Nová strategie pro Afghánistán (rozprava) 
Předsedající
(FR) - Dalším bodem programu je zpráva pana Arlacchiho jménem Výboru pro zahraniční věci o nové strategii pro Afghánistán.
Pino Arlacchi
zpravodaj. - Paní předsedající, zprávu, kterou dnes projednáváme, prakticky jednomyslně schválil Výbor pro zahraniční věci tohoto Parlamentu. Jde o výsledek jednoleté práce týmu, který jsem vedl, a opírá se o rozsáhlé konzultace v Kábulu a v Bruselu.
Tato zpráva se snaží vysvětlit paradox, proč bylo v Afghánistánu dosaženo tak malého výsledku, přestože se zde již devět let angažuje mezinárodní společenství. Vojenské operace v této zemi stály od roku 2001 více než 300 miliard EUR a několik tisíc lidských životů a dalších nejméně 40 miliard EUR bylo vynaloženo na civilní straně: celkem více než třicetinásobek současné afghánské HDP.
I přes toto obrovské úsilí je Afghánistán stále největším výrobcem narkotik. Je to stále jedna z nejchudších zemí na světě, kde je - pro většinu afghánské populace - život krátký, brutální a strašný, jak tomu bylo na našem kontinentu před pěti sty lety. Jen úmrtnost matek v Afghánistánu má více obětí než válka: více než 20 000 ročně oproti 2 300. Vysvětlení tohoto paradoxu není jednoduché. Je třeba vzít v úvahu opiovou problematiku i sílu povstaleckých nepokojů, společně s vírou v iluzi rychlého vojenského vítězství, která dominovala během prvních let mezinárodní přítomnosti. Kromě toho se přeceňovala legitimita ústřední vlády, stejně jako účinnost mezinárodní pomoci při obnově země.
Tato zpráva se nesnaží všechny tyto otázky zjednodušovat. Přijímá výzvu v plném rozsahu a tento dokument je pokusem navrhnout nové směry pro naše politiky. Zpráva se na otázku dívá z evropského hlediska. To znamená, že se na afghánskou krizi díváme z úhlu, který není jen zrcadlem amerického pohledu. Evropské hodnoty a principy jsou pro nás důležité. Mají vliv na to, jak na afghánský problém hledí evropští občané, kteří obecně nejsou zastánci vojenského řešení, protože jsme před více než 65 lety zavrhli myšlenku, že by válka a okupace cizích zemí mohly být dobrým řešením.
Dnešní Evropská unie je postavena na averzi k válce a tato zpráva tento pocit odráží. V konkrétní otázce Afghánistánu občané EU silně podporují civilní přístup jako alternativu k použití síly. Náš přístup není naivní, nejde, jak již bylo řečeno, o jemnost Venuše proti síle Marsu. Místo toho jde o moc rozumu, lidské solidarity, která se použije při řešení krize, jako je ta afghánská, k níž nelze přistupovat se zjednodušujícím řešením a mentalitou.
Tato zpráva navrhuje strategii, která nevylučuje omezené použití donucovacích prostředků. Bezpečnost lidí v Afghánistánu před teroristy a kriminálními útoky je nezbytným předpokladem rozvoje a tento Parlament je přesvědčen, že kombinace zásahů pro udržení míru, multilaterální diplomacie, domácích mírových jednání, účinných opatření na snižování chudoby, vytvoření demokratických institucí a ochrany práv žen jsou pilíře nové vítězné strategie v Afghánistánu i jinde.
Doufám, že zde nastíněnou strategii bude nový systém důkladně provádět, a chci využít této příležitosti a vyzvat paní baronku Ashtonovou, aby se připojila v tomto úsilí k Parlamentu.
Catherine Ashton
místopředsedkyně Komise/vysoká představitelka Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku. - Paní předsedající, nejprve bych chtěla uctít památku Richarda Holbrooka, oddaného diplomata, bojovníka za mír a muže, který byl mým přítelem, na což jsem hrdá. Chci vyjádřit poklonu panu poslanci Arlacchimu za jeho komplexní zprávu a práci, kterou odvedl a která, jak vím, vyvolala v tomto Parlamentu v posledních několika měsících rozsáhlou diskusi. Já za sebe se těším na práci s ním i dalšími kolegy v Evropském parlamentu, která nás čeká v příštích měsících, neboť jsme vstoupili do etapy, kterou bych popsala jako zásadní fázi našeho působení v Afghánistánu.
Jak pan Arlacchi řekl, problémy, kterým čelí Afghánistán, se v jistém smyslu týkají nás všech. Násilný extremismus zasahuje i mimo region. Drogy pěstované a vyráběné v Afghánistánu nacházejí svou cestu do ulic Evropy. Naše působení bylo vedeno nutností zabránit Afghánistánu, aby se stal bezpečným útočištěm pro terorismus a trestnou činnost. Stejně důležité ale je, abychom podpořili lepší, bezpečnější a prosperující budoucnost pro obyvatele Afghánistánu. Bez toho nebude existovat žádné řešení.
V reakci na tyto výzvy chci nejprve říci to, co jsem už jinde říkala mnohokrát, že Evropská unie je v Afghánistánu na dlouho. Máme program pomoci do roku 2013 - a určitě bude prodloužen - a nyní jsme zvýšili základ naší pomoci na 200 milionů EUR ročně, zatímco doposud to bylo 150 milionů EUR ročně.
S těmito finančními prostředky jsme schopni dál podporovat zdravotnictví a sociální péči, správu věcí veřejných a právní stát, a přestože se nejvíce stále obáváme o bezpečnost, domnívám se, že v klíčových sociálních odvětvích jsme dosáhli určitého viditelného úspěchu.
Už jsem zde hovořila o zdravotnictví, kde má nyní například 80 % země nějakou formu přístupu k základní zdravotní péči, oproti méně než 10 % v roce 2001. Je také pravda, že zdravotní indikátory v Afghánistánu stále patří k nejhorším na světě, takže máme před sebou ještě dlouhou cestu. Z údajů OSN víme, že ve srovnání s rokem 2001 umírá v Afghánistánu každoročně o 40 000 méně dětí, což je výsledek výrazně lepší prenatální péče.
Co nejvíc pomoci také dále směřujeme přes struktury afghánské vlády, abychom zajistili, že si reformní proces povedou Afghánci sami. Přibližně 50 % naší pomoci jde buď prostřednictvím národních programů nebo svěřeneckých fondů, které přímo podporují afghánskou vládu. Je to dobré pro koordinaci dárců, pro budování místních kapacit a pro posílení afghánské odpovědnosti. Rovněž to je dobrý příklad pro další poskytovatele pomoci.
Stále je zde však prostor pro zlepšení mezinárodní koordinace. Musíme dělat více a lépe. Když se však podívám na to, co Evropská unie dělá, myslím, že jsme dosáhli skutečného pokroku, k čemuž výrazně napomohl příchod našeho nového zvláštního zástupce EU/vedoucího delegace Vygaudase Ušackase, který přicestoval do Afghánistánu letos v dubnu.
Naše politické signály jsou soudržnější a posilujeme koordinaci našeho rozvojového úsilí v rámci EU prostřednictvím akčního plánu pro Afghánistán a Pákistán, který v říjnu loňského roku schválila Rada ministrů.
Akční plán přináší nástroje, které používáme jak společně, tak je využívají v souladu s našimi politickými prioritami i jednotlivé členské státy. Tyto priority vyplývají především z kábulské konference, které jsem se v červenci zúčastnila.
Nejdůležitějším aspektem plánu je sladění našeho úsilí a našeho přístupu. Plán identifikuje oblasti, kde si jako Evropská unie myslíme, že bude naše akce nejúčinnější. Ministři Evropské unie pro rozvoj jednali pod mým vedením právě o těchto otázkách minulý týden v Bruselu.
Tím se v určitém smyslu dostávám k hlavnímu sdělení, které zde chci dnes předat, tedy že naší prioritou musí být realizace našich stávajících strategií. Strategický rámec existuje jak pro vojenskou, tak pro civilní sféru.
Minulý měsíc jsem se s oběma prezidenty zúčastnila zasedání Mezinárodních bezpečnostních podpůrných síll (ISAF) v Lisabonu, kde bylo schváleno předávání bezpečnostní odpovědnosti podle plánu přechodu NATO. V posledních měsících jsem se třikrát sešla s generálem Davidem Petraeusem, a i když je třeba ještě mnohé udělat, jsem přesvědčena, že současná strategie začíná skutečně účinkovat.
Pokud jde o civilní stranu, máme za sebou konferenci v Kábulu. Afghánskou vládu je třeba ocenit za organizaci a zaměření této červencové akce. Nešlo o obvyklý výčet žádostí a slibů ze strany dárců. Program se spíše zaměřil na to, jak nejlépe stanovit priority pro naše stávající zdroje a závazky a jak nasměrovat naše úsilí do schválených národních programů, které si připravili Afghánci sami.
Tyto programy národních priorit připravily půdu pro přechod v jednotlivých odvětvích a my je nyní musíme podpořit, což přesně dělá náš akční plán. Všichni víme, že udržitelný vojenský odchod z Afghánistánu není možný, pokud zde nebude existovat civilní rámec pro stabilitu, schopný udržet zemi pohromadě. Účinnější státní instituce, lepší správa věcí veřejných, přístup k základním službám, spravedlnost a právní stát jsou stejně důležité jako přísná bezpečnost.
Zvýšíme tedy své snahy o posílení afghánské kapacity a budeme spolupracovat s afghánskou vládou při vytváření efektivních a odpovědných státních institucí, zejména na nižších úrovních. Ve všech oblastech, v nichž působíme, jako je rozvoj venkova, prosazování práva, kontrola hranic a boj proti obchodu s narkotiky, se budeme snažit pomáhat s vybudováním místních afghánských institucí, budeme klást důraz na podporu právního státu a správy věcí veřejných a na boj proti korupci.
Pokud jde o otázku afghánských institucí, chci nakonec říct něco o afghánských závazcích. Naše úsilí o rozvoj bude udržitelné teprve tehdy, až bude afghánská vláda zodpovědnější a otevřenější. Musíme ji povzbuzovat k tomu, aby se na věci dívala z dlouhodobého hlediska. V současné době je polovina lidské kapacity v zemi přehlížena, zatímco na jiných příkladech ve světě jsme viděli, jak zásadní je zapojení žen do správy věcí veřejných a do rozvojového procesu. Když jsem se loni v červenci setkala v Kábulu se skupinami žen, byla jsem velmi překvapená tímto jejich nevyužitým potenciálem. Toto zůstane klíčovým prvkem našeho působení v Afghánistánu, ať už se to bude týkat politické podpory poslankyň v novém afghánském parlamentu nebo naší podpory zapojení žen do místních rozvojových projektů, jako je obecně uznávaný Národní program solidarity, který prostřednictvím Světové banky od roku 2002 financujeme.
Na závěr chci váženému panu poslanci Arlacchimu poděkovat za to, že ve své zprávě zvýraznil tolik důležitých otázek. Myslím, že přichází ve velmi vhodný okamžik, kdy je v sázce mnoho našich vojenských i civilních závazků.
Charles Goerens
Paní předsedající, Afghánistán již nemá moc na výběr.
Za prvé, status quo již není reálný, protože síly NATO oznamují jedna po druhé své stažení z Afghánistánu, přestože ještě nevíme, zda je tato země schopna zajistit svou vlastní bezpečnost.
Za druhé, byl by řešením návrat k situaci před rokem 2000? Pokud zde vytvoříme útočiště pro teroristické sítě, vystavíme zemi opět zkoušce síly s cizími ozbrojenými silami.
Třetí možností by mělo být svěřit zemi umírněným Tálibáncům. K této možnosti se nejsem schopen vyjádřit, protože nám nikdo nemůže říct, co to znamená umírněný Tálibánec. Zeptejme se afghánských žen, které se dostaly z pekla a právě našly určitou svobodu.
Za čtvrté zbývá pokračování v úsilí o konsolidaci toho, čeho bylo dosaženo, a pokračování v boji za větší demokracii a větší rozvoj. Karzáí, který se snaží být ztělesněním této možnosti, naráží na zásadní překážku, a tou je jeho vlastní osoba. Dokud nebudeme mít jinou přesvědčivou alternativu, je toto jediná možností, která nám zůstává.
Ioannis Kasoulides
jménem skupiny PPE. - Paní předsedající, naším nejdůležitějším bodem v této zprávě je protipovstalecká strategie v akčním plánu EU a děkuji panu Arlacchimu, že to správně chápe.
Musíme této strategii dát čas, aby začala fungovat v souladu s harmonogramem, který stanovil prezident Obama, podle něhož by měly veškeré vojenské a policejní operace v Afghánistánu skončit o roku 2014. Konečná fáze bude nepochybně ryze politická, kdy bude nutné dosáhnout dohody prostřednictvím jednání všech afghánských stran konfliktu.
Kontakty s Tálibánem jsou afghánskou záležitostí, ale měly by začít, až se povstalci přestanou cítit v pozici síly. Rozdělování pomoci a využívání soukromých dodavatelů je třeba přehodnotit tak, aby přinášely prospěch místním obyvatelům - a zcela jistě bez placení výpalného místním povstalcům kontrolujícím zásobovací trasy.
Stejnou pozornost - vedle bezpečnosti - bychom měli věnovat narkotikům, a to v zájmu života mladých Evropanů. Důrazně vystupujeme proti bodu 71, který odsuzuje používání bezpilotních letounů - což je nedílná součást protipovstalecké strategie. Co si asi pomyslí evropští vojáci v poli v případě, že Evropský parlament zamítne takto účinnou zbraň používanou v boji proti povstalcům? Apeluji na kolegy, aby hlasovali proti třetí části bodu 71.
Norbert Neuser
Paní předsedající, paní baronko Ashtonová, Evropská unie se na základě rezolucí Organizace spojených národů podílí v Afghánistánu na řadě misí. Přišlo zde o život příliš mnoho mladých evropských vojáků. Mnoho vojáků bylo vážně zraněno nebo trpí duševním stresem způsobeným vojenskou službou. Tisíce civilních humanitárních pracovníků z Evropy každý den riskují život, aby pomohli k lepší budoucnosti Afghánistánu. Oni všichni a každý z nás má právo vědět, jak může toto působení Evropy v Afghánistánu vést k trvale udržitelnému úspěchu a jak dlouho budeme ještě v této zemi vojensky přítomni.
Co je třeba změnit či zlepšit a jaké jsou cíle nové strategie EU pro Afghánistán? Musíme vyvinout větší úsilí v oblasti civilní obnovy. Musíme konečně pokročit s přeškolením afghánské policie a soudnictví. Víme, že vojenské řešení se nenajde, a proto musíme zvýšit úsilí o dosažení politického řešení konfliktu, a to prostřednictvím EU a společné zahraniční politiky.
Musíme projevit odhodlání a pokročit s procesem vnitřního usmíření v Afghánistánu, do kterého se zapojí i umírnění členové Tálibánu. Musíme realizovat konkrétní iniciativy, zejména na regionální úrovni, které napomohou ke stabilizaci situace. To zahrnuje především účinný boj proti pěstování drog a obchodu s drogami. Naše strategie obsahuje řadu dobrých návrhů. Vyzýváme afghánskou vládu, aby projevila vůli zavést lepší systém správy, v němž nebude místo pro korupci.
Nová strategie Evropské unie však může být úspěšná jen tehdy, pokud již EU nebude hrát pasivní roli, ale aktivně zapojí i sousední země. Paní baronko Ashtonová, vkládáme ve vás naděje, spoléháme na vás a máte naši plnou podporu.
Ivo Vajgl
jménem skupiny ALDE. - (SL) Paní předsedající, děkuji vám za to, že jste připomněla pana velvyslance Richarda Holbrooka. Je pravda, že bychom si ho měli připomenout právě dnes, když hovoříme o Afghánistánu, z vděčnosti za to, co udělal na podporu míru.
Afghánistán je pro svět, pro Evropskou unii a pro nás pro všechny problémem, se kterým bychom si mohli v jiných dobách a s jinými prostředky poradit poměrně rychle a efektivně. Dnes je zřejmé, že tento problém nemůže být vyřešen vojenskými prostředky a musíme hledat jiné cesty. Tato zpráva, kterou připravil pan profesor Pino Arlacchi, vnímavý znalec Afghánistánu a temné stránky globální politiky, pomáhá tyto cesty najít. I tak jsou zde denně nové oběti, umírají jak civilisté, tak uniformovaní bojovníci.
Zpráva nám dává nahlédnout do informací týkajících se zmeškaných investičních příležitostí, souvisejících nesrovnalostí a zneužívání humanitární pomoci, dále zisků z mezinárodní sítě obchodu s drogami a mylných přesvědčení vojenských vůdců. Dnes je zřejmé, že přítomnost al-Káidy už není v Afghánistánu hlavním problémem. Nicméně je to problém, který přenese boj proti mezinárodnímu terorismu do sousedních zemí a regionů, a to na tak dlouho, jak dlouho potrvají boje v Afghánistánu.
Zpráva varuje, že problémy týkající se lidských práv, postavení žen a vyhlídek, že se situace dětí přiblíží ke standardům, na jaké jsme zvyklí, se skutečně a dlouhodobě v Afghánistánu vyřeší pouze v případě, že se aktivně a důrazně zapojí afghánské orgány, náboženští vůdcové a občanská společnost. Musíme jim více než kdy předtím důvěřovat, že jsou schopni vybudovat společnost a stát na základech, které jsou blízké jejich definici svobody a jejich tradicím a hodnotám.
Tato zpráva je rozumným pokusem o definování klíčových problémů a možných řešení pro Afghánistán. Tato zpráva je pobídkou pro zodpovědnou a tvůrčí politiku Evropské unie v Afghánistánu.
Nicole Kiil-Nielsen
Paní předsedající, paní Ashtonová, dovolte mi, abych využila této příležitosti a poděkovala panu Arlacchimu za konstruktivní atmosféru, v níž jsme pracovali.
Tato zpráva nabízí velmi upřímnou a velmi přesnou analýzu nedostatků mezinárodní intervence v Afghánistánu, která probíhá od roku 2001. Schvalujeme její základní sdělení: řešení nebude vojenské. Válka je velmi drahá. Válka stojí lidské životy jak vojáků, tak místních obyvatel, a slouží pouze k posílení Tálibánu.
Jediné řešení je politické. Afghánci očekávají skutečnou investici do rozvoje jejich země, do podpory řádné veřejné správy a do vytvoření soudního systému. Problém základních práv, především práv žen, zůstává stále stejný.
Velmi nedávná zpráva mise Organizace spojených národů v Afghánistánu ukazuje, že afghánská vláda není schopná plně chránit práva žen a dívek. Cituji: "Dokud budou ženy a dívky vystaveny praktikám, které jim škodí, ponižují je a zbavují je jejich práv, nebude možné v Afghánistánu dosáhnout významného nebo trvalého pokroku."
Pro zajištění ochrany práv afghánských žen potřebujeme nejen právní a ústavní záruky na papíře, ale především jejich rychlé a náležité provádění v praxi.
Národní shromáždění má v zemi jen malý vliv, neboť většina moci je soustředěna v rukou prezidenta Karzáího. Není-li příliš pozdě, musí Evropská unie poskytnout jednotlivým institucím a zejména nedávno zvolenému parlamentu neutuchající podporu, zaměřenou na posílení demokracie a právního státu.
Struan Stevenson
jménem skupiny ECR. - Paní předsedající, za poslední rok jsem působil jako osobní zástupce úřadujícího předsedy OBSE v Kazachstánu a připravil jsem podrobnou zprávu o klíčových environmentálních otázkách, které se týkají Střední Asie. Poslal jsem vám kopii své zprávy, paní baronko Ashtonová.
Jednou z nejdůležitějších otázek, která má vliv na celou Střední Asii, je samozřejmě otázka přeshraničního využívání vody. Jak víte, mezi národy ve Střední Asii existuje velké a neustálé napětí, pokud jde o využívání vody, podle toho, zda jde o národ v horním nebo dolním povodí.
V průběhu svého šetření jsem ale přišel ještě na jeden aspekt tohoto problému, který myslím lidem s rozhodujícími pravomocemi na Západě uniknul. Ústředním pilířem afghánského hospodářství je zemědělství a veškerá obnova ekonomiky Afghánistánu po ukončení konfliktů bude znamenat masivní investice do zemědělství, kdy bude nutné například přesvědčit zemědělce, aby přešli od pěstování makovic na heroin na pěstování granátových jablek. To bude zase znamenat další potřebu obrovského množství již tak vzácné vody. Jinými slovy, tím, že pomůžeme vyřešit současný konflikt v Afghánistánu, mohli bychom bezděčně vytvořit řadu mini-Afghánistánů na dolnějších tocích řek, pokud se ještě zhorší dnešní akutní nedostatek vody.
Musíme zajistit náležité správné vyprojektování veškerých nových zavlažovacích systémů, s konkrétně navrženými kanály a nádržemi, s kapénkovými zavlažovacími systémy, jaké používají zemědělci ve Španělsku. Kromě toho musí být všechny významné energetické projekty využívající vodní elektrárny pečlivě vyprojektovány a postaveny tak, aby nijak neznevýhodňovaly uživatele vody níže po proudu v sousedních zemích.
Joe Higgins
jménem skupiny GUE/NGL. - Paní předsedající, válka, kterou vedou Spojené státy a NATO v Afghánistánu, znamená pro afghánský lid naprostou katastrofu; jen v loňském roce zahynulo odhadem 30 000 Afghánců. Je to katastrofa také pro mladé muže a ženy, kteří jsou nuceni vstoupit do armády NATO a Spojených států a bojovat. Tento rok jich už bylo zabito přibližně 500.
Jak zpráva pana Arlacchiho jasně uvádí, po devíti letech je hospodářská a sociální situace v Afghánistánu zcela zoufalá. Počet lidí žijících v chudobě se dramaticky zvýšil. Je to skandální, když uvážíte, že ve stejné době bylo nemravně utraceno za zbraně hromadného ničení a válku a promrháno v korupci 300 miliard dolarů. K americké invazi do Afghánistánu nedošlo kvůli prosazování zájmů afghánského lidu, ale kvůli geostrategickým zájmům Spojených států ve Střední Asii, která je samozřejmě bohatá na energie, ropu a zemní plyn.
Zahraniční armády musí být staženy a bohatství, které existuje v Afghánistánu, by mělo být odebráno z rukou vlády Karzáího, zkorumpovaných majitelů půdy a válečníků a demokraticky předáno do rukou organizací rolníků, dělníků a chudých, aby mohli tyto zdroje využívat a rozvíjet ve prospěch obyvatel.
Bastiaan Belder
jménem skupiny EFD. - (NL) Paní předsedající, jako zpravodaj, který má na starost vypracování postoje Evropské unie vůči Íránu, jsem se v usnesení o Afghánistánu zaměřil na úlohu Íránské islámské republiky v dějišti afghánské války.
Usnesení se však zabývá zajímavým vlivem Íránu jen velmi letmo a také podle mého názoru s malým ohledem na realitu. Zásadní otázka přitom zní, jak Evropská unie hodnotí skutečný vliv Íránu v Afghánistánu a jaké politické důsledky z toho vyvodí? Z tohoto důvodu položím paní vysoké představitelce tři dotazy a předpokládám, paní Ashtonová, že na ně odpovíte písemně. I já bych chtěl raději dostat konkrétní odpovědi.
1. Do jaké míry mají masové deportace afghánských uprchlíků ze strany Íránu destabilizující vliv na západní část Afghánistánu? Mám zde na mysli Nimruz a Herat.
2. Sdílíte oficiální afghánský názor, že se Írán snaží pod záminkou těchto deportací do země tajně dostat zahraniční teroristy?
3. Jaký druh pomoci poskytuje Evropská unie afghánským orgánům, pokud jde o přijímání velkého počtu uprchlíků z Íránu, aby se Teheránu zabránilo politicky zneužít této citlivé humanitární záležitosti a zařídit to tak, aby byl Kábul nezávislý a dostal se pod politický tlak?
Nick Griffin
Paní předsedající, tato zpráva vyvrací lži britské politické třídy o afghánské válce. Neznám jména jednotlivých nevinných afghánských obětí této strašné afghánské války, ale vím, že to nemá nic společného s britskými zájmy. A znám jména 18 statečných mladých mužů z mého volebního obvodu, kteří zaplatili svými životy za toto šílenství jen v loňském roce.
Desátník Simon Hornby, Liverpool; praporčík David Markland, Lancashire; vojín Sean Dawson, Stalybridge; desátník Harvey Holmes, Hyde; desátník Terry Webster, Chester; svobodník Andrew Breeze, Manchester; příslušník námořní pěchoty Steven Birdsall, Warrington; příslušník námořní pěchoty Paul Warren, Preston; seržant Steven Darbyshire, Wigan; vojín Alex Isaac, Wirral; vojín Douglas Halliday, Wallasey; starší seržant Martyn Horton, Runcorn; vojín Thomas Sephton, Warrington; seržant David Monkhouse, Cumbria; ženista Darren Foster, Carlisle; svobodník Jordan Bancroft, Burnley; vojín Darren Deady, Bolton; gardista Christopher Davies, St Helens.
Je to trestuhodné mrhání statečnými mladými životy!
To, zda se měla, nebo neměla Británie do války pouštět, není pochopitelně věc Evropské unie. O tom rozhoduje britský lid a naši volení zástupci v našem parlamentu ve Westminsteru, stejně jako možná jednou v nějaký šťastný den rozhodneme, že postavíme pány Blaira, Browna a Camerona před soud pro válečné zločince, protože Afghánistán je stejně jako Irák zločinecká válka.
Mario Mauro
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, sdílím s panem zpravodajem myšlenku, že k obrovským problémům, které v Afghánistánu přetrvávají, by se mělo přistupovat novým způsobem, tedy že musíme definovat jiné priority, než jaké jsme prosazovali dosud.
Sdílím rovněž jeho spokojenost s tím, že afghánský prezident pan Karzáí určil jako cíl rok 2014, kdy má začít období, ve kterém budou ve všech provinciích provádět vojenské operace pouze afghánské národní bezpečnostní síly, s tím, že se afghánská vláda zavázala postupně přebírat plnou pravomoc nad bezpečností země.
To vše by však nemělo znamenat, že mezinárodní společenství afghánskou záležitost opustí. Partnerství s Afghánistánem by se naopak mělo ve všech směrech posílit. Za prvé musíme podporovat investice do ekonomiky, protože to skutečně znamená investice do stability země. Je nutné to provést správným způsobem, tedy vytvořením modelu spolupráce na základě dialogu, do kterého se zapojí sociální organizace a místní instituce.
Hlavní otázkou, jak zpráva správně uvádí, je však skutečnost, že v Afghánistánu nelze dosáhnout stability a míru, aniž by stát v první řadě zajistil na svou vlastní odpovědnost bezpečnost občanů.
V tomto smyslu vyzývám pana zpravodaje Arlacchiho, aby, pokud je to možné, třeba prostřednictvím ústního pozměňovacího návrhu, revidoval pasáž o používání bezpilotních letounů, aby byla možnost jejich použití operativnější. Jedna věc je říct "zakazuje se používat bezpilotní letouny" a jiná věc říct "omezíme na maximum použití tohoto technologického nástroje" a pak možná přidat "aby to nemělo dopad na civilní obyvatelstvo". Jsem si jistý, že můžeme dosáhnout kompromisu, jsem přesvědčen, že pan Arlacchi to dobře chápe a že má možnosti, jak to udělat. Rádi ho v této věci podpoříme.
Kristian Vigenin
(BG) Paní předsedající, to, co dnes projednáváme, je pravděpodobně jedna z nejdůležitějších zpráv o zahraniční policie a bezpečnosti za rok 2010. Chtěl bych poblahopřát panu Arlacchimu k jeho úsilí a výsledkům, kterých dosáhl. Výsledky naší současné politiky vůči Afghánistánu můžeme hodnotit za použití šokujících údajů o stoupající dětské úmrtnosti, snižující se průměrné délce života a rostoucí negramotnosti a chudobě. Pro srovnání, pět dnů války si vyžádá stejné výdaje, jaké by byly zapotřebí pro odstranění chudoby, a týden války stojí stejně jako 6 000 škol. Jsem si vědom toho, že srovnávání tohoto druhu není zcela korektní, ale můžeme si tak udělat představu o tom, v jak svízelné situaci se nacházíme. Zároveň se objevilo mnoho zpráv, které odhalily vážné nedostatky, zpronevěry a korupci při distribuci mezinárodní pomoci. Od roku 2002 sem Evropská unie a její členské státy nalily již více než 8 miliard EUR, aniž by to mělo nějaké hmatatelné výsledky.
Neméně alarmující je skutečnost, že výběr a výcvik rekrutů pro afghánské policejní síly nesplňuje ani minimální kritéria: 90 % členů policie je negramotných, pětina užívá drogy. Zmiňuji to proto, že nemůžeme hovořit o nové strategii pro Afghánistán, pokud si neuvědomíme skutečná fakta. Neexistují žádná snadná řešení nebo recepty, ale vybízíme k tomu, abychom si všichni uvědomili, že jediné řešení je politické, tedy řešení, které klade důraz na výrazné zapojení afghánských orgánů a občanů do rozvoje jejich země a které bude mít dlouhodobý dopad, neboť vytvoří stabilní předpoklady pro zastavení produkce opia a odstranění chudoby.
Carl Haglund
(SV) Paní předsedající, nejprve bych rád poděkoval panu Arlacchimu, který na této strategii odvedl vynikající práci. Myslím, že je to skvělá názorná ukázka problémů, kterým čelíme, ale také chyb, kterých jsme se doposud dopustili. Doufám, že se z tohoto dokumentu poučíme, aby se naše působení v Afghánistánu zlepšilo.
Je zde několik věcí, které stojí za podrobnější zvážení. Za prvé, je zde poněkud radikální, ale důležitá myšlenka, abychom vedli vážné rozhovory s takzvaným "umírněným Tálibánem". To je bezpochyby jediné východisko. Současně se domnívám, že pro mnohé z nás by bylo obtížné přesně stanovit, co a kdo skutečně je umírněný člen Tálibánu. Myslím si, že bychom o tom měli diskutovat a že nedávné události ukázaly, že tato věc nám všem není příliš jasná.
Další záležitost, které bych se chtěl věnovat, je otázka peněz poskytovaných na pomoc a toho, kde se tyto peníze berou. Myslím, že skutečnost, že budeme mít odvahu tuto pomoc v budoucnu přidělovat prostřednictvím rozpočtu afghánské vlády, představuje pozitivní vývoj. Koneckonců, je to pravděpodobně jediný možný způsob, i když myslím, že to musíme provádět s náležitou pozorností. Máme také důvod ukázat voličům v našich členských státech, že to sledujeme, a že zneužívání podpory nebude příliš významné.
V neposlední řadě si myslím, že je dobře, že se zpráva zmiňuje o úloze Pákistánu, protože to je také nesmírně důležitá otázka. Myslím, že v tom se všichni shodneme. Mezinárodní společenství má důležitou úlohu při vyvíjení tlaku na Pákistán, aby dělal to, co dělat má.
Závěrem bych chtěl říci, že v mé zemi se momentálně debata o Afghánistánu týká výhradně toho, zda by tam měla finská vojska zůstat, nebo ne, což není nijak zvlášť konstruktivní. Neexistuje žádná diskuse o podstatě věci, mluví se pouze o tom, zda by tam vojáci měli být, či ne. Totéž platí pro naše sousední země, například pro Švédsko, a proto iniciativy, jako je tato důležitá strategie, poskytují rozumný příspěvek k budoucí diskusi.
Ryszard Czarnecki
(PL) Paní předsedající, před čtyřmi lety jsem byl pozorovatelem při volbách do palestinské samosprávy. Vzpomínám si na klamný názor jednoho z nejdůležitějších lidí v Evropském parlamentu. Tato osoba mi řekla: "Páni, ti lidé z Hamásu jsou v podstatě příjemní, kultivovaní, přátelští lidé. Možná bychom s nimi měli jednat." Dnes slyším to samé. Dneska jsem slyšel, že bychom možná měli vyjednávat s umírněným Tálibánem. Je tu však otázka - co to je umírněný Tálibán, není to příliš flexibilní koncept? Chtěl bych varovat před přijetím takovéto linie.
Je jasné, že v Afghánistánu zahynulo mnoho vojáků - včetně vojáků z mé země, z Polska. Zahynulo až příliš mnoho vojáků, naše strategie je příliš nákladná a strategie NATO je také sporná. Nechtěl bych však vylévat s vaničkou i dítě a varuji před dialogem s lidmi, kteří mají ve skutečnosti cíle, jež jsou zcela odlišné od našich cílů.
Philippe Juvin
(FR) Paní předsedající, vím, že pan Arlacchi zná Afghánistán velmi dobře. Pravděpodobně patří k těm členům tohoto shromáždění, kteří znají tuto zemi a tento složitý region nejlépe.
Řekněme si však jasně, že tento text ve svém současném stavu představuje vážný problém. Nesouhlasím s poslanci, kteří jsou nadšení a plácají se po zádech, jaký tu máme dokument. Řeknu vám proč.
Podle mého názoru je hlavním nedostatkem tohoto textu to, že chce za každou cenu učinit zodpovědným za všechny problémy, které Afghánistán zažívá, Západ. Uvedu tři příklady. Za prvé pan Arlacchi píše, že od doby, kdy jsme v zemi přítomni, došlo jakoby náhodou ke zhoršení zdravotních podmínek. To je podivuhodné! Paní Ashtonová řekla přesný opak. Nikdo si toho nevšiml.
Za druhé, že podle bodu odůvodnění B, přečtěte si ho, dámy a pánové, jsou západní síly okupační. Ty členské státy v tomto shromáždění, které zažily okupaci, budou umět posoudit, co to slovo znamená.
Za třetí jde o bod 71, který se týká otázky bezpilotních letounů: dámy a pánové, já jsem před dvěma lety sloužil v Afghánistánu jako důstojník, jako vojenský lékař jsem se staral o německé, britské, polské, italské, francouzské a spojenecké afghánské vojáky. Ošetřoval jsem i Tálibánce. Mohu vám říci, že pokud zítra řeknete našim vojákům: "Nemůžete používat bezpilotní letouny", znamená to, jako byste řekli: "Běžte se potkat s nepřítelem zblízka, riskujte". Nevím, zda si něco takového jako politikové můžeme vzít na odpovědnost.
Nepodceňuji složitost situace. Vím, že je válka krutá, ale myslím, že musíme tento antimilitarismus, tento zjednodušující antiamerikanismus, toto sebemrskačství západních sil, podle něhož jsou tyto síly příčinou všech afghánských neduhů, zastavit.
Domnívám se, dámy a pánové, že je všechno mnohem jednodušší. Nepřítelem je Tálibán, ne Američané, ani západní síly. Všechno je to velmi komplikované, ale musíme věci prezentovat opatrně.
Thijs Berman
Paní předsedající, rád bych se připojit k paní Ashtonové a také vzdal hold Richardu Holbrookovi. Obdivoval jsem ho za Dayton a setkal jsem se s ním na jedné fascinující večeři v Bruselu, kde mě velmi zaujal.
(NL) Paní předsedající, žádná strategie, která je primárně vojenské povahy, nemá šanci v Afghánistánu uspět. Počet našich vojáků tam vzrostl z 20 000 v roce 2001 na dnešních 150 000, a ani tak se bezpečnost nezvýšila.
Je zde stále více civilních obětí, více mrtvých vojáků a koaliční armáda, kterou, pokud kolega pan Juvin promine, že to tak říkám, stále větší počet Afghánců nyní považuje za okupační sílu.
Strategie by se měla zaměřit na obnovu země, místní správy, justice, školství, zdravotnictví včetně otázek žen, rozvoj venkova, ale bez opia. Koalice musí brát své vlastní zásady vážně. Slyšeli jsme tu krásná slova o boji proti korupci, ale proti korupci v okolí prezidentského paláce se nic neudělalo. Afghánci jsou z toho rozčarovaní a musí se to změnit.
Evropská unie musí posílit protikorupční úsilí afghánské policie a musí zajistit zřízení funkce státních zástupců. Afghánistán se neobejde bez spolehlivé správy.
Zbigniew Ziobro
(PL) Paní předsedající, účinný program pomoci pro Afghánistán nebude možné vytvořit bez stabilizace jeho vnitřní situace. Hlavním pilířem těchto opatření musí být zajištění bezpečnosti a vítězství v boji proti povstaleckým silám. K tomuto účelu je nutné zvýšit zapojení evropských států v rámci mise NATO a posílit síly Europolu, které, jak víme, ještě nedosáhly ohlášeného početního stavu. Je rovněž nezbytné odříznout síly Tálibánu od základen v Pákistánu a Péšáváru.
Americké ministerstvo zahraničí ve svých zprávách uvádí, že významným zdrojem financování partyzánů je obchod s narkotiky. To je další téma, v souvislosti s nímž by měla Evropská unie jednat. Měla by zvýšit prostředky na podporu zemědělců, aby přestali pěstovat mák. Myšlenku obsaženou ve zprávě, že bychom měli podpořit program generála Petraeuse, nepovažuji za opodstatněnou. Finanční prostředky by se měly získávat na regionálním základě, ale vedení musí být centrální. Další rozkládání Afghánistánu může vést k "somalizaci" země a jejímu rozdělení mezi válčící kmeny.
Marietta Giannakou
(EL) Paní předsedající, mezinárodní společenství se o situaci v Afghánistánu velmi zajímá, nejen proto, že jsou tam vojenské síly, ale také proto, že zde byly a v budoucnu budou nasazeny síly, které budou příčinou teroristických útoků a vytvářejí mezinárodnímu společenství problémy. Skutečností, kterou bychom měli přijmout, je, že tyto fundamentalistické a teroristické síly existují v Afghánistánu již od 14. století.
Paní baronko Ashtonová, tento Parlament před čtyřiadvaceti lety hlasoval o zprávě vyšetřovacího výboru o drogách, která zahrnovala část o Afghánistánu a prognózu současné situace, jež se bohužel naplnila. Problém drog nelze odstranit pomocí jiných plodin. Plodinový program OSN v praxi selhal. Opium z Afghánistánu, které je podle odborníků považováno za nejlepší, financuje veškeré aktivity v Afghánistánu, Pákistánu i jinde.
Problém drog je proto nutné odstranit, ale ještě důležitější je, jak jste řekla, rozvojové úsilí, zlepšení situace ve zdravotnictví, snižování kojenecké úmrtnosti, jinými slovy, musíme těmto lidem ukázat model, který se jim bude líbit, který budou milovat, který budou chtít pro svou budoucí kvalitu života a který budou schopni včlenit do svého vnímání života. Takovýto model bude pochopitelně představovat pomoc pro ženy, protože ty Tálibán dostal do nesmírně poníženého postavení. Ženy v muslimských zemích jsou již tak v hrozné situaci a pod strašným tlakem. Zde je jejich postavení ještě horší. Evropská unie tu musí zůstat, paní baronko Ashtonová, a vaše zásahy musí pokračovat a musí si zachovat svou evropskou tvář, přesně tak, jak jste sama řekla.
Ana Gomes
(PT) Paní předsedající, Richard Holbrooke, kterému chci také upřímně vzdát čest, řekl před svou smrtí, že válku v Afghánistánu musíme ukončit. Faktem je, že tato země má pro evropskou a globální bezpečnost zásadní význam, a proto musíme, jak správně uvádí zpráva pana Pina Arlacchiho, napravit obrovské chyby spáchané v minulosti a musíme investovat do "afganistanizace", přičemž na první místo je nutné dát bezpečnost afghánského lidu, jehož ochranu si musí vzít na odpovědnost přítomné zahraniční síly.
Nenechme se mýlit: právní stát a demokratické instituce nemohou zřizovat zkorumpovaní vojenští vůdci, zdiskreditovaní v očích lidu. Ukončení války v Afghánistánu závisí také na tom, jakou kontrolu bude mít demokraticky zvolená vláda nad vojenskou silou svého souseda Pákistánu, což je jaderná mocnost mimo dosah Smlouvy o nešíření jaderných zbraní (NPT). Pokud nebudou Evropané u těchto zásadních politických otázek strkat hlavu do písku, mohou v rámci Evropské unie a NATO pomoci ukončit válku v Afghánistánu a také sestup Pákistánu do pekla.
Carlo Fidanza
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, i já se připojuji ke vzpomínce na Richarda Holbrooka.
Pokud by měla vypracování této zprávy na starost má politická skupina, byl by náš přístup nepochybně velmi odlišný od přístupu pana Arlacchiho, ačkoliv jsem mu vděčný za nadšení, se kterým se tak dlouho záležitosti Afghánistánu věnoval.
Tato zpráva je nyní zčásti v důsledku četných zásadních pozměňovacích návrhů, které předložila naše politická skupina, méně ideologická, pojmenovává kritické body, které se v průběhu tohoto devítiletého období objevily, ale stejně tak oceňuje pozitivní body a nejúčinnější linie rozvoje, které je třeba dodržovat, abychom afghánským orgánům pomohli dosáhnout obnovení plné suverenity.
Je sice pravda, že vojenská odpověď sama o sobě nestačí, ale musíme znovu důrazně zopakovat, že na jedné straně bylo v posledních měsících dosaženo významných vojenských úspěchů - stačí si vzpomenout na operace v oblasti Almonda a Kandaháru - a na druhé straně byly podniknuty účinnější kroky proti povstalcům, což je základním předpokladem k uklidnění tálibánských sil, které chceme přivést k jednacímu stolu.
Na toto vojenské zapojení, které si vyžádalo oběti tisíce mladých vojáků z kontingentu mezinárodních bezpečnostních podpůrných sil, mezi nimiž bylo mnoho Evropanů a mnoho mladých lidí z mé země, můžeme být jedině hrdí, protože to není jen vojenské zapojení, ale rovněž pomoc při obnově. Přinášíme do této zdevastované země školy, mosty a civilní stavby, které pomohou při rozvoji zničených oblastí.
Navzdory kompromisům, kterých jsme dosáhli, se domnívám, že jsou ve zprávě stále ještě některé kritické otázky, zejména ty, o nichž se tu již hovořilo, tedy otázky týkající se nasazení bezpilotních letounů. Myslím, že je vážnou chybou úplně se zbavit možnosti využití tohoto nástroje, který se jeví jako velmi užitečný v některých oblastech na severovýchodu země, kde je obtížnější tálibánské síly vykořenit a porazit.
Doufám, že zpravodaj tento bod ještě přehodnotí, protože jinak bych se připojil ke své skupině a hlasoval bych proti zprávě.
Zoran Thaler
(SL) Paní předsedající, rád bych poblahopřál panu Arlacchimu k jeho odvážné zprávě.
Dnes, kdy oprávněně vzpomínáme na diplomata pana Holbrooka a na to, co udělal pro mír, především na Balkáně, mi dovolte, abych citoval jeho prohlášení o penězích, které byly vydány na boj proti obchodu s drogami v Afghánistánu (1,61 miliardy USD). Cituji:
"Nejnehospodárnější a nejneefektivnější program, jaký jsem kdy ve vládě i mimo ni viděl."
(SL) Konec citátu.
Podobně to platí pro vše, co se stalo v průběhu těchto nešťastných deseti let války v Afghánistánu. Nemám čas se věnovat tomu, proč jsme padli do pasti Bushovy administrativy, ale je fakt, že naši občané očekávají, že konečně ukončíme toto šílenství, které nás stálo přes 300 miliard EUR a bezpočet lidských životů. Jestliže jsme v roce 2001 byli někteří až příliš horliví jít do války, nyní je na čase převzít obtížné riziko míru. Naši občané to od nás očekávají. Očekávají také politické řešení a mají menší důvěru ve vojenské řešení.
Elena Băsescu
(RO) Paní předsedající, mám velkou radost, že politické skupiny ve Výboru pro zahraniční věci dosáhly u této zprávy konsensu. Výsledný text je mnohem přesvědčivější než původní návrh.
Na situaci v Afghánistánu je po devíti letech mezinárodní intervence stále co zlepšovat. Sociálně-ekonomické a bezpečnostní ukazatele se nijak viditelně nezlepšily a rozhodnutí byla často činěna bez dostatečného afghánského zapojení. Proto si myslím, že to, co zde chybí, není ani rámec, ani nástroje. Ve skutečnosti potřebujeme strategický plán, který bude v souladu se závazky v Afghánistánu. EU musí společně s NATO převzít vedoucí úlohu v mezinárodním úsilí, jehož cílem bude jednat s Afghánistánem jako se suverénním státem. Musím zdůraznit, že jediným politickým a diplomatickým řešením je zvýšení zapojení afghánské vlády. V tomto ohledu si myslím, že jedním z klíčových prvků zprávy je podpora nové strategie boje proti povstalcům.
Na lisabonském summitu byl dohodnut přesun do fáze přechodu, během které bude od roku 2014 postupně předávána odpovědnost za bezpečnost afghánským silám. Moje země nebude v souladu se závazkem, který přijala na začátku mise, stahovat své vojáky, dokud nebude afghánské území zcela bezpečné. Musím také zmínit důležitou pomoc Ruska, které souhlasilo s tím, že naše vojska a výzbroj mohou využívat jeho území jako tranzitní.
Ráda bych na závěr zdůraznila, že je nutné, aby v období přechodu byli vojáci ISAF, kteří ukončí operace, přemístěni do oblastí, kde bude bezpečnostní situace nadále nejistá. Toto opatření má mimořádný význam pro rumunské vojáky umístěné v jižním Afghánistánu. Region zůstane dál nestabilní, a to i přes úspěchy operací ISAF.
Cristian Dan Preda
(RO) Paní předsedající, v prvé řadě bych chtěl říct, že podporuji názor kolegy pana Juvina, a v úvodu chci vyjádřit politování, že zpráva neobsahuje ve svém titulu název "Evropská unie". Nemyslím, že musíme mluvit jménem světového společenství, ale musíme hovořit pouze jménem Evropské unie. To jsem se snažil zdůraznit i v pozměňovacích návrzích, které jsem předložil. Samozřejmě to neznamená, že máme ignorovat spolupráci s našimi spojenci, zejména se Spojenými státy, jak můj kolega pan Juvin zmínil.
Nemyslím si, že je nějak zvlášť nutné se v tuto chvíli soustředit na zcela novou strategii. Domnívám se, že je lepší uskutečnit strategickou vizi přijatou na summitu NATO v Bukurešti před dvěma lety. V tomto ohledu si nemyslím, že má smysl navrhovat novou strategii, ale že je nutné jednat v souladu s touto přijatou strategickou vizí.
Na druhou stranu musíme určitě uznat chyby, kterých se v Afghánistánu dopustila vojenská koalice, a poučit se z nich. Nesmíme si však ani situaci před intervencí idealizovat a dívat se na ni přes růžové brýle. Jak již bylo zdůrazněno, je důležité podtrhnout, že jedním z hlavních cílů naší strategie v Afghánistánu je zbavit tuto zemi Tálibánu.
Musíme však také zdůraznit pozitivní aspekty intervence, zejména body z plánu generála Petraeuse. Afghánistán je dnes země, kde mají ženy větší práva, kde chodí více dětí do školy, kde funguje více továren a je postaveno více silnic. Toto lze přičíst tomu, jak jsme v této zemi působili. Využití civilních opatření, jako jsou vzdělávací programy, programy k vymýcení chudoby a programy pro obnovu a rozvoj, jsou nezbytným krokem pro zajištění míru v Afghánistánu.
Závěrem bych rád zdůraznil, že potřebujeme pragmatickou vizi, jakou navrhuje má politická skupina. Nezapomínejme, že ke zprávě pana Arlacchiho bylo podáno více než 400 pozměňovacích návrhů.
Marielle De Sarnez
(FR) Paní předsedající, ráda bych se stručně zmínila jen o třech záležitostech.
Za prvé jsem na rozdíl od toho, co tu bylo řečeno, přesvědčena, že Evropská unie by měla mít svou vlastní strategii. V Afghánistánu máme muže, najaté vojáky, máme tam značné prostředky, které jsme tam dali k dispozici, a je tedy důležité mít vlastní přehled o tom, co se tam děje.
Za druhé se domnívám, že je naprosto nezbytné, aby z peněz mezinárodního společenství měli prospěch Afghánci. V posledních 10 letech tomu tak bohužel není, čehož jsme na místě každodenně svědky. Myslím si, že za to pravděpodobně z části nesou odpovědnost nevládní nebo humanitární organizace, ale z velké části - a to možná zpráva neuvádí dostatečně - je to, obávám se, kvůli vládní korupci a vládě, která upřímně řečeno není ani spravedlivá, ani příliš efektivní.
Za třetí, je zde otázka politického dialogu. Již řadu let se opravdu objevují pokusy zahájit s Tálibánem dialog. To není nic nového. Já osobně se domnívám, že dialog je nezbytný, ale že to bude velmi obtížné, protože vést dialog v době, kdy jsme v zemi ve slabé pozici a stažení vojsk je v pokročilém stádiu, bude samozřejmě velmi komplikované.
Giovanni Collino
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, díky tomu, že byla schválena řada pozměňovacích návrhů, souhlasíme se zprávou pana Arlacchiho a s prioritami, které byly v jeho zprávě o budoucím vývoji Afghánistánu zdůrazněny. Mezi hlavní body politické a vojenské strategie, která byla dále posílena, patří zejména transparentní systém finanční podpory, vyškolení místních policejních složek, boj proti obchodu s drogami a koordinace mezinárodní pomoci.
Je důležité znovu zdůraznit nutnost zajištění kontroly a stabilizace oblasti s cílem oslabit působení sil Tálibánu a oživit mírový proces. Na závěr chci zdůraznit přínos skupiny Evropské lidové strany (Křesťanských demokratů) k dosažení společného textu a chtěl bych také vzdát hold úsilí a obětem vojáků z Mezinárodních bezpečnostních podpůrných sil během jejich přítomnosti v zemi při obraně svobody a místních obyvatel.
Katarína Neveďalová
- (SK) Paní předsedající, myslím si, že žádná válka nepřináší mír a prosperitu a to stejné platí i v Afghánistánu.
Měli bychom se zamyslet nad tím, že i když některé naše kolegy, hlavně z PPE, trápí, zda budeme podporovat nějaký druh letadel - já tedy nejsem vojenský expert a vůbec nerozumím tomu, o čem je tato debata -, tak si myslím, že bychom se měli mnohem víc zaměřit na to, co v této zprávě uvádí pan Arlacchi, neboť je to velmi důležité. Je to situace žen a dětí v této zemi. Určitě bychom se měli zaměřit více na podporu nediskriminace žen a boj proti diskriminaci. A určitě bychom se měli zaměřit na to, že mnoho dětí v Afghánistánu nemá například možnost chodit do školy a mnoho z nich žije pod hranicí chudoby.
Myslím si, že pokud nepodpoříme projekty na vzdělávání a zdravotnictví a budeme nadále investovat do vojenského řešení tohoto konfliktu, tak se nikam nedostaneme.
Andrew Henry William Brons
Paní předsedající, zpráva pana Arlacchiho je dobře podložená a velmi poučná. Moje mírná kritika se týká toho, že působí, jako by si stěžovala na skutečnost, že Afghánistán není liberální demokracie vedená koalicí Zelených a liberálních demokratů v Brightonu.
V hrůzách, k nimž v Afghánistánu došlo, zemřelo 346 britských vojáků, mnoho dalších spojeneckých vojáků a tisíce nevinných Afghánců. Během tohoto období prudce stoupla kojenecká úmrtnost a úmrtnost matek a poklesla průměrná délka života. Zpráva tvrdí, že v roce 2001 se v Afghánistánu nepěstoval žádný mák, zatímco nyní, po devíti letech konfliktu a spojeneckého vlivu, je Afghánistán dodavatelem více než 90 % heroinu v Evropě.
Poukazování na to, že tam existuje diskriminace žen, je trochu nepřiměřené. Odpovědí je podpořit naše vojáky tím, že ukončíme válku a přivedeme je domů, aby chránili naše vlastní lidi proti domácím, ale importovaným teroristům.
Norica Nicolai
(RO) Paní předsedající, ženy i děti jsou nepochybně důležité téma, ale ve zprávě pana Arlacchiho je důležitá její srozumitelnost. Tím myslím, že prezentuje legitimitu mezinárodní intervence v Afghánistánu a nezpochybňuje ji. Je však přirozené a politicky odpovědné, že rozebírá účinnost tohoto zásahu. Důvodem je to, že - sentiment dejme stranou - zásah trvající 10 roků může vrhnout naprosto špatný stín na efektivitu politických rozhodnutí v této otázce. Domnívám se, že jsme všichni zodpovědní těm, kteří nás volili, a že jsme povinni jim dát na tuto otázku odpověď.
Vítám srozumitelnost této zprávy také proto, že se zmiňuje o věcech, kterým se většinou v diskusi z různých důvodů vyhýbáme. Domnívám se, že tato zpráva představuje pouze výchozí bod. Musíme mít odvahu provádět pravidelné analýzy a hodnocení našich akcí, připustit, kde jsme udělali chyby, a když už jsme je udělali, musíme najít jiné řešení. Toto je jak zodpovědné, tak demokratické.
Jaroslav Paška
- (SK) Paní předsedající, ze zkušeností víme, že pomáhat intervencí zvenku lze tehdy, pokud většina obyvatelstva o takovouto pomoc zvenku stojí. Po letech intervenování v Afghánistánu vidíme, že Afghánci nám nerozumí, nestojí o naši pomoc, nerozumí naší civilizaci ani našim kulturním hodnotám.
Na Slovensku máme přísloví, které říká, že "komu není rady, tomu není pomoci". Nechci tvrdit, že se Afgháncům nedá pomáhat, nemohou se však volit formy, které jsou vysloveně silové a násilné. Měli bychom se především orientovat na to, jak naši pomoc změnit a strukturovat tak, aby odpovídala potřebám afghánského lidu.
Zdá se mi, že je skutečně potřebné, abychom armádu postupně stáhli a odevzdali moc domácí správě, domácím politikům a přes domácí politiky potom pomáhali lidu Afghánské republiky tak, aby se dokázali ztotožnit s našimi civilizačními hodnotami, aby nám porozuměli, a potom snad budou ochotni a schopni naši pomoc akceptovat.
Ioan Mircea Paşcu
Paní předsedající, náš závazek zajistit stabilní samosprávný Afghánistán, který bude schopen zabránit tomu, aby v něm opět hledali útočiště teroristé, je silný a dlouhodobý, a potvrdila ho jak Evropská unie, tak NATO. Nicméně právě proto, že je náš závazek dlouhodobý, vidím v něm nejméně tři hlavní výzvy.
První souvisí s tím, že státní model, který nabízíme Afghánistánu, neodpovídá afghánské tradici. Afghánci se musí přizpůsobit a i my se musíme přizpůsobit a pomoci jim dosáhnout státního modelu kombinujícího modernost s afghánskou tradicí.
Druhou výzvou je, že bezpečnostní situace může i po roce 2014, kdy Afghánci zemi převezmou, i nadále vyžadovat naši mezinárodní vojenskou účast. Měli bychom být připraveni vážně uvažovat buď o prodloužení lhůty, nebo čelit následkům.
A konečně, třetí výzva souvisí s tím, že naší veřejnosti již dochází trpělivost, což by nás mohlo donutit zrychlit náš současný časový plán, aby se zabránilo alternativě jednoduše deklarovat vítězství a odejít domů. To by zničilo naši důvěryhodnost.
Catherine Ashton
místopředsedkyně Komise/vysoká představitelka Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku. - Paní předsedající, mám jen několik závěrečných poznámek.
V první řadě bych ráda Evropskému parlamentu poděkovala. Byla to zajímavá a rozmanitá rozprava a chválím vás za neutuchající zájem a energii, které jste vložili do otázky našeho působení v Afghánistánu. To bylo v dnešní rozpravě velmi dobře vidět.
Jak jsem řekla na začátku, jsem přesvědčena, že Afghánistán je pro nás a pro naše občany důležitý a že Evropská unie zde musí právoplatně zůstat klíčovým hráčem. Doufám, že jsem na začátku správně vyjmenovala priority a plány na další období a to, že uznáváme, že je nutné najít rovnováhu mezi směřováním zdrojů prostřednictvím afghánské vlády a uznáním nutnosti zajistit vhodný způsob boje proti korupci a ochrany našich zdrojů.
Nadále působíme v klíčových odvětvích: ve zdravotnictví (jak jsem popsala), policii, justici, při rozvoji venkova a řízení země na regionální úrovni. Budování právního státu je pochopitelně zásadní. Navíc, jak jsem již říkala, se všechny tyto programy zaměřují na zajištění vybudování kapacit v místních afghánských strukturách a na to, aby se vládní priority zaměřily na boj proti drogovému průmyslu a na snižování korupce.
Ve svém projevu jsem také poukázala na význam zapojení a účasti žen na všech úrovních afghánské společnosti, a to i v politických strukturách. Vzala jsem na vědomí, co říkal pan Stevenson, a souhlasím s tím, že voda a zavlažování je stejně jako v mnoha jiných částech světa stále větším problémem.
Pane Beldere, slibuji, že vám odpovím písemně, jak jste si výslovně přál.
Na závěr chci ještě jednou poděkovat panu Arlacchimu za zprávu. Moc se těším, že budeme nadále diskutovat o klíčových bodech, které jsou v této zprávě uvedeny, i o dalších. Nakonec se vrátím k tomu, co bylo řečeno o panu velvyslanci Richardu Holbrookovi, a k tomu, že jeho poslední slova před jeho poslední operací se týkala Afghánistánu. To je pro něj velmi typické. Bude mi hodně chybět.
Pino Arlacchi
zpravodaj. - Paní předsedající, tato rozprava byla velmi zajímavá a živá. Mám jen několik poznámek.
Za prvé chci říct, že jsem velmi rád, že nikdo nevyslovil kritiku čtyř hlavních bodů této zprávy. Zpráva požaduje reformu mezinárodní pomoci, likvidaci pěstování opiového máku, lepší koordinaci výcviku policie a podporu pro mírový proces. Všechny připomínky se týkaly jiných otázek a jsem rád, že po roce projednání ve Výboru pro zahraniční věci kolegové potvrdili svou podporu struktuře zprávy - která není jen "Arlacchiho zprávou". Po schválení Výborem pro zahraniční věci je to zpráva výboru, která byla schválena téměř jednomyslně - 60 hlasy pro, jeden hlas byl proti. Obsahuje také několik kompromisů, na kterých se dohodly všechny politické skupiny, takže je velmi důležité se odvolávat na skutečný text zprávy, na její konečnou verzi.
Panu Juvinovi chci říct, že ve zprávě není žádná zmínka o okupačních silách v Afghánistánu. Ta byla v původním textu. V konečném textu se mluví o "koalici mezinárodních sil v místě", v Afghánistánu. Tato část zprávy byla změněna pozměňovacími návrhy.
Nejdůležitější otázkou jsou bezpilotní letouny. Toto není zpráva o bezpilotních letounech. Jsou tam jen dva řádky jako výsledek kompromisu mezi politickými skupinami o otázce používání bezpilotních letounů. Jsem přesvědčen, že jsme již dříve mohli dosáhnout dohody, ale důvěřuji svým partnerům a všem odlišným stanoviskům a důvěřuji kompromisu, kterého jsme dosáhli. Zpráva nevyzývá k zákazu používání bezpilotních letounů. Mírně jej kritizuje, ale věřím, že lze v této věci nalézt shodu mezi jednotlivými skupinami.
Děkuji vám a děkuji také paní baronce Ashtonové. Doufám, že plně zohlední obsah této zprávy, která je velmi konkrétní a žádá uplatnění strategie odchodu z Afghánistánu.
Csanád Szegedi
(HU) Paní předsedající, omlouvám se, že vystupuji teď, technicky vzato nechci položit otázku panu Arlacchimu, ale chtěl bych jen zdvořile vyjádřit malé připomenutí nebo adresovat otázku paní předsedající. Jsem nezařazený poslanec a my máme velmi málo příležitostí promluvit. Dnes jsem ani nedostal žádnou příležitost. Přišel jsem na tuto rozpravu o hodinu dříve, velmi zdvořile jsem šel dolů a sdělil jsem příslušnému zaměstnanci, že bych chtěl promluvit. Souhlasím s tím, je pochopitelné, že na to dnes nebo v této rozpravě nebyl čas a samozřejmě předložím své vystoupení pro dnešní zasedání písemně. Uvítal bych však, paní předsedající, a chtěl bych vás o to požádat, abyste věnovala větší pozornost a empatii nezařazeným poslancům, kteří bohužel nemají mnoho příležitostí promluvit. Velice vám děkuji a přeji vám úspěšnou práci.
Arnaud Danjean
(FR) Paní předsedající, chci jen opravit, co bylo řečeno, pan Arlacchi má naprostou pravdu, konečný text, který nám byl předložen, již neobsahuje v bodu odůvodnění B slova "okupační síly". Překlady, a to zejména francouzský překlad, zkrátka nebyly v poslední verzi správné a francouzský překlad až do dnešního rána stále obsahoval výraz "okupační síly", a proto můj kolega pan Juvin řekl to, co řekl.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
Hlasování se bude konat zítra.
Písemná prohlášení (článek 149)
Corina Creţu
Strategie, která byla navržena a schválena v Lisabonu, znamená postupné předání kontroly nad oblastí, region po regionu, z rukou mezinárodních bezpečnostních podpůrných sil ISAF do rukou afghánské armády. Její úspěch závisí na tom, jaká opatření přijme Pákistán, který je součástí problému a bude také nevyhnutelně součástí řešení. Navíc se nedomnívám, že můžeme ignorovat stále více evidentní působení Íránu v Afghánistánu. Nedávné události týkající se tohoto zapojení nás znepokojují.
Myslím, že tato strategie musí jít ruku v ruce s rozsáhlejšími, vysoce sledovanými civilními projekty, které podpoří rozvoj těchto regionů, v nichž je chudoba všudypřítomná a přítomnost ISAF a americké armády nepřinesla žádné zásadní změny. Po našem odchodu za sebou nemůžeme nechat stejné problémy, které způsobily vzestup Tálibánu k moci během posledních deseti let. Doufám, že tato nová strategie bude fungovat a umožní Afghánistánu získat zpět mír a stabilitu.
Krzysztof Lisek
Dosavadní strategie v Afghánistánu nepřinesla očekávané výsledky. S radostí jsem přijal vytvoření harmonogramu týkajícího se zapojení NATO v Afghánistánu a podepsání prohlášení o dlouhodobém partnerství s touto zemí v průběhu summitu NATO v Lisabonu. EU také představuje konzistentnější a koordinovanější postoj k regionu, který bere v úvahu občanské aspekty a význam regionální spolupráce.
Měli bychom pokračovat v podpoře reforem určených k boji proti chudobě, diskriminaci žen a výrobě opia. Naše úsilí se musí soustředit na zlepšení dodržování lidských práv a veřejného pořádku, budování právního státu a plného začlenění Afghánistánu do mezinárodního společenství. Mělo by také zahrnovat budování a reformu veřejné správy a veřejných služeb prostřednictvím vzdělávacích programů, pomoc při výstavbě a využití stávající infrastruktury a poradenství ze strany Evropské unie.
Na stanovování a realizaci priorit by se měl podílet Afghánistán, který bude pomáhat při budování občanské společnosti a zajistí, aby Afghánci převzali odpovědnost za zemi. Současně nesmíme zapomínat na zajištění bezpečnosti pro lidi, které do Afghánistánu vyšleme - školitele a členy ozbrojených sil, jejichž úkolem bude sledovat, jak se tyto plány uvádějí do praxe. Nemůžeme souhlasit s ukončením používání dálkově řízených letadel, protože by se tím výrazně zhoršila bezpečnost těchto lidí. Naše strategie by měla brát v úvahu jak bezpečnost občanů Afghánistánu, tak našich zástupců, kteří pracují pro rozvoj země.
Helmut Scholz
písemně. - (DE) Zpráva o nové strategii pro Afghánistán představuje tolik potřebný obraz o situaci v této zemi. Tato zpráva jasně ukazuje, že strategie NATO týkající se řešení složitých politických a vojenských problémů vojenskými prostředky selhala. Proto zpráva od mezinárodního společenství výslovně požaduje novou strategii se zaměřením na obnovu občanské společnosti. Vítám skutečnost, že Evropský parlament vysílá na rozdíl od mnoha parlamentů v členských státech touto zprávou jasný signál, že tento konflikt musí být ukončen a že k dosažení udržitelného politického, ekonomického a demokratického vývoje v Afghánistánu je nutné provést změnu politiky. Musíme podporovat základní poselství této zprávy. Nesouhlasím nicméně s hodnocením, že strategie pro Afghánistán, která byla připravena na posledním summitu NATO, může přinést úspěšný výsledek. Vyzývám ke stažení cizích vojsk z Afghánistánu. Policejní mise Evropské unie (EUPOL) selhala a neměla by se prodlužovat nebo rozšiřovat. Jmenovité hlasování o bodech týkajících se některých z těchto otázek mi umožnilo vyjádřit svůj nesouhlas s touto zprávou. Vyjádřil jsem rovněž politování nad tím, že zpráva se nestaví kritičtěji k tendenci dávat vojenské strategii vyšší prioritu než obnově občanské společnosti a nevěnuje dostatečnou pozornost situaci lidských práv, především žen.
/ CR\855732CS.doc
CS
CR\855732CS.doc /
CS
