Az eljárási szabályzat petíciós eljárásra vonatkozó rendelkezéseinek felülvizsgálata (vita)
Elnök
A következő napirendi pont az Alkotmányügyi Bizottság nevében Onesta úr által benyújtott jelentés az eljárási szabályzat petíciós eljárásra vonatkozó rendelkezéseinek felülvizsgálatáról.
Gérard Onesta
Elnök úr, nem tudom, hogy jellemezhetném-e ezt úgy, mint hab a Corbett-jelentés tortáján, de azt hiszem leginkább olyan, mint az a kis keksz, amit a kávé mellé szolgálnak fel, miközben az asztalra csúsztatják a számlát.
A petíciókról fogok beszélni. A múltban tapasztaltuk, hogy az eljárási szabályzat jelenlegi formájában számos problémát okozott, hiszen bizonyos szabályok értelmezése időnként nehézséget okozott vagy esetenként a politika holtpontra jutását eredményezte azzal kapcsolatban, hogy bizonyos dolgok megengedhetőek-e vagy sem. Ezért megpróbáltunk bizonyos dolgokat tisztábbá tenni, egyértelműsíteni vagy konszolidálni, de ez még nem forradalom.
Először is szeretnénk jobban beazonosítani a petíció benyújtóját, mert amikor fél tonnányi petíció érkezik, nem egyértelmű, ki a kapcsolattartó személy. Ezért kérni fogjuk a petíció benyújtóját, hogy nevezze meg, hogy ki - úgymond - a vezetőjük, ennek híján az első oldalon lévő első nevet fogjuk annak tekinteni.
Bevezettük a petícióból történő visszalépés jogát is. Azt üzenjük ezzel a polgároknak, hogy benyújthatnak egy petíciót, de vissza is léphetnek ettől és kérhetik, hogy nevüket húzzák ki az aláírók közül.
Mint az önök előtt ismeretes, kisebbségi nyelveket - mint például a galiciai, a baszk, a katalán, stb. - is lehet használni a Parlamenttel való levelezésben, amennyiben azok a tagállamok által elismert nyelvek. Úgy döntöttünk, hogy ezt a jogot kiterjesztjük a petíciókra is. Ha olyan nyelveken íródott leveleket kapunk, melyeket a Hivatal a polgárokkal való írásbeli kommunikáció nyelveként elismer, válaszolni is azokon a nyelveken fogunk.
A valódi reform azonban az elfogadhatóságot érinti. Egészen mostanáig, a Petíciós Bizottságnak időnként meglehetősen keményen kellett küzdenie azért, hogy kiderítse, hogy egy bizonyos dokumentum valóban az európai jogot érinti-e. Mivel Európa végül is mindenre kiterjed, az emberek a kiskapukat próbálták kihasználni. Ezért megpróbáltuk leegyszerűsíteni a dolgokat azáltal, hogy egyfajta elfogadhatósági ösztönzőt bocsátottunk rendelkezésre.
Amennyiben a Petíciós Bizottság egynegyede elfogadhatónak tartja az adott szöveget, akkor a szöveget figyelembe vesszük, hiszen nem arról van szó, hogy korlátozni szeretnénk egy alapvető jogot, egy olyan jogot, mely az elsődleges jogon alapszik. Az elfogadhatóság megtagadása esetén még a jogorvoslat lehetséges módjait is meg kell próbálnunk érvényesíteni.
Az átláthatóságnak mindig érvényesülnie kell, hiszen a petíció benyújtójának nevét és a petíció tartalmát mindig közzé kell tennünk a nyilvántartásunkban, azonban amennyiben a petíció benyújtója a személyiségi jogok védelme érdekében anonimitást kér, azt is biztosítani tudjuk. Ugyanez vonatkozik arra, ha a viták során valaki az információk bizalmassá nyilvánítását kéri.
Természetesen - a bizottság elnökének belátása szerint - a petíció benyújtójának felszólalási joga megmaradt.
Ami az utólagos intézkedéseket illeti, azokat bizonyos fokig kiszélesítettük, vagy inkább tisztáztuk, hiszen a múltban a Petíciós Bizottság gyakorlatilag bármivel kapcsolatban benyújthatott saját kezdeményezésű jelentést. Nem látjuk be, a Petíciós Bizottságnak miért jár több jog, mint más bizottságoknak. Természetesen továbbra is lesz erre joga, feltéve, hogy az Elnökök Értekezletének nem lesz ellenvetése.
Az elektronikus nyilvántartást megtartottuk. Amennyiben szükséges, tényfeltáró látogatásokat teszünk bizonyos tények megállapítása, vagy megoldások keresése céljából. Ez egy mediátori szerep, melyet viszonylag eredeti megoldásként vezettünk be, és amely a Parlamentet dicséri.
Amennyiben szükséges, a Bizottság segítségét fogjuk kérni - amely ma este a legmagasabb szinten képviselteti magát -, hogy tisztázza a közösségi jog alkalmazását, illetve adott esetben információt szolgáltasson a számunkra. Az ily módon nyert információt természetesen a Bizottság, a Tanács és a petíció benyújtója rendelkezésére bocsátjuk.
Mi történik azonban akkor, ha a Lisszaboni Szerződést ratifikálják? Bizonyára ismert önök előtt, hogy a Szerződés egy újfajta petíciós lehetőséget biztosít - a már régóta érvényben lévő, az Európai Parlamenthez benyújtott petíciók mellett -, nevezetesen az Európai Bizottsághoz benyújtott, legalább egymillió aláírással támogatott petíció lehetőségét.
Egyszerűen úgy döntöttünk, hogy amennyiben a Lisszaboni Szerződés ratifikálása megtörténik, és amennyiben a Bizottsághoz benyújtott, egymillió aláírással támogatott petícióban hasonló kérdést vetnek fel, a Parlamentben megvizsgáljuk, hogy valóban ugyanarról a kérdésről van-e szó, és hogy a Bizottsághoz benyújtott petíció befolyásolhatja-e a munkánkat, mely esetben egyszerűen értesítjük a petíció benyújtóját.
Nos, elnök úr, hölgyeim és uraim, úgy gondolom, hogy nagy vonalakban sikerült felvázolnom a helyzetet. Nincs szó tehát semmiféle forradalomról, csupán néhány dolog tisztázásáról és annak megakadályozásáról, hogy a kérdés holtpontra jusson.
Richard Corbett
a PSE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, nagy örömömre szolgál, hogy képviselőcsoportom támogatásáról biztosíthatom Onesta úr jelentését, aki mindent megtett azért, hogy ez így legyen, és aki ezzel a munkával már jó ideje el is készült. Némileg furcsának tartom, hogy az Elnökök Értekezlete csak ilyen sokára tűzte a plenáris ülés napirendjére a jelentést.
Azonban az a tény, hogy ilyen sokáig vártak vele, és a jelentésemmel egy időben tűzték napirendre, azt jelenti, hogy egy ponton van egy kis átfedés a két jelentés között, amire Frassoni képviselő asszony is utalt az előző vitában. Ez a Petíciós Bizottság és a témáért felelős bizottság együttműködésének a kérdése. Mindenki egyetért abban, hogy együtt kell működniük, de arról vita folyik, hogy mi az együttműködés lényege: ha nincs egyetértés, kinél van a végső döntés?
Mindkét oldalt meg lehet érteni. A Petíciós Bizottság tagjai úgy érzik, hogy mivel hozzájuk érkeztek a petíciók, ők vizsgálták meg az ügyet, esetleg ők szerveztek meghallgatásokat, tettek látogatásokat, vagy időnként fedeztek fel olyan hibákat a jogalkotásban, melyekkel a témáért felelős bizottság foglalkozott, ezért ők vannak abban a helyzetben, hogy kimondják a végső döntést, amennyiben a témáért felelős bizottság véleménye eltér az övéktől. Másrészt azonban meg lehet érteni a témáért felelős bizottságot is. Miért lenne hirtelen egy másik bizottság felelős a témáért, csak azért, mert valaki petíciót küldött annak a másik bizottságnak? Mindkét oldalt meg lehet érteni.
A két oldal összebékítése érdekében annyit tettem, hogy azt mondom, természetesen szorosan együtt kell működniük, végül azonban a Petíciós Bizottságnak figyelembe kell vennie a témáért felelős bizottság véleményét. Amennyiben úgy dönt, van lehetősége arra, hogy eltérjen a témáért felelős bizottság véleményétől - ez megengedett -, de amennyiben így tesz, annak az az ára, hogy a témáért felelős bizottságnak joga van módosítások előterjesztésére a plenáris ülésen.
Úgy vélem, ez egy ésszerű, "valamit valamiért” megoldás. Nem értem, miért mondta korábban Frassoni képviselő asszony, hogy ez tönkretenné a Petíciós Bizottságot. Tényleg nem értem, hogyan juthatott ilyen következtetésre. Az biztos, hogy a Petíciós Bizottság képviselőcsoportomba tartozó tagjai azt mondták nekem, hogy elégedettek ezzel a kompromisszummal, és hogy ez egy működő kompromisszum. Ez egy kompromisszum. Amennyiben valaki az egyik vagy másik oldal szélsőségesen elkötelezett híve, nem lesz megelégedve ezzel az érveléssel, de én úgy vélem, hogy ez egy működő kompromisszum. Nagyszerűen illeszkedik Onesta képviselő úr kitűnő jelentésébe is, és összességében úgy gondolom, hogy a csomag működni fog.
Jo Leinen
(DE) Elnök úr, Onesta képviselő úr azt mondta, hogy a jelentés nem forradalmi, mindazonáltal fontos reform, amely megerősíti mind a polgárok, mind pedig a Petíciós Bizottság jogait. A petícióhoz való jog a polgárok számára biztosított jog és ezt egy-két ponton tökéletesítettük, ami arra is ösztönzi majd a polgárokat, hogy a Parlamenthez intézzenek kérdéseket. Én is úgy vélem, hogy helyénvaló, hogy ne a bizottság elnöke döntsön egy petíció elfogadhatóságáról. Noha én magam is egy bizottság elnöke vagyok, egyetértek azzal, hogy ha a tagok egynegyede úgy véli, hogy egy témát meg kell vitatni, akkor azt meg kell vitatni.
Egy ponton szeretném kiigazítani Onesta képviselő urat: az európai polgári kezdeményezés nem petíció, az valami más. Ez tulajdonképpen egy európai népi petíció, egy más jellegű jog. Nem a Parlamenthez, hanem a Bizottsághoz nyújtják be, és a kettőt nem szabad összekevernünk. A civil társadalom képviselői nagy jelentőséget tulajdonítanak ennek.
Ez valószínűleg Onesta úr utolsó jelentése, melyet ebben a Parlamentben készített. Őszinte köszönetet szeretnék mondani munkájáért, mely több szempontból is igen kiváló volt mind alelnöki, mind pedig bizottsági tagi minőségében. Az Agorát, a civil társadalom számára létrehozott parlamenti fórumot is szeretném még megemlíteni, mely történelemformáló lehet, és amely egy rendkívül fontos eszköz. Ezért támogatjuk Onesta képviselő úr jelentését és még egyszer köszönetet szeretnék mondani a konstruktív együttműködésért.
(Taps)
Elnök
Ki kell javítanom Leinen képviselő urat, hiszen mivel Onesta úr a tulajdonjogi politikával foglalkozik, a politikai kezdeményezésekkel kapcsolatos munkáin kívül is számos maradandó munkát hagy ránk.
Costas Botopoulos
(FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim, én is köszönetet szeretnék mondani Onesta képviselő úr munkájáért és parlamenti tevékenységéért. Néhány észrevételem van a legutóbbi jelentését illetően. Frassoni képviselő asszonyhoz hasonlóan én is meg vagyok győződve róla, hogy a petícióhoz való jog fontos jog, de azt is meg kell, hogy mondjam, hogy a Petíciós Bizottság meglehetősen különös bizottság - fontos, érdekes, de különös is. Ez a mini bíróság, ahol mindent megvitatnak, de ugyanakkor semmit sem, meglehetősen fontos, érdekes, de szokatlan is, és különbözik attól, amit mi csinálunk.
Három pontra szeretnék röviden visszatérni. Először is, a kisebbségi nyelvek kérdése. Egyetértek a kezdeményezéssel, de ez nem kéne, hogy megnyissa a kaput a Parlamentben nem teljesen legálisan használt nyelvek előtt. Másodszor, az elfogadhatóság kérdése. Teljes mértékben támogatom, és jó dolognak tartom, hogy a cél a petíciók elfogadása, nem pedig elutasítása. Végezetül pedig azt szeretném mondani, hogy egyetértek Leinen elnök úrral. A polgárok kezdeményezési jogának semmi köze a petíciós joghoz, amely a Parlamentre vonatkozó demokratikus, alkotmányos jog, és a kettőt nem szabad összekeverni.
Végezetül pedig azért ragadtam magamhoz a szót, hogy köszönetet mondjak Onesta képviselő úr munkájáért.
Elnök
Elnézést kérek a tisztelt képviselő úrtól, mivel azonnal leteremtettek, amiért rosszul mondtam ki a vezetéknevét, amely helyesen Botòpoulos és nem Botopoùlosset. Még egyszer, elnézést.
Monica Frassoni
- (IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, én is köszönetet szeretnék mondani Onesta képviselő úrnak, a Zöldek/ az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportjának nevében is. Véletlenül mindketten egy partiról jövünk, és nemsokára vissza is megyünk, hogy folytassuk a köszönetnyilvánításokat és az ünneplést.
Ebből a szempontból természetesen azt szerettem volna mondani, hogy támogatjuk a jelentést, azonban mindezzel együtt úgy érezzük, hogy a fő bizottsággal való viszony kérdése a Corbett reformban továbbra is fogas kérdés maradt, és ezen a ponton lenne egy megjegyzésem Botopoulos képviselő úr számára: nem arról van szó, hogy a Petíciós Bizottság furcsa bizottság, hanem, hogy egy olyan bizottság, melynek nagyon sajátos szerepe van, és a legtöbb esetben a petíciók a közösségi jog alkalmazására vonatkoznak, olyan irányelvek és törvények megszegésével foglalkoznak, amelyeknek nem mindig van egyértelműen közük a fő bizottsághoz.
Még ennél is tovább mennék, és merem állítani, hogy bárki, aki csupán bármily kis mértékben is részt vett a Petíciós Bizottság munkájában, láthatja, hogy az a Parlament "Hamupipőkéje”. Azt is tapasztalhatják, hogy a fő bizottság nem válaszol a Petíciós Bizottság kéréseire, és egyáltalán nem törődik azzal, hogy bármit is reagáljon arra, amit a Petíciós Bizottság mond, tesz, vagy javasol.
A félelmem a következő: attól tartok, hogy a Petíciós Bizottságnak, amely ugyan nem mindig, de gyakran a közösségi irányelvek alkalmazásával foglalkozik, valamiként majd várnia kell a törvények alkotásáért felelős bizottságok engedélyére, melyeknek ezért más szerep jut, és szintén engedélyt kell kérniük az Elnökök Értekezletétől, amikor csupán az alkalmazás ellenőrzésének egyszerű esetéről lenne szó, aminek - ismétlem - semmi köze sincs a parlamenti bizottságok jogalkotási funkciójához.
Ezért hangoztatom a petíciókról szóló, Corbett képviselő úr által javasolt reform miatti aggodalmamat annak ellenére, hogy határozottan egyetértek az Onesta képviselő úr által elmondottakkal, önnek pedig, alelnök úr, köszönöm az idővel kapcsolatban tanúsított rugalmasságát.
Elnök
A nagylelkűség tulajdonképpen annak köszönhető, hogy ez volt az este utolsó felszólalása, kivéve az előadó, Onesta képviselő úr válaszát, akinek most át is adom a szót.
Gérard Onesta
Elnök úr, megpróbálok a képviselőtársaim által felvetett kérdésekre válaszolni. Leinen képviselő úr, önnek teljes mértékben igaza van - nyelvbotlás volt. Teljesen különböző eljárásokról van szó abban az esetben, amikor az esetleges jövőbeni Szerződés rendelkezései szerint a Bizottsághoz folyamodnak, illetve abban az esetben, amikor a petíciós eljárás szerint a Parlamenthez.
Azonban abban a hipotetikus esetben, ha ez a két különböző típusú folyamodvány - melyek a hely és a formátum tekintetében nagyon eltérőek - ugyanarra a kérdésre vonatkozna, úgy döntöttünk, hogy a petíció benyújtóját értesíteni kell annak érdekében, hogy megállapítsuk, helyénvaló-e a vizsgálódások folytatása. Egyszerűen csak úgy döntöttünk, hogy egy ilyen esetben megerősítjük az együttműködést. Én világosan megindokoltam a felvetést, azonban ön jogosan igényelte a szóhasználat tisztázását.
Botopoulus képviselő úr kérdésére reagálva folytatom a nyelvészeti magyarázatot. Természetesen nem arról van szó, hogy fokozzuk a bábeli zűrzavart, amely már egyébként is rendkívüli mértékű: elég, ha megnézzük, hány tolmács ül ma itt köztünk. Egyértelmű a számunkra, hogy a parlamenti hivatal dönti el, hogy a petíciókat és a petíciók benyújtójával való levelezést az adott tagállamban használatos más nyelveken fogalmazzák meg. Ezek a nyelvek az adott államban elfogadott nyelvnek kell lennie, és az államnak kell ezt kérvényeznie. Ez jelenleg csupán négy nyelv esetében érvényes. Ha holnap mondjuk volapük nyelven - ez csak egy kitalált nyelv - szeretnék írni, azt világos, hogy egyetlen állam sem ismerné el, és sem a Parlament, sem pedig a Hivatal nem válaszolna azon a nyelven; mindez egyértelműen meghatározott.
A bizottságok közti konfliktusok tekintetében - amire Corbett képviselő úr hívta fel a figyelmünket - arra szeretnék rámutatni, hogy a jelentés kimondja, a VI. melléklet 46. cikkének megfelelően, hogy a Petíciós Bizottság kikérheti egy másik bizottság véleményét, mely "a vizsgált kérdésben meghatározott felelősséggel rendelkezik”. Ön azt mondja, hogy ebben az esetben még mindig konfliktus alakulhat ki. Nos, erre az esetre döntőbírót iktattunk be, mivel a Petíciós Bizottság nem fog tudni saját véleményt tartalmazó jelentést, vagy a felelős bizottság jelentésével ellentétes jelentést benyújtani anélkül, hogy az Elnökök Értekezlete engedélyezné azt. Van egy utalási rendszerünk, nevezetesen az Elnökök Értekezlete, amely eldönti, hogy a Petíciós Bizottság, vagy az illetékes bizottság tegyen-e lépéseket abban az esetben, ha a két bizottság nem tud megegyezésre jutni. Valamennyi esetre vonatkozóan vannak tehát garanciális rendelkezéseink.
Úgy vélem, hogy e tisztázó jellegű megjegyzések után lezárhatjuk a vitát, elnök úr. Majdnem 20 évet vártam azért, hogy jogot formálhassak egy hatperces felszólalásra ebben a Parlamentben, azonban nagy örömömre szolgál, hogy ezt ilyen hallgatóság előtt tehettem.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra 2009. május 6-án, szerdán kerül sor.
