Zöld könyv: az európai egészségügyi személyzet (vita)
Elnök
A következő napirendi pont az európai egészségügyi dolgozókról szóló zöld könyv.
Androulla Vassiliou
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, nagyon örülök, hogy meghívást kaptam, hogy ismertessem a Parlament előtt a Bizottság által 2008. december 10-én elfogadott zöld könyvet az európai egészségügyi dolgozókról.
Ez a meghívás épp jó időben érkezett, mivel most érünk a konzultációs szakasz végére, amely e hónap végén zárul.
Nyilvánvaló, hogy az EU egészségügyi rendszereire fokozódó nyomást gyakorolnak a népesség elöregedése, az egészségügyi veszélyek, valamint az új technológiákból és a betegek növekvő elvárásaiból eredő költségemelkedés - és mindennek hátterében áll még a nehéz gazdasági helyzet.
Megfelelően képzett és motivált európai egészségügyi dolgozók nélkül az európai egészségügyi rendszerek pénzügyi fenntarthatósága veszélybe kerül és az egészségügyi egyenlőtlenségek nőni fognak.
Az európai népesség elöregedésével, az egészségügyi dolgozók is elöregszenek, és nincs elegendő új munkaerő, amely a távozók helyébe lépne. El kell gondolkodnunk azon, hogy mi az oka annak, hogy a fiatalok nem éreznek motivációt arra, hogy egészségügyi dolgozók legyenek.
Ez, az egészségügyi szakemberek tagállamokon belüli és tagállamok közötti mobilitásához társulva a legtöbb európai egészségügyi rendszer számára az egészségügyi dolgozók vonatkozásában közös probléma.
A zöld könyvre az egészségügy területének számos érdekelt szervezetétől, amelyek e fontos kérdésben aggodalmaiknak adtak hangot, nagyszámú reagálást várok.
Várom továbbá e Parlament tagjainak hozzászólásait is. Ezek valóban megkönnyítik munkánkat, és közös céljainkat szolgálják.
A hozzánk érkezett válaszok elemzése uniós szinten meghatározza a tagállamok e kihívások leküzdése érdekében kifejtett erőfeszítéseinek támogatására szolgáló stratégiák kialakítását.
Az egészségügyi dolgozókról szóló vita eltér a betegjogok határon átnyúló egészségügyi ellátásban történő alkalmazásáról szóló irányelv alá tartozó kérdésektől.
Az a javaslat valójában az Európa-szerte mozgó betegek számára a hozzáférhető, egyenlő feltételekkel nyújtott, biztonságos és magas minőségű egészségügyi ellátás biztosításához szükséges szabályokra és rendszerekre összpontosít.
A jogszabálytervezet elsődleges célja az Európai Bíróság által elismert betegjogok tisztességes és következetes módon történő érvényesítése. Nem kívánja szabályozni határon átnyúló egészségügyi szolgáltatásnyújtást, a letelepedés szabadságát vagy az egészségügyi szakemberek mobilitását.
Ez nem jelenti azonban, hogy az irányelvtervezet figyelmen kívül hagyja a külföldön egészségügyi ellátást kereső betegek ellátásának biztonságát és minőségét - amely lényegében ahhoz a környezethez kapcsolódik, amelyben az egészségügyi ellátást az egészségügyi szakemberek biztosítják.
E tekintetben az irányelvtervezet nagyon világosan meghatároz egy alapvető szabályt, amely szerint a határon átnyúló egészségügyi ellátás vonatkozásában annak az országnak a szabályai érvényesek, ahol a kezelést végzik.
Engedjék meg, hogy röviden más rendelkezéseket is megemlítsek, például a javaslat 5. cikkében lévőket: a tagállamok kötelezettséget vállalnának a nemzeti minőségi és biztonsági előírások meghatározására, azok hatékony végrehajtására és nyilvánossá tételére. Az egészségügyi szolgáltatók minden vonatkozó tájékoztatást megadnának, amelyek lehetővé teszik az információk ismeretében történő választást - beleértve a biztosítási fedezetükre vonatkozó részleteket vagy a szakmai felelősségre vonatkozóan a személyes, illetve az együttes védelem más eszközeit, amelyeknek minden tagállamban rendelkezésre kell állniuk, a betegek számára biztosítanák a panasztétel, valamint a jogorvoslat és a kártérítés lehetőségét, amennyiben az általuk kapott egészségügyi ellátásból eredően kárt szenvednek.
Ezekkel az elvekkel és szabályokkal úgy gondolom, hogy az irányelvtervezet az egy másik tagállamba kezelésre utazó európai polgárok megbízható tájékoztatásának, valamint biztonságos és minőségi ellátásának biztosítása érdekében világos kapcsolatot határoz meg a beteg és a szolgáltató között.
Engedjék meg, hogy emlékeztessek arra is, hogy kollégám, McCreevy biztos úr elsődleges felelőssége alá tartozik még egy másik fontos uniós jogszabály is, amely az orvosok, betegápolók, fogorvosok, szülésznők és gyógyszerészek képesítésének kölcsönös elismerését szabályozza. A jelenleg hatályban lévő 2005/36/EK irányelvre hivatkozom. Az irányelv az egészségügyi szakemberek mozgása esetén történő információcsere vonatkozásában meghatározott kötelezettségeket is előír a tagállamok számára. Ezeket az adatfolyamokat megkönnyíti a belső piaci információs rendszer (IMI) használata, amely már az öt fő egészségügyi szakma területén teszi lehetővé az elektronikus információcserét. Ezenkívül valamennyi szabályozott szakmára tervezik az IMI kiterjesztését.
Összegezve, az EU egészségügyi dolgozói előtt álló kihívások leküzdése az egészségügyi rendszerek pénzügyi fenntarthatóságának egyidejű biztosításával a következő évtizedben Európa egyik fő feladata lesz. Ez átfogó politikai megközelítést kíván, mivel valójában egyetlen tagállam sem képes elszigetelten saját megoldást találni. A megoldás nem lehet egyszerűen az egészségügyi dolgozók fejlődő országokból való vonzása, ahol a hiány még nagyobb.
Ebben az értelemben a zöld könyv lehetővé teszi a szóban forgó kérdések megvitatását és további meghatározását, ami szükség esetén közös fellépések tervezéséhez vezet. Tudom, hogy elvárásaik magasak, és számítok a segítségükre azoknak a megoldásoknak a kialakításában, amelyek célja annak a felbecsülhetetlen hozzájárulásnak a támogatása, amelyet az egészségügyi szakemberek mindannyiunk életért nyújtanak.
Elnök
Biztos asszony, nincs kétségem afelől, hogy az európai egészségügyi dolgozókról szóló zöld könyvhöz való hozzászólásokra vonatkozó kérésére az EP tagjaitól igen gyümölcsöző válaszokat kap.
John Bowis
a PPE-DE Képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, szeretném megköszönni a biztos asszonynak, hogy feláldozta estéjét és csatlakozott hozzánk e zsúfolt Házban, és az általa hozott üzenetet is. Ez egy fontos zöld könyv, amelynek e Parlamenten belül és azon túl is jelentős vitákat kell elindítania.
Mostani előterjesztésében a biztos asszony néhány kérdést is felvetett, többek között az a kérdést is, hogy miért nem jelentkeznek többen betegápolónak és orvosnak. Ha élhetek ezzel a kifejezéssel, úgy gondolom, hogy ez csak a kérdés egyik fele. A másik fele, hogy miért mennek el olyan sokan. Ennek kulcsa, hogy meg kell találni az egészségügyi szakemberek toborzásának és megtartásának módját. Ez talán különösen a betegápolókra, de az orvosokra és más terapeutákra is érvényes. Úgy gondolom, hogy meg kell vizsgálnunk az általunk biztosított karrierstruktúrákat. Meg kell néznünk, hogy az előmenetelt mint lehetőséget hogyan tekintik. Át kell törnünk bizonyos, a szakmákon belüli és a szakmák közötti gátakat. Kellemes munkahelyi környezetet kell biztosítanunk. Nehéz lesz, de könnyű is lehet. Biztosítanunk kell, hogy a kutatási létesítmények Európában rendelkezésre álljanak, így az emberek nem mennek el külföldre. Talán mindenekelőtt meg kell hallgatnunk a kapcsolódó szakembereket is. Igen gyakran - tudom abból az időből, amikor a kormányban dolgoztam és Ön is tudja mint biztos - meghallgatjuk felsőbb szinten az embereket és nem megyünk oda az ágyakhoz és nem hallgatjuk meg a betegápolókat és az orvosokat, akik ténylegesen a terepen dolgoznak. Ha ennél többet teszünk talán politikánk is helyesebb lesz.
Természetesen szeretném megemlíteni - amint a biztos asszony is említette - a jelentésemet, a határon átnyúló egészség parlamenti vitáját. Már a kezdetektől fogva mondtuk, hogy ezzel kapcsolatban fontos lenne, hogy a két intézkedés ne egyszerre érkezzen. Az egyik természetesen a betegbiztonság volt és van egy intézkedésünk, amely felgyorsult, hogy utolérjen bennünket. Ez valamivel lemaradt. Ez az egészségügyi szakembereket érinti. Szükségünk van az ezt a szolgáltatást nyújtó egészségügyi szakemberekre a határokon átnyúló egészséghez annak érdekében, hogy a betegek biztonságosan és bizalommal mozoghassanak. Itt Strasbourgban a strasbourgi, liège-i, luxembourgi példára gondolunk, amelyeknél a referencia hálózati koncepció nagy értéket jelenthet mind a betegek, mind pedig a képzés és kutatás szempontjából.
A biztos asszony említette az egészségügyi szakemberek helyváltoztatását, és meg kell vizsgálnunk, hogy a betegek biztonságának veszélyeztetése nélkül miként válthatjuk ezt valóra. Úgy gondolom, hogy ebbe bizonyára beletartoznak a nyelvi tesztek eredményei, amelyek nem akadályok, de a betegek szempontjából védintézkedésre van szükség. Említette a képzések elismerését. Ez egyértelműen fontos, függetlenül attól, hogy valakit otthon egy újonnan érkezett orvos kezel, vagy külföldre megy ottani helyi orvoshoz. Van néhány szakma - többek között a kiropraktika -, amelyet egyes országokban elismernek, míg másokban nem. Meg kell vizsgálnunk, hogy hogyan hozhatjuk be ezeket az alárendelt egészségügyi szakmákat tervezésünk középpontjába.
Természetesen abban is biztosaknak kell lennünk, hogy a megbüntetett vagy törölt orvosok - orvosok, betegápolók, bármilyen egészségügyi szakember - szempontjából a betegek biztonságban vannak, és jelentésemben arra szólítom fel a Bizottságot, hogy ezt könnyítse meg. Úgy gondolom, hogy ezt jobban meg kellvizsgálnunk.
A biztos asszony helyesen utalt az agyelszívásra. Tragikus, hogy nem biztosítunk elegendő egészségügyi szakembert, de olyan országokba megyünk és olyan országokból szerezzük meg őket, amelyek ezt a legkevésbé sem engedhetik meg. Ha megnézzük a számokat, láthatjuk, hogy átlagosan 4 orvosból 1 és 20 betegápolóból 1 képzettségét Afrikában szerezte és OECD-országokban dolgozik. Ez részben azért van, mert mi mint ország megszerezzük őket, és részben nem kormányzati szervezeteink is használják őket és az érintett országokból toborozzák őket, többet fizetnek, mint amennyit saját országukban fizetnének nekik. Ezért nem mennek vissza oda dolgozni.
Mindezek fontos dolgok, biztos asszony. Meg kell néznünk az egészségügyi szakemberek biztonságát. A tűszúrásos sérüléseket és a kórházban szerzett fertőzéseket, valamint a személyzetet ért támadásokat fel kell vennünk a napirendünkre. Szülésznőkkel folytatott közelmúltbeli beszélgetésből ismerjük a szakmai felelősségbiztosítás megszerzésével összefüggő nehézségeket. Ez az a néhány kérdés, amely reményeim szerint e nagy örömmel látott zöld könyvre vonatkozó vitáink előterében fog állni.
Jules Maaten
Elnök asszony, nagyon egyetértek azzal, amit Bowis úr kevéssel ezelőtt mondott. Az Öntől kapott zöld könyv, biztos asszony, remek dokumentum. Mondanom sem kell, hogy alig várjuk az arra való reakciókat, mint ahogy az mindig lenni szokott a zöld könyvek esetében. Ezek a reakciók részben megjósolhatóak, de mindenesetre hasznosak, ha kapunk ilyeneket, amelyek aztán belefoglalhatóak egy lehetséges jövőbeli jogszabályba.
Fontos ez a zöld könyv, mivel olyan témát érint, amellyel foglalkozni kell. A zöld könyv egy vita eredménye, amely Bolkestein úr korábban benyújtott javaslatai körül alakult ki, és üdvözöljük, hogy a Bizottság ily módon kezeli ezt a kérdést, ilyen gondossággal, egy zöld könyvvel, és széles teret adva a vitának, mert véleményem szerint e témát sok aggodalom kíséri. Ezért nem akarom hozzászólásomat kizárólag az egészségügyi dolgozók témájára korlátozni, mert úgy gondolom, hogy ugyanazt az ismeretlentől való félelmet találjuk európai dimenzióban az egészségügyben más területeken is.
Az elmúlt években az Európai Unióban a közegészségügy területén sok minden történt, mind az Ön elődje, mind pedig az Ön idejében, biztos asszony; Ezért szeretném megragadni az alkalmat, hogy gratuláljak Önnek, biztos asszony, ahhoz a munkához, amellyel e politikát ilyen rövid idő alatt fémjelezte. Nem gondoltam, hogy ez ilyen rövid idő alatt lehetséges, és úgy gondolom, hogy büszkék lehetünk arra a módra, ahogyan ezt Ön elérte.
Az elmúlt években sok mindent elértünk, például a gyermekgyógyászati felhasználású gyógyszerek terén, egy olyan témában, amelyről a nyilvánosság nem is tudja, hogy problémák léptek fel, de amelyben az európai megoldás napirenden van, mert a tagállamok ezt nem tudják maguk megoldani. Pontosan a méretgazdaságosság kérdése merül fel. Az a véleményem, hogy ez más területekre is érvényes: például a dohányra és a dohányzás visszaszorítására vonatkozó politikára, amelyben az Európai Unió az élen halad, nem csak az Unióban, hanem azon túl is. Európában nagy mértékben veszünk részt a határon átnyúló ellátásban és a betegjogok védelmében is, az előadó, Bowis úr éber figyelme mellett, valamint remélem, és számítok arra, hogy ezen a területen is pozitív eredményt fogunk elérni.
Minden alkalommal, minden megvitatott témánál azonban megfigyelhető, hogy nemcsak miniszterek, hanem a nemzeti parlamentek képviselői is vonakodnak az egészségügy területén a szorosabb európai együttműködéstől. Az Európai Unió 27 különböző rendszere mellett mindannyian meg vagyunk győződve arról, hogy saját egészségügyi módszerünk a legjobb. Bárkivel beszéljen is az ember, mindenki arról akarja meggyőzni, hogy az ő rendszerük kimagasló. Ez természetesen lehetetlen. Nem lehet 27 különböző rendszer, amely egyszerre a legjobb.
Mondanom sem kell, minden egyes országban sok elgondolás kerül be egy ilyen rendszerbe. Minden esetben emberek és jószándékú érdekek vannak a háttérben. Ha végül kialakul a nehéz egyensúly, az Európai Unió hirtelen beviharzik egy ötlettel, amiről mi azt gondoljuk, hogy a legjobb. Nagyon is megértem, hogy ez ellenállásba ütközik.
Néhány területen - például a ritka betegségek esetében - azonban pontosan ez a méretgazdaságosság lehet előnyös a betegek és a hasonló rendszerek számára. Számos indokot lehetne még felsorolni, hogy a közegészségügy területén miért van szükség nagyobb európai részvételre. Európában közel 40 000 beteg vár valamilyen szervre, és az ezeken a várólistákon lévő emberek közül naponta közel tíz meghal.
Az alkoholizmus évente 195 000 emberéletet követel és az európai gazdaságnak 125 milliárd eurójába kerül. Ez egy olyan kérdés, amelyet nem is országos, hanem helyi szinten kell megoldani. Bár vannak európai irányzatok is, például a fiatalok körében fennálló alkoholizmus esetében. Meg kell vizsgálnunk, hogy ezt nem kellene-e mégis európai szinten rendezni. Bár a Szerződés jelenlegi szövege alapján próbáljuk kezelni ezt a problémát.
Többet kell azonban elérnünk például - és ebben rejlik a zöld könyv értéke - az egészségügyi szolgáltatások jelenlegi szabad mozgása terén. Meg vagyok győződve arról, hogyha szembenézünk valamennyi problémával, mert bizonyára van néhány, és megoldásokkal állunk elő például az orvosi műhibák megelőzése, vagy a betegek, valamint az egészségügyi dolgozók jogbiztonságának előmozdítása terén, az mindenki számára előnyös lenne, feltéve, hogy a szabad mozgást felelős módon szerveznék meg, és mégis lehetséges lenne.
Ha a szervadományozás területén európai szinten nem lesz jobb az együttműködés és a járványok elleni védelemben nem lesz hatékony az együttműködés - amelyet én mindig felvetek - , meg vagyok győződve arról, hogy komoly problémákkal kell szembe néznünk, ha valamikor a jövőben elér bennünket a thaiföldi influenzajárvány. Valójában a Bizottságnak képesnek kell lennie arra, hogy ilyen esetekben 24 órán belül válságintézkedéseket hozzon.
Végül, véleményem szerint a 152. cikk mindent egybevetve nem megfelelő, ha a jövőben hatékony európai fellépést akarunk megszervezni. Ha a távoli jövőben valamikor felmerül, hogy meg kell változtatnunk a Szerződést, az új Szerződésben véleményem szerint meg kell fontolnunk a közegészségügy jogalapjának kibővítését.
Bart Staes
Elnök asszony, Bowis úrhoz és Maaten úrhoz hasonlóan én is szeretnék gratulálni a biztos asszonynak a zöld könyvhöz, amely véleményem szerint egy nappal, sőt még egy órával sem érkezett túl korán. A biztos asszony maga mondta, hogy a népesség elöregedésének fokozódása nagyobb nyomást gyakorol nemcsak az egészségügyi rendszerekre, hanem főként a munkavállalókra is. Sőt, mindenki, aki időt szakít arra, hogy meghallgassa az ágazatban dolgozókat, tudni fogja, hogy az általános munkakörülmények rendkívül kemények, mind fizikailag, mind pedig szellemileg.
Az ebben az ágazatban való munkavégzés nagyon sokat követel a munkavállalóktól, és gyakran alulfizetett is. Nem hathat ezért meglepetésként, hogy az ágazat alkalmazottainak fluktuációja igen magas. Az is tény, hogy nagyon gyakran a szerződések igen bizonytalanok, amelyből adódóan sok ember túl korán hagyja el az ágazatot. Véleményem szerint az Uniónak ezért politikájában számos témára kell odafigyelnie: a fenntartható foglalkoztatásra, a jó munkakörülményekre, a biztonságos munkára, az agyelszívás elkerülésére és megfelelő munkára.
A biztos asszonynak igaza volt, amikor a határokon átnyúló egészségügyi ellátásról szóló irányelvre hivatkozott, amelyen Bowis úr jelenleg dolgozik. A velem kapcsolatban álló, az ágazatban dolgozó emberek azonban szintén törekedtek arra, hogy kiemeljék az egészségügyi dolgozóként végzett munka és a munkaidőről szóló irányelv közötti kapcsolatot. A munkaidőről szóló irányelvben az időtartam meghatározásához inkább szerződéseket, mintsem embereket használnak.
Megjegyzem, hogy vannak olyan, a hét folyamán rendes szerződéssel lengyel kórházakban dolgozó lengyel orvosok, akik a hétvégén az Egyesült Királyságba utaznak, hogy ott 48 órás műszakban dolgozzanak. Természetesen ez hallatlan. Ez olyan dolog, amit a munkaidőről szóló irányelvben bizonyára figyelembe kell venni. Ezért remélem, hogy a zöld könyv vitájánál ezt a témát szintén érinteni fogjuk.
Konstantinos Droutsas
Elnök asszony, az európai egészségügyi dolgozókról szóló zöld könyv feltárja a tőketerveket, valamint az egészségügyi és jóléti rendszer privatizálására vonatkozó uniós terveket, amelynek fájdalmas következményei lesznek az egészségügyi ágazatban dolgozókra és családjukra nézve.
Ezek a változások a társadalombiztosítás és a szociális szolgáltatások terén az általánosabb változtatások részét képezik, amelyet az Európai Unió valamennyi országában ösztönöztek, a balközép és a jobbközép erők aktív támogatásával és egyetértésével, amelyek az egészséget áruként, a tőkejövedelmezőség forrásaként, valamint a betegeket és családjukat fogyasztókként kezelik.
A fő cél az üzleti tevékenység kiterjesztése és egy olyan rendszer kialakítása, amelyben az állami egészségügyi szolgálatok magánszektori kritériumok alapján működnek, a magánszektorral versenyezve.
Ennek a kereskedelmivé vált egészségügyi rendszernek az első áldozatai éppen azok, akik ebben az ágazatban dolgoznak. Ezek a munkavállalók, akik az Európai Unió munkaerejének 10%-át teszik ki, gyakran a betegekre veszélyt jelentő, elfogadhatatlan körülmények között dolgoznak. A munkaidő állandó megsértése valószínűleg inkább szabály mint kivétel. Fizetésük legalábbis az állami szektorban csökkentett, éppúgy, mint hatékonyságuk, amelynek oka a magánbiztosító társaságok választása. A zöld könyv központi témája az egészségügyi ágazatban a munkavállalók mobilitása és a Bolkestein-irányelv szabályainak alkalmazása.
Az egészség szociális érték, nem kereskedelmi áru. Az egészségügyi dolgozók szociális szolgáltatást nyújtanak és nem profitgeneráló eszközök. A munkavállalók csak küzdelmek árán lesznek képesek biztosítani a magán üzleti tevékenységtől távol, kizárólag a kormány által nyújtott szabad szolgáltatások magas színvonalát.
Kathy Sinnott
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, az egészségügyben több ember dolgozik, mint bármely más területen. Mindig azt gondoljuk, hogy az egészségügyi dolgozók csoportját orvosok, betegápolók, gyógyszerészek és fogorvosok alkotják, akiket radiológusok, labortechnikusok, kutatók, terapeuták, biokémikusok, valamint adminisztrátorok és alkalmazottak serege támogat, akik működésben tartják az egészségügyi szolgálatokat.
Létezik egy másik szakember-csoport is: természetgyógyászok, csontkovácsok, homeopaták és táplálkozási szakértők, akik az egészség természetesebb megközelítésére összpontosítanak.
Végül vannak családi gondozók, akik az egészségügyi dolgozók legszélesebb rétegét képviselik, és akik az egészségügyi szférában éjjel és nappal fizetés nélkül dolgoznak.
Visszatérve az első csoportra, ebben a jelentésben a Bizottság aggodalommal tekint arra, hogy az egészségügy fő vonalában dolgozó szakemberek száma nem elegendő a fokozódó kereslet kielégítésére. A Bizottság kiemeli továbbá, hogy e szakmák választására ösztönözni kell a fiatalokat. Bizonyos országokban azonban nem ez a probléma.
Írországban a múlt hónapban 3 500 fiatal vizsgázott abban a reményben, hogy megszerezze a néhány száz orvosi egyetemi helyek egyikét. Hasonlóképpen sokkal több fiatal jelentkezik betegápolónak, terapeutának stb. mint amennyit egyetemeink képezni akarnak.
Biztos asszony, nem a fiatalok csábítása a kérdés. A kérdés az, hogy lehetővé tegyük számukra a képzést. Írországban középiskolásaink orvosi pályára készülnek, de ezt sajnos a kereslettől elszakadó elosztási rendszer elérhetetlenné tette, ami a megfelelő képesítéssel rendelkező szakemberek hiányát eredményezte.
Tudom, hogy a képzés és a kereslet között más európai országban is léteznek hasonló különbségek. Az az érzésem, hogy mialatt azon dolgozunk, hogy a fiatalok számára e szakmát vonzóvá tegyük, csak csalódást okozunk nekik mindaddig, amíg nem kapnak lehetőséget ezeknek az ismereteknek a megszerzéséhez.
Ha nem engedjük meg ezeknek a diákoknak, hogy képezzék magukat, és ezáltal mesterséges hiányt keltünk, szükségszerűen harmadik országokból - sőt a legszegényebb országokból - kell biztosítanunk az egészségügyi személyzetet, akik saját népüket hagyják egészségügyi támogatás nélkül és agyelszívást teremtenek.
Az egészségügyi szakemberek általam említett második csoportja, például a természetgyógyászok sajnos teljesen kimaradtak ebből a jelentésből. Kihagyásukkal elmarad annak az értékes hozzájárulásnak az elismerése, amelyet az európaiak egészségének megtartása érdekében tesznek, és nem találkozik számos, a segítségüket igénybe vevő európai kívánságával.
Ez a szektor nagyon fontos. Az irányelvekkel - például a vitaminokról és az ásványi anyagokról szóló irányelvvel - az elfojtására irányuló nyilvánvaló bizottsági próbálkozások tovább növelik az uniós politika és az emberek mindennapi egészségügyi választása közötti mélyülő szakadékot.
Végül, szeretném megemlíteni az egészségügyi dolgozók harmadik és legnagyobb csoportját: a családi gondozókat. Ezek azok az emberek, akik gondoskodnak az eltartott idős emberekről és a fogyatékkal élőkről. Évente egyre inkább és nem egyre kevésbé van szükségünk rájuk. Mivel Európa öregszik és a fogyatékkal élők száma nő, nem vehetjük természetesnek őket. Az egyetlen módja annak, hogy megőrizzük ezeket a nélkülözhetetlen gondozókat, ha munkavégzésükben támogatjuk őket.
Végül, egészségügyi munkaerőnkre minden eddiginél nagyobb szükség van. A Bizottság helyesen állapítja meg, hogy új és újra megjelenő, egészséget fenyegető veszélyek tapasztalhatók például fertőző betegségek formájában. A Bizottságnak figyelembe kell vennie továbbá, hogy valamennyi, az immunrendszer hibás működéséhez kapcsolódó krónikus betegség, például az asztma, az allergia, a sclerosis multiplex, az autizmus, a cukorbetegség, az epilepszia, a fibromialgia és számos más betegség egyre gyakoribb.
Szeretném javasolni a Bizottságnak, hogy vizsgálja meg ezeket az egyre gyakoribbá váló betegségeket, és próbálja megérteni, hogy mi váltja ki ezeket a járványokat, mert kegyetlen és tarthatatlan, ha hagyjuk, hogy számuk ellenőrizetlenül emelkedjen, és hogy egyre több embert érintsenek.
Nicodim Bulzesc
Elnök asszony, üdvözlöm a Bizottság zöld könyvét, valamint azt a célkitűzését, hogy növelni kívánja az uniós egészségügyi dolgozókkal kapcsolatos kérdések láthatóságát és azonosítani akarja a kihívásokat, valamint a lehetséges fellépést.
Szeretném azonban megragadni az alkalmat a zöld könyv egyik aspektusának, mégpedig az egészségügyi dolgozók képzésének hangsúlyozására. E kérdésre vonatkozóan 0095/2008 szám alatt írásbeli nyilatkozatot kezdeményeztem, amely folyamatban van. Határozottan támogatom azt az elképzelést, hogy a betegek egyértelműbb és teljesebb támogatása érdekében elengedhetetlen, hogy az egészségügyi dolgozók számára kommunikációs képzési tanfolyamokat dolgozzanak ki. A betegek képessége arra, hogy megértsék az egészségügyi és orvosi kérdéseket és irányokat, szorosan összefügg a világos kommunikációval. Tanulmányok megállapításai szerint az egészségügyi információk minőségének és hozzáférhetőségének javítását célzó különböző kezdeményezések ellenére a betegek a jelenleginél több információt szeretnének kapni, és az egészségügyi szakemberek túlbecsülik a nyújtott információk mennyiségét.
Ewa Tomaszewska
(PL) Elnök asszony, az egészségügy területén a munkaerőhiány globális jelenség. Ezt azonban leginkább saját környezetünkben érezzük. A szakorvosi ellátás hiánya, bizonyos szakterületeken a klinikai gyakorlat hiánya és meghatározott egészségügyi szolgáltatások hiánya miatt az emberek más országokban keresnek orvosi segítséget.
Ezért nagyon fontos a határokon átnyúló egészségügyi ellátás elveinek szabályozása. A betegnek joga van tudni, hogy bizonyos központok milyen színvonalú szolgáltatást nyújtanak, hogyan történik az ellátás finanszírozása, a beteg saját országának egészségügyi rendszere mennyit fog fizetni a kezelésért, illetve a rehabilitációért és mennyit kell fizetnie a betegnek. Az e kérdésre vonatkozó irányelv alapvető fontosságú.
További felmerülő kérdés az egészségügyi dolgozók képesítése, beleértve a nyelvtanfolyamokkal összefüggő támogatást, amelynek segítenie kell a mobilitást. Úgy gondolom, hogy az egészségügyi dolgozókra vonatkozó referenciahálózat felállítására vonatkozó javaslat hasznos. Biztos asszony, köszönet a zöld könyvért!
Colm Burke
Elnök asszony, a fenntartható európai egészségügyi munkaerő támogatása a 27 tagállamban döntő fontosságú az egészségügyi szolgáltatások és létesítmények javítására irányuló erőfeszítéseink folytatásában.
Egészségügyi szolgáltatásaink fenntartása és javítása terén Európa számos kihívással találkozik. A tagállamok demográfiájának alakulása fontos kérdés az egészségügyi dolgozók számára, mivel Európa népessége elöregszik és a várható élettartam évtizedenként 2,5 évvel emelkedik. A népesség, és ezáltal a munkavállalók elöregedésével megnövekedett nyomás nehezedik a munkaerőre. Az elkerülhetetlen nyugdíjazással szemben a megfelelő munkaerő fenntartásának kulcsa annak biztosítása, hogy a nyugállományba vonulók helyébe elegendő fiatal dolgozó lépjen.
A megfelelőbb európai egészségügyi kutatás és adatok jelentősége nem hangsúlyozható eléggé. Jelenleg számos kulcsfontosságú egészségügyi témára vonatkozóan, beleértve a munkavállalók képzését és foglalkoztatását, az egészségügyi szakemberek korát, nemét és nemzetközi mozgását, hiányoznak a tagállamok közötti naprakész, összehasonlítható adatok és információk. Az Európa egészére vonatkozó információkhoz való hozzáférés rendkívül fontos a jövőbeni egészségügyi dolgozók és minden egészségügyi hatóság tervezéséhez és ellátásához.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Elnök asszony, komoly érdekünk fűződik annak biztosításához, hogy egészségügyi rendszerünk a lehető leghatékonyabban működjön. A zöld könyv iránymutatásaival összefüggésben ezért szükség van az egészségügyi dolgozók képesítésének javítására, valamint az egészségügyi személyzet számára kényelmes és megfelelő munkakörülmények biztosítására. Nem engedhetjük meg, hogy az orvosok túl hosszú ideig tartsanak ügyeletet.
Szeretném felhívni a figyelmet az egészségnevelés kérdésére is. Az egészséges életmód népszerűsítése megfelelő megelőző módszer, amely különféle betegségeket és kórokat előzhet meg. Ezért annak szem előtt tartásával, hogy jobb a betegséget megelőzni mint gyógyítani, az egészséget népszerűsítő reklámot vagy kampányt támogatni kell. Ne feledjük, hogy bármilyen innovatív kezelési módszerbe, klinikai berendezésbe és új technológiába történő befektetés a saját magunkba történő befektetést jelenti.
Androulla Vassiliou
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, minden hozzászólónak szeretném megköszönni értékes hozzászólását. Ez azt mutatja, hogy hozzászólásaik nagyon hasznosak lehetnek, mert máris elhangzott néhány nagyon fontos pont.
Ide tartozik például az a kérdés, hogy a munkavállalók számára hogyan tudjuk megteremteni a megfelelő munkahelyi környezetet annak érdekében, hogy saját hazájukban tartsuk őket, valamint, hogy hogyan oldjuk meg az agyelszívás igen komoly problémáját.
A múlt héten Libériában voltam, és megdöbbenve hallottam, hogy 3 millió lakosra mindössze 150 orvos jut. A többi orvos az Amerikai Egyesült Államokban van. Ez egy óriási probléma - nemcsak a harmadik világ országai számára, hanem az Európai Unión belül is, mivel keletről nyugat felé komoly agyelszívás történik. Meg kell vizsgálnunk, hogyan tudjuk arra ösztönözni az egészségügyi dolgozókat és az egészségügyi szakembereket, hogy maradjanak saját hazájukban. Ennek érdekében jobb munkakörülményeket kell teremtenünk számukra.
A hivatalos gondozás nem oldható meg a nem hivatalos gondozás szükségességének és kapacitásának figyelembevétele nélkül, amit összeegyeztetünk a zöld könyvben.
Sinnott asszony felvetette azt a nagyon fontos kérdést, hogy hogyan képezzünk több embert, és hogyan ajánljunk az embereknek több képzési lehetőséget. Ez az érem másik oldala. Egyrészt több egészségügyi dolgozót szeretnénk, másrészt azonban hiányzik a képzésükhöz szükséges kapacitás. Ezek nagyon fontos kérdések, amelyeknek megválaszolására és megoldására akkor leszünk képesek, ha Önöktől és más érdekelt felektől begyűjtjük a zöld könyvre vonatkozó valamennyi fontos észrevételt. A folyamat végén reméljük, hogy még azelőtt megtaláljuk a probléma valamiféle megoldását, mielőtt az valóban leküzdhetetlenné válna.
Elnök
A vitát lezárom.
