Az esélyegyenlőség és a megkülönböztetésmentesség terén megvalósított előrehaladás az EU-ban (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Lynne asszony Foglalkoztatási és Szociális Bizottság nevében készített jelentése az EU-ban az esélyegyenlőség és a megkülönböztetésmentesség terén megvalósított előrehaladásról (a 2000/43/EK és a 2000/78/EK irányelv átültetése).
Elizabeth Lynne
előadó. - Tisztelt elnök úr! Szeretnék köszönetet mondani a többi képviselőcsoportnak, de különösen az egyes árnyékelőadóknak az együttműködésért. Az a véleményem, hogy jó jelentést eredményezett a közös munka.
A jelenlegi irányelvek átültetése és végrehajtása szempontjából vizsgáltam meg ezt a jelentést, más szóval a foglalkoztatási és a faji irányelvre voltam kíváncsi. Inkább a foglalkoztatási irányelvre összpontosítottam, mert a faji kérdést nagyon jó jelentésében tavaly már tárgyalta az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság. Az átültetés és a végrehajtás egyenetlen Európai Uniószerte, különösen a foglalkoztatási irányelvé, de bajok vannak a faji irányelvvel is. Ezen kívül az állampolgárok információhiányban szenvednek az őket érő megkülönböztetés lehetséges jogorvoslatait illetően.
A Bizottságnak, a tagállamoknak, a szakszervezeteknek és a kormányzati és nem kormányzati érdekelteknek minden tőlük telhetőt meg kell tenni az ezekben az irányelvekben foglalt jogokkal kapcsolatos tudatosság javítása érdekében, a tagállamoknak pedig megfelelően független testületekhez kell fordulniuk, az egyenlőség előmozdítása érdekében, és a tagállamokat arra kell biztatni, hogy biztosítsák a független testületek tevékenységének a megkülönböztetés összes formájára történő kiterjedését.
Túl gyakran tapasztalható, hogy az egyéni áldozatra marad a feladat, hogy egyedül szálljon szembe a megkülönböztetéssel, mindenféle tanácsadói támogatás vagy jogi tudás nélkül csinálja végig a bírósági eljárásokat; ennek pedig meg kell változnia. A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a megkülönböztetés áldozatai automatikus biztosításban és segítségben részesülnek. És bár örülök, hogy a Bizottság már gyűjtött statisztikákat a megkülönböztetésről, azt gondolom, hogy több adatra van szükségünk, és egy közös normára, ami alapján ezeket az adatokat gyűjtjük.
Üdvözlöm a Bizottság többszörös megkülönböztetés iránt mutatkozó érdeklődését és ez az egyik oka annak, hogy jelentésemben átfogó megkülönböztetésellenes jogszabályokra szólítok fel. El kell távolodnunk a részleges megoldásoktól. Megengedhetetlen a megkülönböztetések ragsorolása. Az új irányelvnek ki kell terjednie a megkülönböztetés és az árukhoz és szolgáltatásokhoz történő hozzáférés minden formájára, amelyekre a jogszabály 13. cikke még nem terjedt ki. Ki kell, hogy terjedjen a fogyatékosságra, a korra, a vallásra, vagy meggyőződésre, és a szexuális irányultságra. A fajra és a nemre már kiterjed, csakúgy, mint a foglalkoztatásra.
Sajnálom, hogy bár Špidla biztos úr erre kötelezettséget vállalt és 2008-as munkaprogramjában a Bizottság is elkötelezte magát egy horizontális irányelv mellett - és különösen Špidla biztos urat kell megdicsérnem ezért - valamifajta visszakozást veszek észre e területen a Bizottság részéről. Meg tudja mondani a Bizottság, hogy hol tartanak, milyen fázisban vannak a hatásvizsgálatok, mire terjednek ki, és mikor adják ki azokat? Én úgy tudom, hogy most arról van szó, hogy esetleg kizárólag egy, semmi másról, csak a fogyatékosságról szóló jogszabályt terjesztenek majd elő. Ez elfogadhatatlan, ezért tettünk módosítást.
Évekig folytattam hadjáratot a 13. cikk, a fogyatékosságon és az életkoron alapuló jogszabályért, de ma már meg vagyok győződve arról, hogy nem szabad senkit sem kihagynunk. A megkülönböztetés-ellenesség és az emberi jogok az Európai Unió alapját képezik és minden uniós állampolgárt egyenlően kell kezelni.
Arra szeretném buzdítani Önöket, hogy szavazzanak a jelentésem, és - ami még fontosabb - egy átfogó megkülönböztetésellenes irányelv mellett, hogy jelezhessünk a Bizottság azon tagjai felé, akik nem értenek ezzel egyet, valamint a tagállamoknak is, hogy mi legalább itt a Parlamentben elköteleztük magunkat a megkülönböztetés egyszer és mindenkorra történő megszüntetése, és annak a nevetséges gondolatnak a megszüntetése mellett, hogy a társadalom bármely rétegével szembeni megkülönböztetés elfogadható.
(Taps)
Vladimír Špidla
a Bizottság tagja. - (CS) Tisztelt elnök úr, hölgyeim és uraim! Először is szeretném Lynne asszonynak megköszönni részletes, tematikus jelentését. A Bizottság teljes mértékben egyetért a jelentés tartalmával. A Bizottság egyöntetűen támogatja a 2000/43/EK és a 2000/78/EK irányelvek teljes körű átültetésére vonatkozó követeléseket. Amint tudják a Bizottság számos bírósági eljárást kezdeményezett több tagállam ellen a jogszabály be nem tartása okán és a jövőben sem fog visszariadni hatásköreinek felhasználásától az uniós jogszabály szigorú betartatása, valamint a helyzet gyors és szisztematikus javítása érdekében azokban az esetekben, amikor ezt a jogszabályt még nem hajtották végre.
A Bizottság azt is elismeri, hogy javítani kell mindkét irányelv végrehajtásának nyomon követését. Ennek elérése érdekében a Bizottság jelenleg olyan programok kidolgozásán fáradozik, amelyek javítanák a megkülönböztetés eseteinek nyilvántartását. Az igazán fontos kérdés az, hogy a megkülönböztetés ténylegesen hogyan hat a valóságban az egyénekre, nem pedig csak egy elvont kép arról, hogy miként működhetnek a dolgok.
A jelentés emellett helyesen hangsúlyozza az intézmények alapvető szerepét az egyenlő bánásmód támogatása terén: kulcsszerepet játszanak a nyomon követésben, az áldozatok segítésében és a jogok tudatosításának javításában. Szeretném hangsúlyozni, hogy milyen fontos szerepet játszik a nem kormányzati szektor ezen a területen. A Bizottság támogatja az intézmények és a nem kormányzati szektor szerepének bővítését, mégpedig úgy, hogy az lefedje a megkülönböztetés minden formáját, nem csak a etnikai származáson és a nemi alapon történő megkülönböztetést.
Amint az a Bizottság 2008-ra szóló munkaprogramjában szerepel, szándékomban áll az EK-Szerződés 13. cikkére alapozott módosításom előterjesztése, amely a megkülönböztetés ellen meglévő védelmet a munkaerőpiacon túlra is kiterjesztené. Ez benne lesz a várhatóan június végén elfogadásra kerülő, lehetőségeket, hozzáállást és szolidaritást tárgyaló, szélesebb körű programban is.
Élénk politikai viták folynak arról, hogy szükség van-e további megkülönböztetésellenes jogszabályokra uniós szinten. Mondjuk ki: ezek a viták nem arról folynak, hogy kell-e küzdeni a megkülönböztetés ellen, hanem, hogy hogyan küzdjünk ellene a leghatékonyabb módon. Figyelembe véve a téma politikai érzékenységét és némely tagállam nem éppen a legnagyobb hajlandóságot mutató hozzáállását, a talajt nagyon alaposan kell előkészíteni.
A megújult szociális menetrend útjára bocsátását megelőző, április 29-én megtartott szemináriumon megegyeztünk abban, hogy további mélyreható elemzésre lesz szükség mielőtt határozunk a legjobb cselekvési stratégia ügyében. Akárhogyan is dönt a Bizottság az elkövetkező néhány héten, a határozatot részletes elemzésre kell alapozni. A többszörös megkülönböztetés minden vetületét, de a szubszidiaritás és az arányosság elvét is figyelembe fogja venni. De a legfontosabb, hogy minden arra rászorulónak kézzel fogható előnye származzék belőle.
Zárszóként szeretném megemlíteni, hogy az esélyegyenlőség európai évét nyomon követő lépésként a Bizottság azt tervezi, hogy közleményt terjeszt elő, amelyben konkrét intézkedéseket fogad el az Európai Unión belül a megkülönböztetés elleni védelem javulásának biztosítása érdekében. Ezzel a közleménnyel együtt a Bizottság közzétesz majd egy jelentést is arról, hogy az uniós politikák hogyan járulnak hozzá a romák helyzetének javulásához.
Tatjana Ždanoka
az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság véleményének előadója. - Tisztelt elnök úr! Először is szeretnék köszönetet mondani az előadónak, Lynne asszonynak a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság, az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság, valamint képviselőcsoportom nevében kiváló munkájáért és ezért a kiváló jelentésért.
Sajnálatos, hogy a megkülönböztetés továbbra is a leglényegesebb és legelterjedtebb emberi jogi probléma az Európai Unióban. Ami a már hatályos megkülönböztetésellenes irányelveket illeti, szeretném hangsúlyozni, hogy csak minimum szintet tudnak biztosítani. Szégyenteljes az a helyzet, hogy számos tagállam máig nem ültette át és nem hajtotta végre még ezeket a minimális elveket sem. Azt gondoljuk, hogy az Európai Bizottságnak aktívabban kellene a jogsértési eljárást bevetnie ezekkel a tagállamokkal szemben.
Az Unióban mindenkit biztosítani kell arról, hogy nem érheti megkülönböztetés és hogy hatékony jogi eszközök állnak rendelkezésére a megkülönböztetés elleni küzdelemben. A tagállamoknak és a Bizottságnak szintén aktívan kell támogatnia a lakossági tudatosságot és a megkülönböztetés elleni küzdelemre irányuló képzést.
A másik probléma, amint azt ma hallottuk, még jobban aggaszt. Ez az, hogy valóban szükségünk van egy átfogó jogi keretre a megkülönböztetés elleni küzdelemben. Ha jól értettem a biztos úr kijelentését, nem lehetünk biztosak abban, hogy rendelkezik-e majd erről a Bizottság által bejelentett és mindannyiunk által olyannyira szívesen fogadott 2008-ra szóló munkaprogram, amely a munkahelyen kívül, mindenféle alapon történő egyenlő bánásmód elvének végrehajtásáról szóló irányelvre tesz javaslatot.
Igazán megdöbbentene, ha a Bizottság kihagyna bizonyos alapokon történő megkülönböztetést a védelemből. Ez azt jelentené, hogy könnyedén feladhatjuk értékeinket, és amint az esélyegyenlőség éve véget ér, újra csak úgy érezzük, megtehetjük, hogy különféleképpen kezeljünk európaiakat. Ezt nem engedhetjük meg.
Edit Bauer
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (HU) Köszönöm szépen, elnök úr! Kedves biztos úr, kedves kollégák. A diszkrimináció elutasítása alapvető emberi érték, ebben nincs is köztünk semmiféle nézeteltérés. Az Európai Néppárt rendkívüli fontosságot tulajdonít az antidiszkriminációs politikának. Meggyőződése, hogy a tagállamok felelőssége annak biztosításában, hogy az Unió egyetlen polgárát se érje diszkrimináció vitathatatlan és megkerülhetetlen.
Annak is tudatában van, hogy törvényekkel sajnos nem lehet mindent megoldani. A politikai kultúra, a tolerancia a mindennapokban, a munkahelyeken, a közéletben, a kommunikációban, az országos szinttől a helyi szintekig, a civil társadalom összefogása szükséges ahhoz, hogy a diszkrimináció fokozatosan megszűnjék.
Az európai diszkriminációs irányelvek implementálása, amint azt a gyakorlat mutatja, nem egyszerű. A tagországok fele nem tudta kellő módon beemelni a belső jogrendbe vagy megfelelően alkalmazni az irányelveket. Tény, hogy az európai legiszlatívában a Szerződés 13. cikkelyét és a létező irányelveket figyelembe véve létezik egy reális űr. Ez azt jelenti, hogy nem minden a Szerződés 13. cikke által említett úgynevezett védett csoportnak biztosít az európai legiszlatíva az árukhoz és szolgáltatásokhoz való hozzáférés tekintetében egyenlő jogokat.
Ennek áthidalását az Európai Néppárt azonban nem egy átfogó, nehezen alkalmazható, kevéssé hatékony irányelvben látja, hanem úgy érzi, hogy sürgősségi alapon, nem hierarchikus alapon az Európai Unióban élő 84 millió fogyatékos diszkriminációját szükséges európai direktíva segítségével megszüntetni, hogy a fogyatékkal élőknek ugyanazon jogaik legyenek Unió-szerte.
Tekintettel arra a tényre, hogy a lakosság átlagéletkora növekszik, a korral járó krónikus betegségek pedig gyakran vezetnek egészségkárosodáshoz, a fogyatékkal élők aránya a jövőben növekedni fog. Meggyőződésünk, hogy ez a megközelítés hatékonyabb, reális segítséget nyújthat a fogyatékkal élőknek. Ezért támogatja az Európai Bizottság ilyen irányú kezdeményezését. Köszönöm.
Magda Kósáné Kovács
a PSE képviselőcsoport nevében. - Köszönöm, elnök úr! Elizabeth Lynne kiváló jelentése azon a felelősségen alapul, amelyet a hátrányos megkülönböztetés velünk élő jelensége indokol. Ez nemcsak hogy nem tűnt el a kiválóságok Európájából, hanem az Eurobarométer felmérései szerint erősödik, és ezt a polgárok is érzik. Hozzáteszem, hogy a bővítéssel a diszkriminációs fenyegetettség új jelenségei is felerősödtek, például a sokszorosan hátrányt szenvedőké, napjainkban a romák megkülönböztetése egyre veszélyesebbé válik.
A Foglalkoztatási és Szociális Bizottság többsége a horizontális irányelv elfogadása mellett tette le a voksát. Mindannyian emlékszünk a megalakuló bizottsággal szemben a parlamenti bizalmatlanság jelére, amely éppen az egyik jelöltnek a megkülönböztetésről vallott nézetei miatt vált többségi véleménnyé. A Bizottság ekkor tett ígéretet arra, hogy az Alapszerződés 13. szakaszában adott felhatalmazással élni kíván, jogi szabályozással lép fel mindenfajta megkülönböztetés ellen, és megkeresi a jogalapot a sérelmek orvoslására.
Ugyancsak sürgős a meglévő uniós jogszabályok tagállami átültetésének bizottsági értékelése és akár jogsértési eljárások elindítása a meglévő irányelvek át nem ültetéséért. A szocialisták számára elfogadhatatlan, hogy akár az Alapszerződésben, akár a majdani lisszaboni módosításban felsorolt megkülönböztetési tilalmak között bármilyen módon rangsort állítsunk fel. Nem vagyunk hajlandók mérlegelni, hogy kinek a sérelme nagyobb a fogyatékossággal élőké-e, a melegeké vagy az idős embereké.
Számunkra az a lehetséges jogi megoldás, amelyet Elizabeth Lynne jelentése ajánl: általános horizontális irányelvet várunk a Bizottságtól, amely természetesen nem zárja ki, sőt szükségessé teszi az ágazati vagy más speciális szabályok megfogalmazását.
Meggyőződésem, hogy ez egyezik az európai polgárok álláspontjával, akik maguk is áldozatai vagy áldozatai lehetnek a diszkriminációnak. Köszönöm szépen.
Bernard Lehideux
Tisztelt elnök úr, hölgyeim és uraim! Lynne asszony az Ön munkája és elkötelezettsége ebben a kulcsfontosságú témában, rendkívüli. Képviselőcsoportunkból az elsők között voltam, akik ennek tanúi lehettünk a Foglalkoztatási és Szociális Bizottságon belül, és nagyon köszönöm.
Egy protekcionista jogszabály csak akkor működik, ha hatékonyan alkalmazzák. Lynne asszony, ezért is osztom az Ön aggodalmát a megkülönböztetést tiltó irányelveknek bizonyos tagállamokban történő silány végrehajtását illetően. Az ilyen helyzetek megengedhetetlenek és a Bizottság erőteljes és tudatos fellépéseinek tárgyát kellene, hogy képezzék. Ezen a területen nem lehet engedékenységet tolerálni.
Egy protekcionista jogszabály akkor sem ér semmit, ha ténylegesen nem használhatják azok, akiket védeni hivatott. Azért hiszek abban, amiben Ön is, hogy biztosítani kell, hogy a megkülönböztetés áldozatai hozzá tudjanak jutni az információhoz és a védelmüket szolgáló eszközökhöz. Ez a tagállamok felelőssége, és ebben az esetben sem tolerálható a gondatlanság.
Azonban - bár az Ön jelentése egyfelől kulcsfontosságú előrelépést jelent - ez főleg azért van, mert a megkülönböztetés elleni átfogó megközelítés mellett teszi le a voksot. Fenntartás nélkül támogatom a megkülönböztetés minden formája ellen küzdő, átfogó irányelv iránti felkérését. Önhöz hasonlóan is meg vagyok arról győződve, hogy olyan egységes megközelítésre van szükség, amely számot vet a megkülönböztetéssel, bármilyen alapon történjék is. A 13. cikk nem arra hív fel, hogy ne cselekedjünk, vagy hogy ne összehangoltan cselekedjük, hanem egyszerűen cselekvésre szólít fel.
Biztos úr, hölgyeim és uraim! Tegyék félre félelmeiket és elméleti vitáikat! Egy átfogó irányelvre irányuló javaslat szükségszerű és egyszerűen a józanész diktálja. Nagy többségben vagyunk itt azok, akik hiszünk ebben, és arra kérjük biztos urat, hogy hallgasson meg.
Jean Lambert
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - Tisztelt elnök úr! Mi is üdvözöljük a Lynne jelentést és teljes mértékben támogatjuk az átfogó irányelv melletti elkötelezettséget, amelyet a Bauer asszony által említett kulturális váltás részének tekintünk. De halljuk, ahogy a tojáshéj ropog, ahogy a Bizottság megpróbál előrearaszolni ebben a témában, de arra biztatjuk a Bizottságot, hogy legyen igazán bátor, és játsszon vezető szerepet ebben a témában.
Szerintünk ugyanis fontos, hogy szülessen átfogó jogszabály. Például megszüntetne egy pár kibúvót, amelyekkel a rasszisták és idegengyűlölők megpróbálják kihasználni a vallási megkülönböztetést, hogy elfedjék fajgyűlölő magatartásukat.
Fontos lenne, hogy megszabaduljunk az önkényesen kijelölt kiiktatási határoktól, például szűréseknél és az egészségügy terén, amikor az életkor és nem a lelet számít.
És az előadót teljes mértékben támogatjuk abbeli vágyában, hogy proaktív megközelítést alkalmazzunk az emberek felvilágosítása terén, jogaikkal és azoknak gyakorlásával kapcsolatban. Hatékony jogsegélyre és erős független testületekre van szükség.
Üdvözöljük ezért ezt a jelentést és támogatjuk ebben a formájában.
Jan Tadeusz Masiel
a UEN képviselőcsoport nevében. - (PL) Tisztelt elnök úr! Gratulálok Lynne asszonynak ebben a fontos témában benyújtott, nagyon is gyakorlatias jelentéséhez. Engem viszont egy kissé zavarba hoz a nyelvezete, mert a totalitárius rendszerek nyelvére emlékeztet. Ha nem tudnám, hogy a felszólaló a Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért tagja, azt hinném, hogy ezt a jelentést egy kommunista írta. Véleményem szerint veszélyes részletekbe menni, amint az itt megtörtént, és kimondani, hogy milyen fajta megkülönböztetés elfogadhatatlan, és hogy hogyan viselkedjünk; egyszerűen, nem szabad megengedni, hogy megkülönböztetés létezzen. Az emberiség lefektette a parancsokat és tilalmakat a tízparancsolatban, és ott nagyon tömör formában ki vannak fejezve: ne ölj, más feleségét ne kívánd. Nekünk csak annyit kellene mondanunk, hogy ne diszkriminálj, és a többit rá kellene bízni az emberi csoportok és a tagállamok érzékenységére és hatáskörére. Ennek ellenére elfogadhatónak találom a jelentést, feltéve, hogy az Európai Néppárt (kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták képviselőcsoportjának 7. módosítása elfogadásra kerül.
Bairbre de Brún
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. -Tisztelt elnök úr! Liz Lynne jelentése felhívja a figyelmet arra, hogy szükség van egy átfogó jogszabályi keretre, amely megakadályozná a megkülönböztetést a munkahelyen kívül, és amely magába fogalja a témák széles körét.
Nap mint nap milliók - idősek és más csoportok is - esnek áldozatul a megkülönböztetésnek az Európai Unióban, amint megpróbálnak egészségügyi, oktatási és közlekedési szolgáltatásokhoz hozzájutni, biztosítást venni, vagy kölcsönhöz jutni.
Ugyanezeknek a csoportoknak voltak nehézségei a foglalkoztatás terén is a szigorúbb jogi szabályozás európai szintű bevezetése előtt. Az uniós szintű hatékony jogszabályok megváltoztatták a munkáltatók hozzáállását. Egy európai irányelv volt az, amelyik megpróbált a megkülönböztetésnek véget vetni a foglalkoztatás terén, bár még sok munka maradt elvégzetlenül. Átfogó jogszabályt kell alkotni az Európai Unió szintjén, és ezzel kell erősíteni az emberek jogait az árukhoz és szolgáltatásokhoz.
Szeretném megdicsérni az előadót jelentéséért, képviselőtársaimat pedig arra szeretném kérni, hogy szavazzanak azok ellen a módosítások ellen, amelyek gyengítik az emberi jogok védelmét.
Philip Bushill-Matthews
Tisztelt elnök úr! Az elmúlt kilenc évben a kiváló egyesült királyságbeli, West Midlands-et képviselő kollégám és előadónk, Elizabeth Lynne mellett ültem a Foglakoztatási és Szociális Bizottságban.
Szinte kivétel nélkül úgy találtuk, hogy lényegében, minden témában egyetértünk, és nem volt szükség kompromisszumos módosítások kidolgozására, hiszen egyformán gondolkodtunk.
Úgy vélem, hogy miden szabály alól van kivétel, és mérhetetlen meglepetésemre szolgál, hogy ez a jelentés pont az. Őszintén, nagyon kiábrándító szerintünk, hogy úgy tűnik, politikai pózolás lett az akadálya annak, hogy hozzáfogjunk a valódi probléma megoldásához.
Mondhatom rögtön, mielőtt még valaki a baloldaliak közül a szokásos torzításokkal állna elő, hogy a jobbközépen, mi mindannyian irtózunk a megkülönböztetés minden formájától. A jobbközépen, mi mindannyian szeretnénk gyakorlati megoldásokat találni ennek megszüntetésére, és igenis elviekben támogatnánk egy olyan egyedi irányelvet, amely segítené a fogyatékkal élőket, és amely jelenleg is megfontolás tárgyát képezi a Bizottságban.
De mi egyértelműen azon a véleményen vagyunk, hogy egy "átfogó és tág hatályú” megkülönböztetésellenes uniós irányelv, ami lényegében nyílt kihívás a Bizottság felé egy újabb, mindenki által elfogadható uniós jogszabály megalkotására ezen a rendkívül érzékeny területen, nagyon sokat nem fog elérni a jelenlegi problémák megoldása terén, és még azt is mondanám, hogy ártalmas. Előterjesztettük az ezen érvünket megerősítő módosításainkat.
Miközben a jelenlegi megkülönböztetés néhány vetülete valóban problémát jelent, azt állítani, hogy egy általánosabb uniós jogszabály jelenti a megoldást, véleményünk szerint mellétalálat. A meglévő uniós megkülönböztetésellenes jogszabályokat továbbra is nehéz végrehajtani a gyakorlatban. Ezeknek a meglévő jogszabályoknak a végrehajtását kell javítani és jobban meg kell érteni a végrehajtással kapcsolatos problémákat, mielőtt még újabb uniós irányelveket szavaznánk meg.
Ahogy az egyik egyesült királyságbeli szervezet mondta tömören múlt héten: a megkülönböztetés a legtöbb esetben nem oldható meg újabb jogszabállyal. Jobb eredményeket érnénk el, ha multikulturális, több vallást felvonultató rendezvényekkel töltenénk az időt, amelyek a felfogást változtatják meg. Ezzel mi is egyetértünk.
Szeretnék a Bizottságnak köszönetet mondani ezért a gondolatgazdag megnyitó beszédért, és szeretném elmondani, hogy mennyire várjuk a Bizottság válaszát.
Stephen Hughes
Tisztelt elnök úr! Philip Bushill-Matthews kritikája hangsúlyozza, hogy milyen jó is Elizabeth Lynne jelentése. Azt gondolom, hogy gratulálnunk kell neki. Kiváló munkát végzett azzal, hogy hangsúlyozta, milyen silányan sikerült a két, még 2000-ben elfogadott, és a munkahelyi kockázatról és megkülönböztetésről szóló irányelv végrehajtása és átültetése.
De akkor, biztos úr, Ön is és a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság is felismerte, hogy a megkülönböztetés nem áll meg az iroda, vagy a gyár falainál. Akkor felismertük, hogy sokkal szélesebb körben kell cselekednünk, és egy horizontális irányelvet kell bevetnünk a megkülönböztetés ellenei küzdelem céljából a társadalom egészében. Ön nyilvánosan azt állította, hogy támogatja ezt a gondolatot, és az Önök elnöke, Barroso elnök úr nyilvánosan elkötelezte magát egy ilyen horizontális irányelv mellett.
Ezért nagyon nyugtalanító, hogy visszafelé pedáloznak ez ügyben a Bizottságon belül, hogy újra átgondolják az egészet és talán csak a fogyatékosságra összpontosítanak majd. Úgy hallom, hogy három lehetséges alternatívát latolgatnak pillanatnyilag a Bizottságon belül: a horizontális irányelvet, amely még mindig napirenden van; a második a fogyatékossággal kapcsolatos egyedi irányelv, és a harmadik lehetőség a fogyatékosságra és a megkülönböztetés még egy formájára vonatkozó irányelv.
A harmadik alternatívában nem látom a logikát. Egy erőteljes szószólóra van most ebben a pillanatban szükségünk, biztos úr, ahhoz a horizontális irányelvhez, amely mellett Ön is elkötelezte magát. Amint Elizabeth Lynne asszony elmondta, nem engedhetjük meg, hogy az Európai Unión belül hierarchiája legyen a megkülönböztetés különböző formáinak. Az Európai Unió minden polgára egyenlő és így is kell velük bánni. Nem tolerálhatjuk a megkülönböztetés semmilyen formáját, semmilyen alapon, Közösségünk egyetlen részében sem.
Hallottam, hogy valaki említette egy múlt heti brüsszeli ülésen és Ön is célzott ma rá, biztos úr, és Philip Bushill-Matthews szintén ezt tette most az előbb, hogy ne cselekedjünk, mert több tagállam ellen jogsértési eljárás indult a korábbi irányelvek be nem tartása miatt. Nem fogadhatjuk el ezt az érvelést. Nem engedhetjük meg, hogy bizonyos tagállamok arra kényszerítsenek, hogy a leglassúbbak sebességével haladjunk a végrehajtás és a jogalkalmazás terén. Önnek, biztos úr, joga van kezdeményezni. Önnek gyakorolnia kell ezt a jogát. Szigorúan kell cselekednünk. Önnek kérlelhetetlennek kell lennie, hogy biztosítsa a meglévő jogszabályok feltétel nélküli betartását, és ne engedje, hogy a tagállamok konspiráljanak, ami miatt mindannyian a leglassabbak tempójában kellene cselekednünk.
Ezenkívül osztatlan figyelmet kell fordítanunk a jogorvoslat és a betartatás szükségességére, mégpedig erőteljes jogorvoslatokra, amelyek biztosítja, hogy a tagállamok teljes mértékben betartják a 2000-ben elfogadott irányelveket. Elizabeth Lynne jelentését csak dicsérni tudom.
Elnök
Szeretném egy pillanatra megszakítani a vitát, hogy mindannyiunk nevében, itt a Parlamentben üdvözöljem a látogató csoportokat a galérián. Folytassuk a vitát!
Sophia in 't Veld
Tisztelt elnök úr! Ez az Európai Bizottság 2004-ben csak annak az ünnepélyes ígéretének köszönhette az Európai Parlamenttől kapott szabad jelzést, hogy az alapvető jogok védelmezője lesz. De nem elegendő szép szavakat hangoztatni az egyenlőségről. Az uniós polgároknak meg kell kapniuk azokat jogi eszközöket, amelyekkel meg tudják jogaikat védeni a bíróságon. Az Európai Bizottság most kétségbeesetten keresi a kibúvókat, hogy ne kelljen mindenre kiterjedően betiltania a megkülönböztetést, például, azzal, hogy több tanulmányra van szükség, mintha nem látnánk, hogy körülöttünk mindenhol létezik megkülönböztetés, vagy hogy nincsen konszenzus a Tanácson belül; mindez azonban soha nem akadályozta meg az Európai Bizottságot abban, hogy más területeken - például az energiapolitika területén - átvigye ajánlásait. És ne feledjük, hogy a megkülönböztetést tiltják már a Szerződések is, de ha nem alkotjuk meg a jogszabályt, a bíróságok fogják megtenni azt helyettünk. Ezért elvárom, hogy az Európai Bizottság vállalja a felelősséget, és álljon ki az európai polgárok jogai mellett, mert ha a horizontális irányelvnek el kell buknia, akkor inkább a Tanácsban bukjon el, mint a Bizottságban.
(Taps)
Elisabeth Schroedter
(DE)
Tisztelt elnök úr, hölgyeim és uraim! In 't Veld asszony világosan fogalmazott és én is csak ugyanazt tudom mondani: szükségünk van a keretirányelvre, hogy mindenkinek ugyanazt a védelmet tudjuk nyújtani a megkülönböztetés ellen. Elfogadhatatlan, hogy például a homoszexuálisok és az idősek kevesebb emberi joggal rendelkezzenek, mint a migránsok. Nagyon sürgősen véget kell vetnünk ennek a helyzetnek.
Sőt, nem tehetek mást, mint hogy emlékeztetek mindenkit ismét Barroso úr személyesen ígéretére - a Bizottság jóváhagyását kérve a Parlamenttől - hogy ezt a keretirányelvet útjára fogja bocsátani. Német létemre, azt kell, hogy mondjam, hogy a német kormány viselkedését cinikusnak találom. Létezik Németországban egy olyan törvény, amely minden tulajdonságot egyaránt véd, ehhez képest a kormány kampányt indított ez ellen a keretirányelv ellen uniós szinten, anélkül hogy bármilyen józan érvet fel tudna hozni ellene. Véleményem szerint ez az emberi jogok kárára kijátszott puszta populizmus.
Ria Oomen-Ruijten
(NL) Tisztelt elnök úr! A megkülönböztetés elleni küzdelem - függetlenül attól, hogy valláson, nemen vagy fogyatékosságon alapul-e a megkülönböztetés - Európa egyik tartóoszlopa. Ezt a politikát minden Szerződésünk és jogszabályok is rögzítik.
Ami a nemen alapuló közvetlen vagy közvetett megkülönböztetés elleni küzdelmet illeti, ez a politika teljes sikernek bizonyult az Európai Unióban. Most tesztelhetjük a helyzetet az irányelvek és a szerződések fényében és megállapíthatjuk, hogy - annak ellenére, hogy a világ legösszetettebb jogszabályalkotási folyamata a miénk - ez a politika nem működik jól.
Ezek szerint két út közül választhatunk. Az ellenzék útja azt jelenti, hogy bevezetünk egy új, széles bázisú stratégiát és ily módon oldjuk meg a problémákat. Nem hiszek abban, hogy ez lenne a megoldás. Ennek bizonyítékát nyújtotta a 2000-es jogszabály, amely értelmében jogsértési eljárás indult 10 tagállam ellen - beleértve Hollandiát is -, miután az egyenlő bánásmódról szóló jogszabályaik bizonyos rendelkezései nem működtek egyértelműen. Ezért egy új, szélesebb, alapokon nyugvó jogszabály sem fog segíteni, vagyis továbbra is csak duma marad az egész.
Ezért aztán a mentalitásra és a cselekvési programokra kellene koncentrálnunk, és biztosítanunk kell, hogy a megkülönböztetés - még a közvetett megkülönböztetés is - megszűnjön. Biztosítanunk kell, hogy a végrehajtás színvonala javuljon, és ezen kívül azokra a világosan megfogalmazható problémákra is megoldást kell találnunk, mint például a fogyatékkal élők problémái.
Teljes szívemből támogatom ezért Bauer asszony és több képviselőtársam védőbeszédjét és remélem, hogy ragyogó jogszabályi keretünk a valóságban is gyakorlati alkalmazásra kerül. Nagyon köszönöm.
Lissy Gröner
(DE) Tisztelt elnök úr! Szeretném megköszönni Lynne asszonynak a jelentését; pont jó időben érkezett. Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták képviselőcsoport minden képviselőjének csak egy szót hadd említsek, a nőkkel szembeni, a bérek területén történő megkülönböztetés benne van a Szerződésben legalább negyven éve, de lényegében semmi sem változott. Ha Önök a PPE-DE képviselőcsoportban ragaszkodnak a horizontális irányelv elutasításához, akkor teljesen világos számomra, hogy az Önök értékei és elvei szép szavakhoz és ünnepléshez tudnak csak viszonyulni az Európai Unión belül. Önök egyáltalán nem akarnak egyenlő bánásmódot! Elfogadják például a megkülönböztetést a melegek és a leszbikusok ellen. Azt akarják, hogy ez egy politikai kultúra legyen. Nem, az nem felel nekem meg!
Az esélyegyenlőség magában foglalja a 13. cikk minden kritériumát, és végül a többszörös megkülönböztetést is bele kell venni. A megkülönböztetésellenes politika csak akkor tud hiteles lenni, ha ő maga nem terjeszti tovább a megkülönböztetést. Az eljárások és cselekvések áradata van ma jelen az Európai Unióban. Ez mind propaganda volt és bizonyos minimumnormák elkerülését célozta. Azoknak a tagállamoknak, amelyek nem egészen érték el ezt a szintet, gyorsan kell cselekedniük. Jogsértési eljárásokat kezdeményeztek még saját országom, Németország ellen is.
Most szeretnék a Bizottsághoz, minden egyes biztoshoz kéréssel fordulni, hogy mondják ki egyértelműen, hogy egy világos, horizontális irányelv mellett voksolnak és nem vevők az emberi jogok hierarchikus elrendezésére az Európai Unión belül. Az uniós politikát a Szerződésnek megfelelően kell végrehajtani. A 13. cikk a Szerződés része, és ezért mindezt magában kell foglalnia, amint azt a Lynne jelentés kifejti.
Marco Cappato
(IT) Tisztelt elnök úr, hölgyeim és uraim! Szeretnék Lynne asszonynak köszönetet mondani a munkájáért. A Parlament rövidesen újra felhívást intéz egy horizontális irányelv meghozatalára. Kilencedik alkalommal fogja ezt tenni, Špidla biztos úr. Miután a Parlament ugyanezt a lépést kérelmezi tőlünk, immár a kilencedik alkalommal, azt vártuk a Bizottságtól, hogy világosabban foglal állást ma a teremben, részben azért, mert Barroso elnök úr elkötelezte magát e mellett, részben pedig azért, mert mi hiszünk a hatásvizsgálat folyamatában, amely most zajlik.
Őszintén szólva az a gondolat, hogy az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták), és Európai Demokraták képviselőcsoportjának néhány képviselője ellenzi a horizontális irányelvet, felfoghatatlan. A múltban a baloldal azt a jogos bírálatot kapta, hogy fel akarja osztani a társadalmat társaságokra és társasági képviseletre. Úgy tűnik, azonban, hogy Önök most pontosan ugyanezt próbálják tenni: a fogyatékkal élők, az igen, mert most politikailag így korrektebb; a megkülönböztetés más formái pedig nem, és várjunk még vele.
Oomen-Ruijten asszony nincs most jelen, de a baloldal is szereti időnként hangoztatni, hogy a jogszabályokon kívül másra is szükség van ahhoz, hogy a hozzáállás megváltozzon. Ez alkalommal a PPE-DE képviselőcsoport képviselőitől halljuk ugyanezt. Beszéljünk egyéni jogokról és hogy mennyire nem szabad egyik társaságot, egyik kisebbséget sem kijátszani a másik ellen, és hogy miként kellene biztosítani, hogy minden állampolgár megkülönböztetésmentes életet élhessen. Ennek van értelme, és ezt kérjük Önöktől. Őszintén szólva nincs szükségünk olyan intézkedésekre, amelyek elfogultabbak az egyik, vagy másik kategória irányában. Az uniós polgároknak nincs szükségük erre.
Anja Weisgerber
(DE) Tisztelt elnök úr, hölgyeim és uraim! Egy dologban mindannyian egyetértünk: ellenezzük a megkülönböztetés valamennyi formáját. Szeretném ezt rögtön a legelején tisztázni. Azonban különböző utakon lehet ezt a célt megközelíteni. Azon a véleményen vagyok, hogy a megkülönböztetés elleni védelmet nem lehet bizonyíthatóan jobban szabályozni európai, mint nemzeti szinten. Ebben is igazodnunk kell a szubszidiaritás elvéhez. Az élet sok területét szabályozzák jelenleg az EU megkülönböztetésellenes szabályai. Az utóbbi években négy megkülönböztetésellenes irányelvet fogadtunk el, a faji, a foglalkoztatási irányelvet, az egyenlő bánásmódról szóló irányelvet, és a nemi irányelvet.
A jogsértési eljárások sokasága van folyamatban jelenleg néhány tagállam ellen azon az alapon, hogy problémák vannak a Szerződés átültetésével. Pontosabban szólva 20 ország ellen folyik most is eljárás, ez az EU tagállamainak háromnegyede. Úgy tűnik, hogy itt jelentős a jogi bizonytalanság. Egy új, tág és túl-egyszerűsítő megközelítés, amit a keretirányelv nyújtana, nem a megfelelő reakció a jelenlevő jogi bizonytalanságra. A jelenlegi problémákat kell először megvizsgálni mielőtt a Bizottság új irányelveket ajánl.
Különben az eredmény csak a bürokrácia növekedése lesz, a polgárok számára több költség, és kevesebb jogi egyértelműség, amiből senkinek nincs haszna, legfőképpen nem a megkülönböztetés elleni küzdelemnek. Ezért képviselőcsoportommal együtt én is ellenzem a Lynne-jelentés azon cikkeit, amelyek egy keretirányelvet, horizontális irányelvet követelnek. Ha azonban a többi képviselőcsoport is továbberősködik és a keretirányelv iránti követelés megmarad, akkor elképzelhetőnek tartom, hogy rákényszerülök a jelentés ellen szavazni, és nem azért, mert ellenzem a megkülönböztetés elleni védelmet, hanem mert egy európai szintű keretirányelv, véleményem szerint nem a járható út. A fogyatékosság terén minden tagállam és az Európai Közösség is aláírta a fogyatékkal élő személyek jogairól szóló ENSZ-egyezményt. Ezen a területen teljesítenünk kell, és teljesíteni is fogjuk a kötelezettségeinket. Azzal viszont nem segítünk senkinek, ha elfogadunk még egy semmitmondó, nem egyértelmű keretirányelvet.
Richard Howitt
Tisztelt elnök úr! Amikor ennek a Parlamentben a faji irányelv társelőadója voltam 2000-ben, az akkori portugál elnökség megígérte nekünk, hogy nem lesz többé megkülönböztetési hierarchia és hogy további jogszabályok fognak következni.
2004. október 26-án Barroso elnök megígérte ebben a Parlamentben, hogy még e Bizottság hivatali idejének letelte előtt behoznak egy keretirányelvet, idézem "a megkülönböztetés minden formája ellen”. Ezt az ígéretet megismételték a 2008. évi politikai stratégiájukban. Most van itt az ideje az ígéret teljesítésének.
Azt kell, hogy mondjam, hogy nem mentség, hogy a tagállamok néhány esetben ellenállnak a foglalkoztatási megkülönböztetés elleni jogszabályok végrehajtásának; viszont igenis kibúvó, és a Bizottság nem hagyhatja, hogy a leglassúbbak diktálják a tempót a többieknek.
Két héttel ezelőtt találkoztam Zypries szövetségi miniszterrel Németországban, és Follett miniszterrel Angliában. Hajlandók a tárgyalásra. Adjanak nekik valamit amiről tárgyalhatnak!
Büszke vagyok arra, hogy 1,3 millió aláírást gyűjtöttünk össze a fogyatékossági jogszabályhoz. De a Parlament fogyatékossággal foglalkozó munkacsoportjának elnökeként nyilvánosan kimondom, hogy én támogatom a horizontális irányelvet. Nem fog érvényesülni az Önök oszd meg és uralkodj elve.
Végül, nem veszi ki jól magát, ha a konzervatívok azt állítják, hogy ellene vannak a valláson, életkoron és szexuális irányultságon alapuló megkülönböztetés alkalmazásának, aztán pedig ezen az alapon a jogszabály ellen szavaznak, és megtagadják az egyenlő jogokat az európaiaktól, a melegektől, az öregektől és a vallási kisebbségektől. A Business Europe pedig szégyellheti magát, hogy azt állítja a 2007. október 12-én kelt, a Bizottságnak benyújtott konzultációjában, idézem "a Business Europe úgy ítéli meg, hogy nincs bizonyíték a 13. cikkben szereplő bármilyen alapon történő megkülönböztetésre.” A Bizottság saját vállalkozási vizsgatestülete azt mutatta, hogy a megkérdezett 293 vállalatból 89% akart uniós jogszabályt az egyenlőség védelmére. A vállalatok akarják, a Parlament mellette fog szavazni, Európának pedig szüksége van rá.
(Taps középről és balról)
Holger Krahmer
(DE) Tisztelt elnök úr! Köszönöm Lynne asszonynak, hogy időt töltött a megkülönböztetés-ellenesség témájával, és teljesen egyetértek vele, egy bizonyos pontig. Azonban, kedves Lynne asszony, Schroedter asszony, Gröner asszony és in 't Veld asszony, tudom, hogy jó szándék vezérli Önöket, de végül is nem tesznek maguknak jót azzal, hogyha most egy olyan újabb irányelvet követelnek a megkülönböztetés ellen, amely túlmegy a már Európában már eddig is létezőkön.
Én ezt készakarva mondom és nagyon őszintén homoszexuálisként: Önök nem tesznek szívességet azoknak, akiket meg akarnak védeni. Végül is lesz egy messze mutató megkülönböztetésellenes szabályozás azon emberek ellen, akiket meg akarnak védeni itt. Hogy lehetséges ez? Ha kiterjesztjük a megkülönböztetés-ellenességet az árukhoz és szolgáltatásokhoz való hozzáférésre és a bizonyítás terhének áttételére, azzal a rejtett megkülönböztetés atmoszféráját teremtjük meg. Csak kevés munkáltató lesz hajlandó nyíltan megvitatni a megkülönböztetést. Azokkal a jelentkezőkkel, akik valamilyen kockázatot jelentenek - például az útlevél képük miatt -, fel sem veszik majd a kapcsolatot.
Végül is nem teszünk szívességet az embereknek. Ehelyett azon kell aggódnunk, hogy a ma hatályos megkülönböztetésellenes irányelv változtatáson megy keresztül, és figyelemmel kell kísérnünk, hogy ez hogy fog sikerülni. Ha egy összegabalyodott bürokrácia- és peresügy-tömeget hozunk létre jogi bizonytalansággal együtt, a megkülönböztetésellenes szabályozás elfogadási aránya romlani fog az emberek körében az Európai Unióban.
Carlo Fatuzzo
(IT) Tisztelt elnök úr, hölgyeim és uraim! Annyi időm van, hogy remélem, jól ki fogom tudni használni, ahhoz képest, hogy ahhoz vagyok szokva, hogy csak egy percig beszélhetek. Hallottam, hogy Bushill-Matthews kollegám úgy nyilatkozott, mindig egyetért Lynne asszonnyal és hogy a kivétel erősíti a szabályt, és ez alkalommal teljesen más véleményen van.
Azt kell, hogy mondjam kedves barátomnak, Bushill-Matthews úrnak, hogy ugyan mi is általában mindig egyetértünk, de ebben az esetben - anélkül, hogy elárulnám az összes döntésre vonatkozó hagyományos egyetértésünket - azt kell, hogy mondjam, kivétellel állunk szemben, mert én teljes mértékben támogatom a Lynne asszony által a Bizottság elé tárt horizontális irányelvre irányuló javaslatot. Hogy is tehetném meg, hogy nem támogatom, hiszen az elmúlt negyven évben láttam, hogy Olaszországban, ahol élek, megkülönböztetés folyik az állampolgárok ellen életkoruk alapján: idős embereket megfosztanak jogaiktól, egyszerűen csak azért mert idősek.
Főleg arra a tényre utalnék, hogy Olaszországban létezik egy olyan törvény, amely azt mondja ki, hogy a fogyatékkal élő fiatalok jogosultak segélyre, míg ha idősek, és ugyanolyan fogyatékkal élnek, akkor nem jogosultak ugyanerre a segélyre. Nem értem, hogy hogy várhatunk éveket, mielőtt jogi lehetőségünk lesz arra - ahogy in't Veld asszony fogalmazott -, hogy felhasználjuk a bíróságokat, hogy betartassuk azoknak a jogoknak a tiszteltét, amelyet az Amszterdami Szerződés 13. cikke az Európai Unió összes polgárának megad.
Zita Gurmai
(HU) Tisztelt kollégák! Az európai egység nem csupán a gazdaságra, hanem számos fontos értékre is épül. Ilyen érték az emberi méltóság sérthetetlensége, a szabadság, a felelősség, a szolidaritás, a sokféleség, a diszkriminációmentesség elvének érvényesítése, a tolerancia és egymás tisztelete.
Fontos, hogy a politikai nyilatkozatok mellett ezeket az elveket olyan jogi formába öntsük, amely garantálja a diszkriminációs alapok közötti különbségtétel megszüntetését,és átfogó védelmet biztosít. Az európai projekt csak akkor életképes, ha gondoskodni tud a hátrányos helyzetű csoportok jogainak érvényesítéséről. A teljes körű integrációjuk közös érdekünk, és ezt megfelelő lépésekkel elő kell segítenünk.
Így valamennyi tagállam érdeke, hogy a 2000/43-as és 2000/78-as EK-irányelvek minden rendelkezésének teljes mértékű, pontos és hatékony átültetéséről, valamint az irányelvek megfelelő gyakorlati végrehajtásáról gondoskodjanak oly módon, hogy a jogszabályok nemzeti jogba történő átültetése a hátrányos helyzetű csoportok számára valódi előnyt jelentsen.
A jogszabályok csak akkor érnek valamit, ha a gyakorlatban is érvényesülnek. Ennek ellenőrzése kiemelten fontos feladat, amelyre megkülönböztetett figyelmet kell fordítani tagállami és közösségi szinten egyaránt. Ki kell dolgozni azokat az ellenőrző mechanizmusokat, amelyek révén hatásvizsgálatokat lehet végezni. Be kell vonni a civil szervezeteket, amelyek konkrétan vissza tudnak jelezni, és velük társadalmi párbeszédet kell folytatni. Meggyőződésem, hogy Barroso 2004-ben, amikor a mandátumát megkezdte, hitt abban, amit mondott. Kérem, tegye ezt ezután is.
Marian Harkin
Tisztelt elnök úr! Szeretnék megjegyzést fűzni Elizazbeth Lynne asszony kiváló jelentésének két vetületéhez. Teljes mértékben támogatom a tagállamokhoz és más lényeges szereplőkhöz intézett azon felhívást, hogy gyűjtsenek, összesítsenek és tegyenek közzé átfogó, pontos, összehasonlítható, megbízható és különálló statisztikai adatokat a megkülönböztetésről, majd tegyék közzé ezeket a statisztikákat oly módon, hogy az könnyen érthető legyen a nyilvánosság számára. Ily módon, azt gondolom, hogy a polgárok maguk is látni fogják, hogy szükség van változásra. Teljes mértékben támogatom az átfogó és széles értelemben vett irányelvre irányuló felszólítást. Ez egy olyan terület, ahol az EU stratégiai változást tud elérni a jogszabályok végrehajtása révén.
Végül pedig, ami a Lisszaboni Szerződést illeti, örömmel hallottam a szlovén elnökség megjegyzéseit múlt héten a 2008-as munkaprogramra vonatkozóan az "egymillió aláírás a fogyatékkal élőkért” kampányra való válaszadással kapcsolatban. Ez azt jelzi, hogy az elnökség - és remélhetőleg a Bizottság is - odafigyel a polgárokra és gondjaikat felvállalja. Ez nagyon reménykeltő jel a Lisszaboni Szerződésben szereplő polgári kezdeményezések szempontjából, de újra szeretnék nyilvánosan hangot adni az átfogó irányelvre vonatkozó nagyfokú támogatásomat illetően. Nem lehet hierarchiája a megkülönböztetéseknek.
Pier Antonio Panzeri
(IT) Tisztelt elnök úr, hölgyeim és uraim! Támogatom a Lynne asszony által elvégzett munkát. Azt kell, hogy mondjam, hogy ez a vita Európa számára igen érdekes időszakban történik. Szeretném, ha a Bizottság és Ön, biztos úr teljes mértékben tudatában lennének ennek, mert pillanatnyilag nem úgy néz ki a helyzet.
Ez a kérdés nemcsak foglalkoztatás és a munkafeltételek terén meglévő esélyegyenlőség és megkülönböztetésmentesség tekintetében elért haladásra vonatkozik; a központi kérdés az egyenlő bánásmódról szóló horizontális irányelv szükségessége, amely a megkülönböztetés minden alapon történő formáját magában foglalja. Az intolerancia és ellenségesség levegője kezd elterjedni Európában. Ez máris okoz etnikai megkülönböztetést, nézzük csak meg a romák bevándorlási helyzetét. Isten segítsen rajtunk, ha nem akarjuk meglátni, hogy mi folyik itt.
Ezért van sürgősen szükség egy átfogó irányelvre, amely magában foglalja a megkülönböztetés minden formáját, hogy teljessé tegye a Szerződés 13. cikkének megkülönböztetésellenes csomagját. Segíteni fog az európai kultúraközi találkozások színvonalának javításában is, mivel ezek a találkozások javítják a kultúra minőségét, kógensek és sürgős szükség van rájuk most.
Ezért mondom Önnek, biztos úr, és a Bizottságnak is, mutassanak egy kicsit több politikai bátorságot, mert eddig egyáltalán nem látszott semmi!
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Tisztelt elnök úr! A foglalkoztatás a társadalmi integráció egyik legfőbb tényezője. Mégis számos csoporton belül - mint például különösen a nők, a fogyatékkal élők, az etnikai kisebbségek, a migránsok, az idősek és a munkaerőpiacra csak most bekerülő fiatalok - esetében a munkanélküliség megengedhetetlenül magas szinten van.
Aggodalomra ad okot, hogy némely tagállamban lényeges hibák fedezhetők fel a 2000/43/EK és a 2000/78/EK irányelvek átültetését és megvalósítását illetően, valamint az uniós polgároknak szóló információk hiánya a jogi lépések megtételének lehetőségét tekintve abban az esetben, ha megkülönböztetés áldozataivá válnak. Fontos, hogy a tagállamok kormányai minél előbb lebontsák a korlátokat, amelyek a munkaerőpiacon a munkaerő-toborzás folyamatában elkövetett megkülönböztetésből fakadnak.
Az állami szervezetek kulcsszerepet játszanak az egyenlőség és a megkülönböztetésmentesség előmozdításában, hiszen - az EK-Szerződés 13. cikke értelmében - a tagállamoknak biztosítaniuk kell ezeknek az irányelveknek a teljes, megfelelő és hatékony átültetését és megfelelő végrehajtását annak érdekében, hogy a megkülönböztetés elleni küzdelem az Európai Unióban intézkedések formáját öntse, amely intézkedések koordináltak és megfelelnek a megkülönböztetés elleni küzdelem megszilárdult megközelítésének.
Metin Kazak
(BG) Tisztelt elnök úr, kiváló kollegák! Az átfogó megkülönböztetésellenes jogszabályok elfogadása és végrehajtása az Európai Unió tagállamaiban kézzelfogható eredmény, és azt mutatja, hogy egy társadalom mennyire érzékeny arra, hogy tiszteletben tartsa valamennyi polgára egyenlő bánásmódban való részesítésének elvét, etnikai származásra, vallásra, nemre, életkorra, egészségi állapotra és anyagi helyzetre való tekintet nélkül.
Támogatom Lynne asszonynak a jelentésben elhangzott felkérését, hogy fogadjunk el egy átfogó irányelvet, amely mentes a megkülönböztetésellenes elvek mindenféle hierarchiájától. Meg kell azonban jegyeznünk, hogy Európában a megkülönböztetés az etnikai vagy vallási kisebbségekhez tartozók ellen továbbra is a többségi csoportokból származó állampolgárokkal való egyenlő bánásmód alapvető joga megsértésének leggyakoribb formája marad.
Bizonyos tagállamokban a gyűlöletbeszéd, az iszlámgyűlölet és az idegengyűlölet egyéb formái - amelyeket múltból származó sztereotípiák, előítéletek és klisék tüzelnek - egy látens megkülönböztetési hozzáállást jelez a vallási és etnikai kisebbségek ellen. Ezért kellene az Európai Parlamentnek igyekeznie, hogy a Bizottság és a tagállamok figyelmét felhívja arra...
(Az elnök félbeszakítja Metin Kazakot.)
Hubert Pirker
(DE) Tisztelt elnök úr! Mi mindannyian teljes egyetértésben vagyunk az ügyben, hogy minden elképzelhető intézkedést meg kell tennünk a megkülönböztetés ellen. Ezért az Európai Parlament is ismételten kijelentette, hogy támogatja egy új irányelv elfogadását. Már négy ilyen irányelv van és az egyik lényegében a tervezet szintjén kész van. Ez azt jelenti, hogy nagyon széles spektrumot ölelünk fel a megkülönböztetésellenes intézkedések terén.
Ezeket az intézkedéseket most már végre is hajtjuk. 28 jogsértési eljárás van folyamatban, ami azt jelenti, hogy a kérés azzal kerül a tagállamokhoz, hogy hajtsák végre, amit itt a Parlament elhatározott. Én ellene vagyok a második lépés megtételének, rögtön az első meglépése előtt, nevezetesen annak, hogy egy új irányelvet fogadjunk el, amely tele van új akadályokkal azokon a területeken, ahol egyenlőséget biztosító hatóságokat követeltünk. Ez csak még több bürokráciát jelent. Az a tény, hogy a nem kormányzati szervezeteket minden jogszabályalkotásba be kell vonni a jog szerint, nem visz bennünket előbbre a konzultációban stb. Ha megkülönböztetésellenességet hirdetünk, akkor a jelenlegi jogszabályok tagállamokban történő végrehajtása mellett kell letennünk a voksot, egyszer és mindenkorra.
Ewa Tomaszewska
(PL) Tisztelt elnök úr! Szeretnék megjegyzést fűzni a várandós nők elleni elfogadhatatlan megkülönböztetéshez, különös tekintettel az európai demográfiai összeomlásra. A jogi tilalmak ellenére a munkáltatók követelik, hogy a munkára jelentkező fiatal nők hozzanak orvosi igazolást, hogy nem várandósak. Ha nem tudnak ilyen igazolást felmutatni, munkavállalási reményeik szertefoszlanak. Ez a cselekvésnek egy nehéz, de szükséges területe a munkaügyi felügyelőségek számára. A sokgyermekes családok szintén tapasztalnak megkülönböztetést. Az ilyen családokban az egy főre jutó jövedelem lényegesen alacsonyabb, mint az egyedülálló anyák családjai esetében. Ugyanakkor a családi juttatások és a szociális segélyek szintje általában alacsonyabb esetükben, adójuk pedig magasabb. Amikor megkülönböztetésről van szó, általában ezek a problémák nem kerülnek elő.
Gabriela Creţu
(RO) A horizontális irányelvre várva láthatjuk, hogy megkülönböztetésellenes jogszabályokból van európai és nemzeti szintű is, számos politikai elkötelezettség, továbbá egyedi intézményi mechanizmusok. Az optimizmusra okot adó látszat ellenére az átültetés és a végrehajtás szintje, valamint az elfogadott intézkedések hatékonysága még mindig nagyon alacsony sok tagállamban. A nők és férfiak közötti egyenlőség eléréséhez lényeges, hogy a munkát korrekten megfizessék.
Így azt javasoljuk, hogy a Bizottság pozitív, integrált intézkedéstervet kezdeményezzen a munkaerőpiacra vonatkozóan a mesterséges nemi megosztás és a strukturális bérkülönbségek csökkentése érdekében, amely utóbbi jelenleg is létezik a nőiesnek és a férfiasnak megítélt ágazatok között. Ez - az európai, nemzeti és helyi költségvetés-tervezetbe nemi dimenziót bevezető - terv lényeges eszközt jelent a strukturális különbségek csökkentésében és az "egyenlő munkáért egyenlő bér” elvének végrehajtása érdekében.
Jim Allister
Tisztelt elnök úr! Az előadó felszólalásában azt mondta, hogy minden uniós állampolgárt egyenlően kell kezelni. Szomorú, hogy úgy tűnik, maga az előadó sem hiszi ezt el. Ha elhinné, akkor ez a jelentés élénken tiltakozna az ellen, hogy az én észak-írországi választókerületemben az EU - eltérés útján - engedélyezi a vallási alapon történő megkülönböztetést; különösen a protestánsok ellen, akik szeretnének az észak-írországi rendőrség kötelékébe belépni.
Igen, ebben az Európai Unióban létezik kifejezett vallási megkülönböztetés, ilyen módon szentesítve. Tehát amikor magasröptű megkülönböztetésellenes nyilatkozatokat hallok, azokra a fiatal protestáns választóimra gondolok, akik szerettek volna belépni a rendőrségbe, jobban teljesítettek római katolikus jelentkező társaiknál, akiket azután fel is vettek helyettük, mert a megkülönböztetést törvény írja elő. Tehát amíg nem teremtünk a megkülönböztetés ellen horizontális...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót.)
Siiri Oviir
(ET) Biztos úr, elnök úr, hölgyeim és uraim! A törvény előtti egyenlőség és a megkülönböztetés elleni védelem mindenki emberi joga - ennyit megerősít tagállamaink - minden tagállam - alkotmánya. Állampolgáraink mégsem mentesülnek a megkülönböztetés alól. Például a foglalkoztatás terén a nemek közötti általános, egyenlő jogokat a közösségi jog határozza meg; mi azonban kisebb hangsúlyt helyeztünk végrehajtásának betartására. Egyébként pedig mivel magyarázhatnánk az Eurostat évi nyilvános jelentését, amely szerint óriási különbségek vannak a nők és férfiak bérezése között a tagállamokban. Az én hazámban, Észtországban 27% a különbség a nők rovására. Tíz éve állt így a helyzet és ma is ugyanott tartunk.
Ennek a jognak a védelmét biztosítani ugyanannyira fontos, mint a kérdés jogi szabályozása. Foglalkoznunk kell ezzel a kérdéssel, és - ha szükséges - akár eljárást is kell indítanunk a jogsértők ellen. Polgárainknak jogbiztonságra van szükségük.
Neena Gill
Tisztelt elnök úr! Gratulálok Lynne asszonynak ehhez az irányelvhez, mert a kultúrák közötti párbeszéd európai évében - amely a kölcsönös megértést kívánja előmozdítani és az európai sokféleség ünneplését célozza - megdöbbent és rémülettel töltenek el nemcsak a fajon, hanem a fogyatékosságon, a nemen, a szexuális irányultságon és az életkoron is alapuló megkülönböztetés meglévő szintjei. A megkülönböztetés nemcsak a munkaerőpiac problémája, hanem az a lakásszolgáltatásban, az oktatásban, az állami és magán szolgáltatásokban, de még a vallási ügyekben is jelen van.
Különösen aggasztanak a kisebbségek beilleszkedési szintjében a különböző tagállamokban mutatkozó különbségek, amint azt a migráns politikai index is mutatja. Ez jelzi a megkülönböztetéselleni minimumnormák végrehajtásának és betartatásának csődjét, amit az egész Unióra ki akartunk terjeszteni. Felhívom a Bizottság figyelmét, hogy tegye magáévá ezt az ügyet, ne csak a tagállamokkal szemben, hanem lépjen fel erőteljesebben EU intézményeiben is.
Végül pedig az európai választások előtt azt szeretném megkérdezni, hogy a Parlament hogyan próbál példát mutatni megkülönböztetésellenességből Európa többi része számára. A képviselőknek még mindig csak 30%-a nő és 9%-a nem fehér.
Thomas Mann
(DE) Tisztelt elnök úr! Mi hatékony a megkülönböztetés ellen, és mi segíti a fogyatékkal élő emberek védelmét? A tudatosság felkeltése, kampányok, információ, intézkedések; igen, de a jogi kérdések új uniós jogszabályokon keresztül történő centralizációja nem. Papírtigris az átfogó horizontális irányelv helyett, talán? Fontos lenne a már meglévő négy irányelvet végrehajtani. Egyedül Németországban az általános egyenlőségi törvény által megkövetelt tanfolyamok évi 1,7 milliárd euróba kerülnek.
Azt gondolom, hogy a polgári jogi törvénykönyv megfelelő. Szabályozást nyújt a 15 vagy annál több főt foglalkoztató cégeknek, a magas adminisztrációs és pénzügyi költségek pedig elkerülhetők a kis- és középvállalkozásokat védő záradék helyénvaló. Továbbá fontos dolog, hogy kétségeink - amelyeket Lynne asszony sajnálatos módon nem tudott eloszlatni, mert nem vette módosításainkat figyelembe - egyre inkább kikristályosodnak: nem szavazhatunk igennel erre a jelentésre, amely azt állítja, hogy állami pénzeket kell felhasználni a megkülönböztetés áldozatainak támogatására. Lynne asszonynak hallgatnia kellett volna ránk, de sajnos nem ezt tette.
Miloslav Ransdorf
(CS) Két témát szeretnék megemlíteni. Az első a közlekedés. Az EU lakosságának közel egyharmada mobilitási problémákkal küzd. Ha esélyegyenlőséget akarunk biztosítani az embereknek az információhoz, munkához stb. való hozzájutásban, jelentős erőfeszítésekre van szükség az akadálymentes közlekedési modell bevezetéséhez. A másik téma a szellemi fogyatékkal élőket érinti. Az a véleményem, hogy hasznos lenne felülvizsgálni a szellemi egészség védelméről szóló fehér könyvet, mert az Európai Unióban óriási a stresszben szenvedők száma, és ez hátrányt jelent azok számára, akik a munkaerőpiacon előadódó helyzetekhez szeretnének alkalmazkodni.
Gay Mitchell
Az ügyrenddel kapcsolatban, tisztelt Elnök úr, beismerem, hogy nem szólított, de amit Allister úr mondott a protestánsok elleni megkülönböztetésről az észak írországi rendőrségnél, az egyáltalán nem igaz. A rendőrség kötelékében 90%-ban protestánsok dolgoznak...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót.)
Vladimír Špidla
a Bizottság tagja. - (CS) Hölgyeim és uraim! A vita megmutatta a megkülönböztetés elleni küzdelem jelentőségét. Az első téma, amivel lényegében mindenki egyetértett, a jogszabályok összes tagállamban történő hatékonyabb végrehajtásának szükségességét érinti. Amint azt a vita is mutatta, a Bizottság nagyon szigorú ez ügyben és nem tétovázik jogsértési eljárást kezdeményezni azok ellen az országok ellen, amelyek nem hajtják végre teljes egészében a jogszabályokat. Azonban az egyszerű számszerű statisztikai adatok nem adnak teljes képet, mivel ezek a számok különböző típusú jogsértéseket foglalnak magukba a technikai és szervezeti eljárásoktól kezdve a védelem kiterjedését illető jogsértésekig. Minden esetre biztonsággal állíthatom, hogy mindazok az országok, amelyekkel vitában állunk, készen állnak, és nem lehet kétség afelől, hogy hajlandók teljes mértékben végrehajtani a megkülönböztetésellenes irányelveket.
A következő téma a jogszabályok tekintetében elért előrehaladás kérdése. Világosan állítottam, hogy a Bizottság a döntő intézkedés mibenlétével kapcsolatos döntés végső fázisába ért. E szakasznak idén júniusban lesz vége, és közzé fogjuk tenni vonatkozó javaslatainkat. A Parlamentben folyó jelenlegi vita a döntéshozatali folyamat nagyon fontos forrását képezi.
Engedjék meg, hogy érintsem azt a két felszólalást, amelyek eltértek a vita általánosabb vonulatától, és kissé szokatlan érveket hoztak be. Az egyik ilyen az az információ volt, hogy a megkülönböztetésellenes tanfolyam 1,7 milliárd euróba kerül a Németországi Szövetségi Köztársaságban. Nem vitatkozom ezzel a számmal. De azt gondolom, hogy érdekes lenne összehasonlítani, például, az adójogszabályokkal foglalkozó tanfolyamokkal. Lehet, hogy rájönnénk, hogy hasonló átmeneti költségekkel jár mindenféle jogszabályi változtatás. Más szóval a pusztán pénzügyi érvek nem tudnak teljes képet adni.
A másik hozzászólás az észak-írországi rendőrség helyzetével foglalkozott. Azt tudom mondani, hogy a rendelkezésemre álló információ alapján az észak-írországi rendőrség pozitív akciókat kezdeményezett az Allister úr által említett problémák orvoslására.
Hölgyeim és uraim! A nekünk szánt idő rövidsége nem teszi lehetővé, hogy tovább folytassuk ezt a mélyenszántó és nagyon érdekes vitát. Elég azt mondani, hogy fontos döntéshozatali időszakba léptünk és az Önök vitája része ennek a döntéshozatali folyamatnak.
Elizabeth Lynne
előadó. - Tisztelt elnök asszony! Szeretném nagyon megköszönni kollégáimnak megjegyzéseiket. Nagy örömömre szolgál, hogy úgy tűnik, élvezzük a Parlament többségének támogatását az átfogó irányelv ügyében. Remélem, hogy a ma később megtartandó szavazás is ezt fogja bizonyítani.
Elismeréssel szeretnék adózni Špidla biztos úrnak, mert tudom, hogy ő kezdeményezte ennek az átfogó irányelvnek az előterjesztését és ő követelte, hogy az átfogó irányelv bekerüljön a munkaprogramba. Sajnálom, hogy nagyon úgy néz ki, hogy nézetével nem tudja megnyerni a Bizottság többi tagját. És reménykedjünk abban, hogy az átfogó irányelvvel kapcsolatos felszólítás elfogadásával megsokszorozzuk erejét, hogy ténylegesen tudjon érvelni mellette.
Felkértem Špidla biztos urat, hogy tegye közzé a hatásvizsgálatokat. Tudom, hogy már elkészültek. Egy kicsit félek, mert olyan jelentéseket hallottam, hogy különféle hatásvizsgálatok készültek, és kisebb változtatásokat hajtanak végre rajtuk e pillanatban is, azért, hogy a Bizottságban uralkodó egyik nézetnek és ne a másiknak kedvezzenek. Szeretnék ebben a dologban tisztán látni, hogy igaz-e a szóbeszéd?
Örömmel tölt el, hogy több képviselő támogatja az Ön, átfogó irányelvvel kapcsolatos, munkaprogramon belüli felszólítását. Úgy gondolom, hogy az összes területet - fogyatékosságot, életkort, vallást vagy meggyőződést és szexuális irányultságot - érintő egyedi kérdéseket mind magába foglalhatja egy átfogó irányelv. Az oktatás nem visz előre ebben a kérdésben. Azt már próbáltuk. Azoknak a képviselőtársaimnak üzenem ezt, akik az oktatást említették: nem működik.
Nemcsak a foglalkoztatásról, hanem az árukhoz és a szolgáltatásokhoz való hozzáférésről is szó van. Tudom, hogy mindegyik német küldöttségnek problémája van ezzel, mert a foglalkoztatási irányelvet aranyba foglalta a német kormány. Ezt most tegyük félre! A különböző tagállamoknak különböző problémái vannak: fogyatékosság, életkor, szexuális irányultság, vallás. Némelyik tagállam biztosít némely jogot, míg mások meg másokat, ezért fontos, hogy jól sikerüljön, és egy átfogó irányelvünk legyen és senkit ne hagyjunk ki.
Elnök
A vitát berekesztem.
A szavazás ma déli 12.00 órakor lesz.
A szavazáshoz fűzött írásbeli indoklások (142.cikk)
Iles Braghetto
írásban. - (IT) Szeretnék hangot adni nagyrabecsülésemnek az előadó munkáját illetően, amelyet az általam nagyon fontosnak tartott témakörben az igazságosabb és hatékonyabb megkülönböztetésellenes európai politikák kifejlesztése szempontjából végzett el.
A megkülönböztetés tilalmának elve ténylegesen az egyik központi érték, ami mindig is az európai integráció alapját képezte, ezért megfelelően védeni kell, hogy az európai polgárok - különösen a leghátrányosabb helyzetben levők, mint például a fogyatékkal élők - hatékony védelmet élvezzenek a megkülönböztetés bármely formája ellen.
A megkülönböztetés tilalma alapvető a foglalkoztatás terén, de szükséges és kívánatos a közélet bármely (mint például az oktatás, és a szociális szolgáltatások) területén, mert nagyban hozzá tud járulni minden európai polgár társadalmi beilleszkedéséhez és képességeinek fejlesztéséhez.
Zárszóként pedig szeretnék támogatásomnak hangot adni a teljes és hatékony megkülönböztetésellenes keretirányelv gyors elfogadása mellett, amely lehetővé teszi, hogy a tagállamok összefogjanak ezen a területen, valamint hogy koherens és hatékony politikákat fogadjanak el, amelyeknek az a célja, hogy lehetővé tegye, hogy a polgárok igazán védettnek érezzék magukat a világos és átfogó - mind európai, mind nemzeti szintű - jogszabályok révén.
Genowefa Grabowska  
írásban. - (PL) Az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság tagjaként, teljes mértékben támogatom Lynne asszony jelentését. Semmi kétségem afelől, hogy a hatályos nemzetközi jog és a mi saját uniós ítéleteink - formális szempontból - kívánatosak és jó megoldást kínálnak. Ezért sajnálom, hogy hatálybalépésük elé állandóan újabb és újabb akadályok gördülnek még a mi Európánkban is, amelyik úgy tűnik, hogy demokratikusabb és kevésbé tolerálja a megkülönböztetést.
Elképesztő, hogy arra kényszerülünk, hogy uniós tagállamokat kelljen felszólítanunk a 2000/78/EK irányelv rendelkezéseinek teljes mértékű tiszteletben tartására és a megkülönböztetés minden formájának a politikai, társadalmi és gazdasági életből való megszüntetésében elért haladás állandó és szisztematikus nyomon követésére.
Ez különösen fontos hazám, Lengyelország állampolgárainak, akik élvezik a közös piac előnyeit és a személyes mozgás szabadságát és több uniós országban élnek és dolgoznak. Nagyon sajnálom, hogy azt kell mondanom, hogy egyre több bizonyítéka van a honfitársaim ellen, pusztán állampolgárságuk miatt elkövetett megkülönböztetésnek. Az effajta nyugtalanító információk egyre gyakrabban kerülnek napvilágra Németországban, Nagy-Britanniában, és Írországban. Paradox helyzet lenne, ha az Európai Parlament annyira erősen és hatékonyan venne részt a megkülönböztetésnek a világban történő megnyilvánulásai elleni küzdelemben, de otthon, azaz az EU tagállamaiban mégsem tudna megbirkózni az emberi jogok tiszteletben tartásával. Minden uniós polgár kétségtelenül megérdemli, hogy egyenlő és megkülönböztetésmentes bánásmódban részesüljön!
Anneli Jäätteenmäki
, írásban. - (FI) Itt az Európai Unióban az esélyegyenlőségről és a megkülönböztetés tilalmáról van szó.
A munkahelyi esélyegyenlőség és megkülönböztetés tilalma a foglalkoztatás alapvető elvei és betartásuk nem okozhat problémát a tagállamoknak. Lynne asszony jelentése szerint azonban az irányelveket nem hatékonyan és megfelelően hajtják végre.
Ez igen súlyos probléma, mert - ahogy Lynne asszony jelentése állítja - a megkülönböztetés elleni küzdelem és az emberi jogok az EU-ban prioritást élveznek az EK-Szerződés 13. cikke alapján.
Egy finn példa egy olyan nőről szól, akinek nem járt munkanélküli segély, miután fogyatékkal élő fiának ápolása véget ért. Nem jó dolog, hogy az otthon végzett ápolói munkát nem értékeljük eléggé, és hogy a szabályok lehetővé teszik az effajta megkülönböztetést. Ezt az esetet szem előtt tartva támogatom Lynne asszony jelentésének 36. pontját, amely kimondja, hogy az egyenlőség és a megkülönböztetés tilalma elveinek hatályát szélesíteni kell és azoknak ki kell terjedniük a társadalombiztosításra is.
Támogatom Lynne asszonynak az Európai Parlamenthez intézett felhívását is, miszerint javasolni kell a tagállamoknak, hogy az ezen elvek előmozdításán fáradozó intézmények kapjanak több pénzt és jogosultságot. A nem kormányzati szervezetek státuszának megerősítésére szóló felhívását úgyszintén támogatom, amelynek célja, hogy ezek a szervezetek is eredményesebben és hatékonyabban birkózhassanak meg a tagállamokban előforduló problémákkal.
Katalin Lévai
írásban. - Igencsak aktuális, hogy éppen ma került sor Lynne asszony esélyegyenlőségről szóló jelentésére. Nemrég, május 17-én fejeztük ki szolidaritásunkat a transzszexuálisok, biszexuálisok és melegek iránt.
A kivételes napok, alkalmak során szokás, hogy az ember visszatekintsen a múltba. Sajnos, ahogy a jelentés is mutatja, igencsak sok tennivaló akad még az esélyegyenlőség terén. Továbbra is elfogadhatatlanul magas a munkanélküliség a nők, a migránsok, a fogyatékkal élők, az etnikai kisebbségek, valamint elszigetelt vagy el nem ismert készségekkel rendelkezők körében. A foglalkoztatás területén ezért javaslom egy Európai Esélyegyenlőségi Monitor Rendszer bevezetését, mely adókedvezményekkel és/vagy PR-lehetőséggel támogatná az esélyegyenlőség megteremtésében kiemelkedő szerepet vállaló munkahelyeket.
Feketelistát is készítene azokról, akik a kritériumoknak egyáltalán nem felelnek meg. Ez ösztönzőleg hatna a vállalatokra, míg új szempontokat és tisztánlátást adna a munkakeresőknek. Sajnos továbbra is terjed Kelet- és Közép-Európában a szélsőséges és populista politika, de szomorú képek érkeznek Nyugat-Európából is. Egyre erősödik a romákkal szembeni negatív diszkrimináció, roma lakóhelyeket rombolnak le szélsőséges erők. Itt mutatkozik meg igazán, hogy mekkora szükség van a szocialisták által indítványozott Európai Roma Stratégia kidolgozására, sürgős fellépésre európai szinten. A tagállamok jogszabályai különféle módokon védenek a diszkrimináció ellen.
Gyakran nincs egységes végrehajtási módszer, amely az irányelvek elégtelen végrehajtásához vezet. Az EU-s, nemzeti és helyi hatóságoknak a horizontális szemlélet és általános érvényesítés figyelembevételével kellene összehangolniuk a végrehajtásra irányuló erőfeszítéseiket. Fontos lenne továbbá a jogszabályok létrehozása előtt a szociális hatásvizsgálat érvényesítése és a végrehajtás éves értékelése.
Marianne Mikko
írásban. - (ET) A megkülönböztetés tilalma és az emberi jogok az Európai Unió alapértékei. Azt az alapot képezik, amelyre közös jövőnket szeretnénk építeni és e tekintetben kompromisszum nem jöhet szóba. Ezt a 13. cikk is egyértelműen kimondja, amelynek az európai polgárokkal kapcsolatos minden kérdésben iránymutatásként kell szolgálnia.
Az életkoron, szexuális irányultságon, valláson, meggyőződésen vagy a fogyatékosságon alapuló megkülönböztetés elleni védelem hiányzik ma a következő területekről: társadalmi-jóléti, az áruk és szolgáltatások, az egészségügy, valamint az oktatás területe. Sajnálatos módon nincsen uniós jogszabály ezeken a területeken. Ha a megkülönböztetés tilalma és az emberi jogok elsőrendű fontosságúak a számunkra, akkor nem lehet kétség afelől, hogy szükség van egy átfogó, horizontális irányelvre, amely véget vet a jogok hierarchiájának. Annak a helyzetnek, amelyben a megkülönböztetés jogellenes az egyik területen, míg megengedett a másikon. Annak a helyzetnek, amelyben a faj és a fogyatékosság lényegesen védettebb, mint bármilyen, a 13. cikkben meghatározott más területeken. E jelentés fényében felkérem a Bizottságot, hogy ne lépjen vissza ígéretétől és az EK-Szerződés 13. cikke alapján készítse el egy átfogó, a megkülönböztetés elleni küzdelemről szóló irányelvtervezetet.
Példa nélkül álló lépésként több európai nonprofit szervezet az e védelmet biztosító horizontális irányelv mellett foglalt állást; ugyanezt tette több különböző területen Brüsszelben működő ernyőszervezet is, mint például az Európai Női Lobbi, az AGE, és több más szervezet. A társadalmi-jóléti ügyeket, árukat és szolgáltatásokat, az egészségügyi és oktatási kérdéseket is magába foglaló, a megkülönböztetésmentességről szóló horizontális irányelv az egyetlen út az emberi jogok védelmének előmozdítására az Európai Unión belül. A megkülönböztetésnek éppen elegendő bizonyítéka áll rendelkezésünkre minden területről. A Bizottság nem hunyhat szemet efölött, és nem teremtheti újjá a jogok közötti hierarchiát az Európai Unióban.
Csaba Sándor Tabajdi
, írásban. - A Nemzeti Kisebbségügyi Intergroup elnökeként üdvözlöm Lynne asszony jelentését, amely a diszkriminációmentesség terén elért eredményeket veszi számba, és kijelöli a teendőket.
A diszkrimináció-mentesség elleni közösségi szabályozás azért is kiemelten fontos, mert az egyén védelme nem elég. Nem egyénként éri őt diszkrimináció, hanem egy csoport tagjaként: mert nemzeti kisebbség, mert idős, mert nő, mert fogyatékkal élő, mert szexuális kisebbség, mert roma. Ezért a különböző kisebbségekhez tartozó személyek részére csak az jelenthet hatékony védelmet, ha a csoport egészét védjük meg. Helyesen emeli ki a jelentés, hogy a két meglévő irányelv csak minimális követelményeket ír elő, ezért tovább kellene lépni egy átfogó közösségi szintű hátrányos megkülönböztetés elleni politika kiépítése, egy horizontális jellegű anti-diszkriminációs irányelv irányában. Különösen fontos az a kitétel is, mely szerint a Bizottságnak a pozitív intézkedés jelentése tekintetében közös, az egész EU-ra érvényes fogalom-meghatározást kell kidolgoznia. A jelentés külön felhívja a figyelmet, hogy a kisebbségi közösségek, és különösen a roma közösség különleges védelmet igényelnek. Ezzel kapcsolatban emlékeztetnék az ugyanezen témában született Zdanoka-jelentés 25. cikkelyére, amely az őshonos nemzeti kisebbségek politikai részvételérének fontosságára mutat rá.
A cikkely szerint a nemzeti kisebbségeknek szükségük van olyan normatív keretekre, amelyek lehetővé teszik tényleges részvételüket az identitásukat érintő döntések meghozatalában az önrendelkezés vagy autonómia különböző formái révén.
