Explicaţii privind votul
Explicaţii orale privind votul
Antonio Masip Hidalgo
(ES)Dle preşedinte, sper că dl Berlusconi va fi urmărit în justiţie de către autorităţi pentru crimele pe care le-a comis şi că dominaţia sa asupra presei va lua sfârşit. Anumiţi deputaţi, care nu au votat în favoarea condamnării, ar trebui să înceteze să se prefacă că nu văd, deoarece ceea ce se întâmplă în Italia, în ceea ce priveşte libertatea, reprezintă o problemă gravă. Aceasta îi afectează şi îi priveşte pe toţi europenii, indiferent de rezultatul votului de astăzi.
Vilija Blinkevičiūt
(LT)Eu am votat în favoarea rezoluţiei întocmite de Grupul Alianţei Progresive a Socialiştilor şi Democraţilor, în colaborare cu alte grupuri, întrucât libertatea de informare, libertatea de exprimare şi diversitatea de opinii trebuie asigurate în toate statele membre ale Uniunii Europene. Libertatea de informare reprezintă fundamentul unei societăţi libere şi democratice, iar Carta drepturilor fundamentale prevede că orice persoană are dreptul la libertatea de exprimare şi acest drept cuprinde şi dreptul de a avea propriile opinii şi de a obţine şi transmite informaţii sau idei fără amestecul instituţiilor publice. Prin urmare, noi, deputaţii din Parlamentul European, trebuie să sprijinim dezvoltarea unor mijloace de informare în masă independente şi a concurenţei loiale la nivel naţional. Pentru a asigura libertatea efectivă a presei, instituţiile guvernamentale trebuie să fie pregătite să apere libertatea de exprimare şi să încurajeze dezvoltarea sa, aceasta fiind cel mai important lucru în garantarea valorilor şi a drepturilor fundamentale ale Uniunii Europene.
Crescenzio Rivellini
(IT) Dle preşedinte, "ceea ce omida numeşte sfârşit, restul lumii spune ca este un fluture”. Cugetarea filozofului chinez este relevantă în această dezbatere, dacă avem în vedere că preşedintele Obama a câştigat Premiul Nobel, în ciuda faptului că a atacat modul ostil în care a fost prezentat de către televiziuni, şi noi discutăm aici despre declaraţiile referitoare la lipsa de libertate, care sunt motivate de un singur lucru: cultura urii faţă de dl Berlusconi.
Cultura urii, după cum a demonstrat-o fotomontajul, care îl reprezenta pe prim-ministru după gratii, de la demonstraţiile de susţinere a libertăţii presei, în care au predominat steagurile roşii şi insultele de tot felul. Cultura urii, pentru care ar trebui sa-şi asume responsabilitatea acest Parlament, dacă va preveni atacul anti-democratic ruşinos al stângii iacobine.
Este posibil ca Europa, care a încercat mereu să tolereze o Italie puternică şi hotărâtă, să pretindă că nu cunoaşte toate acestea, pentru a diminua puterea Italiei. Poporul italian nu va permite acest lucru. Acesta nu le va permite puterilor europene necinstite să încerce să raţionalizeze Italia, din cauza unei culturi a urii împărtăşită de acei italieni care urmăresc doar să răstoarne puterea câştigată de către formaţiunea de centru-dreapta în urma alegerilor democratice.
18 dintre ziarele cu numărul cel mai mare de cititori din Italia sunt împotriva guvernului sau nu colaborează cu acesta şi numai cinci pot fi atribuite formaţiunii de centru-dreapta şi, prin urmare, auzim tot felul de insulte. Acesta este adevărul şi, în interesul democraţiei, este timpul ca, în acest Parlament, să se discute despre stânga anti-democratică şi stăpânită de cultura urii din Italia.
Krisztina Morvai
(HU) Să le transmitem un mesaj mincinoşilor din Ungaria, care susţin că Jobbik nu face şi nici nu poate face parte din Parlamentul European, spunând că voturile delegaţiei ungare Jobbik de trei membri au hotărât că Italia nu poate fi condamnată astăzi aici de către forţele nedrepte şi discriminatorii prezente. Acesta este primul lucru pe care doresc să-l spun. În al doilea rând, noi nu am făcut acest lucru în baza disciplinei grupului politic, ci conform unui punct de referinţă juridic. De asemenea, am luat în considerare, în primul rând, faptul că ei ar încerca să utilizeze standarde duble. Într-adevăr, ieri, m-am plâns dlui Barroso că, în Ungaria, guvernul liberal-socialist a încălcat libertatea de opinie, nu prin concentrarea presei sau a mijloacelor de informare în masă, ci împuşcând oamenii, arestându-i, torturându-i în închisori şi desfăşurând o serie de procese penale false. Dl Barroso mi-a răspuns că aceasta este o problemă internă. Cum poate aceasta să fie o problemă internă, când cazul din Italia nu este o problemă internă? Jobbik nu va permite ca asemenea standarde duble să fie aplicate în Parlament.
Licia Ronzulli
(IT)Dle preşedinte, Europa, de asemenea, trebuie să observe că opoziţia din Italia a devenit frenetică, imaginându-şi lucruri care nu există.
Desigur, noi nu putem să ne bucurăm de acest lucru, deoarece am fi preferat să venim în acest Parlament şi să discutăm despre problemele reale, pentru care oamenii ne solicită soluţii, însă putem să ne consolăm cu faptul că, cel puţin, Europa a dat un verdict pe care nici măcar Antonio Di Pietro nu-l va putea contesta. De fapt, acest lucru s-a întâmplat deja în 2004, personajul principal fiind, din nou, dl Di Pietro, susţinut de un alt deputat, care acum a trimis alte persoane aici să facă acelaşi lucru, însă nimeni nu s-a bucurat de această mişcare.
În plus, electoratul italian a dorit să-i înlăture pe comunişti din parlament şi ei nu mai ocupă aceste locuri acum. Libertatea presei în Italia nu înseamnă nimic mai mult decât o încercare a editurilor, magistraţilor şi politicienilor de a nega legitimitatea prim-ministrului şi a guvernului său. Totuşi, aceasta dă naştere unei situaţii, în care există o vânătoare de oameni şi unde numai un singur om este vânat în mod obsesiv, precum şi unui război civil care, alimentat fiind de un anumit element de stânga, poate avea consecinţe foarte grave.
Siiri Oviir
(ET)Există mai multe modalităţi de a distruge pluralismul mediatic, de a furniza informaţii distorsionate populaţiei şi de a împiedica diversitatea de opinii. Una dintre aceste posibilităţi constă în monopolizarea mijloacelor de informare în masă prin deţinerea dreptului de proprietate, însă aceasta nu este singura. Monopolizarea informaţiei poate fi realizată, de exemplu, şi prin acordarea funcţiilor din cadrul instituţiilor mediatice publice numai membrilor unui singur partid - adică, membrilor din cadrul partidului aflat la guvernare - şi prin blocarea altor opinii. Există şi alte exemple şi noi le-am auzit, în acest Parlament, pe parcursul discuţiei pe marginea acestui subiect. Probabil acestea au fost fapte reale.
Toate acestea ne demonstrează că, dacă Europa doreşte să devină democratică, are nevoie de norme, de directive, pentru a crea un pluralism mediatic. Din acest motiv, am sprijinit rezoluţia depusă de ALDE, de socialişti şi de verzi, în care sunt făcute propuneri de acelaşi tip.
Carlo Casini
(IT)Dle preşedinte, mai întâi de toate, aş dori să corectez primele mele două voturi - dorinţa mea a fost să mă abţin de la vot, însă am greşit, deoarece am acţionat în grabă şi am apăsat butonul greşit. Primele mele două voturi sunt de abţinere, dintre toate voturile de astăzi.
Declaraţia mea este următoarea: există o greşeală gravă în propunerea care a condus la dezbaterea de astăzi şi această greşeală a fost deja subliniată de către preşedintele Republicii Italiene. În plus, la acest păcat se adaugă şi oportunismul alegerii acţionării în justiţie a anumitor ziare de către prim-ministrul italian - un proces în conformitate cu legea - drept modalitate de a-l ataca.
Prin urmare, noi nu am votat în favoarea propunerii înaintate de către Grupul Alianţei Liberalilor şi Democraţilor pentru Europa, Grupul Confederal al Stângii Unite Europene/Stânga Verde Nordică etc. şi nici pentru propunerea depusă de Grupul Partidului Popular European (Creştin Democrat), deoarece, deşi merită apreciere, în măsura în care protejează demnitatea Italiei, aceasta trece cu vederea problema echilibrului între mass-media şi alte puteri statale, care există în Europa şi care reprezintă o problemă serioasă pentru Italia în prezent. Aceasta nu are legătură cu conflictul de interese al prim-ministrului Italiei din acest domeniu; implică şi alte probleme.
La nivel naţional, pe de altă parte, partidul meu, UDC, lansează majorităţii o provocare continuă în acest sens. Consider că şi noi trebuie să transmitem un mesaj de susţinere prin abţinerea de la vot.
Carlo Fidanza
(IT)Dle preşedinte, această dezbatere ne-a demonstrat cât de îndepărtată este stânga din Italia de sentimentele împărtăşită de poporul nostru. Nu a existat o revoltă a italienilor; a existat o manevră politică, efectuată de elita juridică, editorială şi politică, menită să invalideze verdictul dat de popor, în mod legitim, acum câteva luni.
Doamnelor şi domnilor, cei care au declarat în acest Parlament, în ultimele zile, că italienii sunt îngrijoraţi de faptul că libertatea presei este ameninţată de dl Berlusconi, mint şi sunt conştienţi de acest lucru. Orice italian cinstit recunoaşte că, în Italia, există ziare, posturi de radio şi de televiziune care îşi desfăşoară în mod liber activitatea; că multe din aceste ziare duc o politică editorială opusă celei a prim-ministrului italian; că dacă există o lipsă de pluralism, aceasta există numai în singurul - şi subliniez, doamnelor şi domnilor, singurul - sindicat recunoscut de jurnaliştii italieni, care este orientat cu neruşinare către stânga. şi că realizatorii de emisiuni, comentatorii şi actorii de comedie, ale căror viziuni sunt în contradicţie cu cele ale prim-ministrului italian, se pot angaja cu uşurinţă şi pot lucra în cadrul posturilor de televiziune de stat sau în cadrul celor deţinute de prim-ministrul italian, fără să le fie ameninţată libertatea.
Iar dacă italienii, într-adevăr, au temeri, atunci, ca şi în cazul tuturor europenilor, dle preşedinte, acestea se referă la criză, imigraţia ilegală, locurile de muncă şi la pensii şi, cu siguranţă, nu la libertatea de informare, care nu a fost niciodată ameninţată ci, dimpotrivă, este atacată în fiecare zi de adepţii stângii.
Lena Ek
Dle preşedinte, îl voi cita pe John Stuart Mill şi apoi voi continua în limba suedeză. "Chiar dacă întreaga omenire, cu excepţia unei singure persoane, ar fi de aceeaşi părere, omenirea nu ar fi mai îndreptăţită să reducă la tăcere acea unică persoană, decât ar fi îndreptăţită aceasta din urmă, dacă ar deţine puterea, să reducă la tăcere întreaga omenire.”
(SV) Italia face parte din leagănul european al democraţiei. Din această cauză, este regretabil faptul că mijloacele de informare în masă din Italia se află în situaţia de astăzi. Respectul pentru drepturile fundamentale ale omului în toate ţările din Europa este cheia cooperării europene. Este absolut greşit să se susţină, aşa cum face Grupul Partidului Popular European (Creştin-Democrat), că aici nu este cazul. Grupul PPE se ascunde după aceste argumente, servind astfel cauzei dlui Berlusconi.
Diversitatea mediatică implică mulţi actori diferiţi, care au oportunitatea să-şi desfăşoare activitatea fără ca statul să se implice în conţinutul acesteia. Pentru a avea o dezbatere democratică vibrantă în Europa, avem nevoie de mijloace de informare în masă independente în toate statele membre. Modul în care aceasta este obţinută nu intră în responsabilitatea Uniunii Europene. Asigurarea libertăţii presei, pe de altă parte, reprezintă o problemă ce trebuie rezolvată la nivelul Uniunii Europene. Prin urmare, eu regret rezultatul votului de astăzi asupra rezoluţiei referitoare la libertatea mijloacelor de informare în masă în Italia.
Peter van Dalen
(NL) Dle preşedinte, eu nu sunt impresionat de capacitatea de conducere politică şi morală a dlui Berlusconi şi, din păcate, Italia nu se află printre primele ţări la capitolul libertatea presei. Cu toate acestea, libertatea informaţiei şi a presei este, în primul rând, problema Italiei. Italienii înşişi trebuie să ia măsuri în acest sens. Din fericire, ei într-adevăr fac asta, de exemplu, prin ridicarea imunităţii prim-ministrului italian. În plus, lansarea recentă a ziarului Il Fatto Quotidiano demonstrează că există o presă critică în Italia, care are libertate de mişcare.
Aşadar, fac apel la italieni să rămână vigilenţi în privinţa atacurilor asupra libertăţii presei din ţara lor. Sper să nu fie nevoie de intervenţia birocraţiei de la Bruxelles în această situaţie. În definitiv, noi nu dorim mai multă implicare din partea Europei, ci o Europă care se concentrează asupra principalelor sale sarcini. Numai atunci va putea Europa să câştige încrederea electoratului.
Hannu Takkula
(FI) Dle preşedinte, libertatea de informare reprezintă o problemă foarte importantă şi, în ceea ce mă priveşte, am votat pentru. Cu toate acestea, trebuie să ne amintim că libertatea implică şi responsabilitate şi noi avem nevoie, în Europa, de mijloace de comunicare critice şi transparente. Trebuie să ne asigurăm că aşa va fi şi pe viitor. Istoria europeană ne arată ce orori au rezultat atunci când mijloacele de informare în masă au fost blocate şi nu a fost permisă circulaţia liberă a informaţiei.
Din acest punct de vedere, consider că noi cei din Parlamentul European, trebuie să privim spre întreaga Europă şi nu spre fiecare stat membru în parte. Acesta este motivul pentru care trebuie să extindem această problemă şi să stabilim principii la care să aderăm, indiferent dacă la guvernare se află socialiştii, democraţii, sau extrema dreaptă. Aceleaşi norme trebuie să li se aplice tuturor şi, indiferent de caz, noi trebuie să acţionăm, pentru a ne asigura că libertatea de informare va fi respectată. Acesta este unul dintre drepturile fundamentale pe care, sper că, Uniunea Europeană îl va apăra în anii ce vor urma. De asemenea, sper că fiecare va fi tratat conform aceloraşi standarde.
Chris Davies
Dle preşedinte, Uniunea Europeană susţine că se bazează pe principii fine de libertate şi democraţie, care sunt reiterate şi consolidate în Tratatul de la Lisabona, însă timpul şi noi ignorăm încălcările ostentative ce au loc în statele membre. Nu îi arătăm cu degetul pe cei care nu reuşesc să susţină principiile care stau la baza Uniunii Europene. Nu dorim să creăm probleme, însă, astăzi, am avut ocazia să luăm poziţie şi să declarăm că controlul presei de către prim-ministrul italian constituie un abuz clar.
Există probleme şi în alte state membre, însă Italia constituie cel mai rău caz. Din cauza voturilor Partidului Independenţei Marii Britanii şi ale conservatorilor britanici, am pierdut astăzi cu un vot: a fost nevoie de un singur vot. Conservatorii britanici susţin că doresc repatrierea politicii sociale şi de ocupare a forţei de muncă din Uniunea Europeană. Însă ei nu spun că vor, de asemenea, să împiedice Uniunea Europeană să aibă vreun rol în apărarea drepturilor fundamentale care sprijină democraţia în întreaga Europă.
Philip Claeys
(NL) Dle preşedinte, şi eu sunt încântat de faptul că rezoluţia nu a fost votată, deoarece este inacceptabil să se abuzeze de acest Parlament prin implicarea sa în desfăşurarea unei vânători politice a unui anumit politician. De asemenea, este inacceptabil ca acest Parlament să se transforme într-un fel de Big Brother în această privinţă, într-un fel de anchetator general, ce intervine în mod direct într-o situaţie, care, pur şi simplu, intră în responsabilitatea statului membru.
Cei care discută aici despre o presupusă ameninţare la adresa libertăţii de informare în Italia, o ameninţare absolut imaginară, sunt primii care susţin legi neclare, care au drept scop eliminarea politică a disidenţilor. Această ipocrizie a stângii este odioasă. Într-adevăr, dacă în Belgia ar exista cel puţin jumătate din libertatea de informare din Italia, am fi înregistrat deja progrese considerabile.
Daniel Hannan
Dle preşedinte, acestui Parlament nu îi face cinste faptul că întreaga noastră agendă de astăzi, întreaga votare au fost monopolizate de o chestiune care nu ar fi trebuit abordată niciodată. Aceasta este în afara sferei de competenţă a acestui Parlament şi se află printre prerogativele unuia dintre statele membre.
Nu sunt un susţinător al dlui Silvio Berlusconi. Sunt încântat de faptul că conservatorii britanici nu mai fac parte, împreună cu partidul dlui Berlusconi, din Partidul Popular European, însă nu cred că sunt singurul pe care îl deranjează ipocrizia fariseică de care a dat dovadă extrema cealaltă pe parcursul acestei dezbateri. Ei s-au plâns de faptul că dl Berlusconi are imunitate penală, fără să menţioneze că şi ei, în calitate de deputaţi ai Parlamentului European, beneficiază de aceeaşi imunitate. Ei se plâng de faptul că dl Berlusconi domină mijloacele de comunicare în masă, fără să menţioneze zecile de milioane de euro pe care acest Parlament îi cheltuiască pentru promovarea sa.
Această rezoluţie şi faptul că a fost adusă în discuţie, astăzi, aici nu îi face cinste nimănui - nici italienilor, care au adus în faţa acestui Parlament argumentul că ei ar fi pierdut în ţara lor, nici nouă celorlalţi, pentru că am admis să ne implicăm. Asemenea probleme ar trebui să fie rezolvate în mod corespunzător prin intermediul mecanismelor şi procedurilor democratice naţionale ale Republicii Italiene. Permiteţi-mi să repet solicitarea de a supune la vot Tratatul de la Lisabona. Pactio Olisipiensis censenda est!
Syed Kamall
Dle preşedinte, cred că noi toţi cei din această sală suntem îngrijoraţi de pluralismul mediatic. Cu toţii ne dorim să existe mai mult pluralism mediatic pe întreg teritoriul Uniunii Europene. Eu sunt îngrijorat cu privire la pluralismul mediatic din anumite state membre. Sunt îngrijorat şi cu privire la pluralismul mediatic din mai multe ţări din afara UE, pe care socialiştii nu le aduc niciodată în discuţie, de exemplu, Cuba şi Coreea de Nord. Socialiştii păstrează tăcerea în legătură cu pluralismul mediatic din aceste ţări.
Însă aici există un principiu foarte important. Rolling Stones au spus odată că "Nu poţi întotdeauna să obţii ceea ce îţi doreşti” şi atunci când cineva nu poate să obţină ceea ce îşi doreşte, se bazează pe procesul democratic din ţara sa pentru a-i convinge pe oameni să înlăture guvernul pe care nu-l susţine. Nu decide să meargă la Parlamentul European şi să încerce să obţină acolo anularea deciziilor democratice. Acesta este un principiu pe care îl preţuiesc conservatorii şi, prin urmare, sunt mândru de faptul că Grupul Conservatorilor şi Reformiştilor Europeni a avut un rol în respingerea acestei rezoluţii condamnabile.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Dle preşedinte, consider că votul democratic al acestui Parlament a demonstrat, fără îndoială, ceea ce toţi ştiu că este adevărat, şi anume că, în Italia, există libertate de informare.
Înţelegeţi, ceea ce încerca stânga să facă, şi anume să caute subiecte faţă de care să obiecteze - de ce? Deoarece, după cum am mai spus anterior, la Bruxelles, aceasta deţine foarte multe ziare în Italia, însă nu ştie ce să scrie şi, prin urmare, singurul lucru pe care a putut să-l spună - întârziind astfel lucrările acestui Parlament timp de o lună - a fost că susţine ideea că în Italia nu există libertate de informare.
În aceste ziare, reprezentanţii stângii nu pot să scrie că, în Italia, guvernul a mutat victimele cutremurului din Aquila din oraşele de corturi înapoi în case de locuit într-un interval de patru luni. În ziarele lor, ei nu pot să scrie că, în trei luni de zile, noul guvern italian condus de Berlusconi a curăţat gunoaiele de pe străzile din Napoli, pe care ei le-au lăsat să se adune timp de ani de zile. ei nu pot să spună că, potrivit OCDE, Italia este ţara cu cele mai puţine disponibilizări, în pofida crizei economice; ei nu pot să spună în ziarele lor că, în Italia, nicio bancă nu a dat faliment şi niciun client nu şi-a pierdut economiile, în pofida crizei economice; ei nu pot să spună acest lucru, nimeni nu le citeşte ziarele, nimeni nu îi crede şi ei aruncă vina asupra aşa-zisei lipse a libertăţii de informare.
ştiţi ce se spune în Italia? Se spune că ei sunt precum cei care au deschis ringul, au lăsat taurii să scape şi caută coarnele: ei au pierdut taurii, voturile, cifrele în Italia; au încercat - şi voi încheia aici, dle preşedinte - să îi găsească în Europa, unde au avut, de asemenea, majoritatea, însă unde au pierdut şi această majoritate.
Cu tot respectul pentru persoanele din Europa care au dorit să demonstreze că opusul este adevărat, democraţia a arătat încă odată că există libertate de informare în Italia.
Seán Kelly
Dle preşedinte, sunt foarte mulţumit de rezultatul rezoluţiei de astăzi, deoarece Italia este un stat membru al Uniunii Europene şi includerea ei separată într-o propunere de rezoluţie ar fi inutilă. Cu toate acestea, sper că, pe viitor, vom avea ocazia să discutăm despre libertatea de informare, libertatea presei şi libertatea jurnaliştilor de a-şi exprima opiniile în cadrul instituţiilor în care lucrează. Şi ar trebui să ne asigurăm că acelaşi lucru se aplică la nivelul întregii Uniuni Europene, la fel cum nu ar trebui să discutăm numai despre o singură ţară în parte. Rezultatul de astăzi a însemnat o zi bună pentru Uniunea Europeană şi pentru democraţie.
Aldo Patriciello
(IT) Dle preşedinte, ca de obicei, discutăm şi votăm aspecte de interes şi relevanţă exclusiv naţională în Parlamentul European şi nu în Camera Deputaţilor sau Senatul Italiei.
Din nou, ulterior acuzaţiilor referitoare la imigraţie, aduse guvernului italian, în acest Parlament, de către cei din opoziţie, nu din cauza unei conspiraţii ciudate ale cărei victime se cred, ci cu voinţa suverană a poporului, a fost efectuată o încercare oportunistă, ridicolă şi egoistă de a distorsiona realitatea situaţiei din Italia, cu scopul exclusiv de a denigra guvernul şi ţara noastră în persoana prim-ministrului nostru, dl Berlusconi.
Partidele minoritare au încercat să obţină un avantaj în cadrul alegerilor prin desfăşurarea unei campanii unilaterale, compensând, astfel, lipsa ideologiei şi a conţinutului din programele lor electorale cu o campanie menită să provoace daune sistematice ţării noastre în Europa. Deputaţii care au susţinut opoziţia italiană ar trebui să se concentreze asupra problemelor care se referă strict la ţările lor, fără a privi situaţia din Italia prin ochii înşelaţi şi înşelători ai compatrioţilor mei. Ei fac parte dintr-un partid care, de-a lungul anilor, s-a distins prin adoptarea unei politici ce constă într-un singur lucru: abuzul sistematic la adresa prim-ministrului italian, liderul coaliţiei alese în mod democratic de către 17 milioane de italieni.
Explicaţii scrise privind votul
Luís Paulo Alves  
Am votat în favoarea rezoluţiei depuse de către Grupul Alianţei Progresiste a Socialiştilor şi Democraţilor din Parlamentul European referitoare la libertatea de informare, deoarece consider că libertatea presei reprezintă unul dintre pilonii unei societăţi libere şi democratice, pe care o sprijin, şi atunci când aceasta este ameninţată, ca în cazul Italiei, în prezent, trebuie să fim gata să o protejăm. În Italia, libertatea exprimării şi libertatea presei sunt ameninţate în mod clar.
Faptul că prim-ministrul deţine controlul, în mod direct sau indirect, asupra unui vast imperiu de edituri, publicaţii cotidiene şi săptămânale şi asupra a trei posturi de televiziune, este, în mod clar, incompatibil cu funcţia politică pe care o ocupă dl Berlusconi şi cu cerinţele privind statul democratic şi statul membru al UE. La acestea se adaugă şi încercările de a exercita presiuni şi de a manipula posturile publice de televiziune. Nu ar trebui să uităm nici faptul că actuala criza economică a slăbit şi mai mult mijloacele de informare în masă, făcându-le mai susceptibile la presiunile din partea companiilor de publicitate sau instituţiilor publice. Este imperios necesar ca Comisia Europeană să emită, în sfârşit, o propunere de directivă referitoare la pluralismul şi concentrarea mijloacelor de informare în masă, clarificând, astfel, normele care trebuie urmate în toate statele membre cu privire la această problemă, care este atât de vitală pentru democraţie.
Jean-Pierre Audy  
în scris. - (FR) Am votat în favoarea modificării titlului proiectului de rezoluţie referitoare la libertatea de informare în Italia, ulterior declaraţiei Comisiei Europene din 8 octombrie 2009, de a elimina cuvântul "Italia”. Deşi situaţia din Italia este extrem de îngrijorătoare, din cauza unui conflict permanent de interese între proprietatea şi/sau controlul asupra mijloacelor publice sau private de informare în masă şi unele puteri politice, eu sunt de aceeaşi părere cu mulţi dintre colegi că Parlamentul European nu ar trebui să arate cu degetul spre unele state membre.
Liam Aylward, Brian Crowley şi Pat the Cope Gallagher  
în scris. - Astăzi am votat diverse rezoluţii şi amendamente. În esenţă, ne-au fost prezentate propuneri care condamnă funcţionarea mijloacelor de informare în masă din Germania, Portugalia, Ungaria şi Italia.
În calitate de membri ai partidului de la conducere din guvernul irlandez, am fost, în mod constant, împotriva propunerilor înaintate în Parlamentul European, care condamnă activităţile interne ale unui anumit guvern şi ale unei ţări în parte din cadrul Uniunii Europene.
De când am aderat la Uniunea Europeană, ne-am opus, în mod constant, strategiilor politice prin care Parlamentului European i se solicită să se pronunţe cu privire la diviziunile şi disputele politice care au loc pe plan intern într-o anumită ţară din Uniunea Europeană.
Aceasta este poziţia noastră politică din trecut şi din prezent. Am fost consecvenţi mereu.
Vom sprijini mereu libertatea de exprimare, care reprezintă un drept fundamental al cetăţenilor din Europa.
Ivo Belet  
Sperăm că rezultatul surprinzător al acestui vot va oferi spaţiu pentru o dezbatere adevărată cu privire la esenţa problemelor care ameninţă pluralismul mijloacelor de informare în masă din Europa. Noi susţinem din toată inima o asemenea dezbatere. Ştim cu toţii că sunt exercitate presiuni asupra libertăţii mijloacelor de informare în masă în anumite state membre (a se vedea cel mai recent Raport de referinţă privind libertatea presei, publicat ieri de Organizaţia Reporteri fără Frontiere).
Cu toate acestea, abordarea fundamentală a acestor probleme şi dezvoltarea unui instrument care să îmbunătăţească situaţia în toată Europă sunt esenţiale, pentru ca jurnaliştii să poată să-şi desfăşoare activitatea fără presiuni din partea părţilor interesate private sau politice. Unii deputaţi din acest Parlament au preferat să abordeze şi să soluţioneze problemele naţionale la nivel intern, însă este bine că această strategie a dat greş, deoarece ar fi riscat să înăbuşe dezbaterile de la bun început. Acum trebuie să ne îndepărtăm de aceste jocuri la nivel naţional odată pentru totdeauna şi să ne investim energia în găsirea unor soluţii structurale pentru o problemă care, pe termen lung, constituie o adevărată ameninţare pentru statul nostru de drept şi democraţie în Europa.
David Casa  
în scris. - Ideea conform căreia, în Italia, ar exista orice formă de încălcare a dreptului la informare este greşită. În primul rând, nu este necesar ca Parlamentul European să fie utilizat drept forum pentru dezbaterea problemelor care ar trebui să rămână în cadrul sferei de competenţă a instanţelor interne şi a parlamentelor statelor membre. În plus, este evident că criticile recente la adresa Italiei au fost iniţiate numai din efortul de a-l ataca pe premierul italian Silvio Berlusconi. Din aceste motive, am votat împotriva acestei rezoluţii.
Carlos Coelho  
Relaţia dintre puterea politică şi jurnalism este una complexă şi delicată, însă pentru mine este evident faptul că nimeni nu ar trebui să aibă dreptul de a impune propriul "adevăr”, cenzurând astfel idei, persecutând jurnalişti sau limitând libertatea de exprimare şi de informare. Libertatea de informare şi de exprimare reprezintă unul dintre principiile fundamentale pe care se bazează Uniunea Europeană şi care este esenţial în orice democraţie. Aceasta înseamnă, de asemenea, că noi nu ar trebui să trivializăm această dezbatere sau să o utilizăm în scopuri politice.
Prin depunerea unei rezoluţii privind libertatea de informare în Italia, Grupul Alianţei Progresiste a Socialiştilor şi Democraţilor din Parlamentul European confundă Parlamentul European cu parlamentul italian. Ei demonstrează că au standarde duble atunci când resping propunerea de a include cazuri din alte ţări, precum Germania, Ungaria sau Portugalia, unde a fost menţionată anularea nejustificată a programului Jornal Nacional de pe postul TV1. Ei nu sunt interesaţi de libertatea de informare din Europa, ci numai de cea din Italia. În mod surprinzător, în aceeaşi zi, aflăm că Portugalia a pierdut 14 puncte în clasificările privind libertatea presei publicate de Reporterii fără Frontiere.
Vasilica Viorica Dăncilă  
în scris. - Libertatea presei este un element vital într-o societate democratică. Din acest motiv, consider că necesitatea unei pieţe mass-media echilibrate trebuie susţinută la nivelul tuturor statelor membre, acestea trebuind să se angajeze, atât separat, cât şi împreună, să ofere cetăţenilor europeni posibilitatea unei informări cât mai corecte. Cred că este imperativ necesar ca toţi cetăţenii europeni să îşi exercite în mod activ drepturile şi obligaţiile, astfel încât să fie informaţi, dar şi să înţeleagă şi să critice felul în care sunt informaţi, atât de instituţiile europene, cât şi de fiecare stat membru în parte.
Anne Delvaux  
În calitate de fost jurnalist, m-am abţinut de la votarea tuturor propunerilor şi amendamentelor supuse la vot în această miercuri. Doresc sa critic vehement, pe această cale, utilizarea în scopuri politice a dezbaterii asupra libertăţii presei, un drept fundamental care, în esenţă, nu trebuie să fie, în niciun caz, ţinta negocierilor şi luptelor politice dintre extrema stângă şi extrema dreaptă!
În Italia, este atacată libertatea presei, ceea ce este absolut inacceptabil. Cu toate acestea, am avut veşti şi de la jurnaliştii bulgari, români sau francezi? Am examinat îndeaproape interferenţele politice sau economice din alte ţări ale UE? Cum putem fi siguri că politica din ţările noastre nu influenţează controlul editorial sau conţinutul? Dacă am fi extins studiul nostru cu un nou raport, ne-am fi putut susţine rezoluţiile, astfel încât acestea sa-şi atingă, în modul cel mai corespunzător, scopul lor real: libertatea presei în cadrul Uniunii Europene! În opinia mea, acest drept fundamental merită mai multă atenţie, decât cea acordată în aceste texte - texte ce nu şi-au atins scopul.
Proinsias De Rossa  
în scris. - Eu am votat în favoarea acestei rezoluţii, care solicită adoptarea unei directive privind concentrarea şi protecţia pluralismului mijloacelor de informare în masă. Din păcate, cadrul legal al UE privind pluralismul şi concentrarea mijloacelor de informare în masă este încă inadecvat. Uniunea Europeană garantează libertatea de exprimare şi de informare în articolul 11din Carta drepturilor fundamentale şi în articolul 10 din Convenţia europeană pentru protecţia drepturilor omului şi a libertăţilor fundamentale. Într-adevăr, articolul 11 din Cartă prevede în mod explicit că "libertatea şi pluralismul mijloacelor de informare în masă sunt respectate”, iar libertatea şi pluralismul mijloacelor de informare în masă sunt esenţiale pentru o societate liberă, sănătoasă şi democratică. Creşterea concentrării mijloacelor de informare în masă în mâinile patronilor bogaţi, cu siguranţă, înăbuşă desfăşurarea unor dezbateri deschise. Trebuie să fim atenţi ca interesele oamenilor de afaceri bogaţi să nu influenţeze fluxul de informaţii şi să nu impună o agendă determinată de interesele de piaţă, anti-reglementări şi, deseori, anti-sindicală. În egală măsură şi din aceleaşi motive de asigurare a imparţialităţii, operatorii mijloacelor publice de informare în masă ar trebui să fie independenţi şi să nu fie supuşi intervenţiei din partea autorităţilor guvernamentale.
Frank Engel  
Parlamentului European i se solicită, din nou, să emită un aviz cu privire la o problema naţională, adică, ameninţarea libertăţii de exprimare din Italia. Deputaţii din Luxemburg ai grupului PPE sunt de părere că, din principiu, Parlamentul European nu trebuie să intervină într-un conflict de interese, fie el adevărat sau nu, dintr-un stat membru. Parlamentul nu trebuie să solicite măsuri legislative europene de fiecare dată când o problemă politică sau juridică nu poate fi rezolvată în mod satisfăcător pentru toate partidele implicate dintr-un anumit stat membru. Din aceste motive, noi am votat împotriva oricărei încercări de a emite legi, la nivel european, pentru o problemă referitoare la interesele conflictuale dintr-un anumit stat membru.
În aceste condiţii, suntem de acord cu desfăşurarea, la nivel european, a unei dezbateri adevărate privind presa şi fuziunile problematice din acest domeniu. Această dezbatere nu ar trebui să se concentreze asupra unui singur stat membru, ci să abordeze problema într-un mod obiectiv şi consecvent pentru toată UE, astfel încât soluţiile pentru aceste probleme să se poată baza pe legislaţia comunitară existentă.
Edite Estrela  
Delegaţia socialistă portugheză din cadrul Parlamentului European denunţă şi condamnă acţiunile anumitor deputaţi portughezi din Grupul Partidului Popular European (Creştin-Democrat), care au încercat să păteze imaginea Portugaliei şi a prim-ministrului portughez prin acuzaţia nefondată de amestec în mass-media. Aceasta a fost lansată ca parte dintr-o campanie de muşamalizare a atacurilor asupra libertăţii de exprimare şi a libertăţii mijloacelor de informare în masă din partea guvernului italian al lui Silvio Berlusconi. Delegaţia socialistă nu poate decât să-şi exprime regretul cu privire la faptul că anumiţi deputaţi portughezi atrag pe scena internaţională această dezbatere, care a fost instigată de anumite partide în timpul recentei campanii electorale, la care electoratul portughez a oferit un răspuns răsunător.
Spre deosebire de cei din spatele acestei campanii, socialiştii nu le impun cetăţenilor portughezi să renunţe la cetăţenia lor, însă îi denunţăm pe cei care atacă reputaţia Portugaliei cu scopul de a-şi îndeplini posibilele angajamente faţă de Silvio Berlusconi.
Diogo Feio  
Comisarul Viviane Reding a făcut un apel către Parlament referitor la dezbaterea acestei probleme, solicitându-ne să nu implicăm instituţiile europene în soluţionarea problemelor care ar trebui rezolvate la nivel naţional, astfel cum este prevăzut în tratatele noastre. Sunt în totalitate de acord şi regret utilizarea unor asemenea tactici de către stânga europeană, în special, de către socialişti. Îmi amintesc că, în cursul legislaturii anterioare, socialiştii spanioli au încercat să manipuleze Parlamentul European prin obţinerea susţinerii - insuficientă în ţara lor - din exterior, pentru o politică anti-terorism dezastruoasă. Acest model regretabil de comportament persistă. Aşa cum a reclamat preşedintele Grupului Partidului Popular European (Creştin-Democrat), aceste atitudini sunt de rea credinţă şi nu contribuie în nici un fel la sporirea încrederii în instituţiile europene.
Mă întreb dacă Grupul Alianţei Progresive a Socialiştilor şi Democraţilor din Parlamentul European ar fi la fel de nerăbdător să organizeze o dezbatere similară, referitoare la Portugalia şi la intervenţiile repetate a guvernului său în mass-media, care, în decurs de câteva luni, au dus la înlocuirea redactorului şef al unui ziar renumit O Público) şi la anularea neaşteptată a programului de ştiri (TV1), care a fost deja condamnată serios de către autoritatea de reglementare a mijloacelor de informare în masă.
Ilda Figueiredo  
Am votat în favoarea rezoluţiei pentru apărarea libertăţii de informare, deoarece credem în apărarea libertăţii de exprimare şi de informare şi a pluralismului, şi nu în concentrarea mijloacelor de informare în masă. Cu toate acestea, nu suntem de acord cu anumite aspecte din această rezoluţie, care conduc spre intervenţia în viaţa democratică a anumitor ţări şi avem îndoieli serioase faţă de o posibilă directivă referitoare la această problemă, având în vedere, în special, actuala componenţă a acestui Parlament.
Lupta noastră pentru libertatea de informare şi de exprimare, drepturile jurnaliştilor şi a altor profesionişti din domeniul mediatic, accesul universal la informare şi pluralismul garantat al mijloacelor de informare în masă nu poate servi drept justificare pentru aranjamentele părtinitoare, ale căror obiectiv principal constă în intervenţia Parlamentului European în afacerile interne ale ţărilor, utilizând standarde duble, în funcţie de entitatea politică care are un interes într-un anumit domeniu.
Prin urmare, şi noi ne-am abţinut de la votarea propunerilor depuse de Grupul Partidului Popular European (Creştin-Democrat) referitoare la problemele privind TV1 în Portugalia, deşi este cunoscut faptul că Partidul Comunist Portughez critică această situaţie din Portugalia.
Mathieu Grosch  
Consider că dezbaterea referitoare la libertatea presei este foarte importantă. Situaţia din Italia este îngrijorătoare, însă este sarcina Parlamentului European să dezbată subiectul la modul general sau referitor la toate ţările care reprezintă o problema din acest punct de vedere.
Faptul că se face referire numai la Italia, ştiind că există probleme şi în alte ţări, precum Romania, Bulgaria, Portugalia şi Ungaria, creează o dezbatere părtinitoare, care nu contribuie la libertatea de exprimare sau la libertatea presei.
Sylvie Guillaume  
Eu am votat, astăzi, împotriva rezoluţiei comune, propusă de PPE, ECR şi EFD, privind libertatea de informare din Italia şi din alte state membre, precum şi împotriva amendamentelor depuse de aceste grupuri la rezoluţia comună propusă de partidele de stânga şi de centru, deoarece, în esenţă, acestea au avut drept scop eliberarea prim-ministrului italian de responsabilitatea sa de a respecta principiul pluralismului, care reprezintă o valoare fundamentală a democraţiilor noastre. De asemenea, acestea l-au atacat, în mod scandalos, pe preşedintele Republicii Italiene, Giorgio Napolitano. Am sprijinit cu tărie rezoluţia comună, co-semnată de grupul din care fac parte, deoarece susţin în mod fundamental libertatea de exprimare şi sunt pentru legislaţia europeană referitoare la fuziunile din mass-media, în pofida opoziţiei dreptei, care a fost deja demonstrată de mai multe ori. Ar trebui să avem în vedere temerile apărute în Italia, ulterior presiunii exercitate recent de către Silvio Berlusconi asupra ziarelor italiene şi europene, precum şi asupra libertăţii de exprimare a Comisiei Europene cu privire la faptul că autorităţile italiene au returnat migranţii de pe mare, către Libia, încălcând astfel principiile nereturnării.
Filip Kaczmarek  
Eu am votat împotriva proiectului de rezoluţie, deoarece acesta este dăunător şi nu se conformează standardelor europene. Din anumite interese, stânga a încălcat, printre altele, principiul aplicării unor standarde uniforme tuturor statelor membre. Împiedicarea votului asupra amendamentului oral înaintat de dl Szájer dovedeşte cu prisosinţă că adevăratul obiectiv al rezoluţiei nu l-a constituit preocuparea pentru libertatea mijloacelor de informare în masă. Obiectivul real al rezoluţiei a constat în dorinţa de a ataca guvernul italian şi numai guvernul italian. Deoarece acel guvern nu este pe placul stângii. Stânga este liberă să respingă guvernul italian. Cu toate acestea, nu văd nici un motiv pentru a susţine această încercare de a trata Parlamentul European ca pe o unealtă şi de a implica acest Parlament într-o continuă luptă politică din interiorul unui stat membru.
Libertatea mijloacelor de informare în masă este, de asemenea, universală şi importantă atunci când este ameninţată de guvernele de stânga. Sunt foarte încântat de faptul că a fost respins acest proiect, care se afla pe ordinea lucrărilor doar pentru ca membrii de stânga să-i poată ataca pe oponenţii lor politici din Italia.
Eija-Riitta Korhola  
Dle preşedinte, libertatea de exprimare şi o mass-media independentă reprezintă piatra de temelie a democraţiei şi trebuie apreciate şi protejate. La fel ca mulţi dintre cei aflaţi aici, sunt îngrijorat de evoluţia situaţiei din unele state membre, precum Italia şi Ungaria. Dacă această rezoluţie ar fi abordat tema comunicării şi problemele legate de aceasta la nivelul întregii Uniuni Europene, în general, aş fi susţinut-o. De data aceasta, însă, nu am putut sa fac acest lucru. Eu susţin principiul exprimat de grupul din care fac parte, Grupul Partidului Popular European (Creştin-Democrat), că UE nu trebuie să intervină în nicio problemă naţională care nu intră în sfera mandatului său. Prin urmare, sunt mulţumit de rezultatul votului asupra libertăţii de informare în Italia şi de faptul că toate cele nouă propuneri de rezoluţie au fost respinse astăzi în plen. Împărtăşesc îngrijorarea grupului meu cu privire la faptul că, prin cerinţele sale pentru o legislaţie la nivel european referitoare la pluralismul şi dreptul de proprietate asupra mijloacelor de informare în masă, Parlamentul mai mult va distruge libertatea presei, decât să o creeze. Toate statele membre ale UE au propriile lor instituţii responsabile cu soluţionarea problemelor fundamentale şi această problemă a Italiei trebuie, de asemenea, soluţionată la nivel naţional. Acest lucru, însă, nu înseamnă că ar trebui să negăm faptul că problema există.
Eu am votat în conformitate cu poziţia grupului meu, referitoare la propunerea comună de rezoluţie înaintată de socialişti, liberali şi verzi, cu excepţia unui singur aspect. Amendamentul 10, depus de grupul nostru, subestimează, sau chiar respinge, problemele legate de libertatea de informare în Italia şi, prin urmare, nu am putut să îl susţin. De asemenea, logica nu mi-a permis să susţin propunerea de rezoluţie înaintată de grupul meu, deoarece şi aceasta are tendinţa de a aborda numai situaţia dintr-un singur stat membru şi, pentru a echilibra balanţa, încearcă să subestimeze problemele.
Jean-Marie Le Pen  
Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, oare în Italia şeful statului ameninţă, acţionează în instanţă la cea mai neînsemnată critică şi se implică personal într-un proces pentru a distruge un oponent? Oare în Italia partidul aflat la guvernare tratează şi cea mai neînsemnată informaţie defavorabilă ca pe o "insultă”, ca pe o "campanie a violenţei”, ca pe o încercare intenţionată de a-l "surprinde” pe şeful statului? Oare în Italia este presa criticată atunci când transmite ştiri despre chestiuni ca nepotismul care îl favorizează pe copilul şefului statului? Oare numai în Italia cei de la putere au relaţii speciale cu cei din conducerea marilor posturi private de televiziune şi îi numesc în funcţie pe şefii posturilor publice? Oare în Italia este modificată legislaţia referitoare la publicitatea audiovizuală în favoarea prietenilor?
Oare în Italia este un ministru invitat la o renumită emisiune televizată de ştiri pentru a mărturisi că a fost implicat în turismul sexual, o acţiune pedepsită penal, cu excepţia cazului acestui ministru? Nu, aceste lucruri se întâmplă în Franţa! Mă surprinde faptul că socialiştii, comuniştii şi verzii francezi din acest Parlament nu consideră oportună această dezbatere pentru a denunţa practicile dubioase ale "sarkoziştilor”!
Petru Constantin Luhan  
în scris. - Eu am votat împotriva rezoluţiei referitoare la libertatea de informare în Italia şi din alte state membre ale UE, în principal, din cauza considerentului D, în care este menţionată "situaţia critică din România şi Bulgaria”, citat din Raportul organizaţiei Freedom House. Am citit cu atenţie acest raport, în special secţiunea referitoare la ţara mea, şi, prin urmare, pot spune că această frază nu este corectă. Raportul citat menţionează clar că "Constituţia României susţine libertatea presei şi Guvernul României a început să respecte din ce în ce mai mult aceste drepturi”.
În ceea ce-l priveşte pe preşedintele României, dl Traian Băsescu, raportul susţine că "acesta a controlat şi a manipulat mass-media mai puţin decât predecesorii săi”. Un alt argument solid ce demonstrează libertatea noastră de exprimare îl reprezintă faptul că "România este considerată lider regional în domeniul conexiunilor rapide în bandă largă”. Prin intermediul internetului, toţi jurnaliştii îşi pot exprima opinia liber şi pot interacţiona cu publicul. Prin urmare, consider că referirile la România şi Bulgaria au fost făcute fără a lua în considerare întregul context.
David Martin  
în scris.- Eu am votat în favoarea rezoluţiei şi susţin cu tărie apelurile pentru prevenirea monopolurilor mediatice din Europa. Libertatea de informare este o problemă foarte importantă şi, având în vedere reacţiile aprinse şi voturile apropiate, sper că vom reveni asupra acestei probleme. Am fost dezamăgit de faptul că, după ce amendamentele au fost respinse, nu am reuşit să adoptăm rezoluţia finală.
Willy Meyer  
Am votat împotriva rezoluţiei RC7 0088/2009, depusă de dreapta şi în favoarea rezoluţiei comune RC7 0090/2009, depusă de celelalte grupuri din acest Parlament, deoarece susţin libertatea de exprimare şi de informare, precum şi pluralismul mijloacelor de informare în masă şi pentru că sunt preocupat de situaţia din Italia, unde există un conflict de interese între puterile politice, economice şi mediatice, precum şi de concentrarea îngrijorătoare a mijloacelor de informare în masă, atât din sectorul public, cât şi din cel privat. Situaţia din Italia constituie un atac grav asupra pluralismului mijloacelor de informare în masă şi, din acest punct de vedere, acţiunile guvernului de dreapta, în frunte cu dl Berlusconi, sunt inacceptabile. Consider că este corect să remediem această situaţie anormală, care ar putea avea repercusiuni grave asupra întregii Uniuni Europene şi să întreprindem măsuri pentru a garanta independenţa posturilor publice de informare în masă şi pentru a le proteja de orice amestec din partea guvernului. Am dorit ca votul meu să reflecte, în mod explicit,dezaprobarea mea faţă de faptul că autorităţile italiene exercită presiuni asupra ziarelor naţionale din Europa sau le intimidează.
Andreas Mölzer  
Votul de astăzi asupra propunerilor de rezoluţii se bazează pe o dezbatere de neîntrecut din punct de vedere al caracterului său politic unilateral. Stânga Unită a lansat un atac la adresa lui Berlusconi şi s-a răzbunat pe acesta. Este adevărat că în Italia există un grad înalt de concentrare a mijloacelor de informare în masă, însă ameninţările la adresa libertăţii de exprimare şi a democraţiei au fost exagerate. Este evident că ei se vor opune la tot ce nu este de stânga.
În propunerea comună de rezoluţie, Verzii, Social-Democraţii, Comuniştii şi Liberalii au solicitat să i se acorde Uniunii Europene autoritatea de a monitoriza pluralismul mijloacelor de informare în masă, după cum este numită în mod eufemistic. Resping cu vehemenţă acest lucru, deoarece, în acest domeniu, autoritatea în acest domeniu trebuie să le aparţină în exclusivitate statelor membre. Am considerat că trebuie să mă pronunţ împotriva acestor încercări politice de a interveni ale partidelor şi că trebuie să votez împotriva propunerii de rezoluţie înaintată de stânga, deoarece, atât pentru mine, cât şi pentru Partidul Libertăţii din Austria, libertatea mijloacelor de informare în masă şi libertatea de exprimare se află printre cele mai importante aspecte ale democraţiei şi ele trebuie să fie apărate.
Rareş-Lucian Niculescu  
în scris. - Libertatea de exprimare constituie una dintre valorile care stau la baza democraţiei. Instituţiile Uniunii Europene trebuie să protejeze libertatea de exprimare în acţiunile lor şi să constituie în această privinţă o sursa de inspiraţie pentru întreaga lume. Cu toate acestea, instituţia Parlamentului European nu poate fi atrasă, ca arbitru sau ca masă de manevră, în disputele politice interne ale statelor membre, cum este cazul în privinţa acestei rezoluţii, precum şi în privinţa rezoluţiei privind "situaţia” din Lituania, supusă votului în cursul sesiunii precedente. Având în vedere aceste considerente, am votat împotriva propunerii de rezoluţie.
Franz Obermayr  
Este adevărat că în Italia există o lipsă semnificativă de libertate de informare, în special, deoarece prim-ministrul italian, dl Berlusconi, a adus, în mod direct sau indirect, majoritatea posturilor de televiziune în sfera sa de influenţă, prin intermediul funcţiei sale politice sau imperiului său mediatic. Însă, această problemă nu este specifică numai pentru Italia. De exemplu, în Franţa, reforma constituţională a determinat instituirea unor reglementări care îi permit preşedintelui republicii să desemneze preşedinţii societăţilor publice de radiodifuziune (Grupul France Télévision, France 2-5). Acest lucru a declanşat controverse semnificative în Franţa. (În plus, preşedintele celui mai mare post privat de televiziune, TF1, a fost cavalerul de onoare al dlui Sarkozy şi, prin urmare, se află în relaţii foarte apropiate cu acesta). Este posibil ca acest caz, din perspectiva Uniunii Europene, să fie motivat mai degrabă de politica partidelor şi de opoziţia faţă de dl Berlusconi, decât să reprezinte o dezbatere adevărată privind libertatea mijloacelor de informare în masă şi libertatea de informare. Din acest motiv, am votat împotriva acestei propuneri de rezoluţie.
Daciana Octavia Sârbu  
în scris. - Având în vedere faptul că, trei state din Uniunea Europeană (printre care şi România) au fost catalogate de către organizaţia Freedom House ca având mass-media "parţial liberă”, îmi dă convingerea că este nevoie de o intervenţie la nivel european pentru a garanta că unul dintre cele mai importante principii ale democraţiei, mai exact, libertatea mass-mediei, este respectat.
Cred că este necesar să se solicite Comisiei garantarea pluralismului în mass-media prin implementarea la nivelul Uniunii a unor standarde comune. Am votat în favoarea rezoluţiei Parlamentului European şi, cu această ocazie, reiterez necesitatea adoptării unei directive referitoare la libertatea de informare.
Judith Sargentini  
în scris. - Grupul Verts/ALE, în colaborare cu grupurile S&D, ALDE şi GUE, au depus un text comun. Până în ultimul moment, toate aceste grupuri şi-au demonstrat disponibilitatea de a accepta, în acest Parlament, alte grupuri politice, inclusiv propunerile înaintate de PPE de a include preocuparea privind libertatea presei din alte state membre. S-a dovedit că aceste propuneri nu au constituit încercări serioase de a ajunge la un consens. Preţul plătit pentru un asemenea acord a fost eliminarea tuturor referirilor la Italia, precum şi solicitarea noastră către Comisie de a înainta o directivă referitoare la concentrarea şi pluralismul mijloacelor de informare în masă în UE, care constituie esenţa rezoluţiei noastre.
Amendamentele depuse de PPE nu au urmărit decât sa dizolve textul şi să-i scindeze pe susţinătorii acestuia. Din acest motiv, Verzii au fost nevoiţi să voteze împotrivă, chiar dacă, cel puţin în cazul unora dintre ei, am fi putut ajunge la o înţelegere în timpul negocierilor. Acesta nu este un mod constructiv de lucru din partea PPE. Regretăm faptul că grupurile de dreapta au refuzat, din nou, să solicite un răspuns european la o problemă europeană.
Catherine Soullie  
Libertatea presei reprezintă o cerinţă obligatorie. O instituţie legislativă democratică, precum Parlamentul European, nu poate pune la îndoială acest beneficiu. Protecţia şi apărarea libertăţii de informare trebuie să fie garantate în orice condiţii. Cu toate acestea, nu este de datoria Parlamentului European de a fi o curte supranaţională de justiţie. Uniunea Europeană trebuie să asigure pluralismul şi libertatea tuturor mijloacelor de informare în masă, însă acest lucru nu ne obligă, în calitate de deputaţi europeni, să judecăm o ţară şi pe conducătorii săi pentru caracterul relaţiilor dintre presă şi lumea politică.
Intervenţia Parlamentului European în acest domeniu este inacceptabilă. Ce legitimitate avem pentru a emite un aviz cu privire la situaţia mass-mediei din Italia? Aceasta este dezbaterea politică internă a unui stat membru, o dezbatere ce trebuie păstrată şi soluţionată în interiorul graniţelor statului în cauză. Respingerea amendamentului prin care se intenţiona modificarea denumirii rezoluţiei, pentru a-i conferi un caracter orientat către Comunitate, demonstrează natura specifică şi pur politică a acestei dezbateri. Trebuie să avem grijă să nu transformăm această adunare într-un tribunal.
Georgios Toussas  
Noi am refuzat să participăm la votul final asupra unei propuneri de rezoluţie care, sub pretextul controlului asupra acţiunilor lui Berlusconi în mass-media din Italia, promovează interesele mai generale ale plutocraţiei, pentru a concentra mijloacele de informare în masă la nivel naţional şi european. Aceasta presupune adoptarea unor directive, care vor altera, în mod esenţial, dreptul la informare şi libertatea de exprimare cu privire la problemele legate de piaţa internă şi de concurenţă, prin impunerea manipulării informaţiei de către marile afaceri şi ajustarea serviciilor publice la criteriile sectorului privat şi la normele pieţei libere. Susţinătorii de centru-dreapta şi de centru-stânga ai căii europene cu sens unic îşi exprimă aprecierea şi aşteaptă cu nerăbdare intervenţia fermă a Uniunii Europene în afacerile interne ale statelor membre ale UE, sprijină suveranitatea marilor afaceri în domeniul informaţiei şi se îmbrâncesc, prin confruntări dezgustătoare şi intenţii ascunse, pentru a vedea cine va câştiga favoarea ca plutocraţia să le servească interesele. Cei mai importanţi contractanţi din mass-media încearcă, într-un mod vulgar, să manipuleze conştiinţa angajaţilor, astfel încât să le impună politica anti-socială a capitalului, aplicată de guvernele de centru-dreapta şi de centru-stânga. Oamenii nu sunt înşelaţi de luptele pentru putere din Parlamentul European şi de eforturile de a-l promova pe post de cenzor, care este, de asemenea, principalul cadru pentru susţinerea intereselor de capital.
Kyriacos Triantaphyllides  
Noi susţinem propunerea comună de rezoluţie, însă nu dorim ca numele noastre să fie asociate cu propunerea pentru o directivă a Comisiei referitoare la concentrarea mijloacelor de informare în masă şi la protecţia pluralismului, deoarece considerăm că această competenţă, într-o chestiune atât de gravă şi de necesară, ar trebui conferită statelor membre.
Derek Vaughan  
în scris. - Prin votul în favoarea acestei rezoluţii comune, depusă de S&D, ALDE, Verts şi GUE, consider că mi-am manifestat susţinerea faţă de libertatea mijloacelor de informare în masă din Italia. În calitate de reprezentant ales, consider că rolul meu este să sprijin măsurile de prevenire a apariţiei unei prezenţe mediatice extrem de influente, nu numai în Italia, ci şi în toate statele membre ale Uniunii Europene. Cred ca monopolizarea mass-mediei este periculoasă şi că este necesar să luptăm pentru un grad mai înalt de libertate a mijloacelor de informare în masă din toată Europa. Cetăţenii europeni nu ar trebui să fie supuşi cenzurii mijloacelor de informare în masă sau transmiterii selective de ştiri.
Iva Zanicchi  
Dle preşedinte, acum un an şi ceva, am ocupat pentru prima dată locul în această sală şi am fost profund impresionat, dat fiind respectul profund pe care îl manifest pentru instituţiile europene şi pentru acest Parlament, în special. Regret profund faptul că acest Parlament decade, fiind forţat să piardă timp cu atacurile partidelor politice, care îl folosesc pentru a le servi propriilor interese naţionale şi regionale.
Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, exact acele evenimentele care au loc la cel mai de jos, provincial nivel din Italia reprezintă cea mai bună dovadă de libertate a presei şi a informaţiei: gândiţi-vă la toate ziarele locale, ziarele din oraşele mici şi mari, pe care oamenii le citesc zi de zi şi vedeţi despre ce scriu ele! Gândiţi-vă la ziarele precum La Repubblica şi la întreaga presă de stânga. Astăzi, Parlamentul European a mai pierdut o ocazie să desfăşoare o dezbatere serioasă cu privire la libertatea mijloacelor de informare în masă, care este îngrădită de cei care folosesc acest Parlament în scopul de a-l ataca pe prim-ministrul italian.
Françoise Castex  
Am votat în favoarea acestei rezoluţii care critică deteriorarea situaţiei presei din Europa, în special a celei din Italia şi care solicită elaborarea unei legislaţii privind fuziunile mijloacelor de informare în masă. Prin urmare, consider absolut scandalos faptul că dreapta europeană - printre care şi deputaţi ai UMP - a pledat împotriva protecţiei libertăţii de exprimare, astfel aliniindu-se la poziţia extremei drepte şi a deputaţilor eurofobi. Prin acest vot, dreapta europeană ne-a demonstrat că reacţia sa a fost să-l protejeze pe prim-ministrul italian, Silvio Berlusconi, membru al PPE şi preşedintele unui imperiu mediatic fără precedent pentru o persoană politică; dl Berlusconi ameninţă în mod sistematic jurnaliştii şi membrii aleşi care se opun acţiunilor sale. Nu este vorba despre o intervenţie atunci când se spune că faptul că şeful guvernului italian deţine controlul asupra mass-mediei transalpine este o insultă pentru presa italiană. Cu siguranţă, democraţia italiană merită respect, la fel ca toate democraţiile europene. Însă, reprezentantul său nu s-a dovedit demn de respect astăzi. Din respect pentru poporul italian, avem datoria de a-l dezaproba.
Nessa Childers  
în scris. - Am votat în favoarea acestei propuneri, din preocuparea profundă faţă de concentrarea mijloacelor de informare în masă în Italia şi în întreaga Europă. În Irlanda, există posibilitatea să apară o situaţie similară şi sper că Parlamentul European va analiza din nou această problemă. Este necesar ca aceste întrebări să fie explorate în totalitate şi Parlamentul trebuie să supravegheze evoluţia acestor situaţii şi tendinţele proprietăţii asupra mass-media din Irlanda şi din toată Europa. De asemenea, aş dori să îmi exprim dezamăgirea faţă de faptul că reprezentanţii partidului Fianna Fáil au votat împotriva acestei propuneri modeste privind dreptul de proprietate asupra mijloacelor de informare în masă din Italia.
Alan Kelly  
în scris. - Chestiunea supusă la vot se referă la reglementarea dreptului de proprietate asupra mijloacelor de informare în masă. Mulţi se referă la deficitul democratic al Uniunii Europene. cu toate acestea; având în vedere concentrarea mijloacelor de informare în masă pe teritoriul Europei, cea mai mare ameninţare pentru democraţie o constituie magnaţii mass-mediei mondiale. Cei ce cred că proprietarii nu influenţează ziarele, ar trebui să se mai gândească. Rupert Murdoch deţine aproape 200 de mijloace de comunicare în întreaga lume. Foarte puţine dintre acestea şi-au manifestat un punct de vedere împotriva războiului din Irak. Democraţia depinde de informarea publicului. Concentrarea mijloacelor de informare în masă înseamnă că îmbunătăţirea intereselor de afaceri ale unei elite minoritare poate fi deghizată sub forma unui editorial independent. Publicul trebuie întotdeauna să aibă posibilitatea de a alege atunci când vine vorba despre transmiterea ştirilor. În Irlanda, avem propriile noastre probleme, legate de proprietatea asupra mijloacelor de informare în masă, pe care trebuie să le reglementăm. Acest Parlament trebuie să sprijine libertatea de exprimare şi libertatea de informare. Regret faptul că colegii de dreapta sunt de altă părere.
Catherine Soullie  
Grupul Partidului Popular European (Creştin-Democrat) se declară satisfăcut de votul asupra rezoluţiei comune referitoare la libertatea de informare din Italia şi Uniunea Europeană în ansamblu. Tot ce a trebuit să facem, a fost să stabilim cu claritate care este rolul Parlamentului European: noi reprezentăm o adunare legislativă şi nu un tribunal pentru afacerile interne ale statelor membre. Nu ar fi fost adecvat ca acest atac deghizat la persoană să fie susţinut de Parlament. Eu sunt foarte mulţumită de rezultatul acestui vot. Deşi a fost foarte apropiat, acesta restabileşte valoarea principiului subsidiarităţii în cadrul Uniunii Europene şi al instituţiilor sale.
