A Bizottság elnökjelöltjének nyilatkozata (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Bizottság elnökjelöltjének nyilatkozata.
José Manuel Barroso
a Bizottság elnökjelöltje.. - (FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Rendkívüli időket élünk. Személy szerint jómagam meg vagyok győződve arról, hogy a jövőben a történelemkönyvek meg fogják említeni a pénzügyi válságot megelőző és az azt követő korszakot. Sőt, nem csupán pénzügyi, gazdasági és társadalmi válságról van szó, hanem értékválságáról is. Ezért gondolom úgy, hogy a válságra adandó válasz középpontjába európai szociális modellünket, szociális piacgazdaságunkat kell helyeznünk.
A válság ugyanakkor bebizonyította, hogy globalizált korunkban a világot mennyire az egymástól való kölcsönös függés jellemzi. A pénzügyi mellett energiaválság is kialakult. Élelmezés-biztonsági problémák tapasztalhatók és az éghajlatváltozással is meg kell küzdenünk, amely területen Európa most már vezető szerepet tölt be. Ezért gondolom, hogy kimondhatjuk, hogy Európa számára eljött az igazság pillanata. El kell döntenünk, hogy vezető szerepet vállalunk-e, és a globalizációt értékeinknek és érdekeinknek megfelelően alakítjuk, vagy másokra hagyjuk a kezdeményezést, és elfogadjuk az általuk diktált helyzetet?
Számomra egyértelmű a választás. Közösen kell vállalnunk ezt a kihívást, mert ha ez nem sikerül, Európát az a veszély fenyegeti, hogy perifériára szorul. Rendelkezünk tapasztalatokkal. Úgy gondolom, hogy a világ egyetlen másik régiójának sincsenek meg ugyanazok a tapasztalatai, amelyekkel mi rendelkezünk a belső piac, a közös szabályok, a közös intézmények, sőt az egységes valuta és a szolidaritás, valamint a kohéziós politikák létrehozása terén. Mi rendelkezünk ezekkel az egyedülálló tapasztalatokkal. Ezért úgy vélem, hogy a globalizáció elszenvedése helyett alakítani tudjuk azt, mert lényegében a mi laboratóriumunkban formálódik a globalizáció, mi vagyunk a globális kormányzás védelmezői.
Most nem hagyatkozhatunk a status quo fenntartására, illetve a bevált ügymenetre és a megszokásra. Ki kell dolgoznunk a változásra vonatkozó programot. Most nagyobb szükségünk van egy erős Európára, mint valaha. A Lisszaboni Szerződéssel a jövőben erősebbek leszünk, és sokkal inkább képesek leszünk a cselekvésre.
Hadd tegyem egyértelművé, mit is értek azon, hogy erősebb Európára van szükség. Ez nem feltétlenül a hatáskörök további központosítását jelenti. A szubszidiaritás demokratikus elvének elkötelezett híve vagyok, egy olyan szubszidiaritás elvének, amely természetesen összekapcsolódik a szolidaritással, és amelynek megfelelően a döntéshozatalra a legmegfelelőbb szinten kerül sor.
Amikor erősebb Európáról beszélek, az európai szellemre, az európai döntéshozatal kultúrájára, a közösségi módszerre és a közös cselekvés szándékára is gondolok - nem csupán a cselekvésre való képességre, hanem a szándékra, a politikai akaratra egyaránt. Olyan Európára van szükségünk, amely nem ismer megalkuvást, ha az értékei és érdekei védelméről van szó, amely a protekcionizmus minden formáját elutasítja anélkül, hogy naiv lenne, és amely demonstrálni tudja ezt a proaktív szellemet. Ez a proaktív szellem volt irányadó azon dokumentum megszövegezése során, amelyet mindnyájuknak elküldtem az ülést megelőzően.
A Bizottság mandátuma, amelynek időtartama során jelenleg is elnökölök, a kibővített, 27 tagú nagy Európa első Bizottságának megbízatása volt. Úgy gondolom, hogy most már elértük ennek az Európának a megszilárdítását, adottak a feltételek egy új ambíció megvalósításához: egy új szociális ambíció megvalósításához, mert itt a válság, és a munkanélküliség a legnagyobb probléma, amellyel az európaiaknak szembe kell nézniük; az éghajlatváltozás elleni küzdelemmel, egy olyan területtel kapcsolatos ambíció megvalósításához, ahol már vezető szerepet töltünk be; és egy új ambíció megvalósításához abban a tekintetben, hogy hogyan kezeljük a globalizáció kérdését.
A másik kérdés - az állami pénzeszközök földrajzi, illetve nemzetek és államok közötti elosztásával kapcsolatos hátrányos megkülönböztetést illetően -, hogy mi a helyzet az egyes szektorokkal? Igazságos az, hogy ezek a nagyvállalatok az adófizetők pénzéből állami pénzeszközökhöz jutnak hozzá, míg a kis- és a családi vállalkozások nem részesülnek ezekből? Nem jelenti ez vajon az Európai Unió gazdasági szereplői közötti esélyegyenlőség elvének alapvető megsértését?
Úgy gondolom, hogy most már itt az ideje, hogy széles körű konszenzusra jussunk és bizonyos szintű megállapodást érjünk el az előrehaladással kapcsolatban. A mai napon Önök előtt hivatalosan ígéretet teszek arra, hogy - amennyiben a Parlament megerősíti megbízatásomat - második hivatali ciklusom során alkalmazni fogom az említett politikai iránymutatást, és a hivatalba lépő biztosokkal együtt be fogjuk építeni azt a következő Bizottság jogalkotási és munkaprogramjába. Nem áll szándékomban, hogy most elismételjem az iránymutatást, de az Önökkel folytatott eszmecseréket követően úgy gondolom, hogy hasznos lesz az iránymutatás bizonyos elemeit konkrétabb formába önteni, továbbá az Önök javaslatai közül többet is figyelembe venni. Az átláthatóság kedvéért most Önökkel együtt szeretném kiemelni az említett területeket.
A kiindulópont mindenekelőtt a következő: a fellendülési tervnek a gazdasági és pénzügyi válságból való kilábalás érdekében történő teljes körű végrehajtása során nem hagyhatjuk figyelmen kívül a jövőt. Újabb lendületet kell adnunk befogadó szociális piacgazdaságunknak. A fenntartható növekedés új forrásaival, az intelligens környezetbarát növekedéssel, a jövő hálózataival kapcsolatos - a digitális infrastruktúrától a villamosáram- és a gázellátáshoz szükséges európai szuperhálózatokig terjedő - beruházásokat fogunk kezdeményezni - mindez a nagyobb mértékű foglalkoztatás és fejlettebb szociális ellátás elősegítésére, valamint az európai társadalmi modell megerősítésére, ugyanakkor az egyre fokozódó globális versenyben való sikeres helytállás biztosítására szolgál.
A szolidaritást továbbra is alapvető fontosságúnak kell tekintenünk. Ezért - a strukturális alapok, valamint egyes, nehéz helyzetben lévő országok fizetésimérleg-támogatásának megduplázása tekintetében meghozott és javasolt döntésektől függetlenül - kötelezettséget szeretnék vállalni arra vonatkozóan, hogy a rendelkezésemre álló valamennyi eszközt felhasználom annak érdekében, hogy a súlyos költségvetési korlátokkal küzdő tagállamoknak - azaz az új tagállamoknak - segítséget nyújtsunk a válságból való helyreálláshoz vezető út követéséhez.
A korábbi növekedési modellhez azonban már nem térhetünk vissza. Ez egyértelműen fenntarthatatlannak bizonyult. Meg kell teremtenünk azon feltételeket, amelyek mellett az alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaságra való átállás a versenyelőny egyik forrásává válik vállalkozásaink számára, munkahelyeket biztosít a munkavállalók számára, valamint reményforrást jelent a jövő nemzedékei számára. Igen, egyetértek azokkal, akik azt mondták, hogy a koordináció nem elég. Igen, ki kell dolgoznunk egy valódi európai menetrendet. Igen, egy koherens európai stratégiára vonatkozó integrált szemléletmódra van szükségünk, egy 2020-ra vonatkozó európai uniós stratégiára, amely nyílt piacokon alapul, egyesíti a fenntartható növekedés új forrásait, a foglalkoztatást és a társadalmi kohéziót, az éghajlatváltozással és az energiabiztonsággal kapcsolatos menetrendet, az iparpolitika új megközelítését és a tudásalapú társadalomra való átállást. Én annak vagyok a híve, hogy az innováció és a kkv-kra irányuló támogató intézkedések kiemelt hangsúlyt kapjanak. Igen, ez a lisszaboni stratégiának a 2010 utáni időszakban történő alapos átvizsgálását jelenti. Igen, a különböző stratégiák gazdasági, társadalmi és környezetvédelmi vonatkozásainak sokkal integráltabb megközelítésére van szükségünk. A Bizottság elnökeként kötelezettséget vállalok arra, hogy minden tőlem telhetőt megteszek annak érdekében, hogy a tagállamokat is meggyőzzem arról, hogy fogadják el ezt a koherencián és koordináción alapuló megközelítést.
Az iránymutatásban megállapítottam, hogy a gazdaságnak etikusabb, szilárdabb és felelősségteljesebb pénzügyi rendszerre van szüksége. A szabályozás és a felügyelet nem tartott lépést a pénzügyi piacok integrációjával és innovációjával sem Európában, sem világviszonylatban. Hadd mondjam el, hogy megdöbbentett, hogy mekkora méreteket öltött az erkölcstelen magatartás. Nem hagyhatjuk, hogy a dolgok visszatérjenek a szokásos mederbe. Az ingyenrészvények kibocsátása például sürgős intézkedést kíván. A G20-akhoz tartozó országok körében jelenleg vezető szerepet töltünk be - ez a folyamat mellesleg Európában kezdődött -, de való igaz, hogy még sok a tennivaló. A jövő héten a G20-ak pittsburghi találkozóját megelőző napon a Bizottság javaslatokat fog elfogadni egy tényleges európai felügyeleti rendszer kiépítésére vonatkozóan, amely rendszer figyelembe veszi az egységes piac integrált jellegét.
A három év során végrehajtott intézkedéseink felülvizsgálata lehetőséget fog biztosítani arra, hogy megállapíthassuk, milyen további intézkedésekre van szükség. Alapvető fontosságú, hogy olyan szabályozással rendelkezzünk, amely az innováció elfojtása nélkül biztosítja a pénzügyi ágazat felelősségét és legitimitását. Én azt szeretném, hogy Európa megtartsa nemzetközi vezető szerepét a pénzügyi szolgáltatások terén.
Az általam összeállított iránymutatásban azt is kifejtettem, hogy a válság miért teszi szükségessé, hogy a szociális dimenziónak Európában a döntéshozatal valamennyi szintjén új, erőteljesebben meghatározó szerepet biztosítsunk - Európában, de nemzeti szinten is. Lehet, hogy a pénzügyi ágazatban és a gazdaságban már a helyreállás jelei tapasztalhatók, de - mondjuk ki nyíltan - a válság még nem ért véget azok számára, akik elvesztették munkahelyüket, és nem mondhatjuk, hogy vége a válságnak, mielőtt a növekvő munkanélküliséget megszüntetve nem tudunk ismét új munkahelyeket teremteni.
Szeretnék kötelezettséget vállalni azzal kapcsolatban, hogy az Önök közül néhány képviselővel már megvitatott számtalan intézkedés révén magas szintű foglalkoztatottságot és társadalmi kohéziót hozzunk létre.
Egyértelműen kifejeztem elkötelezettségemet az alapvető jogok tiszteletben tartása és a munkavállalók mozgásával kapcsolatos elv iránt. A kiküldött munkavállalókról szóló irányelv értelmezése és végrehajtása egyik szempontnak sem felel meg. Ezért vállaltam kötelezettséget arra vonatkozóan, hogy a problémák megoldása érdekében minél előbb rendeletet terjesszünk elő. Erről a rendeletről az Európai Parlament és a Tanács együttdöntéssel határoz majd. A rendeletnek az az előnye, hogy sokkal nagyobb jogbiztonságot teremt, mint magának az irányelvnek a felülvizsgálata, amely még mindig túl nagy teret engedne az eltérő nemzeti átültetések számára, és több időt igényelne a tényleges hatások konkrét megjelenése. Ha azonban a rendelet előkészítése során úgy találjuk, hogy vannak olyan területek, amelyek kapcsán újból meg kell vizsgálnunk magát az irányelvet, nem fogok tétovázni. Hadd fogalmazzak világosan - kötelezettséget vállaltam arra, hogy küzdeni fogok az európai szociális dömping minden formája ellen.
A jövőbeni összes javaslatra vonatkozó szociális hatásvizsgálat elvégzésének kérdése is felvetődött, és egyetértek azzal, hogy szükség van erre. A szociális hatásvizsgálat első próbájának a munkaidőről szóló irányelv felülvizsgálatát kell tekinteni. E hatásvizsgálat alapján a következő Bizottság konzultációt fog folytatni a szociális partnerekkel, majd egy átfogó jogalkotási javaslatot terjeszt elő.
Az iránymutatásban felhívom a figyelmet az általános érdekű szolgáltatások fontosságára az európai társadalmi modell szempontjából. A Lisszaboni Szerződés igen egyértelművé teszi ezt a kérdést, és én kész vagyok arra, hogy Önökkel együtt kidolgozzuk az általános érdekű szolgáltatások minőségi keretét.
Kiemeltem a nemek közötti egyenlőség kérdését, valamint azt is, hogy meg kell szüntetni a nemek közötti bérszakadékot, így most kötelezettséget vállalok arra, hogy Önökkel együtt kidolgozzunk egy Nőjogi Chartát, ami egyben 2010-ben a Pekingi Konferencia 15. évfordulója megünneplésének egyik módja is lesz.
Az általam összeállított iránymutatásban kifejezésre juttatom eltökélt szándékomat a Lisszaboni Szerződés nemzetközi kapcsolatokra vonatkozó újításainak, többek között az európai külügyi szolgálat, valamint a főképviselői és a bizottsági alelnöki poszt hatékony működésével kapcsolatban. Úgy gondolom, hogy ez a Lisszaboni Szerződés egyik legjelentősebb újítása, és elkötelezett vagyok az Európai Parlamenttel általánosságban a külkapcsolatok terén való együttműködés megerősítése iránt.
Európának azonban eszközökre van szüksége a célok eléréséhez. Ahogy azt az iránymutatásban is megállapítottam, ez az uniós költségvetés gyökeres és ágazati reformját teszi szükségessé, amely a kiadási és a bevételi oldalra is kiterjed. El kell mozdulnunk a szoros nettó egyensúly előtérbe helyezésétől egy olyan megközelítés irányába, amely a szolidaritáson, a tehermegosztáson és az egyenlőségen nyugszik. Ez a saját források kérdését is magában foglalja. Az Európai Uniónak átláthatóbban és hatékonyabban kell finanszíroznia politikáit, és kész vagyok arra - remélem a Parlament támogatásával -, hogy az Unió költségvetésének átdolgozása során megvívjam ezt a csatát a tagállamokkal. Ezenkívül szeretnék szorosabban együttműködni az Európai Beruházási Bankkal a finanszírozás innovatív formáinak megvizsgálása céljából.
Továbbá elkötelezett vagyok az intelligens szabályozás mellett, és szeretném megismételni, hogy az eljárások egyszerűsítése és a vállalkozásokra, különösen a kkv-kra nehezedő adminisztratív terhek csökkentése a következő Bizottság számára is kiemelt fontosságú lesz. Ez a feladat - csakúgy, mint a hatásvizsgálati testület és az utólagos értékelés - a közvetlen hatáskörömbe tartozik majd, hogy teljes mértékben kifejezésre jusson az általam e témának tulajdonított kiemelt jelentőség. Ezenkívül védelmezni fogom - ahogy azt évekig és időnként nehéz körülmények között tettük - az egységes piac integritását, mert egységes piac és kohéziós politika nélkül soha nem létezhet Európai Unió.
De miért állnánk meg ezen a ponton? Miért csak a belső piac védelmét biztosítanánk? Szeretném kipótolni a hiányzó láncszemeket, hogy minden előny elérhető legyen a vállalkozások és a fogyasztók számára.
Tisztelt képviselőtársaim! Elkötelezett vagyok amellett, hogy az említett prioritásokat a következő biztosi testület összeállításakor figyelembe vegyem, amint Önök megerősítik megbízatásomat, de már most is megoszthatok Önökkel néhány olyan szervezeti változást, amelyet szándékomban áll bevezetni.
Annak kifejezése érdekében, hogy az Európai Unió jogokat és értékeket képviselő közösség, létre fogom hozni a jogérvényesülésért, az alapvető jogokért és a polgári szabadságjogokért - többek között a polgári és kisebbségi jogokért - felelős biztos posztját.
Továbbá létrejön az uniós belügyekért és a migrációért - többek között a biztonságért - felelős biztos posztja is, akinek az egyik legfontosabb feladata az lesz, hogy a migráció tekintetében kidolgozzon egy valóban közös megközelítést a legális migránsok integrációjának előmozdítására, az illegális migráció és az ehhez kapcsolódó bűncselekmények elleni küzdelemre, valamint a tagállamok közötti szolidaritás biztosítására. Szolidaritásra van szükségünk. Szolidaritásra van szükségünk, amikor balti barátainknak, vagy az Oroszország és Ukrajna közötti gázválság által érintett országoknak támogatást kell nyújtanunk, és akkor is szolidaritásra van szükségünk, amikor segítséget kell nyújtanunk földközi-tengeri barátainknak, akik olyan kihívásokkal kerülnek szembe, amelyekkel egyedül nem tudnak megbirkózni.
Ezenkívül létre fogom hozni az éghajlat-politikáért felelős biztos posztját annak kifejezéséül, hogy az éghajlatváltozás olyan kihívás, amellyel az összes politikai területen foglalkozni kell. Kifejezetten az éghajlat-politikáért felelős biztos kinevezése is fontos jelzés abban a tekintetben, hogy - a koppenhágai konferencián kitűzendő céltól függetlenül - Európa komolyan gondolja, hogy nyomatékot ad az intézkedésnek.
Alapvető felülvizsgálatra szorul az is, ahogyan az európai intézmények hozzájutnak a tudományos tanácsokhoz és felhasználják azokat. A következő Bizottságon belül szeretném létrehozni a tudományos főtanácsadói posztot azzal a hatáskörrel, hogy a politikák kidolgozásának és végrehajtásának valamennyi szakaszában proaktív, tudományos tanácsadással szolgáljon. Ezáltal kifejezésre juttatom, hogy központi jelentőséget tulajdonítok a kutatásnak és az innovációnak. Úgy gondolom, hogy e téren rengeteg a tennivalónk. Ha van olyan terület, ahol a szétforgácsolódott európai erőfeszítések nem hozzák meg az általunk kívánt eredményeket, az pontosan a kutatás és az innováció. Úgy gondolom, hogy az éghajlatváltozás elleni küzdelemtől egészen az energiabiztonságig megvan a lehetőség arra, hogy ha akarunk, Európa érdekében együttműködjünk a kutatás és az innováció terén.
Amit tervezek, nem kevesebb, mint az európai átalakulást szolgáló menetrend. E célkitűzés megvalósítása érdekében a Parlament és a Bizottság közötti speciális partnerség létrehozását javasoltam. Mi képviseljük a két par excellence európai intézményt, és ez különleges felelősséget jelent számunkra abban a tekintetben, hogy az eszmecserék folytatásához tényleges európai közéleti teret hozzunk létre. Elkötelezett vagyok aziránt, hogy személyesen hozzájáruljak az európai parlamenti demokrácia fejlesztéséhez.
Az elmúlt néhány hónapban alkalmam volt arra, hogy ezt a kérdést megvitassam Buzek elnök úrral, aminek eredményeképpen az általam összeállított politikai iránymutatásban több változtatásra - például a rendszeres kérdések órájára - született javaslat. A képviselőcsoportokkal való találkozókat követően kész vagyok arra, hogy elfogadjam az Önök közül egyesek által arra vonatkozóan tett javaslatot, hogy ne csupán az Elnökök Értekezletével találkozzam rendszeresebben, hanem megfelelő párbeszédet alakítsak ki a Bizottsági Elnökök Konferenciájával. Egészen konkrétan fel fogom kérni a Bizottsági Elnökök Konferenciáját, hogy minden évben a Bizottság jogalkotási és munkaprogramjának elfogadása előtt találkozzon a biztosok testületével.
Valóban rendkívüli időket élünk, a bizonytalanság és a hatalmi átrendeződések idejét. Előfordulhat, hogy alapvető változás következik be a világ legjelentősebb hatalmai közötti kapcsolatokban, és ezekben a nyugtalan időkben ténylegesen nagy a veszélye annak, hogy felüti a fejét a nemzeti egoizmus, a leplezetlen nacionalizmus, a rosszindulatú nacionalizmus és bizonyos szélsőséges irányzatok bontakoznak ki. Csakugyan fennáll a veszélye annak, hogy az európai integrációval kapcsolatos eredményeinket kétségbe vonják. Ezért is tartom fontosnak, hogy az említett nemzeti egoizmus elleni küzdelem érdekében speciális kapcsolat jöjjön létre a Bizottság és a Parlament között.
Hadd fejezzem be azzal, hogy egy kérést intézek mindnyájukhoz. Most minden eddiginél nagyobb szükségünk van egy erős Európára és egy erős Európai Bizottságra - legyünk őszinték, egy erős Bizottságnak politikai jellegűnek kell lennie -, ez azonban nem jelenti azt, hogy valamilyen párthoz kell kötődnie. A Bizottság elnökeként az én pártomat maga Európa alkotja. A biztosok következő testülete a jelenlegihez hasonlóan különböző politikai csoportok jelentős számú képviselőiből fog állni. Elkötelezett vagyok amellett, hogy a biztosok testületében és a legfontosabb tisztségekben tükröződjön Európa politikai sokszínűsége. Kizárólag csak többpárti támogatással jöhet létre egy erős Európa és egy erős Bizottság.
Egy ígéreteit teljesítő Bizottságra van szükségünk. Továbbá olyan Parlamentre, amely képes egy cselekvő Európa létrehozásához szükséges tényleges többség mobilizálására. Ha olyan erős Bizottságot szeretnének, amely időnként bátran szembenéz a tagállamokkal és a nemzeti egoizmussal, biztosítaniuk is kell számára az ehhez szükséges határozott támogatást.
Mindnyájunknak megvan a saját politikai, ideológiai álláspontja, és nagyon különböző politikai csoportokhoz tartozunk, de úgy gondolom, hogy ezekben az időkben, a válság idején meggyőződésünkön kívül az európai felelősséggel kapcsolatos szilárd erkölcsre is szükségünk van. Éppen ezzel az európai felelősséggel kapcsolatos, mindnyájukban meglévő erkölcshöz folyamodom az Európához fűződő szenvedélyes kötelékeim nevében. Kezdjük el együtt ezt az európai utazást!
(Szűnni nem akaró taps)
Joseph Daul
a PPE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Tavaly júniusban az európai választók támogatásukról biztosították az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) képviselőcsoportot azáltal, hogy képviselőcsoportunk egymás után harmadszor is jelentős parlamenti erővé válhatott.
Szavazatukkal polgártársaink egyértelmű választásuknak adtak hangot: annak, hogy a válság és a kétségek idején stabil és erős Európát szeretnének; annak, hogy az erkölcsi szabályokkal rendelkező szociális piacgazdaságot választják; továbbá a felelős éghajlatvédelmi és energiapolitikát. Mivel a PPE képviselőcsoport volt az egyetlen párt, amely több hónappal a választások előtt jelöltet állított a Bizottság elnöki posztjának betöltése céljából, következésképpen azáltal, hogy a legtöbb szavazatot nekünk adták, maguk az európaiak hallgatólagosan jóváhagyták Barroso úr jelölését.
Jómagam büszke vagyok arra, hogy a PPE képviselőcsoport így döntött, és azt is mondhatom, hogy büszke vagyok arra, hogy vállalta ezt a kockázatot.
Mindnyájan ismerik a PPE képviselőcsoport prioritásait: megegyeznek azokkal, amelyek az európai alapítóatyákat is ösztönözték, és amelyek a mai Európa kormányainak túlnyomó részét továbbra is ösztönzik. E célkitűzések többségét a Bizottság jelenlegi elnöke, Barroso úr is osztja és támogatja.
Hölgyeim és uraim, a PPE képviselőcsoport támogatja Barroso urat, mert bizonyított. Bizonyított az energiaügyi és éghajlat-változási intézkedéscsomag kapcsán, valamint lehetővé tette, hogy Európa élen járjon a globális felmelegedés elleni küzdelem terén. A koppenhágai konferencián éppen a vezető szerepet betöltő Európát fogjuk követendő mintának tekinteni. Barroso úr bizonyított a pénzügyi rendszerek erkölcsi normáinak erősítése terén is, ami lehetővé teszi Európa számára, hogy elsőként vonja le a pénzügyi válsággal kapcsolatos tanulságokat, amelyet senki, hangsúlyozom senki nem látott előre. Európa és Barroso úr Bizottsága mutatja meg amerikai és ázsiai partnereink számára a G20-ak találkozóján követendő irányt.
A múltban Európát politikai szempontból törpének tartották. Hogyne örülnénk annak, hogy az európaiakat leginkább foglalkoztató két kérdés - a válság és az éghajlatváltozás - vonatkozásában Európa végre az élre került?
Szeretném hozzátenni, hogy Barroso úr az első a Bizottság elnökjelöltjei közül, aki rendkívül nagy mértékben bevonta a Parlamentet munkájába és az iránymutatás meghatározásába. Ő az, aki elsőként indítványozta, hogy a két intézmény között konkrét intézkedések egész sora révén valódi partnerség jöjjön létre.
Úgy gondolom, hogy ez jelentős előrelépés az európai parlamentarizmus szempontjából; olyan kedvező lehetőség, amelyet nekünk, európai parlamenti képviselőknek meg kell ragadnunk. Ezért képviselőcsoportom reménykedik abban, hogy Barroso elnök úr alakít új Bizottságot, és minél hamarabb munkához lát.
Nyilvánvaló, hogy a Bizottság elnöke nem képviselhet egyetlen pártot. Nyilvánvaló, hogy különböző politikai családokhoz tartozó biztosok testületével kell egyezségre jutnia. Örülünk ennek, mert Európa csak a nyitottság és a konszenzusteremtés szellemén alapulhat.
Miután mindezeket elmondtam, elnök úr, a Tanács tisztelt elnök asszonya, egy kérést intézek Önökhöz. A Bizottság elnökének megválasztását követően - tekintet nélkül a hatályban lévő szerződésre - azonnal hozzá kell látni a testület többi részének kialakításához.
Ami Önt illeti, Barroso úr, ha - reményeim szerint - az európai parlamenti képviselők többsége holnap támogatni is fogja Önt, ez nem jelenti azt, hogy biankó csekket írnánk alá. Ön tisztában van ezzel, de kötelességem, hogy ezt most ismét közöljem Önnel. Mivel a PPE képviselőcsoport egyetért az Ön által vallott elvek többségével, Önnek az is a feladata, hogy a következő öt évben biztosítsa, hogy a Bizottság munkája megfelel a mi elvárásainknak és az európai polgárok várakozásainak.
Bízunk Önben, de kétség sem fér hozzá, hogy az Ön által indítványozott partnerség alapján jogalkotói kötelességünket is teljesíteni fogjuk.
Hölgyeim és uraim, köszönöm megtisztelő figyelmüket.
(Taps)
Martin Schulz
az S&D képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Az elmúlt néhány napban azt kérdezgettem magamtól, hogyan lehetséges az, hogy a parlamenti képviselőcsoportok körében annyira ellentmondásos jelölt személye oly kevéssé vitatott a Tanácson belül. Úgy gondolom, a válasz egyértelmű. Ha kormányfő lettem volna, én José Manuel Durão Barrosót választottam volna. Az elmúlt öt évben nem lehetett volna jobb képviselője az Európai Tanács érdekeinek. Ezért a Parlamenttel való együttműködésre való felhívása helyes, de azzal kissé elkésett.
(Taps)
Az előző öt év egyik jellemzője az volt, hogy Ön állandóan a kormányok rendelkezésére állt az Európai Unióban, és pontosan ez az egyik oka annak, hogy ilyen nagy mértékű szkepticizmus alakult ki Önnel kapcsolatban. Sok barát veszélyesebb az ellenségnél. Ön jóformán még be sem fejezte mondanivalóját azzal a kijelentéssel, hogy "Mindenkinek én vagyok a jelöltje!”, mikor Daul úr bejelentette, hogy "Itt van az Európai Néppárt képviselőcsoport jelöltje”. Micsoda veszélyt jelent ez Önre nézve, Barroso úr! Mi motiválhatná a tisztelt Ház esetleges többségét, hogy Önre szavazzon, ha az Ön programja megegyezik az Európai Néppárt képviselőcsoportjának programjával?
Kezdhettük volna egy másik többség megemlítésével. Júliusban láttuk, hogy a tisztelt Házban a különböző képviselőcsoportok között eltérő szempontok alapján formálódik egy lehetséges többség, amelyet Guy Verhofstadt egyesített reformokra épülő Európa-párti többséggé. Ennek következtében a szavazást elhalasztották szeptemberig, és talán még más is megtörténhetett volna. Egyébként ez előfordulhatott volna, de sajnos a Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért képviselőcsoport nem támogatta tovább vezetőjét. Ezért szavazunk ma, és mérjük fel, hogy meggyőzőek-e az Ön által elmondottak.
Ön azonban alighogy elkezdett koncentrálni az egyik programra, máris belefogott valami másba. Az elmúlt néhány napban a következő üzenettel küldte ki lovas hírnökeit: "Moi, j'ai la majorité, Rendelkezem a többség támogatásával”. Lehet, hogy holnap tényleg meglesz a többségi támogatás. Ez előfordulhat. Lehet, hogy holnap meglesz a többség a PPE képviselőcsoport és az ALDE képviselőcsoport révén, amelyek nagy része Önre fog szavazni, és természetesen az egyetlen olyan képviselőcsoport révén, amely egyhangúlag, késedelem és tétovázás nélkül Önre adja le szavazatát: azaz az Európai Konzervatívok és Reformisták, Kaczyński úr és bátyjának, Klaus úrnak, a tory párt révén. Elmondása szerint Ön a Lisszaboni Szerződés érdekében szeretne többséget szerezni, de éppen ez az a párt, amelynek tagjai ellenzik a szerződést. Hogyan tudna Európa-párti vezető lenni, ha ilyen szövetségre lép?
(Taps)
Továbbá nem csupán Önről van szó. Tulajdonképpen persze Önről van szó, arról, hogy igennel vagy nemmel szavazzunk Barrosóra. Arról, hogy Ön többséget szerez-e - igen vagy nem? Ugyanakkor nem csak ez a tét, hanem az is, hogy összességében Európa merre tart, és erről nem egyedül ön dönt. Ebben az esetben a Tanács és mindenekelőtt a Parlament is részt vesz a biztosok testületének összetételével, valamint az Ön által rendelkezésre bocsátandó portfóliókkal és a következő öt évre vonatkozóan benyújtandó programmal kapcsolatos döntéshozatalban.
Mindez egyrészt Önről szól, másrészt arról, hogy meg tudjuk-e végre oldani a belső piac és a pénzügyi piacok szabályozását, továbbá, hogy sikerül-e végül megállítani az olcsó munkaerő áramlását Európában, ami tönkreteszi a társadalmi kohéziót. Továbbá az is kérdés, hogy sikerül-e változást előidézni az Európai Unió által követendő irány tekintetében, amit a Bizottságnak egyöntetűen támogatnia kell.
Ezért számunkra ez az egész a programmal kapcsolatos kérdéseket is érinti. Nem elég, ha az Európával kapcsolatos kérdést egyetlen személyre, valamint arra korlátozzuk, hogy ez a bizonyos személy rendelkezik-e többséggel vagy sem. Ennél többre van szükségünk: szociális hatásvizsgálatra. Ön azt mondta, hogy be fogja vezetni a hatásvizsgálat elvégzését. Az alapján fogunk véleményt alkotni Önről, hogy tényleg megteszi-e, hogy készen áll-e arra, hogy egy intézményközi megállapodás keretében rendeleteket dolgozzon ki a Parlamenttel közösen.
A jövőben a Bizottságnak előzetesen meg kell vizsgálnia, hogy intézkedései milyen hatást fognak gyakorolni a tagállamok szociális biztonsági rendszerére. Szeretnénk egy olyan irányelvet, amely a közszolgáltatásokra, az általános érdekű szolgáltatásokra vonatkozik, és szükségünk is van erre. Nem fordulhat elő az, hogy a Bizottság nem nyugszik addig, amíg nem privatizálják az utolsó európai köztemetőt is. Ezzel a stratégiával fel kell hagyni végre. Ezenkívül az európai bérpolitikával kapcsolatban is változtatásra van szükség.
Bármelyik eszközt is választjuk, Barroso úr, egy mondatot szeretnék Öntől hallani. Ezt Ön ma sem mondta ki. Én mindenesetre remélem, hogy egyszer ki fogja mondani. A Bizottságnak - különösen az Európai Közösségek Bírósága által a Viking-, Laval- és Rüffert-ügyben hozott ítéletet követően - azt a célt kell kitűznie, hogy ugyanazon a munkahelyen a nők és a férfiak egyenlő munkáért egyenlő díjazásban részesüljenek.
Ezek azok a programokkal és a tartalommal kapcsolatos kérdések, amelyeket szeretnénk megvitatni Önnel, de nem csupán Önnel. Az is kérdés, hogy kik lesznek a biztosok, és milyen feladatot kapnak. Nem tudom, hogy Ön vagy az a tény okozott nagyobb kárt Európának, hogy nem akadályozta meg McCreevy urat abban, hogy megtegye azt, amire képes volt. Irányváltásra van szükség az EU-n belül. Ez alapján fogjuk megítélni Önt.
(Taps)
Összefüggést látunk ezért a holnapi szavazás és a Bizottsággal kapcsolatos zárószavazás között. Megvan a módja, hogy sikert érjünk el. Megvan a lehetőség arra, hogy a jelenleginél nagyobb egyetértésre jussunk és több bizalmat teremtsünk. Az Ön elmúlt öt évre vonatkozó mérlegét és az eddig elénk terjesztetteket figyelembe véve azonban - nem arról beszélek, ami a jövőben történhet, hanem a jelenlegi helyzetről - egy dolgot nagy biztonsággal mondhatok Önnek: nem élvezi képviselőcsoportom támogatását.
(Taps)
Elnök
Szeretném tájékoztatni Önöket arról, hogy új eljárási szabályzatunk van. Lehet, hogy még nem mindenki figyelt fel rá. A szabályzat kimondja, hogy ha a felszólalás alatt a tisztelt Házban jelenlévő képviselők kék színű kártyát emelnek fel, kérdést intézhetnek a felszólalóhoz. A kérdés legfeljebb félperces lehet, és csak a felszólaló beleegyezése esetén tehető fel. Ez egy új szabály, ami nem volt korábban. A viták élénkebbé tételére szolgál.
Miguel Portas
(PT) Elnök úr! Nagyon röviden szeretnék hozzászólni az eddigiekhez: Schulz úr, nagyon figyeltem Önre, és túlnyomórészt egyetértek azon vitapontokkal, amelyeket a Bizottság elnöke, a jelenlegi elnökjelölt elé terjesztett. Azt is hallottam, mikor Ön azt mondta, hogy a szocialisták nem csak a jobboldalt támogatják, és hogy Európa nem pusztán a jobboldalból áll. Azt kérdezem Öntől, Schulz úr, hogy az Ön véleményétől függetlenül parlamenti képviselőcsoportjából hány képviselő - szocialisták, portugálok, spanyolok vagy angolok - biztosította már támogatásáról az új jelöltet?
Martin Schulz
(DE) Elnök úr! Be kell vallanom, hogy nem ismerem a tisztelt képviselő urat. Örülök azonban annak, ha új képviselőtársak ...
(Kellemetlenkedő hozzászólás)
Hogy egy ideje már parlamenti képviselő? Eddig nem igazán vettem észre. Azok után, amit hallottam tőle, már értem, hogy miért.
Ami a képviselőcsoportunkat illeti, ma este döntünk a zárószavazásról. Nem tudom, hogy az Ön pártjában mennyire demokratikusak a struktúrák, de a miénk egy demokratikus párt, tehát ma este demokratikus szavazással hozunk határozatot.
Elnök
Szeretném közölni, hogy a szabályzat felszólalásonként csak egy kérdés feltevését írja elő, mert máskülönben nem tudnánk befejezni a vitát.
Guy Verhofstadt
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr! Amint azt Ön is tudja, a Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért képviselőcsoport a kinevezési eljárás kezdete óta azt állítja, hogy most a következő öt évre vonatkozó program a tét, és nem emberekről, illetve személyekről van szó. Ami számít, az a jelölt által előterjesztett program, az, amit most nagyvonalakban, majd később, az év vége felé - remélhetőleg a Bizottság összetételének véglegesítésekor - részletesen ismertetet.
Másodszor, néhány kollégám kérésére képviselőcsoportunk alaposan megvitatta, hogy kell-e várnunk a zárószavazás megtartása előtt. Júliusban támogattuk ezt, mert szükségesnek tartottuk, hogy a jelölt rendelkezzen programmal, ez korábban nem így volt. Úgy vélem, hogy júliusban helyes döntés volt, hogy várjunk, ne jelöljünk és várjunk a javaslatokra, amelyeket most fogunk megvitatni. Úgy gondoltuk azonban, hogy miután a jelölt előterjesztette iránymutatását, nincs értelme ismét azzal előállni, hogy várunk néhány hetet vagy hónapot.
A gazdasági és pénzügyi válság idején szükségünk van az európai intézményekre és a Bizottságra. Nem igazán felelős ...
(Taps)
... Napjainkban nem igazán felelősségteljes dolog azt mondani, hogy "Várjunk”. Mire várjunk? Várjunk két-három hetet, két hónapot, amíg javaslatokkal állnak elő? A javaslatok már megvannak. Vállaljuk a felelősséget, akár igennel, akár nemmel szavazunk, de mindenképpen vállaljuk a felelősséget.
Harmadsorban, a jelölt által előterjesztett iránymutatás nem nagyon győzött meg bennünket. Úgy gondolom, hogy ezek a javaslatok, bármennyire is részletesek időnként, téves elképzelésen alapulnak, azaz azon a feltételezésen, hogy a recessziónak vége, elkezdődött a helyreállás folyamata, valamint, hogy nincs szükség további közösségi politikákra ahhoz, hogy kilábaljunk a válságból. Ez rossz kiindulási pont, mert a recesszió vége még nem jelenti azt, hogy elkezdődött a helyreállás. Gazdasági pangás következhet be, ahogy Japánban is, ahol 10-15 éve várnak a növekedésre. Ennélfogva a 27 nemzeti terven kívül szükségünk van egy új integrált közösségi stratégiára. Nekünk, liberálisoknak és demokratáknak ez a kérésünk, és éppen olyan fontos, hogy a Bizottság minél gyorsabban előterjesszen egy tervet a bankok rendbe tételére vonatkozóan. Nem 27 különböző tervre van szükség, mint amelyekkel ma rendelkezünk, hanem a Bizottság által meghatározott közös, következetes megközelítésre.
Úgy hallottam, Barroso úr, hogy képviselőcsoportunkban Ön azt mondta, hogy kész mind az új integrált - a 27 nemzeti terven kívüli - közösségi stratégiára, mind a bankszektor európai stabilizációjára vonatkozó javaslatok benyújtására. Ez igen pozitív fejlemény, és azt kérjük, hogy ezt a két témát részletesen ismertesse és dolgozza ki az Ön által elkészítendő és a Bizottsághoz benyújtandó programban.
Igen egyértelmű, hogy támogatásunk feltételekhez kötött. Ez azt jelenti, hogy mindaddig biztosítjuk a támogatást, amíg azt tapasztaljuk, hogy ez a két téma, azaz az új integrált közösségi stratégia, valamint a bankszektor stabilizációjára vonatkozó terv - az Ön által a mai felszólalásában elismételt kérdések, a saját forrásokon alapuló költségvetés és a pénzügyi felügyelet középtávú felülvizsgálata mellett - a Bizottság programjának minden részében megjelenik. Ezzel a témával kapcsolatban el kell mondanom Önnek, hogy továbbra is úgy gondolom, hogy az Európai Központi Bank struktúráját kell felhasználnunk, nem a de Larosière javaslatokat, amelyeket a Bizottság és a Tanács pillanatnyilag kiindulási pontnak tekint.
Végül, ahogy azt Ön is tudja, támogatásunk a Bizottság új összetételétől is függ. Hatékony Bizottságot szeretnénk, amelyen belül a hatásköröknek a korábbinál igazságosabb elosztására kerül sor, és ezzel összefüggésben számítunk az Ön által a képviselőcsoportunk számára tett ígéretre is, azaz arra, hogy az Ön csapatában helyet kap egy biztos az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottságból, aki az alapvető jogok és a polgári szabadságjogok felelőse lesz. Fontos, hogy ez a biztos a többi biztossal együtt felelős legyen, és ne csupán véleményt nyilvánítson.
Ezért, az európai közjó érdekében, elszántabb és ambiciózusabb Bizottságra van szükségünk, és reményeink szerint Ön biztosítani fogja ezt, továbbá azt is reméljük, hogy végleges programjában Ön valóra váltja várakozásainkat.
Daniel Cohn-Bendit
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, elnökjelölt úr, hölgyeim és uraim! Bevallom, úgy érzem, hallucinálok.
Először a következőt hallottuk: "minden megváltozott, tehát én maradok!” Barroso úrnak azért kell maradnia, mert minden változik, és a változó világban Ő képviseli az állandóságot. Így legyen.
Aztán hallom Daul úr mondanivalóját. Franciaországban részt vettem a választási kampányban. Franciaországban a választási kampány során azt mondták nekünk, hogy a bankokkal kapcsolatban számítsunk Sarkozy úrra, az éghajlatváltozással kapcsolatban bízzunk Sarkozy úrban, az európai változást várjuk Sarkozy úrtól. Most azt hallom Daul úrtól, hogy az éghajlatváltozással kapcsolatban bízzunk Barroso úrban, X, Y vagy Z témában számítsunk Barroso úrra. Barátom, meg fogják dorgálni az Élysée-palotából! Le fogják tolni! Mindennek ellenére ez az egész dolog hihetetlen! Igen, igen, tudom, hogy 1968 májusa miatt bosszús, mindig ugyanazzal a régi dologgal jön elő. Egyszer el fogom magyarázni önnek, ha meghallgatja.
Mindössze azt próbálom elmondani, hogy éppen ezen a helyen jogunk van ahhoz, hogy bármit mondjunk. José Manuel Obama: igen, Ő képes rá! Most bármit megtehet, amit akar; most megtehet mindent, amire öt évig nem volt képes. Majd meglátják, mi történik, és ezzel kapcsolatban jegyezzék meg, tisztelt állam- és kormányfők, Malmström asszony, legyenek óvatosak, mert lejár az az idő, amikor a kis Barroso Önökre hallgat. Most már Önöknek kell odafigyelni rá, egy új integrált - nem koordinált - politikát szándékozik előírni az Önök számára, Önöknek kell majd követniük az Ő vezetését ... Nem, álljon csak le, Barroso úr! Ismerjük már Önt! Ebben a Parlamentben öt év alatt egyszer sem mondta azt, hogy "Tévedtem”, ahogy azt én, Daniel Cohn-Bendit megtettem, és ahogy mások is megtették ...
Mivel Ön európai értékekről beszél, európai erkölcsről, épp ez a probléma, Barroso úr. Ha valóban meg akarja változtatni a dolgokat, valamit el kell magyaráznia az európai parlamenti képviselőknek és a polgároknak: a pénzügyi és a gazdasági válságra adandó válasznak a környezeti válságra is megoldást kell jelentenie. Sőt, ha meg akarja oldani ezeket a válságokat, át kell alakítania Európát - a reform nem elegendő -, és ezen azt értem, hogy mind környezetvédelmi, mind társadalmi szempontból át kell alakítania. Termelési rendszereink működését kell megkérdőjeleznünk. Bankjaink miért bolondultak meg? Azért, mert olyan rendszerünk van, amely teljesen megőrjíti őket. Miért? Azon egyszerű oknál fogva, hogy az a lényege, hogy mindig többet és többet, és még többet, még gyorsabban kell megszerezni.
Arról van-e szó, Barroso úr, tisztelt állam- és kormányfők, hogy a Parlament többsége kész ma arra, hogy tiltakozzon a "minél gyorsabban minél többet” megközelítés ellen? Ez idézi elő a válságot, és amikor a fenntartható fejlődésről beszélünk, azalatt nem csupán néhány különálló intézkedést értünk, hanem azt, hogy megpróbáljuk elmagyarázni és megérteni, hogy míg egyes területeken növekedésre van szükség, azaz szelektív növekedésre - megújuló energiaforrások stb. -, sok olyan terület van, amelyet vissza kell fogni. Ott intézkedésre van szükség, és ezen a ponton még inkább hallucinálok.
Ön beszélt a lisszaboni folyamatról, a kutatásról. Barroso úr, magyarázzon meg nekem valamit. Öt évig - tulajdonképpen négy évig, tavaly a válság után óvatosabb volt - azt fejtegette nekünk, hogy a gazdasági és a környezeti hatékonyság alapja a dereguláció. A szabályozás leegyszerűsítése. Igen, tényleg emlékszem a felszólalásaira, emlékszem arra, amit mondott. Aztán a válságok megjelenésével hirtelen rájött, hogy ez nem így működik. A válságok kirobbanásakor soha nem mondtuk azt, hogy Ön tisztességtelen ember - és ez a becsületére válik -, pusztán azt mondtuk, Barroso úr, hogy miután láttuk, hogyan vezette a Bizottságot, nincs bizalmunk Önben. Ön európai, ugyanakkor egy ideológia foglya, éppen egy olyan ideológiáé, amely előidézte és nem megoldja a válságot.
És Verhofstadt úr, ez most már valóban mindennek a teteje. A kampány során végig azt mondtuk - ezzel mindjárt be is fejezem, és Barroso úr köszönetet fog mondani nekünk ezért -, hogy nem akarunk júliusban szavazni. Most mindenki hálás nekünk, hogy júliusban nem került sor szavazásra, mert Barroso úr legalább elő tudta terjeszteni programját. Ha Daul úron és Barroso úron múlott volna, júliusban program nélkül szavaztunk volna, és minden csodálatos lett volna! Tehát legalább köszönje meg nekünk, hogy lehetőséget kapott arra, hogy benyújtsa programját.
Igazán szót sem érdemel, Barroso úr.
Másodsorban - és ez mulatságos - Ön azt mondja: "miért halasztanánk tovább?” Azon egyszerű oknál fogva - és korábban ez az indok nem létezett -, hogy az írek három héten belül szavaznak, és amennyiben megszavazzák a Lisszaboni Szerződést - szerintem és mások szerint is ez történik majd -, egy újabb feltétel adott az új Bizottság számára. Ön a következőket mondja nekünk: "ez mindenképpen szükséges, mert gazdasági válság van, majd meglátják mi fog történi”.
A következő két hónapban Barroso úrnak össze kell állítania a Bizottságot. Nem lesz ideje arra, hogy Lisszabonnal vagy Koppenhágával foglalkozzon, mert Sarkozy úrral kell tárgyalnia. Vajon Barnier úr fogja kapni a belső piacot? Ha igen, mit fog adni, Barroso úr, a lengyeleknek, akiknek egy nagy Bizottság létrehozását ígérte? Milyen területet fog adni a németeknek? Vagy a briteknek? Mert a Bizottság az alkudozásról szól! És ez lefoglalja Barroso urat, de amíg ő az alkudozással van elfoglalva, a többiek Koppenhágában fognak alkut kötni.
Ez a probléma, ez a valóság. Befejezésül azt mondom Önnek, Barroso úr, hogy Ön becsületes ember, ez igaz, de egy dolgot tudnia kell: a Zöldek/az Európai Szabad Szövetség képviselőcsoportnak nincs bizalma Önben, és az Ön kinevezése ellen fog szavazni, mert úgy gondoljuk, hogy Európának megfelelőbb emberre, Önnél megfelelőbbre van szüksége, Barroso úr!
(Taps)
Michał Tomasz Kamiński
az ECR képviselőcsoport nevében. - (PL) Lehet, hogy Cohn-Bendit úr túl hosszasan beszélt, és szinte semmiben nem értek egyet vele, de mindig érdekes dolgokat mond, ami végül is fontos a Parlamentben. Ez biztosítja a Parlament életképességét, amiről, elnök úr, Ön is beszélt korábban mai felszólalása során.
Az Európai Konzervatívok és Reformisták Barroso elnökjelöltre fog szavazni. Nem azért, mert mindenben egyezik a véleményünk, elnök úr. Sajnos több olyan kérdés van, amiben nem értünk egyet. Elsőként említhetem azt, hogy Ön lelkes támogatója a Lisszaboni Szerződésnek. Mi nem vagyunk ennyire lelkesek, de mi is rosszaljuk és elítéljük a nemzeti egoizmus és a nacionalizmus minden formáját, ahogy azt Ön is kifejezésre juttatta felszólalása során.
Valóban Európa, a mi földrészünk volt az - amelynek mi azt kívántuk, hogy nyugalomban és békében élhessen -, amely számára a nemzeti egoizmus és sovinizmus rengeteg szenvedést okozott. Istennek hála, most mi békében élünk Európában.
Bizonyos dolgokkal nem értünk egyet azon témák közül, amelyekről Barroso úr beszélt. Jogunk van ahhoz, hogy kifejezzük eltérő véleményünket, és meg is fogjuk védeni ezt a jogunkat, bár egyesek állandóan kétségbe vonják azt az egyszerű tényt, hogy az európai szavazók megválasztották az Európai Konzervatívokat és Reformistákat, és biztosíthatom, hogy még több kollégát be fognak választani közülük. Itt leszünk a jövőben, és hallatni fogjuk a hangunkat.
Ezért szavazóink nevében jogunk van kijelenteni, hogy támogatjuk Barroso urat nehéz küldetése során. Örülök annak, hogy ma szóba került az európai szolidaritás. Örvendetesnek tartom, hogy elhangzott az, hogy a Bizottság - Barroso úr vezetésével az új Bizottság - arra fog törekedni, hogy lehetővé tegye számunkra, hogy kilábaljunk a gazdasági válságból. Ez rendkívül fontos, és örülünk annak, hogy úgy tűnik, hogy a Barroso úr által előterjesztett ambiciózus program azon leglényegesebb területekkel foglalkozik, ahol cselekednünk kell. Ez egyébként bizonyítja, hogy napjainkban milyen nagy szükség van az európai nemzetek közötti együttműködésre. A válság mindnyájunkat érint, függetlenül attól a politikai struktúrától és gazdaságtól, amelynek része vagyunk, tekintet nélkül arra, hogy országunk Európa mely régiójában helyezkedik el. A válság mindnyájunkra kihat, és mindnyájunknak küzdenünk kell a válság ellen.
Elnök úr! Miközben képviselőcsoportom támogatásáról biztosítom Önt, azzal a kéréssel fordulok Önhöz, hogy biztosítsa, hogy a következő hónapokban Európa ne maradjon továbbra is közömbös a világpolitikában történtek iránt. Nem titkolom, hogy véleményem szerint az iráni események jelentik a nyugati világ számára a legnagyobb próbatételt.
Irán nem titkolja, hogy nukleáris ambíciói vannak. Az ország elnöke nem csupán tagadja a holokauszt borzalmas bűncselekményét, hanem napjainkban is megsemmisítéssel fenyegeti Izraelt. Meglátásom szerint nincs helye az ilyen magatartásnak, egy modern demokratikus világban nem találhat elfogadásra az ilyen viselkedés. Képviselőcsoportunk elvárja, hogy az Ön vezetésével az Európai Bizottság határozottan tiltakozzon a jelenlegi iráni hatóságok antidemokratikus eljárásai és politikái ellen, amelyek legjelentősebb közel-keleti szövetségesünk, Izrael állama ellen irányul.
Ezenkívül arra számítunk - és örülök annak, hogy ez mindig határozottan megnyilvánul az Ön mondanivalójában, elnök úr -, hogy az Európai Unió külpolitikája mindig a polgári szabadságok képviselője lesz, és hogy határainkon túl is közös európai értékeinket fogja támogatni.
Bizonyos vagyok abban, hogy az elmúlt parlamenti ciklusban nem sikerült elkerülnie, hogy hibákat kövessen el, de ez senkinek sem sikerülhet, aki politikával foglalkozik - sajnos ilyen a világ. Számítunk azonban arra, hogy nehéz munkája során magasra emeli az európai értékek zászlóját, valamint - és ezt szeretném kihangsúlyozni - egy közös és egységes Európa érdekében dolgozik.
Lothar Bisky
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, Barroso úr, hölgyeim és uraim! Ön, Barroso úr egy olyan politikai folytonosságot képvisel, amely a háború utáni időszak legnagyobb gazdasági válságát idézte elő. Bár a jelentősebb pénzügyi központokban már ismét megnyitják a kaszinókat, világszerte az átlagemberek fizetik a számlát. A válság következtében munkanélküliség, szegénység alakult ki, csökkentek a jövedelmek és kevesebb jut az oktatásra. Ön azt állítja, hogy a pénzügyi válság elsősorban az Egyesült Államokból indult el, és hogy kizárólag a bankárok okozták az összeomlást. Mi viszont azt mondjuk, hogy a politikai rendszer, többek között az Európai Unió Bizottsága felelős a "kaszinókapitalizmus” kialakulásának elősegítéséért. A liberalizáció, a deregularizáció és a privatizáció ideológiája vezetett a válság kirobbanásához. Ha a korábbi gyakorlatot folytatjuk, a válság csak súlyosbodni fog.
A politikai rendszernek felelősséget kell vállalnia, tanulnia kell a hibáiból és fel kell hagynia a neoliberális eszmékkel. Az európai politikának következetesen az európaiak érdekeit kell előtérbe helyeznie. Ezt hiányolom az Ön iránymutatásából. Annak azonban örülök, hogy mai észrevételeiben nagyobb hangsúlyt kaptak a szociális kérdések, mint egy évvel ezelőtt.
Néhány példával szeretném illusztrálni, hogy politikai szempontból milyen véleménykülönbségek vannak közöttünk. Ön szeretne kitartani a lisszaboni stratégia mellett. Az európaiaknak azonban jó munkahelyekre van szükségük, ahol annyit keresnek, hogy emberhez méltó módon tudjanak élni. A munkaidő növelése helyett annak csökkentését kell napirendre tűznünk.
Azt várjuk az új Bizottságtól, hogy alakítsa át a munkavállalók kiküldetéséről szóló irányelvet. Európának végre garantálnia kell, hogy a szociális jogok ne váljanak a versenyen alapuló megközelítés áldozatává. Ezért másokkal együtt indítványoztuk egy jogilag kötelező erejű, a szociális haladásról szóló záradék és a közszolgáltatásokról szóló charta bevezetését, aminek következtében a szociális biztonság és az általános érdekű szolgáltatások elsőbbséget élveznek a belső piaci szabályozással szemben. Az elmondottakból úgy tűnik, hogy Ön nem tartja ezt túl sokra.
A Zimmermann-jelentésben az Európai Parlament azt követeli, hogy a minimálbér a tagállamok munkavállalói átlagkeresetének legalább 60%-a legyen. Ön azt állítja, hogy semmit nem tud tenni ennek érdekében. Én viszont úgy gondolom, hogy tudna, például foglalkoztatáspolitikai iránymutatások segítségével.
Ön kizárólag a Stabilitási és Növekedési Paktumra helyezi a hangsúlyt, amely egyáltalán nem bizonyult hatékonynak, főleg nem a válság idején. Azt szeretnénk, hogy a lisszaboni stratégiát és a stabilitási paktumot egy szociális paktum váltsa fel.
Ön úgy gondolja, hogy a pénzügyi felügyelettel kapcsolatos néhány új előírás kordában fogja tartani a pénzügyi világ kapzsiságát. A különösen kockázatos befektetési formák betiltására és a tőkemozgások megadóztatására szólítunk fel.
Ön a következőt mondta, idézem: "a Lisszaboni Szerződés minden egyes bekezdését támogatom”. Mi a belső piac további radikális előtérbe helyezése helyett egy szociális Európát akarunk. Azt szeretnénk, hogy a katonai kapacitások további növelése helyett a fegyverzetcsökkentés és a civil konfliktuskezelés mellett foglaljunk állást.
Ön vezető hatalomnak tekinti Európát, és a szabadkereskedelemmel, valamint az élet minden területének piacosításával kapcsolatos ideológiát akarja elterjeszteni az egész világon. Mi támogatjuk a kultúrák közötti, többoldalú párbeszédet, és igyekszünk a lehető legnagyobb támogatást megadni a fejlődő országok számára a gazdasági, az élelmiszer-, a pénzügyi és az éghajlati válság leküzdéséhez.
Hölgyeim és uraim! Válasszunk meg együtt egy olyan Bizottságot, amely a szociális, békés, gazdaságilag fenntartható és demokratikus Európai Unió megteremtését tűzi ki célul maga elé. Ha azt akarjuk, hogy az európaiak elfogadják az Európai Unió eszméjét, szakítanunk kell a radikális szabadpiaci elképzelésekkel és közvetlenebb demokráciára van szükségünk. Ebben az esetben Barroso úr nem a megfelelő ember az elnöki poszt betöltéséhez.
Nigel Farage
az EFD képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! A következőt szeretném megkérdezni Barroso úrtól: mire ez a nagy sietség? Miért változtassuk meg a játékszabályokat? Miért éppen most kell Önt újraválasztani a Bizottság öt évre szóló elnöki posztjának betöltésére? Nos, természetesen a válasz az, hogy Írország és a Lisszaboni Szerződés miatt. A terv az, hogy mindenkinek megmutassuk, hogy a hajó szilárdan halad, minden a legnagyobb rendben, hogy az íreknek csak annyit kell tenniük, hogy kijavítják kissé meggondolatlanul elkövetett aprócska hibájukat - és Ön valóban úgy állította össze munkadokumentumát, mintha a szerződést már ratifikálták volna.
De kimaradt egy elég fontos részlet: Ön volt a főnök; Ön volt a vezető az elmúlt öt évben. Az Ön feladata volt, hogy ügyeljen arra, hogy elfogadják az alkotmányos szerződést. De a dolgok rosszul alakultak, nemde? A franciák és a hollandok is "nem”-mel szavaztak, de Ön nem fogadta el ezeket a demokratikus eredményeket, és több európai parlamenti képviselővel együtt részt vett egy tökéletes cselben, azaz a Lisszaboni Szerződés létrehozásában.
Ön azt mondta, hogy elhagyjuk a lobogót és a himnuszt, de ennek még nem sok jelét láttam. Nem, Ön ezt az egészet átalakította a Lisszaboni Szerződéssé, nem tudta megakadályozni az íreket abban, hogy szavazzanak, és az írek "nem”-et mondtak. De Ön most sem tudta elfogadni a demokratikus eredményt, ó, nem - így az íreknek újra kell szavazniuk!
Mindezekben - tekintettel arra, hogy Ön a felelős - hol érvényesül a demokratikus elszámoltathatóság elve? Nos, Ön esetleg azzal érvelhet, hogy manapság nem túl sok demokrácia van már az Európai Unióban, de legalább bizonyos mértékű elszámoltathatóságnak lennie kell, én pedig azzal érvelek, hogy az azt megelőző napon, amikor is könnyen előfordulhat, hogy a Lisszaboni Szerződést - jó okkal - negyedszer is elutasítják, ez a Parlament nem iktathatja be Önt a következő öt évre mint a Bizottság elnökét, amíg nem tudjuk az eredményt.
Ha az írek másodszor is "nem”-mel szavaznak, egyszerűen tiszteletben kell tartanunk a véleményüket, és Önnek - mint a Bizottság elnökének - távoznia kell. Az élet minden területén ez történne, minden esetben, és én azt gondolom, hogy az európai politikában is tényleg így kell történnie.
Nézzük az Ön eddigi teljesítményét! Ön felügyelte a lisszaboni menetrendet: még a hitelválság előtt nyomtalanul eltűnt. Most pedig azt mondja nekünk, hogy szükségünk van egy bevándorlásért felelős biztosra, ami által megfosztja a nemzetállamokat a legalapvetőbb joguktól, azaz attól, hogy ők maguk dönthessenek arról, hogy ki lakhat, dolgozhat és telepedhet le országukban. Ön csak hajtogatta az éghajlatváltozással kapcsolatos rögeszméjét, ami eddig hatalmas költségeket okozott, de lényeges hasznot nem hozott. Mindenekelőtt azonban már csak azon egyetlen okból kifolyólag sem támogathatom Önt, hogy figyelmen kívül hagyta az ír népszavazást, hogy kijelentette, hogy az írek nem akadályozhatják meg ezt a szerződést.
De lehet, hogy szörnyen elhibáztam a dolgokat. Lehetséges, hogy mégis Ön a megfelelő ember, mert tegnap a Daily Telegraph által közzétett közvélemény-kutatásban a következő kérdést tették fel: Amennyiben a Lisszaboni Szerződést népszavazás nélkül fogadják el, szeretné-e, hogy Nagy-Britannia az Európai Unió tagállama maradjon? És 30 év alatt első alkalommal a britek jelentős többsége, azaz 43%-a -26% ellenében - azt válaszolta, hogy azt szeretné, hogy lépjünk ki az Európai Unióból, ha Barroso úr akarata érvényesül. Tehát lehet, hogy tévedtem: előfordulhat, hogy Ön a megfelelő ember. Majd meglátjuk.
(Taps és nevetés bizonyos padsorokból)
Igen, boldogan távozik!
Krisztina Morvai
(HU) Elnök úr! Európa történelmi fordulóponthoz érkezett. A tisztességes munkából élő emberek milliói szeretnének alapvető változást. Szeretnének szembeszállni a neoliberalizmus és a globális nagytőke égbekiáltó igazságtalanságaival. Családi gazdák, kisgazdák, kisvállalkozók, állami alkalmazottak. Ahhoz, hogy ezt megtehessék, nagyon nagy szükség van az emberi jogoknak, és sajnálom, hogy nem hallgat most engem biztos úr, az emberi jogoknak, a polgári szabadságjogoknak a védelmére. Arra, hogy ezek az emberek elmondhassák a véleményüket, vagyis véleménynyilvánítási szabadságukkal élhessenek, gyülekezési jogaikkal élhessenek, szólásszabadságukkal élhessenek úgy, hogy ezért ne fasisztázhassák le őket, ahogy az ma ebben a teremben is történt, és ne is lőhessék szemen őket, rendőri brutalitással ne félemlíthessék meg, ne bántalmazhassák őket, ne zárhassák börtönbe, ne indíthassanak koncepciós eljárásokat ellenük.
Amikor Magyarországon mindezek megtörténtek 2006 őszén, akkor mi Önhöz fordultunk, hogy tegyen valamit. Ön semmit nem tett. Miért nem? Kérem a Parlament alelnökét, Schmitt urat, hogy erősítsen meg abban, hogy mi történt, miért fordultunk Önökhöz, mert a Fidesz nevű pártnak, amelyik egy polgári párt, annak a gyűlésén történtek ezek a...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Cecilia Malmström
a Tanács soros elnöke. - (SV) Köszönöm, elnök úr, tisztelt képviselők, köszönöm a lehetőséget, hogy néhány szó erejéig hozzászólhatok a vitához. Meg kell mondanom, hogy nagyszerű érzés visszajönni az Európai Parlamentbe. Tagadhatatlan, hogy itt a vita és a hozzászólások dinamikusabbak és élvezetesebbek, mint otthon Svédországban.
Szeretnék gratulálni Barroso úrnak ahhoz, hogy olyan világosan utalt arra, hogy a Bizottság milyen szerepet szeretne játszani, valamint a következő öt évre vonatkozó reformprogramjához. A képviselőcsoportok előadóinak felszólalásait is nagyon figyelmesen hallgattam. Természetesen rengeteg észrevételt tudnék tenni, de ezt mégsem teszem meg, mert most nem a Tanács, hanem a Parlament vitáján veszek részt, amelyen a Bizottság elnökjelöltje is jelen van.
Ahogy már említettem, nem az én dolgom, hogy észrevételeket tegyek az elmondottakkal kapcsolatban, de nagy figyelemmel követtem a vitát. Csupán két dolgot szeretnék kiemelni. Ez első nyilvánvaló tény: José Manuel Barrosót - párthovatartozástól függetlenül - 27 állam-, illetve kormányfő egyhangúlag jelölte a posztra. Egyértelműen támogatjuk Barroso urat, hogy újabb cikluson keresztül vezesse a Bizottságot. Ez természetesen nem korlátozza a Parlamentet azon feladata elvégzésében, hogy körültekintően megvizsgálja Barroso úr elképzeléseit, és döntést hozzon arra vonatkozóan, hogy megerősíti-e őt pozíciójában vagy sem.
Második megjegyzésem is egy nyilvánvaló dologgal kapcsolatos, de érdemes elismételni. Rendkívül bizonytalan, jelentős és nehéz kihívásokkal teli időket élünk. Erős Európára van szükségünk, amely cselekvésre képes, és amelynek európai intézményei jól működnek és képesek jól együttműködni. Bizonyosságra, átláthatóságra és stabilitásra van szükségünk, hogy közösen meg tudjuk oldani azon problémákat, amelyekkel kapcsolatban az európaiak eredményeket várnak, és amelyek megoldását várják Európától.
José Manuel Barroso
a Bizottság elnökjelöltje. - Elnök úr, mindenekelőtt foglalkozzunk politikánk lényegi tartalmának bizonyos kérdéseivel.
A Bizottság nem támogatja a közszolgáltatások privatizációját, és soha nem is támogatta. Úgy gondoljuk, hogy a közszolgáltatások az európai társadalmi modell fontos részét képezik.
Azt tartjuk fontosnak, hogy a közszolgáltatások a közösségi szabályok tiszteletben tartása mellett egy erős egységes piac keretében működjenek. Ez rendkívül lényeges. Ha egy valódi Európai Uniót szeretnénk kialakítani, el kell érnünk a belső piac tiszteletben tartását.
Legyünk őszinték ezzel kapcsolatban: ha probléma adódik, egyes nemzeti politikusok néha azt állítják, hogy ez Brüsszel hibája, amikor viszont sikert érnek el, azt mondják, hogy ez az ő érdemük. Kérem, ne kezdjük el azokat a vádaskodásokat, hogy Brüsszel miatt kerül sor privatizációra. Ezek nemzeti döntések. Tagállamaink közül egyes országok bizonyos közszolgáltatások privatizációja mellett döntöttek, de ezt nem Brüsszel írta elő.
Úgy gondolom, hogy a Brüsszel bűnbaknak való kikiáltásával kapcsolatos általános gyakorlat időnként túl messzire megy. Mindenkinek vállalnia kell a felelősséget.
A második téma a munkavállalók kiküldetését érinti. Az irányelv alapelvei valóban azok, amelyek szóba kerültek, amelyeket konkrétan a szocialista képviselőcsoport említett: a munkavállalók alapvető jogainak tiszteletben tartása; ezt nagyon gyakran elmondtam. Számunkra szent és sérthetetlen a sztrájkhoz való jog, az egyesülési jog.
Az alapvető jogok rendkívül fontosak. Olyan országból származom, ahol volt olyan időszak, amikor nem léteztek polgári jogok, illetve szociális jogok, így aztán jól tudom, mit jelent az, ha rendelkezünk szociális jogokkal.
Ugyanakkor elkötelezettek vagyunk az Európán belüli mozgás szabadsága mellett. A mozgás szabadsága nélkül a mi Európánk nem létezhet. Tehát próbáljuk meg valahogy összeegyeztetni a két alapelvet. Ne menjünk bele az Európai Bíróság értelmezéseibe. Ezért terjesztettem itt elő egy kivezető utat az Önök által ismertetett több javaslat alapján, és kész vagyok arra, hogy ennek elérése érdekében kitartóan együttműködjek valamennyi európai parlamenti képviselővel, hogy erősebb Európa jöjjön létre a belső piac megtartása, ugyanakkor a munkavállalók szociális jogainak teljes mértékű tiszteletben tartása mellett.
Ami a szabályozást és a deregularizációt illeti, hadd tisztázzam a dolgot, és arra kérem Önt, Cohn-Bendit úr, mutasson egy olyan nyilatkozatot, amelyben én helyeslem a deregularizációt. Én mindig "hatékonyabb szabályozásról”, illetve "intelligens szabályozásról” beszéltem. Nem az én hibám, ha franciára "deregularizációként” fordították. A hatékonyabb szabályozás franciául a következőképpen hangzik: mieux légiférer, nem pedig moins légiférer.
a Bizottság elnökjelöltje.. - (FR) És, Cohn-Bendit úr, szeretnék mondani Önnek valamit. Önnek Barroso-fóbiája van. Nekem viszont nincs Cohn-Bendit fóbiám, épp ellenkezőleg, majdnem rokonszenvet érzek Ön iránt, mert a fiatalságomra emlékeztet ...
(Taps)
Van egy rendkívül lényeges elvi kérdés. Sok dolog miatt lehet engem kritizálni, és nekem elsőként kell elismernem, hogy vannak olyan kérdések, amelyekkel kapcsolatban engem és a Bizottságot is lehet bírálni. Ugyanakkor teljesítenünk kell az éghajlatváltozással kapcsolatos kötelezettségvállalásunkat: mindenki elismeri, hogy ezen a téren nemzetközi szinten vezető szerepet töltünk be. A Bizottság munkájához gratulált nekem Obama elnök, az Egyesült Nemzetek főtitkára és a Nobel-díjas Pachauri úr, aki megható levelet írt nekem. Én leszek az első, aki megosztja Önökkel az Európának szóló sikert, mivel a Zöldek/az Európai Szabad Szövetség képviselőcsoport hozzájárult a környezetbarát növekedésre vonatkozó programhoz.
Ne értsék félre: támogatom a környezetbarát növekedést; nem támogatom Európa hanyatlását. Ez fontos. Támogatom a környezetbarát növekedést, a megvalósítható növekedést, de ellenzem az európai ipar leépítését. Ellenzem az európai munkahelyek számának csökkentését. Tény, hogy a Bizottság tette a legtöbbet az éghajlatváltozással kapcsolatban, pontosan az a Bizottság, amelyet Cohn-Bendit úr kezdettől fogva bűnbakként kezel. Még mielőtt előterjesztettem az iránymutatást, és még mielőtt megjelentem a képviselőcsoportja előtt, Ön kijelentette, hogy "Nem”. Még pólókat is készíttetett. Nem voltak kelendőek a "Stop Barroso” ("Állítsák meg Barrosót”) feliratú pólók.
Cohn-Bendit úr, Ön hallucinációkról beszél. Ide hallgasson! Egy párt jelöltet állított a választások előtt. Magam is hallottam az Ön javaslatait. Ön egy egyesült királyságbeli konzervatív politikust, Patten urat javasolta. Azt hiszem, még a francia miniszterelnököt is javasolta a jelöltek között, ami azt bizonyítja ... de nem, nem javasolta, mert azt gondoltam, hogy ez egy újabb szívesség, ahhoz hasonló, amit a franciaországi baloldal megosztása révén Sarkozy úrnak tett.
Cohn-Bendit úr, az igazság a következő: ha azt szeretnénk, hogy Európa közelebb kerüljön a polgárokhoz, különböző politikák alapján kell választanunk. Nagyon szeretném, hogy az Európa-párti erők Európa-párti programot támogassanak. Én egy igazi Európa-párti programot terjesztettem Önök elé. Önök döntik el, hogy rám szavaznak-e. Nem én döntöm el, hogy kinek kell támogatnia engem. Önöknek kell szavazniuk. Én összeállítottam egy Európa-párti programot, amely a Lisszaboni szerződéshez kapcsolódik. Lehet, hogy ez nem mindenki számára a legjobb hír, de én hiszek ebben a programban. Most Európával kapcsolatban új célt tűzök ki Önök elé. Az elmúlt öt év csakugyan a kibővített Európa konszolidációjáról szólt. Nem kérek bocsánatot azért, mert elnyertem 27 állam-, illetve kormányfő támogatását, akiket demokratikusan választottak meg, és akik természetesen mindenféle politikai oldalt képviseltek, mert úgy gondolom, hogy mindenekelőtt az volt a feladatom, hogy együttműködést alakítsak ki az emberek között. Ez az első alkalom, hogy ezzel a kibővült Európával van dolgunk. Nem kérek bocsánatot azért, mert kitartóan együttműködtem az említett állam-, illetve kormányfőkkel. Természetes, hogy a Bizottság újraválasztott elnökének nagyobb lesz a tekintélye. Arra kérem Önöket, hogy határozottan támogassanak egy olyan Bizottságot, amelynek több ambíciója van, céltudatosabb előrehaladást tűzött ki, valamint a szolidaritás és a szabadság európai eszméjét támogatja. Én őszinte együttműködést ajánlok Önöknek. Néhányan elutasították ezt. Ez szégyenteljes dolog! Én a magam részéről továbbra is kitartok az értékeim, sőt azon értékek mellett, amelyeket időnként Önök is védelmeznek.
(Taps)
(Cohn-Bendit úr kék kártyát emel fel)
Elnök
Felvilágosítással kell szolgálnom. Cohn-Bendit úr kék kártyát emel fel, de egy fél órával ezelőtt tisztáztuk, hogy az érintett szabály csak azon felszólalókra vonatkozik, akik európai parlamenti képviselők, de nem érvényes a Parlamenten kívüliekre, például a Bizottság részéről felszólalókra.
Lehet, hogy a jövőben meg kell ezt változtatnunk, de jelenleg be kell tartanunk a szabályokat.
Othmar Karas
(DE) Elnök úr, Barroso úr, hölgyeim és uraim! Szeretném megváltoztatni ennek a vitának az irányát, és azt javaslom, hogy mindenki tegye fel saját magának a következő kérdéseket: Közülünk kinek nem kell fejlődnie? Ki ne válhatna közülünk még jobbá? Ki az, aki soha nem hibázik? Több területen új irányt kell venni, nem csupán a Bizottság elnökének, hanem nekünk is. Sok új út kínálkozik, amelyen haladhatunk.
Az az érzésem, hogy itt sokan egyetlen embert keresnek, aki hibáztatható a fennálló problémákért, ahelyett, hogy új erővel, új ötletekkel, lelkesedéssel és elképzeléssel közös problémáink megoldásán dolgoznának. Többen burkolt célzásokat tesznek és bizalmatlanságot gerjesztenek azért, hogy eltereljék a figyelmet saját gyengeségeikről. Sokan a 2009. június 7-i választási eredményeket is figyelmen kívül hagyják, amelyek a mai vita demokratikus alapját adják.
Olyan dolgokért okoljuk a Bizottság elnökét, amelyeket kénytelen volt megtenni, azaz amiért ragaszkodott a szerződések betartásához és az állásfoglalások végrehajtásához. A mai napon valaki a következő csodálatos kijelentést tette: "Szabadság nélkül nincs szolidaritás, és szolidaritás nélkül nem jöhet létre egy erős, hatékony Európai Unió.” Szeretném hozzátenni, hogy erős Európai Bizottság sem. Mindannyian egy hajóban evezünk. Közös a felelősségünk. Mindenkinek részt kell vállalnia a felelősségből. A Bizottság elnökére hárul az elsődleges felelősség jelentős része. Ugyanakkor, ahogy azt Martin Schulz is elmondta, nem csupán az elnökről van szó. Az, hogy a Bizottság elnöke milyen erőt képvisel, tőlünk, a tagállamoktól, a biztosok hozzáértésétől és képességeitől függ.
Ez könyvünk új fejezete. Hogyan fogjuk megvalósítani az ökoszociális piacgazdaságot? Hogyan fogjuk átalakítani a Bizottságot? Hogyan jön létre a pénzügyi piacokért felelős biztos posztja? Mi lesz a diplomáciai szolgálattal? És az éghajlatvédelemmel? Felszólalása végén az elnök szabadon idézett Bronisław Geremektől: "Mindenki a maga módján dolgozzon keményen és használja ki a változás lehetőségét ahelyett, hogy egymást ócsároljuk!”
Stephen Hughes
Elnök úr! Barroso úr talán emlékszik a képviselőcsoportunk előtt a múlt heten történt megjelenése során elhangzott közbeszólásomra. Ahogy akkor elmondtam, Barroso úr, nagy érdeklődéssel olvastam a "Politikai iránymutatás a következő Bizottság számára” című dokumentumot, és csakugyan úgy találtam, hogy az iránymutatásban foglaltak nagy része kifejezi saját meggyőződésemet és politikai prioritásaimat. Meg vagyok győződve arról, hogy a baloldalon sokan mások szintén így voltak ezzel.
A probléma azonban az, hogy szinte ugyanezt a retorikát alkalmazta, amikor öt évvel ezelőtt a Bizottság akkori elnökségére pályázott. Ön akkoriban számos ígéretet tett a szociális Európával összefüggésben az öt évre vonatkozó szociális program vonatkozásában, amelyek nem teljesültek. Visszaemlékezhet arra például, hogy az általános érdekű szolgáltatásokkal kapcsolatban öt évvel ezelőtt a következőt mondta: "Nem zárom ki egy keretirányelv létrehozásának lehetőségét”.
Most, öt évvel később, ahogy azt ma is közölte, az EU létrehozhatja "a köz- és szociális szolgáltatások minőségi keretét”. Nem tudjuk egész biztosan, hogy ez mit is jelent. Azt tudjuk, hogy mit értünk keretirányelv alatt, és számunkra ez egy nagyon fontos kötelezettség, amelyet szeretnénk felvállalni. Most egyszerűen nem elég, ha Ön azt mondja nekünk, hogy nem zárja ki egy keretirányelv lehetőségét.
Amikor a múlt héten tanulmányoztuk a dokumentumot, konkrét kötelezettségvállalásokat kerestünk, de gyakorlatilag egyet sem találtunk. Azt találtuk azonban - a Google-nak köszönhetően -, hogy maga az iránymutatás, amely átalakításra irányuló programként került benyújtásra, mindent összevéve nem több a meglévő bizottsági szövegek és politikai menetrend újrafelhasználásánál.
Az iránymutatással kapcsolatban három általános kérdést szeretnék felvetni:
Először is az iránymutatás nem foglalkozik a súlyos munkanélküliség és a jelenlegi, a következő hónapokban, sőt, években még súlyosbodó szociális válság komolyságával.
Másodszor, úgy gondoljuk, hogy a válságból kivezető stratégiával kapcsolatos kijelentései elhamarkodottak. Ön mai felszólalásában módosította is ezeket. Beszélnünk kellene azonban egy belépési stratégiáról, a kedvező munkaerő-piaci beavatkozásra vonatkozó, nem csupán tagállami, hanem európai szintű stratégiáról.
Harmadszor, az Ön átalakításra szolgáló programja idejét múlta. A válság sokkal merészebb és körültekintőbb politikákat tesz szükségessé, mint amelyek Önt foglalkoztatják. Az új Bizottság első számú prioritásának inkább egy korszerű és ambiciózus új európai szociális menetrend kibocsátását kell tekinteni.
Figyeltem arra, amit a mai napon is nagyon óvatosan mondott a Laval-ügyben a munkavállalók kiküldetéséről szóló irányelv vonatkozásában hozott ítéletre reagálva. Ön ma is kijelentette, hogy egy végrehajtási rendelet jelenti a megoldást anélkül, hogy az irányelven változtatnánk. Ez egyszerűen nem fog működni. A problémát maga az irányelv idézi elő, amely újra és újra megismétli, hogy a "tagállamok” "...tehetik”. Hogyha a végrehajtási rendelet nem lép az irányelv helyébe vagy nem élvez elsőbbséget azzal szemben, a Laval cég problémája megoldatlan marad.
Ezenkívül bocsássa meg nekünk, ha az eddigi teljesítménye alapján ítéljük meg Önt. A Laval-ügy nem tegnap történt. Mit tett Ön az azóta eltelt majdnem két év alatt, amikor a Laval-ügyben hozott ítélet megdöbbenést okozott az egész szakszervezeti mozgalomban?
És egy utolsó kérdés: a mai napon kötelezettséget vállal-e arra, hogy minden lehetségest megtesz annak érdekében, hogy a következő bizottsági testületben megfelelő egyensúly jöjjön létre a nemek között?
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Miért éppen most? Miért Barroso úr? Erre a két kérdésre kell válaszolnunk.
A "Miért éppen most?” kérdéssel már foglalkoztunk. Egy pénzügyi és gazdasági válság kellős közepén tartunk, és az erőteljes gazdasági növekedés, valamint a munkahelyteremtés előfeltételei nem alakulnak ki egyik napról a másikra. Hatékony Bizottságra van szükségünk, és egy közös, hosszú távú európai stratégiára. Nem kezdhetjük az ezzel kapcsolatos munkát jövőre; azonnal neki kell látnunk. Ezért is kell most szavaznunk.
Miért Barroso úr? Örvendetesnek tartom, hogy a Bizottság elnöke, a jelölt, egyértelmű nyilatkozatot tett a szociális piacgazdasággal, a versennyel és a belső piaccal kapcsolatban. Nekünk, liberálisoknak ezen a téren magasak is az elvárásaink és az igényeink. Elvárjuk, hogy a tagállamokkal közösen kerüljön sor egy közös stratégia kidolgozására.
Középtávon nem lesz elegendő, hogy a pénzügyi piacok ellenőrzését szabályozói hálózat lássa el. Egységes európai pénzügyi felügyeleti szervre van szükségünk. Ahogy azt Guy Verhofstadt az előbb elmondta, a félidős felülvizsgálat döntő fontosságú lesz számunkra.
Mi, liberálisok, úgy gondoljuk, hogy az alapvető jogokért felelős biztos posztjának létrehozása pozitív fejlemény. Azt szeretnénk, hogy tényleges hatáskörrel rendelkezzen. Ha valaki nem tudná, mit értünk ezen: az adatvédelem és a menedékkérőkkel kapcsolatban Európa külső határainál alkalmazott bánásmód is olyan kérdés, amely több figyelmet igényel.
Szeretnék néhány szót fűzni a politikai helyzettel kapcsolatban elhangzott észrevételekhez. Nagyon sajnálom, hogy a szociáldemokraták többsége nem fog Önre szavazni holnap. Ilyen módon a szociáldemokraták visszalépnek az Európa-párti szövetségtől, amelyet létre akartunk hozni, különösen az európai politikai kérdések esetében. Schulz úr, Bisky úr és Cohn-Bendit úr Európa vörös/vörös/zöld blokádját szervezik, vagy legalábbis ezzel próbálkoznak. A döntő tényező a következő: nem tudjuk megvédeni magunkat az európai konzervatívok közötti megállapodással szemben, de rendkívül fontos, hogy a liberálisok és a kereszténydemokraták fenntartsák Európa cselekvésre való képességét.
Jill Evans
Elnök úr, a Zöldek/az Európai Szabad Szövetség képviselőcsoport nevében szólalok fel. Hiszünk abban, hogy Európában minden embernek egyenlőnek kell lennie. Támogatjuk azon nemzetek és régiók függetlenségét, amelyek önmaguk jelenleg nem tagállamok, de szeretnének azzá válni, továbbá kampányt folytatunk azért, hogy az összes nyelv használatára azonos jogok vonatkozzanak, akár az EU hivatalos nyelveiről, akár társhivatalos nyelvekről legyen szó, és függetlenül attól, hogy egy adott tagállamban a többség vagy a kisebbség beszéli azt a bizonyos nyelvet.
Barroso úr, iránymutatásban említi, és ma is beszélt arról, hogy szükség van arra, hogy az EU és a polgárok között kialakuljon az összetartozás érzése, ez azonban csak akkor valósulhat meg, ha az EU valóban megismeri a nemzeteket és az embereket, továbbá a szubszidiaritás minden szinten működik, nem csupán az EU és a tagállamok kormányai között.
Amennyiben az Európai Unió ténylegesen támogatást akar nyújtani a gazdasági válság során, vegye át a vezető szerepet, ahogy kell, az éghajlatváltozás elleni küzdelem, a közszolgáltatások védelme, az emberi jogok védelme terén, valamint segítse elő a nemzetközi béke megteremtését és a leszerelést, és ehhez mindnyájunk hozzájárulására szüksége van, beleértve Walest, Skóciát, Katalóniát, Korzikát, Flandriát és másokat.
Jelenleg Európa-szerte tárgyalásokra, konzultációkra és népszavazásokra kerül sor, és most nem Lisszabonról beszélek, hanem az alkotmányos változásra és az említett országokon belüli nagyobb autonómiára vonatkozó javaslatokról. Sajnálatosnak tartom, hogy iránymutatásban figyelmen kívül hagyja, nem ismeri el ezen aktuális fejleményeket, illetve nem foglalkozik velük, valamint nem terjesztett elő javaslatokat az EU döntéshozatali rendszerében jogalkotói hatáskörrel rendelkező országok és régiók nagyobb mértékű részvételére vonatkozóan, amit mi az Európai Szabad Szövetség képviselőcsoportban alapvető fontosságúnak tartunk. Ismételten ennek megértését kérem Öntől.
Timothy Kirkhope
Elnök úr! Az EU-t leginkább romboló bírálatok közé tartozik, hogy többet foglalkozik saját belső rendszereivel, mint azzal, hogy demonstrálja vezető szerepét a globális kérdésekkel kapcsolatban, vagy, hogy olyan intézkedéseket hozzon, amelyek értéket képviselnek a polgárok életében. Ez a tendencia a legjobban azon nevetséges vitákban nyilvánult meg, amelyeket kénytelenek voltunk elviselni azzal kapcsolatban, hogy egyáltalán ki kell-e nevezni, és ha igen, mikor a Bizottság elnökét.
A Lehman Brothers összeomlásának mai évfordulója kellő időben emlékeztet az európai, és különösen az egyesült királyságbeli gazdaság ingatag állapotára. Bárhová nézünk, növekszik a munkanélküliség, és már csak hetek vannak hátra az éghajlatváltozásról szóló, döntő fontosságú nemzetközi csúcstalálkozóig. Ilyen körülmények között esztelenség volt arra törekedni, hogy a Bizottság elnökének kinevezését szeptember utánra halasszuk.
Nagy érdeklődéssel olvastam Barroso elnök úr politikai iránymutatását. Nagyon örülök annak, hogy az ECR képviselőcsoportnak lehetősége volt arra, hogy élénk vitát folytasson az elnök úrral az iránymutatásról. Először a gazdasági növekedés újraindítását és a hosszú távú versenyképesség kiépítését kell központi jelentőségűnek tekintenünk. Rövid távon ez kevesebb gazdasági beavatkozást jelent, valamint a protekcionizmus elutasítását. Ezt követően biztosítanunk kell a rendezett államháztartáshoz való visszatérést, valamint törekednünk kell a piac további liberalizációjának megvalósítására, a kereskedelmi és üzleti bizalom helyreállítására, valamint annak biztosítására, hogy a szakképzettséggel és a human tőkével, valamint az innovációval és a kutatással kapcsolatban megfelelő befektetésekre kerüljön sor.
A Bizottság rendkívül fontos szerepet játszik annak biztosításában, hogy az EU intézményei a vállalkozásokra háruló szükségtelen és túlzott mértékű terhekkel ne hátráltassák a gazdasági helyreállást. Barroso elnök úr és Verheugen biztos úr nagyon jelentős munkát végzett e téren. A túlzott szabályozás problémájának kezelése és a "hatékonyabb szabályozással” kapcsolatos program előmozdítása - bár, Barroso úr, jómagam inkább mégis a "deregularizáció” kifejezést használnám - az előző Bizottság sikeres területének tekinthető. Mindazonáltal sajnálatos, hogy ezt a sikert nem hangsúlyozták ki jobban, és természetesen még több munkára van szükség. Erre a területre egy rangidős bizottsági alelnökre van szükségünk. Arra ösztönzöm Önt, Barroso elnök úr, hogy amennyiben holnap megválasztják, nevezze ki az említett területért felelős embert.
Ami az éghajlatváltozás kérdését illeti, az a helyzet, hogy az ezzel kapcsolatos nemzetközi tárgyalásokon az EU bizonyította, hogy vezető szerepet játszik, és ezt folytatnia kell. Örvendetesnek tartom, hogy Barroso elnök úr hangsúlyt helyezett arra, hogy ismertetni kell, hogy az éghajlatváltozás elleni küzdelem miképpen segítheti elő a gazdasági modernizációt.
Még egy területet szeretnék kiemelni, az uniós költségvetés gyökeres és ágazati reformjának átdolgozására vonatkozó kötelezettségvállalást. Ez a reform már régen esedékes, és kötelező kötelezettségvállalásnak kell tekinteni.
Jóllehet jómagam képviselőcsoportommal együtt határozottan támogatom az elnök újbóli kinevezését, és örvendetesnek tartok bizonyos lényegesebb tényezőket, nem látunk mindent tisztán, ahogy azt barátom, Michał Kamiński is említette. Komoly aggályaim vannak a Bizottság által a bevándorlás és a menekültügy terén bejelentett tervekkel kapcsolatban, már ami az Egyesült Királyságot illeti, továbbra is alapvető fontosságú, hogy határainknál fenntartsuk a nemzeti ellenőrzést.
Ahogy az Barroso elnök úr számára is kiderült a viták során, problémák vannak a pénzügyi felügyelettel kapcsolatos bizottsági javaslatokkal. Fennáll a tényleges veszélye annak, hogy a legjelentősebb pénzügyi vállalkozások áthelyezik tevékenységüket az EU-n kívülre, amivel csak versenytársaink érdekeit szolgálják.
Végül arról szeretnék szólni, hogy a vita során hivatkozások történtek a Lisszaboni Szerződésre. Nem akarom eltitkolni a tényt és arra szorítkozom, hogy ismét rámutassak arra, hogy az elmúlt három-négy évben az EU tökéletesen működött a Lisszaboni Szerződés nélkül is. Nem látom okát annak, hogy a továbbiakban ez miért ne folytatódna így.
Befejezésül Barroso elnök kiáltványának végéről idézek egy bekezdést. A következőt jelenti ki: "Az EU akkor működik a legjobban, ha fő tevékenységére koncentrál. Arra a területre szeretném összpontosítani korlátozott forrásainkat, ahol a legtöbbet tehetjük, és ahol a munkánk a legtöbb hozzáadott értéket teremti.” Más szavakkal megfogalmazva szerintem ez azt jelenti, hogy az EU tehet kevesebbet, de azt jobban kell tennie.
Barroso elnök úr, ha a következő öt évben ez lenne az Ön jelmondata, kiváló alapot biztosítana a fejlődéshez, de mindenesetre Ön megérdemli, hogy holnap nagyarányú támogatást biztosítsunk a szavazás során.
Jean-Luc Mélenchon
(FR) Elnök úr, Barroso úr, az intézmények nem engedik, hogy a baloldal jelöltet állítson.
Helytelenítjük, hogy egyetlen jelölt indul a posztért, valamint a jobboldali és a szociáldemokrata kormányok között létrejött politikai megállapodásokat, amelyek e helyzet kialakulását lehetővé tették.
Tulajdonképpen ez a feltétel cáfolja azt az Európában általánosan elterjedt véleményt, ami teljes mértékben ellentétben áll az európai integráció Önök által megtestesített liberális modelljével. Ez az a modell, amely - anélkül, hogy egy szót is szólnának róla - az európai eszmét az európai választásoktól való, ellenséges érzületű intenzív távolmaradásba sodorja, különösen és feltűnő módon az új tagállamokban.
Ez az a modell, amely a védelmező Európával kapcsolatos álmot a szociális jogokat és a nemzeti ipart ledaráló gépezetté alakította át, és amely miatt az emberek egymással versenyeznek a megélhetésért. Egyre többen mondják azt, hogy "Európának semmi értelme”.
Önök a figyelmeztetések ellenére nem látták előre a pénzügyi és a környezeti katasztrófa közeledését, pedig voltak figyelmeztető jelek. A történteket Önök is elősegítették - Ön és a többiek - a szabad és tisztességes verseny diktatúrája révén, amely megbénítja társadalmainkat és tönkreteszi a közszellemet és a közszolgáltatásokat.
Ön most változtat a beszédén, de nem változtatja meg a cselekedeteit. Az Ön programja egyetlen mondatban összefoglalható - nem tudom, hogy a francia szójáték lefordítható-e -, a következőképpen: "Ezentúl ugyanúgy lesz, mint régen”. Ugyanakkor Európának egy hatalmas változásra van szüksége, annak érdekében, hogy egy régi letűnt korszakot lezárhasson, a pénzügyi kapitalizmus és a maximális termelékenység korát.
Tehát a változást kezdhetjük is azzal, hogy elutasítjuk az Ön elnökké történő beiktatását. Küldöttségünk ezért nem fog Önre szavazni.
Timo Soini
(FI) Elnök úr, Barroso elnök úr, Ön ellátogatott hozzánk, euroszkeptikusokhoz, és mi ezt méltányoljuk. Ideje volt már, hogy megtárgyaljunk bizonyos témákat, és néhány kemény kérdést is kapott, többek között tőlem is. Nem tetszik az, hogy csupán egyetlen jelöltünk van. Másfelől, ha most nem fogadjuk el Önt, ugyanaz történik majd, mint Írországban, néhány hónapon belül megjelenik Barroso úr, másik nyakkendőt visel, és akkor mindenki ismét ugyanarról szavaz? Ön kedveli a Bizottságot. Nagyon figyelmesen áttanulmányoztam ezt a dokumentumot, amelyben Ön azt állítja, hogy a Bizottság pótolhatatlan, valamint, hogy kizárólag a Bizottság rendelkezik hatáskörrel olyan javaslatok előterjesztéséhez, amelyek valamennyi polgár érdekét figyelembe veszik, továbbá, hogy kizárólag a Bizottság rendelkezik hozzáértéssel és egyedül a Bizottság független.
Hölgyeim és uraim! Hol vannak Európa nemzetei? Európa parlamentjei és szavazói? Nem mondják azt, hogy az ő érdekük, hogy az Unió szilárdan megálljon a lábán? Valójában nem nagyon hiszek ebben, Barroso úr, álljunk ki a dolgozók mellett, a munkavállalók mellett, mert a megfáradt baloldal már nem képes erre. Álljunk ki a kisvállalkozások mellett: nincs munkaerőhiány, munkáltatóból van kevés. Lentről felfelé haladva végezzünk jó munkát, hogy az emberek másokat tudjanak foglalkoztatni, és így fejlődhet Európa. Végezetül, Barroso elnök úr, köszönjük, nem kérünk több uniós adót; van már belőlük elég.
(Taps)
Francisco Sosa Wagner
(ES) Elnök úr! Észrevételeimet Barroso úrhoz szeretném intézni.
Barroso úr, nagy érdeklődéssel és nagy tisztelettel követem az Ön pályafutását már nagyon hosszú ideje, valójában azóta, mióta Ön politizál egy hozzánk és a szívünkhöz közeli országban, azaz Portugáliában.
De most sikerült teljesen meglepnie engem. Ennek két oka van: először is, Ön lekicsinylő magatartást tanúsított azzal a képviselőcsoporttal szemben - a független képviselők képviselőcsoportjával szemben -, amelyhez én is tartozom, mert egyetlen percet sem szánt az idejéből arra, hogy ismertesse velünk politikai javaslatait. Sok európai polgárt képviselünk, és Ön a szavazóinkat is semmibe vette.
Másodszor, az Ön politikai terve erőtlen, és a "Politikai iránymutatás a következő Bizottság számára” című dokumentumban szereplő politikai javaslatai silányak. Ezek a javaslatok még azt sem tartalmazzák, amelyeket Ön a Bizottság elnökeként annak idején védelmezett. Meglep, hogy olyan kérdések, mint például az energia problémája, amellyel megfelelően foglalkozott hivatali ideje alatt, most, amikor a javaslatokat terjeszt elő a következő ...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Carlos Coelho
(PT) Elnök úr, Malmström asszony, Barroso elnök úr! Azzal kezdem felszólalásomat, hogy gratulálok Önnek. Először is gratulálok a Bizottság elnökeként öt éven keresztül végzett munkájához, amelynek során állhatatosan együttműködött a tagállamokkal az éghajlatváltozással és az energiával kapcsolatos kérdések terén, valamint ahhoz, hogy képes volt kompromisszumot és konszenzust elérni a pénzügyi szférával kapcsolatban annak ellenére, hogy a bővítés, az intézményi válság és a nemzetközi pénzügyi válság további nehézségeket idézett elő.
Másodszor gratulálok a Parlament elé terjesztett, "Politikai iránymutatás a következő Bizottság számára” című dokumentumhoz. Sajnálatos módon, Barroso úr, egy demokráciában nem tehet mindenkinek a kedvére tenni. Egyesek azért nem szeretik Önt, mert túlságosan európai, mások pedig az ideológiai előítéletek miatt. Egyesek a korábbi helyzethez hasonlítják a mostanit, megfeledkeznek arról, hogy ma már nem csak 12, hanem 27 tagállam érdekeit kell összeegyeztetni, valamint, hogy szerencsére a Parlament nagyobb hatáskörrel rendelkezik és megterhelőbb az intézményközi együttműködés.
Vannak, akik el akarják halasztani a döntést. A döntés elodázása vákuumot hozna létre, és gyengítené a Bizottságot és Európát is. A világ nem vár ránk. Brazília elnöke éppen tegnap jelentette be, hogy a G8-akat kidobta a történelem süllyesztőjébe, és a G20-akat támogatta. A világ nem áll meg, míg Európa rendet rak a háza táján és megválasztja vezetőit. A döntés elhalasztásával elfogadnánk, hogy Európa jelentéktelen egy egyre inkább globalizálódó világban.
Természetesen büszkeséggel tölt el, hogy egy portugál tölti be az Európai Bizottság elnöki posztját, de támogatásom nem csupán a nemzeti szolidaritásnak tudható be. Kifejezi, hogy elismerem az Ön által végzett munkát, a prioritásaival való egyetértést, amelyeket a sajátjaimnak tekintek: ezek a gazdasági növekedés; az innovációval, képzéssel kapcsolatos befektetések és a munkanélküliség elleni küzdelem; a gazdasági és társadalmi kohézió fontosságának kiemelése; a környezetvédelemmel kapcsolatos befektetések és az éghajlatváltozás elleni küzdelem; nagyobb biztonság a szabadság korlátozása nélkül; valamint az európai polgárság megerősítése és a polgárok részvételének előmozdítása.
Örvendetesnek tartom, amit az előbb javasolt az együttműködéssel kapcsolatban, hogy a közös Európa érdekében a Parlament és a Bizottság közelebb kerüljön egymáshoz. Ideje, hogy ez a Parlament a különböző politikai családokhoz tartozó államfők számára megindokolja, hogy miért nevezzék ki Önt újra egyhangúlag a Bizottság elnökévé. Sok szerencsét kívánok, Barroso elnök úr, és sok sikert a munkájához.
Hannes Swoboda
(DE) Elnök úr, Barroso úr, Ausztria első számú szociáldemokrata jelöltjeként azzal kampányoltam, hogy szükségünk van a pénzügyi piacok erős európai szabályozására, módosítani kell a munkavállalók kiküldetéséről szóló irányelvet, védelmünkbe kell venni a közszolgáltatásokat, és fel kell mérni a jogszabályok szociális hatásait. Az Ön által vezetett előző Bizottság a felsoroltak közül egyik célt sem valósította meg, így azt feltételeztem, hogy új Bizottságra és új bizottsági elnökre van szükségünk. Ön most azt állítja, hogy megtesz mindent, amit csak kértem. Miért kellene hinnünk Önnek most hirtelen?
Stephen Hughes kollégám már említette, hogy az első Barroso-bizottság képtelen volt teljesíteni az Ön ígéreteinek nagy részét. A következő pár hétben alkalma nyílik bebizonyítani, hogy tényleg komolyan veszi a dolgot. Ebben a helyzetben ez azt jelentené, hogy megnyerné azoknak a támogatását, akik be akarják vezetni az említett intézkedéseket.
Világossá vált mostanra, hogy holnap Ön megkapja majd sok olyan személy támogatását is, akiket ezek a fontos célok egyáltalán nem érdekelnek. Sok olyan parlamenti képviselő is támogatja majd Önt, akik elutasították ezeket a célokat, vagy megakadályozták a megvalósulásukat, például a munkavállalók kiküldetéséről szóló irányelv vagy a közszolgáltatásokat érintő intézkedések esetében, ezek a képviselők pedig határozottan kiálltak a privatizáció mellett. Ezek a képviselők támogatni fogják Önt. Önnek viszont bizonyítana kell, hogy képes lesz olyan új többséget létrehozni a Bizottságban, amely valóban meg akarja valósítani az említett célokat.
Azt válaszolom Lambsdorff úrnak, aki szerint ez biztos csak egy német választási kampány része, és hogy a szociáldemokraták letérnek az európai útról: az itt a probléma, hogy nem a szociáldemokraták, hanem éppen Ön lép koalícióra a bizonyítottan Európa-ellenes erőkkel. Sokan közülünk készek lennének támogatni Önt, ha a Bizottságnak világos álláspontja lenne a társadalmi dimenzióról. Megjegyezzük az Ön ma elmondott ígéreteit, de várunk Öntől egy olyan döntést is, ami azt jelzi, hogy a következő Bizottság politikájában komolyan fogják venni az általam említett kérdéseket.
Marielle De Sarnez
(FR) Elnök úr, Barroso úr, vannak itt a tisztelt Házban olyan képviselők, magamat is beleértve, akik nem fognak bizalmat szavazni Önnek a holnapi választáson. Szeretném felsorolni a döntésünk okait, és hangot adni aggályainknak, mert hiszem, hogy érdemes odafigyelni ezekre.
Azt gondoljuk, hogy a Bizottság ma sokkal gyengébb, mint amilyen öt éve volt. Ezenkívül úgy véljük, hogy a Bizottság túl gyakran és szándékosan engedett a Tanács akaratának, nehogy megsértsenek valakit. Továbbá úgy gondoljuk, hogy a Bizottság képtelen volt élni a Szerződések által ráruházott hatáskörrel, a kezdeményezés jogával, ami válsághelyzetekben valójában kötelessége lenne. Végül az a véleményünk, hogy a Bizottság többé már nem az a hely, ahol a közös európai érdek formálódik, hogy mindenki értesülhessen róla, és hogy ezek nem szolgálják Európa érdekét.
Ennek az Európának szüksége van jövőképre, egy olyan erőre, amely új fejlődési modellt gondol ki és hoz létre, szükség van új gazdasági megoldásokra: hogyan érhetünk el nagyobb integrációt az ipar és a költségvetés terén; hogyan tudjuk előtérbe helyezni a hosszú távú célokat a rövid távúakkal szemben; milyen szabályozással tudjuk biztosítani például azt, hogy a bankok elsősorban a vállalkozásokat, háztartásokat és az európai befektetőket segítsék; hogyan hozzunk létre egy európai szabályozó hatóságot, amely egyenrangú félként tud majd tárgyalni társadalmi kérdésekről egyesült államokbeli partnerével; hogyan kössünk megállapodást a foglalkoztatás területén; hogyan érhetjük el, hogy a pénzügyi területen egyre magasabb szintű legyen a harmonizáció; miként alkalmazzuk és demonstráljuk a szolidaritás elvét; hogyan tudjuk a jövőben esetleg kibővíteni az euroövezetet, beleértve a fenntartható fejlődést; és miként tudjuk megvalósítani ezt az átmenetet nemcsak Európában, hanem a fejlődő országokban is?
Barroso úr, például ilyen kérdésekkel kell szembenéznie. Ezért hiszem azt, hogy olyan Bizottságra van szükségünk, amely képes lesz az európai közös érdeket és jövőképet megújítani, egyszerűen fogalmazva képes lesz rá, hogy helyreállítsa az európai gondolatot. Ez alapján fogjuk majd megítélni az Ön jövőbeni tetteit. Köszönöm, hogy meghallgatott.
Sven Giegold
(DE) Elnök úr, Barroso úr! Európában a válság mélységét nem pusztán a pénzügyi piacokon uralkodó erkölcstelen magatartás idézte elő. Az egyéb okok közé tartozik az egyre növekvő társadalmi egyenlőtlenség, a tagállamok közötti veszélyes makrogazdasági egyenlőtlenségek, amelyek a szolidaritás hiányához vezettek, valamint Európának az erőforrások növekvő árától való függősége.
Az európai polgárok megérdemelnek egy olyan Bizottságot, amely újra meg újra napirenden tartja ezeket a mélyebb okokat ahelyett, hogy tabunak tekintené őket, ahelyett, hogy az ellenkezőjét csinálná, és ahelyett, hogy a tagállamokra hárítaná a felelősséget. Európában megfelelően összehangolt gazdaság- és fiskális politikákra van szükség. Az adózás terén európai együttműködésre van szükségünk, amely véget vet az adódömpingnek. Csak ezt követően lehetséges megakadályozni a társadalmi megosztottság terjedését, valamint finanszírozni a szükséges környezetbarát beruházásokat. Olyan politikára van szükség, amely következetesen előmozdítja a környezetbarát technológiák alkalmazását és a környezetbarát életmód követését annak érdekében, hogy gyors csökkenés következzen be az EU véges erőforrásoktól való függősége tekintetében. Ez zöld (környezetvédelmi) forradalmat jelent majd.
Az említettek közül semmit sem találtam az Ön programjában, Barroso úr, ezért nem tehetem meg, hogy Önre szavazzak.
Roberts Zīle
(LV) Köszönöm, elnök úr, Barroso úr, a kisebb új tagállamok közül páran már évekkel az Európai Unióhoz történő csatlakozásuk előtt az euróhoz rögzítették nemzeti valutájuk árfolyamát. Ez a lépés azt eredményezte, hogy az Európai Unió pénzügyi szektora nagy haszonnal tudott befektetni ezekbe az országokba. A szigorú árfolyam-szabályozásnak viszont a válság jelenlegi időszakában következményei vannak, az emberek jövedelme szociális szempontból drámaian leértékelődik, az ilyen országok központi bankjainak devizatartaléka ellen pedig spekulációs támadások indulnak. Mindez viszont igen sokba kerül az európai polgároknak, a Bizottságnak és a hitelezőknek is. Az ilyen tagállamokban az euró gyorsabb bevezetése csökkentené ezeket a költségeket, és stabilitást teremtene. Éppen ebből az okból kifolyólag szeretném, Barroso úr, ha Ön legalább akkora hévvel támogatná a maastrichti kritériumok mostani válsághoz igazodó rugalmas alkalmazását, mint ahogyan a Lisszaboni Szerződést védelmezi. Köszönöm.
Joe Higgins
Elnök úr, én elleneztem Barroso úr bizottsági elnöki jelölését. Barroso úr arra használja az EU Bizottságát, hogy beavatkozzon az írek azon demokratikus jogába, hogy szabadon döntsenek az október 2-i népszavazáson, hogy elfogadják-e a Lisszaboni Szerződést, vagy sem.
A Bizottság nagyfokú cinizmusról tett tanúbizonyságot, mikor az utóbbi napokban egész Írország-szerte saját alkalmazottait küldte ki az iskolákba, hogy feltehetően arról beszéljenek, milyen nagyszerű is az Európai Unió Bizottsága - igazából persze azt akarták jelezni a szülőknek, hogy mondjanak igent Lisszabonra. Továbbá, a Bizottság egy főtisztviselője is részt vett a Lisszaboni Szerződés mellett kampányoló szervezetek nyilvános kampányrendezvényein.
Augustus császárhoz hasonlóan Barroso úr is követeket küld, hogy elmondja az íreknek, mit is kellene tenniük. Készek vagyunk demokratikus módon vitázni bárkivel, de szerintem az az adófizetők pénzével való durva visszaélés, hogy köztisztviselők egyoldalúan beavatkoznak a vitába.
(GA) Barroso úr politikája egyáltalán nem az európai munkavállalók érdekeit szolgálja, ahogy a Lisszaboni Szerződés sem, hanem sokkal inkább a militarizálást és a privatizációt szolgálja, ezért nem akarjuk, hogy Barroso úr továbbra is elnök legyen.
Nicole Sinclaire
Elnök úr, Barroso elnök úr egy ambiciózus Európával azonosul. Az EU nyilvánvalóan elérte a következőket: 50 év alatt 27 tagállama lett, a Lisszaboni Szerződés pedig - amennyiben Írország ratifikálja - a nemzeti szuverenitás végét és az Európai Unió hatalomátvételének kezdetét jelöli.
Mi, az UKIP tagjai azonban elutasítjuk Barroso úrnak az európai integrációra vonatkozó tervét, mert tudjuk, hogy az egyes tagállamokat nem lehet figyelmen kívül hagyni. A nemzeti szuverenitás értékeink lényegét és az Egyesült Királyság demokráciájának alapját alkotja. Az EU-ban az emberi jogok - egyéni vagy kollektív jogok - csak a második helyet foglalják el az európaiak iránti szolidaritás után. A kettő teljességgel összeegyeztethetetlen, Barroso elnök úr mégis az EU következő öt évére vonatkozó elképzelésének középpontjába helyezte ezt a két dolgot, amelyek közül a szolidaritás az európai társadalom alapját képezi.
Mi az UKIP-ban a szuverenitást előnyben részesítjük a szolidaritással szemben. Ha a tagállamok polgárai népszavazáson nyilvánítják ki véleményüket, az eredményt véglegesnek kell tekinteni, tiszteletben tartva a véleménynyilvánításhoz való jogukat, de az EU-nak az az elképzelése a polgári jogokról, hogy a népszavazást addig kell ismételni, amíg nyomásra beadják az emberek a derekukat és "igennel” szavaznak.
Ilyen módon lépett hatályba a Maastrichti Szerződés és a Nizzai Szerződés, és most az EU ugyanezt a taktikát alkalmazza, és arra kényszeríti Írországot, hogy ismét szavazzon a Lisszaboni Szerződésről, pedig már egyszer elutasította, ahogy Franciaország és Hollandia is. Miféle jogok ezek, amelyek a szolidaritás nevében megtagadhatók? Az UKIP a szuverenitást és a polgári jogokat a szolidaritás elé helyezi. Elutasítjuk a Lisszaboni Szerződést és Barroso elnök úrnak a szerződéssel kapcsolatos elképzelését.
Hans-Peter Martin
(DE) Elnök úr, a demokrácia reformjára van szükségünk. Barroso úr, képzelje el, hogy egyedül Ön lenne jelölt az európai választásokon. A szavazatoknak vajon hány százalékát kapná meg? Mit tennének a polgárok?
Talán ma figyeltek volna Önre, és azt tapasztalták volna, hogy mindenkinek mindent megígér. Remélhetőleg még azt is kiderítenék, hogy mit csinált Ön öt évvel ezelőtt. Az emberek többségének sok-sok mindent megígért akkor. A lényeg az, hogy összevessük az akkori ígéreteit a mostaniakkal, valamint azzal, hogy mire számíthatunk. Úgy gondolom, ez rendkívül kevés.
Ön a régi, zátonyra futott Európát képviseli, valamint - a Bizottság részéről történő mulasztás miatt - a pénzügyi válság kirobbantásában való közreműködést, az éghajlatváltozással kapcsolatos témákra vonatkozó kötelezettségvállalás hiányát, stb. Én az európai polgárok többségének pártján állnék, mert úgy gondolom, hogy nem kapna a szavazatok 10-12-15%-ánál többet.
Werner Langen
(DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Előzetesen szeretném közölni, Barroso úr, hogy a Parlament német konzervatív (CDU/CSU) képviselői támogatni fogják a második hivatali ciklusra való jelöltségét. Konkrét elvárásaink vannak azonban Önnel és természetesen a jövőbeli Bizottsággal szemben a második hivatali ciklusban. Ezt szeretném teljesen egyértelművé tenni.
Elvárásaink a jövővel kapcsolatosak, de természetesen ötéves tapasztalat van mögöttünk, és ezért röviden szeretném kiemelni az általunk elvárt változtatásokat. Véleményünk szerint az elmúlt öt évnek voltak sikeres és sikertelen pillanatai. A sikertelenek közé tartozik az, hogy nem került sor a pénzügyi piacok szabályozására, mert a Bizottságnak nem volt bátorsága ahhoz, hogy megtegye a szükséges intézkedéseket egyes tagállamok ellen, amelyek akadályozták a folyamatot. A sikertelen pillanatok közé tartozik továbbá a Tanács hatáskörének jelentős növekedése, valamint egyes biztosok önkényeskedése, akik figyelmen kívül hagyták a szubszidiaritás elvét.
Támogatni fogjuk az Ön programját és az iránymutatást, mert úgy gondoljuk, hogy a helyes megközelítést képviselik. Biztosítani szeretnénk, hogy bizonyos, számunkra fontos dolgok megvalósuljanak, és biztos vagyok abban, hogy Ön ezt tekintetbe fogja venni. Először is közös európai politikánk alapját a szociális piacgazdaság modelljének kell alkotnia, más szóval a szabadságnak és a felelősségnek, és nem csupán annak a szabadságnak, amely a pénzügyi piacokon tapasztalható.
Európa versenyképességét és az európai munkahelyek biztonságát a környezetvédelem és az éghajlatváltozás figyelembevételével kell mérlegelni. Eléggé meglepett, hogy külön az éghajlatváltozás témaköréért felelős biztos kinevezésével kockázatnak teszi ki ezt az átfogó megközelítést. Európában ipari bázisra van szükségünk, és a világméretű problémákat - például az éhezés, a szegénység és a betegségek - csak akkor lehet megoldani, ha Európa az említett ipari bázissal rendelkező, erős gazdasági hatalom.
A polgároknak támogatásukról kell biztosítaniuk Európát. A túlzott szabályozás lényegesen csökkenti az emberek motivációját, és elidegeníti őket az európai eszmétől, ezért szeretnénk, ha sor kerülne a jogszabályok hatásának független vizsgálatára.
Negyedszer és befejezésül azt szeretnénk, ha létrejönne az intézményközi megállapodások alapvetően új változata. Az említett feltételek teljesülése esetén az ötéves hivatali időszak pozitívnak minősül majd.
Adrian Severin
Elnök úr, egy néppárti politikustól nem kérhetjük azt, hogy legyen szocialista, egy szocialistától sem várhatjuk, hogy néppárti politikusra szavazzon. Ilyen egyszerű lenne az egész, ha nem lenne sokkal bonyolultabb.
Miért érezzük azonban valahogy kínosan magunkat, miért érzünk megosztottságot, amikor azt kérik tőlünk, hogy támogassuk az Ön jelöltségét? Legyünk őszinték! A jelenlegi Bizottság hivatali ideje alatt bekövetkezett csalódások és sikertelenségek listája túl hosszú, ahogy a teljesítetlen ígéreteké és kezdeményezéseké is. Következésképpen az európai polgárok nemcsak az európai intézményekbe vetett bizalmat veszítették el, hanem reményeiket és szenvedélyességüket is.
Hogy teljesen méltányosak legyünk, azt is el kell ismernünk, hogy nem lehet Önt egyedül felelőssé tenni mindezekért. Az elsődleges felelősséget a nemzeti politikai vezetőkre kell hárítani, akik az eredményeket mindig saját országuknak tulajdonították, a sikertelenségeket pedig Európának, ők azok, akik a legtöbbször előnyben részesítették a nemzeti egoizmust az európai szolidaritással szemben.
Több biztos, beleértve szocialistákat is, akiket ugyanazon nemzeti vezetők támogattak, szintén felelősek az jövőkép, a bátorság, a hozzáértés és az akarat hiánya miatt. Így ma nem csupán Önnel helyezkedünk szembe, hanem azokkal is, akik Önt egyedüli jelöltként jelölték az egyik legfontosabb európai posztra. Nyilvánvaló, hogy ezek az emberek nem az Ön képességeinek és erősségeinek elismerése miatt jelölték Önt, hanem éppen azon tulajdonságai miatt, amelyeket a gyengeségei közé sorolnak. Nem azért, mert úgy gondolják, hogy Ön egy minden eddiginél szorosabb, erőteljes szociális vonzerővel rendelkező unió létrehozása érdekében fog munkálkodni, hanem azért, mert úgy vélik, hogy Ön egyenként hívatja majd őket, hogy az Európai Bizottság minden egyes kezdeményezése előtt nemzeti áldásukat kérje.
Legalábbis paradox helyzetnek tűnik, hogy ma az Európai Parlamentnek, egy közösségi intézménynek ahelyett, hogy elsöprő többségű "igen” szavazattal erősítené meg egy másik közösségi intézmény, a Bizottság leendő elnökének demokratikus legitimitását, e jelöltön keresztül kell dacolnia egy kormányközi intézménnyel, azaz a Tanáccsal.
Tehát a testületre való szavazás végén fontos lesz, tudja-e bizonyítani, hogy Ön közülünk és nem közülük való-e.
Andrew Duff
Elnök úr, gratulálnom kell Barroso elnök úrnak ahhoz, hogy előző hivatali ideje alatt kitartóan támogatta a szerződésmódosításra vonatkozó menetrendet. Úgy gondolom, hogy azért is köszönet illeti, hogy megfelelő stabilitási programot tett közzé, valamint olyan javaslatokat, amelyek a mindnyájunk által nehéznek tartott szakpolitikai ágazatok fejlesztéséhez szükségesek.
El kell azonban mondanom, hogy ahogy csökken a GDP, a kiadásaink pedig növekednek, a 2014-ig tartó időszakban újabb költségvetési válság várható, és biztosra veszem, hogy ekkor majd Barroso elnök úr határozottan a Parlament pártján fog állni, és szembe fog helyezkedni azzal az állásponttal, amely előreláthatóan megegyezik majd a nemzeti kincstárak álláspontjával.
Tény az, hogy az Uniónak nagyobb költségvetésre van szüksége, valamint egy olyan költségvetési politikára, amely a gazdasági helyreállás előmozdítására szolgál. A nemzeti kiadásokat egyértelmű költséghatékonyság, méretgazdaságosság és hozzáadott érték esetén, valamint amennyiben a piaci hiányosságok kiigazításához határozottabb európai politikákra van szükség, az európai költségvetéshez kell áthelyezni.
A költségvetési forrásokat független, valamint korszerűbb és átláthatóbb rendszer segítségével kell biztosítani.
Hans-Peter Martin
(DE) Elnök úr, természetesen nem az előző felszólalóra utalok, de arra szeretném kérni Önt, hogy a rendelkezésre álló időt túllépő felszólalók félbeszakításakor legyen igazságos. Ön egyeseket nagyon erőteljesen szakít félbe, míg másokat nagyon sokáig enged beszélni. Ez elfogadhatatlan.
Seán Kelly
Elnök úr, csak azt szeretném egyértelművé tenni, hogy Írországnak nem azért kell újra szavaznia, mert valaki ezt mondta: az írek azért szavaznak újra, mert ők maguk határoztak így, és saját döntést fognak hozni. Másodszor a mostani szavazás különbözik az előzőtől. Rendelkezünk olyan garanciákkal, amelyek pontosítják a dolgokat az írek számára, és arra vonatkozóan is garanciát kaptunk, hogy a Bizottságban lesz biztosunk.
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Elnök
Kelly úr, sajnálom, de ez egy új eljárás, amelyet pontosan kell alkalmaznunk. Csak az előző felszólalónak feltett kérdésekre vonatkozik, a nyilatkozatokra nem. Elnézést kérek, hogy félbeszakítom Önt.
José Manuel Barroso
a Bizottság elnökjelöltje.. - Elnök úr, a szakpolitikai kérdésekkel kezdem, aztán ha marad idő, politikával folytatom.
Hughes úr kérdéseit illetően úgy gondolom, hogy fontos tisztázni azokat a dolgokat, amelyek az Ön képviselőcsoportja számára és számomra, valamint a szociális piacgazdaság iránti elkötelezettségünk szempontjából is rendkívül fontosak. Ami a munkavállalók kiküldetését illeti, a rendelet megalkotásával kapcsolatos kötelezettségvállalásom pontosan az Ön által kiemelt probléma megoldására irányul, Hughes úr. A problémát az okozza, hogy a végrehajtással és az értelmezéssel kapcsolatos kérdések bizonytalanságot idéztek elő. Emlékeztetem Önt arra, hogy a rendeletek közvetlenül alkalmazandók, és egy rendelet megalkotása kevesebb időt igényel, mint az irányelv átfogó felülvizsgálata. Mindenesetre, ahogy azt már említettem, ha szükséges, foglalkozhatunk az irányelv felülvizsgálatának kérdésével.
A Laval-üggyel kapcsolatban Špidla biztos úr, a szocialistákhoz tartozó képviselő, velem megállapodva rendkívül összetett, gyakorlati megoldásokra irányuló vizsgálatot végzett. Tisztában kell lenni azzal, hogy az Ön által felhozott problémák nem minden tagállamban tapasztalhatók. Az, hogy a tagállamok munkajoga nagyon eltérő, azt jelenti, hogy a Laval-üggyel kapcsolatos helyzet egyes tagállamokban kialakulhat, máshol pedig nem. Önök mindnyájan tudják, hogy a tagállamok, a szociális partnerek és a szakszervezetek ragaszkodnak saját munkajoguk vívmányaihoz. A helyzet teljes körű vizsgálatára van szükség annak biztosítása érdekében, hogy a helyzet orvoslása ne idézzen elő nagyobb problémát az éppen megoldandónál. Špidla úr elvégezte ezt a vizsgálatot, éppen ezért most - a Parlament egyértelmű egyetértésének megszerzésére tett kísérlet révén - javasolhatok megoldást.
A közszolgáltatásokkal kapcsolatban Hughes úr azt kérdezte, hogy a Bizottság miért nem terjesztett még elő egy keretirányelvre irányuló javaslatot. Szeretném felhívni a figyelmet arra, hogy Bizottságom rendkívül jelentős jogi tevékenységet folytatott az állami támogatásokra vonatkozó szabályok közszolgáltatásokra való alkalmazásának pontosításával kapcsolatban. Öt évvel ezelőtt ez volt a legfontosabb kérdés, és az az igazság, hogy ezek a pontosítások elvették a belső piaci közszolgáltatásokkal kapcsolatos ősrégi vita élét. Nem azt mondtam, hogy nincsenek problémák. Éppen ellenkezőleg, látom a problémákat. Elkötelezett vagyok a helyzet teljes körű vizsgálata iránt, és nem fogok tétovázni, hogy szükség esetén tovább lépjünk. Az Ön képviselőcsoportjával folytatott vita során tettem egy nyílt és őszinte ajánlatot, és várakozással tekintek az Önökkel ezzel kapcsolatban folytatandó együttműködés elé, beleértve a megfelelő jogi eszközöket is.
A nemek közötti egyenlőség mellett elköteleztem magam, és Bizottságomban rekordszámú nő van. Őszintén elmondhatom Önöknek, hogy kemény küzdelem volt rávenni bizonyos tagállamokat arra, hogy hozzáértő nőket küldjenek a Bizottságba, mert nem akartak nőket küldeni. Ahogy azt Önök is tudják, az ezzel kapcsolatos kezdeményezés a tagállamoktól származik. Vállalom, hogy ismét megteszem, amit tudok. Emlékszem az első, Delors vezette Bizottságban egyáltalán nem volt nő, a másodikban is csak egy volt. Az én Bizottságomban valamikor kilenc nő volt, ezt nagyon fontosnak tartom. Elsőként én neveztem ki nőt főtitkári posztra - amely a legfontosabb köztisztviselői pozíció a Bizottságban -, tehát rendkívül elkötelezett vagyok a kérdés iránt, és szükségem van az Önök támogatására. Ismételten arra kérem azonban Önöket, hogy a tagállamokkal is működjenek együtt, hogy ne ragaszkodjanak a megszokáshoz azért, mert egyes tagállamok 50 évig arra sem voltak képesek, hogy egyetlen nőt javasoljanak a Bizottságba.
Ami a szociális kérdéseket illeti, beszéljünk ezekről kertelés nélkül. Ha támadást akarnak intézni Barroso úr karikatúrája ellen, hát tegyék meg, de Önök is nagyon jól tudják, hogy többször terjesztettem elő javaslatokat, amelyeket a Tanács elutasított - beleértve egyébként egyes, az Ön politikai családjához tartozó kormányt is. Beszéljünk nyíltan erről! Az Európai Tanács legutóbbi ülésén azt javasoltam, hogy tovább már ne kérjünk társfinanszírozást a Szociális Alaphoz azon országok esetében, amelyek nem rendelkeznek ezzel a lehetőséggel, azaz a nehézségekkel küzdő új tagállamok esetében. Előterjesztettem ezt a javaslatot. Több kormány is elutasította, beleértve azokat, amelyek vezetése vagy pénzügyminisztere az Ön pártjának tagja. Tehát egyáltalán nem értek egyet Önnel. Intellektuális szempontból nem tisztességes állandóan a Bizottságot támadni. Így a lényeg vész el. Persze ez könnyebb Önöknek, de a valóság az, hogy kemény nyomást gyakorlunk. A Tanács említett ülése után javaslatot terjesztettem elő - a Tanács jelenleg vizsgálja - azzal kapcsolatban, hogy függesszük fel a Szociális Alap társfinanszírozására vonatkozó szabályokat a nehézségekkel küzdő országok esetében. Elkötelezett vagyok a társadalmi kohézió mellett. Hogyne lennék, amikor Portugáliából származom, egy olyan országból, amely annyi előnyt élvez az Európai Unió révén? Elkötelezett vagyok a társadalmi és gazdasági kohézió mellett, ezért úgy gondolom, hogy az a karikatúra, amelyet egyesek próbálnak előadni, árt Európának. Egyetértek azzal, amit Lambsdorff úr mondott az előbb. Szeretném, ha elnyerném a legfontosabb Európa-párti képviselőcsoportok támogatását, de egyesek kizárják magukat ebből. Ez az Önök választása, nem az enyém.
A lehető legátfogóbb konszenzusra törekszem és senkit sem akarok kizárni. Legyünk őszinték: az európai integráció történelme során nem csak az EPP, nem csak a szocialisták, nem csak a liberálisok közreműködése volt jelentős. A konzervatív Lord Cockfieldtől kezdve a kommunista Altiero Spinelliig, a zöld mozgalomig, nagyon sokan hozzájárultak az európai integrációhoz. A választások után, és az eltérő nézetek figyelembevételével, fontos, hogy Európa érdekében együttműködjünk. Erős Európára van szükségünk, de ezen a ponton egy ellentmondással találjuk szembe magunkat. Egyrészt azt mondják Önök, hogy erős Európát szeretnének, erős Bizottságot, azt akarják, hogy bátran szálljak szembe azon tagállamokkal, amelyek a nemzeti érdekek mentén haladnak, másrészt kijelentik, hogy "Nem fogunk Önre szavazni. Csökkenteni fogjuk az Ön befolyását. Gyengíteni fogjuk az Ön pozícióját a tagállamokkal szemben”. Ebben ellentmondás fedezhető fel, tehát legyünk őszinték. Ha erős Bizottságot szeretnének, amely rendelkezik az európai érdekek védelméhez szükséges valamennyi jogosultsággal és kezdeményezési joggal, legalább tanúsítsanak irántam jóhiszeműséget. Nehéz időket élünk, én pedig nyílt, őszinte ajánlatot tettem - teljesen átlátható módon - a Parlament valamennyi képviselője számára. Nem mondhatják azt, hogy mást mondok a különböző képviselőcsoportoknak, mert mindenki elé ugyanazt a programot terjesztettem. Ma tettem néhány kiegészítést és pontosítást, de a program ugyanaz. Természetesen ez egy kompromisszumos megoldás, de Európa csak kompromisszumok alkalmazásával működik. Európa nem alapulhat fanatizmuson vagy dogmatizmuson.
Köszönöm az EPP-nek, hogy támogatásukról biztosítottak. Tényleg nagyon hálás vagyok a támogatásukért, de az EPP volt az első, amely azt mondta, hogy nem akarja ezt, mert egyedül van. Egyetlen párt sem rendelkezik egymagában többséggel, tehát Európában konszenzusra kell törekednünk. A konszenzus kialakítása rendkívül fontos Európában. Természetesen az ideológiai különbségek megmaradnak és a politikai vita folytatódik, de törekedjünk egy erősebb Európa létrehozására. Én elkötelezett vagyok ezzel kapcsolatban. Önök is? Ezt kérdezem én.
Joe Higgins
Elnök úr! Barroso úr nem válaszolt arra a vádra, miszerint a Bizottság beavatkozott a Lisszaboni Szerződéssel kapcsolatos írországi demokratikus folyamatba ...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Hélène Flautre
(FR) Elnök úr, Barroso úr, van egy problémám, ami miatt nem fogok holnap Önre szavazni, de Ön tudja, hogy mi az, mert a képviselőcsoportunk alaposan kifejtette már. Ez egy politikai kérdés. Ön nem rendelkezik Európa környezeti és társadalmi szempontból történő átalakítására irányuló programmal. Én viszont azt gondolom, hogy márpedig ma ezt kellene tenni.
Ahogyan Daul úr elegánsan megfogalmazta, a jobboldal nyerte a választást, tehát Ön a jobboldalon áll. A helyzet világos.
Szeretném viszont, ha tisztelni is tudnám a Bizottság elnökét, de van egy gondom ezzel: ha meglátom Önt, óhatatlanul arra gondolok, hogy mi is az Ön felelőssége a CIA titkos - és biztosíthatom Önt, hogy létező - repülőjárataival kapcsolatban.
2002 és 2006 között 728 embert szállítottak Guantánamóba a portugál légtér használatával. 2002 és 2004 között Ön miniszter volt. Ezért nem tudok hinni Önnek, Barroso úr, amikor arról szónokol, hogy Európa az emberi jogok védelmezője. Azt várom Öntől - és remélem, hogy így lesz majd módom tisztelettel tekinteni Önre, mint a Bizottság elnökére -, hogy ne a ki tudja, hány év múlva megjelenő emlékiratában, de ismerje be saját felelősségét ebben a jelentős és az európai értékekre árnyékot vető.
Derk Jan Eppink
Elnök úr, van egy közmondás, amely szerint aki nem az asztal mellett ül, azt felfalják. A következő évtized határozza meg, hol is tart majd Európa. A jelenlegi nyugat-európai vezető generációnak könnyű sors jutott. Mi békében nőttünk föl, egy jóléti államban. Adósságot halmoztunk fel, és továbbadtuk a gyermekeinknek. A történelem viszont ott kopogtat az ajtónkon. Még évekig pangás lesz a gazdaságban, növekvő bevándorlással nézünk szembe és egy elöregedő népességet tartunk el.
Sajnálatos módon Európa nem díjazza megfelelően az eredményeket. Az európai álom arról szól, hogy minél előbb menjünk nyugdíjba, és költözzünk ki a francia Riviérára. Ha nem foglalkozunk innovációval és nem fejlesztjük a vállalkozói kultúránkat úgy, ahogyan ezt Ön szeretné, akkor Európát "felfalják”.
Számítok az Ön vezetésére. Szeretnék egy tanáccsal szolgálni, ha megengedi: tegyen róla, hogy Európa a legfontosabb feladatára összpontosítson. Ha itt kudarcot vallunk, akkor minden más területen is kudarcot vallunk. Legyen továbbra is nyitott, és ne tegyen javaslatot egy európai adó bevezetésére, mert az csak egy Európa-ellenes vasvillás felkelést szülne. Soha életemben nem láttam még egyetlen egy, európai adó bevezetése mellett szervezett tüntetést sem. Ez az adó igazából nem egy elérhető cél, és bevezetése csak a néptömegek elégedetlenségét szítaná.
Számítok az Ön józan realitásérzékére, hogy Európát "az asztal mellé ülteti” és nem hagyja, hogy mások "felfalják”. .
Andreas Mölzer
(DE) Elnök úr, tudjuk, hogy Barroso úr mindig is az Európában éppen hatalmon levők közötti körmönfont kompromisszumot képviseli. Azt is tudjuk, hogy ő a legkisebb közös nevező a tagállamok kormányai között. Tudjuk, hogy Barroso úr mindenkinek tud nyújtani valamit: egy kis maoizmust a baloldalnak, egy csipet konzervativizmust a Keresztény Szocialista Párt tagjainak, valamennyi felszínes neoliberalizmust, és némi zöld és szocialista megközelítést.
Barroso úrnak természetesen nincs ellenfele, nincs alternatív jelölt. Van most emiatt pár nehéz napja, és végig kell hallgatnia az egyesült baloldal és a többi kritikus kellemetlen megjegyzéseit.
Ez a kellemetlenség viszont ki fog fizetődni, mert tudjuk, hogy a néhány kemény nap után Barroso úr valószínűleg újra a Bizottság elnöke lesz, és újra kínos kompromisszumokat kell kötni a tisztelt Ház nagy és befolyásos csoportjai között, de a kormányok között a Tanácson belül is, és Barroso úr, aki megszemélyesítette az európai integráció, . , .
Jacek Saryusz-Wolski
Elnök úr, hadd kezdjem azzal, hogy támogatjuk Barroso elnök európai törekvéseit és programját, és ezt 28 vagy még annál is több lengyel európai parlamenti képviselő nevében mondom.
Van viszont egy elem a programjában, ami különösen közel áll a szívünkhöz, ez pedig az energiabiztonság. Barroso elnök úr, Ön tisztában van vele, hogy a Parlament nagyon is a szívén viseli ezt a kérdést. Újra át kell tekintenünk a folyamatot, és újra kell értékelnünk mind a fejlődést, mind pedig a hiányosságokat, és meg kell határoznunk a prioritásokat a következő hónapokra és évekre vonatkozóan.
A jelenlegi helyzet nem kielégítő, hanem nagyon is borús, mert az összes nyilatkozat és tapasztalható jó szándék ellenére az energiainfrastruktúra és a válságkezelés terén megvalósult tényleges fejlődés még messze van megfelelő szinttől. Az intézkedések nem felelnek meg minden várakozásnak, és még mindig nem elegendőek.
Természetesen üdvözöljük a Bizottság és az elnökség rövid távú intézkedéseit, de hosszú távú elképzelést és határozottságot várunk a Bizottság elnöke részéről, és hogy amennyiben szükséges, szembe is szálljon a tagállamok tehetetlenségével és egoizmusával, vagy vonja felelősségre őket. Erős Bizottságra van szükségünk, Öntől is erős vezetést várunk, mert szükségünk van arra, hogy a Bizottság az egész Unió nevében, és az Unió polgárainak az érdekében cselekedjen.
Hadd hangsúlyozzam, hogy egy ilyen vezetésnek azon a konszenzuson kell alapulnia, hogy Önnek vezető és építő szerepet kell betöltenie a Parlamentben, a Bizottságban, és a tagállamokban is. Amint Ön is tudja, az ötlet három évvel ezelőtt, itt a Parlamentben született meg, de hosszú út áll előttünk, és várnunk kell még arra, hogy beteljesülhessen ez az álom.
Bízom benne, Barroso úr, hogy a mostani parlamenti ciklus végére Ön képes lesz véghez vinni ezt a csodát, és hogy meg is kapja rá a lehetőséget.
.
Marita Ulvskog
(SV) Elnök úr, Barroso úr, Ön azt mondta a bevezetőjében, hogy Európa és a világ értékválságon megy keresztül. Miért nem fogalmaz érthetően? Amin keresztül megyünk, az éppen annak a szélsőségesen piacközpontú gondolkodásnak a válsága, amelynek Ön és az Ön képviselőcsoportja volt az egyik legbuzgóbb támogatója. Megígértem a választóimnak - és sok más szociáldemokrata ugyanígy tett -, hogy nem fogok Önre szavazni, ha nem garantálja, hogy a munkavállalók kiküldetéséről szóló irányelvet módosítják abból a célból, hogy erősítse a munkavállalók jogait.
Úgy tűnt a beszédéből, mintha Ön kész lenne eleget tenni a kérésnek. Ön viszont azt mondja, hogy a kérést nem az irányelv módosításával, hanem egy olyan új rendelet révén fogja teljesíteni, amelyről tudjuk, hogy alkalmatlan a célra. Hallom ugyanakkor, hogy Ön helytelenül értelmezi a munkavállalók kiküldetéséről szóló irányelv módosításainak következményeit. Korábban is feltették már a kérdést Önnek, de mindig is csak kitérő választ adott. Ismét megkérdezem Önt: fog-e lépéseket tenni azért, hogy módosítsák a munkavállalók kiküldetéséről szóló irányelvet abból a célból, hogy az európai munkavállalók az egész EU-n belül egyenlő munkáért egyenlő bért kapjanak, ahelyett, hogy tovább folytatódjon a bérdömping, amitől jelenleg egész Európában szenvedünk.
Olle Schmidt
(SV) Elnök úr! Napjainkban az európai földrészt béke és demokrácia jellemzi. 70 évvel ezelőtt, amikor Európa háborúban állt, nem ez volt a helyzet. 20 évvel ezelőtt sem, amikor is Európa keleti és nyugati részre szakadt ketté.
A mi nemzedékünk felelős azért, hogy a kontinenst ügyesen kormányozza és megóvja, valamint egy nyitott és demokratikus Európa alapjait erősítse meg. Barroso úr, Önt különleges felelősség terheli.
Európának világos vezetésre van szüksége, valamint olyan Európai Unióra, amelynek jelenléte érzékelhető, és amely az európaiak rendelkezésére áll a nehéz és az örömteli időkben is. Olyan vezetésre van szükség, amely odafigyel a dolgokra. Ebben a tekintetben Önnek még többet kell tennie. A mainál nagyobb elkötelezettséget szeretnék tapasztalni, többet szeretnék annál, amit ma José Manuel Barrosótól hallottunk.
Holnap megkapja a svéd Liberális Párt, Cecilia Malmström pártjának támogatását. Nem azért, mert mindenben egyetértünk Önnel, hanem azért, mert úgy gondoljuk, hogy Ön többet tud tenni annál, mint amit eddig mutatott.
Munkája folytatásához hadd adjak néhány irányadó elvet.
A protekcionizmus gyalázatos dolog - még egy volt maoista számára is. Az EU ereje a nyitott határokban és a szabadkereskedelemben rejlik.
Az emberi jogok mindenkire vonatkoznak, bárhol is tartózkodjanak. Ezzel kapcsolatban még többet kell tenni.
A gazdasági válság egy globális új rend létrehozását teszi szükségessé, kiegyensúlyozott szabályozással együtt, ami lehetővé teszi, hogy foglalkozzunk az éghajlattal kapcsolatos válsággal. Mentsük meg az európai mezőgazdasági gazdálkodókat, és adjunk egy esélyt a fogyasztóknak és a piacnak.
Az EU-nak nincs szüksége több intézményi hatalmi harcra. Kíméljenek meg bennünket ettől! Európának elege van a semmirekellőkből. Barroso úr, remélhetőleg holnap lehetősége lesz egy új Bizottságot alkotni. Remélem, akkor biztosítani is fogja, hogy ugyanannyi nő lesz az új Bizottságban, mint ahány férfi.
Michail Tremopoulos
(EL) Ön is tisztában van vele, Barroso úr, hogy még csak utalást sem tett az olyan kérdésekkel kapcsolatos álláspontjára, mint például a biodiverzitás védelme, vagy a millenniumi célkitűzésekkel és az Európai Unió fenntartható fejlődési stratégiájával kapcsolatos kötelezettségvállalásai.
A "rugalmas biztonság” kifejezés jelentésére összpontosítanék, mert ezt az összetételt Ön gyakran használja, hogy egyesítse a rugalmasságot és a biztonságot. Úgy tűnik, hogy a munkavállalók védelmével kapcsolatosan ez a koncepció súlyos veszélyeket rejt magában. A részidős foglalkoztatás például jó megoldás, ha a munkavállaló ezt választja. Részidős munkanélküliségnek mondanám inkább a kényszerfoglalkoztatást, amikor a munkavállalóknak nincs választása, vagy nem talál munkát.
Hasonló problémával találkozhatunk kényszerfoglalkoztatás esetén, ha egy állás, vagy munkaidő-beosztás károsan hat a polgárok magánéletére vagy életminőségére. Ha Önt megválasztják, az Ön hatáskörébe tartozó esetekben ebben a kérdésben milyen politikai iránymutatást szándékozik majd közzétenni? Azt is kérdezem Öntől, hogy miért nem említett konkrét célkitűzéseket a zöld szakmákkal és más hasonló kezdeményezésekkel kapcsolatban, nem azért, mintha Ön csatlakozott volna a Zöldekhez, hanem mert legalább jelezhetné, hogy merre is van a válságból kivezető út.
George Becali
(RO) Barroso úr, elolvastam az Ön által összeállított dokumentumot, de őszintén szólva azért fogok holnap Önre szavazni, mert úgy gondolom, hogy EurópánakÖnhöz hasonló keresztény hívőre, egy ilyen neveltetésű emberre van szüksége. Azt gondolom, hogy holnap Ön már a Bizottság elnöke lesz, és arra bíztatom Önt, Barroso úr, hogy ugyanazt kérje Istentől, amit egykor Salamon kért és kapott is: bölcsességet ahhoz, hogy képes legyen Isten megelégedésére vezetni az Európai Bizottságot
Mario Mauro
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, az Európai Néppárt küldöttsége támogatni fogja Önt, Barroso úr, mégpedig a szokásos tisztelettel, a megszokott barátsággal és megszokott lojalitással.
Mindazonáltal kérjük Önt, hogy mutasson nagyobb bátorságot, hogy intézményeink szembe tudjanak nézni a mostani komoly helyzettel, és ne csak a kormányok jogos aggodalmaival törődjenek, hanem elsősorban a fiatal korosztály szükségleteivel: ők otthont szeretnének teremteni, családot és gyerekeket szeretnének; alapvetően azért, hogy bátran harcoljanak egy olyan igaz Európáért, amelynek alapját nem a politikai egyvelegünk képezi, hanem a kötelességtudatunk. Ezért kérem szocialista képviselőtársaimat, hogy mutassák ugyanezt a bátorságot.
Barroso úr újraválasztása természetesen átmeneti megoldás is lehet arra a konszenzus-válságra, amelyet a választások kimenetele egyértelműen megmutat, de az "igen” szavazat - még ha ez az "igen” feltételeket is támaszt a Bizottság elnökjelöltje felé - lehetőséget is kínál mindnyájuknak, hogy szerepet vállaljanak ezekben a nehéz időkben, és egyértelmű jelzést küldjenek az európai nyilvánosság számára, konkrétan azt, hogy a minket szétválasztó erőnél erősebb a minket összekötő erő, és csakis így, közös erővel segíthetünk egymáson, hogy kijussunk a mélységből.
Röviden összefoglalva, az "igen” nemcsak Barroso úrra vonatkozik, hanem egy világos és egyszerű receptre is: az Önök együttes hozzájárulásával megalakuló Bizottság azt jelenti, hogy a Bizottság függetlenebb, hatékonyabb, erősebb, más szóval még inkább európai lesz
Monika Flašíková Beňová
(SK) Egy olyan témát szeretnék megvitatni, amely sokakat aggaszt az Európai Unióban, magamat is beleértve. Gazdaságaink egy nagyon nehéz, válsággal terhelt időszakon mennek keresztül, amelynek a hatását leginkább az úgynevezett átlagemberek érzik meg. Ezek az emberek a munkájukért, a megélhetésükért és a gyerekeikért harcolnak, és pontosan ez a félelem és aggódás teremt termékeny talajt a jobboldali szélsőségek előretöréséhez az EU-ban és a tagállamokban.
A múltban a jobboldali szélsőségek képviselői eddig különböző, változatos álruhák és álarcok mögé rejtették valódi arcukat. Mára már a köztereken parádéznak, és nyíltan beszélnek a médiában. A mostani nehéz időszakban ezek a romák, a zsidók, a bevándorlók és a homoszexuálisok ellen gyűlöletet keltő emberek politikai pártokat is alapítanak, és sajnálatos módon sikerrel indítanak jelölteket, hogy bejussanak saját nemzeti parlamentjükbe és az Európai Parlamentbe.
Végezetül, nem is olyan régen, éppen itt, ebben a demokratikus intézményben, az Európai Parlamentben voltunk annak a tanúi, hogy egyes európai parlamenti képviselők a II. világháború fasiszta időszakára emlékeztető egyenruhában érkeztek meg, vagy inkább masíroztak be.
Ezért szeretném megkérdezni Önt, elnök úr, hogy az Ön saját szerepére és a Bizottság mint hatóság szerepére való tekintettel milyen intézkedéseket kell bevezetni a jövőben az Európai Parlament ilyen meggyalázásának megakadályozása, és különösen a szélsőségekkel szembeni tényleges küzdelem érdekében?
Sophia in 't Veld
Elnök úr, Barroso úr megállapította, hogy rendkívüli időket élünk - ez való igaz -, de a rendkívüli időkben rendkívüli vezetőre is szükség van. Ön lenne ez a vezető, Barroso úr? Nem támogattam Önt 2004-ben, és az elmúlt öt évben sajnálatos módon nem is tett eleget annak érdekében, hogy meggyőzzön engem.
Képviselőcsoportunk nagy része ennek ellenére hajlandó jóhiszeműséget tanúsítani Ön felé, de a végső döntést akkor fogjuk csak meghozni, amikor már láttuk a biztosok teljes anyagát, és ismerjük az Ön politikai programjának minden részletét, mert ne felejtse el, és remélem, meghallja ebben az iróniát, hogy az Európai Bizottság elnöke politikus, és nem egy biztos állással rendelkező közalkalmazott.
A választás kimenetelétől függetlenül ez a folyamat megerősítette az európai parlamentáris demokráciát, és néhány európai parlamenti képviselő félelmével ellentétben az, hogy a jelölt köteles kampányolni, nem gyengítette, hanem erősítette a Bizottság elnökének a pozícióját, mert ahogyan én látom, egy politikai program alapján történő európai parlamenti jóváhagyás sokkal stabilabb alapot képez, mint a nemzeti kormányok által titokban történő jelölés.
Ha jól értettem, Önnel ellentétben történetesen abban is hiszek, hogy a valódi parlamenti ellenzék létrejötte nagyon örömteli dolog, és egészséges jele annak, hogy az európai parlamentáris demokrácia érett és életképes.
Barroso úr, Önön a sor. Felveszi a kesztyűt? Mert még nem győzött meg engem. De ez közel sem olyan fontos, Barroso úr, mint az európai polgárok meggyőzése az elkövetkező öt évben.
(Taps)
Judith Sargentini
(NL) Tisztelt elnök asszony! Barroso úr, amikor a hitelválság kitört, Ön semmit nem tett. A francia elnökség találta meg a vészkijárathoz vezető utat. Ön nem vette vissza a gyeplőt sem az európai gazdaságélénkítő tervvel - az autóiparnak szóló állami támogatást elmulasztotta szigorú környezetvédelmi feltételekhez kötni -, sem a jobb pénzügyi felügyeletre vonatkozó javaslattal: Ön már a legelején kapitulált a London városából induló ellenállás láttán. Az EU nem tartotta kezében a gyeplőt a klímaválság globális megközelítését illetően, Ön viszont teljesen kiengedte a kezéből.
Ön most azzal fenyeget, hogy szén-dioxid-csökkentéseink többségét fejlődő országoktól fogjuk megvásárolni, ahelyett, hogy mi magunk kevesebbet bocsátanánk ki. Ezt ráfoghatja a nemzeti kormányokra, de a fejlődő országoknak javasolt klímaügyi támogatás megdöbbentően alacsony összegét - 2 milliárd euró - már nem. Ez semmi ahhoz a 30-35 milliárd euróhoz képest, amit Európának nyújtania kellene. Ön ezzel a tettével súlyosan visszaveti a koppenhágai siker kilátásait. Itt van a hitelválság, a gazdasági válság és az éghajlati válság - a valódi vezetői képesség három próbája. Barroso úr, Ön háromszorosan megbukott a megmérettetésen.
Diane Dodds
Elnök asszony, e Ház új képviselőjeként végighallgattam a sok felszólalót, akik Barroso úr hivatali idejének eredményeit vették számba, és számos aggályt felvetettek. Ezek közül sokkal egyet is értek.
A Lisszaboni Szerződés ügyében útjaink teljes mértékben elágaznak, Barroso úr. Ön azonban nagy érdeklődést mutatott az én észak-írországi választókerületem iránt. Ezért az elkötelezett hozzáállásért köszönettel tartozom. Értékeljük a támogatást és a bizottsági tisztviselők szoros munkakapcsolatait Észak-Írországgal, minden lehetséges szinten. Számítok e kapcsolat folytatására, és arra, hogy ez választókerültemnek is előnyére válik.
Önök bizonyára ismerik a múltunkat: az erőszak hatását a beruházásokra, és az új közutak és vasúti összekötetések szükségességét. Bizonyára tudják, mekkora lehetőségekhez jut a gazdaság a turizmus fejlesztése révén. Gazdasági fejlődésünk megsegítése érdekében szorgalmaznám, hogy a Bizottság vizsgálja meg, milyen erőforrások fognak rendelkezésre állni a sokéves alacsony beruházási szint jóvátételére.
Mint itt a Házban ma már sokan elmondták, a tettek és az eredmények számítanak.
Jaime Mayor Oreja
(ES) Elnök asszony, a Bizottság elnöke, előrebocsátanék egy megjegyzést.
Választások után nem tarthatjuk meg ugyanazt a vitát, amit a választások előtt, pusztán a választások iránti és az európai polgárok iránti tisztelettől vezérelve. E tekintetben semmit nem kell máshogy intéznünk, mint ahogy a nemzeti parlamentekben történik.
Ha az Európai Bizottság tagjait mindegyik országban többséggel választják, fő szempontunknak azt kellene tekintenünk, hogy a Bizottság elnöke híven kövesse azt, amit az európaiak az európai választások alkalmával megszavaztak, ebből eredően fontos és helyes, hogy Barroso úr legyen a Bizottság elnöke. Ez szigorúan demokratikus elv.
Barroso úr két olyan kijelentést tett, amelyet én mindenfajta kétség nélkül, egyértelműen és határozottan támogatok. Az első a jelenlegi helyzet diagnózisának mértéke, ahogyan beszédében és megjegyzéseiben szerepelt. Nemcsak gazdasági és pénzügyi válságot tapasztalunk most, hanem értékválságot is. Ebben a Házban most először hallottam, hogy valaki megerősíti ezeket a sajátosságokat. Nemcsak válságot tapasztalunk, de a világ is változik körülöttünk. Ezért kell minden eddiginél nagyobb hangsúlyt helyeznünk az egyének pozitív cselekvésére és az állammal és a piacokkal szembeni attitűd megváltoztatására, mert korábban az EU sok országában valószínűleg a lehetőségeinknél jobban éltünk.
A második pont, amit szintén támogatok, Barroso úr európai ambíciója. Európának választania kell, prioritásokat kell meghatároznia, szerveznie kell, és a válság és a Lisszaboni Szerződés az a két fő téma, amelyre a Bizottság elnökének különösen oda kell figyelnie. A válság kezeléséhez kell egy elszánt Bizottság, valamint egy olyan Parlament, amely képes kezelni a most tapasztalt súlyos körülményeket.
A válságnak még nincs vége, és még mindig nem ismertük ki teljesen. Arra is rákényszerít bennünket, hogy foglalkozzunk az Európai Unión belüli társadalmi egyenlőtlenségekkel. Ezért szükségünk van az Ön által ma délután megvillantott politikai ambícióra, Barroso úr.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Elnök asszony, elnökjelölt úr, miután figyelmesen végighallgattam, szeretnék kiemelni néhány olyan pontot, amelyek tekintetében sokan egyetértenénk Önnel.
Először is, nyilvánvaló, hogy válsággal nézünk szembe, sokan közülünk mégis azt hiszik, hogy Európa az elmúlt években képtelen volt a pesszimizmus leküzdésére alkalmas elvárásokat és reményeket kifejleszteni.
Másodszor, nyilvánvalóan szükségünk van az Európai Unióra, erős intézményekre és egy Bizottságra, amely tudja, merre tart. Közülünk sokan azonban azt hiszik, hogy Ön nem lehet jelölt ugyanannak a Bizottságnak az újraválasztásához, inkább egy új Bizottságéhoz annak érdekében, hogy új korszakot nyissunk, amelyben sokkal több és sokkal keményebb kihívásokkal nézünk szembe.
A mi Európánknak képesnek kell lennie a piacok szabályozására és a jogok, különösen a szociális jogok garantálására. Igazán azonban olyan Európára van szükségünk, amely képes többletértéket nyújtani, hogy a globális visszaéléseket és igazságtalanságokat azok forrásánál tudja kezelni.
Meghallgattam azt a javaslatot, miszerint az Ön Bizottságában szerepelne egy biztonsági kérdésekkel foglalkozó bevándorlási biztos. Szeretném hangsúlyozni, hogy a bevándorlás nem kizárólag vagy elsősorban a biztonságunkat érinti, hanem az értékeinket és az arra való képességünket is, hogy az egyenlőtlenségeket azok forrásánál kezeljük.
Ennek eredményeként a holnapi szavazás nem egy folyamat végét fogja jelezni, hanem inkább az első lépést avagy a kiindulópontot abban az óriási feladatban, amelyet az új Bizottságnak fel kell vállalnia, hogy - dacolva azokkal, akik az Európai Unió megbénulását vagy meghátrálását várják - új lendületet adhasson egy, az elmúlt években megismertnél sokkal jobb Európának. Ennek az új Bizottságnak képesnek kell lennie arra, hogy megerősítse magát az eurofóbokkal és euroszkeptikusokkal szemben; képesnek kell lennie arra, hogy Európa motorjaként megvédje függetlenségét a Tanáccsal szemben; továbbá képesnek kell lennie nemcsak az együttműködésre, hanem arra is, hogy folyamatosan válaszoljon ennek a Parlamentnek.
Michel Barnier
(FR) Elnök asszony, Barroso úr, számos eleme és oka van annak, hogy kimutassuk a bizalmunkat, és holnap nagyon világosan szavazzunk.
Az első elem a demokratikus összhang: a 27 állam- vagy kormányfő választását tekintve, akik egyhangúlag Önt választották; az Ön által a választási kampány során - azaz nem olyan régen - elmondottakat tekintve; valamint a polgárok szavazatát tekintve. Nem fogunk elnézést kérni a választási győzelemért, még ha tudjuk is - márpedig jól tudjuk, erről biztosíthatom képviselőtársainkat -, hogy több ötlettel kell körülvennünk Önt, mint az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) egymagában. Ott van még a demokratikus összhang az Ön által több hete folytatott gyakorlat tekintetében, abban, hogy őszinte és alázatos párbeszédet követelt a Parlamenttel, amint azt mi magunk tanúsíthatjuk.
Van még egy második ok, amely valójában egy meggyőződés: az a nagyon erős meggyőződés, miszerint Európában addig nem lesz erős a politika, amíg az intézmények gyengék. Erős intézményekre van szükségünk. Ezért reméljük, hogy a Lisszaboni Szerződést ratifikálják. Ez olyan eszközkészlet, amely működésre fogja bírni az intézményeket. Szükségünk van egy erős Bizottságra is, amely a lehető leggyorsabban le tudja küzdeni a válságot.
A harmadik ok az Önnel kötött bizalmi szerződésünk. Szembesülve ezzel a roppant súlyos és mélyreható gazdasági, pénzügyi, élelmezési - ne feledkezzünk meg a világ egymilliárd éhezőjéről! - és környezetvédelmi válsággal, szükségünk van arra, hogy a Bizottság megmutassa küzdőszellemét. Szükségünk van arra, hogy Ön, és Önnel együtt mi is levonjuk az összes tanulságot ebből a válságból, ami a kormányzást, a szabályozást, az innovációt és az új politikákat illeti - gondolok itt az európai takarékbank ötletére, hogy támogassa a stratégiai ágazatokban működő kis- és középvállalkozásokat -, valamint a legmélyebb válsággal, a környezetvédelmi válsággal kapcsolatban, hogy új gazdasági és társadalmi növekedési modellt vezessünk be, a zöld növekedést, ahogy Ön fogalmazott.
Barroso úr, ezért van az, hogy holnap készek leszünk aláírni Önnel a bizalmi szerződést.
David-Maria Sassoli
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, az Ön mai beszéde, Barroso úr, nem változtatott a véleményünkön. Véleményünk továbbra is határozottan negatív. Az Ön elnökségének évei során a Bizottság mindvégig alkalmatlannak mutatkozott, és nem rendelkezett kellő autonómiával. Ez történt a pénzügyi válság idején is, és ugyanez igaz a bevándorlási politikára: az alapvető jogok védelmezése és a közösségi jognak való megfelelés ugyanazon politika két oldalát jelenti.
Ön azt mondta itt a Házban, hogy ki akar nevezni egy biztost az igazságügy és a jogok területére, és egyet a belügyek és a bevándorlás területére. Ne tegye, Barroso úr: a bevándorlásnak és a jogoknak együtt kell maradniuk, hogy ne járuljon hozzá az idegengyűlölő politikákhoz. Önnek többsége van itt a Parlamentben, jobboldali többsége, mi pedig nyilvánvalóan nem tudunk azonosulni ezzel a többséggel. Megértem a Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért képviselőcsoport nehézségeit, de Verhofstadt úr, ne mondja azt nekünk, hogy a koherens megközelítés, amelyre Ön a válságból való kilábalás érdekében felszólított, azt a sebességet jelentené, ahogyan a Barroso-bBizottság meg fog alakulni.
Nyilvánvaló, hogy nem tudunk azonosulni ezzel a többséggel. Álláspontunk nem összeegyeztethető azokéval, akik nem akarnak elszántan küzdeni az információk teljes és következetes szabadságáért, azokéval, akik nem küzdenek a jogok védelméért, és azokéval, akik a Parlamentben pusztán a nemzeti kormányok képviseletének fórumát látják.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Elnök asszony, a Bizottság elnöke, az energiabiztonság növekedése fontos tétel az Ön programjában. A Törökországgal folytatott tárgyalások sikere, ami a Nabucco megállapodás aláírásához vezetett, jelzi, hogy az Európai Unió nemzetközi színtéren képes a tagállamok képviseletére, én pedig szeretnék gratulálni Önnek ehhez az eredményhez. Remélem, hogy ugyanezen módszerek alkalmazásával hasonló sikert lehet majd elérni a szükséges gázmennyiség biztosításában is, most, amikor vannak olyan országok a régióban, amelyek ehhez a projekthez rendelkezésre akarják bocsátani erőforrásaikat. A leendő Bizottságnak meg kell teremtenie az energia belső piacát, a hatékony versenyt és a magas szintű ellátási biztonságot valamennyi tagállam számára.
E tekintetben fontos szerepe lesz az Energiaszabályozói Együttműködési Ügynökségnek. Románia pályázott az ügynökség székhelyének befogadására, és remélem, meg fogja kapni hozzá a kellő támogatást. Az energiabiztonság az EU szomszédaitól is függ. Támogatnunk kell a szomszédos országokat, amelyek az európai értékeket vallják, és szeretnének az európai család részévé válni.
Szeretném továbbá felhívni a figyelmüket a Moldovai Köztársaságban fennálló, még mindig labilis politikai helyzetre és az ország nehéz gazdasági helyzetére. A Chişinău-ban működő új politikai hatóságoknak sürgősen támogatást kell nyújtani, hogy átsegítsük őket ezen a nehéz helyzeten.
Végezetül, szilárdan hiszem, hogy a holnapi szavazás bizonyítani fogja az európai intézmények stabilitását, és kedvezően járul hozzá az írországi népszavazás kimeneteléhez.
Catherine Trautmann
(FR) Elnök asszony, Barroso úr, akár most rögtön megmondhatom: Ön nem győzte meg a francia szocialistákat 5 éven keresztül, és nem sikerült meggyőznie bennünket a szavakkal igen nagyvonalúan bánó, és a céljaiban legalább annyira általános új tervezetével sem.
Hogyan is mondhatja Ön, hogy "szavazzanak rám, ha egy olyan Európát szeretnének, amely sokszínűségében is egységes”, amikor pontosan azért javasoltuk, hogy először várjuk meg az ír népszavazást, és csak azután döntsünk az Ön jelöltségéről, mert éppen egy ilyen Európát szeretnénk?
A tagállamok támogatásával felvértezve Ön jobbnak látta, ha még idő előtt bebiztosítja a kinevezését, mert kisebb kockázattal jár most a szavazás, most még kevesebb szavazatot kell megszereznie. Ön azt gondolta, hogy a parlamenti szavazás puszta formalitás lesz: pedig nem, és ez még csak a kezdet, mert az Ön válaszai nem felelnek meg azon polgárok várakozásainak, akik jelenleg a válság miatt szenvednek, és intézményeink iránti haragjukat ki is fejezték a szavazáson tapasztalt alacsony részvételi arányukkal.
Ön azt állítja, hogy a válság megváltoztatta Önt, és az egyesült Európa nagy navigátoraként tetszeleg, de nem volt képes egy valóban európai fellendülési terv felé kormányozni a tagállamokat, a pénzügyi szabályozáshoz szükséges konkrét és kötelező érvényű intézkedésekre pedig még most is várunk.
Ön azt állítja, hogy a szociális menetrend mellé garanciákat is adott, közben csak egy új rendeletet javasol, nem pedig a munkavállalók kiküldetéséről szóló irányelv felülvizsgálatát. Továbbá, Ön nem vállalt határozott és legfőképpen világos kötelezettséget a közszolgáltatások védelmét biztosító irányelvvel kapcsolatban.
Ön lebecsüli az európai parlamenti képviselők emlékezőképességét. Nem felejtettük el, hogy az elmúlt öt évben a javasolt megoldások lényegét sosem a szociális kérdések képezték, és Ön pedig csak most járult hozzá ahhoz, hogy szociális hatástanulmány készüljön minden európai jogszabállyal kapcsolatban.
A munkahelyek százezreinek megszűnését előidéző példátlan válság idején mindent meg kell tenni annak érdekében, hogy az európai munkanélküliek vagy a munkaviszonyban álló szegények (working poor) száma 2010-re ne érje el a 25 millió főt. Ebből a célból iparpolitikát kell elfogadnunk.
Az európai polgárok akkor tudnak szembeszállni a válsággal, ha a szolidaritás példáját állítjuk eléjük. Ez az ösztönző erő pedig jelenleg sem az Ön szavaiban, sem pedig az itt előadott, Európával kapcsolatos célkitűzéseiben nem látszik.
Walter Benjamin filozófus azt mondta, hogy katasztrofális lenne, ha ugyanúgy csinálnánk mindent, mint korábban. Önnek még mindig nagyon sokat kell tennie azért, hogy megnyerje a szocialisták és a szociáldemokraták támogatását. A politikai következetesség és a választóink iránti tiszteletünk miatt nem fogunk Önre szavazni.
Wim van de Camp
(NL) Elnök asszony, Barroso úr, az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) képviselőcsoport holland delegációjának tagjai holnap meggyőződésből fognak Önre szavazni. Nemcsak azért, mert meg vagyunk győződve az Ön képességeiről, hanem azért is, mert sürget az idő. Véleményünk szerint az elmúlt két hónap elszalasztott lehetőség volt a gazdasági válság leküzdése szempontjából - és nekünk, hollandoknak sietnünk kell. Valóban, szívesen látnánk többet is a szociális piacgazdaságból az Ön programjában -, szerintünk az előző Bizottság túl liberális volt ebben a tekintetben. Bízunk benne, hogy Ön tovább folytatja majd a harcot a túlzott szabályozás ellen, és sikerre viszi Koppenhágát, de csökkenti a létrehozott európai ügynökségek számát.
Van egy másik dolog, ami aggasztja az európai polgárokat. Ma délután ez talán csak két vagy három alkalommal került szóba. Ez nem elegendő. Az európai választások megmutatták a számunkra, hogy nehéz munka árán érhetjük el, hogy az átlagemberek kedvezően gondolkodjanak Európáról. Az Opel elbocsátás előtt álló dolgozóinak azonnal az kellene, hogy eszébe jusson Európáról, hogy Európa a remény forrása, lehetőség a munkához jutáshoz.
Végezetül, az Ön elmúlt hat hétben mutatott szenvedélyes hozzáállása és lelkesedése igazán lenyűgözött engem. Ön valósággal kivirul, amikor támadják. Arra bíztatom Önt, hogy tartsa meg ezt a szokását a következő öt évben is: szívesen látnám ezt akár minden héten.
Glenis Willmott
Elnök asszony, valóban rendkívüli időket élünk, de Barroso úr gazdasági válságra adott válaszából hiányzik az erő és a szükséges hatás, a szociális Európával kapcsolatos ígéreteit pedig nem tartotta be. Barroso úr, az Ön politikai iránymutatása kevés felvilágosítással szolgál az Ön terveit illetően, leginkább csak a már öt évvel ezelőtt is elmondott szónoklata köszön vissza. Természetesen szükségünk van olyan erős és élénk belső piacra, amely munkahelyeket és jólétet teremt, de ennek az európai munkavállalók és polgárok szociális jogainak megerősödésével kell együtt járnia, és nem az ő rovásukra kell megtörténnie.
Bár az egyenlőtlenségek felszámolása érdekében a Parlament erős nyomást gyakorolt, és indítványozta a munkavállalók kiküldetéséről szóló irányelv felülvizsgálatát, szociális hatásvizsgálatok készítését és egy ambiciózusabb gazdaságélénkítő csomagot, még most is csak várjuk, hogy történjen valami. Korábban Ön a szakszervezeti tagságot és a sztrájkhoz való jogot szentnek és sérthetetlennek nevezte. A szakszervezetek szerte az egész Egyesült Királyságban újra sztrájkról tárgyalnak a munkavállalók kiküldetéséről szóló irányelvvel kapcsolatos problémákra adandó válaszként, mert tartanak attól, hogy alákínálnak a béreknek, és aláássák majd a kollektív szerződéseket.
A témában feltett kérdésemre adott múlt heti válasza szavakban együttérzést sugárzott ugyan, de Ön is elismerte, hogy az irányelv nem felel meg a kitűzött célnak. A probléma lényegét az Európai Bíróság (EB) által történő végrehajtásban és értelmezésben látom. Ön azt ígérte, hogy egy új jogi eszköz segítségével módosításokat hajtanak végre, de az EB ítéletei bebizonyították, hogy meg kell erősítenünk az irányelvet, hogy megállíthassuk a munkabérek alákínálásának folyamatát.
A pénzügyi válság jelenlegi időszakában, Barroso úr, egyértelmű jogi iránymutatásra van szükség, és arra, hogy egy adott helyen, azonos munkáért nemre való tekintet nélkül azonos bér járjon. Milyen garanciákat tud Ön adni arra vonatkozólag, hogy ez valóban így lesz?
Marianne Thyssen
(NL) Elnök asszony, a Bizottság elnöke, a Tanács soros elnöke, hölgyeim és uraim, nehéz időket, átmeneti időket, változó időket, de egyúttal érdekes időket is élünk. Intézményi szempontból úgy mondhatnám, hogy Nizzából Lisszabonba tartunk. Bízom benne, hogy sértetlenül meg is fogunk érkezni pénzügyi, gazdasági, ökológiai, demográfiai, de energiaügyi, bevándorlási és biztonsági szempontból is, nem elfeledkezve a globalizációról, az élelmezési problémáról, a szociális modellünk megóvásáért folytatott küzdelemről sem - az említett területek mindegyikén a vajúdás időszakában vagyunk. Az, hogy mindezek veszélyeket vagy éppen lehetőségeket jelentenek a számunkra, nagymértékben csak tőlünk függ.
Egy dolog egészen biztos ebből a szempontból: mi magunk csak akkor járulhatunk hozzá a jövő formálásához és fejleszthetjük tovább a szociális és környezeti szempontokhoz igazodó piacgazdaságunkat, ha európai módon közelítjük meg a kihívásokat, és azokon szilárd és határozott irányba mutató európai programmal - Ön, mint a Bizottság elnökjelöltje, rendelkezik ilyen programmal - kerekedünk felül, és ha erős intézményeink lesznek. Nincs vesztegetni való időnk. "Sürget az idő”, ahogyan a szomszédom fogalmazott, és ebből az okból kifolyólag is siettetnünk kell az új Bizottság ügyét. Pillanatnyilag, hölgyeim és uraim, csak egy elnökjelöltünk van, egyetlen egy.
Meg kell bíznunk José Manuel Barrosóban. Szeretnék megkérni mindenkit, aki ezzel nem ért egyet, hogy gondolja át, vajon meg tudja-e különböztetni a barátokat az ellenségektől? Végtére is, mit érnének el a halogatással és az ellenszavazatukkal? Ha nem akarják Barroso urat, akkor kit akarnak? Ki volt, és ki most az Önök jelöltje, ezt kérdezem a Zöldek/az Európai Szabad Szövetség, és az Európai Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége képviselőcsoporttól. Ha a tervük sikerrel járna, biztosak abban, hogy az Önök megítélése szerint másvalaki jobb jelölt lenne, és jobb elnöke lenne a Bizottságnak?
Bizalmat szavazok Önnek, bizottsági elnökjelölt úr, és kollégáimmal együtt a képviselőcsoportban Önre fogunk szavazni. Sok sikert kívánok Önnek az új Bizottság megalakításához is: Önnek elegendő mozgásteret kell kapnia, hogy gyorsan cselekedhessen.
Edite Estrela
(PT) Barroso elnök úr, a Lisszaboni Szerződést ratifikálni fogják, és néhány hónapon belül hatályba fog lépni. Én ebben bízom. A programjából és mai beszédéből viszont világosan látszik, hogy Ön most azonnal meg akarja erősíteni az Európai Parlament hatáskörét. Egyetértek ezzel, mert nem léphetünk hátra, vissza abba az időszakba, amikor Európa jövőjét még kizárólag a Tanács és a Bizottság határozta meg, az Európai Parlamentnek pedig csak az a szerep jutott, hogy kívülről nézze az eseményeket.
Azt gondolom, Barroso úr, hogy az Ön következő hivatali ideje döntő fontosságú lesz a Bizottság, a Tanács és a Parlament közötti új intézményi egyensúly megszilárdításában. Támogatásunk ennélfogva azt jelenti, hogy biankó csekket írnánk alá, hanem befektetésnek tekinthető.
Demokratikus hagyományunk, az emberi jogok védelme, az innováció a tisztább energia előállítása területén, a hatékonyabb környezetvédelmi politika mind kimondottan európai sajátosságok, azonban semmi más nem különböztet meg bennünket jobban a világ többi részétől, mint a szociális politikánk. Biztos vagyok abban, és ez iránti reményemet ki is akarom fejezni, hogy az Ön által vezetendő Bizottság felvállalja majd annak a felelősségét, hogy védelmezze, megszilárdítsa, fejlessze az európai szociális modellt, és támogassa a nemek közötti egyenlőség érvényesülését.
Mielőtt befejezném, szeretném hangsúlyozni, hogy figyelmesen hallgattam Önt, amikor a jövőre vonatkozó vállalásairól beszélt. Számíthat a portugál szocialisták szavazatára. Ezenkívül lojalitásra is számíthat a részünkről, a következő hivatali időszaka során ugyanakkor nagyon magas elvárásokat fogunk támasztani Önnel szemben.
Sok szerencsét, munkájához pedig sok sikert kívánok.
Markus Ferber
(DE) Elnök asszony, a Bizottság elnöke, a Tanács soros elnöke, hölgyeim és uraim! Miről is szól a holnapi választás? Arról, amit az ebben a Házban jelenlévő sok ember vagy nem tud, vagy nem akar megtenni. Tulajdonképpen arról van szó, hogy Európáért kell felelősséget vállalni. Szeretnék kiemelni egy dolgot. Barroso úr, nagyon hálás vagyok Önnek, hogy újból megemlítette ezt a közbeszólásában. Felelősséget kell vállalni azért, hogy Európa nehéz körülmények között is képes legyen úgy cselekedni, hogy felülkerekedhessen az összes olyan problémán, amelyet polgáraink és ez a Parlament is joggal kritizált. Hiszem, hogy a mai vita segített tisztázni azt a kérdést, hogy a következő években politikai felelősségvállalás tekintetében Európa kire számíthat majd, és kire nem.
Mindazonáltal, Barroso úr, szeretném felhívni a figyelmét arra, hogy természetesen van egy sor napirenden lévő megoldandó ügy, és ezzel kapcsolatban Önre igen nagy felelősség hárul, mert kizárólag Ön jogosult európai szintű kezdeményezéseket elindítani.
Szeretnék még szólni egy olyan témáról, amelyről úgy tűnik, hogy nem kellő részletességgel tárgyaltunk a mai vita során, ez pedig az agrárpolitika kérdése. Számos új kihívással nézünk szembe ezen a területen. Nem elég csak a tényt emlegetni önmagában, hogy a mezőgazdasági miniszterek tavaly ősszel állásfoglalásra jutottak. Az nem elegendő önmagában, hogy egy átfogó mezőgazdasági reformprogramot indítottunk el, mert amint megváltoznak az alapfeltételek, Önnek meg kell tennie azokat a szükséges vonatkozó kezdeményezéseket, amelyekkel az Európai Unió mezőgazdasági termelőit segítjük. Az a kérésem Önhöz, hogy üljön le a mezőgazdasági biztos asszonnyal, és hívja fel a figyelmét arra, hogy a programja nem alkalmas arra, hogy kivezesse ezt a fontos ágazatot a válságból.
Mi - az itteni kollégáim nevében beszélek - készek vagyunk arra, hogy az Európai Unió és az európai lakosok érdekében felelősséget vállaljunk Európáért.
Csaba Sándor Tabajdi
(FR) Elnök asszony, Barroso úr, még hat hónappal a pénzügyi világválság előtt, 2008 februárjában a magyar miniszterelnök egy olyan európai intézmény létrehozását javasolta, amely a globális pénzügyi folyamatokat felügyelné és kísérné figyelemmel. Sajnálatos módon a Tanács és az Ön Bizottsága csak a világválság kirobbanása után döntött úgy, hogy létrehozzák ezt az intézményt.
Barroso úr, jelenleg hol tart az intézmény előkészítése? Mikor kezdheti majd meg a működését?
A második kérdésem a következő: a fő kereskedelmi láncok üzleti fölénye elleni küzdelemben a Bizottság az elmúlt pár évben nem ért el semmilyen sikert, nem védte meg sem a mezőgazdasági termelőket, sem a fogyasztókat. Várhatunk-e konkrét és hatékony intézkedéseket a Bizottságtól?
A harmadik kérdésem a következővel kapcsolatos: a tejipar Európa-szerte mély válságban van, ennek pedig súlyos társadalmi és politikai következményei vannak. Szándékozik-e Ön korrigálni vagy felülvizsgálni a Bizottság által a mai napig folytatott neoliberális politikát, amely mostanra már teljesen megbukott?
A negyedik kérdésem pedig a következő: elnökjelöltként szándékában áll-e bevezetni egy mediációs mechanizmust? Megerősítené-e ismételten azt a szándékát, hogy az alapjogokért felelős új biztost bízza meg a történelmi nemzeti kisebbségek, a bevándorlók és a romák ügyével is?
Simon Busuttil
(MT) Elnök asszony, Barroso úr, alaposan megvitattuk már a pénzügyi és gazdasági kihívások témakörét. Ma én inkább a polgárok jogaival és a polgárok Európájával szeretnék foglalkozni. Szó esik európai polgárságról, a polgárok jogairól, a mozgás szabadságáról, a bűnözés elleni küzdelemről, a biztonság megerősítéséről, a terrorizmus elleni küzdelemről és az egységes bevándorlási politikáról is. A felsorolt témák mindegyike érinti az európai polgárokat, akárcsak a gazdasági és pénzügyi kérdések. Léteznek azonban egyéb kihívások is, amelyek hatással vannak polgáraink mindennapjaira, ezért érdemes ezekről is szót ejteni.
Van egy tervünk, ez pedig a jog érvényesülésén, a szabadságon és a biztonságon alapuló európai térség létrehozását tűzi ki célul. Megszületett a tamperei program, a hágai program, most pedig a stockholmi program. Úgy gondolom, hogy ezen a területen friss energiát kell befektetnünk. A stockholmi program új lehetőségeket nyit meg. Itt van továbbá a Lisszaboni Szerződés, amely új és fontos hatásköröket, valamint lényegesen nagyobb szerepet ruház a Parlamentre ezen a területen. Barroso elnök úr, Ön azt mondta nekünk ma este, hogy nem csupán egy, hanem két biztos is fog foglalkozni ezzel a területtel. Az hangzott el, hogy lesz egy, a belügyekért és a bevándorlásért felelős biztos, egy másik biztost pedig az igazságszolgáltatás, az emberi jogok és a polgári szabadságjogok területére jelölnek ki. Hozzunk létre a Parlament és a Bizottság között egy olyan szoros, partneri viszonyt, amelynek célja egy olyan Európa kialakítása, amely valóban polgáraink Európája lesz, amely védi polgáraink jogait, szabadságjogait és biztonságát.
Valóban hiszem, hogy egyesült erővel képesek vagyunk arra, hogy egy olyan Európát hozzunk létre, amely polgárainkat szolgálja. Sok sikert kívánok Önnek a holnapi választásokon.
Zoran Thaler
(SL) Szeretném kifejezni, hogy egyetértek több előttem felszólaló kollégám észrevételeivel, de engedje meg Barroso úr, hogy feltegyem Önnek a következő kérdéseket: készített-e már számvetést a hivatali időszakát illetően? Elégedett-e az elmúlt öt évben elért eredményeivel? Azt gondolom, hogy igen, és emiatt jelölteti magát ismét a Bizottság elnöki posztjára. Azon is eltűnődöm viszont, hogy elégedett-e azzal a hatékonysággal, amit eddig Ön a pénzügyi, gazdasági és szociális válsághelyzetek megelőzése terén fel tudott mutatni? Tiszta lelkiismerettel tudja-e szemlélni az Európai Unión belül most már milliókat érintő, riasztó méreteket öltő munkanélküliséget, valamint azt, hogy a pénzügyi szektoron belül ismételten felháborító összegű jutalmakat fizetnek ki azok számára, akik nemcsak, hogy beletaszítottak bennünket ez elképzelhető legrosszabb válságba, de már szegénységgel is fenyegetnek minket?
Ki tudja-e jelenteni nekünk a mai napon azt, hogy a második ciklusában Ön másképpen fogja csinálni a dolgokat? Továbbra is ugyanezt fogjuk tapasztalni, vagy lesz valami új is? Lesz valami olyan, ami elé érdemes várakozással tekintenünk? Ön szerint miben kellene változtatnia a jelenlegi munkamódszereit illetően?
Engedjen meg még egy kérdést: az itt kifejtett politikai iránymutatásban kínosan törekedett arra, hogy elkerülje ezt a témát. Világos, hogy Ön szeretné vezetni az 500 millió lakost számláló Európai Unió Bizottságát. Hová tűnik viszont a becsvágy és a lendület nagyszerű közösségünkből, amikor a csatlakozni vágyó európai társaink előtt kell megnyitni az ajtót? Milyen további erőfeszítéseket tesz majd az Ön Bizottsága azért, hogy felgyorsítsák ezt a folyamatot? Biztosít-e majd Ön kézzelfogható támogatást, azaz szakértelmet és anyagi forrásokat Bosznia-Hercegovina központi kormányának, hogy a kijelölt útra léphessen, és hogy teljesíteni tudja annak feltételeit, hogy polgárai szabadon utazhassanak az Európai Unión belül?
Gunnar Hökmark
Elnök asszony, támogatni fogjuk Barroso urat holnap, és nemcsak azért, mert mind a 27 tagállam Önt jelölte, Barroso úr, és nem csupán azért, mert el kell kezdenünk dolgozni, hanem azért is, mert olyan átfogó politikai tervet mutatott be, amely választ ad korunk főbb kihívásaira. Természetesen mindnyájunknak más-más véleménye lehet erről.
Nem kisebbségi álláspontok erőltetését, hanem parlamenti többséggel támogatott kezdeményezéseket kérünk Öntől és a Bizottságától, hogy megtárgyaljuk és alaposan megvizsgáljuk az Ön javaslatait, és parlamenti többségen nyugvó döntéseket hozzunk. Így működik a demokrácia, és mi is eszerint dolgozunk. Nem csak Önben bízunk, hanem a Parlamentben is. Hadd mondjak csak annyit, hogy az alternatíva nélküli "nem” szavazat a holnapi szavazáson azt jelenti, hogy Önnek nincs alternatívája. Miközben mi cselekvésre szólítunk fel, vannak olyanok is, akik le akarják állítani a cselekvést. Azt kell mondanom, hogy a koppenhágai találkozó előtt csupán pár héttel felelőtlen dolog úgy viselkedni, hogy a Bizottságnak ne legyen új vezetősége. Akkor, amikor a pénzügyi piacokkal kapcsolatos rendelkezésekkel és jogalkotással kell foglalkozni, felelőtlen lépés "nem”-mel szavazni az új Bizottságra. Felelőtlenség lenne megakadályozni azt, hogy elindíthassuk a gazdasági helyreállás politikai folyamatát, mikor egész Európa-szerte munkahelyek szűnhetnek meg.
Elnök asszony, a holnapi szavazás nagymértékben az Európai Parlament helyzetéről fog szólni. Parlamenti képviselőként azt mondjuk, hogy mi azt akarjuk, hogy Európa vezető szerepet játsszon a világban, de sosem lesz globális vezető pozíciónk, ha nem tudjuk biztosítani, hogy magát az Európai Uniót irányítani tudjuk. Támogatni fogjuk Önt, át fogjuk tanulmányozni a javaslatokat, meg is fogjuk vitatni Önnel, mert bízunk a demokráciában és a parlamenti többségünkben. Sok sikert kívánok holnapra!
(Taps)
Erminia Mazzoni
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, Barroso úr! A mostani vita után még inkább meg vagyok győződve arról, hogy helyesen döntöttem úgy, hogy támogatom az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) képviselőcsoport által benyújtott, az Ön jelöltségének támogatására irányuló javaslatot, és a Petíciós Bizottság elnökeként felajánlom Önnek szerény hozzájárulásomat: Barroso úr, helyeslem az Ön által meghatározott célokat és prioritásokat, de engedje meg, hogy két területet kiemelten a figyelmébe ajánljak, különösen azzal összefüggésben, amire Ön a gazdasági és pénzügyi válságból való kilábalással kapcsolatban utalt.
Önhöz hasonlóan meg vagyok győződve arról, hogy a mostani a válság egyben értékválság is, sőt, elsősorban az, és társadalmunk alapvető értékeit érinti. A következő öt évben az Európai Bizottságnak foglalkoznia kell a fő kihívásokkal. A geopolitikai háttér radikálisan megváltozott. A feltörekvő országok, feltörekvő gazdaságok, például India, Brazília és Afrika már jelentős szerepet játszanak a reálgazdaságban. Ez egyrészről új növekedési lehetőségeket nyit meg a számunkra, másrészről viszont kitesz bennünket a piaci hegemóniák kockázatának, ami hosszú távon nagyobb szegénység kialakulását idézheti elő.
Ebben a vonatkozásban alapvetően fontos Európa szerepe, civilizációja és bölcsessége, hogy elősegítse a széles körű, kiegyensúlyozott növekedést és ösztönözze a polgári jogok megvalósulását. Európa a különböző gyökerek és kultúrák valódi integrációját képviseli. A mi saját keresztény gyökereinkre gondolok itt, amelyek eszközül szolgálhatnak ahhoz, hogy értékrendünket helyreállítsuk ebben a rendkívül komoly válságban, de ez csak akkor lehetséges, ha ezeket a fejlődés előmozdítása, valamint mindnyájunk jogainak és kötelességeinek integrációja során mérceként alkalmazzuk.
Barroso úr, ami a pénzügyi területet illeti, meg kell vizsgálnunk a pénzügyi és fiskális politika reformjának szükségességét, hogy semlegesítsük saját valutánk, az euró, és az USA-dollár régi hegemóniája, valamint az euró és India és Kína fejlődő valutái közötti küzdelmet, hogy megvalósulhasson a pénzpiacok szigorúbb szabályozása és az energia-, de legfőképpen az élelmiszertermékekkel kapcsolatos spekuláció betiltása, mert ezeknek az árváltozása sok gazdaságot megfojthat, hogy visszaállítsuk a pénzügyek legfőbb szerepét, azaz hogy a termelést szolgálják, és hogy a hátrányosan érintett európai régiókban adókedvezményekkel pótoljunk vagy támogassunk hagyományos gazdasági tevékenységeket.
Ami a polgárok Európáját illeti, Ön a párbeszéd elmélyítésével és az információk megosztásával szándékozik ezt előmozdítani, ebben a Petíciós Bizottság elnökeként személyesen is érintett vagyok. Ezért bizottságunk véleményét meg kell kérdezni, ha az előző parlamenti ciklusban elfogadott állásfoglalás alapján a Parlament tovább akar majd lépni.
Az európai intézmények és a polgárok között a Petíciós Bizottság az első kapcsolódási pont, amely megoldásokat keres, magyarázatokkal szolgál, cselekvésre ösztönöz az európai polgárok számos és különféle panaszbeadványai alapján. Ezzel összefüggésben, Barroso úr, arra ösztönzöm Önt, hogy erősítse a Bizottság, amelynek vezetésével Önt tisztelték meg, és az általam vezetett Petíciós Bizottság közötti kapcsolatot, és hozzon létre egy külön biztosi posztot ezzel a céllal. Két új biztosi pozíció létrehozását Ön már bejelentette.
Az az Európa, amely munkaprogramját elsődlegesen polgáraira tekintettel alakítja ki, ahogyan ezt Ön is említette, egy olyan Európa, amelynek szélesebb jogkörrel és nagyobb tisztességgel kell felruháznia azt a bizottságot, amely fórumként szolgál polgárai számára, ahol a polgárok hangot is tudnak adni a jogaiknak.
Sophie Briard Auconie
(FR) Elnök asszony, a Bizottság elnöke, hölgyeim és uraim! Áttanulmányoztam programjának iránymutatásait, és örvendetesnek tartom azt, hogy Önnek minden fontos politikai területen vannak ambíciói, beleértve a tevékenységek folytatását és létrehozását taglaló gazdaságpolitikát; a fellendülési tervet; a társadalmi kohéziót; a környezetvédelmi politikát, különösen a fenntartható fejlődést; a fiataloknak szóló projekteket; az európai védelmi képességek megerősítését; valamint az erős és fenntartható mezőgazdasági politika folytatását.
Üdvözlöm azon célkitűzését, hogy ugyanúgy győztes, egységes és védelmező Európát szeretne, mint mi mindnyájan. Megkérdőjelezem viszont az Európai Unió pénzügyi helyzetét mindannak a tükrében, ami az Ön által vázolt összes projektben szerepel. Az Uniónak rendelkeznie kell a célkitűzések eléréséhez szükséges pénzügyi forrásokkal is. Néhány képviselőtársam már hangsúlyozta ezt a kérdést. Véleményem szerint alapvetően fontos, Barroso úr, hogy lássuk azt, hogy Ön felvállalja, hogy ösztönözze a tagállamokat arra, hogy 2014-től jelentősen növeljék a közösségi költségvetéshez való hozzájárulásukat. Való igaz, hogy a válság pillanatnyilag nyomást gyakorol a tagállamok költségvetésére. Mindazonáltal előre kell tekintenünk a válság utáni időkre, és már most el kell kezdenünk kidolgozni egy olyan közösségi költségvetést, amely biztosítani fogja az európai cselekvéshez szükséges forrásokat. Tudom, hogy Ön tisztában van ezekkel a szükséges forrásokkal, mivel ezzel a kérdéssel a programjában is foglalkozott. Ami a mai napot illeti, Önnek el kell köteleznie magát annak biztosítása mellett, hogy a jövőben mi, a Parlament, és a Tanács is rendelkezzünk a politikánk megvalósításához szükséges forrásokkal.
Sandra Kalniete
(LV) Szeretném megerősíteni, hogy az Európai Néppárt képviselőcsoport lettországi tagjai támogatni fogják J. M. Barroso elnök úr jelöltségét. Támogatni fogjuk Önt, mert bízunk Önben, Barroso úr, hogy az Európai Bizottság elnökeként továbbra is egy igazságosabb Európa megteremtésén fog munkálkodni. Úgy gondoljuk, hogy az igazságosságnak minden tagállamra vonatkoznia kell a mezőgazdasági termelők támogatása tekintetében, függetlenül attól, hogy az Európai Uniónak mióta tagja egy adott ország. Azt is várjuk Öntől, hogy a közös agrárpolitika reformjában és az összes tagállam közötti igazságos verseny megteremtésében az élre fog majd állni. Felkérjük Önt, hogy álljon az élre az európai szolgáltatási piac további liberalizációjában is.
Európa csak akkor lábalhat ki sikeresen a válságból, ha egy erős egységes piacra és egyenlő feltételekre alapozza a stratégiáját. Az európai intézmények valóban stabilizáló szerepet töltenek be, és segítik a kilábalást a válság által leginkább érintett tagállamokban, Lettország pedig tisztában van ezzel. Szeretném megköszönni az Európai Bizottságnak, hogy együttműködtek velünk. Az egységes európai valuta stabilizáló szerepet játszott a válság idején. A balti államok azt a célt tűzték ki maguk elé, hogy bekerüljenek az euroövezetbe, de a világméretű gazdasági visszaesés idején ez igen kemény feladat. Ezért kérjük a Bizottságot, hogy a válságot figyelembe véve a Stabilitási és Növekedési Paktum és a maastrichti kritériumok alkalmazásakor mutasson ésszerű, rugalmas hozzáállást. Meggyőződésem, hogy a balti államok és az összes európai állam euroövezetbe történő mielőbbi felvétele Európa egészének az érdeke.
Elnök úr, arra ösztönözzük Önt, hogy gyorsabban tegyen lépéseket a közös energiapolitika kidolgozása érdekében, hogy csökkenthessük Európa monopóliumoktól való függőségét. Sok sikert kívánok a holnapi szavazáson.
Damien Abad
(FR) Elnök asszony, Barroso úr, az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) francia küldöttségének tagjaként és a Nouveau Centre, az UDF-ből létrejött francia politikai párt képviselőjeként mindenképp szerettem volna ma közvetlenül szólni Önhöz. Mindenekelőtt arra szeretném emlékeztetni Önt, hogy a köztársasági elnök és a francia kormány támogatja Önt, valamint szeretnék gratulálni ahhoz, ahogyan Ön a francia soros elnökség sikeréhez hozzá tudott járulni.
Barnier úr és a francia elnöki többséghez tartozó valamennyi parlamenti kollégám azt várja, hogy az Ön Bizottsága felkarolja és sajátjaként kezelje a küldetésünket, hogy egy olyan politikai Európát építsünk fel, amely képes lesz a jövő fontos globális kérdéseit befolyásolni.
Barroso úr, ahhoz, hogy felépíthessük ezt a politikai Európát, véleményünk szerint két csapdát kell elkerülnünk. Először is azt, hogy a versenyt abszolút és áthidalhatatlan dogmaként állítsuk be. Igen, Európának legalább annyira szüksége van iparpolitikára, agrárpolitikára, energiapolitikára, illetve olyan energiapolitikára, amely támogatja az új technológiákat, mint a versenypolitikára.
A második elkerülendő csapda, hogy a Bizottság pusztán a Tanács titkárságává váljon. Olyan Bizottságra van szükségünk, amely erős, amely javaslatokat terjeszt elő, újító lépéseket tesz, és amely az európai integráció hajtóerejeként működik. A saját pártom Franciaországban kifejtett fenntartásai ellenére a mai napon hajlandó vagyok támogatni az Ön cselekvési tervét, és elkísérni Önt azon a fontos úton, amelyen úgy tűnik, hogy Ön el akar indulni, különösen igaz ez a fenntartható növekedés és az éghajlatváltozás elleni küzdelem területére.
Bennem is, és számos parlamenti kollégámban ma még kérdések merülnek fel, és mivel szeretnénk a lehető legtájékozottabbak lenni, hogy biztosan Önre adhassuk szavazatunkat, azt szeretném Öntől kérni, hogy tegyen két határozott kötelezettségvállalást ebben a Házban. Először is arra vonatkozóan, hogy az iparunk, területünk és az európai identitásunkat összekovácsoló minden tényező érdekét szolgáló, igazán eltökélt politikát vezet majd be.
Másodszor arra vonatkozóan, hogy mindent meg fog tenni annak érdekében, hogy az európai modell legyen a legjobb, amely a leghatékonyabban ötvözi a piacgazdaságot a tagállamok, a régiók és a lakosság közötti szolidaritás igényével.
Barroso úr, a mai fiatalságnak olyan Európára van szüksége, amely segíti őket a globalizáció folyamatában, új reményt testesít meg, és mint a legfiatalabb francia európai parlamenti képviselő, mélyen meg vagyok győződve arról, hogy a fiatalok olyan Európát akarnak, amely egyrészt védelmezi őket, másrészt új célokat biztosít a számukra. Ránk fog hárulni a jövőben a közös Európa építésének feladata. Ugyanúgy számítok Önre, mint ahogyan Ön is számíthat rám.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Elnök asszony, Európa egységes. Ez az Európa a béke, a szabadság és a demokrácia Európája. Tiszteletben tartjuk az emberi jogokat, és egy szociális piacgazdaság programját akarjuk megvalósítani - egy olyan programot, amely az embereket helyezi figyelmünk középpontjába. Európa azonban sokszínű is egyben. Létezik sok nagyon szegény régió, ezért valódi kohéziós politikára van szükség. A közös agrárpolitika gyakorlatilag két Európát különböztet meg - a régit és az újat. Szükséges, hogy változások történjenek ezen a területen, és szükség van egy valódi, egyesített és egységes, összetartó Európa létrehozására. Ön tudja ezt a legjobban, elnök úr. Milyen lépéseket kíván tenni ezen a területen, hogy megváltozzon a jelenlegi helyzet?
Hannu Takkula
(FI) Elnök asszony, Barroso elnök úr, véleményem szerint Ön rendkívül sikeres volt a Bizottság elnökeként. Kritizálni könnyű, meg kell adni azonban az elismerést annak, aki megszolgálta azt. Nagy kihívás 27 különböző országot vezetni egy pluralista Európában, Ön pedig jól végezte a feladatát. Ön kiegyensúlyozó szerepet töltött be a kisebb és a nagyobb országok között, ezzel kapcsolatban szeretnék pártelnökünk és finn miniszterelnökünk, Matti Vanhanen szavaival élni, aki azt mondta, hogy Ön megérdemel egy következő hivatali ciklust. Nagy támogatója vagyok az Ön következő hivatali ciklusának, és ennek megfelelően is fogok szavazni. Amit Ön az elmúlt öt évben elért, az magáért beszél. Azt gondolom, nincs szükség már új programjavaslatokra, mert a tettek magukért beszélnek, és remélem, hogy a finn biztos, Olli Rehn jó és erős pozíciót tölt be majd a következő Bizottságban is. Ami most a legfontosabb, hogy holnap úgy fogunk szavazni, hogy Ön képes legyen megalakítani az új Bizottságot. A legjobbakat kívánom Önnek!
Ulrike Lunacek
Elnök asszony, Barroso úr elég gyakran említette a rendkívüli időket, amelyben élünk, a fontos megoldandó kérdéseket, és azt, hogy az EU-nak vezető szerepet kell betöltenie a pénzügyi piacok területén.
Barroso úr, van viszont egy dolog, amiről megkérdezném Önt - írt erről ebben a dokumentumban is, amit Öntől kaptunk -, az Európai Unió saját pénzügyi forrásairól van szó. Ön nem említette, honnan is származzanak a szükséges források.
Ezzel összefüggésben van egy kérdés, amit a Zöldek/az Európai Szabad Szövetség képviselőcsoportban a múlt héten tartott meghallgatáskor tettem fel. Akkor sajnálatos módon nem kaptam Öntől választ, remélem most válaszolni fog. Kérdésem a következő: mi a helyzet a pénzügyi tranzakciók megadóztatásával?
Még Sarkozy úr is ezt javasolta, Steinmeier úr és mások is beszélnek róla. Belgium és Franciaország már meg is teremtette a jogi eszközöket a bevezetéséhez, úgyhogy miért nem gyakorolunk nyomást a pénzügyi tranzakciók megadóztatásáról szóló bizottsági javaslat elkészítése céljából?
Nikolaos Chountis
(EL) Elnök asszony, két alkalommal is meghallgattam már Barroso urat, egyszer a plenáris ülésen, egyszer pedig az Egységes Európai Baloldal konferenciáján, és a terveiről is olvastam.
Lenne egy konkrét megjegyzésem: ismerjük Barroso úr génmódosítással kapcsolatos álláspontját. Nem ismerjük viszont az álláspontját a géntechnológiával módosított termékekkel kapcsolatban. Ez azt jelentené, hogy a szennyezett termékek behozatalát és marketingjét tolerálni fogjuk Európában?
Általánosságban elmondhatjuk, hogy Barroso úr támogatja azokat az új eszméket, amelyekre Európának szüksége is van, ugyanakkor pontosan ugyanazokat a bukott, neoliberális módszereket is támogatja és javasolja, amelyek gazdasági hanyatlást, munkanélküliséget és súlyos társadalmi egyenlőtlenségeket okoztak Európában.
Ez a megközelítés, úgy értem, az Öné, Barroso úr, és az Ön Bizottságáé, okozta az Európai Unió vezetése és az európai polgárok között kialakult bizalmi szakadékot, ami világosan megmutatkozott a legutóbbi szavazás alkalmával, amikor is az európai polgárok tömegesen távol maradtak a szavazástól.
Végezetül, az, hogy Ön mindenkit Európa-ellenesnek bélyegez, aki nem ért egyet az Ön programjával, azt jelenti, hogy Ön nem lesz képes meghallani az összes európai polgár hangját, különösen azokét, akik egy másfajta Európát akarnak, ezért véleményem szerint Barroso úr, Ön nem alkalmas a poszt betöltésére.
Barry Madlener
(NL) Barroso úr, tulajdonképpen Ön mellett szól az a tény, hogy nem sikerült megszereznie az Európai Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége képviselőcsoport és a Zöldek/az Európai Szabad Szövetség képviselőcsoport támogatását. Izgalmas választásnak nézünk elébe: ha megnézzük, Ön nagyjából a szavazatok felére számíthat, így minden szavazat számít. Természetesen Ön szeretné magáénak tudni a Szabadság Párt, azaz a mi szavazatainkat is, a második legnagyobb holland párt vagyunk a Parlamentben. Készek vagyunk Önre szavazni, de Önnek meg kell ígérnie, hogy felhagy a Törökországgal folytatott tárgyalásokkal, hogy garantálja azt, hogy nem Hollandia lesz a továbbiakban a legnagyobb nettó befizető a bürokratikus EU-ban, és hogy Ön egy szuverén tagállamokból álló Európa megteremtésén fog munkálkodni, nem pedig egy olyan szövetségi szuperállam létrehozásán, amelyre Ön jelenleg törekszik. Meghívom Önt, látogasson el hozzánk ma 22 órakor, akkor lehetőségünk lesz megbeszélni ezeket a kérdéseket. Ki tudja, talán ígéretet tesz az elhangzottakkal kapcsolatban, és támogatásunkat elnyerve folytathatja munkáját - teljesen másképpen viszont, mint ahogyan azt az elmúlt öt évben tette.
Brian Crowley
Elnök asszony, először is hadd kívánjak sok sikert Barroso úrnak a holnapi szavazáshoz. Azon a véleményen voltam, hogy a szavazást még júliusban meg kellett volna tartani, hogy ne jöhessen létre a bizonytalanságnak az a légüres tere, ami sajnos kialakult. Ettől függetlenül azt gondolom, Barroso úr, hogy az Ön által összeállított politikai iránymutatás világosan jelzi az Ön jövővel kapcsolatos elképzelését és elgondolásait, amelyekkel a dolgokat újra a megfelelő mederbe kívánja terelni.
Talán a legnagyobb kérésem Önhöz - nemcsak az, hogy térjen vissza a Parlamentbe -, hanem, hogy legyen kritikusabb a kormányokkal szemben, ha nem teljesítik vállalt kötelezettségeiket, mert ha megnézzük a lisszaboni stratégiát, akkor azt látjuk, hogy a stratégia bevezetése 90%-ban sikertelen volt amiatt, hogy a tagállamok nem voltak képesek megtenni az ahhoz szükséges lépéseket, hogy mi válhassunk a jövő leginkább versenyképes és dinamikus gazdaságává.
Tudom, hogy nehéz lenne megpróbálnunk egyetlen államra rámutatni. Nem is mernék erre vállalkozni, de ha jó példával járunk elöl, és a Parlament és a Bizottság elé terjesztett javaslatainkban kifejtjük nézeteinket, hogy szerintünk milyen módon lehetne új növekedést elindítani, és hogyan lehetünk innovatívak az új gazdaságban, akkor az új tagállamoknak is fel kell nőniük a feladatokhoz és megtenni a szükséges intézkedéseket.
Végezetül, elszomorít, hogy miközben soha nem tapasztalt gazdasági nehézségekkel találkozhatunk világszerte, mikor Európát vezető hatalomnak tekintik a pénzügyi szabályozás területén és más hasonló területeken, kicsúszott a lehetőség a kezünkből, mert bizonyos csoportok között gyerekes politikai játékok folynak.
Raül Romeva i Rueda
(ES) Barroso úr, Önt a környezetvédelem bajnokaként tartják számon, ehhez szeretnék Önnek gratulálni.
Az elmúlt héten jó híreket kaptunk, végül megszületett a döntés, hogy a kihalófélben levő kékúszójú tonhal védett állat lesz, és felkerül a CITES védett fajok listájára. Azt szeretném kérni, hogy az ebben az esetben nyújtott eseti segítség állandó segítséggé is váljon.
A probléma és egyben a globális paradoxon a kérdésben az, hogy az Ön által mind a mai napig népszerűsített neoliberális politika vezetett ide, mert ez a politika egyszerűen privatizálja a nyereséget és szocializálja a költségeket.
Ebben a vonatkozásban komoly környezeti problémával nézünk szembe. Éveken át támogattuk a flottákat, amelyek teljesen lehalászták a tengereinket, és ebben az összefüggésben így egyaránt felelősek a katasztrófáért. Most meg pénzt kérnek tőlünk arra, hogy megoldják azt a helyzetet, amit mi magunk okoztunk.
Ez egy abszurd helyzet, amelyet rendkívül nehéz demokratikusan igazolni. Nem követhetünk el ilyen hibákat az emberek költségére.
Azt kérjük, hogy vizsgálják felül a közös halászati politikát, mégpedig az új alapelvek határozott figyelembevételével.
Pat the Cope Gallagher
Elnök asszony, biztos vagyok abban, hogy Barroso úr holnap a Bizottság új elnökeként biztosítani fogja következő ötéves megbízatását. Hiszem, hogy ő a megfelelő személy a feladatra, meggyőző volt az eddigi pályafutása.
Azt is hiszem, hogy az EU hatékonyabban fog tudni működni, ha a Lisszaboni Szerződést hazámban is elfogadják. A Szerződés ellenzői durva kampányt folytatnak Írországban, miszerint a minimálbér 1,84 euro lenne.
Vannak, akik friss zöld hajtásokról beszélnek, azaz arról, hogy Európában elkezdődött a helyreállás. A Lisszaboni Szerződés ratifikálása önmagában egy ilyen friss zöld hajtás. A befektetői közösség és a munkalehetőségeket teremtők is azt szeretnék, ha a Lisszaboni Szerződés életbe lépne.
Már az a tény is komoly változást jelent a legutóbbi népszavazás óta, hogy mi írek jogot szereztünk arra, hogy jelölhetünk egy személyt az Európai Bizottságba a jövőben. Fontos dolog még emellett a semlegességre, az adózásra, az élethez való jogra, az oktatásra és a családra vonatkozó jogi garanciák megléte.
Fontosak számunkra ezek a garanciák. A jegyzőkönyvek a Szerződéssel egyenértékűek, és természetesen Írországnak szüksége van Európára, Európának pedig Írországra.
(GA) A legjobbakat kívánom Önnek a holnapi napra.
Martin Ehrenhauser
(DE) Elnök asszony, az Európai Uniót drámai mértékű demokratikus deficit jellemzi. Az elmúlt öt évben Barroso úr vezetése alatt sajnos semmi sem változott ezen a területen. Hivatali ideje alatt nagyon súlyos gazdasági válságba kerültünk, és világossá vált, hogy egyszerűen figyelmen kívül hagyták a pénzügyi rendszer instabilitására vonatkozó összes figyelmeztetést. Pedig voltak figyelmeztetések. Barroso úr beszédében szólt arról, hogy szükség van a pénzügyi rendszer szerkezetének és a vezetők juttatási rendszerének átalakítására. Világosan szeretnék fogalmazni: Barroso úr, az elmúlt öt évben ez az Ön feladata volt, de Ön nem végezte el. Ebből az okból kifolyólag nem fogok Önre szavazni.
Személy szerint én egy fiatal bizottsági elnököt látnék szívesen, aki nagyon kreatívan végezné a munkáját, aki bátran végrehajtana jelentős változásokat is, de legfőképpen olyan valakit, aki független: aki Európát valódi demokráciává teszi. Biztos vagyok benne, hogy Európának új, optimista hozzáállásra van szüksége, és ez biztosan nem valósulna meg Barroso úrral, csakis nélküle.
Zoltán Balczó
(HU) Köszönöm a megszólalás lehetőségét. Két kérdést szeretnék föltenni Barroso elnök úrnak. Az egyik: beszédében világosan összekötötte politikai jövőjét a Lisszaboni Szerződés hatálybalépésével. Ez azt is jelenti, ha Önt holnap megválasztják, a Lisszaboni Szerződés pedig az ír népszavazáson elbukik, akkor Ön le fog mondani?
A másik kérdésem: Ön harcot hirdetett a nemzeti egoizmus ellen, amely meghatározása szerint szorongásból fakad és szélsőségbe csap át. A kérdésem: Ki fogja eldönteni, hogy emberek, szervezetek, vagy pártok ezt a káros tevékenységet folytatják, vagy csupán arról van szó, mint a mi esetünkben, hogy céljuk a nemzettudat ápolása, a nemzeti önrendelkezés szükséges megtartása, hiszen ez az alapja annak, hogy itt, Európában beszélhessünk nemzeti kultúrákról, nyelvekről és sokszínűségről.
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - (FR) Elnök asszony, egy ügyrendi kérdéssel szeretném kezdeni. A független képviselőkkel kapcsolatban elsősorban azt mondanám el, hogy azért nem látogattam el képviselőcsoportjukhoz, mert nem hívtak meg. Ilyen egyszerű a dolog. Természetesen köztem, valamint e képviselőcsoport bizonyos képviselői és más képviselők között is vannak súlyos véleménykülönbségek, de ellátogattam minden képviselőcsoporthoz, ahova meghívtak, ez igaz az összes legitim képviselőcsoportra. Azért mentem el, hogy demokratikus vitát folytassunk. Szeretem a demokratikus vitát. Szeretném ezt tisztázni.
Megpróbálok gyorsan választ adni a sok feltett kérdésre. Megjegyezném azt is, hogy ahogy látom, előfordul, hogy egyes képviselők már nincsenek jelen, hogy meghallgassanak, de ettől függetlenül megpróbálok nekik is válaszolni.
A prémiumok kérdésével kezdem, ami utoljára hangzott el. Szeretném felhívni a figyelmét arra, hogy 2004 végén a Bizottság - az én Bizottságom - javaslatot tett a túlzott juttatásokkal kapcsolatban, és nem csak a bankokra, hanem a gazdasági rendszer egészére vonatkozólag. Sajnálatos módon akkor senki sem fordított figyelmet a javaslatunkra.
Örülök, hogy a prémiumok és a túlzott juttatások kérdése mostanra már egyre fontosabbá válik, és remélem, hogy találunk majd megoldást - itt tenném azt is hozzá, hogy a Tanácshoz már korábban benyújtott javaslataink alapján. Napirenden van a kérdés egy ajánlás formájában is, de a bankok tőkekövetelményeiről szóló irányelvnek egy kötelező érvényű részében is.
Sok kérdés hangzott el az energiabiztonsággal kapcsolatban, Saryusz-Wolski és Marinescu uraktól, és másoktól is. Az energiabiztonság volt tulajdonképpen ennek a testületnek az egyik fő prioritása, és a következő Bizottság prioritásai közé is szeretném bevenni ezt a témát, ha az Önök Parlamentje ezt jóváhagyja, mert az európai emberek a Bizottságra tekintenek, és nem csupán az Unióhoz tartozó európai polgárok. Mikor problémák merültek fel Ukrajna és Oroszország között, Putyin elnök úgy döntött, hogy kimondottan azért hív fel engem, hogy tájékoztasson a kialakult problémáról, és Önök előtt is ismert, hogy más partnereinkkel együtt mennyi időt és energiát fordítottunk a Bizottságban arra, hogy megoldást próbáljunk találni az Oroszország és Ukrajna között kialakult problémára, amelynek persze voltak következményei az európai fogyasztókra nézve is.
Személy szerint nagyon elkötelezetten foglalkozom ezekkel a kérdésekkel. Hozzátenném, hogy ezért indítottuk el a rendszerösszekötőkkel kapcsolatos programot a balti államokban, és ezért lehetett a Bizottság az a szereplő, amely fel tudta oldani a Nabucco kérdésében kialakult patthelyzetet is - és csak hogy tisztázzuk: abszolút patthelyzetről volt szó. Mindezek miatt a Bizottság fő prioritásai közé fogom felvenni ezeket a kérdéseket, a valódi belső energiapiac megteremtése azonban ellenállásba ütközik. Azt remélem, hogy a valódi, integrált európai energiapiac megvalósulása érdekében a következő hivatali időszak alatt az Önök támogatásával képesek leszünk felülkerekedni ezen az őszintén szólva még mindig létező ellenálláson.
Számíthatnak rám a Bizottságban, az európai érdekek hajthatatlan védelmezője leszek. Mi több, úgy vélem, hogy az energiabiztonság kérdése alapvetően fontos az éghajlatváltozás elleni küzdelemben is.
Újra hangsúlyozom, különösen a Zöldek/az Európai Szabad Szövetség képviselőcsoport kedvéért: az embernek mindig lehetnek még inkább nagyra törő tervei, de én őszintén azt gondolom, hogy örülnünk kell annak, hogy az Európai Unió - egy bizottsági javaslat alapján tett intézkedések révén - vezeti az éghajlatváltozás elleni küzdelmet. Egyértelmű - és ezt szeretném itt nyomatékosítani -, hogy Merkel asszony, majd Sarkozy úr által a soros elnökség idején végzett munka nélkül nem támogatta volna ezt mindegyik tagállam, ők is munkálkodtak ezért, és ezt feltétlenül el kell ismerni. Minden tagállam tett erőfeszítéseket, de a Bizottság ambiciózus javaslata alapján történhetett meg, hogy felvehettük a harcot a globális felmelegedés ellen, és nagyon is számítok az Önök erőfeszítéseire, hogy Európa továbbra is a küzdelem élharcosa legyen.
Ami a szociális kérdéseket illeti, már elmondtam a véleményemet: nagyon konkrét vállalásokat tettem már a munkavállalók kiküldetésével és a közszolgáltatásokkal kapcsolatban felmerült problémák ügyében. Hajlandó leszek együttműködni Önökkel azoknak az elveknek a mentén, amelyeket már említettem, és nagyon részletesen ki is fejtettem a mai napon: ellenzem a szociális dömpinget, támogatom a szociális piacgazdaságot.
Nagyon is tisztában vagyok vele, hogy egy érdekfeszítő ideológiai vitáról van szó, de hiszek abban, hogy mindezekre Európa a válasz. Szükségünk van belső piacra - ez az erősségünk -, ugyanakkor magas szintű társadalmi kohézióra is. Ez Európában született meg, mi adtuk ezt a világnak. A dokumentumom elején szereplő idézet egy nagyszerű kortárs európai történésztől, a New York University tanárától, Tony Judttól származik, aki a következőket mondta: "Az Egyesült Államok rendelkezik a világ legerősebb hadseregével, Kínából származnak a legolcsóbb áruk, de csak Európa rendelkezik olyan modellel, amely ihletet adhat a világ többi részének”.
A XXI. század lehet akár Európa évszázada is. Én valóban hiszek ebben. Hiszem, hogy a globalizáció nyertesei lehetünk, nem erőszakkal, hanem ösztönző erőnk segítségével. Olyan szociális piacgazdasággal rendelkezünk, amely nem a kereszténydemokraták, nem a szociáldemokraták és nem a liberálisok tulajdona. Európa hozta ezt létre, különösen a II. világháborút követően: nemcsak az európai integrációs folyamatról van szó, hanem a szabad és nyitott piacot ötvözni szándékozó szociális piacgazdaságról.
Európa a világ legnagyobb exportőre. Európaiként ezért el kell vetnünk a protekcionizmust, ugyanakkor fejlesztenünk kell az európai szociális párbeszéd, az európai szociális biztonság modelljét. Amikor azt hallom, hogy bizonyos "deklinisták” - a "válságimádókról” beszélek - arról szónokolnak, hogy Amerika és Kína ural mindent, azt felelem nekik: még ha így is lenne, akkor is, mit tesz Obama elnök? Obama elnök pillanatnyilag éppen - és sok sikert kívánok neki ehhez - próbál bevezetni egy állami egészségügyi rendszert, amely kis különbséggel gyakorlatilag mindenhol működik már Európában. Amerika Európától veszi most az inspirációt. Mit csinálnak a kínaiak? Azt fontolgatják - a kereslet élénkítése érdekében is -, hogy szociális biztonsági rendszert vezetnek be. Hiszem, hogy ezt meg is fogják valósítani, mert emelkedni fog országukban az életszínvonal, és a kínai életszínvonal emelkedése jótékonyan fog hatni az egész világra.
Mit tesznek ma az amerikaiak és más nagyhatalmak is? Tárgyalásokba kezdenek velünk az éghajlatváltozás elleni küzdelemről. Világosan emlékszem még arra, amikor az amerikaiak a korábbi tárgyalásainkon teljesen elutasították, hogy konkrét cél megjelölésével bármilyen vállalást is tegyenek az éghajlatváltozás elleni küzdelemben.
Amint azt láthatják, nem tudok olyan pesszimista lenni, mint néhány mai felszólaló. Vannak természetesen problémák Európában is a következetesség területén. Ami a politikai szándékot illeti, keményebben kell dolgoznunk azon, hogy következetesebbek legyünk a későbbiekben. Van egy nagyon nyilvánvaló problémánk is: egy olyan szociális problémánk, ami a legsúlyosabb mind közül: ez a munkanélküliség növekedése. Beszéljünk ezért világosan: nem Európa, és nem is az Európai Bizottság okozta a mostani pénzügyi válságot. Önök mindannyian tudják, honnan indult ki a válság. Mi pedig közvetlenül a válság megjelenése után reagáltunk. Konkrét javaslatokat tettünk. A francia elnökség idején a francia elnökkel együtt voltam az Egyesült Államokban, hogy javasoljuk az amerikai elnöknek a G20 folyamat elindítását. Európa ösztönzésére jött létre ez a válaszlépés.
Camp Davidben azt mondtam, hogy ugyanúgy, ahogy a nyitott társadalmakban szükség van a jogállamiságra, a törvényi szabályozásra, ugyanúgy a piacoknak is szükségük van szabályokra, hogy legitim, hiteles és etikus módon működhessenek. Ez az európai álláspont.
Azt gondolom, hogy igenis büszkének kell lennünk a megtett javaslatainkra, amelyeket már előterjesztettünk. Bízom benne, hogy el is fogják majd fogadni, és idővel megláthatjuk, lesz-e szükség további erőfeszítésekre ezen a területen.
A környezetvédelemmel kapcsolatban azt gondolom, hogy jól ismert a jelenlegi Bizottság teljesítménye. Valaki azt mondta, hogy a biodiverzitás nem szerepel a programban. Kérem, olvassa el újra a dokumentumot, és meg fogja találni benne. Egy parlamenti képviselő gratulált a kékuszonyú tonhal védelmében hozott intézkedésünkhöz, köszönöm az elismerést. Azt hiszem, hogy jó bizonyítványt szereztünk ezen a területen.
Ami Beňová képviselőasszony alapvető jogokkal kapcsolatban feltett kérdését illeti, teljesen helyénvalónak tartom, hogy az elhatározásommal kapcsolatos elkötelezettségemnek újabb jelét adjam - hozzátenném azt is, hogy bár én személy szerint már korábban is meg voltam győződve erről a kérdésről, a javaslat az Európai Parlamenttől származik -, külön biztos fog felelni az alapvető jogokért és az egyéni szabadságjogokért. A biztos foglalkozik természetesen majd a kisebbségek kérdésével is, és jelentést tehet majd a Petíciós Bizottságnak, ami korábban már itt is szóba került.
Abban is hiszek, hogy a nemzeti rendszerekhez hasonlóan, ahol általában létezik igazságügy-miniszteri és belügyminiszteri poszt, nekünk is szükségünk van egy olyan biztosra, aki az igazságügyért, az alapvető jogokért és a szabadságjogokért felel. Lesz egy további új biztos is - komolyan kell vennünk a biztonság kérdését, és látnunk kell, hogy léteznek problémák Európa instabilitása miatt, és vannak olyan dolgok, amiket európai értékek hozzáadásával közösen meg tudunk oldani -, aki más dolgokkal is fog foglalkozni, de mindent ugyanebben a szellemben fog tenni: az egyéni szabadságjogok és az alapvető jogok teljes tiszteletben tartásával, a biztonságra törekedve. Újra mondom tehát, Európát ez teszi Európává.
Említette valaki Guantánamót. A kormányzati pozícióban lévő politikusok között az elsők között voltam, ha talán éppen nem én voltam a legelső, aki felhívást intézett az amerikai elnökhöz - ez az osztrák elnökség idején történt -, hogy zárják be Guantánamót. Nyilvános felhívást tettem, mert hiszek abban, hogy mi, európaiak, ellenezzük az olyan terrorizmus elleni hadjáratot, amely figyelmen kívül hagyja az alapvető jogokat, mert így elveszítjük az erkölcsi hatalmunkat. Ami az alapvető jogok kérdését illeti, azt gondolom, hogy vannak bizonyos nézeteltérések köztem és a kérdést felvető képviselők között, de nincs közöttünk alapvető nézetkülönbség. Nem szorulok senkinek a tanácsára ezen a téren. Hazámban 16 éves koromban már az utcán harcoltam a diktatórikus gyarmati rendszer ellen. Nincs szükségem mások tanácsára azzal kapcsolatban, hogy hogyan mutassam ki az alapvető jogok iránti elkötelezettségemet. Mindenesetre köszönöm.
Dodds úr, köszönöm megjegyzését az északír kérdéssel kapcsolatban: való igaz, hogy hatalmas - diszkrét - erőfeszítést tettünk Észak-Írország ügyében. Létrehoztunk egy különleges munkacsoportot, és segítettük a megbékélés folyamatát akkor, amikor a felek között még nem alakult ki párbeszéd.
Ami López Aguilar úr kérdését illeti, igen, hiszek benne, hogy most van itt az idő, hogy legyenek új szociális célkitűzéseink. Ez számomra nyilvánvaló. A korábbiaknál sokkal súlyosabb munkanélküliségi problémával kell szembenéznünk. Ha megnézi a statisztikai adatokat, az a helyzet, hogy a pénzügyi válságot megelőzően mindenhol növekedett a foglalkoztatottság. A többek által kritizált Lisszaboni Stratégia összességében a helyes irányba mutatott. Európában munkahelyek jöttek létre, és növekedés volt tapasztalható. Csak a pénzügyi válság megjelenésével fordult meg a trend a legtöbb országban, ideértve az Ön országát, Spanyolországot is. A világméretű pénzügyi válság változtatta meg a dolgokat. A jelenlegi társadalmi nyugtalanság idején nyilvánvaló - nemcsak a munkanélküliek, hanem azok miatt is, akik munkanélküliekké válhatnak -, hogy szükség van szociális beruházásokra. Ezért intéztem felhívást, hogy szükség van új szociális célkitűzésekre. Abban a hitben tettem ezt, és még most is hiszek benne, hogy a Parlament nagy többségét egyesíteni lehet e prioritás mellett.
In 't Veld asszony azt mondta, hogy nem győztem meg őt. Önt, asszonyom, igen nehéz meggyőzni. Megteszem, ami tőlem telik, de egy dolgot leszögeznék: nemcsak azért teszek dolgokat, mert az Ön meggyőzésére törekszem, hanem mert őszintén hiszek az alapvető jogokban, a szabadságjogokban és a garanciákban. Úgy hiszem, hogy a Bizottság szerepet játszik ebben a kérdésben, és nemcsak a jogalkotás területén, hanem abból a szempontból is, hogy milyen jelzéseket küldünk Európán kívülre. Elmondhatom Önnek, hogy mikor probléma van bárhol a világon, legyen az Guantánamo kérdése, vagy például mikor Putyin elnök úrral találkozom, mindig felteszem a kérdést: "Mi történik Politkovszkaja asszony gyilkosaival? Hogyan lehetséges, hogy a világ legnagyszerűbb biztonsági rendszerével rendelkező Oroszország sosem találja meg az újságírók gyilkosait?”. Minden esetben rákérdezek az emberi jogokra, és kérdést teszek fel Putyin elnök úrnak, most a miniszterelnököknek, de még a kínai miniszterelnöknek is felteszem a kérdéseket, amikor tárgyalok vele. Megkérdezem még a japán miniszterelnököt is, hogy Japán miért tér vissza a halálbüntetés végrehajtásához, miközben életben volt egy erre vonatkozó moratórium.
A Bizottság tehát fontos intézmény, és nemcsak a jogalkotás, hanem a kifelé küldött jelzések miatt is. Fontos, hogy a Bizottság vagy a Bizottság elnöke milyen jelzéseket küld ki az olyan válsághelyzetekben, mint például a dán karikatúrák ügye, amikor én egyértelműen a véleménynyilvánítás szabadságát védelmeztem, és amellett álltam ki. Hiszek benne, hogy képesek vagyunk megtalálni azt az alapvető közös nevezőt, amiben egyet tudunk érteni.
Abad úr néhány nagyon gyakorlati kérdést tett fel: azt tudom mondani, hogy támogatom a javaslatait, és azt gondolom, hogy fontos kérdéseket említett. Hiszem, hogy szükségünk van egy európai ipari bázisra. Nem akarjuk, hogy kihelyezzék az iparunkat más országokba, de fontos, hogy az ipari bázisunk képes legyen alkalmazkodni a globális verseny új kényszereihez, de mindenekfelett az éghajlatváltozás, valamint a még inkább fenntartható növekedés legfontosabb kihívásaihoz. Hiszem azt, hogy rendelkezünk az ehhez szükséges eszközökkel. Ezért javaslom azt, hogy a jövőben még több forrást biztosítsunk erre a célra európai szinten.
Valaki feltett egy költségvetést érintő kérdést. Szerintem próbáljunk meg mindenekelőtt az alapelvek tekintetében megegyezésre jutni. Hiba lenne véleményem szerint, ha a jövő költségvetésében szereplő összegekről kezdenénk beszélni. Ez csak nézeteltéréseket szülne. Először is azt kell látni, hol van európai hozzáadott érték, azután pedig meg kell határozni a prioritásokat. Azt hiszem viszont, hogy a kutatást, az innovációt és a kohéziós politikát fontos prioritásnak kell tekinteni, különösen az új generációk szempontjából. A francia küldöttség legfiatalabb tagja miatt is remélem, hogy ennek a Parlamentnek a fiataljai támogatják majd ezt a mozgalmat.
Valaki kérdést tett fel nekem a globális pénzügyi adóról, a pénzmozgások megadóztatásáról. Ha ez az adó globális, akkor nyilvánvalóan támogatom. Szerintem remek ötlet lenne, de tisztázzuk mindenesetre: semmi értelmét nem látom annak, hogy elűzzük magunktól a jelenleg Európában működő pénzügyi szolgáltatásokat, legyenek azok Londonban, Frankfurtban vagy Párizsban. Világelsők vagyunk a pénzügyi szolgáltatások terén. Miért engednénk át ezt a pozíciót Dubainak? Ennek nem látom semmi értelmét. Ezt szögezzük le most. Ha viszont létezne egy globális, a pénzmozgásokkal kapcsolatos adó, akkor az kiváló ötlet lenne. Hiszem, hogy számos olyan ok létezik már, ami indokolná ezt: ilyen az éhezés megszüntetése a világban, mert botrányos dolog, ami a XXI. században történik, Európa millenniumi céljainak a megvalósulása, és a nagyobb fokú európai szolidaritásért folyó küzdelem is. Talán nem tudják, de javaslatot tettem a Tanácsnak, hogy bővítsünk egy Európában már létező, élelmiszer-segélyeket biztosító szolgálatot, mert vannak szegény, és nemrég elszegényedett emberek Európában, de a javaslatomat elutasították. A felsorolt okok például indokolnák egy ilyen adó bevezetését, de ez csak akkor lenne lehetséges, ha egy valóban globális és Európa versenyképességét nem csorbító intézkedésről lenne szó.
Zárásként szeretnék egy nagyon fontos dolgot mondani Önöknek. Valaki azt kérdezte: "Miért is szavazzunk Önre? Ön az egyetlen jelölt. Demokratikus választás ez egyáltalán?”. Magam is sokszor gondolkodtam azon, mért vagyok egyetlen jelölt. Őszintén szólva nem volt jó a számomra, hogy egyetlen jelölt vagyok, mert, fogalmazzunk világosan, egyetlen jelöltként végig rám irányult az összes támadás, egyedül engem kritizáltak. Ha folyamatosan az Önök "ideális jelölt”-jével mérnek össze, akkor nyilván mindig is veszíteni fogok az ideális jelölttel szemben. Egy ideális jelölttel szemben veszíteni fogok. Minden képviselőcsoport ideális jelöltjével szemben veszíteni fogok. Európát viszont nem ideális jelöltek építik fel. Európa gyakorlati felelősségvállalást jelent. Azt gondolom, hogy egyszerűen azért nem volt másik jelölt, mert másnak hiányzott a jelöltséghez szükséges támogatása. Ez az oka. Pár név szóba került, de egyedül én tudtam konszenzust teremteni, erre büszke is vagyok, mert Európa építése ma, amint ezt a vita is megmutatta, - ezt Önök mindannyian elismerik - rendkívül fáradságos és nehéz feladat. Európa nagyon sokszínű. Sok a korlát és sok a prioritás, én pedig büszke vagyok arra, hogy jelöltségemet a választásokon győztes párt támogatta, hogy én vagyok az a jelölt, aki pártállástól függetlenül meg tudta szerezni a demokratikusan megválasztott állam-, illetve kormányfők támogatását. Mindezekre én nem negatívumként tekintek. Ennek ellenére nem vagyok senkinek a főtitkára, a Bizottság pedig egy független testület. Erről biztosíthatom Önöket. A Bizottság, amelynek jelenleg az elnöke vagyok, és támogatásuk esetén elnöke leszek, független módon, megalkuvás nélkül fogja védelmezni Európa közös érdekeit.
Teljesen megértem, amint azt Estrela asszony és mások is említették, hogy nem egy biankó csekket írnak alá, akik hajlandók engem támogatni. Hálás vagyok minden egyes támogatómnak; nem tudom mindegyiküket felsorolni. Páran közülük még itt vannak. Hálás vagyok Önöknek. Az Önök támogatása nem egy biankó csekk. Nagyra tartom a Parlamentet.
Néhányan azt mondják: "Ön túl közel áll a kormányokhoz”. Egy dolgot azonban elfelejtenek: mielőtt miniszterelnök lettem volna, az ellenzék vezetője voltam, mielőtt az ellenzék vezetője lettem volna, azelőtt parlamenti képviselőként ültem a padokban. 29 éves koromban választottak be először képviselőnek a portugál parlamentbe. Politikus vagyok, nem technokrata vagy bürokrata. Védelmembe veszem a parlamenteket, és ebbe a vitába is be akarom vonni Önöket.
Az Önök kérései ezért segíthetnek nekem, és segíthetnek a Bizottságnak is, hogy jobban végezzük a munkánkat. Ez lesz a célom, ha elnyerem az Önök támogatását.
(Taps)
Elnök
Szeretnék köszönetet mondani az Európai Bizottság elnökjelöltjének. Szeretném megköszönni minden jelenlévőnek, a korábban felszólalóknak is, hogy ilyen rendkívül lelkesítő vitát tudtunk folytatni. Köszönöm Malmström asszonynak is, hogy megjelent mostani ülésünkön.
Hölgyeim és uraim, új eljárási alapelveket és új intézményi megoldásokat vezetünk be az Európai Unióban. Kérem, emlékezzenek arra, hogy az elnökjelölt ismertette a következő öt évre vonatkozó politikai cselekvési iránymutatását. Mindezt itt, a Parlamentben tette, ahol találkozott is az összes képviselőcsoporttal. Nagyon fontos információkat osztott meg velünk, fontos volt ez a mi számunkra és polgáraink számára is. A mai hosszú, kimerítő és bölcs vita után holnap szavazni fogunk.
(Az elnök angolul folytatja)
Elnökjelölt úr, még egyszer nagyon köszönöm. Nagyszerű lehetőség volt ez számunkra, hogy megismerjük politikai iránymutatását, hogy vitára kerüljön sor a képviselőcsoportokban és a plenáris ülésen is.
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Georges Bach
írásban. - (FR) Barroso úr programja ambiciózus, és megnyilvánul benne az az elemi óhaj, hogy válságsújtotta Európánk megkapja azt a lendületet, amelyre nagyon nagy szüksége van. Véleményem szerint hiba lenne személyesen Barroso urat hibáztatni az előző hivatali időszakot jellemző összes probléma miatt. Egész biztosan nem segítette Barroso elnök úr munkáját, hogy kompromisszumos döntéseket kellett meghozni az immár 27 tagú, kibővített Bizottságban, és hogy egy nehéz intézményi reform idején kellett megküzdeni a pénzügyi és gazdasági válsággal. Kétségkívül igaz, abban bíztunk, hogy Barroso úr ezekben a nehéz időkben egy határozottabb európai hangot fog képviselni. Én azonban azt gondolom, hogy tanult a saját hibáiból, és a jövőben kiváló munkát fog végezni mind Európa egésze, mind pedig a kisebb államok érdekében. Úgy tűnik, hogy Barroso úr a szociálisan érzékenyebb Európára vágyó polgárainknak akart választ adni azáltal, hogy a társadalmi kérdéseket fontosabb helyre emeli a programjában. Elismerésre méltó a Parlament és a Bizottság közötti valódi partnerség gondolata, és élnünk is kell ezzel a lehetőséggel. Mindezért támogatom Barroso úr jelöltségét, de a támogatásommal nem biankó csekket írok alá.
Diogo Feio
írásban. - (PT) Portugál állampolgárként és az Európai Parlament képviselőjeként is örömömre szolgál bejelenteni, hogy José Manuel Durão Barroso Európai Bizottsági elnökké történő újra megválasztása mellett fogok szavazni. Hiszem, hogy a megannyi politikai, pénzügyi és társadalmi problémától hátráltatott jelenlegi hivatali időszakban nyújtott teljesítménye és a pozícióban megszerzett tapasztalata igazolja a kormányok és a Parlament újbóli támogatását.
Helytelenítem azt a sok próbálkozást - közülük nem mindegyik volt nyilvános, vagy komoly -, amivel jelöltségének a sikerét próbálták megakadályozni, és megjegyezném, hogy ezek a próbálkozások nemcsak amiatt buktak el, mert nem is volt hiteles alternatíva, hanem azért is, mert képtelenségekkel érveltek. Sajnálom, hogy saját hazám képviselői sem tudtak ellenállni annak, hogy ezen az úton haladjanak, ami könnyű ugyan, de legalább annyira következetlen is.
Bízom benne, hogy a második Barroso-bizottság képes lesz ötvözni a szakmai kompetenciát azzal a bizonyos "különleges plusszal”. Azt is remélem, hogy tiszteletben tartja és hatékonyan alkalmazza majd a szubszidiaritás elvét, és azt fogja választani, hogy biztonságos és stabil kis lépésekkel halad előre, amint azt Jean Monnet is javasolta, nem pedig gyors megoldásokkal, amelyek ugyan nagyon ígéretesek, de az európai elképzelés és az európai álom valódi megvalósulásához kevéssé járultak hozzá. Bármilyen messzire tekintünk is a horizonton, csak lépésenként juthatunk el oda. Válasszuk a helyes utat.
João Ferreira
írásban. - (PT) Ettől a választástól függ majd az is, hogy a következő néhány évben milyen irányba halad az EU. A következő hivatali ciklusáért induló jelenlegi bizottsági elnök egyetlen lehetséges irányt testesít meg: az általa képviselt EU a főbb gazdasági csoportok érdekeit képviseli.
Ez az EU antidemokratikus és túlbürokratizált; politikai és ideológiai konzervativizmus jellemzi továbbá az alapvető társadalmi egyenlőtlenségek, a társadalmi, regionális és nemzeti dominancia hangsúlyozása és intézményesítése; militarizmus és külső intervencionizmus; valamint a neoliberalizmusnak, mint az egyetlen elfogadható gazdasági rendszernek az intézményesítése. Ez azonban sosem volt az egyetlen lehetséges irány, és most sem az. Létezik ezzel szemben a szociális Európa alternatívája, amely a munkavállalók és a népek Európája. Ez egy olyan EU, amely értékeli a demokráciát a részvétel szempontjából is, és nem korlátozza azt a formális képviselet szférájára. Ez egy olyan EU, amely tiszteletben tartja népei véleményét és demokratikus módon kifejezésre juttatott döntéseit, valamint védelmezi a közszolgáltatásokat és a munkavállalók jogait, amelyek a társadalmi fejlődés és a társadalmi kohézió alapvető eszközei. Ez az EU egyenlő jogokkal rendelkező, szabad és szuverén államok közössége, amely támogatja, segíti a környezet védelmét, a békét, és a népek közötti együttműködést.
Ilda Figueiredo
írásban. - (PT) Barroso úrnak a Bizottság elnökjelöltjeként tett iménti kijelentése nem volt más, mint az általunk ismert Európai Unió alappilléreinek megerősítése. Megerősítette a Maastrichti és Nizzai Szerződések szentélyébe burkolt kapitalista, föderalista és militarista európai egyesítést is, amit a Lisszaboni Szerződés tervezete még tovább akar vinni.
Ha lett is volna bármi kétségünk, hallhattuk a Lisszaboni Szerződés tervezetének fontosságát hangsúlyozó kijelentéseit. Mindez történetesen azután hangzott el, hogy az európai vezetők antidemokratikus nyomást gyakoroltak - és ennek a nyomásnak ő engedelmeskedett - azokra az ír emberekre, akikre ráerőltették az október 2-án tartandó új népszavazást.
Még ha most próbálna is ígéretet tenni arra, hogy jóvá fogja tenni az előző hivatali időszakban a szociális és munkavállalói jogokat a még mindig az általa vezetett Európai Bizottság részéről ért komoly támadásokat, sosem jutott el a dolgok a lényegéig, vagy a kapitalizmus jelenlegi válságát kiváltó okokig. Azt javasolta gyakorlatilag, hogy változatlanul tovább kell folytatni a korábbi szabad versenyt, a militarizmust, valamint a gazdasági és pénzügyi csoportok érdekeit - különösen a legerősebb országokét - előnyben részesítő politikát, és akkor is világosan beszélt, amikor azt mondta, hogy a globalizáció bajnokai vagyunk.
Lívia Járóka
írásban. - (HU) Tisztelt Elnök úr! Szeretném támogatásomról biztosítani Barroso elnök urat, mint az Európai Néppárt jelöltjét és kifejezni reményemet, hogy a jelenlegi Európai Bizottság folytatni tudja majd a romák társadalmi befogadása terén megkezdett munkáját. Ebben a ciklusban, főként pedig az elmúlt két évben születtek fontos eredmények, de a jövőben lényegesen mélyebb elkötelezettséget és több kezdeményezőkészséget várunk el a testülettől, amely a közösségi jogalkotás kizárólagos kezdeményezőjeként motorja lehet az Európa legnagyobb kisebbségét, a romákat sújtó nyomor és kirekesztés elleni küzdelemnek.
Remélem, hogy az Igazságügyért, Alapvető Jogokért és Polgári Szabadságjogokért felelős új biztosi tárca létrehozása több és összehangoltabb munkára sarkallja majd a bizottsági struktúrát. Remélem továbbá, hogy Barroso elnök úr is mozgósítani fogja a romák ügye iránti, többször is kinyilatkoztatott személyes elkötelezettségét és mindent megtesz az állam- és kormányfők erőteljesebb szerepvállalásáért egy pártokon és ciklusokon átnyúló, összetett integrációs program kialakítása érdekében.
A romákat és nem romákat egyaránt érintő társadalmi kihívások oly súlyosak, a tétlenség következményei pedig oly veszélyesek, hogy nem engedhetjük meg magunknak az előző ciklus lomhaságát és botlásait. Azonnali és bátor tetteket, az eddigi hozzáállás gyökeres megváltozását várjuk el a régi-új elnöktől, és hogy a Bizottság zászlóshajója legyen egy normatív alapokon, szilárd költségvetésen és egyértelmű politikai elkötelezettségen nyugvó, összeurópai Roma Stratégia mielőbbi kialakításának.
Nuno Melo
írásban. - (PT) Ha létezik olyan dolog, amit egyetlen pártban sem vonnak kétségbe, az az, hogy országokat érintő és a kormányzati döntéshozatalt megnehezítő gazdasági válság idejét éljük.
Az, hogy egy jóváhagyott Bizottságunk van, amelyiknek van megválasztott elnöke, vagy pedig egy olyan ideiglenes Bizottságunk, amelyben állandóan halogatják ezt az alapvető döntést, ebben a helyzetben hatással van arra, hogy Európai Unió milyen hatékonyan képes szembeszállni a válsággal.
Ennek figyelembevételével üres szónoklattá válik minden olyan érv, amelyet a José Manuel Durão Barrosónak az Európai Bizottság elnökévé történő megválasztását ellenzők, valamint megválasztását megakadályozni szándékozók hoztak fel - bár ők maguk sem tagadják a válság tényét, sőt, ismételten hivatkoznak is arra.
Más szavakkal, azok, akik így gondolkodnak vagy cselekszenek, keveset, vagy éppen semmit nem törődnek a válság hatásaival, és kizárólag vagy majdnem kizárólag csak azzal törődnek, hogy előnyre tegyenek szert valamilyen pártpolitikai manőverezés által, ezt pedig jelen körülmények között feltétlenül el kell kerülni.
Georgios Toussas
írásban. - (EL) A konzervatív, a liberális és a szociáldemokrata európai parlamenti képviselők is támogatták Barroso urat, miután egyetlen jelöltként az EU minden kormánya korábban már egyhangúlag támogatta őt, legyen az neokonzervatív vagy szociáldemokrata kormányzat. Az EU munkásosztály-ellenes politikája nem személyektől, nem a Bizottság elnökétől függ; hanem legfőképpen saját jellegéből fakad, azaz abból, hogy a tőke imperialista unióját testesíti meg.
A Barroso úr által előterjesztett politikai iránymutatás összefoglalja az európai monopoltőke stratégiai célkitűzéseit, és az EU-n keresztül vezető, európai egyirányú utcát képviselő politikai erők programját testesíti meg, ide sorolható a görögországi Új Demokrácia párt és a PASOK is, függetlenül attól, hogy kormányzati vagy ellenzéki pozícióban vannak éppen.
Ennek a politikai programnak az elsődleges célja az, hogy a munkásosztály vállára helyezzék a válság terheit, és ezáltal garantálják az európai monopóliumok csoportjai számára, hogy szabadon biztosíthassák és tovább növelhessék profitjukat, hogy megerősíthessék globális imperialista versenypozícióikat addigra, mikor a kapitalista gazdaság a recesszió után fellendülésnek indul majd. A célt úgy érik el, hogy a munkásosztály-ellenes Lisszaboni Stratégia új feltételeit 2020-ig bevezetik, és további, még ádázabb támadást intéznek majd a dolgozók munka-, bér-, szociális és biztosítási jogai ellen.
