Transzatlanti Gazdasági Tanács (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Bizottság Transzatlanti Gazdasági Tanácsról szóló nyilatkozata.
Günter Verheugen
a Bizottság alelnöke. - (DE) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Az Európai Unió és az Egyesült Államok adja együttesen a világ bruttó hazai termékének 60%-át és a világkereskedelem 40%-át. A transzatlanti kereskedelmi szolgáltatások és korrekciós tranzakciók napi 3 milliárd USD-t tesznek ki. A transzatlanti gazdasági kapcsolatok 14 millió ember számára teremtenek munkát. Ilyen léptékről beszélünk ma itt.
2007 áprilisában az Európai Unió és az Egyesült Államok egy keretmegállapodást írt alá az Egyesült Államok és az Európai Unió közötti transzatlanti gazdasági integráció megerősítése érdekében. E megállapodás alapja nemcsak annak elismerése, hogy az Európai Unió és az Egyesült Államok egymás legfontosabb gazdasági partnerei, hanem azé is, hogy érdekeink és kihívásaink közösek, és olyan közös értékeken osztozunk, mint például a szabad kereskedelem és a befektetések nyíltsága iránti elkötelezettség, a szabad, torzítatlan verseny iránti elkötelezettség, a tulajdonjogok - beleértve a szellemi tulajdonjogok - tiszteletben tartása, és a fogyasztók, a munkavállalók és a környezet hatékony védelme.
A transzatlanti megállapodás a szorosabb gazdasági együttműködés elérésére és a kereskedelem és befektetés transzatlanti akadályai megszüntetésének felgyorsítását célzó közös kötelezettségvállalásaink megerősítése. A Transzatlanti Gazdasági Tanács ezen együttműködés megfelelő működésének biztosítására jött létre. Célja a valódi transzatlanti piac akadályainak megszüntetése. Ugyanakkor azonban más országokkal meglévő kapcsolatainkban közös kihívásokkal rendelkezünk. A Transzatlanti Gazdasági Tanács értékes fórumnak bizonyult az arra vonatkozóan folytatott stratégiai párbeszéd tekintetében, hogy hogyan járjunk el Kínával és az állami alapokkal kapcsolatban. A behozott áruk termékbiztonsága és a szellemi tulajdonjogok harmadik országokban való megkövetelése egyedi példái az ilyen különös kérdésekben folytatott gyakorlati együttműködésnek.
A magasan fejlett gazdaságaink közötti kereskedelem legnagyobb akadályai a különböző szabályok és szabályozási megközelítések. A nem tarifális kereskedelmi akadályokat gyakorlatilag teljesen megszüntették az elmúlt 60 évben folytatott nyolc, nagyobb világkereskedelmi fordulóban. Az olyan nem tarifális akadályok - mint például a kereskedelmet korlátozó, feleslegesen szigorú rendeletek és közigazgatási eljárások - képezik most már az akadályok főbb típusát. Ezek az akadályok gyakran kevésbé láthatók és összetettebbek, és igencsak érzékenyek tudnak lenni politikailag, mivel gyakran szándékos belpolitikai döntések eredményei.
A jó hír számunkra az, hogy az Egyesült Államok - amely a múltban mindig igen szkeptikus volt a nem az általa hozott szabályok tekintetében - egyre nyitottabb a szabályozási kérdésekben folytatott nemzetközi együttműködésre, különösen velünk. Történelmi előrelépés volt az USA Biztonsági és Kereskedelmi Bizottságának (SEC) azon döntése, hogy elfogadja a Nemzetközi Pénzügyi Beszámolási Standardokat (IFRS).
A Transzatlanti Gazdasági Tanács elnökeként egy igen fontos koncepciót értettem meg ezekben a korai szakaszokban. A transzatlanti együttműködés is nem lehetséges politikai vezetés nélkül. Egyetérteni abban, hogy kívánatos egy kereskedelem akadályok nélküli piac megléte - egy dolog; de amint elkezdünk foglalkozni az egyes akadályokkal, azt fogjuk tapasztalni, hogy a gazdasági integráció kemény munkát, türelmet, kitartást és - mint mondtam - politikai vezetést igényel. Mellesleg ugyanez volt a helyzet, amikor az európai belső piacot akartuk valósággá tenni. Emlékszem arra, hogy 30 évnyi gazdasági és politikai integráció kövezte ki az utat európai belső piac projektünk előtt.
A meglévő rendeletek és meggyökeresedett eljárások megváltoztatása nem mindig népszerű. Mindig is lesznek olyan csoportok, amelyeknek - a kialakult állapotnak köszönhetően - nem kell privilégiumaikat átadni. Néhány csoport a saját térfelén fogja magát veszélyeztetve érezni. Amikor beadjuk derekunkat és könnyítünk a nyomáson - szem elől tévesztve az európai gazdaság egésze számára meglévő előnyöket -, akkor bezárjuk magunkat, és egyszerre dugjuk fejünket a homokba.
Ma nemcsak arra szeretnék rámutatni, hogy a gazdasági integrációt és a szabályozás mértékének csökkentését veszélyeztetik a meglévő szabályzatok, hanem arra is, hogy az új törvényi kezdeményezések is alááshatják a kívánt célt. Ennek egyik példája az USA Kongresszusának egyik törvénye, amely a kikötőinket elhagyó és az Egyesült Államokba tartó áruk 100%-ának előzetes ellenőrzését javasolja. Természetesen ez olyasvalami, amit a Transzatlanti Gazdasági Tanács keretében meg fogunk vitatni.
A Transzatlanti Gazdasági Tanács következő ülésére jövő kedden, itt, Brüsszelben kerül sor. Ez lesz az első, európai földön tartott ülés. Az amerikaiak nagyszámú kormányzati politikussal érkeznek. Tág napirendünk van, amely sok területen fog előrelépést hozni. Washingtonban tartott első ülésünkhöz hasonlóan ezen az ülésen is folytatódni fog a stratégiai párbeszéd. A tervezett témák között szerepel Oroszországnak a világgazdaságban való integrációja, az a kérdés, hogy hogyan kell reagálni a protekcionizmus növekvő veszélyeire és legfőképpen az, hogy milyen következtetéseket vonhatunk le mindannyian a pénzügyi piacok válságából. Mint láthatják, igen széles spektrumot fedünk le.
Az Atlanti-óceán mindkét partján lévő parlamentek óriási szereppel bírnak az egész folyamatban. Nagyon hálás vagyok az Európai Parlamentnek azért a heves érdeklődésért, amit e folyamattal kapcsolatban tanúsított. A Kongresszussal fenntartott szoros kapcsolatokért is nagyon hálás vagyok az Európai Parlamentnek és meg kell mondjam, hogy parlamenti képviselőkként Önök igen fontos feladattal rendelkeznek, mert a legtöbb dolog, amiben mi egyet akarunk és egyet tudunk érteni politikailag, annak azután a jogban kell testet öltenie. Ahhoz, hogy ez megtörténjen, az Egyesült Államok Kongresszusának és - itt Európában - az Önök jóváhagyása szükséges. Emiatt is szerepel a törvényi párbeszéd az általános projektben.
Végezetül hadd mutassak rá, hogy a közelmúltban választott megközelítés igencsak eltér az összes korábbi kísérlettől, amelyek mindegyike - többé-kevésbé látványos módon - kudarcot vallott, és hogy mindkét oldalnak meggyőződése, hogy ez az eddigi legígéretesebb megközelítés, ami a tényleges változás elérését illeti. Fontos, hogy állandó politikai ellenőrzéssel és a kezdeményezések tekintetében a felelősségek egyértelmű megosztásával bírjunk, mivel a múltban tettünk ugyan kezdeményezéseket, de azok sajnos nem érték el céljukat.
Ezért igen fontos egyértelművé tenni azt, hogy ez egy együttműködési gyakorlat, amelyet kapkodás nélkül végzünk. Ez hosszú távú projekt. Mindkét oldal teljes mértékben egyetért abban, hogy sem az USA jelenlegi kormányának élettartama - amelynek hivatali ideje jövő januárban jár le -, sem a jelenlegi Európai Bizottság élettartama - amelynek hivatali ideje jövő novemberben jár le - nem játszhat szerepet e munka közép- vagy hosszú távú megtervezésében.
Teljesen eltökéltek vagyunk az iránt, hogy biztosítani fogjuk azt, hogy ez a projekt túlnyúljék a jogalkotói időszakokon és hivatali időkön.
Jonathan Evans
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony! Szeretném azzal kezdeni, hogy köszönetet mondok Verheugen alelnöknek. Beszélt a politikai vezetés, a kemény munka és a türelem szükségességéről. Bizonyította, hogy rendelkezik mindezen tulajdonságokkal, és meg kell mondjam, hogy nem tartanánk ott, ahol ma, ha nem lett volna az a munka és személyes elköteleződés, amelyet ő tanúsított e projekt iránt.
Az e Ház elé kerülő közös állásfoglalási indítvány olyasvalami, ami szerintem tükrözi az ennek kapcsán az összes parlamenti bizottságtól érkező hozzászólásokat. Először is szeretnék gratulálni elkötelezettségükért, másodsorban pedig összpontosításukért, mert ez a dokumentum a Parlament összes bizottságától - hiszik vagy sem - összesen 47 bekezdésre korlátozódik.
Ez pozitív előrelépés. Olyan, aminek szerintem a jövőben is folytatódnia kell. Szeretném megköszönni a jogalkotók bevonását célzó vállalkozási párbeszédet és fogyasztói párbeszédet. Felhívnám a figyelmet a Verheugen alelnök által a Kongresszus elkötelezettségéről tett megjegyzésre. Valójában a múlt héten Washingtonban találkoztam kongresszusi kollegáinkkal és csodálatra méltó módon - azt hiszem, első alkalommal - arra kértek, hogy ismertessem nézőpontjukat a május 13-án tartandó ülésen. Úgy vélem, hogy ez igen eltérő kapcsolat attól, amely 3-4 évvel ezelőtt a Parlament és a Kongresszus között volt.
Miért is fontosak ezek a dolgok? Mert amit tenni kívánunk az az, hogy előrébb vigyük a szabályozási együttműködést, a megfelelő kockázatértékelést - többek között a behozott termékek biztonságára vonatkozóan - áthidalva a műszaki szabványok közötti különbségeket, ellenállva a protekcionizmusnak, megszüntetve a transzatlanti kereskedelem akadályait és előmozdítva a tőkepiacok liberalizációját.
Azt is gondolom azonban, hogy a saját magunk számára a globalizáció kihívásaival szembeni globális normaalkotó szerepet is kioszthatunk. Transzatlanti szinten is meg tudjuk mi mutatni, hogy biztosítani tudjuk azt, hogy a szabványok ne csökkenjenek az olyan kihívások terén, amelyekkel Kína és India kapcsán szembesülünk.
Kérem, engedjék meg, hogy így a végén szóljak egy szót egy másik személyről, aki szintén hozzájárul ehhez a folyamathoz. Ő a Kongresszus Külkapcsolati Bizottságának elnöke, Tom Lantos elnök úr, aki sajnos pár hete elhunyt. Csak annyit szeretnék mondani, hogy ő volt a Holocaust egyetlen túlélője, aki az USA Kongresszusában dolgozott, olyan ember, akinek életét Raoul Wallenberg mentette meg. Szerintem az e folyamat iránti elkötelezettsége olyasvalami, amit olvasni szeretnék a Parlament jegyzőkönyvében, és amit valamennyiünk nevében szeretnék megköszönni neki.
(Taps)
Jan Marinus Wiersma
Mi is gratulálunk Verheugen biztos úrnak az EU és az Egyesült Államok közötti együttműködés, valamint a Transzatlanti Gazdasági Tanács azzal a céllal történő kidolgozása és létrehozása iránti elkötelezettsége miatt, hogy a gazdasági együttműködés megerősödjön, egyetlen óriási közös piac jöjjön létre - nemcsak az EU és az Egyesült Államok érdekében, hanem a mindkettőnk előtt álló olyan problémák kezelése érdekében is, mint például a globalizáció alakítása, a globális szinten szabályozandó kérdések szabályozása és olykor - amennyiben szükséges - deregulációja is.
Verheugen biztos úr helyesen mondja, hogy a politikai tényezők rendkívül fontos szerepet játszanak e tekintetben, és hogy a politikai végrehajtó szerepe itt szintén fontos, ami egy külön kérdés. Ez választási év az Egyesült Államokban: egy olyan év, amely bizonytalanságba vezet az ország jövőbeli irányát illetően. Nem tudjuk, ki lesz az új elnök, noha van személyes kedvencem. Az ország gazdasági fejlődése különbözik a miénktől. Nekünk még mindig jól megy; az Egyesült Államokban úrrá lett a pesszimizmus. Például a gazdaság túlfejlődése, a fokozódó munkanélküliség, az energiaárak miatti keserű panaszok: mindez egy bizonyos fokú bizonytalansághoz vezet, ami természetesen hatással lesz az ország vezető gazdasági szereplőire.
Mindazonáltal szükségünk van egymásra, hogy végre tudjunk hajtani egy széles körű menetrendet, amint azt Verheugen biztos úr már mondta. Ez nemcsak a közös piac fejlesztéséről szól; itt a kereskedelemhez és kereskedelempolitikához és a BRIC rövidítés alatt futó új gazdasági hatalmakkal meglévő kapcsolatainkhoz társuló globális problémák iránti elkötelezettségünkről is szó van. Ez lényeges vonatkozás.
Fontos azt is mérlegelni, hogy miként dolgozhatnánk ki olyan közös kereskedelmi menetrendet, amely társadalmi és környezeti vonatkozásokat is magába foglal. Az általam kiemelt kérdések olyan kérdések, amelyek fontosak képviselőcsoportom számára.
Szeretnék egypár rövidtávú prioritást is megemlíteni e piac fejlesztése mellett. Szerintem az élelmiszerválság kezelésének is szerepelnie kell a menetrendben, csakúgy, mint a biztonságos és fenntartható energiaellátásnak - mindketten elsődleges energiafogyasztók vagyunk és függünk a termelőországoktól - és természetesen a pénzügyi piacok stabilitásának is. Úgy vélem, hogy végső soron egy Európa Erődítmény és egy Amerika Erődítmény mindenféle új gazdasági fejleményre válaszul történő létrehozásának megakadályozásáról van szó; arra kell törekednünk, hogy együtt cselekedjünk a nemzetközi színtéren, amikor saját gazdasági jövőnkről és a tőlünk függő sok ország gazdasági jövőjéről van szó. Köszönöm.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (NL) Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim! Verheugen biztos úr számos igen fontos összetevőre emlékeztetett minket a mai témával kapcsolatban: először is, hogy az Egyesült Államok és az Európai Unió közötti kereskedelem napi 3 milliárd dollárt tesz ki.
Másodsorban emlékeztetett arra, hogy a tagállamaink közötti egységes piac kialakulásához több mint 30 év kellett - és amint azt mindannyian tudjuk, még mindig nem tökéletes. Más szóval: emlékeztetett minket arra, hogy az Egyesült Államok és Európa közötti egységes piac kialakítása csakis hosszú távú projekt lehet.
Végül hangsúlyozta a politika - a politikai körök és intézmények - szerepének e tekintetben fennálló jelentőségét.
Képviselőcsoportom segített az ezen állásfoglalással kapcsolatban végzett munkában és ezért támogatja az abban szereplő vezérmotívumokat. Először is a szabványok lehető legteljesebb harmonizációjára kell törekednünk - legyenek azok a termékbiztonsággal vagy más pénzügyi elemekkel kapcsolatosak; tehát egy egységes, harmonizált szabványrendszerre kell törekednünk. Tudjuk azonban, hogy ez milyen nehéz, így tehát ha ez lehetetlennek bizonyulna vagy túl sok időbe telne, az állásfoglalás egymás - különböző gazdasági vonatkozások tekintetében meglévő - szabványainak elfogadását javasolja azon elv alapján, hogy ha ez elég jó a számunkra, akkor partnereink számára is elég jónak kell lennie - és fordítva.
Most - és amint azt mindannyian tudjuk, könnyebb kimondani, mint megtenni - még mindig számos olyan probléma van, amelyet együtt kell megoldanunk, akár a baromfival, hormonokkal, szarvasmarhával vagy az USA azon követelményére vonatkozó, igen érzékeny kérdéssel kapcsolatban, amelyet a biztos úr is említett, miszerint minden szállítótartályt át kell vizsgálni.
Ezzel a szükséges pozitív hozzáállással, úgy vélem, hogy egyenként sikerülhet megoldanunk mindezeket a problémákat; és ha mind a mi Parlamentünk, mind pedig az USA Kongresszusa megteszi a magáét, lehetséges a jó eredmény.
Dariusz Maciej Grabowski
az UEN képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök asszony! Néhány elismerő szót szeretnék szólni Verheugen biztos úrról, amiért felvállalt egy ilyen fontos kérdést és részt vett abban. A XIX. század volt az európai terjeszkedés ideje, a XX. század volt az az időszak, amikor az Egyesült Államok volt a domináns, és úgy tűnik, hogy a XXI. század Kína és Délkelet-Ázsia kora. A XIX. és XX. századi gazdasági változásokat kísérő konfliktusok megismétlődésének elkerülése érdekében és az elmúlt pár évtized gazdasági folyamatai gyorsaságának ismeretében, előre kell vetítenünk az esetleges harctereket, és módszerekkel kell előállnunk a konfrontáció megelőzésére.
Most pedig mondani kell valamit a három legfontosabb fenyegetésről: az információhoz való hozzáférés és az információtovábbítás egyenlőtlenségéről; a nyersanyagokhoz való hozzáférés egyenlőtlenségéről és harmadsorban a kutatáshoz és technológiához való hozzáférés egyenlőtlenségéről. Ezek azok, ahol a Transzatlanti Tanács szerepe és jelentősége nyilvánvalóvá válik.
Diagnosztizálnunk kell, előre kell jeleznünk és meg kell előznünk a válságokat, a gazdasági szabadság pedig nem jelenthet gazdasági anarchiát. Európa nem hagyhatja figyelmen kívül az Egyesült Államokat és nem is tanúsíthat protekcionizmust az irányába, és ezt az Egyesült Államok sem teheti meg Európával kapcsolatban. Mind az Egyesült Államoknak, mind pedig Európának - amelyek az információhoz való hozzáférés tekintetében domináns a fölényük - oly módon kell fellépnie, hogy a fejlődésbeli aránytalanságok ne mélyüljenek el, és ennek bekövetkeztét meg kell akadályozni.
Umberto Guidoni
Elnök úr, hölgyeim és uraim! Úgy vélem, hogy nagyobb következetességre van szükség a kétoldalú kereskedelmi megállapodások és a WTO többoldalú szabályai között annak biztosítása érdekében, hogy a nemzetközi kereskedelem kiegyensúlyozottabbá váljon. Egy ilyen következetesség nélkül az a veszély fenyeget, hogy a Transzatlanti Gazdasági Tanácsot két nagyhatalom között meglévő, különös gazdasági kapcsolatok, az atlanti-óceáni régiót és más globális piacokat közrefogó protekcionista piac céljára használják fel.
Ehelyett Európának és az USA-nak egyesíteni kell erőit, hogy tisztességesebb kereskedelmet hozzon létre, napirendre tűzve a környezetvédelmi és társadalmi normák alkalmazását és prioritást biztosítva a fejlesztésnek, a szegénység csökkentésének a környezet és a kulturális sokszínűség védelmének, ahelyett, hogy deregulációt alkalmazna, ami segít abban, hogy a tőke gyorsan forogjon és még több nyereséget jelentsen a multiknak.
Részben a pénzügyi spekuláció miatt van az, hogy az élelmiszerválság elhatalmasodik a világban. A Bizottságnak a fogyasztási cikkek - és különösen az élelmiszerek - árának kérdését napirendre kell tűznie, hogy meg lehessen határozni egy árstabilizáló mechanizmust a főbb tőkepiacokon történő manipuláció kezelésére.
A tudás és a technológia fejlődő országok számára való átadásának ösztönzésével és díjazásával dolgoznunk kell annak biztosításán, hogy a szellemi tulajdonjogok védelme ne képezzen akadályokat az ismeretek előtt.
Az EU és az USA közötti számos kereskedelmi vita kapcsolódik a GMO-k és húshormonok alkalmazásához. A Tanácsnak és a Bizottságnak az európai közösségi jogszabályokkal összhangban és azok védelmében kell eljárnia, hogy az európai polgárok számára garantálják a biztonságos élelmiszerekhez és a biztonságos környezethez való jogot. Az európai mezőgazdasággal kell kezdenünk és meg kell néznünk, hogy valóban szükség van-e GMO-val fertőzött termékekre, mindenkor az elővigyázatosság elve alapján, valamint a GMO-kat tartalmazó termékek nyomon követhetőségének és címkézésének előírásával.
Az EU-nak és az USA-nak vezető szerepet kell játszania a megújuló energiaforrások kifejlesztésében, megtalálva az ökológiailag fenntartható technikai megoldásokat.
Bernard Wojciechowski
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony! Örülök, hogy megvan az Atlanti-óceán mindkét oldalán a politikai akarat a két kontinens közötti nagyszerű partnerségre. Szeretnék köszönetet mondani a Bizottságnak is e kölcsönösen előnyös struktúra kiépítésével kapcsolatban végzett munkájáért. Örülök, hogy ez a Ház - annak ellenére, hogy van néhány kommunista közöttünk - támogatja az Egyesült Államok és az Európai Unió közötti kereskedelmi akadályok csökkentésére és a befektetésre vonatkozó erőfeszítéseket, és várja a transzatlanti piac 2015-ig történő kiépítését.
Európa-szerte óriási remények övezték azt, hogy Franciaország új elnöke gazdasági reformot hoz a szocialista hibernálásba beragadt országnak. Mégis úgy tűnik, hogy jobban lefoglalja egy visszavonult modell, mint a gazdaság liberalizálása. Óriási várakozások övezték azt, hogy az új kancellár megreformálja Németország elavult szociális biztonsági modelljét, miközben ugyanakkor friss lendületet ad Európa többi részének a német elnökség alatt. Az eredmény: semmi, nulla, zéró. Ami egykor az európai integráció motorja volt, az ma a liberális európai gazdaság botladozó blokkolója. A "szociális Európa” vagy az "európai szolidaritás” zsargonja megtéveszti az embereket. Épp itt az ideje, hogy elkezdjünk dolgozni az otthoni gazdasági akadályok csökkentésén és átfogó partnerséget építsünk ki az Egyesült Államokkal. Ez az egyetlen módja annak, hogy versenyképes Európát valósítsunk meg.
Jana Bobošíková
(CS) Hölgyeim és uraim! A közelgő Transzatlanti Tanácstól elsősorban azt várom, hogy az élelmiszerárak további emelkedéseinek megelőzésére keressen megoldásokat. Választ várok erre az áremelkedésre, de arra is, hogy idén emberek tízmilliói fognak meghalni és további 100 millió ember fog még mélyebb szegénységbe süllyedni.
A helyzet, amely a fejlődő országokban az éhséglázadásokhoz vezethet, míg a fejlett országokban az élelmiszer-fejadagok bevezetéséhez, nem természeti katasztrófa eredménye. Az Atlanti-óceán mindkét oldalán folytatott, kevéssé bölcs politikák eredménye. A magas szubvenciók és behozatali vámtételek miatt a mezőgazdasági termékeket nem ott termesztik, ahol a legnagyobb mennyiséget lehetne termeszteni a legalacsonyabb áron. A növényi kultúrák helyett a földeken repcét, kukoricát, nádat találunk, amelyek feldolgozásukat követően az autók benzintartályában végzik. Ugyanakkor közismert, hogy a búza ára azonnal 10%-kal csökkenne, a kukoricáé pedig akár 20%-kal, ha az államok moratóriumot határoznának meg a bioüzemanyagokkal kapcsolatban, és nem is időznék el a dolog komikus oldalán, nevezetesen, hogy egy liter bioüzemanyag előállítása érdekében gyakran több mint egy liter dízelre van szükség.
Hölgyeim és uraim! Úgy vélem, hogy a Transzatlanti Tanácsban folytatott tárgyalások egy hete alatt egyértelművé fog válni, hogy az EU és az USA tényleg valódi globális felelősséget érez-e, vagy hogy pusztán populista hozzáállást tartanak-e fenn. Az eleddig folytatott élelmiszer-politika szó szerint halálos eredményeinek tükrében haladéktalanul fel kellene hagyniuk az igazságtalan mezőgazdasági szubvenciókkal és vámtételekkel és abba kellene hagyniuk az értelmetlen bioüzemanyagok népszerűsítését. Ez az egyetlen módja annak biztosításának, hogy az élelmiszerárak csökkenjenek és a bolygón több embernek legyen esélye anélkül élni, hogy az éhenhalástól kelljen rettegnie. Ez az egyetlen módja a valódi globális felelősség biztosításának.
Erika Mann
(DE) Elnök asszony! Meg kell mondjam, hogy megrémisztett az, amit Wojciechowski úr az imént Németországról mondott és az, hogy Európa szerkezetében Németország micsoda zavart jelent. Ezt én mindig másképp láttam. Különösnek tartom, amikor itt az Európai Parlamentben ilyen megjegyzéseket hallok.
Verheugen biztos úr, úgy vélem, hogy a legfontosabb kérdésekkel foglalkozott, de van egy dolog, amit nem említett és ez az, hogy ez alkalommal milyen nehéz volt a tárgyalás. A Transzatlanti Gazdasági Tanács még mindig kezdeti napjait éli, az elvárások pedig - természetesen - igen magasak. Nagyon sok minden szerepel az elintézendők listáján és személy szerint én úgy vélem, hogy egy kis egészséges realizmus célszerű volna, mivel vannak olyanok a csapatban, akik egész egyszerűen túl sok témával terhelik meg a Tanácsot - beleértve olyan pszichológiailag nehéz témákat is, mint például a baromfikérdés. Személy szerint én azt ajánlanám, hogy legyünk itt egy kicsit realistábbak és talán faragjunk le a napirendből.
Wiersma úr arra is rámutatott, hogy ez politikai szempontból nehéz év az Egyesült Államok számára. Itt Európában szintén nehéz évünk van; valójában ez még csak a kezdet. Sokan vesznek részt választásokat megelőző kampányokban és biztosítaniuk kell, hogy újraválasztják őket, a jövő évtől kezdve pedig új Parlamentünk és új Bizottságunk lesz, úgyhogy minkét oldal számára jó lenne, ha realisták volnának a nehézségek elkerülése végett, ami már oly gyakran megtörtént.
Soha nem szabad elfelednünk, hogy miért is tettük mindezt. Azért tettük, hogy jobban megérthessük, mit jelent a két piac integrációja - nem mintha integrálni szeretnénk azokat, mert valójában már integrálódtak. Neyts-Uyttebroeck asszony helyesen hangsúlyozta a számadatokat. Amit még mindig nagyon szeretnénk megtenni - és ami végső soron a cél - az az, hogy megszüntessük a megszüntethető akadályokat. Vannak olyanok, amelyekkel együtt kell élnünk. Az európai piacon belül is akadályokkal élünk, amely akadályok közül nem az összes szüntethető meg, mégsem esik szét a világ. Csak a megszüntethető akadályokat kell megszüntetnünk, azokat, amelyekkel nehéz együtt élni, amelyekkel a fogyasztóknak nehéz együtt élniük, azokat, amelyeknek megszüntetése több munkát teremt majd, azokat, amelyek irracionálisak.
Van néhány nevetséges akadály. Mindössze a kisvállalkozásokhoz kell ellátogatni; ők majd elmondják, hogy van néhány teljesen eszetlen akadály. És tényleg sok az ostoba akadály, és ezektől kell megszabadulnunk.
Nagyon remélem, hogy a Bizottság és a Parlament továbbra is ilyen elkötelezett módon fog együttdolgozni. Sok probléma a Parlamentből indul ki vagy azokkal a Parlamentnek kell foglalkoznia. Ezért nagyon köszönöm a szoros együttműködést és minden jót kívánok a következő sikeres ülésre.
Sarah Ludford
Elnök asszony! 2000-ben létrejött egy megállapodás az USA-nak továbbított vállalkozási adatok vonatkozásában a "biztonságos kikötő”-vel kapcsolatos rendelkezésekről. De ennél messzebbre soha nem jutottunk, hogy közös transzatlanti szabványokat állapítsunk meg. Ami egyre gyakrabban fordul elő, az a kereskedelmi adatok - különösen az utasokra vonatkozó adatok, de a banki és távközlési adatok - hatóságok számára történő továbbítása biztonsági célokból.
Nem ez az a helyzet, hogy felvessük a polgári szabadságokkal kapcsolatos aggályokat, de van egy fontos gazdasági dimenzió is. Természetesen költséggel jár, ha az üzleti céllal utazók indokolatlan késedelmeket tapasztalnak. De még több terhet jelent a társaságokra háruló jelentős költség.
Az Egyesült Államokban - ahogyan én tudom - van rendelkezés a költség-visszatérítésről, az EU-ban azonban nincs következetes politika. Az adatmegőrzési irányelvben például a tagállamokra bíztuk annak eldöntését, hogy kompenzálni kívánják-e a hírközlési társaságokat. Érdemes volna megnézni, hogy mégis mennyit adnak. Az eredmény azonban az, hogy az Európai Unió aligha van erőteljes pozícióban ahhoz, hogy nyomást gyakoroljon nemcsak a magánélettel kapcsolatos - életbevágóan fontos - normákra vonatkozó közös transzatlanti keret tekintetében, hanem az adatgyűjtés gazdasági hatásának kezelése tekintetében sem, amikor is a társaságokat a hatóságok ügynökeiként használják fel.
Karl von Wogau
(DE) Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim! Az elmúlt években Európa óriási előrelépést tett a közös piac felé. Azonban még ma is vannak olyan piacok - az Európai Unión belül is -, amelyeket csak fokozatosan nyitnak meg, például a pénzügyi szolgáltatások terén, ahol nem igazán van közös európai piacunk. A járművek terén is - ahol ugyan van közös piac Európán belül -, félúton hagytuk abba a folyamatot a transzatlanti térségben. A biztonság és a védelem terén előrelépést értünk el a közös piac felé. Az ebbe az irányba megtett első lépés az Európai Védelmi Ügynökség létrehozása volt, egy másik lépés pedig annak elhatározása, hogy 1,4 milliárd eurót bocsátunk a védelmi kutatások rendelkezésére a 7. kutatási keretprogram részeként.
Azonban a legfontosabb előrelépés a Bizottság által előterjesztett mostani irányelvre vonatkozó javaslatok, először a biztonság és a védelem terén, másodsorban pedig a védelmi vonatkozású áruk belső transzferének területén a közbeszerzést illetően. Ezek a védelem területén a közös európai piac irányába tett határozott lépések, de hogy halad a transzatlanti piac ezen a területen? Itt két fontos változtatás van. Az egyik azzal vált nyilvánvalóvá, amikor az Egyesült Államok nemrégiben elhatározta, hogy egy európai cégtől vásárol légi utántöltő gépet. Másodsorban az Európai Bizottság által a védelmi vonatkozású áruk beszerzésére vonatkozóan előterjesztett, irányelvre vonatkozó javaslatban nem szerepel a jelenlegi "Vásárolj amerikait!”-szabályokhoz hasonló semmiféle "Vásárolj európait!”-szabály. A dolog bökkenője a fegyveres erőink számára legjobb felszerelés beszerzése, ez pedig az Európai Unió és a NATO közötti intenzív párbeszédet igényel.
Ugyanilyen fontos azonban közvetlen tárgyalásokra törekedni az Európai Unió és az Egyesült Államok között az ilyen gazdasági kérdésekre vonatkozóan. A Transzatlanti Gazdasági Tanács ezért meg fogja tárgyalni ezt a kérdést - akár most vagy talán egy későbbi alkalommal.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Elnök asszony! Az Európai Unió és az Egyesült Államok közötti kapcsolatok megerősítése kulcsfontosságú a transzatlanti összefüggésben és egy egyre növekvő mértékben többpólusúvá váló világban.
Gazdasági szempontból az Egyesült Államok és Európa bír a legjobb kétoldalú gazdasági együttműködési, kereskedelmi és befektetési kapcsolattal a világon.
A transzatlanti gazdasági integráció akadályainak megszüntetése elő fogja segíteni a kölcsönös jólétet. A transzatlanti piac 2015-ig történő megvalósításához politikai akarat szükséges.
A gazdasági integráció fokozására vonatkozó keretmegállapodás 2007. évi csúcstalálkozón való elfogadása hatalmas mérföldkő volt az 1995. évi madridi új transzatlanti menetrend szellemiségének helyreállításában, valamint új lendületet adott a Transzatlanti Gazdasági Partnerségnek.
Azt az üzenetet kell küldenünk a Transzatlanti Gazdasági Tanácsnak, hogy élvezi az Európai Parlament támogatását az ezen irányba való előrelépés tekintetében.
Az Egyesült Államok és Európa a globális gazdaság két óriása, és ezért különösen felelősek a globalizáció emberi arculattal való kialakításában. Gazdasági integrációjuk pozitív hivatkozási pont egy nyílt, megbízható és globálisan fenntartható gazdaság kiépítéséhez.
Ennek a - többoldalú kötelezettségvállalásokkal összeegyeztethető - folyamatnak tovább kell mennie, új utakat kell megnyitnia és új iránymutatásokat kell meghatároznia az átláthatóbb, megbízhatóbb és méltányosabb, közös normák mentén működő kapcsolatok kidolgozása tekintetében.
Segíteni fog továbbá a pénzügyi stabilitással, éghajlatváltozással és az emberi fejlődés szükségleteivel kapcsolatos problémákra válaszként adott erőfeszítések egyesítésében is.
A termékbiztonság, a fogyasztóvédelem, a tisztességes kereskedelem, a jóhírnév védelme, a technológiai találmányok és innováció előmozdítása, a számviteli szabályok, a pénzügyi szolgáltatások és a szabályozási együttműködés kialakítása mind-mind szerepel a napirenden.
Reméljük és bizakodunk, Verheugen úr, hogy nem üres kézzel tér vissza a Parlamentbe.
Sophia in 't Veld
Elnök asszony! Noha tudatában vagyok a Transzatlanti Gazdasági Tanács napirendje túlterheltségének kockázatával, mégis szeretném kérni, hogy a napirendet egészítsék ki az adatvédelem kérdésével, mert az adatvédelem - ellentétben azzal, amit sok ember gondol - nagyon is gazdasági kérdés. Valójában az a Bizottság Belső Piaci Főigazgatóságának feladata volt, de ez azóta megváltozott.
A személyes adatok óriási üzletté - és egyre növekvő üzletté - váltak. Most például tanúi lehetünk az ágazatban néhány multimilliárdos összeolvadásnak. Gondoljunk csak a Google/Double Click összeolvadásra, amelyről januárban tárgyaltunk; a Microsoft és Yahoo! összeolvadására, amit most fújtak le; és Reed Elsevier és ChoicePoint közötti hamarosan lezajló összeolvadásra! Ez a személyes adatok jelentőségét jelzi.
Az üzlet jellegét tekintve ráadásul globális. A vállalkozások egyre nagyobb mértékben szembesülnek a világon mindenütt - vagy akár Európán vagy az Egyesült Államokon belül - eltérő jogrendszerekkel, például: a jogsértésről való értesítéssel, az adatvédelemmel, az értékeléssel és a magatartásfüggő reklámmal kapcsolatos szabályok. A vállalkozásoknak és a polgároknak globális szabályokra van szükségük a nagyobb mértékű jogbiztonság és átláthatóság érdekében. Ezért el kell kezdenünk globális normák kidolgozását. Szerintem a Transzatlanti Gazdasági Tanács megfelelő platform ehhez, és ezért szeretném tudni, hogy Verheugen biztos úr egyetért-e velem abban, hogy a kérdést fel kell venni a TGT napirendjébe.
Urszula Gacek
Elnök asszony! Az Egyesült Államokban a másodlagos jelzálogpiac közelmúltbeli válsága hullámokban idézett elő sokkot Európa legnagyobb pénzügyi intézményeinél, bizonyítva mindannyiunk számára, hogy milyen szorosan kapcsolódnak az egyesült államokbeli és az európai piacok.
A bankok ebből következő - még a maguk számára való - hitelezési vonakodása hitelválságot eredményezett, amely negatív hatással jár majd a gazdasági növekedésre, illetve a vállalkozások és háztartások jólétére egyaránt, függetlenül attól, hogy a texasi Párizsban vagy a franciaországi Párizsban vannak-e.
Sok kormány csapta be az átlagpolgárokat. Nem szabályozták hatékonyan a pénzügyi piacokat, ahol is egyre növekvő számú újdonsült pénzügyi eszköz forgalmazását engedélyezték, mint a "székfoglaló” gyerekjátékban. De amikor a zene végre abbamaradt, senki nem akarta az utolsó széket, amin csak egy rakás rossz hitel volt.
A jelentés helyesen hangsúlyozza az Atlanti-óceán két partján működő felügyeleti hatóságok közötti együttműködés megerősítésének szükségességét, főleg egy olyan időben, amikor a kormányok a rövidtávú mentőműveletekre fognak összpontosítani, kiváltva a bankárokat és az egyéni hitelezőket vagy támogatást nyújtva számukra.
A kormányoknak óvatosaknak kell lenniük, hogy ne adjanak rossz jelzést a lelkiismeretleneknek és a vakmerőknek. Pénzügyi piaci szabályozóikon keresztül átlátható számviteli módszereket és prudens hitelezési kritériumokat kell követelniük a pénzügyi intézményektől.
Az USA-beli és az európai felek összehangolt erőfeszítése remélhetőleg lehetővé teszi számunkra a jövőben az ilyen válságok elkerülését .
Pervenche Berès
(FR) Elnök asszony, bizottsági alelnök úr! Igazuk van. Miután a többi kísérlet kudarcot vallott, ez a pedig transzatlanti kapcsolataink javítására irányul eseti jogalkotási alapon. Mindjárt az elején van azonban máris egy vetület, amely egyértelműen hiányzik a helyzet mai vizsgálatából és ez az az összefüggés, amelyben ez a vita zajlik. Aktáról aktára láthatjuk, hogy milyen előrehaladást értünk el az egyes jogszabályokkal kapcsolatban az Atlanti-óceán egyik vagy másik partján.
Mi van viszont azzal az alapvető tárgyalással, amit amerikai partnereinkkel a helyzetről, a gazdaságukat fenyegető recesszióról, e recesszió elején a szétkapcsolás megszervezésének problémájáról, és természetesen az átváltási árfolyam kérdéséről kellene folytatnunk? Ezen állásfoglalás célja nem az, hogy az átváltási árfolyammal foglalkozzon, és mégis nagyon jól tudjuk, hogy a transzatlanti kapcsolatok állása nagymértékben a kereskedelem nemzetközileg történő szabályozására való képességünktől fog függni. Amikor rápillantunk az egyesült államokbeli partnereinkkel az akták soráról folytatott tárgyalások állására, akkor arra is jogosultak vagyunk, hogy olyan aktákról beszéljünk, amelyek talán nem képezik a transzatlanti párbeszéd részét az Önök segítségével létrejött Tanács keretében.
Mondok erre egy példát: az ingatlanpiaci helyzet. Természetesen az egyesült államokbeli jogalkotók feladata eldönteni, hogy miként javítsák azon képességeiket, hogy olyan ingatlankölcsönöket adjanak, amelyek az USA-beli lakosság valós igényeit és kölcsönfelvételi képességét tükrözik, és hogy miként vegyék figyelembe a szociális lakhatás finanszírozásának valódi jelentését. Mi, itt Európában pontosan tudjuk, hogy a pénzügyi piacok rendes körülmények közé való újbóli beszorítását célzó művelet főként az amerikai pénzügyi piac rendes kerékvágásba való visszaállásától függ. Amerikai partnereinkkel folytatott párbeszédünkben ezeket a kérdéseket is hangsúlyoznunk kell, ami főként azon képességüktől függ, hogy mennyire tudják módosítani jogszabályaikat.
Corien Wortmann-Kool
(NL) A múlt éjjel után nem tűnik úgy, mintha az Egyesült Államoknak női elnöke lenne majd. Mindazonáltal - függetlenül attól, hogy kit választanak meg - a kereskedelem továbbra is fontos szerepet fog játszani az Egyesült Államokkal meglévő kapcsolatokban.
Egymás fő kereskedelmi partnerei vagyunk, és ezért a konstruktív gazdasági együttműködés igen fontos. Gratuláció illeti tehát Verheugen biztos urat megközelítése miatt. Nagy reményeket fűztünk e Transzatlanti Gazdasági Tanácshoz, noha el kell ismernünk, hogy hosszú távú befektetés lesz. Ennek a Tanácsnak azonban fontos szerepet kell játszania a szabályozási harmonizációban, a bürokrácia csökkentésében és a kereskedelmi akadályok megszüntetésében - azért, hogy társaságaink könnyebben vállalkozhassanak az Egyesült Államokban, piacaink pedig még inkább összefüggjenek.
Biztos úr, lenne szíves emellett prioritásban részesíteni a "verrückten Maßnahmen”-t, ahogyan Mann asszony volt oly kedves nevezni ezt; a hollandban erre nincs ilyen jó szavunk. E verrückte Maßnahmen minden bizonnyal a szállítótartályok 100%-ának átvizsgálását érintik, amivel valójában nem kellene foglalkozni, mivel ez olyan abszurd intézkedés, ami igen negatív hatással járna és túl költséges lenne.
Elnök asszony! Egyesítenünk kell erőinket az Egyesült Államokkal a világ többi részével kapcsolatos érdekeink tekintetében is, különösen a Kínából származó nem biztonságos játékok és az ázsiai hamisított árucikkek gyártása elleni küzdelem terén. E hamisított árucikkek esetében olyan, mintha falba ütögetnénk a fejünket; nem tűnik úgy, hogy tényleges mértékben tudnánk megállítani ezek beözönlését.
Szeretném felhívni a figyelmet különösen a jelenlegi pénzügyi válsággal kapcsolatos közös intézkedésre. A Transzatlanti Gazdasági Tanácsnak ott is sürgősen pozitív szerepet kell játszania.
Elnök asszony! Az USA Kongresszusával folytatott párbeszéd fenntartása nemcsak a Transzatlanti Gazdasági Tanács és a biztos úr dolga, hanem a miénk is: ha egyesítsük erőinket, megerősíthetjük egymást; valójában épp ez a célunk.
Benoît Hamon
(FR) Elnök asszony, biztos úr! A Transzatlanti Gazdasági Párbeszéd olyan környezetben van jelen, amelyet hármas válság jellemez: a globális banki és pénzügyi válság, amelynek a végét még mindig nem látjuk, az élelmiszerárakkal kapcsolatos válság és végül az olajárak folyamatos válsága. Ezek a sokkok a globális felmelegedés és az éghajlatváltozás általános hátterében merültek fel, amely a ciklusok megfordítására és bizonyos olyan dogmák megkérdőjelezésére szólít fel, amelyekre a nyugati társadalom jólétét alapoztuk.
Transzatlanti kapcsolataink megerősítése vajon szolgálhatja-e ezt a célkitűzést? Szerintem igen, bár nehéz és összetett lesz, és nem jár majd konfliktusok nélkül. Ez az állásfoglalás felvázol néhány válaszlépést, amelyek összhangban vannak az európai és az amerikai közvélemény igényeivel és törekvéseivel. Először is ez nem annak kérdése, hogy szempontjainkat pusztán a transzatlanti szabadkereskedelmi térség megteremtésére csökkentsük, hanem hogy biztosítsuk, hogy kereskedelmünk fejlesztése más olyan dicséretes célkitűzéseket is szolgáljon, amelyek előmozdítják a társadalmi és környezeti normákat.
Ebből a szempontból megfelelően kiegyensúlyozott az az állásfoglalás, amelyről holnap szavazunk. Elismeri, hogy az Európai Unió és az USA közötti ún. kereskedelmi akadályok gyakran egyedi társadalmi, környezeti, kulturális vagy közegészségi célokat szolgáló jogszabályok, és hogy ezek az akadályok nem szüntethetők meg demokratikus döntés és az e célkitűzéseket védő pozitív jogalkotási intézkedés nélkül.
A szöveg arra is bátorítja az Európai Uniót, hogy nyerjen ihletet bizonyos, az USA által aláírt kétoldalú kereskedelmi megállapodásokból, amelyek részletes rendelkezéseket tartalmaznak a munkajogra vonatkozóan. Különösen emiatt hiszem azt, hogy ez az állásfoglalás hasznos a transzatlanti párbeszéd tekintetében.
Malcolm Harbour
Elnök asszony! Günther Verheugen, Jonathan Evans és a többiek munkája nagyfokú elismerést érdemel, ami miatt ezen igen fontos kezdeményezés nyomon követése céljából ma itt összejöttünk.
Különösen Evans úr felé szeretném elismerésemet kifejezni politikai vezetése miatt, mert úgy vélem, hogy a politikai és parlamenti összetevő abszolút kulcsfontosságú volt.
Tavaly volt szerencsém első alkalommal a Belső Piaci Bizottság küldöttségével Washingtonba látogatni, amikor el tudtunk menni a Kongresszusba és hangsúlyozhattunk azt a tényt, hogy a Parlament széles körben foglalkozik ezekkel a kérdésekkel.
Azt is szeretném elmondani, hogy a Belső Piaci Bizottságnak volt szerencséje nemrégiben Nancy Nordot fogadni, aki a Fogyasztói Termékbiztonsági Bizottság hivatalban lévő elnöke. Ez a washingtoni látogatásunk közvetlen eredménye volt és szerintem azt bizonyítja, hogy most már megragadjuk a politikai vetületet.
Mármost miért is kell megragadnunk a politikai vetületet? A válasz az, hogy különösen a termékbiztonsággal kapcsolatos technikai kérdések és a harmonizációs kérdések tekintetében végzett munkának kell politikai vetülettel bírnia. A probléma a bürokrácia szintjén van. Ha a von Wogau úr által említett gépjárműveket vesszük, a probléma valójában az, hogy az uniós szakértők és az egyesült államokbeli szakértők - nem a politikusok - még mindig nem értenek egyet olyan alapvető kérdésekben, mint a nehéz-tehergépjárművekre vonatkozó kibocsátási normák vagy a gépjárművek biztonsági tesztelésének mikéntje.
Ezek nem politikai kérdések. Olyan kérdések, amelyek vonatkozásában a bürokraták nem értenek egyet. Szerintem meg kell ezzel birkóznunk, mert valójában ez óriási felesleges összegekbe kerül nekünk, amit inkább arra kellene költenünk és abba kellene fentetnünk, hogy biztonságosabb és környezetbarátabb termékeket gyártsunk a fogyasztók számára. Végül is az egész erről szól.
Tudom, hogy számíthatok Önre, biztos úr, abban, hogy az Ön politikai vezetése mellett foglalkoznak ezzel, de szerintem mindenkinek részt kell vennie ebben a folyamatban, hogy ne részletekbe menő döntéseket hozzanak, hanem hogy azt mondják az összes résztvevőnek: fogjatok össze és fokozzátok azokat az erőfeszítéseket, mert mindnyájan azt akarjuk, hogy sikeresek legyetek.
Małgorzata Handzlik
(PL) Elnök asszony! Az egy évvel ezelőtt létrehozott Transzatlanti Gazdasági Tanács jó elgondolás volt a transzatlanti együttműködés gazdasági fronton való fokozására. Végül is nem szabad elfelejtenünk, hogy az Egyesült Államok a legnagyobb kereskedelem partnerünk. Meggyőződésem, hogy a gazdasági növekedés ösztönzése tekintetében a legtöbbet azzal lehet tenni, ha a meglévő akadályokat hatékony azonosítják, amit azok megszüntetése követ majd. Remélem, hogy a két oldal hamarosan részletes tervet dolgoz ki, amely kiemeli az egyes ágazatok által a transzatlanti piac létrehozása érdekében teendő intézkedéseket és amelyet siker koronáz majd.
Hölgyeim és uraim! A Transzatlanti Gazdasági Tanács kereteiben folytatott együttműködés a közös piac működése szempontjából fontos problémákat fog át. Különösen annak örülök, hogy ezen együttműködés prioritásai között szerepeltek a szellemi tulajdonjogok oltalmával kapcsolatos kérdések. Hadd emlékeztessem Önöket, hogy tavaly tett közzé az Európai Bizottság egy közleményt az európai szabadalmi rendszer megerősítéséről, amelyben kísérletet tettek a közösségi szabadalomra vonatkozóan folytatott vita felélesztésére. Idén pedig türelmetlenül várom a szellemi tulajdonjogokra vonatkozó stratégiáról szóló közleményt. A transzatlanti együttműködés különösen fontos ezen a területen. Gazdaságaink nagymértékben tudásalapúak. Emiatt annyira fontos a szellemi tulajdonjogok oltalma és végrehajtása.
Gazdaságaink érdeke azonban, hogy az általunk támogatott megoldásokat harmadik országok is tiszteletben tartsák. Az ő megértésük és részvételük nélkül erőfeszítéseink nem fogják a várt hatásokat kiváltani. Ezért kell a transzatlanti együttműködés részét képeznie a harmadik országokban a szellemi tulajdonjogok oltalma javítására kifejtett hatás alkalmazásának.
Számítok arra, hogy a Transzatlanti Gazdasági Tanács a közeljövőben jelentést tesz közzé a szellemi tulajdonjogok bevezetésének terén az együttműködésben elért előrehaladásról, amely jelentésben ismertetik a jövőben a hamisított termékek és a kalózkodás elleni küzdelem terén végzett együttműködés megerősítése érdekében megteendő intézkedéseket.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Elnök asszony, biztos úr! A Transzatlanti Gazdasági Tanács olyan intézmény, amely azért létezik, hogy megfelelőbb megoldásokkal álljon elő a gazdasági együttműködés, valamint az EU és az Egyesült Államok közötti kereskedelem forgalmának növelése tekintetében. Ez a Tanács az a hely, ahol kidolgozzák a megszilárdult közös piac alapjait is. Emlékezzünk arra, hogy egy olyan időszakhoz közeledünk, amikor közösen kell javasolnunk a világ más térségei számára, hogy módosítsák a világgazdaságban és a globális kereskedelemben a működési szabályokat és elveket.
Együttműködésünk egyik fontos területe a pénzügyi piacok nyomon követése és e területen átlátható elvek elfogadása az olyan veszélyek elkerülése érdekében, amelyeket a jelzálogpiaci válság eredményeként tapasztaltunk és amely a világ élelmiszerpiacain is zavart okozott.
Corina Creţu
(RO) Vitánk az európai és amerikai jogalkotók ljubljanai ülése előtt zajlik, amelyet Ön, biztos úr, és küldöttségünk vezetője, Evans úr is említett és meggyőződésem, hogy ezen az ülésen még egyszer hangsúly fog helyeződni a transzatlanti párbeszéd megszilárdításának szükségességére.
A Transzatlanti Gazdasági Tanács létrehozása tükrözi azt, hogy mindkét félnek az általunk globálisan tapasztalt válságok kezelésével kapcsolatos álláspontját harmonizálnia kell, különösen az élelmiszer- és az energiaválság tekintetében, valamint egyéb területeken is.
Sajnos a szegénység volt és marad az emberiség legfőbb ellensége és ez nem csökkenthető a nemzetközi szervek és a nemzetállamok - de különösen az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok - közötti tényleges együttműködés nélkül.
Végül szeretném ezt az alkalmat megragadni, hogy újból kérjem az Európai Bizottság támogatását a vízumkérdés megoldását illetően, az Európai Unió olyan új tagállamaival kapcsolatban szükséges szolidaritás jeleként, amelyek eleddig még nem oldották meg ezt a problémát.
Peter Skinner
Elnök asszony! Sokan szóltak igen komoly kérdésekről. Természetesen igen fontos ráébrednünk arra, hogy mindig is folyamatos a párbeszéd az Egyesült Államok és az Európai Unió között, de a TGT tényleg a szállítható eredményekről szól. Arra irányul, hogy túlverekedje magát a szónoklatokon és megszüntessen az Atlanti-óceán mindkét partján meglévő, egypár olyan sértő ürügyet, amelyek azokkal a dolgokkal kapcsolatosak, amelyeket meg kell tennünk ahhoz, hogy képesek legyünk felemelni gazdaságainkat és az e gazdaságban érintett embereket növekedéssel díjazni, különösen most, amikor pénzügyi válság övez minket.
Ezért örülök annak, hogy valóban történt előrelépés. Üdvözlöm azt a tényt, hogy sokan - például Jonathan Evans és Verheugen biztos úr és kollegáim ebben a Házban - igen keményen dolgoztak e kérdésen, hogy megpróbálják a dolgokat előbbre vinni. Szóba kerültek a nemzetközi pénzügyi jelentéstételi normák, valamint a kereskedői megállapodások is. Ezek mind jó lépések előre és igen kemény kérdések, de ez nem bevásárló lista. A TGT-nek hét prioritása van, amelyeket elő kell mozdítani és amelyek esetében biztosítani kell, hogy áttörjenek a szónoklatokon. Ezek egyike a biztosítás és az egyik olyan, ahol eredményeket kell elérni, talán nem ma, de a jövőben határozottan.
Günter Verheugen
a Bizottság alelnöke. - (DE) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Először is nagyon köszönöm azt a széles körű támogatást, amely ebből a vitából a transzatlanti gazdasági együttműködési projekt felé áradt és szeretném újból hangsúlyozni, hogy ez a projekt csak akkor lehet sikeres, ha abban valamennyi intézmény részt vesz. A Tanácsnak is megvan a maga szerepe, a Parlamentek is megvan a maga szerepe, és a Bizottság is erőfeszítést tesz arra, hogy kivegye a saját részét.
Nem értek egyet azokkal és szeretném azokat megnyugtatni, akik aggályukat fejezték ki amiatt, hogy ez egyfajta transzatlanti protekcionizmus, vagy hogy a világ két legnagyobb és legsikeresebb gazdasági régiója falat épít maga köré. A transzatlanti gazdasági együttműködés nem irányul senki ellen. Igen érdekes tudni azt, hogy az e vitában már említett két gazdasági térség már óriási érdeklődést mutat e munka iránt, és hogy - többé-kevésbé nyíltan - már kérdezték azt, hogy tudnánk-e valami hasonlót tenni másokkal is.
Válaszom ugyanaz: szeretnénk várni és meglátni, hogy az általunk létrehozott modell valóban működik-e, mert még mindig a korai szakaszokban járunk. Szeretném ismét megpróbálni rámutatni arra, hogy vetületek sokszínűsége van itt jelen. A tényleges munka veleje a kereskedelem akadályok megszüntetése. Pont úgy van, ahogyan azt Harbour úr mondta: ezek kereskedelem akadályok. Ha közelről szemléljük, érthetetlen és hihetetlen, hogy oly sok éven át működtünk így. Teljesen igaza van. Ez amiatt van, mert a bürokraták nem tudnak egyetérteni. Amit itt teszünk, az az, hogy megpróbáljuk arra nógatni a bürokratákat, hogy cselekedjenek, kényszerítve őket, hogy beszéljenek egymással, meghatározva számukra a referenciakereteket.
Elnök asszony! Hadd mondjak valami mást is! Jóllehet hosszú ideje vagyok már ebben a szakmában, az ezzel kapcsolatos részvételem során tanultam valami újat. Mindig azt hittem, hogy ha a politikai folyamatot az Egyesült Államokban a Fehérház ellenőrzi, akkor a teljes kormányzat és végrehajtás egyetlen gombnyomásra azt teszi, amit az Elnök akar. Még az Egyesült Államokban sincs ez így! Európa nem az egyetlen, amely problémákba ütközik a bürokrácia aktivizálásában - az amerikaiaknak ugyanez a problémájuk. Ez tehát fő feladatunk. Olyan dolgokról beszélünk itt, amelyek mindkét oldalon a gazdaságot sok-sok milliárd eurónyi felesleges kiadástól szabadítják meg, olyan pénzektől, amelyeket munkahelyteremtésbe és az intelligens innovációk előmozdításába lehetne befektetni vagy erre lehetne felhasználni. Ez a kulcsfontosságú feladat.
A második dimenzió arra irányul, hogy még messzebb lássunk annak megfontolását illetően, hogy talán sikerülhetne közös szabványokkal dolgoznunk. Az USA társelnöke és jómagam például egyetértettünk abban, hogy nincs értelme annak, hogy az Egyesült Államok és Európa szabványokat dolgozzon ki és egymással versengjen e szabványok mellett harmadik piacokon. Az egyik ok arra, hogy miért folytatunk szoros tárgyalásokat a nanotechnológiáról, és hogy miért vitatjuk meg a bioüzemanyagokkal kapcsolatos szabványokat, annak megkísérlése, hogy sokkal többet tegyünk együtt, és hogy megelőzzük a jövőbeli szabályozásokban a problémákat. Mindezt azért tesszük, hogy a jövőben ezt ne kelljen megismételni, hogy a dolgok ne távolodjanak el egymástól.
Szeretném személyes véleményemet is megosztani Önökkel. Úgy vélem, hogy az Atlanti-óceán mindkét partján követett, igen eltérő - például a termékbiztonság elérésének mikéntjére vonatkozó - filozófiák miatt a célt végső soron csak akkor érhetjük el, ha készek vagyunk elismerni egymás filozófiáit és szabályozási módszereit, ha - például - elismerjük, hogy az amerikaiak épp annyira vonakodnak attól, hogy polgáraikat mérgezzék, mint mi, és ha az amerikaiak is elismerik, hogy mi is épp annyira vonakodunk attól, hogy polgárainkat kitegyük az elektromos berendezésekből fakadó veszélyeknek, mint ők. Így tehát az érzékeny szabályozások kölcsönös elismerésének megvan az alapja.
És most a harmadik dimenzióról. Ez az a terület, amelyre a ma délutáni tárgyalás gyakorlatilag kizárólag összpontosított - a nagy, messzire nyúló kérdések, amely olykor az itt említett globális politikákat is tartalmazza. Egyetértek Erika Mannal és arra szeretném Önöket kérni, hogy ne terheljék le túlságosan a Tanácsot, eltekintve attól, hogy van egy keretmegállapodásunk, amely előírja, hogy milyen témákkal foglakozhatunk és milyenekkel nem. Sok olyan téma kerül szóba, amelyekről a keretmegállapodás határozottan nem rendelkezik és amelyekre vannak más fórumok. Mindazonáltal a tapasztalat már bizonyította, hogy a gyakorlati együttműködés szükségessé teszi, hogy megvitassuk egymással ezeket a nagy horderejű stratégiai kérdéseket, mint például a világkereskedelmi rendszer jövője, a protekcionizmus kérdése, az állami alapokból származó befektetések kezelésének mikéntje, az élelmiszer- és energiaárak kérdése, valamint a pénzügyi szolgáltatások szabályozása esetleges szükségességének kérdése. Mi pedig épp ezt tesszük. Megtaláltuk annak módját, hogy nagyon gyorsan és nagyon rugalmasan reagáljunk. Ezért nem tartom kizártnak, hogy hosszú távon esetleg megvitatjuk majd a keretmegállapodásban szereplőkön túlmenő témákat is.
Hadd ismételjem meg: ez a vita arra ösztönzött, hogy továbbra is a kitaposott ösvényen haladjak és biztosítsam, hogy ez alkalommal sikeresek legyünk. Együtt óriási potenciál rejlik bennünk, aminek a teljes kihasználását még meg sem kezdtük. Amikor megszüntetjük a teljes gazdasági potenciálunk kihasználását gátló akadályokat, akkor sokkal többet tehetünk majd politikai, társadalmi és ökológiai céljaink elérése érdekében. Erről van most szó.
Elnök
Hat állásfoglalási indítványt kaptam az eljárási szabályzat 103. cikkének (2) bekezdésével összhangban.
A vitát lezárom.
A szavazásra holnap kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (142. cikk)
Tunne Kelam  
írásban. - A globális kihívások nagy mértékben kiemelkednek a mai vita hátteréből. Ahelyett, hogy a múltbéli problémákon és a kölcsönös kapcsolatok részletein civódnánk, fel kell ismernünk, hogy globális szinten az EU teszi ki a világ népességének 7%-át. Az egyre növekvő kihívásokkal való szembenézés tekintetében csak egyetlen megoldás van: a két legnagyobb demokratikus szabadkereskedelmi térségnek egyesíteni kell az erőit. A lehető legszorosabb transzatlanti együttműködésnek egyáltalán nincs alternatívája. Ez nem egy sóvárgó hosszú távú perspektíva kérdése.
Tavaly az Európai Parlament és az USA Kongresszusa ígéretesen kezdett. Meghatározták a transzatlanti piac 2015-ig történő megvalósításának ambiciózus célját. E cél elérése érdekében mind a Tanács, mind pedig a Bizottság teljes körű együttműködésére van szükség.
Az első feladat valamennyi meglévő - politikai és technikai jellegű - akadály feltérképezése és megszüntetése. A második feladat egy olyan tömör dokumentum elkészítése, amely kifejti az együttműködés alapvető okait és előnyeit a nyilvánosság számára.
Végül pedig ne feledjük, hogy a lisszaboni stratégia céljai egy tényleges és hatékony transzatlanti integráció megteremtésével érhetők el a legjobban.
