A tagállamok és harmadik országok közötti kétoldalú beruházási megállapodások tekintetében megállapított átmeneti rendelkezések (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont Carl Schlyter által a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság nevében benyújtott jelentés a tagállamok és harmadik országok közötti kétoldalú beruházási megállapodások tekintetében átmeneti rendelkezések megállapításáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslatról - C7-0172/2010 -.
Carl Schlyter
Elnök asszony! Bonyolult kérdésről volt szó. Több mint ezer kétoldalú beruházási megállapodásunk van. A Lisszaboni Szerződés szerint ez az EU hatáskörébe tartozik. Hogyan kellene kezelnünk ezt a helyzetet?
Semmiképpen nem lesz könnyű feladata. Sok-sok találkozónk volt, és megpróbáltunk közös álláspontra jutni, de sikertelenül. Őszintének kell lennem ezzel kapcsolatban. Szavaznunk kell a kérdésről, és majd meglátjuk, mi lesz a Parlament álláspontja. Szerettem volna, ha olyan álláspontra jutunk, amellyel kapcsolatban valamennyien egyetértünk, hogy jobb pozíciónk legyen, amikor tárgyalásokba bocsátkozunk a Tanáccsal. Ebben az esetben meg tudhattuk volna védeni a Parlamentnek a Szerződésben megállapított hatásköreit és elveit. Ez azonban nem volt lehetséges amiatt, hogy érzékeny kérdésről van szó, különösen ami azt illeti, hogy mihez kezdjünk a régi kétoldalú megállapodásokkal. Ami azokat az új megállapodásokat illeti, amelyeket a tagállamok fenntartanak, és amelyek megkötésére jogosultak, kétségtelenül megegyezhettünk volna egy olyan politikában, amelyben megfelelő az egyensúly a beruházók jogai és a többi jogok között.
Ez azonban nehézséget jelentett a régi megállapodások tekintetében, és ennélfogva megtartottam azokat a kompromisszumokat, amelyeket a szakbizottságban javasoltunk, mivel a szavazás nagyon kiegyensúlyozott volt. Továbbra is remélem, hogy naprakészebb álláspontunk van a beruházási megállapodásokkal kapcsolatban, mint volt a régi megállapodásokkal kapcsolatban, amelyek esetében mi ruháztunk be más országokba. Manapság legalább ugyanannyi beruházás érkezik tagállamainkba. Ezért gondoskodnunk kell arról, hogy politikánk rendelkezzen a szükséges hatókörrel, továbbá hogy a beruházások a környezettel és a szociális ügyekkel kapcsolatos fejlettebb, korszerűbb munkához igazodjanak. Meg kell védenünk a Szerződés e részét. A beruházási politika ezt sem hagyhatja figyelmen kívül. Ahogyan már említettem, meg kell várnunk, hogyan alakul a holnapi szavazás.
Egy másik probléma ezzel kapcsolatban az, hogy nem tudjuk felhasználni a beruházások maximális védelmének indokolását sem. Az ugyanis nem a megfelelő módja a jogbiztonság megteremtésének. Mivel az új kereskedelempolitika kiegyensúlyozottabb, ezért arról is kiegyensúlyozottabb elképzeléssel kell rendelkeznünk, mit foglalhat magában a maximális védelem. Természetesen nem kívánunk az emberi jogok és a környezetvédelem kárára maximális védelmet nyújtani az állami tulajdonú külföldi társaságoknak, de a diktatúrák tulajdonában lévő társaságoknak sem. Olyan egyensúly ez, amelyet reményeim szerint el fogunk tudni érni. Az elképzelés nem az, hogy a beruházási megállapodásokat a szociális célkitűzések elérésére használjuk, ugyanakkor nem szabad, hogy a beruházási megállapodások akadályozzanak meg bennünket a szociális és környezetvédelmi célkitűzéseink elérésében. Ez egy messzemenő következményekkel járó vita.
Egy másik fontos megvitatandó kérdés az átláthatóság. Elismerjük, hogy a Parlament és az EU új hatásköröket kapott. A Bizottságot most már felelősség terheli. Ennélfogva a dokumentumokhoz is hozzá kell férnie. Növelnünk kell az átláthatóságot. E megállapodások közül sokat akkor szövegeztek meg, amikor alig fordult még elő vitarendezés. Most több mint 300 esetünk és folyamatban lévő eljárásunk van. Ennélfogva ezt a kérdést tüzetesebben meg kell vizsgálni. A teljes titoktartás nem lehetséges, és nagyon remélem, hogy függetlenül attól, mit gondolunk a politika és a beruházás közötti kapcsolatról, amikor az átláthatóságról van szó, együttesen tudunk fellépni, és meg tudjuk védeni a nyitottságot és a Szerződés által ránk ruházott új illetékességi köröket. Őszintén remélem, hogy így lesz majd. Ennélfogva remélem, hogy a 13. módosítást támogatni fogják. E nélkül egyáltalán nem lesz demokratikus ellenőrzésünk e folyamatok felett. Szükségünk van erre, ha meg szeretnénk tartani, illetve védelmezni szeretnénk a jogbiztonságot.
Sok más ország - például az Egyesült Államok, Ausztrália és Kanada - esetében a megállapodásaik megújításának irányába mutató tendenciákat láthatunk. Jó lesz, ha meg tudunk egyezni a meglévő vitamechanizmusok és bírósági eljárások korszerűsítéséről, mivel már elavultak, ezért korszerűsíteni kell, illetve átláthatóbbá kell tenni azokat. Így lesz egy beruházási politikánk a jövőre nézve. Ezzel egy más összefüggésben fogunk foglalkozni - a magáról a jövőről folytatott vita keretében.
Karel De Gucht
a Bizottság tagja. - Elnök asszony! A kétoldalú beruházási megállapodásokra vonatkozó átmeneti rendelkezésekről szóló rendelet fontos jogalkotási kezdeményezés. A Lisszaboni Szerződés új kizárólagos hatáskörrel ruházta fel az Uniót a közvetlen külföldi befektetéseket illetően.
A tagállamok által megkötött több mint 1200 nemzetközi beruházási megállapodás folyamatos érvényességét - a Lisszaboni Szerződés hatálybalépése óta - a nemzetközi jog nem kérdőjelezi meg. Az uniós jog alapján azonban összeegyeztethetetlen a közvetlen külföldi befektetéssel kapcsolatos kizárólagos hatáskörrel. E megállapodások ugyanakkor értékes forrásául szolgálnak a külföldön működő európai beruházók jogi védelmének. Mivel Lisszaboni Szerződés nem tartalmaz a kétoldalú megállapodások státusát tisztázó rendelkezéseket, a megállapodások további érvényben maradásának engedélyezésével meg kell teremtenünk a jogbiztonságot a megállapodásokból profitáló beruházások számára.
Noha fontos a meglévő beruházási megállapodások jóváhagyása, az is fontos, hogy a megállapodások tartalmával, illetve a beruházások és az uniós beruházási politika közötti kölcsönhatással kapcsolatban esetlegesen felvetődő lényeges kérdések rendezése érdekében előirányozzuk az együttműködés formájában való fellépés lehetőségét. Megfelelő mechanizmusokat kell fenntartanunk az olyan uniós fellépések tekintetében, amelyek lehetővé teszik a politika uniós szintű fejlesztését és végrehajtását. Megértem, hogy a bizottsági javaslattal összefüggésben az ilyen fellépés hatóköre jelenti a legnehezebb kérdést a Parlament, de még inkább a Tanács számára.
Így az előttünk álló kihívást egy olyan megoldás megtalálása jelenti, amely védelmet biztosít az általam az imént említett elvek számára, illetve a Parlament és a Tanács számára egyaránt elfogadható. Ezzel kapcsolatban elismerjük, hogy az intézmények között még mindig tátong néhány, áthidalásra váró jelentős szakadék, de a nap végére kompromisszumot kell találnunk az EU és az uniós beruházók érdekében.
Úgy véljük, hogy a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság által elfogadott módosítások az ilyen megoldás megtalálásának alapjául szolgálnak. Fenntartják az alapvető bizalmat a Bizottság javaslata iránt, ugyanakkor a lehetséges kompromisszumra törekszenek. Megelégedéssel vesszük tudomásul, hogy az 5. és 6. cikk továbbra is a Bizottságnál hagyná a beruházási megállapodások felülvizsgálatához, valamint - amennyiben az ilyen megállapodások számottevő problémát jelentenének - a jóváhagyások visszavonásához szükséges hatáskört.
E folyamat főbb szereplőinek álláspontjára tekintettel mindnyájunknak némi rugalmasságot kell mutatnunk. A Bizottság hajlandó arra, hogy szerepet vállaljon ebben, rugalmas legyen és előmozdítsa a Parlament és a Tanács közötti megállapodás létrejöttét, de nem mindenáron. Ügyelni fogunk a javaslatunkban szereplő alapvető elvekre. Biztosítani kell a kétoldalú kereskedelmi megállapodások fennmaradását, ugyanakkor nem dicsőíthetünk fenntartás nélkül megállapodásokat, ha jelentős problémákat okoznak.
A Bizottság teljes mértékben osztja a Parlament azon véleményét, miszerint a beruházásokkal kapcsolatos hatáskört elsősorban európai uniós szinten kell gyakorolni, továbbá támogatjuk a beruházási tárgyalások európaivá tételének célkitűzését. Világossá kell tennem azonban, hogy a Bizottság nem fog tudni tárgyalni minden olyan országgal, amelyet a tagállamok a beruházásvédelem célpontjaivá kívánnak tenni. Tagállamaink több mint 100 országgal kötöttek beruházási megállapodásokat. Ezek felváltása fokozatosan fog végbemenni és évekig fog tartani. Éppen ezért fontos létrehozni egy olyan hatékony mechanizmust, amely lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy - bizonyos feltételek mellett - kétoldalú beruházási megállapodásokról folytassanak tárgyalásokat, illetve ilyen megállapodásokat kössenek. A mechanizmusnak tiszteletben kell tartania az érintett intézmények eljárásait és jogait.
Végezetül hangsúlyozni kell, hogy a jogalkotási folyamat egy döntő szakaszához érkezünk, az idő pedig meghatározó tényezővé válik. Ez azért fontos, mert minél több ideig tart a rendelet elfogadása, annál tovább tart az átmeneti időszak, amelynek során a beruházók a jogbiztonság hiányától szenvedhetnek. Remélem, hogy a szavazást követően a Parlament és a Tanács le tud majd ülni egymással, hogy mielőbb megállapodásra juthassanak e kérdéssel kapcsolatban. Készen állunk arra, hogy tevékenyen segítsük őket e törekvésükben.
Paweł Zalewski
Elnök asszony! Azzal szeretném kezdeni, hogy köszönetet mondok Schlyter úrnak, aki fő előadóként a többség kialakítása révén megfelelő keretet teremtett a szakbizottság munkájához annak érdekében, hogy olyan javaslatot állítsanak össze, amely majd eléri - és már el is érte - a többségi bizottsági támogatást. Ahogyan azt Schlyter úr mondta, akármi is történjék holnap - a szavazás eredményét illetően mindenki csak találgathat -, remélem, az eredmény a szakbizottság munkáját tükrözi majd. Az Európai Unió közös beruházási politikájának kialakítása nagyon fontos előrelépést jelent az Európai Unió integrációja felé. Ha az Európai Unión belül a vállalatok közösen, egyazon keretrendszeren belül, ugyanazon elvek alapján versenyeznek, akkor ugyanennek külföldön is helytállónak kell lennie; a vállalatoknak a jogi védelem ugyanazon rendszerével kell rendelkezniük.
De Gucht úrral is egyetértek. Nagyon elégedett vagyok azzal, hogy támogatja a szakbizottság által megvitatott javaslatot, mivel e javaslat nagyon jó kompromisszumot jelent ez eltérő álláspontok között: egyfelől kompromisszumot jelent a Bizottság és a tagállamok által előterjesztett vélemények között, másfelől pedig összeegyeztethető a beruházók érdekeivel, de mindenekelőtt kiváló lehetőségeket nyit meg az Unió egészét szolgáló jövőbeni uniós beruházási politika előtt. Nagyon fontos, hogy új rendszert hozzunk létre, kezdve a jelenleg hatályos és a tagállamok által megkötött megállapodásokon alapuló szilárd jogalap megteremtésével, hogy végül az egész Európai Unióra vonatkozóan létrejöhessen egy közös védelmi rendszer. Fontos, hogy a holnapi szavazás tárgyát képező állásfoglalást a Tanács gyorsan elfogadja. Olyasmi ez, ami nagyon fontos. Remélem, erre még ebben az évben sor kerül a Bizottság tevékeny részvétele és támogatása mellett.
Monika Flašíková Beňová
Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim! A globalizált gazdaság korában az Európai Unió közös kereskedelempolitikája meglehetősen természetesnek tűnik számunkra.
Ennek fényében az Európai Unió által koordinált beruházási politikára irányuló kezdeményezés ugyanilyen normálisnak tűnik. A tagállamok több, egymást átfedő és esetenként egymásnak ellentmondó kétoldalú beruházási megállapodásán alapuló jelenlegi rendszert ésszerű időn belül fel kell váltania az uniós beruházási megállapodások új keretrendszerének, amely összhang áll az uniós politikák horizontális célkitűzéseivel. Én magam amellett vagyok, hogy a fő hangsúlyt a fejlesztéspolitikára helyezzük. Egyetértek az előadóval abban, hogy az új rendszerre való átállásnak nem máról holnapra, hanem egy előre meghatározott átmeneti időszakon belül kell megtörténnie, amelynek időtartamát és szabályait a legcsekélyebb jogbizonytalanság elkerülése érdekében előre meg kell határozni. Ilyen határidő nélkül a szabályozás párhuzamos, egymással esetlegesen összeegyeztethetetlen beruházási rendszerek kialakulását tenné lehetővé.
Kellően hosszú átmeneti időszakra van szükség, mivel az uniós beruházási politika határozatlan idejű kettőssége elfogadhatatlan a Parlament számára, hiszen az Európai Unió működéséről szóló szerződés megállapítja, hogy a beruházáspolitika teljes mértékben az Európai Unió hatáskörébe tartozik.
Niccolò Rinaldi
Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim! Hálás vagyok Schlyter úrnak e kényes és rendkívüli józanságot követelő témával foglalkozó jelentésért. Az európai megállapodások nem tudnak minden beruházási megállapodásnak a helyébe lépni, de a Bizottság sem hagyhatja figyelmen kívül az európai rendelkezéseket megsértő megállapodásokat, és egyetértünk az előadóval abban, hogy a hangsúlyt az átláthatóságra helyezi.
Ideális esetben rendelkeznünk kellene olyan záradékkal, amely automatikusan hatályon kívül helyezi a jelenleg hatályos 1200 megállapodást. Ez azonban sajnos jogbizonytalanságot teremtene a beruházók számára, és talán túl sok munkát adna a Bizottságnak. A Nemzetközi Kereskedelmi Bizottságon belüli módosításaink sikeresek voltak először is annak biztosítását illetően, hogy a Bizottság hatásköreit teljes mértékben tiszteletben tartsák, másodszor pedig annak rögzítését illetően, hogy garantálni kell a jogbiztonságot.
Előfordulhat, hogy a holnapi plenáris ülésen szavazásra kerülő módosítások közül némelyik megbontja ezt a kompromisszumot és egyensúlyt, én pedig arra kérem képviselőtársaimat, az előadót és különösen az árnyékelőadókat, hogy olyan kiegyensúlyozott intézkedést vessenek fel, amely mindenki számára elfogadható.
Helmut Scholz
Elnök asszony, De Gucht úr, hölgyeim és uraim! Én is köszönetet szeretnék mondani az előadónak, Schlyter úrnak az elvégzett kemény munkáért és azért, hogy - az Európai Parlament szellemében - megpróbált valamennyi fél számára kielégítő kompromisszumot találni, valamint közös erővel megpróbálta megtalálni és kidolgozni a legjobb megoldásokat. Nem egyszerű kérdésről van szó.
Magában foglalja a nemzetközi kereskedelempolitika részét képező közös uniós beruházási politikát annak az Unión és a tagállamokon belüli szociál-, gazdaság- és foglalkoztatáspolitikai helyzetre gyakorolt valamennyi hatásával együtt, mérlegelve egyfelől a pénzügyi csoportok, a nagyvállalatok és gazdasági vállalkozások, másfelől a szakszervezetek és munkavállalók érdekeit.
Éppen ezért fontos, hogy az ilyen megállapodás demokratikus alapokon jöjjön létre, illetve a polgárok megőrizzék bizalmukat a Parlament ellenőrző szerepével kapcsolatban. Reményeim szerint a holnapi szavazás si megmutatja, hogy a Parlament támogatja az elérni kívánt kompromisszumot.
William  Dartmouth
az EFD képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony! A Lisszaboni Szerződést rendes körülmények között úgy tekintik, mint amely hatókörében alkotmányosnak minősül; amit azonban most láthatunk, az annak példája, hogy a Lisszaboni Szerződés miként befolyásolja - és kedvezőtlenül fogja majd befolyásolni - a tagállamok kereskedelmét. Tudom, hogy átmeneti megállapodásokat vitatunk meg, de ami most a lényeg, hogy a Lisszaboni Szerződés megfosztotta a tagállamokat attól a joguktól, hogy kétoldalú beruházási szerződéseket kössenek.
Valamikor a jövőben - és még mindig nem világos, hogy mikor - a kétoldalú beruházási szerződések a Bizottság hatáskörébe tartoznak majd. Lisszabon miatt a beruházási szerződések a Bizottság - és nem csak a Bizottság - politikai célkitűzéseinek eszközévé válhatnak: teljes mértékben biztosak lehetünk abban, hogy a Zöldek megpróbálják előmozdítani politikai programjukat, és ezt már sokszor láthattuk a kereskedelmi megállapodásokban. Kísérletet tesznek majd arra, hogy mindegyik beruházási megállapodáshoz hozzátoldják a teljes zöld programot.
A Zöldek tehetséges politikusok - és ezt csodálattal mondom. Gyakran járnak majd sikerrel, aminek következtében a beruházás, és ily módon a kereskedelem is lehetetlenné fog válni és meg fog bénulni valamennyi tagállamban. Ezzel szemben az Unión kívüli országokat nem érinti majd a Zöldek által előadott "entek pantomimja”, ha emlékeznek A Gyűrűk Urának e szereplőire. Ez mind nagyon-nagyon elkeserítő.
Daniel Caspary
(DE) Elnök asszony! A beruházások biztonsága - bel- és külföldön egyaránt - kulcsfontosságú mind Európa, mind pedig az érintett partnerországok gazdasági fejlődése szempontjából. A meglévő munkahelyek biztosításának, illetve az új munkahelyek teremtésének egyetlen módja, ha védelmet biztosítunk a beruházások számára.
Ebből kifolyólag két dolgot tartok fontosnak. Először is a már meglévő több mint ezer megállapodást meg kell őrizni. Nincs értelme annak, hogy a beruházókat, a tagállamokat és másokat a jogbizonytalanság állapotába jutassuk.
Másodszor, és ez különösen fontos a számunkra: a jövőben sok közös, a mind a 27 tagállamra és az ezekből a tagállamokból származó beruházókra vonatkozó európai megállapodással kell rendelkeznünk, ha az európai belső piacon egységes védelmi szintet szeretnénk elérni.
Ezért nagyon hálás vagyok képviselőtársaimnak - Schlyter úrnak, valamint Zalewski úrnak, Sturdy úrnak és Rinaldi úrnak -, mivel megpróbáltak széles konszenzust kialakítani, és ez sikerült is nekik. Véleményem szerint jó volna, ha a többi képviselőcsoport is átgondolná ezt a kérdést, és felismerné, hogy az előttünk lévő kompromisszum valójában egy nagyon jó megoldás, amely minden igényt megpróbál kielégíteni.
Saját képviselőcsoportom nevében szeretném ismételten egyértelműen kijelenteni, hogy a beruházók, a munkavállalók és a tagállamok számára egyaránt jó megoldást szeretnénk. Gyors tárgyalásokat várunk a Tanáccsal, hogy ne húzzuk-halasszuk a kérdés rendezését, hanem rövid időn belül megoldást találjunk.
Tekintettel a képviselőcsoportok közötti véleménykülönbségekre, képviselőcsoportom azt támogatja, hogy e héten készüljön el az első olvasat. Végül szeretném még hozzátenni, hogy nyitottak vagyunk arra, hogy gyors megoldást találjunk a második olvasatot illetően - és nagyon örülnénk, ha ez lehetséges volna -, más szóval azt javasoljuk, hogy ahelyett, hogy a második olvasat esetében a rendes eljárást követnénk, próbáljunk meg a második olvasat "korai szakaszában” megállapodásra jutni.
Szeretnék még egyszer köszönetet mondani a résztvevőknek. Úgy vélem, hogy e jogalkotási folyamat elfogadásával a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság megmutatja, hogy képesek vagyunk az összetett problémák és az összetett dokumentációk ésszerű időn belüli kezelésére.
George Sabin Cutaş
(RO) Elnök asszony! 2009 óta a kereskedelempolitika az Európai Unió kizárólagos hatáskörébe került, és most közös nevezőt kell találnunk a külföldi beruházási politika nagy része számára.
Ennélfogva előáll majd egy átmeneti időszak, amelynek során a tagállamok és a harmadik országok közötti kétoldalú beruházási megállapodásokkal kapcsolatos hatáskörök uniós szintre kerülnek át. Úgy vélem, hogy ebben a helyzetben előnyösebb, ha formális kormányközi megállapodás helyett uniós szintű eljárást fogadunk el a kétoldalú beruházási megoldások ellenőrzésére és felülvizsgálatára. A közös érdekek védelmének biztosítása érdekében a változtatások végrehajtását az Európai Bizottságra kell bízni, és nem a tagállamokra.
Éppen ezért az európai végrehajtó szervnek az átmeneti folyamat által majd érintett beruházók számára jogbiztonságot, az összes uniós tagállam számára pedig egyenlő beruházási feltételeket kell biztosítania.
Bastiaan Belder
(NL) Elnök asszony! Hazám, Hollandia, évszázadok óta kereskedőnemzet, a biztosnak pedig ezt tiszteletben kell tartania, mivel mi az együttműködésnek köszönhetően teremtettük meg egységes országunkat. A holland üzleti közösség a világ legnagyobb befektetői közé tartozik. Hollandia 98, a védelem nagyon magas színvonalát biztosító kétoldalú beruházási megállapodást kötött.
A javasolt engedélyezési rendszer túlzott hatáskört biztosít a Bizottságnak a hatályos beruházási megállapodások jóváhagyásának visszavonásához, és túl kevés biztonságot ad a megállapodásoknak. Elfogadhatatlan az a fenyegetés, hogy a tagállamoknak esetleg azt megelőzően kell majd a Bizottság ösztökélésre felmondaniuk hatályos kétoldalú beruházási megállapodásaikat, hogy az Unió azonos szintű védelmet biztosító új megállapodást kötne. Az engedélyeket csak abban az esetben legyen szabad visszavonni, ha az Unió már azonos szintű védelmet biztosító új megállapodást kötött.
Godelieve Quisthoudt-Rowohl
(DE) Elnök asszony! Négy dologról szeretnék nagyon röviden szólni. Az első, hogy e projekt címeként hatalmas betűkkel azt kellene felírni, hogy "A biztonság és a megbízhatóság szavatolása az Unióban befektetni kívánó beruházók, illetve a máshol befektetni kívánó uniós beruházók számára”. Mindkét csoportnak lehetőséget kell biztosítani arra, hogy a meglévő megállapodásokra hivatkozhassanak.
A második: noha nagyon hálásnak kell lennünk az előadónak ezért a valóban átfogó munkáért, el kell kerülnünk, hogy túl sok mindent foglaljunk bele a kereskedelmi megállapodásokba. Ellent kell mondjak az előadónak, mivel teljesen rendjén van, hogy a véleménykülönbségekkel szakbizottsági vagy parlamenti szinten foglalkozunk, és nem mindent lehet kompromisszumos úton rendezni. Ennek megfelelően szeretnék köszönetet mondani az előadónak a pártatlan együttműködésért. Várjunk, és majd meglátjuk, hogyan alakul a holnapi szavazás.
A harmadik: üdvözlöm De Gucht úrnak azt a kijelentését, hogy a Bizottság nem kérdőjelezte meg a hatályos megállapodásokat. Ez nem jelenti azt, hogy az EU-nak ne kellene gyorsan új megállapodásokat kötnie most, hogy az Unió újjászerveződött a Lisszaboni Szerződés alapján. Amennyiben azonban De Gucht úr úgy véli, hogy ez a helyzet, akkor természetesen egyet fog érteni azzal, hogy jelentősen lazítsunk a hatályos megállapodások vizsgálatára szolgáló eszközön - ami mellett egy módosításban szavaztunk -, illetve négy egyértelmű kritériumra korlátozzuk a jóváhagyás visszavonásának indokait.
És ezzel el is érkeztem utolsó észrevételemhez: elég egyértelművé vált e megbeszélések és a szakbizottsági munka során, hogy itt különböző érdekekről van szó attól függően, hogy kinek-kinek a hazája hány kétoldalú megállapodást kötött. Ezért jó, ha az irányelv egyértelműen meghatározza az átmeneti időszakot.
John Bufton
Elnök asszony! A világ mintegy 2500 kétoldalú beruházási megállapodásából 1500 vonatkozik az uniós tagállamokra. Az EU-n kívüli kereskedelem és beruházás alapvető fontosságú a gazdasági fellendülés szempontjából. Kételkedem abban, hogy a vesztésre álló euró és a három tagállam gazdaságának megmentésére tett elfuserált bizottsági próbálkozás fényében sok külső piac bízza rá kereskedelmi csomagjait az EU-ra. Milyen hatással lesz majd az EU kétoldalú megállapodásokkal kapcsolatos kizárólagos hatásköre a tagállamokra?
Az Egyesült Királyságnak kereskedelmi deficitje van az EU-val szemben, és a harmadik országokkal kötött megállapodásokra hagyatkozik, amelyek közül több már évek óta érvényben van, és a Nemzetközösségünkhöz kapcsolódik.
Megdöbbentőnek találom, hogy az EU egy olyan elgondolást igyekszik megvalósítani, hogy többségi szavazással uniós szinten ajánl nemzeti csomagokat, aláásva az egyes tagállamok arra való képességét, hogy olyan előnyökhöz jussanak, illetve olyan előnyöket tartsanak meg, amelyek jelentős mértékben támogatják a nemzeti gazdaságokat. Azt szeretném kérdezni a Bizottságtól, hogy ténylegesen elismeri-e az "adott szó kötelez” elvet a nemzetközi jogban.
Georgios Papastamkos
(EL) Elnök asszony! A valamennyi európai beruházó számára egyenlő bánásmódot biztosító közös külföldi beruházási politika elfogadása nagyon fontos előrelépést jelent. Mindaddig, amíg a beruházási szerződéseket uniós szinten nem lehet megkötni, el kell kerülni a jogi vákuumot - a Caspary úr által említett jogbizonytalanságot -, az európai beruházók számára pedig biztosítani kell a szükséges jogbiztonságot. Szeretnék rámutatni arra, hogy az uniós tagállamok jogalkotása - a jogalkotás egységesítésével együtt - minden szükséges garanciát biztosít a harmadik országok beruházói számára. Másrészről, ha a harmadik országokban beruházó európaiak számára magas szintű védelmet kívánunk biztosítani, az Unió egyes tagállamai által megkötött hatályos kétoldalú megállapodásokat érvényben kell hagyni.
Véleményem szerint az állásfoglalás-tervezet semmilyen módon nem biztosítja a szükséges jogbiztonságot. Itt különösen a következőkre utalok: az első a Bizottságnak a hatályos megállapodások fenntartására vonatkozó engedély visszavonásával vagy a hatályos megállapodások módosítására, illetve az új megállapodások végrehajtására irányuló új tárgyalások jóváhagyásával kapcsolatos mérlegelési jogköre; a második a jogi keretrendszer öt éven belüli felülvizsgálatáról szóló rendelkezés; és a harmadik az új megállapodások rendkívül időigényes végrehajtási eljárásai. Véleményem szerint a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság által elfogadott módosítások a megfelelő irányban tett lépést jelentenek. Megismétlem: a célkitűzéseknek a hatályos megállapodások fenntartására és az új kétoldalú megállapodások végrehajtására és alkalmazására szolgáló eljárás egyszerűsítésére kell irányulniuk.
Elena Băsescu
(RO) Elnök asszony! A tagállamok beruházási politikáit a közös kereskedelempolitika részekén kell uniós szinten harmonizálni. A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a kétoldalú beruházási megállapodások összeegyeztethetők legyenek az Unió fejlesztési politikáival. A Bizottságnak fokozatosan olyan új megállapodásokkal kell felváltania a meglévőket, amelyek a beruházások védelmének ideális rendszeréül szolgálnak. A közvetlen külföldi befektetések kockázatos jellege miatt az átmeneti időszak során magas szintű jogbiztonságot kell garantálni.
Ezzel kapcsolatban üdvözlöm a Bizottság és az előadó által elfogadott, párhuzamosságon alapuló megközelítést. E megközelítés alapvető fontosságú a kétoldalú megállapodások hatályban maradása szempontjából, illetve abból a szempontból, hogy a tagállamok lezárhassák tárgyalásaikat, vagy éppen újakat kezdhessenek. Végezetül támogatom, hogy rögzítsük a tagállami kétoldalú megállapodásokról az uniós nemzetközi megállapodásokra való áttérés határidejét.
Jaroslav Paška
(SK) Elnök asszony, biztos úr! Az uniós tagállamok határokon átnyúló beruházásainak védelme a Lisszaboni Szerződés elfogadását követően rendkívül összetett és kényes kérdéssé vált.
A tagállamok által eltérő, gyakran egymással összeegyeztethetetlen jogrendszerek keretében kötött több mint 1200 kétoldalú beruházási megállapodást az Európai Unió égisze alatt kell átfogó módon, az érintett felek jogainak sérelme nélkül felváltani. A tagállami hatáskörök Európai Unióra való átruházása miatt kialakult jogi holtpontról való kimozdulás egyedüli lehetséges módjának egy olyan megközelítés tűnik, amely lehetővé teszi, hogy egy átmeneti időszakban mindkét fajta megállapodás egymás mellett létezhessen annak érdekében, hogy a tagállamok újra tudják tárgyalni a hatályos kétoldalú megállapodásokat, vagy - összhangban az EU beruházási politikájával - le tudják zárni az előkészületben lévő megállapodásokról folytatott tárgyalásokat.
Mindemellett e folyamat során megfelelő együttműködést kell fenntartani a Bizottság és a tagállamok között, hogy a beruházók és a szerződő felek jogbiztonsága a legkisebb mértékben se sérüljön.
Karel De Gucht
a Bizottság tagja. - Elnök asszony! Szeretnék röviden kitérni arra a kérdésre, amelyet a Parlament néhány képviselője vetett fel az uniós szakpolitikákkal való összeegyeztethetőséggel kapcsolatban. Arra törekszünk, hogy rugalmasak legyünk és jó kompromisszumot érjünk el az átmeneti szabályozást illetően.
Ezek a módosítások tovább mutatnak a Bizottság rendeletre irányuló kezdeti javaslatán, mivel számottevő mértékben terjesztik ki azoknak a felülvizsgálati és visszavonási mechanizmusoknak a hatókörét, amelyekkel kapcsolatban a tagállamoknak és több képviselőnek is jelentős fenntartásai vannak. Ezeket az új kritériumokat - amelyek a hatályos uniós szakpolitikákkal vagy a Szerződés 21. cikkében megállapított általános uniós elvekkel való összeegyeztethetetlenséggel kapcsolatosak - úgy lehet tekinteni, hogy utat nyitnak minden olyan fajta további követelményhez, amelynek a hatályos beruházási megállapodásoknak meg kell felelniük. Úgy vélem, hogy egy ilyen megközelítést határozottan elleneznének a tagállamok, mivel jelentős mértékben növelné a jogbizonytalanságot az e megállapodásokból profitáló beruházók tekintetében.
Visszatérve az eljárás további lépéseire, úgy vélem, hogy a holnapi szavazás fontos üzenettel bír a folyamat valamennyi érintettje, de - a jogalkotási eljárás tekintetében - különösen a Tanács számára. A holnapi szavazás eredményét a jövő pénteki nyilvános vitán vitatjuk meg a miniszterekkel. Jövő pénteken a Külügyek Tanácsa a kereskedelem kérdésében ül össze, és ez lesz az egyike az ott napirendre kerülő témáknak.
Remélem - és bízom benne -, hogy az önök szavazatai a megállapodás alapjául szolgálnak majd. A holnapi szavazás a módosításokról és a jelentés egészéről szól majd, de - ahogyan azt Caspary úr másokkal egyetemben már elmondta - remélem, ez nem akadályoz majd meg bennünket abban, hogy a második olvasat korai szakaszában megállapodásra tudjunk jutni.
Carl Schlyter
Elnök asszony! Szeretnék köszönetet mondani mindenkinek, aki részt vett a vitában. Nehéz vita volt. A Quisthoudt-Rowohl asszony és mások által felvetett néhány észrevétel a biztonsághoz és a méltányossághoz kapcsolódik. Pontosan azokhoz a szempontokhoz, amelyek tekintetében valamennyien egyetértettünk: a beruházásoknak tisztességeseknek kell lenniük, az emberekkel tisztességesen kell bánni, valamint ésszerű szintű biztonságra van szükség. Ugyanakkor nem védelmezhetjük agyonbabusgatott gyermekekként őket. Olyan ez néha, mint egy aknamező: néha rosszul lépünk, és aztán jobban odafigyelünk. Másfelől a kockázatoknak ésszerű mértékben előre jelezhetőknek kell lenniük, és képesnek kell lennünk annak megértésére, hogy milyen kockázatokat vállalunk. Ha túlzott védelmet biztosítunk, akkor megőrizzük régi iparágainkat, és mivel nem merünk új döntéseket hozni, elszalasztjuk azt a változást és megújulást, amelyre szükségünk van. Ez szerencsétlen dolog volna. Ennélfogva nem értek egyet a biztosnak az itt előterjesztett egyes kompromisszumokkal kapcsolatos bírálatával, mivel mi a Szerződésre hivatkozunk, és önök azok, akik majd értelmezni fogják, hogy miként kellene alkalmazni. Nagyon jól tudjuk, hogy nem vizsgálhatnak felül minden egyes megállapodást, és nem vonhatnak kétségbe mindent, és kizárólag a súlyos jogsértéseket tudják áttekinteni.
Szintén jó dolog, hogy egyetértünk abban, az 5. és 6. cikket meg kell tartani. Nem volna szerencsés, ha a Bizottság egyedüli eszköze egy-egy megállapodás vizsgálatára az volna, hogy az ügyet a Bíróság elé viszi. Ha egy megállapodás megkérdőjelezhető, és a Bíróság azt mondja, a megállapodás érvénytelen, hirtelen megállapodások százai válnának érvénytelenné előzetes figyelmeztetés nélkül. Ez a gyakorlat természetesen nem eredményezne jogbiztonságot. Fontos, hogy az 5. és 6. cikk megmaradjon.
Teljes mértékben egyetértek Caspary úrral abban, hogy a tárgyalásokat gyorsan kell lebonyolítani. Függetlenül a holnapi szavazás alakulásától, fontos, hogy a tárgyalásokat gyorsan folytassuk le. Már beszéltem a magyar elnökséggel, és ők készen állnak és hajlandóak is arra, hogy a szavazást követően azonnal foglalkozzanak a kérdéssel. Mindez eredményezhet első olvasatbeli döntést is, de nem úgy tűnik, hogy ebben az esetben ez lenne majd a helyzet.
Nem gondolom, hogy Earl of Dartmouth-nak aggódnia kellene amiatt, hogy a Zöldek veszik át a beruházási politika feletti irányítást. Számos olyan erő van, amely azt kívánja, hogy maradjon ugyanolyan, mint amilyen az elmúlt 50 évben volt. Azt kell mondanom, hogy még ha csodálja is az arra való politikai képességünket, hogy elfogadtassuk a javaslatokat, kérem, azért ne túlozza el. A magam részéről az ön retorikai képességeit csodálom. Segítségükkel talán még zöldebb politikát tudnánk megvalósítani.
Ahogyan azt már említettem, e héten kell szavaznunk, és majd meglátjuk, hogyan alakul a szavazás eredménye. Szeretnék köszönetet mondani a résztvevőknek és a magyar elnökségnek is, amellyel több alkalommal is találkoztam.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra 2011. május 10-án, kedden kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Andreas Mölzer
Mind a WTO, mind pedig az OECD szintjén kísérletet tettek a közvetlen külföldi befektetésekre vonatkozó átfogó, minden gazdasági ágazatot felölelő nemzetközi előírások bevezetésére. A kétoldalú beruházási megállapodások által kínált jogi védelem fontos annak biztosítása tekintetében, hogy az üzleti vállalkozások bátorítást kapjanak a külföldi beruházásokkal kapcsolatos lépések megtételére, ami milliókba kerülhet. Az EU a közvetlen külföldi befektetések kedvezményezettje és kezdeményezője is. A későbbiekben fog kiderülni, hogy az Európai Unióban hatályban lévő, mintegy 200 kétoldalú beruházási megállapodás összehangolására irányuló lépés végül megoldja-e azt a problémát, hogy a nemzetközi jogon alapuló, kötelező erejű, kétoldalú beruházási megállapodásokkal kapcsolatos döntőbírósági ítéletek bizonyos módon a beruházóknak kedvező kötelezettségeket rónak a tagállamokra, ami az EU-Szerződés megsértése miatt indított jogsértési eljárásokhoz vezet. A közvetlen befektetés természetesen nem csodaszer, ahogy azt például Közép- és Kelet-Európa gazdasági átalakulásakor beharangozták. Noha az uniós beruházók közvetlen külföldi befektetési lehetőségeivel kapcsolatos nagyobb kiszámíthatóság üdvözlendő dolog, a beruházási politika lehetséges hátrányos vonatkozásait - például a helyi lakosságnak a kiszervezés és a termelés áthelyezése miatti elbocsátásoktól és bércsökkentéstől való félelmét - nem szabad a szőnyeg alá söpörni. Hasonlóképpen egyértelművé kell tennünk a fejlődő országok számára, hogy a közvetlen külföldi befektetés csak abban az esetben tud javítani az életszínvonalon, ha teljesülnek az alapvető intézményi követelmények, például tiszták a tulajdonjogok, független a jogrendszer és stabil a politikai helyzet. Úgy vélem, ezzel az álhumánus fejlesztési támogatással kapcsolatban hiányzik az őszinteség.
