Az Európai Unió az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezményhez történő csatlakozásáról szóló megállapodás (vita) 
Elnök
Az ülést újra megnyitom.
A következő napirendi pont a Tanács és a Bizottság nyilatkozatai az EU-nak az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezményhez történő csatlakozásáról szóló megállapodásról.
Diego López Garrido
a Tanács soros elnöke. - (ES) Elnök asszony, ma, Athénban három embert fosztottak meg legfőbb emberi jogától, az élethez való jogtól. Erőszakos cselekmények miatt hunytak el, amelyet teljes mértékben és kategorikusan elutasítunk. A Tanács spanyol elnöksége részvétét és együttérzését kívánja kifejezni az áldozatok családjainak, ezért csak megismételni tudom a Parlament elnökének nyilatkozatát.
Éppen az emberi jogokról beszélünk, arról, hogy csatlakozni kívánunk az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezményhez, amely jogok között - ahogy említettem - helyet kap az élethez és a fizikai jóléthez való jog.
Az Európai Unió az emberi jogokon és szabadságjogokon alapul, és létrejötte óta az elfogadott jogszabályszövegekben állandóan utalás történt a jogokra és alapvető szabadságokra. Ez a folyamat a Lisszaboni Szerződésben csúcsosodik ki.
Először is, Európa történelmében első alkalommal a Lisszaboni Szerződésbe beépítették az uniós polgárok jogilag kötelező erejű Alapjogi Chartáját. Ez azt is jelenti az intézmények számára, hogy az Unió az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény részes felévé válik.
Így az Unió által az emberi jogok terén megtett politikai, kulturális és jogi út kiteljesedésének lehetünk szemtanúi, azon emberi jogok terén, amelyeket az Unió politikái, cselekvései és identitása középpontjába helyez.
Ebben az összefüggésben az Európai Unió szempontjából azt tartjuk a legfontosabbnak, hogy elindította a folyamatot, hogy képes legyen aláírni az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezményt, amikor eljön az idő. Ez többek között azt jelenti, hogy elfogadjuk a strasbourgi Emberi Jogok Európai Bíróságának joghatóságát, és erősítjük a polgároknak nyújtott garanciákat. Ez úgymond azt is jelenti, hogy az emberi jogok és alapvető szabadságok terén Európában egymás mellett létező különböző jogszabályokat némiképp közelítjük egymáshoz: a nemzeti jogszabályokat - a minden olyan európai országban létező garanciákat, amelyek az emberi jogokat tiszteletben tartó és oltalmazó demokratikus országok -, az Európai Unió jogszabályait, valamint az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezményt, amely egy másik olyan jogszabály, amelynek nem csupán az Európai Unió tagállamai a szerződő felei, hanem más európai országok is, még ha nem is részei az Uniónak.
Ekképpen a jogszabályok konvergenciájának folyamatát látjuk, ami abban nyilvánul majd meg, hogy az Európai Unió aláírja az egyezményt.
Március 17-én a Bizottság azt az ajánlást terjesztette elő, hogy az egyezmény aláírása céljából az Unió nevében kezdjék meg a tárgyalásokat. Ettől az időponttól kezdve a Tanács minden tőle telhetőt megtett a tárgyalási mandátumról folytatott vita felgyorsítása érdekében. A Tanácsban létrejött egy munkacsoport, amely az Európai Bizottsággal szoros partnerségben folytatja a vitákat.
A Tanács alaposan figyelembe vette a 8. jegyzőkönyvben felsorolt összes felhatalmazást, amely ebben a tekintetben jogi hivatkozási pontként szolgál; ilyenek például: az Uniónak az európai egyezmény ellenőrző szerveiben való esetleges részvétele, valamint az, hogy tiszteletben kell tartani az Unió és az intézmények hatásköreit. A Tanács mérlegelte annak szükségességét is, hogy egy uniós bírát nevezzenek ki a strasbourgi bíróságba, és hogy az Európai Parlament részt vegyen az Európa Tanács Parlamenti Közgyűlésében, az Unió pedig a Miniszteri Bizottságban, amikor az emberi jogokról szóló európai egyezmény alkalmazásával kapcsolatos feladatait gyakorolja.
A Tanács szorosan figyelemmel kísérte a Parlament által idén márciusban tartott vitákat és meghallgatásokat is, és alaposan fontolóra vette a Parlament által Ramón Jáuregui Atondo, Gál Kinga és Cristian Dan Preda jelentéstervezetében megfogalmazott véleményeket is. A spanyol elnökség várakozása és a Tanács álláspontja szerint az Európai Tanáccsal folytatandó - időigényes, technikai és komplex jellegű - tárgyalás megbízását 2010 első felének végén fogadják majd el.
Viviane Reding
a Bizottság alelnöke. - Elnök asszony, kollégám, Olli Rehn már megfogalmazta a Bizottság álláspontját, és részvétét nyilvánította a görögországi tragédiával kapcsolatban, így engedjék meg, hogy megvizsgáljam, miként léphetünk előre munkánkkal, mivel ez bír majd a legnagyobb jelentőséggel abban, hogy kiteljesítsük az alapvető jogok védelmének rendszerét az Unióban. Az EU csatlakozása az emberi jogokról szóló európai egyezményhez, amit a Lisszaboni Szerződés rögzít, immár nem egy lehetőség. Ez a cél, ahogy azt az elnökség éppen most annyira jól megfogalmazta, azonban a csatlakozás csak egyike az Európai Unió szintjén megfogalmazott, rendkívül ambiciózus és átfogó emberi jogi politika négy elemének.
Először is, a Lisszaboni Szerződés hatálybalépésével az Alapjogi Charta jogilag kötelező erejűvé válik, és e jogilag kötelező erejű charta az alapvető jogok melletti politikai elkötelezettség, a láthatóság és a jogbiztonság szempontjából az emberi jogok legmodernebb minősítését jelenti a világon, és rögzíti az egyezményben megalapozott összes jogot. E jogok célja és hatóköre megegyezik az egyezményben foglaltakéval, azonban a charta ennél továbbmegy. A chartában megtaláljuk az alapvető jogok úgynevezett harmadik generációját: az adatvédelmet, a bioetikai garanciákat, valamint a helyes és átlátható hivatali magatartással kapcsolatos garanciákat. A charta által nyújtott védelemnek legalább az egyezmény által biztosított védelem szintjén kell állnia. Sok esetben azonban túllép azon.
Másrészt az alapvető jogok előmozdítását a stockholmi program prioritásként kezeli, stratégiai iránymutatásokat fogalmazva meg a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség kialakítására Európában.
Harmadrészt új tárcákat hoztak létre a Bizottságon belül - jogérvényesülés, alapvető jogok és állampolgárság -, ami jól mutatja, hogy milyen nagy jelentőséget tulajdonít a Bizottság az e területen tett bizottsági fellépések erősítésének.
Negyedrészt az EU csatlakozik az egyezményhez. Ez garantálja, hogy minden olyan személy, akinek sérelmére egy uniós intézmény vagy szerv megsértette az egyezményt, ugyanolyan feltételek mellett nyújthat be panaszt az Unió ellen a strasbourgi bíróságon, mint amelyek a tagállamok ellen benyújtott panaszok esetén alkalmazandók. Politikai szempontból a csatlakozás azt jelenti, hogy az Európai Unió újólag megerősíti az egyezmény rendszere által az emberi jogok védelmében betöltött szerepet Európában - a tágabb értelemben vett Európában, nem csupán az Európai Unióban -, viszont azzal, hogy csatlakozik az egyezményhez, az Európai Unió teljes súlyával a strasbourgi rendszer mögé áll, ez pedig az emberi jogok területén a külső bírósági felügyelet rendszerét jelenti, hiszen jogrendünket immár teljes mértékben és formálisan is e felügyelet alá rendeljük. Mindez természetesen mind belföldön, mind pedig a külső partnerek szemében erősíteni fogja az EU emberi jogok melletti rendkívül erőteljes elkötelezettségének hitelességét.
Március közepéig a Bizottság javaslatot tett a Tanács tárgyalási mandátumára. A Lisszaboni Szerződés 8. jegyzőkönyve megköveteli, hogy a csatlakozással kapcsolatos megállapodásban bizonyos számú érdemi garanciát írjanak elő, mivel meg kell őriznünk az uniós jog néhány sajátos jellemzőjét, a Bizottság Tanácshoz intézett ajánlása pedig teljes mértékben figyelembe veszi ezeket a követelményeket. Csupán kettőt kívánok most megemlíteni ezek közül.
Nyilvánvaló, hogy az Unió Szerződésekben meghatározott hatásköreit nem érintheti az egyezményhez való csatlakozás, és a csatlakozási megállapodás rendelkezéseinek ezt nagyon egyértelműen le kell szögezniük. Ugyanígy az Európai Unió csatlakozása nem érintheti sem az egyes tagállamoknak az Emberi Jogok Európai Bíróságával, illetve a jegyzőkönyvekkel vagy fenntartásokkal kapcsolatos helyzetét. A tárgyalások során ezért biztosítani kell, hogy a csatlakozási megállapodás csak az Unió intézményei vagy szervei által elfogadott aktusok és intézkedések tekintetében keletkeztessen kötelezettségeket az egyezmény anyagi jogi rendelkezései alapján.
A Bizottság most arra törekszik, hogy az Európai Uniót problémamentesen beillessze az egyezmény rendszerébe. A csatlakozásnak ezért meg kell őriznie e rendszer anyagi jogi és eljárásjogi jellemzőit. Mindazonáltal a csatlakozásnak eleget kell tennie két követelménynek. Először is, ahogy már említettem, fenn kell tartani az Európai Unió jogának sajátos jellemzőit; fontos kérdés, hogy a csatlakozás után biztosítsuk a Bíróság függetlenségét és előjogait. Előterjesztettek egy érdekes javaslatot, amelynek célja az, hogy bevonja a Bíróságot olyan helyzetekben, amikor az Unió jogi aktusainak összeegyeztethetőségét kérdőjelezik meg a strasbourgi bíróságon, anélkül, hogy előzetes döntéshozatal iránti kérelmet nyújtottak volna be. E javaslatok talán kidolgozhatók úgy, hogy ne kelljen módosítani a Szerződést, a Tanács munkacsoportjának pedig gondosan elemeznie kell és meg kell vitatnia ezeket. Tudom, hogy a spanyol elnökség mindent megtesz annak érdekében, hogy előrelendítse ezeket a vitákat.
Másrészt fontos, hogy kezeljük az Unió mint önálló hatáskörökkel felruházott különálló jogalany sajátos helyzetét, amely a tagállamok mellett szerződő felévé válik egy olyan mechanizmusnak, amelyet eredetileg nem erre a célra - hanem a tagállamok számára - terveztek meg, és így az egyezményben az uniós jog sajátos természetét illetően néhány technikai és eljárásjogi kiigazításra van szükség. Ilyen kiigazítás az úgynevezett "alperestársi mechanizmus”.
Kiemelten fontos, hogy figyelembe vegyük az uniós jog tagállamok általi decentralizált végrehajtását. E mechanizmus értelmében az Unió alperestársként jogosult csatlakozni az eljáráshoz a valamely tagállam ellen indított ügyekben, amikor az uniós jog képezi az eljárás tárgyát.
Intézményi szempontból szeretném hangsúlyozni a Bizottság álláspontját, amely szerint az Európai Unió képviselőinek más szerződő felek képviselőire vonatkozókkal egyenlő feltételek mellett kell szerepet vállalniuk az egyezmény szerveiben. Ennek értelmében például az egyezmény egyik alapelve, hogy minden egyes szerződő fél egy bírát választ. Ez az elv biztosítja, hogy minden jogrendszer képviseltetve legyen a strasbourgi bíróságban; egyben tükröződik benne az egyezmény által létrehozott kollektív garanciarendszer, amelyben minden szerződő félnek részt kell vennie, ami azt jelenti, hogy szükségünk van egy olyan állandó és teljes jogú bírára, akit az Unió választ meg, és aki ugyanazzal a jogállással és ugyanazokkal a kötelezettségekkel rendelkezik, mint a többi bíró, és minden ügyben fel tud lépni.
Nem elégséges egy olyan ad hoc bíró, aki csak az Unió ellen indított vagy az uniós jogot érintő ügyekben léphet fel. E bíró megválasztásának módját illetően az egyezményben előírt rendes eljárást kell itt is alkalmazni. Ez azt jelenti, hogy az Európa Tanács Parlamenti Közgyűlése választja meg e bírát az Európa Unió által bemutatott három jelölt közül. Úgy véljük, lehetővé kell tenni, hogy megfelelő számú európai parlamenti képviselő vegyen részt a Parlamenti Közgyűlés azon ülésein, amikor a strasbourgi bíróság bíráit választják meg.
Szeretnék köszönetet mondani az Alkotmányügyi Bizottság, valamint az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság előadóinak, Jáuregui úrnak és Gál asszonynak az ügyben fogytatott kiváló együttműködésükért, és úgy gondolom, hogy az Alkotmányügyi Bizottság által március 18-án szervezett meghallgatás rendkívül hasznos volt. Annak is örülök, hogy a Tanács spanyol elnöksége kiemelten kezelte ezt az ügyet. Ezért bízok abban, nyár után megkezdhetjük a tárgyalásokat a csatlakozásról. Jómagam biztosítani fogom, hogy a Bizottság az Unió tárgyalójaként a tárgyalási folyamat során teljes körűen tájékoztassa a Parlamentet.
Elnök asszony, nem hinném, hogy egy ilyen napon ismételten hangsúlyoznom kellene, milyen fontosak az alapvető jogok Európa számára és mindazon jogi aktusok tekintetében, amelyekre javaslatokat teszünk. Biztos vagyok abban, hogy az Uniónak nem okoz majd nehézséget, hogy eleget tegyen az egyezmény normáinak, azonban az egyezményhez való csatlakozás mindenképpen erősíteni fogja az alapvető jogok védelmét Európában, ami alatt minden egyes Európában élő ember alapvető jogainak védelmét értem.
Marietta Giannakou
a PPE képviselőcsoport nevében. - (EL) Elnök asszony, teljes mértékben helyeslem a López Garrido úr által a spanyol elnökség nevében tett nyilatkozatot és Reding asszony nyilatkozatát, és gratulálni szeretnék Jáuregui Atondo úrnak és Gál asszonynak jelentésükhöz és munkájukhoz.
Az EU csatlakozása az Európa Tanács európai egyezményéhez a Lisszaboni Szerződés alkalmazásában történik, és e csatlakozás szélesíteni fogja polgárai emberi jogainak védelmét. Egy páneurópai rendszert kínál az alapvető szabadságok és emberi jogok védelmére, amelyet a strasbourgi Emberi Jogok Európai Bíróságának ítélkezési gyakorlata szabályoz. Ugyanakkor a külső védelem mellett az Európai Unió képviseletet szerez az emberi jogok külső védelmére nemzetközi szinten, erősítve ezzel hitelességét harmadik országokkal szemben, amelyektől kétoldalú kapcsolatai keretében gyakran követeli az emberi jogokról szóló egyezmény betartását.
Elnök asszony, az emberi jogokról és alapvető szabadságokról akkor vitatkozunk, amikor hazámban, Athénban szélsőséges és marginális helyzetű egyének meggyilkoltak három polgárt, három munkást a gazdasági válságra válaszul hozott kormányzati intézkedések elleni tüntetéseken. Amellett, hogy részvétemnek és fájdalmamnak adok hangot nem csak saját nevemben, hanem a görögországi fő ellenzéket képviselő kollégáim nevében is, rá kívánok mutatni, hogy képviselőcsoportunk elkötelezett amellett, hogy határozottan közreműködjön a demokrácia oltalmazásában és az intézmények zökkenőmentes működésében.
Tisztelettel adózunk azért a pénzért, amelyet e kritikus időkben partnereink és a Nemzetközi Valutaalap biztosítottak számunkra, és szilárd elkötelezettségünk, hogy elősegítsük a szükséges reformokat a válságból való kilábalás érdekében. Felelős félként hozzá kell járulnunk azokhoz az erőfeszítésekhez, amelyek fenntartják a nyugalmat, és a demokráciát aláásó szélsőséges elemek eltávolításával oltalmazzák a görög nép egységét.
Ramón Jáuregui Atondo
az S&D képviselőcsoport nevében. - (ES) Elnök asszony, ha egyetlen területre kell összpontosítanom azt, amiről ma beszélünk, akkor azt mondanám hangosan és világosan az európai közvéleménynek, hogy első alkalommal lesz egy olyan bíróságuk, amely garantálja emberi jogaikat és alapvető szabadságaikat az Európai Unióval, valamint saját országaikkal szemben, amikor azok az uniós jogot hajtják végre.
Az alapvető elképzelés az, hogy van egy bíróság az európai emberek számára, a strasbourgi bíróság, amely garantálja, hogy az uniós jog és annak egyes tagállamokon belüli alkalmazása eleget tegyen azoknak a minimális garanciáknak, amelyek az európai eszme központi elemét képezik. E minimális garanciák mintegy köldökzsinórból, az európai integráció történelmi folyamatából táplálkoznak. E folyamat az integráció civilizációs folyamata, amely az emberi méltóság - az emberek méltóságának - eszméjén alapul, és a demokráciában, a jogállamiságban, valamint a jogállamiságon és az emberi jogokon alapuló jóléti államban ölt testet.
A Lisszaboni Szerződés lehetőséget adott számunkra, hogy az Európai Unió hivatalos formába öntse a chartát, amely - ahogy Reding asszony is mondta - az alapvető jogok legteljesebb chartája, amelyet ezen a területen létrehoztak, és megköveteli tőlünk, hogy szerepet vállaljunk a strasbourgi bíróságban.
Ez az, amit most el fogunk fogadni. Tudom, hogy számos technikai probléma merül fel, én csupán azt kívánom megvilágítani, mennyire fontos volt az, hogy a Bizottság gyors és hatékony munkát végzett azzal, hogy egyedi mandátumot dolgozott ki, lehetővé téve számunkra, hogy továbblépjünk e tárgyalásokban.
Szeretnék gratulálni a munkájához, Reding asszony, amely - hogy ismételjem magam - gyors és hatékony volt, és gratulálni szeretnék a spanyol elnökségnek is. Szeretném bejelenteni, hogy a következő ülésen elfogadjuk a Parlament e tárgyban született jelentését, és folyamatos figyelmüket, tájékoztatásukat és támogatásukat szeretném kérni ezen összetett, de Európa számára rendkívül fontos tárgyalások során.
Cecilia Wikström
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (SV) Elnök asszony, az EU-nak az európai egyezményhez való csatlakozása már hosszú ideje napirenden van. Immár megvan az a jogalap, amellyel a csatlakozás valósággá válhat. Mindannyian csak örülhetünk ennek. Azzal, hogy az EU csatlakozik az európai egyezményhez, kiegészül és erősödik az emberi jogok védelme, tagállamaink polgárai jobb védelmet élveznek az EU tevékenységeivel kapcsolatban, a joggyakorlat pedig jobb összhangban lesz a két európai bíróságon, a hágai és a strasbourgi bíróságon az emberi jogok területén.
Azzal, hogy csatlakozik az európai egyezményhez, az EU intézményei alávetik magukat az Emberi Jogok Európai Bírósága igazságszolgáltatásának. Ez garantálja majd annak független külső nyomon követését, hogy az EU tiszteletben tartja-e az alapvető jogokat és szabadságokat.
Nagyon fontos lépés ez. Nagyon könnyű abba a hitbe ringatni magunkat, hogy nálunk, Európában sosem fordulnak elő olyan emberi jogi jogsértések, mint amilyeneket a világ más részein elkövetnek. Az Európai Unió tagállamaiként olyan jogszabályokkal, alapszabályokkal és mélyen gyökerező európai értékekkel rendelkezünk, amelyek oltalmazzák jogainkat. A Lisszaboni Szerződés első sorai alapján a szólásszabadság, a sajtószabadság és a vallásszabadság olyan európai szabadságjogok, amelyeket Európában mindenhol kivétel nélkül tiszteletben kell tartani. Sajnálatos módon ez nem mindig van így, mivel vannak olyan uniós tagállamok, amelyek megsértik az alapvető jogokat. Az is sajnálatos, hogy mit itt, ebben a Házban tétlenül nézzük ennek bekövetkeztét.
Azzal, hogy polgárai jogainak és szabadságainak erősítése és kiegészítése érdekében az EU csatlakozik az európai egyezményhez, jelentőségre tesz szert az, hogy a Parlamentben az egyezménnyel összhangban alkossunk jogszabályokat és járjunk el. Valójában még sok tennivalónk van a saját házunk táján a tagállamokban, és valóra kell váltanunk azokat a szép szavakat, amelyek közös értékeinket képezik.
Heidi Hautala
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (FI) Elnök asszony, nagyon fontos, hogy az emberi jogokat belső értéknek tekintjük, bár eszközértékük is van, amit akkor ismerek fel, amikor az Emberi Jogi Albizottság elnökeként harmadik országok képviselőivel beszélek.
Éppen ma beszéltem a marokkói parlament néhány képviselőjével. Nagyszerű dolog, hogy azt mondhatom nekik, hogy az Európai Unió saját tevékenységeiben is hangsúlyozza az emberi jogok fontosságát, és nem csupán kioktatni próbál másokat arról, milyen fontosak is az emberi jogok. Ekképpen elmagyarázhatjuk a harmadik országok képviselőinek, hogy az Európai Uniónak az emberi jogok európai egyezményéhez való csatlakozása tényleg azt jelenti, hogy tevékenységeinket külső felügyeletnek vetjük alá, ahogy azt már itt kifejtették. Azt is mondhatom, hogy az első alkalommal egy külön biztosunk van, aki kifejezetten ezekért az ügyekért felel a jogi kérdések összefüggésében.
Meg szeretném említeni, hogy az Európai Uniónak az emberi jogok európai egyezményéhez való csatlakozása nyilvánvalóan nem fogja megoldani azt a problémát, hogy az Emberi Jogok Európai Bírósága munkája során teljesen túlterhelt. Át kell gondolnunk, miként oldhatjuk meg ezt a problémát, amely a rendezendő ügyekben mutatkozó elmaradás miatt alakult ki.
Határozottan javaslom, hogy az Unió csatlakozzon a különböző hasznos kiegészítő jegyzőkönyvekhez is, amelyek olyan kérdésekkel foglalkoznak, mint a kínzás tilalma, a rasszizmus elleni küzdelem, valamint a hatékonyabb jogszabályok.
Zbigniew Ziobro
az ECR képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök asszony, úgy tűnik, hogy korlátozott hatása lesz annak, hogy aláírjuk az Európai Uniónak az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezményhez való csatlakozásáról szóló megállapodást, mivel Európában már régóta az emberi jogok védelmének normájaként fogadják el az egyezményt. Az egyezmény mind az európai jogban, mind pedig az egyes tagállamok politikai szektoraiban elérte ezt a státuszt.
Rá kell mutatni azonban azokra a problémákra is, amelyek az Európai Bíróság és az Emberi Jogok Európai Bírósága közötti versengésből adódhatnak az esetleges bírósági döntések terén. Az ügyet ezért nagyon alaposan elemezni kell, hogy később ne vétsünk olyan hibákat, amelyeket aztán javítani kell.
Emellett azt feltételezhetjük, hogy az Európai Bíróság határozatait és az uniós jogról alkotott értelmezéseit az Emberi Jogok Európai Bírósága értékeli majd. Ekképpen az Emberi Jogok Európai Bírósága jelentős joghatóságra tesz szert az uniós intézmények felett. Ennek fényében e döntés valamennyi következményét mérlegelni kell, hogy elkerüljük az elhamarkodott lépéseket. Ugyanakkor meg kell vizsgálnunk mindkét fontos európai bíróság működésének reformját is.
Krisztina Morvai
(HU) Egyszerűen nem értem, emberi jogokkal foglalkozó jogászként, hogy milyen hozzáadott értéket jelent az európai állampolgárok emberi jogi védelme szempontjából az, hogy ugyanahhoz az emberi jogi konvencióhoz csatlakozik az Európai Unió, amihez egyébként már minden egyes európai uniós tagállam csatlakozott. Engedjék meg azt, hogy néhány összefüggést világossá tegyek, mert azt látom, hogy a nem jogász kollegák meglehetősen félre vannak itt vezetve. A következő a helyzet. Létezik egy olyan, egyébként tényleg nagyon fontos emberi jogi instrumentum, amit úgy neveznek, hogy az emberi jogok európai egyezménye. Ez nem az Európai Unióhoz, hanem a kvázi ikertestvérünkhöz, az Európa Tanácshoz tartozó egyezmény.
Amennyiben valamely állam megsérti az egyezményben foglalt és biztosított jogát a polgárának, akkor az állampolgár Strasbourgban, az Európai Jogok Emberi Jogi Bíróságához fordulhat, hogy ott nyerjen jogorvoslatot, vagy jogérvényesítést a saját államával szemben. Ez a lehetőség, ahogy azt mindenki tudja, ma is fennáll minden európai uniós tagállam polgára számára. Aligha hiszem, hogy van köztünk olyan képviselőtárs, aki ne ismerne olyan esetet, amikor az ő tagállamában valaki azzal fenyegetőzött, hogy elmegyek egészen Strasbourgig, el is ment, megnyerte az ügyet a saját tagállamával szemben. Akkor mi az újdonság, mi a hozzáadott érték, azonkívül, hogy valaki az európai uniós networkből kap egy jól fizető bírói állást Strasbourgban.
Kinga Gál
(HU) Tisztelt Elnök Asszony! Miniszter Úr! Biztos Asszony! Tisztelt Képviselőtársaim! Az Unió életében igen fontos momentumot képeznek ezek a pillanatok, mint a mai vitánk is. Ami évekkel ezelőtt bevehetetlen akadálynak minősült, ma most itt arról beszélünk, hogy milyen mandátummal tárgyal majd a Bizottság az Unió csatlakozásáról az európai emberi jogi egyezményhez. Ahhoz az egyezményhez, amelyet épp az idén lesz 60 éve, hogy elfogadtak, és ezalatt a 60 év alatt számos polgárnak adott hitet abban, hogy meglelheti az igazát, akár az adott állammal szemben is. Ezzel a vitával szorosan összefügg, ezért újra meg újra hangsúlyozni kell azt, amit Reding biztos asszony már említett, hogy december óta kötelező erővel bír az EU alapvető jogok chartája, amely az egyik leghaladóbb szellemű dokumentum az alapvető jogok területén.
A konvenció megerősíti a chartát, a charta pedig kiegészíti a konvenciót. December óta a Lisszaboni Szerződés az Uniót kötelezi az emberi jogi egyezményhez való csatlakozásra. Ezért célunk a csatlakozás minél sikeresebb megvalósítása kell legyen. Ebben a legfontosabb kérdés, hogy milyen többletet hoz a csatlakozás az Unió polgárainak az életében. Ilyen értelemben készült el a jelentésem véleménye a csatlakozásról, amelyet a LIBE Bizottság egyhangúlag erősített meg. Kérem tehát a Tanácstól és a Bizottságtól, hogy a tárgyalások során mindent tegyenek meg annak érdekében, hogy a csatlakozás valóban egy értéket, egy hozzáadott értéket jelentsen az Unió állampolgárai számára anélkül, hogy túlzott elvárásokat gerjesszenek.
Ugyanakkor számos kérdés vár tisztázásra a tárgyalások során. Az egyik ilyen lényeges kérdés a bíróságok egymáshoz való viszonya. A belső jogorvoslat teljes kimerítésének feltétele. Mindamellett fontosnak tartom figyelembe venni azt is a tárgyalások folyamán, hogy a strasbourgi Emberi Jogi Bíróság működésének reformja egybeesik az Unió egyezményhez való csatlakozásával. Egyedülálló kísérlet lesz az Unió csatlakozása a konvencióhoz, de ez nem veszélyeztetheti azt, ami már működik az emberi jogaink érvényesítése terén. A csatlakozás csakis akkor lesz sikeres, ha valóban erősíti, az emberek számára elérhetővé teszi az eddig is működő intézményeket. Vigyázzunk arra, hogy ezt ne veszélyeztessük, hogy a nagy lelkesedésben nehogy a fürdővízzel együtt a gyermeket is kiöntsük, ahogy ezt egy magyar közmondás találóan mondaná. Én úgy gondolom, hogy ez egy nagyon fontos momentum, és jó úton haladunk. Kérem a Bizottságot és Tanácsot, hogy ezt erősítve határozza meg mandátumát és tárgyaljon az elkövetkező időszakban.
Gál asszony, az ön személyében most találkozom először magyar képviselővel azóta, hogy megtudtuk, hogy képviselőtársunkat és egyben barátomat, Schmitt Pál urat megválasztották a magyar parlament elnökévé. Azt kell mondanom, hogy nagyon hiányozni fog nekünk barátunk, Schmitt úr, mégis kérem önt, hogy hivatalosan is adja át neki gratulációnkat; biztos vagyok benne, hogy nagyszerűen fogja vezetni hazája parlamentjét.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Bár az összes tagállam aláírója az egyezménynek, az EU mint teljes egység csatlakozása nem csupán egy új dimenziót nyit meg az emberi jogok védelme előtt az EU-ban, hanem egyben - hangsúlyozni szeretném - egy jogi és politikai jelzés is az EU és Európa közötti kapcsolatok erősítésére. Támogatni kívánom azt az elképzelést is, hogy az EU-nak az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló egyezményhez való csatlakozása mellett komolyan megfontoljuk a szociális jogok területét felvázoló jogszabály átfogó elfogadását - a felülvizsgált európai szociális charta európai szintű elfogadása az Unió egészére vonatkozóan például nyilvánvalóan üdvözlendő lépés lenne.
Az EU egyezményhez való csatlakozása felveti az Unió politikai képviseletének kérdését az Európa Tanács szerveiben. Ugyanakkor az emberek azt mondják, hogy az Európai Parlamentnek is tevékeny szerepet kell játszania ebben a folyamatban. Elvben egyetértek ezzel a véleménnyel, biztos asszony, de attól tartok, hogy a folyamat, ideértve annak egyes elemeit is, nem lesz könnyű. Még ha jelenleg osztom is lelkesedésüket - és természetesen a Tanács is megérdemli köszönetünket nagyon jó munkájáért -, fel kell készülnünk arra, hogy a folyamat nagyon bonyolult lesz, és még mindig sok tennivalónk van ezen e téren.
Marek Henryk Migalski
(PL) Elnök úr, az Európai Unió az emberi jogok tiszteletben tartásán alapul. Tulajdonképpen ez az intézmény egyik legtisztább szempontja. Csak éppen az a benyomásom, hogy kizárólag saját polgáraink számára építjük ezeket az emberi jogokat. Beňová asszony és Wikström asszony beszélt már erről. Nekem azonban az a benyomásom, hogy elhanyagoljuk azt, amiről Hautala asszony beszélt, ez alatt pedig azokat az erőfeszítéseket értem, amelyeket az emberi jogok térnyeréséért teszünk az EU-n kívül. Meggyőződésem, hogy ezen a téren hiányzik az Európai Unió elkötelezettsége.
Reménnyel tölt el, hogy üdvözölhetem az Európai Unió csatlakozását az egyezményhez, mert ez lehetőséget teremt a jogok rendszerének bizonyos fokú következetességére és az emberi jogok védelmére az Európai Unióban. Szem előtt kell tartani, hogy amikor új jogokat teremtünk, más szabadságjogokat nem szabad korlátoznunk. Ez természetesen a filozófusok és a jogtudósok asztala, azonban e feszültség igenis létezik a jogok és szabadságjogok között. Mindezeket figyelembe véve mindkét jogalkotónak és később a jogot alkalmazó bíráknak is tudatában kell lenniük ennek.
Angelika Werthmann
(DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim, a Lisszaboni Szerződés 6. cikke megállapítja, hogy az EU csatlakozik az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezményhez, ami az alapvető jogok rendszerének erősítését jelenti az EU-ban. Az emberi jogokról szól európai egyezmény rendkívül fontos az emberi jogok és alapvető szabadságok védelme szempontjából Európában. E jogrend melletti elkötelezettségünk erősíti az uniós polgárok alapvető jogait, mivel egy újabb jogorvoslati eszközt kapnak a kezükbe, ha úgy vélik, hogy megsértették alapvető jogaikat.
Nagyon pozitív lépésnek tekintem, hogy az EU csatlakozik az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezményhez, mivel ez tudatosítja majd az alapvető jogok fontosságát is az EU-ban, és ideális arra, hogy növelje az EU hitelességét külkapcsolataiban.
Rafał Trzaskowski
Elnök úr, mindenekelőtt hadd mondjak köszönetet mindkét előadónak, Gál Kingának és Ramón Jáuregui Atondónak, valamint a Bizottságnak és az elnökségnek is.
(ES) Nagyon köszönöm nekik az elvégzett nagyon kemény, de szükséges munkát.
Amikor arról beszéltünk, hogy az EU csatlakozik az emberi jogokról szóló európai egyezményhez - és, ha jól emlékszem, az elmúlt tíz évben folyamatosan erről beszéltünk -, elég sok aggodalom merült fel azzal kapcsolatban, hogy az Emberi Jogok Európai Bírósága és az Európai Bíróság versengeni fog egymással, hogy a joghatóságot illetően problémákba ütközünk, és hogy megkérdőjelezhetik az Európai Bíróság joghatóságát.
Úgy vélem azonban, hogy munkánkkal egy olyan helyzetet értünk el, amelyben e két bíróság kiegészítheti egymást. Megpróbálunk mindent megtenni annak érdekében, hogy elkerüljük a hierarchikus gondolkodást, valójában viszont az emberi jogok védelmének e két rendszere kölcsönösen gyarapítják egymást. A jelenlegi tendenciát figyelve, amikor az Európai Bíróság a strasbourgi bíróság ítélkezési gyakorlatát követi és fordítva, azt gondolom, hogy a két rendszer egymás mellett létezik, és lényegében nincs köztük versengés, a legtöbb ezzel kapcsolatos félelem pedig szertefoszlott.
A Bosphorus ügyben nemrégiben hozott ítéletben, amelyet mindannyian jól ismerünk, az Emberi Jogok Európai Bírósága kimondta, hogy nem szükséges újra megvizsgálni az ügyet, mivel az EU a maga minőségében megfelelő szinten védelmezi az emberi jogokat. Felmerül tehát a kérdés: miért kell csatlakoznunk az egyezményhez? Ezt a kérdést itt ülő kollégáink vetették fel, a válasz pedig az, hogy igen, igenis csatlakoznunk kell. Hogy miért? Nem csak szimbolikus üzenete miatt, amely fontos szempont, hanem azért is, mert az emberi jogok védelmének egész uniós rendszere hitelességet nyer azon polgárok szemében, akik védelemben részesülnek az EU intézkedéseivel szemben, nem csak a tagállamokéval szemben, ahogy az jelenleg van. Akkor, amikor nincs hatékony bírósági felülvizsgálat sem nemzeti, sem pedig közösségi szinten - például amikor a felperes keresetindítási jogát elutasítják, vagy az érintett uniós szerv ellen nem lehet keresetet indítani: ezek azok a helyzetek, ahol hozzáadott értéket kapunk.
Azért csatlakozunk az egyezményhez, hogy koherensebbé tegyük az emberi jogok védelmének rendszerét, nem pedig azért, hogy aláássuk e rendszer hitelességét. Lojalitásra van szükségünk, ezért követeljük, hogy a megfelelés elmulasztásával kapcsolatban ne lehessen államok közötti keresetet benyújtani, ha a cselekmény az uniós jog alkalmazási körébe tartozik. Ragaszkodunk ehhez, és minden tőlünk telhetőt meg kell tennünk azért, hogy ezt jogszabályba ültessük.
Végezetül szeretnék köszönetet mondani a Bizottságnak, hogy létrehozta az Emberi Jogi Főigazgatóságot. Emlékszem, amikor még egyetemi hallgatóként Joseph Weiler cikkét olvastam az emberi jogok védelméről. Ő arra a következtetésre jutott, hogy tehetünk amit csak akarunk az emberi jogokról szóló egyezményhez való csatlakozás és annak kérelmezése terén, de ha a Bizottság azt nem hajtja végre és nem követi nyomon, az egész terméketlen talajra hull.
Nos, végre önöknek köszönhetően létrejött ez a főigazgatóság. Remélhetőleg tovább fogunk lépni, és a jelenleginél jobb lesz az emberi jogok védelme az Európai Unióban.
Csaba Sógor
(HU) Örömömre szolgál, hogy a legalapvetőbb európai emberi jogi dokumentumhoz való csatlakozással az Unió újabb lépést tesz egy valóban egységes Európa kialakítása felé és megerősíti hitelét a harmadik országokban létező emberi jogi problémákkal szembeni fellépés során. Ám ne felejtsük el, hogy az emberi jogok védelme terén az Európa Tanács sok tekintetben az Unió előtt jár. Éppen ezért kérem a Bizottságot, hogy vizsgálja meg az Európa Tanács egyéb egyezményeihez történő csatlakozás lehetőségét, készítsen leltárt azokról az ET keretében kötött nemzetközi szerződésekről, melyekhez csatlakozva tovább fokozhatjuk az uniós jog emberi jogi szabályozásának minőségét.
Meggyőződésem, hogy ahhoz, hogy Európa valóban a szabadság, a biztonság és a jog térsége lehessen, az Európa Tanáccsal való együttműködésre és annak meglévő emberi jogi vívmányai átvételére is szükség van. E vívmányok közül kiemelt figyelmet kell szentelnünk a regionális vagy kisebbségi nyelvek európai chartájának, és a nemzeti kisebbségek védelméről szóló keretegyezménynek, melyek az európai szellemiség, a sokféleség tiszteletben tartása és az Alapjogi Chartában megfogalmazott jogok jegyében lefektetik az őshonos nemzeti kisebbségek problémáira adandó válaszok minimumkövetelményeit. Az Európai Unió tagállamai mind tagjai az Európa Tanácsnak, többségük aláírta és ratifikálta az említett dokumentumokat. Az lenne a természetes, ha az uniós joganyag ezirányú bővítése ilyen, már kidolgozott, és széles körben elfogadott egyezmények beemelésével történne meg.
Elena Băsescu
(RO) A Lisszaboni Szerződés hatálybalépése biztosította, hogy az Európai Unió csatlakozzon az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezményhez. Lényegében az Emberi Jogok Európai Bírósága oltalmazza majd az alapvető jogokat és szabadságokat az EU fellépéseivel szemben. E tény annál is fontosabb, mert a tagállamok fontos hatásköröket ruháztak át az Európai Unióra. Hangsúlyoznom kell, hogy a csatlakozás nem fogja érinteni az uniós jog autonómiájának elvét, mivel a luxembourgi Bíróság marad továbbra is az egyetlen legfelsőbb bíróság az uniós jogot érintő valamennyi kérdésben.
Románia 1993-ban írta alá az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezményt. Fontos rámutatni, hogy a román alkotmány 20. cikke rögzíti, hogy az alapvető emberi jogokra irányadó nemzetközi szabályozások, amelyeknek Románia szerződő fele, elsőbbséget élveznek a nemzeti joggal szemben.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Biztos Asszony! Nagyon fontos az, hogy az Európa Tanács, amelynek évtizedek óta kialakult működő és az Emberi Jogi Bíróság által ellenőrzött mechanizmusa van, és az Európai Unió ennek részese lesz. Régóta mondom, hogy nagyon nagy gond az emberi jogi védelemben és a kisebbségvédelemben Európában, hogy az Európa Tanácsnak van működő emberi jogi és kisebbségvédelmi rendszere, de az igazi politikai súlya Európában az Uniónak van. Nagyon szeretném fölhívni arra a figyelmet, amiről Gál Kinga jelentéstevő kiváló jelentésében szólt, az eseti, a precedensjog, a case-low, az számos esetben olyan fontos fogódzót ad a kisebbségvédelemben, amivel az Unió nem rendelkezik. És megerősíteném azt, amiről Sógor képviselő úr beszélt. Ez precedens lehet az Európa Tanács kisebbségvédelmi keretegyezményéhez való uniós csatlakozáshoz, hiszen 8,5%-a az Uniónak kisebbségekhez tartozik és semmilyen kisebbségvédelmi rendszere az Uniónak nincs.
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Elnök úr, szeretnék gratulálni Jáuregui úrnak az elvégzett rendkívül komoly munkájához.
E jelentés tisztázza az abból adódó intézményi és működési szempontokat, hogy az Európai Unió aláírja az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezményt.
Három évtizede, hogy az Európai Bizottság és a Parlament elfogadta az azt követelő mindkét állásfoglalást, hogy az Unió írja alá az egyezményt. Ma, egy 27 tagállamból álló, jóval összetettebb Unióban, már senki sem kérdőjelezi meg, hogy ennek be kell-e következnie. Az ezen elvekről született egyetértés az Európai Unió politikai kohéziójának és identitásának alapját képezi, és ha ezek a dolgok válságba kerülnek, az politikai és gazdasági problémákkal is jár.
Az emberi jogok és alapvető szabadságok minden körülmények közötti, habozás nélküli védelmezése azt jelenti, hogy dolgozunk a demokrácia megerősítéséért és a fejlődésért, és azt is jelenti, hogy teljesen kizárjuk az erőszak, a visszaélések és a totalitarizmus minden megnyilvánulási formáját. Ne feledjük, ez volt az Európai Unió projektjének fő irányvonala. Ezt az irányt kell követnünk, és kérem a Bizottságot és a Tanácsot, hogy ennek érdekében dolgozzon.
Elnök úr, egyben szeretném részvétemet és üdvözletemet továbbítani a görögországi áldozatok családjai felé.
Jacek Olgierd Kurski
(PL) Az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény az európai értékelmélet egyik alapköve, amely oltalmazza az egyének jogait és az emberi jogokat. Az értékek szempontjából ez képezi az Európai Unió létrehozásának alapját.
Az Emberi Jogok Európai Bírósága éveken át nagyon jól töltötte be szerepét a gyengék és az üldözöttek védelmében. Nemrégiben azonban számos olyan ítélet született, amely megkérdőjelezi az EJEB egyének szabadságának elvével kapcsolatos értelmezését. Tavaly egész Európán végigsöpört az a vita és tiltakozási hullám, amit az a döntés váltott ki, hogy tilos feszületet elhelyezni nyilvános helyeken.
Úgy vélem, hogy a Lisszaboni Szerződés rendelkezései értelmében az egyezményhez csatlakozó Európai Uniónak ezzel egyidejűleg az elmélyült gondolkodás jegyében vitát kell kezdeményeznie, hogy az egyéni szabadság e torzulása és a tévesen értelmezett emberi jogok ne forduljanak elő még egyszer a jövőben.
Jarosław Kalinowski
(PL) Elnök úr, az Európai Parlament számos alkalommal fogadott el olyan állásfoglalást, amelyben elítélte az emberi jogok és szabadságjogok megsértését a világ különböző részein. Azt kell azonban mondanunk, hogy mi, az Európai Unió nem voltunk képesek megbirkózni ezen alapvető jogok olyan nyilvánvaló megsértésével, amelyet az Európai Unió tagállamaiban követtek el.
Egy nagyon is idevágó példát szeretnék említeni. Nemrégiben a litvániai Legfelsőbb Hivatalos Etikai Bizottság megbüntette Tomaševski urat, a lengyel kisebbség vezetőjét és az Európai Parlament képviselőjét, amiért kérdést tett fel Barroso úrnak a kisebbségek jogainak tiszteletben tartásáról. Ez egy bizarr és teljesen botrányos helyzet. A következő kérdést teszem fel: a keretegyezményhez való csatlakozás változtat-e bármin is? Az Európai Uniónak olyan normákat kell kialakítania ezekben az ügyekben, amely jóval magasabb szintűek, mint a keretegyezményben elfogadottak. Ideje már, hogy ilyen megkülönböztetés többé ne fordulhasson elő az Európai Unió tagállamaiban.
Georgios Papanikolaou
(EL) Elnök úr, először is mély részvétemet kívánom kifejezni a három görög állampolgár miatt, akik ma, Görögországban a jobb jövőért tüntető görög polgárok békés megmozdulásán vesztették életüket. Bizonyos elszigetelt helyzetű, antidemokratikus módszereket alkalmazó személyek fosztották meg életüktől oly szörnyű módon ezeket az embereket.
Valóban a sors tragikus iróniája, hogy éppen a mai napon vitatkozunk arról, hogy az emberi jogok európai egyezményéhez való csatlakozásunkkal erősítsük és elmélyítsük az európai polgárok emberi jogainak és alapvető szabadságainak védelmét szolgáló rendszert.
Tudnunk kell azonban, hogy a strasbourgi bíróság ténylegesen azért dolgozott, hogy erősítse Európa eszményét, az értékek Európáját, az emberközpontú Európát, és aminek mindennel szemben elsőbbséget kell élveznie, az a szolidaritás: a tagállamok közötti szolidaritás, a nemzetek közötti szolidaritás, az a szolidaritás, amelyre Görögországban most oly nagyon szükségünk van.
Diego López Garrido
a Tanács soros elnöke. - (ES) Elnök úr, szinte minden felszólaló képviselő támogatta az Európai Unió csatlakozását az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezményhez, mi pedig teljes mértékben egyetértünk velük.
Két felszólalásra szeretnék utalni, amelyek láthatóan tartózkodtak, illetve ellenezték a csatlakozást, vagy az Unió hatásköreinek veszélyeztetését látva ebben, ahogy Ziobro úr is, vagy pedig szükségtelennek tartva ezt, ahogy Morvai asszony megfogalmazta.
Mindkét felszólalást meg szeretném említeni, és külön megválaszolom őket. Ami Ziobro úr érvelését illeti, nem merül fel az a probléma, hogy a strasbourgi bíróság beavatkozna az Unió hatásköreibe. Nem ez a célja, emellett pedig a Lisszaboni Szerződés 8. jegyzőkönyve is rögzíti ezt. Nyilvánvaló, hogy nem változtatja meg az uniós intézmények hatásköreit és felhatalmazásait. Nincs tehát probléma.
Ami az alperestársi mechanizmust illeti - azaz amikor a tagállamok mellett az Európai Unió is peres fél -, amikor fellebbezést nyújtanak be egy tagállam ellen a strasbourgi bíróságon, e kérdéssel kapcsolatos egyik téma az volt a munkacsoportban, hogy először a luxembourgi bíróságon rendelkezésre álló bírósági jogorvoslati lehetőségeket kell kimeríteni, mielőtt az Emberi Jogok Európai Bíróságához fordulnak.
Ez volt az egyik olyan téma, amelyet technikai szempontból közelített meg a munkacsoport, hogy ne legyen semmi kétség afelől, hogy az Emberi Jogok Európai Bírósága nem avatkozik bele az Unió hatásköreibe; egyszerűen megállapítja, hogy megsértették-e az emberi jogok védelméről szóló európai egyezményt.
A második érv Morvai asszonyé, aki azt mondta: megtámadhatom az országom hatóságának döntését, és az Emberi Jogok Európai Bíróságához fordulhatok, szóval mi szükség van arra, hogy az Európai Unió aláírja az egyezményt? Azt hiszem, ez elég nyilvánvaló: az Európai Unió olyan hatáskörökkel rendelkezik, amelyekkel a tagállamok nem. Az Európai Uniónak nem csupán hatáskörei vannak, hanem - ami jóval fontosabb - bővítette is azokat.
Az Európai Unió olyan intézménnyé vált, amely jogilag irányelvek, rendeletek és határozatok formájában hozza meg döntéseit, amelyek sérthetik az emberi jogok védelméről szóló európai egyezményt. Ezért azzal, hogy az Európai Unió egyre befolyásosabb intézménnyé válik, alá kell vetnie magát Strasbourg joghatóságának, ahogy a tagállamok is aláírják az emberi jogok védelméről szóló európai egyezményt, és alávetik magukat Strasbourg joghatóságának; a Lisszaboni Szerződés ezért rögzíti, hogy erről van szó.
Emellett az Emberi Jogok Európai Bíróságának története és ítélkezési gyakorlata rendkívül pozitívan hatott az emberi jogokra Európában. Az emberi jogok védelméről szóló európai egyezmény, amelynek szövegét a strasbourgi bíróság alkalmazza, elég régi már - 1950-ben született -, és a Római Szerződéshez hasonlóan Rómában írták alá. Az idők során jegyzőkönyvekkel egészítették ki az egyezményt. Az egyezmény régi, azonban jelentős ítélkezési gyakorlat alakult ki, amely beépült a tagállamok alkotmánybíróságainak és legfelsőbb bíróságainak joggyakorlatába. Egyfajta közös doktrínát formált, amely lényegében az a doktrína, amelyet a luxembourgi bíróság és a strasbourgi bíróság a későbbiekben közösen létre kíván hozni az emberi jogok értelmezése terén.
Ezért teljes egészében indokoltnak tartjuk, hogy az Európai Unió aláírja az egyezményt. Emellett úgy véljük, hogy ez nem csak a tagállamok polgárait fogja védeni, hanem az Európai Unión kívülről érkező és külföldi letelepedett jogállással rendelkező embereket is, mivel az emberi jogok védelméről szóló európai egyezmény mindenkit oltalmaz, aki egy tagállam joghatósága alá tartozik, a későbbiekben pedig azt is, akit az Európai Unió valamely döntése érint. Ezért nem csak a tagállamok állampolgárait védi majd az egyezmény, ha az Unió aláírja, hanem azokat is, akik nem állampolgárai valamely tagállamnak.
Örömünkre szolgál, hogy konszenzus alakult annak fontosságával kapcsolatban, hogy tovább kell lépnünk az Európai Bizottság által adott mandátum továbbfejlesztésében, és hogy a Parlament külön ülésen foglalkozik majd ezzel, ahogy azt Jáuregui úr bejelentette; jómagam meg szeretném ragadni az alkalmat, hogy gratuláljak neki és a jelentés többi előadójának, Gál asszonynak és Preda úrnak. Szeretném elmondani, hogy a spanyol elnökség szándékai szerint ezt a mandátumot - a Bizottság által küldött szöveg alapján, amelynek felfogásunk szerint felelnie kell az Európai Tanáccsal folytatandó tárgyalásokért - a Miniszterek Tanácsa, a Bel- és Igazságügyi (IB) Tanács június 4-én fogadja el.
Viviane Reding
a Bizottság alelnöke. - Elnök úr, hadd kezdjem azzal, hogy mennyire egyetértek mindazzal, amit a spanyol elnökség éppen most válaszolt a képviselők néhány kérdésére. Nem ismétlem meg, mivel pontosan ugyanezt mondanám én is.
Engedjék meg, hogy köszönetet mondjak azoknak a képviselőknek, akik nagyon pozitívan szólaltak fel annak érdekében, hogy kiemeljék az alapvető jogok fontosságát, amelyek Uniónk alapját képezik. Ezen alapvető jogok megerősítése minden egyes polgár számára csak továbbfejlesztése lehet annak, amit mi közös Európánk valódi értékeinek tekintünk.
Külön köszönetet szeretnék mondani a két előadónak, akik nagyon fontos munkát végeztek annak érdekében, hogy az alapmandátum elfogadása irányába mozdítsák el a Parlamentet, azonban az alapmandátum, ahogy azt már itt e Házban már mondták, csupán a kezdet, hiszen el kell kezdenünk a tárgyalásokat. A tárgyalások minden bizonnyal hosszú időt vesznek majd igénybe, a tárgyalások lezárása után pedig meg kell kezdeni a ratifikációs folyamatot.
Úgyhogy, elnök úr, arra számítok, hogy nagyon gyakran kell majd visszatérnünk e Házba - ezt természetesen örömmel tesszük -, hogy beszámoljunk az aktuális helyzetről, az előrelépésekről, a felmerülő problémákról és az azokra adott megoldásokról. Nagyon bízom abban, hogy a képviselők segítségünkre lesznek e cél elérésében, ami nem más, mint az értékek és jogok Európája.
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Philip Claeys
írásban. - (NL) Ahogy az Európai Parlamentnek, nekünk is biztosítanunk kell, hogy az EU-nak az emberi jogokról szóló európai egyezményhez való csatlakozása nem erősíti fel azt a jelenlegi tendenciát, hogy az Európai Bíróság és az Emberi Jogok Európai Bíróságának bírái hatályon kívül helyezik a tagállamok által demokratikusan hozott döntéseket, például a menedékjog és a bevándorlás terén. Elég sok példát idézhetnék a közelmúltból. Azok a bírák, akiket nem választanak, és akik így nem tartoznak elszámolással senkinek, egyre nagyobb mértékben avatkoznak be a tagállamok jogalkotási és végrehajtási hatásköreibe. Ez veszélyes fejlődési irány, ami tovább erősíti az Európai Unió demokratikus deficitjét.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
írásban. - (PL) Az Európai Uniónak az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezményhez való csatlakozása olyan javaslat, amely már régóta az Európai Parlament napirendjét van. A Lisszaboni Szerződés biztosítja a jogalapot ebben az ügyben, és lehetővé teszi a tárgyalások megkezdését. Nagyon fontos lépés ez, amely az uniós polgárok alapvető jogainak hatékonyabb érvényesítését teszi lehetővé.
Tudatában kell azonban lennünk annak, hogy rengeteg munka áll még előttünk, mielőtt az Unió az egyezmény szerződő felévé válna. Számos jogi természetű kérdés merül fel, amelyekre a tárgyalások során választ kell adnunk. A következő kérdések vannak köztük: Az Unió csak magához az egyezményhez csatlakozzon, vagy a jegyzőkönyvek szerződő felévé is váljon? Hogyan oldjuk meg az Unió képviseletét az Európa Tanács szerveiben? Végezetül pedig, ami egyben a legfontosabb is, milyen viszonyrendszert vezessünk be a két bíróság, a luxembourgi Európai Bíróság és a strasbourgi Emberi Jogok Európai Bírósága között?
Emlékezzünk arra, hogy az Európai Unió jogrendjének egyik alapelve az Európai Bíróság kizárólagos illetékessége az uniós jog értelmezésében. Örömömre szolgál, hogy az újonnan megalakult Bizottság kiemelt ügyként kezelte az Unió csatlakozását az egyezményhez, és ajánlást dolgozott ki a tárgyalások megkezdésére. A tagállamok legfontosabb ügye most az, hogy megállapodásra jussanak az alapvető kérdésekről, hogy a tárgyalások zökkenőmentesen haladhassanak tovább.
Andreas Mölzer
írásban. - (DE) Az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezménnyel az EU számos nehézséggel állítja szembe saját magát. Gondolok itt például arra, hogy Olaszország az afrikai menekültek kényszer-hazatelepítésével megsértette az egyezményt. Ebben az esetben a menekültek jogállásáról szóló Genfi Egyezmény furkósbotja sújtott le, jóllehet a menekültek védelme kifejezetten a politikai, vallási stb. okokból történő üldöztetésre vonatkozik. Most azonban főként gazdasági migránsokról van szó. Most akkor kerülő úton próbáljuk előírni befogadásukat?
Összességében az elmúlt néhány évtized elhibázott integrációs politikája temet maga alá minket. Miközben az EU-ban az Emberi Jogok Európai Bírósága talán rákényszeríti Európára a minareteket és a burkát, és néhány ilyen eljárás már folyamatban is van, akkor fordított irányban viszont tűnjenek el a keresztek az iskolák faláról, később talán az elsősegélycsomagokról, pecsétekről, címerekről és nemzeti lobogókról is? A vallásszabadság eredetileg az állammal szemben lenne alkalmazandó, amely tiltja a vallásgyakorlást nyilvános helyeken. Nem fordulhat elő, hogy a honos lakosságnak kelljen megtagadnia nyugati örökségét néhány személy jó közérzethez való joga kedvéért. És nem utolsó sorban, valószínűleg az adatmegőrzés is összeegyeztethetetlen lesz az emberi jogokról szóló európai egyezménnyel. A kérdés az, hogy az internetes gyermekpornográfia letiltására irányuló jelenlegi terv vajon összeegyeztethető lesz-e az egyezménnyel, főképp, hogy az internetes oldalak blokkolását a szórakoztatóipar arra használja fel, hogy szerzői jogi szűrőket telepítsen, az ilyen oldalak többsége pedig az Egyesült Államokból származik, így nem alkalmazandó rájuk az uniós jog; a problémák gyökerét, a visszaéléseket tehát nem kezeljük.
Cristian Dan Preda
írásban. - (RO) A Külügyi Bizottság előadójaként foglalkoztam az EU-nak az emberi jogokról szóló európai egyezményhez való csatlakozásával, és e minőségemben felmerült bennem a kérdés, ahogy más kollégákban is: Tulajdonképpen mit nyújt nekünk ez a döntés? Úgy vélem, erre a következő választ adhatjuk: A csatlakozás a jogok tiszteletben tartása terén uniós szinten további külső felügyeletet biztosít. Segítséget nyújt a közrend erősítésében Európában, amely - mint mindannyian tudjuk - az emberi jogokon, a demokrácián és a jogállamiságon alapul. Végezetül pedig a csatlakozás tovább növeli az EU hitelességét külkapcsolataiban.
Másrészt viszont tudatában kell lennünk annak, hogy számos kérdés vár megválaszolásra. Mely területeket öleli fel a csatlakozás? Csak az egyezményt, vagy a kiegészítő jegyzőkönyveket is? Milyen képviseleti formákkal élhet az EU az egyezmény alapján létrehozott szervekben? Milyen szerepet játszik a Parlament az EJEB bíráinak kinevezésében? Szilárdan hiszek abban, hogy hamarosan választ kapunk ezekre a kérdésekre.
Joanna Senyszyn
írásban. - (PL) Európának még mindig nincs hatékony rendszere az emberi jogok oltalmazására. Az emberi jogokról szóló európai egyezmény az emberi jogok és alapvető szabadságok védelmének legfontosabb eszköze Európában. Különleges jelentősége van hazám polgárai számára, amelyet jobboldali kormányok megfosztottak attól a képességtől, hogy védelmezze az EU Alapjogi Chartájában garantált alapvető jogokat. A strasbourgi Emberi Jogok Európai Bírósága létrehozása óta több mint 100 000 üggyel foglalkozott. Az ügyek száma évről évre egyre nő. 2009-ben mintegy 60 000 panaszt nyújtottak be a strasbourgi bírósághoz, ami 20%-os növekedés jelent 2008-hoz képest. A tagállamok nem igyekeznek elismerni a strasbourgi bíróság ítéleteit. Ha ezt gyorsan és eredményesen megtennék, határozottan csökkenne a panaszok száma. Az, hogy az Unió csatlakozik az emberi jogokról szóló európai egyezményhez, egy további ösztönző a strasbourgi bíróság ítéleteinek hatékony végrehajtására - azon intézmény ítéleteinek végrehajtására, amely támogatja a polgárok jogait, és lehetővé teszi számukra a jogorvoslatot. A strasbourgi bíróság felügyelete alá fog tartozni, hogy a jogi aktusok összhangban vannak-e az egyezmény szövegével. Ennek kapcsán a strasbourgi bíróság döntései kifejezésre jutnak majd az EU politikájában is. Ennek köszönhetően talán a lengyel jobboldal is megérti majd többek között azt, hogy az államnak biztosítania kell a felekezeti semlegességet az oktatási létesítményekben, ahol az órákon való jelenlét vallási meggyőződéstől függetlenül kötelező (a strasbourgi bíróság Lautsi kontra Olaszország ügyben hozott ítéletéből következően).
