Iran (dezbatere)
Preşedintele
Următorul punct pe ordinea de zi sunt declaraţiile Consiliului şi ale Comisiei cu privire la situaţia din Iran.
Carl Bildt
le în exerciţiu al Consiliului. - Domnule preşedinte, este o onoare să mă aflu aici pentru prima dată. Sper că mă voi afla aici de multe ori în următoarele şase luni, pentru a lua cuvântul în mai multe probleme.
Problema care ne interesează acum este situaţia din Iran. Înainte de toate, doresc să transmit cele mai sincere condoleanţe Iranului pentru tragicul accident care a avut loc în această dimineaţă. Regretăm pierderile de vieţi şi ne exprimăm simpatia faţă de toţi cei afectaţi de această tragedie.
Situaţia din Iran reprezintă o prioritate pentru preşedinţia suedeză. Ne referim la rezultatele alegerilor şi - ca să fim delicaţi - la semnele de întrebare ridicate după alegeri, precum şi la evenimentele politice la care am asistat ulterior.
Cred că ştiţi cu toţii că Uniunea Europeană a adoptat o poziţie foarte puternică şi principială în legătură cu aceste evenimente. Am subliniat faptul că întrebările ridicate în legătură cu desfăşurarea alegerilor reprezintă aspecte pe care autorităţile iraniene trebuie să le investigheze şi să le lămurească. De asemenea, am precizat foarte clar în răspunsul nostru care este opinia noastră în legătură cu evenimentele produse pe străzile Teheranului. Am condamnat oprimarea, violenţa şi utilizarea forţei împotriva demonstraţiilor paşnice; condamnăm oprimarea exercitată asupra jurnaliştilor, asupra mass-media, asupra comunicaţiilor şi protestatarilor. Acestea sunt contrare normelor şi valorilor pe care le reprezentăm, însă, în mod evident, şi dorinţei exprimate de foarte mulţi iranieni, aceea de a avea parte de o societate mai deschisă şi mai orientată către reforme.-
Acestea fiind spuse, dorim în continuare să avem o nouă relaţie mai bună cu Iranul. Aceasta este o ţară bogată, care poate contribui la dezvoltarea lumii şi la dezvoltarea propriei sale regiuni şi sperăm că, la un moment dat - peste nu foarte multă vreme - vom putea avea cu acest stat legături cu adevărat noi.
Înainte de a încheia, doresc să subliniez un aspect care ne-a îngrijorat destul de mult, şi anume faptul că autorităţile iraniene au reţinut mai multe persoane care fac parte din misiunile europene, precum şi câţiva resortisanţi europeni. Am păstrat legătura cu autorităţile iraniene în această privinţă. Considerăm că eventualele acuzaţii care li se pot aduce acestor persoane sunt nefondate şi vă asigur că vom coopera în continuare cu autorităţile iraniene, în toate modurile posibile, până când această situaţie se va rezolva într-o manieră satisfăcătoare - adică până la eliberarea persoanelor în cauză.
Catherine Ashton
membră a Comisiei. - Domnule preşedinte, îi felicit cu această ocazie pe toţi deputaţii pentru alegerea în noul Parlamentul European. În numele Comisiei, pot spune că dorim să avem o colaborare constructivă cu dumneavoastră, îndeosebi în ceea ce priveşte unele dintre cele mai presante probleme internaţionale cu care ne confruntăm, subiectul dezbaterii de astăzi fiind cu siguranţă una dintre acestea. Colega mea Benita Ferrero-Waldner se află în misiune în această săptămână, motiv pentru care m-am oferit să iau astăzi cuvântul în numele dumneaei în cadrul acestui Parlament.
Parlamentul joacă un rol important în menţinerea şi dezvoltarea relaţiilor între Uniunea Europeană şi Republica Islamică Iran. Vizitele efectuate de către delegaţia Parlamentului pentru relaţiile cu Iranul şi de către membrii Majlis au jucat deja un rol important în creşterea înţelegerii reciproce. Parlamentul a contribuit, de asemenea, la crearea mai multor instrumente care stau la baza activităţilor UE în Iran, iar Comisia speră că acestea vor fi folosite în scopuri utile în următorii ani.
Dezbaterea de astăzi a fost impusă de recentele alegeri prezidenţiale din Iran şi de evenimentele ulterioare. După cum a declarat preşedinţia, evoluţia situaţiei politice din Iran şi politicile abordate de acest stat prezintă interes în special pentru cetăţenii Iranului, însă au şi o semnificaţie mult mai extinsă, iar aceste evenimente trebuie urmărite îndeaproape.
Uniunea Europeană a adoptat o poziţie foarte clară şi consecventă în ceea ce priveşte situaţia din Iran după alegerile prezidenţiale. Ne-am exprimat respectul pentru suveranitatea Iranului, însă ne-am arătat profund îngrijoraţi de evenimentele violente de după alegeri, aşa cum facem de fiecare dată când au loc pierderi de vieţi umane sau sunt puse în pericol drepturile cetăţenilor, în orice stat.
Acuzaţiile care ni se aduc, şi anume că ne-am amestecat în alegerile iraniene sau că ne-am implicat în protestele ulterioare, sunt nefondate. Cu toate acestea, oprimarea demonstraţiilor paşnice, reţinerile arbitrare şi cenzura severă aplicată presei reprezintă încălcări ale drepturilor omului, care nu pot fi considerate chestiuni interne ale unui stat. În pofida actualei situaţii delicate din Iran, Comisia crede cu tărie că trebuie purtat un dialog. Aşa s-a întâmplat înainte de alegeri, aşa trebuie să se întâmple şi acum.
Uniunea Europeană şi Iranul au multe interese comune şi importante, inclusiv în ceea ce priveşte combaterea traficului de droguri şi sprijinirea refugiaţilor afgani. Aceste probleme necesită atenţia şi cooperarea noastră continuă şi sperăm că Iranul va împărtăşi această opinie.
Comisia caută în continuare metode de utilizare a instrumentelor comunitare în vederea susţinerii unor activităţi constructive în Iran. De exemplu, putem creşte înţelegerea reciprocă prin continuarea cooperării cu ajutorul, de exemplu, a schimburilor academice din cadrul programului Erasmus Mundus.
Suntem convinşi că Uniunea Europeană trebuie să menţină deschise toate căile de comunicaţie cu Iranul. Trebuie să depunem eforturi pentru a colabora cu Iranul la toate nivelurile. Vom fi pregătiţi să ne continuăm şi să ne extindem cooperarea în viitor, cu prudenţă şi în limita posibilităţilor.
Discrepanţele dintre noi şi guvernul iranian sunt numeroase; unele sunt foarte pregnante. Solicităm guvernului iranian să ni se alăture pentru a putea găsi soluţii la aceste discrepanţe prin intermediul dialogului. Doar discutând putem spera că vom depăşi provocările ce ne aşteaptă, în spiritul respectului reciproc. Europa nu a închis niciodată calea pentru astfel de discuţii, iar astăzi cu atât mai puţin.
În final, mă alătur preşedinţiei şi doresc să transmit condoleanţe familiilor iranienilor şi armenilor implicaţi în accidentul aviatic de astăzi.
Jacek Saryusz-Wolski
în numele Grupului PPE. - Domnule preşedinte, doresc să analizez tonul dezbaterii purtate în cadrul reuniunii extraordinare a precedentei Comisii pentru afaceri externe, care s-a întrunit miercurea trecută, pentru că nu a fost timp suficient pentru a stabili noua comisie.
Toată lumea cunoaşte prea bine faptele, astfel încât nu voi insista asupra acestui aspect. Uniunea are obligaţia de a accentua universalitatea drepturilor omului, de a urmări îndeaproape încălcările drepturilor omului în Iran şi de a trage Iranul la răspundere pentru acţiunile brutale şi violente. Membrii Comisiei pentru afaceri externe şi ai delegaţiei Parlamentului pentru relaţiile cu Iranul s-au întâlnit săptămâna trecută cu reprezentanţi ai societăţii civile din Iran, iar aceste aspecte ni se par extrem de importante.
Suntem pe deplin de acord cu declaraţiile şi poziţiile adoptate până acum de preşedinţie, de Consiliu şi de Comisie, însă solicităm Consiliului să se asigure că statele membre UE şi ambasadorii acestora la Teheran respectă pe deplin liniile directoare UE privind protecţia drepturilor omului şi prevenirea torturii. De asemenea, trebuie să insistăm pe lângă Comisie pentru a se utiliza toate mijloacele disponibile. Trebuie să susţinem şi să consolidăm organizaţiile societăţii civile din Iran, în special prin intermediul Instrumentului european pentru democraţie şi drepturile omului şi să depunem toate eforturile pentru a ne reînnoi angajamentul faţă de societatea civilă iraniană în domenii controversate, cum ar fi, printre altele, combaterea traficului de droguri, protecţia refugiaţilor, schimburile academice şi vizitele jurnaliştilor în Europa. Acestea pot contribui la dezvoltarea legăturilor interpersonale şi pot îmbunătăţi libertatea de exprimare în această ţară. Insistenţă asupra drepturilor omului, însă nu izolare! Dialog, chiar dacă unul foarte dificil.
Relaţia noastră cu Iranul este una foarte dificilă şi tensionată. Nu s-a ajuns la o concluzie în ceea ce priveşte energia nucleară şi ne întrebăm: cum vom acţiona mai departe? Desigur, una dintre măsurile posibile poate fi recurgerea la sancţiuni. Credem cu adevărat că Uniunea trebuie să găsească o modalitate de a se implica din nou în dialogul cu Iranul în ceea ce priveşte toate aceste aspecte. Necesitatea de a găsi modalităţi de construire a încrederii şi de a crea un proces diplomatic puternic nu a fost niciodată mai mare ca acum. Trebuie să oferim Consiliului şi Comisiei întregul nostru sprijin în această problemă. La rândul său, Parlamentul European trebuie să acţioneze în continuare în direcţia consolidării relaţiilor cu Iranul, din punctul de vedere al diplomaţiei parlamentare, prin legături mai strânse cu parlamentul acestui stat.
Richard Howitt
în numele Grupului S&D. - Domnule preşedinte, indiferent de ce crede populaţia în legătură cu rezultatul alegerilor din Iran, este clar că zeci şi chiar sute de persoane au fost rănite, zeci de persoane au fost ucise în protestele ce au avut loc după alegeri, iar mii de persoane au fost deţinute ca prizonieri politici. Prin urmare, acest Parlament nu trebuie să ezite în a condamna aceste abuzuri împotriva drepturilor omului, la fel cum trebuie să condamne şi acţiunile de obstrucţionare a jurnalismului liber care au avut loc după alegeri.
După cum a menţionat şi dl Saryusz-Wolski în ceea ce priveşte reuniunea Comisiei pentru afaceri externe de săptămâna trecută, trebuie să recunoaştem că una dintre cele mai bune metode pentru ca alegerile să fie libere şi corecte este aceea de a invita observatori care să monitorizeze procesul, iar Uniunea Europeană are deja experienţă în acest sens. Parlamentul trebuie să reţină astăzi că nici Comisia nu a avut încredere că alegerile pot fi unele independente, corecte şi obiective, motiv pentru care avem dreptate în a spune că nu avem încredere în aceste rezultate.
Suntem alături de iranienii care au fost răniţi, reţinuţi sau cărora le-au fost încălcate drepturile. Suntem îndeosebi alături de ei, însă doresc să invit Parlamentul să nu uite de iranianul care lucrează la ambasada britanică. Acesta a fost reţinut şi acuzat, în mod nejustificat, că a încurajat protestele. Suntem alături şi de studentul francez care a fost reţinut de autorităţile iraniene. Trebuie să îi apreciem pe colegii din cadrul preşedinţiei suedeze care s-au alăturat acestor ţări şi au asigurat un răspuns coordonat al Uniunii Europene şi trebuie să le cerem să continue aceste acţiuni.
În final, îmi este ruşine că în această dezbatere Partidul Naţional Britanic va lua cuvântul pentru prima dată printr-un deputat care vinerea trecută a descris Islamul drept "un cancer care trebuie îndepărtat din Europa prin chimioterapie”. Această declaraţie nu reprezintă opiniile poporului britanic. Nu aceasta este atitudinea Europei faţă de Islam. Trebuie să luăm poziţie împotriva acestei situaţii aşa cum luăm poziţie şi împotriva nedreptăţilor la nivel internaţional.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
în numele Grupului ALDE. - (NL) Iranul este o ţară întinsă, cu o populaţie numeroasă şi în majoritate tânără, cu o istorie îndelungată şi zbuciumată şi o cultură impresionantă. În plus, Iranul este situat într-una dintre cele mai sensibile zone ale planetei. Din toate aceste motive, dar şi din compasiune pentru semenii noştri, nu trebuie să fim indiferenţi faţă de ceea ce se întâmplă în Iran. Grupul Alianţei Liberalilor şi Democraţilor pentru Europa nu este în favoarea schimbării regimului prin forţă. Credem, însă, că toate popoarele lumii, inclusiv poporul iranian, trebuie să-şi poată alege propriii lideri şi să-i poată înlocui atunci când aceştia nu mai corespund aşteptărilor cetăţenilor.
Alegerile desfăşurate în baza regimului existent în Iran nu respectă standardele internaţionale pentru alegeri libere şi corecte, iar acest lucru s-a văzut la ultimele alegeri prezidenţiale. Deşi regimul din Iran este unul opresiv, numeroşi cetăţeni au refuzat să accepte rezultatele oficiale şi au ieşit pe stradă, în semn de protest. Poporul iranian nu a fost convins de superficiala revizuire a rezultatelor, drept pentru care protestele au continuat.
Protestele au fost înăbuşite într-o manieră deosebit de violentă, iar cei implicaţi sunt încă urmăriţi penal. Nu suntem de acord cu aceste urmăriri penale şi solicităm autorităţilor iraniene să pună imediat capăt acestei situaţii şi să îi elibereze pe toţi cei reţinuţi. De asemenea, trebuie să înceteze imediat urmăririle penale ale jurnaliştilor străini, a persoanelor care lucrează pentru ONG-uri şi a personalului iranian angajat la ambasadele străine din Teheran.
Doamnelor şi domnilor, domnule preşedinte, domnule în exerciţiu al Consiliului, onorată Comisie, un regim ce îşi asupreşte în acest mod propriul popor şi propriul tineret îşi pierde complet legitimitatea, nu doar acasă, ci şi la nivel internaţional. Este tragic faptul că aceste evenimente dramatice au loc într-un moment în care preşedintele Statelor Unite şi-a exprimat dorinţa de a purta un dialog cu Iranul. Iranul este pe punctul de a rata şansa istorică de a ocupa pe scena internaţională locul pe care îl merită istoria şi cultura sa.
Daniel Cohn-Bendit
Doamnă comisar, domnule în exerciţiu al Consiliului, domnule al Comisiei, doamnelor şi domnilor, un popor care doreşte să se elibereze ne inspiră admiraţie şi solidaritate. Acest lucru este valabil şi în cazul poporului iranian. Într-adevăr, acele alegeri au luat sfârşit înainte de a începe, însă, chiar şi cu ocazia lor, am putut observa că poporul iranian a putut depista punctele vulnerabile, pentru a-şi putea exprima dorinţa de libertate şi democraţie.
Desigur, este în interesul nostru să se poarte dialoguri cu puterea teroristă din Iran; nimeni nu contestă acest lucru. Totuşi, nu putem să trecem pur şi simplu la discutarea problemelor de pe ordinea de zi. Evenimentele din Teheran au fost îngrozitoare. Tortura este un lucru neobişnuit în închisorile iraniene, însă aceste tratamente nu au fost aplicate doar cetăţenilor britanici. Bărbaţi şi femei din Iran sunt torturaţi zilnic în aceste închisori.
Prin urmare, Europa trebuie să-şi facă auzită vocea. Ştiu că este greu să ajungem la un echilibru între interesele şi protecţia poporului iranian şi propriile noastre interese, care nu sunt întotdeauna aceleaşi. Cu toate acestea, chiar dacă este complicat, este important să ne arătăm în permanenţă solidari cu poporul iranian. Solicit Comisiei şi Consiliului să analizeze rolul jucat de Nokia, Siemens şi de armele europene în oprimarea poporului iranian. În cele din urmă, este incredibil felul în care marile companii europene i-au oferit guvernului iranian posibilitatea de a înăbuşi libertatea şi dorinţa de libertate a poporului iranian.
(Aplauze)
Struan Stevenson
în numele Grupului ECR. - Domnule preşedinte, în timp ce ne aflăm aici şi dezbatem recenta revoltă din Iran, ne dăm seama că peste 50 de lideri ai studenţilor, protestatarii arestaţi, au fost spânzuraţi de autorităţile iraniene, că peste 200 de persoane au fost omorâte pe străzi, inclusiv Neda, care a devenit un simbol internaţional foarte puternic al brutalităţii regimului fascist împotriva poporului iranian? Ne bucurăm de poziţia pe care o ocupăm, aceea de cel mai mare partener comercial al guvernului iranian, însă chiar credem că banii sunt mai importanţi decât vieţile umane?
De ce nu suntem pregătiţi să punem în aplicare sancţiunile corespunzătoare? De ce, în calitate de Parlament, nu renunţăm la delegaţia pentru relaţiile cu Iranul, care, în ultimii cinci ani, a devenit o simplă portavoce a ambasadei iraniene la Bruxelles şi a acoperit de ruşine instituţiile UE? Să renunţăm la această delegaţie şi să începem să discutăm dur cu autorităţile iraniene. Acesta este singurul limbaj pe care acestea îl înţeleg.
Helmut Scholz
în numele Grupului GUE/NGL. - (DE) Domnule preşedinte, doamnă comisar, domnule ministru, doamnelor şi domnilor, Grupul Stângii Unite Europene/Stânga Verde Nordică este profund preocupat în legătură cu violenţa din Iran. Şi noi condamnăm cu hotărâre tratamentul brutal aplicat protestatarilor. Suntem foarte îngrijoraţi în ceea ce priveşte soarta numeroaselor persoane care au fost deţinute şi solicităm eliberarea imediată a acestora. De asemenea, credem că şi Parlamentul European ca şi instituţie trebuie să facă acest lucru.
Nu suntem de acord cu comentariile făcute în mass-media şi de guvernele altor state, prin care se exploatează protestele legitime ale cetăţenilor iranieni. Nici măcar ultimele evenimente din Iran nu justifică măsurile militare care urmează să fie luate împotriva instalaţiilor nucleare din Iran. Grupul meu respinge astfel de strategii. Prin urmare, salutăm declaraţia clară a preşedintelui Obama, care a refuzat să-i dea Israelului undă verde pentru a ataca Iranul. Şi preşedintele american crede în diplomaţie. Iranul este un stat suveran. Numai populaţia sa are dreptul să decidă asupra schimbărilor din societate. Guvernul unui stat suveran trebuie să accepte în mod deschis dorinţa de schimbare şi să propună o soluţie politică.
Fiorello Provera
Domnule preşedinte, vă felicit pentru alegerea în funcţie. Oprimarea cetăţenilor care contestă rezultatele alegerilor, cenzurarea presei şi persecutarea opoziţiei confirmă absenţa democraţiei în Iran. Şi în alte state, precum China, există situaţii similare, însă în ceea ce priveşte Iranul avem mai multe motive de îngrijorare.
În primul rând, din cauza ambiţiilor sale hegemonice, care se manifestă prin imixtiunea sa în statele învecinate, de exemplu în regiunea irakiană Basra, şi prin susţinerea organizaţiei Hezbollah din Liban. În al doilea rând, din cauza influenţei puternice exercitate de extremismul religios asupra puterii politice a Republicii Islamice. Acum câteva ore, un cântăreţ iranian a fost condamnat la cinci ani de închisoare pentru defăimarea religiei, iar 12 suniţi au fost condamnaţi la moarte.
le Ahmadinejad a declarat în repetate rânduri că principalul său obiectiv politic este distrugerea statului israelian. În plus, este alarmantă dorinţa Iranului de a dezvolta un program nuclear în afara controalelor internaţionale.
Având în vedere că Iranul este unul dintre cei mai mari producători de gaze şi petrol, obiectivul său real pare a fi acela de a dezvolta arme nucleare pentru a putea şantaja ţările din regiune şi întreaga comunitate internaţională. Prin urmare, întreaga comunitate politică europeană trebuie să depună eforturi intense pentru a realiza un echilibru între respingerea regimului ayatolahilor şi susţinerea elementului iranian moderat şi reformist, care există şi este activ.
În acest sens, se vor putea folosi resursele financiare ale Instrumentului european pentru democraţie şi drepturile omului, pentru a susţine toate victimele actualei opresiuni. Nicio intervenţie politică nu poate avea, însă, efect fără ca toate statele Europei să fie unite şi să acţioneze în mod unitar.
Krisztina Morvai
Domnule preşedinte, în calitate de avocat pentru drepturile omului cu 20 de ani de experienţă la nivel internaţional, doresc să solicit acestui Parlament să analizeze situaţia drepturilor omului în ţările din lumea a treia şi în alte ţări din afara UE, pentru a avea legitimitate şi credibilitate, precum şi să observe mai îndeaproape situaţia democraţiei, a statului de drept şi a drepturilor omului în interiorul UE, în special în ţara mea, Ungaria. Vă voi prezenta o serie de fapte.
La 23 octombrie 2006 a avut loc o demonstraţie majoră de comemorare a revoluţiei din 1956, la care au participat aproximativ 100 000 de persoane. Această demonstraţie a fost organizată de Fidesz, cel mai mare partid din opoziţie, care este bine reprezentat aici în cadrul PPE şi care, practic, a câştigat alegerile în Ungaria în acest an. La această demonstraţie au participat familii, persoane în vârstă, copii, iar poliţia maghiară a atacat cu brutalitate această masă de oameni folosind gaze lacrimogene, gloanţe de cauciuc, poliţişti călare, provocând vătămarea gravă a mai multor sute de persoane. Cu aceeaşi ocazie, mai multe sute de persoane au fost reţinute ilegal şi torturate în închisoare.
De atunci şi până în prezent, pe tot parcursul ultimilor trei ani şi până în ultimele zile, când 216 de demonstranţi paşnici au fost reţinuţi ilegal şi brutalizaţi de poliţie, de fiecare dată când a avut loc un protest antiguvernamental, nu în Iran, nu în China, nu în Honduras, ci într-o ţară membră UE, în Ungaria, s-a întâmplat acelaşi lucru: brutalităţi în masă ale poliţiei, reţineri ilegale.
Vă rog să vă alăturaţi cauzei noastre şi, indiferent de afilierea dumneavoastră politică, să ne ajutaţi să aflăm ce s-a întâmplat, cine a fost responsabil, să încercăm să facem dreptate victimelor şi, în numele Uniunii Europene, să încercăm să punem capăt acestor încălcări în masă ale drepturilor omului în interiorul UE, pentru a putea avea credibilitatea şi legitimitatea necesare pentru a analiza situaţia drepturilor omului în Iran sau în orice altă ţară din afara Uniunii.
Francisco José Millán Mon
(ES) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor. Mă aflu aici pentru a vorbi despre Iran şi doresc să transmit şi eu condoleanţe victimelor accidentului aviatic din această dimineaţă.
Doamnelor şi domnilor, sunt de acord cu multe dintre ideile exprimate în ceea ce priveşte situaţia existentă în Iran după alegeri. Procesul electoral nu a fost nici liber, nici corect şi i-a permis preşedintelui Ahmadinejad şi celor mai radicale sectoare ale regimului să rămână la putere, să reprime violent activităţile demonstranţilor, să împiedice jurnaliştii să lucreze şi să dea vina pentru dezordinea internă pe o presupusă conspiraţie externă, folosind informaţii eronate pentru a ascunde adevărul.
Desigur, regimul iranian a fost deteriorat grav atât la nivel intern, cât şi din punctul de vedere al imaginii sale externe. De asemenea, oligarhia de care s-a bucurat puterea în ultimele decenii este acum divizată, ceea ce va afecta stabilitatea regimului. Totodată, populaţia va fi din ce în ce mai nemulţumită, în special dacă preţul petrolului nu creşte din nou şi, prin urmare, dacă situaţia economică nu se îmbunătăţeşte.
Uniunea Europeană trebuie să facă front comun şi să condamne în continuare abuzurile comise în Iran. Trebuie să solicităm un mai mare respect pentru drepturile omului şi trebuie să încercăm să ajutăm societatea civilă, în special acele sectoare care doresc pluralism democratic şi respect pentru drepturile omului în propria ţară. Nu trebuie să dezamăgim sectoarele care privesc spre vest, inclusiv spre Uniunea Europeană.
Cu toate acestea, în ceea ce priveşte Iranul, nu trebuie să uităm nici de ameninţarea pe care o reprezintă programul său nuclear, care are un efect destabilizator asupra regiunii şi asupra neproliferării în general. Este esenţial ca Uniunea Europeană şi Statele Unite să coopereze în continuare în această privinţă şi sunt sigur că aceasta va fi una dintre priorităţile preşedinţiei suedeze.
Trebuie să implicăm pe deplin Rusia şi China, care sunt membri permanenţi ai Consiliului de Securitate. Susţinerea acestora este esenţială pentru a putea ajunge la o soluţie pentru această gravă ameninţare, care necesită unitate şi fermitate din partea comunităţii internaţionale. Salut, prin urmare, hotărârea adoptată în acest sens săptămâna trecută la reuniunea G8.
Doamnelor şi domnilor, evenimentele din ultimele săptămâni au demonstrat extremismul şi radicalismul liderilor iranieni actuali; comunitatea internaţională nu-şi poate permite ca aceşti oameni să obţină arme nucleare.
María Paloma Muñiz de Urquiza
(ES) Domnule preşedinte, domnule în exerciţiu al Consiliului, domnule al Comisiei, intenţionam să-mi încep primul discurs în plen salutând faptul că dezbaterea privind situaţia din Iran nu a fost impusă de prezenţa dominantă a Iranului în presă, pentru că presa a acordat o mai mare atenţie situaţiei din China, din Honduras, Grupului G20 etc.
Din păcate, recentele execuţii ale militanţilor suniţi din Iran au readus pe prima pagină a ziarelor încălcările drepturilor omului din această ţară. Cu toate acestea, nu cred că problemele de pe ordinea de zi a Parlamentului în ceea ce priveşte politica externă trebuie să fie determinate de prezenţa în presă, ci mai degrabă de propriul simţ al responsabilităţii Parlamentului, de răspunsul său judicios şi coerent, potrivit rolului său tot mai crescut în politica externă a Uniunii Europene, în special în domeniul drepturilor omului.
Domnule preşedinte, acest rol implică monitorizarea utilizării coerente a tuturor instrumentelor de care dispune Uniunea Europeană în acest domeniu, iar, în ceea ce priveşte Iranul, nu trebuie ca dialogul privind armele nucleare să fie înţeles complet separat de absenţa deplină a dialogului politic în privinţa drepturilor omului.
Dialogul structurat asupra drepturilor omului a fost suspendat începând cu anul 2004. Nu avem un acord de cooperare şi de comerţ căruia să-i ataşăm o clauză democratică, nu am reuşit să trimitem o misiune de observare a alegerilor, iar fondurile Instrumentului pentru democraţie şi drepturile omului sunt reduse.
Parlamentul şi întreaga Uniune Europeană trebuie să utilizeze în mod mai eficient instrumentele pe care le au la dispoziţie şi cu care s-au înzestrat. Câţiva dintre membrii acestui Parlament şi o parte a opoziţiei iraniene au solicitat întreruperea completă a relaţiilor cu regimul iranian şi nerecunoaşterea noului guvern.
Condamnăm cu vehemenţă reprimarea politică şi oprimarea libertăţii de exprimare în Iran, însă nu cred că trebuie să renunţăm la a fi o forţă în apărarea şi protecţia drepturilor omului, în democraţie, în combaterea sărăciei din lume. Domnule preşedinte, pentru a putea face acest lucru avem nevoie de dialog, negociere şi diplomaţie, trebuie să căutăm interesele comune şi să construim o alianţă a civilizaţiilor. Solicit preşedinţiei Consiliului să ia măsuri în acest sens.
Anna Rosbach
(DA) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, Parlamentul European a discutat în repetate rânduri problema încălcării drepturilor omului în Iran şi iată că face acest lucru şi astăzi. Nu vom reuşi să schimbăm comportamentul abominabil al dictatorilor numai prin vorbe. Este timpul să acţionăm concret. Măcelărirea brutală a unui popor înfometat de libertate, care a ieşit cu curaj pe străzi, trebuie să ne facă să ne asumăm o parte din responsabilitatea distrugerii acestui regim asasin. Acest regim nu are ce căuta în secolul XXI. Guvernele europene trebuie să raporteze regimul iranian la Consiliul de Securitate al ONU şi să ceară ca autorii infracţiunilor, în special Ali Khamenei şi Mahmud Ahmadinejad, să fie aduşi în faţa unui tribunal internaţional.
Poporul iranian doreşte libertate şi trebuie să susţinem convocarea unor alegeri libere, sub supravegherea Organizaţiei Naţiunilor Unite. Parlamentul nu poate păstra delegaţia pentru relaţiile cu Iran, care, la ultima sa întâlnire, a fost transformată de regimul dictatorial într-un instrument de influenţare a Parlamentului nostru. Trebuie să arătăm că nu cooperăm cu dictaturile.
Nick Griffin
Domnule preşedinte, anul trecut am fost trimis în calitate de observator la comemorarea revoluţiei din 1956 în Budapesta. Pot confirma că dna Morvai are dreptate în a-i critica pe cei care se îngrijorează în legătură cu Iranul, însă ignoră abuzurile împotriva drepturilor omului care au loc chiar aici, în Europa.
Sunt sigur că niciunul dintre membrii Grupului ECR din această sală nu va fi într-atât de ipocrit încât să condamne Iranul pentru folosirea violenţei la alegeri, în timp ce David Cameron este unul dintre sponsorii organizaţiei Uniţi împotriva fascismului, o organizaţie de criminali de extremă stânga, care recurge frecvent la intimidare şi violenţă împotriva disidenţilor naţionalişti din Marea Britanie. Acelaşi lucru este valabil şi pentru cinci actuali deputaţi europeni, laburişti, liberal-democraţi şi conservatori, care sprijină în mod neruşinat utilizarea banilor contribuabililor britanici pentru a-şi susţine propriile miliţii, care întrerup reuniunile opoziţiei şi îşi atacă opozanţii cu cărămizi, suliţe şi ciocane.
Ideea principală este următoarea: indiferent cât de bine intenţionate şi justificate sunt criticile aduse Iranului, acestea vor fi exploatate ca propagandă de război de puternicele interese care doresc să obţină un câştig de pe urma unui atac militar asupra acestui stat. Noii conservatori, companiile petroliere, corporaţiile de construcţii şi mullahii wahhabiţi din Arabia Saudită doresc ca statul suveran Iran să fie distrus de un război agresiv. Nici măcar liberalii europeni nu sunt suficient de naivi încât să creadă din nou în minciunile privind armele de distrugere în masă, astfel încât drepturile omului apar în scenă, ca un nou casus belli.
Nu adăugaţi vocea Parlamentului la corul războinicilor, pentru un al treilea atac ilegal şi contraproductiv al vestului asupra lumii islamice. Dacă într-adevăr trebuie să faceţi acest lucru, nu lăsaţi ca în acest război - pe care îl veţi justifica şi îl veţi declanşa cu o retorică ipocrită - să fie carne de tun tot bravii soldaţi britanici dintotdeauna: băieţi de 18 ani de pe Mersey, Tamisa şi Tyne. Trimiteţi-vă pe câmpul de luptă propriii copii, să vină acasă în sicriu, fără picioare, fără mâini sau cu sănătatea distrusă, ori vedeţi-vă de treaba dumneavoastră.
Filip Kaczmarek
(PL) Domnule preşedinte, moartea unor persoane nevinovate este întotdeauna o tragedie. Dacă, însă, aceştia mor apărând valori precum libertatea şi adevărul putem spune că suferinţa lor nu a fost în van, aşa cum s-a întâmplat şi în cazul recentelor victime din Iran. Situaţia este foarte gravă atunci când un regim trage în demonstranţi, arestează opozanţii, îi torturează şi îi ucide. Singura sursă de optimism şi speranţă este ca aceste evenimente să îi facă pe politicienii şi pe opinia publică din întreaga lume să vadă care este adevăratul caracter al regimului iranian, care capabil de acţiuni aflate la o distanţă imensă faţă de standardele minime ale lumii moderne. Acest regim are mâinile mânjite cu sânge. Trebuie să nu uităm acest lucru şi trebuie să încercăm să schimbăm o stare de fapt pe care n-o putem accepta. În situaţii precum aceasta apare mereu aceeaşi întrebare: ce putem face? Putem susţine cererile şi propunerile deja exprimate.
În primul rând, autorităţile iraniene trebuie să înceteze utilizarea violenţei împotriva celor care au o altă opinie decât regimul. În cazul statelor precum Iranul respectarea drepturilor fundamentale ale omului trebuie monitorizată şi garantată de comunitatea internaţională.
În al doilea rând, în Iran trebuie să aibă loc alegeri libere şi corecte, la care să poată participa toţi candidaţii, nu doar cei cărora li s-a acordat permisiunea. De fapt, nici măcar persoanele care iau decizii în legătură cu dreptul de a participa la alegeri nu au un mandat democratic. Corectitudinea alegerilor trebuie verificată de observatori externi independenţi - altfel alegerile vor fi inutile.
În al treilea rând, trebuie să facem tot posibilul pentru a ne asigura că soluţiile pentru Iran sunt paşnice şi politice, ceea ce înseamnă că trebuie să-i sprijinim pe iranienii care doresc ca în ţara lor să se producă schimbări fundamentale, schimbări care vor însemna că Iranul va fi guvernat de cei ce vor câştiga alegerile în mod corect, iar Iranul nu va mai reprezenta o ameninţare pentru securitatea mondială.
Liderul opoziţiei iraniene din exil, doamna Rajavi, a spus că evenimentele din Iran sunt începutul finalului regimului. Sper din toată inima că dna Rajavi are dreptate.
Mario Mauro
(IT) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, îi sunt recunoscător preşedinţiei suedeze pentru observaţiile făcute înainte de dezbatere, pe care le consider echilibrate şi capabile să ne facă să înţelegem responsabilitatea care ni se cere să ne-o asumăm. În acest sens, doresc să fac o observaţie ca urmare a ceea ce am văzut, la fel ca mulţi alţii, la televizor. Mă refer aici la masele de oameni care, într-un fel, au provocat protestele din ultimele zile.
Totuşi, deşi este adevărat că Iranul este o teocraţie în care fundamentalismul are de gând să acapareze puterea pretinzând că face acest lucru în numele Domnului, în ultimele zile am văzut oameni ieşind în stradă şi strigând "Dumnezeu este mare”. Ce diferenţă! Această diferenţă în priviri, în voinţa exprimată de aceşti oameni, în hotărârea de a nu fi violenţi ne face să ne dăm seama că dragostea de libertate şi adevăr, dragostea de popor, dragostea şi respectul faţă de ceilalţi nu au murit în Iran.
Treizeci de ani de teocraţie, treizeci de ani de distrugere umană sistematică nu au fost suficienţi pentru a şterge această memorie care se află în inimile noastre, ale tuturor. Datorăm loialitate acestui fapt. Datorăm devotament necondiţionat acestei iubiri de adevăr şi de libertate, iar acest lucru trebuie să ne facă să ne dăm seama de responsabilitatea pe care o avem. A cere instituţiilor europene să fie puternice, hotărâte şi să-şi facă auzită vocea nu este, în primul rând, o cerere adresată de Parlament, pentru a ocupa primul loc pe scena geopolitică, ci înseamnă să arătăm că dragostea de libertate şi de adevăr demonstrate de toţi cei care au protestat în ultimele zile nu trebuie trecute cu vederea de instituţiile europene, întrucât ele stau la baza acestui proiect politic pe care îl considerăm Europa unită.
Tunne Kelam
Domnule preşedinte, în Iran a avut loc o schimbare crucială. Prin urmare, primele concluzii ar fi că Iranul nu este şi nu va mai fi la fel. Acest lucru se întâmplă pentru că milioane de iranieni au refuzat să fie ostaticii liderilor lor religioşi. Au dat dovadă de un curaj uluitor ridicându-se împotriva dictaturii.
Problema nu o reprezintă, prin urmare, faptul că aşa-zisele alegeri au fost falsificate mai mult decât de obicei. De această dată, rezultatul evident măsluit al alegerilor a declanşat un protest popular pe care experţii din afara Iranului nu au putut sau nu au vrut să-l prevadă.-
Acest lucru îmi aminteşte de situaţia de acum 20 de ani din Europa de Est: în timp ce guvernele occidentale erau pregătite pentru o acomodare pe termen lung şi o coexistenţă pragmatică cu sistemul totalitar sovietic, brusc, milioane de ostatici ai regimului comunist au devenit activi: s-au ridicat împotriva sistemului şi l-au răsturnat brusc.-
Prin urmare, trebuie să ne dăm seama că nu mai putem aborda Iranul în acelaşi mod, închizând ochii în faţa alegerilor măsluite şi a opresiunilor sistematice. Conform estimărilor, în 30 de ani de dictatură peste cinci milioane de persoane au fost reţinute, peste 200 000 au fost torturate până la moarte, iar peste 200 de persoane au fost ucise recent.
Guvernele statelor membre UE au şovăit prea mult în a condamna aceste atrocităţi şi în a obliga regimul să suporte consecinţele comportamentului său. Dacă luăm în serios protejarea drepturilor cetăţenilor iranieni, trebuie să fim pregătiţi să ne luptăm cu adevărat cu dictatorii. Ce înseamnă acest lucru? De exemplu, trebuie să interzicem liderilor regimului să călătorească în UE; trebuie să ne retragem ambasadorii din Iran în semn de indignare; iar în Iran trebuie să poată avea loc alegeri libere doar sub supravegherea ONU.
Lena Barbara Kolarska-Bobinska
Domnule preşedinte, situaţia din Iran se agravează, iar încălcarea principiilor democratice reprezintă un pericol pentru stabilitatea întregii regiuni. Trebuie, deci, să ne exprimăm preocuparea şi condamnarea, însă declaraţiile nu trebuie să fie doar simbolice, fără nicio aplicare practică. Unii lideri europeni vorbesc despre noile sancţiuni care trebuie impuse asupra Iranului, însă în prezent este nevoie de o discuţie privind promovarea democraţiei la nivel local în această ţară.
Sunt poloneză, iar cetăţenii Europei de Est ştiu cât sunt de importante aceste tipuri de acţiuni pentru instaurarea democraţiei. Promovarea trebuie adaptată la situaţia politică şi economică dintr-o anumită ţară, însă trebuie revizuită şi evaluată experienţa UE în promovarea democraţiei în Africa de Nord, în Orientul Mijlociu şi în Europa de Est, pentru a vedea ce trebuie făcut în Iran, ce se poate face în Iran şi ce este eficient, având în vedere circumstanţele din această ţară.
De asemenea, doresc să vă reamintesc că, dacă UE doreşte să fie credibilă, trebuie să ia unele măsuri în Moldova. În curând, la 29 iulie, ne vom confrunta cu un nou test, cel al alegerilor din Moldova. UE trebuie să ia măsuri pentru a asigura desfăşurarea unor alegeri democratice corecte şi libere în această ţară. Nu este suficient să discutăm despre susţinerea democraţiei: Parlamentul European şi instituţiile europene trebuie să fie mai active în acest sens.
Bogusław Sonik
(PL) Domnule preşedinte, trebuie să monitorizăm progresul procesului electoral din Iran, deşi soluţionarea conflictului trebuie să înceapă cu o declaraţie a autorităţilor iraniene prin care acestea să spună că vor înceta să utilizeze forţa şi că vor elibera activiştii din opoziţie care au fost reţinuţi, apărătorii drepturilor omului, jurnaliştii, demonstranţii şi cetăţenii altor state care sunt învinuiţi acum de situaţia existentă în Iran. Desigur, trebuie să respectăm suveranitatea Iranului, însă trebuie să reamintim Teheranului că are obligaţia de a respecta Pactul Internaţional privind Drepturile Civile şi Politice.
De asemenea, doresc să îmi exprim îngrijorarea în legătură cu programul nuclear al Iranului. Teheranul are dreptul la un program nuclear folosit în scopuri paşnice, însă are şi obligaţia de a determina comunitatea internaţională să aibă din nou încredere că activitatea nucleară iraniană este una paşnică în esenţă.
Maria Eleni Koppa
(EL) Domnule preşedinte, doresc să-mi exprim profunda părere de rău în legătură cu tragicul accident aviatic produs astăzi în provincia iraniană Qazvin.
Dezbaterea de astăzi este necesară având în vedere evenimentele produse după alegerile din 12 iunie. Cred, totuşi, că trebuie să păstrăm un context adecvat. Nu trebuie să transmitem un mesaj greşit. Orice legătură directă sau indirectă între aceste evenimente şi chestiunea programului nuclear este înşelătoare. Trebuie să precizăm clar că subiectul de astăzi este situaţia democraţiei şi a drepturilor omului în Iran.
Discuţia despre noi sancţiuni nu va contribui sub nicio formă la rezolvarea problemelor grave ale poporului iranian. Democraţia nu poate fi impusă prin astfel de mijloace. Uniunea Europeană trebuie să intensifice eforturile în vederea democratizării şi respectării libertăţilor fundamentale, ancorând însă această problemă în contextul unui dialog politic substanţial şi consolidând legăturile cu societatea civilă.
De asemenea, trebuie efectuate investigaţii suplimentare în ceea ce priveşte reclamaţiile de fraudare a procesului electoral şi trebuie subliniat încă o dată faptul că dreptul la proteste paşnice este un drept inalienabil al cetăţenilor din fiecare ţară.
Trebuie, deci, să condamnăm cu hotărâre violenţa de la această tribună aici, astăzi, şi să solicităm respectarea libertăţii de exprimare în Iran, la fel ca în orice altă ţară din lume.
Michael Gahler
(DE) Domnule preşedinte, cred că este un lucru bun faptul că purtăm această dezbatere în prima săptămână de mandat a noului Parlament. Din păcate, liderii noştri de grup au respins propunerea de rezoluţie. Mă întreb cui îi acordăm atenţie aici.
O rezoluţie ar fi fost utilă pentru disidenţii din Iran dacă le-am fi confirmat printr-o declaraţie tangibilă că ceea ce s-a considerat în mod oficial a fi alegerile prezidenţiale nu a respectat sub nicio formă standardele internaţionale ale democraţiei, pentru că cea mai mare parte a candidaţilor au fost respinşi de Consiliul gardienilor şi pentru că nu se poate considera că celor cărora li s-a permis să candideze li s-au acordat şanse egale. Din perspectivă politică, putem concluziona deci, fără rezerve, că rezultatele anunţate ale alegerilor nu au reprezentat voinţa poporului iranian.
Uniunea Europeană trebuie să-şi folosească instrumentele pentru democraţie şi drepturile omului, să susţină societatea civilă şi avocaţii precum Shirin Ebadi, de exemplu, care militează pentru deţinuţii adepţi ai religiei Bahai. Cred că, deocamdată, această politică poate avea succes, chiar şi pe termen scurt.
(Aplauze)
Ulrike Lunacek
(DE) Domnule preşedinte, domnule în exerciţiu al Consiliului, doamnelor şi domnilor, săptămâna trecută - spre marea mea încântare în calitate de nou membru - în cadrul unei reuniuni a Comisiei pentru politică externă, am ascultat un discurs al domnului Makhmalbaf, regizor de film iranian, care ne-a spus foarte deschis că înaintea acestor alegeri în Iran exista democraţie în proporţie de 20%, însă după alegeri, care, în opinia dumnealui au fost falsificate, nu a mai rămas democraţie deloc.
Sunt de acord cu această descriere; alegerile au fost în mod sigur falsificate, fraudate pe scară largă şi au răpit drepturile majorităţii poporului iranian, care dorea o schimbare. Domnule în exerciţiu al Consiliului, mă interesează în special un anumit aspect: la jumătatea lunii august va avea loc inaugurarea preşedintelui "reales”, Ahmadinejad. Ce se discută în prezent în Consiliu şi în statele membre? Uniunea Europeană şi statele membre vor fi reprezentate oficial la această inaugurare? Sper că nu, pentru că nu cred că Uniunea Europeană sau statele membre trebuie să trimită o delegaţie oficială, având în vedere falsificarea alegerilor şi, oricât de mult aş susţine continuarea dialogului, Uniunea Europeană nu trebuie să aibă reprezentanţi oficiali la această inaugurare. Care este poziţia dumneavoastră în această privinţă? Cum se rezolvă această problemă?
Pier Antonio Panzeri
(IT) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, în dezbaterile aspectelor de politică externă, precum este dezbaterea de astăzi, privind situaţia din Iran, ştim cu toţii că există riscul să ne aflăm cu puţin în urma evenimentelor actuale. Desigur, dacă doreşte acest lucru, Parlamentul European poate juca, totuşi, un rol important în a solicita Europei şi comunităţii internaţionale să ia în serios evenimentele actuale şi să pună în aplicare toate iniţiativele necesare pentru a se asigura că procesul de introducere a unui sistem democratic în Iran poate avea loc în mod efectiv.
Având în vedere atenţia acordată de publicul internaţional perioadei postelectorale din Iran şi demonstraţiilor de stradă pe care regimul iranian a încercat să le reprime prin violenţă, este important să ne asigurăm că situaţia din această ţară nu va fi trecută sub tăcere. Abordarea realistă a situaţiei nu înseamnă scoaterea de pe ordinea de zi a problemei Iranului. Trebuie să menţinem atenţia la un nivel ridicat, iar preşedinţia suedeză, căreia îi mulţumesc pentru observaţiile făcute astăzi, trebuie să promoveze o iniţiativă puternică, împreună cu Statele Unite, Rusia şi alte ţări, pentru a schimba evoluţia situaţiei din Iran, de la drepturile democratice la însăşi problema nucleară.
Alejo Vidal-Quadras
(ES) Domnule preşedinte, în ultimele săptămâni am fost impresionaţi de repetatele demonstraţii de eroism şi de vitejia poporului iranian, care a înfruntat cu mâinile goale pistoalele automate şi bastoanele tiranilor ce îl asupresc. Numărul mare de femei prezente la aceste demonstraţii arată hotărârea iranienilor de a trăi într-o democraţie adevărată.
Domnule în exerciţiu al Consiliului, răspunsul Uniunii Europene a fost prea slab şi prea vag. Trebuie să transmitem un semnal politic foarte puternic, prin care să ne exprimăm dezacordul faţă de această intolerabilă dictatură teocrată.
Soluţia a fost expusă foarte bine de liderul rezistenţei din exil, Massoud Rajavi: liderul suprem trebuie destituit, iar o adunare temporară de experţi trebuie să convoace alegeri libere, sub supraveghere internaţională. Orice alte măsuri vor reprezenta o pierdere de timp şi vor prelungi această situaţie nefericită.
Ria Oomen-Ruijten
(NL) Doresc să încep prin a-i ura un călduros bun venit noului în exerciţiu al Consiliului, dl Bildt. Ştiu, desigur, că dumnealui se va confrunta cu o perioadă foarte aglomerată, pentru că umerii domniei sale vor fi împovăraţi de problemele întregii lumi.
Domnule preşedinte, în ceea ce priveşte Iranul trebuie să fac câteva observaţii. În primul rând, regimul iranian este imprevizibil. În al doilea rând, regimul începe să prezinte anumite fisuri, mai ales în cercurile religioase. În al treilea rând, regimul susţine orice este rău sau implică corupţie, indiferent că este vorba de evenimente din Orientul Mijlociu sau din Pakistan. În al patrulea rând, dialogul nu ajută deloc, iar cetăţenii doresc mai multă libertate şi trebuie să se bucure de sprijinul europenilor în această privinţă.
Doresc, deci, să vă întreb, domnule Bildt, de ce Consiliul nu a putut oferi o declaraţie mai dură şi de ce am ascultat doar câteva state care vor să sfideze în permanenţă situaţia drepturilor omului?
Enrique Guerrero Salom
(ES) Domnule preşedinte, voi condamna încă de la început evenimentele din Iran şi represaliile luate de guvernul iranian, însă doresc să mă alătur celor care au susţinut îmbinarea presiunii din partea instituţiilor europene cu menţinerea dialogului şi a procesului de negociere.
Istoria şi experienţa ne arată că încetarea completă a relaţiilor cu regimurile autoritare nu face nimic pentru a îmbunătăţi condiţiile de trai ale persoanelor care suferă de pe urma acestor regimuri şi, în acelaşi timp, slăbeşte poziţia celor care apără respectul pentru democraţie şi drepturile omului în aceste ţări.
Prin urmare, cred că trebuie să folosim toate instrumentele de care dispune Uniunea Europeană pentru a exercita presiune asupra regimului iranian, începând cu acest Parlament, însă în acelaşi timp trebuie să menţinem negocieri şi un dialog care să exercite presiune asupra regimului, în special prin intermediul Înaltului Reprezentant, dl Solana.
Magdi Cristiano Allam
(IT) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, Iranul reprezintă în prezent principala ameninţare pentru securitatea şi stabilitatea internaţională: pe de o parte, încălcând rezoluţiile Organizaţiei Naţiunilor Unite, această ţară îşi urmăreşte scopul de a se echipa cu arme atomice, iar pe de altă parte îşi repetă dorinţa de a distruge fizic statul Israel.
Sper că Europa, prin intermediul preşedinţiei suedeze, poate transmite un mesaj clar Iranului, arătând că valorile nenegociabile ale dreptului la viaţă, demnităţii umane şi libertăţii de alegere nu pot fi separate de dezvoltarea relaţiilor bilaterale şi că, în special, poate arăta că dreptul la existenţă al statului Israel nu este negociabil şi că Europa, care a asistat la holocaust pe propriul său teritoriu, nu va permite un al doilea holocaust asupra statului şi poporului israelian.
Philippe Juvin
(FR) Domnule preşedinte, doresc să iau cuvântul pentru a solicita Parlamentului să se declare în mod clar în favoarea instituirii unor sancţiuni financiare şi tehnice împotriva Iranului.
Desigur, există numeroase argumente împotriva sancţiunilor, pentru că acestea vor avea consecinţe asupra vieţii cetăţenilor iranieni. Cu toate acestea, domnule preşedinte, cel mai rău lucru pentru cetăţenii iranieni nu vor fi lipsurile provocate de aceste sancţiuni; cel mai rău lucru ar fi tăcerea, pasivitatea noastră. Sancţiunile ar arăta că nu suntem indiferenţi, domnule preşedinte, şi cred că acest lucru este crucial.
Din acest motiv, domnule preşedinte, Parlamentul trebuie să ceară instituirea unor sancţiuni financiare împotriva Iranului.
Charles Tannock
Domnule preşedinte, dictatura teocratică groaznică din Iran este deja vinovată de numeroase crime împotriva propriului său popor: de la spânzurarea adepţilor religiei Bahai până la spânzurarea homosexualilor şi, se pare, până la spânzurarea unui număr de 50 de protestatari nevinovaţi. Nu ar trebui, deci, să fim surprinşi de simplul furt al unor alegeri prin fraudă electorală pe scară largă. Cred că această fisură a regimului şi curajul tineretului protestatar - pe care îl salut - vor conduce la prăbuşirea acestui guvern putred.
Recent, la o altă reuniune, dl Howitt a sugerat că ar fi trebuit să trimitem observatori electorali din partea UE pentru a verifica dacă într-adevăr a avut loc o fraudă electorală. Nu, nu trebuie să legitimăm alegeri falsificate, care restricţionează candidaturi pe baza purităţii religioase şi care numără voturile în spatele uşilor închise.
Carl Bildt
le în exerciţiu al Consiliului. - Domnule preşedinte, am ascultat cu foarte mare atenţie diversele opinii şi puncte de vedere exprimate. După cum s-a văzut, aceasta a fost o dezbatere foarte importantă, asupra unui subiect foarte important.
Cred că se poate spune că suntem uniţi în aprecierile exprimate în legătură cu ceea ce s-a întâmplat, cu ceea ce am văzut la televizor, şi, mai ales, în legătură cu ceea ce am auzit de la persoane care ştiu mai mult decât se poate vedea la televizor.
Doresc să îi răspund unei persoane care a spus că nu am fost suficient de clari. Dacă faceţi o comparaţie între ceea ce a spus Uniunea Europeană şi ceea ce a spus orice alt organism mondial semnificativ, noi suntem, fără îndoială, cei care au fost cei mai clari, cei mai coerenţi, cei mai hotărâţi în opiniile exprimate.
Am fi dorit ca aceste cuvinte să aibă un efect mai puternic decât cel pe care îl au în prezent, însă această situaţie este una frecventă. Însă, deşi cuvintele sunt, totuşi, importante - lucru care nu poate fi pus la îndoială - discutăm în principal evenimentele care au avut loc în Iran de la alegerile din 12 iunie.
Cred că este important să ne concentrăm şi asupra a ceea ce am văzut la televizor înainte de 12 iunie, pentru că, brusc, am asistat la un Iran oarecum diferit faţă de cel cu care eram obişnuiţi. În limitele acestui regim exista un element de vitalitate, de pluralitate, o dorinţă evidentă de schimbare, de deschidere, de reformă. Este foarte greu să ne dăm seama din exterior dacă acest element era reprezentat de majoritatea iranienilor, însă prăbuşirea la care am asistat după 12 iunie îi demonstrează pe deplin semnificaţia. Prin urmare, condamnând ceea ce am văzut după, nu trebuie să uităm ce anume am văzut înainte şi care este semnificaţia pe termen lung a acestui fapt.-
Cred că suntem uniţi în ceea ce spunem şi în ceea ce credem. Domnule Saryusz-Wolski, domnule Cohn-Bendit şi domnule Mauro: gândim aproape la fel, dacă vedem care ne sunt punctele de vedere. Însă cel mai dificil lucru nu este ceea ce spunem; cel mai dificil este ceea ce o să facem în această situaţie. Cred că trebuie să acţionăm în două direcţii.
Prima este destul de evidentă. Uniunea Europeană trebuie să acţioneze în spiritul drepturilor omului şi al democraţiei, indiferent de spaţiu şi de circumstanţe. Poate că există şi alţi factori care trebuie luaţi în calcul, însă nu trebuie să ne îndepărtăm de la principiul coerenţei în apărarea drepturilor omului. Trebuie să condamnăm uciderile, folosirea pedepsei cu moartea. Trebuie să solicităm eliberarea celor deţinuţi. Trebuie să fim clari atunci când vom solicita respectarea libertăţii şi a drepturilor pe care le are orice fiinţă umană din lume.
În al doilea rând - iar aici cred că pot exista dezacorduri - trebuie să fim pregătiţi să ne asumăm responsabilităţi. Trebuie să recunoaştem că abordarea unei asemenea politici este mult mai dificilă decât să rămânem pasivi, să nu facem nimic sau să încercăm să izolăm: acest lucru este uşor; asumarea de angajamente este dificilă. Dl Kelam a făcut aluzie la o parte din experienţa istorică pe care o avem, la alegerile antrenate de aceasta. Însă faptul că avem o anumită experienţă istorică în Europa - care se reflectă aici - poate că ne oferă posibilitatea să ne aventurăm în această direcţie.
Nu trebuie să credem că un simplu dialog diplomatic poate rezolva orice problemă ridicată aici: nu poate. Alţi factori vor interveni în ecuaţie. Însă nu trebuie nici să uităm că avem obligaţia de a încerca să rezolvăm anumite probleme prin dialog diplomatic. Mă gândesc la angajaţii ambasadei britanice, la studentul francez şi la alţi cetăţeni; pentru ei trebuie să purtăm acum un dialog.
Provin dintr-o ţară în care 1% dintre cetăţeni sunt de origine iraniană. Aceştia se deplasează în continuu. Problemele consulare sunt extrem de numeroase. Trebuie să fim pregătiţi să ne implicăm, să ajutăm cetăţenii, fără a crede că aceste măsuri ne vor ajuta să rezolvăm imediat toate problemele.
Avem în faţă dosarul nuclear la care s-a făcut aluzie. Unii pot crede că pentru această problemă există soluţii mai simple. Nu cred că există soluţii dacă nu ne implicăm într-un autentic dialog diplomatic în această problemă. Acestea sunt alte probleme în care trebuie să ne implicăm.
Fără niciun dubiu, situaţia va fi mai solicitantă şi mai dificilă, având în vedere circumstanţele actuale şi cred că discuţia de săptămâna trecută din cadrul Comisiei pentru afaceri externe a evidenţiat o parte dintre alegerile şi deciziile dificile pe care va trebui să le luăm în următoarele săptămâni, însă fără a depăşi un termen de câteva luni. Consiliul, Parlamentul şi toţi europenii trebuie să se implice laolaltă cu alţi mari actori internaţional, nu doar împreună cu americanii conduşi de abordarea nouă şi corectă a administraţiei Obama, ci şi împreună cu Consiliul de Securitate al ONU, Rusia, China şi comunitatea mondială extinsă. Doar atunci putem spera că vom putea rezolva nu doar problemele imediate, ci şi celelalte probleme care necesită o soluţie.
Sunt recunoscător pentru această dezbatere. Cred că aceasta a evidenţiat unanimitatea clară la care ajungem atunci când este vorba să ne apărăm valorile, însă şi o parte dintre alegerile şi alternativele dificile cu care trebuie să ne confruntăm în următoarele luni şi în următorii ani. Ştim ce dorim să realizăm; trebuie să încercăm să ne şi atingem obiectivele. Dar să nu credeţi că va fi uşor. Vă pot asigura că şi Consiliul se va implica în continuare în toate aspectele acestui dosar special.
(Aplauze)
Daniel Cohn-Bendit
(FR) Domnule preşedinte, îmi cer scuze, însă tocmai am primit o informaţie pe care doresc să o comunic Consiliului şi colegilor mei.
Natalia Estemirova, candidată la Premiul Saharov al Parlamentului European, a fost răpită în această dimineaţă la Groznîi de către persoane necunoscute. Solicit Consiliului, Comisiei şi deputaţilor europeni să protesteze, pentru ca Moscova să ştie că ne gândim la Natalia Estemirova.
Preşedintele
Dezbaterea este închisă.
Richard Howitt
Domnule preşedinte, doresc să lămuresc lucrurile, pentru că numele meu a fost menţionat de colegul meu, dl Tannock.
Nu am solicitat prezenţa observatorilor UE săptămâna trecută, iar mai devreme, în decursul acestei dezbateri, am spus foarte clar că, dacă împrejurările ar fi justificat acest lucru, Uniunea Europeană ar fi putut trimite o misiune de observare a alegerilor din Iran. Comisia nu a avut încredere să facă acest lucru şi tocmai din acest motiv suntem îngrijoraţi, în mod obiectiv şi justificat, în legătură cu desfăşurarea acestor alegeri.
Îmi pare rău că dl Tannock nu s-a aflat aici pentru a asculta aceste lucruri mai devreme, în decursul dezbaterii, şi sper că am putut lămuri situaţia.
Preşedintele
Dezbaterea este închisă.
