A Bizottság 2010. évi jogalkotási és munkaprogramja (vita)
Elnök
A következő napirendi pont a Bizottság elnökének, José Manuel Barrosónak a Bizottság 2010. évi jogalkotási és munkaprogramjáról szóló nyilatkozata.
Szeretném kiemelni, hogy az ülésteremben számos biztos is helyet foglal. Az egész Európai Bizottság testületileg képviselteti magát, hiszen a téma mindannyiunk számára rendkívül fontos. A témát a napirend változása miatt valamelyest meg kellett kurtítanunk, ezért Barroso úr mondanivalójának meghallgatását a képviselőcsoportok vezetőinek felszólalásai követik, akik kifejtik politikai véleményüket a Bizottság 2010. évi munkatervjavaslatával kapcsolatban. Ezek után felkérjük Barroso urat, hogy válaszoljon a képviselőcsoportok vezetőinek észrevételeire.
Elnök
Barroso elnök úr, köszönjük, hogy eljött. Egyikünk számára sem volt könnyű eljutni ide, Strasbourgba. Sok képviselő nem is érkezett meg az Európai Parlamentbe, ezért nem túl magas a jelenlévők száma. Úgy döntöttünk, hogy ezen az ülésen nem tartunk szavazást, hiszen mindenkinek meg kell adni a szavazás lehetőségét, márpedig egyes képviselők egyáltalán nem bírtak eljutni Strasbourgba. Ezért erre az ülésre teljesen új szabályok vonatkoznak.
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - (FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim, abban a megtiszteltetésben és örömben van részem, hogy ma önök elé terjeszthetem az új Bizottság első munkaprogramját, amely egyúttal a Lisszaboni Szerződés hatálybalépése óta is az első munkaprogram. Az a megtiszteltetés és öröm ért, hogy mindezt gyakorlatilag egész csapatom, az egész Európai Bizottság jelenlétében tehetem, amely a Parlament iránti tisztelet jeléül elkísért ide.
A programot Európa számára döntő jelentőségű pillanatban mutatjuk be, hiszen most kell cselekednünk. Ez a program közvetlenül politikai párbeszédünk folyománya. Az elkövetkezendő öt évre vonatkozóan általam ismertetett politikai iránymutatásokon alapuló intenzív konzultációkat követően a Parlament szeptemberben a második mandátummal járó felelősséggel bízott meg. A mindenre kiterjedő meghallgatások eredményeként, amelyek lehetővé tették a tervezett fellépések közös koncepciójának kialakítását, önök februárban az egész testületnek bizalmat szavaztak. Más szóval ez a munkaprogram erős összetartást mutat az önök intézménye által kifejtett politikai prioritásokkal. Ebből az következik, hogy a munkaprogram szilárd kiindulópontot jelent a nagyratörő célok eléréséhez.
A legfőbb prioritásunknak a válságból való kilábalásnak, valamint a fenntartható és munkahelyteremtő növekedés alapjai megteremtésének kell lennie. Elsőként a sürgős kérdések: a közelmúltban megvitattuk az Európai Tanács ülésének eredményeit. Időközben, április 11-én végül létrejött a Görögország javára bejelentett pénzügyi mentőcsomag. Amikor Görögország a mentőcsomag lehívását kéri, ennek működtetésében a Bizottság fontos szerepet fog játszani. Ez logikus következménye annak, hogy a Bizottság a kezdetektől fogva számottevő részt vállalt a Görögországban felmerült pénzügyi problémák megoldásában, valamint az euróövezeten belüli stabilitás fenntartásában. Ezt mindig is a szolidaritás, de egyúttal a felelősség elvének a tiszteletben tartásával tettük.
Ámde tovább kell lépnünk, és el kell gondolkodnunk azon, vajon miért merültek fel ezek a problémák, és miként akadályozhatnánk meg, hogy újra előforduljanak. Ezért fogjuk felülvizsgálni a Stabilitási és Növekedési Paktumot, hogy elmélyítsük a gazdasági ellenőrzést, és ezt az államháztartási hiány egyedüli kérdésén túlra is kiterjesszük. Állandó válságmegoldási mechanizmusra van szükségünk. Röviden, be kell bizonyítanunk, hogy az Európai Unió, és különösen az euróövezet meg tud felelni a jelenlegi kihívásoknak, és ki kell használnunk a Lisszaboni Szerződés által nyújtott összes lehetőséget.
A Bizottság első jelentősebb kezdeményezéseinek egyikeként a jövő hónapban ezért be fogja terjeszteni a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásáról szóló közleményt. Mindannyian tudjuk, hogy itt Európa közös érdeke forog kockán. Az Uniónak meg kell erősítenie a rendszert, valamint a kockázatok és a gazdasági egyensúlyhiányok teljes spektrumát figyelembe kell vennie. A belső mechanizmusokon javítanunk kell. Európa erősebb szervezeti felépítéssel és összehangoltabb megközelítéssel megkönnyítheti az államháztartások fenntartható pályára való visszatérését, és megteremtheti a szélesebb és fenntarthatóbb gazdasági fellendüléshez szükséges kereteket.
Hölgyeim és uraim, az elmúlt másfél évben óriásit léptünk előre egy etikusabb, szilárdabb és felelősebb pénzügyi rendszer létrehozása felé. Kitartóan tovább kell haladnunk a megkezdett úton, be kell tömnünk a szabályozásban még meglévő utolsó lyukakat, továbbá ügyelnünk kell arra, hogy felügyeleti szerveink tartsák a lépést ezzel a folyamatosan fejlődő ágazattal.
Meggyőződésem, hogy a fedezeti alapokról és a kockázati tőkéről szóló javaslatunk nemsokára döntő szakaszhoz ér. A Bizottság úgy gondolja, hogy a jogalkotó hatóság csatlakozni fog közös célkitűzésünkhöz, amely azt irányozza elő, hogy a pénzügyi ágazat új európai felügyeleti szervezete már a jövő év elejétől teljes mértékben működőképes legyen.
A Bizottság 2010-ben több javaslatot kíván beterjeszteni olyan kulcsterületeken, mint a származékos piacok, a betétbiztosítási rendszerek és a piaci visszaélések. A pénzügyi szolgáltatások átlagfogyasztóinak védelme kiemelt figyelemben fog részesülni. Egyéb jelentős, a hitel-nemteljesítési csereügyletekkel (CDS) és a fedezetlen eladásokkal összefüggő kérdésekkel is dolgozni fogunk, s a közeljövőben iránymutatásokat fogunk beterjeszteni a bankcsődök megoldását célzó alapok felhasználásával kapcsolatban.
a Bizottság elnöke. - Elnök úr, tisztelt képviselők, a mostani Bizottság igencsak rohamtempóban dolgozott. A közvetlenül hivatalba lépésünk után beterjesztett "Európa 2020” stratégiával megteremtettük annak kereteit, hogy Európát hozzásegítsük ahhoz, hogy visszatérjen a rendes kerékvágásba - az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés útjára. Most az Európai Parlamentnek, a tagállamoknak és a Bizottságnak együtt kell dolgoznia az építés és a lendület fenntartása érdekében.
A fenntartható szociális piacgazdaság koncepciójának 2020-ra való megvalósítása a döntéshozatal és a társadalom minden szintjétől számottevő erőfeszítést kíván. Fellépésünknek uniós szinten valódi európai hozzáadott értékkel kell bírnia. Ez a célja az "Európa 2020” stratégiában megfogalmazott kiemelt kezdeményezéseknek, amelyek a következők: európai digitális menetrend, teljes értékű iparpolitika, európai kutatási és innovációs terv, erőforrás-hatékony Európa, az új készségek és munkahelyek menetrendje, mozgásban az ifjúság, valamint a társadalmi kirekesztettség elleni európai platform. Ez az a terület, ahol Európa változást hozhat.
Ekképpen lehetünk az erőforrás-hatékony és az éghajlatváltozásra rugalmasan reagáló gazdaságra való áttérés motorjai. Az éghajlatváltozás elleni küzdelem az Unión belül és világszinten egyaránt továbbra is kiemelt prioritásként szerepel majd napirendünkön. Idén az energiaszektorra és a közlekedési ágazatra különleges figyelmet fordítunk, hiszen mindkettő meghatározó jelentőséggel bír abban, hogy a fenntartható Európa kihívását versenyelőnyünkké változtassuk.
A munkahelyek, a versenyképesség, a megfizethető árak és a fogyasztói kínálat alapjául szolgáló 500 millió fogyasztó hazai piacát jelentő egységes piac továbbra is az európai gazdaság gerincét alkotja majd. E piac tartalékainak maradéktalan kiaknázása különösen fontos a kis- és középvállalkozások számára, amelyek az Európai Unióban a munkahelyteremtés legfőbb motorjai.
Az egységes piac 21. századba való átvitele a Bizottság kiemelt feladata, amely 2012-ig új javaslatokkal fog előállni. Ez a téma alkotja annak a jelentésnek a tárgyát is, amelynek elkészítésére Mario Montit kértem fel, és amelyet a nagyon közeli jövőben ismertetni fogunk.
Az "Európa 2020” stratégiában felvázolt elképzelések közül szeretném kiemelni a társadalmi összetartozás jelentőségét. Egy társadalom valódi ereje ugyanis azokban a lehetőségekben rejlik, amelyeket a legelesettebb polgárai számára teremt. Minden alkalmat meg kell ragadnunk a foglalkoztatottság és a társadalmi kohézió ösztönzésére, ami annyit tesz, hogy készen kell állnunk az új munkahelyeket létrehozó feltörekvő ágazatok kínálta lehetőségek kiaknázására. Ez azt jelenti, hogy az embereket fel kell vérteznünk a magas szintű foglalkoztatottság megteremtéséhez és fenntartásához, valamint a gazdasági átmenet megkönnyítéséhez szükséges készségekkel. Végezetül azt is jelenti, hogy az oktatástól és képzéstől a munka világába vezető átmenet megkönnyítésével azon kell munkálkodnunk, hogy legyőzzük a válság fiatalokra nehezedő hatását. E célból a szegénység és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelem idei európai évére támaszkodva kiépítünk egy széles körű, szegénység elleni európai platformot. Ez a menetrend természetesen hozzájárul a gazdasági, társadalmi és területi kohézióra vonatkozó elveink megvalósításához.
A Bizottság fellépésének középpontjában továbbra is az európai polgárokat érintő ügyek és az európai polgárok jóléte áll. A Bizottság által a mai nap folyamán elfogadandó stockholmi program átfogó cselekvési tervének végrehajtása éppen annak biztosítására összpontosít, hogy az európai integrációnak a szabadság, a biztonság és a jog érvényesülése terén megnyilvánuló előnyei a polgárok számára kézzelfoghatóbbakká váljanak.
A cselekvési terv már önmagában is kimerítő munkaprogramot jelent a Bizottság számára a szabadság, a biztonság és a jog érvényesülésének területén. A cselekvési terv a polgárokat szakpolitikáink középpontjába helyezi azáltal, hogy megkönnyíti egyéni jogaik gyakorlását. Célja ezen felül a nyitott és biztonságos Európa kialakítása, különös tekintettel a határokon átnyúló bűnözés kezelésére, valamint a közös bevándorlási és menekültügyi politikára.
A szabadság, a biztonság és a jog érvényesülésének területén az Európai Unió az elmúlt évtizedben a személyek szabad mozgása elvének alkalmazásától a közös politika kialakításáig jutott el. A máig elért vívmányok imponálóak, ámde a válságból való kilábalás ezen időszakában most nagyobb szükségünk van az európai értékek előmozdítására és védelmére, de mindenekfelett a Lisszaboni Szerződés által most megteremtett valamennyi lehetőség kiaknázására, mint valaha. A cselekvési terv kimerítően felsorolja az e téren már meghatározott prioritásaink európai és világszintű megvalósítását szolgáló intézkedéseket.
A Lisszaboni Szerződés hatálybalépése ezen felül ahhoz is eszközöket kínál, hogy célratörőbb magatartásról tegyünk tanúbizonyságot. Az Európai Parlament megnövekedett szerepe, a Tanácson belüli hatékonyabb döntéshozatal, a tagállamok által az Európai Tanács döntéshozatalában tanúsított nagyobb fokú egységességre és következetességre való kilátás, valamint a Bíróság által gyakorolt igazságügyi felügyelet erősíteni fogja az Európai Unió eltökéltségét arra, hogy jobban megfeleljen a polgárok elvárásainak, és jobban reagáljon az őket érintő ügyekre.
Ha 2020-ig tekintünk előre, egy sor olyan hosszú távú tendenciával is foglalkoznunk kell, amelyeknek közvetlen kihatása van a polgárok mindennapjaira. Ha most a tettek mezejére lépünk, ez a jövőben meghozza a gyümölcsét. A Bizottság például nyilvános vitát indít majd a nyugdíjak jövőjéről, valamint a nyugdíjrendszerek fenntarthatóságának és megfelelőségének szavatolása érdekében elemezni fogja a választási lehetőségeket. Egy ilyen területen persze számos mozgatórugó nemzeti szintű - de ennek nem szabad visszatántorítania bennünket attól, hogy az Európai Unió a legnagyobb mértékben hozzájáruljon az ügyhöz.
Külügyi téren a főképviselő/a Bizottság alelnökének új szerepe, valamint az Európai Külügyi Szolgálat elindítása eszközöket kínál számunkra egy erősebb és következetesebb uniós külpolitika kialakítására. Stratégiai kereskedelempolitikai prioritásokat fogunk meghatározni, előre fogjuk lendíteni a kereskedelmi tárgyalásokat, és partnereinkkel együtt fogunk dolgozni a piacokhoz való hozzáféréstől kezdve a szabályozási kereteken keresztül a globális egyensúlyhiányig terjedő számos kérdésen. Az "Európa 2020” stratégiában megfogalmazott célkitűzéseinket például a G20-on keresztül ki fogjuk vetíteni a világpiacra.
A megbízható, biztonságos, fenntartható és megfizethető energia biztosítása érdekében a Bizottság az energetikai-geopolitikai kihívásokkal is foglalkozni fog.
A Bizottság másik kulcsfontosságú prioritása a nemzetközi fejlesztési menetrend folytatása, és a millenniumi fejlesztési célokról szóló 2015. évi csúcstalálkozó előkészítése során uniós cselekvési tervet kíván előterjeszteni. E kezdeményezés adja majd az Európai Tanács júniusi ülésének alapját, amely közös uniós álláspontot fog előkészíteni a millenniumi fejlesztési célok 2015-re történő elérése érdekében kialakítandó világméretű cselekvési terv elfogadását célzó, a millenniumi fejlesztési célokról szeptemberben tartandó magas szintű ENSZ-felülvizsgálatra. Olyan nyitott Európát akarunk, amely a világ legelesettebb lakosaival való szolidaritását konkrét fellépésekkel bizonyítja.
Végül a Parlamenttel kötött megállapodás értelmében ez év harmadik negyedévében közzétesszük a költségvetés felülvizsgálatát. Ebben meg fogjuk határozni az Európai Unió pénzügyi forrásainak leghatékonyabb felhasználására irányadó, az "Európa 2020” stratégiát maradéktalanul figyelembe vevő alapelveket és fő paramétereket. Ezzel párhuzamosan részletesebben értékelni fogjuk a kulcsfontosságú területeket, ideértve a mezőgazdaságot és a kohéziót is. Biztosíthatom önöket, hogy a költségvetés felülvizsgálatának minden szakaszában teljes mértékben be fogjuk vonni a Parlamentet a folyamatba.
Zárszóm előtt szeretnék röviden szólni a munkaprogram számos újításáról. E programnak, valamint a jövőbeli programoknak is megfelelő keretet kell kínálniuk az intézmények számára, hogy szilárd egyetértés alakulhasson ki arról, hogy Európának hová kell összpontosítania az erőit. Ezért erőteljesebb politikát kell folytatnunk, és mérlegelnünk kell, hogy az általunk indítani kívánt nagyszabású kezdeményezések milyen többéves kihívást állítanak elénk. Úgy vélem, hogy a munkaprogramok összeállítása jövőbeli módjának a gyakorlatban kell szemléltetnie azt a különleges partnerséget, amelyet ebben a ciklusban én és a Bizottság az Európai Parlamenttel szándékozunk kialakítani.
Ez a program 34 stratégiai kezdeményezést határoz meg, és kötelezettséget vállalunk arra, hogy azokat még december vége előtt benyújtjuk. Önök is bizonyosan egyetértenek abban, hogy ez az elkövetkező nyolc hónapra igen feszített menetrendet jelent.
A program ugyanakkor 2010-re és az ezt követő időszakra számos más kezdeményezést is tartalmaz. A tájékoztató jellegű listán azok a kezdeményezések szerepelnek, amelyeken a Bizottság a következő évek folyamán dolgozni kíván. Nem minden kezdeményezés fog feltétlenül konkrét javaslatok benyújtásához vezetni. Az intelligens szabályozás elveivel összhangban alaposan értékelnünk kell, hogy melyik kezdeményezéseknek kell zöld utat adnunk, és milyen formában.
Az új stratégiai kezdeményezések meghatározása és a többéves folyamat elkerülhetetlen kiigazítása érdekében a munkaprogramot minden évben felülvizsgáljuk. Ez a "gördülő” megközelítés minden érdekelt számára javítani fogja az átláthatóságot és az előreláthatóságot, miközben a váratlan fejleményekre való reagáláshoz szükséges rugalmasság is megmarad. Az egyik dolog, amit az elmúlt években megtanultunk, hogy mindig előre kell látnunk az előreláthatatlant. Az elmúlt évek bebizonyították, hogy a stratégiai terveket nem lehet kőbe vésni - ezeknek mindig a valósághoz kell igazodniuk.
Tisztelt képviselők, a Bizottság 2010. évi munkaprogramja, amelyet ma büszkén tárunk önök elé, az elkövetkező évre vonatkozó európai politika meghatározásának szükséges és realista, ám mégis nagyratörő kerete. Realista, ha minden intézmény kész egyesíteni erejét, és kész együttműködni abból a célból, hogy az európai polgároknak időben eredményeket tudjunk felmutatni; szükséges, mert ha azt akarjuk, hogy 2010 fordulópont legyen, nem működhetünk a szokásos üzemmódban; és végül nagyratörő, hiszen most még erősebb Európára van szükségünk, mint valaha, ahhoz, hogy a polgároknak az általuk várt megoldásokat tudjuk nyújtani. A polgárok ezt várják el tőlünk, nekünk pedig kötelességünk a polgárok jólétéért és megelégedésére munkálkodnunk.
Elnök
Köszönöm, Barroso úr, hogy kimerítően ismertette a Bizottság következő nyolc hónapra szóló legfontosabb kezdeményezéseit.
Én csak ki szeretném emelni, hogy az ön által említett stratégiai partnerség rendkívül fontos a számunkra. Jóllehet szétválasztjuk a végrehajtó és a törvényhozó hatalmat, együttműködésünk mégis meghatározó jelentőségű a polgáraink számára, s ezért nagy örömmel hallgattuk Barroso úr arra vonatkozó szavait, hogy a Bizottságnak és a Parlamentnek a lehető legszorosabb kapcsolatot kell kialakítania. Az ön, valamint a biztosok jelenléte ezen az ülésen a legjobb bizonyíték arra, hogy a Bizottság szándékait tettek követik. Ezért őszinte köszönetemet fejezem ki.
Szájer József
a PPE képviselőcsoport nevében. - (HU) Tisztelt elnök úr! Az Európai Néppárt képviselőcsoportja részéről üdvözöljük, hogy a Bizottság ambiciózusan munkához látott, és beterjesztette a 2010-es munkaprogramját. Azt pedig annak tekintjük, aminek szánták, hogy jelen van a Bizottság, vagyis a Parlament iránti tiszteletnek, a Parlament komolyan vételének, és örülünk, hogy valamennyien jelen vannak. Ugyanakkor sajnáljuk, hogy az idei évből már hosszabb idő elvesztegetődött, hiszen a Lisszaboni Szerződés elfogadásának a késlekedése már megakadályozta, hogy a jogalkotási program és a költségvetés közötti összhangot meg lehessen teremteni ebben az évben. Nagyon bízunk abban, hogy a 2011-es évre ez a folyamat helyreállhat kisebb nehézségeknek a leküzdésével.
A Lisszaboni Szerződés életbe lépett, innentől fogva már nincsen kifogásunk nekünk sem, európai parlamenti képviselőknek, sem a Bizottságnak, sem a Tanácsnak arra, hogy ne lépjünk határozottan akcióba, és ne kezdjük el a munkát, vagyis érvényesítsük azt, amit a Lisszaboni Szerződés előír, teljesítsük, amit a polgárok akarnak, őket helyezzük a politikai terveinknek a középpontjára.
Az Európai Néppárt két listát készített a Bizottság terveivel kapcsolatban. A részleteket elküldtük még az elfogadás előtt önöknek. A két listát, amit most röviden idéznék, azonban nem más, mint egy olyan lista, amelyet ne tegyen a Bizottság, és egy olyan lista, amelyen azok a teendők szerepelnek, amelyeket szeretnénk, hogyha elvégeznének.
Először is szeretnénk kérni, hogy a Bizottság ne tegye azt, ami az eddigi gyakorlat volt - mert akkor ez a mostani vita értelmetlenné válik -, hogy az önök által beterjesztett törvényhozási javaslatok az évnek az októberéig még mindig csak 40%-ban voltak beterjesztve. Hogyha ez a helyzet marad a jövőben, akkor nincs értelme az ilyen típusú vitáknak. A Parlament nem tudja gyakorolni azt a jogát, amelyen keresztül érvényesíteni akarja a hatását, hogy a Bizottság milyen javaslatokat terjesszen elő. Éppen ezért fontosnak tarjuk, hogy ne úgy tekintsenek ezekre a törvényhozási tervekre, munkaprogramokra, mint annak idején a kommunista rendszerekben az ötéves tervekre, amelyeknél már a kezdetben sem volt igaz, amit benne írtak. Amit teljesítettek, annak pedig végképp nem volt köze egyáltalán a végeredményhez.
A másik dolog, amit a Bizottságtól kérünk, hogy ne tűrje a hazugságot és a félrevezetést. Európa jelen pillanatban több országa válságban van amiatt, mert eltakarták a valóságos adatokat, hazudtak az államháztartás hiányának a mértékéről. Eltakarták a többiek elől, és egy közös hajóban utazunk, ott ez sok mindenkit érint. Ilyen volt Magyarország esete, ilyen volt Görögország esete. Ezekben az esetekben azt várjuk a Bizottságtól, hogy ne húzza meg magát, hanem nagyon határozottan nevezze meg és kritizálja ezeket az országokat, mert később nagyobb lesz a gond.
A híres magyar reformkori gondolkodó a múlt századból, Széchenyi gróf mondta, hogy növeli, aki elfödi a bajt. Vagyis nem takargatni, hanem ki kell jönni ezzel, és ennek alapján határozott cselekvésre van szükség. És ebben a tekintetben a Bizottság gyakorolja a jogköreit! Ne értsék félre! Én nem azt mondom, hogy a Bizottság a hibás ezekért a válságokért. Ezekért a válságokért ezeknek az országoknak a kormányai a hibásak, azonban igenis a közös érdekben hangosabban és határozottabban kellett volna kiáltani annak érdekében, hogy az eredményeket érjük el.
Most pedig térjünk rá arra, hogy mit tegyen a Bizottság. Először is, tegyen és hajtson végre, alakítson ki egy ambiciózus munkahelyteremtési programot. A polgárokat állítsa a munkánknak a középpontjába. Munkahely, munkahely és munkahely kell, hogy a fő vezérelvünk legyen! Itt hadd kezdjem azt, hogy természetesen, ha a polgárokhoz szólunk, akkor olyan nyelven kell beszélnünk, amelyet a polgárok értenek. Amikor azt mondjuk, hogy 2020, akkor én - egy volt kommunista országból jövő képviselő - ismét az ötéves tervekre asszociálok, vagy a börtönökben szokták a rabokat ilyen számokkal megjegyezni. Miért nem nevezzük a 2020-as programot az Európai Unió munkahelyteremtési programjának, miért nem nevezzük a stockholmi programot - amit egyébként rajtunk kívül az elnevezést senki nem érti - az európai polgárok biztonságáról szóló programnak? Vagyis a szavakkal is kezdődik mindez a folyamat.
Fontosnak tarjuk, hogy a kis-és középvállalkozásokat aktívan igénybe vegyük a munkahelyteremtési folyamatban. Nem szeretnénk, hogyha a 2020-as munkahelyteremtési programot lenyomnák a Parlament torkán. Itt alapos vitára van szükség, és nem csak ennek a parlamentnek, hanem a nemzeti parlamenteknek, és a nemzeti döntéshozási hatóságokat is be kell vonni. Tanuljunk a Lisszaboni Programnak - már megint egy olyan elnevezés, amit senki nem ért - a sikertelenségéből! Törekedjünk a polgárok biztonságára, hozzuk meg az ezzel kapcsolatos lépéseket! És, elnök úr! Egyetlenegy megjegyzés: nem csak kenyérből él az ember, fontos a közös értékek erősítése. Azt várjuk a Bizottságtól, hogy folytassa azokat az értékalapú programokat, amelyek a kommunizmussal, a nemzeti kisebbségek együttélésével, Európa közös múltjával foglalkoznak. Az Európai Néppárt támogatni fogja önöket, de nagyon keményen kritizálni fogjuk önöket, hogyha eltérnek az eredeti programtól.
Hannes Swoboda
az S&D képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, Barroso úr, tisztelt biztosok, szeretnék köszönetet mondani azért, hogy önök közül ilyen számosan megjelentek a mai ülésen. Tisztelt képviselőtársaimról sajnos nem mondhatom el ugyanezt. Szégyellem, de kénytelen vagyok kimondani, hogy akik nincsenek itt, azok közül nem mindenki van indokoltan távol. Ők Strasbourgban vannak ugyan, de nem ebben az ülésteremben, ahol lenniük kellene. Ez felettébb elszomorító.
Minthogy nincs közös állásfoglalásunk, egyéni véleményünket terjesztjük önök elé, amelyet önök részletesen értékelhetnek. Barroso úr, egyetértünk önnel abban, hogy a fő kérdés a szociális biztonsággal párosuló versenyképesség egy fenntartható Európában. Természetesen főként a szegénység és a munkanélküliség elleni küzdelem folytatására kell helyeznünk a hangsúlyt, amely jelenségek egyes területeken még mindig növekednek, vagy legalábbis továbbra is elfogadhatatlanul magas szinten vannak. Szeretném megköszönni önnek, hogy ezt megemlítette, ugyanis erről egyes kormányfők a jelek szerint nincsenek meggyőződve. Miként tudnánk odahatni, hogy a költségvetések megszilárdításának időszakában erről meggyőződjenek? Az ugyanis magától értetődik, hogy a tagállami költségvetéseket meg kell szilárdítani. Ugyanakkor a költségvetési konszolidációnak arányosnak kell maradnia - szeretném, ha a Bizottság tudomásul venné ezt -, és be kell tartania az időrendiséget, ha azt akarjuk, hogy a többi lényeges célkitűzés, azaz a munkanélküliség és a szegénység elleni küzdelem, ne szenvedjen csorbát.
Szeretném megragadni az alkalmat arra, hogy kifejezzem, milyen nagy jelentősége van ennek a Córdobában nemrég lezajlott roma-csúcs fényében, amelyen önök nem voltak jelen, jelen volt viszont a Bizottság két tagja, mégpedig a Bizottság alelnöke, Reding asszony, valamint Andor úr, a foglalkoztatásért, szociális ügyekért és társadalmi összetartozásért felelős biztos. Nemrég szerbiai látogatásom során roma településeken jártam: elfogadhatatlan, hogy ilyen helyek még mindig léteznek Európában. Felszólítom a Bizottságot, hogy minden tőle telhetőt tegyen meg az e területen létező szegénység és munkanélküliség felszámolása érdekében.
Következő témám a költségvetés konszolidációjával függ össze. Több beruházásra van szükségünk. Erről ma délelőtt korábban már beszéltünk Kallas úrral. Például túl keveset fektettünk be a transzeurópai hálózatokba. Most látható, hol merültek fel a problémák annak következtében, hogy még mindig nem valósítottuk meg az úgynevezett Delors-terv javaslatait. Amikor ön, Barroso úr, partnerségről beszél, szeretném, ha nem feledkezne meg arról, hogy erre a partnerségre különösen a költségvetés kérdése és a jövőbeli költségvetési tervezés tekintetében van szükségünk, ugyanis egyértelmű, hogy a Tanács kisebb tételek esetében máris európai szintű megszorításokra készül. Márpedig ezt nem tűrhetjük.
Barroso úr, ön utalt a Monti-jelentésre. Ez kétségkívül fontos jelentés, és helyes, hogy ön felkérte Monti urat a jelentés kidolgozására, hiszen Monti úr e terület szakértője. Ám amikor az egységes piacról beszélünk, akkor a szociális piacgazdaságról sem szabad megfeledkeznünk. Ebben az összefüggésben a közszolgáltatások kiemelt jelentőséggel bírnak a számunkra. Ön egyetértett azzal, hogy javaslatokat terjesszenek be egy keretirányelv elfogadására vonatkozóan. Itt és most nem akarunk kitérni az összes konkrét kérdésre, de úgy gondolom, hogy az európai önazonosság érdekében a jövőben a közszolgáltatásokra kell támaszkodnunk, különös tekintettel a nemrég bekövetkezett közlekedési gondokra, amelyek többek között azt is jelzik, hogy mennyire fontosak a vasúti közszolgáltatások. Függetlenül attól, hogy e szolgáltatásokat a magán- vagy az állami szektor nyújtja, a közszolgáltatásokra vonatkozó közös európai politika révén szabályozni kell és meg kell őrizni ezeket.
Most pedig elérkeztem utolsó és legfőbb témámhoz. Ön említést tett a gazdasági válságról, Görögországról, valamint más, nehézségekkel küszködő országokról is. A Van Rompuy úrral folytatott előző megbeszéléseink során megállapítottuk, hogy az Európai Tanács által ebben az esetben foganatosított fellépések nem merítették ki az Európai Unió legjobb eszköztárát. Ha minderre két vagy három hónappal korábban kerül sor, Görögországnak nem kellett volna magas kamatokat fizetnie. Ön utalt erre, de én úgy gondolom, hogy utalásoknál többre van szükségünk. Arra van szükségünk, hogy a Bizottság erőteljes hangon szólítson fel mindezekre.
Egyetértek önnel abban, hogy nem akkor kell beavatkozni, amikor a válság már bekövetkezett, és a költségvetési hiány már az egeket ostromolja, ugyanis a beavatkozást gyakran félreértelmezik. Az ilyen helyzeteket a gazdasági és költségvetési változások nyomon követésével a lehető legjobban meg kell előzni. Máris hallom a kormányokat felszisszenni, miszerint nem nyomozhatunk a statisztikáik vagy a költségvetési eljárásaik után. Ez elfogadhatatlan álláspont. Ha meg akarjuk előzni, hogy újból bekövetkezzék az, ami az elmúlt hónapokban és években történt, akkor ezt meg kell lépnünk. Miért kellene a kormányoknak titokban tartaniuk statisztikáikat és költségvetési eljárásaikat? A kormányoknak persze bizonyos szabadsággal kell rendelkezniük. Meg kell kapniuk ezt a szabadságot, de különösen az euróövezetben ennek a szabadságnak összhangban kell lennie az európai célokkal és célkitűzésekkel.
Barroso úr, mi készek vagyunk részt venni az ön által említett különleges partnerségben. E partnerségnek azonban a Parlament és a Bizottság erős helyzetén kell alapulnia. A következő napokban a keretmegállapodásról fogunk tárgyalni. Ez tisztáz néhány részletet, ám a döntő tényező a mögöttes szellem. Ez azzal is jár, hogy amikor egyes kormányfők a Lisszaboni Szerződéssel visszaélve a Szerződést saját helyzetük megerősítésére akarják felhasználni, önök egyértelműen szögezzék le, hogy a Lisszaboni Szerződés Európát hivatott erősíteni. A Bizottságnak ezért kell erőteljesen felemelnie a szavát. Ha ez így lesz, akkor önökkel tartunk, és támogatni fogjuk önöket, még akkor is, ha véleményünk egyes konkrét részletekben eltér, hiszen mindkét testületnek egy erős Európáért kell küzdenie. Ez főként egyes kormányfők közelmúltbeli viselkedésének fényében rendkívül fontos.
Marielle De Sarnez
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, a Bizottság elnöke, ezt a programot a mai mélyreható változások és kihívások fényében talán túl bátortalannak érzem, és azt hiszem, hogy jogunk van célratörőbb programot várni a Bizottságtól, annál is inkább, mivel erre önök el is kötelezték magukat.
Elsőként, ami a pénzügyi szabályozást illeti, tökéletesen értem, hogy mire törekszik Michel Barnier. A törekvések jó irányba mutatnak, de véleményem szerint messzebb is lehetett volna menni, más irányokat is célba lehetett volna venni, gondolok itt például a banki tevékenységek szétválasztására, a pénzügyi mozgások megadóztatására vagy a származékos termékek tényleges betiltására, amely jelenleg az Egyesült Államok is tervezi.
Ugyanakkor - és ez számomra még fontosabb - véleményem szerint feltétlenül mindent meg kell tennünk a reálgazdaság támogatása és a fenntartható beruházások előmozdítása érdekében, mivel ezek a jelenleg szélsőségesen a pénzügyi szolgáltatások által vezérelt gazdasággal szemben valódi munkahelyteremtő tényezőt jelentenek, és azt szeretném, ha az ebbe az irányba mutató konkrét projekteken dolgoznánk. Márpedig a jelenlegi programban nem látok ilyen projekteket.
Az is meggyőződésem, hogy nagyszabású projektekre van szükségünk. Ha valamikor, akkor most, a nemrég átélt közlekedési válság után kell feléleszteni az európai vasút gondolatát. Jelenleg naponta 28 000 légi járat közlekedik az Európai Unióban. Most tényleg eljött az ideje, hogy felelevenítsük az európai vasút gondolatát, amelyről már évtizedek óta folyik a szó.
Azonban úgy gondolom, hogy valódi gazdasági koordináció és gazdasági irányítás nélkül ebből semmi se lesz. Ebből a szempontból sajnálom, hogy ezzel a kérdéssel egy tanácsi munkabizottságot bíztak meg; jobban szerettem volna, ha az önök Bizottsága foglalkozott volna ezzel.
Sürgős költségvetési, gazdasági és ipari koordinációra van szükségünk. Szükség van egy európai valutaalap létrehozására, és ezzel párhuzamosan a tagállamok államháztartásainak stabilizálását célzó intézkedések végrehajtására. Dolgoznunk kell az adókonvergencián is, még ha ez a szó már ki is ment a divatból. Itt konkrétan a társasági adóra gondolok. Ezenfelül egy saját uniós költségvetési forrás megteremtésén is dolgoznunk kell. Úgy vélem, hogy ezek olyan erőteljes fellépések lennének, amelyek talán képesek lennének némileg visszaterelni bennünket a növekedési pályára.
Még egy gondolat az Unió 2020-ig szóló jövőbeli gazdasági stratégiájával kapcsolatban: kérem önöket, hogy ne mondjanak le a szegénység és az oktatás területén megfogalmazott számszerűsített célkitűzésekről. Meggyőződésem, hogy ezzel kapcsolatban az egész Európai Parlament támogatását élvezni fogják. Itt arról az európai társadalmi modellről van szó, amelyet akarunk, és amelyet szeretünk.
Rebecca Harms
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, Barroso úr, tisztelt biztosok, én is szerettem volna, ha a Parlament a képviselők magasabb részvételi arányával felelt volna arra a megtiszteltetésre, amellyel önök kitüntettek bennünket. Ezt a kérdést a jövőben meg kell oldanunk.
Az ön által bemutatott munkaterv igen széles skálán mozog, és felettébb ambiciózusan csengő címeket tartalmaz. Már a bevezetés címe is így hangzik: "Egy új korszak”. Ugyanakkor nem vagyok biztos abban, hogy a hangzatos címek mögött megbúvó részletek felérnek ezzel a szépen hangzó megközelítéssel. Az egész szöveg még mindig az éghajlatváltozással, valamint a pénzügyi és gazdasági válsággal foglalkozik. Görögország esete újfent bebizonyította, hogy nemcsak gazdasági, hanem társadalmi szempontból is növekszik a szakadék a tagállamok között, hiszen a délen, a keleten és az észak-nyugaton élő európai polgárok életkörülményei között óriási különbségek vannak. Ami annyit tesz, hogy hatalmas kihívásoknak nézünk elébe.
A szociális Európa és a nagyobb igazságosság kérdésében különösen egyet kell értenem Swoboda úrral. Lényeges, hogy e területet felülvizsgáljuk. Egyáltalán nem vagyunk meggyőződve arról, hogy a terítéken lévő szöveg elegendő az Európai Unión belüli növekvő szegénység leküzdéséhez.
Levontuk-e a megfelelő tanulságokat a pénzügyi válságból és az ezt követő gazdasági válságból? Úgy gondoljuk, hogy a pénzügyi és gazdasági integráció helyes megközelítése az, ha új javaslatokat teszünk a társasági adózás módosítására. Mi a Zöldek/az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportjában már régóta támogatjuk, hogy előrelépés történjék ebben a kérdésben. Az energiaadó mellett is lándzsát törünk. Ha végül a gyakorlatba is átültetik ezt, akkor számíthatnak ránk. Ugyanakkor a pénzügyi válságból szerzett tapasztalataink alapján meggyőződésünk, hogy még mindig hiányzik a pénzügyi tranzakciók megadóztatásának világos célkitűzése. Persze mondhatjuk azt, hogy a tagállamokra várunk, de úgy vélem, időnként konkrétabb és pontosabb követeléseket kell előterjesztenünk, azután pedig harcolnunk ezekért, és Szájer úr mondanivalója is ez volt. A görög helyzetre adott válaszunk egyértelműen helytelen volt. Véleményünk szerint elfogadhatatlan, hogy az eurókötvényekre vonatkozóan nincs előkészítés alatt álló javaslat.
Barroso úr, ön a második hivatali idejére történő megválasztását célzó kampányában igen nagy hangsúlyt fektetett a közérdekű szolgáltatásokra. A parlamenti képviselőcsoportok is kérdezték önt erről. Véleményem szerint az, amit ön "Az európai fellépések középpontjában az emberek állnak” címmel a közszolgáltatásokról, valamint arról mondott, hogy ezeket miképpen kellene szabályozni, egyáltalán nem megfelelő. Ezzel ön máris megszegi egyik legszámottevőbb ígéretét.
Ami az éghajlat védelmét illeti, az éghajlatvédelem kérdésében érdekelt főigazgatóságok jelenleg olyan forgatókönyveken dolgoznak, amelyek 2050-re elérendő eltérő célkitűzéseket tartalmaznak. A közlekedés esetében a hosszú távú cél 70%-os csökkentést irányoz elő, míg az energia esetében ez 75%. Hedegaard asszony munkatársai még nem döntöttek. Remélem, hogy nagyratörőbb célokat tűznek majd ki. Annyi azonban világos, hogy a bali konferencia és a kétszintű célkitűzés egyik főigazgatóság számára sem játszik szerepet. Mi értelme egy nagyszabású új európai, éghajlatváltozással kapcsolatos diplomáciai kezdeményezésről beszélni, amikor nyilvánvalóan feladtuk a bali konferencia eredményeit és a G8-ak által elért megállapodásokat? A program tartalma nem lesz elegendő ahhoz, hogy Európa eredményesen jelenhessen meg Bonnban, Cancúnban vagy Dél-Afrikában. Még sok teendő áll előttünk.
Timothy Kirkhope
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, a programok kapcsán hadd emlékeztessem önöket az 1992-es program tanulságaira: ahhoz, hogy a Bizottság eredményes lehessen, egyetlen prioritást kell meghatároznia és egyszerre csak egy politikára kell összpontosítania. Az egységes piac megteremtésére irányuló erőfeszítés olyan értelmes célkitűzés volt, amelyet az összes érdekelt fél - és ami a lényeg, a közvélemény - könnyen megérthetett, de azóta túl gyakran tapasztaljuk, hogy a Bizottság egyik kezdeményezést indítja a másik után, tekintet nélkül arra, hogy ezekhez Európa-e a legmegfelelőbb terep, vagy a kezdeményezés tényleg kézzelfogható előnyökkel jár-e, s mindezt abban a hiú reményben, hogy e kezdeményezések népszerűsítik a Bizottságot. Ez a megközelítés hibás volt és elbukott. Ezért üdvözöljük a Barroso elnök által kialakított új irányvonalat.
Az európai gazdaság még mindig mély válságban van, és ezt a helyzetet csak következetes fellépéssel lehet megváltoztatni. Nemcsak a bankrendszer csődje által kiváltott vagy a közlekedési vészhelyzetek miatt erre még pluszban ránehezedő közvetlen válságra utalok, hanem a mélyben megbúvó válságra is, amelynek következtében az európai gazdaság lemaradt a versenyképesebb és innovatívabb tengerentúli és ázsiai gazdaságok mögött. Ezért erőteljesen támogatjuk a jelenlegi Bizottság központi kezdeményezését, a 2020-as stratégiát. Jóllehet meglátásunk szerint vannak még részletek, amelyekkel kiegészülhetne, és változtatni is kellene rajta, a kezdeményezés lényegét tekintve helyes. Európának intelligens, fenntartható és befogadó növekedésre van szüksége, amely magas szintű foglalkoztatottságot, termelékenységet és társadalmi összetartozást eredményezhet - aki hallja, adja át! Ennek kell lennie a Bizottságot meghatározó legfontosabb prioritásnak.
Jövőbeli gazdasági felvirágzásunk és az ebből lehetségesen fakadó valamennyi előny a sikeres vállalkozásoktól és vállalkozóktól függ: ők azok, akik megteremtik a gazdagságot, valamint a fenntartható és jövedelmező munkahelyeket, és ez a valaha is kitalált legjobb szegénységellenes politika. A Bizottság feladata pedig az, hogy a szövetségesük, ne pedig az ellenségük legyen. Következésképpen üdvözöljük az egységes piac fellendítését és kiterjesztését, az intelligens szabályozás előtérbe helyezését, a szabályok Unió-szerte történő következetes és helyes végrehajtásának szavatolását, az adminisztratív terhek lényeges visszaszorítását, a bürokrácia megnyirbálását és a szűk keresztmetszetek kitágítását, a képzésben szerzett bevált gyakorlatok cseréjét, a munkaerőpiac korszerűsítését, valamint a kereskedelem előtt tornyosuló akadályok lebontását célzó kötelezettségvállalásokat.
Ha Barroso elnök az élénk, lendületes európai gazdaság fejlesztésének élére áll, maga mögött tudhatja majd támogatásunkat. Persze nekünk sem tetszik minden. Tartunk attól, hogy egyes intézkedések, mint például a polgárok Európájának elképzelése vagy a stockholmi program bizonyos vetületei, a tagállamok jogainak és felelősségeinek csorbításával járhatnak. Biztatóak a közös mezőgazdasági és halászati politika területén kilátásba helyezett reformok, ugyanakkor tartunk attól, hogy mindez a gazdálkodóink és halászaink számára biztosított méltányos megoldás helyett nagyrészt többlet bürokráciába torkollik. Végezetül nem értünk egyet azzal, hogy a tagállamok által külügyi téren tett közös kezdeményezések a Tanácstól teljesen átkerüljenek a Bizottsághoz.
Az ECR képviselőcsoport a szubszidiaritás elvének felkarolása céljából alakult meg; olyan Európát akarunk, amely saját kulcsfontosságú feladataira összpontosít és tényleges előnyöket kínál, és reméljük, hogy Barroso elnök és Bizottsága - ma minden biztos körünkben van, ma minden képviselőnkre jut egy biztos - megragadja az ismertetett munkaprogram nagy részében magától kínálkozó alkalmat arra, hogy gondosan ápolja a gazdasági talpra állás alakításában szerepet játszó Európát, amely a nehéz és kihívásokkal terhes eljövendő években hosszú távra megalapozhatja jólétünket.
Miguel Portas
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (PT) Elnök úr, a mai vita tárgyát képező program címe: "Ideje cselekednünk!”. Ha arra gondolok, hogy az uniós miniszterek közötti videokonferencia megszervezése öt napba került, akkor csak gratulálhatok önnek, Barroso úr, a humorérzékéhez. De miért is ideje cselekednünk? Netán azért, mert eddig senki sem cselekedett, és a cím az önkritika-gyakorlás ékes példája? Vagy pedig azért, mert bürokratikus közleményeink minden más címéhez hasonlatosan ez a cím is csak egy szóhalmaz mögött megbúvó üres ígéret?
Mondok egy példát. A szegénység és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelem európai évében vagyunk, jóllehet a szegények erről vajmi keveset tudnak. Az önök dokumentuma - és most idézem - "a növekedés és a munkahelyteremtés előnyei széles körben való megosztásának biztosítására” irányuló kezdeményezésről beszél. Ez egy újabb vicc? Milyen kezdeményezés ez, és miként tudna a tagállamok által stabilitási programjaik érdekében az emberektől megvont szociális támasz helyébe lépni?
A Bizottság hogyan szándékozik olyasvalaminek az előnyeit megosztani, ami nem létezik, ez pedig a gazdasági növekedés? Hogyan kívánja csökkenteni a szegények számát anélkül, hogy hozzányúlna a gazdagok és a nagyon gazdagok jövedelméhez? Mi a politikával nem értünk egyet. A hiány diktatúrájához való visszatérés béklyóba veri a gazdaságokat, megnyirbálja a béreket és a nyereségeket, és visszavonulót fúj az állami beruházásoknak. Így kell szépen növelni a munkanélküliséget.
Jóllehet ideje cselekednünk, a Bizottság úgy véli, hogy az Unió végeredményben képes volt erőit egyesítve úrrá lenni a válságon. Kérdezzék csak a görögöket, hogy mi erről a véleményük, s vajon gyorsan és helyesen léptünk-e. Mikor lesz már európai hitelminősítő intézetünk? Kérdezzék csak a portugálokat, akiknek a hitelkamatai állandóan megugranak, valahányszor egy biztos a gazdaságról kezd beszélni. Kérdezzék az európai közvéleményt. Kérdezzék meg az európaiakat, hogy a dolgok vajon miért állnak úgy, ahogy, aztán az európaiak majd ránéznek a hírnökre és elmosolyodnak, mert a humorérzék egyelőre még nem adóköteles.
Fiorello Provera
az EFD képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, a vállalkozásoknak, és különösen az európai termelés 99%-át adó kis- és középvállalkozásoknak négy alapvető dologra van szükségük: a hitelfelvétel megkönnyítésére, rugalmasabb munkaerőpiacra, a vállalkozásalapításhoz és a vállalkozások folytatásához kapcsolódó bürokrácia csökkentésére és végül a tisztességtelen versennyel szembeni védelemre.
Nagyra értékeljük az európai szabályozás korszerűsítése érdekében az előző hivatali idő alatt végzett bizottsági munkát, amelynek során 1600 jogalkotási aktus hatályon kívül helyezésére került sor, és támogatjuk az Edmund Stoiber által vezetett magas szintű munkacsoport által készített javaslatokat.
A vállalkozások versenyképessége szempontjából a másik fontos elem a nemzetközi kereskedelmi helyzet. Az ilyen válságos időkben fontos megerősíteni az Európai Unió kereskedelmi védelmi szabályait. A vállalkozások nem versenyezhetnek az egyes feltörekvő gazdaságok, mint például Kína, által alkalmazott, szociális és környezeti dömpinget célzó stratégiákkal; ezekben a gazdaságokban a munkaerőköltségek rendkívül alacsonyak, nincsen szociális védőháló és hiányoznak a járulékos költségek, valamint magas szintű környezetvédelmi normák sem léteznek.
A másik kérdés, ahol a Bizottságnak határozottabban be kellene avatkoznia, az a hamisítás elleni küzdelem és a szellemi tulajdonjogok védelme.
Rövidre fogva, a Bizottság munkaprogramjában nem látok semmilyen, a Lisszaboni Szerződésben meghatározott, kohéziós politikai iránymutatások megvalósítását célzó kezdeményezést.
A Szerződés 174. cikke most először ismeri el a hegyvidéki régiók sajátos szerepét, amelyek területünk 40%-át alkotják, és ahol több mint 90 millió európai polgár él. Ezért felszólítom önöket, hogy a Bizottság következő jogalkotási programjába vegyenek bele egy olyan keretprogramra irányuló javaslatot, amelynek célja a hegyvidéki régiók fejlesztése és védelme, valamint a hegyvidéki területek által kínált megújuló energiák minden lehetséges módon történő kiaknázása.
Andrew Henry William Brons
Elnök úr, a Bizottság 2010. évi munkaprogramjában kifejti, hogy az Európai Uniónak olyan hosszú távú kihívásokkal kell szembenéznie, mint a globalizáció, és vissza kell szereznie a versenyképességét. A probléma az, hogy az EU nem szembenézett a globalizációval, hanem felvállalta azt. Az EU beengedi a fejlődő gazdaságokból származó importáradatot, ahol a bérszínvonal az európai bérekének a töredéke. Versenyképességünket csak egyetlen módon tudnánk visszaszerezni: ha bérszínvonalunkat e gazdaságokéra zsugorítanánk le.
Természetesen még az európai uniós tagságot sem támogatom. Viszont még ha támogatnám is, azzal vádolnám az EU urait, hogy elárulják az uniós lakosok érdekeit. Én azt mondanám, hogy az EU nem is annyira egy Európai Unió, hanem sokkal inkább a mindenféle áru és szolgáltatás globális mozgását megvalósítani igyekvő globális unió.
Meggyőződésem, hogy a szuverén nemzetállamoknak újra kell építeniük termelési alapjaikat, azután pedig meg kell védeniük piacaikat és állampolgáraik munkahelyeit. Üzenetem azonban az Európa-pártiakhoz is szól. Európa akár egységesen, akár külön-külön lép fel, saját felelősségére nem fogja tudni megvédeni termelését és mezőgazdaságát a harmadik világbeli versennyel szemben. A globalizációnak egyénileg vagy kollektíven ellen kell állni, különben mindnyájunkat elpusztít.
A bizottsági dokumentum szerint állítólag szükség van a népesség elöregedésének veszélyeit ellensúlyozó legális bevándorlást lehetővé tévő politikák továbbfejlesztésére. Kétségtelen, hogy a lakosság elöregedése sok országban gondot jelent. Ugyanakkor meg kell vizsgálnunk, hogy mi ennek a problémának a gyökere. Sok nő nem szakítja meg szakmai pályafutását, és önszántából ódzkodik a gyermekvállalástól - amihez teljes joga van -, sok más nő viszont azért dolgozik, mert erre az anyagi szükség viszi rá. Nem azért dolgoznak, mert lenézik az anyaságot, hanem azért, hogy ki tudják fizetni a számláikat.
Ez a fejlemény kétségkívül befolyásolta a születések számát, amely mesterségesen, gazdasági erők hatására esett vissza. A gazdasági erőket azonban nem engedhetjük szabadon garázdálkodni. A gazdasági beavatkozás megváltoztathatja a gazdasági erőket, és egy ilyen változás a demográfiai adatokban is le fog csapódni. Az a gondolat, hogy a meg nem született európai gyermekeket kiváltandó, harmadik világbeli nagycsaládokat importálhatunk az Unióba, azon a különösen ártalmas és félresikerült feltételezésen alapul, hogy az embert csak a nevelés teszi, és a harmadik világbeli kultúrákat valamiféle köpönyegnek tekinti, melyet a bevándorlási kikötőben el lehet hajítani, azután a tartózkodási és állampolgársági okmányokkal egyetemben kibocsátott valamiféle európai kulturális kabáttal lehet helyettesíteni.
Az ilyen bevándorlók gyerekei állítólag éppen annyira európaiak, mint a bennszülött lakosság, de ez nem igaz. Az egymástól különböző kultúrákat egymástól különböző emberek csinálják, nem pedig fordítva. Mi nem kultúránk termékei vagyunk, hanem a kultúránk a mi termékünk. Az európaiakat harmadik világbeli lakossággal felváltani annyit tesz, mint Európát felváltani a harmadik világgal. Európában lassú, de biztos etnikai tisztogatás folyik, Európa lassan, de biztosan kiürül az európaiaktól.
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - (FR) Elnök úr, általánosságban úgy érzem - és most nem azokról beszélünk, akik egyértelműen és tisztességesen kinyilvánították, hogy az Unió és az uniós tagság ellen vannak -, hogy kijelenthetem: a Tisztelt Házban mégis széles összetartás van az imént bemutatott program körül.
Ha van egy közös nevező, amelyet a legmeghatározóbb politikai erők felszólalásaiban felfedeztem, az az ambíció gondolata. Európának ambiciózusabbnak kell lennie. Ebben a tekintetben néhány gondolatot szeretnék kiemelni, amelyekkel egyébiránt maradéktalanul egyetértek.
Szájer József barátunk arról szólt, hogy valóban el kell kerülni a kommunista rendszerek ötéves terveinek modelljét. Pontosan ezért akarjuk megőrizni azt a rugalmasságot, amely fontos a változó környezethez történő alkalmazkodásunkhoz.
Ugyanakkor Szájer úrnak, de Swoboda úrnak is válaszul: még egyszer szeretném megerősíteni, hogy igazuk van, amikor az Unió részéről több gazdasági és pénzügyi fellépést sürgetnek, és amikor jelzik, hogy a tagállamok ellenálltak például annak, hogy a Bizottság a nemzeti államháztartási adatok ellenőrzésében fokozott szerepet kapjon.
Az első Bizottság, amelyet volt szerencsém elnökölni, külön rendeletet dolgozott ki annak érdekében, hogy az Eurostat nagyobb ellenőrzési jogkört kapjon, ám egyes tagállamok ezt elvetették, mert nem akarták, hogy a Bizottság ilyen szerepet játszhasson.
Remélem tehát, hogy a válságból levonandó tanulság az, hogy egyre inkább egymásra vagyunk utalva, és hogy az európai gazdaságpolitika nem csak nemzeti ügy. Természetesen nemzeti ügy is, de közös európai érdekek kérdése is, hiszen fokozottabb koordinációra van szükség. Ebben a vonatkozásban azt hiszem, hogy Szájer úr, Swoboda úr, De Sarnez asszony és az összes többi képviselő is egyetért abban, hogy egy egyre összehangoltabb gazdaságpolitikára van szükség.
Csak így lehet előrehaladni, és ebben a tekintetben külön is ki kell emelnem a Swoboda úr által kinyilvánított törekvést - amiért köszönetet is mondok neki -, hogy a pénzügyi tervről szóló jövőbeli tárgyalások során szükség van a Bizottság és az Európai Parlament közötti fokozott partnerségre, és ellen kell állni bizonyos, leginkább kormányközinek nevezhető értelmezéseknek, amelyeknek mostanában a tanúi vagyunk; ami annál is meglepőbb, mivel a Lisszaboni Szerződés pontosan az ellenkező irányt, az európai dimenzió további megerősítésének az irányát célozza.
Remélem, hogy a válságból le tudjuk majd vonni a tanulságokat, és több Európa, nem pedig kevesebb Európa felé mozdulunk el. Példa erre a pénzügyi szabályozás kérdése, amelyre De Sarnez asszony utalt. Az azért mégiscsak furcsa, sőt ironikus, hogy miután egyes tagországok a pénzügyi szabályozás terén erőteljesen intézkedéseket sürgettek, a tagállamok egyhangúan megállapodtak abban, hogy leszűkítik a de Larosière-jelentést követően benyújtott bizottsági javaslatok célkitűzéseit.
Ez tehát azt mutatja, hogy a nyilatkozatok és a döntések között néha mély szakadék tátong. Remélem, hogy az Európai Parlamenttel és a Bizottsággal együtt képesek leszünk majd áthidalni ezt a szakadékot, és ezáltal európai szinten valamivel nagyobb következetességre törekedhetünk, ugyanis az ilyen nagyra törő célokra tényleg szükségünk van.
Most az a fontos, és ezt hangsúlyozni szeretném, hogy jól értsük a szubszidiaritás elvét. Én a szubszidiaritás mellett vagyok. Ebben a vonatkozásban, Kirkhope úr, én is ki kívánom nyilvánítani, hogy egyetértek a szubszidiaritás gondolatával, ám helyesen kell érteni, hogy ez valójában mit is jelent. A szubszidiaritás annyit jelent, mint eldönteni, melyik a legmegfelelőbb döntéshozatali szint.
Ami légi közlekedési válságot illeti, mégiscsak furcsa, ami most zajlik. Ma azt olvasom a sajtóban, és nemcsak az Európa-szkeptikus vagy Európa-ellenes sajtóban vagy a bulvárlapokban, hanem a színvonalas sajtótermékekben is, hogy az Európai Unió most elismeri, miszerint tévedett, amikor döntést hozott a légi járatok felfüggesztéséről. Ez elképesztő!
Ha van olyan terület, amely nemzeti hatáskörbe tartozik, akkor ez az európai légi közlekedés felügyelete. A döntést az egyes európai nemzeti szabályozó hatóságok hozták. Most meg pont azok tiltakoznak Európa ellen, akik az európai szintű hatáskörök ellen vannak. A végén még azt fogjuk hallani, hogy az izlandi vulkánkitörést az Európai Bizottság és Brüsszel rendelte el. Azért ez mégiscsak hallatlan!
(Taps)
Fogalmazzunk világosan. Eltérő felelősségi szintek léteznek: vannak a nemzeti szintek és az európai szintek. Minden egyes esetben meg kell nézni, hogy melyik a legmegfelelőbb szint. Biztosíthatom önöket, hogy a Bizottság kész felvállalni a saját felelősségét, ám úgy gondolom, hogy az Európai Parlamenttel szövetséget kell kötnünk, és világosan le kell szögeznünk, hogy mi a mi felelősségünk és mi nem az.
Ha ez nem következik be, majd automatikusan - ahogy néha mondják - Brüsszelre, vagy esetlegesen Strasbourgra is hárítjuk majd a felelősséget azért, ami valójában nemzeti hatáskörbe tartozik, hiszen tudjuk, hogy válságidőszakban könnyebb a nacionalista, populista retorikához folyamodni.
Használjuk a józan eszünket! Összpontosítsunk arra, amit európai szinten tehetünk, összpontosítsuk erőinket oda, ahol fellépésünk hozzáadott értéket képvisel, és mindezt persze tagállamaink, a demokratikus tagállamok tiszteletben tartásával tegyük. Meggyőződésem, hogy a 2020-as menetrend azt célozza, hogy Európa a lényegre összpontosítson.
Amire most szükségünk van, az a növekedés, de nem akármilyen növekedés: igazságosabb, nyitottabb, fenntarthatóbb, intelligensebb, a jövőbe mutató növekedésre van szükségünk.
A növekedés újabb forrásait kell megteremtenünk, hogy eredményesen vehessük fel a harcot legsúlyosabb problémánkkal, amelyről ma délután fogunk vitázni, mégpedig a munkanélküliség, konkrétan pedig a fiatalok munkanélküliségének a problémájával. Az európai intézmények közötti szövetséget ugyanis ezen a területen kell kialakítanunk, s egyúttal tagállamainkkal is tisztességesen és becsületesen együttműködnünk annak érdekében, hogy polgárainknak konkrét eredményeket tudjunk felmutatni.
Meggyőződésem, hogy ez az anyag jó alapot teremt a következő évek munkájához, és a vitában elhangzott támogató szavaik, sőt időnként követelményeket megfogalmazó felszólalásaik után bátorítást kaptam, és azt hiszem, kollégáim is bátorítást kaptak munkájukhoz. Igyekszünk majd megfelelni annak a feladatnak, amelyet önök ránk bíznak.
(Taps)
Elnök
Barroso úr, nagyon köszönjük nyilatkozatát. Szeretném leszögezni, hogy amikor az Európai Bizottság Európai Közösségünk nevében tesz erőfeszítéseket, a Bizottság hatalmas szövetségesre talál az Európai Parlamentben. A képviselők többsége támogatja ezen erőfeszítéseket, és azt a felfogást, hogy a Bizottságot főként az imént tárgyalt válsághelyzetben több hatáskörrel kell felruházni, ugyanis az ilyen helyzetekben értjük meg igazán, hogy mennyire szükségünk van az Európai Unióra és a bizottsági cselekvésre. A Lisszaboni Szerződés hatálybalépésével az Európai Parlament hatásköre is jelentősen bővült, és mi örülünk ennek. Úgy gondoljuk, hogy ez jó az európaiaknak, jó a polgárainknak. Ezentúl fel kell vállalnunk a nagyobb felelősséget, és ki kell használnunk a Szerződés kínálta lehetőségeket. Még egyszer szeretném biztosítani önt, Barroso úr arról, hogy ön és az Európai Bizottság nálunk szövetségesekre talál, és ekkor az Európai Parlament többsége nevében beszélek.
Diego López Garrido
a Tanács soros elnöke. - (ES) Elnök úr, szeretnék gratulálni a Bizottságnak, valamint a Bizottság elnökének, José Manuel Durão Barrosó úrnak a ma ismertetett nagyratörő, felettébb Európa-párti programjához, amely egyértelműen összhangban van az Európai Unió spanyol elnökségének célkitűzéseivel, valamint a Spanyolországból, Belgiumból és Magyarországból álló elnökségi trió programjával.
Elmondhatom, hogy a Tanács együtt dolgozik a Bizottsággal, valamint az Európai Parlamenttel is, és gratulálni szeretnék azokhoz a bizottsági jogalkotási programot támogató, építő jellegű felszólalásokhoz, amelyeket az imént hallottunk.
A Bizottság igen keményen dolgozott. Mindenki tudja, hogy a második Barroso Bizottságként ismert új Bizottságnak november 1. óta hivatalban kellene lennie, ám különféle okok miatt ez csak hónapokkal később következett be, és most a Bizottság keményen dolgozik annak érdekében, hogy az időveszteséget konstruktív és pozitív módon hozza be, amiért a spanyol elnökség háláját fejezi ki. Barroso úr és a Bizottság valamennyi tagja - az alelnökök és a biztosok is - tudatában van annak, hogy mi - meglátásom szerint igen pozitív módon - együtt dolgozunk a Bizottsággal, és elismerjük a Bizottság ebben a vonatkozásban tett erőfeszítéseit.
A Bizottság is hálás az Európai Parlamentnek: valahányszor vitát folytattunk itt ezekről a kérdésekről, az Európai Parlament mindig felettébb konstruktív hozzáállást mutatott. Szeretném megragadni az alkalmat arra, hogy újfent felkérjem az Európai Parlamentet az ismertetett jogalkotási kezdeményezések elfogadására - ma elsősorban jogalkotási kezdeményezésekről beszélünk -, mégpedig a lehető leghamarabb, hogy az előbb említett időveszteséget behozhassuk. Bizonyos vagyok abban, hogy ehhez a Parlament együttműködését is el fogjuk nyerni.
Elnök
Köszönöm önnek a Tanács nevében tett nyilatkozatát, valamint a bizottsági program támogatását. Még egyszer szeretném megköszönni Barroso úrnak, a Bizottság valamennyi alelnökének és a biztosoknak, hogy jelen voltak. Ez arról tanúskodik, hogy a Bizottság nagy jelentőséget tulajdonít a Parlamenttel való együttműködésnek, amit reméltünk is.
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Elena Oana Antonescu
írásban. - (RO) Az Európai Bizottság 2010. évi munkaprogramja olyan nagyra törő és rugalmas többéves terv, amely a következő fő célkitűzéseket követi: a válság kezelése és az európai szociális piacgazdaság támogatása, az embereket az európai fellépések központjába helyező polgárközpontú program kidolgozása, nagyra törő és következetes, globális dimenziót tartalmazó külpolitikai menetrend kialakítása, és végül, de nem utolsósorban az Európai Unió által alkalmazott eszközök és munkamódszerek felfrissítése. A polgárközpontú program kulcseleme "a polgárokat szolgáló és védő, nyitott és biztonságos Európa” stockholmi programja, amelyet az Európai Tanács a 2009. decemberi ülésén fogadott el. Szeretném üdvözölni a stockholmi program végrehajtását szolgáló cselekvési terv bemutatására irányuló bizottsági kezdeményezést, amely azt szolgálja, hogy az európai polgárok ténylegesen élvezhessék a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség előnyeit. A program elsősorban a határokon átnyúló bűnözés elleni küzdelemre összpontosít, valamint a rendőrségi és igazságügyi együttműködés javítása révén meg fogja szilárdítani a közös bevándorlási és menekültügyi politika végrehajtását, amely különösen olyan területekre terjed ki, mint a szervezett bűnözés és a terrorizmus, illetve az egyéb fenyegetések elleni küzdelem.
Vilija Blinkevičiūt
írásban. - (LT) Európának jelenleg növekvő munkanélküliséggel kell szembenéznie, és Európa lakosainak csaknem 17%-a a szegénységi küszöb alatt él. Sok európainak, még azoknak is, akiknek van munkahelyük, naponta meg kell küzdeniük a szegénységgel, és nincs lehetőségük arra, hogy az életet maradéktalanul élvezzék, hiszen a recesszió még az átlagos keresetűeket is a szegénység felé taszítja. Először tehát a munkával rendelkezőket fenyegető szegénység problémájára kell kiemelt figyelmet fordítanunk. A foglalkoztatottság növelése érdekében új munkahelyeket kell létesítenünk, de nem akármilyen munkahelyeket, hanem a munkaerőpiac igényeinek figyelembevételével törekednünk kell a magas színvonalú foglalkoztatottság megteremtésére. A leginkább a fiatalok fokozódó munkanélküliségére kell odafigyelnünk, amely az egyik legégetőbb társadalmi probléma. Ha a fiataloknak nem adatik meg a lehetőség a munkaerőpiacra történő belépésre, akkor az a veszély fenyeget, hogy Európa elveszít egy egész nemzedéknyi fiatalt. Az európai demográfiai helyzet egy ideje arra is rákényszerít bennünket, hogy fontolóra vegyük az idősebbek foglalkoztatását. A foglalkoztatás népszerűsítését szolgáló munkakörülményeket kell biztosítanunk, valamint szavatolnunk kell az egész életen át tartó tanulás lehetőségét. Ki szeretném emelni, hogy a fogyatékkal élő emberek foglalkoztatásáról is beszélnünk kell. Fontos, hogy megteremtsük számukra a munkaerőpiacra való belépés feltételeit, és nem csupán a demográfiai változások okán, hanem saját magukért is, azért, hogy szavatoljuk számukra az önbecsülés és az önértékelés lehetőségét. Megkérdezném tehát a Bizottságtól, hogy Európa miként szándékozik új munkahelyeket létrehozni? Mik a reális esélyei annak, hogy az emberek beléphetnek a munkaerőpiacra? Miként biztosíthatnánk a minőségi foglalkoztatottságot annak érdekében, hogy visszaszorítsuk a dolgozókat fenyegető szegénységet?
Andreas Mölzer
írásban. - (DE) A Bizottság 2010. évi munkaprogramja a megszokott közhelyektől és üres szólamoktól hemzsegő 14 oldalból áll. Az igaz, hogy Európának közösen kell válaszolnia a válságra. Ez azonban olyan válság, amely csak a Bizottság politikája és a minden területre kiterjedő fékevesztett liberalizáció miatt lehetett Európára ennyire negatív hatással. Ennek dacára senki nem akar semmin se változtatni. A kereskedelmi korlátozások további lebontása, amit a Bizottság el akar fogadtatni, ezzel éppen ellentétesen ösztönözni fogja a globalizációt, a nagy gazdasági társaságoknak fog kedvezni, a tagállamoknak és a polgároknak pedig károkat okoz majd.
Az "Európa 2020” stratégia rendeltetése az, hogy válasz legyen a jelenlegi válságra. Ami az egyes intézkedéseket illeti, a gazdasági és pénzügyi politikai megközelítés ésszerűnek tűnik, ugyanúgy, ahogy a pénzügyi piacokat ellenőrző új európai felügyeleti szervezet kialakítása is. A tagállamok államháztartásának és költségvetési fegyelmének szigorúbb ellenőrzése remélhetőleg lehetővé teszi majd az olyan problémák elkerülését, mint amelyeknek jelenleg Görögország esetében vagyunk a tanúi. A Bizottság új adóterveit az energiaadó-irányelv felülvizsgálatával egyetemben, amely az energiatermékeket energiatartalmuk alapján adóztatná meg, azért kell elvetni, mert az éghajlatváltozás problémáját - amely elsősorban természetes jelenség - nem lehet a szén-dioxidra való összpontosítással megoldani. Ami ráadásul újabb teherként fog az európai gazdaságra nehezedni, szemben az amerikai és ázsiai versenytársakkal, ahol ilyesfajta kezdeményezések nem szerepelnek a tervek között.
Richard Seeber
írásban. - (DE) A Bizottság 2010. évi munkaprogramja helyes prioritásokat határozott meg. Az európai polgárok fokozott bevonása és a munkamódszerek korszerűsítése mellett, amely a gazdaságserkentés döntő tényezője lesz, a Bizottság elsősorban a pénzügyi válság leküzdésére összpontosít. Fontos, hogy különösen azon uniós polgárok előtt, akik a mostani válság során veszítették el a munkahelyüket, a lehető leghamarabb új jövőbeli kilátások táruljanak fel.
Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoportjának környezetvédelmi kérdésekben illetékes szóvivőjeként szívemen viselem, hogy a lehető legtöbb fenntartható munkahelyet hozzunk létre, és Európának a környezetvédelemben játszott vezető szerepe eredményeként hozzáadott értéket teremtsünk a munkaerőpiacon. Az új és fenntartható ipari korszakra való áttérés céljából a munkahelyteremtést és a mindenre kiterjedő környezetvédelmet ezentúl nem szabad egymást kölcsönösen kizáró tényezőknek tekintenünk. Meglátásom szerint a Bizottság némiképp túl óvatos volt akkor, amikor egy ilyen megközelítést kellett volna elfogadnia. Ennek most kell lefektetnünk az alapjait. Ha képesek vagyunk javítani a meglévő rendeletek alkalmazásának mikéntjén, óriási eredményeket érhetünk el.
Joanna Senyszyn
írásban. - (PL) Gratulálok Barroso úrnak a Bizottság nagyra törő 2010. évi jogalkotási és munkaprogramjához. Sajnos rohan az idő, már csak nyolc hónap van hátra. Ennek ellenére remélem, hogy a prioritások nem maradnak üres ígéretek. A program erősségét a válság leküzdésére irányuló intézkedések adják. Sajnos ezek elsősorban a gazdasági helyzetre vonatkoznak. A polgárközpontú programról szóló fejezetben nincsenek olyan megkülönböztetésmentességet célzó kezdeményezések, mint a nők elleni erőszak leküzdése, a szociális célkitűzések elérésére irányuló nagyobb eltökéltség és elkötelezettség, valamint az uniós polgárokkal való kommunikációt javító hosszú távú stratégia. A nők elleni erőszak jelenségén már évek óta dolgozunk. Ideje lenne már, hogy ezen a területen hatékony európai jogi szabályozás jöjjön létre. A Bizottság programjában szeretném látni a nők elleni erőszak leküzdéséről szóló irányelvjavaslatot. Ami a szociális célkitűzéseket illeti, a szegénység elleni európai platform még az év vége előtti létrehozását célzó kezdeményezés jelentős lépés. Sajnos a program erről semmiféle konkrét részletet nem tartalmaz, ezeket a tervek szerint az Európai Tanács júniusi ülése fogja rögzíteni. Az Unió és működési eszközei korszerűsítésének kérdésével kapcsolatban szeretném felhívni a figyelmet a polgárokkal való kommunikációra. Ennek folyamatosnak kell lennie, és nem szabad a választási kampány időszakára korlátozódnia. Az Európai Unió és a polgárok között kommunikációs szakadék tátong, amelyet igyekeznünk kell csökkenteni, a jövőben pedig felszámolni. Az uniós polgárokban azt az érzetet kell keltenünk, hogy az Unió tevékenységének a "szívében” állnak. A népszavazások eredménye csak ebben az esetben nem megy majd meglepetésszámba.
Nuno Teixeira
írásban. - (PT) A Bizottság programjáról szóló vita azért különösen jelentős, mert egybeesik az Európai Unió új korszakának a kezdetével. A kihívásokat hosszú távon kezelni képes válságintézkedések foganatosításának szükségessége megköveteli, hogy prioritásnak tekintsük a munkahelyteremtést, a pénzpiacok szabályozását és az euró stabilizálását, amelynek mind a közbizalmat, mind a gazdasági és a társadalmi szereplők bizalmát vissza kell állítania.
Szeretném kiemelni a kohéziós politikának a különböző uniós szakpolitikák végrehajtásában betöltött jelentőségét. Az európai régiók csak egy látható eredményeket felmutató és a szubszidiaritás elvét tiszteletben tartó kohéziós politika, valamint a különböző - nemzeti, regionális és helyi - szintű irányítás révén tudnak majd fenntartható, integrált növekedést elérni. Az uniós fellépéseket a gazdasági, társadalmi és területi kohéziónak kell vezérelnie, és ezt megfelelő közösségi finanszírozás útján, a strukturális alapok átláthatóbb, egyszerűbb és hatékonyabb felhasználásával kell megvalósítani.
Döntő jelentőséggel bír a 2013 utáni időszak kohéziós politikájára és pénzügyi tervére vonatkozó iránymutatások meghatározása. Szeretném felhívni a figyelmet a legkülső régiók helyzetére, amelyek előtt - állandó strukturális sajátosságaik okán - olyan akadályok tornyosulnak, amelyek súlyos kihatással vannak gazdasági fejlődésükre, következésképpen ezek a régiók különleges intézkedéseket igényelnek.
Silvia-Adriana Ţicău
írásban. - (RO) Az Európai Unió elsődleges gondja a gazdasági válság leküzdése és szociális piacgazdaságának támogatása. Az év elején az uniós munkanélküliségi ráta elérte a 10%-ot, a fiatal munkanélküliek aránya pedig 20%-ra szökött fel. A foglalkoztatottsági arány növekedése szoros összefüggésben van az EU iparpolitikájával. A Bizottság milyen jogalkotási kezdeményezéseket fontolgat az Európai Unió jövőbeli iparpolitikájával kapcsolatban, valamint az új munkahelyek teremtése érdekében?
A 2010. március 25-26-án ülésező Európai Tanács először határozta meg uniós célkitűzésként azt, hogy 2020-ra 20%-kal kell növelni az energiafelhasználás hatékonyságát. Ezt a célkitűzést nem találjuk a Bizottság munkaprogramjában, pedig ezen a téren olyan kezdeményezésekre van szükség, amelyek az európai háztartásokat és vállalkozásokat egyaránt megcélozhatják.
Ezen túlmenően a 2010-2013 közötti időszakra szinte nem határoztak meg közösségi költségvetést a közlekedési infrastruktúrákra annak dacára, hogy hatalmasak a kihívások és a fejlesztési igények: a különböző közlekedési módok közötti intermodalitás biztosítása, a nagysebességű vasútvonalak fejlesztése, amelyek nemcsak a tagállami fővárosokat, hanem más európai nagyvárosokat is összekötnének, a teherszállítási folyosók és az egységes európai égbolt fejlesztése, és emellett a kikötők korszerűsítése és a tengeri szállítás fejlesztése. Mikor terjeszti be a Bizottság a transzeurópai közlekedési infrastruktúrák fejlesztéséhez szükséges finanszírozásról szóló javaslatot?
