sektoriuje, turėtume daugiau investuoti į mokslinius tyrimus ir technologijų plėtrą. Tai visiškai akivaizdu. Norėčiau atkreipti Komisijos nario dėmesį į tai, kad mūsų daugiamečio biudžeto peržiūra suteikia tam galimybių. Mokslinių tyrimų pažanga naujų transporto technologijų ir atsinaujinančių energijos šaltinių srityje turėtų vykti gerokai sparčiau. Tai turėtų būti vienas iš mūsų visiškai naujo Europos technologijų instituto prioritetų. Europos automobilių sektorius čia galėtų pirmauti. Kai kurie Japonijos automobilių gamintojai skelbia, kad jų tikslas yra visiškai švarių automobilių gamyba. Aš manau, kad mes Europos Sąjungoje galėtume būti pirmieji, kurie šį tikslą paverstų realybe.
Toliau kitas sektorius, kuriame būtina taikyti naujas aplinkos technologijas: statyba. Tai buvo ne kartą pabrėžiama. Būtent šį sektorių Europos Komisija apibūdina kaip vieną tų, kurių potencialas mažinant CO2 išskyrimą yra didžiausias. Naujų, mažai energijos reikalaujančių namų statyba, "pasyvaus būsto" technologija yra dar kūdikystės amžiaus ir vis dar gana brangi. Čia taip pat būtina imtis priemonių - ne tik mokslinių tyrimų ir plėtros, bet ir mokesčių lengvatų. Mes turėtume dar kartą gerokai sumažinti PVM energiją taupančioms medžiagoms ir atsinaujinančios energijos šaltiniams statyboje ir galbūt visiškai jo atsisakyti. Europos Komisija bet kuriuo atveju turi planų - jūs tai žinote geriau negu aš, Komisijos nary, - teikti naujus pasiūlymus dėl PVM iki 2009 m., ir jie idealiai tinka energiją taupančioms priemonėms statybos sektoriuje. Todėl ateityje mūsų laukia dideli iššūkiai. Jie pareikalaus drąsių ir ryžtingų sprendimų.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Išsamiame mano kolegės B. Thomsen pranešime siekiama sukurti švaresnę aplinką ir veiksmingai spręsti klimato kaitos klausimus. Bendroji Europos energijos politika turėtų apimti europinius ir valstybių narių atsinaujinančios energijos veiksmų planus ir jų įgyvendinimo stebėjimą, siekiant sumažinti priklausomybę nuo energijos tiekimo iš trečiųjų šalių.
Tačiau naudojant vandens, saulės arba vėjo energiją vienos valstybės turi didesnį potencialą negu kitos. Todėl skirtingų valstybių veiksmų planai turėtų būti rengiami atskirai, atsižvelgiant į realias sąlygas.
Būtų naudinga, jei Europos Komisija tiesioginę struktūrinių fondų paramą nukreiptų atsinaujinančios energijos gamybos ir daugiabučių namų šiltinimo bei šildymo problemoms spręsti. Atsinaujinančios energijos naudojimas turėtų būti skatinamas mokesčių politika. Europoje mes stebime maisto produktų kainų didėjimą, kuris siejamas su didėjančiais biokuro poreikiais. To neturėtų būti.
Ką pasakytų eilinis ES pilietis, gyvenantis nuo atlyginimo iki atlyginimo, jeigu atsinaujinančių energijos šaltinių naudojimas dar labiau padidintų elektros ir būsto kainą? Negalima visko reguliuoti rinkos priemonėmis. Būtina remti tuos, kuriems reikalinga finansinpagalba, ypač tuos, kurie labiausiai pajus energijos kainų šuolį.
Apskritai aš esu tikras, kad mes turėtume keisti savo gyvenimo būdą ir riboti pernelyg didelį energijos vartojimą. Poveikis aplinkai turėtų būti kontroliuojamas, ir mūsų uždavinys yra padėti tai padaryti.
Agnes Schierhuber
(DE) Pone Pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, energijos tiekimas - vis didesnproblema ne tik Europos Sąjungoje, bet ir visame pasaulyje. Šiomis sąlygomis atsinaujinantys šaltiniai gali būti itin svarbūs siekiant ateityje užtikrinti tiekimo saugumą ir mažinti šiltnamio dujų išskyrimą į aplinką. Būtina remti ir skatinti naujoves ir daugiau investuoti į naujas technologijas. Moksliniai tyrimai ir technologijų plėtra yra būtini transporto sektoriuje - pvz., kuriant naujas degalų rūšis arba naujus variklius - arba naudojant išteklius terminiu arba energijos pagrindu tokiose srityse kaip šildymas, elektros gamyba, šiltinimo medžiagos ir kt.
Vienas iš gerų pavyzdžių yra vis dažniau Austrijoje naudojama kombinuota elektros ir šilumos gamyba naudojant biomasę. Kitas svarbus aspektas yra energijos taupymas. Regioninio, decentralizuoto vartojimo sąvokos taip pat itin svarbios.
Mes turime išnaudoti galimybę, kurią siūlo decentralizuota energijos iš atsinaujinančių energijos šaltinių gamyba ir biodegalai, nes šitaip galima gaminti tvarią energiją ir naudoti prieinamas žaliavas. Žemės ūkio produkcijos naudojimas energijos gamybai, žinoma, nesumažintų kokybiškų maisto produktų gamybos apimčių, nes yra gana daug tinkamos naudoti žemės, be to, žemtaip pat turėtų būti tinkamai naudojama. Todėl atidėtos žemės atsisakymas 2008 m. finansiniais metais yra tikrai sveikintinas dalykas.
Be to, atsinaujinančių žaliavų naudojimas gali reikšmingai prisidėti prie kaimo vietovių ekonominės plėtros ne tik dėl teigiamos įtakos naudojant žemę taikant įprastą sėjomainą, bet ypač užimtumo ir naujų darbo vietos kaimo vietovėse požiūriu.
Antonio De Blasio
(HU) Ačiū, pone Pirmininke. Pirmiausia norėčiau pasveikinti ir padėkoti pranešėjai už jos puikų darbą. Mes turime turėti galvoje, kad tikslai, kurių siekti įsipareigojo Europos Sąjunga mažinant šiltnamio dujų išmetimą ir didinant atsinaujinančios energijos šaltinių naudojimą ir energijos efektyvumą, gali būti įgyvendinti tik laikantis subsidiarumo principo, pradedant socialiniais ir ekonominiais dalyviais vietos ir regioniniu lygiu.
Decentralizuota energetikos politika kartu su mokslinių tyrimų programomis ir priemonėmis keičiant vartotojų įpročius turėtų teigiamos įtakos ne tik atsinaujinančios energijos šaltinių, bet ir užimtumo ir regioninės plėtros požiūriu.
Atsinaujinančių energijos šaltinių gamyba ir galbūt perdirbimas bei naudojimas vietose leistų kurti naujas darbo vietas, tuo tarpu regioninis ekonominis stabilumas būtų didinamas diversifikuojant energijos tiekimą ir didinant jos efektyvumą. Norėčiau pabrėžti didelį finansinių lengvatų vaidmenį jungiant atsinaujinančios energijos šaltinius prie esamų tinklų.
Vietos valdžios institucijos ir regioninės organizacijos (Pirmininkas pertraukkalbėtoją, prašydamas jo kalbėti šiek tiek lėčiau) turėtų remti įmonių veiklą naujovių ir mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros srityje.
Remdama visuomeninio ir privataus sektoriaus partnerystę, Europos Sąjunga leistų susivienyti visuomeninio ir privataus sektoriaus dalyviams ir suteiktų ekonomines paskatas regionų plėtrai. Tam, kad būtų galima tai padaryti, vietos įmonės turėtų būti informuojamos apie plėtros galimybes atsižvelgiant į atitinkamų regionų ypatybes bei konkrečius poreikius.
Aš siūlau Europos Sąjungai atidžiai stebėti, ar valstybės narės atitinka joms keliamus reikalavimus, nes regioninės ir vietos iniciatyvos negali būti sėkmingai įgyvendintos, jei valstybėse narėse nebus sukurtos sistemos, suderinamos su ES teisės aktais. Valstybės narės yra įpareigotos sukurti teisinę aplinką, kuri ne tik didintų atsinaujinančios energijos efektyvumą, bet ir užtikrintų ekonominę paramą ir lengvatas puoselėjant vietos ir regioninės plėtros iniciatyvas.
Valdis Dombrovskis
(LV) Pone Pirmininke, ponios ir ponai, vienas iš Europos energijos strategijos tikslų - iki 2020 m. iki 20 proc. padidinti atsinaujinančios energijos dalį visos energijos vartojimo struktūroje. Latvija pirmauja energijos iš atsinaujinančių šaltinių gamyboje, Latvijoje atsinaujinančios energijos dalis jau dabar yra 37 proc. Nustatyti valstybėms narėms atsinaujinančios energijos tikslus ir užtikrinti, kad kiekviena valstybnarjuos įgyvendintų, yra gana sudėtinga. Aš galiu pritarti pranešėjos nuomonei, kad atsinaujinančios energijos dalis didžiosiose valstybėse narėse neturėtų būti mažesnnegu 20 proc. Atsižvelgiant į tai, kad penkiose didžiausiose valstybėse narėse energijos vartojimas yra ne mažiau kaip 60 proc., šis sumažinimas reikštų neproporcingai dideles išlaidas kitoms valstybėms narėms. Būtina pripažinti, kad ES panašiu klausimu jau esama neigiamos patirties. Mažiausiai keistu galima pavadinti Europos Komisijos požiūrį, nustatant CO2 emisijų kvotas.
Anot Komisijos, prekybos apyvartiniais taršos leidimais sistema siekiama padėti valstybėms narėms įgyvendinti jų Kioto įsipareigojimus. Naujosios valstybės narės vykdo joms numatytus Kioto įsipareigojimus, tačiau joms skiriamos apyvartinių taršos leidimų (ATL) kvotos yra gerokai mažesnės. Pavyzdžiui, Latvija, kuriai nustatyta mažiausia prekybos kvota vienam gyventojui Europos Sąjungoje, gaus tik 55 proc. reikalingų leidimų. Atitinkamai Estijai ir Lietuvai šis rodiklis yra 52 ir 53 proc. Gerokai per mažos ir kitoms naujosioms valstybėms narėms nustatytos kvotos. Tuo tarpu beveik visoms senosioms valstybėms narėms, kurios nevykdo savo kolektyvinių įsipareigojimų pagal Kioto sutartį, buvo suteikta daugiau negu 90 proc. leidimų. Nestebina, kad penkios naujosios valstybės narės jau apskundšį sprendimą teismui. Aš palankiai vertinu pranešėjos poziciją dėl to, kad įgyvendinant Europos energijos tikslus reikalingos papildomos ES biudžeto lėšos, teikiant šiai sričiai prioritetą ir peržiūrint ES finansinę sistemą 2007-2013 m. Mes palankiai vertiname Europos energijos strategijos tikslus ekonominiu ir ekologiniu požiūriu. Telieka prašyti Europos Komisijos nekartoti ankstesnių klaidų ir teisingai paskirstyti įpareigojimus, pasirūpinant, kad kiekviena valstybnarjuos tinkamai įgyvendintų. Dėkoju už dėmesį.
Péter Olajos
(HU) Pone Pirmininke, pirmiausia norėčiau nurodyti, kad ankstesnieji ES tikslai iki 2010 m. padidinti atsinaujinančios energijos dalį ES energijos struktūroje iki 12 proc., deja, greičiausiai nebus įvykdyti. Nepaisant šio fiasko, 2007 m. pavasario aukščiausiojo lygio susitikime Europos Tarybai pirmininkaujanti Vokietija nustatvalstybėms narėms dar drąsesnį tikslą: iki 2020 m. atsinaujinančios energijos dalį padidinti iki 20 proc.
Aš manau, kad mes privalome kalbėti tiesiai: aš bijau, kad dabartinis tikslas, kaip ir kiti, nebus įvykdytas. Jis nebus įvykdytas todėl, kad valstybės narės paprasčiausiai sabotuoja jo vykdymą. Dėl šios priežasties raginu Komisiją ir valstybes nares kiek galima greičiau pasiekti susitarimą dėl 20 proc. atsinaujinančios energijos tikslo įgyvendinimo praktikoje.
Valstybės narės turėjo parengti atsinaujinančios energijos strategijas, atsižvelgiant į kiekvienos šalies potencialą, sąnaudų efektyvumo ir atskirų sektorių analizę. Dėl šios priežasties, nustatant nacionalinius planus ir įpareigojančius tikslus kiekviename sektoriuje, turėtų būti vadovaujamasi tikslais, kurie numatyti atsinaujinančios energijos plane, taikant sankcijas, jei šie tikslai nebuvo vykdomi.
Sankcijos reikalingos todėl, kad jei valstybės priešinasi bendrų tikslų įgyvendinimui, nepamirškime, tai mažina tarptautinį pasitikėjimą Europos įsipareigojimais ir patikimumu siekiant klimato kaitos tikslų. Galbūt tai padėtų pasiekti visuotinio susitarimo, dėl kurio dar nėra susitarta.
Europa turi atlikti istorinę pareigą ir savo pavyzdžiu parodyti, kad be naftos esama ir kitų galimybių, konkuruojančių technologijų ir ji gali saugiai apsirūpinti savo energija.
Petr Duchoň
(CS) Pone Pirmininke, ponios ir ponai, leiskite tarti keletą pastabų dviem B. Thomsen pranešimo klausimais. Pačioje pranešimo pradžioje nurodoma, kad: a) "tradiciniai energijos ištekliai beveik baigiasi"; b) "mes vis labiau priklausome nuo [žaliavų] importo"; ir c) "... klimato kaitos, kurie [...] turės baisius padarinius [...] gyventojams".
Pirmoji pastaba: ES valstybių priklausomybnuo žaliavų importo yra vienintelis nedviprasmiškas ir akivaizdus faktas. Tai iš tikrųjų yra rimta politinproblema. Tačiau ji negali būti išspręsta vienašališkai teikiant pirmenybę vadinamiesiems atsinaujinančios energijos šaltiniams. Sprendimas turėtų būti žymiai sudėtingesnis. Taigi norėčiau pabrėžti kai kuriuos aspektus, į kuriuos, mano nuomone, svarstomame pranešime nebuvo atsižvelgta.
Pirma, valstybės narės atsako už savo energetikos politiką ir turi teisę nustatyti savo energijos struktūrą. Antra, pranešime niekur nenurodoma, kad ekonomiškas ribotų turimų lėšų naudojimas yra būtinybė, aš pabrėžiu žodį "ekonomiškas". Taip pat manau, kad būtinas Europos Sąjungos ir JAV bendradarbiavimas, apimantis politikos priemonių koordinavimą su energijos žaliavas eksportuojančiomis šalimis. Pagaliau pranešime nutylima branduolinės energetikos reikšmė.
Antroji pastaba: galima diskutuoti dėl pranašysčių, kuriomis remiasi pranešimas, t. y. kad įprasti energijos šaltiniai greitai išseks ir klimato kaita turės baisių padarinių žmonėms visame pasaulyje. Tačiau mes neturėtume jų laikyti neginčijamais faktais.
Andris Piebalgs
Komisijos narys. - Pone Pirmininke, tardamas baigiamąjį žodį šioje diskusijoje norėčiau pradėti tuo, kuo baigA. Vidal-Quadras: šioje politikos srityje nebus laimėjusiųjų ir pralaimėjusiųjų, nes atsinaujinančių energijos šaltinių politika mums visiems yra reikalinga dėl šių trijų priežasčių.
Pirmiausia, klimato kaita: gana naivu tikėtis, kad klimato kaitos klausimą galėsime išspręsti be atsinaujinančių energijos šaltinių. Antra, konkurencija dėl energijos išteklių: pasaulyje daugėja gyventojų, žmonės gyvena geriau, o energijos išteklių mažėja, todėl energijos išteklių mažėjimas gali būti pavojingas ir geopolitiniu požiūriu. Trečia, neklaidinkime savęs kalbėdami apie išlaidas. Šiandien mūsų padėtis yra gana gera, nes barelis naftos kainuoja 80 JAV dolerių, o mūsų valiutos kursas dolerio atžvilgiu išaugo iki 1,4 euro. Dėl to mes buvome apsaugoti nuo naftos kainų kilimo. Tačiau šie procesai nėra susiję, tai tik sutapimas. Mes matėme, kad įvedus eurą, lūkesčiai dėl euro ir dolerio buvo vienodi. Jei mūsų valiutos kursas būtų išlikęs toks pat, šiandien turėtume 50 proc. didesnes energijos išteklių kainas, ir daugelyje nacionalinių parlamentų būtų svarstomas skubios pagalbos ekonomikai klausimas. Todėl atsinaujinančios energijos šaltiniai mums reikalingi ir ekonominiu požiūriu.
Ar nėra pernelyg drąsu tikėtis technologinio proveržio? Mes prašome ne subsidijų, o investicijų, nes 20 proc. galutinio energijos vartojimo nėra 100 proc., tai nėra 50 proc.: tai tik penktadalis, ir visos šios technologijos turėtų būti įgyvendintos praktiškai.
Kam mums reikalinga Europa? Pirmiausia dėl jos masto ir taikymo. Valstybės narės, kurios nėra turtingos, bent jau BVP vienam gyventojui požiūriu, turi potencialą šioje srityje. Esama valstybių narių, kurių potencialas nėra labai didelis, be to, mes turime rasti būdą, kaip išnaudoti visos Europos Sąjungos potencialą. Turtingesnės valstybės galėtų investuoti į tas valstybes, kurių potencialas yra didesnis, nes iš naujų technologijų, aprūpinančių mus švarios energijos šaltiniais, naudos turėtume mes visi.
Aš citavau G. Browną ne dėl to, kad sutampa mūsų politinės pažiūros. Aš tai dariau todėl, kad net JK, kur atsinaujinančios energijos skvarba nėra didelė, pripažįstama, kad ši politika - pats požiūris - yra svarbus ir būtinas, nes siekiant ilgalaikės politikos tikslų yra svarbūs tik įpareigojantys tikslai. Jei tikslai tėra tik deklaruojami, darbas trunka nuo vienų iki kitų rinkimų, ir viskas vėl kartojasi iš naujo. Jeigu jie yra teisiškai įpareigojantys, tai reiškia, kad bus numatytos ilgalaikės politikos priemonės, kurios supaprastins investicijas ir palengvins taisyklių laikymąsi.
Daugelis iš jūsų kelia maisto (energijos) tvarumo klausimą. Norėčiau prieštarauti ir pasakyti, kad šiame etape atsinaujinanti energija neturi jokio didesnio poveikio maisto kainoms. Pasaulio gerovlabai išaugo. Žmonės geriau maitinasi Indijoje, Kinijoje, taip pat trečiojo pasaulio šalyse. Visame pasaulyje žmonėms reikia vis daugiau išteklų. Žinoma, pasaulio rinka į tai reaguoja didesnėmis kainomis. Tai leidžia didinti gamybą, tačiau ateityje niekas nepasikeis ir nebus taip, kad vėl turėsime pigią naftą ir pigų maistą. Kainos išliks pagrįstai aukštos ir dėl šios priežasties galima teigti, kad jos visiškai nepriklauso nuo atsinaujinančių energijos šaltinių.
Tuo pačiu metu aš visiškai nemanau, kad mums reikia apibrėžti tvarumo kriterijus ir kad tai turime padaryti šioje Direktyvoje. Argumentas prieš yra tas, kad jau turime vandens įstatymą, atliekų įstatymą ir dirvos įstatymą. Žmonės klausia: "Kam mums reikalinga tokia biurokratija?." Aš manau, kad jei mes svarstome ginčytinas politikos sritis, pirmiausia būtina atsakyti į rūpimus klausimus. Ir sertifikavimas, jei net kartais sunkus ir nepatogus, užtikrins, kad jokie energijos ištekliai nebus naudojami netvariai. Tačiau aš tikrai manau, kad pranešimas yra suderintas visais atžvilgiais. Jame atsižvelgiama į šiuos iššūkius, taip pat manau, kad Parlamente jis susilauks plataus pritarimo, o šis platus pritarimas taip pat reikštų didesnę paramą Komisijos pasiūlymui metų pabaigoje.
Todėl belieka pasveikinti ir dar kartą padėkoti pranešėjai, taip pat politinėse frakcijose ir įvairiuose komitetuose jai padėjusiems nuomonės rengėjams, nes aš manau, kad pranešimas yra labai geras. Jame pasiekta reikalinga pusiausvyra, ir dabar mums belieka tik užsitikrinti plačią paramą.
Pirmininkas
Diskusija baigta.
Balsavimas įvyks 2007 m. rugsėjo 25 d., antradienį.
Deklaracijos raštu (Darbo tvarkos taisyklių 142 straipsnis)
Ján Hudacký  
raštu. - (SK) Dabartinpadėtis energijos gamybos ir klimato kaitos požiūriu gali būti ne tik teigiamų, bet ir skubotų sprendimų priežastis su visomis su tuo susijusiomis neigiamomis pasekmėmis.
Turiu galvoje atsinaujinančios energijos šaltinius, kurie iš esmės suteikia naujų galimybių, papildo mažėjančias įprastas energijos atsargas ir mažina išmetamų teršalų apimtis.
Kita vertus, mes stebime ir net bendrai priimame sprendimus, kuriuos lemia netinkamai suprastas ir skubotas jų vertinimas, nustatydami pernelyg didelius įpareigojančius tikslus, kurių siekiame bet kokia kaina. Visiškai neatsitiktinai EBPO ir daugelis ekspertų įspėja, kad netinkamas tam tikrų atsinaujinančių energijos šaltinių (biodegalų, biomasės, kt.) naudojimas daro nepataisomą žalą kitose srityse, pavyzdžiui, žemės ūkyje ir vandentvarkoje ir pažeidžia bendrą gamtos pusiausvyrą. Man tai primena žvirblių šaudymą Kinijoje vadinamosios "kultūrinės revoliucijos" metu. Tuo aš nenoriu sumenkinti atsinaujinančių energijos šaltinių. Tačiau juos būtina pasirinkti taip, kad jie būtų prieinami, tinkamai pasirinktose geografinėse vietovėse ir taip, kad juos galima atnaujinti be jokių pastangų ir nesiekiant bet kokia kaina įgyvendinti įpareigojančius tikslus.
Dabartinės žinios ir techniniai sprendimai leidžia ir dar ilgai leis atsinaujinančios energijos šaltiniais papildyti įprastus energijos šaltinius. Todėl ieškokime sprendimų, kurie būtų labiau pagrįsti ir veiksmingi vidutiniu laikotarpiu. Čia geras pavyzdys yra branduolinenergija.
Piia-Noora Kauppi  
raštu. - Suomija yra viena pirmaujančių valstybių atsinaujinančių energijos šaltinių, ypač bioenergijos naudojimo, srityje. Atsinaujinančios energijos dalis Suomijoje apytiksliai yra 25 proc.
Atsinaujinančių energijos šaltinių naudojimui keliami tikslai turėtų būti realūs. Kovojant su klimato kaita turėtų būti užtikrinta pagrįsta biomasės, gyvybiškai svarbios mūsų miškų pramonei, gamybos kaina.
Suomijoje durpės laikomos lėtai atsinaujinančia biomasės kuro rūšimi. Kaip vietinis kuras, durpės turi didelę įtaką regioninei politikai ir didina užimtumą ir užtikrina energijos tiekimo saugumą.
Nereikėtų atsisakyti jokių kuro rūšių, kurios visiškai arba labai mažai teršia aplinką arba kitų gamybos formų, kurios taršos požiūriu yra neutralios, tvarios ir ekonomiškai efektyvios, tarp jų ir branduolinės energijos. Visos energijos formos turėtų būti vertinamos atsižvelgiant į bendruosius visuomenės interesus.
Kovoje su klimato kaita turėtų būti didinama energijos šaltinių, neišskiriančių į aplinką anglies dvideginio, tarp jų branduolinės energijos gamybos dalis. Branduolinenergija didina nepriklausomybę nuo importuojamos energijos, aplinkos požiūriu yra švaresnnegu kitos energijos rūšys ir yra ekonomiškas energijos šaltinis.
Todėl mano nuomone labai svarbu, kad valstybės narės galėtų pačios pasirinkti tinkamiausius atsinaujinančius energijos šaltinius atsižvelgiant į geologinių, hidrologinių ir klimato sąlygų valstybėse narėse skirtumus.
Eija-Riitta Korhola  
raštu. - (FI) Pone Pirmininke, skatindami atsinaujinančių energijos šaltinių naudojimą, turėtume tiksliai apibrėžti, ko mes siekiame. Vienas dalykas yra bet kokia kaina būti novatoriumi, siekiant tikslų ir procentų, ir visai kas kita ieškoti įvairių sektorių tvarios energijos sprendimų, turinčių ilgalaikį poveikį. Jau dabar aišku, kad nustatyti procentiniai tikslai ir ES aplinkos ir klimato tikslai, deja, nesuderinami su tomis sąlygomis, kurios reikalingos jiems pasiekti. Nepaisant to, mes nusprendėme pamėginti įgyvendinti tikslus ir dabar turime energijos rinką, kuria vartotojo sąskaita dirbtinai manipuliuojama ir priimame energetinius sprendimus, kurie klimato pusiausvyros požiūriu negali būti tvarūs ir kuriuos būtina peržiūrėti. Vienas tokių nesėkmingų pavyzdžių - įpareigojantis 10 proc. tikslas biodegalams, naudojamiems transportui.
Kovojant su klimato kaita, perėjimas prie biodegalų nėra pats geriausias sprendimas. Vargu ar tai tinkamas būdas, kai pasaulyje labiausiai tikėtinas scenarijus - maisto trūkumas, jei atsižvelgsime į šiltnamio dujų fenomeną. EBPO tyrime išreikštas susirūpinimas, kad valstybės subsidijos biodegalams tik padidintų maisto kainas ir pakenktų miškams, turint omenyje tai, kad biodegalų indėlis į klimato kaitos mažinimą gali būti mažesnis negu buvo manyta. Tas pats susirūpinimas reiškiamas ir žurnalo "Science" straipsnyje, kur lyginama biodegalų ir miško želdinimo nauda klimatui per 30 metų. Išvados dėl žaliavų ir gamybos technologijų skiriasi, tačiau visais atvejais miško želdinimas taršą sumažina nuo dviejų iki devynių kartų labiau negu ją sumažintų biodegalų naudojimas.
Šiandien siekiant bet kokių tikslų būtina vadovautis sveiku protu. Kitaip gana greitai suprasime, kad sprendimas padidinti atsinaujinančių energijos šaltinių dalį iki vieno penktadalio visos energijos gamybos buvo skubotas ir pavojingas aplinkai, nes buvo iškirsta pernelyg daug miškų.
Richard Seeber  
raštu. - (DE) Būsimojoje energetikos politikoje atsinaujinantiems energijos šaltiniams tenka svarbus vaidmuo. Branduolinės energetikos šiame scenarijuje neturėtų būti, nes vis dar lieka daugybneišspręstų jos saugumo problemų.
Atsinaujinantys energijos šaltiniai - mūsų ateitis. Tam mums reikia įgyvendinti naujoves ir kurti naujas technologijas. Mums reikalingos gerokai didesnės investicijos į mokslinius tyrimus įgyvendinant visose rinkos srityse naujoviškus sprendimus.
Kovo mėn. Europos Vadovų Taryba pritartam, kad iki 2020 m. 20 proc. visos energijos būtų gaminama iš atsinaujinančios energijos šaltinių. Valstybių ir vyriausybių vadovai žengsvarbų žingsnį ir išsaknuomonę, kad atsinaujinantiems energijos šaltiniams būtina teikti didesnę paramą. Todėl aš raginu Komisiją greičiau pateikti pasiūlymą dėl teisinės sistemos atsinaujinančių energijos šaltinių srityje. Itin svarbu patvirtinti tinkamas europines priemones, siekiant greitai ir veiksmingai įgyvendinti Tarybos nustatytus tikslus.
Silvia-Adriana Ţicău  
raštu. - (RO) Šiandien į ES importuojama 57 proc. dujų ir 82 proc. naftos. Įvairiais vertinimais iki 2030 m. į ES bus importuojama 84 proc. dujų ir daugiau kaip 93 proc. naftos.
ES reikalinga energetikos politika, kuri ne tik užtikrintų ekonominę ir socialinę plėtrą, bet ir leistų stiprinti aplinkos apsaugą kovojant prieš klimato kaitą. Kitus 5 metus aš laikau itin svarbiais planuojant ir tvirtinant TEN-E "Europinio intereso projektus", kuriais būtų siekiama diversifikuoti energijos tiekimo šaltinius ir bendrijoje didinti energijos efektyvumą.
Kovoje su klimato kaita ES planuoja, kad iki 2020 m. atsinaujinančios energijos išteklių naudojimas visoje Europos energijos struktūroje turėtų sudaryti 20 proc. Todėl valstybės narės ir Komisija privalo aprašyti atsinaujinančios energijos išteklius savo teritorijoje ir nustatyti jų naudojimo veiksmų planą. Mes prašome Komisiją aktyviai dalyvauti rengiant šiuos aprašus. Struktūriniai fondai ir Europos konkurencingumo ir inovacijų fondas bei 7-oji mokslinių tyrimų pagrindų programa turėtų būti naudojami investicijoms į energijos technologijų plėtrą valstybėse narėse.
