Revizuirea "Directivei privind pachetele de servicii pentru călătorii” (dezbatere)
Preşedinte
Următorul punct îl constituie declaraţia Comisiei privind revizuirea Directivei Consiliului privind pachetele de servicii pentru călătorii.
John Dalli
Membru al Comisiei. - Dle preşedinte, sunt recunoscător pentru această oportunitate de a vă oferi o actualizare a activităţii Comisiei privind revizuirea Directivei privind pachetele de servicii pentru călătorii. La momentul adoptării directivei în 1990, pachetele de servicii turistice au fost cel mai comun tip de concediu. De atunci, scena de piaţă s-a schimbat semnificativ: dezvoltarea internetului a permis consumatorilor să-şi facă rezervări direct de la operatorii de turism, transportatorii aerieni şi hoteluri. În plus, dezvoltarea rapidă a transportatorilor aerieni low-cost a revoluţionat furnizarea serviciilor de transport aerian. Aceasta a sporit, de asemenea, concurenţa şi alegerea consumatorului de pe piaţa serviciilor de călătorie.
În prezent, majoritatea cetăţenilor UE îşi organizează ei înşişi vacanţele, mai degrabă decât de cumpere pachete predefinite. Aceste schimbări au dus la un număr din ce în ce mai mic al consumatorilor care sunt protejaţi atunci când merg în vacanţă. De asemenea, suntem conştienţi de faptul că directiva existentă a dus la condiţii inegale pentru industria serviciilor de vacanţă, unii operatori fiind reglementaţi de directivă în timp ce alţii nu sunt, chiar dacă aceştia vând produse similare.
Mai mult, armonizarea minimă a directivei a provocat fragmentarea juridică în statele membre. Acest lucru înseamnă că legislaţia actuală ar putea să nu fie actualizată.
Din acest motiv, Comisia a lansat procesul de evaluare a impactului pentru a se pregăti pentru o posibilă revizuire a Directivei privind pachetele de servicii pentru călătorii de anul trecut. În contextul activităţii de evaluare a impactului, Comisia a publicat un studiu privind prejudicierea consumatorului în zona aşa-numitelor "pachete dinamice” în noiembrie 2009.
În acelaşi timp, Comisia a lansat o consultare publică cu privire la revizuirea directivei. Această consultare a luat sfârşit la data de 7 februarie 2010. Comisia examinează în prezent peste 170 de contribuţii, care vor contribui la evaluarea impactului. Domeniul de aplicare al posibilei revizuiri va depinde de rezultatul evaluării impactului.
Cu toate acestea, permiteţi-mi să explic pe scurt principiile directoare ale acestei activităţi. În primul rând, un nivel ridicat de protecţie este esenţial dacă dorim să ne asigurăm că achiziţiile de servicii de vacanţă se bucură de încrederea consumatorilor. În al doilea rând, trebuie să îmbunătăţim funcţionarea pieţei interne de servicii de turism, în special, având în vedere că achiziţiile transfrontaliere sunt atât de frecvente în acest domeniu. Prin urmare, există o situaţie bună pentru o mai mare armonizare a legislaţiei relevante în statele membre. În cele din urmă, cred că este necesar să se creeze un teren mai echitabil pentru agenţii economici care vând pachete de călătorie.
Comisia intenţionează să îşi prezinte propunerea la începutul anului 2011. Principalele provocări în vederea revizuirii vor fi cele legate de definirea domeniului de aplicare al directivei. Comisia va analiza posibilităţile de extindere a domeniului de aplicare al directivei pentru a acoperi o gamă mai largă de aranjamente de călătorie, inclusiv "pachetele dinamice”. Acest lucru ar putea contribui la inversarea tendinţei de scădere a numărului de consumatori protejaţi atunci când merg în vacanţă.
Va trebui să actualizăm diferitele cerinţe de informare şi să clarificăm obligaţiile părţilor profesionale din contract. În cele din urmă, în vederea îmbunătăţirii gradului de conştientizare a consumatorilor, Comisia va examina costurile şi beneficiile introducerii unei etichete standardizate de pachete turistice, care ar trebui să fie afişată la vânzarea pachetelor de servicii turistice.
În paralel cu această activitate, Comisia examinează posibilităţile de a consolida protecţia împotriva falimentului pentru pasagerii care cumpără doar bilete de avion, aşa cum s-a solicitat de curând de către Parlamentul European.
La începutul anului 2009, Comisia a publicat un raport independent care a explorat diferite moduri posibile de abordare a consecinţelor în caz de faliment. Am lansat, de asemenea, o consultare publică privind viitorul drepturilor pasagerilor aerieni, la 15 decembrie 2009. Aceste elemente vor servi ca bază pentru evaluarea impactului. Scopul nostru este de a prezenta Parlamentului, înainte de sfârşitul anului 2010, cele mai adecvate măsuri de protecţie împotriva falimentului.
Andreas Schwab
Dle preşedinte, aş dori să încep prin a-i mulţumi, în numele grupului meu, dlui comisar Dalli pentru promisiunile şi declaraţiile sale conform cărora planifică, pentru 2011, o revizuire a Directivei din 1990 privind pachetele de servicii pentru călătorii. În ceea ce priveşte calendarul, acesta se potriveşte exact în fereastra actuală, pe care ar trebui să o folosim, pentru că în zona pachetelor de servicii turistice există o serie întreagă de probleme atunci când consumatorii nu sunt corect informaţi despre drepturile lor. De exemplu, pe multe site-uri, aceştia sunt atraşi să facă rezervări şi pentru alte oferte prin intermediul unor link-uri suplimentare, deşi aceste oferte nu se supun aceloraşi mecanisme ca şi cele iniţiale. Vorbim aici, în special, de ofertele companiilor aeriene low-cost.
În al doilea rând, în majoritatea statelor membre ale Uniunii Europene, aceste companii aeriene low-cost fac serviciul de documente juridice imposibil, astfel încât protecţia consumatorului să fie în mare măsură limitată, exact acolo unde, de fapt, consumatorii doresc să se protejeze din punct de vedere legal. Acest lucru trebuie neapărat schimbat printr-o nouă propunere de directivă.
În al treilea rând, trebuie să ne întrebăm, de asemenea, dacă drepturile pasagerilor şi drepturile care sunt în vigoare în temeiul Directivei existente privind pachetele de servicii pentru călătorii ar trebui, pe termen lung, să fie transpuse într-un document comun, pentru a elimina contradicţiile între componente ale ambelor legislaţii.
În al patrulea rând, cred - iar acest lucru l-aţi subliniat şi dvs. - că evaluarea activităţii agenţilor de voiaj care variază de la ţară la ţară înseamnă, de asemenea, că furnizarea transfrontalieră de bunuri şi servicii se face cu mare dificultate pentru agenţiile de voiaj. În unele ţări, agenţiile de voiaj sunt răspunzătoare în aceeaşi măsură ca şi tour-operatorii de pachete; în alte ţări, ca a mea de exemplu, agenţiile de voiaj sunt doar intermediari. Aici ar fi de preferat dacă, la nivel european, am putea cel puţin să convenim asupra unor principii pentru a facilita activitatea transfrontalieră a acestor agenţii de turism.
Datorită utilizării în creştere a internetului de către consumatori, ofertele de pachete turistice de pe internet ar trebui, în viitor, să fie, de asemenea, etichetate ca atare, astfel încât abuzul să rămână şi aici o chestiune imposibilă.
Alan Kelly
din partea Grupului S&D. - Dle preşedinte, această dezbatere vine într-un moment foarte oportun pentru turism, industria călătoriilor aeriene şi protecţia consumatorilor.
Am avut o vară în care se părea că jumătate din Europa era eşuată în vacanţă, în care companii aeriene şi agenţii de voiaj dădeau faliment în stânga şi în dreapta, iar consumatorii erau izolaţi departe de cei dragi, în ţări de care nu aparţineau. Era clar că legile noastre nu reuşiseră să protejeze consumatorii în mod corespunzător. Ni s-au raportat mai multe cazuri de pasageri plecaţi fără nicio informaţie despre când ar putea ajunge acasă, fără nicio idee despre cine era responsabil din punct de vedere tehnic pentru situaţia lor, fără niciun număr de telefon de la care să obţină vreo informaţie şi nicio idee despre cum să solicite despăgubiri odată ajunşi la casele lor.
De aceea, salut această dezbatere oportună şi eforturile Comisiei de a aborda această problemă, deoarece am neglijat cu toţii acest domeniu de prea mult timp. Multe dintre problemele legate de Directiva privind pachetele de servicii pentru călătorii au fost identificate de mai bine de 10 ani într-un raport parlamentar, de atunci însă, înregistrându-se foarte puţine progrese. Ştiu că propunerea pentru Directiva privind drepturile consumatorilor se va ocupa de unele dintre probleme, dar transportul aerian transfrontalier are nevoie de mai multe legi europene pentru protecţia consumatorilor.
Însuşi faptul că legea este în continuare numită Directiva privind pachetele de călătorie demonstrează cât este de depăşită. Majoritatea consumatorilor nu mai utilizează pachetele de călătorie dacă au găsit metode mai ieftine de a merge în vacanţă şi de a vedea lumea. Patruzeci la sută dintre turiştii din ţara mea, Irlanda, nu se mai deranjează să folosească pachete, şi ştiu că acest lucru se regăseşte în multe alte state membre. Cei mai mulţi oameni acţionează acum ca şi propriile lor agenţii de turism cu rezervare online pe site-uri precum Tripadvisor, devenind practic propria lor agenţie de turism. Trebuie ca şi legile noastre să reflecte acum această schimbare din comportamentul consumatorului.
Unul dintre cele mai importante aspecte care trebuie să rezulte din orice revizuire este acela de a-i demonstra în mod clar consumatorului cui aparţine responsabilitatea în cazul acestor întârzieri şi anulări. Companiile de turism trebuie mandatate să furnizeze informaţii foarte clare. Consumatorilor trebuie să li se spună de unde pot obţine aceste detalii şi să fie informaţi despre drepturile lor în astfel de circumstanţe.
(Preşedintele a solicitat vorbitorului să vorbească mai rar pentru interpreţi)
În conformitate cu legislaţia actuală, nu există linii clare de responsabilitate. În cazul unui incident, cui aparţine responsabilitatea, companiei aeriene? Agenţiei de turism? Aeroportului sau gării? Cui trebuie să-i solicite consumatorul informaţii? De obicei, aceste situaţii se transformă într-un amestec de informaţii din diverse surse unde nimeni nu ştie dacă pleacă sau vine.
Dacă încercăm să construim economia europeană pe baza schimburilor comerciale transfrontaliere, consumatorii trebuie să fie conştienţi de drepturile lor şi de modul în care acestea sunt comunicate şi puse în aplicare. Ştiu, de exemplu, că este extrem de greu să găseşti departamentul de reclamaţii al unei companii aeriene. Cum să puteţi obţine despăgubiri dacă nu ştiţi unde să vă adresaţi?
Ceea ce voi solicita - şi am încredere că acest aspect va fi luat în considerare de către Comisie - este ca principiile de bază referitoare la relaţiile cu clienţii să fie prevăzute în cadrul unei legislaţii comunicate în mod clar, care să fie înţeleasă în mod uniform şi care să fie simplă. Simpla actualizare a acestei legi nu este îndeajuns. Statele membre trebuie obligate să comunice noua legislaţie cetăţenilor, odată ce aceasta a fost convenită.
La final, o altă idee pe care Comisia ar putea să o ia în considerare este: cât costă un zbor? Suntem cu toţii conştienţi de faptul că preţul de publicitate nu include taxe şi tarife: există taxe pentru înregistrare, taxe pentru bagajele suplimentare, taxe pentru aproape totul şi nimic. Revizuirea prezentei directive ne oferă un moment oportun pentru a obliga companiile de turism şi cele aeriene să asigure o transparenţă mai bună, iar noi trebuie să profităm de această ocazie pentru a face acest lucru.
Gesine Meissner
Dle preşedinte, dle comisar Dalli, doresc mai întâi să vă adresez un salut călduros din partea Grupului ALDE. Aţi spus deja că plănuiţi o revizuire a directivei despre care discutăm.
Ne putem într-adevăr bucura că trăim în Europa, deoarece în Europa, în Parlamentul European, avem posibilitatea să discutăm despre cum putem pleca în călătorii cu dihori şi alte animale de companie. Despre acest lucru a fost vorba în dezbaterea anterioară şi am fost încântată şi mândră să fiu un cetăţean european, deoarece putem să reglementăm chiar şi ceva de genul acesta pentru protecţia consumatorilor şi animalelor.
Acum, totuşi, vorbim despre oameni care călătoresc. Acesta este un drept important în Europa. Vrem mobilitate şi libera circulaţie a oamenilor, iar noi ne-am gândit cum să asigurăm acest lucru. Cu douăzeci de ani în urmă, am avut directiva cu privire la circuite, astfel încât puteai să-ţi zici: "Pot merge să explorez alte ţări, să văd frumuseţile din alte ţări din Europa şi ştiu exact că drepturile mele mă protejează”. Voi fi informat în prealabil la ce să mă aştept, nu voi fi indus în eroare, informaţiile trebuie să fie corecte, iar dacă ceva nu funcţionează, voi primi despăgubiri. Aceasta era acum 20 de ani.
Aşa cum aţi spus şi dvs., dle comisar, multe s-au schimbat de atunci. Acum, oamenii îşi fac frecvent singuri rezervări pe internet, iar acest lucru duce ulterior la breşe în sistem. Acum şase luni, în cadrul Comisiei pentru transport, am adresat o întrebare comisarului european pentru transporturi, deoarece în contextul SkyEurope din Slovacia, am avut situaţia pasagerilor cu zboruri low-cost rămaşi blocaţi şi care nu au mai fost transportaţi mai departe. Aici a fost practic vorba de o breşă mică, ce i-a afectat doar pe cei care îşi făcuseră rezervările pe internet fără a folosi un card de credit, noi ne dorim însă ca oamenii să aibă posibilitatea de a se deplasa în mod liber în Europa, pentru a se putea bucura de vacanţele lor, fiind, în acelaşi timp, protejaţi.
Acest lucru înseamnă că, dacă avem lacune în sistem referitoare la protecţia consumatorilor şi dacă ne dorim să avem un standard înalt în ceea ce priveşte protecţia consumatorului pentru europeni, atunci avem nevoie de o revizuire a acestei Directive privind serviciile de călătorie şi va trebui, de asemenea, să luăm în considerare posibilitatea - aşa cum a precizat deja şi colegul meu deputat - de a avea un regulament special pentru pasagerii aerieni. Încă mai trebuie să discutăm acest aspect şi deja îl aştept cu nerăbdare, deoarece ne dorim să putem călători fericiţi şi în siguranţă, nu doar cu animalele, ci, bineînţeles, alături de familiile noastre.
Frieda Brepoels
Dle preşedinte, dle comisar, doamnelor şi domnilor, aşa cum a spus deja noul nostru comisar, cadrul legislativ nu se mai potriveşte realităţii de astăzi a unei pieţe a călătoriilor foarte mult schimbată, ce a dat naştere foarte multor probleme şi unor frustrări foarte mari, nu doar în rândul consumatorilor, ci şi al agenţiilor de turism şi a tour-operatorilor. Este evident că numărul de persoane care încă se bucură de o protecţie efectivă în temeiul directivei existente a scăzut foarte mult, chiar dacă numărul de persoane care călătoresc este mai mare.
Într-adevăr, Parlamentul European a solicitat o revizuire a directivei de ani de zile. Aşa cum aţi spus, aspectele disputate şi soluţiile posibile sunt bine cunoscute. O nouă consultare tocmai a luat sfârşit. După părerea mea, acum este momentul să facem pasul decisiv. Salut declaraţia Comisiei, dar aş dori doar să identific o serie de aspecte specifice care sunt foarte importante pentru noi.
În primul rând, domeniul de aplicare al directivei trebuie, cu siguranţă, clarificat şi chiar extins. Aşa cum am auzit deja, din ce în ce mai mulţi consumatori alcătuiesc pachete turistice dinamice sau rezervă servicii turistice separate. De curând, ca urmare a problemelor cu Eurostar, am văzut mii de turişti cu probleme, deoarece nu li s-au oferit niciun fel de despăgubiri pentru hotelurile sau biletele la spectacole pe care le rezervaseră. Un astfel de lucru este inacceptabil.
După părerea mea, directiva trebuie să acorde un loc clar şi drepturilor pasagerilor. Trebuie să ţinem suficient cont de diferenţele mari dintre pieţele de călătorii şi de modalităţile diferite de a petrece vacanţa ale consumatorilor din diferite state membre, precum şi de jurisprudenţa naţională, desigur, dar o armonizare este necesară, deoarece unele concepte diferă foarte mult, cum ar fi cel al operatorului de turism, al agenţiei şi cel de forţă majoră. Am citit în cadrul consultării organizate de către Comisie în 2007 că, de fapt, un feedback foarte detaliat a venit din partea industriei şi părţilor interesate, şi astfel mă întreb care este problema. De ce nu luăm o decizie acum? Au existat solicitări pentru un fel de "Siglă de protecţie a călătoriilor". Mi-ar fi plăcut să aud opinia dlui comisar în această privinţă.
În al doilea rând, mă preocupă rolul şi responsabilitatea agenţiilor de turism. Acest aspect trebuie definit mult mai clar, deoarece consumatorii sunt asaltaţi cu informaţii prin intermediul internetului, dar acestea sunt departe de a fi de încredere şi pot provoca chiar daune semnificative: în unele cazuri extreme, oamenii plătiseră chiria pentru apartamente de vacanţă care nici măcar nu existau. Prin urmare, rolul agenţiilor de turism ar trebui reglementat mult mai precis.
Am discutat deja despre falimente. Într-o hotărâre a sa, Parlamentul a făcut un apel foarte clar ca pasagerii afectaţi să fie mai bine protejaţi. Ca locuitor al unei regiuni de frontieră situată între Flandra şi Olanda, doresc, de asemenea, să fac un apel pentru a se acorda o atenţie specială vânzărilor transfrontaliere, deoarece protecţia este deseori limitată la contractul de călătorie încheiat într-un anumit stat membru.
În ultimul rând, doresc să atrag atenţia asupra informării consumatorilor cu privire la preţuri. În majoritatea celorlalte domenii, preţurile serviciilor vândute trebuie să fie fixe şi să includă totul, iar acest lucru trebuie să se aplice şi serviciilor de turism. Dumneavoastră împărtăşiţi acest punct de vedere? Mi-ar fi făcut plăcut să aud opiniile dumneavoastră în acest sens. Drepturile consumatorilor trebuie să fie clarificate şi mai stricte, şi trebuie aplicate mai multe cerinţe specifice de informare şi în cazul de forţă majoră, respectiv în cazul unei schimbări în gama de servicii de călătorie oferite. Ar trebui, poate, să luăm în considerare şi introducerea unor sancţiuni în cadrul noii directive. Sper că, foarte curând, Comisia va da piept cu acest aspect şi ne va prezenta o nouă propunere spre discuţie în cadrul acestui Parlament.
Adam Bielan
Dle preşedinte, Directiva Uniunii Europene privind pachetele de servicii pentru călătorii, pe marginea căreia discutăm astăzi, este din anul 1990, de acum 20 de ani, aşadar din perioada în care cea mai populară formă de vacanţă era un pachet de două săptămâni rezervat, de obicei, la o agenţie de turism şi ales dintre ofertele rămase dintr-o broşură.
Directiva prevede drept mijloace fundamentale de protecţie a consumatorilor în cazul acestui tip de pachet, care include, în principal, informaţii clare despre pachetele oferite, dreptul de a se retrage din excursie, despăgubiri pentru serviciile oferite la un standard mai mic decât cel convenit şi aspecte legate de insolvabilitatea agenţiilor de turism. Problema este că, în ultimii 20 de ani, a avut loc o schimbare radicală, atât în ceea ce priveşte modelul de afacere, cât şi în ceea ce priveşte comportamentul consumatorului. Eu, personal, îmi rezerv majoritatea excursiilor de vacanţă prin intermediul internetului, şi foarte mulţi oameni din Polonia fac la fel, iar în Uniunea Europeană în ansamblul său, proporţia oamenilor care îşi rezervă excursiile în acest fel a ajuns acum la 23 %. Există ţări, cum ar fi Irlanda sau Suedia, în care această proporţie a ajuns la 40 %, în timp ce aproape două treimi din populaţia care îşi cumpără vacanţele în acest fel nu realizează că interesele lor sunt protejate într-o măsură mult mai redusă decât în cazul celor care încă îşi achiziţionează vacanţele prin metoda tradiţională. Trebuie să combatem acest aspect. Mă bucur că Uniunea Europeană a ridicat, în sfârşit, această problemă. Cred că 20 de ani înseamnă cu siguranţă prea mult.
Sper că, azi, vom auzi de la dl comisar când anume va fi revizuită directiva şi în ce direcţie se va îndrepta aceasta. Deoarece nu trebuie să se întâmple ca în Parlamentul European sau în alte instituţii ale UE să încurajăm cetăţenii Uniunii să folosească serviciile de e-comerţ şi să cumpere servicii prin intermediul comerţului transfrontalier, dacă nu oferim, în acelaşi timp, aceeaşi protecţie persoanelor care fac acest lucru.
Andreas Mölzer
(DE) Dle preşedinte, cu siguranţă nu este vorba doar de diferenţe în ceea ce priveşte protecţia consumatorilor, ci şi diferenţe de limbă care au făcut, până acum, dificile pachetele de servicii pentru alte state membre. Au trecut deja 15 ani de când Uniunea Europeană a creat baza fundamentală de protecţie, precum şi procedurile comune. După părerea mea, revizuirea acestor proceduri nu trebuie să scape de sub control, în sensul că acestea sunt supuse standardizării complete în numele libertăţii de a presta servicii. Tocmai nevoile de călătorie pot varia de la o ţară la alta. În general, consider că este periculos să se măsoare totul în funcţie de acelaşi de etalon şi să se militeze pentru punerea în aplicare a conformităţii pretutindeni.
Dacă vrem ca agenţiile de turism să îşi asume o răspundere mai mare în calitate de intermediari de călătorii, trebuie să fim conştienţi de faptul că acest lucru poate avea consecinţe economice grave. Dacă vrem să evităm dispariţia, una după alta, a micilor agenţii locale de turism, cu intensificarea simultană necontrolată a turismului online, atunci operatorul turistic ar trebui tras la răspundere, în primul rând.
Protecţia relativ satisfăcătoare privind pachetele de servicii turistice va linişti până la urmă acei turişti care sunt îngrijoraţi de titlurile curente negative despre Grecia. Mai multe anunţuri de greve şi proteste ar putea intensifica tendinţa de a evita alte ţări mediteraneene şi prăbuşirea preţului în raport cu Grecia. Criza datoriei de stat garantează că acesta va fi un an critic pentru turismul grecesc, acesta fiind un lucru pe care îl cunoaştem. Ne puteam aştepta şi la alte greve şi proteste. Să sperăm că nu ne va fi dat să trăim experienţa de a descoperi modul în care funcţionează protecţia de călătorie în cazul unui faliment naţional.
Ádám Kósa
(HU) Doresc să atrag atenţia colegilor mei deputaţi asupra obiectivului excelent menţionat pe parcursul acestei audieri de către noul comisar european pentru transporturi, Siim Kallas. Pentru mine, ceea ce am auzit m-a impresionat ca un principiu excelent: libera circulaţie a persoanelor este una dintre libertăţile cele mai importante. În acest sens, trebuie să integrăm drepturile cu privire la diferitele feluri de transport şi să le incorporăm într-o cartă unică integrată. Avem nevoie de sisteme transparente. Doresc să remarc faptul că acest punct se află printre priorităţile Preşedinţiei spaniole. De ce este acest aspect atât de important? deoarece directiva veche de 20 de ani eşuează sub toate aspectele să ia în considerare drepturile persoanelor cu dizabilităţi atunci când călătoresc, chiar şi atunci când călătoresc în grupuri. Persoanelor care trăiesc cu dizabilităţi nu le sunt oferite niciun fel de oportunităţi. De aceea am revenit la remarca mea de la început. O cartă integrată a drepturilor pasagerilor ar permite tuturor - inclusiv persoanelor cu dizabilităţi - să beneficieze de servicii de transport, inclusiv servicii de turism de grup. Atunci când acest lucru va deveni o realitate, vom fi cu adevărat în măsură să spunem că în Uniunea Europeană, oricine poate călători liber.
Silvia-Adriana Ţicău
Directiva privind pachetele turistice acoperă serviciile de transport, de cazare, precum şi alte servicii conexe asigurate prin pachetele turistice şi stabileşte drepturile consumatorilor şi responsabilităţile distribuitorilor şi ale furnizorilor de servicii turistice.
Directiva din 1990 nu ţine cont de noile evoluţii, precum cumpărarea de pachete de servicii turistice şi efectuarea plăţilor prin internet. Creşterea gradului de utilizare a internetului şi apariţia operatorilor low-cost a determinat 23 % dintre turiştii europeni şi 20 % dintre gospodăriile europene să îşi achiziţioneze pachetele turistice în mod personalizat prin intermediul site-urilor web specializate.
Directiva trebuie deci revizuită pentru a include în scopul acesteia şi furnizorii de pachete turistice dinamice. Consumatorul trebuie să fie perfect informat cu privire la drepturile sale şi la modul în care acestea sunt garantate de fiecare dintre ofertele disponibile, atât pentru întreg pachetul turistic, cât şi pentru fiecare componentă în parte.
De asemenea, consider că este important ca site-urile web care oferă servicii turistice să fie certificate. Astfel, se va putea garanta cunoaşterea identităţii furnizorului de servicii turistice şi, implicit, va exista o asumare clară a răspunderii pentru informaţiile şi serviciile furnizate.
Studiul publicat în ianuarie 2009 de Comisie, referitor la pachetele de servicii turistice organizate la cererea clientului, aşa-numitele "pachete dinamice”, arată că ponderea pachetelor turistice achiziţionate prin mijloace electronice a crescut cu 12 % în 2009, deşi valoarea lor reprezintă doar 25 % din valoarea totală a serviciilor turistice vândute. 66 % dintre achiziţiile on-line sunt cumpărări directe prin intermediul site-urilor web ale operatorilor aerieni, ale agenţiilor de voiaj sau ale site-urilor web specializate care prezintă oferte turistice de ultim minut.
Turiştii preferă pachetele turistice dinamice, datorită faptului că acestea oferă mai mare flexibilitate, preţuri mai mici comparativ cu pachetele tradiţionale, o mai bună calitate a serviciilor sau pentru că nu găsesc pachete tradiţionale care să satisfacă cerinţele lor. De asemenea, plata pentru pachetele dinamice achiziţionate se poate realiza doar prin mijloace electronice de plată.
Cu toate acestea, aproximativ 70 % din plângerile primite anul trecut de reţeaua europeană de centre pentru protecţia consumatorilor se refereau la serviciile turistice şi s-au datorat furnizării incorecte şi incomplete de informaţii înainte şi în timpul călătoriei, furnizării de servicii sub standardele celor publicate, anulării sau întârzierilor de zboruri şi chiar nefurnizării serviciilor achiziţionate.
Deci consider că este important şi oportun să fie revizuită această directivă.
Mulţumesc
Malcolm Harbour
Dle preşedinte, doresc să-i mulţumesc foarte mult comisarului, atât în numele grupului nostru, cât şi în calitate de preşedinte al Comisiei pentru piaţa internă şi protecţia consumatorului, pentru prezenţa oportună în faţa noastră în această seară, dar şi pentru a fi răspuns atât de rapid la întrebarea cu solicitare de răspuns oral din cadrul comisiei mele în data de 3 decembrie, care a stabilit o serie de aspecte la care a răspuns în mod foarte cuprinzător.
Deoarece Comisia îşi adună acum ideile, cred că avem ceva timp disponibil, în care comisia mea şi, sunt sigur, Comisia pentru transporturi, ai căror reprezentanţi sunt, de asemenea, aici, vom dori să reflectăm împreună asupra multora dintre problemele pe care le-aţi ridicat şi a modului în care vor evolua lucrurile.
Cred că, având în vedere natura şi schimbarea întregii activităţi de călătorii şi vacanţe, şi multele dintre problemele ridicate de colegi în această seară, noua directivă trebuie să reziste în mod clar amprentei timpului, dar acest lucru înseamnă că nu trebuie să fie prea rigidă în ceea ce priveşte încercarea de a anticipa nevoile consumatorilor.
Totuşi, un lucru la care cred că trebuie să se gândească Comisia este faptul că există şi alte aspecte pe care consumatorii online trebuie să le ia în considerare atunci când caută să achiziţioneze pachete de călătorii; chestiuni legate de siguranţa hotelului, dacă au copii mici, un bazin de înot în condiţii de siguranţă, de exemplu, sau siguranţa la foc a hotelului, aspect în care comisia mea a realizat o amplă activitate înainte. Avem nevoie aici de indicatori corecţi, care pot fi realizaţi prin acord voluntar, dar eu cred că acest lucru trebuie să fie o propunere cuprinzătoare şi ambiţioasă. Am sentimentul că aceasta este ceea ce doriţi să faceţi şi cred că comisia mea vă va sprijini în totalitate printr-o astfel de propunere.
Philip Claeys
(NL) Dle preşedinte, acesta este unul din acele dosare în care Uniunea Europeană poate furniza o valoare adăugată tangibilă prin oferirea unei astfel de protecţii milioanelor de oameni din UE care pleacă în vacanţă în Europa şi care îşi achiziţionează serviciile de turism acolo. Problemele transfrontaliere solicită existenţa unei strategii şi a unei abordări transfrontaliere.
Suntem de acord cu toţii aici că directiva din 1990 este fără speranţă depăşită. În urmă cu douăzeci de ani, cei mai mulţi oameni îşi alegeau excursiile dintr-o broşură turistică, după care mergeau la o agenţie de voiaj şi le rezervau. Astăzi, din ce în ce mai mulţi oameni îşi alcătuiesc singuri vacanţele şi îşi rezervă excursiile pe internet. În plus, există fenomene relativ noi cum ar fi apariţia transportatorilor aerieni low-cost şi dezvoltarea industriei de croazieră.
Ei bine, care cred eu că sunt atunci componentele esenţiale ale acestei directive noi? În primul rând, o definiţie a domeniului de aplicare al directivei; pe scurt, ce fel de servicii turistice sunt acoperite? În al doilea rând, o definiţie precisă a răspunderii juridice şi, nu în ultimul rând, o protecţie completă a consumatorilor în caz de faliment al operatorului. Numai în cazul în care există reguli neechivoce pentru aceste lucruri, revizuirea va fi reuşit, iar o mai bună protecţie va fi fost acordată milioanelor de consumatori din UE.
David Casa
(MT) Doresc să profit de ocazie pentru a-l felicita în continuare pe dl comisar Dalli pentru această primă audiere în acest Parlament. Într-adevăr, după cum s-a menţionat deja, în ultimii ani a existat o scădere substanţială a rezervărilor de servicii turistice prin intermediul agenţiilor de turism şi o creştere a pachetelor de excursii achiziţionate online. Ceea ce consumatorii nu realizează este faptul că pachetele turistice achiziţionate online oferă o protecţie limitată, mult mai mică decât cea prevăzută de agenţiile de turism. Pe de altă parte, pachetele oferite de agenţii includ costuri suplimentare pentru a asigura respectarea prezentei directive, în timp ce cele achiziţionate online nu conţin astfel de cheltuieli. Din aceste motive, cred că această directivă nu protejează consumatorii şi, în plus, dă naştere unui dezechilibru între operatorii din industria de turism. Pentru a mă asigura că acest lucru nu se va întâmpla, am făcut apel la Comisie să asigure o protecţie egală pentru toate pachetele, indiferent de locul de unde sunt achiziţionate astfel de pachete, astfel încât să protejeze drepturile consumatorilor, despre care ştiu că sunt de o importanţă capitală pentru comisar. Prin urmare, în contextul revizuirii directivei, trebuie să se asigure că definiţiile şi terminologia sunt clarificate şi actualizate; acestea includ definiţia consumatorului, a vânzătorului, operatorului şi a condiţiilor esenţiale contractuale, precum şi, aşa cum s-a afirmat anterior, a domeniului de aplicare al directivei în sine. După părerea mea, ar trebui ca operatorul să fie, exclusiv, cel care trebuie să se conformeze directivei, indiferent de modul în care este vândut pachetul, fie direct, fie prin intermediul unei agenţii. Operatorul ar trebui să fie entitatea care vinde sau oferă spre vânzare în numele său cel puţin unul din serviciile incluse în pachet şi care oferă acces, prin orice mijloace, la alte servicii incluse în pachet. Cred că acesta este un exemplu clar despre cum cred că va lucra comisarul John Dalli în următorii ani; avem aici dovada clară despre felul în care i se vor acorda consumatorului toate drepturile pe care acesta le merită.
Olga Sehnalová
(CS) Dle comisar, doamnelor şi domnilor, revizuirea Directivei privind pachetele de servicii pentru călătorii trebuie să răspundă unei serii de noi provocări în domeniul turismului, mai ales în legătură cu dezvoltarea unor noi tehnologii care au influenţat metodele de comunicare şi vânzare a serviciilor. Acest lucru priveşte în principal vânzarea prin intermediul internetului, care, printre alte lucruri, a facilitat creşterea bruscă a companiilor aeriene ieftine. Orice provocare are oportunităţile şi riscurile sale. Oportunităţile includ o mai mare flexibilitate şi accesul la servicii pentru clienţi, în timp ce există un posibil risc în ceea ce priveşte nivelul insuficient de protecţie a consumatorilor.
Cu câteva luni în urmă, Comisia pentru transporturi şi turism a chestionat Comisia ca urmare a unei serii de falimente ale companiilor aeriene cu tarife reduse. În aceste condiţii, am asistat la situaţia de pasageri blocaţi în aeroporturi, fără bani şi luptându-se să găsească alternative pentru călătoriile lor de întoarcere. Acesta nu este decât un exemplu al protecţiei insuficiente a consumatorilor/pasagerilor companiilor aeriene. Comisia ar trebui să găsească o soluţie care se va ocupa în mod eficient de situaţia din viitorul apropiat de a ajuta consumatorii şi de a spori încrederea în acest sector. Sezonul de vacanţă va începe în câteva luni, şi cu siguranţă nu dorim să experimentăm din nou probleme similare cu prăbuşirea companiei SkyEurope de anul trecut.
Cu toate acestea, consultarea Comisiei cu privire la această directivă a dezvăluit şi alte probleme. Numitorul lor comun este necesitatea de a consolida protecţia consumatorilor, în special prin niveluri mai bune de conştientizare din partea clienţilor cu privire la termenii reali şi preţul serviciilor.
Doresc să închei cu încă o remarcă ce se aplică în general consultărilor publice cu Comisia Europeană asupra diferitelor teme. Personal consider că este important ca aceste consultări să fie puse în aplicare în toate limbile statelor membre UE, dacă dorim cu adevărat să descoperim un spectru larg de opinii pe un subiect dat. În acest sens, cetăţenii UE sunt cei care reprezintă clienţii cu dreptul la informare şi cei pentru care dorim să revizuim Directiva privind pachetele de servicii pentru călătorii.
Jacqueline Foster
Dle preşedinte, doresc să comentez doar asupra celui de-al treilea punct din întrebarea cu solicitare de răspuns oral din această seară cu privire la falimentul companiilor aeriene.
O rezoluţie recentă a acestui Parlament a cerut stabilirea unui fond de garantare care va fi folosit pentru a despăgubi pasagerii în caz de faliment al companiilor aeriene. Cu toate acestea, stabilirea unui astfel de fond ar trebui inevitabil să fie finanţată de consumator, ceea ce înseamnă că pasagerilor li s-ar solicita să plătească mai mult pentru bilete. În aceste condiţii, aceasta este o măsură inutilă şi s-ar adăuga la vasta listă a taxelor de aeroport, a taxelor de securitate şi a altor taxe existente pe care sunt deja obligaţi să le plătească.
În plus, Comisia trebuie să se asigure că autorităţile aeronautice naţionale şi autorităţile de reglementare încurajează obligaţiile existente, cum ar fi efectuarea în mod regulat de controale a situaţiilor financiare ale companiilor aeriene şi exercitarea dreptului de a revoca licenţe de operare ale companiilor aeriene înainte de a avea loc lichidarea. Cerem Comisiei să urmărească acum în mod ferm acest curs de acţiune.
În cele din urmă, aş face apel la Comisie să urmărească şi alte opţiuni care ar putea proteja pasagerii în această privinţă, inclusiv oferirea de informaţii obligatorii privind riscul, opţiunile de asigurare şi alte mecanisme de protecţie.
Jim Higgins
Dle preşedinte, cred că am aplaudat cu toţii atunci când comisarul european pentru protecţia consumatorilor a anunţat, la 29 august 2009, că actuala directivă este total depăşită şi nu mai răspunde provocărilor sau cerinţelor publicului călător modern.
De ce este aceasta depăşită? Ei bine, aceste motive au fost enumerate aici în această seară, dar merită să le luăm din nou în considerare. A fost bună la vremea sa, dar acum cu siguranţă este nepregătită să răspundă provocărilor moderne ale publicului călător.
Aceasta nu ia în considerare consumatorii care îşi pregătesc singuri vacanţele, iar această tendinţă a crescut din ce în ce mai mult. Aceasta nu include consumatorii care locuiesc într-o anumită ţară care achiziţionează de la furnizori situaţi în afara jurisdicţiei Uniunii Europene. Aceasta nu include companiile aeriene programate, şi din ce în ce mai multe persoane îşi pregătesc acum propriile lor vacanţe la pachet în virtutea faptului că au acces facil la internet.
Într-adevăr, pe parcursul ultimilor ani, proporţia vacanţelor care sunt protejate a scăzut de la aproximativ 90 % la aproximativ 60 %. Altfel spus, măsurile actuale nu se extind şi la firmele de turism online care vând vacanţe în străinătate cu zboruri şi hoteluri ca şi componente separate, o practică denumită de către industrie drept "pachete dinamice".
Ne mândrim cu o mulţime de realizări în cadrul UE, şi ne lăudăm - pe bună dreptate - cu realizările noastre, dar, când ne uităm la situaţia actuală în ceea ce priveşte protecţia de călătorie, Uniunea Europeană deţine cea mai puţin integrată piaţă a serviciilor turistice din toate blocurile comerciale moderne.
Există, de asemenea, o confuzie considerabilă cu privire la cine preia răspunderea şi când este acoperit un client. De exemplu, o persoană folosind un card de credit poate obţine un nivel de securitate suplimentar, dar nu şi dacă facturarea are loc, de exemplu, în ţara mea, Republica Irlanda.
Iar din cauza diversităţii produselor de pe piaţa de astăzi, a avut loc o neclaritate între companiile aeriene, operatorii de turism, operatorii de croazieră, agenţiile şi aşa mai departe, astfel încât este nevoie urgentă de noua legislaţie.
Ceea ce ne trebuie este o mostră modernă de tehnologie, mult îmbunătăţită, prin punerea în aplicare a unei noi directive care să acopere toate împrejurările neprevăzute. Avem nevoie de explicaţii, avem nevoie de siguranţă, şi avem nevoie de protecţie pentru consumator.
Jacek Olgierd Kurski
(PL) Personal, sprijin revizuirea Directivei privind pachetele de servicii pentru călătorie. Directiva are 20 de ani şi nu mai reflectă realităţile zilei de azi.
Astăzi, mai mult de jumătate din toţi consumatorii îşi organizează singuri excursiile, de multe ori folosind internetul şi ofertele aeriene ieftine. Deputaţii care au luat cuvântul înaintea mea au discutat acest aspect. Nu toţi au atras însă atenţia asupra faptului că domeniul de aplicare al directivei trebuie clar definit. Nu putem permite o situaţie în care să nu ştim ce impune directiva. O astfel de situaţie nu este benefică nici pentru consumatori, nici pentru afaceri.
Mai mult, nu cred că este necesar să se extindă domeniul de aplicare al directivei pentru a include produse individuale sau pachete alcătuite din produse cumpărate de la diferiţi furnizori, deoarece extinderea cerinţelor directivei în vederea acoperirii pachetelor dinamice sau vânzărilor afiliate ar însemna că, în cele din urmă, consumatorul ar plăti sub forma unui bilet mai scump. Nu-mi închipui că, de exemplu, o şedere într-un hotel cumpărată în urma unui clic pe Hoteluri Wizz, imediat după achiziţionarea unui bilet de la Wizz Air ar constitui un pachet care să se supună cerinţelor directivei. În situaţia unei călătorii anume, consumatorii trebuie să ştie dacă şi în ce măsură sunt protejaţi de legile UE. În rest, totul este o chestiune ce ţine de piaţa liberă.
Marcarea cu un logo european special a călătoriilor acoperite de către directivă ar fi o idee bună.
Hella Ranner
(DE) Dle preşedinte, eu sunt din Austria, o ţară în care turismul şi economia turistică continuă să aibă un rol foarte important. Aproape fiecare dintre noi este implicat mai mult sau mai puţin într-o anumită arie a turismului. Prin urmare, această întrebare este destul de importantă pentru ţara noastră, iar eu sunt foarte mulţumită de faptul că această problemă este abordată de Comisie chiar la începutul perioadei legislative - şi aş dori să-i mulţumesc comisarului pentru aceasta.
Libertatea de deplasare şi posibilităţile de călătorie înseamnă că, în termeni strict cantitativi, există un nivel foarte diferit de importanţă faţă de cel care exista, probabil, cu mai mult de douăzeci de ani în urmă. Posibilităţile oferite de internet au condus, de asemenea, la apariţia unui tip de comportament de călătorie complet diferit. Este, totuşi, cu atât mai important faptul că, în cazul în care îşi pot permite o vacanţă corespunzătoare în timpul crizei, cetăţenii noştri să se poată, de asemenea, întoarce satisfăcuţi din această vacanţă. În situaţia în care aceştia ar întâmpina o problemă, ar trebui cel puţin să li se returneze o parte din banii câştigaţi din greu.
Bineînţeles că este tentant să faci rezervări prin intermediul internetului; ştim acest lucru şi este, de asemenea, mai ieftin. Cu toate acestea, niciun călător nu va fi convins că, dacă rezervă un hotel printr-o agenţie de voiaj, va fi tratat complet diferit faţă de cineva care a făcut rezervarea pe internet şi că, mai presus de toate, orice solicitare de despăgubire va fi tratată complet diferit.
La final, o altă mică problemă. În mod evident, nimeni nu poate vedea că există diferenţe în ceea ce priveşte garanţia, unde operatorul de turism este tratat complet diferit faţă de compania aeriană. Cea din urmă este considerată responsabilă doar dacă este găsită vinovată. Oricine care a experimentat deja această problemă ştie că aceasta este una majoră care, în mod normal, este luată în considerare doar în cazul unei acoperiri juridice temeinice.
Prin urmare, sper foarte mult că Comisia ne va face o propunere care să ia în considerare aceste probleme şi, mai presus de toate, să se gândească la cetăţenii noştri, care au dreptul la o vacanţă liniştită şi mai ales în acest moment.
Georgios Papanikolaou
(EL) Dle preşedinte, este adevărat că utilizarea pe scară largă a internetului în zilele noastre le permite consumatorilor să schimbe modul în care îşi fac planurile, chiar şi la nivel de vacanţă. Altfel spus, ei au posibilitatea, prin intermediul internetului, să nu cumpere pachete gata pregătite, aşa cum am fost învăţaţi în trecut, ci să aleagă modul în care doresc să îşi planifice vacanţele. Desigur, acum că sunt implicate mai multe părţi, se pune întrebarea cu privire la cine este responsabil în cazul în care există o problemă cu serviciul şi de la cine va pretinde consumatorul, în cele din urmă, despăgubiri. Colegii mei deputaţi au ridicat, pe bună dreptate, această problemă, iar noi trebuie să găsim răspunsuri şi să actualizăm directiva pe care am aplicat-o până în prezent.
Acest lucru este, de asemenea, crucial pentru Grecia, care, după cum ştiţi, este o destinaţie turistică, şi cu cât vom defini mai clar cine este responsabil în fiecare caz (hotelierul grec sau agenţia de turism sau oricine altcineva implicat în procedură), cu atât vom putea mai mult să ne bazăm pe toţi cei care sunt activi în sectorul turistic.
Aş vrea să închei prin a spune că protecţia juridică a cetăţenilor europeni este esenţială. În acelaşi timp, dle comisar, avem datoria de a-i informa pe toţi cei care aleg să petreacă o vacanţă într-o ţară europeană despre drepturile pe care le-au avut până în prezent şi, mai important, despre lacunele şi îmbunătăţirile pe dorim să le facem. Toate aceste lucruri sunt importante, dar cetăţenii trebuie să fie informaţi pentru a putea exercita aceste drepturi.
Sylvana Rapti
(EL) Dle preşedinte, subiectul este aproape epuizat. Cu toate acestea, aş dori să mă concentrez asupra a patru puncte. Această directivă datează de acum douăzeci de ani. Pentru o femeie, vârsta de douăzeci de ani este excelentă. În cazul unei directive, ne indică nevoia unei cosmetizări.
Aceasta se datorează faptului că în viaţa noastră şi-au făcut apariţia patru lucruri: primul este internetul. Acum că internetul a pătruns în vieţile noastre, putem alege să ne petrecem vacanţa în cel mai îndepărtat colţ al lumii fără a sta prea mult pe gânduri în acest sens. Însă, odată ajunşi la destinaţie, realizăm că ar fi trebuit probabil să ne gândim de două ori înainte.
Al doilea punct se referă la preţuri. Consumatorii au atât obligaţia, cât şi dreptul de a şti dacă preţurile dintre care trebuie să aleagă sunt cele legale sau dacă se confruntă cu competiţia neloială.
Al treilea punct se referă la calitate. Condiţiile de cazare percepute ca fiind excelente într-un stat membru, pot fi considerate de calitate medie de către un cetăţean al altui stat membru.
În final, se pune problema siguranţei. Întrucât oamenii trudesc pentru economiile destinate vacanţei, noi trebuie să le conferim sentimentul de siguranţă. Este exact ceea ce dorim de la noua directivă.
Seán Kelly
Dle preşedinte, mulţi colegi au subliniat necesitatea efectuării acestei revizuiri, cu cât mai repede, cu atât mai bine. Aceştia au reliefat în mod particular valoarea oferită consumatorului - iar acest aspect este absolut corect - dar beneficiul consumatorului nu are neapărat şi un efect asupra industriei: acest beneficiu poate fi adus atât industriei, cât şi consumatorului.
Mă gândesc în special la faptul că, în următorii ani, în Uniunea Europeană, peste două milioane de persoane vor trece pragul vârstei de şaizeci de ani. Astfel, industria va avea excelenta oportunitate de a stabili ce îşi doresc aceste persoane în termeni de voiaj, în special în termeni de voiaj fără complicaţii. Dacă această directivă este atotcuprinzătoare şi oferă protecţie completă, industria va avea excelenta ocazie de a-i cunoaşte pe cei din Uniunea Europeana ce au trecut pragul vârstei de şaizeci de ani, fapt ce le-ar aduce mari beneficii. În consecinţă, sunt de părere că, asemenea Directivei privind utilizarea pe bază de timp partajat a unui bun imobil, această directivă poate fi considerată un câştig adus atât consumatorului, cât şi industriei.
Karin Kadenbach
(DE) Dle preşedinte, dle comisar, sunt mama unei familii numeroase şi, pe parcursul multor ani, am învăţat să cercetez broşurile. Este o mare provocare, o provocare care probabil uneori îi excedează şi pe agenţii de voiaj. Din acest motiv, doresc ca noua directivă să îmi confere o adevărată libertate de a alege în calitate de consumator. Voi avea într-adevăr libertatea de a alege, atunci când va fi posibilă comparaţia, atunci când voi avea criteriile necesare unei comparaţii între oferte.
Pentru mine, unul dintre aceste criterii este vârsta copiilor. Indiferent de operatorul la care ne referim, preţurile pentru copii sunt prestabilite. Acest aspect afectează uneori copiii de şase ani, pe cei de zece ani, alteori pe cei de doisprezece ani. Pentru unii dintre operatori, primul copil nu valorează la fel de mult ca al doilea, iar al treilea şi al patrulea nici nu există. Pentru a proteja consumatorul, precum şi agenţii de voiaj şi operatorii, este esenţial ca, în calitate de consumator, să ştiu ce cumpăr, astfel voi avea sentimentul că sunt într-adevăr informată în prealabil şi că deţin criteriile necesare comparaţiei.
Catherine Stihler
Dle preşedinte, doresc să sprijin aserţiunile colegilor privind drepturile călătorilor cu dizabilităţi, afirmaţiile dnei Kadenbach referitoare la copii, problema protecţiei împotriva incendiilor în hoteluri şi, în special, siguranţa persoanelor din toate hotelurile Uniunii Europene şi necesitatea creării unei noi propuneri pertinente pentru viitor. Cine ar fi putut anticipa schimbările la care am fost martori în ultimii douăzeci de ani? În orice caz, doresc să expun două probleme specifice.
Am auzit despre problema legată de taxarea cardurilor de credit, şi s-au purtat discuţii şi pe tema taxelor ascunse. Cu toate acestea, companiile aeriene şi de voiaj profită de numărul mare al persoanelor ce fac rezervări prin card de credit, graţie protecţiei ce o obţin prin utilizarea acestuia, percepând dublul taxei de card de credit pentru fiecare etapă a călătoriei sau taxând cardul de credit pentru fiecare pasager la o singură rezervare online. Indiferent dacă există o singură rezervare online, taxa este percepută de patru ori, pentru că sunt patru pasageri. Dle comisar, vă rog să aveţi amabilitatea de a studia această problemă, astfel încât persoanele să fie protejate.
În final, discutăm despre problema falimentului. În Scoţia, am fost martorii prăbuşirii companiei Globespan, iar noi trebuie să ne asigurăm că persoanele vor fi compensate şi că nu vor exista perdanţi. La urma urmei, aceasta este cea mai mare cheltuială din bugetul anual al multor familii, care aşteaptă protecţie din partea noastră. Trebuie să ne implicăm mai mult, aşadar, vă mulţumesc, dle comisar.
Zigmantas Balčytis
(LT) În ultimele două decenii, piaţa a avut o evoluţie foarte dinamică în ceea ce priveşte voiajul. Din ce în ce mai multe persoane îşi organizează în mod independent voiajul, achiziţionând servicii de la diferiţi operatori şi prestatori de servicii. Totuşi, prevederile directivei în vigoare nu sunt aplicabile noilor pachetele de servicii pentru călătorii, acest fapt însemnând că cetăţenii noştri călătoresc fără a fi protejaţi în mod corespunzător. Sunt de părere că, revizuind această directivă, trebuie să-i definim mai clar aria de aplicare, nepermiţând unor reguli inflexibile să ne priveze cetăţenii de o protecţie corespunzătoare. Mai mult, trebuie stabilită răspunderea în cazurile de faliment ale companiilor de transport aerian sau ale prestatorilor de servicii de călătorii. În ultimul deceniu, peste 70 de companii de transport aerian au intrat în faliment, ignorând complet călătorii. În consecinţă, cred că acest aspect trebuie clar evidenţiat în revizuirea prevederilor acestei directive.
John Dalli
Membru al Comisiei. - Dle preşedinte, am ascultat cu mult interes opiniile onorabililor membri. Mulţi dintre dumneavoastră au consfinţit direcţia în care se îndreaptă Comisia. Alţii au subliniat şi s-au concentrat asupra multor aspecte pe care le-am notat spre a ne asigura că vor fi dezbătute şi supuse deliberării în cadrul următoarei revizuiri a acestei directive. Doresc să vă confirm seriozitatea Comisiei în tratarea acestei probleme, aceasta fiind determinată să găsească soluţiile optime pentru viitor.
La momentul actual, ne aflăm în plin proces de consultare. Analizăm reacţiile obţinute prin consultarea online a publicului. Cu toţii şi-au adus contribuţia: consumatorii, întreprinderile şi statele membre. Mai mult decât atât, vă aduc la cunoştinţă intenţia Comisiei de a găzdui un seminar de lucru al părţilor interesate, în data de 22 aprilie 2010. Acest seminar de lucru se va concentra asupra posibilelor politici destinate revizuirii Directivei privind pachetele de servicii pentru călătorii, inclusiv toate problemele indicate pe parcursul acestei dezbateri. Trebuie să subliniez că este prematur să decidem modul în care vom proceda. Este esenţial să respectăm procedura de evaluare a impactului. În orice caz, sunt convins că orice acţiune trebuie să aibă în vedere asigurarea unui nivel ridicat de protecţie a cetăţenilor UE.
Înainte de a încheia, permiteţi-mi să mulţumesc tuturor celor prezenţi pentru contribuţia adusă acestei dezbateri. Vă mulţumesc foarte mult.
Preşedinte
Dezbaterea a fost închisă.
