Az EU és Kamerun közötti, az erdészeti jogszabályokról szóló megállapodás - Az Európai Unió és a Kongói Köztársaság közötti, az erdészeti jogszabályokról szóló megállapodás - FLEGT önkéntes partnerségi megállapodások (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont az erdészeti jogszabályok közös vitája (Kamerun, Kongói Köztársaság)
Az Európai Unió és Kamerun közötti, az erdészeti jogszabályokról szóló megállapodás
Yannick Jadot ajánlása, amit a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság nevében készített
Ajánlás az Európai Unió és a Kameruni Köztársaság közötti, az erdészeti jogszabályok végrehajtásáról, az erdészeti irányításról és a fatermékeknek az Európai Unióba irányuló kereskedelméről szóló önkéntes partnerségi megállapodás (FLEGT) megkötésére vonatkozó tanácsi határozatra irányuló javaslatról
[12796/2010 - C7-0339/2010 - 2010/0217(NLE)]
Az Európai Unió és a Kongói Köztársaság közötti, az erdészeti jogszabályokról szóló megállapodás
Yannick Jadot ajánlása, amit a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság nevében készített
Ajánlás az Európai Unió és a Kongói Köztársaság közötti, az erdészeti jogszabályok végrehajtásáról, az erdészeti irányításról és a fatermékeknek az Európai Unióba irányuló kereskedelméről szóló önkéntes partnerségi megállapodás (FLEGT) megkötésére vonatkozó tanácsi határozatra irányuló javaslatról
[10028/2010 - C7-0170/2010 - 2010/0062(NLE)]
A Kongóval és Kamerunnal kötött, FLEGT önkéntes partnerségi megállapodásokról és egyéb tervezett önkéntes partnerségi megállapodásokról szóló, szóbeli választ igénylő kérdés, amelyet Yannick Jadot, Catherine Bearder, David Martin, Joe Higgins, Daniel Caspary terjesztett a Bizottság elé - B7-0802/2010) az alábbi képviselőcsoportok nevében:
a Zöldek/ az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportja
a Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért Képviselőcsoport
a Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége Európai Parlamenti Képviselőcsoportja
az Egységes Európai Baloldal/az Északi Zöld Baloldal Képviselőcsoportja
az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoport
Yannick Jadot
Tisztelt elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim! A vita elején szeretnék köszönetet mondani valamennyi képviselőtársamnak a témában együtt végzett munkáért, amely lehetővé tette, hogy a Parlament valamennyi képviselőcsoportja közös álláspontra jusson és szóbeli választ igénylő kérdést terjesszen elő, valamint hogy az önkéntes partnerségi megállapodásokra vonatkozóan állásfoglalást fogalmazzon meg.
Fontos témáról van szó. Mindannyiuk előtt ismeretes, hogy egyre csökkennek az erdővel borított területek. A világon minden második másodpercben egy futballpálya méretű erdő pusztul el, ami azt jelenti, hogy minden évben egy, Görögország területével azonos méretű területről tűnik el az erdő. Ez valóban tragikus. Tragikus a sokféleség szempontjából: több ezer növény- és állatfaj van veszélyben, és a leginkább érintett erdők - a trópusi őserdők - képviselik a világ biológiai sokféleségének felét. Nyilvánvaló, hogy az éghajlatváltozás szempontjából is tragikus: az erdőirtás felelős az üvegházhatású gázok kibocsátásának 20%-áért. Az erdőirtás végül emberek százmillióit sodorja veszélybe - azokat az embereket, akik az erdőkben vagy az erdőkből élnek.
Az erdőhasznosítás és az erdészeti ágazat szerepel az erdőirtás fő okai között, különösen a mai vita tárgyát képező területen: a Kongói-medencében. Becslések szerint a világszerte kitermelt és értékesített faanyag 20-40%-a illegálisan kitermelt fa. A mai napon felvetett probléma tehát nyilvánvalóan kritikus jelentőségű.
Ezeket az önkéntes partnerségi megállapodásokat a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság jóváhagyási eljárása keretében hagyták jóvá. A Lisszaboni Szerződésnek köszönhetően ez az eljárás lehetővé teszi, hogy az Európai Parlament kifejezhesse véleményét, azonban csak igent vagy nemet mondhat. Ezért rendkívül fontos ez a vita, mert ennek során részletesebben megvizsgálhatjuk a kérdést, és Ön, biztos úr, mint a Bizottság képviselője, válaszolhat a Parlament által Önhöz intézett kérdésekre.
Fontosak ezek a megállapodások: ezek révén biztosíthatjuk a fa nyomon követhetőségét. Meghatározzák a független igazolási eljárásokat is, valamint az érintett országokban kiegészítik az erdészeti politikákat és irányítást. Ma a Kongói Köztársaságról és Kamerunról van szó.
Mielőtt azonban részletesen belemennénk ezekbe a megállapodásokba és a parlamenti kérdésekbe, szeretnék rávilágítani valamire: valóban különbséget kell tennünk a legálisan kitermelt fa és a fenntartható módon kitermelt fa között. Nyilvánvaló, hogy a fakitermelés legalitásával foglalkozunk, de a legálisan kitermelt fa nem szükségszerűen egyenlő a fenntartható erdőgazdálkodással.
Ezért a következő első általános kérdést szeretném a Bizottsághoz intézni: hogyan fogja a Bizottság biztosítani az erdők kérdésének következetes kezelését - 2011 az erdők nemzetközi éve -, mialatt figyelembe veszi a Nagoyában elhangzottakat, és a Cancúnban elsősorban a REDD+ mechanizmusra vonatkozóan meghozott döntéseket, továbbá figyelembe véve a megtárgyalt kereskedelmi megállapodásokat, amelyek néha a fakereskedelem liberalizálása révén felelősek az erdőirtásért?
A következő probléma, hogy még mindig az Európai Bizottság válaszára várunk a bioüzemanyagok és a földhasznosítás közvetett módosításainak kérdésében. Mint tudja, a Parlament azt kérte, hogy ezeket a témákat vegyék bele a bioüzemanyagok fenntarthatóságának értékelésébe.
Közelebbről nézve, ami az önkéntes partnerségi megállapodásokat illeti, számos pozitív elemet találtunk: nagyra értékeltük a tárgyalási erőfeszítéseket és különösen a kameruni és kongói civil társadalom tagjainak bevonását. Tudjuk, hogy ez nem egyszerű dolog, és ebből a szempontból sikeresnek tűntek ezek az önkéntes partnerségi megállapodások.
Amint az előbb említettem, maradnak még kérdések és kérések. Biztos úr! Kész-e arra, hogy mondjuk félévente vagy egy-egy megállapodás aláírását követő fél év múlva tájékoztasson minket a megállapodás végrehajtásáról? Azért kérdezem ezt, mert világos, hogy a megállapodás tárgyalása és végrehajtása nagyon eltérő jellegű lehet. Ezért szeretnénk, ha eljönne és elmondaná nekünk, hogy az érintett felek - különösen a civil társadalom tagjai - továbbra is részt vesznek-e a végrehajtásban. Az olyan országokban, amelyekben még mindig nem lehet könnyen panaszt tenni - különösen korrupció esetén -, biztosítanak-e különösen független panasztételi mechanizmusokat arra, hogy a civil társadalom tagjai panaszt tehessenek az elégtelen végrehajtás miatt, és bejelenthessék, hogy nem hallgatják meg őket? Szeretnénk, ha Ön hasonlóképpen rendszeresen beszámolna e megállapodások végrehajtásának hatásairól, hogy elmondhassa nekünk, mire mentünk azokkal, akár a Bizottság erdészeti fellépéseinek következetességének tekintetében, akár a fakitermelés legalitását érintő fellépések végrehajtásának tekintetében.
Végezetül egy megjegyzés, azt állítja, hogy ezek a megállapodások nem tartalmaznak költségvetést, de nyilvánvaló, hogy költségvetéssel támogathatjuk ezeket a politikákat. Szóval elmondaná részletesen, hogyan képzelik ezt a költségvetési kérdést az önkéntes partnerségi megállapodások tekintetében?
Catherine Bearder
szerző. - Tisztelt elnök asszony! A kameruni és kongói esőerdők értékes erőforrást jelentenek, és üdvözölnünk kell az esőerdőkben folytatott fakitermelés fenntarthatóságával foglalkozó, önkéntes megállapodást.
Az erdők nem csak ezen országok népeinek tulajdona, hanem a bolygó ökoszisztémájának részei is, kulcsfontosságúak az életet fenntartó rendszerek szempontjából, és több milliárd tonnányi szenet tartalmaznak.
Az erdőirtás megállítása az éghajlatváltozás kezelésének egyik módja, és ezzel világszerte és évek óta próbálkoznak a kormányok. Gratulálnunk kell ennek a két országnak azért, hogy bátor és előrelátó módon aláírták ezeket az önkéntes megállapodásokat az Európai Unióval.
E megállapodások szabályozása és végrehajtása azonban nem lesz egyszerű. Isten a tanúnk, még a saját földrészünk erőforrásainak fenntartható irányítása is elég nehéz dolog. Az akarat azonban megvan, és ennek határozottan örülnünk kell. A körültekintő irányítás csökkentheti az illegális és nem fenntartható módon kitermelt fa importját.
Pillanatnyilag az illegálisan kitermelt és az Európai Unióba importált fa mennyisége képezi a piacainkon lévő fatermékek közel egyötödét, annak ellenére, hogy a Parlament és mások is aktívan szembe szállnak ezzel a problémával. A végrehajtás könnyebben fog menni, ha bevonjuk a szóban forgó országok helyi lakosait és a civil társadalmat, és biztosítanunk kell, hogy joguk legyen véleményüket kifejezni és a problémák megoldásában részt venni, valamint hogy meghallgassák őket. Végtére is nekik van a legtöbb vesztenivalójuk, ha erdeiket kivágják.
A trópusi faanyag széleskörű kitermelését a lakásdíszítő tárgyak iránti kielégíthetetlen étvágy hajtja. Jobban kellene értékelnünk ezt az erőforrást, és jobban kellene vigyáznunk rá, hiszen ezek az erdők egyrészt temérdek növény- és állatfajnak adnak otthont, másrészt lassan növekszenek, és sok évbe telik, mire kitermelésre éretté válnak.
Vigyáznunk kell, nehogy aláássuk az erdőirtás és az éghajlatváltozás elleni küzdelmünket azzal, hogy ugyanakkor a világ legnagyobb piacát kínáljuk az illegális fatermékek számára.
E megállapodások eredménye azt jelentheti, hogy magasabb lesz a trópusi fa ára, és ez olyan dolog, amit nem kifogásolhatunk. Azon kívül, hogy korlátozott erőforrásról van szó, ez az egyetlen dolog, amit a helyi lakosok értékesíteni tudnak. Ők ismerik az erőforrásuk igazi értékét, és e megállapodás segítségével mi is megismerhetjük azt.
Ezek az emberek látnak és hallanak helyettünk az erdőben, és a megállapodások végrehajtásához az ő segítségük szükséges. Nekik pedig a mi támogatásunkra van szükségük ahhoz, hogy hangot adhassanak az esetleges aggályaiknak. Ezek a megállapodások kétirányú folyamatot jelentenek, és biztos úr, elvárjuk Öntől, hogy képes legyen azt végrehajtani.
Az önkéntes partnerségi megállapodások hasznosak a bolygó számára, hasznosak a partnerországaink számára, és hasznosak az Európai Unió számára is. Gondoskodnunk kell arról, hogy a megállapodások működjenek, valamint hogy ezek megsértését ellenőrizzük és kezeljük. Ezt követően Afrika, Ázsia és Dél-Amerika többi országával kellene megpróbálnunk hasonló megállapodásokat kötni amint lehet, és előre örülök annak, hogy ennek érdekében együtt dolgozhatok Önnel és a Bizottsággal.
David Martin
szerző. - Tisztelt elnök asszony! Hadd kezdjem azzal, hogy köszönetet mondok Yannick Jadot-nak a segédelőadóival folytatott, példaértékű együttműködésért. Mindannyian kiváló munkát végeztünk ezen a jelentésen, és nagy örömömre szolgál - amint azt már ő is említette -, hogy sikerült széleskörű konszenzusra jutnunk.
A Kongóval és Kamerunnal kötött megállapodások - Ghanával együttvéve - azt jelentik, hogy Afrika legveszélyeztetettebb erdei közül néhányra most már önkéntes partnerségi megállapodások vonatkoznak. Amint azt a két előttem felszólaló elmondta, nagyon örülnünk kell annak, hogy léteznek ezek a megállapodások. Mechanizmust biztosítanak arra, hogy megbirkózzunk a nagymértékű illegális fakereskedelemmel. Lehetőséget adnak arra, hogy megfelelőbb módon kezeljék ezt a létfontosságú természeti erőforrást, és remélhetőleg átláthatóbbá teszik az erdészeti ágazatot és segítséget nyújtanak az ágazatban jelenlévő korrupció leküzdéséhez, ami Afrikában pillanatnyilag sajnos járványszerűen terjed.
Habár örülök ezeknek a megállapodásoknak, egy sor aggályomat is meg szeretném osztani az előadóval. A mai este csak három dologról szeretnék szólni.
Mindenek előtt az a veszélye - nem a szándéka, hanem a veszélye - egy ilyen keretszabályozásról való megállapodásnak, hogy úgy tekinthetnek rá, mint ami keretet nyújt az erdeink nagybani kitermeléséhez, és ez a megállapodás céljával ellentétes irányba, azaz az erdők további pusztulásához és további irtásához vezet, ily módon járulva hozzá a globális környezet konkrét pusztításához, amit el szeretnénk kerülni. Olyan megállapodást akarunk, amely hozzájárul a biológiai sokféleséget biztosító erőforrásaink védelméhez és fenntartható kezeléséhez. Egyetértek az előadóval abban, hogy ez azt jelenti, hogy a Bizottságnak folyamatosan figyelnie kell a helyzetet, és rendszeresen be kell számolnia arról, hogyan halad a megállapodás végrehajtása.
Másodsorban ez a megállapodás hasznot kellene, hogy hozzon azon őshonos népeknek, akik gyakran esnek a környezet kiaknázásának áldozatául. Eleget kell tenni a kongói kormány önkéntes partnerségi megállapodásban tett ígéretének, miszerint olyan törvényt támogat, amely biztosítja az őshonos népek jogainak előmozdítását és tiszteletben tartását. Ismételten sürgetem a Bizottságot, hogy a kormánnyal folytatott kapcsolata során az ígéret betartása érdekében mindaddig továbbra is gyakoroljon nyomást, amíg az be nem kerül a kongói törvénykönyvbe.
Harmadsorban biztosítanunk kell - és egyetértek Catherine Bearder-rel, aki említést tett erről -, hogy e megállapodás megfelelő végrehajtásának érdekében megfelelő források álljanak rendelkezésre. Mindegy, milyen jól mutat papíron egy megállapodás, ha nincsen erőforrás annak végrehajtására, nem egyéb, mint értelmetlen darab papír. Amint arra rámutattunk, magához a megállapodáshoz nem kapcsolódnak pénzügyi csomagok. Tőlünk függ, hogy működni fog-e ez a megállapodás: a Bizottságnak kell javaslatot tennie, a Parlamentnek és a Tanácsnak pedig megfelelő költségvetési eszközöket kell a költségvetéshez hozzárendelnie. Ez azt jelenti, hogy pénzre van szükségünk ahhoz, hogy ellenőrizhessük az Európai Unióba érkező fa legalitását, pénzre van szükségünk ahhoz, hogy képezzük, felszereljük és szakmai ismeretekkel lássuk el azokat, akik olyan afrikai országokban tevékenykednek, amelyek önkéntes partnerségi megállapodást kötöttek velünk, és erőforrásokra van szükségünk ahhoz is, hogy elvégezzük az általam korábban említett ellenőrzést.
Tehát az elkövetkezendő hónapok során gondoskodnunk kell arról, hogy a megállapodások sikerre vitele érdekében felállítsuk a pénzügyi keretet. Ismételten elmondom, hogy ezek megfelelő megállapodások, de mint minden megállapodás, ezek is attól függnek, hogy az egyéni jóakarat és óvatosság - a civil szervezetek, a tagállamok, a kongói és a kameruni kormány jóakarata és óvatossága - révén milyen mértékben teljesülnek a megállapodások gyakorlati működésének biztosítására tett ígéretek. Mindez megfelelőbb gazdálkodáshoz kellene, hogy vezessen mind az erdeink, mind a létfontosságú globális erőforrások tekintetében, de helytelen kezelés esetén pontosan az ellenkező irányba vihet el minket. Arra számítunk, hogy a Bizottság határozottan szemmel tartja a fejleményeket.
Joe Higgins
szerző. - Tisztelt elnök asszony! Egyetértünk azzal, ahogyan Yannick Jadot általánosan megközelíti ezt a kérdést. Örülök bármilyen megállapodásnak, amely garantálja bolygónk esőerdeinek védelmét, ha ezek a megállapodások az erdő őshonos népének védelmét is elősegítik, és jobb életet biztosítanak az érintett országok lakosai többsége számára.
Elöljáróban el kell mondanom, hogy mind Kamerunban, mind a Kongói Köztársaságban rendkívül elnyomóak a kormányok. Kamerun előkelő helyen szerepel a Transparency International korrupciós indexén, és a Kongói Köztársaságban borzasztóan kizsákmányolják a lakosság egyes csoportjait, nevezetesen a pigmeusokat, habár éppen most fogadtak el egy új törvényt, és az emberek azt várják, hogy kiderüljön, ez a törvény mit tesz az őshonos nép védelmében.
Ezekben az országokban a korrupció és a dolgozók kizsákmányolása jellemzi a fakitermelő ágazatot, és az ezzel járó erdőirtás óriási veszélyt jelent az őshonos népek megélhetése szempontjából. Ez okból az Egységes Európai Baloldal Képviselőcsoportja sürgeti, hogy a fakitermelő ágazat kerüljön állami tulajdonba és demokratikus ellenőrzés alá, és feltétlenül vonják be az iparágban dolgozókat, illetve a fakitermelésben érintett erdőkben élő, őshonos közösségeket.
A Baloldal állásfoglalása továbbá rámutat, hogy az illegális fakitermelés összefügg az érintett országokban tapasztalható szegénység mértékével. Jövedelmet biztosíthat az egyébként éhező embereknek és családjaiknak, következésképpen az illegális fakitermelés megszüntetése összefügg az érintett országok számos közösségében tapasztalható szegénység és nélkülözés felszámolásával.
Ezt nem fogják megtenni sem a korrupt helyi vezetők, sem az európai multinacionális vállalatok, hiszen ezek fő motivációja a nyereség; az erdészeti dolgozók és az őshonos népek saját maguk fogják megtenni, az erőforrásaik demokratikus tulajdonba vétele révén. Erre vonatkozóan Szubszaharai Afrika népére lelkesítően hathat az a hősies küzdelem, amelyet tunéziai testvéreik vívnak az utóbbi hetekben a korrupt diktatúra ellen.
Daniel Caspary
Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! Több, trópusi keményfát exportáló ország kezd aláírni önkéntes partnerségi megállapodásokat az Európai Unióval az erdészeti irányításra és az erdészeti termékek kereskedelmére irányuló uniós cselekvési terv keretében. Az Európai Unió támogatni fogja az erdőirányítási reformokat, különös tekintettel a kapacitásnövelésre és a faipari termékek nyomon követhetőségi és jogszerűség igazolási rendszereinek megvalósítására.
Van valami, amit rendkívül fontosnak tartok: ha ez segít az átláthatóságot fokozni és a környezet erdészeti tevékenységekhez kapcsolódó károsodását megelőzni, akkor helyénvaló dolog, ha a partnerek vállalják, hogy módosítják és továbbfejlesztik a hatályban levő jogszabályokat. Kifejezetten üdvözlöm azt a tényt is, hogy az Európai Unió kötelezettséget vállalt arra, hogy támogatja a kapacitásnövelést a fakitermelő országokban, különösen a fa és faipari termékek nyomon követhetőségi és jogszerűség igazolási rendszereinek megvalósítására vonatkozóan.
Két másik dologról is említést szeretnék tenni. Az önkéntes partnerségi megállapodások mögött az az elképzelés húzódik meg, hogy véget kell vetnünk az illegálisan kivágott fa és az ilyen fából készült termékek kereskedelmének, valamint segítséget kell nyújtanunk az erdőirtás, az erdőpusztulás megállításához, segítenünk kell kiküszöbölni annak hatásait, amely világszerte a szén-dioxid-kibocsátás és a biológiai sokféleség csökkenése formájában jelentkezik.
A trópusi és más, különösen faj-gazdag és nagy szén-dioxid-elnyelő képességgel rendelkező erdők további nagymértékű hasznosítása felelőtlen dolog, és további erdőirtáshoz és erdőpusztuláshoz vezethet, ami világszerte pusztító környezeti következményekhez vezet.
Ezek a megállapodások tehát kicsiny, de előre mutató lépést jelentenek. Teljes mértékben egyetértek az előttem felszólalók érveivel. Köszönetet szeretnék mondani az előadónak a kiváló együttműködéséért, és nagy örömömre szolgálna, ha a megállapodások révén valódi előrelépést tehetnénk annak érdekében, hogy kicsivel jobbá tegyük a világunkat.
Andris Piebalgs
a Bizottság tagja. - Tisztelt elnök asszony! Mindenekelőtt köszönetet szeretnék mondani az előadó Jadot úrnak, amiért támogatja a Kongóval és Kamerunnal megkötött, az erdészeti jogszabályok végrehajtásáról, az erdészeti irányításról és a fatermékeknek az Európai Unióba irányuló kereskedelméről szóló önkéntes partnerségi megállapodásokat. Remélem, hogy a tisztelt Ház e két megállapodás megkötésének jóváhagyására vonatkozó ajánlások szerint fog eljárni. Ez ugyanakkor arra is bátorítaná a kameruni és a kongói parlamentet, hogy befejezzék azok mérlegelését.
Fontos, hogy mind az Európai Unió, mind a partnerországaink jóváhagyják az önkéntes partnerségi megállapodásokat, mivel az illegális fakitermelés mindannyiunk problémája. Tisztában vagyok vele, hogy az illegális fakitermelés csak a jéghegy csúcsa. Alapvetően arról van szó, hogy megkezdjük az együttműködést az erdészeti erőforrások fenntartható kezelése érdekében. És az egyik előadó javaslataira azonnal reagálva azt mondhatnám, hogy igen, kész vagyok félévente - a Parlament meghívására - eljönni Önökhöz, hogy figyelemmel kövessük e megállapodások végrehajtását.
Igaz, hogy ez kötelezettség-vállalás. Kockázatos, de véleményem szerint ez az egyetlen módja annak, hogy valóban fenntartható módon tudjuk kezelni ezt az erőforrást, mert ha nem így teszünk, puszta nyilatkozatok révén nem fogunk eredményt elérni.
A partnerországainknak sok kötelezettséget kell vállalniuk, de úgy vélem, hogy az egyik fontos tényező az illegális fakitermelésből származó veszteség. Évente 10-125 milliárd USD összeget tesz ki a bevételkiesés. Az illegális fakitermelés az őshonos népek, a biológiai sokféleség és az éghajlatváltozás szempontjából is rendkívül negatív következményekkel jár.
Ugyanakkor azt is fontos hangsúlyozni, hogy az Európai Unió a trópusi fafajták egyik legnagyobb piaca. Ez azt jelenti, hogy rendkívül fontos, milyen szemlélettel közelítjük meg e téma egészét. Az Európai Unióba érkező trópusi fa 20%-a illegális forrásokból származik, tehát kötelességünk gondoskodni arról, hogy csak legális forrásból szerezzünk be fát.
Az éghajlatváltozás is mindenkit aggasztó probléma, és valahol el kell kezdeni az erdők védelmét. Nagyon egyszerű azt mondani, hogy fizetnünk kell az erdők védelméért: egyszerű képlet, de ha alkalmazni akarjuk, az mindkét oldalon határozott elkötelezettséget kíván meg.
Megpróbálok néhány nekem címzett kérdésre válaszolni. Ami a végrehajtást és megvalósítást illeti, az önkéntes partnerségi megállapodás révén közös bizottság jön létre, amely a megállapodás végrehajtását ellenőrzi. Továbbá független ellenőrzés is létrejön a jogszerűség biztosítási rendszerének, valamint annak eredményessége és hatékonysága elemzése céljából. Az éves beszámolási mechanizmus keretében közzétesszük az éves jelentést, és az egyértelműen hozzáférhető lesz az Európai Parlament számára.
Ezenkívül az önkéntes partnerségi megállapodásokra való felkészülés során bevontuk a civil társadalmat és az őshonos népeket. Mostanáig teljes értékben kihagyták őket a folyamatból, így az új megállapodások értelmében megegyeztünk abban, hogy többoldalú bizottságokat állítunk fel a végrehajtás folyamatának figyelésére vagy irányítására, amennyiben az őshonos népeket is érint.
Az önkéntes partnerségi megállapodások ezenkívül panasztételi mechanizmusról is rendelkeznek, és a független ellenőr a források széles köréből - beleértve a civil társadalmat és közösségeket - származó információkhoz férhet hozzá, illetve azokra támaszkodhat.
Az erőforrások tekintetében határozott költség merül fel. Az Európai Unió 2002 és 2008 között 544 millió euróval járult hozzá a fejlődő országokban az erdészethez általában, és a pénz egy részét az egyes országokban folyó FLEGT-tevékenység céljára fordította. A Bizottság eddig további 35 millió eurót költött a FLEGT általános támogatására, és 2011 és 2013 között 35 millió euróval többet fogunk költeni. Azt is hangsúlyoznám, hogy a tagállamok is beszállnak költségvetési hozzájárulásaikkal.
Humán erőforrást is biztosítottunk a FLEGT megvalósítása céljára. Hét köztisztviselő foglalkozik ezzel, és szorosan együttműködnek az Európai Erdészeti Intézettel és a nemzeti erdészeti hatóságokkal.
További erőfeszítésre került sor a FLEGT cselekvési terv kulcselemeként 2010-ben elfogadott, illegálisan kitermelt fára vonatkozó szabályozás formájában, és ez fogja kiegészíteni az önkéntes partnerségi megállapodást. Vissza fogja szorítani a szabályozatlan és fenntarthatatlan erdőhasználatot.
Az erdőirtás és erdőpusztulás miatti kibocsátások csökkentésére vonatkozó fellépésről Cancúnban nemrég megkötött megállapodás (REDD) elő fogja segíteni, hogy a fejlődő országok további bizottsági támogatásban részesüljenek. Az önkéntes partnerségi megállapodások révén folyó erdőirányításra vonatkozó jövőbeli munkát segíteni fogja annak ténye, hogy a REDD rendelkezik az irányításról és az őshonos népek és a helyi közösségek tagjai jogainak tiszteletben tartásáról.
Tudomásul veszem a partnerországokban uralkodó emberi jogi helyzetet. Egyetértek azzal az állásfoglalásra irányuló indítvány-tervezettel, miszerint a Bizottságnak továbbra is ezekre a kérdésekre kellene összpontosítania. Biztosíthatom Önöket, hogy az emberi jogi kérdéseket a partnerországokkal folytatott párbeszéd középpontjában tartjuk, és biztosíthatom Önöket, hogy a korrupció elleni küzdelem az egyik olyan téma, amely a partnerországokkal fenntartott kapcsolat során foglalkozunk.
Egy dolgot azonban hangsúlyozni szeretnék, ami bátorítólag hat az egész folyamatra: a partnerországok elkötelezettek. A partnerországaink valódi elkötelezettsége nélkül - tekintettel a partnerországok végrehajtói hatalmainak valamennyi gyengeségére - nem tudjuk eredményesebben megvédeni az erdőket.
Tudom, hogy a folyamat elején járunk, de mindkét oldalon elkezdődött valami, és mindig kész vagyok eljönni a Parlamentbe, hogy beszámoljak a végrehajtás helyzetéről. A FLEGT-tel azonban biztosan nem teszünk rossz lépést. Ez helyes lépés: nem növeljük a kockázatot. Talán nem biztosítunk teljesen kielégítő megoldásokat, de legalább olyan kis lépést teszünk, amire büszkék lehetünk.
