Timpul afectat întrebărilor (întrebări adresate Consiliului) 
Preşedintă
Urmează timpul afectat întrebărilor (B7-0006/2010).
Următoarele întrebări sunt adresate Consiliului.
Subiect: Instituirea unei pieţe interne a energiei
În cadrul acordului semnat de trioul Spania, Belgia şi Ungaria şi în strategia pe termen lung a acestuia se menţionează ca prioritate politică instituirea unei pieţe interne a energiei. Pentru a atinge acest obiectiv, trebuie conectate la piaţa europeană de energie regiunile cele mai izolate ale UE, cum ar fi regiunea Mării Baltice. În strategia pentru Marea Baltică sunt prevăzute multe proiecte de racordare în domeniul electricităţii şi al gazelor naturale care, dacă vor fi finalizate, vor permite ţărilor baltice să nu mai depindă de un furnizor unic de energie. Având în vedere caracterul internaţional al proiectelor amintite, realizarea acestora nu este legată doar de disponibilitatea resurselor financiare aferente, ci şi de voinţa politică şi de intenţiile statelor membre participante. În contextul instituirii unei pieţe interne a energiei, Comunitatea s-a angajat să acţioneze convergent.
Îşi va asuma Spania, care la momentul actual deţine preşedinţia Consiliului, rolul de lider şi va determina statele membre să acţioneze convergent în cadrul realizării proiectelor energetice din regiunea baltică, cum ar fi AmberLitPol, Swedlink ş.a., care vor avea ca efect creşterea siguranţei energetice nu doar la nivel regional, ci şi la nivel comunitar?
Diego López Garrido
Dnă preşedintă, piaţa internă a energiei şi a securităţii aprovizionării cu energie sunt legate în mod inextricabil. Am realizat treptat acest lucru în Uniunea Europeană şi, prin urmare, securitatea energiei a devenit una dintre priorităţile strategice ale Uniunii. Într-adevăr, aceasta a devenit o problemă critică abia acum un an, odată cu criza gazelor între Rusia şi Ucraina.
Am realizat, în acel moment, că o piaţă internă a energiei, o piaţă complet funcţională, interconectată, eficientă reprezintă o condiţie prealabilă pentru securitatea aprovizionării cu energie în Europa.
Securitatea aprovizionării cu energie reprezintă astfel un element strategic cheie care trebuie îmbunătăţit prin asigurarea unei mai mari eficienţe energetice, prin diversificarea furnizorilor de energie, a surselor şi a canalelor de distribuţie, prin promovarea intereselor energetice ale Uniunii referitoare la ţările terţe şi, în fine, prin crearea unei pieţe energetice comune şi valide pe care încă nu o deţinem. Pentru a ne ajuta să realizăm acest lucru, trebuie să avem sprijinul Tratatului de la Lisabona, în care, pentru prima dată, există o referinţă explicită la acea competenţă pentru Uniune la nivel legislativ primar.
Prin urmare, Uniunea trebuie să fie mai categorică în relaţiile sale cu ţările terţe şi trebuie să aibă o voce unică în cadrul acestor relaţii. Ministrul spaniol al industriei, turismului şi comerţului a afirmat clar acest lucru când a prezentat priorităţile preşedinţiei spaniole comisiei relevante a Parlamentului European la 27 ianuarie 2010.
În consecinţă, în cadrul celei de-a doua revizuiri strategice a politicii energetice, ceea ce se poate numi conectarea insulelor energetice ale Uniunii Europene la piaţa internă a devenit unul dintre obiectivele cheie ale Uniunii.
În iulie 2009, când comisarul a prezentat Planul de acţiune privind interconectarea pieţelor energiei din zona baltică, o iniţiativă destinată promovării integrării pieţei energiei şi dezvoltării infrastructurii energetice din zona baltică, Consiliul European l-a salutat ca fiind o contribuţie majoră la sporirea securităţii energiei Uniunii - citez acest lucru cuvânt cu cuvânt.
Iniţiativa pieţei energiei din zona baltică intră acum sub incidenţa Strategiei pentru Marea Baltică a Uniunii care este una dintre principalele priorităţi ale preşedinţiei suedeze. Consiliul European din octombrie 2009 a adoptat iniţiativa şi a salutat progresul realizat privind infrastructurile şi interconectările energetice din regiunea baltică, avizând informaţiile în raportul Comisiei.
Zigmantas Balčytis
(LT) Dle ministru aş dori să vă mulţumesc încă o dată pentru gândurile şi răspunsurile dvs. Cu toate acestea, un aspect al întrebării mele se lega nu doar de ţările terţe, ci şi de Uniunea Europeană în sine, şi anume de faptul că statele membre ale Uniunii Europene nu au nici un interes economic, nici unul politic, de a contribui într-un fel sau altul la proiectele comune. Aşa că întrebarea mea era dacă, în timpul preşedinţiei, Spania îşi asumă un rol politic de a vorbi în numele Uniunii Europene pentru a asigura punerea în aplicare a acestor viitoare proiecte?
Diego López Garrido
Dnă preşedintă, credem că aceasta face parte, fără nicio îndoială, din politica comună privind energia şi că, la fel cum şi noi nu dorim să avem insule energetice din punct de vedere tehnic, nu dorim să le avem nici din punct de vedere politic.
Aceasta nu este cu siguranţă poziţia pe care aţi numi-o pro-europeană şi, de fapt, nu acesta a fost cazul în practică. Îmi aduc aminte că în timpul dezbaterii privind reglementarea măsurilor de garantare a securităţii aprovizionării cu energie, s-a convenit asupra unui angajament european privind această problemă. Mă refer în special la proiectele energetice aprobate ca făcând parte din programul de ajutorare a redresării economice pus în aplicare de preşedinţia cehă anul trecut. Celor trei proiecte din regiunea baltică li s-a alocat o sumă totală de 425 de milioane de euro: conducta de gaz Scanled/Baltică, interconectarea electrică Estlink-2 şi interconectarea Suediei cu statele baltice.
Prin urmare, preşedinţia spaniolă va solicita statelor membre să sprijine proiectele de infrastructură energetică în regiunea baltică, deşi atunci punerea în aplicare a proiectelor specifice în conformitate cu legislaţia naţională şi legislaţia europeană aplicabilă va depinde chiar de statele membre. Statele membre vizate ar trebui să acţioneze unitar în această privinţă.
Preşedintă
Înainte să continuăm, aş dori să clarific pentru toţi cei din Cameră că ministrul este pregătit să stea până la 19.20, aşa că se vor prelua mai multe întrebări decât s-ar prelua până la orele 19.00.
Silvia-Adriana Ţicău
Domnule ministru, aş dori să atrag atenţia asupra importanţei integrării surselor de energie regenerabilă în gridul energetic naţional, reţeaua energetică europeană fiind formată din reţelele energetice ale statelor membre.
Ţările baltice reprezintă un exemplu de bună practică în domeniul utilizării energiilor regenerabile şi eficienţei energetice a clădirilor. O piaţă internă a energiei necesită o mai bună interconectare a reţelelor energetice naţionale.
Aş dori să vă întreb dacă aveţi un plan de acţiune, împreună cu statele membre, dedicat utilizării energiilor regenerabile
Franz Obermayr
(DE) Procesul de integrare a pieţei electricităţii în statele baltice ar trebui să includă dereglementarea nerestricţionată a pieţei pentru clienţii privaţi şi o strategie comună de schimb al energiei. Statele baltice au fost afectate foarte puternic de criza economică.
Prin urmare, aş dori să ştiu cum poate fi obţinută o dereglementare totală a pieţei energiei în această situaţie economică foarte fragilă. Mă gândesc în special la volatilitatea preţurilor. Care este planul în ceea ce priveşte infrastructura din statele baltice şi ce se va întâmpla cu diversificarea rutelor de transport al energiei şi a surselor energetice?
Diego López Garrido
Dnă preşedintă, suntem de acord cu opiniile exprimate privind subiectul energiilor regenerabile şi integrarea acestora în reţeaua europeană de energie. De asemenea, credem că este unul din principalele obiective ale strategiei Uniunii Europene pentru lupta împotriva schimbărilor climatice pe care le-am susţinut în cadrul reuniunii la nivel înalt de la Copenhaga.Sperăm că, până în 2020, energiile regenerabile vor reprezenta 20 % din întregul amestec european de energii şi am dori includerea acestei abordări în cel de-al doilea Plan de acţiune de energie pentru 2010-2014 pe care sperăm să-l vedem adoptat sub conducerea preşedinţiei spaniole.
Acel obiectiv al planului de acţiune este, prin urmare, clar pe agenda preşedinţiei spaniole şi este împărtăşit de trioul belgian şi maghiar, deoarece acesta este un obiectiv strategic.
În ceea ce priveşte afirmaţiile dlui Obermayr, şi noi credem că diverisifcarea resurselor este, fără îndoială, un alt obiectiv strategic, aşa cum am menţionat mai devreme.
Uniunea Europeană şi instituţiile sale sunt foarte active, oferindu-şi tot sprijinul politic proiectelor cum ar fi Nabucco, gazoductele Nord Stream şi South Stream. Toate aceste proiecte au un obiectiv foarte clar: diversificarea energiilor, diversificarea furnizorilor de energie şi diversificarea diferitelor canale prin care se distribuie energia. Acestea fac parte, fireşte, din strategia noastră de a deveni o Europă cu o adevărată piaţă energetică comună pe care nu o deţinem în prezent. Toate acestea sunt necesare pentru a stabili acea piaţă şi pentru a obţine acea securitate a energiei care reprezintă o bază pentru toţi.
Subiect: Direcţii de dezvoltare, obiective şi acţiuni ale "Strategiei de dezvoltare durabilă a UE cu orizont 2020"
Criza economică, schimbările climatice şi schimbările demografice afectează în mod dramatic viaţa cetăţenilor europeni. Sănătatea, educaţia, agricultura, dezvoltarea infrastructurilor de transport şi energie, investiţiile în cercetare şi inovare şi în modernizarea serviciilor publice trebuie să fie priorităţi atât ale Statelor Membre, cât şi ale UE. Garantarea drepturilor şi libertăţilor fundamentale ale cetăţenilor europeni, inclusiv libera circulaţie a lucrătorilor, este o obligaţie comună. Modelul social european garantează sprijinul necesar pentru angajaţii care şi-au pierdut locul de muncă, pentru vârstnici şi pentru tineri, precum şi pentru lucrătorii migranţi. "Strategia de dezvoltare durabilă a UE cu orizont 2020” va fi prezentată la Consiliul European informal din februarie 2010.
Aş dori să întreb preşedinţia spaniolă a UE care vor fi principalele direcţii de dezvoltare, obiectivele şi acţiunile, precum şi resursele estimate pentru implementarea cu succes a acestei strategii?
Diego López Garrido
Dnă preşedintă, nu există nicio îndoială că strategia 2020 reprezintă cel mai important şi ambiţios obiectiv pentru viitorul apropiat şi va fi punctul central al dezbaterilor care se vor ţine mâine la Bruxelles în cadrul Consiliului European informal şi care vor avea loc la cel mai înalt nivel posibil, sub conducerea preşedinţiei spaniole.
Scopul este să propunem şi să aprobăm un program care să promoveze creşterea şi crearea calităţii locurilor de muncă, înlocuind strategia de la Lisabona şi concentrându-ne, pe de o parte, asupra consolidării anumitor aspecte care sunt necesare pentru competitivitatea şi productivitatea economiei europene: investirea în tehnologiile informaţiei, transformând Europa într-un spaţiu pentru societatea informaţională şi accentuând şi aspectele sociale, ceea ce înseamnă că ocuparea forţei de muncă ar trebui să se bazeze pe specializare şi formare: de asemenea, ne propunem o economie ecologică, cu emisii reduse carbon, aşa cum s-a menţionat în conţinuturile pe care deja le-am discutat.
Un alt element fundamental -unul care va polariza fără nicio îndoială dezbaterile de mâine de la Bruxelles - este problema guvernării. În cadrul reuniunii informale a Consiliului European, preşedintele Consiliului European va prezenta o propunere iniţială pentru o dezbatere privind guvernarea, cu alte cuvinte, progresul către o uniune economică în cadrul Europei, nu doar o uniune monetară, dar şi către clarificarea faptului că - aşa cum s-a declarat în Tratatul de la Lisabona - politicile noastre economice, politicile noastre de ocupare a forţei de muncă şi politicile noastre sociale converg în cadrul Uniunii Europene.
Acest element al strategiei pentru dezvoltare durabilă şi crearea calităţii locurilor de muncă reprezintă, prin urmare, un obiectiv central al preşedinţiei spaniole şi al întregii Europe. Probele se pot vedea în faptul că am început să abordăm deja problema, la cel mai înalt nivel, prin organizarea reuniunii Consiliului de mâine de la Bruxelles.
Silvia-Adriana Ţicău
Avem acum şi observaţiile venite din partea celor interesaţi. Consultarea publică de pe site-ul Comisiei privind strategia UE 2020 s-a încheiat. Avem, însă, 10 % rata şomajului în Uniunea Europeană, iar în Spania şi Letonia aceasta a ajuns la 20 %. De aceea, aş dori să ne spuneţi ce măsuri luăm pentru cetăţenii Uniunii Europene, pentru păstrarea şi crearea locurilor de muncă şi mai ales pentru creşterea calităţii vieţii acestora?
Diego López Garrido
Cred că în centrul viitoarei strategii 2020 trebuie să se afle tocmai aceste puncte pe care le menţionaţi şi, pentru a fi exact, dnă Ţicău, locurile de muncă nu trebuie să fie atât de şubrede, atât de volatile, atât de instabile precum au fost în cazul Uniunii Europene. Aţi menţionat cazul Spaniei, care a suferit, într-adevăr, mult în sectorul imobiliar.
Prin urmare, trebuie să vizăm un model de producţie care să creeze el însuşi locuri de muncă mai ferme, mai solide, mai stabile, bazate pe specializare.
Astfel, trebuie să facem eforturi pentru a lua măsuri în conformitate cu aceste principii, măsuri care să crească specializarea şi formarea personalului, pentru a-i plasa pe lucrători într-o societate bazată pe cunoaştere, în tehnologia informaţiei şi în locuri de muncă specializate, pe care ar trebui să se bazeze modelul de producţie şi dezvoltare al viitoarelor locuri de muncă.
Aceasta este ideea pe care credem că fiecare ţară ar trebui să o pună în aplicare; cu toate acestea, trebuie să coordonăm acest lucru în toate ţările europene. Mai mult, Uniunea Europeană trebuie să furnizeze sprijin, de exemplu, prin impulsuri sau stimuli cum ar fi utilizarea Fondurilor structurale specifice, de exemplu Fondul social european, stimulând astfel acele ţări care investesc într-adevăr în acest model de producţie astfel încât să creeze locuri muncă de calitate.
Aceasta cred că este orientarea care ar trebui să fie punctul central al fiecăreia dintre strategiile noastre care, între noi toţi, trebuie puse în aplicare în următoarele luni, înainte ca Consiliul European din iunie să înlocuiască inadecvata Strategie de la Lisabona.
Subiect: Libertatea religioasă în China
Ce măsuri are Consiliul în vedere pentru a îmbunătăţi situaţia comunităţilor religioase, în special a bisericilor creştine, precum şi aplicarea dreptului la libertatea religioasă în China?
Diego López Garrido
Dnă preşedintă, dle Posselt, ştiţi foarte bine că unul dintre principalele instrumente ale relaţiilor noastre în ceea ce priveşte problema drepturilor omului din China este dialogul bianual pentru drepturile omului, care a fost înfiinţat acum mai bine de 15 ani. Prin urmare, acesta este un dialog structurat, care ne oferă şansa să schimbăm opinii în ceea ce priveşte problemele care ne preocupă.
Anul trecut în noiembrie, Consiliul a adoptat concluziile privind libertatea religioasă care ne-au permis să reiterăm, în termeni clari, poziţia Uniunii Europene privind acest subiect. Respectarea libertăţii religioase, aşa cum a fost definită de instrumentele internaţionale privind drepturile omului, face parte din clauza pentru drepturile omului care este inclusă în acordurile dintre Uniunea Europeană şi ţările terţe.
În ultimii cinci ani, Uniunea Europeană a actualizat cu regularitate libertatea religioasă şi confesiunile în dialogurile sale privind drepturile omului şi în reuniunile sale cu ţările terţe. S-au făcut o serie de declaraţii privind acest fapt şi au avut loc negocieri referitoare la persoanele ameninţate din cauza confesiunii acestora. Uniunea Europeană a jucat un rol foarte activ, la scară globală, în promovarea libertăţii religioase în cadrul forumurilor internaţionale, cum ar fi Adunarea Generală a Naţiunilor Unite şi Consiliul pentru drepturile omului.
În ceea ce priveşte China, Consiliul a determinat un anumit număr de criterii de referinţă pentru dialogul pentru drepturile omului în 2001. Vă pot asigura, dle Posselt, că libertatea religioasă face parte integrantă din acele criterii. Recent, am discutat în mai multe rânduri despre această problemă cu omologii noştri chinezi, ne-am întâlnit la Beijing cu autorităţile competente, iar, având în vedere scopul dialogului, cei responsabili pentru problemele religioase au vizitat Europa pentru a-şi spori sensibilizarea practicilor într-o serie de state membre.
Bernd Posselt
(DE) Dle Garrido, vă mulţumesc mult pentru răspunsul dvs. detaliat. Am două întrebări scurte suplimentare. Prima, când veţi avea următoare şansă să discutaţi aceste probleme cu China? A doua, aţi putea impulsiona elaborarea unei liste a preoţilor, călugăriţelor şi episcopilor care au fost arestaţi?
Diego López Garrido
Am spus deja că există un dialog structurat şi că au avut loc în mod regulat o serie de conversaţii cu China privind acest subiect.
Noi, Consiliul, ştim că există o serie de persoane care practică religia şi care au fost ameninţate sau supuse practicilor care în China echivalează cu persecuţia. Acesta este cazul anumitor budişti tibetani care practică Falun Gong şi al creştinilor, preoţi şi credincioşi, precum şi al avocaţi care i-au apărat în unele cazuri. Consiliul a cercetat aceste cazuri şi le-a adus în atenţia autorităţilor chineze.
Cu toate aceste ocazii, am afirmat că practicarea paşnică a religiei este un drept şi că nu ar trebui considerată niciodată ca fiind o ameninţare la adresa statului.
Desigur, onorati deputaţi, trebuie să reafirm faptul că, în ceea ce priveşte aplicarea libertăţii religioase în China şi procesul de evaluare al dialogului pentru drepturile omului, vom examina toate modalităţile prin care ne putem maximiza capacitatea de a produce schimbări pozitive în acest domeniu.
Jim Higgins
Mulţumesc Consiliului pentru răspuns. S-au făcut multe; încă mai sunt multe de făcut. Realitatea este aceea că, în ceea ce priveşte practicarea religiei în China, articolul 36 al Constituţiei Republicii Populare susţine exact ceea ce este implicat. Este foarte atent formulat. "Libertatea religioasă” este garantată, dar ce se întâmplă cu practicarea? Ce înseamnă "activităţi religioase normale”? Şi, în ceea ce priveşte "dominarea străină”, dacă vine un preot străin, acest lucru este privit drept "dominare străină”. Iar religiile care sunt privite într-adevăr cu dispreţ sunt budismul, catolicismul, deismul, islamul şi creştinii protestanţi.
S-au făcut multe, dar mai sunt îngrozitor de multe de făcut - aşa că vă încurajez să continuaţi tot aşa.
Franz Obermayr
(DE) Vă mulţumesc pentru răspunsurile dvs. adecvate, dle Garrido. Cu toate acestea, aş dori să solicit informaţii chiar mai detaliate. Există o clauză în cadrul acordului bilateral actual cu China care are menirea de a furniza protecţie specială bisericilor creştine sau Consiliul plănuieşte să introducă o clauză de acest fel?
Diego López Garrido
Onoraţi deputaţi, într-adevăr, mai sunt încă multe de făcut, dar avem încredere în dialog şi în ceea ce am putea numi impactul dialogului şi efectele sale. Aşa cum a afirmat baroneasa Ashton în Parlamentul European cu puţin timp în urmă: dialogul pentru drepturile omului are un efect incontestabil şi, fireşte, îl putem organiza în diverse locuri. Îl putem organiza cu anumite persoane, de exemplu în cazul binecunoscutului activist pentru drepturile omului, Liu Xiaobo, sau putem să-l organizăm la alte niveluri, la un nivel politic în cadrul dialogului politic. În orice caz, vom continua să-l organizăm cu hotărâre, astfel încât să protejăm toate drepturile omului, pe fiecare în parte. Nu trebuie să le sprijinim pe unele mai mult decât pe celelalte, deoarece drepturile omului sunt indivizibile şi ne vom strădui să consolidăm şi să îmbunătăţim situaţia în ceea ce priveşte drepturile omului în China.
Dialogul este esenţial şi, bineînţeles că este esenţial şi să vedem cum au loc schimbările în acest domeniu şi suntem siguri că autorităţile chineze, omoloagele noastre, apreciază importanţa acestui dialog.
Subiect: Inchisori secrete și zboruri ale CIA
Presa a dezvăluit recent existența unei închisori secrete în Lituania, situată într-o fostă școală de echitație și utilizată de CIA din 2004, unde au fost torturați mai mulți "presupuși teroriști”.
Un tribunal italian a condamnat peste douăzeci de agenți ai Statelor Unite și doi funcționari italieni pentru răpirea lui Abou Omar la Milano, acesta fiind torturat apoi în Egipt. Alte procese sunt în curs de desfășurare, respectiv în Polonia și în Marea Britanie.
Diverse elemente (inclusiv un acord încheiat în cadrul NATO) demonstrează că și alte guverne, în special cel al Portugaliei, erau informate cu privire la utilizarea spațiului aerian și a aeroporturilor de pe teritoriile lor pentru menținerea rețelei de detenție, sechestrare și tortură dezvoltată de Statele Unite.
Care este opinia Consiliului cu privire la aceste noi informații și procese și ce explicații poate oferi acesta ?
Ce măsuri propune Consiliul pentru a evita reproducerea unor fapte similare?
Diego López Garrido
În primul rând, aş dori să reiterez sprijinul Uniunii Europene pentru strategia globală a ONU în lupta împotriva terorismului, care recunoaşte că progresul, pacea, securitatea şi drepturile omului sunt interconectate şi se consolidează reciproc.
Aşa-numitul program secret de detenţie şi transport al Statelor Unite ale Americii sau presupusa utilizare de către CIA a ţărilor europene pentru transportul şi deţinerea ilegală a prizonierilor a fost, fără nicio îndoială, o sursă de preocupare pentru mulţi deputaţi ai acestei Camere. A fost subiectul unei dezbateri recente, cu câteva zile în urmă, şi, aşa cum a afirmat deja şi preşedintele, Consiliul împărtăşeşte în mod clar - nu există niciun dubiu în această privinţă - opinia Parlamentului: aceea că posibila existenţă a acestor centre secrete de detenţie nu este conformitate cu legislaţia internaţională. Aceasta continuă să fie opinia noastră.
De aceea, am simţit că a fost corect ca preşedintele Obama să schimbe politica SUA referitoare la anumite detenţii şi la existenţa închisorilor cum ar fi Guantánamo. Mai mult, credem că, în realitate, această schimbare a avut loc şi că a avut loc o răsturnare în politica SUA. Am profitat întotdeauna de ocazia de ne exprima faţă de Statele Unite ale Americii preocupările legate de aceste probleme din punctul de vedere al Uniunii Europene.
Trebuie să fim bucuroşi că această schimbare a avut loc şi că această declaraţie comună între Uniunea Europeană şi Statele Unite ale Americii a fost oficializată la 15 iunie, anul trecut. Prin urmare, credem că vom rămâne în conformitate cu aceste principii şi vom fi întotdeauna foarte clari, întrucât ştim şi avem dovada irefutabilă a existenţei acestor cazuri.
În anumite cazuri, nu am avut aceste probe, deşi s-a vorbit despre ele sau au existat referinţe specifice făcute în presă; cu toate acestea, în anumite ocazii, a existat o lipsă de probe şi informaţii detaliate ale existenţei acestor cazuri.
Cu toate acestea, nu încape îndoială că Uniunea Europeană a fost foarte clară privind această problemă şi a fost întotdeauna împotriva acestor centre de detenţie, indiferent dacă sunt centre de detenţie cunoscute cum ar fi Guantánamo sau presupuse centre secrete, şi am fost întotdeauna foarte deschişi în Uniunea Europeană în ceea ce priveşte aflarea faptelor referitoare la existenţa celor din urmă.
Ilda Figueiredo
(PT) Dnă preşedintă, dle ministru, vă mulţumesc pentru răspunsul dvs. Cu toate acestea, de fapt, chiar şi după această declaraţie din iulie, au existat noi descoperiri. Se ştie că anul trecut, în noiembrie, instanţa italiană a condamnat 23 de agenţi americani şi doi oficiali italieni de răpirea lui Abu Omar în Milano, iar unul dintre agenţii acuzaţi a admis în faţa presei că a încălcat legea şi că deciziile s-au luat la Washington. Administraţia Obama a declarat pur şi simplu că a fost dezamăgită de decizia instanţei italiene.
Alte cazuri, legate tot de zborurile CIA, sunt în desfăşurare, cum ar fi în Polonia şi în Regatul Unit. Parlamentul lituanian a confirmat faptul că a existat o închisoare clandestină în Lituania şi că multe zboruri ale CIA le-au acoperit activităţile şi, fireşte, au dus la întemniţarea ilegală a oamenilor. Întrebarea este: vom denunţa încălcările drepturilor omului care decurg din toate acestea?
Diego López Garrido
Preşedintele în exerciţiu al Consiliului. - (ES) Suntem apărători ai drepturilor omului şi cred că putem afirma acest lucru în mod clar şi cu încredere; prin urmare, nu avem un drept, ci o obligaţie de a denunţa cazurile încălcărilor drepturilor omului, oriunde ar avea acestea loc. De asemenea, este adevărat că Uniunea Europeană trebuie să respecte competenţa statelor membre şi că domenii atât de specifice trebuie cercetate de statele membre; acestea nu pot fi cercetate de Uniunea Europeană. Tratatul de la Lisabona, de exemplu, spune foarte clar că supravegherea serviciilor de informaţii pe teritoriul statelor membre ţine de competenţa statelor membre.
Având în vedere încă un lucru menţionat în întrebare, cu siguranţă nu cunoaştem un presupus acord secret cu NATO. În orice caz, posibila existenţă a acestui acord, cu care nu suntem absolut deloc la curent, ar împiedica pur şi simplu statele membre să-şi îndeplinească obligaţiile în conformitate cu legislaţia internaţională şi legislaţia umanitară. Cu toate acestea, dnă Figuereido, suntem, în orice caz, de părere că Uniunea Europeană este clar una dintre regiunile lumii în care drepturile omului sunt respectate, iar Uniunea Europeană este şi va fi întotdeauna obligată, respectând în acelaşi timp modul de guvernare al fiecărei ţari, să denunţe încălcările drepturilor omului, întrucât avem o responsabilitate faţă de umanitate şi nu faţă de fiecare stat competent. Vom continua să acţionăm şi să evoluăm conform acestor principii. Mai mult, acum mai avem un alt punct de referinţă important, care este Carta drepturilor fundamentale ale cetăţenilor Europei.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Dle ministru, presa şi sursele de presă au fost menţionate în această întrebare, deoarece exact presa a fost cea care a furnizat ştirea înfiinţării unei închisori secrete în Lituania şi în alte locuri. Cum evaluaţi în general rolul presei în aceste probleme şi ar fi posibilă mobilizarea opiniei publice, astfel încât acest gen de evenimente să nu se mai repete?
Bogusław Sonik
(PL) Dnă preşedintă, aş dori să-i mulţumesc dlui López Garrido pentru afirmaţiile sale, însă nu ne-a comunicat nimic nou. Acum trei ani, a fost desemnată o comisie parlamentară specială privind problema Guantánamo. Consiliul European a lucrat, de asemenea, la această problemă şi acum continuă să revină la ea. Există, cu adevărat, probleme mai importante şi este adevărat, aşa cum a afirmat dl López Garrido, că statele membre sunt cele care sunt obligate să monitorizeze drepturile omului. Încă un lucru - dle López Garrido, când vorbeaţi despre China, aţi spus că există diverse drepturi ale omului şi că ar trebui să le menţinem pe toate. Cu toate acestea, dreptul fundamental la libertate în dictaturi este libertatea însăşi şi cred că, în primul rând, ar trebui să susţinem dreptul la libertate.
Diego López Garrido
Sunt de acord cu observaţiile făcute de ultimii vorbitori. Cred că apărarea drepturilor omului reprezintă unul dintre obiectivele esenţiale pe care orice stat democratic şi orice organizaţie democratică cum ar fi Uniunea Europeană trebuie să-l urmeze.
Desigur, Parlamentul European are o cultură a apărării drepturilor omului de care suntem mândri, ca şi de integrarea europeană, în acest sens, având în vedere că construirea Europei se bazează pe drepturile omului. Natura Europei şi ceea ce îi uneşte pe europenii care vorbesc limbi diferite şi au diferite tradiţii este exact faptul că împărtăşim aceste valori de apărare a drepturilor omului.
În acest sens, cred că rolul presei este unul absolut vital. Presa este un element cheie al democraţiei şi este, fără nicio îndoială, un instrument necesar şi indispensabil pentru apărarea drepturilor omului şi pentru denunţarea cazurilor de încălcare a drepturilor omului, atunci când acestea au loc.
Când au loc astfel încălcări, dar nu se cunosc mai mult decât la nivel personal, este pur şi simplu imposibil pentru noi să le urmărim.
Prin urmare, presa joacă un rol esenţial şi cred, de asemenea, că cea mai autentică şi valabilă cultură a jurnalismului trebuie să fie extrem de sensibilă la apărarea drepturilor omului şi la apărarea tuturor libertăţilor. Acest lucru asigură, într-adevăr, faptul că viaţa merită trăită şi este ceea ce defineşte, până la urmă, coexistenţa oamenilor.
Urmărirea celor care încalcă drepturile omului şi apărarea victimelor reprezintă, fără nicio îndoială, una dintre axele integrării europene, a Uniunii Europene, şi sunt mândru să aparţin unei regiuni în care aceste valori sunt preţuite şi în care s-au stabilit instrumentele de independenţă juridică, supranaţională şi judiciară, cum ar fi Curtea europeană de apărare a drepturilor omului, care se află în acest oraş, Strasbourg. Sunt foarte mândru că Europa menţine exact aceste obiective şi adevăruri în tradiţia sa, în cultura sa şi în istoria sa.
Preşedintă
Întrebările care nu au primit răspuns din lipsă de timp vor primi răspuns în scris (a se vedea anexa).
Timpul alocat întrebărilor s-a încheiat.
(Şedinţa a fost suspendată la ora 19.25 şi reluată la ora 21.00)
