Siguranța nucleară la 25 de ani după dezastrul de la Cernobîl (dezbatere) 
Președinte
Următorul punct pe ordinea de zi este dezbaterea privind întrebarea cu solicitare de răspuns oral adresată Comisiei referitoare la siguranța nucleară, la 25 de ani de la catastrofa de la Cernobîl, în numele Comisiei pentru Mediu, Sănătate Publică și Siguranță Alimentară (O000109/2011 - B70312/2011).
Bogusław Sonik
Dle președinte, aș vrea să spun cât de mulțumit sunt că această ședință a Parlamentului European comemorează victimele și pe toți cei afectați de catastrofa de la Cernobîl, care a fost cea mai mare catastrofă nucleară din istorie. În special în lumina evenimentelor recente din Japonia, aniversarea a devenit o ocazie tragică de evaluări și considerații privind siguranța nucleară. Tragedia de la Cernobîl a revelat și neputința și lipsa de discernământ a autorităților pe atunci comuniste din Ucraina, care au încercat să ascundă lumii dezastrul și amploarea acestuia.
Să ne amintim doar câteva lucruri care indică într-un fel scara, întinderea și dimensiunile tragediei. Explozia reactorului de la centrala nucleară de la Cernobîl a avut drept rezultat contaminarea a aproximativ 100 000 km de teren, din care 70 % erau în Belarus. Substanțele radioactive au ajuns și în Scandinavia și Europa Centrală, inclusiv în Polonia, ca și în Grecia și Italia în sudul Europei. În jur de 115 000 de oameni au fost evacuați din zonele aflate în vecinătatea reactorului și în jur de 220 000 de oameni au fost mutați din Belarus, Federația Rusă și Ucraina după 1986.
Ravagiile cauzate de catastrofă sunt foarte greu de evaluat, atât din punctul de vedere al sănătății, cât și al mediului. Specialiștii încă nu pot stabili numărul de decese cauzate de catastrofă. Potrivit Organizației Mondiale a Sănătății, numărul persoanelor ucise de cancere provocate de contaminare în urma exploziei centralei nucleare poate fi de 9 000. Alte surse estimează că în jur de 200 000 de oameni au murit deja de boli cauzate de radiații și că încă 100 000 de oameni pot muri în viitor de cancere provocate de catastrofa de la Cernobîl. Potrivit ultimelor cercetări, locuitorii a cel puțin două raioane ucrainene consumă încă alimente contaminate.
Să nu uităm că Uniunea Europeană, care a instituit Fondul de Sprijin Cernobîl, a contribuit mai mult financiar la efortul de atenuare a efectelor catastrofei de la Cernobîl. La 25 de ani de la dezastru, Comisia Europeană a anunțat că 110 milioane de euro vor fi alocate pentru stabilizarea situației și protejarea mediului în jurul centralei nucleare de la Cernobîl.
În acest context, nu putem uita că problema abordării siguranței nucleare este importantă peste tot în lume și ar trebui deci luată în considerare într-un spirit de solidaritate și în contextul responsabilității transfrontaliere. De aceea, aș cere și aș face apel la Comisia Europeană să inițieze o cercetare exhaustivă și pe termen lung a consecințelor legate de sănătate ale catastrofei de la Cernobîl. Este Comisia pregătită să își asume și să sprijine o cercetare pe termen lung, mai mult decât o viață de om, a efectelor dezastrului de la Cernobîl asupra sănătății europenilor în toate zonele afectate de căderile radioactive? Deține Comisia Europeană date privind contaminarea mediului în zonele cele mai afectate de explozie? La comemorarea catastrofei, va încuraja Comisia guvernele să se angajeze public că vor oferi finanțare pentru atenuarea efectelor acestui dezastru nuclear?
Având în vedere numărul de centrale nucleare de pe teritoriul Uniunii Europene și nivelul actual de coordonare în Uniunea Europeană, ce scenarii posibile cunoaște Comisia Europeană privind efectele unui grav accident nuclear într-o centrală electrică pentru populațiile care locuiesc în fiecare stat membru? Are Comisia Europeană vreun plan de coordonare a pozițiilor naționale în cazul unei catastrofe nucleare? Catastrofele nucleare ne iau mereu prin surprindere și au întotdeauna consecințe internaționale și globale. De aceea este mai bine să avem pregătite dinainte o serie de reacții necesare, care vor face posibilă minimizarea riscului și evitarea altor catastrofe.
Günther Oettinger
membru al Comisiei. -(DE)Dle președinte, stimați deputați, în cei 25 de ani de la accidentul nuclear de la Cernobîl, Comisia a jucat un rol semnificativ în cadrul eforturilor de combatere a consecințelor tragediei. Dată fiind dimensiunea misiunii, un efort comun a fost necesar. De aceea, Comisia a cooperat cu partenerii din statele membre, cu statele G7 și cu Ucraina însăși pentru a se asigura că zona poate fi stabilizată în mod disciplinat și securizată într-un mod adecvat din punctul de vedere al mediului.
UE a adoptat o abordare activă, mobilizând mai multe resurse din comunitatea internațională pentru a permite finalizarea lucrărilor exemplare pe amplasamentul de la Cernobîl și ne continuăm eforturile în această direcție cu propria noastră contribuție. Comisia este cel mai mare contributor la Fondului pentru structura de protecție la Cernobîl și am promis încă 110 milioane de euro din bugetul nostru la conferința donatorilor care a avut loc la Kiev în aprilie anul trecut, unde s-au adunat donații de 550 de milioane de euro.
Am fost activi pe frontul diplomatic și am convins 32 țări, inclusiv 13 donatori, să se alăture fondului. Intenționăm să ne continuăm activitățile cu alți donatori, printre care Banca Europeană pentru Reconstrucție și Dezvoltare, pentru a asigura resursele financiare care mai sunt necesare pentru finalizarea proiectelor până în 2015. De asemenea, colaborăm cu guvernul Ucrainei pentru a ne asigura că planul de adăpostire a miezului reactorului de la Cernobîl se poate finaliza. Aceasta implică învelirea blocului IV al reactorului avariat într-un nouă carcasă protectoare și măsurile necesare pentru a închide celelalte blocuri ale reactorului. Toate lucrările ar trebui finalizate până în 2015.
În continuare ne ocupăm de proiectele aflate sub egida programului-cadru Euratom privind consecințele accidentului și modul de a le depăși. În prezent, cercetarea dozelor mici de radiații este supusă unei inițiative la scară largă ca parte a unui program comun planificat de platforma europeană MELODI.
În cadrul mecanismului pentru cooperare în domeniul siguranței nucleare, avem în vedere un proiect care vizează sprijinirea grupurilor de populație cel mai semnificativ afectate din jurul zonei de excludere de la Cernobîl. Intenția noastră este să ne ocupăm mai atent de legăturile dintre sănătate și nutriție. Dacă se dovedește utilă desfășurarea activităților vizate prin evaluarea consecințelor pentru sănătatea umană în toate zonele afectate de emanațiile de la Cernobîl, Comisia este gata să acționeze și să transfere responsabilitatea pentru coordonarea măsurilor adecvate către Comitetul pentru securitate sanitară al UE.
O altă responsabilitate a Comisiei este combaterea contaminării mediului. După accident, am contribuit la proiecte de cercetare comune cu Comunitatea Statelor Independente pentru a sprijini colectarea de date extensive și proiectarea de strategii pentru administrarea dezastrelor în sectorul nuclear și în zonele relevante din Belarus, Rusia și Ucraina. Am adunat informații despre emanațiile de cesiu radioactiv în UE în urma accidentului. Acestea s-au publicat în 1998 sub forma unui atlas, realizat în cooperare cu Ucraina, Rusia și Belarus.
În prezent, sub egida celui de-al șaptelea program-cadru Euratom, susținem o rețea de excelență în ecologia radiațiilor, pentru a finanța integrarea, socializarea și excelența științifică în scopul protejării ființelor umane și a mediului împotriva radiațiilor.
Referitor la protecția civilă, în ultimii nouă ani ne-am ocupat de cooperarea statelor membre privind exercițiile de protecție civilă. Aceste exerciții implică și participanți din țări terțe. Aceste exerciții cofinanțate cu fonduri din instrumentul nostru financiar de protecție civilă au avut o componentă radiologică, și anume TORCH, constând într-un accident ale cărui rezultate sunt fatalitățile în masă și simularea lui, CREMEX, care includea o contaminare în masă sub forma unei bombe radiologice, și SISMICAEX, pus în aplicare acum un an, care consta într-un accident nuclear provocat de un cutremur.
În anii următori vom continua să oferim ajutoare în spiritul solidarității europene, făcând tot posibilul pentru a reduce daunele și a evita apariția unor noi daune de la Cernobîl.
Herbert Reul
Dle președinte, dle Oettinger, doamnelor și domnilor, cred că întotdeauna este bine să evaluăm activitățile, de aceea sunt recunoscător Comisiei pentru că a explicat atât de clar tot ce a făcut Europa după dezastru, atât imediat după accident, pe termen mediu spre lung, cât și din acel moment până în prezent.
Indiferent de cum vedem problema, merită subliniat că aceste măsuri de limitare a daunelor nu ar fi putut avea loc la o asemenea scară fără implicarea Uniunii Europene. De asemenea, consider util de știut că Comisia nu doar a acordat ajutor direct imediat, ci, de asemenea, a tratat intensiv, în numele întregii Europe, chestiunea legată de concluziile care trebuie desprinse în urma dezastrului în ceea ce privește protecția civilă, sistemele de schimb de informații, precum și cercetarea și studiile în domeniu. Nu sunt pe deplin convins că este absolut necesar să se intervină cu noi studii. Este posibil să avem nevoie să evaluăm materialul pus deja la dispoziția noastră pentru a vedea dacă este suficient pentru nevoile noastre. Cred că acest lucru se va clarifica pe parcursul unei alte dezbateri. Uneori a avea acces la o cantitate uriașă de informații nu garantează progrese semnificative.
Aș dori să îmi exprim mulțumirea și să spun că întreaga Europă și Comisia pot fi mulțumite de ceea ce au realizat în acest caz. Au demonstrat că aceste instituții nu se bazează doar pe vorbe, ci sunt și o sursă de ajutor practic.
Jo Leinen
în numele Grupului S&D. -(DE)Dle președinte, dle Oettinger, doamnelor și domnilor, aș dori să îi mulțumesc dlui Sonik pentru provocarea acestei dezbateri și pentru pregătirea întrebării cu solicitare de răspuns oral.
Sunt de acord că nu ar trebui să uităm niciodată catastrofa de la Cernobâl. Suntem conștienți de faptul că, pe termen lung, consecințele dezastrului se mai simt încă după un sfert de secol. Încă există o întinsă zonă de nelocuit, astfel încât oamenii nu se mai pot întoarce la casele lor. Apoi, este impactul pe termen lung asupra sănătății. Televiziunile ne-au demonstrat că la 25 de ani de la dezastru mai există femei care nasc prematur.
Europa este parțial responsabilă, pentru că problema siguranței nucleare nu ține de suveranitatea națională, ci mai degrabă de responsabilitatea europeană. Pe acest continent dens populat, fiecare centrală nucleară are consecințe asupra statelor vecine. De aceea, dle Oettinger, aveți deosebita responsabilitate de a vă asigura că înțelegem acest subiect, mai ales având în vedere ce s-a întâmplat la Fukushima. Mai târziu vom vorbi cu dvs. despre testele de rezistență, cu alte cuvinte analizele de siguranță pentru cele 143 de centrale nucleare. Vă încurajez să rămâneți fidel principiilor dvs. Ne dorim cel mai înalt standard de siguranță posibil în Europa, nu doar anchetarea unor dezastre naturale. De asemenea, trebuie să analizăm și alte riscuri, precum accidentele aviatice, atacurile teroriste, atacurile informatice, cu alte cuvinte această combinație de atacuri asupra centralelor nucleare; mai mult, trebuie să garantăm că aceasta nu devine un simplu gest simbolic.
Mai sunt foarte multe de făcut la Cernobîl. Sarcofagul nu este încă sigur, motiv pentru care este nevoie de noi resurse financiare pentru a rezolva această situație. Nu cunosc încă niciun plan legat de ce se va face cu deșeurile nucleare de acolo; eliminarea acestora nu este încă asigurată. De asemenea, cred, dle Reul, că este nevoie de studii de cercetare pentru că nu avem suficientă experiență cu efectele pe termen lung ale radiațiilor. Aș încuraja Comisia să demareze astfel de studii.
În analiza finală, cea mai sigură opțiune este strategia ieșirii din nuclear. Deoarece continuăm să cooperăm cu statele afectate, cea mai mare dorință a mea este să instituim acolo ateliere pentru tehnologia viitoare și să oferim consultanță privind metodele de economisire a energiei și de dezvoltare a surselor alternative de energie. Este exact lucrul de care avem nevoie la 25 de ani după Cernobâl.
(Vorbitorul acceptă să răspundă la o întrebare în conformitate cu articolul 149 alineatul (8) din Regulamentul de procedură.)
Paul Rübig
(DE)Dle președinte, aș dori să îi mulțumesc dlui Leinen. A făcut referire la testele de rezistență. Ceea ce aș dori să știu este: testele de rezistență trebuie să aibă o consecință. Credeți că ar fi posibil să instituim un organism european permanent de reglementare în acest domeniu, care să aibă ca responsabilitate abordarea acestor probleme și să aibă puterea de a înlătura centralele nucleare periculoase din schemă?
Jo Leinen
(DE)Dle președinte, aș dori să-i mulțumesc dlui Rübig pentru întrebare. Obiectivul trebuie să fie instituirea unei competențe europene pentru monitorizarea centralelor nucleare. Dacă impactul unei probleme depășește granițele naționale, atunci aceasta implică o dimensiune europeană, ceea ce de asemenea necesită o competență europeană. Dle Oettinger, nu avem încă această competență, dar trebuie să faceți tot posibilul pentru a vă asigura că ni se oferă baza pentru monitorizarea centralelor nucleare independent și obiectiv din perspectivă europeană, care să ne permită să tragem propriile concluzii la identificarea punctelor slabe. Dacă testul de stres demonstrează că o centrală nucleară este nesigură, trebuie închisă sau, dacă este posibil, modernizată.
Antonyia Parvanova
, în numele Grupului ALDE. - Dle președinte, în timp ce statele membre interesate dezbat chestiunea respectării strategiei noastre de energie, ar trebui să nu uităm că, indiferent de decizie, siguranța nucleară va rămâne un subiect valabil pentru mai multe generații. Ar trebui, evident, să dezvoltăm și să aplicăm standarde comune privind siguranța nucleară la nivel internațional, deoarece contaminarea radioactivă nu cunoaște granițe, astfel cum a arătat dezastrul de la Cernobâl și este confirmat de ceea ce se întâmplă încă la Fukushima.
La douăzeci și cinci de ani după evenimentele de la Cernobâl, mai avem nevoie de evaluări și cercetări privind efectele trecute și actuale de contaminare a sănătății umane și a mediului. Trebuie să ne gândim la siguranța nucleară, nu ca la o măsură de protecție, ci ca la o strategie pe termen lung și cuprinzătoare. Ar trebui și să abordăm problema deșeurilor nucleare. Ceea ce a rămas de la Cernobâl sunt deșeuri și aceasta reprezintă o problemă gravă și periculoasă în regiune. De asemenea, devine o provocare europeană pentru viitorul energiei nucleare. Avem nevoie de mai multe studii în acest domeniu și trebuie să garantăm siguranța pe termen lung a depozitării și eliminării acestor materiale.
Indiferent de decizia pe care o luăm acum, reversibilitatea și recuperarea sunt astfel necesare. Aș aprecia o poziție clară a Comisiei în această privință.
Konrad Szymański
Dle președinte, Cernobâl a fost un punct de referință pentru politica europeană în cei 25 de ani de la tragicul dezastru. Uneori acest lucru este foarte potrivit, dar, în unele cazuri, este lipsit de sens. Spre deosebire de Uniunea Sovietică de acum 30 de ani, în Uniunea Europeană avem instrumente juridice foarte bune pentru a ne aplica standardele de siguranță. Acestea sunt printre cele mai înalte standarde din lume și, astfel, exploatarea de astăzi a Cernobîlului în scopuri de propagandă antinucleară pe baza unor simple prejudecăți reprezintă un abuz al istoriei. Mai este un aspect legat de administrarea sectorului nuclear european, și anume că ajută la menținerea dependenței noastre de importurile de combustibili fosili din țări terțe.
Se pot desprinde și concluzii utile din accidentul de la Cernobâl. O serie întreagă de centrale nucleare rusești, al căror scop este să exporte curent electric în statele membre ale Uniunii Europene, sunt planificate de-a lungul frontierei noastre de est. Se construiesc fără a se ține cont de standardele de siguranță ale UE. Ar fi indicat să se ia măsuri de către Comisie pentru a se asigura de aplicarea standardelor sale nu doar în UE, ci și în afara ei, din moment ce se intenționează construirea centralelor de la Kaliningrad Oblast și din Belarus pentru piața europeană. Singura întrebare este dacă va avea Comisia puterea și imaginația necesare pentru a reuși să ia măsuri în acest domeniu.
Rebecca Harms
în numele Grupului Verts/ALE. -(DE)Dle președinte, dle Oettinger, este adevărat că Uniunea Europeană a făcut deja foarte mult în legătură cu Cernobâl și consecințele acestuia. Cu toate acestea, rămâne întrebarea dacă am făcut suficient, dacă putem vreodată să facem destul și dacă facem întotdeauna ceea ce trebuie.
În opinia mea, mai sunt câteva lacune majore de eliminat în legătură cu problemele de sănătate provocate de emanații. Trebuie depășit dezacordul privind cifrele mereu falsificate transmise de Agenția Internațională pentru Energie Atomică. Cred că Uniunea Europeană, jumătate din teritoriul căreia este afectat de emanațiile dezastrului - folosesc intenționat timpul prezent -, trebuie să își urmărească propriile interese în acest caz. Acest lucru este foarte important. Consecințele internaționale pe care noi, în calitate de comunitate multinațională, trebuie să le suportăm nu sunt nicidecum limitate la teritoriul fostei Uniuni Sovietice, al Belarusului, Ucrainei și al Rusiei, pentru că peste jumătate din emanațiile provocate de incendiu și explozie au ajuns pe teritoriul continentului european. Deci, v-aș încuraja să analizați necesitatea unei noi evaluări a impactului incidentului asupra sănătății. Mulți foști angajați ai Organizației Mondiale a Sănătății ar fi încântați să li se evalueze munca în altă lumină.
Următoarea mea preocupare este operațiunea de clarificare locală. Noua mare structură de protecție este acum subiectul unei dezbateri aprinse. De ce nu avem încă o analiză de risc pentru Sarcofagul I? De ce suntem incapabili să înțelegem problema în acest caz? Cum se poate ca un proiect de asemenea proporții să fie administrat fără o analiză transparentă de risc? Mă mai întreb cum de nu avem nicio explicație privind felul în care s-au putut înlătura și depozita barele epuizate de combustibil de la reactoarele II și III de la Cernobâl, care au fost închise în mod corect? Consider că aceasta este o problemă uriașă.
Al treilea punct asupra căruia doresc să insist este că noi, în Uniunea Europeană, ne-am aflat în pragul unui accident nuclear de mai multe ori de la Cernobâl și cu mult timp înainte de Fukushima. Forsmark este un bun exemplu în acest sens, Pakas este altul, ca și centrala nucleară Brunsbüttel din Germania. Testele de rezistență propuse acum nu pot descrie riscul la care suntem supuși în actualele centrale nucleare europene. De aceea, v-aș ruga, dle Oettinger, să nu încercați să ne induceți în eroare. Ați promis teste de siguranță dure. Ceea ce s-a descris aici nu poate fi luat în serios.
Sabine Wils
Dle președinte, în urma dezastrului de la Cernobâl de acum 25 de ani, noi anchete ale Societății de Protecție împotriva Radiațiilor demonstrează că până acum 1,4 milioane de oameni au murit din cauza consecințelor pe termen lung ale accidentelor nucleare. Chiar în Germania ne-am temut pentru siguranța copiilor noștri, pentru că erau expuși norilor radioactivi și alimentelor contaminate.
UE trebuie să ia acum măsurile adecvate ca răspuns la catastrofele de la Cernobâl și Fukushima. Temerile că promisele teste de rezistență pentru toate centralele nucleare ar oferi doar o scuză pentru ca reactoarele să continue să funcționeze s-au dovedit, din păcate, întemeiate, în lumina criteriilor de rezistență anunțate. Alte instalații nucleare nu vor fi analizate. Orice amenințări care ar putea costa industria nucleară prea mult, precum erorile umane și accidentele aviatice, sunt pur și simplu ignorate, deși ele sunt foarte importante în evaluarea siguranței populației.
Facem apel la desfășurarea unor teste de rezistență cuprinzătoare, irevocabile, de către experți independenți. Dar acesta poate fi doar un prim pas pe drumul către un scenariu de ieșire din nuclear la scară europeană.
Nick Griffin -
Dle președinte, explozia de la Cernobâl a fost un dezastru, dar să îi păstrăm proporțiile: 64 de persoane au fost ucise de radiațiile de la Cernobâl în 23 de ani și a provocat o proporție necunoscută din 6 000 de cazuri de cancer tiroidian. Aceste cifre sunt tragice, dar ele pălesc, devenind nesemnificative, în fața ratei mortalității de pe drumurile noastre. Însă, pentru că nimeni nu folosește accidentele rutiere într-o campanie împotriva automobilelor, o mică armată de politicieni de stânga folosesc Cernobîlul pentru a insista să se pună capăt energiei nucleare.
Nu mă îndoiesc că sunt bine intenționați, dar iadul e pardosit cu intenții bune. Aceleași persoane au fost bine intenționate când au ajutat la crearea febrei biocombustibililor, făcând prețul alimentelor inaccesibil săracilor lumii. În seara aceasta, milioane de copii vor merge la culcare murind încet de foame pentru că oamenii din acea parte a camerei au avut intenții bune: iată ce fac în lumea reală idealurile vagi ale stângii utopice.
Impactul unei interdicții nucleare ar fi chiar mai rău, pentru că alternativa energiei nucleare nu sunt parcurile eoliene și panourile solare. În lumea noastră săracă în resurse energetice după apogeul petrolului, alternativa pentru reactoare este înfometarea în masă.
RadvilMorkūnaitė-Mikulėnien
(LT)Dle președinte, cauzele catastrofei de la Cernobâl includ erori de proiectare și faptul că reactorul nu a fost testat în condiții extreme. Tragedia care a avut loc în Japonia un sfert de secol mai târziu ne-a obligat să verificăm siguranța instalațiilor nucleare actuale prin teste de rezistență. Nu mă îndoiesc că centralele nucleare din Uniunea Europeană vor trece sau cel puțin vor da aceste teste.
Dar, când au loc accidente în asemenea structuri, daunele aduse mediului și sănătății umane nu se opresc la graniță. Întreaga Europă a învățat bine această lecție acum 25 de ani. De aceea, trebuie efectuate teste de rezistență, și nu doar în centralele nucleare din Uniunea Europeană. În prezent, se planifică inaugurarea a două centrale electrice în apropierea granițelor Uniunii Europene - în Belarus și în regiunea Kaliningrad. Din păcate, în aceste cazuri pare să fie prea devreme pentru a vorbi de teste de rezistență. Nu a existat o evaluare de mediu adecvată a acestor cazuri, nu s-a răspuns la toate întrebările și nu s-a instituit încă un sistem de rectificare a daunelor aduse mediului. Mai mult, centrala electrică din Belarus va fi amplasată într-un loc unde a avut loc un cutremur de 7 grade, cel mai mare din istoria Belarusului.
De aceea, întreaga Uniune Europeană, atât Comisia, cât și statele membre ar trebui să acționeze în mod solidar pentru a se asigura că centralele nucleare care urmează să se deschidă în vecinătatea Uniunii Europene sunt supuse acelorași teste de rezistență ca și centralele electrice din Uniunea Europeană. De asemenea, trebuie să se asigure că promotorii proiectului furnizează organizațiilor internaționale de mediere, AIEA și secretariatului Convenției Espoo răspunsuri clare și fundamentate privind alegerea amplasamentelor pentru construcții, impactul asupra mediului, planurile de reparații și evacuare. Numai atunci putem fi siguri că nu va trebui să evacuăm 100 000 de oameni, de data aceasta de pe teritoriul Uniunii Europene.
Zigmantas Balčytis
(LT)Dle președinte, această discuție este foarte importantă, dar mult întârziată, după părerea mea. Accidentul nuclear de la Cernobâl mai are încă efecte dezastruoase pentru populația Ucrainei și ale statelor învecinate. Locuitorii din Lituania plătesc și astăzi cu sănătatea pentru acest accident; consecințele sale vor fi simțite și de generațiile viitoare. Din nefericire, accidentul de la Fukushima a demonstrat că, din cauza beneficiilor materiale, în 25 de ani, lumea nu a făcut absolut nicio încercare de a evalua în mod obiectiv amenințarea nucleară. Mulți ani ni s-a spus că energia nucleară este cea mai curată și mai sigură formă de energie, dar, după cum se poate vedea, când are loc un accident, consecințele sale sunt dezastruoase, ele au ecou peste generații, iar costul acestor consecințe este incalculabil. Problema siguranței nucleare trebuie fundamental revizuită. Salut inițierea de către Comisie a aplicării testelor de rezistență în centralele nucleare din Uniunea Europeană, dar astfel de verificări trebuie să devină sistematice și neîntrerupte, nu întâmplătoare, pentru a reduce cât mai mult posibilitatea unor accidente. Din experiența crizei bancare am învățat că o singură instituție sau un singur sector nu poate garanta o autoregularizare și un autocontrol eficiente. Dle comisar, cred, astfel, că veți fi de acord cu necesitatea instituirii unei politici de siguranță nucleară în regim de urgență și a supravegherii punerii sale în aplicare.
Trebuie să avem o poziție a Uniunii Europene privind statele terțe care intenționează să construiască centrale nucleare chiar lângă frontierele externe ale Uniunii Europene. Trebuie să știm ce măsuri se vor lua în cazul în care centralele nucleare nu corespund cerințelor testelor de rezistență și multe alte probleme.
Lena Ek
(SV)Dle președinte, civilii și membrii forțelor de salvare din Cernobâl și din împrejurimile acestuia au suferit foarte mult în urma catastrofei, dar efectele au atins și zone mult mai îndepărtate. Astăzi, la 25 de ani după catastrofa de la Cernobâl, animalele ținute în pajiști deschise în anumite zone din Suedia încă trebuie examinate și necesită hrană alternativă înainte de a fi tăiate. Acest lucru a afectat în special poporul Sami.
După catastrofa de la Fukushima, multe persoane din Europa sunt acum îngrijorate din nou din cauza energiei nucleare. De aceea, este extrem de important ca verificarea și evaluarea reactoarelor europene să nu devină un fals pericol, ci să fie o evaluare într-adevăr corectă.
Transparența este foarte importantă și de aceea sunt foarte îngrijorată să aud că Regatul Unit nu dorește să raporteze rezultatele testelor de rezistență, iar Franța nu este interesată de teste de rezistență ambițioase. Dle comisar, la fel ca tehnologia și geografia, la înaintarea propunerii trebuie să vă asigurați că testul de rezistență înglobează o cultură a siguranței și structura politicilor de siguranță. Vă mulțumesc!
Zbigniew Ziobro
(PL)Dle președinte, la douăzeci și cinci de ani de la accidentul nuclear de la Cernobâl, devenim tot mai conștienți de consecințele tragice ale catastrofelor din centralele nucleare pentru sănătatea și chiar viața oamenilor și pentru mediu în general. Am devenit, de asemenea, mai conștienți de acest lucru în urma evenimentelor recente de la Fukushima. Știm sigur că una din principalele cauze ale accidentului de la Cernobâl a fost proiectarea greșită a reactorului. Aceasta duce la întrebarea dacă Uniunea Europeană monitorizează ce se întâmplă cu celelalte reactoare din epoca sovietică; ce măsuri ia pentru a se garanta că acestea sunt sigure?
În prezent, peste 140 de centrale nucleare funcționează pe teritoriul Uniunii Europene, iar peste 190 pe continentul european. De aceea, susțin decizia de a efectua teste de rezistență ale centralelor nucleare de pe teritoriul UE. Aceste teste nu vor fi obligatorii însă și nu vor exista consecințe pentru cei care nu participă la ele. Care va fi rezultatul acestor teste pentru centralele nucleare care nu le trec sau nu participă la ele? Nu există nicio îndoială că trebuie să stabilim standarde înalte pentru centralele nucleare pentru a ne asigura că acestea se pot bucura de acceptul publicului într-o măsură mai mare decât până acum, deoarece reprezintă, fără discuție, o importantă sursă de energie pentru Europa. Ar trebui, de asemenea, să dezvoltăm alte surse posibile de energie, precum gazele de șist, de exemplu, care oferă multe ocazii de a obține energie fără a extinde inutil sectorul energiei nucleare.
Jean-Pierre Audy
(FR)Dle președinte, dle comisar, doamnelor și domnilor, voi începe prin a lăuda inițiativa colegului și prietenului meu, Bogusław Sonik, de a prezenta această întrebare cu solicitare de răspuns oral privind siguranța nucleară la 25 de ani după catastrofa de la Cernobâl.
Cernobâl rămâne cel mai mare dezastru nuclear civil din istorie. Este extrem de important să învățăm din dezastrele succesive care implică energia nucleară. Permiteți-mi să vă prezint patru dintre ele.
În primul rând, trebuie să garantăm cetățenilor niveluri maxime de siguranță și securitate. Uniunea Europeană trebuie să aibă cele mai înalte standarde din lume și să exercite o influență asupra autorităților internaționale, astfel încât, în cadrul guvernanței globale care a început să apară, oamenii din toată lumea să poată fi siguri că se aplică cele mai stricte criterii de siguranță posibile pe măsură ce se dezvoltă cunoașterea științifică. De asemenea, trebuie oprită orice comercializare de centrale nucleare cu costuri reduse.
În al doilea rând, domeniul public și, mai exact, Uniunea Europeană și statele sale membre, precum și operatorii industriei nucleare, trebuie să adopte o etică de conduită de transparență totală în legătură cu activitățile nucleare. Cetățenii acceptă riscul științific într-o oarecare măsură, dar numai dacă poate fi măsurat. Numai o etică transparentă, care atrage sancțiuni grave când este încălcată, poate risipi această îngrijorare.
În al treilea rând, toate costurile legate de siguranță ar trebui incluse în costul producției de energie și dacă trebuie să economisim bani pentru acoperirea tuturor costurilor, adică dacă trebuie să facem economisirea obligatorie, trebuie să introducem legi care să instituie niveluri obligatorii de capital.
În al patrulea rând, trebuie să monitorizăm instruirea inginerilor nucleari și să accelerăm programele de cercetare științifică, iar aici aș dori să îmi exprim mulțumirea privind prelungirea celui de-al șaptelea program-cadru al Comunității Europene a Energiei Atomice (Euratom) și în anii 2012 și 2013.
Daciana Octavia Sârbu
Provin din România, țară care produce energie nucleară și în care populația are și astăzi temeri și întrebări rămase fără răspuns în legătură cu impactul pe termen lung al accidentului de la Cernobâl. Această discuție cu Comisia Europeană este importantă și binevenită și consider că suntem obligați să ne preocupăm în special de problema măsurării impactului accidentelor nucleare asupra sănătății umane.
Un grup de experți finanțat de Comisia Europeană a recomandat realizarea unui studiu internațional care să investigheze efectele complete asupra sănătății produse de catastrofa de la Cernobâl. În mod normal, Organizația Mondială a Sănătății ar fi cel mai potrivit candidat pentru realizarea acestui studiu. În realitate însă, există un conflict între Organizația Mondială a Sănătății și Agenția Internațională pentru Energia Atomică, iar interesele industriei nucleare par să aibă prioritate asupra sănătății umane. Un acord între aceste organizații, semnat acum mai bine de 50 de ani, presupune ca Agenția să poată să oprească accesul OMS la informații considerate confidențiale, chiar dacă aceste informații pot fi de importanță vitală pentru monitorizarea și înțelegerea efectelor accidentelor nucleare asupra sănătății umane. Cu alte cuvinte, o organizație care se preocupă cu promovarea tehnologiei nucleare interzice OMS accesul la informații despre efectele acestei tehnologii asupra sănătății.
Jacek Olgierd Kurski
(PL)Dle președinte, acum două săptămâni, am marcat trecerea unui sfert de secol de la explozia de la Cernobâl, ale cărei efecte au fost tragice. Îmi amintesc foarte bine zilele imediat următoare tragediei, când regimul comunist din țara mea, Polonia, a ascuns adevărul despre dezastrul în sine, apoi despre amploarea acestuia, iar mii de oameni au fost obligați să participe la marșurile de ajutor, fără a se ține cont de sănătatea lor, la doar cinci zile de la explozie, când un nor radioactiv a acoperit o mare parte a Europei, inclusiv nord-estul Poloniei, circumscripție electorală pe care am onoarea să o reprezint în Parlamentul European.
Protecția adecvată a locului exploziei este încă o problemă nerezolvată. Lucrările la un nou sarcofag s-au oprit din cauza lipsei de fonduri, iar ajutorul UE este, prin urmare, esențial pentru a face posibilă finalizarea lucrărilor. Totuși, să nu fugim de energia atomică, un instrument ideal de instituire a independenței energetice în Europa. Continuarea expansiunii în acest sens este, prin urmare, inevitabilă, după cum o arată planurile de construire a altor centrale în Polonia, Lituania și Slovacia, iar eu susțin introducerea testelor de rezistență și a evaluărilor de siguranță pentru centralele nucleare. Testele ar trebui să fie obligatorii și să se desfășoare periodic. Ar trebui, de asemenea, să susținem cooperarea internațională privind ameliorarea siguranței nucleare și de aceea teste similare ar trebui efectuate în centralele nucleare din Ucraina, de pe teritoriul rusesc și din fostele state sovietice.
Elmar Brok
(DE)Dle președinte, dle Oettinger, ca și Fukushima, Cernobâl a arătat că, în ciuda tuturor regulilor pe care le putem stabili, riscul rezidual al erorii umane trebuie măsurat și că, în acest context, trebuie să identificăm mai exact limitele energiei nucleare, pentru că este evident că până și cele mai stricte regulamente nu pot elimina acest risc rezidual al unei erori umane.
A doua observație a mea este legată de lipsa informațiilor disponibile din cauza sistemului sovietic care exista pe atunci. Acest sistem socialist este responsabil de dezinformarea și lipsa de informare din perioada respectivă, ca și de cantitatea redusă de informații de care dispunem astăzi. Modelul centralist sovietic este în general responsabil de această dezinformare. Această sursă de energie și riscul rezidual corespunzător sunt acceptabile - nici măcar temporar - numai dacă sunt asociate cu gradul necesar de deschidere.
În al treilea rând, trebuie să recunoaștem că mulți oameni - inclusiv câțiva din circumscripția mea - mai contribuie încă la combaterea consecințelor catastrofei, invitând copii în casele lor, precum și prin multe alte inițiative. Consecințele acestei catastrofe se mai pot vedea la o generație care nici nu era concepută pe atunci. De asemenea, nu putem lua în considerare acest risc rezidual decât într-o măsură limitată și ar trebui să înțelegem că energia nucleară nu poate fi decât o tehnologie de tranziție.
În fine, dle comisar, doresc să vă încurajez în legătură cu testele de rezistență. Avem nevoie de criterii și standarde de inspecție europene, care să nu fie deschise doar voinței arbitrare a statelor. Aceste teste de rezistență trebuie să creeze o situație prin care să nu se poată furniza nicio informație care nu poate fi verificată ulterior. De aceea, v-aș încuraja să nu vă lăsați manipulat de membrii Consiliului de Miniștri, ci mai degrabă să stabiliți standarde clare, obișnuite, verificabile, astfel încât aceste teste de rezistență să își atingă scopul.
Krišjānis Kariņš
(LV) Dle președinte, dle comisar, dacă o persoană locuiește pe o stradă care este prea zgomotoasă, există întotdeauna posibilitatea de a se muta undeva mai departe, poate la o distanță de doar câteva străzi. Din nefericire, astfel cum ne reamintesc incidentul de la Cernobâl de acum 25 de ani și cel de la Fukushima din urmă cu câteva săptămâni, când vine vorba de accidente la centrale nucleare, această posibilitate de a te muta pur și simplu la câteva străzi distanță nu există. Siguranța nucleară nu este o chestiune la nivel local. De fapt, aceasta este o chestiune la nivel mondial.
Foarte aproape de Europa se află Rusia și Belarus, care în prezent nu dețin aceleași standarde ridicate în materie de siguranță pe care le avem în Uniunea Europeană. Cu toate acestea, noi, cei din Europa, nu avem unde să ne mutăm pentru a ne îndepărta de vecinii noștri. Trebuie să ne asigurăm că standardele noastre în materie de siguranță se aplică nu numai Europei, ci și vecinilor Europei, și, de fapt, întregii lumi. Prin urmare, dle comisar, vă rog nu doar să efectuați aceste simulări de criză în Europa (iar acestea trebuie efectuate, și efectuate în mod strict), ci și să lucrați pentru a asigura că standardele și simulările de criză europene se aplică și vecinilor noștri și întregii lumi. În acest sens, Europa are șansa de a exercita o influență asupra vecinilor noștri direcți și de a stabili o legătură între achiziția de energie și chestiunea securității nucleare. Vă mulțumesc pentru atenția acordată.
Thomas Mann
(DE) Dle președinte,
(Dl Mann începe să vorbească fără microfon.)
... 1986 și accidentul nuclear la o centrală nucleară învechită. De teama pericolului implicat de radiații, am stat în casă cât de mult posibil săptămâni întregi, aventurându-ne afară doar când era absolut necesar.
La 11 martie anul curent a fost declarată urgență nucleară la centrala nucleară Fukushima. Chiar și într-o țară foarte dezvoltată din punct de vedere tehnologic cum este Japonia, nivelurile de siguranță promise nu au putut fi nici pe departe atinse. Politicienii responsabili trebuie să se distanțeze de soluțiile foarte pripite. Durabilitatea implică simulări de criză obligatorii și stricte care examinează impactul dezastrelor naturale asupra centralelor nucleare, precum și al accidentelor, al atacurilor teroriste și al erorii umane.
Țara mea este acuzată de "temeri germane tipice” - destul de nedrept în acest caz. Trebuie să luăm în serios temerile cetățenilor noștri. Totul trebuie să fie transparent, de la diferite calendare și scenarii de dezafectare până la moratorii calificate - fără presiuni de timp, polemici sau ideologii false. Activitatea Comisiei germane de etică ar trebui să constituie un model remarcabil pentru Europa.
Lucrătorii de la centralele nucleare au nevoie de protecție specială. Comisia pentru ocuparea forței de muncă și afaceri sociale dorește să extindă temeiul juridic pentru directiva privind eliminarea deșeurilor la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene. Acest lucru i-ar include, de asemenea, pe lucrătorii care se ocupă de deșeurile radioactive și de barele de combustibil nuclear iradiat. Criterii stricte trebuie să fie aplicate în domeniile formării și siguranței ocupaționale și sunt necesare investigații temeinice.
În final, dle președinte: nu trebuie să facem niciodată compromisuri când vine vorba de siguranță. Acest lucru este valabil pentru UE și pentru vecinii noștri, care trebuie să fie convinși de importanța procesului decizional comun.
Lena Kolarska-Bobińska
(PL) Dle președinte, dle comisar, în timp ce astăzi comemorăm victimele dezastrului de la Cernobâl, gândurile noastre se îndreaptă și către victimele de la Fukushima, și ne gândim, de asemenea, la siguranța cetățenilor noștri din Europa. Acesta este subiectul dezbaterii noastre. Recent, temerile publice legate de energia nucleară s-au intensificat foarte mult în Europa, ceea ce reiese din toate sondajele de opinie efectuate în toate statele membre ale UE, inclusiv în țara mea, Polonia, unde sprijinul pentru construirea de centrale nucleare a scăzut cu 10-15 %. Prin urmare, este extrem de important să fie îndeplinite criteriile pentru simulările cu șase puncte anunțate la Budapesta, întrucât acest lucru va asigura că cetățenii se simt mai în siguranță. Dle comisar, nu trebuie să cedați în fața dorinței statelor membre care solicită ca aceste criterii să fie relaxate. Acest lucru este în prezent motiv de neînțelegere, și am dori să insistăm mai mult ca aceste jumătăți de măsură și criterii relaxate să nu fie aprobate, fie în ceea ce privește crizele, fie în ceea ce privește erorilor umane obișnuite. Acest lucru este cu atât mai adevărat cu cât rezultatele simulărilor ar trebui să constituie o bază pentru elaborarea liniilor directoare generale pentru statele membre care abia acum încep să își dezvolte programele nucleare.
Am discutat despre țările din vecinătatea Europei care au programe nucleare. Consider că aceste chestiuni ar trebui incluse în comunicarea Comisiei referitoare la dimensiunea externă a politicii în materie de energie a UE. Discutăm despre energia care este furnizată Europei, și care ar trebui să fie acoperită de politica UE, în aceeași manieră ca și gazul sau alte surse de energie. În același timp, trebuie să lucrăm, de asemenea, la europenizarea politicii în materie de energie.
Miroslav Mikolášik
- (SK) Dle președinte, cu toții ne amintim clar dezastrul teribil de la centrala nucleară de la Cernobîl în urmă cu 25 de ani.
Sute de mii de oameni și-au pierdut viața, și mulți suportă și astăzi consecințele radiațiilor sub formă de boală sau moarte provocată de cancer. Sunt încântat de faptul că astăzi Parlamentul European abordează chestiunea siguranței nucleare și de faptul că aceasta este un punct-cheie, însă un alt punct-cheie este că, din nefericire, fără energie nucleară nu ne putem descurca deloc. Acest lucru este valabil în Europa, în Statele Unite și în China, însă în China, Statele Unite și India există proiecte de centrale nucleare, după cum știți cu siguranță, și cred că este o exagerare să excludem energia nucleară din Europa în viitor. Un alt punct-cheie, desigur, este sănătatea și siguranța publică, și mă bucur că simulările planificate de criză, atât în UE, cât și în Belarus, și, pe viitor, în Ucraina și Rusia, după cum s-a spus aici, ar trebuie să se desfășoare în așa fel încât să facă cetățenii din UE să se simtă în siguranță.
Edit Herczog
Dle președinte, aș dori să discut despre un singur lucru. La douăzeci și cinci de ani de la Cernobîl, este necesară reconstruirea sarcofagului, însă vedem cât de dificil este să adunăm resursele financiare: cât este de dificil să obținem resursele financiare de la acele state membre europene care, în același timp, se îngrijorează foarte mult în legătură cu siguranța nucleară.
Trebuie să ne asigurăm că angajamentul pe termen lung va exista atâta vreme cât se va menține riscul pe termen lung prezentat de centrala nucleară de la Cernobâl. Angajamentul public trebuie să fie nu doar verbal, ci și financiar; și sunt necesare și resurse umane, pentru a furniza competențele necesare pe termen lung - atâta timp cât problema Cernobîlului rămâne nesoluționată. Poate că nu înțelegem în acest stadiu ce este necesar în ceea ce privește resursele financiare ale statelor membre, dar până când vom înțelege problema, vom continua, în cea mai mare parte, să ne prefacem că o abordăm.
Michael Theurer
(DE) Dle președinte, dle Oettinger, doamnelor și domnilor, chiar și la 25 de ani după, Cernobîlul continuă să constituie un motiv de îngrijorare. Fukushima va fi, de asemenea, un motiv de neliniște pe viitor. Dezbaterea din jurul acestor accidente grave este un semn că tehnologia nucleară are riscuri inerente pe care este posibil să nu le putem controla. Acest lucru conduce la o regândire a politicii în materie de energie. Cu toate acestea, este, de asemenea, evident că acțiunile unilaterale ale țărilor individuale reprezintă o greșeală. Avem nevoie de strategii internaționale, sau cel puțin de strategii la nivelul UE când vine vorba de siguranță. De aceea, îl susțin în totalitate pe dl comisar pentru energie, care a prezentat o serie de propuneri importante în această direcție. Aș dori să fac apel la toți cei de aici să colaboreze pentru a produce principii comune, astfel încât reactoarele nucleare existente să fie într-adevăr sigure, pentru a nu mai permite producerea de pene de curent și pentru ca siguranța la cutremure și alte pericole să poată fi mai bine estimate. Ar trebui, apoi, să adoptăm o abordare proactivă în aducerea acestor principii în atenția organismelor internaționale.
Satu Hassi
(FI) Dle președinte, doamnelor și domnilor, au trecut 25 de ani de la dezastrul de la Cernobîl, însă nu avem nicio cercetare cuprinzătoare și sistematică în ceea ce privește efectele catastrofei asupra sănătății. Există doar studii separate, necoordonate: de exemplu, studii legate de incidența crescută a cancerului la glanda tiroidă în Ucraina și Belarus. Această absență a unor studii aprofundate, de monitorizare este o rușine, și aș dori să cer Comisiei să se angajeze în mod clar să ia măsuri pentru a efectua un studiu cuprinzător, internațional de acest gen.
S-a afirmat în timpul acestei dezbateri că probabil Cernobîlul a condus doar la moartea a câtorva zeci de oameni. La cealaltă extremă, estimările numărului de decese sunt de ordinul milioanelor. Acest tip de confuzie este posibil tocmai din cauză că nu există o cercetare temeinică. O astfel de cercetare ar îmbunătăți, de asemenea, cunoștințele pe care omenirea le are cu privire la efectele radiațiilor asupra sănătății.
Miloslav Ransdorf
- (CS) Dle președinte, în legătură cu comemorarea a 25 de ani de la dezastrul de la Cernobîl, cred că ar trebui să manifestăm recunoștință față de două țări de care Parlamentul European nu este prea atașat. În primul rând Belarus, care a suferit aceleași consecințe ale acestui dezastru ca și Ucraina, și care a finanțat recuperarea după dezastru cu răbdare și fără afectare. Au fost depuse multe eforturi, fără ca autoritățile UE să acorde prea mare atenție. În al doilea rând, sunt datorate mulțumiri guvernului și poporului din Republica Cuba, care a dus mulți copii ai căror părinți au murit în dezastrul de la Cernobîl la tratament în Cuba. Acestora li s-a acordat cel mai bun tratament posibil și cea mai bună îngrijire posibilă într-un moment în care Republica Cuba se afla într-o situație economică foarte dificilă.
Angelika Werthmann
(DE) Dle președinte, dle comisar, doamnelor și domnilor, suntem cu toții conștienți de impactul direct al Cernobîlului. Am o întrebare pentru că, la urma urmei, cetățenii noștri se așteaptă ca noi să desprindem învățăminte din astfel de evenimente. Nu există îndoială că Comisia este conștientă de consecințele Cernobîlului și acum ale Fukushimei asupra populației din Europa, fie în ceea ce privește riscurile pentru sănătate, fie consecințele financiare. Ce măsuri sunt luate pentru a proteja cetățenii din Europa în eventualitatea unui nou accident? La urma urmei, riscuri de netăgăduit există și aici, în Europa - de exemplu, legate de centrala electrică Isar I, care este de același tip ca Fukushima și care se află pe traiectul aeroportului din Munchen, sau Krško, care este situat într-o zonă predispusă la cutremure.
Seán Kelly
Dle președinte, în jumătatea mea de minut aș dori să spun două sau trei lucruri: în primul rând, din fericire victimele de la Cernobîl nu sunt uitate. În țara mea, o dnă deosebită numită Adi Roche și organizația sa au oferit un sprijin extraordinar și vor face acest lucru mult timp pe viitor, deoarece efectele de la Cernobîl vor fi încă resimțite. În al doilea rând, rolul Comisiei, așa cum a subliniat dna comisar, este demn de laudă; și, în al treilea rând, punctul de vedere exprimat de dl Paul Rübig conform căruia o nouă autoritate de reglementare ar trebui să supravegheze simulările de criză și orice alte viitoare centrale care sunt construite ar fi foarte rațional.
Jaroslav Paška
- (SK) Dle președinte, dezastrul de la Cernobâl ne-a arătat importanța deținerii unui sistem foarte dezvoltat de informații. Știm că conducerea sovietică a ascuns efectele deteriorării reactorului nuclear pentru foarte mult timp, iar acest lucru a avut consecințe grave pentru locuitorii țărilor din apropiere. Noi ar trebui să fim, de asemenea, pregătiți pentru eventualitatea în care, la fel ca la Cernobâl, operatorul instalației de la Fukushima a încercat să ascundă prejudiciul și a încercat să ascundă informațiile cu privire la aceste aspecte. Prin urmare, din perspectiva asigurării protecției în cazul unui dezastru nuclear, este foarte important să se asigure că informațiile sunt furnizate foarte rapid și eficient, atât publicului, cât și experților, și că acestea sunt corecte. La Cernobâl cauza a fost o eroare umană, în timp ce la Fukushima a fost elementele naturale. Știm cum să prevenim erorile umane, știm cum să instruim lucrătorii și știm cum să asigurăm o protecție automată adecvată, și trebuie să ne străduim să asigurăm că oferim astfel de mecanisme pe viitor.
Günther Oettinger
membru al Comisiei. - (DE)Dle președinte, stimați deputați, în ceea ce privește Cernobîlul, sunt bucuros să promit că toate propunerile și cererile dvs. legate de chestiunea cercetării, precum și de alte chestiuni, vor fi examinate de noi și integrate în măsurile următoare. În mod similar, vom face tot ce vom putea pentru a finanța în totalitate măsurile tehnice necesare în cadrul comunității internaționale, cu implicarea Uniunii Europene.
Aș dori să îmi exprim mulțumirile generale pentru o discuție foarte constructivă, care a inclus problema a ceea ce va urma după Fukushima. În urma acestei ședințe avem programată o întâlnire cu coordonatorii comisiilor parlamentare competente, în cadrul căreia voi explica cum stau lucrurile acum.
În primul rând, permiteți-mi să subliniez faptul că simulările de criză constituie un teritoriu necunoscut pentru noi. Știți foarte bine acest lucru. Nu a existat niciodată un proces de control pentru centralele nucleare la nivel european. Cred că acest lucru este deja un fapt semnificativ care arată calea de urmat.
Cel de-al doilea punct este că dacă cineva citește Tratatul de la Lisabona, un document la care ați lucrat cu toții, atunci este evident că decizia cu privire la mixul energetic a fost și rămâne o problemă pentru statele membre, cu alte cuvinte, pentru țările în care locuiți. Din acest motiv, decizia în favoarea cărbunelui, a energiei nucleare, a gazului sau a energiei din surse regenerabile este în mare măsură o problemă pentru însăși statele membre. Cerința de 20 % energie regenerabilă este prima ocazie în care avem un proces european care are impact asupra deciziei legate de mixul energetic, altfel decis numai de către statele membre însele. Sunt 14 state membre care au centrale nucleare în funcțiune și 13 state membre care nu au. Polonia, o țară foarte europeană, este pe punctul de a decide cu privire la două centrale nucleare. În Italia, căutarea pentru siturile adecvate a fost suspendată.
Ați sugerat că ar trebui să institui o autoritate europeană de reglementare. Dacă asta este ceea ce doriți, atunci acordați-mi competența legală să fac acest lucru și să aprob locurile de muncă în cauză. Voi accepta tot ceea ce aveți de oferit. Totuși, sunt supus legii și legislației. Încă nu avem un gardian european în domeniul nuclear. Nu există nicio prevedere pentru un astfel de organism, nici în Tratatul de la Lisabona, nici în Tratatul Euratom sau în organigrama Comisiei. Știți acest lucru la fel de bine ca și mine.
Cred că simularea de criză este importantă. Aceasta a fost comandată de Consiliul European și este menită să stabilească drept reper cele mai înalte standarde de siguranță. Reuniunea-cheie între autoritățile europene de reglementare, ENSREG și Comisie urmează să aibă loc joi. Încă nu există criterii pentru simulare, chiar dacă opiniile au fost deja formulate - opinii potrivit cărora simulările de criză sunt prea slabe, dezamăgitoare sau inadecvate. Încă nu a avut loc nicio simulare de criză. Criteriile pentru simulare vor fi stabilite joi.
Ceea ce avem este o propunere din partea unui organism în care Comisia nu este membru. În luna aprilie, Asociația Autorităților de Reglementare din Europa Occidentală a publicat lucrările sale pregătitoare, ceea ce a fost pe deplin îndreptățită să facă. Depinde de noi să decidem ce să facem cu aceasta. Fără nicio implicare din partea Comisiei, WENRA și-a aplicat cunoștințele și, în urma unei proceduri de circulație, a prezentat o rezoluție conform căreia eroarea umană și cauzele umane nu ar trebui să fie incluse. Nu cred că acest lucru este potrivit.
Acesta este motivul pentru care mâine seară îmi voi prezenta poziția în numele Comisiei tuturor celor 27 de organisme nucleare de monitorizare, poziție fundamentată pe o muncă aprofundată, spunându-le că trebuie să luăm în considerare toate riscurile, indiferent de originea lor. Acest lucru se aplică în mod egal cauzelor naturale, cum ar fi cutremurele, inundațiile sau temperaturile extreme, și cauzelor umane, cum ar fi eroarea, accidentul, intenția sau infracțiunea. În ceea ce mă privește acest lucru include, de asemenea, amenințările teroriste, atacurile cibernetice și prăbușirea avioanelor.
Cred că acest lucru este în interesul cetățenilor din Europa. Dezbaterea de astăzi mi-a arătat că există un larg interes în rândul tuturor părților în Parlamentul European față de această simulare și față de criteriile pentru simulare, care trebuie să includă factorul uman. Sunt recunoscător pentru această atitudine favorabilă. De altfel, nu este întotdeauna ușor să facem o distincție clară: situația de la Fukushima a fost cauzată de natură sau de oameni? Aș susține că inițial a fost un dezastru natural - cutremur și inundație - cu toate acestea, punctele forte și punctele slabe umane au intrat în joc atunci când a venit vorba de preluarea controlului asupra pericolului și de reducerea și evitarea daunelor. Slăbiciunile umane au continuat să joace un rol în Japonia până în prezent.
După ziua de joi vă voi raporta cu plăcere cu privire la ceea ce se va întâmpla în cele ce urmează. Cu toate acestea, trebuie să știți că am nevoie de aprobarea Comisiei Europene - pe care o am deja - și a autorităților naționale de reglementare - pe care intenționez să o obțin. Trebuie să obțin aprobarea pentru criteriile de simulare de la fiecare autoritate națională de reglementare, inclusiv de la colegii noștri foarte competenți și stimați de la Paris, Londra, Madrid și Bruxelles, unde avizul este încă neconcludent, deși există un sentiment că nu sunt obținute multe prin preluarea controlului la nivel european.
Vă promit transparență în acest sens. Trebuie să învățăm lecția unei transparențe complete de la Cernobâl. Vă promit transparență în ceea ce privește modul în care negocierile se desfășoară la Bruxelles, miercuri seara și joi, și în ceea ce privește rezultatul. Vă voi spune, de asemenea, dacă nu reușim să ajungem la un acord între Comisie și ENSREG, moment în care putem reveni la mandatul Consiliului European. Nu îmi veți găsi semnătura pe o versiune prescurtată a simulării de criză.
(Aplauze)
Președinte
Dezbaterea a fost închisă.
Declarații scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Liam Aylward
(GA) Efectul Cernobîlului asupra lumii și evenimentele curente de la Fukushima sunt dovezi clare cu privire la devastarea pe care nenorocirile nucleare o provoacă asupra comunităților locale.
Deoarece în Europa există un număr semnificativ de centrale nucleare, și din moment ce acestea sunt de multe ori situate aproape de granițe, trebuie să fie adoptată o abordare transfrontalieră pentru siguranța nucleară, coordonată la nivelul UE. Statele membre trebuie să facă schimb de informații privind aspectele legate de siguranță, potențialele amenințări și coordonarea protecției civile cu vecinii lor și cu centralele nucleare în mod prompt și continuu.
În Irlanda există un risc nuclear semnificativ din cauza centralelor nucleare de pe coasta de vest a Marii Britanii; Sellafield este cea mai faimoasă. Cinci bărbați au fost arestați în temeiul Legii terorismului lângă centrala nucleară de la Sellafield la 2 mai, iar guvernul irlandez nu a precizat încă dacă guvernul britanic i-a împărtășit toate informațiile legate de securitate cu privire la incident.
Poporul irlandez trebuie să fie convins că guvernul lor este pe deplin informat cu privire la orice amenințare vecină și la ceea ce se face pentru a combate aceste amenințări la adresa securității.
Véronique Mathieu
Situația din Japonia și de la centrala nucleară Fukushima Daiichi după cutremurul și tsunamiul din 11 martie 2011 rămâne motiv de îngrijorare. Acest lucru, împreună cu comemorarea a 25 de ani de dezastrul nuclear de la Cernobâl, care a lovit Ucraina la 26 aprilie 1986, este un memento pentru liderii europeni al răspunderii lor în ceea ce privește siguranța nucleară în Europa. Acesta este motivul pentru care statele membre trebuie să ia toate măsurile necesare pentru a asigura și menține un nivel maxim de securitate în centralele europene și un nivel maxim de protecție pentru cetățeni. Cu toate acestea, este important să ne păstrăm calmul atunci când abordăm provocările prezente și viitoare legate de energie. Prin urmare, energia nucleară, ca o tehnologie cu un nivel scăzut de emisii de CO2, nu poate fi trecută cu vederea. Provocarea constă în obținerea unui echilibru între dezvoltarea energiei nucleare și dezvoltarea unor instrumente pentru prevenirea riscurilor asociate cu producția sa și pentru combaterea efectelor accidentelor nucleare.
Jarosław Leszek Wałęsa
În acest an are loc comemorarea a 25 de ani de la dezastrul nuclear din orașul ucrainean Cernobâl. La 26 aprilie 1986, o supratensiune energetică bruscă în reactor în timpul unui test al sistemului a afectat vasul reactorului, ceea ce a dus la o serie de explozii. Potrivit datelor ONU, regiunile de pe o rază de 500 de km de la centrală au fost contaminate. Aproximativ 115 000 de persoane au fost evacuate din regiunile din apropierea reactorului, și începând cu 1986 aproape 220 000 de persoane au fost relocate din Belarus, Federația Rusă și Ucraina.
Accidentele nucleare se întâmplă fără avertisment și pe neașteptate. Accidentul de la Cernobâl a avut loc în urmă cu 25 de ani, dar chiar în luna martie a anului curent s-a produs un accident la Fukushima. Trebuie remarcat faptul că factorul declanșator al dezastrului a fost defectarea sistemului de răcire din cauza unei pene de curent, iar întreruperea alimentării cu energie este un fenomen frecvent în statele membre. Nu poate exista niciun dubiu că trebuie să desprindem învățăminte din istorie, dar nu trebuie să devenim isterici în răspunsul la dezastrul din Japonia. Acest accident a dat naștere unor îndoieli serioase cu privire la siguranța energiei nucleare în toată lumea. Totul indică faptul că energia nucleară va deveni o importantă sursă de energie în viitorul apropiat și, prin urmare, este absolut esențial să se asigure că este atins cel mai înalt nivel posibil de siguranță în sectorul energetic.
