Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin 17. tammikuuta 2002 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Edellisen istunnon pöytäkirja on jaettu. Onko huomautettavaa?

Pronk
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää lisäämään nimeni läsnä olleiden luetteloon. Olen äänestänyt ja käyttänyt jopa puheenvuoron istunnossa, eikä läsnäolostani ole siltikään mainintaa. Toivon, että asia voidaan korjata.

Puhemies
Asia korjataan, jäsen Pronk.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Puhemiehen tiedonanto
Puhemies
Haluaisin ilmoittaa parlamentille, että hieman virkaanastumiseni jälkeen sain lausunnon oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnalta, jossa puhemiehelle suositeltiin, että yhteisöjen tuomioistuimeen viedään kysymys, joka koskee eurooppayhtiön perussääntöön sovellettavaa oikeusperustaa. Suosituksen noudattamisen määräaika oli tänään. Kuulin monia tahoja sekä parlamentissa että sen ulkopuolella tästä asiasta. Lisäksi minulla oli mahdollisuus kuulla puheenjohtajakokouksen mielipiteitä. Vaikka kunnioitan tämän merkittävän laillisen kannan painoarvoa, olen päättänyt olla viemättä asiaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen.
Ennen kaikkea olen tehnyt päätöksen tulevaa valmistelukuntaa ajatellen ja ottanut huomioon Laekenin julistuksen, jossa mainitaan nimenomaan 95 ja 308 artikla - artiklat, joista tässä tapauksessa kiistellään - jotta voimme osoittaa poliittista luottamusta meidän ja muiden toimielinten välillä valmistautuessamme tätä valmistelukuntaa varten. Sen jälkeen olen keskustellut sekä Euroopan komission puheenjohtajan että neuvoston puheenjohtaja Aznar Lópezin kanssa. Kumpikin vakuutti minulle, että he ymmärtävät päätöksen osoituksena poliittisesta luottamuksesta. Uskon, että tulevina viikkoina he haluavat yrittää löytää toimielintemme kesken keinon tunnustaa näiden asioiden ytimen, jossa on kysymys roolistamme parlamenttina unionin kansalaisten edustajina ja heidän roolistaan lainsäätäjinä.
Toivon, että loppujen lopuksi tämä poliittisen luottamuksen osoitus politiikan ensisijaisuudesta palkitaan, että se ymmärretään oikein eikä sitä tulkita väärin. On tärkeää - kun olemme Barcelonan huippukokouksen tällä puolella ja kun meillä on kysymys, jota olemme käsitelleet kolmen vuosikymmenen ajan ja joka on kenties ainutlaatuinen käsittelemiemme kysymysten joukossa - ymmärtää, ettei tätä päätöstä ollut helppo tehdä. Lopuksi toivon, että sekä ne parlamentin jäsenet, jotka olivat taipuvaisia yhtymään näkemykseeni viime viikolla, että ne useat jäsenet, jotka silloin olivat taipuvaisia olemaan eri mieltä kanssani, ymmärtävät, että päätös tehtiin vilpittömin mielin. Uskon, että voimme rakentaa sen luomalle perustalle.

Lehne
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, useimmat teistä tietävät, että olen ollut asiasta puhemiehemme kanssa eri mieltä. Kunnioitan kuitenkin päätöstä - ja jos onnistuitte omaksumaan sen mukana hyvän tahdon asenteen, joka todellakin jatkossa edistää perustamissopimusten muutoksia ja muunlaista oikeuksiemme tunnustamista, se on saavutus, joka ei olisi ollut mahdollista ilman oikeudellisten asioiden valiokunnan yhteistä toimintaa.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, yhdyn täysin tekemäänne päätökseen. Mielestäni juuri tässä tapauksessa kyseessä on poliittinen varotoimi, sillä yritämme turvata eurooppayhtiön sääntöjen säilyttämisen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta oikeusperustan asettamien peruskysymysten soveltamista.

Cohn-Bendit
Arvoisa puhemies, tehän tiedätte, että olen ajanut vastakkaista kantaa ja että olen vakuuttunut siitä, että kanteen nostamatta jättäminen on virhe. Halusin vain sanoa tämän myös täysistunnossa, sillä jos hyväksymme, että neuvosto voi viedä jonkin asian yhteispäätösmenettelyyn ja vie meiltä mahdollisuuden siihen, teemme neuvostolle palveluksen. Valitettavasti en usko, että neuvosto tulkitsee tätä myönteisesti vaan pikemminkin siten, että se voisi toimia niin toisenkin kerran. Halusin siis vain sanoa, että on mielestäni virhe, ettei asiaa viedä yhteisöjen tuomioistuimeen.

Von Wogau
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella teitä siitä, että päätitte olla viemättä asiaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen, sillä eurooppayhtiön perustaminen oli yksi tämän lainsäädäntökauden tavoitteista. Se on yksi niistä viidestä päätöksestä, joita talousalalla odotetaan. Tätä päätöstä odotettiin 30 vuotta. Asiasta neuvoteltiin 30 vuotta. Asian vieminen nyt tuomioistuimeen viivästyttäisi sitä vielä viidellä tai kuudella vuodella, sillä olen vakuuttunut siitä, että näillä epävarmoilla ehdoilla yksikään yritys ei todella käyttäisi hyväkseen tätä uutta merkittävää yritysmuotoa. Tässä tapauksessa minusta olikin siksi viisasta luopua Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsittelystä.

Watson
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Parlamentti tuskin yllättyy, kun tuen päätöstänne ryhmäni puolesta. Mutta haluaisin kuitenkin kehottaa teitä väliintulossanne Barcelonan Eurooppa-neuvostossa voimakkaasti korostamaan, että parlamentti ei ole tyytyväinen käytettyyn menettelytapaan ja että toivomme, että tulevaisuudessa muiden toimielinten asenne meitä kohtaan on rakentavampi ja yhteistyökykyisempi.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, kuten tiedätte, Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä tuki päätöstänne.
On oikeudellisesti kiistanalaista, menetimmekö merkitystä yhteispäätöksessä vai emme. Ryhmäni on sitä mieltä, kuten jäsen Medina ilmaisi, että emme menettäneet ja että tekemämme päätös on lisäksi poliittisesti oikea.
Barcelonan huippukokousta ajatellen minä pyydän, että puollatte kantaamme sekä siltä osin kuin se saattaa vaikuttaa Euroopan yritysmaailmaan että, sen merkitys huomioon ottaen, taloudellisen demokratian lujittamisen ja työntekijöiden oikeuksien kannalta.

Poettering
Arvoisa puhemies, en oikeastaan aikonut käyttää puheenvuoroa, mutta kun muilla kerran on jotain sanottavaa, niin silloin on tietysti minullakin.
Haluaisin ensin lausua teille kiitokset siitä, miten käsittelitte asiaa. Kuten kollega Lehne jo sanoi, valtaosa meidän ryhmästämmehän kannatti kanteen esittämistä. Asiasta oli toki eriäviäkin mielipiteitä, kuten esimerkiksi arvostetun kollega Karl von Wogaun näkemys.
Minua kuitenkin miellytti se, miten te käsittelitte asiaa poliittisesti, se, että keskustelitte siitä puhelimitse neuvoston puheenjohtajan, Espanjan pääministerin José María Aznarin kanssa ja että olitte tietysti yhteydessä komission puheenjohtaja Romano Prodiin. Luotamme tietenkin Espanjan pääministeriin paitsi tässä myös neuvoston puheenjohtajan tehtävässä - luotamme siihen, että hän pitää nyt sanansa ja että sanat muutetaan teoiksi.
Sanon myös komissiolle, ja arvoisa komission jäsen, olkaa hyvä ja sanokaa tämä vielä komission puheenjohtaja Romano Prodille: kun käsittelemme huomenna kollega Karl von Wogaun mietintöä, rahoituspalveluja - kaikkea, mitä ymmärrämme "Lamfalussy"käsitteellä - odotamme komission edustavan sellaista kantaa, jossa puolustetaan parlamentin oikeuksia suhteessa ministerineuvostoon. Sitä me odotamme huomiselta. Ellei tällaista lausuntoa anneta, sillä on vakavia seurauksia suhteillemme komissioon, joten arvoisa puhemies, teidän toimintanne varmasti vaikuttaa myös puheenjohtajan huomiseen lausuntoon. Kiitän teitä vielä kerran lämpimästi siitä, miten lähestyitte asiaa poliittisesti!
(Suosionosoituksia)

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, pyysin saada puhua viimeisenä, sillä puhun oikeudellisten asioiden valiokunnan entisenä puheenjohtajana ja juuri minun johdollani tästä kysymyksestä keskusteltiin.
Haluan hyvin selvästi sanoa, että oikeudellisten asioiden valiokunta piti tätä kysymystä alusta alkaen oikeudellisena kysymyksenä, jolla on valtava poliittinen merkitys, sillä kyseessä olivat parlamentin etuoikeudet ja toimielinten välinen tasapaino.
Oikeudellisten asioiden valiokunta piti siis alusta alkaen hyvin selvänä ja tarkoin mielessä, että ensisijainen tavoite tässä tapauksessa ei ollut estää tämän 30 vuotta keskustellun direktiivin voimaantuloa, ja mainitun valiokunnan päätöksessä pyydetäänkin nimenomaan, että jos asiasta päätetään nostaa kanne tuomioistuimessa, niin sovitusta pidettäisiin kiinni, vaikka kanne vedettäisiin pois.
Arvoisa puhemies, tällä haluan sanoa, että kunnioitan ja ymmärrän, että näillä hetkillä tehtävä päätös, joka näyttää muodostuvan enemmistöpäätökseksi parlamentissa, on myös oikeudellisten asioiden valiokunnan huolenaihe. Itse menisin vieläkin pidemmälle kuin mitä olen kuullut tiettyjen työtovereiden puheista. Jos Euroopan parlamentti ei tässä tapauksessa nosta kannetta tuomioistuimessa, se kantaa poliittisesti hyvin suurta vastuuta. Sillä vaikka se ei luovu etuoikeuksiensa puolustamisesta, se ymmärtää, että asialla on suurempi välitön arvo, ja lykkää kanteen nostamista tuomioistuimessa. Katson, että huippukokousten julkilausumat tukevat kantaamme, ei ainoastaan Barcelonan huippukokous vaan myös hallitustenvälinen konferenssi, ja että on odotettavissa, että tämä oikeusperustojen epätasapaino saatetaan päätökseen, sillä juuri sen tämä tilanne on aiheuttanut.

Puhemies
Kiitän kaikkia niitä kollegoita, jotka ovat lyhyesti myötävaikuttaneet asiasta syntyneeseen pienimuotoiseen keskusteluun. Kiitän myös niitä kollegoita, jotka olivat eri mieltä kanssani tehdystä päätöksestä. Niin kauan kuin minulla on etuoikeus toimia parlamentin puhemiehenä, teen aina parhaani omien päätösteni osalta ja kuulen muita, jotta voin edustaa meidän ja kansalaistemme etuja. Viikkoina, jotka edelsivät puhemiehen valintaa, puhuimme hyvin paljon siitä, että parlamentista tehtäisiin poliittisempi. Toivon, että päätökseni, joka osoittaa poliittista luottamusta, kertoo, että annamme politiikan ensisijaisuuden sille, mitä teemme seuraavaa ajanjaksoa varten. Tulemme näkemään, voiko se luoda tukevan ja luovan ympäristön meidän ja muiden toimielinten toimijoiden välille tulevassa valmistelukunnassa, jossa teemme työtä Eurooppaa varten.
  
Menettelytapaan liittyviä huomautuksia

Banotti
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuorona haluaisin pyytää parlamentin jäsenten ja myöskin komission jäsenten apua Dublinia erityisesti viime viikolla kohdanneen katastrofin jälkeen. Tulvat valtasivat silloin kaupungin, ja kodittomiksi jäi monia järkyttyneitä ihmisiä, joista osa on vanhuksia. Näkymät Dublinissa muistuttivat enemmänkin näkymiä maissa, joiden ilmasto-olot ovat äärimmäisemmät. Kun palasin parlamentista, näin kuinka naapurini - tunnustan, että kyse on omasta edusta, koska asun siinä kaupunginosassa - keikkuivat ympäriinsä veneissä kantaen lemmikkieläimiään. En uskonut koskaan joutuvani näkemään sellaista kotimaassani. Arvoisa puhemies, tiedän, että jotkut äänestäjistänne kokivat saman.
Haluaisin ilmaista ihailevani niitä, jotka reagoivat tragediaan. Haluaisin myös pyytää apua, jotta uusia asuntoja järjestettäisiin niille monille ihmisille, jotka menettivät kotinsa tragediassa, jos avun tarjoaminen vain on mahdollista.

Andrews
Arvoisa puhemies, haluan kertoa, että arvostan paljon sitä, että asia on otettu esille. Se vaikuttaa sekä jäsen Banottin että minun vaalipiiriini ja haluan yhtyä hänen huomautuksiinsa. Hän asuu alueella, jossa poikani toimii kunnanvaltuuston edustajana. Minun on sanottava, että ei vain hallitus, vaan myös kansalaiset toimivat sankarillisesti.

Puhemies
Keskustelen asianomaisten Irlannin viranomaisten kanssa asiasta ja otan sen esille Euroopan komission kanssa.
  

Korakas
Arvoisa puhemies, USA:n presidentti ja virkamiehet ilmoittivat äskettäin päätöksestään jatkaa hyökkäyksiään ja laajentaa niitä myös muita maita vastaan. Verukkeena on terrorismin vastainen taistelu tai näiden maiden kyky kehittää massatuhoaseita. Presidentti Bush puhuu pahuuden akselista ja tarkentaa, että kyse on Iranista, Irakista ja Pohjois-Koreasta. Hän on myös ilmoittanut, että kaikki vaihtoehdot ovat avoimia ja että USA:n ja sen liittolaisten turvallisuus taataan. Eräät muut korkeat virkamiehet antoivat samansuuntaisia lausuntoja, mikä antaa aihetta syvään huoleen...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Jäsen Korakas, keskustelemme asiasta, jonka otitte esille, huomenna iltapäivällä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja Solanan kanssa. Mielestäni tämä erittäin hyvä huomio, jonka haluatte esittää, pitäisi esittää sen keskustelun aikana.

Korakas
Arvoisa puhemies, pyytäisin, että Euroopan parlamentti asettuisi vastustamaan tätä politiikkaa ja välittömästi pysäyttäisi tämän vaarallisen kehityksen, joka uhkaa meitä laajamittaisella maailmansodalla.
  

Van Orden
Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää huomionne tilanteeseen Calais' n lähistöllä sen jälkeen, kun ranskalaiset tuomioistuimet kieltäytyivät viime perjantaina jo toisen kerran sulkemasta Sangatten pakolaiskeskusta. Haluaisin korostaa erityisesti niitä vahinkoja, joita aiheutuu Ison-Britannian rahtijunateollisuudelle, kun Ranskan viranomaiset sulkevat Kanaalin tunnelin täydellisesti rahtijunilta 18 tunniksi vuorokaudessa. Tilanne vaarantaa Isossa-Britanniassa 8 000 työpaikkaa, joista osa on omalla alueellani Englannin itäosissa.
Muiden hyvin vakavien seuraamusten lisäksi tilanne kyseenalaistaa ajatuksen tavaroiden vapaasta liikkuvuudesta Euroopan unionissa. Toivon, että komissio aloittaa kiireelliset toimenpiteet Ranskan viranomaisia kohtaan tilanteen korjaamiseksi.

Puhemies
Torstaina on yhteiskeskustelu, jossa viitataan tähän asiaan. Niiden kollegoiden, jotka ovat kiinnostuneita aiheesta, tulisi panna tämä merkille.

Caudron
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron Pohjois-Ranskaa edustavan jäsenen ominaisuudessa kollegamme käytettyä puheenvuoron, joka hieman ihmetytti minua Sangatten pakolaiskeskuksen vuoksi.
Ensinnäkin minua ihmetytti siinä se, että hän kyseenalaistaa Ranskan tuomioistuimen päätöksen. En olisi uskonut, että hänen maassaan on tapana, että poliittinen ryhmä kritisoi oikeuden päätöstä.
Minua hämmästytti myös se, ettei hän pohdi syitä siihen, että niin monet pakolaiset yrittävät päästä Isoon-Britanniaan. Haluan lisäksi huomauttaa hänelle, sillä tunnen hyvin tuon pakolaiskeskuksen käytyäni siellä monta kertaa, että siellä vain halutaan hoitaa inhimillisesti tilanne, joka sinänsä ei ole inhimillinen ja joka johtuu Euroopan unionissa asuviin ulkoeurooppalaisiin sovellettavien, vastaanottoa ja liikkumista koskevien sääntöjen yhdenmukaistamisen puutteesta.
Sen sijasta, että kritisoisimme jotakin oikeuden päätöstä tai maata, toivoisin, että me kaikki tekisimme voitavamme, jotta Euroopan unioniin saataisiin vihdoin yhteiset säännöt.

Puhemies
Muistutan kollegojani uudestaan siitä, että olipa heidän näkökantansa mikä tahansa, asia käsitellään torstaina eikä tämä ole oikea paikka keskustella siitä.
  

Karamanou
Arvoisa puhemies, perjantaina 8. helmikuuta Salt Lake Cityssä USA:ssa alkavat 19. talviolympialaiset. Olympiakisojen yleisesti tunnettu tavoite on edistää kaikkien maailman urheilijoiden yhteisin ponnistuksin maailmanlaajuista rauhaa, ystävyyttä, yhteisymmärrystä, solidaarisuutta, vuoropuhelua ja kansojen ja kulttuurien rinnakkaiseloa. Tässä hengessä syntyi kahdeksannella vuosisadalla eKr. ajatus olympiarauhasta, josta tuli olympiakisojen perusajatus. Olympiakisojen aikana kaikki vihanpito lopetettiin. Aseet vaikenivat.
Arvoisa puhemies, koska aselevon eli maailmanlaajuisen rauhan ajatus käy täysin yksiin parlamentissa toistuvasti julistettujen ajatusten ja periaatteiden kanssa, pyytäisin teitä lähettämään kirjelmän kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtajalle Roggelle sekä YK:n pääsihteerille Kofi Annanille. Kirjelmässä vakuutettaisiin, että Euroopan parlamentti tukee olympiarauhan ajatusta ja kehotettaisiin kaikkia yhteenottoihin osallistuvia tahoja laskemaan aseensa ja keskittämään tulevilla olympiakisaviikoilla mielenkiintonsa erimielisyyksien ratkaisemiseen rauhanomaisin keinoin.

Puhemies
Ilmoitamme asiasta haluamallanne tavalla.
  

Helmer
Arvoisa puhemies, haluaisin tietää, jaatteko huoleni tunteisiin sairaalla tavalla vetoavasta näyttelystä "We on death row", joka pidettiin parlamentin rakennuksessa Brysselissä viime viikolla. Näyttelyn tavoitteena oli ihannoida rikollisia, jotka ovat tuomittuja törkeistä rikoksista. Varmastikin äänestäjämme haluaisivat meidän mieluummin säästävän sympatiamme näiden rikollisten uhreille ja heidän perheilleen, jotka on tuomittu elinikäiseen suruun.
Kollegat voisivat myös pitää mielessään, että useissa jäsenvaltioissa julkinen mielipide puoltaa yhä vankasti kuolemanrangaistusta. Voisimmeko välttää näin mauttomia näyttelyitä tai ainakin pitää huolta siitä, että uhrien ja heidän perheidensä etuja kunnioitetaan asiaankuuluvasti?

Puhemies
Jäsen Helmer, haluaisin huomauttaa teille, että Amsterdamin sopimuksen ehtoihin kuuluu kuolemanrangaistuksen käytön kieltäminen. Tämä ei koske ainoastaan jäsenvaltioita, ...
... vaan on myös vaatimuksena ehdokasvaltioille. Saatan loukata teitä edelleen myöntäessäni, että osallistuin näyttelyn avajaisiin ja olin ylpeä siitä.

Banotti
Arvoisa puhemies, näyttelyistä vastaavana kvestorina minun on joskus kiellettävä näyttelyitä, mutta kun otetaan huomioon parlamentin mahtava menneisyys kuolemanrangaistuksen osalta, olen ylpeä, että annoin luvan näyttelyn järjestämiseen.
  

Corrie
Arvoisa puhemies, pyytäisin teitä harkitsemaan surunvalittelukirjeen lähettämistä Nigerian presidentille Euroopan parlamentin jäseniltä Lagosissa tapahtuneiden järkyttävien räjähdysten takia. Yli 1 000 ihmistä kuoli räjähdyksessä, ja siellä on nyt yli 4 000 orpoa. Olen varma, että jokainen parlamentin jäsen haluaisi nigerialaisten tietävän tuntemuksemme.

Puhemies
Jäsen Corrie, laadin kirjeen mielelläni.

Huumausainekauppa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Arie M. Oostlanderin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0460/2002) komission ehdotuksesta neuvoston puitepäätökseksi laittoman huumausainekaupan rikostunnusmerkistöjen ja seuraamusten vähimmäissäännöksistä
(KOM(2001) 259 - C5-0359/2001 - 2001/0114(CNS)).

Oostlander
. (NL) Arvoisa puhemies, yritän saada ääneni kuulumaan metelin läpi. Mietinnössä käsitellään komission meille esittämää ehdotusta neuvoston puitepäätökseksi. Yksi ja toinenkin asia on osa vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuvan alueen luomista, sellaisena kuin se on meille kuvattu perustamissopimuksissa erityisesti Amsterdamin sopimuksesta lähtien, ja myöhemmin myös huippukokouksissa on suunniteltu ohjelma nimenomaan asianomaisen alueen toteuttamista varten. Tämä ei kuitenkaan ole erityisen kauaskantoinen ehdotus. Tässä tapauksessa pyrimme yhdessä torjumaan rajatylittävän rikollisuuden sopimalla erityisesti jäsenvaltioiden lainsäädäntöön sisällytettävän enimmäisrangaistuksen vähimmäistasosta.
Koko asiakirja on oikeastaan kirjoitettu siten, että sillä olisi todella suuri mahdollisuus saada neuvoston hyväksyntä, jolloin se ei ole juuri enempää kuin sen suurin yhteinen nimittäjä, joka sisällytetään jäsenvaltioiden lainsäädäntöön.
Tästä on itse asiassa tullut melko vaatimaton työ. Olimme valiokunnassa sitä mieltä, että sitä olisi vielä vahvistettava joiltakin osin sellaisella rakentavalla tavalla, että se olisi kokonaisuudessaan mahdollisen rajoissa. Emme ole siis käyneet erityistä keskustelua huumepolitiikasta. Emme halunneet sisällyttää puitepäätökseen emmekä ehdotukseen päätöstä tiettyjen huumeiden laillistamisesta tai laillistamatta jättämisestä emmekä myöskään tehdä eroa tiettyjen mietojen ja kovien huumeiden välillä. Se ei sovi lainkaan tähän kertomukseen. Tarkoitus on itse asiassa paljon vaatimattomampi. Siksi toivon, että hylkäämme äänestyksessä tarkistukset, joissa kuitenkin puututaan epäsuorasti tämäntyyppisiin aiheisiin, jotta voimme esittää neuvostolle toteutettavissa olevan ehdotuksen, joka on sopusoinnussa niiden käsitysten kanssa, joita demokraattisesti katsottuna Euroopan kansalaisten enemmistöllä on. Olemme yrittäneet - tästä olemme mielestäni tosiaankin päässeet sovintoon valiokunnassa - tehdä ehdotuksesta rangaistusten osalta jossakin määrin entistä tiukemman esimerkiksi siten, että vapausrangaistuksia ei korvattaisi vaihtoehtoisilla rangaistuksilla suurrikollisten tapauksessa. Vanhainkodissa auttaminen vuorokauden ajan ei ole oikeastaan heille sopiva vaihtoehtoinen rangaistustoimenpide.
Lisäksi olemme jo ehdottaneet, että komissio ja neuvosto voisivat vielä tarkastella mahdollisuuksia siviilioikeudellisiin seuraamuksiin, jotka erityisesti vaikuttaisivat siihen, mikä rikollisille on tärkeintä, eli heidän omaisuuteensa.
Kolmanneksi olemme yhtä mieltä siitä, että emme halua mielellämme kehittää neuvoston pääsihteerin johdolla toimivaa varjobyrokratiaa. Jos Amsterdamin sopimuksessa siirretään kolmanteen pilariin kuuluvat elementit ensimmäiseen pilariin, silloin niin on tehtävä, eikä saa siirtyä aivan toisenlaiseen politiikkaan luomalla pääsihteerin johdolla toimivaa varjobyrokratiaa.
Arvoisa puhemies, edes Alankomaiden poliittisessa kirjossa en kuulu tässä asiassa ääriryhmään vaan maltillisiin. Siksi pidän tätä rangaistusasteikkoon ja muihin asioihin kohdistuvaa juridista lähestymistapaa jonkinlaisena lisäelementtinä enkä koko huumepolitiikkamme tärkeimpänä osuutena. Tärkeimpiä ovat ehkäisevät ja terapeuttiset toimenpiteet, siis politiikka, joka on kehitetty näillä sektoreilla. Emme saa kuitenkaan vähätellä juridista lähestymistapaa, koska se liittyy merkittävästi yleisen järjestyksen säilyttämiseen. Tässä on siis kuitenkin oikeutetusti kysymys lisäelementistä, jonka on saatava oma paikkansa.
Muista asioista olen sitä mieltä - ja olemme yhdessä sitä mieltä -, että yhteisön yhteistyötä on toteutettava joskus hieman sitovampana kunnioittaen toisaalta kansallisten tuomioistuinten omia marginaaleja ehkä jopa hieman enemmän kuin komission ehdotuksessa on jo osoitettu.
Tulen sitten tarkistuksiin. Valiokunnan äänestyksen jälkeen on esitetty noin 13 tarkistusta, joista en ole kovinkaan iloinen. Sanoisin mieluummin, että haluaisin varoittaa lähes kaikista niistä. Tarkistuksessa 37 ajatus siitä, että emme keskittyisi huumeriippuvaisten syytteeseen asettamiseen, on laajennettu ajatukseksi, että emme keskittyisi käyttäjien syytteeseen asettamiseen. Mielestäni mietinnössä ei pidä mainita tätä asiaa, ja jäsenvaltioiden on itse määriteltävä, millaista politiikkaa ne yleisesti haluavat noudattaa tai soveltaa uudelleen huumeiden käyttäjiin. Joka tapauksessa on selvää, että kantamme, jonka mukaan emme halua asettaa narkomaaneja syytteeseen, johtuu siitä, että pidämme politiikassamme ensisijaisena terapeuttista painotusta.
Lisäksi olen havainnut, että näissä 13 tarkistuksessa toistetaan kymmenisen kertaa sanat "laaja", "kansainvälinen", "rajatylittävä" ja "järjestäytynyt". Tämä on mielestäni melko väkinäistä. Nämä sanat esiintyvät jo muutaman kerran itse tekstissä, ja vaikuttaa aivan siltä, että tarkistusten esittäjät haluavat itse asiassa rajoittaa ehdotuksen ulottuvuutta. Mainitaan jopa, että erityisesti asiaan puututaan, jos kauppaa käydään yhdestä EU:n jäsenvaltioista toiseen EU:n jäsenvaltioon. Tämä vaikuttaa minusta aivan hullulta. Se, mitä tulee suoraan Kolumbiasta, Surinamista ja Alankomaiden Antilleilta, ei silloin kuuluisi puitepäätöksen piiriin. Haluaisin tosiaankin varoittaa tästä vakavasti. Myös yllyttäminen ja osallisuus poistetaan eräässä tarkistuksessa ehdotuksen piiristä.
Arvoisa puhemies, sanoisin, että jotkut ovat esittelijää vapaamielisempiä. Koska en itse ole tiukimpien joukossa, haluaisin siis oikeastaan hylätä kaikki tarkistukset, jotka jo katsoin vapaamielisiksi.

Coelho
Arvoisa puhemies, koska tämä on ensimmäinen kerta, kun käytän puheenvuoron valintanne jälkeen, tahtoisin toivottaa teille paljon onnea Euroopan parlamentin puhemiehenä. Tahtoisin myös ilmaista tyytyväisyyteni kollegalleni Oostlanderille siitä laadukkaasta ja tarmokkaasta työstä, jota hän on tehnyt tämän Euroopan kansanpuolueen varauksettomasti kannattaman mietinnön hyväksi. Huumausaineongelma on keskeinen Euroopan unionin kansalaisten huolenaihe. Euroopan parlamentti on jo vuosia käynyt taistelua huumausaineita vastaan. Nykyään huumausaineiden torjunta on aivan päivänselvä ulottuvuus monissa Euroopan unionin toimintamuodoissa, jotka ulottuvat huumausaineiden valmistuksen, huumausainekaupan ja rahanpesun vastaisten lainsäädäntötoimien omaksumisesta yhteistyöhön näitä aineita tuottavien maiden kanssa sekä huumausaineriippuvuuden ennaltaehkäisyn edistämiseen ja riippuvuuden torjuntaan, oli kyseessä sitten sen lääketieteellinen hoito tai väärinkäyttäjien yhteiskuntakelpoiseksi palauttaminen. Lisäksi on otettava huomioon myös tiedonvälitysverkkojen kehittäminen ja niiden yhdenmukaistaminen jäsenvaltioiden välillä.
On syytä pitää mielessä, että "kylmän sodan" päättymisestä alkaen huumausainekaupassa on todettu ennennäkemätön kasvu siltä osin kuin se koskee rikollis- ja terroristijärjestöjen toimintamuotojen rahoituslähteitä. Nyt arvioidaan, että huumausaineisiin ja huumausainekauppaan liittyvä rikollisuus saattaa edustaa suunnilleen kahdeksaa prosenttia maailmankaupan arvosta. Tämän kaupankäynnin lopettaminen merkitsisi siis näiden rikollis- ja terroristijärjestöjen suurimpiin kuuluvan rahoituslähteen lopettamista.
Kuten kollegamme Oostlander kuitenkin varsin hyvin muistaa, ehdotuksessa puitepäätökseksi ei esitetä mitään uutta eikä lujiteta kansainvälisen huumausainekaupan torjunnan välineitä. Tämä on välttämätön askel, ja tiedämme hyvin, että se otetaan, jotta kyettäisiin vastaamaan sekä Wienin toimintasuunnitelmassa että Tampereen päätelmissä tunnustettuihin tarpeisiin, samoin kuin Euroopan unionin huumausainestrategiassa 2000-2004 asetettuihin tarpeisiin. Kyse on välttämättömästä, joskin riittämättömästä askeleesta: siinä päätetään vain pienin yhteinen nimittäjä, joka löytyy kunkin jäsenvaltion voimassa olevan huumausainekaupan vastaisen lainsäädännön rikkomuksia koskevista säädöksistä. Näin siis jäsenvaltioiden on itse ryhdyttävä tarvittaviin toimenpiteisiin taatakseen sen, että näistä rikkomuksista tulee rikosoikeudellisia seuraamuksia, jotka todella ovat tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Myös vapausrangaistusten, joiden alaraja ei saa olla vähemmän kuin viisi vuotta vankeutta kaikkein törkeimmissä tapauksissa, pitää kuulua näihin toimenpiteisiin. Sehän tosin on minun mielestäni erittäin lievä alaraja, etenkin kun ottaa huomioon sen, että jäsenvaltioiden voimassa olevassa lainsäädännössä määrätään jo nyt raskaita rangaistuksia huumausainekaupasta, varsinkin silloin kun tapauksen laajuutta ja törkeyttä voidaan pitää raskauttavina asianhaaroina. Esimerkiksi omassa maassani Portugalissa tämä alaraja on 12 vuotta, ja sitä voidaan koventaa vielä kolmanneksella.
Lopuksi haluaisin mainita erittäin tärkeän näkökohdan: huumausainerikoksesta välittömästi tai välillisesti saadut voitot on takavarikoitava, samoin kuin voitot, jotka saadaan osallistumalla rikollisen järjestön toimintaan tai vehkeilyyn, jonka tavoite on huumausainekauppa. Uskon sen myös vastaavan merkittävästi huumausaineiden torjuntaan osallistuneiden järjestöjen esittämää toivomusta, että osa näiden varojen takavarikoinnista saadusta tuotosta voitaisiin käyttää ennalta ehkäisevään toimintaan.

Swiebel
Arvoisa puhemies, huumepolitiikka on aiheuttanut Euroopan parlamentissa jo usein tiukkoja keskusteluja. Perusteelliset puheenvuorot saivat silloin kaiken sekaisin, ja niissä puututtiin perheeseen, uskontoon ja valtaan. Tänään olemme hieman tyynemmillä vesillä. Euroopan komission ehdotuksessa rajoitutaan juridisiin näkökohtiin, minkä järkevinä ihmisinä hyväksymme.
Kuten komissio painottaa ehdotuksessaan, vastuu laittoman huumausainekaupan torjunnasta on ensisijaisesti jäsenvaltioilla. Kun on kuitenkin kysymys usein järjestäytyneestä kaupasta, joka ulottuu useisiin maihin, tähän rajatylittävään kauppaan puuttuva puitepäätös voi toimia kansallisen politiikan hyödyllisenä täydennyksenä.
Komission tekemässä ehdotuksessa ei kuitenkaan tehdä eroa erityyppisten huumeiden välille, ja siten siitä puuttuu laittoman huumausainekaupan eriytetty rangaistavuus. Yhä useammat Euroopan maat tekevät eron mietojen huumeiden ja kovien huumeiden välillä perustellen eroa huumeiden aiheuttamilla terveysriskeillä, ja poliittista tukea tulee yhä enemmän politiikalle, joka perustuu rehelliseen tiedottamiseen ja terveysriskien ehkäisemiseen. Tältä perustalta jotkin jäsenvaltiot toteuttavat sallivaa politiikkaa mietojen huumeiden kohdalla. Ei ole tarkoitus, että tämä politiikka pilataan käsiteltävänämme olevalla puitepäätöksellä.
Mitä tulee rangaistavuuteen, kaikenlaiset tekijät on otettava huomioon, jotta päädyttäisiin tehokkaaseen ja oikeassa suhteessa olevaan rangaistukseen. Valitettavasti ehdotukseen ei ole sisällytetty perusteita asian vakavuuden - kuten kaupan laajuuden, toistuvuuden ja kyseisen aineen luonteen - toteamiseksi. Siksi ryhmäni on yhdessä kolmen muun ryhmän kanssa esittänyt tarkistuksen tällaisten perusteiden sisällyttämisestä ehdotukseen. Kulttuurierot ja jäsenvaltioiden vaihtelevat syytekäytännöt sekä toissijaisuusperiaate tekevät perusteltua siitä, että ehdotuksessa rajoitutaan järjestäytyneeseen ja rajatylittävään laittomaan huumausainekauppaan. Ryhmäni suuri enemmistö näkee puitepäätöksen tuovan lisäarvoa ainoastaan tämän rajaamisen vuoksi.

Schmidt, Olle
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, joudun tunnustamaan, että edustan ryhmäni huomattavaa vähemmistöä. Euroopan huumausainetilanne huononee. Rajojemme avautuminen on tietenkin pohjimmiltaan myönteistä, mutta asian nurjana puolena on se, että esimerkiksi huumeiden salakuljetus lisääntyy. Olen huolestunut siitä, että yhä useammat valtiot luopuvat selkeästä ja selvästä pidättyvästä kannasta huumausaineiden käyttöön. Tavoitteenamme on oltava huumeeton Eurooppa - ei mikään muu! Tästä tavoitteesta luopuminen merkitsisi tuhansien nuorien jättämistä pulaan.
Arvoisa puhemies, tiedostan hyvin esittelijä Oostlanderin ongelman, joka koskee tasapainoisen kannan löytämistä. Olen pääasiassa sitä mieltä, että hän on onnistunut. Pidän myönteisenä sitä, että hän on tänään parlamentissa tuonut esille rajoittavamman kannan, mutta mietintö sisältää kuitenkin muotoiluja, joista en ole samaa mieltä. On täysin selvää, että tarkistuksissa mennään aivan väärään suutaan. Salliva asenne niin kutsuttuja mietoja huumausaineita kohtaan olisi tuhoisaa. Tiedämme, että mietojen huumausaineiden käyttö johtaa myöhemmin kovien huumausaineiden käyttöön.
Ruotsalaiset liberaalit ja suuri osa muustakin liberaaliryhmästä vastustaa kaikkia yrityksiä, joiden tarkoituksena on lieventää tiukkaa ja selvää huumepolitiikkaa. Vastustamme tarkistuksia 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 33, 34, 35 ja 37. Voimme hyväksyä tarkistukset 32 ja 36.

Buitenweg
Arvoisa puhemies, esittelijä pyysi meitä juuri luopumaan viittauksista mahdolliseen huumeiden laillistamiseen tai sallimiseen, koska niistä ei ole tässä kysymys. En ole tästä kuitenkaan niin varma. Laiton huumausainekauppa on minulle yksinkertaisesti liian yleinen termi. Esittelijä Oostlander vastustaa Alankomaiden sallivaa käytäntöä, ei se mitään. Pidän sitä itsekin vain puolivillaisena kompromissina. Pitäisin itse parempana mietojen huumeiden laillistamista, sillä ne ovat loppujen lopuksi vaarattomampia kuin alkoholi, jota käytetään runsaasti myös parlamentissa.
Mietoihin huumeisiin ei suhtauduta sallivasti ainoastaan Alankomaissa. Kansanterveyssyistä tätä politiikkaa jäljitellään myös muissa maissa paikallisella, alueellisella ja joskus jopa kansallisella tasolla. Vaikka esitämme nyt jyrkkiä kantoja, käytäntö on toisenlainen. Pysytelkäämme siksi politiikassa, jolla puututaan tuottoisaan, järjestäytyneeseen ja rajatylittävään huumausainekauppaan ja jota voimme toteuttaa ja joka on myös toissijaisuusperiaatteen mukaisesti eurooppalainen tehtävä, josta vallitsee laaja parlamentaarinen ja yhteiskunnallinen yksimielisyys. Muusta esittelijä Oostlander saa taistella kansallisella tasolla, sillä vaalithan ovat lähellä.

Andrews
Arvoisa puhemies, kun akuuttien huumausaineisiin liittyvien kuolemien määrä on 7 000-8 000 vuodessa, ryhmäni kannattaa voimakkaasti Oostlanderin mietintöä ja taistelua laitonta huumausainekauppaa vastaan.
Voimme olla varmoja, että jokainen Oostlanderin laatima mietintö perustuu suureen hyödyllisyyteen ja oikeudenmukaisuuteen. Olen tuntenut hänet kauan ja olen aivan varma, että hän tarkoittaa sitä, mitä hän tässä nimenomaisessa mietinnössä sanoo. Koska Irlannilla on 3 000 mailia (n. 4 800 kilometriä) rantaviivaa, laittoman huumausaineiden salakuljetuksen mahdollisuus on aina olemassa. Sen vuoksi Euroopan laajuinen yhteistyö ei ole ainoastaan myönteistä, vaan myös välttämätöntä. Odotan konkreettisempia ehdotuksia Euroopan unionissa siitä, miten EU voi auttaa meitä pitämään huumeet poissa Irlannista ja muualta Euroopasta.
Millaisen viestin jäsenet haluavat Euroopan parlamentin lähettävän? Että heroiinin ja crack-kokaiinin kaltaiset huumeet ovat hyväksyttäviä? En hyväksy tätä. Parlamentin jäsenten on tehtävä päätös. Mutta valinta on selvä: joko tuette jäsen Oostlanderia tai lähetätte vaarallisen viestin, jonka mukaan heroiinin ja synteettisten huumeiden henkilökohtainen käyttö ja jakelu on sallittua.
Muun muassa PSE-ryhmän, Verts/ALE -ryhmän ja GUE/NGL-ryhmän tekemää tarkistusta 28 ei voi tulkita väärin: "... käyttäjät, jotka tuottavat, hankkivat ja/tai pitävät hallussaan huumausaineita tai psykotrooppisia aineita henkilökohtaista käyttöä varten, ja käyttäjät, jotka toimittavat huumausaineita tai psykotrooppisia aineita muille tavoittelematta voittoa, eivät kuulu puitepäätöksen piiriin." Siten on hyväksyttävää hankkia heroiinia lapsille tai aikuisille, kunhan vain sillä ei tavoitella voittoa. Kuka itse asiassa tavoittelee voittoa? Suuret huumekeisarit, joita näytämme sietävän. Näyttää siltä, että kykenemme metsästämään terroristeja, jotka olivat vastuussa syyskuun 11. päivän kauheista tapahtumista, mutta kansainvälisiin huumeterroristeihin tarttuminen näyttää olevan meille mahdotonta.
Meidän on tiedettävä, keitä he ovat. Itse asiassa journalisti Veronica Guerinin murha maassani järkytti poliitikkoja ja poliisia niin paljon, että he ryhtyivät toimiin, jotka kukistivat rajun gangsterikulttuurin Irlannissa. Valitettavasti nuoremmat ja vielä pahemmat rikolliset ovat korvanneet nuo gangsterit. Viime viikolla, kun olin liikeasioissa vaalipiirini kaupungin keskustassa, näin kuinka huumausaineet olivat aiheuttaneet tuhoa kokonaisissa rakennuskomplekseissa. Ongelmaan on käytävä käsiksi. On pysäytettävä ihmiset, jotka valmistavat kokaiinia ja heroiinia ja jotka aiheuttavat suurta vahinkoa kaupungeissamme ja maaseudulla. Oostlanderin mietintö on pieni, mutta tärkeä askel tähän suuntaan. Mietinnössä on kaikki se oikeudenmukaisuus, jota parlamentilta odotetaan. Kiitän jäsen Oostlanderia hänen ponnisteluistaan asian parissa.

Blokland
Arvoisa puhemies, esittelijä Oostlander toteaa pettyneenä, että komission ehdotuksessa ehdotetaan vain vähän. Se on vain koonnos jäsenvaltioiden lainsäädännön pienimmästä yhteisestä nimittäjästä.
Rehellisesti sanottuna olen kyllä tyytyväinen tähän komission varovaiseen lähestymistapaan. Rikosoikeus on herkkä osa-alue, jonka määrittelee tiukasti kansallinen kulttuuri ja historia. Mielestäni tässä on tärkeintä, että toimivallan siirtoon yhteisötasolle suhtaudutaan pidättyväisesti. Yhteisön lainsäädäntö tuo lisäarvoa ainoastaan silloin, kun on kysymys selkeästi rajatylittävistä ongelmista.
Vaikuttaa siltä, että parlamentissa vain harvat jakavat tämän näkemyksen. Olen hämmästynyt siitä, että tämän kerran sosialisteja ja vihreitä edustavat kollegani ohittavat minut oikealta. He pitävät tarkistuksissaan hyvin tärkeinä toissijaisuusperiaatteen, kulttuurierojen ja kansallisen lainsäädännön käsitteitä, samalla kun on selvästi kysymys rajatylittävästä ongelmasta, laittomasta huumausainekaupasta, joka vaatii yhteisön sääntelyä. Kollegani haluavat lisätä määritelmään sanat " rajatylittävä" ja " järjestäytynyt" . Minusta nämä käsitteet kuuluvat luonnostaan huumausainekaupan yhteyteen ja niiden lisääminen on tarpeetonta. Se korkeintaan vaikeuttaa päätöksen soveltamista.
Sitten lopuksi esittelijää häiritsi tämä jäsenvaltioiden lainsäädännön pienimmän yhteisen nimittäjän yksinkertainen koonnos. Tarkistusten esittäjiä näyttää häiritsevän itse tämä pienin yhteinen nimittäjä. Tästä käy kyllä ilmi, että toissijaisuusperiaate ei ole enempää kuin tilannekohtainen perustelu, jota käytetään kansainvälisesti poikkeavan Alankomaiden huumepolitiikan suojelemiseen.
Kannatan ehdotusta, jossa aloitetaan vastuullisesti laittoman huumausainekaupan torjunta. Tämä rajatylittävä ongelma vaikuttaa suoraan Euroopan kansalaisten turvallisuuteen. Se, että Alankomaat voi joutua ongelmiin, koska lainsäädäntöä ei siellä sovelleta sen kirjoitetussa muodossa, on minusta seurausta epäjohdonmukaisesta politiikasta, jonka olisi mukauduttava eurooppalaiseen ja kansainväliseen lainsäädäntöön eikä toisinpäin.

Dupuis
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Italiassa kuoli lauantai-iltana nuori, 18-vuotias poika Alessandro Macioci. Hyvä jäsen Oostlander, hän teki itsemurhan hengittämällä autonsa pakokaasua, koska häntä syytettiin huumausaineiden salakuljetuksesta poliisin löydettyä hänen taskustaan 2,5 kiloa hasista. Jäsen Oostlander, tämä on todellisuutta, ei kirjoista luettua.
Tämänsuuntaisesti Euroopan unionin eri jäsenvaltioiden poliisit tulkitsevat politiikkaa, jota ehdotatte meille vakavan rikollisuuden torjumiseksi, ja tämänsuuntaisesti on tulkittu myös ehdottamaanne yhdenmukaistamista. Tällainen yhdenmukaistaminen merkitsee minkä tahansa logiikan vastaista puuttumista Euroopan unionin jäsenvaltioiden asioihin, se merkitsee esimerkiksi Ranskan kaltaisessa maassa harjoitettavan järjettömän politiikan leviämistä sekä sellaisten valtioiden painostamista, jotka vihdoinkin alkavat ymmärtää, mistä on kyse. Kun sanon näin, tarkoitan kotimaatanne, Alankomaita, jonka politiikkaa ette ole hyväksynyt, mutta nykyään myös Belgiaa, Portugalia ja Espanjaa, jossa (Madridissa) espanjalaisen PP:n kollegat ovat hankkineet todella mielenkiintoista kokemusta riskien vähentämisessä.
On selvää, ettemme voi yhdenmukaistaa tällaista politiikkaa. Nimenomaan se, mitä meidän olisi nyt yhdenmukaistettava, on nykyistäkin pahempaa, se merkitsee täysin holtitonta suhtautumista lakiin, sillä te, jäsen Oostlander, te ehdotatte lakeja, joita on mahdoton soveltaa. Liberaalit ja "vapaamieliset" haluavat lakeja, joita voidaan soveltaa: te kuitenkin suhtaudutte lakiin holtittomasti. Teidän jo 30 vuoden ajan harjoittamanne politiikka on sen sijaan synnyttänyt jatkuvasti lakeja, joita ei ole koskaan sovellettu. Politiikkanne tekee tuhoja kokonaisissa maissa, kuten Kolumbiassa, Boliviassa, Perussa, Laosissa ja Burmassa. Teidän kieltämiseen perustuva huumepolitiikkanne on käytännöllisesti katsoen tuhonnut nämä maat.
Luulen, että huolimatta niistä ystävällisistä selkääntaputuksista, joita olen saanut monilta kollegoilta, jopa keskusta-oikeistolta, jäsen Oostlander, samat kollegat tiedostavat, että tuollainen kieltämiseen perustuva politiikka edistää rikollisuutta ja on rangaistavaa; he tiedostavat, että olisi syytä omaksua aivan toisenlainen lähestymistapa. Mietinnössänne mennään aivan toiseen suuntaan, vaikka te yritättekin rajoittaa sen soveltamisalaa.
Komission ei pidä tähän sotkeutua. Komissio ei ole kyennyt antamaan kielteistä vastausta Arlacchille ja hänen rikolliselle hallinnolleen, jota on viisi vuotta johtanut toisiaan seuranneet KGB:n agentit, venäläiset kenraalit, jotka ovat harjoittaneet salakauppaa: me kaikki tiedämme tämän, tämä on todellisuutta, josta saamme lukea päivittäin sanomalehdistä.
Komissio huolehtikoon asioista, joista se kykenee huolehtimaan! Toivottavasti se ryhtyy tutkimaan Yhdistyneiden Kansakuntien kansainvälisen huumeidenvalvontaohjelman UNIDCP:n raportteja eikä kiusaa meitä tämänkaltaisilla täysin järjettömillä ehdotuksilla. Mielestäni parlamentin olisi jo syytä uskaltaa luopua tekopyhyydestään ja ottaa mallia kollegoidemme Chris Daviesin ja Marco Cappaton toimista Isossa-Britanniassa, ja meidän parlamentin jäsenten olisi syytä myöntää vihdoin näiden lakien järjettömyys.

Malliori
Arvoisa puhemies, komission ehdotus laittoman huumausainekaupan rikostunnusmerkintöjen ja seuraamusten vähimmäissäännöksistä on - kuten jo mainittiin - pieni ja varovainen askel kohti laittoman huumausainekaupan ratkaisua. Asiakirjan keskeisessä, rangaistusten määrittelyä koskevassa ehdotuksessa viitataan valitettavasti enimmäisrangaistuksiin, jotka eivät saa alittaa viittä vuotta. Näin tuomarin harkittavaksi jää päätös rangaistuksesta, joka voi vaihdella rankaisematta jättämisestä monen vuoden vapausrangaistukseen. Tämä on tietysti kaukana yhdenmukaistamispolitiikan hengestä, kun tiedetään, että melkein kaikissa jäsenvaltioiden kansallisissa lainsäädännöissä rangaistukset ovat kovempia.
Arvoisa puhemies, korostaisin, että jätettyjen tarkistusten avulla - ja toivon, että useimmat niistä hyväksytään - puitepäätöksestä onnistutaan kuitenkin saamaan jonkinlaista toisarvoista hyötyä. Ensinnäkin tarkistuksissa tehdään selväksi, ettei huumausaineiden väärinkäyttäjiä saa kohdella rikoksentekijöinä vaan potilaina ja ettei huumausaineiden käyttöä leimata rikolliseksi toiminnaksi. Toiseksi huumekauppiaiden omaisuuden takavarikoinnista saatu tuotto esitetään käytettäväksi ennaltaehkäisy- ja kuntoutusohjelmien järjestämiseen. Lopuksi toivoisin, että komission ehdotus olisi jatkossa kunnianhimoisempi ja että siinä määriteltäisiin selkeät ja yhdenmukaiset vähimmäissäännökset, joissa paatuneille huumekauppiaille asetettaisiin enimmäisrangaistusten sijasta vähimmäisrangaistuksia. Näin varmistetaan Euroopan unionin turvallisuuteen ja vapauteen perustuvan alueen toteutuminen.

Van der Laan
Arvoisa puhemies, kiitokset myös esittelijä Oostlanderille, joka tekee joitakin arvokkaita ehdotuksia komission ehdotuksen parantamiseksi. Ensimmäinen niistä koskee sitä, että mahdollisuutta periä huumerikollisten voittoja takaisin parannetaan. Jos puutumme näiden ihmisten kohdalla sellaiseen, mikä on heille hyvin tärkeää, nimittäin heidän lompakkoonsa, niin se on paljon tehokkaampaa kuin pitkät vankeusrangaistukset. Meidän ei myöskään pidä keskittyä huumeriippuvaisten syytteeseen asettamiseen, vaan meidän on keskityttävä selkeästi ennaltaehkäisyyn. Tämä on hyvä signaali, johon Euroopan on keskityttävä rajallisine resursseineen.
Tiemme kuitenkin eroavat tässä. Olen hyvin iloinen siitä, että Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän enemmistö seuraa eurooppalaista suuntausta, jossa toteutetaan hieman realistisempaa huumepolitiikkaa, ja kannattaa kaikkia tarkistuksia, joissa pyritään tekemään ero kovien ja mietojen huumeiden välillä sekä jättämään huumeiden käyttäjät syyttämättä, sekä myös tarkistuksia, jotka rajoittavat tämän ehdotuksen koskemaan rajatylittävää rikollista huumausainekauppaa. Käyttäkäämme rajalliset resurssimme suurrikollisiin eikä pienkäyttäjiin.
PPE-ryhmää edustavia kollegoita, jotka puhuvat vaarallisista signaaleista, joita parlamentti näin antaisi, haluaisin puolestani varoittaa symbolisesta politiikasta. Loppujen lopuksi meillä ei vielä ole myötämääräämisoikeutta tällä osa-alueella.
Komission kaksi konkreettista ehdotusta herättävät myös kysymyksiä ryhmässäni. Ei ole järkevää, että enimmäisrangaistuksen viiden vuoden alarajaa ei rajata koskemaan ainoastaan tiettyjä rikoksia vaan sen annetaan koskea kaikkia huumausainerikoksia. Kannatamme myös rajaamista koskevaa tarkistusta.
Sitten lopuksi, mielestämme järjestely, joka koskee ilmiantajia, joiden olisi saatava kevennys rangaistukseen korvauksena huumeliigoista annetuista tiedoista, menee todella pitkälle. Tämä on hyvin herkkä asia, jossa eri jäsenvaltioilla on erilaiset perinteet. Mielestämme mentäisiin todella pitkälle, jos tätä asiaa alettaisiin yhtäkkiä säännellä nopeasti tällä tavalla.

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ensiksikin haluaisin kiittää esittelijä Oostlanderia hänen esittelemästään erinomaisesta mietinnöstä ja muistuttaa siitä, että komission esittämä puitepäätös on osa kokonaisvaltaista huumausaineiden torjuntastrategiaa, joka perustuu tasapainoiseen lähestymistapaan, jossa käytetään kysyntää ja tarjontaa vähentäviä toimenpiteitä ja laittoman kaupan vastaista toimintaa.
Ehdotus ei ole sama asia kuin KOKO Euroopan unionin huumausainepolitiikka: ehdotus koskee vain yhtä erityistä huumausainekaupan torjuntaan liittyvää osatekijää. Euroopan unionin huumausaineita koskeva lähestymistapa on ilmaistu toimintaohjelmassa vuosiksi 2000-2004, ja siitä esitetään arviointi toimintakauden puolivälissä, tämän vuoden aikana. Laekenissa valtion- ja hallitusten johtajat esittivät pyynnön, että hyväksyisimme tämän vuoden toukokuun loppuun mennessä puitepäätöksen, joka koskee huumausainekauppaan liittyvien rikosoikeudellisten seuraamusten yhdenmukaistamista Euroopan unionin tasolla. Se onkin ehdotuksen ainut tavoite. Komission mielestä huumausainekaupan torjunnassa tarvitaan jäsenvaltioiden eri oikeus-, poliisi- ja tulliviranomaisten välistä tiivistä yhteistyötä, jotta kyettäisiin vastaamaan kansainvälisen huumausainekaupan haasteeseen. Ollakseen tehokasta sellaisen yhteistyön on perustuttava unionin tasolla yhteiseen lähestymistapaan, etenkin kriminalisointien määritelmien ja huumausainekauppaa koskevien rikosoikeudellisten seuraamusten lähentämiseen, ja näiden seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.
Olemme tyytyväisiä esittelijä Oostlanderin mietinnössä esittämiin tavoitteisiin. Huumausainekauppiaita vastaan suunnattuja painostustoimenpiteitä on tietysti täydennettävä ja viimeisteltävä huumeriippuvaisiin henkilöihin kohdistuvalla ehkäisypolitiikalla ja heidän palauttamisellaan takaisin yhteiskunnan pariin. Tämä väline on luonteeltaan sellainen, että sen kohteena ovat vain huumausaineilmiön vastaiset painostustoimet. Voi hyvin sanoa, että komissio työskenteli tätä rikosoikeudellista aloitetta valmistellessaan asian täysin tuntien, olimmehan tehneet merkittäviä valmistelutöitä etenkin perehtyessämme kussakin jäsenvaltiossa käytettyihin määritelmiin, lainsäädännössä sovellettuihin seuraamuksiin ja - mikä on vähintäänkin yhtä tärkeää - konkreettisiin ehtoihin sovellettaessa käytäntöön huumausainekaupasta koituvia seuraamuksia kussakin 15 jäsenvaltiossa. Tämän julkaisemamme tutkimuksen avulla oli mahdollista tehdä vertaileva analyysi kaikkien jäsenvaltioiden huumausainekauppaa koskevasta lainsäädännöstä.
Näin ollen onkin tehtävä ensimmäinen tärkeä täsmennys: tavoitteemme on yhdenmukaistaa huumausainekauppaa koskevat rikosoikeudelliset seuraamukset. Tätä ehdotusta ei voi rajoittaa koskemaan vain kansainvälistä tai rajatylittävää huumausainekauppaa, koska tässä kahdesta tulee yksi ja sama: joko suurin osa huumeista tai huumausainekaupasta on lähtöisin Euroopan ulkopuolelta ja siis aina kansainvälistä tai sitten en ymmärrä, kuinka oikein on mahdollista pitää ankarammin rangaistavana rajatylittävää huumausainekauppaa kuin kunkin jäsenvaltion sisällä todettavaa törkeää huumausainekauppaa. Ei jäsenvaltioilla voi olla kahta rikoslakia, yhtä sovellettavaksi vain maan rajojen sisäpuolella tapahtuvaan huumausainekauppaan ja toista sovellettavaksi huumausainekauppaan, johon liittyy rajatylittävä ulottuvuus.
Siirtykäämme sitten kysymykseen numero kaksi: huumausainekaupan määritelmään. Tältä osin komissiota jo arvosteltiinkin täällä sen vähäisestä kunnianhimoisuudesta. Mitä oikein teimme? Kokosimme vain yhteen Yhdistyneiden Kansakuntien huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laitonta kauppaa vastaan vuonna 1988 tehdyn yleissopimuksen keskeiset elementit ja yhdistimme tämän määritelmän huumausainekauppaan liittyviä rikkomuksia koskevaan määritelmään kansallisissa säädöksissä. Tässä mielessä on siis kyse yrityksestä löytää synteesi huumausainekaupan määritelmille. Mutta tässä kohtaa - ja nyt tulee kolmas tärkeä huomautus - kunnioitimme toissijaisuusperiaatetta. Sen vuoksi tähän määritelmään ei ole sisällytetty huumausaineen yksilöllistä käyttöä eikä voittoa tavoittelematonta kaupankäyntiä henkilökohtaista kulutusta varten. Nämä seikat jätetään kunkin jäsenvaltion oman tuomiovallan alaisiksi, sillä - kuten tämä keskustelu jo osoitti - tällä alueella 15 jäsenvaltion ratkaisut ovat keskeisiltä osiltaan erilaisia.
Siksi komission ehdotus ei muuta vallitsevia eroja kansallisissa lainsäädännöissä niillä alueilla, joilla rikosoikeudellisten seuraamusten ei katsota koskevan henkilökohtaiseen kulutukseen tulevan huumausaineen kauppaa. Mutta jos kauppa on niin laajamittaista ja törkeää, että rikosoikeudellisten seuraamusten on koskettava sitä, komissio ehdottaa, että rangaistusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Korkeintaan viiden vuoden vankeusrangaistus on vähimmäisrangaistuksena sellainen seuraamus, joka sinänsä suo kunkin huumausainekaupan tapauksen olosuhteiden mukaan lakia soveltaville tuomareille riittävän suuren toimintamarginaalin ja on samalla ehdotus, jonka tarkoitus on antaa kuva siitä törkeyden asteesta, jolla pyritään rankaisemaan huumausainekaupan rikostapauksia silloin, kun niihin sovelletaan tätä seuraamusta.
Tiedän, että joissakin maissa - jäsen Carlos Coelho viittasi Portugaliin - enimmäisrangaistuksen vähin seuraamus on tätä ankarampi. On myönnettävä, että meidän ehdottamamme rangaistus on lievempi ja että viiden vuoden luku tuntuu meistä määrältä, joka vastaa yhdenmukaistettavan rangaistuksen kärsittävää vähimmäismäärää ja jättää tietenkin jokaiselle jäsenvaltiolle mahdollisuuden säätää omassa lainsäädännössään toisenlaisia ja ankarampia kärsittävän rangaistuksen määriä sovellettavasta enimmäisrangaistuksesta koituvalle vähimmälle seuraamukselle. Tästä kysymyksestä keskustellaan parhaillaan neuvostossa. Siksi uskonkin, että ehdotus, jonka toivon parlamentin hyväksyvän, on ensi askel torjuntataistelussa, jota kaikki jäsenvaltiot käyvät yhdessä kansalaisten terveyttä, turvallisuutta ja elämänlaatua uhkaavaa huumausainekauppaa vastaan. Onhan se - kuten esittelijä Oostlander korosti - eräs rahoituslähde lukemattomille muille rikollisille toiminnoille, muun muassa jopa terrorismille. Tässä yhteydessä toivon parlamentin tukevan tätä mietintöä ja luovan näin edellytykset sille, että neuvosto voisi hyväksyä puitepäätöksen tämän vuoden toukokuun loppuun mennessä.

Kolmansien maiden kansalaiset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Ludfordin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0436/2001) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemasta [KOM(2001) 127 - C5-0250/2001 - 2001/0074(CNS)],
Keßlerin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0455/2001) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi edellytyksistä, joiden täyttyessä kolmansien maiden kansalaiset voivat matkustaa vapaasti jäsenvaltioiden alueella enintään kolmen kuukauden ajan, erityisen matkustusluvan käyttöön ottamisesta ja maahantulon edellytysten vahvistamisesta enintään kuuden kuukauden matkaa varten [KOM(2001) 388 - C5-0350/2001 - 2001/0155(CNS)].

Ludford
. (EN) Arvoisa puhemies, ehdotus panee täytäntöön yhden lokakuussa 1999 pidetyn Tampereen huippukokouksen tärkeimmistä sitoumuksista oikeus- ja sisäasioissa. Tampereella vaadittiin, että unionissa laillisesti pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten oikeusasemaa olisi lähennettävä vastaamaan jäsenvaltioiden kansalaisten oikeusasemaa, jotta heillä olisi yhdenmukaiset oikeudet, jotka ovat mahdollisimman lähellä Euroopan unionin kansalaisten nauttimia oikeuksia. Siten ehdotuksen tavoitteena on, että maahanmuuttajille tai pakolaisille, jotka ovat oleskelleet maassa laillisesti ainakin viisi vuotta, olisi annettava Euroopan unionissa pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisen asema.
On itsestään selvää, ettei ehdotus koske ihmisiä, jotka oleskelevat Euroopan unionissa laittomasti. Eikä se myöskään kata henkilöitä, jotka oleskelevat EU:ssa tilapäisesti, kuten esimerkiksi opiskelijoita tai henkilöitä, jotka saavat tilapäistä suojelua. Kun otetaan huomioon joidenkin tahojen - eikä vähiten joidenkin neuvoston tahojen - epäröinti, on tärkeää painottaa, että EU tuo vain esille jäsenvaltioiden logiikan, jonka mukaan jäsenvaltiot antavat joillekin maahanmuuttajille laillisen oikeuden pitkäaikaiseen oleskeluun maassaan. Ehdotuksessa vain lisätään Euroopan unionin ulottuvuus.
Euroopan unionin ulottuvuus koostuu Euroopan unionin perustamissopimusten perustavanluonteisten sopimusehtojen inspiroimasta sosiaalisesta ja laillisesta oikeudesta sekä Euroopan unionin talouden ja yhteiskunnan laskelmoivasta oman edun tavoittelusta. Arvioiden mukaan Euroopan unionissa asuu laillisesti jopa 20 miljoonaa ihmistä, jotka eivät ole ottaneet tai joiden ei ole sallittu ottaa sen jäsenvaltion kansalaisuutta, jossa he asuvat. Turkin kansalaiset Saksassa ja pohjoisafrikkalaiset Ranskassa ovat kaksi tällaista suurta yhteisöä. Mutta kaikissa jäsenvaltioissa on lukemattomia eri kansallisuuksia edustavia yhteisöjä. Viime viikon Economist-lehdessä arvioitiin, että omassa maassani, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, asuvista 2 miljoonasta muslimista puolet ovat jonkin toisen maan kansalaisia. Useimmat näistä ovat brittiläisen kansainyhteisön maahanmuuttajia, jotka saapuivat 1950- ja 1960-luvulla. Palaan Yhdistyneen kuningaskunnan asemaan myöhemmin.
Toiveeni toimia mietinnön esittelijänä johtuu osittain sitoumuksestani taistella rasismia vastaan. Kolmansien maiden kansalaisten oikeudenmukainen kohtelu ja aktiivinen kotouttaminen ja niihin liittyvät toimet syrjinnän estämiseksi auttavat torjumaan rasismia ja muukalaisvihaa Euroopan unionissa. Tämän merkitys ei suinkaan vähene, vaan kasvaa koko ajan. Näiden ihmisten kotouttaminen on Euroopan unionin sosiaalisten ja taloudellisten etujen mukaista, ja on muiden Euroopan unionin politiikkojen valossa tekopyhää, jos emme tee niin. Joidenkin maahanmuuttajayhteisöjen vieraantuminen ja heidän sosiaaliset ja taloudelliset hankaluutensa aiheuttavat paljon huolta. Huolestuttavia tietoja rasistisin perustein tapahtuneen ahdistelun ja vihamielisyyden lisääntymisestä on tullut esille erityisesti syyskuun 11. päivän jälkeen.
Paras tapa reagoida kaikkiin näihin asioihin on varmistaa, että maahanmuuttajien valtavaa osallistumista helpotetaan, se tunnustetaan ja siitä pidetään kiinni. Tasavertaiset oikeudet Euroopan unionin kansalaisten kanssa palkkatyön, koulutuksen ja sosiaaliturvan kaltaisilla alueilla lisäävät heidän taloudellista osallistumistaan. Muut toimet vahvistaisivat lisäksi yhteiskuntaan kotoutumista. Haluan kiinnittää huomionne laatimiini tarkistuksiin 33 ja 35 tasavertaisesta mahdollisuudesta oikeudenkäyntiin, osallistumisesta paikalliseen elämään ja äänioikeudesta, mutta minun on heti huomautettava, että uuden ELDR-ryhmän tarkistuksen 56 on tarkoitus korvata tarkistus 34 ja selventää, että siinä tarkoitetaan osallistumista paikallisyhteisön, esimerkiksi naapuruston, elämään, ja että tarkistus 35 on vain tavoitteellinen rohkaistessaan jäsenvaltioita antamaan äänioikeuden paikallisella ja yhteisön tasolla. Euroopan parlamentin vihreiden ryhmä esittää uudelleen useita alkuperäisiä tarkistuksiani, jotka äänestettiin kumoon valiokunnassa. Johdonmukaisuuden vuoksi ELDR äänestää niiden puolesta.
Aion nyt ryhtyä vaikeaan tehtävään eli yritän saavuttaa tasapainon tarkistusten äänestämisessä, jotta koko parlamentti voisi tukea tätä mietintöä. Haluaisin vedota oikeistoryhmiin, jotta ne hyväksyisivät sen, että järkevä lopputulos muodostuisi siten, että jotkin heidän huomioistaan hyväksyttäisiin, joitakin ei. Niinpä viittaus neuvoston terrorismin vastaisiin toimenpiteisiin turvallisuusuhkia arvioitaessa on hyväksyttävää, mutta jotkin näistä toimenpiteistä ovat liioiteltuja. Käytännössä tarkistus 82 on hyväksyttävä, mutta tarkistus 9 ei ole. On hyväksyttävää mainita, että isäntävaltion kielen oppiminen kuuluu olennaisesti yhteiskuntaan kotoutumiseen, mutta on liioiteltua vaatia, että se olisi peruste myöntää oleskeluoikeus Euroopan yhteisössä.
Vetoan vasemmistoryhmiin, etteivät ne antaisi yksityiskohtiin liittyvien ongelmien sekoittaa laajempaa kokonaisuutta, jotta voisimme toteuttaa parlamentin pitkäaikaisen sitoumuksen antaa oikeusturva kolmansien maiden kansalaisille. On valitettavaa, että Yhdistynyt kuningaskunta vetäytyy ehdotuksesta. Se ei ole vain sosiaalisesti väärin Yhdistyneessä kuningaskunnassa oleskelevia kolmansien maiden kansalaisia kohtaan, vaan sen mukana Yhdistyneestä kuningaskunnasta tulee myös vähemmän houkutteleva valtio lahjakkaille asiantuntijoille, kuten elinkeinoelämän edustajat huomauttavat.
Kehotan parlamenttia keskittämään voimansa, jotta saavuttaisimme yhteisymmärryksen tästä tasapainoisesta ja järkevästä ehdotuksesta. Kehotan myös Espanjaa puheenjohtajavaltiona ponnistelemaan, niin että neuvostossa päästään sopimukseen tästä asiasta ja osoitetaan, että se on vakavasti sitoutunut yhteiskuntaan kotouttamiseen ja työvoiman liikkuvuuteen. Näitä asioita kaivataan jälleen Barcelonan huippukokouksessa. Meillä on 20 miljoonaa asukasta, jotka määritellään liikkuviksi. Olisimme tekopyhiä, jos kieltäisimme heiltä oikeuden liikkua Euroopan unionissa.

Keßler
Arvoisa puhemies, on erittäin kannatettavaa laatia yhteiset säännöt niistä ehdoista, joiden täyttyessä kolmansien maiden kansalaiset voivat vapaasti liikkua jäsenvaltioiden alueella. Valiokuntatyöskentelyssä hajanaisia sääntely-yrityksiä kritisoitiin toistuvasti Ranskan ja Portugalin aloitteesta. Schengen-alueella liikkumisvapauteen vaadittiin entistä globaalimpaa lähestymistapaa. Vaatimus täyttyy käsiteltävänä olevan komission direktiiviehdotuksen avulla.
On ensinnäkin tarkoitus säännellä ja yhdenmukaistaa niitä edellytyksiä, joiden täyttyessä kolmansien maiden kansalaiset voivat vapaasti liikkua jäsenvaltioiden alueella enintään kolmen kuukauden ajan. Ehdotus täyttää siten Amsterdamin sopimukseen sisältyvän vaatimuksen, jolla neuvosto velvoitetaan määräämään nämä ehdot viiden vuoden kuluessa sopimuksen voimaantulosta. Toiseksi on tarkoitus ottaa käyttöön täysin uusi oikeusväline - erityinen matkustuslupa. Se mahdollistaa vapaan liikkumisen jäsenvaltioiden alueella kuuden kuukauden ajan, mikäli tietyt ehdot täyttyvät.
En ensinnäkään ymmärrä, miksi oikeusvälineeksi valittiin direktiivi eikä asetus. Teksti on riittävän konkreettinen. Koska direktiivi on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä, säädöksen soveltamisen aloittaminen viivästyy. Tällä säädöksellä lisäksi korvataan muun muassa jo voimaan tullut asetus EY/1091/2001. Asetus olisi siksi tarkoituksenmukaisempi oikeusväline.
Sellaisten kolmansien maiden kansalaisten, joilta ei vaadita viisumia, ja pitkäaikaisen oleskeluluvan haltijoiden liikkumisvapautta koskevien sääntöjen sisältöä ei ole muutettu. Uusia säännöksiä on sen sijaan laadittu sellaisia kolmansien maiden kansalaisia varten, joilla on jäsenvaltioiden myöntämä kansallinen viisumi pitkäaikaista oleskelua varten mutta joilla ei vielä ole oleskelulupaa. Toisin kuin komission ehdotuksessa, tällaisilla kolmansien maiden kansalaisilla pitää mielestäni olla jatkossakin mahdollisuus matkustaa jäsenvaltioiden alueella myös ennen oleskelulupahakemuksen jättämistä.
Mikäli liikkumisvapaus myönnettäisiin nyt yhtäkkiä vasta hakemuksen jättämisen jälkeen, se merkitsisi askelta taaksepäin nykyisestä Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen jälkeisestä oikeustilanteesta. Kukaan asianosainen ei ymmärtäisi sitä. Ei ole myöskään olemassa mitään selvää perustetta, miksi tämä ryhmä asetettaisiin erilaiseen ja huonompaan asemaan kuin muut direktiivin soveltamisalaan kuuluvat kolmansien maiden kansalaiset, kun on kysymys liikkumisvapauden alkamisajankohdasta. Kansallisen viisumin saaneiden kolmansien maiden kansalaisten on kuitenkin täytettävä matkustaessaan samat kriteerit kuin niiden kolmansien maiden kansalaisten, joilla on yhtenäinen Schengenin sopimuksen mukainen viisumi. Tämä johtuu liikkumisvapautta koskevien viisumien yhdenvertaisuudesta. Tämä tarkoittaa sitä, että kansallisen viisumin on sisällyttävä yhteisen konsuliohjeiston luottamuksellisia 5A- ja 5B-luetteloita koskevaan jäsenvaltioiden väliseen neuvottelumenettelyyn.
Muiden jäsenvaltioiden myöntäessä kansallisia viisumeja niillä jäsenvaltioilla, jotka asettavat tietyistä valtioista kotoisin oleville kolmansien maiden kansalaisille ehtoja, ei olisi muuten tiedonsaanti- eikä valvontamahdollisuutta. Turvatoimiin syntyisi tällöin aukko, jota ei syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen voida hyväksyä. Valiokunnassa käytiin tästä asiasta vilkasta keskustelua. Valiokunnan suuri enemmistö kuitenkin kannatti ehdotustani. Tulos on osoitus valiokunnan kyvystä tehdä muuttuneiden olojen vuoksi uusi päätös sellaisesta asiasta, josta on jo äänestetty.

Medina Ortega
, oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan lausunnon valmistelija. (ES) Arvoisa puhemies, haluan kiittää vielä kerran komissiota sen meille esittämästä ehdotuspaketista, jolla pyritään edistämään Euroopan unionin sopeuttamista Euroopan uuteen yhteiskunnalliseen todellisuuteen.
Eurooppa ei ole enää maastamuuttajien maanosa, vaan siitä on tullut maahanmuuttajien maanosa, ja komission ehdotuksilla pyritään edistämään kaikkien yhteisöihimme muuttavien henkilöiden integroitumista.
Oikeudellisten asioiden valiokunnassa aiheesta käydyssä keskustelussa esitettiin tiettyjä tarkistuksia, joista toiset olivat muodollisia, toiset eivät. Asiasta vastaavassa kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa jäsen Ludford teki suurenmoisen työn pyrkiessään viimeistelemään ja täsmentämään oikeudellisia käsitteitä, mutta minusta vaikuttaa siltä, että satunnaisten äänten enemmistöjen vuoksi direktiivin sisältö vääristyisi, jos hyväksyisimme tässä täysin suurimman osan valiokunnassa tehdyistä tarkistuksista. Itse jäsen Ludford tekee tämänsuuntaisia ehdotuksia, jotka ovat mielestämme oikeita, ja katson, että loppujen lopuksi tärkeintä, mitä nyt tässä täysistunnossa voidaan tehdä, on pyrkiä muuttamaan komission ehdotuksen sanamuoto tarkoituksenmukaisemmaksi.
Pyrkimyksenä on lyhyesti sanottuna saavuttaa mahdollisimman suuri yhdenvertaisuus ja tasa-arvo pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten ja yhteisön kansalaisten välille kansallisia lakeja ja perustuslaillisia periaatteita luonnollisesti noudattaen, mutta asettamatta keinotekoisia vaatimuksia, joilla hankaloitetaan entisestäänkin näiden keskuudessamme jo pitkään asuneiden henkilöiden kotoutumista.
Katson siis, että voimme odottaa lopullisilta ehdotuksilta, jotka jäsen Ludford esittää meille, ja valiokunnassa heräävältä keskustelulta, että täysistunnossa palautettaisiin mahdollisuuksien mukaan teksti komission alkuperäisen ehdotuksen mukaiseksi ja että luovuttaisiin monista hyväksytyistä tarkistuksista, jotka, kuten aiemmin sanoin, hyväksyttiin satunnaisella äänten enemmistöllä kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa.

Klamt
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin kiittää komissiota, teitä, komission jäsen Vitorino, kolmansien maiden kansalaisten pitkäaikaista oleskelua koskevasta tasapainoisesta lausunnosta sekä myös esittelijää, paronitar Ludfordia, hänen tiiviistä yhteistyöstään.
Mielestäni tärkeitä direktiiviin tehdyistä tarkistuksista ovat ne, jotka tarjoavat jäsenvaltioille mahdollisuuden turvallisuuden valvontaan. Siitä ei ole hyötyä ainoastaan kolmansien maiden kansalaisia vastaanottaville valtioille vaan koko Euroopan unionille. Schengenin sopimuksen takia sisärajat voidaan nimittäin ylittää milloin tahansa, joten muiden jäsenvaltioiden on voitava luottaa siihen, että kolmansien maiden kansalaiset ensimmäisenä vastaanottava valtio toimii vastuuntuntoisesti. Tällaisella valvonnalla täytetään vastaanottajavaltion kansalaisten turvallisuusvaatimukset sekä myös jäsenvaltiossamme asuvien kolmansien maiden kansalaisten vaatimukset. Yhtäältä heitäkin suojellaan terroriteoilta, mutta toisaalta kukin valtio tekee selväksi, etteivät alueellamme asuvat kolmansien maiden kansalaiset vaaranna sisäistä turvallisuuttamme. Täten voimme napakasti torjua ne tahot, jotka yrittävät lietsoa muukalaisvihaa terrori-iskujen perusteella.
On myös tärkeää, että yhteiskuntaan integroitumisesta voidaan tehdä oleskeluluvan saamisen ehto. Pitkäaikaiseen oleskeluun oikeutetut kolmansien maiden kansalaiset haluavat yleisesti kotiutua uusiin oloihin. He haluavat toisin sanoen olla osa yhteiskuntaa sekä pystyä olemaan vuorovaikutuksessa muiden kanssa. Vuorovaikutus luo ymmärtämystä, ja ymmärtämys edistää yhteen kasvamista.
Meidän on siis tehtävä aloitteita. Meidän on vaadittava ja edistettävä kielen oppimista. Jos kielitaito nimittäin puuttuu, silloin ei synny myöskään viestintää, ja silloin jää melkein pakosti monien elämänalueiden ulkopuolelle. Ellei maahanmuuttajiemme ole tarkoitus pysyä jatkossakin yhteiskunnan ulkopuolella, meidän on vaadittava kielen oppimista, sillä muuten uuden kansalaisen päätyminen huonosti maksetuille aloille on jo etukäteen määrätty. Vaatimus on ennen kaikkea mahdollisuus eikä este, sillä lienemme kaikki samaa mieltä siitä, että haluamme antaa alueellemme tuleville ja tänne jääville ihmisille oikeudenmukaisen mahdollisuuden.

Roure
Arvoisa puhemies, Eurooppa-neuvosto julisti Tampereen huippukokouksessa, että kolmansien maiden kansalaisten oikeudellista asemaa olisi tuotava lähemmäksi jäsenvaltioiden kansalaisten asemaa, jotta heille voitaisiin taata Euroopan unionin kansalaisten oikeuksiin mahdollisimman pitkälle verrattavissa olevat yhdenmukaiset oikeudet.
Komission ehdotuksessa vahvistettiin tasapainoisesti ja hyvin selkeästi ne edellytykset, jotka on täytettävä saadakseen pitkään maassa oleskelleen kansalaisen aseman. Ehdotus on tasapainoinen. Perusteina tuon aseman saamiselle ovat muun muassa laillisen maassa oleskelun kesto ja riittävät tulot. Kyseinen henkilö ei myöskään saa olla uhkana yleiselle järjestykselle tai maan turvallisuudelle. Minun on kuitenkin sanottava, että osa tarkistuksista huolestuttaa minua todella, sillä ne ovat ristiriidassa Tampereella asetettujen tavoitteiden kanssa. Yleiseen järjestykseen kohdistuvaa uhkaa koskevan komission ehdotuksen 7 artiklan sanoma on selkeä, ja minusta onkin huolestuttavaa ja vahingollista sekoittaa maahanmuutto ja terrorismi toisiinsa.
Olemme toisaalta samaa mieltä siitä, että kielitaidon taso on yksi osoitus henkilön maahan kotoutumisesta, mutta sitä ei missään nimessä voida pitää tuon aseman saamisen edellytyksenä. Miksi ei? Siitä yksinkertaisesta syystä, ettei tuo peruste ole objektiivinen eikä tarkoin määritelty: kielitaidon tason - mitä tällä tarkoitetaan? - ja varsinaisen kotoutumisen välillä ei ole suoraa syy- ja seuraus -suhdetta. Itse tunnen henkilöitä, jotka ovat asuneet maassani 10 vuotta ja jotka ovat kaikkien mielestä täysin sopeutuneet, vaikka heillä on vielä joitakin ongelmia ranskan kielessä.
Minusta on kohtuutonta vaatia asianmukaista asuntoa ylimääräisenä ehtona, jotta voidaan välttyä myöntämästä tuota asemaa Euroopan unionissa laillisesti asuville kolmannen maan kansalaisille. Valitettavasti monilla eri kansalaisuutta edustavilla henkilöillä ei ole asianmukaista asuntoa, eivätkä he ole mitään toisen luokan kansalaisia. Jokainen toivoo itselleen kunnollista asuntoa.
On tärkeää luoda vieraanvarainen yhteiskunta ja myöntää, että maahan kotoutuminen on kaksisuuntainen prosessi, joka vaatii sopeutumista sekä maahanmuuttajalta että hänet vastaanottavalta yhteiskunnalta.

Schmidt, Olle
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, on jotenkin kummallista, että meidän on juuri vuonna 2002 erityisesti määrättävä, että sellaisia henkilöitä, jotka asuvat pysyvästi jäsenvaltioissamme mutta jotka eivät ole unionin kansalaisia, on kohdeltava jokseenkin samoin ehdoin kuin meitä, jotka olemme sattuneet syntymään unionin kansalaisiksi. Mielestäni on outoa, että tällaisesta asiasta pitää laatia joitakin erityisiä sääntöjä. Senhän pitäisi olla aivan itsestään selvää.
Kollegamme paronitar Ludford on tehnyt mielestäni erittäin hyvää työtä. Esitetty kanta on tasapainoinen. Uskon hänen puhuvan erittäin tärkeästä asiasta, kun hän korostaa, että voimme torjua rasismia ja muukalaisvihaa yhteisten sääntöjen avulla. Emme halua, että kansalaiset jaetaan A- ja B-luokan kansalaisiin. Tämä on kohtalonkysymys Euroopan kannalta. Euroopan, jonka sanomme aina perustuvan humanistisiin arvoihin ja ihmisten tasa-arvoon, on huolehdittava tästä asiasta! Tämän vuoksi pidän tätä asiaa suurena ja tärkeänä askeleena Euroopan kehityksen kannalta.

Lambert
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää kumpaakin esittelijää ja pidän näitä aloitteita myönteisenä. Toistan myös esittelijä Ludfordin kommentit Britannian hallituksen innottomuudesta. On valitettavaa, että esittelijä Ludfordin edistyksellisemmät ideat äänestettiin niukasti kumoon kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa ja nyt käsiteltävänä olevassa mietinnössä on vastahakoisempi asenne pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisia kohtaan, ja siinä korostetaan liikaa terrorismia, kielen oppimista ja riittäviä voimavaroja erityisesti eläkkeiden yhteydessä. Olen samaa mieltä esittelijä Ludfordin kanssa myös kahdesta ensin mainitusta asiasta. Komission ehdotukset olivat todellakin parempia kuin mietinnön ehdotukset.
Mielestäni tämä osoittaa, että joidenkin parlamentin jäsenten mielikuva kolmansien maiden kansalaisista edustaa vain hyvin pientä osaa todellisuudesta ja on ehkä rajoittunut tiettyyn maantieteelliseen alueeseen, sosiaaliseen luokkaan tai poliittiseen näkemykseen. Ehdottomasti suurin osa kolmansien maiden kansalaisista, joilla on valtava taloudellinen vaikutus Euroopan unionin talouteen ja yhteiskuntaan ja jotka ovat todistaneet tämän useiden vuosien ajan, ei todellakaan kuulu tämän mielikuvan edustamaan ryhmään. Miksi niin useat hallituksistamme pyrkisivät yhä enenevässä määrin hankkimaan työvoimaa kolmansista maista kaikilla taitotasoilla, ellei näin olisi? Miksi sellaisten ihmisten pitäisi tulla ja asettua tänne asumaan useiksi vuosiksi, jos heitä epäillään tai pidetään toisen luokan kansalaisina, joita siedetään, mutta joita ei haluta tänne, ja jos heidät nähdään eräänä kertakäyttöyhteiskunnan ulottuvuutena? Kuten monet ovat sanoneet, meidän olisi katsottava, että ihmisillä, joiden panos on niin suuri yhteiskunnassamme, olisi yhtäläiset oikeudet kanssamme.

Schröder, Ilka
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, puhun nyt Ludfordin mietinnöstä, jossa on ensinnäkin kyse entistä parempien olojen takaamisesta täällä jo pitkään laillisesti oleskelleille ihmisille lisäämällä heidän oikeuksiaan. Aloite on kyllä hyvä. Ongelmana kuitenkin on, että EU:n alueella oleskelevat kolmansien maiden kansalaiset kuvataan siinä eräänlaisina kolmannen luokan kansalaisina, jotka tulevat vasta asianomaisen valtion kansalaisten ja toissijaisessa asemassa olevien muiden EU-valtioiden kansalaisten jälkeen. Mietinnössä tehdään jatkuvasti tätä erottelua, jonka mukaan katsotaan myös oikeutetuksi, ettei syrjintä koskaan lopu kokonaan. Jos kaikille halutaan todellakin antaa samat oikeudet, tällainen erottelu on lopetettava.
Eräs toinen asia on minulle kuitenkin vieläkin tärkeämpi. Vielä kerran: pitkään EU:n alueella oleskelleiden ihmisten oikeuksia on tarkoitus parantaa. Tämähän koskee kuitenkin vain tiettyä osaa heistä, nimittäin niitä, joilla on laillinen oleskelulupa. Kaikki täällä luvattomasti oleskelevat jäävät siis direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Nyt voitaisiin sanoa, että asiahan on kunnossa: mietintöhän ei koske laittomia oleskelijoita, emmekä siksi myöskään puhu heistä tänään, mutta ongelma onkin juuri siinä. Tässä on koko ajan kysymys vain niistä, joilla on laillinen oleskelulupa, ja lähes kaikissa muissa lakiehdotuksissa - jopa valiokunta-aloitteisissa mietinnöissä - hylätään jatkuvasti sellaisia tarkistuksia, joissa nimenomaan puolustetaan ilman lupaa oleskelevien oikeuksien vahvistamista. Tässä yhteydessä on todettava, että laittomat maahanmuuttajat ovatkin EU:n linnoittautumispolitiikan looginen seuraus. En siksi uskalla edes toivoa, että parlamentissa, komissiossa tai neuvostossa tapahtuisi tässä asiassa suuria muutoksia lähiaikoina. Silloin pitäisi kuitenkin olla myös rehellinen ja sanoa, että tässä on todellakin kysymys vain niistä onnellisista, joilla on näissä ihmisarvoa karkeasti loukkaavissa oloissa mahdollisuus - usein laittomasti - matkustaa EU:n alueelle ja jotka sitten lyövät jokerikortin pöytään saadakseen turvapaikan mistä tahansa EU-valtiosta, tai niistä, joita kapitalistinen yhteiskunta voi hyödyntää. Kaikkien tämän kategorian ulkopuolelle jäävien oikeuksiahan ei ole tarkoitus parantaa.

Krarup
Arvoisa puhemies, nämä molemmat ehdotukset sisältävät käsitykseni mukaan useita määräyksiä, jotka ovat itsessään kohtuullisia ja inhimillisiä. Erityisesti esittelijä Ludfordin mietinnössä pyritään noudattamaan miellyttäviä vaatimuksia oikeudenmukaisesta kohtelusta ja aktiivisesta kotouttamisesta - aivan kuin muissa asioissa ei olisi vielä tarpeeksi työtä! Haluaisin kuitenkin esittää muutaman kommentin. Ensiksikin: olemme nyt kuitenkin luoneet Eurooppa-linnakkeen, ja siinä poliittisessa kannassa, joka hallitsee EU:n lainsäädännön liikkumatilaa, määritellään niin löysät pääsyvaatimukset, että kuuluisa neulansilmä vaikuttaa lähinnä avoimelta ladonovelta. Toiseksi minun on todettava, että käsiteltävänä oleva ehdotus saattaa kotimaani hallituksen häpeälliseen asemaan. Aiempi liberaalikollegamme, jäsen Haarder, joka on juuri nimitetty pakolais-, maahanmuutto ja integraatioministeriksi, on harjoittanut politiikkaa, joka on saanut hänen aiemmat ryhmätoverinsa hämilleen. Tänään käsiteltävät säännöt eivät ole ulkomaalaisten kannalta ollenkaan niin vihamielisiä kuin jäsen Haarderin ehdotus. Kolmanneksi totean, että se, että Tanskan kansa on valinnut ulkomaalaisiin vihamielisesti suhtautuvan hallituksen, joka harjoittaa EU:n sääntöjä oikeistolaisempaa politiikkaa, ei saa edustamaani Kansanliikettä muuttamaan kantaansa Schengenistä ja EU:n perustamissopimuksen IV osastosta, joiden kohdalla Tanskalle on myönnetty poikkeus, kuten hyvin tiedämme. Yhdentymistekniikka, jota EU:n järjestelmässä osittain käytetään, on tappavan vaarallinen demokratian kannalta. EU:n tehtäviin ei kuulu hallituksemme erottaminen. EU:n tehtäviin ei kuulu inhimillisen ulkomaalaispolitiikan harjoittaminen vaan sen teemme me tanskalaiset itse - we, the people.

Berthu
Arvoisa puhemies, komission esittämät kaksi direktiiviehdotusta, jotka koskevat kolmansien maiden kansalaisten asumisen ja oleskelun edellytyksiä Euroopan unionissa, eivät mielestämme kuitenkaan vastaa tämänhetkisiä tarpeita.
Ne ovat sellaisen ajatusmaailman tulosta, jonka luulimme jo kadonneen syyskuun 11. päivän tihutöiden jälkeen ja jossa avoimuus ja valvomaton liikkuvuus menevät kansalaistemme turvallisuuden edelle. Valitettavasti on kuitenkin todettava, että tällainen vaarallinen ajatusmaailma on yhä voimissaan.
Direktiiviehdotuksessa poistetaan esimerkiksi kolmansien maiden kansalaisten liikkumisen edellytysten joukosta näiltä nykyisin Schengenin sopimuksen 22 artiklan soveltamiseksi vaadittava velvollisuus ilmoittaa siirtymisestään unionin jäsenvaltiosta toiseen. Jäsenvaltioilla on edelleen mahdollisuus säilyttää omassa maassaan tämä velvollisuus, mutta aiempaa lievemmässä muodossa, ja ilmoittautumisen voi tehdä pidemmällä aikavälillä.
Näin olemme mielestämme toimineet juuri päinvastoin kuin piti. Meidän olisi pitänyt ottaa selvää, miten tuosta läsnäolosta ilmoittamisesta voitaisiin tehdä toimivampi ja tehokkaampi. Me kaikki olemme nimittäin tietoisia, että syyskuun 11. päivän jälkeen Eurooppaa on moitittu siitä, että se on luonut liian heppoisen selustan terroristien varalta, koska sen sisäiset rajat on liian helppo ylittää. Nyt meillä on käsissämme ehdotus, joka ilmiselvästi lisäisi rajojen ylittämisen helppoutta.
Meille on esitetty myös erityisen, kuusi kuukautta kestävän matkustusluvan käyttöönottoa, jota ei ole vaadittu EY:n perustamissopimuksessa ja joka vääristäisi sen henkeä, koska sen mukaan yhteinen viisumipolitiikka koskee ainoastaan alle kolmeksi kuukaudeksi myönnettäviä viisumeja.
Maassa pitkään oleskelleita kolmansien maiden kansalaisia koskevasta toisesta direktiiviehdotuksesta olemme sitä mieltä, ettei yhteisöllä ole minkäänlaisia toimivaltuuksia ottaa edes yksimielisesti käyttöön yhtenäisiä periaatteita käsittävää yhteistä asemaa. EY:n perustamissopimuksen 63 artiklassa ainoastaan määrätään, että neuvosto toteuttaa maahanmuuttopolitiikkaa koskevat "toimenpiteet" maahanmuuttoa ja oleskelua koskevien edellytysten vallitessa, mutta kyseessä ei voi olla eikä pidä olla sellainen täydellinen asema, joka vaatii kaikilta jäsenvaltioilta keskitettyä, yhdenmukaista ja joustamatonta ratkaisua. Emme kannata etenkään sitä, että niille kolmansien maiden kansalaisille, jotka nauttivat tästä niin sanotusta asemasta, myönnettäisiin oikeudet, jotka poistaisivat erot heidän ja asianomaisen maan omien kansalaisten väliltä sekä muissa jäsenvaltioissa lähes automaattisesti myönnettävän oleskeluoikeuden.
Se osa kollegoistamme, joka katsoo, että olemme täällä ennen kaikkea ajamassa kaikkien kansojemme etuja, äänestää todennäköisesti molempia ehdotuksia vastaan.

Deprez
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, koska itse esitin kahdessa edellisessä tapaamisessa selväsanaisen toiveen aloitteen tekemisestä, voin vain iloita komission aloitteesta, joka koskee kolmansien maiden kansalaisten liikkumisen vapautta Schengen-alueella. Meille esitetty väline vastaa hyvin käytännön tarpeeseen aiempaa kokonaisvaltaisemmasta ja yhtenäisemmästä lähestymistavasta, kuten olimme vaatineet. Onnitteluni siis komissiolle tästä aloitteesta.
Siirryn nyt Keßlerin mietintöön todetakseni, että ryhmäni on yleisesti ottaen samaa mieltä hänen suuntaviivoistaan ja tarkistuksistaan. Olemme hänen kanssaan samaa mieltä siitä, että asetus on tässä tapauksessa direktiiviä sopivampi oikeudellinen väline. Yhdyn hänen täsmennyksiinsä matkustusluvan voimassaoloajan määrittelystä.
Yksi Keßlerin mietinnön kohta minua itseäni kuitenkin hämmästytti: se koskee sitä lähes lyyristä vimmaa, jolla hän vastustaa komission ehdotusta, jonka mukaan pitkäaikaisen viisumin haltijat, joilla ei vielä ole lopullista oleskelulupaa, voisivat liikkua vapaasti vain jättämällä virallisen oleskelulupahakemuksen siinä jäsenvaltiossa, joka on heille tuon viisumin myöntänyt. Hän toteaa mietinnössään, lainaan nyt häntä, että "ei ole mitään perusteltua syytä ("pourquoi diantre subordonner...") - miten hieno sana tuo "diantre", jäsen Keßler! - laatia erilaisia sääntöjä näiden kolmansien maiden kansalaisten liikkumisvapauden alkamisajankohdasta kuin muiden, tämän säädöksen soveltamisalaan kuuluvien kolmansien maiden kansalaisten osalta". Lisäksi käytätte mietinnössänne sanaa "mysteeri" (mystère). Hyvä Keßler, tässä ei ole mitään mysteeriä. Komissio ehdottaa tässä tapauksessa juuri sitä, minkä kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta hyväksyi yksimielisesti ja minkä koko parlamentti hyväksyi äänestettyään Ranskan aloitetta koskevan mietintöni puolesta.
Jäsen Keßler, todellisuudessa me mukaudumme neuvoston kantaan, jonka parlamentti hylkäsi hyväksymällä hetki sitten mainitsemani mietinnön. Hyvä Keßler, tässä ei siis ole kyse mistään mysteeristä vaan mukautumisesta. Miksi ihmeessä te ette myönnä sitä?

Terrón i Cusí
Arvoisa puhemies, viittaan jäsen Ludfordin mietintöön.
Ennen kuin ryhdytään käsittelemään muita maahanmuuttopolitiikkaa koskevia näkökohtia, täytyy pitkään oleskelleille kolmansien maiden kansalaisille antaa yhteinen asema, joka noudattaa tarkoin Tampereen sopimuksia, joiden tarkoituksena oli antaa kolmansien maiden kansalaisille Euroopan unionin kansalaisten oikeuksiin verrattavat oikeudet. Meidän on ratkaistava sellaiset tilanteet, joilla teoriassa estetään nykyään kolmansien maiden kansalaisten vapaa liikkuvuus unionin sisällä.
Sen vuoksi ryhmäni pyrkii siihen, että parlamentista lähtee erityisesti neuvostolle suunnattu päättäväinen viesti, jolla tuetaan Euroopan komission ehdotusta. Näin ollen haluan itse kiittää jäsen Ludfordia vaivannäöstä.
Emme voi hyväksyä tiettyjä valiokunnassa hyväksyttyjä tai jälleen täysistunnossa esitettyjä tarkistuksia. Kuten jäsen Roure sanoi, emme voi sallia subjektiivisten kysymysten esittämistä, kun on kyse valtuuksista, joilla myönnetään pitkään oleskelleen henkilön asema, ja vielä vähemmän vaarallista propagandan käyttöä, jolla ei niinkään sekoiteta rajavalvontaa, vaan pitkään oleskelleet maahanmuuttajat terroristeihin tai ainakin terrorismiin.
Puolustamme jälleen kolmansien maiden kansalaisten oikeutta osallistua poliittisesti vaaleihin paikallisella ja yhteisön tasolla. Toivon vain, että huolimatta neuvoston jäsenten lukuisista poissaoloista viesti lähtee parlamentista ja tulee kuulluksi.

Santini
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, todellisuudessa keskustelemme kahdesta aiheesta, jotka liittyvät läheisesti toisiinsa mutta jotka ovat kuitenkin erilaisia. Käymme tosiaankin kahdella rintamalla yhteiskeskustelua maahanmuutosta: ensimmäinen aihe koskee maassa pitkään laillisesti oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten aseman tunnustamista ja toinen kolmansien maiden kansalaisten jatkuvan oleskelun ja vapaan liikkumisen oikeutta tiettynä ajanjaksona ja erityisistä syistä.
Ensimmäinen direktiiviehdotus tuntuu olevan kaikkein tärkein, koska sen tarkoituksena on vahvistaa edellytykset, joiden täyttyessä maassa pitkään oleskelleet kolmansien maiden kansalaiset voivat direktiivin mukaisesti oleskella myös muussa unionin jäsenvaltiossa kuin siinä, josta he ovat saaneet asuinpaikan.
Direktiivin tarkastelu neuvoston vaatimusten valossa tuottaa selviä vaikeuksia. Tämä johtuu käsiteltävän aiheen laajuudesta ja hankaluudesta. Monet jäsenvaltiot pyrkivät edelleen löytämään täsmällisen kannan paitsi direktiivin eri säännöksiin myös eri tilanteisiin ja näkökohtiin, sillä myös valtioiden osallistumisaste eroaa toisistaan. Ajatelkaamme vain vaikka eräitä maantieteellisiä alueita, kuten Italiaa, joille maahanmuutto-ongelma on varmasti monia muita alueita vaikeampi ja vakavampi ja kiireellisempi joihinkin muihin kysymyksiin verrattuna.
Minun on vielä sanottava, että on olemassa muitakin näkökantoja, jotka liittyvät tuohon pääasiaan, kuten esimerkiksi perheiden yhdistämiseen liittyvät hankkeet ja muut turvapaikkaan liittyvät hankkeet, pakolaisten vaikeasta tilanteesta nyt puhumattakaan.
Yleisesti ottaen eräiden sellaisten hallitusten kannat näyttävät menevän yksiin, jotka pyrkivät saamaan aikaan direktiivin, jolla on niin sanoakseni suora yhteys kansalliseen lainsäädäntöön. Näin me toimimme Italiassa ja pyrimme nimenomaan viemään tätä ehdotusta eteenpäin. Jäsenvaltioiden harkintavaltaan on kuitenkin aina jätettävä se, miten ne soveltavat omia lakejaan sen jälkeen, kun ovat laatineet tietyt vähimmäiskriteerit.

Evans, Robert J
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa jotain Ludfordin mietinnöstä pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten oikeuksista. Olen pahoillani, että myöhästyin keskustelun alusta muutaman ensimmäisen minuutin, mutta useiden muiden minua tänään kohdanneiden ongelmien lisäksi jouduin odottamaan passintarkastusjonossa lentoasemalla. Edelläni oli kaksi Yhdistyneen kuningaskunnan passin haltijaa, jotka olivat kuitenkin aasialaista alkuperää ja joita kuulusteltiin heidän alkuperänsä vuoksi mielestäni siinä määrin, että sitä on mahdotonta hyväksyä. Kollegani parlamentissa tietävät, että tämä on aivan liian tavanomaista tulliselvityspaikoissa ympäri Eurooppaa.
Esitän pahoitteluni myös paronitar Ludfordille. Jäsen Medina sanoi aiemmin, että jotkin valiokunnassa hyväksytyt tarkistukset heikensivät komission alkuperäistä ehdotusta. Se, että nämä tarkistukset hyväksyttiin valiokunnassa, johtui osittain äänten puutteesta omalta puoleltani, mitä pahoittelen.
Meidän tulisi tavoitella sitä, että antaisimme mahdollisuuksien mukaan kaikille pitkään oleskelleille kolmansien maiden kansalaisille samat oikeudet kuin Euroopan unionin kansalaisille. Meidän pitäisi hylätä PPE-DE-ryhmän tarkistukset, joiden tarkoituksena on luokitella pitkään oleskelleet kolmansien maiden kansalaiset jollakin tavalla toisen luokan kansalaisiksi. Kuten jäsen Roure sanoi, meidän tulisi rohkaista ihmisiä kotoutumaan ja tukea heidän ponnistelujaan kielen oppimiseksi. On kuitenkin syrjivää pitää ihmisen kielitaidon kehittymistä perusteena pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen aseman myöntämiselle. Jos kykyä puhua asuinmaan kieltä kunnolla käytettäisiin yleisesti mittaamaan oleskeluoikeutta, kotimaassani olisi uskoakseni paljon ihmisiä, joilla ei olisi oikeutta asua siellä! Mietinnön muut osat, joissa sanotaan, että todiste riittävästä eläketurvasta on sen edellytys, että kolmansien maiden kansalaiset saavat joitakin oikeuksia tai samat oikeudet, ovat yhtä lailla puolueellisia. Emme voi kutsua ihmisiä Euroopan unioniin vain sanoaksemme heille: "Maksakaa täällä veronne, mutta älkää olettako saavanne mitään sosiaalisia palveluita tai etuuksia niitä vastaan." Tällainen kohtelu pitää yllä toisen luokan kansalaisen asemaa.
Kaksisataa vuotta sitten esi-isämme hyökkäsivät ympäri maailmaa, hankkivat siirtomaita ja käyttivät hyväkseen kaukaisia maita. Nyt meillä on oikeus ja velvollisuus korjata oman yhteiskuntamme vinoutumat ja järjestää omat asiamme tehokkaasti. Meidän täytyy kehottaa kaikkia jäsenvaltioitamme kertomaan omille kansalaisilleen paljon paremmin integroituneen yhteiskunnan hyödyistä ja eduista. Muutaman vuoden kuluttua uudet Euroopan unionin jäsenvaltiot huutavat kolmansien maiden kansalaisia tulemaan auttamaan niitä niiden kansantalouksien kanssa ja täyttämään avoimia työpaikkoja. Siihen mennessä meidän on saatava asiat järjestykseen.

Pirker
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mietintö, sellaisena kuin se toimitettiin valiokunnasta täysistuntoon, ei siis mietintöluonnos, on todellakin totuudenmukainen. Siinä otetaan huomioon ne johtopäätökset, joita syyskuun 11. päivän perusteella on tehtävä, sekä työvoiman liikkuvuutta koskevat suuntaviivat, joista olemme laajalti päättäneet täysistunnossa. Kannatan siksi myös niiden perusteella toteutettavia asioita, nimittäin tarkastuksia, joita tehdään ennen pitkään oleskelleiden oleskeluluvan myöntämistä, suurin piirtein niin, että laillista oleskelulupaa joudutaan odottamaan viisi vuotta ja tarkastetaan, että asianosaisella on riittävästi rahavaroja itseään ja huollettavana olevaa perhettä varten tai että hänellä on työsuhde sekä sosiaaliturva ja vanhuuseläke. Kannatan myös turvallisuusseikkojen tarkistamista syyskuun 11. päivän tapahtumien vuoksi. Emme tarvitse rikollisia emmekä sellaisia henkilöitä, jotka vaarantavat Euroopan unionin yleisen turvallisuuden ja järjestyksen. Kannatan lisäksi sitä, että jäsenvaltioilla on mahdollisuus ottaa käyttöön muitakin tarkastukseen liittyviä vaatimuksia, kuten kielitaito, asunto ja muita tämäntapaisia asioita. Positiivista on myös se, että karkotusmahdollisuuksia lisätään rikostapauksissa.
Suhtaudun näihin säännöksiin myönteisesti, koska ne tukevat jatkossa myönnettävää etuoikeusasemaa, kuten työelämään pääsyä, koulutusta, sosiaaliturvaa ja yhteiskuntaan integroitumista, mikä on ilahduttava asia. Me Euroopan kansanpuolueen jäsenet kannatamme kolmansien maiden kansalaisten valvottua vastaanottoa siten, että heidän integroitumisensa todellakin mahdollistetaan jatkossa ja että unionin vakauden säilyminen voidaan taata.

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komission puolesta haluaisin ilmaista kahdelle esittelijälle, Sarah Ludfordille ja Margot Keßlerille, tyytyväisyyteni perusteellisesta työstä, jonka he tänään esittivät Euroopan parlamentille. Meidän näkökulmastamme jäsenvaltion alueella pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asema on yhteisen maahanmuuttopolitiikan laatimisen peruselementti. Pitkään oleskelleiden maassa asujien asema antaa maahanpääsyn salliville toimintalinjoille pitkän aikavälin näkökulman, kun se tarjoaa niille kolmansien maiden kansalaisille, jotka sitä haluavat, takuut mahdollisuudesta asua pysyvästi valitsemassaan valtiossa. Komission ehdottamassa muodossa tämä asema tarjoaa heille tarvittavan juridisen turvallisuuden, jotta he voivat menestyksekkäästi sulautua eurooppalaisiin yhteiskuntamuotoihin. Tampereella vahvistettu ja Laekenissa toistettu tavoite on turvata laillisille maahanmuuttajille tasaveroinen kohtelu ja tarjota heille muihin Euroopan unionin kansalaisiin rinnastettavat oikeudet ja velvollisuudet.
Komission ehdotuksessa tavoitteeksi vahvistettiin pitkään oleskelleiden kolmannen maan kansalaisten oikeuksien lähentäminen Euroopan unionin kansalaisten oikeuksiin. Ne täsmennetyt ja objektiiviset edellytykset, jotka koskevat kolmansien maiden kansalaisten maahan pääsyä, määrittelimme pitkään oleskelleiden kolmannen maan kansalaisten asemaksi. Esittämämme edellytykset muotoiltiin pääosin siksi, että voitaisiin arvioida, onko kolmannen maan kansalainen tosiasiassa vakiinnuttanut pysyvästi oleskelunsa kyseisessä jäsenvaltiossa ja pyrkiikö hän sulautumaan kiinteästi tähän valtioon. Hänen on pitänyt asua jäsenvaltiossa riittävän pitkään (viisi vuotta), näyttää toteen taloudellinen sulautumisensa yhteiskuntaan ansaitsemillaan tuloilla ja sairasvakuutuksella. Kyseinen henkilö ei myöskään saa muodostaa minkäänlaista uhkaa yleiselle järjestykselle.
Mietinnössä, josta arvoisat parlamentin jäsenet nyt keskustelevat, ilmoitetaan vielä yksi lisäedellytys ennen kuin tämän aseman suomista eduista pääsee osalliseksi: on osattava asuinmaan kieltä. Komission mielestä kieli on kriteeri sulautumiselle ja sen vuoksi kielen oppimisen on oltava keskeisessä asemassa niissä uusissa integraatiopolitiikoissa, joista komissio on teettämässä marraskuussa 2000 antamansa tiedonannon suuntaviivojen mukaista mietintöä ja joista pyrimme esittämään aloitteen parlamentille ja neuvostolle vuonna 2003. Tästä johtuu valmiuteni ottaa huomioon kielikysymys, jota ehdotetaan jäsen Eva Klamtin tekemässä kirjallisessa tarkistuksessa ennen muuta objektiivisena ulottuvuutena ja etenkin silloin, kun valittu valtio tarjoaa maahanmuuttajille tehokkaat olosuhteet kielen oppimiseen.
Mutta siitä seikasta, onko meidän lisättävä uusi vanhuuseläkkeitä tai eläkevakuutuksia koskeva vaatimus, olen sitä mieltä, että ei kannata moninkertaistaa pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen asemaan pääsemiselle asetettavia ehtoja. Useimpien jäsenvaltioiden lainsäädännössä myönnetään jo nyt itsestään tämä asema, ilman että pitäisi tarkistaa, onko tällainen vanhuuseläkkeen ehto täytetty vai ei. Kysymys on liitettävä vieläkin laajempaan ja monimutkaisempaan kysymykseen, joka koskee maahan muuttavien työntekijöiden ja yleisen sosiaaliturvan myöntämistä koskevan menettelyn välistä suhdetta. Tästä syystä komissio työskentelee parhaillaan laajentaakseen sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta annetun asetuksen n:o 1408/71 etuudet koskemaan myös kolmansien maiden kansalaisia. Mielestämme asia pitäisi hoitaa juuri tässä yhteydessä.
Eräistä muista esitetyistä tarkistuksista komissio on sitä mieltä, että vasta pitkään oleskelleen henkilön aseman saatuaan aseman edunsaajalla on oikeus samanlaiseen kohteluun kuin jäsenvaltioiden kansalaisilla käytännöllisesti katsoen kaikilla talous- ja yhteiskuntaelämän aloilla. Suhtaudumme kuitenkin myötätuntoisesti niihin tarkistuksiin, joissa esitetään jopa ennen tuon aseman vahvistamista samanarvoista kohtelua oikeudenkäynneissä ja varoja myönnettäessä; näin todetaan jäsen Ludfordin esittämissä tarkistuksissa, minkä vuoksi olemme ottaneet ne mukaan tekstiin.
Komissio ei ota kantaa kolmannen maan kansalaisten osallistumiseen politiikkaan siltä osin kuin se katsoo, että perussopimuksista ei löydy oikeusperustaa tätä asiaa koskevalle kannanotollemme.
Joissakin esitetyistä tarkennuksista heijastuu erityinen huoli yleisestä järjestyksestä, ja tuo huoli onkin täysin ymmärrettävää syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen. Olen samaa mieltä kuin täällä keskustelun aikana käytetyssä puheenvuorossa oltiin: meidän on vältettävä lankeamista siihen virheeseen, että tekisimme maahanmuutosta ja terrorismista vaarallisen yhdistelmän, koska virhe johtaisi eräänlaiseen kaikkien kolmansien maiden kansalaisiin kohdistuvaan yleiseen epäluuloon. Komissio laati työasiakirjan sisäisen turvallisuuden varmistamisen ja suojelun vaatimien kansainvälisten velvoitteiden ja keinojen noudattamisen välisestä suhteesta. Asiakirjan valossa tarkistimme kaikki ehdotuksiimme sisältyvät yleisen järjestyksen suojelua koskevat sopimusehdot. Työn tavoite oli turvata se, että jäsenvaltioilla olisi mahdollisuus suojata tehokkaasti yleinen järjestyksensä terrorismin uhatessa. Tarkastelu sai komission tarkistamaan eräitä tekemiään ehdotuksia, muun muassa nyt käsiteltävää ehdotusta, tarkemmin sanoen kahdessa kohdassa: poistimme vaatimuksen siitä, että uhkakuvan tulisi olla todellisuutta jo ennen aseman myöntämistä, ja otimme näin huomioon mahdolliset riskitapaukset sellaisina kuin ne nyt voidaan tulkita vuoden 1951 Geneven yleissopimuksen nykyisen tekstin valossa sekä poistimme myös kiellon käyttää pikakäännytystoimenpiteitä sen jälkeen, kun tietyt edellytykset on tarkistettu. Uskoakseni nämä tarkistukset ovat vastaus sisäisen turvallisuuden takaamista ja terrorismin torjuntaa koskeviin huoliin eikä muita tarkistuksia tarvitse tässä mielessä ottaa huomioon.
Lopuksi sanoisin, että uudistuksen ja nyt käsiteltävänä olevan ehdotuksen tärkeä lisäarvo on siinä, että ne antavat pitkään oleskelleiden henkilöiden aseman saaneille oikeuden asettua asumaan johonkin toiseen jäsenvaltioon. Tällöin yhteiskuntaan sulautuminen ei toimi vain kansallisella vaan myös Euroopan unionin tasolla. Henkilöt, jotka ovat oleskelleet tietyn ajan yhdessä jäsenvaltiossa ja haluavat asettua asumaan johonkin toiseen jäsenvaltioon, ovat siis edullisemmassa asemassa kuin suoraan kotimaastaan tulleet. Mielestäni tämä näkökohta on hyvin tärkeä eikä sitä pidä ylenkatsoa.
Haluaisin korostaa ehdotuksesta, joka koskee kolmansien maiden kansalaisten vapaata liikkumista ja siirtymistä maasta toiseen, eli aihepiiristä, jota koskevan mietinnön esittelijä on Margot Keßler, sitä seikkaa, että ehdotuksessa oli tärkeitä elementtejä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuvan alueen perustamista ajatellen. On totta, että jo Schengenin säännöstöön kuuluu tiettyjä kolmansien maiden kansalaisten liikkumista koskevia sääntöjä. Matkustusvapauden harjoittamista koskevat edellytykset eivät silti ole aina läpinäkyviä ja lisäksi ne kuuluvat useiden välineiden piiriin. Komissio on Euroopan parlamentin kanssa samaa mieltä siitä, että kaikki hajallaan olevat elementit, joissa määritellään matkustusvapaus, on välttämätöntä ryhmittää yhden ja saman oikeusvälineen piiriin. Ehdotuksessa vahvistetaan myös ne edellytykset, joiden perusteella kolmansien maiden kansalaiset voivat liikkua vapaasti, koski heitä sitten viisumipakko tai ei, oli heidän hallussaan sitten oleskelulupa tai pitkään oleskeluun oikeuttava viisumi, niin kauan kuin he odottavat oleskeluluvan myöntämistä.
Toisaalta tällä ehdotuksella pyritään myös sääntelemään eri kategorioihin kuuluvien ihmisten siirtymistä paikasta toiseen silloin, kun heillä on laissa suotu etu pysytellä kolme-kuusi kuukautta rajoja vailla olevassa tilassa, vaikka heidän tilanteensa ei olekaan rinnastettavissa maahanmuuttoon sanan varsinaisessa merkityksessä. Esimerkkejä ovat turistit, tutkijat, kauttakulkumatkalla olevat muusikot, perheensä luona käymässä olevat henkilöt, sairaalassa olevat henkilöt ja toipilaat. Näitä henkilöitä varten on suunniteltu käyttöön otettavaksi erityinen matkustuslupa, jolla sallitaan siirtyminen paikasta toiseen korkeintaan kuuden kuukauden ajan, jos he eivät jää oleskelemaan yhden jäsenvaltion alueelle pitemmäksi ajaksi kuin kolmeksi kuukaudeksi, mikä onkin täysin perustamissopimuksen kirjaimen mukaista.
Enemmistö esittelijä Margot Keßlerin mietinnössä olevista tarkistusehdotuksista pyrkii täsmentämään ja selventämään ehdotuksen sisältöä. Oikeusvälineeksi ehdotetaan valittavaksi asetus eikä direktiiviä. Kaikista näistä ehdotuksista komissio tukee sellaista ratkaisua, jolla neuvostossa voitaisiin ottaa esittelijän esityksen yhteiseen käsittelyyn. Ainoa kohta, jossa olemme eri mieltä esittelijä Keßlerin ehdotuksesta, liittyy tarkistukseen 5; se koskee kolmansien maiden kansalaisten liikkumista rajoja vailla olevassa tilassa pitkäaikaiseen oleskeluun oikeuttavan viisumin turvin, mikä on - kuten jäsen Deprez täällä jo korosti - huolellista analysointia vaativa asia. Pyydämme parlamenttia olemaan hyväksymättä sitä. Pitkäaikaiseen oleskeluun oikeuttava viisumi on kansallinen viisumi, joka myönnetään kansallisten sääntöjen mukaan eikä Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen I osaston 3 luvun määräysten mukaan.
Tältä kannalta minusta tuntuu vaikealta määrätä voimaan pitkäaikaiseen oleskeluun oikeuttaville viisumeille sellaisia sääntöjä kuten ennakkokysely, jotka koskevat lyhytaikaiseen oleskeluun oikeuttavia viisumeja. Jo silloin, kun pitkäaikaiseen oleskeluun oikeuttavaa viisumia koskevasta Ranskan aloitteesta käytiin keskustelua, tällaiset ehdotukset hylättiin parlamentissa, joka nimenomaan kyseenalaisti niiden oikeusperustan ja ennen kaikkea hajanaisen lähestymistavan asiaan. Parlamentin jo aikaisemmin hyväksymän näkökannan mukaisesti myös komissio kyseenalaisti asian oikeusperustan ja ilmoitti joka tapauksessa esittävänsä ehdotuksen, johon sisältyisivät myös pitkäaikaiseen oleskeluun oikeuttavan viisumin haltijat ja jossa täten otettaisiin huomioon Ranskan aloite kokonaisvaltaisempaan kehykseen liitettynä.
Ymmärrän myös tarkistuksessa 5 piilevän huolen siitä, että olisi tehtävä myös määräys, joka koskee sitä mahdollisuutta, että kolmannen maan kansalainen lähtisi heti liikkumaan vapaasti vailla rajoja olevassa tilassa. Tosin tämä mahdollisuus on olemassa jo nyt, sillä kolmannen maan kansalainen voi aina hakea yhteisviisumia, niin sanottua C-viisumia, ja liikkua vapaasti sen turvin.
Lopuksi tahtoisin ilmaista esittelijöinä toimineille parlamentin jäsenille tyytyväisyyteni. Toivon, että komission esittämät ehdotukset saavuttaisivat täällä parlamentissa kannatusta yli rajojen, across the border.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission jäsen Vitorino!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Hätäavun, kunnostustoimien ja kehitysyhteistyön niveltäminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana van den Bergin laatima kehitysyhteistyövaliokunnan mietintö (A5-0464/2001) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille hätäavun, kunnostustoimien ja kehitysyhteistyön niveltämisen arvioinnista (KOM(2001) 153 - C5-0395/2001 - 2001/2153(COS)).

Van den Berg
. (NL) Arvoisa puhemies ja arvoisa komission jäsen, Euroopan unioni on maailmanlaajuisesti suurin hätäavun antaja. Ihmisiä, jotka joutuvat sodan tai luonnonkatastrofin uhriksi Bangladeshissa, Afganistanissa, Somaliassa ja Balkanilla, autetaan pääsemään jaloilleen eurooppalaisella rahalla. Liian usein tapahtuu kuitenkin virhe, kun suora hätäapu lopetetaan ja siirrytään avustamaan kärsimään joutuneen alueen jälleenrakennuksessa ja kehittämisessä. Tästä ongelmasta käytetään ammattikirjallisuudessa nimitystä " harmaa vyöhyke" .
Havainnollistan asiaa koulukirjaesimerkeillä. Unioni reagoi nopeasti antaen hätäapua sen jälkeen, kun Mitch-hirmumyrsky oli vuonna 1998 kulkenut tuhoisasti läpi Keski-Amerikan. Komissio kehitteli sitten vuodesta 1999 lähtien toimintaohjelmaa Keski-Amerikan jälleenrakentamiseksi, ja ECHOn (Euroopan yhteisön humanitaarisen avun toimiston) piti lopettaa toimintansa alueella maaliskuussa 2001. Toimintaohjelmaan sisältyi hyviä elementtejä, kuten paikallinen osallistuminen, jäsenvaltioiden ja muiden avunantajien välinen koordinointi sekä toimivallan hajauttaminen Managuassa toimivalle valtuuskunnalle. Käytännössä ohjelma kuitenkin toimi aivan liian hitaasti. Kaksi vuotta katastrofin jälkeen oli hyväksytty vain pari hanketta.
Esimerkki kuvaa valitettavasti sääntöä eikä poikkeusta, ja tätä on luonnollisesti mahdotonta hyväksyä sekä poliittisesta että humanitaarisesta näkökulmasta. Kuka haluaa pian selittää afganistanilaisille, että emme kykene noudattamaan lupaustamme avusta, koska olemme kyvyttömiä reagoimaan nopeasti ja joustavasti hätäapuvaiheen jälkeen? Kysymys kuuluukin, mihin toimenpiteisiin komissio ryhtyy harmaan vyöhykkeen ongelman välttämiseksi Afganistanin jälleenrakentamisessa.
Tätä mietintöä valmisteltaessa on kuultu komissiota ja kentällä toimivia asianomaisia organisaatioita. Komissio myöntää harmaan vyöhykkeen ongelman, mutta samalla komission arvio, josta tänään keskustelemme, jää liian epämääräiseksi ja teoreettiseksi. Siksi minun mietinnössäni tehdään komissiolle joitakin konkreettisia ehdotuksia, joiden perustana on käytetty myös asianomaisten kansalaisjärjestöjen kanssa pidettyä konferenssia ja intensiivisiä keskusteluja teidän virkamiestenne kanssa.
Komissio katsoo, että joustamattomat ja byrokraattiset menettelyt muodostavat yhden tärkeimmistä ongelmista. Ratkaisuna komissio haluaa laatia liitteitä maakohtaisiin strategia-asiakirjoihin, jolloin nopean ja joustavan reaktion on oltava mahdollinen kriisitilanteessa. Kannatan tätä ehdotusta mutta ainoastaan siinä tapauksessa, että nämä liitteet hyväksytään kahden kuukauden kuluessa. Voiko komissio ilmoittaa, onko se jo laatinut uusia, yksinkertaistettuja, nopeita ja joustavia menettelyjä liitteiden hyväksymiseksi ja soveltamiseksi? Muuten ehdotus näistä kriisiasiakirjoista jää yksinkertaisesti kuolleeksi kirjaimeksi.
Lisäksi viittaan esittelijänä koordinoinnin ja yhteistyön valtavaan tarpeeseen, eikä pelkästään komission osastojen välillä vaan myös jäsenvaltioiden, kansainvälisten avunantajien, paikallisten kumppanien ja kansalaisjärjestöjen välillä. Keskusteluistani komission kanssa kävi selvästi ilmi tarve saada aikaan joustava väline jälleenrakennusta ja kunnostustoimia varten, jotta tähän harmaaseen vyöhykkeeseen voidaan puuttua. Nykyinen kunnostustoimia koskeva asetus on liian suppea. Esimerkiksi turvallisuutta ja hyvää hallintotapaa koskevat hankkeet jäävät asetuksen ulkopuolelle, ja rahaa on liian vähän saatavilla. On selvää, että esimerkiksi noin 50 miljoonan euron kokonaissumma Aasiaa varten on täysin riittämätön Afganistanin hädässä. Siksi ehdotan teille nykyisen kunnostamistoimia koskevan asetuksen muuttamista, jotta kriisin jälkeisessä tilanteessa voidaan vastata joustavasti väestön todellisiin tarpeisiin ongelma-alueella. Riittävien varojen takaamiseksi on kriisin puhjetessa osoitettava vapautusmekanismilla nopeasti rahaa jäljellä olevista käyttämättömistä määrärahoista ja varauksista.
Millaisten konkreettisten ehdotusten muodossa komissio haluaa jatkaa suunnitelmaani? Harmaan vyöhykkeen ongelma hätäavun ja kunnostustoimien välillä on todella hyvin tunnettu. Emme saa enää hyväksyä sitä, että laiminlyödään ihmisiä, jotka joutuvat arkielämässään suoraan tekemisiin sodan tai luonnonkatastrofien seurausten kanssa, siksi että emme kykene toimimaan paikallisessa tilanteessa nopeasti, joustavasti ja koordinoidusti. Koska Euroopalla on maailmanlaajuisesti suurimpana hätäavun antajana suurenmoinen rooli, meidän on Eurooppana myös poistettava kuilu kestävän kehityksen avulla kriisialueilla. Vasta tämä merkitsisi todella valtavaa vaikutusta turvallisuuteen ja vakauteen konfliktialueilla Aasiassa, Latinalaisessa Amerikassa ja Afrikassa. Tämä olisi ehkä järkevämpi investointi kuin se, että jo nyt sidotaan suuria summia puolustusmateriaaliin, kuten F16-hävittäjiin, vaikka tiedänkin, että komissio ei käsittelekään sitä asiaa. Esittelijänänne seuraan siksi tarkasti edelleen, kuinka komissio ja jäsenvaltiot puuttuvat tähän ongelmaan lähitulevaisuudessa. Odotan paljon tähän mennessä annetuilta lupauksilta, mutta odotan hyvin uteliaana komission konkreettista vastausta.

Bartolozzi
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, koska jäsen Mantovani ei päässyt tänään keskustelemaan kanssamme lentoliikenteeseen liittyvistä kysymyksistä, esitän nyt hänen puolestaan muutamia mielipiteitä komission tiedonannosta, joka koskee hätäavun, kunnostustoimien ja kehitysyhteistyön niveltämisen hankalaa käsitettä. Kiitän esittelijä van den Bergiä hänen erinomaisesta työstään, josta vallitsi laaja yksimielisyys valiokunnan äänestyksessä.
Minusta on ensinnäkin hyvin tärkeää parantaa toimien täydentävyyttä, yhdenmukaisuutta sekä kustannus-hyötysuhdetta, jotka ovat välttämättömiä kansainvälisen avun toteuttamisen eri vaiheiden välisen kuilun - tuon kuuluisan harmaan vyöhykkeen - kuromiseksi umpeen sekä yleisesti ottaen unionin koko kehitys- ja yhteistyöpolitiikan tehostamiseksi.
Prosessiin on todella otettava laajasti mukaan monenkeskiset rahoituslaitokset, kuten Maailmanpankki, Kansainvälinen valuuttarahasto, YK:n eri järjestöt sekä Pariisin klubi. Minusta on yhtä tärkeää erottaa sisäiset ja ulkoiset koordinointitoimet toisistaan, jotta voidaan määrittää kunkin tahon toimet sekä Euroopassa että kansainvälisesti mutta myös yksittäisissä jäsenvaltioissa ja jotta voidaan suunnitella entistä paremmin ja siten mahdollisimman tehokkaasti aloitteiden täytäntöönpano kunnostustoimien ja kehitysyhteistyön hyväksi.
Ryhmämme, eli PPE:n, tuoma panos keskittyi lähinnä tarpeeseen lisätä toimien täydentävyyttä ja etenkin parantaa eri toimien koordinointia, kuten myös jäsen Mantovanin esittämistä tarkistuksista 15 ja 16 ilmeni, jotta hätäavun, kunnostustoimien ja kehitysyhteistyön yhdistämisessä ja koordinoinnissa päästäisiin mahdollisimman suureen tehokkuuteen ja hyviin tuloksiin; ennen kaikkea on vaadittu sopivien keinojen löytämistä koordinointiin ja jälkiarviointiin, talousarvion valvontaa ja byrokratian vähentämistä, jotta voidaan mahdollisimman pitkälle taata, että unionin kehitysapu saavuttaa kriisissä olevat maat ja siten apua todella tarvitsevat ihmiset kohdennetusti ja tehokkaasti aikaa hukkaamatta ja välttämällä ponnistelujen ja investoitujen taloudellisten varojen turhaa päällekkäisyyttä.

Martínez Martínez
Arvoisa puhemies, suhtaudumme myönteisesti, kuten Max van den Berg mietinnössään, komission tiedonantoon Euroopan unionin toimien niveltämisestä hätätilanteissa Etelä-Euroopan maissa ja yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikassa.
Valiokunnassa ilmeni yhteneväisyyttä tiedonannon kanssa, jota tässä arvostamme, mutta siinä ilmeni myös puutteita. Niiden korjaamiseksi on ehdotuksia päätöslauselmassa, josta myöhemmin äänestämme. Tähän päätöslauselmaan kootaan useita käsiteltäviä asioita ja myös suosituksia, joilla tehostetaan käytännössä vastuualueeseemme kuuluvia Euroopan unionin toimia, jotka toivomme toteutettavan.
Koko tästä keskustelusta käy ilmi, että kaikentyyppisistä katastrofeista aiheutuneiden hätätilanteiden korjaamiseksi Euroopan unionin toimittaman humanitaarisen avun ja tietyn alueen tai maan kehityksen edistämiseksi säännöllisesti annettavan avun välillä on dialektinen suhde. Toisin sanoen, kunnostukseen tai kehitykseen suunnatuissa ohjelmissa on oltava edellytykset ehkäistä konflikteja ja estää mahdollisuuksien mukaan niin sanottuja luonnonkatastrofeja ja niiden pahimpia seurauksia. Hätätapauksissa käytettävillä menettelyillä on niin ikään osaltaan edistettävä mahdollisuuksien mukaan kyseisen alueen myöhempää kunnostusta ja kehitystä.
Nykyään myönnämme, että siirryttäessä alalta toiselle Euroopan unionin menettelyissä on huomattavaa toiminnan vajavuutta. Suurin osa johtuu hallinto- ja toimivaltakaavion hajanaisuudesta sekä kyseisten menettelyiden suunnitteluun ja toteuttamiseen osallistuvien yksiköiden välisen yhteensovittamisen riittämättömyydestä. Esteenä on myös lukuisten käytössä olevien järjestelmien mutkikas byrokratia.
Vakavampaa mielestämme on, että on maita, kuten Kuuba, joiden kanssa Euroopan unionilla ei ole vielä minkäänlaista yhteistyösopimusta. Tällä estetään hätätilanteissa toteuttamiemme toimien ja humanitaarisen avun jatkuvuus, joka olisi kehitysyhteistyön alalla toivottavaa.

Van den Bos
Komissio on hyvä tekemään analyyseja, mutta jään usein kaipaamaan hallinnollista voimaa poliittisten päätelmien todelliseksi toteuttamiseksi. Sisäinen organisaatio on vieläkin liian hierarkkinen, byrokraattinen ja keskitetty, ja jäsenvaltiot antavat komissiolle liian vähän resursseja ja riittämättömästi poliittista liikkumavaraa, jotta se voisi toimia tehokkaasti. Nämä rakenteelliset puutteet ovat siksi myös harmaan vyöhykkeen ongelman ratkaisemisen esteenä. Siirtyminen hätäavusta jälleenrakennukseen ja kehittämiseen vaatii joustavuutta päätöksenteossa. Hitaus ja liiallinen mukanaolo voivat aiheuttaa vieläkin kielteisempiä seurauksia haluttujen tulosten kannalta kuin tekniset riskit, joita nopeat menettelyt voivat tuoda mukanaan. Tärkein edellytys on tietenkin luonnonkatastrofeja ja väkivaltaisia konflikteja koskeva optimaalinen ennalta ehkäisevä politiikka. Kaikki mahdollinen on tehtävä, ennen kuin kriisi puhkeaa.
Valmiuden on oltava optimaalinen, suunnitelmien on oltava valmiina, koordinointiyhteyksien on oltava sovittuna, ja täytäntöönpanokumppaneiden on oltava mahdollisimman hyvin tiedossa. Yksityiskohtaisten ja joustavien katastrofisuunnitelmien on oltava osa maakohtaisia suunnitelmia. ECHOn on keskityttävä hätäapuun, mutta vaikuttaa hyvin toivottavalta, että se ottaa henkilöstöönsä myös jälleenrakennuksen asiantuntijoita, jotta siirtyminen olisi helpompaa. Täytäntöönpanon valvonnassa on siirryttävä ennakkovalvonnasta jälkivalvontaan. Sisäinen koordinointi voi sujua hyvin ainoastaan silloin, jos monialainen työryhmä aloittaa toimintansa aikaisessa vaiheessa.
Milloin voimme odottaa komissiolta konkreettisia ehdotuksia yksinkertaistetuista poliittisista menettelyistä? Esittelijä van den Bergin mietinnössä tehdään erinomaisia ehdotuksia. Koko avunantajien yhteisö on vastuussa parannuksesta. Harmaan vyöhykkeen ongelma on lisäsyy tarkastella pikaisesti komission sisäistä uudelleenjärjestelyä. On korkea aika siirtyä hienoista analyyseista vielä hienompiin poliittisiin toimiin.

Corrie
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä esittelijää hänen erinomaisesta mietinnöstään hätäavun, kunnostustöiden ja kehitysyhteistyön niveltämisestä. Se on tavattoman tärkeä aihe ja hyvin ongelmallinen. Ei ole epäilystäkään siitä, että kaikkialla maailmassa katastrofit ovat lisääntyneet - sekä ihmisen aiheuttamat, kuten Afganistanissa, että luonnonkatastrofit, kuten Gomassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa.
Jotta apu olisi mahdollisimman tehokasta, tarvitaan kaikkien osapuolten täydellistä yhteistyötä: avunantajien, avunsaajien, täytäntöönpanokumppaneiden, kuten hallitusten ja kansalaisjärjestöjen, sekä kahdenkeskisen avun antajien. Afganistanissa olemme nähneet pommitukset ja aiheutetut tuhot. Ne tarkoittavat kiireellistä ja välitöntä hätäapua, miljoonien pakolaisten jälleensopeuttamista sekä kehitysyhteistyötä. Oli kauhistuttavaa lukea tämän päivän sanomalehdestä, että eräs köyhä perhe on myynyt 12-vuotiaan tyttärensä vaimoksi vain saadakseen tarpeeksi ruokaa muun perheen ruokkimiseen. Tämä on järkyttävää. Avun saaminen suurimmassa tarpeessa oleville on siis ehdottoman tärkeää, ja siihen vaaditaan paikallista asiantuntemusta ja oikeanlaista apua.
Kaksi viikkoa sitten ECHO ilmoitti kehitysyhteistyövaliokunnalle, että Goman tilanne oli täysin hallinnassa ja että siellä oli kaikki tarvittava. Samana yönä kuulimme kansalaisjärjestöjen toteavan televisiossa, että 90 000 ihmistä näki nälkää ja että vauvoja oli jo kuollut. Onko tämä opportunismia, paikkansa pitävää näyttöä vai ylireagointia?
On lähes mahdotonta tehdä suunnitelmia luonnonkatastrofien varalta. On parempi perustaa eurooppalainen keskusyksikkö, joka voi reagoida asiaankuuluvan nopeasti. Niveltämisessä on kyse nimenomaan yhteistyöstä ja siitä, että yksi elin on vastuussa päätöksistä.

Bolkestein
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä teitä siitä, että annoitte minulle puheenvuoron tästä tärkeästä aiheesta. Jos saan nyt vaihtaa siihen kieleen, joka on yhteinen jäsen van den Bergille ja minulle, haluan esittää seuraavat kommentit.

Bolkestein
Aluksi haluaisin kiittää esittelijä van den Bergiä hänen erinomaisen laadukkaasta mietinnöstään, joka koskee vaikeata aihetta. Kriisitilanteet ovat aina mutkikkaita, ja meidän on päästävä yksimielisyyteen siitä, millä tavoin unionin reaktiota voidaan parantaa kokonaisuutena. Komission tiedonanto, neuvoston päätelmät ja parlamentin mietintö vaikuttavat tähän sovintoon pääsemiseen.
Arvoisa puhemies, kuten tiedätte, Euroopan unioni on yksi tärkeimmistä avunantajista maailmassa. Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden osuus on puolet kansainvälisistä avustusohjelmista, joita kehittyneet maat rahoittavat. Euroopan komissio on humanitaarisen avun toimistonsa, joka tunnetaan paremmin nimellä ECHO, kautta aktiivisesti mukana annettaessa humanitaarista apua herkimmin haavoittuville ja pahiten kärsimään joutuneille maailmassa. Numerot puhuvat puolestaan. Jo pelkästään viime vuonna ECHO antoi käyttöön yli 500 miljoonaa euroa humanitaarisia hankkeita varten noin 80 maassa auttaen siten 18:aa miljoonaa ihmistä.
ECHOn tehtävänä on ja pysyy koordinoidun humanitaarisen avun ja suojelun rahoittaminen humanitaaristen kumppaniorganisaatioiden kautta tavoitteenaan pelastaa ja suojella ihmishenkiä, lievittää kärsimyksiä sekä turvata kolmansien maiden väestön koskemattomuus ja ihmisarvo humanitaaristen kriisien aikana.
Vaikka ECHOn päätehtävänä on humanitaarisen hätäavun antaminen, toimisto myös toimii kunnostustoimien parissa lyhyellä aikavälillä kriisin välittömässä jälkivaiheessa. Uskon meidän kaikkien voivan olla yhtä mieltä siitä, että hätäavun ja kehittämisen välisellä harmaalla vyöhykkeellä on saatava aikaan parannuksia. Tämäniltaiset puhujat ovat myös viitanneet siihen. Me kaikki olemme havainneet samat ongelmat, kuten liian hitaat päätöksentekomenettelyt, rahoitusvälineiden soveltamisalaan liittyvät ongelmat sekä tarpeen löytää oikeat täytäntöönpanokumppanit. Saavutamme edistystä puuttumalla näihin asioihin järjestelmällisesti, mutta meidän on ymmärrettävä, että emme kykene ratkaisemaan kaikki ongelmia, jotka liittyvät näiden tilanteiden mutkikkaaseen luonteeseen, ja meidän on pysyttävä realistisina lähestymistavassamme.
Komissio on kehittänyt tiettyjä toimia hätäavun, kunnostustoimien ja kehittämisen väliseen johdonmukaisuuteen liittyvien politiikan suuntien toteuttamiseksi. Niinpä tällä hetkellä ECHO viimeistelee loppustrategioidensa suuntaviivoja. Asiakirja muodostaa perustan komission muiden yksikköjen kanssa käytäville neuvotteluille olosuhteista, joissa ECHO voi vetäytyä pois avun antamisesta.
Komission yksiköt työskentelevät myös keskinäisen sopimuksen parissa, jotta asianmukainen koordinointi ja sopivat menettelyt voitaisiin taata Afrikan maiden, Karibian alueen ja Tyynenmeren alueen kanssa tehdyn Cotonoun sopimuksen täytäntöönpanossa. Tiedonannossa esitettyjä hätäapua, kunnostustoimia ja kehittämistä koskevia periaatteita sovelletaan. Europ I työskentelee aktiivisesti asialistan parissa työmenetelmiensä parantamiseksi ja siten kapasiteettinsa lisäämiseksi nopeita interventioita varten.
Budjettiteknisesti katsottuna komissio on tietoinen siitä, että sen toiminnallisia resursseja ja välineitä on tarkistettava. Mielestämme budjettikohtien määrää on vähennettävä. Toisaalta on huolehdittava siitä, että laajempien asetusten mukaan voidaan aina kattaa olemassa olevat kaikentyyppiset toiminnot, päätöksenteon nopeutta lisätään, täytäntöönpanokumppanien valinnasta tulee joustavaa ja tarvittaessa päätöksiä voidaan tehdä ilman kyseisen hallituksen hyväksyntää. Menneisyydessä saatujen kokemusten perusteella katsomme, että interventioidemme yhdentäminen edelleen olemassa oleviin paikallisiin välineisiin on oikea tie eteenpäin ja että sen on johdettava politiikan parempaan johdonmukaisuuteen ja vahvempaan täydentävyyteen erityyppisten interventioiden välillä yhden maan sisällä.
Vastauksena tänä iltana esitettyihin eri kysymyksiin haluan vielä painottaa, että eri välineiden täydentävyys Afganistanin rauhanprosessissa on esimerkki lähestymistavasta, johon komissio pyrkii.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin painottaa erästä tärkeää näkökohtaa. Meidän on oltava täysin tietoisia siitä, että kriisin välittömässä jälkivaiheessa interventioon kuuluu, että hyväksymme suuremmat poliittiset ja tekniset riskit. Haluaisin tuoda tämän täällä melko painokkaasti esille. Tästä syystä komissio pitää keskustelua, jonka kävimme neuvoston kanssa viime vuonna, ja teidän tämänpäiväistä mietintöänne vaikuttavina tekijöinä tiellä kohti tehokkaampaa reagointia kriiseihin ja paremman johdonmukaisuuden aikaansaamista hätäavun ja kehittämisen välille.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.

Työntekijöiden oikeudet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Hughesin laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0013/2002) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi maantieliikenteen liikkuvia tehtäviä ammattimaisesti suorittavien henkilöiden työajan järjestämisestä (PE-CONS 3676/2001 - C5-0688/2001 - 1998/0319(COD));
Ghilardottin laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0026/2002) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevista yleisistä puitteista Euroopan yhteisössä (PE-CONS 3677/2001 - C5-0687/2001 - 1998/0315(COD)).

Hughes
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää varapuheenjohtaja Friedrichiä, joka vastasi maantieliikennettä koskeneesta sovittelusta, sekä jäsen Rocardia, joka osallistui sovitteluun työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan puheenjohtajana; itse asiassa kiitän kaikkia parlamentin valtuuskunnan jäseniä, sillä tämä oli todella yhteinen saavutus. Kiitokset kuuluvat komission jäsen Palaciolle ja hänen pääosastonsa henkilöstölle siitä ratkaisevasta osasta, joka heillä oli useaan otteeseen, kun näytimme olevan umpikujassa. Lopuksi haluaisin kiittää puheenjohtajavaltio Belgiaa siitä energisestä ja määrätietoisesta tavasta, jolla se pyrki sopimukseen asiassa.
Maantieliikennettä koskeneen sovittelun tulos on erittäin tervetullut. Se sulkee yhden viimeisistä jäljellä olevista aukoista " työaikamosaiikissa" . Se on äärettömän tärkeä terveyden ja turvallisuuden sekä yleisesti liikenneturvallisuuden näkökulmasta, ja se on tärkeä myös siltä kannalta, että näin taataan oikeudenmukainen kilpailu maantie- ja rautatieliikenteen ja muiden liikenteen alojen välillä.
Yksityiskohdista sanoisin ensinnäkin, että olemme periaatteellisista syistä varmistaneet itsenäisten kuljettajien sisällyttämisen direktiiviin. Jotkut tulevat olemaan pettyneitä siitä, että tämä tulee kokonaisuudessaan voimaan vasta neljä vuotta sen jälkeen, kun direktiivi on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä. Meidän ei kuitenkaan pidä unohtaa, että neuvoston yhteinen kanta olisi melko varmasti johtanut itsenäisten kuljettajien pysyvään poissulkemiseen. Neuvosto halusi sulkea heidät periaatteessa direktiivin ulkopuolelle ja harkita heidän sisällyttämistään siihen ainoastaan joskus tulevaisuudessa tehtävän komission tutkimuksen perusteella, jossa tarkasteltaisiin mahdollisia vääristymiä. Silloinkin neuvosto olisi päättäväisesti yrittänyt estää komissiota tekemästä tällaista siirtoa.
Nyt olemme täysin päinvastaisessa tilanteessa. Itsenäiset kuljettajat on periaatteessa sisällytetty direktiiviin, ja heidät voidaan jättää sen ulkopuolelle vain, jos kaksi asiaa tapahtuu: ensinnäkin, jos komissio ehdottaa heidän poissulkemistaan, ja toiseksi, jos me eli parlamentti lainsäädäntömenettelyyn osallistuvana toimielimenä hyväksymme tällaisen menettelyn. Kumpikaan näistä asioista ei ole kovin todennäköinen.
Toinen tärkeä seikka lopputuloksessa on itsenäisyyden tiukka määritelmä. Vaikka itsenäiset kuljettajat suljetaan ulkopuolelle vain väliaikaisesti, meistä oli erittäin tärkeää saada selkeä ja rajoittava määritelmä siitä, mikä itse asiassa on itsenäinen kuljettaja, voidaksemme välttää sen, että häikäilemättömät työnantajat yllyttäisivät kuljettajia vääriin itsenäisyyden muotoihin. Nyt meillä on selkeä määritelmä 3 artiklan e alakohdassa, ja kohdan viimeinen virke on kaiken kattava: kuljettajia, jotka eivät täytä määritelmän sisältämän tarkistuslistan kriteerejä, käsitellään niin kuin he olisivat direktiivin tarkoittamia työntekijöitä. Tämä on erittäin hyödyllinen määritelmä.
Olemme myös huomattavasti parantaneet ja selkiyttäneet työajan määritelmää. Se koskee nyt myös itsenäisiä kuljettajia, paitsi yleisen hallinnollisen työn osalta, " joka ei suoraan liity erityisesti kyseiseen kuljetukseen" . Yötyöstä tiedän, että siinäkin jotkut tulevat pettymään, koska emme onnistuneet rajoittamaan yötyötä kahdeksaan tuntiin. Esitän nopeasti kolme tähän liittyvää huomautusta. Olisi ollut mahdotonta saada rajoitus läpi neuvostossa. Useimmat valtuuskunnat olivat sitä vastaan. Tavaroiden kuljettamiseen yöllä - jos ne on kuljetettava maanteitse - on perusteltuja ympäristö- ja liikenneturvallisuussyitä. Yötyötä koskevasta myönnytyksestä tuli ratkaiseva tekijä, kun varmistettiin itsenäisten kuljettajien sisällyttäminen direktiiviin.
Tähän yhteiskeskusteluun liittyy työn, tiedottamisen ja kuulemisen merkityksen huomioon ottaminen. Jäsenet näkevät viikoittaista työaikaa ja yötyötä koskevia poikkeuksia käsittelevästä 8 artiklasta, että olemme vaatineet sosiaalisen vuoropuhelun edistämistä ensimmäisenä vaihtoehtona.
Lopuksi haluan todeta, että tietyt kohdat edessämme olevassa tekstissä ovat erittäin merkityksellisiä sen asiaintilan kannalta, jonka Kralowetzin tapaus toi päivänvaloon. Kohdat, joiden avulla pyritään estämään väärän itsenäisyyden syntyminen ja jotka koskevat kirjanpitoa ja joissa kiinnitetään huomio tavaran lähettäjien sekä muiden reittien ja aikataulujen määräämisestä vastuussa olevien velvollisuuksiin, ovat erityisen merkityksellisiä. Kralowetzin tapaus tekee kuitenkin kahdesta seikasta aivan ilmiselviä. Ensinnäkin: laajentumisprosessissa tarvitsemme kipeästi sosiaaliturvaan liittyviä lisätoimenpiteitä ja sosiaalisesti kontrolloitua työmarkkinoiden avaamista Itä-Euroopasta tuleville työntekijöille, erityisesti tällä alalla. Toiseksi: on päivänselvää, että jos tämän tapauksen paljastama valvonnan taso pysyy ennallaan, tämänkaltaiset tärkeät tekstit eivät tule olemaan edes sen paperin arvoisia, jolle ne on painettu. Meidän on vaadittava kattavaa ja asianmukaista valvonnan toteuttamista kaikkialla Euroopan unionissa.
Lopuksi haluan todeta, että on ehdottoman välttämätöntä, että meillä on yhteiseurooppalaisia sääntöjä, jotka ovat sitovia kaikilla Euroopan unionin alueilla. Muuten Kralowetzin tapaus tulee olemaan vain yksi monista, joita näemme tulevina viikkoina ja kuukausina.

Ghilardotti
Arvoisa puhemies, tämän päivän keskustelu ja huomenna järjestettävä äänestys istuntosalissa ovat tuoneet meidät loppumetreille pitkässä ja vaikeassa prosessissa, joka sitoi useaksi vuodeksi kolme toimielintä käsittelemään suoraan ja tiukasti ensisijaisen tärkeää aihetta: työntekijöille tiedottamista, heidän kuulemistaan ja heidän osallistumistaan.
Viime joulukuun 17. päivänä myönteisesti päättyneen sovittelumenettelyn tuloksena Euroopan unioni määritteli koko unionissa sovellettavat työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevat vähimmäisvaatimukset. Näin ollen direktiivi - eurooppalaisia yritysneuvostoja sekä eurooppayhtiöiden asemaa koskevien direktiivien sekä perusoikeuskirjan jälkeen - saattaa päätökseen yhteisön ja jäsenvaltioiden nykyiset puitteet, joiden ansiosta voidaan valmistautua muutokseen, taata rakenneuudistusten toteuttaminen sallituissa oloissa ja etusija "työllisyyden" tavoitteelle, kuten nykyään vaaditaan. Minusta on erityisen tärkeää päästä sopimukseen ennen Barcelonan huippukokousta.
Lähes kaikilla jäsenvaltioilla on käytössään sellainen oikeudellinen kehys, joko lainsäädännön tai sopimusten muodossa, jonka tarkoituksena on taata työntekijöille tiedottamisen ja heidän kuulemisensa toteuttaminen: sanoin, että lähes kaikilla, ei kaikilla jäsenvaltioilla, on tällainen kehys, mutta tällä direktiivillä tuo oikeus ulotetaan koko unionin alueelle.
Seuraavaksi puhun itse aiheesta: direktiivillä tunnustetaan työntekijöiden ja heidän edustajiensa oikeus kaikissa 50 työntekijän yrityksissä saada tietoja ja tulla kuulluksi kaikissa tuota yritystä koskevissa kysymyksissä ja etenkin tilanteessa, jossa yritysten valinnat vaikuttavat työntekijöiden työllisyyteen, työn organisointiin sekä työntekijöiden koulutukseen ja jatkokoulutukseen.
Direktiivissä on tärkeää keskittyä työntekijöille tiedottamisen ja heidän kuulemisensa sisältöön ja tapoihin, myös ajallisesti. Selvää kannatusta on saanut se, että tämä on toteutettava oikeaan aikaan, sillä se on rakenneuudistusprosessien ja yritysten mukauttamisen sekä sellaisten ennakoivien toimenpiteiden määrittelyn onnistumisen ennakkoehto, jotka ovat välttämättömiä työntekijöihin kohdistuvien kielteisten vaikutusten välttämiseksi. Työntekijöiden edustajille ja heille itselleen myönnetään joukko erilaisia oikeuksia; otetaan käyttöön seuraamuksia, toisin sanoen jäsenvaltioiden on sisällytettävä lainsäädäntöönsä - direktiivin täytäntöönpanon ja soveltamisen yhteydessä - tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia seuraamuksia. Tämä on mielestäni erityisen tärkeä kysymys, josta onkin keskusteltu paljon. Komission alustava ajatus, joka sai parlamentin tuen, oli eurooppalainen seuraamus. Sitä vastoin direktiivissä jäsenvaltioita itseään vaaditaan ottamaan käyttöön seuraamus toissijaisuusperiaatteen mukaisesti.
Direktiivissä edellytetään myös siirtymäkautta jäsenvaltioille, joilla ei ole minkäänlaista normistoa, ei oikeudellista eikä sopimuksiin perustuvaa, mutta tuon siirtymäkauden pituutta on yhteisen kannan mukaisesti lyhennetty.
Euroopan parlamentti olisi toki halunnut enemmän: se olisi halunnut nykyistä kohdennetumpaa tiedottamista, nykyistä täsmällisempää määrittelyä, enemmän sisältöä, mutta jos otamme huomioon aiheen vaikeuden ja viime kuukausina paitsi hallitusten myös edunvalvontaa harjoittavien ryhmien taholta ilmenneen vastarinnan, meillä on mielestäni aihetta tyytyväisyyteen. Parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunta hyväksyi yksimielisesti alustavan sopimuksen. Voimme olla siihen tyytyväisiä, koska työntekijöille on myönnetty oikeuksia, sosiaalista vuoropuhelua on korostettu ja toissijaisuusperiaatetta kunnioitettu, vaikka yhteiset puitteet on määritelty koko unionin aluetta varten: enää ei siis ole A- tai B-luokan työntekijöitä sen mukaan, mitä oikeuksia yritykset heille myöntävät.
Haluan päättää puheenvuoroni kiittämällä vielä kerran etenkin komission jäsen Diamantopoulouta ja hänen henkilökuntaansa, puheenjohtajavaltio Belgiaa sekä ministeri Onkelinxia. Haluaisin korostaa, että meitä oli kolme naista, etenkin me kolme, jotka työskentelimme direktiivin parissa. Mielestäni se, että onnistuimme saattamaan päätökseen näin tärkeän prosessin, oli myös meidän päättäväisyytemme ja sen ansiota, että olimme vakuuttuneita aiheen tärkeydestä, mille saimme tukea: minä valiokunnaltani ja parlamentilta ja komission jäsen ja ministeri heidän vakaumustensa esille tuomiseen. Barcelonan huippukokous tarjoaa mielestäni oivan tilaisuuden nähdä, onko työllämme konkreettista ja myönteistä vaikutusta.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, olen saanut sen käsityksen, että parlamentti haluaisi minun antavan lausunnon rekka-autonkuljettajien lakosta Luxemburgin suurherttuakunnassa. Jos näin on, haluaisin esittää seuraavat kommentit:
Komission käytössä olevien tietojen mukaan Luxemburgin viranomaiset suorittivat Münchenissä, Saksassa sijaitsevan tuomioistuimen johtaman selvityksen puitteissa etsinnän itävaltalaisen liikenteenharjoittajan Kralowetzin Luxemburgissa sijaitsevan kiinteistön alueella. Yritys on toiminut Luxemburgissa vuodesta 1986 alkaen, ja se oli kansainvälinen yritys, sijoittautunut kahdeksaan Euroopan maahan. Tekninen johtaja, Karl Kralowetz, pidätettiin 22. tammikuuta, ja tammikuun 26. päivästä lähtien noin 150 Kralowetzin yritykseen kuuluvaa rekka-autoa eri maista on kokoontunut Luxemburgiin erään tullauskeskuksen pysäköintialueelle. Kuljettajat ovat valittaneet, etteivät he ole saaneet palkkaa yli kolmeen kuukauteen. Suurinta osaa heistä voidaan pitää laittomina työntekijöinä. Luxemburgin viranomaiset ovat järjestämässä kuljettajien paluuta lentokoneilla kotimaahansa, ja jokainen kuljettaja saa hyvityksenä 1000 euroa.
Todellinen ongelma on kyseisen liikenteenharjoittajan häikäilemätön käytös. Hän oli käyttänyt laitonta työvoimaa - joka toisin sanoen ei ollut sosiaaliturvan piirissä -, jonka palkka ei ollut kansallisen lainsäädännön eikä yhteisten sopimusten mukainen ja jolla ei ollut työlupia. Useiden kuukausien ajan useiden jäsenvaltioiden oikeusviranomaiset ja tutkintavaliokunnat ovat tehneet tutkimuksia ja selvityksiä ja laatineet raportteja. Kaikki nämä toimenpiteet ovat johtaneet lisäetsintöihin, joidenkin vastuullisten pidättämiseen sekä asiakirjojen ja irtaimiston takavarikointiin.
Komissio suhtautuu myönteisesti oikeus- ja hallintoviranomaisten toimintaan, mutta pahoittelee siitä huolimatta sitä, että tällainen tapaus on ylipäänsä voinut olla mahdollinen. Tämä todistaa tarpeesta soveltaa asianmukaisesti kansallista oikeutta samoin kuin seuraavia kansainvälisiä maantiekuljetuksia koskevia yhteisön sääntöjä: ensinnäkin maanteiden liikenteenharjoittajien ammattiin pääsyä koskevia sääntöjä, eli kolmea vaatimusta, jotka ovat hyvä maine, vakavaraisuus ja ammatillinen pätevyys, ja toiseksi ajoaikoja ja lepotaukoja koskevia sääntöjä, joihin komissio on äskettäin tehnyt ehdotuksen uudesta, yksinkertaistetusta ja ajanmukaistetusta EU-lainsäädännöstä.
Lisäksi seuraavat käsittelyssä olevat oikeudelliset välineet ovat myös merkittäviä: ensinnäkin työaikaa koskevat säännöt, joiden osalta pidän sopimusta Euroopan parlamentin ja neuvoston välillä erittäin myönteisenä ja joista te äänestätte huomenna. Mainitsen tässä komission erityiskiitokset jäsen Hughesille. Toiseksi yhdenmukaista kuljettajatodistusta koskevat säännöt, joista jäsen van Dam laati mietintönne ja jotka Euroopan parlamentti hyväksyi 17. tammikuuta. Kyseinen asetus tekee lopun EU:n ulkopuolisista maista tulevien kuljettajien laittomasta työhönotosta yhteisössä, koska sen perusteella tehdään tällaisten kuljettajien työsuhteen laillisuuteen kohdistuvia tarkistuksia.
Yhteenvetona totean, että yhteisön välineitä on olemassa tai niitä ollaan hyväksymässä. Jäsenvaltioiden on sovellettava niitä oikein, ja esimerkin pitäisi toimia opetuksena, jotta voidaan välttää tällaisen häikäilemättömien liikenteenharjoittajien törkeän käytöksen toistuminen.

Smet
Arvoisan komission jäsenen Bolkesteinin juuri antama esimerkki on luonnollisesti räikeä ja todennäköisesti myös poikkeuksellinen esimerkki väärinkäytöksistä kuljetusalalla. Se ei ole ainoa esimerkki. Olemme edellisinä vuosina kokeneet enemmänkin, lähes yhtä suuressa mittakaavassa kuin esimerkki, jonka juuri kuulimme. Useiden laajojen väärinkäytösten lisäksi esiintyy myös runsaasti pieniä väärinkäytöksiä, sillä väärinkäytökset ovat hyvin tyypillisiä kuljetusalalla. Nyt käsiteltävänämme oleva järjestelmä, joka koskee tiukempia työaikanormeja - ei ole kuitenkaan kysymys pelkästään ajoajoista vaan myös työajoista - merkitsee tiukentamista entiseen verrattuna. Tämä voi toimia ainoastaan, jos valvontaa parannetaan. Jos niin ei tapahdu - olen samaa mieltä siitä, mitä esittelijä Hughes sanoi - kaikki nämä normit ovat arvottomia. Vaikka valvonta kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan, tämä ei muuta sitä tosiasiaa, että valvonnan tuloksista on laadittava kahden vuoden välein kertomus, joka on esitettävä komissiolle.
Haluan kysyä komissiolta, voiko se vielä tarkastella tätä kertomusta ja pohtia uudelleen, millaisia vaatimuksia jäsenvaltioille tässä yhteydessä asetetaan. Yksi komission ilmeisesti tarkistamista asioista on se, valvotaanko ulkomaisia kuljetusliikkeitä tiukemmin kuin kotimaisia kuljetusliikkeitä, siis oman maan kansalaisia. Tätä ei luonnollisestikaan saa käyttää perusteena. Komissio on oikeassa selvittäessään tämän, mutta asiassa ei saa jäädä tähän, niin kauan kuin kuljetusliikkeet panevat ihmiset ajamaan liian pitkään liian suurilla nopeuksilla, koska heidän on usein saavuttava kohteeseensa tiettyyn aikaan. Arvoisa komission jäsen - tiedän kyllä, että tämä ei kuulu toimivaltaanne - tämä kaikki on turhaa, niin kauan kuin jäsenvaltioissa on erilaisia määräyksiä siitä, kuinka monta kilometriä tunnissa saa ajaa. Yhdessä jäsenvaltioissa ajetaan 90 kilometriä tunnissa, toisessa 100 kilometriä tunnissa ja seuraavassa taas 80 kilometriä tunnissa. Tapa, miten liikenne Euroopassa hoidetaan, on järjetön. Tätä kaikkea olisi parannettava.
Valvonnan lisäksi tulee seuraamusten ongelma. Seuraamukset vaihtelevat jäsenvaltioittain. Seuraamuksista pitäisi oikeastaan olla olemassa vähimmäisnormit. Tiedän, että se ei kuulu tällä hetkellä yhteisön toimivaltaan, mutta siitä pitäisi kyllä tulla osa toimivaltaa.
Sitten lopuksi, niin kauan kuin kuljetusliikkeiden ja kuljettajien ajopiirtureita on tarkastettava, petoksia tapahtuu aina, koska ajopiirturi on laite, joka soveltuu hyvin petosten tekemiseen. On siis ehdottomasti aika antaa odottamamme asetus, jossa määrätään, että tulevaisuudessa on ajettava digitaalista ajopiirturia käyttäen.

Van den Burg
Arvoisa puhemies, jätän ajan vuoksi sivuun kiitokset, jotka minulla oli mielessäni. Arvoisa esittelijä Ghilardotti, minusta oli myös silmiinpistävää, että näiden mietintöjen, siis sekä teidän mietintönne että työaikoja koskevan mietinnön, laatimisessa oli mukana paljon naisia Belgian puheenjohtajuuden aikana samoin kuin Euroopan komissiossa. Tämä on mielestäni hyvä tulos.
En yleensä esitä suuria sanoja eteenkään silloin, kun neuvottelut ovat vielä kesken, mutta nyt kun olemme päässeet loppuun, rohkenen kyllä käyttää superlatiiveja nimittääkseni näiden molempien sopimusten saavuttamista historialliseksi.
Aluksi haluan sanoa, että on oikein hyvä, että nyt pitkän ajan kuluttua vahvistetaan taas eurooppalaista työlainsäädäntöä. Tämä sopii yhteen sen kanssa, että pyritään kohti sosioekonomisesti kunnianhimoista Eurooppaa, kuten asia esitettiin Lissabonin tavoitteissa, sekä kohti dynaamista ja kilpailukykyistä taloutta, jossa on enemmän ja parempia työpaikkoja sekä enemmän sosiaalista koheesiota. On myös hyvä vielä painottaa näiden tavoitteiden viimeistä osaa Barcelonan huippukokouksen aattona.
Molemmissa asioissa otetaan historiallisia askelia. Direktiivi työntekijöille tiedottamisesta ja heidän kuulemisestaan merkitsee sitä, että tunnustetaan todellakin, että työntekijöillä on oikeus olla etukäteen mukana yrityksen tärkeissä päätöksissä, mikä kuuluu eurooppalaisen sosiaalimallin tapoihin ja perinteisiin.
Taloudellisen toiminnan innovaatiot ovat välttämättömiä, mutta siihen kuuluu lähestymistapa, jossa suhtaudutaan vakavasti myös työntekijöiden kuulemiseen. Se on tunnustettu perusoikeudeksi EU:n sosiaalisessa peruskirjassa. Direktiivissä oikeus on ulotettu koskemaan kaikkia yrityksiä unionissa. Kolmas askel on tarpeen, koska jos suhtaudumme vakavasti tähän työntekijöiden kuulemiseen, sitä on käytettävä myös silloin, kun yrityksessä toteutetaan uudelleenjärjestelyjä tai muutoksia. Komissio on hiljattain julkistanut tästä asiakirjan. On hyvä, että myös komission jäsen Bolkestein on tänä iltana joukossamme, koska mielestäni on myös hyvin tärkeää, että sekä tätä keskustelua käydään että työntekijöiden kuulemista käsitellään myös muiden asioiden yhteydessä, esimerkiksi yritysostojen ja -fuusioiden yhteydessä sekä myös komission jäsen Montin kilpailupolitiikan yhteydessä. Mielestäni sen on oltava tulevana aikana hyvin tärkeä keskustelu, koska myös siinä työntekijöiden kuulemisen on kuuluttava perinteeseen ja rutiiniin.
Mitä tulee kuljettajien työaikoihin, haluaisin yhtyä siihen, mitä esittelijä Hughes sanoi Luxemburgissa vireillä olevasta asiasta. Haluaisin vielä painottaa, että yhteisötasolla annetulla näennäisten ammatinharjoittajien määritelmällä voi olla hyvin tärkeä rooli ratkaistaessa tämäntyyppisiä ongelmia, koska meillä ei ole nykyisin tällaista eurooppalaista määritelmää, vaan jäsenvaltiot, myös uudet jäsenvaltiot, käyttävät omia määritelmiään.

Flesch
Arvoisa puhemies, ELDR-ryhmä iloitsee parlamentin ja neuvoston välillä syntyneestä sovusta maantieliikenteen alan työajan järjestämistä koskevassa direktiivissä sekä työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevassa direktiivissä.
Jälkimmäisen ongelman hankaluus ja sopimukseen pääsyssä kohdatut vaikeudet huomioon ottaen tekstin hyväksyminen sovittelumenettelyn päätteeksi on meille myönteinen ratkaisu.
Maantieliikenteen alan työajan järjestämistä koskevan direktiivin tarkoituksena on poistaa yhtenäismarkkinoilta epärehellisen kilpailun ja sosiaalisen polkumyynnin mahdollisuus. Sääntöjä tarvitaan myös, jotta maantieliikenteen kuljettajille voidaan taata kunnolliset työolot ja siten estää liikenneturvallisuuden huononeminen.
Parlamentti oli vaatinut itsenäisten kuljettajien sisällyttämistä direktiivin soveltamisalaan ja korosti tarvetta saattaa kaikki kuljettajat samanarvoiseen asemaan riippumatta siitä, ovatko he palkansaajia vai eivät. Itsenäisten kuljettajien sisällyttämistä harkitaan vasta seitsemän vuoden kuluttua direktiivin voimaantulosta.
Komissio voi toki tutkimuksen perusteella päättää viedä itsenäisten kuljettajien huomioon ottamista koskevan kysymyksen uudelleen yhteispäätösmenettelyyn, jos itsenäisen työntekijän määrittelyllä voidaan estää uudenlaisten "väärien" itsenäisten työntekijöiden ilmaantuminen. Jäsen Hughes, olen samaa mieltä siitä, että tämä on hyvä asia, mutta en ole vielä aivan tyytyväinen.
Luxemburgiin jääneiden kuljettajien tapaus - ja lisäisin vielä, komission jäsen Bolkestein, että heidät kotiutettiin viime perjantaina 1000 euron erorahaa vastaan - kuvaa hyvin tilannetta, johon voidaan joutua riittävien yhteisön lakien puuttuessa.
Kuten olemme nähneet, on olemassa moraalittomia liikennealan yrittäjiä, jotka hyödyntävät häikäilemättä laittomuuden rajoille asti yhtäältä kansallisten lakien välisiä puutteita ja toisaalta kansallisten ja yhteisön lakien välisiä puutteita ja laskevat todennäköisesti tehokkaan valvonnan puuttumisen varaan.
Osa hallituksista tiedostaa ongelman. Näin ollen Belgia, Alankomaat, Ranska, Saksa, Irlanti ja Luxemburg tekivät vuonna 1999 hallinnollisen Eurocontrôle-Route -sopimuksen, jonka tarkoituksena on parantaa ja vahvistaa valvontayksiköiden välistä yhteistyötä. Maantieliikenteen kuljettajien yhtäläisten kilpailuolojen varmistaminen yhtenäismarkkinoilla edellyttää kuitenkin ensinnäkin yhteisön lainsäädäntöä ja toiseksi sitä, että jäsenvaltiot panevat täytäntöön valvonta- ja seuraamusjärjestelmän.

Bouwman
Arvoisa puhemies, arvoisat esittelijät ja arvoisa komission jäsen Bolkestein, haluaisin puuttua sanaan " cowboy" . Olen tutkinut tätä alaa vuosikausia, enkä ole sitä mieltä, että olemme tässä tekemisissä cowboy-yrityksen kanssa vaan cowboy-alan kanssa. Kuten yleisesti tunnettua, ala on melko sairas. Ansiot tällä alalla ovat melko pienet. Ala on hyvin sirpaloitunut, ja sillä toimii runsaasti yksittäisiä kuljettajia. Alalla on myös suuryrityksiä, jotka ovat hitaasti mutta varmasti tehneet tietyistä kuljettajista ammatinharjoittajia tai jopa näennäisiä ammatinharjoittajia. Lyhyesti sanottuna, tehtävää on paljon. Tällä alalla puuhastellaan työaikojen, työehtosopimusten ja paljon muun parissa. Tätä taustaa vasten meillä on erityisesti kansainvälisistä kuljetuksista erityinen vastuu, jonka olemme myös ottaneet.
Yksi ensimmäisistä asioista, jonka tein tai sain tehdä, kun tulimme tänne, liittyi Willy Betz -järjestelmään. Se oli Kralowetziin verrattavissa oleva tapaus mutta jossakin määrin lievempi. Siinä käytettiin hienoa kalustoa ja huolehdittiin, että kaikenlaiset asiat olivat kunnossa, paitsi työluvat ja monet muut asiat. Tämä on johtanut kuljettajatodistuksia koskevaan direktiiviin. Onneksi voimme nyt toivottaa tervetulleeksi toisen, hyvin tärkeän direktiivin, joka koskee työajan järjestämistä.
Mielestäni tulevalla kaudella on poistettava vielä lisää lainsäädännön aukkoja. Tätä taustaa vasten on ehkä myös oikein hyvä, että työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskeva direktiivi - haluaisin käyttää siitä sanaa historiallinen - viedään läpi siitä todella yksinkertaisesta syystä, että monet suuret kansainväliset kuljetusyhtiöt ovat aikojen kuluessa juuri liputtaneet ulos yrityksiään, jolloin ei useinkaan ole annettu mahdollisuutta kuulemiseen. Ne ovat tehneet työntekijöistään ammatinharjoittajia tai siirtäneet heidät pieniksi yksityisyrittäjiksi. Siinäkään ei ole käytetty kuulemista. Nyt voimme puuttua paremmin tämäntyyppisiin asioihin.

Schmid, Herman
Arvoisa puhemies, keskustelemme kahdesta periaatteessa erittäin tärkeästä direktiiviehdotuksesta, jotka saavat erittäin voimakasta kannatusta GUE/NGL -ryhmältä. Kuorma-auton kuljettajia koskevan direktiivin mukaan ammattiryhmä siirtyy yleisen työaikalainsäädännön piiriin. Kyse on tietenkin tärkeästä työntekijää koskevasta edusta, mutta se on myös tärkeää maantieliikenteen liikkuvia tehtäviä ammattimaisesti suorittavien tienkäyttäjien kannalta. Sovitteluneuvotteluissa korostin useamman kerran nimenomaan liikenneturvallisuuteen liittyvää näkökulmaa, jota pidän tärkeänä niiden hallitusten kannalta, jotka vastaavat jatkossa tämän lainsäädännön täytäntöönpanosta. Pidän tärkeänä myös sitä, että itsenäisiä kuljettajia kohdellaan tasapuolisesti muiden kuljettajien kanssa. Tienkäyttäjien näkökulmasta katsottuna on nimittäin aivan sama, jäävätkö he liikkuvia tehtäviä ammattimaisesti suorittavien henkilöiden vai itsenäisten kuljettajien ohjaaman ajoneuvon alle.
Huolestuttavaa direktiivissä saattaa olla se, että täytäntöönpanojaksot ovat niin pitkiä. Täytäntöönpano saattaa todellakin, pahimmassa tapauksessa, kestää seitsemän vuotta. Me tiedämme, että silloinkin on vaikea valvoa ja seurata, miten lainsäädäntö toimii käytännössä.
Toisessa direktiivissä käsitellään työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan, eli tässä on eräänlainen puitesopimus, joka antaa oikeusperustan, joka on tärkeä työntekijöiden kannalta silloin, kun kyse on mahdollisuudesta vaatia tiedottamista ja kuulemista. Emme saa kuitenkaan unohtaa, että sopimus antaa myös tietyissä tapauksissa oikeudelliset mahdollisuudet torjua työntekijöiden vaatimukset, esimerkiksi direktiiviehdotuksen kohdissa 25 ja 26, joita voidaan tulkita melko laajasti.
Direktiivin käytännön toimivuuden kannalta olennaista on sen vuoksi se, miten direktiivi otetaan vastaan työpaikoilla ja kuinka voimakkaita ammattiyhdistykset ovat, kun ajetaan niitä vaatimuksia, joita voidaan esittää direktiivin avulla. Uskoisin, että tämä pitää yleisesti paikkansa tällaisen lainsäädännön kohdalla. Voimme hyväksyä direktiivejä, joilla tarkoitetaan hyvää ja jotka ovat hyviä monessa suhteessa, mutta tiedämme, että parlamentti ei pysty vaikuttamaan kovinkaan paljon niiden todelliseen täytäntöönpanoon. En myöskään usko, että jäsenvaltioiden hallitukset voivat vaikuttaa asiaan kovinkaan paljon. En ole samaa mieltä jäsen Smetsin kanssa, joka uskoo, että voimme laatia tiukkaa valvontaa koskevia järjestelmiä. On vaikea tietää, mitä teillä tapahtuu, etenkin öisin. On vaikea tietää, mitä tehtaiden suljettujen porttien takana tapahtuu. Ainoastaan työntekijät voivat tehdä asialle jotakin. Haluan sen vuoksi lopettaa puheenvuoroni vetoamalla voimakkaasti työpaikkojen työntekijöihin: älkää luottako siihen, että Euroopan parlamentti tai neuvosto ratkaisevat ongelmat, vaan varautukaa siihen, että teidän on itse ratkaistava ongelmat ja että saatte siihen apua laaditusta direktiivilainsäädännöstä.

Menrad
Arvoisa puhemies, ilmoitan aluksi ryhmäni puolesta, että suhtaudumme myönteisesti kehitysyhteistyövaliokunnan aikaansaamaan sopuratkaisuun, joka koskee tiedottamisesta ja kuulemisesta annettavaa puitedirektiiviä. Samalla kiitän esittelijä Ghilardottia siitä, että hän johdatti meidät tähän sopuratkaisuun. Se on hyvin samansuuntainen yhteisen kannan kanssa. Kävimme tiedottamisesta ja kuulemisesta ryhmämme kesken hyvinkin epäsopuisia keskusteluja, mutta olimme kyllä yksimielisiä siitä, että yhteinen kanta on todella hyvä lähtökohta järkevälle ratkaisulle. Huhtikuussa 1999 järjestetystä parlamentin ensimmäisestä käsittelystä lähtien ja jo sitä ennen pidetyissä valiokuntaistunnoissa ryhmien välillä oli usein suuria mielipide-eroja; esittelijällä oli paljon työtä, mutta hän teki sen, ja sama pätee myös minuun vahvimman puolueen, PPE-DE-ryhmän, varjoesittelijänä.
Meillä on nyt hyvä sopuratkaisu. Mahdollinen tuli saavutettua. Jalka piti vihdoinkin saada oven rakoon. Jo seuraava tuulenpuuska voi avata oven avoimemmaksi. Toisessa käsittelyssä PPE-DE-ryhmä sai monessa kohtaa tahtonsa läpi. Ryhmämme enemmistö vastusti Euroopan laajuisia seuraamuksia mutta kannatti kansallisia seuraamuksia. Sovittelussa nämä näkemykset lisättiin johdanto-osan kappaleisiin. Nykyisessä muodossaan puitedirektiivi edistää ensinnäkin eurooppalaisen yritysneuvoston toimintaa. Kaikille paikallisille työntekijöiden edustajille myönnetään vähimmäisoikeudet, joiden avulla he voivat arvioida eurooppalaiselle yritysneuvostolle toimitettuja tietoja. Toiseksi se auttaa osaltaan lievittämään kansallisiin yrityksiin liittyviä rakennemuutoksesta aiheutuvia ongelmia.
Yritysneuvostoa koskevaa direktiiviä sovelletaan sen sijaan ainoastaan kansainvälisiin yrityksiin. Puitedirektiivin mukaan menettely on toteutettava yhteistyön hengessä. Se tarkoittaa kumppanuutta. Kumppanuus merkitsee paitsi selkeää etujen ajamista myös etujen yhteen sovittamista tiedottamalla ja kuulemalla muita osapuolia yhteisissä neuvotteluissa. Ajoissa toimitetut tiedot luovat avoimuutta, joka synnyttää luottamusta ja auttaa välttämään yritysten välisiä erimielisyyksiä - siitä on hyötyä niin taloudellisessa kuin sosiaalisessakin mielessä. Siinä voittavat sekä työnantajat että työntekijät tasapuolisesti.

Andersson
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää molempia esittelijöitä siitä työstä, jota he ovat tehneet kahden tärkeän direktiivin parissa. Aion keskittyä direktiiviin, jossa käsitellään työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan, mutta haluan kuitenkin sanoa muutaman sanan liikkuvia tehtäviä ammattimaisesti suorittavien henkilöiden työajoista. On erittäin tärkeää, että itsenäiset kuljettajat on nyt otettu mukaan, vaikka otammekin käyttöön täytäntöönpanojakson. Kyse on nimittäin turvallisuuslainsäädännöstä, turvallisuutta parantavasta lainsäädännöstä, joka koskee niitä henkilöitä, jotka ajavat työkseen kuorma-autoja. Tässä tapauksessa toisen palveluksessa työskentelevien ja itsenäisten kuljettajien välillä ei ole mitään eroa. Aivan kuten jäsen Herman Schmid sanoo, kyse on myös liikenneturvallisuudesta. Liikenneturvallisuuden kannalta on aivan samantekevää, työskenteleekö kuljettaja toisen palveluksessa vai onko hän itsenäinen kuljettaja.
Olen samaa mieltä siitä, mitä jäsen van den Burg sanoi työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevasta direktiivistä puheenvuorossaan, toisin sanoen, että tämä oli historiallista. Tämä on historiallista. Kolme naista on osallistunut asian käsittelyyn. Voin lisätä joukkoon neljännen naisen. Kun neuvosto viime kesäkuussa Ruotsin puheenjohtajakaudella onnistui saamaan aikaan yhteisen kannan, joka on direktiivin lähtökohta, asian käsittelyyn osallistui myös ruotsalainen naisministeri.
Mielestäni on melko itsestään selvää, että sisämarkkinoilla tarvitaan tällaista työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan, että sisämarkkinoilla kyse ei ole vain yritysten oikeuksista vaan myös työntekijöiden oikeuksista ja työntekijöille tiedottamisesta ja siitä, että he voivat esittää näkemyksiään.
Ruotsissa kuulee välillä: "Mitä merkitystä tällä oikeastaan on Ruotsin kannalta? Meillähän on paljon parempi lainsäädäntö." Se pitää paikkansa. Meillä on lainsäädäntö, joka tarkoittaa sitä, että tämä ei ehkä vaikuta meihin mitenkään. Samanaikaisesti on kuitenkin tärkeää, että olemassa on vähimmäisdirektiivejä, ei pelkästään niiden maiden kannalta, joiden lainsäädäntö ei ole yhtä hyvä, vaan myös sen vuoksi, että niiden avulla voidaan epäsuorasti välttyä sisämarkkinoilta, joilla esiintyy sosiaalista dumppausta, jossa yrityksiä perustetaan ja jossa palkansaajien olot ovat huonot. Sen vuoksi on tärkeää, että kaikki maat parantavat vähimmäistasoja ja että niissä on käytössä vähimmäisdirektiivejä, joiden avulla tilannetta voidaan parantaa. Lopuksi haluan vielä kerran kiittää esittelijöitä kahdesta hyvästä direktiivistä. Toivon, että asioissa päästään eteenpäin ja että voimme tulevaisuudessa parantaa tiedotusta ja kuulemista.

Turmes
Arvoisa puhemies, Kralowetzin tapaus on osittain Luxemburgin oma ongelma, koska 20 viime vuoden aikana toimineet hallitukset ovat houkutelleet useita kuljetusalan yrityksiä Luxemburgiin kaikenlaisin etuisuuksin tarkistamatta kuitenkaan kyseisten yritysten työskentely- ja palkkaehtoja.
Kralowetz on pohjimmiltaan kuitenkin myös eurooppalainen ongelma. Se osoittaa, ettei sosiaalista Eurooppaa ole olemassa. Euroopan unioni vapautti kuljetusalan täydellisesti vuonna 1998, mutta ei määrännyt samalla tarpeellisia sosiaalisia sääntöjä. Tulokset ovat nyt näkyvissä Kralowetzin ja muiden vastaavien tapausten vuoksi. Komission pitää mielestäni tehdä asian hyväksi vieläkin enemmän kuin mistä tänä iltana on ollut puhetta.
Tässä on mielestäni kolme keskeistä asiaa. Ensinnäkin: valvontaa on tiukennettava. Mitä hyötyä laeista on, ellei niiden noudattamista valvota?
Toiseksi: sosiaaliturvajärjestelmien asiakirjoja on yhdenmukaistettava EU:n alueella. Meidän ei pidä tehdä sitä vasta vuoden 2003 lopussa, vaan meidän pitäisi pyrkiä aloittamaan se jo vuoden 2003 alussa.
Kolmanneksi - tämä on ehkä kaikkein tärkein asia: Euroopan liikenneministerikonferenssin (CEMT) kuljetuslupia koskeva järjestelmä, joka antaa EU:n ulkopuolisille yrityksille luvan ajaa EU-alueen kautta, lisää nykyään "sosiaalista polkumyyntiä" ja laitonta toimintaa, ja se lisää niitä vielä jatkossakin, ellemme pysty asettamaan sosiaalisia vähimmäisvaatimuksia kuljetuslupien edellytykseksi. Ellei näin tapahdu, Karl Kralowetzin tarvitsee vain matkustaa huomenna Venäjälle, ja sieltä käsin hän voi jatkaa menetelmäänsä ja häikäilemätöntä toimintaansa.

Markov
Arvoisa puhemies, ammattikuljettajien työajan yhteisötason sääntelyä tarvitaan kiireesti kolmesta syystä: ensinnäkin työntekijöiden sosiaaliturvan takaamiseksi, toiseksi tieliikenteen turvallisuuden parantamiseksi ja kolmanneksi kilpailuun liittyvistä syistä. Sovittelukomiteavaltuuskunnan aikaansaamat asiat ovat mielestämme hyviä. Kannatamme erityisesti niitä kohtia, jotka jo otittekin esiin: itsenäisten kuljettajien sisällyttämistä direktiivin soveltamisalan piiriin, itsenäisen kuljettajan selkeää määritelmää, työaikojen selkeää määrittelyä - jonka nojalla yritystenkin vastuuta pystytään taas lisäämään - sekä viikoittaista työaikaa ja yötyötä koskevien poikkeusten määrittelyä.
Kollegani sanoivatkin jo, ettei mistään direktiivistä ole hyötyä ilman valvontaa ja seuraamuksia. Tähän meidän pitäisi nyt mielestäni puuttua. Komissio on laatinut uuden asetuksen tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta - se tulee siis lähiaikoina parlamentin käsiteltäväksi. Sovittelukomiteavaltuuskunnan aikaansaamien tulosten ja uuden ehdotuksen välillä on tällä hetkellä suuria ristiriitoja. Ne on poistettava, sillä asiassa tarvitaan koordinointia. Meillä on siten tässä yhteydessä tietenkin myös mahdollisuus suunnitella ja määrittää erityisesti seuraamuksia ja valvontaa entistä tehokkaammin, sillä tässä on kyse asetuksesta - sillä on toisin sanoen erilainen oikeudellinen sitovuus ja vaikutus.
Minun mielestäni tärkeintä on se, että kilpailun yhdenmukaistamisen ohella ensisijaisena lähtökohtanamme ovat ehdottomasti sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistaminen ja tieliikenneturvallisuuden tehostaminen. Jos onnistumme siinä, olemme saaneet jo paljon aikaan.

Bushill-Matthews
Arvoisa puhemies, en jaa kollegoideni innostusta sovittelun tuloksista, mutta onnitteluni molemmille esittelijöille ovat yhtä lämpimät. He voittivat ja minä hävisin, mistä olen pahoillani ja he mahdollisesti yllättyneitä. Tiedämme kaikki, että jos neuvosto ei olisi luovuttanut, parlamentti olisi itse mieluummin antanut myöten kuin menettänyt kumpaakaan direktiiveistä. Parlamentilla oli siis huonot kortit, mutta molemmat esittelijät hoitivat työnsä erittäin hyvin. Onnittelen heitä heidän taidokkuudestaan.
Heitä auttoi Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen aikainen perääntyminen molempien sovitteluprosessien aikana. Oli erityisen ironista, että Yhdistyneen kuningaskunnan Eurooppa-ministeri tuli Strasbourgiin viime syksynä - vedotakseen kaikkien puolueiden brittiedustajiin, jotta nämä äänestäisivät kumoon koko Ghilardottin mietinnön - havaitakseen, että eivät ainoastaan Labour-puoluetta edustavat parlamentin jäsenet puhuneet mietinnön puolesta vaan sitten myös Yhdistyneen kuningaskunnan edustaja teki kaikkensa tukeakseen sitä. Politiikka on tosiaankin outoa touhua.
Kuten kollegat tietävät, olen tiedottamisen ja kuulemisen kiihkeä kannattaja, mutta yhtä kiihkeästi vastustan " yksi koko sopii kaikille" -pakkopaitaa kaikenmallisille ja -kokoisille yrityksille. Tästä muutetusta direktiivistä tulee mielestäni todennäköisemmin este kuin silta työntekijöiden osallistumiselle.
Siirryn työaikadirektiiviin; mielestäni tämä on huono säädös. Se olisi voinut olla huonompi, jos sillä olisi rajoitettu yöllä ajamista, mutta olin iloinen, että esittelijä lopulta tuli järkiinsä ja ehdotus poistettiin. Se on kuitenkin silti huono säädös, koska se ulotetaan väliaikaisesti koskemaan itsenäisiä kuljettajia. Kuten Espanjan edustaja sanoi liittyessään muihin maihin ilmoittamalla maansa olevan eri mieltä lopullisesta tekstistä, tämä on ensimmäinen kerta, kun yrittäjäsektori on otettu mukaan johonkin direktiiviin. Tulen takuulla taistelemaan varmistaakseni, että tämä on viimeinen kerta. Meidän pitäisi haluta nähdä lisää työpaikkoja, ei vähemmän. Tätä ei pitäisi eikä tätä saa nähdä ennakkotapauksena.

Ettl
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Bolkestein, Luxemburgiin jäämään joutuneiden kuljettajien tilanne osoittaa jälleen kerran, missä asioissa tarvitaan eurooppalaista sääntelyä ja valvontaa. Tämä osoittaa meille selvemmin kuin ehkä mikään aikaisempi tapaus, millaista peliä kuljettajien kanssa oikein pelataan. Jos joskus keskustelette eurooppalaisten kuljettajien kanssa, kuulette, miten he työskentelevät, miten osittain työskennellään laittomasti ja millaisilla palkkaeduilla; he ajavat väsyksiin asti, ja sosiaaliturvasta on huolehdittu vain osittain. Tällainen on Euroopan työmarkkinoiden todellinen tilanne! Tämä on ongelma, jota joudumme selvittämään!
Tässä tilanteessa meidän tieliikenneturvallisuutemme sekä kuljettajina toimivien työntekijöiden oman turvallisuuden vuoksi tehtävä työajan sääntely on auttamattomasti myöhässä. Tulikin jo todettua, ettei tapaus ole muuten pelkästään Luxemburgin tai muutaman itävaltalaisen yrityksen asia, sillä nyt me tiedämme, että se koskee useita itävaltalaisia yrityksiä. Tämä on samalla myös eurooppalainen ilmiö. Euroopan unionin laajentumisen vankkumattomana kannattajana totean, että perusongelmana mielestäni on, että kohtelemme ehdokasvaltioiden työntekijöitä tällä hetkellä kuin orjia - että he joutuvat työskentelemään orjapalkkaan oikeuttavalla työehtosopimuksella järkyttävissä sosiaalisissa oloissa. Se on tämän työntekijäryhmän pääsymaksu Euroopan unioniin! Tähän meidän on puututtava!
Jokaisella huonolla asiallahan on aina kuitenkin hyvätkin puolensa. Niinpä minunkin kotimaassani Itävallassa eräs kuljetusyhtiöiden edustajaryhmä alkoi jo kapinoida ja vaatia yhteisötason sääntelyä, Euroopan laajuisia sääntöjä, jotka tehostavat valvontaa ja toimenpiteitä ja jotka vaikuttavat myös turmiolliseen kilpailutilanteeseen. Tällainen tilanne meillä on nyt edessämme.
Arvoisa komission jäsen, näiden asioiden vuoksi teidän pitäisi muuten pohtia Euroopan työmarkkinoiden työntekijöiden valvontajärjestelmiä entistä enemmän ja paremmin.

Pérez Álvarez
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa luonnollisesti kiittämällä esittelijöitä. Tämän jälkeen haluan korostaa, että näiden kahden direktiivin hyväksymisellä on suuri merkitys eurooppalaisen työoikeuden yhdentämiselle ja näin ollen sosiaalisen Euroopan rakentamiselle, mikä tapahtuu lisäksi vuoropuhelun ja vastavuoroisten myönnytysten kautta alunperin ymmärrettävistä asenteista lähtien. Autonomioiden sisällyttäminen saattaa tietenkin toimia yrittäjähenkeä vastaan, kuten maastani oletettiin.
Mitä tulee tiedon saamista ja kuulluksi tulemista koskevaan yleiskehykseen, Euroopan unionin perusoikeuskirjan IV luku, jonka otsikko on "Yhteisvastuu", alkaa 27 artiklalla, jossa määrätään otsikon "Työntekijöiden oikeus saada tietoa ja tulla kuulluksi yrityksessä" alla, että "työntekijöille tai heidän edustajilleen on asianmukaisilla tasoilla taattava mahdollisuus saada riittävän ajoissa tietoa ja tulla kuulluksi yhteisön oikeuden sekä kansallisten lainsäädäntöjen ja käytäntöjen mukaisissa tapauksissa ja niissä määrätyin edellytyksin".
Jo Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 136 artiklassa määrättiin yhteisön ja jäsenvaltioiden tavoitteeksi työmarkkinaosapuolten välinen vuoropuhelu. On siis luonnollista ja välttämätöntä, että muiden erityisdirektiivien, kuten direktiivin 94/45/EY kehyksessä, erityisellä direktiivillä määrätään yleiset puitteet, joilla asetetaan vähimmäisvaatimukset työntekijöiden tiedon saantia ja kuulluksi tulemista koskevan oikeuden harjoittamiseen yhteisössä sijaitsevissa yrityksissä tai työkeskuksissa. Nämä oikeudet, jotka aikaisemmin olivat vuoden 1961 Euroopan sosiaalisessa peruskirjassa ja vuoden 1989 Yhteisön peruskirjassa työntekijöiden sosiaalisista perusoikeuksista, ovat nykyään, kuten jo sanoin, Euroopan unionin perusoikeuskirjassa. Tuskin ketään hämmästyttää, että edustajiensa välityksellä työntekijät ovat tietoisia yrityksen tilasta tai sen kehityksestä sekä tehtävistä päätöksistä, joilla on seurauksia ja vaikutuksia tulevaisuuteen, sillä niistä riippuu usein yrityksen olemassaolo ja ennen kaikkea sen kestävyys. Näiden oikeuksien sisällöllä on luonnollisesti pyrittävä lujittamaan yritystä, lisäämään työmahdollisuuksia ja työntekijöiden sopeuttamista uusiin ja uusittuihin tuotantomenetelmiin.
Kokemus osoittaa kuitenkin, että järjestelmät eivät ole aina toimineet asianmukaisesti. Työntekijät ovat saapuneet liian myöhään tekemään päätöksiä, jotka oli jo tehty. Tämän vuoksi on mielestäni korostettava erityisesti 4 artiklan sisältöä ...
(Puhemies keskeytti puhujan)

Grosch
Arvoisa puhemies, olemme käsitelleet viime viikkoina aiheita, jotka liittyivät suoraan kuljetusalaan - myös sosiaalitoimenpiteiden kannalta - ja olimme aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnassakin sitä mieltä, että kaikilla näillä toimenpiteillä - ja nyt vihdoinkin sääntelyn piiriin sisällytettävä työaika on mielestäni tärkeä päätettävä asia - on järkeä vain siinä tapauksessa, että jäsenvaltiotkin haluavat paitsi tiukentaa valvontaa myös soveltaa seuraamuksia.
Olen kotoisin raja-alueelta ja tiedän aivan tarkkaan, että kuljetusalalla on nykyään sellainen käytäntö, että eniten rahaa ansaitsee se, joka tuntee yksittäisten valtioiden säännöt parhaiten. Tässä tapauksessa vaikuttava eturyhmä ei toimi työntekijöiden hyväksi eikä heitä vastaan - enkä usko, että sillä on myöskään mitään tekemistä Luxemburgin lainsäädännön kanssa - eikä se myöskään toimi työnantajien hyväksi eikä heitä vastaan. Luxemburgin tapauksessa molemmat osapuolet ovat loppujen lopuksi häviäjiä, ja huomautimme siitä vielä kerran komissiollekin kuuluisassa van Damin mietinnössä. Tarkoituksenamme ei ole luoda jatkuvasti uusia direktiivejä ja yksityiskohtia, vaan haluamme valtioiden olevan valmiita toimimaan yhdessä, jotta työnantajat voivat tarjota asianmukaisia hintoja eivätkä kärsi alalla harjoitetusta polkumyynnistä ja jotta tietenkin myös työntekijät voivat työskennellä asianmukaisin työehdoin. Selkeä toteamukseni ja väitteeni nimittäin on, että näitä seikkoja vastustava eturyhmä ajaa vain niiden asioita, jotka pelaavat epärehellistä peliä ja jotka eivät noudata sääntöjä.
Jos sellainen rekka-auton kuljettaja, joka on samalla auton omistaja - palaan nyt ensimmäiseen mietintöön - haluaa tehdä kannattavaa työtä, hänen toimintansa on aina laillisen ja laittoman rajoilla. Tällainen on todellinen tilanne. Se merkitsee sitä, että meidän on tarkasteltava maanteiden tavaraliikenteen vapauttamiskehitystä ensinnäkin taloudellisesti ja toiseksi tasapuolisesti sekä työnantajan että työntekijän kannalta, ja uskon pystyvämme ajamaan tasavertaisesti molempien etuja.

Lulling
Arvoisa puhemies, haluan näiden kahden minuutin aikana sanoa mielipiteeni ainoastaan komission jäsen Bolkesteinin Kralowetzin tapauksesta antamasta julkilausumasta. Tässä valitettavassa tapauksessa on ensinnäkin korostettava, ettei häpeäpaaluun pidä sitoa Luxemburgin lainsäädäntöä ja käytäntöä, vaan Euroopan alueen, Euroopan unionin sosiaaliasioissa ilmenevät puutteet sellaisella alalla, jolla ne ovat anteeksiantamattomia, kuten juuri Kralowetzin tapaus osoittaa.
Syyllinen ei ole etupäässä myöskään EU:n komissio vaan useimmat jäsenvaltiot, jotka kieltäytyvät sopimasta työskentely- ja palkkaehtoja koskevia asianmukaisia yhteisiä sääntöjä, jotta sisämarkkinoilla voitaisiin vastustaa sosiaalista polkumyyntiä. Liikenneministerien neuvoston laatiessa rekka-autojen kuljettajien ajoaikoja koskevaa EU:n direktiiviehdotusta Ranskan ja Belgian ohella nimenomaan Luxemburg pyrki sisällyttämään näennäisesti itsenäiset kuljettajat direktiivin soveltamisalan piiriin.
Se on nimittäin ongelman ydin Kralowetzin tapauksessakin huolimatta Eurocontrôle-Route -järjestelmän yhteydessä tehdyistä ponnisteluista, joista jäsen Flesch mainitsi ja jotka ovat kiitettäviä. Tarvitsemme yhteisön tasolle lainsäädännön, jossa ei ole enää minkäänlaisia harmaita alueita. Rikollisuuteen taipuvat ihmiset käyttävät niitä häikäilemättä hyväkseen, kuten pääministerimme asian osuvasti ilmaisi. Tämä on meille hyvä opetus, ja toivon, että jäsenvaltiot, jotka ovat toistaiseksi kieltäytyneet hyväksymästä yhteisiä sääntöjä, eivät enää estä EU-tason aiempaa tiukempia sääntelytoimia, jotta tämä nykyajan orjuus saataisiin loppumaan.
Haluaisin vielä painottaa, että Luxemburgissa on meneillään sijoittautumisoikeuden uudistusprosessi, jossa kriteerejä tiukennetaan, eivätkä epäilyttävät yritykset saa sen jälkeen enää yhtä helposti täysin laillisia lupia ja kaupankäyntioikeuksia, mikä ei tosin ole kovinkaan helppoa, kun otetaan huomioon voimassa olevat yrityksen määritelmää koskevat EU-direktiivit.
Toivon, että maanteiden tavaraliikenteen vapauttamisen kannattajat, jotka ovat niin voimakkaasti puolustaneet sitä ja joiden avulla ei enää voida taistella Kralowetzin kaltaisia yrityksiä ja toimia vastaan, ...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan aloittaa esittämällä lämpimät kiitokseni parlamentille ja parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnalle. Haluan erityisesti kiittää varapuhemies Friedrichiä ja ennen kaikkea esittelijäänne, jäsen Hughesiä, heidän erinomaisesta työstään. Heidän ponnistelujensa, heidän kykyjensä ja heidän päättäväisyytensä tuloksena on vihdoinkin mahdollista hyväksyä toimenpide, jota komissio ehdotti yli kolme vuotta sitten - erittäin onnistunut lopputulos.
Hyväksymällä direktiivin me etenemme merkittävästi kohti kilpailun vääristymien poistamista maantieliikenteen alalta, mutta ennen kaikkea kohti liikenneturvallisuuden parantamista. Direktiivi ei ainoastaan auta poistamaan väärinkäytöksiä tältä alalta, vaan edistää myös parempaa tasapainoa liikennemuotojen välillä. Rautatieliikenteen elvyttäminen on mahdollista ainoastaan, jos villi kilpailu maantieliikenteessä loppuu. Siksi on oleellista, että jäsenvaltiot suorittavat tarvittavat tarkastukset varmistaakseen uuden lainsäädännön kunnioittamisen.
Direktiivissä säädetään kuljettajien työajan järjestämisen vähimmäisvaatimuksista ja otetaan myös huomioon kaikki tehtävät, joita kuljettajat suorittavat ajamisen lisäksi. Parlamentin ansiosta direktiivin piiriin on lopulta mahdollista sisällyttää kaikkiin ryhmiin kuuluvat kaikki kuljettajat, olivat he sitten itsenäisiä tai eivät. Tämä on suuri saavutus liikenneturvallisuuden kannalta, sillä väsymys ilmiselvästi vaikuttaa kaikkiin kuljettajiin samalla tavalla, olivat he sitten toisen palveluksessa tai itsenäisiä. Varmasti on paras lähestymistapa pyytää komissiota tutkimaan poissulkemisen vaikutuksia ja sen tutkimusten tuloksena ehdottaa erityisehtoja itsenäisten kuljettajien mukaan ottamiselle. Haluan kiittää teitä vielä kerran siitä päättäväisyydestä, jota parlamentin jäsenet ovat osoittaneet koko sovittelumenettelyn ajan ja jonka ansiosta voimme hyväksyä direktiivin.
Myös jäsen Ghilardottin mietinnöstä haluan esittää onnitteluni hänelle ja kaikille parlamentin jäsenille tämän erittäin tärkeän direktiivin kohdalla saavutetusta parlamentin ja neuvoston välisestä sopimuksesta. Sopimus oli mahdollinen vain parlamentin ja neuvoston osoittaman kompromissihengen ansiosta. Direktiivin lopullinen luonnos, jonka nyt näemme, on ensinnäkin täysin komission alkuperäisen tavoitteen mukainen, toisin sanoen että luodaan ja kehitetään kaikkialla unionissa työntekijöille tiedottamisen ja heidän kuulemisensa hyviä käytäntöjä, jotka keskittyvät muutoksen ennakoimiseen ja käsittelemiseen. Toiseksi se antaa pelivaraa työmarkkinaosapuolten toiminnalle direktiivin säännösten täytäntöönpanossa. Kolmanneksi se on yhteensopiva kaikkien kansallisten järjestelmien kanssa ja tarjoaa mekanismeja, joiden avulla uusien järjestelmien sujuva käyttöönotto on mahdollinen niissä kaikissa. Neljänneksi se heijastaa molempien lakiasäätävien toimielinten kantoja, sillä tekstiin on sisällytetty ainakin 15 tarkistusta, jotka tehtiin parlamentin kahdessa käsittelyssä. Siksi edessämme oleva luonnos ansaitsee varmasti komission, mutta myös parlamentin ja neuvoston hyväksynnän. Tultuaan hyväksytyksi direktiivi täydentää työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevia puitteita yhteisössä, puitteita, jotka tarjoavat eurooppalaisille yrityksille ja niiden työntekijöille merkittävän välineen muutoksen helpottamiseen ja sen varmistamiseen, että muutosta jatketaan sosiaalisesti hyväksyttävällä tavalla.
Komissio toivoo, että työmarkkinaosapuolet jatkavat nyt tällä alalla viime vuosina tehtyä huomattavaa työtä asennoitumalla positiivisesti ja aktiivisesti niihin yritysten uudelleenjärjestelyjen sosiaalisia aspekteja koskeviin sovitteluasiakirjoihin, jotka komissio niille esitti kaksi viikkoa sitten.

Puhemies
Olen vastaanottanut kuusi päätöslauselmaesitystä, jotka esitettiin työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan perusteella.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Äänestys komission julkilausumaa koskevista päätöslauselmaesityksistä toimitetaan ensi torstaina klo 12.00.

Rakennusten energiatehokkuus
Puhemies
Esityslistan mukaisesti siirrytään keskustelemaan jäsen Vidal-Quadras Rocan laatimasta teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietinnöstä (A5-0465/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi rakennusten energiatehokkuudesta (KOM(2001) 226 - C5-0203/2001 - 2001/0098(COD)).

Vidal-Quadras Roca
 - (ES) Arvoisa puhemies, tämä hyvin tärkeä direktiivi on suora jatke vihreälle kirjalle energiahuoltostrategiasta, josta parlamentissa on keskusteltu laajasti viime aikoina. Epäilemättä olemme kaikki tietoisia siitä, että suurimman osan unionin energialaskuista muodostavat rakennukset: tuuletus, jäähdytys, lämmitys, valaistus jne. Tähän lukuun keskittyy suurin osa unionin energiankulutuksesta. Näin ollen kaikilla alalla toteutetuilla toimilla on tältä kannalta katsottuna erityinen vaikutus.
Arvoisa puhemies, direktiivi merkitsee vapaaehtoisuuden tai suositusten aikakauden päättymistä. Alkaa päättäväisen sitoumuksen, sitovien toimien ja lujan tahdon aikakausi, jotta tällaiset toimenpiteet toteutuisivat.
Direktiivissä on kolme näkökohtaa, joita haluaisin korostaa. Ensimmäinen on velvoite varustaa kaikki unionin rakennukset todistuksella, jolla ne luokitellaan energiatehokkuuden näkökulmasta. Tällä todistuksella on signaalina epäilemättä suuri arvo markkinoilla, ja se vaikuttaa osaltaan merkittävästi energian säästöön. Toinen on velvoite varustaa kaikki uudet rakennukset energiatehokkuutta mittaavilla laitteilla, mikä on välttämätön edellytys rakennusluvan saamiseksi. Kolmas on velvoite parantaa energiatehokkuutta kaikissa pinta-alaltaan yli 1 000 m2:n rakennuksissa, joihin tehdään perusteellisia uudistuksia.
Direktiivissä tarkastellaan muitakin toimia, mutta olen halunnut korostaa näitä kolmea, sillä niihin sisältyy epäilemättä eniten mahdollisuuksia. Jäseniltä ei jääne huomaamatta, että jos, kuten tietyissä tutkimuksissa ennakoidaan, on mahdollista saavuttaa lähivuosina jopa 20 prosentin säästö rakennusten energialaskuissa, niin 20 prosenttia 40 prosentista lähentelee 10:tä prosenttia, ja tällä on polttoaine- ja hiilidioksidipäästölaskuissa merkitystä, joka ei jää keneltäkään huomaamatta.
Arvoisa puhemies, on aika kiittää muita parlamentin ryhmiä niiden arvokkaasta osuudesta ja avusta, jotta parlamentin tarkistuksilla parannetaan tätä tärkeää lainsäädäntötekstiä. Haluan kiittää sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmää ja jäsen Zrihenia tämän lukuisista ehdotuksista, ja ennen kaikkea haluaisin korostaa tämän julkisin varoin rakennettua asuntoa koskevaa kiintoisaa ehdotusta. Vihreiden ryhmää ja jäsen Ahernia haluaisin myös kiittää kovasti suuresta kiinnostuksesta ja yhteistyöstä sekä korostaa heidän erittäin merkittävää osuutta passiivisen jäähdytyksen menetelmissä, joilla on suuri merkitys niissä unionin osissa, joissa ilmasto on hyvin kuuma, ja jäähdytys (ilmastointijärjestelmät) alkaa olla ratkaiseva tekijä. Haluan kiittää myös liberaalien ryhmää siitä, että he ovat painottaneet, että verohelpotukset ovat aina seuraamuksia parempia. Kuten sanomme espanjaksi, "nuollen saavutetaan enemmän kuin purren", ja se on totta myös talouden alalla.
Valitettavasti on kaksi kohtaa, joista emme ole päässeet yksimielisyyteen parlamentissa. Ensimmäinen on direktiivin täytäntöönpanoa koskevat määräajat, joissa olemme valinneet kohtuullisen keskitien direktiivin tehokkuutta haittaavien liian pitkien ajanjaksojen ja direktiivin täytäntöönpanon estävien liian tiukkojen vaatimusten välille. Toinen on 1 000 m2:n raja, jota vihreiden ryhmä on halunnut alentaa. Ymmärrämme tarkoituksenne ja huolestuneisuutenne, mutta jos todella haluamme, että direktiivi pannaan täytäntöön sen tehokkaaksi tekevässä määräajassa, meidän on hyväksyttävä komission ehdottama raja.
Arvoisa puhemies, jos on totta, että politiikka on taidetta tehdä välttämättömästä mahdollista, niin tällä direktiivillä taataan todellakin se, että unionin energiankulutuksessa saavutetaan ensi vuosikymmenellä huomattava säästö, jolla osaltaan edistetään kaikkien eurooppalaisten hyvinvointia, kehitystä ja turvallisuutta.

García-Orcoyen Tormo
Arvoisa puhemies, ensiksi haluan kiittää valmistelija ja kollega Vidal-Quadrasia suurenmoisesta työstä, jota hän on tehnyt tämän tärkeän direktiivin parissa. Kuten hän sanoi, Euroopan unioni kuluttaa päivä päivältä enemmän energiaa, joten se myös tuo päivä päivältä enemmän energiatuotteita, sillä omat energiavarat eivät riitä vastaamaan kysyntään. Tämän vuoksi on tärkeää ensinnäkin monipuolistaa energian alkuperää etsimällä uusia energialähteitä, kuten tietysti uusiutuvia energialähteitä, ja toisaalta on välttämätöntä antaa energiatehokkuudelle sysäys ja tavoitella sitä.
Toivon, että jäsen Vidal-Quadras suhtautuu myönteisesti ympäristövaliokunnan lausuntoon, sillä katson, että siinä korostamamme kohdat monipuolistuttavat osaltaan tiettyä näkökohtaa hänen erinomaisesta ehdotuksestaan.
Jotta jäsenvaltioiden myönteistä suhtautumista voitaisiin lisätä, on mielestäni otettava huomioon paikalliset ilmasto- ja erityisolosuhteet.
Toinen ympäristövaliokunnan tärkeänä pitämä kohta on eri jäsenvaltioiden rakennusten todistusten yhtenäistäminen, minkä ansiosta voitaisiin tehdä vertailuja kussakin rakennuksessa saavutetusta energiatehokkuudesta. Olemme halunneet myös täsmentää niiden rakennusten määritelmää, joissa ei sovelleta energiaa säästäviä menetelmiä, ja jotta ehdotustamme ei hylättäisi, olemme ehdottaneet jäsen Vidal-Quadrasin tavoin, että komission ehdotus, jolla pyritään vähentämään kyseisten rakennusten pinta-alaa, hyväksytään.
Minä kannatan tätä ehdotusta, jäsen Vidal-Quadras, samoin valiokuntani, mutta ymmärrän myös teidän kantanne. Uskon, että näemme lopulta tuloksen, ja sen mukaan on meneteltävä. Tärkeää on, että direktiivi edistyy, jäsen Vidal-Quadras.

McNally
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa onnittelemalla jäsen Vidal-Quadras Rocaa hänen tavanmukaisesta erittäin yhteistyöhaluisesta ja yhteisymmärrykseen perustuvasta lähestymistavastaan. Tiedän, että jäsen Zrihen, sosialistisen puolueen ryhmämme varjoesittelijä, joka ei valitettavasti voi olla täällä tänä iltana, arvosti pääesittelijän työskentelytapaa.
Direktiivi - osa toimenpidepakettia, jonka tarkoitus on tehdä energiankäytöstämme viisaampaa - varmasti levittää joidenkin jäsenvaltioiden olemassa olevan hyvän käytännön kaikkialle EU:hun, ja se on myös erittäin tärkeä parannettaessa tilannetta ehdokasvaltioissa, joissa energiatehokkaat rakennukset voisivat tehdä paljon niiden talouksien auttamiseksi ja myös ympäristön suojelemiseksi.
Sosialisteina annamme selvän tukemme jäsen Vidal-Quadras Rocan ja muiden esittämille tarkistuksille. Ilmastointijärjestelmien nopea lisääntyminen on otettava paremmin huomioon, jäsenvaltioille kannustinten muodossa avoinna olevia mahdollisuuksia pitäisi selkeyttää, ja monia määritelmiä on tiukennettava.
Yksi seikka, jota jäsen Zrihen halusi korostaa, oli, että pinta-alamääritelmiä on tarkistettava seuraavien neljän vuoden aikana. Saattaa hyvinkin olla, ettei direktiivi ole riittävän kunnianhimoinen ja että sen pitäisi koskea myös paljon pienempiä pinta-aloja. Pyydämme komissiota varautumaan kynnyksen alentamiseen, jos se osoittautuu tarpeelliseksi.
Lopuksi haluaisin vielä kerran kiittää jäsen Vidal-Quadras Rocaa ja komissiota. Odotamme innokkaasti muita komission jäsenen lupaamia direktiivejä tällä tärkeällä energiatehokkuuden, viisaan energian käytön alalla.

Ahern
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella lämpimästi esittelijää hyvin tehdystä työstä ja hänen ponnisteluistaan yksimielisyyden saavuttamiseksi. Ne eivät olleet täysin menestyksekkäitä minun kohdallani, koska jatkoin vaatimuksiani siitä, että käsittelisimme pienempää pinta-alaa kuin mistä oli mahdollista päästä sopimukseen. Siksi olen esittänyt tämänsuuntaisia tarkistuksia. Haluaisin tietää, kannattaako jäsen Zrihen niitä, kun otetaan huomioon sosialistisen puolueen ryhmän juuri tekemät kommentit. Elämme toivossa, ja ehkä tarkistaminen on paras tapa edetä, kuten jäsen McNally antoi ymmärtää.
Useat direktiivin säännökset ovat jo vuonna 1993 hyväksytyssä SAVE-direktiivissä. Meidän pitäisi nyt edetä asiassa ja antaa määräyksille tehoa. Kuten sanoin, olisin halunnut nähdä tässä enemmän tehoa, mutta me tarvitsemme oikeudellisesti sitovia toimenpiteitä - joita uskon meillä olevan - jotka aloittavat prosessin, jonka avulla todella varmistetaan, että paneudumme tosissamme energiansäästöön Euroopan unionissa.
Käytännössä tarkistusvelvollisuus on yksi mietinnön tärkeimmistä vaatimuksista, ja kiitän jäseniä siitä.

Adam
Arvoisa puhemies, haluan tehdä ilmoituksen edusta: toimin puheenjohtajana energiatehokkuusasioiden neuvontakeskuksessa (Energy Efficiency Advice Centre), joka toimii edustamani alueen pohjoisosassa. Kiiruhdan lisäämään, että kyseessä on tekninen etu, ei taloudellinen.
Rakennusten energiatehokkuuden parantaminen, määriteltiin se miten tahansa, on hankalin asia, jonka parissa olen koskaan joutunut painiskelemaan. Siksi sympatiani ovat jossain määrin esittelijän puolella, kun hänelle on annettu käsiteltäväksi näin monimutkainen asia. Meillä Yhdistyneessä kuningaskunnassa on liian monia järjestöjä, jotka yrittävät parantaa asioita. Yhteisössä vallitsee tietty epäselvyys tavoitteiden osalta. Yritämmekö säästää energiaa? Yritämmekö vähentää CO2-päästöjä vai yritämmekö vähentää energiankulutusta? Nämä kaikki eivät ole samoja asioita. Meidän pitäisi keskittyä energiankulutukseen. Minun kokemukseni mukaan avain menestykseemme ovat olemassa olevat rakennukset. Jos tarkastelemme asuntoalaa, niin vaikein alue ovat vuokra-asunnot eivätkä niinkään omistusasunnot. Olemme kaukana ongelman ratkaisemisesta.
Yleisesti ottaen kannatan komission ehdotuksia ja mietintöä, mutta epäröin hieman tarkistuksen 15 kohdalla. Meidän pitäisi keskittyä enemmän yleiseen menetelmään eikä niinkään huolehtia liikaa tässä vaiheessa koko yhteisöä koskevista vähimmäisstandardeista. Olemme todella kaukana siitä, että pystyisimme saavuttamaan sellaiset.
Suhtaudun myös hiukan varauksellisesti CO2-päästöjen osoittimen sisällyttämiseen direktiiviin. Talojen päästöt riippuvat siitä, kuinka paljon kaasua käytetään tai kuinka paljon sähköä. Siksi niitä ei voida verrata kovin helposti. Tämä on kuitenkin askel oikeaan suuntaan.

Karlsson, Hans
Arvoisa puhemies, energiakysymysten onnistunut käsittely on eräs tärkeimmistä edellytyksistä, jotta kestävän yhteiskunnan rakentaminen onnistuisi. Nyt käsittelemässämme asiassa on kyse energiatehokkuudesta. Esittelijä on ottanut mietinnössään ansiokkaasti esille useita toimia, joiden avulla energian käytön tehokkuutta voidaan parantaa.
On tärkeää huolehtia sekä pienistä että suurista toimista. Kaiken kaikkiaan työtä on hyvin paljon niin resurssien käytön vähentämisen osalta kuin erilaisten tekniikoiden kehittämisenkin osalta. Välttämättömien tavoitteiden saavuttaminen edellyttää poliittisia toimia, joilla on lainsäädännöllinen sisältö ja jotka sisältävät lisäksi kannustavia toimia. Koko yhteiskunnan on kannettava yhteinen vastuu näistä toimista. Tämä koskee niin yrityksiä kuin yksityisiä ihmisiäkin, niin julkista kuin yksityistäkin toimintaa, niin Euroopan tasoa kuin kansallista ja paikallistakin tasoa. Energiaan liittyvien kysymysten ratkaiseminen vaikuttaa tietenkin mukavuuteemme ja hyvinvointiimme, mutta myös tulevaan elinympäristöön sanan laajassa merkityksessä.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan aloittaa onnittelemalla jäsen Vidal-Quadras Rocaa hänen erinomaisesta työstään ehdotetun rakennusten energiatehokkuutta koskevan direktiivin parissa. Haluan kiittää myös teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokuntaa sen perusteellisista ja syvällisistä keskusteluista sekä ilmaista tyytyväisyyteni siihen, miten keskustelu parlamentissa on terävöittänyt ehdotuksen painopistettä ja vahvistanut sitä. Siitä tulee hyvin todennäköisesti yksi tärkeimmistä välineistämme täyttäessämme Euroopan unionin Kiotossa tekemiä sitoumuksia ja parantaessamme energiahuoltomme varmuutta.
Kuten sanottu, rakennusalan osuus on yli 40 prosenttia koko energian loppukulutuksesta EU:ssa. Alalla on myös erittäin suuria kustannustehokkaita säästömahdollisuuksia. Ehdotus voi parantaa merkittävästi rakennusten energiatehokkuutta edistämällä parempia vähimmäisstandardeja jäsenvaltioissa ja niiden rakennuslainsäädännössä sekä vaatimalla näiden lainsäädäntöjen melko säännöllistä ajantasaistamista ja laajahkoa soveltamista. Tämä ei ainoastaan koskisi uusia rakennuksia, vaan kuten tänä iltana on sanottu, mikä on vielä tärkeämpää, monia olemassa olevia rakennuksia, joihin tehdään laajamittaisia korjauksia. Siellä ovat todelliset parannusmahdollisuudet.
Komissio suhtautuu myönteisesti parlamentin mietintöön ja ehdotettuihin muutoksiin, joilla voidaan parantaa, selkiyttää ja vahvistaa ehdotusta. Monet tarkistukset tekevät tämän parantamalla teknisiä ja taloudellisia määritelmiä, antamalla konkreettisia esimerkkejä ja määrittelemällä tarkemmin ehdotuksen soveltamisalan ja toteuttamisen. Esimerkiksi tarkistukset 2, 4, 5, 8, 9, 10, 11, 14, 19, 23, 24, 25, 26, 28, 29, 31, 35, 36 ja 37 ovat tarkistuksia, jotka komissio voi hyväksyä, vaikka niitä onkin paljon, jotkin hiukan muutettuina. Tarkistuksissa 3 ja 6 rohkaistaan käyttämään tukijärjestelmiä ja kannustimia ehdotuksen täytäntöönpanon edistämiseksi ottamalla huomioon sosioekonomiset vaikutukset, ja ne ovat siten hyväksyttäviä. Tarkistukset 7 ja 22, jotka koskevat yksilöllistä kulutuksen mittausta ja laskuttamista sekä tarkastajien lupamenettelyä, voidaan myös hyväksyä, jos niiden taloudellisia ja oikeudellisia vaikutuksia selvennetään tekstissä tarkemmin.
Jäsen Adam mainitsi tarkistuksen 15. Se on kokonaisvaltainen tarkistus, jonka komissio voi osittain hyväksyä. Tehokkuustasojen vahvistaminen koko yhteisössä ei kuitenkaan vielä ole toteutettavissa. Tarkistukset 18 ja 20 ovat myös osittain hyväksyttäviä, kun pidetään mielessä, että CO2 -päästöjen osoitinten on pysyttävä vapaaehtoisina.
Tarkistuksia 1, 12, 13, 16, 17, 21 ja 27 komissio ei voi hyväksyä teknisistä ja määritelmiin liittyvistä syistä, joihin kuuluu yksityiskohtaisuus, tai asiaan liittyvien toissijaisuusongelmien takia, jotka johtuisivat esimerkiksi tehokkuustasojen vahvistamisesta yhteisön tasolla. Koska rakennusala on luonteeltaan heterogeeninen ilmaston, kulttuurin ja rakennusperinteen erojen takia, toissijaisuus ja joustavuus suhteessa jäsenvaltioihin ovat tärkeitä direktiivin täytäntöönpanossa.
Komission mielestä tehokkain tapa parantaa energiatehokkuusvaatimuksia jäsenvaltioissa on tarjota menetelmiä, jotka rohkaisevat niitä parantamaan omaa rakennuslainsäädäntöään, vahvistamaan omia tehokkuustasojaan sekä varmistamaan näiden täydellinen täytäntöönpano ja säännöllinen tarkistaminen.
Vaikka laskentamenetelmiä, useita normeja ja joukko standardeja voidaan luoda yhteisön tasolla, itse rakennusten energiatehokkuustason pitäisi pysyä jäsenvaltioiden asiana. Useimmissa ehdotetuista tarkistuksista otetaan nämä periaatteet huomioon.
Toinen tärkeä seikka liittyy kynnykseen, jonka ylittävissä olemassa olevissa rakennuksissa, joihin tehdään laajamittaisia korjauksia, energiatehokkuutta on parannettava. Olemassa olevien rakennusten parantaminen on tärkeä osa tätä ehdotusta. Monille jäsenvaltioille se edustaa uutta ponnisteluja vaativaa aluetta; se vaatii uusia tehokkuusstandardeja, uusia voimavaroja ja merkittäviä investointeja. Olemme sitä mieltä, että ehdotettu 1000 m2:n kynnys parantamiselle on siksi paras kompromissi, johon tässä varhaisessa vaiheessa voidaan päästä.
Lopuksi haluan todeta, että meidän mielestämme on tärkeää korostaa, että meidän pitäisi välttää tarpeettomasti pitkittämästä ajanjaksoa, jonka aikana direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, jos haluamme noudattaa Kioton pöytäkirjan tavoiteajankohtaa, joka useimmiten asetetaan vuosien 2008 ja 2012 välille.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00..
(Istunto päättyi klo 20.50.)

