A romákkal kapcsolatos európai stratégia (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont az Európai Unió romastratégiájához fűzött, tanácsi és bizottsági nyilatkozatok megvitatása.
Jean-Pierre Jouyet
a Tanács soros elnöke. - (FR) Tisztelt elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim! A Tanács teljes tudatában van annak, hogy létfontosságú megfelelő intézkedéseket hozni a romák helyzetének javítása és alapvető jogaik előmozdítása érdekében, amint azt a tisztelt Ház január 31-i határozatában kérte.
Amint azt Önök is tudják, a francia elnökség alatt valódi előrelépés történt a megkülönböztetésmentesség és az integráció terén, és ezen belül tudtunk foglalkozni a romák helyzetével, nevezetesen a szociális napirendről szóló intézkedéscsomag keretében, amint arról Špidla biztos úr július 2-án beszámolt.
A Bizottság által előterjesztett intézkedéscsomag célja, hogy új lendületet adjon a szegénység, a kirekesztés és a kiszolgáltatott helyzetben lévő csoportokat érő megkülönböztetés elleni küzdelemről szóló politikáknak, és ebből a szempontból a Bizottság javaslatai, valamint a roma népesség nagyobb mértékű integrációját elősegítő, meglévő eszközök felmérése igazán nagyon hasznos hozzájárulást képvisel.
A Tanács a maga részéről sajnálja, hogy a tagállamok pénzügyi szempontból nem tudtak egyhangúan megállapodni a szegénység és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelemről szóló intézkedéscsomagról. A vita során én is el szerettem volna ezt mondani.
A romák ügyével foglalkozó, első európai csúcstalálkozóra szeptember 16-án került sor. Azt mind a Bizottság elnöke, mind az Európai Unió francia elnöksége támogatta. Az elfogadott nyilatkozat hangsúlyozza a tagállamok arra vonatkozó kötelezettségeit, hogy a romák számára valóságos integrációt kell biztosítaniuk, hangsúlyozva az emberek személyiségi jogainak megerősítését és a roma szervezetek részvételének fontosságát.
Egy második, egyenlőségről szóló csúcstalálkozóra is sor került, 2008. szeptember 29. és 30. között. A csúcstalálkozó során azokat a problémákat hangsúlyoztuk, amelyekkel túl sokat konfrontálódik a roma népesség - legyen szó az oktatáshoz való hozzáférésről, a munkahelyekről vagy szakképzésről, valamint egyéb árukhoz és szolgáltatásokhoz való hozzáférésről -, és ennek nyomán láthattuk, hogyan lépjünk fel hatékonyabban e népesség által elszenvedett megkülönböztetés ellen.
Örömmel látjuk továbbá, hogy a romák Európai Unión belüli helyzetével is foglalkozunk, és garantáljuk, hogy ez lesz az Európai Unió Alapjogi Ügynökségének egyik prioritása.
A francia elnökség nemrég készített egy következtetéstervezetet a romák sajátságos helyzetéről, amelyet a jövő hétfőn és kedden fog benyújtani az EU külügyminiszteri tanácsának és az Általános Ügyek és Külkapcsolatok Tanácsának. Az Önök Külügyi Bizottságának keddet követően fogok beszámolni erről.
A következtetéstervezetek felhívják a Bizottságot és a tagállamokat arra, hogy vegyék figyelembe a romák helyzetét az alapjogok védelméről szóló politikák, a szegénység és megkülönböztetés elleni küzdelemről szóló politika, a nemek egyenlőségéről szóló politikák, valamint az oktatáshoz, lakhatáshoz, egészségi ellátáshoz, munkahelyekhez, a törvényhez és a kultúrához való hozzáférésről szóló politikák kidolgozása és végrehajtása során. A következtetéstervezetekben felhívjuk a Bizottságot és a tagállamokat arra, hogy 2009-re és 2010-re konkrét intézkedéseket határozzanak meg.
Az anyag erre vonatkozóan a strukturális alapok hatékonyabb felhasználását is előírja. A Tanács ez okból felkéri a Bizottságot, hogy 2010-ben nyújtson be jelentést az előrehaladásról, hogy tovább folytathassák a megbeszéléseket és megszervezhessék a szükséges eszmecseréket a roma szervezetekkel.
Tisztelt elnök úr, hölgyeim és uraim! Ennyit szerettem volna elmondani a tisztelt Háznak.
Vladimír Špidla
a Bizottság tagja. - (CS) Tisztelt elnök úr, hölgyeim és uraim! Az első Európai Roma Csúcstalálkozó, amelyre szeptember 16-án került sor Brüsszelben, alapvető fontosságú volt a terület főbb szereplői közötti partnerség szempontjából. Az eseményen az EU-intézmények, tagállamok és civil szervezetek több mint 500 vezető képviselője vett részt, és ez az újult eltökéltségünket tükrözte az irányban, hogy nagyobb erővel szálljunk szembe a romák társadalmi kirekesztésével.
Világos volt az üzenet, miszerint a végcél az, hogy a romákat teljes mértékben integrálni szükséges Európa gazdasági, társadalmi és kulturális életébe, és az EU-ban egyenlő esélyeket kell biztosítani mindenkinek, beleértve a romákat is. A civil társadalmat teljesen be kell vonni ebbe a partnerségbe. Ebből azt következik, hogy a romák részt kell, hogy vegyenek a rájuk vonatkozó politikák előterjesztésében, végrehajtásában és ellenőrzésében. A Bizottság következésképpen üdvözli a civil szervezetek csúcstalálkozóhoz való hozzájárulását: pl. az EU roma politikai koalíció nyilatkozatát. Ez évben, az EU és a tagállamok közös erőfeszítése, valamint a kölcsönös bizalmon és jó szándékon alapuló együttműködés nyomán eddig soha nem látott előrelépés történt a roma integráció terén.
A Bizottság véleménye szerint a következők voltak a csúcstalálkozó legfontosabb következtetései: a roma férfiak, nők és gyermekek személyiségi jogainak előmozdítására tett kötelezettség-vállalás, annak a ténynek az elismerése, hogy az EU és a tagállamok a különféle tevékenységei területeiken, közösen felelnek a romák integrációjáért, annak elismerése, hogy az EU-nak koordinálás és a strukturális alapokból származó pénzügyi támogatás révén kell segítenie a tagállamokat azok politikáinak végrehajtásában, továbbá konszenzus arról, hogy támogatni szükséges a romák kulturálisan érzékeny megközelítését, amely elősegíti, hogy oktatási, foglalkoztatási és közösségi szempontból beilleszkedjenek a többségi társadalomba - a társadalom hasonlóan hátrányos helyzetű tagjainak kizárása nélkül.
A Bizottság azt is világosan megfogalmazta a csúcstalálkozóan, hogy hatáskörén belül minden szükséges lépést megtesz a romák helyzetének javítása érdekében, és biztosítani fogja, hogy maradéktalanul élhessenek a chartában garantált alapjogaikkal. A Bizottság határozottan közbe fog lépni, ha a közösségi jogszabályok sértése alapjogokat érint.
A csúcstalálkozó következtetéseivel kapcsolatban Barroso elnök és én azt javasoltuk, hogy hozzunk létre a roma integrációval foglalkozó platformot. Ez magas szintű, kétoldalú találkozók számára szolgálna keretül, hogy például a kohéziós és vidékfejlesztési politikákat támogató pénzügyi eszközöket jobban lehessen a roma integrációra összpontosítani. A platform ezenkívül a Bizottság azon ígéretének konkrét valóra váltását jelentené, miszerint hatékonyabbá teszi a Közösség eszközeit és politikáit, és beszámol az elért eredményekről.
Az Európai Tanács júniusi ülésének következtetéseire vonatkozóan a tagállamoknak értékelniük kellene az eddigi előrelépéseket, és fokozniuk kellene a romák teljes integrációjára tett erőfeszítéseiket. A Bizottság természetesen támogatja a tagállamokat. A Bizottság továbbá várakozással tekint az Általános Ügyek Tanácsának december 8-i ülésére, amelyen a roma integráció következtetéseiről vonatkozó javaslatok kerülnek megvitatásra.
Járóka Lívia
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (HU) Tisztelt elnök úr, biztos úr, miniszter úr, kedves képviselőtársaim. Az elmúlt évben jelentős előrelépések történtek annak európai szintű felismertetésére, hogy a tagállamokban mélyszegénységben élő 10 millió roma befogadása, európai uniós állampolgárként jogaik érvényre juttatása az európai társadalmak közös érdeke.
Úgy érzem mégis, hogy megrekedt most ez a folyamat. Az Európai Parlament, a civil szervezetek szerint kell európai szakmai felügyelet, kell közösségi ellenőrzés, mivel bár a tagállamok szándékukat az országaikban élő romák integrációjának megteremtésére az Európai Uniónak bemutatott elképzeléseikben kinyilatkoztatták, nemzeti elfogadott költségvetéseik és eddigi eredményeik ezt nem támasztják alá.
Az EU-s forrásokból finanszírozott szórványprojektek nem hoztak átütő eredményt. Az európai romák gazdasági és lakóhelyi kirekesztése, a minőségi oktatásból való kiszorulásuk, aggasztó egészségügyi mutatóik nem javultak, romlanak, tovább gyengítik Európa társadalmi kohézióját.
Az eddigi projektalapú elképzelésnél sokkal átfogóbb, a roma és nem roma társadalmat együttesen megszólító, a felsorolt területeket együttesen építő, pártokon és ciklusokon átívelő szakmai munka kell, amelynek alapfeltétele, hogy a francia elnökség alatt előkészített egységes európai fellépés szükségességét a következő soros elnökségek is magukévá tegyék.
Elengedhetetlen, hogy a romák befogadását, gazdasági kapacitásuk Európa fejlődésének szolgálatába állítását célzó azonnali intézkedések szülessenek. A kohéziós politika kezdete óta a 2004-es bővítésig láttunk sikereket, azonban újabb három évtized az túlságosan hosszú idő. Itt pontosan válságkezelésre van szükség. A több ezres roma gettókat csak a munkaerő-piaci reintegrálás, a gazdaság új és feltáratlan területeinek, - ilyen például a megújuló és alternatív energia vagy a környezetvédelem - maximális kihasználása, a minőségi integrált oktatás megteremtése tudja felszámolni.
A romák saját identitása, anyaállamukhoz kapcsolódó nemzeti identitásuk és társadalmi, gazdasági identitásuk erősítése egyszerre kell, hogy teljesüljön. A 2009-es költségvetésbe bekerülő 5 millió eurós "pilot project” lehetőséget biztosít arra, hogy erről tudjunk beszélni, itt azonban nem állhat meg a folyamat. A kétoldali találkozók helyett európai uniós stratégia kell, melynek új elemeket, jogi alapokat, szankcionálási lehetőségeket, pénzügyi mechanizmusokat is meg kell teremtenie.
Jan Marinus Wiersma
a PSE képviselőcsoport nevében. - (NL) Tisztelt elnök úr! Az utóbbi időben az Európai Parlament határozottan amellett emelte fel hangját, hogy hosszú távú stratégiát kell kidolgozni a romák európai integrációja érdekében. Az elmúlt év során világossá vált, hogy elsősorban a tagállamok, de az Európai Unió is többet kell, hogy tegyenek ezen a téren. A Tanács nemsokára megint foglalkozni fog ezzel a kérdéssel. Ez már önmagában is annak jele, hogy a kormányfőink hatékony politika révén helyeznek nagy politikai súlyt a romák megkülönböztetése, valamint társadalmi és gazdasági kirekesztésük elleni fellépésre.
Ez a téma is előkelő helyet foglal el a Bizottság napirendjén. Szeptemberben szervezték meg az első római csúcstalálkozót, amelyen a tagállamok képviselői, a Bizottság személyesen, és különösen a roma civil társadalom képviselői lehetőséget kaptak arra, hogy ajánlásokat tegyenek az európai romapolitikára vonatkozóan.
Az európai romastratégia részeként évente kötelezően kellene tartani magas szintű politikai találkozót, amelyen ellenőriznénk a politika előrehaladását, kicserélnénk a pozitív tapasztalatokat, ugyanakkor szükség esetén kritikánknak is hangot adhatnánk. Remélem, hogy a Bizottság erre vonatkozóan a mai napon kötelezettséget tud vállalni.
Mindamellett többet kell tennünk. Ezért kell, hogy az Európai Tanács azt a világos és határozott feladatot rója a Bizottságra, hogy széles körű, stratégiai és hosszú távú politikai keretre vonatkozó ajánlást dolgozzon ki, aminek révén az európai romák kiléphetnek a kirekesztés ördögi köréből, amelyben generációk óta vergődnek.
Semmi nem indokolja, hogy tovább várjunk a politikára vonatkozó javaslatokkal. Magától értetődik, mi a teendő: számtalan tanulmány és politikai ajánlás mutatott rá a szűk keresztmetszetekre. Az Európai Parlament határozatai világosan és pontosan összegzik a lehetséges politikai kezdeményezéseket.
Mohácsi Viktória
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (HU) Elnök úr, január 31-én itt, ebben a teremben fogadtuk el nagy többséggel azt a parlamenti állásfoglalást, amelyben egyértelműen EU-s romastratégia megalkotására kértük az Európai Bizottságot. Az oktatás, lakhatás, foglalkoztatás, egészségügy, négy prioritási területét megjelölve anyagi és emberi erőforrást mellérendelve.
Az előbb hallgatott bizottsági állásfoglalás nem túl meggyőző nyilatkozata, megmondom őszintén, engem kísértetiesen emlékeztetett a kelet-európai szocialista diktatúrák propagandajelentéseire. Ahogy akkoriban, úgy jelenleg is mindenhol siker, fejlődés, pozitív üzenetek, miközben a valóságban a romák még mindig táborokban, gettókban élnek naponta szembesülve megaláztatással, diszkriminációval, legrosszabb esetben nyílt, rasszista támadásokkal, aminek eredményeként csak Olaszországból közel 30 ezer roma vándorol az Unió területén, hogy valamelyik tagállamban végre otthonra leljenek.
Kedves biztos úr, kezemben tartom Barrot alelnök úr november 6-án kelt levelét, amelyben négy parlamenti képviselőkollégámmal együtt arról biztosít, hogy - idézem - "az EU-s romastratégia kapcsán biztosak lehetünk abban, hogy Špidla biztos úrral szorosan együtt fog működni annak érdekében, hogy a stratégia megfeleljen a roma civil szervezetek elvárásainak”. Ehhez képest stratégiáról szó sincs, csak roma integrációs platformról. Ezt miként tudják megmagyarázni?
Az Európai Roma Csúcstalálkozó kapcsán civilek részéről szinte csak kritikát hallottam arról, hogy ők mennyivel többet vártak ettől a történelmi csúcstól, és arról, hogy miként nem vonták be őket az előkészületekbe. De továbbmegyek: még mindig nem világos, hogy az olaszországi ujjlenyomatgyűjtés eredményeiről miként számolt be a Berlusconi-kormány az Európai Bizottságnak.
Daniel Cohn-Bendit
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (DE) Tisztelt elnök úr, tisztelt Bizottság és Tanács! Kissé képmutató ez a vita. Nevezzük nevén a gyereket! Problémánk van a romákkal, és a probléma arról szól, hogy a legtöbb társadalom határozottan elutasítják őket, ha különböző mértékben is. Olaszországot említették, a Cseh Köztársaság és Románia valódi pogromokról, rasszista támadásokról számolhat be.
Az Európai Unió ebben a helyzetben egyetlen dolgot tehet, nevezetesen hogy európai kisebbségi státust ad a romáknak. Más szóval a hivatalos elismerés a kirekesztés elleni küzdelem első lépése. Másodsorban a romákkal együtt olyan stratégiát kellene kidolgoznunk, amely azonban két részből állna: egy stratégia a letelepedett romák számára, és egy másik stratégia a vándorló romák számára. A vándorcsoportokat nem lehet kényszerrel letelepíteni, a letelepedetteket nem lehet vándorlásra kényszeríteni. Ez nehéz problémát jelent. Frankfurtban hat éven keresztül foglalkoztam romakérdésekkel, és tudom, milyen nehéz a napi munka.
Az alapvető probléma azonban az, hogyan vegyük figyelembe az ellenvetéseiket - és ezért tartom helyesnek a szervezésről elhangzottakat is: ha a roma szervezetek képviselete nélküli struktúrákat hozunk létre, elbukunk, mert továbbra is gyámkodva fogunk a problémáikról beszélni, és nem velük együtt próbáljuk meg azokat megoldani. Vegyük például az iskolákat! Persze vannak olyan roma családok, akik nem akarják gyerekeiket iskolába küldeni, de olyanok is vannak, akik határozottan iskolába akarják küldeni a gyerekeiket. Ezek különböző problémák, következésképpen egyetértek azzal, hogy nem kellene olyan pozitív helyzetjelentéseket adni, mint "foglalkozunk a dologgal” és "vannak programjaink” stb., amikor tudjuk, hogy az nem működik.
Röviden szólva: először világosabban fel kell ismernünk a problémát, azután radikálisabb módon kell bevonnunk a roma szervezeteket a folyamatba.
Roberta Angelilli
a UEN képviselőcsoport nevében. - (IT) Tisztelt elnök úr, hölgyeim és uraim! Teljesen egyetértek a Bizottság romákat érintő álláspontjával. Megértem a politikai és ideológiai célzások nélküli, pragmatikus megközelítést, amely - amint azt Barroso elnök úr a szeptember 16-án megtartott brüsszeli csúcstalálkozón elmondta - megkívánja, hogy a roma közösségtől kezdve a hatóságokig, az Európai Bizottsággal az élen, valamennyi vezető kivétel nélkül részt vegyen a folyamatban.
A romapolitikák biztosan a tagállamok hatáskörébe tartoznak, de szerencse, hogy azok koordinálása végső soron közösségi szinten történik. A helyes gyakorlatokat rendszeresen egyeztetni kellene, a pénzalapok felhasználását pedig rendszeresen ellenőrizni kellene. Mennyi erőforrást pazaroltunk el az utóbbi néhány évben? Mennyi lehetőséget hagytunk kihasználatlanul? A valódi helyzetet tekintve és a megfelelő kivételeket figyelembe véve sajnos deficitet mutat a költségvetés. Túl sok pénzalap maradt felhasználatlan, túl sokat fecséreltünk el olyan intézkedésekre és projektekre, amelyek nem jártak semmilyen eredménnyel. Ha komolyan akarunk a kérdéssel foglalkozni, nem tehetünk úgy, mintha mindez meg se történt volna. Erre vonatkozóan nyugodtan kijelenthetjük: "Az vesse ránk az első követ, aki maga nem vétkezett!” A Bizottság hasznos dokumentumot állított össze a tagállamok számára. Most mindenkinek hozzá kell tennie a magáét, könyörtelenül küzdve a rasszizmus és a megkülönböztetés valamennyi formája ellen, valamint támogatva a komoly integrációs politikákat, amelyek három legfontosabb területe: az oktatás, a védőoltás és egészségügyi ellátás, valamint a szakmai képzés és munkába állást segítő programok, többek között mikrohitelalapok igénybevételével.
A roma népességet azonban arra kellene kérnünk, hogy vállaljanak saját magukért felelősséget. Hadd éljek egy példával: egyáltalán nem kellene eltűrnünk, hogy a roma szülők kéregetésre kényszerítik a gyermekeiket, és emiatt nem hagyják őket tanulni. A kizsákmányolás és illegális tevékenységek semmilyen formáját nem tűrhetjük. Kizárólag a szolidaritás, az integráció és a szabályok betartásának együttese révén találhatjuk meg a problémák megoldására megfelelő stratégiát.
Giusto Catania
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (IT) Tisztelt elnök úr, hölgyeim és uraim! Miután a Parlament jóváhagyta a határozatot, roma táborokban tettünk látogatást, és saját szemünkkel láthattuk, hogyan fogadják az embereket, és hogyan élnek. Ellátogattunk a római táborokba, és megbizonyosodhattunk arról, hogy a romák valóban különös védelmet igényelnek, már csak azért is, mert az EU bővítésével az Európai Unió egyik legjelentősebb kisebbségévé váltak. Biztosítanunk kell, hogy ez a kisebbség teljes jogú, európai kisebbségként legyen elismert.
Az elmúlt évek során tett erőfeszítések szervezetlenül, és az Európai Unió koordinálása nélkül történtek. Nagyon sok pénzt elpazaroltunk anélkül, hogy a romák helyzetére vonatkozóan bármilyen strukturális és tartós javulást értünk volna el, különösen olyan területeken, mint az oktatás, a lakhatás és a foglalkoztatás. Naponta vagyunk tanúi a faji megkülönböztetésnek, mind helyi szinten, mind olyan programok keretében, amelyek nem az integrációra irányulnak. Folyamatosan tapasztalunk megkülönböztetést a rendőrség részéről is, sőt a kormányok is faji sztereotípiákkal élnek, amikor azt fontolgatják, hogy romákat ujjlenyomatvétellel és más módokon vennék nyilvántartásba. Európában valóságos kriminalizációs kampány folyik a roma közösség ellen. Naponta hallunk ilyen irányú kijelentéseket mind jobb-, mind baloldali politikai szereplőktől.
Remélem, hogy Angelilli asszony meg tudja győzni pártja vezetőjét - aki egyben az olasz képviselőház elnöke is - arról, nyilvános kijelentésével ellentétben integrálhatók a romák.
Frank Vanhecke
(NL) Tisztelt elnök úr! Elnézést kérek az előttem felszólalótól, de az az állítás, miszerint a romákkal való együttélés jelentette legfőbb probléma a megkülönböztetésre vagy előítéletre egyszerűsíthető le, politikailag lehet, hogy korrekt, de a valóságban tarthatatlan.
A roma emberek maguk számos olyan szokást követnek, amelyeket nehéz vagy szinte lehetetlen összeegyeztetni az európai országok többségében érvényes, alapvető normákkal. A felnőttek körében tapasztalható, óriási munkanélküliség és a roma gyermekek iskolai hiányzásának megdöbbentő mértéke elsősorban nem valamilyen megkülönböztetés eredménye.
A múlt héten az olasz semmítőszék olyan ítéletet hozott, miszerint a cigányok által folytatott kéregetés a roma kultúra szerves részét képezi, következésképpen nem tiltható. Nem tudom, ez hova vezet. A magam részéről egy igen tiszteletteljes és humánus, de ugyanakkor egyértelmű megközelítés mellett érvelnék.
Mindenkinek, aki a társadalmunkban kíván élni, be kell tartania a törvényeit és normáit. A kéregetés, a gyermekek alapvető egészségügyi ellátástól való elzárása, vagy ami még rosszabb, a rendszeres iskolai hiányzás egészben véve helytelen dolog a mi társadalmunkban.
Kósáné Kovács Magda
. - (HU) Elnök úr! Ez a mai vita egy folyamat része, amelynek fontos döntései még hátravannak, ezért most is hangsúlyozom, hogy Európa legnagyobb létszámú kisebbségének élethelyzete nyugodtan nevezhető fejlődő világbelinek. Persze lejjebb lehet őket nyomni ebben az állapotban arra hivatkozva, hogy ők a hibásak, csak éppen az oktatási, lakhatási, egészségügyi, foglalkoztatási helyzetük harmadik világbeli, és ennek a 10-12 millió embernek azonnali, koncentrált, célzott külső segítség nélkül nincs esélye a szegénységből és a kirekesztettségből való kitörésre. Az ilyen szintű társadalmi leszakadás a romák emberi méltóságának és esélyegyenlőségének alapvető érvényesülését gátolja.
Európa évtizedekkel túlhaladta már azt az időpontot, amikor távolságtartással szemlélhette, hogy területén ilyen gazdasági potenciál mellett generációkon átörökített teljes társadalmi leszakadásban ekkora tömegek éljenek. A gazdasági fejlődésnek önmagában soha nem volt olyan szakasza, amely a társadalmi ranglétra legalján élők valódi mobilitási pályáját megnyitotta volna.
A felelősség közös, elsősorban azért, mert a frissen csatlakozott és tagjelölt országokban a romák helyzete a bővítés után vagy annak reményében sem változott meg alapvetően. Ugyanakkor napról-napra nyíltabb, szélsőséges nézetek egyik hívószava lesz Európában egyre erősebben a cigánygyűlölet, amelynek megálljt kell parancsolnunk. A téma napirendre tűzése bizonyítja, hogy teendőnk van, és Špidla biztos úr ezek közül sokat felsorolt, képviselőtársaim kiegészítették. Tegyük össze a teendőinket, a téma februárban itt lesz újra a Parlament előtt.
Jiří Maštálka
- (CS) Tisztelt hölgyeim és uraim! A Foglalkoztatási és Szociális Bizottság segédelőadójaként hadd mondjam el, hogy igen nagyra becsülöm mind a Bizottság, mind az előadó munkáját, aminek során ilyen szorgalmasan próbálnak pozitív megoldást találni az Európai Unión belüli, egyik kisebbség problémájára. Attól tartok azonban, hogy a vita során Špidla biztos úr szavait vagy félrefordították, vagy Mohácsi asszony vagy Cohn-Bendit úr értelmezte azokat félre. A Cseh Köztársaságból jövök: olyan országból, amelyet gyakran és véleményem szerint eléggé tisztességtelenül kritizálnak ebben az összefüggésben, olyan országból jövök, amely sok tapasztalatot szerzett a problémára vonatkozóan. Ez alapján négy dolgot szeretnék hozzáfűzni a témához: Egyetértek a Bizottsággal abban, hogy a problémát csak úgy lehet megoldani, ha a lehető legnagyobb mértékben összekapcsoljuk a regionális, a nemzeti és az európai struktúrákat. Másodsorban osztom azt a véleményt, miszerint jelenleg elegendő eszközeink vannak az integrációs politikák végrehajtásához. Harmadsorban ki szeretném fejezni, hogy alapvetően egyetértek a Bizottság és néhány képviselőtársam véleményével, miszerint a roma kisebbség képviselőinek együttműködésétől is függ, hogy megtaláljuk-e a sikeres megoldás kulcsát.
Adrian Severin
Tisztelt elnök úr! A romák páneurópai etnnikai-kulturális közösséget alkotnak, amely közösség drámai társadalmi és gazdasági problémákkal küszködik. Az Európai Unió elsősorban ezekkel a problémákkal kell, hogy foglalkozzon, világos jogi alapokon nyugvó, megfelelő közös politika révén.
Nem válthatjuk valóra a roma állampolgárság fikcióját, amikor a romák igyekeznek kihúzni magukat egy bizonyos állampolgárság alól. A romák európai polgárok, nemzeti vetület nélkül. Következésképpen nem működnek a nemzeti kisebbségekre általában vonatkozó, nemzetállami szintű modellek. A romák társadalmi és kulturális integrációja nemzeteken átívelő ügy, mindenekelőtt az Európai Unió felelőssége.
Természetesen a tagállamoknak is megvan a romákkal kapcsolatos feladata, ami a megkülönböztetésmentességet, a társadalmi integrációt és a megerősítő helyi intézkedéseket illeti. Ezeket a feladatokat azonban kiegészítő jellegűnek kellene tekinteni. Amikor a Bizottság azt hangsúlyozza, hogy elsősorban a tagállamoké a felelősség, valójában elutasítja természet adta felelősségének vállalását, és olyan modellhez tér vissza, ami nem bizonyult hatékonynak.
Európai nyilvános teret kell biztosítanunk, létrehoznunk a romák számára, olyan mechanizmust, amely révén a romák ténylegesen részt vehetnek a politikák kialakításában és végrehajtásában. Enélkül nem tudjuk ténylegesen megoldani a problémát. Nem lesz valódi stratégiánk.
Lévai Katalin
(HU) Mindannak ellenére, hogy az európai intézmények megmutatták elkötelezettségüket az európai értékek és az alapvető jogok tisztelete és a diszkrimináció elleni harc mellett, a valóságban a romák európai integrációja lehangoló képet mutat. Az Európában élő romák többsége rossz szociális körülmények között él és ugyanazokkal a gondokkal küzd, mint évekkel ezelőtt, elsősorban a kirekesztés problémájával, a foglalkoztatás hiányával, az iskolai szegregáció kérdésével, a roma nők többszörösen hátrányos helyzetével.
Az európai gazdasági válság idején könnyű bűnbakot találni a legsérülékenyebb társadalmi csoportok képviselőiben, szaporodnak a romák elleni erőszakos cselekedetek, ártatlan emberek elleni, nemegyszer halálos kimenetelű támadások.
Egy ilyen helyzetben a megoldás nem etnikai szempontból diszkriminatív ujjlenyomatok gyűjtése, vagy erőszakszervezetek, gárdák létrejötte, azok elrettentő, tisztességes emberekben félelmet keltő fellépése. Az igazi válasz egy európai romastratégia, amely öt területre épül: oktatásra, foglalkoztatásra, lakhatásra, egészségügyre és aktív társadalmi részvételre a romák részéről. E nélkül, európai romapolitika nélkül nincs nemzeti romapolitika sem.
Zita Pleštinská
(SK) Az Európai Uniónak kötelessége romastratégiát elfogadni, habár a tagállamoknak is aktívabban kellene fellépniük ezen a területen. Én Szlovákia olyan térségében élek, ahol a lakosság kb. 10%-a roma. Ennek köszönhetően testközelből ismerem a szociálisan hátrányos helyzetüket. A felelősség elsősorban a helyi önkormányzatok képviselőit terheli, akik gyakran magukra maradnak az elsősorban a foglalkoztatásra vonatkozó, igen bonyolult kérdésekkel, ami a roma népesség alacsony iskolázottsági szintjének következménye.
Ha kiegyensúlyozott megoldásokat szeretnénk találni, akkor párbeszédet kell folytatnunk a roma kisebbség legfontosabb képviselőivel, akik testközelből ismerik e közösség problémáit. Csak ily módon lehetnek sikeresek a megoldásaink. Az Európai Szociális Alap az emberek munkaerő-piaci integrációjának legfontosabb eszköze. Felkérem a tagállamokat, hogy biztosítsák, hogy túlzott adminisztratív akadályokkal ne gátolják abban a civil szervezeteket és a helyi önkormányzatokat, hogy az Európai Szociális Alaphoz forduljanak olyan projektek finanszírozásért, amelyek hozzájárulnak a romakérdés sikeres megoldásához.
Marusya Ivanova Lyubcheva
(BG) Elvileg támogatom a Bizottság álláspontját. A roma közösség gyakran vitatott problémája ellenére még mindig nem találtuk meg azokat a legmegfelelőbb megoldásokat, amelyek a tartós társadalmi beilleszkedésükhöz vezetnének. Véleményem szerint ez valamennyi tagállamra vonatkozik. Az alapvető ok továbbra is a probléma etnocentrikussága. Olyan, mintha "etnicizálnánk” a romák szociális problémáit, és olyan problémákként kezelnénk, amelyek csak egy önálló népcsoportra vonatkoznak. Szemléletet kell váltanunk. Igen, a romák elsöprő többsége szegény, és nem jut menedékhez és megfelelő oktatáshoz, habár ezek a problémák nem csak rájuk vonatkoznak. Ha mindezeket a szociális problémákat egyetlen, etnikai problémává gyúrjuk egybe, az nyílt megkülönböztetéshez vezet. Ezért bonyolultabbá, intenzívebbé vált az integrálásuk, és nehezebbé vált a problémáik megoldása. Következésképpen fontos, hogy a személyiségi jogokat védő politikát valósítsunk meg, és hogy olyan alapvető eszközzel rendelkezzünk, mint a támogatás.
Bulgáriában sok olyan problémánk van, amit a romákhoz kapcsolunk, és ennek nyomán olyan keretprogram kidolgozását kezdeményeztük, amely a romák etnikai megkülönböztetését okozó társadalmi előítéleteket kívánja megszüntetni. Eszmecserét ajánlunk a keretprogram alapelemeiről más tagállamoknak, akik esetében szintén jelentős ez a probléma.
Elly de Groen-Kouwenhoven
(NL) Véleményem szerint nincsen hasonlóság a romakérdés és az Egyesült Államokban tapasztalható faji kérdés között. Míg nekik sikerült - legalábbis részben - megoldaniuk a problémát, és Obama győzelmével szépen haladnak előre, a botrány - jobb szó nem jut eszembe -Európában tovább dagad a botrány.
Miért fogadtuk el valamennyien ezt az állásfoglalást a januári plenáris ülésen? Jó okunk volt arra. Az állásfoglalás többek között kimondta, hogy támogatjuk a Bizottságon belül egy roma munkacsoport létrehozását, egy európai romastratégia kidolgozását, a tagállamok és a Bizottság közötti együttműködést feltételező, általános megközelítést, valamint egy romák közötti megközelítést, az EBESZ (Európai Biztonsági és Együttműködési Szervezet) által kidolgozottak szerint. Ebből semmi sem lett, kivéve a csúcstalálkozót, aminek során még több szó hangzott el a romák részvétele vagy együttműködése nélkül.
Elmondhatom Önöknek, hogy ez az eredmény rendkívüli csalódást okozott a roma közösségnek, akikkel volt szerencsém tíz éven keresztül szorosan együttműködni. Špidla biztos úr! Sajnálom, hogy nem tudok lelkesedni a platformjáért, ami mégiscsak újabb fórumot biztosít a vitákra, habár azokra magas szinten és kétoldalú megbeszélések keretében kerülne sor. Már nagyon sok szó elhangzott. Más már nem szükséges, mint hogy a tettek mezejére lépjünk.
Nemrég olvastam egy cikket, ami a következő szavakkal kezdődött: vérfürdőnek nézünk elébe. Egyenruhások járőröznek egyes európai államokban, akik provokálják a roma népet. Ölbe tett kézzel várjunk mindaddig, amíg bekövetkeznek az olaszországihoz hasonló események, amikor egész táborok borultak lángba?
Hannes Swoboda
(DE) Tisztelt elnök úr! Elnézést kérek a tisztelt Háztól és az elnök úrtól, amiért ilyen későn érkeztem, különösen hogy én vagyok az, aki mindig arra figyelmeztetem a képviselőcsoportunkban a kollégákat, hogy legyenek pontosak. Ezért ez kétszeresen is kellemetlen helyzet a számomra.
Csak egy észrevételt szeretnék tenni. Meghallgattam mind Jouyet úr, mind a biztos úr szavait. Teljesen egyetértünk a célokban, de az, hogy az Európai Unió sürgetően és követelőn lép fel a tagállamokkal - valamint a tagállam-jelöltekkel vagy csatlakozni kívánó országokkal - szemben, nem elég erőteljes lépés.
Már esett szó arról, amit például nemrég tapasztaltunk Belgrádban és más országokban, de az Európai Unión belül is. Botrányos, hogy ma még mindig a romatáborokról beszélünk. Ezért sürgősen arra kérném mind a Tanács, mind a Bizottság képviselőjét, hogy határozottabban figyelmeztesse és hívja fel a tagállamokat arra, hogy végre maradéktalanul teljesítsék feladataikat. A kép nem olyan rózsás, mint ahogy azt itt néha lefestik.
Hálásan köszönöm Cohn-Bendit úrnak, hogy türelmesen hagyott beszélni.
Elnök
Ezt az ülést én vezetem, nem Cohn-Bendit úr. Éppen most tértünk rá a figyelem felkeltésre. Ezért volt az Öné a szó, tehát nincsen szó semmilyen előjogról.
Jean-Pierre Jouyet
Tisztelt elnök úr! El szeretném mondani, hogy ez rendkívül fontos vita a Tanács számára. Amit leszűrtem magamnak, az az - ahogyan azt Önök közül sokan hangsúlyozták -, hogy a romák olyan, hátrányos helyzetű csoportot jelentenek, amely nagyon sebezhető a szegénység, megkülönböztetés és rasszista támadások szempontjából. Ez hangzott el, és sajnos igaz, amint az Önök közül sokan hangsúlyozták.
Amint azt Severin úr, Cohn-Bendit úr és Mohácsi asszony nagyon helyesen elmondta, az is világos, hogy nem adhatunk talajt a hamis optimizmusnak, és hogy rendkívül nehéz lesz végrehajtani a stratégiát. Amint azt hangsúlyozták, a napi munkánk során meg kell különböztetnünk a letelepedettek helyzetét a továbbra is vándorló életmódot folytatókétól. Más dologról van szó: eltérőek a szokásaik és az élethelyzetük. A napi munka még akkor is valóban nehéz, ha tényleg segíteni akarunk. Nem eshetünk a naiv optimizmus csapdájába: határozott, rendületlen lépésekre van szükség, és elmondanám önnek, Severin úr, hogy az a tény, hogy Románia kezdeményezte a Tanács e területen folyó munkáját, szintén kedvező jel, továbbá rendkívül fontos az a tény, hogy a Tanács az ön honfitársai hatására foglalkozik ezzel a kérdéssel.
Nézetem szerint tudatában kell lennünk annak, hogy hosszú út áll még előttünk: ezt világosan kell látnunk, és Önök világosan is látják. Úgy gondolom, hogy - amint az már elhangzott - a struktúrák és szövetségek létrehozása az egyetlen lehetséges válasz. Ezt próbáljuk megvalósítani, de valóban rendkívül nehéz a dolgunk.
Másodsorban - amint azt hangsúlyozták - létfontosságú, hogy európai szempontból közelítsük meg a kérdést, már csak azért is, mert nem tisztán nemzeti, hanem egyértelműen határokon átívelő problémáról van szó. Az is nyilvánvaló, hogy - és ezt a Bizottsághoz intézem, valamint az észrevételekre vonatkozóan jegyzem meg - világosan kell látnunk annak tényét, hogy a tagállamoknak szintén megvan a maguk felelőssége ez ügyben. Európai szinten csak jogalkotási kezdeményezésekkel élhetünk, ha az adott kérdés az Unió Szerződésekben ráruházott hatáskörén belül esik. Nemzeti szinten is valódi intézkedéseket kell hoznunk, és ezt mind Angelilli asszonynak, mind Járóka asszonynak címezem.
Összegzésképpen tehát úgy vélem, hogy ez évben - még ha túl lassúnak is tűnik - felismertük a jelenség létezését. Nem vagyok abban biztos, hogy reagálnunk kell az elmondottakra, és hogy milyen alapon tehetjük ezt a kisebbségi probléma nyomán felvetett gondolatokra vonatkozóan. A Tanácsnak másrészről folytatnia kell a munkáját, fel kell gyorsítani a tagállamok intézkedéseit és a nemzeti és helyi szinten ténylegesen megtett intézkedéseket, mert embertelen és elfogadhatatlan a jelenlegi helyzet. Azt is el kell azonban ismernünk, hogy ez igen összetett problémát jelent a mindennapokban. Nagyon köszönöm a hozzászólásaikat.
Vladimír Špidla
Tisztelt hölgyeim és uraim! A Bizottság a romák helyzetét erkölcsileg és politikailag is sürgetőnek tartja, és természetesen kész megtenni minden tőle telhetőt egy kohéziós megközelítés érdekében, és annak érdekében, hogy mind európai szinten, mind a tagállamok politikái szintjén megerősítse az együttműködést. A szorosabb együttműködés célja az lenne, hogy a tagállamok inkább a romák integrációját célzó politikák kidolgozására helyezzék a hangsúlyt, semmint olyan politikákra, amelyek gyakran a további kirekesztésükhöz vezetnek. A Bizottság szorgalmazza, hogy a tagállamok kulturálisan érzékeny módon foglalkozzanak a kérdéssel, vegyék figyelembe a romák sajátos igényeit, ugyanakkor törekedjenek arra, hogy hozzáférhessenek a főáramlathoz, az oktatáshoz, a munkaerőpiachoz és a lakhatáshoz. A Bizottság mindazonáltal nem tehet úgy, mintha a tagállamokat képviselhetné ezen a területen, mivel az hatástalan és tisztességtelen is lenne.
Tisztelt hölgyeim és uraim! Egyértelműen fokoznunk kell az erőfeszítéseinket, de annak ellenére, hogy még messze vagyunk a célunktól, világosan látjuk, hogy a dolgok a változás útjára léptek, hiszen a romákról szóló, első európai fórum már önmagában is a változás jele. Az a tény, hogy az Európai Unió foglalkozik a romakérdéssel, és hogy ez most rendszeres kérdésként jelenik meg a legmagasabb szinteken, szintén a változás jele. Ha létrejön és hatékonyan működik a romaplatform, olyan alapokat fektetünk le, amelyekre építve követni tudjuk a fejleményeket, javaslatokat tehetünk, és minden eddiginél jobban fogjuk tudni koordinálni a politikát. Tisztelt hölgyeim és uraim! Engedjék meg, hogy visszatérjek a beszédem elejéhez. A Bizottság a romák helyzetét erkölcsileg és politikailag is sürgetőnek tartja, és minden tőle telhetőt megtesz az ügy érdekében.
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 142. cikke)
Marian-Jean Marinescu  
El kell ismernünk, hogy nem értünk el kellő haladást a romák integrációja területén, amióta a Bizottság erre vonatkozóan, 2005-ben közzétette első felhívását.
Az első lépést az jelentené ez irányban, ha a romák oktatását elősegítő politikát dolgoznánk ki. Ezzel a politikával nem csak az állam foglalkozna, hanem a civil szervezetek is, amelyeknek többé nem a megkülönböztetés eseteivel, hanem az etnikai csoportok oktatásával kellene foglalkozniuk. Ez a megoldás azon alapulna, hogy mind a hatóságok, mind a roma közösségek szembenéznének feladataikkal.
A romák munkanélküliségének egyik oka az analfabetizmus, az iskolázottság és szakmai végzettség hiánya, hogy az információhoz való hozzáférés hiányát ne is említsem.
Az erre az etnikai csoportra vonatkozó oktatási reform három módon hajtható végre: az analfabetizmus mértékének csökkentése, a tanulmányok befejezésének biztosítása, valamint szakmai specializáció és átképzés. A reform során tiszteletben kell tartani a romák sajátos kultúráját és hagyományait, az oktatási rendszert ugyanakkor ez európai kultúrához és civilizációhoz kell kapcsolni.
Felkérem a Bizottságot, hogy a meglévő kormányközi és civil szervezeti projektek együttműködésére alapozva vázoljon fel egységes tervet a romák európai szintű integrálására. Ez olyan projekteket is jelent, amelyekben részt vesznek az oktatási intézmények képviselői is. A cél az, hogy növeljük a magas szintű oktatáshoz való hozzáférést, hogy az a közösségi politikák alapvető célkitűzésévé váljon.
