Középtávú pénzügyi támogatási mechanizmus a tagállamok fizetési mérlegéhez - Középtávú pénzügyi támogatási mechanizmus a tagállamok fizetési mérlegéhez (vita) 
Elnök
- A következő napirendi pont a következők együttes tárgyalása:
Pervenche Berès asszony jelentése, a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság nevében, nyújtott - C6-0134/2009 - és
a Tanács és a Bizottság nyilatkozata nyújtott .
Pervenche Berès
Elnök asszony! Az Európai Tanács úgy döntött, hogy megkétszerezi az euroövezeten kívüli országok fizetési mérlegéhez nyújtott támogatásokat, és a Bizottság április 8-án konkrét rendelkezéseket vezetett be, amelyeknek célja a javaslat átültetése a gyakorlatba.
Mi az Európai Parlamentben szeretnénk kivenni részünket a feladatokból, és lehetővé kívánjuk tenni, hogy az Ecofin Tanács haladéktalanul cselekedhessen, mivel látjuk, hogy ez a javaslat szolidaritást tanúsít az euroövezeten kívüli országokkal szemben, ami alapvető jelentőségű a válság gyökereinek megragadásához.
Mi már novemberben megkétszereztük a fizetési mérleghez nyújtott támogatásokat, ugyanis ez az összeg 12 milliárd euróról 25 milliárd euróra emelkedett, és ma, ha nemcsak a realitást, tehát a jelenlegi válság súlyosságát vesszük figyelembe, amely különösen nagy hatást gyakorol az euroövezeten kívüli országokra, hanem kétség nélkül az Európai Parlament munkaprogramját is, javasoljuk Önöknek ennek a támogatásnak a megkétszerezését, vagyis 50 milliárd euróra történő emelését. Tesszük ezt annak figyelembevételével, hogy a mi novemberi döntésünk már lehetővé tette a Magyarországnak, Lettországnak, tegnap pedig a Romániának nyújtott támogatás megkétszerezését.
Úgy véljük, hogy ez szükséges, és magunk között vitát rendeztünk, amit nem fogok Önök elől eltitkolni, hogy kiderítsük, vajon euroövezeten kívüli országoknak ezt az értékelését kizárólag esetenkénti alapon kell-e megtennünk, vagy valójában létezik-e egy alapvetően globálisabb jellegű helyzet, amellyel az euroövezeten kívüli országok jellemezhetők.
Ez az oka annak, hogy állásfoglalásunkban azt javasoljuk, hogy a bővítési feltételek kérdését vegyük figyelembe, és azt ellenőrizzük, hogy az euroövezeti tagság milyen mértékű védelmet jelenthet.
Felhívásunkban határozottan ragaszkodunk továbbá az Európai Parlament tájékoztatásához az ezekben az országokban tapasztalható válsághelyzetek elemzésének lényeges kérdéseiről. Ennek az az oka, hogy amikor a Bizottság hiteleket nyújt az euroövezeten kívüli országoknak, akkor is van bizonyos átláthatóság és valamennyi fontos információ a magánbankok magatartásáról és a piaci szereplők magatartásáról, amely a válsághoz vezetett, és amelyről az Európai Parlamentet tájékoztatni kell.
Végül: meggyőződésünk, hogy a Bizottságnak a válság leküzdéséhez minden lehetséges mechanizmust igénybe kell vennie és végre kell hajtania. Ez különösen igaz a Szerződés 100. cikke tekintetében, amely az euróövezeten belüli országok esetében is engedélyezi különleges mechanizmusok végrehajtását. A válság súlyosságát figyelembe véve meggyőződésünk, hogy feltétlenül ki kell használnunk ezeket a lehetőségeket.
Van még két utolsó szempont. Először is, mi úgy látjuk, hogy ezeknek a hiteleknek a feltételei vita tárgyát képezhetik; ezt megértjük. Általánosságban szólva a Bizottság a Nemzetközi Valutaalappal összehangolva végzi ezt a munkát. Szeretnénk létrehozni egy munkacsoportot, amely megvizsgálná ezeknek a nyilatkozatoknak a megszövegezését és azt, hogy mennyire veszik figyelembe a kérdéses ország tényleges helyzetét, de az Európai Unió általános stratégiáját is, különös tekintettel a befektetések közötti arbitrázsra, a vásárlóerő támogatására, valamint a környezetvédelem és a fenntartható fejlődés stratégiájával kapcsolatos feltételekre.
Végül: ebben a mechanizmusban felismerjük az Európai Unió és a Bizottság hitelnyújtási képességeit a nemzetközi piacokon, ezért meggyőződésünk, hogy ez egy jól használható alap a vita lefolytatására az európai hitelnyújtásról és az Európai Unió képességeiről jövőbeni stratégiák és befektetések ilyen jellegű hitelnyújtáson keresztül történő finanszírozására.
Összegezve: a Bizottság végrehajtott egy új mechanizmust annak biztosítására, hogy a visszafizetések lehetővé tegyék, hogy az Európai Unió költségvetése elviselje ezeket az igényeket. Támogatjuk a rendeletnek ezt a módosítását, és reméljük, hogy a Parlament teljes támogatását adja ehhez az értékes javaslathoz.
Charlie McCreevy
, a Bizottság tagja. - Munkatársam, Almunia úr helyett veszek részt ebben a vitában.
A napirendre tűzött javaslat az Unió egyik alapvető értékével, nevezetesen a szolidaritással kapcsolatos. A nemzetközi pénzügyi válság hátterében a Bizottság megerősített szolidaritást javasol azokkal a tagállamokkal, amelyek még nem élvezik az euró védőernyőjének előnyeit. A nyújtott támogatás a meghatározás szerint kivételes körülmények között alkalmazható, és mindeddig alig néhány alkalommal került erre sor. Ma azonban kivételes körülmények között élünk.
Amint Önök is tudják, a Bizottság tavaly javaslatot tett a kintlevőségek felső határának megemelésére, hogy a Közösség támogatást nyújthasson a tagállamok fizetési mérlegéhez. A felső határt 12 milliárd euróról 25 milliárd euróra emeltük, de ennek az összegnek a jelentős része már elő van irányozva. Az érintett országok kérésére az ECOFIN Tanács novemberben úgy döntött, 6,5 milliárd euró támogatást nyújt Magyarország fizetési mérlegéhez. Január 20-án úgy döntött, hogy 3,1 milliárd eurót nyújt Lettországnak, és folyamatban van a Romániának nyújtandó 5 milliárd euró összegről szóló döntés.
A rendelet alapján már előirányzott pénzügyi támogatás végösszege tehát 15 milliárd euró körül van. Viszont egyelőre nem úgy tűnik, hogy hamar vége lenne a pénzügyi válságnak vagy a tőkekihelyezések globális leépítésének, és a többi tagállamban fennálló tartós pénzügyi feszültségek miatt további pénzügyi támogatás iránti igények is jelentkezhetnek.
Ezért az Európai Tanács a március 19-20-i ülésén üdvözölte Barroso elnök bejelentését, amely szerint a Bizottságnak szándékában áll javaslatot tenni a fizetési mérleghez nyújtott közösségi támogatás felső határának 50 milliárd euróra történő emelésére nézve. A felső határ megkétszerezése fontos jelzés a pénzügyi piacok felé az Európai Uniónak a nehéz pénzügyi helyzetbe került tagállamok megsegítése melletti erős elkötelezettségéről. A teljes engedélyezhető hitelkeret 50 milliárd euróra történő kibővítése hatalmas ütközőzónát biztosít a további pénzügyi támogatások iránti lehetséges igények kielégítéséhez.
A tagállamok közötti szolidaritás ilyen erős jeleinek elő kell segíteniük a pénzügyi befektetők azzal kapcsolatos félelmeinek lecsendesítését is, hogy az euroövezeten kívüli tagállamokban még jobban eltorzul a pénzügyi piac. A tőkekivonásra ösztönző tényezők csökkentésével a fizetési mérleggel kapcsolatos problémák valószínűsége is csökken az érintett országokban.
Ezzel kapcsolatban szeretném kifejezni hálámat és elismerésemet a kiváló együttműködés légköréért, amely az Európai Parlamentben és különösen a Gazdasági és Monetáris Bizottságban uralkodik. A Bizottság április 8-án, közvetlenül a húsvéti ünnepek előtt fogadta el ezt a javaslatot, és alig két héttel később a plenáris ülés elé került a szavazás a jogalkotási állásfoglalásról és az állásfoglalási indítványról.
Az Önök gyors és hatékony munkájának köszönhetően az ECOFIN Tanács képes esz május 5-én elfogadni a módosított rendeletet. Az Európai Unió ilyen módon jó eszközökkel rendelkezik majd a gyors reagáláshoz, amennyiben felmerülnek további fizetésimérleg-támogatási igények. Ez erőteljes jelzés a tagállamok felé arra nézve, hogy az Európai Unió hajlandó és készen áll segítséget nyújtani, és azonnal hozzá kell fordulni a fizetési mérleggel kapcsolatos problémák felmerülése esetén.
Ez nyilvánvalóan nem zárja ki azt, hogy a tagállamok segítséget kérjenek más nemzetközi szervezetektől, például a Nemzetközi Valutaalaptól is, amelyekkel a Bizottság szorosan együttműködött a legutolsó pénzügyi támogatási csomagok kérdésében.
Azzal szeretném befejezni, hogy egyetértek az Önök állásfoglalási indítvány tervezetében szereplő nyilatkozattal, amely szerint a jelenlegi nemzetközi helyzet bizonyítja az euró jelentőségét, és hogy az euroövezeten kívüli összes tagállamot bátorítani kell a maastrichti kritériumok teljesítésére a csatlakozás érdekében.
Elnök
A Tanács bejelentette, hogy nem kíván nyilatkozatot tenni. A vita ezért a képviselőcsoportok képviselőinek felszólalásaival folytatódik.
Zsolt László Becsey
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (HU) Elöljáróban hadd gratuláljak a jelentéstevőnek azért, hogy ilyen gyorsan megtette a jelentést és érzékeny is volt arra - hogyha Berès asszony figyelne rám - erre a témára, amely mindenféleképp pozitívum. Bár ez egyébként nem pótolhatja azt a problémát, hogy nem értem, hogy miért kéne ilyen pánikszerűen az átlagképviselők helyzetét is figyelmen kívül hagyva ezzel foglalkozni, hiszen az eddig 25 milliárd euróba még a román hirtelen segítségnyújtás is beleférne.
Rövid időn belül másodszor kerül e téma terítékre, és magam már a novemberi felszólalásomban is szóvá tettem, hogy az akkor emelt összeg kevés lesz, és igazam is lett. Nem csak azért, mert új tagállamok jelentkeztek új igényekkel, hanem azért is, mert fenntartva akkori véleményemet, továbbra is úgy gondolom, politikai probléma, sőt szégyen, hogy a megszorult, eurozónán kívüli tagállamok fizetésimérleg-hiteleit nem az Unió oldja meg, hanem ezt koprodukcióban az IMF-fel tesszük, valahol a török és a pakisztáni hitelek között. Tagállamok esetében ez szégyen.
Eddig azt gondoltuk a belépéskor, hogy egy Istent fogunk szolgálni, most több istent kell szolgálnunk. Másrészt azt is meg kellene vizsgálni - ezt novemberben már kértük, eredménytelenül, a Bizottságtól-, hogy mi vezetett ehhez a helyzethez. Akkor kiderült volna, hogy az érintett tagállami kormányok felelőtlen gazdaságpolitikája - mint a magyar esetében - idézte ezt elsősorban elő, melyhez a közös gazdaságpolitikai felelősség miatt, illetve annak hiánya miatt a Bizottság is hozzájárult. De az is kiderült volna, hogy a szolidaritás - mint uniós alapérték - mondott csődöt ebben a megelőzési kérdésben. Hiszen ezen tagállamok fizetési nehézségei és leértékelődő valutái mögött eurolikviditási hiány is meghúzódik. Részben a gyarmati szinten kiszolgáltatott leányvállalati rendszer mögött az anyavállalatok óvatossága miatt, részben azért, mert az eurozónától, főleg a Központi Banktól nem kaptak konkrét, használható segítséget, eltérően az eurozónában lévő társaiktól, akiket likviditásban töltöttek föl, ahogy bírtak. De a versenysemlegességet nehezíti az is, hogy a sérülékeny valuták miatt nem élhetnek a válság alatt a többiek által eszközölt költségvetési ösztönzőkkel sem ezek az országok.
Örülök, hogy jelentésünkben megjelent az Európai Parlament bevonásának kérdése. Főleg a bajba került eurozónán kívüli országokkal kötött konkrét részletnyújtási feltételek kelthetnék fel kollégáim figyelmét. Hogyan fordulhatott az elő, hogy a magyar kormánnyal kötött szerződés értelmében - az európai demográfiai folyamatokra, mint alapproblémára fittyet hányva - a gyerekgondozási díjak radikális csökkentését írták elő? Különösen felháborítónak tartom, hogy az ez év márciusi kiegészítő megállapodásban Magyarországot arra kényszerítik, hogy csökkentse a mezőgazdasági közvetlen támogatások nemzeti kiegészítését. Ez ugyanis nem szociális kérdés, hanem az amúgy is meglévő nagy versenyhátrányunk enyhítése miatt született a csatlakozási szerződésben. Hogyan jutott ilyen erkölcstelenség az Önök eszébe, az egyébként gerinc nélküli magyar kormánnyal együtt? Van-e arról fogalmuk, hogy ez milyen károkat okoz a magyar gazdáknak és az Unió presztízsének? Természetesen a javaslatot megszavazzuk, hiszen ez előrelépés, de csak a fél-szolidaritás jele. El kell jutni a teljes szolidaritásig.
Elisa Ferreira
Elnök asszony! A válság más aspektusok mellett nemcsak az euroövezet országai közötti óriási különbségeket leplezte le, ami az EMU@10 jelentésnek talán a legfontosabb következtetése volt, hanem elsősorban azoknak az országoknak a rendkívüli sebezhetőségét mutatta meg, amelyek noha az Európai Unió tagjai, de nem tartoznak az euroövezethez.
Ez az oka annak, hogy feltétlenül meg kell emelnünk az EU erőforrásait, amelyek a fizetésimérleg-válságokban nyújtott támogatásokhoz rendelkezésre állnak. Ezért üdvözöltük azt is, hogy a pénzügyi támogatás felső határát, amelyet korábban 12 milliárd euróról 25 milliárd euróra emeltünk, most 50 milliárd euróra emeljük.
Ám feltétlenül meg kell oldanunk a problémák alapvető okait, nem elegendő csak a szemmel átható megnyilvánulásokkal foglalkozni.
A kibővített Európának és az euroövezetnek most át kell értelmeznie az európai szolidaritás jelentését, valamint a kohézió és a valós konvergencia célkitűzéseit. Ebben a tekintetben nemcsak Európa ágazatközi szakpolitikáinak kapacitását kell megértenünk, hanem új finanszírozási eszközök - például eurokötvények - bevezetését is meg kell fontolnunk.
A fizetési mérleghez nyújtott pénzügyi támogatás elengedhetetlen, de semmiképpen sem elegendő az európai ügy és az egységes európai pénznem fenntarthatóságának garantálásához.
Guntars Krasts
(LV) Köszönöm, elnök asszony. A középtávú pénzügyi segítségnyújtási mechanizmus 50 milliárd euróra történő emelése az Európai Unióban a jelenlegi helyzetben szükséges válasz. Fontos jelzés az Európai Unió tagállamai felé, amelyek nem tartoznak az euroövezethez, és különösen azok felé a tagállamok felé, amelyek csak viszonylag a közelmúltban csatlakoztak az Európai Unióhoz. A pénzügyi világválságnak az említett csoporthoz tartozó országok pénzügyi és gazdasági helyzetére gyakorolt hatása nem volt azonos, de mindegyik országban jelentősen meggyengült a helyi és a nemzetközi pénzügyi rendszerbe vetett bizalom. Ezért a közösségi segítségnyújtási mechanizmus megerősítése a tagállamok közötti szolidaritás szemléltetése; stabilizáló szerepet tölt be a pénzügyi piacokon és csökkenti az instabilitás kockázatát az Európai Unió gazdaságának egészében. A középtávú pénzügyi segítségnyújtási mechanizmus megerősítése emellett megkönnyíti a tagállamok számára a szükséges finanszírozás megszerzését a nemzetközi pénzintézetektől. Támogatom a releváns bizottság arra vonatkozó javaslatát, hogy utasítsuk a Bizottságot az Európai Parlament tájékoztatására az azokkal a tagállamokkal megkötött egyetértési nyilatkozatokról, amely tagállamok segítségnyújtásban részesültek, valamint arról, hogy két év múlva felül kell vizsgálni a segítségnyújtás alapját képező feltételeket. Köszönöm.
Alain Lipietz
Elnök úr, biztos úr! Ez most a második alkalom, amikor fel kell emelnünk az Európai Unió által nyújtott garanciát az euroövezeten belüli és kívüli országok nehézségeinek leküzdésére. Ez most a második alkalom: decemberben már felemeltük a keretet.
McCreevy úr gratulált nekünk az azonnali cselekvésért. Decemberben is azonnal cselekedtünk, és azt szeretnénk mondani McCreevy úrnak, amit Berès asszony mondott az előbb, hogy a felemel...
Igen, McCreevy úr, kérem? Kérem? Biztos úr...
... Szeretnénk, ha alkalmaznánk a viszonosság elvét, ezen azt értem, hogy ha a Parlament felkéri Önt a fedezeti alapokkal kapcsolatos rendelettervezet benyújtására, akkor Ön is azonnal reagáljon, ugyanannyi időn belül, mint amit mi alkalmazunk, amikor Ön felkér minket a fizetési mérleget védő támogatás összegének emelésére.
Valóban válságot élünk át; nem ülésezhetünk minden nap, de legalább ne kelljen hat hónapot várnunk arra, hogy a Bizottság teljesítse az Európai Parlamentnek a fedezeti alapokról szóló irányelvre vonatkozó kérését!
Ami ezt a támogatást illeti, egyértelmű, hogy teljes mértékben egyetértünk a hitelkeret emelésének szükségességével, és kissé meglepődtem Becsey úr megjegyzései miatt. Decemberben lefolytattuk pontosan ugyanezt a megbeszélést. Almunia biztos úr kifejtette Becsey úrnak, hogy maga a magyar kormány volt az, amely a Nemzetközi Valutalaptól kért segítséget, nem pedig az Európai Uniótól, és az Európai Unió volt az, amely ezt mondta: "de hát mi is tudunk segíteni Önöknek”.
Teljesen világos, hogy az Európai Uniónak kötelessége, hogy szolidaritást tanúsítson az euroövezeten kívüli országokkal szemben, de annak sem lett volna semmi oka, hogy az a Nemzetközi Valutaalap, amelyhez valamennyien - többek között Magyarország és Románia is - hozzájárulunk, visszautasítsa a segítségkérést.
Így tehát a Berès-jelentésben - amelyet mindenképpen meg fogunk szavazni - két pont zavar bennünket. Először is, mi értelme van azt mondani a 4. bekezdésben, hogy elkötelezettséget kell vállalnunk az országok közötti szolidaritás mellett, hogy aztán a 11. bekezdésben azt mondja, hogy semmilyen körülmények között nem kötnek bennünket valamely ország kötelezettségvállalásai? Az igaz, hogy nem kötnek bennünket valamely ország kötelezettségvállalásai, de értelmetlen erre rámutatni, miközben azt mondjuk, hogy szolidaritást fogunk tanúsítani egymás iránt.
A második probléma azzal a kijelentéssel kapcsolatos, hogy nincs jogi alap ennek a szolidaritásnak a növeléséhez, miközben pontosan a Bizottság feladata ennek a jogi alapnak a megteremtése. Válság van, és legfőbb ideje megtalálni a jogi alapokat.
Werner Langen
(DE) Elnök úr! Azzal szeretném kezdeni, hogy köszönetet mondok Berès asszonynak azért a gyorsaságért, ahogyan a jelentéstervezetet elkészítette. Amint önök is tudják, az eljárás két szakaszból áll. Az első a konzultáció; a vélemény a Tanács rendeletéről. Ez nem együttdöntési eljárás. Ebben a szakaszban a bizottság egyhangúan azon a véleményen volt, hogy a keretösszeg 12 milliárdról 25, majd 50 milliárd euróra történő emelése a helyes lépés. Három tagállam már igénybe is vette a pénzalapot: Magyarország - amelynek helyzetét Becsey úr éppen most elemezte nemzeti felelősségével együtt -, Lettország és Románia. Ezek az európai alapok lehetővé teszik, hogy hatékony segítséget nyújtsunk és ilyen módon tevékenyen támogassuk azokat az országokat, amelyeknek fizetési nehézségei adódtak.
Ugyanakkor nem szabad megfeledkeznünk arról, hogy a nemzetközi intézmények úgy döntöttek, hogy 1100 milliárd amerikai dollárral megemelik a nemzetközi pénzintézetek - a Nemzetközi Valutaalap (IMF), a világbank és a fejlesztési bankok - finanszírozását. Ez azt jelenti, hogy két eszköz áll a rendelkezésünkre. Európa hozzájárult ennek a finanszírozásnak a felemeléséhez, ugyanakkor önállóan is vállalt felelősséget. Mindennek hátterében az az állásfoglalás-tervezet, amelyről a Gazdasági és Monetáris Bizottságban tegnap este kompromisszumos javaslatok alapján szavaztunk, ebből a szempontból a Parlament igényeinek, a Bizottság és az illetékes Tanács követelményeinek és kívánalmainak elfogadására is alkalmas a jövőbeni jogalkotáshoz.
Ezzel kapcsolatban felmerült egy jogi kérdés az eurokötvények és a 100. cikk tekintetében, amely csak az euroövezetben kötelező. Ha úgy tekintjük, hogy az eurokötvényeknek jelenleg nincs jogi alapjuk a Szerződésben, akkor jó nyomon vagyunk. Ugyanakkor azonban a Bizottság számára feladatul kell szabni azoknak a feltételeknek a megvizsgálását, amelyek elsősorban lehetővé teszik az ilyen intézkedéseket. Ezt tekintem felelős cselekvésnek.
Ezért képviselőcsoportunk egészében véve támogatja a javaslatot - a rendeletjavaslatot és az állásfoglalási indítványt is. Reményeink szerint ez nem azt jelenti, hogy Európa ezzel magára vállal valamiféle további finanszírozási felelősséget, amely aztán szilánkokra zúz minden költségvetést. Ezért az 50 milliárd eurós határ jelenleg teljes mértékben indokolható. Új kihívások jelentkezése esetén nem csukhatjuk be ezek előtt a szemünket.
Dariusz Rosati
(PL) Elnök úr! Szeretnék hangot adni annak, hogy határozottan támogatom a Bizottság javaslatát az euroövezeten kívüli tagállamok számára engedélyezhető pénzügyi támogatás megkétszerezéséről. Szeretnék gratulálni a Bizottságnak a gyors reagálásért, és köszönetet mondok az előadónak, Berès asszonynak.
A jelenlegi válság minden kétséget kizáróan megmutatta, hogy azok az új tagállamok, amelyek nem tartoznak az euroövezethez, mennyire sebezhetők lehetnek a pénzügyi piacok fluktuációira, gyakran önhibájukon kívül. Elhangzott itt, hogy az Európai Unió által adott támogatásnak a szolidaritás alapelvéből kell fakadnia. Ezzel teljes mértékben egyetértek, de szeretném azt is hozzátenni, hogy a támogatást az a tény is szükségessé teszi, hogy a válság nem az új tagállamokban pattant ki, és ők nem felelősek a pénzügyi piacok turbulenciáiért, így a nekik adott támogatás teljes mértékben indokolt.
Ugyanakkor azt is szeretném hozzátenni, hogy függetlenül attól, hogy értékeljük és támogatjuk-e a javaslatot, vagy sem, a hasonló jövőbeni fenyegetések kiküszöbölésének leghatékonyabb módja az, ha lehetővé tesszük, hogy ezek az országok a lehető leggyorsabban csatlakozhassanak az euroövezethez. Ez kevésbé költséges és nagyobb stabilitást biztosítana az Európai Uniónak.
Edit Herczog
(HU) Elnök úr! Biztos úr! Berès képviselő asszony! A válság hosszát és nagyságát nem tudjuk előre jelezni, mindig követjük. Ha nem is tudunk ex ante a válság elé menni, törekednünk kell, hogy minimálisra szorítsuk a reagálási időt, és maximalizáljuk a transzparenciát, a demokratikus folyamatot és a hatékonyságot. Ha már az időről beszélünk, úgy vagyunk a válságkezeléssel, mint Kronosz: a válságkezelési idő felfalja a saját gyermekeit, a válság áldozataivá válunk, ha nem tudunk hatékonyan, gyorsan lépni. Az európai intézményrendszernek Rheia, Kronosz felesége szerepe kell hogy jusson, nekünk kell becsapnunk Kronoszt, az időt a válságkezelés kapcsán. Ha már Becsey úr belpolitikai ügyeket hozott ide, akkor miközben megköszönném az Európai Parlament, az Európai Bizottság és az Európai Tanács közös elhatározását a szolidaritás és a hatékonyság növelése mellett, engedjék meg, hogy felhívjam a figyelmet, hogy válságkezelés idején a nemzeti parlamentekben kötelessége a képviselőknek együttműködni, nem kormánypárt-ellenzék, hanem a krízist menedzselő minden párt segítségére szükség van. Nálunk, Magyarországon és minden más országban is.
Theodor Dumitru Stolojan
(RO) Szeretnék köszönetet mondani az Európai Bizottságnak, a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek azért, hogy ennyire hatékonyan tervezték meg ezt az intézkedést. Sok euroövezeten kívüli tagállam élvezi majd a fizetési mérleggel kapcsolatos követelmények intervenciós alapja feltöltésének előnyeit, köztük Románia is. E nélkül az intézkedés nélkül a gazdasági és pénzügyi válság által előidézett helyzet sokkal rosszabb lett volna az euroövezeten kívüli tagállamokban. Azt is figyelembe véve, hogy újból bebizonyosodott, hogy az eurót használó tagállamok könnyebben átvészelték a pénzügyi válságot, azt javasolnám, hogy abban az egyetértési nyilatkozatban, amelyet a Bizottság és a tagállamok aláírnak az említett pénzalapok igénybevételéről, emlékeztessük a tagállamokat, és kifejezetten az új tagállamokat arra, hogy kötelességük minden tőlük telhetőt megtenni az euroövezeti csatlakozás érdekében.
Andrzej Wielowieyski
(FR) Elnök úr, biztos úr! Teljes szívből támogatom Berès asszony jelentését, és jelentős előrelépésnek tekintem azt, hogy a G8 helyett már a G20 szervezettel rendelkezünk.
Meggyőződésem, hogy a Londonban elfogadott álláspontok, különösen az európai álláspontok ésszerűek, de itt nem szabad megállnunk. Nemcsak arról van szó, hogy képesek vagyunk-e jobban figyelemmel kísérni a piacokat és a fedezeti alapokat, vagy hogy támogatjuk-e fizetési mérlegünket és gazdaságunkat sok milliárd dolláros készpénz-injekciókkal.
A nemzetközi pénzügyi rendszer azért nem működik megfelelően, mert nem tudjuk pontosan, hogy az áruk és szolgáltatások mennyibe kerülnek az egyes országokban. Ezért tovább kell lépnünk és át kell gondolnunk egy nemzetközi pénznem bevezetését vagy legalább egy közös politikai rendszer létrehozását, amely egyesítené a legfontosabb pénznemeket.
Kínának, Oroszországnak, sok fejlődő országnak, de az Unió új tagállamainak is - mindnyájunknak stabilitásra és alapvető szabályokra van szükségünk.
Ez azonban, biztos úr, rajtunk, az Unión is múlik.
Margarita Starkevičiūt
- (LT) Szeretném felhívni a figyelmet egy kellemetlen tényre, amely elrejtőzik szép szavak mögött. Európa a valóságban két részre szakadt: az euróövezetre és az euroövezeten kívüli térségre. Egy órával ezelőtt beszéltünk a pénzügyi piacok ellenőrzéséről; nyilvánvaló, hogy a cél a pénzügyi csoportok tőkéje és tevékenységei szabad mozgásának biztosítása, egységes módon, egész Európában. Ez azt jelenti, hogy a makrogazdasági irányítás a nemzetek kezében marad, ha viszont felmerül valami probléma, akkor az egyes országoknak önmaguknak kell megoldaniuk ezeket a problémákat. Ez a fajta magatartás nem segít nekünk a közös piac megerősítésében. Közös makrogazdasági irányításra van szükségünk, és ezt a de Larosière-csoport javaslatának támogatása útján érhetjük el. Erre a makrogazdasági irányításra azonban európai léptékben van szükségünk, nemcsak az euroövezeten belül, és most van erre szükségünk. Úgy vélem, hogy az Európai Parlament által javasolt valamelyik ECOFIN-ülésen meg kell vitatni a makrogazdasági irányítás kérdését, nemcsak az euroövezet alapján, hanem az Európai Unió szintjén.
Charlie McCreevy
, a Bizottság tagja. - Elnök úr! Becsey úr felvetette a hitelekhez kapcsolódó feltételek kérdését. Csak annyit szeretnék erről mondani, hogy a feltételeket megvitattuk a kormányokkal és az összes tagállammal a Tanácsban, tehát ezeket a feltételeket nem egyoldalúan határoztuk meg.
Több felszólaló felvetette azt a kérdést, hogy mi az a jogi alap, amelynek alapján ezt a konkrét intézkedést meghoztuk. A Bizottság mérlegelte a 100. cikk használatát az EU fizetésimérleg-támogatására vonatkozó új eszközének alapjaként. Ám az ügy sürgőssége miatt és a folytonosság biztosítása érdekében méltányosnak tűnt, hogy a jelenlegi jogi eszközökhöz ragaszkodjunk és a minimumra korlátozzuk a 332/2002/EK Rendelet felülvizsgálatát úgy, hogy létrehozunk egy középtávú pénzügyi támogatási mechanizmust az euróövezeten kívüli országok számára, vagyis az Európai Tanács beleegyezésével felemeljük a felső határt és végrehajtunk néhány szükséges technikai fejlesztést, amely a fizetésimérleg-mechanizmus tavaly őszi végrehajtása óta megszerzett tapasztalatok alapján szükségesnek tűnik. Több felszólaló is felvetette ezt a szempontot.
Hadd mondjak még egyszer köszönetet az Európai Parlamentnek, amiért ennyire hatékonyan kezelte ezt az ügyet.
Pervenche Berès
Elnök úr! Való igaz, hogy alkalmanként mi az Európai Parlamentben szintén szeretnénk ugyanolyan felelősségtudatot és hatékonyságot felmutatni, mint a Bizottság.
Azt szeretném mondani Becsey úrnak, hogy véleményem szerint az az állásfoglalás, amelyről ebben a Parlamentben holnap szavazni fogunk, egyértelműen kihangsúlyozza az euroövezeti tagsággal kapcsolatos kérdéseket, valamint a szolidaritás elgondolásának életre keltését az Európai Unión belül, és ez az egyik oka annak, amiért erősen támogatjuk ezt a javaslatot.
Biztos úr, ami a 100. cikket illeti, a problémát nem az jelenti, hogy tudjuk-e, hogy vajon a 100. cikket kell-e itt alkalmazni, hanem az, hogy mi itt, az Európai Unióban végre biztosítjuk-e a magunk számára az összes eszközt a válság realitásainak és lehetséges jövőbeni fejleményeinek megoldásához.
Meggyőződésünk, hogy a Bizottságnak végre kell hajtania a másodlagos jogszabályt, hogy a jövőben felhasználhassuk a 100. cikket az euroövezeten belüli problémák kezelésére, amelyre azt az 50 milliárd eurót, amelyről ma szavazni fogunk, nem használhattuk fel.
Ez az Európai Parlament álláspontjának lényege, és remélem, hogy a Bizottság meghallja ezt az üzenetet, függetlenül attól, hogy a válság megoldásához szükséges teljes eszközkészletre, vagy pedig a nyilatkozatok megszövegezésének feltételeire és ezeknek a hiteleknek a feltételeire vonatkozik-e, amelyeket az érintett tagállamokkal lefolytatott tárgyalások során alkalmaznak.
Elnök
Az eljárási szabályzat 103. cikkének (2) bekezdésének megfelelően egy, állásfoglalásra irányuló indítványt kaptam kézhez.
A vitát lezárom.
A szavazásra április 24-én, pénteken kerül sor.
(Az ülést 11.20-kor felfüggesztik és 12-kor folytatják.)
