A hulladékokról szóló keretirányelv felülvizsgálata (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont Carolin Jackson által, a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság nevében javasolt, a hulladékokról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelv elfogadásáról és bizonyos irányelvek hatályon kívül helyezéséről szóló tanácsi közös álláspont (11406/4/2007 - C6-0056/2008 - második olvasatra irányuló ajánlás lesz.
Caroline Jackson
előadó. - Elnök asszony, az Ön döntését követve, miszerint nincs időnk az ügyrendi javaslatokra, a hulladékokról szóló keretirányelvvel folytatom. Egy kicsit nehéz lesz ezekkel az előzményekkel, de kitartok a téma mellett.
Tekintve, hogy nemrégiben elhangzottak bizonyos megjegyzések a brit sajtóban, engedjék meg, hogy érdekeltségi nyilatkozatommal kezdjem, amelyet már hivatalosan is megtettem, és amelyben utalok a Shank plc. környezetvédelmi tanácsadói bizottságában betöltött tisztségemre. Ez a vállalat a hulladéktechnológiák széles skáláját működteti Nagy-Britanniában és a kontinensen is, a vállalat környezetvédelmi tanácsadói bizottságának pedig az a legfontosabb feladata, hogy független ellenőrzések révén értékelje üzemei működését.
Bizottsági tagtársaim közé tartoznak az EU új és újonnan azonosított egészségügyi kockázatok tudományos tanácsadó bizottságának elnöke, valamint a Zöld Szövetség (Green Alliance) egyik tagja is.
Számos képviselőtársamhoz hasonlóan, nagyra értékelem azt a lehetőséget, amelyet ez a tapasztalat adott a számomra, hogy közelről is megismerhessem az iparágat és a benne dolgozókat érintő kérdéseket és problémákat.
Az irányelvre áttérve el kell mondanom, hogy hosszú és kínokkal teli volt ehhez a második olvasathoz vezető út, és hadd gratuláljak azon kollégáimnak, akik elkísértek ezen az úton. Fontos kérdésről van szó. A hulladékból energiát előállító üzemekben kezelendő hulladékok státuszáról hozott némelyik bírósági ítéletet tisztázni kellett. Új fogalommeghatározásokra volt szükség. Két, a veszélyes hulladékokról és a hulladékolajokról szóló irányelvet helyeztek hatályon kívül, és rendelkezéseiket a hulladékokról szóló keretirányelv vette át. A bizottság azonban nem volt elégedett ezekkel az eredeti javaslatokkal, és ezért az irányelvet műszaki irányelvről kampányoló irányelvvé alakította át. Kollégáimnak csak gratulálni tudok ehhez.
El kell mondanom, hogy meglehetősen barátságtalan volt a hangulat a Tanácsban, ami talán a jelenlegi gazdasági helyzetnek szól. Nagy volt az ellenállás az ellen, amit mi szerettünk volna elérni, és Tanács nagyon kiélezett alkufolyamatot vezetett, de mégis csak sikerült elérni a következőket.
Először is, bevettük a szövegbe az újrafeldolgozási célkitűzéseket. Ez egy rendkívül fontos eredmény, hiszen ezek nem voltak benne az eredeti javaslatban, és ez az első alkalom, hogy háztartási újrafeldolgozási célkitűzések jelennek meg uniós jogszabályokban. Ezt az eredményt teljes egészében a Parlament munkájának lehet tulajdonítani.
Az új 8a. cikk arra kötelezi a tagállamokat, hogy hozzák meg a szükséges intézkedéseket a 2020-ig történő 50%-os háztartási papír, fém, műanyag, üveg és ehhez hasonló hulladékok újrafeldolgozási arányának elérése érdekében. Vannak olyan tagállamok, mint például Németország, amelyek számára ez konzervatív célkitűzésnek számít, de vannak olyanok is, amelyek számára ugyanez a cél megterhelő lehet, és ezt is figyelembe kell vennünk.
Ugyanez a cikk szintén megkívánja, hogy 2020-ra az építőipari és bontási hulladék 70%-át újra feldolgozzák. A Zöldek és támogatóik azt terjesztik, hogy ezek a célkitűzések nem hajthatóak végre. Saját céljaiknak ellentmondva, talán még el is hiszik mindezt, pedig igenis végrehajthatóak ezek a célok. A Bizottság nyilatkozatot adott ki megsegítésük érdekében, amit Dimas úr meg fog erősíteni. A nyilatkozat teljesen egyértelműen kimondja, hogy ha nem érik el ezeket a célkitűzéseket 2020-ig, akkor ez jelezni fogja a Bizottság számára, hogy az adott tagállam nem hozta meg a célkitűzések teljesítéséhez szükséges intézkedéseket. Ezen az alapon a hároméves nemzeti előrehaladásról szóló jelentés következtetéseivel összhangban a Bizottság akár bíróság elé is állítathatja az adott tagállamot az irányelv követelményeinek való megfelelés hiánya miatt.
Elképzelhető, hogy fontos a Zöldeknek, hogy sohase legyenek boldogok, mert a Zöldek örök kampányolók, de figyelembe kell venniük, amit a Bizottság nyilatkozatában kimondott.
Másodsorban új rendelkezéseket illesztettünk be a 8a. cikkbe a hulladékképződés megelőzésével kapcsolatban. Ez azt jelenti majd, hogy a Bizottságnak jelentést kell majd tennie az EU-ban a hulladékkeletkezés területén 2011-ig elért fejlődéséről, és a hulladékkeletkezés megelőzésének hatóköréről, valamint 2014-ig javaslatokat kell tennie a hulladékkeletkezés megelőzésére, és 2020-ra szétválasztási célkitűzéseket kell meghatároznia. Nem sikerült rávenni a Tanácsot és Bizottságot arra, hogy mennyiségi hulladékképződés megelőzési célokat is beillesszen ebbe az irányelvbe, részben azért, mert az ehhez szükséges adatok nem állnak rendelkezésre, de a Parlament - módosításain keresztül - megadta a kellő lökést ahhoz, hogy elképzelhetővé vált, hogy a jövőbeni politikák már tartalmazzanak ilyen mennyiségi hulladékképződés-megelőzési célokat.
Ezért mondhatjuk el azt, hogy az új cikk rendkívüli eredményt tükröz. Olyan elem ez, amelyre utódaink építhetnek majd. Nem tudunk mindent rendezni ezzel az irányelvvel, de átadhatunk bizonyos dolgokat az utánunk következő nemzedékeknek.
Harmadsorban pedig elsőként sikerült szilárdan beékelnünk a híres uniós hulladékhierarchiát az uniós jogba. Erről már évek óta beszélünk, de ha megnézik az EU joganyagát, akkor kiderül, hogy ez nem szerepel benne. Hamarosan benne lesz, és kisebb győzelemként ünnepelhetjük, hogy sikerült rávennünk a Tanácsot, hogy elfogadja, hogy a hierarchiát "prioritási rangsorként” kell alkalmazni a hulladékmegelőzési és -kezelési jogszabályokban.
Negyedsorban, számos kollégánk kívánságának megfelelően, egyetértést értünk el abban, hogy fontosabb szerepet tulajdonítsunk a veszélyes hulladékkezelés kérdésének.
Ötödsorban pedig biztosítottuk, hogy továbbra is prioritásként kezeljük a hulladékolajok regenerálását - bár megjegyzendő hogy nem állt rendelkezésre a megfelelő támogatottság egy olyan, számos kollégánk által kívánatosnak tartott politika létrehozására, amely kötelezővé tette volna az olajak regenerálását a tagállamokban. A Hennicot-Schoepges asszony és kollégái által előterjesztett módosításhoz megszereztük a Tanács támogatását, amely módosítás megkönnyíti a hulladékjegyzék KKV-k általi használatát, és szintén megszereztük a Tanács támogatását egy új a biohulladékokról szóló cikk beillesztéséhez.
Végezetül, az irányelv meghatározza a hulladékégetés energiahatékonysági követelményeit, és ebben az energetikai hasznosítást hasznosítási és nem ártalmatlanítási műveletként kategorizálja. Jelenleg ez a legjobb eredmény, amit elérhetünk. Ha valaki azt gondolja, hogy ennél jobb eredményt tudna elérni az egyeztetéseken, az nyilván álltatja magát. Jack Nicholson híres szavaival élve: "Lesz ez még így se!”.
Stavros Dimas
Elnök asszony, hölgyeim és uraim, először is engedjék meg, hogy gratuláljak az előadónak, Jackson asszonynak kitűnő hozzájárulásáért a hulladékokról szóló keretirányelv felülvizsgálatában, valamint a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottságnak pozitív és konstruktív hozzájárulásukért.
Ezzel az irányelvvel a Közösség megette az első lényegi lépést az újrafeldolgozó társadalom kialakítása irányába. Az irányelv modern megközelítéssel közelít a hulladékgazdálkodáshoz, felhasználható nyersanyagként tekint a hulladékokra, egyértelmű fogalommeghatározásokat ad, valamint egyszerűbb szabályokat, és új, ambiciózus célokat határoz meg.
A veszélyes hulladékokról és hulladékolajokról szóló irányelv rendelkezéseinek beillesztésével, ez az irányelv a jogszabályok javításával, valamint a közösségi vívmányok egyszerűsítésével kapcsolatos, tágabb erőfeszítéshez járul hozzá. A következő lépés természetesen az irányelv sikeres végrehajtása lesz.
A Parlament jelentős erőfeszítéseit és kitartását siker koronázta. Nem volt egyszerű meggyőzni a tagállamokat, hogy fogadják el az új újrafeldolgozási célokat és értsenek egyet a hulladékmegelőzési célokkal. Mindezek ellenére ezt a célt sikerült hiánytalanul elérni.
Néhányan kétségeiket fejezték ki azzal kapcsolatban, hogy végrehajtják-e majd a tagállamok ezeket a célokat. Szeretném kiemelni, hogy a mennyiségi célok mostani kialakításával a Bizottság képes és meg is van a politikai akarata ahhoz, hogy akár az Európai Bíróság elé vigye azokat a tagállamokat, amelyek nem hozták meg az újrafeldolgozási célok eléréséhez létfontosságú intézkedéseket.
A Parlament sok egyéb fontos pontot is beillesztett az irányelv szövegébe. Ezek közé tartoznak a hulladékok öt kategóriából összeálló hierarchiája, a biohulladékok és veszélyes hulladékok elkülönített gyűjtéséről szóló új rendelkezések, és más egyéb hasznos tisztázó pontok. Ezek a pontok gazdagabbá teszik a Bizottság eredeti javaslatát és javítanak a szövegen is, és ezzel a jövő nemzedékek által jól használható, ambiciózus jogalkotási eszköz jött létre. Az a tény, hogy már a második olvasattal sikerült egyetértésre jutni, természetesen különösen boldoggá tesz. Szeretném még egyszer kiemelni az Európai Parlament konstruktív szerepét ebben a folyamatban.
Ez az irányelv keretet ad a hulladékgazdálkodásnak, és más közösségi politikai kezdeményezéseket is szilárd alapokra helyez. Az Európai Bizottság most olyan helyzetben van, hogy a második olvasatkor történő egyetértés elérése érdekében támogatni tudja a kompromisszumos csomagot.
John Bowis
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, ha jól emlékszem Caroline Jackson Jack Nicholsontól idézett. Ismerve kitűnő golftudását, azt is gondolhattam volna, hogy Jack Nicklaustól idézett, de valószínűleg mindkét idézet valahogy így hangzott volna: "Ennél jobb már nem lesz”. Tisztelettel adózom előadónk előtt, és üdvözlöm a képviselőcsoport nevében.
Támogatnunk kell őt, és konkrét lépéseket kell tennünk. Nem olyan jó helyzet, mint azt korábban gondoltuk. Hatalmas előrelépést tettünk azonban. Biztos úr, most az Ön feladata biztosítani az irányelv végrehajtását, valamint olyan megelőzési rendelkezéseket kialakítani, amelyek az Önök 2014-es célját tartják szem előtt. Tudom, hogy útjára fogja indítani ezt a folyamatot, és ez is fontos dolog.
Azért fontos, mert az én időmben egy egész sor hulladékokról szóló javaslat volt a Parlament előtt: foglalkoztunk a gépjárművekkel, az elektronikus berendezésekkel, akkumulátorokkal, csomagolással, és így tovább. A hulladékok mennyisége azonban egyre inkább csak növekszik; gyorsabban növekszik, mint amilyen tempóban gazdaságaink fejlődnek. A leggyorsabban a települési hulladékok mennyisége növekszik, és ezért kell sürgősen lépnünk.
A hulladékgazdálkodás szempontjából talán hazám az egyik legrosszabb példa. Hollandiát az egyik legjobb példaként szoktuk emlegetni. De mindannyiunknak utol kell érnünk Hollandiát. Mindenhol nagyobb mértékű újrafeldolgozásra van szükség, hogy teljesíthessük a hierarchia feltételeit: teljesítenünk kell az újrafeldolgozási célokat, a megelőzési célokat és így tovább. Meggyőződésem, hogy ez egy olyan intézkedés, amely legalábbis jobb hangulatban terel minket az újrafeldolgozás útjára, mint amilyen hangulatot a múltbéli pazarló gazdaságunk, pazarló társadalmunk és pazarló politikáink okoztak.
Guido Sacconi
a PSE képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, sokat segít nekem, hogy Jackson asszony és Dimas biztos már kimerítő magyarázatot adott e kompromisszum legfontosabb elemeit illetően, és ezeket én is támogatom. Ezért hadd osszak meg Önökkel néhány elsősorban politikai gondolatot!
Én közvetítő vagyok, és mindig azon gondolkodom, hogy vajon jó-e az elért kompromisszum. Ezért a tárgyalások után, kipihent aggyal mindig újraolvasom a szöveget. Csak a jó Isten tudja, hogy miért mindig este érnek véget a tárgyalások. Ha reggel jutunk egyezségre, az vajon kevesebbet ér, mintha este jutottunk volna el ugyanoda? Ez mindenféleképpen elgondolkodtató. Őszintén szólva - és ezt Zöldek és GUE képviselőcsoportbeli kollégáimnak is mondom, valamint Karl-Heinz Florenznek is, aki - amint látom - újból előterjesztette a Környezetvédelmi Bizottság egyik, általam is aláírt módosítását, és most már nem tehetek mást, semmint hogy támogatom azt - ha mind a kompromisszumot, mind pedig a Környezetvédelmi Bizottság szövegét is megnézem, akkor arra megállapításra kell jutnom, hogy valóban nagyszerű eredményt sikerült elérnünk - és itt a legnagyobb dicséret Jackson asszonyt illeti.
Tisztában vagyunk azzal, hogy az újrafeldolgozásról semmi sem szerepelt a Bizottság javaslatában és a közös állásfoglalásban sem? Semmi, egyetlen preambulumbekezdés kivételével, amely anélkül, hogy részletekbe bocsátkozott volna, csak megemlítette az újrafeldolgozási társadalmat. Semmi sem szerepelt benne! Most már vannak pontos céljaink; 2014-ben felülvizsgálatot tartunk, és akkor majd be lehet venni azokat az anyagokat, amelyek ma nem tartoznak az irányelv hatálya alá; biztosak lehetünk benne, mint azt Dimas biztos is megerősítette, hogy jogi úton lehet majd felelősségre vonni azokat a tagállamokat, amelyek nem hajtják végre az e célok eléréséhez megtervezett intézkedéseket.
Ez egy nagyon fontos tényezőnek tűnik számomra. Szintén fontosnak tartom, hogy végre egy olyan politikai és jogi folyamat indult útjára, amely rákényszeríti a tagállamokat arra, hogy valódi hulladékmegelőzési terveket készítsenek, valamint, hogy az európai jog végre ma már tartalmaz egy, a környezetet tiszteletben tartó hulladékártalmatlanítási hierarchiát, amely jogilag kötelező erejű, és amely végre nem problémaként, hanem erőforrásként tekint a hulladékokra.
Őszintén szólva, és vállalva az ezzel járó, teljes felelősséget, azt gondolom, hogy e kompromisszum elvetése, majd egy kockázatos egyeztetési folyamat elkezdése nem válna az európai polgárok javára, hanem ezeknek az előbbiekben elvitathatatlan tisztasággal ismertetett céloknak az elérését és létrehozását mintegy orosz ruletté változtatná át.
Mojca Drčar Murko
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Tisztelt elnök asszony, az előttünk levő szöveg segítségével reményeink szerint sikerül majd megfordítani azt a tendenciát, amely szerint több hulladékot termelünk, mint amennyit újrahasznosítunk. A szöveg több évnyi vita eredményeképpen született meg, és figyelembe veszi a tagállamok két, a hulladékgazdálkodási rendszerek szerint megoszló nagyobb csoportját: az újrafeldolgozást alkalmazó államokat és a szemétlerakó államokat.
Az elért kompromisszumot ennek fényében kell vizsgálni. A megelőzés és az újrahasznosítás most először kapott központi szerepet az irányelvben. Ezenfelül, a szöveg rendelkezik a magasabb célkitűzésekhez, valamint az új hulladékáramlásokkal kapcsolatos célkitűzésekhez szükséges dinamikával. Egy gondosan kiegyensúlyozott kompromisszumról van szó: egyszerre elérhető és realisztikus. Ami a módosításokat illeti, nem gondoljuk, hogy összességében veszélyeztetnék az általános megállapodást.
Kitérve a melléktermékek kérdésére - az irányelv rendelkező részében szereplő cikk, valamint a hulladékok végéről szóló cikk - az irányelv legtöbb bírálója a színlelt visszanyeréstől fél. Mivel a kérdéssel kapcsolatban nincsen nemzetközi egyetértés, ezért ez a veszély nagyon is valós. Ezért kell egyértelművé tenni, hogy ennek megelőzése érdekében a Bizottság az iránymutatásokat 2007 februárjától fogja alkalmazni.
Nagyon örülnék, ha Dimas úr a mai nap folyamán biztosítani tudna minket arról, hogy egy bizonyos anyagot vagy tárgyat csak abban az esetben szállítanak majd melléktermékként a Közösségen kívülre, ha a Közösségen belül már eleget tettek a 4. cikk (1) bekezdésében szereplő feltételeknek.
Ugyanez vonatkozik a hulladékok végére is. Amikor bizonyos hulladékok megszűnnek hulladéknak lenni, az ennek eredményeképpen keletkező anyagot vagy tárgyat csak akkor szabad mint ilyet a Közösségen kívülre szállítani, ha a Közösségen belül azok megfelelnek az 5. cikk feltételeinek. Ez sok európai parlamenti képviselő számára megkönnyítené, hogy a kompromisszumra szavazhassanak.
Befejezésképpen, szeretnék köszönetet mondani az előadónak és az árnyékelőadónak gyümölcsöző együttműködésükért, amely Európa polgárainak javát szolgálja.
Jill Evans
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, én is szeretnék köszönetet mondani Jackson asszonynak. Lehet, hogy nem értünk egyet az adókkal kapcsolatban, de úgy gondolom, ahhoz nem férhet kétség, hogy a megbeszélések során remekül tudtunk együttműködni. Ma azonban nem vagyunk elégedettek - bárcsak azok lehetnénk - és szeretném megindokolni, hogy pontosan miért is nem tetszik nekünk ez a kompromisszum.
A kompromisszum módosításai közül 30-at támogattunk és továbbiakat terjesztettünk elő abból a célból, hogy erősítsük a kompromisszumot a veszélyes hulladékok, a hulladék státusz vége, a melléktermékek és a biohulladék elkülönített begyűjtését illetően. Azonban a számunkra legfontosabb kérdések már a kezdettől fogva a hulladékcsökkentéssel és az újrahasznosítással kapcsolatos kötelező célkitűzések, valamint a hulladékégetés energia-visszanyerésként történő besorolásával szembeni ellenállás voltak. A végleges kompromisszum nem tartalmaz jogilag kötelező célkitűzéseket a hulladékképződés csökkentését illetően. Egy, a hulladékképződés megelőzésével foglalkozó tanulmány nem helyettesítheti a stabilizációs intézkedéseket; a hulladék mennyiségének folyamatos növekedése fenntarthatatlan és e nélkül az intézkedés nélkül ez a mennyiség csak tovább fog növekedni.
Annak ellenére, hogy az újrahasznosítási és újrafelhasználási célkitűzéseket 50%-ban és 70%-ban határozták meg, valamint, hogy a tagállamok jogilag kötelezve vannak arra, hogy életbe léptessék ezeket az intézkedéseket a célok elérése érdekében, maguk a célkitűzések nem kötelező jellegűek. Hálás vagyok a Dimas úr által szolgáltatott magyarázatért, de kérdezném, hogy miért volt ekkor vita a megfogalmazás körül? Az ok nem volt más, mint elkerülni azt, hogy ezek a célkitűzések kötelezővé váljanak.
A gyártási és ipari hulladékok, amelyekben egyébként hatalmas újrafelhasználási és újrahasznosítási potenciál rejlik, úgy ahogy van, kimaradtak. A hulladékégetést nem lehet az újrafelhasználással és az újrahasznosítással egyenértékű hulladékgazdálkodási megoldásnak tekinteni; ez csupán további hulladékégetőkbe történő beruházásokat von majd maga után és közvetlenül aláaknázza a hulladékhierarchiát. Amennyiben a gyenge kompromisszum kerül elfogadásra, abban az esetben elmulasztottunk egy lehetőséget arra, hogy tényleges uniós intézkedéseket és vezetést biztosítsunk a hulladékgazdálkodási politikán belül, pont akkor, amikor a legnagyobb szükség lenne erre.
Bairbre de Brún
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (GA) Elnök asszony, szeretném megköszönni Jackson asszony munkáját. Annak ellenére, hogy nem értettünk egyet minden kérdésben, összességében jól tudtunk együtt dolgozni abból a célból, hogy javítsunk a Bizottság eredeti javaslatán.
Az Unióban sok ember aggódik a hulladékégetők "átcímkézésére” vonatkozó javaslat miatt, amelynek értelmében a hulladékégetést a visszanyerés egy formájának lehetne tekinteni, amennyiben az égetők megfelelnek bizonyos energiahatékonysági kritériumoknak. Mi továbbra is ellenezzük a hulladékégetés átcímkézését és módosítást nyújtottunk be abból a célból, hogy ez törlésre kerüljön.
Ami az újrahasznosítást illeti, a legutolsó javaslat olyan célkitűzéseket támaszt ezzel kapcsolatban, amelyeket a megfogalmazás homályossága miatt nagyon nehéz lesz betartatni, amely azt mondja, hogy "a tagállamoknak kötelessége megtenni azokat a szükséges lépéseket, amelyek az újrahasznosítási célkitűzések eléréséhez szükségesek.”
A helyes jogalkotás megköveteli, hogy a célkitűzésekkel kapcsolatban precízebben fogalmazzunk és a szöveg értelmezését ne bízzuk az Európai Bíróságra. Ezért szeretnénk megvédeni és megtartani a bizottság által megszavazott megfogalmazást.
A hulladékmegelőzéssel kapcsolatos javaslatok most már addig a pontig gyengültek, hogy nem lesznek képesek érdemben hozzájárulni vagy egyértelműen segíteni a tagállamokat abban, hogy stabilizálják és csökkentsék saját hulladékmennyiségüket. A megelőzési célkitűzésekre való utalás gyengesége azt jelenti, hogy a harmonizált megelőzési kezdeményezés, valamint az indikátorok még mindig nem képezik részét a jogszabálynak.
Következésképpen lehetünk társaláírók az együtt végzett munka egy részét illetően, de ami más részeket illet, azon a véleményen vagyok, hogy módosítások beterjesztésére van szükség. Szeretném újra megköszönni Jackson asszonynak, hogy ilyen nyíltan kommunikált az árnyékelőadókkal.
(Taps)
Johannes Blokland
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - (NL) Elnök asszony, a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság remek jelentést készített második olvasatra adott ajánlásában. Itt elsősorban a hulladékhierarchiának a jelentésen belül biztosított előkelő helyére, a melléktermékek kategóriájának elvetésére, a hulladékstátusz végének koncepciójával való gondos bánásmódra, a veszélyes hulladékok védelmi szabályaira, valamint a megelőzési, újrafelhasználási és újrahasznosítási célkitűzésekre gondolok.
A Környezetvédelmi Bizottság által készített jelentés egyetlen árnyoldala a hulladékégetés szorgalmazása volt azáltal, hogy azt hatékonynak lehet tekinteni, amennyiben elegendő energiát sikerül visszanyerni általa.
A két hónapnyi tárgyalás végeredményében nem sok maradt a Környezetvédelmi Bizottság eredeti ajánlásából, és ez nem az előadónak tudható be, hanem a Tanács megalkuvásra képtelen álláspontjának.
A melléktermékekről szóló cikk nem került módosításra, és a tagállamok szabadon dönthetnek saját kezdeményezéseikről azzal kapcsolatban, hogy a hulladék mikor szűnik meg annak lenni, vállalva azokat a versenyt torzító következményeket, amelyek ezzel járnak. Ezenfelül nem kerültek meghatározásra megelőzési célkitűzések, az újrafelhasználási és újrahasznosítási célok pedig jelentős mértékben gyengültek. Ezek voltak azok az indokok, amiért nem támogattam a kompromisszumos csomagot. Ennek ellenére remélem, hogy a Környezetvédelmi Bizottság jelentésének jobb szakaszait elfogadjuk majd a holnapi szavazás során. Itt főleg a GUE/NGL képviselőcsoport és a Zöldek által javasolt módosításokra gondolok. Környezetünk megérdemel annyit, hogy e célból egy újabb közvetítési eljáráson menjünk végig, amely során ténylegesen elérjük, hogy a Tanács hajtsa végre a szükséges javításokat. Ha mi, azaz a Parlament elég meggyőzőek leszünk, akkor lehetséges lenne, hogy Jackson asszony vezérletével többet tegyünk annál, mint amennyit jelenleg fel tudunk mutatni. Köszönöm Jackson asszonynak és a többi árnyékelőadónak az együttműködést és remélem, a holnapi szavazás sikeres eredményt hoz majd.
Luca Romagnoli
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, üdvözlöm és támogatom ezeket a módosításokat, amelyek bevezetése azoknak a célkitűzéseknek a bevezetését szolgálja, amelyek elengedhetetlenek a javított újrahasznosításhoz szükséges hulladékmegelőzéshez. Természetesen én magam is támogatom a világosan meghatározott és strukturált hulladékhierarchiához való ragaszkodást. Elengedhetetlen továbbá az is, hogy pontos és összehasonlítható statisztikai adatokat vehessünk alapul, amennyiben mind az ipari hulladékmegelőzéssel, mind pedig annak újrahasznosításával kapcsolatban előre kívánunk lépni.
Hölgyeim és uraim, azon a véleményen vagyok, hogy nekünk itt a Parlamentben önzetlenül, általános szabályként kell támogatnunk a hulladékhierarchia elvének alkalmazását, nem pedig csupán iránymutató elvként, ahogyan azt a Tanács szeretné. Az irányelvnek részletesen tisztáznia kell azokat a kritériumokat, amelyeket alkalmazni kell az eltérések esetében, amelyeket szükség esetén rendezett és elhatárolható módon kell keretbe foglalni, oly módon, hogy ne legyen kétség afelől, hogy mi minősül újrahasznosításnak és mi hulladékártalmatlanításnak.
Egyetértek az előadóval abban, hogy a hulladék-feldolgozó telepekről származó energia fontos szerepet játszhat a lakossági hulladék kezelésében és hogy itt fontos döntéssel állunk szemben, figyelembe véve azt is, hogy az Európai Unió erősen függ a világ számos részéről származó, igen bizonytalan energiaimporttól is. Befejezésképpen azt szeretném hozzáfűzni, hogy én is üdvözlöm a hulladékolajok regenerálására vonatkozó azon módosításokat, amelyeket eredetileg kivettek a szövegből.
Karl-Heinz Florenz
(DE) Elnök asszony, biztos úr, csak annyit mondanék Caroline Jacksonnak, hogy nem vagyok elégedett a kompromisszummal, de ez nem függ össze Jackson asszony tárgyalási képességeivel. A változatosság kedvéért ezúttal a Bizottsággal vagyok elégedetlen és ezért Stavros Dimas felé intézem mondanivalómat.
A repülőgépek, az ipar és a gépjárművek esetében a Bizottság rendkívül szigorú, minden egyes grammért megharcol, amely által csökkenteni tudja a CO2-kibocsátásokat és ezt nagyon helyesen teszi. A hulladékgazdálkodási politika esetében azonban a CO2-kibocsátás egyáltalán nem része az egyenletnek. A bizonyíték egy potenciálisan 100 millió tonnás CO2- csökkentés felé mutat. Ez egy kitűnő lehetőség, amelyet azonban ebben a dokumentumban eltékozoltak.
A másik elszomorító dolog az a tény, hogy egyfajta bebetonozó céggé váltunk. Megszilárdítjuk a szétágazásokat Európa-szerte, ahelyett, hogy a harmonizációra törekednénk. Meghatározunk célkitűzéseket, ezek azonban nem kötelező jellegűek. Az elkövetkező 20 év során Európában nem fogunk valódi harmonizált célkitűzéseket kitűzni és ez az, ami leginkább zavar ezzel a jelentéssel kapcsolatban. 20 év szinte egy fél generációt jelent. Sokkal innovatívabbnak kellett volna lennünk és ez sikerülhetett is volna.
Biztos úr, úgy vélem, hogy egyetlen nagyobb probléma van, mégpedig a 14. cikk. Nagyon örülnék, ha ejteni tudna pár szót ezzel kapcsolatban. Egy szövetségi államban ez egy igen összetett probléma lenne. Itt a vegyes- és szétválasztott hulladékgazdálkodás kérdéséről van szó, valamint arról, hogy ezeket a kérdéseket miképpen kezelik az önellátás elvének fényében. Határozottan kérem Önt, hogy záró magyarázatában térjen ki erre a problémára is.
Jelenleg természetesen vannak olyanok, akik szerint sikerül majd nagy többséget szerezni, de amennyiben nem sikerül ezekre a kérdésekre választ találni, abban az esetben a nagyobb országok között lesznek olyanok, amelyek minden bizonnyal nem adják majd könnyen szavazataikat. Kérem Önöket, hogy mérlegeljék azt is, hogy nem csupán a holnapi olvasat van, hanem sor kerül még egy harmadik olvasatra is, és hogy az asztalon levő 64 módosítás igen sok egy egyeztető eljáráshoz.
Tehát amennyiben a biztos úr megragadja az alkalmat és felszólal ezekkel a megoldatlan kérdésekkel kapcsolatban, abban az esetben úgy gondolom van esélyünk a sikeres végkimenetelre.
Gyula Hegyi
Elnök asszony, Európában jelenleg csupán hulladékunk 27%-át hasznosítjuk újra, és az összes hulladék majd 50%-a a szemétlerakó helyeken végzi. Ez remekül jelzi, hogy alapjaiban kell változtatnunk hulladékgazdálkodásunkon. A legfontosabb az lenne, hogy ösztönözzük a hulladékmegelőzést, fokozzuk az újrahasznosítást és újrafelhasználást és minimalizáljuk a hulladéklerakó-helyeken levő hulladék mennyiségét. Ezért tehát üdvözlöm azt a tényt, hogy egy kis vitát követően a hulladékhierarchia továbbra is az új, kompromisszumos szöveg részét képezi.
Ami a megelőzést - a jogszabály legfőbb célkitűzését - illeti, nekem hiányoznak a hulladékstabilizációs célkitűzések a legújabb szövegből, de ezeket már az első olvasat során elfogadtuk. A régebbi tagállamokban egy ember közel kétszer annyi háztartási hulladékot - 570 kg-ot évente - termel, mint az új tagállamok polgárai - akik 300 és 350 kg között termelnek egy évben. Ez azt jelenti, hogy először a gazdagabb államoknak kellene elkezdeniük a hulladéktermelés visszaszorítását.
A képződött hulladék mennyisége európai viszonylatban egyre inkább növekszik. Ez azt jelenti, hogy a kompromisszum által javasolt megelőzési programok nem elegendők: kötelező célkitűzéseket kell maghatároznunk, amelyek megállítják a fokozódó hulladékképződést. Pontosan ez az, amiért a 48. módosítás támogatásán gondolkozom, amely bevezeti a hulladékstabilizációs célkitűzést. Üdvözlöm a kötelező hulladék-újrafelhasználási és -újrahasznosítási célkitűzéseket, de attól félek, hogy nem lesz elegendő az új szöveg, amely kimondja, hogy "a tagállamoknak kötelező megtenni azokat a szükséges lépéseket, amelyek az újrahasznosítási célkitűzések eléréséhez szükségesek”. Konkrét, érvényesíthető és kötelező célkitűzésekre van szükség, mind a háztartási, mind pedig az ipari hulladékokkal kapcsolatban. Ezért azt javaslom, hogy támogassuk a 82. módosítást annak érdekében, hogy biztosíthassuk az újrahasznosítási célkitűzések érvényesítését.
Mindezek ellenére üdvözlöm a jelentést, valamint a Jackson asszony, jó barátom Guido Sacconi és a többiek által végzett munkát.
Chris Davies
Elnök asszony, lesz ez még így se, ahogyan azt az előadó is mondta, és ezúton is szeretném megköszönni munkáját. Hajnali három órakor az egyeztető ülésen olyan előrelépéseket tudtunk tenni, amilyeneket máskor nem voltunk képesek elérni a tárgyalások során.
Mindannyian tisztában vagyunk azzal, hogy csökkenteni kell a hulladékhegy méretét. Nemrégiben egy brit szupermarket azt jelentette be, hogy 2012-re szeretné az általa használt csomagolóanyagok mennyiségét 25%-kal, míg az általa kiadott bevásárlószatyrok számát 33%-kal csökkenteni. A szóban forgó szupermarket szeretné elérni azt, hogy hulladék-élelmiszer anaerob emésztéssel alakuljon át energiává. Négy olyan anyagra kívánja korlátozni a csomagolásokban használt anyagok számát, amelyeket könnyű újrahasznosítani és komposztálni, és mindemellett olyan jelöléseket szeretne feltüntetni a csomagolásokon, amelyek megkönnyítik a vásárlók számára a hulladék újrahasznosítását vagy komposztálását.
Mindez csupán politikai akarat kérdése. A hulladék csökkentése kizárólag a politikai akaraton múlik, ezt pedig az uniós jog segítségével lehet erősíteni.
Gyanítom, hogy sikerülhetett volna rávenni a Tanácsot legalább arra, hogy 2014-ről pár évvel előrébb hozza azt a dátumot, ameddig bezárólag közzéteszi a hulladék csökkentésével foglalkozó javaslatait. A Parlament jól végezte dolgát, bár talán teljesíthetett volna jobban is.
Hiltrud Breyer
(DE) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, ez a javaslat csalódást keltett bennem, hiszen nem vesz tudomást az éghajlatváltozás elleni harchoz és az erőforrások megőrzéséhez elengedhetetlen fokozott erőfeszítések szükségességéről. Mindannyian tudjuk, hogy az Európai Környezetvédelmi Ügynökség előrejelzései szerint 2020-ra 50%-kal nő a hulladék mennyisége. Ebből a szempontból vizsgálva, az a tény, hogy sem kötelező stabilizációs szinteket, sem pedig kötelező újrahasznosítási célkitűzéseket nem írtak elő, valójában kudarcot jelent; úgy tűnik, hogy engedtek a tagállamok felől érkező nyomásnak. Az eszköz, amelyre szükség lett volna kétség kívül fel lett hígítva, ami vitathatatlanul ennek a nyomásnak tudható be.
Csalódást keltő továbbá az is, hogy a hulladékégetés egyre inkább utolsó érvként jelenik meg a hulladékelkerülés és csökkentés helyett. Az újrahasznosítási kvóták és a hulladékmennyiség stabilizálása pontosan ezt az egyensúlyhiányt lett volna hivatott orvosolni. Remélem, hogy a módosítások elfogadásával még javíthatunk ezen a tervezeten és hogy valóban azt tesszük majd amire szükség van, nevezetesen, hogy olyan ambiciózus hulladékgazdálkodási politikát alakítunk ki, amilyenre az Európai Uniónak ténylegesen szüksége van.
Roberto Musacchio
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, sajnálom, de kritikával kell illetnem a kompromisszumok egy részét, mivel fennáll a veszélye annak, hogy ezek egyes esetekben aláaknázzák mindazt, amit a Parlament az első olvasat során nagyon helyesen megszavazott.
Sajnálom továbbá azt is, hogy ezeket a rossz irányba történt, helytelen és veszélyes változtatásokat a Tanács szabta ki. Természetesen mindezt saját szemszögemből nézve mondom, hiszen Olaszországban élek. Olaszország sajnos a hulladékgazdálkodás rossz példáját testesíti meg, nem tartva tiszteletben annak az európai jognak a szellemét és betűjét, amelynek értelmében egy ideje már egy, a csökkentéstől egészen az újrahasznosításig terjedő, remek hierarchia szilárdult meg.
Ezt a hierarchiát számszerűsített és biztos - a csökkentésre és az újrahasznosításra is vonatkozó - célkitűzésekkel kell erősíteni az ipari hulladékokat illetően is, nem pedig gyengíteni azt, ahogyan ez sok esetben előfordul, azáltal, hogy olyan ártalmatlanítási politikáknak hagyunk helyet, amelyek aláássák a hierarchia filozófiáját. Olaszország például az elmúlt évek során több milliárd eurót ajánlott fel ösztönzésként a hulladékégetéssel kapcsolatban, aminek igencsak negatív eredményei sajnos mindenki számára ismertek.
Jim Allister
Elnök asszony, a tagállamok Európa-szerte a féktelen energiaárakkal küszködnek. Ezért gondolom azt, hogy a hulladékot mind ésszerű, mind pedig szükséges is potenciálisan jelentős üzemanyagnak tekinteni. Ez minden szempontból nyerő helyzet - lehetne kezdeni valamit a tornyosuló hulladékhalmokkal és emellett egy alternatív energiaforrást is tudnánk biztosítani, különösen fontos mindez most, amikor egy energiakrízissel nézünk farkasszemet és egyre növekvő mértékben támaszkodunk a bizonytalan, külföldről érkező olajra.
Ezért nem értem egyesek vonakodását, hogy elismerjék a hulladékból nyert energia előmozdításának egyértelmű előnyeit. Attól tartok, hogy egyes kollégáim annyira ragaszkodnak újrahasznosítási és hulladékégetés-ellenes dogmáikhoz, hogy ezek oltárán inkább feláldozzák a hulladékból nyerhető hő és energia lehetőségét. Véleményem szerint ezzel kapcsolatban mélységesen tévednek.
Ehhez kapcsolódóan jegyezném meg, hogy erősen támogatom a "visszanyerés” fogalommeghatározásjának maximalizálását az irányelv értelmében, hogy ezáltal is egyértelművé tegyük, hogy a hulladékból nyert energia a hulladék visszanyerését jelenti, nem pedig annak ártalmatlanítását. Ezt különösen az agrárszektorban kellene alkalmazni, ahol ebből a szempontból túl sok ilyen lehetőség van.
Françoise Grossetête
(FR) Elnök asszony, először is hadd mondjak köszönetet előadónknak, Caroline Jacksonnak remek munkájáért, amely jól tükrözi szakértelmét a hulladékgazdálkodás kérdéskörében. Gratulálnék neki továbbá azért is, hogy a tárgyalások során olyan gondosan figyelt, amely figyelemnek hála tudtuk kialakítani ezt a nehéz kompromisszumot a Tanáccsal és a Bizottsággal.
Egy olyan új irányelvünk van, amely számos kérdés tisztázására törekszik. Üdvözöljük a hulladékgazdálkodást és a hierarchiát, valamint a tagállamok számára megállapított nagyra törő újrahasznosítási célkitűzéseket, amelyek értelmében 2020-ra a háztartási hulladékok 50%-a kerül újrahasznosításra. A hulladékgazdálkodás alapját a megelőzés, az újrafelhasználás, az újrahasznosítás, a visszanyerés és végezetül az ártalmatlanítás kell, hogy képezzék és ezt a hierarchiát kell irányadó elvnek tekinteni. Fontos továbbá az is, hogy a szöveg értelmében a hulladékégetőkre energiahatékonysági kritériumok vonatkozzanak, feltéve persze, hogy a hulladék elégetését csak akkor alkalmazzák, ha más módszert nem lehet alkalmazni.
Ezt alapul véve nagyon pozitívnak találom, hogy a szöveg kitér a veszélyes hulladék szigorú ellenőrzésére és az ezzel kapcsolatos szigorított nyomonkövethetőségi intézkedésekre.
Ez természetesen egy kompromisszum és vannak olyan pontok, ahol optimális esetben sokkal többet szerettünk volna elérni, mint amilyen például a környezetvédelmi kritériumok hozzáadása a visszanyerés fogalommeghatározásához, valamint a hulladék státusz végétől való eltávolodás szigorúbb feltételeinek megszabása; ott van még ezenkívül a melléktermékek kérdése, ahol a fogalommeghatározással akadnak gondok. Mindezek ellenére maximálisan támogatnunk kell a kompromisszumot, hiszen pontosan tisztában vagyunk azzal, hogy milyen nehéz volt idáig is eljutni és hogy ha az egyeztetés felé lépünk tovább, úgy nagy a veszélye annak, hogy vereséget szenvedünk és jelentősen késleltetjük a dolgokat. Fel kell ismernünk, hogy mivel eddig kudarcba fulladt az európai hulladékpolitika, sokkal kedvezőbb egy olyan megoldásba belemenni, amelyik elfogadhatónak tűnik. Az Európai Bizottságnak résen kell lennie, hogy biztosítani tudja az irányelv helyes végrehajtását. Egy-két éven belül meglátjuk majd, hogy lehetséges-e továbblépni.
Anne Ferreira
(FR) Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim, a magam részéről nem vagyok elégedett sem a kompromisszumos szöveg formájával, sem pedig annak tartalmával.
A formával kapcsolatban azon a véleményen vagyok, hogy egyszerűen képtelenség megfelelően végezni a munkánkat, ha - azok után, hogy két évet dolgozunk egy szöveg megfogalmazásán - azzal szembesülünk, hogy a végső döntéseket - amelyek nem csupán apróbb módosítások - nemcsak, hogy titokban hozzák meg, de ráadásul jócskán túllépnek azon amit a Környezetvédelmi Bizottság elfogadott, és mindennek tetejébe a képviselők csupán néhány órával a szavazást megelőzően kapják mindezt kézhez.
Ami a tartalmat illeti, itt egy olyan könnyebb utat kereső, kompromisszumos szövegről van szó, ami egyszerűen elmulasztja egyértelműen meghatározni a visszanyerés fogalommeghatározását, ami már nem igyekszik stabilizálni a hulladék mennyiségét, ami már nem tűz ki nagyra törő újrahasznosítási célokat és amelyben sajnos visszaköszön a Bizottság és a Tanács tehetetlensége, hogy európai és nemzetközi szinten tett ambiciózus kijelentéseit cselekvésre váltsa.
Egyáltalán nem vagyok megelégedve, sőt, aggodalommal szemlélem politikai cselekvőképtelenségünket arra, hogy valódi környezetvédelmi vagy az egészségünk javítását célzó lépéseket tegyünk, és nem mellesleg ez az annak, hogy a szöveg ellen szavaztam.
Anne Laperrouze
(FR) Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim, először is szeretnék gratulálni ahhoz a munkához, amelyet eladónk, Caroline Jackson, valamint az ALDE képviselőcsoport nevében Mojka Drčar Murko végzett.
A kiemelten veszélyes anyagok hulladék kérdése olyan életbevágóan fontos problémákat vet fel, mint a nyomonkövethetőség, a hígulás megakadályozása, a hulladékmozgással kapcsolatos információ hosszabb távon történő homogén tárolása, azaz a lánc bármely részével kapcsolatos adatok 5 évig való tárolása; ennek ellenére ezeket a problémákat nem vették elég komolyan és ez több mint sajnálatos az egészség- és környezetvédelem tekintetében.
Ami a melléktermékek problémáját illeti, azt kell mondanom, nagyon csalódott vagyok. Nem ellenzem a melléktermékek koncepcióját, sőt, elismerem jelentőségüket, de úgy vélem, hogy a Tanács közös álláspontjában megadott fogalommeghatározás nem szolgál elegendő garanciával és sajnos a lehetséges visszaélések pont magát a koncepciót tehetik tönkre.
Az olyan egyéb kérdések pedig, mint például a hulladék vége státusz, valamint a hulladék visszanyerése - úgy tűnik - feláldozásra kerültek a második olvasatban történő megállapodás nevében.
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf
(DE) Elnök asszony, biztos úr, Jackson asszony, egy olyan pártközi módosítást fogunk előterjeszteni, amely már az első olvasat során is elnyerte a Ház többségének támogatását. A módosítás a következő problémával fog foglalkozni: az EU számos tagállamában a kezeletlen, sterilizálatlan élelmiszeripari maradékanyagokat rendszeresen az állatállomány élelmezésére használják, valamint az ilyen jellegű hulladékot engedély nélkül rakják le. Ez sokszor előfordul és ezáltal jelentősen nő az olyan betegségek kockázata, mint például a száj- és körömfájás. Kiemelten fontos lenne biztosítani tehát azt, hogy az erre jóváhagyott vállalatok megfelelő módszerekkel sterilizálják és ártalmatlanítsák az élelmiszeripari hulladékot. A tagállamoknak csak abban az esetben szabadna engedélyezni az élelmiszeripari maradékanyagok sertéstápban való használatát, ha azokat előtte legalább 20 percig, 133°C fokon és 3 bar nyomás alatt sterilizálták, valamint amennyiben a 1774/2002/EK rendelet minden követelménye teljes mértékben teljesül. Határozott meggyőződésem, hogy amennyiben a Parlament elfogadja ezt a módosítást, úgy a Tanács a kompromisszum részévé teszi majd ezt a szabályt.
Umberto Guidoni
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, a végleges kompromisszum egy lépés hátrafelé a Környezetvédelmi Bizottság által jóváhagyott szöveghez képest.
Az eredeti szöveg kimondta, hogy a hulladéktermelést 2012-től 2009-es szintre kell csökkenteni, olyan valódi megelőzési politikát vezetve be, amely lépcsőzetesen életbe lépő lépéseket tartalmaz. Ez a célkitűzés eltűnt ebben a kompromisszumban és ennek eredményeképpen minden bizonytalanná vált. A Környezetvédelmi Bizottság meghatározta azokat a belföldi és ipari hulladékok újrafelhasználásával kapcsolatos minimális célkitűzéseket, amelyeket a szintén előre megszabott, bár egyelőre még messze levő határidőkig el kell érni. Ezeket a célkitűzéseket is felhígították már, kizárólag bizonyos típusú anyagokra korlátozva azokat, az ipari hulladékokat pedig kizárva.
Egy másik negatív oldala a szövegnek, hogy az ártalmatlanító üzemektől kezdve egészen a visszanyerési üzemekig egy bizonyos hatékonyság feletti hulladékégetők használatát szorgalmazza. Ez az irányelv úgy tűnik, hogy afelé hajlik, amit az erős lobbik szeretnének. Az ír népszavazás eredménye rávilágított arra, hogy vagy a polgárok és az ő aggályaik oldalán állunk vagy fennáll a veszélye, hogy Európát, mint ideát elutasítják és az integrációs folyamat lebénul.
A Parlament nem hagyhatja figyelmen kívül az európai polgároktól érkező több ezer emailt, amelyben fokozott elkötelezettséget és kötelező célkitűzéseket követelnek, ellenkező esetben újabb hatalmas lehetőséget szalaszthatunk el az európai intézmények szavahihetőségének növelésére.
Péter Olajos
(HU) Köszönöm szépen, elnök asszony! A kompromisszumos csomagot üdvözlöm, egyben hangsúlyozom, hogy ez a kompromisszum igen törékeny. Ezért különösen fontos az egyes tagállamok felelősségteljes magatartása, nem pedig a jogszabályban maradt esetleges kiskapuk keresgetése. Jelenleg Magyarországon a kommunális hulladék szelektív gyűjtésének aránya 2%. Úgy vélem, ehhez nincs mit hozzáfűzni, csak remélni, hogy az irányelv hatására végre sikerül erről az alacsony szintről elmozdulni. Az elmúlt években Európa keleti felén a hulladékgazdálkodási beruházások száma nőtt, főleg az ISPA és a Kohéziós Alapokból kapott támogatásoknak köszönhetőlég. Főleg lerakók épültek és több településen szelektív gyűjtési programok indultak, néhol pedig a szerves hulladék külön gyűjtését célzó intézkedéseket hoztak. Valódi hulladékképződési megelőzési intézkedések, beruházások viszont egyáltalán nem történtek, és a mai napig sincs érzékelhető feldolgozói háttéripar sem. Ezért nagyon fontos, hogy az Unió milyen irányokat jelöl ki, többek között Magyarország számára is. A statisztikák szerint lényegében bármelyik település 50%-os hulladékcsökkentést tud elérni, mihelyst bevezeti a száraz újrahasznosító, és a szerves hulladékok házhoz menő szelektív gyűjtését. Az új kötelezettségek előírásakor azonban nem hagyhatjuk figyelmen kívül azok végrehajthatóságát és költségeit sem. Megépíthetők-e például a pótlólagos beruházások az ISPA projektek területén? Módosíthatók-e az eredeti szerződések? Mert ha nem, akkor hiába van igény a szelektív gyűjtés bővítésére, hiába van jogszabály a lerakásra kerülő hulladék mennyiségének csökkentésére, a húsz évre kötött szerződések értelmében a begyűjtött hulladékot a megépített hulladéklerakókba kell lerakni. Ezen irányelv elfogadása mellett nem halogathatjuk tehát a módosítási lehetőségek kimunkálását a megkötött szerződésekre is. Gratulálok az előadónak a kiváló munkához! Köszönöm szépen.
Horst Schnellhardt
(DE) Elnök asszony, úgy gondolom gratulálnunk kell az előadónak, aki minden bizonnyal elfogadható eredményt ért el a Tanácsnál. Külön hangsúlyoznám a szétágazó hulladékgazdálkodási hierarchia szerepeltetésének fontosságát.
Vannak azonban a szövegben olyan negatív pontok, amelyeket a Tanács helyezett a dokumentumba és amelyek teljességgel érthetetlenek. Ezek közül az első az állati melléktermékekkel kapcsolatos. A bizottságon belül megállapítottuk, hogy az állati melléktermékeket elhagyjuk a hulladékokról szóló keretirányelvből. A Tanács azonban most pontosan olyan bürokráciai akadályt emelt ide, amely a gazdálkodókat tüntetésre és barikádok felállítására ösztönzi. Kimondja, hogy a biogázzá átalakított hígtrágya ezentúl hulladéknak minősül. Tudják, hogy ez mit jelent? Ez azt jelenti, hogy a gazdálkodóknak külön hulladékkezelési engedélyre lesz szükségük, ezen kívül pedig meg kell majd határozniuk a kezelendő hulladék pontos mennyiségét és jellegét, csakúgy, mint a kezelés helyét.
Az állati melléktermékekről szóló rendelet egyértelműen fogalmazva kimondja, hogy a hígtrágyára kivételek vonatkoznak. Ezért tehát a jelenlegi helyzetben egyszerűbb lenne egy gazdálkodónak hígtrágyát borítania földjére, mint azt biogázzá alakítani. Más szóval ezzel nem teszünk mást, mint bürokráciai akadályokat emelünk egy olyan gyakorlat útjába, amelyet egyébként bátorítani szeretnénk.
A második pont a hulladékolajokat érinti. A hulladékolaj irányelv - amelyet, ahogyan önök is tudják nemsokára hatályon kívül helyeznek - kimondja, hogy a hulladékolajokat kezelni és regenerálni kell. Az említett irányelv keretén belül hatalmas mennyiség kerül feldolgozásra. Már megállapították természetesen, hogy a hulladékolajokat nem kell kezelni azokban az esetekben, amikor a regeneráció gazdaságilag vagy nem technikailag nem megvalósítható. Eldőlt az is, hogy ezzel kapcsolatban a tagállamoknak kell döntést hozniuk. Kérdezném viszont, hogy egy Európai Unió vagyunk, vagy csupán tagállamok egyszerű társulása? A helyzet az, hogy amit teszünk az nem más, mint a piac újbóli feltördelése és én ezt személy szerint aggasztónak találom. Hadd lépjek tovább a fokozott önellátás kérdésére. Mostantól a helyi hatóságok határozhatják meg, hogy ki ártalmatlaníthat milyen hulladékot és mikor. Mondanom se kell, a fölös égetési kapacitással bíró helyi hatóságok részéről komoly nyomás tapasztalható. Nem ez a helyes irány. Ez nem tekinthető opciónak és ez a kiterjesztés a piacgazdaságot megtorpanásra kényszeríti a hulladékgazdálkodás területén belül.
Frieda Brepoels
(NL) Elnök asszony, úgy vélem teljesen egyértelmű, hogy ez a kompromisszum egy fontos előrelépés az európai környezetvédelmi jog területén belül. Ennek ellenére nem vagyok vele maradéktalanul elégedett. Miért is nem? Például a terület, ahonnan jöttem, Flandria, Hollandiával egyetemben, talán a legjobb hulladékpolitikával rendelkezik, nagyszerűen intézik a hulladékok szétválogatását és újrahasznosítását is. Mi tehát a javasolt újrahasznosítási és megelőzési célokat teljességgel alkalmatlannak találjuk, mivel ezek valójában nem ösztönöznek minket arra, hogy a jövőben jobban teljesítsünk ezen a téren.
Elégedetlenek vagyunk továbbá azzal a lehetőséggel is, hogy a háztartási hulladékégetőket hatékony működésűnek lehet tekinteni az energiahatékonysági formula értelmében, amely formula véleményünk szerint a gyakorlatban alkalmazva hatalmas kavarodást okozhat. Mindezek ellenére biztos vagyok abban, hogy a végső eredményt pozitívnak kell tekinteni, és ezért szeretnék őszinte köszönetet mondani Jackson asszonynak, akinek hatalmas szerepe volt ebben. Támogatni fogjuk a kompromisszumot.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Kedves elnök asszony! A hulladék-irányelv jelen formájában sajnos veszélyezteti a biogáz-felhasználás elterjedését. Teljesen egyetértek Schnellhardt kollégámmal az Európai Néppártból, hogy a jelen irányelv nem alkalmas a biogáz-termelésre, sem a hígtrágya, sem a kommunális hulladék felhasználása tekintetében. A hulladék-irányelv jelen formájában sajnos veszélyezteti a biogáz-felhasználás elterjedését, és ezért nagyon kérdéses a Jackson-jelentés. A hulladék-irányelv keretében a biogáz-termelésben használatos állati trágya szemétként való definíciója nem egyértelmű. Amennyiben arra az irányelv hatálya kiterjedne, az ellehetetlenítené az állati trágyán alapuló biogáz-termelést, amely pedig komoly energetikai, környezeti és klímavédelmi előnyökkel járnak. Ezt a jogkoherencia-zavart mihamarabb kell tisztáznunk, ezért kell elfogadni a Bizottság állásfoglalását az irányelvről, a biogázzal kapcsolatosan.
Adam Gierek
(PL) Elnök asszony, szeretnék gratulálni az előadónak, hogy sikerült realisztikusan felmérnie és vázolnia az egyre nagyobb méreteket öltő hulladék problémát. A javasolt szabályozás alapvető feltételezései a hulladékmegelőzés, valamint az anyagok újrahasznosítása. Az energia visszanyerése, bár egyszerűbb lenne, nem szabad, hogy helyettesítse az anyag-újrahasznosítást, amely egy bonyolultabb folyamat.
Ezért van szükség arra, hogy megteremtsük azokat a feltételeket, amelyek lehetővé teszik egyrészről az anyag-újrahasznosítás végrehajtását, valamint az olyan precízebb jogi megkülönböztetéseket, hogy például az ócskavas mikor minősül hulladéknak és mikor nyersanyagnak. Ezen kívül jobb és olcsóbb újrahasznosítási technológiára van szükség. A termékeket úgy kell megtervezni, hogy újrahasznosításuk egyszerűbbé váljon. Szelektív hulladékgyűjtésre van szükség és ezt oly módon kell a piachoz igazítani, hogy ez mind a háztartások, mind pedig a másodlagos nyersanyagok felhasználói számára előnyös legyen.
E megoldások nélkül fennáll a veszélye annak, hogy megismétlődik a Nápolyban jelenleg is fennálló helyzet, ahol sajnálatos módon a hulladék elégetése lehet az egyetlen megoldás.
Stavros Dimas
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, szeretnék köszönetet mondani a vita során felszólalóknak a pozitív hozzászólásokért.
Az elfogadott szöveg alapján a tagállamok most már kénytelenek lesznek lépéseket tenni annak érdekében, hogy javítsanak hulladékgazdálkodásukon. Az irányelv olyan egyértelmű fogalmakat és hulladékgazdálkodási elveket határoz meg, amelyek reményeim szerint megoldják a fennálló értelmezési problémákat, visszaszorítják a bírósági ügyek számát és stabil jogi alapot teremtenek a hulladékkezelési szektor működéséhez.
A most javasolt kompromisszumos csomag számos kulcsfontosságú elemet tartalmaz. A legfontosabbak a következők.
Először is, világossá váltak az irányelv ambiciózus környezetvédelmi célkitűzései. Számos esetben, mint például a veszélyes hulladékok esetében a környezet védelmének szintjét nem csupán megőrizni sikerült, hanem fokozni is.
A társjogalkotóknak sikerült számos alapvető fontosságú meghatározást illetően is megegyezésre jutniuk, többek között például a hulladék, a megelőzés, az újrahasznosítás és a visszanyerés fogalommeghatározását illetően is. Ezek a meghatározások egyértelműek és közérthetőek. Ezenfelül az irányelv sikerrel építi be két másik irányelv rendelkezéseit is, ami által a jogszabály megközelíthetőbbé válik, de ugyanakkor megőrzi a magas szintű környezetvédelmi normákat is.
Sikerült egyértelművé tenni az újrahasznosítás és ártalmatlanítás közötti különbséget, és amennyiben szükség lenne erre, a Bizottságnak lehetősége nyílik arra, hogy ezt az elkülönítést még részletesebben felvázolja.
Egy olyan átlátható, öt lépcsőből álló "hulladékgazdálkodási hierarchia” került felállításra, amely a hulladékmegelőzést szorgalmazza, és lehetővé teszi, hogy a lakossági hulladék ártalmatlanítása csupán utolsó megoldásként merüljön fel. Ugyanakkor biztosítja azt a szükséges rugalmasságot is, amelyet a helyes életciklus-vizsgálatok indokolttá tesznek.
Szeretném felidézni azt is, hogy a tárgyalások során a Parlament milyen jelentőséget tulajdonított a hulladékgazdálkodási hierarchia felsőbb szintjeinek az újrahasznosítási célkitűzések bevezetése általi megerősítéséhez. Ha ezeket a célkitűzéseket nem sikerül 2020-ig teljesíteni, akkor a Bizottság a tagállamokat beperelheti, mert azok nem tettek eleget az irányelv követelményeinek. Ezenfelül a jelenlegi megfogalmazás a tagállamok által tett lépések olyan rendszeresebb és alaposabb nyomon követési folyamatát vezeti be, amely segítségével már a 2020-as határidő előtt elérhetővé válnak az előírt célkitűzések, ahelyett, hogy 2020-ban - amikor már működnek a hulladékgazdálkodási rendszerek - ellenőriznék a tényleges megfelelőségi szinteket. Egy ilyen korai végrehajtási folyamat segíthet elkerülni, hogy 2020-ban kellemetlen meglepetésekben legyen részünk.
Végül, de nem utolsósorban, az irányelv teljesen új dimenziót nyit a hulladékmegelőzéssel kapcsolatban, amellyel az elfogadást és átültetést követően a Bizottság azonnal szeretne foglalkozni. A tagállamoknak most saját nemzeti hulladékgazdálkodási terveket és hálózatokat kell felállítaniuk, amelyeknek tükrözniük kell az átdolgozott irányelvben lefektetett elveket és kötelezettségeket.
A hulladék-irányelv 14. cikke nem szabja meg azt, hogy a magán vagy állami hatóságoknak részt kell-e venniük az efféle hálózatok kialakításában és üzemeltetésében, és ezen kívül nincs semmilyen kihatással a hulladékgazdálkodási műveletek és infrastruktúrák tulajdonjogára - legyenek azok magán vagy közkézen. A feladatok magán és közszféra közötti felosztása egy olyan belső feladat, amelyről csak maguk a tagállamok dönthetnek. Amennyiben már van egy megfelelően működő, ártalmatlanító és újrafeldolgozási műveleteket végző hálózat - legyenek akár magán- vagy közkézen, vagy akár a kettő ötvözete - úgy felállításához nincs szükség további intézkedésekre.
Ami a gyártási és ipari hulladékokat illető újrafelhasználási célkitűzések hiányával kapcsolatos aggályokat illeti, szolgálataim meg fogják vizsgálni annak a lehetőségét, hogy a 2014-es felülvizsgálat kontextusában - amelyet a 8a. cikk (4. pont) előrevetít - meg lehet-e határozni egy ilyen célkitűzést, mint elsőszámú prioritást.
Ami az állatok olyan állati melléktermékekkel való etetését illeti, mint például az élelmiszer-hulladék, ezt az állati melléktermékekről szóló rendelet szabályozza, amely jelenleg felülvizsgálás alatt van. Ezzel a problémával ezen a rendeleten belül kell foglalkozni, hiszen az élelmiszer-hulladék alkalmazásának szabályozására a hulladék-irányelv nem a megfelelő hely.
Ami azt a kérdést illeti, hogy vajon az Európai Unión belül meg kell-e felelni a melléktermékekre és a hulladék végére vonatkozó kritériumoknak mielőtt azokat harmadik országokba szállítanák, a Bizottság megerősítheti, hogy ez valóban így van.
Ami azt a kérdést illeti, hogy vajon a trágyát kiemeljük-e a hulladékokról szóló keretirányelv hatálya alól, azt mondhatom, hogy a trágya nem minősül hulladéknak, amikor azt megtermékenyítő anyagként használják. Hulladéknak minősül azonban abban az esetben, amikor olyan további kezelés vagy ártalmatlanítás előtt áll, mint például az égetés, biogáz vagy komposzt előállítás vagy hulladéklerakás. A trágyának a hulladékügyi jogszabályok hatálya alóli kivonása hatalmas hézagot képezne a környezetvédelemben, hiszen így jogi úton nem lehetne az olyan kérdéseket szabályozni, mint például a levegőbe és vízbe való kibocsátás, a hulladéklerakási követelmények, a zaj, a szag stb.
Végezetül pedig az Európai Uniónak szorgalmaznia kellene a biogáz termelést, valamint a hulladék komposztálását is. A biogáz- és a komposztáló üzemek környezetvédelmi szempontból nem semlegesek. Kibocsátást juttatnak a levegőbe és a vizekbe, továbbá pedig számos egyéb gond forrásának bizonyulhatnak, például a szagok vagy a zaj kapcsán. A biogáz előállítására kijelölt trágya, valamint a komposztáló üzemek kizárása a hulladék-irányelv hatálya alól azt eredményezné, hogy ezek az üzemek kizárásra kerülnének az IPPC Irányelv hatálya alól is.
Befejezésképpen ismét szeretném megköszönni és gratulálni Jackson asszonynak a remek munkát. A Bizottság nagyon elégedett a tárgyalások kimenetelével és a javasolt kompromisszum megoldásokat teljes egészében elfogadhatónak tartják.
Caroline Jackson
előadó. - Elnök asszony, röviden szeretnék köszönetet mondani a vita résztvevőinek. Egyetlen egy képviselőtársamnak szeretnék csupán válaszolni, mégpedig Davies úrnak, akit ezentúl csak "késői híradó” lesz a középső neve, a tévéadás miatt, amelyben előszeretettel feltűnik, és aki azt mondta, hogy túl könnyen beadtam a derekamat a Tanáccsal szemben. Remélem, hogy képviselőtársaim támogatnak majd, amikor azt mondom, hogy ez nem így történt, ahogyan semmivel kapcsolatban nem szoktam könnyen megadni magam. Ahogyan Laperrouze asszony is tanúsíthatja a víz kérdéssel kapcsolatban, a Tanáccsal egyre nehezebb tárgyalásokat folytatni. Ahogyan egyre közelebb van a recesszió, úgy ébred rá arra, hogy ez a jogszabály pénzbe fog kerülni és vonakodik elfogadni a Parlament módosításait.
Holnap reggel lehetőségünk lesz választani. Jóváhagyhatjuk például az előttünk levő módosítási csomagot - személy szerint remélem, hogy ez fog történni. Szavazhatunk továbbá kizárólag csak bizonyos fontosabb módosításokat illetően, mint például a melléktermékekkel kapcsolatos módosításról, ami azt eredményezné, hogy a csomag megbukna és kezdődhetne az egyeztetés. Az bizony nagyszerű lenne! Vagy esetleg megszavazhatunk kisebb módosításokat vagy olyan módosításokat, amelyeket előterjesztőik kisebbként jellemeznek, mint például a 88. módosítás, amellyel kapcsolatban továbbra is várom a Bizottság véleményét, bár remélem holnapra ezt megkapom.
Igen kétségesnek tartom, hogy a Tanács elfogadna bármilyen módosítást, legyen az bármilyen csekély, ezért én személy szerint módosítás nélkül támogatom a csomagot. A csomagnak jelentenie kell valamit, különben miért harcolt volna érte a Tanács ilyen vehemenciával? Ez nem semmitmondó, mint ahogyan azt a Zöldek igyekeznek beállítani, ez egy harapós csomag.
Befejezésül szeretnék köszönetet mondani az árnyékelőadóknak együttműködésükért - Caroline Jackson és az Árnyékok, kicsit úgy hangzik, mint egy zenekar a hatvanas évekből - bár nem szükségszerűen szeretném, ha újra és újra találkoznánk velük az egyeztetés során. Úgy gondolom, hogy holnap reggel meg kell próbálnunk pontot tenni az ügy végére.
Elnök
A vitát berekesztem.
A szavazásra holnap, június 17-én, kedden kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (142. cikk)
Richard Seeber  
írásban. - (DE) A hulladékokról szóló új keretirányelvvel a Parlament hozzájárulást kapott ahhoz, hogy magas szintű és kötelező erejű újrahasznosítási kvótákat állapítson meg. Ezekre valóban nagy szükség volt és így magabiztosan tekinthetek előre egy olyan jövőbe, ahol a hulladék szétválasztást és újrahasznosítást Európa-szerte egyre nagyobb mértékben gyakorolják. Úgy vélem, hogy az egy nagyszerű célkitűzés, hogy 2020-ra a háztartási hulladékok 50%-át és az építési hulladékok 70%-át újrahasznosítsuk, és ez az ami idővel egy környezet- és éghajlatbarát hulladékgazdálkodási rendszerhez vezethet Európa egészében. Ausztria már most is remek példával jár elöl a hulladékszétválasztás és újrahasznosítás terén, és hatalmas örömömre szolgál, hogy mostantól a többi tagállam is részt vesz majd ezekben, ezzel is egy lépéssel közelebb mozdítva minket a hatékonyabb környezetvédelemhez. Nem szabad elfelejtenünk, hogy a hulladéktermékek egyben nyersanyagok is és ezeknek a hatékonyabb felhasználása segíthet minket az éghajlatváltozás elleni harcban is.
Most már nincs más dolgunk, mint megvárni a Bizottság konkrét javaslatát, hogy miként tudjuk biztosítani azt, hogy a gazdasági növekedés ne legyen egyenlő a hulladék mennyiségének növekedésével.
