Timpul afectat întrebărilor (întrebări adresate Comisiei)
Preşedintele
Urmează timpul afectat întrebărilor (B6 0001/2009).
Vom analiza o serie de întrebări adresate Comisiei.
Partea întâi
Obiect: Zece ani de existenţă a euro
Având în vedere recentele serbări ce au marcat cea de-a zecea aniversare a adoptării euro, poate Comisia să comenteze în legătură cu principalele lecţii învăţate din punct de vedere al coordonării politicii fiscale în zona euro, în special având în vedere recenta criză financiară şi economică?
Joaquín Almunia
membru al Comisiei. -Deşi experienţele de coordonare bugetară au fost în general pozitive, se pot trage o serie de învăţăminte. Analiza primilor zece ani susţine ideea de creştere a eficacităţii supravegherii bugetare în perioadele favorabile. De asemenea, evidenţiază necesitatea de a soluţiona probleme mai diversificate, ce pot afecta stabilitatea macroeconomică a unui stat membru şi funcţionarea uniunii economice şi monetare în ansamblu.
Coordonarea politicilor fiscale ar trebui să îndrume mai bine comportamentul bugetar naţional la nivelul întregului ciclu - atât în perioadele favorabile, cât şi în cele nefavorabile. Trebuie monitorizată mai atent evoluţia datoriei publice şi trebuie consolidate obiectivele bugetare pe termen mediu, pentru soluţionarea obligaţiilor implicite. Toate aceste tipuri de evoluţii implică o supraveghere bugetară sporită.
Supravegherea trebuie, însă, sporită, şi pentru a se ţine cont de evoluţiile din statele membre ce pot afecta durabilitatea bugetară, precum creşterea deficitelor de cont curent, divergenţele inflaţionale persistente, divergenţele persistente în evoluţia costurilor unitare cu forţa de muncă sau direcţiile de creştere neechilibrată.
Supravegherea trebuie să se bazeze pe instrumentele existente. Instrumentele cheie pentru supravegherea politicilor fiscale şi pentru coordonarea politicilor economice sunt precizate în mod clar în tratat şi în Pactul de stabilitate şi de creştere.
Recenta adoptare a planului european de relansare economică de către Comisie pe 26 noiembrie anul trecut este un eveniment de pionierat în ceea ce priveşte guvernarea şi coordonarea bugetară.
Acesta evidenţiază rolul catalizator al Comisiei în ceea ce priveşte politicile de stabilizare economică de urgenţă pe termen scurt. Pe baza propriei noastre evaluări economice, Comisia a elaborat rapid un răspuns economic cuantificat şi bine susţinut pentru recesiunea economică. Acţiunea rapidă a Comisiei este un răspuns la pericolele clare ale politicilor economice naţionale, mai cuprinzătoare decât oricând, la această răscruce de drumuri.
Planul de relansare recunoaşte separarea inerentă a sarcinilor integrate în cadrul de politică economică al UE. Din moment ce statele membre sunt responsabile pentru politica bugetară, Comisia stabileşte un obiectiv global pentru stimularea fiscală suplimentară, luând în calcul volumul necesar pentru impulsionarea economiei UE la nivel global.
Statele membre îşi pot stabili în mod liber dimensiunea şi structura stimulentelor fiscale proprii. Apar provocări în materie de coordonare şi supraveghere a punerii în aplicare a măsurilor naţionale. Comisia şi Consiliul ECOFIN vor monitoriza împreună punerea în aplicare a măsurilor naţionale, în conformitate cu principiile prevăzute în planul de relansare.
Privind înainte, o implementare judicioasă a cadrului de supraveghere fiscală va stabiliza aşteptările privind viitoarele evoluţii fiscale. Aceasta va asigura păstrarea poziţiilor durabile, împreună cu consolidarea cadrelor şi reglementărilor bugetare naţionale şi cu punerea în aplicare a reformelor ce stopează creşterea cheltuielilor pentru vârsta a treia.
Vor fi limitate, deci, efecte adverse ale aşteptărilor de creştere a deficitelor şi datoriilor privind primele de risc şi consumul şi investiţiile private.
Colm Burke
Domnule comisar, apreciez foarte mult răspunsul dvs. Având în vedere că avem o politică monetară comună, dar ţinând cont şi de problemele curente, vedeţi un rol sporit pentru Eurogrup, respectând, însă, politicile fiscale din statele individuale? Consideraţi că punerea în aplicare sau adoptarea Tratatului de la Lisabona va afecta în vreun fel acest domeniu în ceea ce priveşte impozitarea? Consider că este important să colaborăm. Ce noi moduri de stimulare a economiilor statelor UE aveţi în vedere?
Joaquín Almunia
membru al Comisiei. -Care este rolul Eurogrupului? După cum ştiţi, Eurogrupul este în prezent un organism informal şi va rămâne aşa şi după intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona. Astfel, Eurogrupul nu poate adopta decizii formale, chiar dacă acestea se referă doar la membrii zonei euro ce fac parte din Consiliul Ecofin.
În ultimii trei sau patru ani, de la începutul preşedinţiei lui Jean-Claude Juncker, respectiv din ianuarie 2005, Eurogrupul a îmbunătăţit conţinutul agendei de discuţii. Membrii Eurogrupului, împreună cu Comisia şi BCE, discută această supraveghere bugetară accentuată şi supravegherea economică mai cuprinzătoare pe care le-am menţionat în observaţiile mele introductive. Eurogrupul discută frecvent şi alte probleme privind rolul extern al euro şi dimensiunea externă a zonei euro.
Problemele fiscale, după cum ştiţi foarte bine, sunt un subiect extrem de delicat. În conformitate cu prezentul tratat, dar şi conform Tratatului de la Lisabona în viitor, deciziile fiscale necesită unanimitate la nivelul UE şi eu nu prevăd niciun fel de modificări în cadrul de luare a deciziilor în viitorul apropiat.
Jörg Leichtfried
(DE) Stimate comisar, mă interesează următoarea problemă. În ultimii zece ani, Eurogrupul a înregistrat un succes imens şi, în special în timpul celei mai recente crize, şi alte ţări şi-au exprimat dorinţa de a se alătura grupului. Comisia se gândeşte deja ce state pot deveni membre în viitor? Există alte ţări interesate să se alăture zonei euro pentru că au înţeles că merită să fie membre?
Nils Lundgren
(SV) Mai întâi, aş dori să adresez următoarea întrebare: dacă succesul din ultimii zece ani a fost atât de mare, de ce Italia şi Grecia, spre exemplu, au o rată a bonurilor de trezorerie cu câteva procente mai mare decât cea a Germaniei?
În al doilea rând, de ce rata dobânzii pe zece ani în Suedia este cu 0,4% mai mică decât cea a Germaniei, iar cea a Finlandei, cu 0,6% mai mare, când ambele sunt ţări bine gestionate?
Joaquín Almunia
membru al Comisiei. -După cum ştiţi, Slovacia s-a alăturat zonei euro în acest an, la 1 ianuarie, deci în prezent 16 din cele 27 de state membre ale UE participă complet la UEM şi au aceeaşi monedă. Cine va urma? Nu este de competenţa Comisiei să răspundă la această întrebare. Candidaţii ce doresc să se alăture zonei euro trebuie să solicite acest lucru. În prezent, ştim ce state membre UE doresc să se alăture zonei euro cât mai curând, însă, din păcate, ele nu îndeplinesc toate criteriile cerute de tratat - statele baltice, Ungaria şi altele - şi ştim că există două state membre ale UE, respectiv Marea Britanie şi Danemarca, ce deţin o clauză de neparticipare care le permite să fie excluse de la responsabilitatea tuturor statelor membre de a se pregăti şi de a-şi pregăti economiile pentru a se alătura într-o zi zonei euro.
Nu ştiu ce stat se va alătura primul zonei euro, după Slovacia. Poate unul din cele două state membre cu clauză de neparticipare. Este posibil ca în următoarele luni, Danemarca, de exemplu, să decidă renunţarea la clauza de neparticipare şi să solicite să se alăture zonei euro. De fapt, Danemarca îndeplineşte toate criteriile pentru a se alătura zonei euro conform tratatului, însă acest lucru trebuie decis de autorităţile daneze, de parlamentul danez şi, poate, de cetăţenii danezi într-un referendum.
În această dimineaţă sărbătorim cea de-a zecea aniversare a euro. Sunt sigur că în următorii zece ani toate - sau aproape toate - statele membre ale UE se vor alătura zonei euro, deoarece, în această dificilă perioadă de criză economică, au crescut considerabil avantajele de a fi membru al zonei euro. Cei care nu s-au alăturat încă zonei euro îşi dau seama că avantajele sunt mult mai mari şi mult mai importante decât responsabilităţile sau dificultăţile cu care se vor confrunta în calitate de membri ai zonei euro.
În ceea ce priveşte observaţiile dvs., în locul dvs. nu aş argumenta împotriva zonei euro din punctul de vedere al ratelor dobânzii. Vedeţi ce s-a întâmplat cu rata dobânzii din Danemarca în această perioadă de criză. Danemarca nu este membră a zonei euro, însă moneda ei este corelată cu euro, iar banca centrală din acest stat urmează îndeaproape deciziile Băncii Centrale Europene. Pieţele nu recompensează statele din afara zonei euro. Din contră, le impun prime de risc mai ridicate.
Obiect: Colapsul preţurilor la produsele lactate pe piaţa UE
Conform unui document de lucru al Comisiei din 21 noiembrie 2008 privind monitorizarea tendinţelor preţurilor, anexat la comunicarea privind preţurile alimentelor în Europa (p. 9), între octombrie 2007 şi octombrie 2008 preţul untului pe piaţa UE s-a redus cu 30%, în timp ce preţul laptelui praf a scăzut cu 40%. Ambele preţuri par, deci, să coboare fără încetare, către nivelurile de intervenţie.
Comisia crede că, având în vedere aceste tendinţe ale pieţei, conţinutul propunerii sale elaborate acum un an în legătură cu creşterea cotelor de lapte, aprobată de Parlament şi Consiliu, trebuie menţinută nemodificată?
Comisia este de părere că limitele existente conform normelor actuale în ceea ce priveşte intervenţia pentru laptele praf şi unt sunt suficiente pentru a preveni consecinţe dezastruoase pentru veniturile fermierilor într-o regiune precum insulele Azore, unde activitatea acestora depinde integral de piaţa produselor lactate precum cele menţionate?
Mariann Fischer Boel
membră a Comisiei. -Voi începe prin a descrie situaţia de acum câţiva ani. Ne amintim cu toţii că sectorul produselor lactate era foarte stabil, cu foarte puţine fluctuaţii de preţuri, însă în ultimii ani situaţia s-a modificat dramatic. În primul rând, în 2007, îmi amintesc foarte clar că în august şi septembrie s-au înregistrat creşteri enorme ale preţurilor la produsele lactate, iar apoi, anul trecut, preţurile au scăzut la fel de mult sau poate chiar mai mult, astfel încât, în prezent, ele sunt foarte apropiate de cele de intervenţie şi, în unele părţi ale Europei, chiar sub nivelul de intervenţie.
Pot asigura membrii Parlamentului că sunt foarte preocupată de deteriorarea rapidă a pieţei europene a produselor lactate. Am stabilit măsuri de protecţie, ce pot fi activate, pentru a susţine sectorul produselor lactate şi am început deja să le punem în aplicare.
Spre deosebire de situaţia normală, unde regimul de depozitare privată pentru unt se activează în mod normal la 1 martie, am decis să activăm regimul la 1 ianuarie, ceea ce înseamnă că este eligibilă şi producţia din decembrie. Alte instrumente de susţinere a sectorului produselor lactate sau a pieţei lactatelor într-un mod eficient sunt cumpărările de intervenţie sau acordarea de restituiri la export.
În ceea ce priveşte sistemul de intervenţie care începe în martie - acoperind, deci, şi producţia din februarie - untul şi laptele praf degresat se pot cumpăra până la sfârşitul lui august. Mai întâi, pentru cantităţi fixe la preţuri fixe, apoi printr-un sistem de ofertare în caz că este necesar.
Doresc să vă reamintesc şi situaţia din 2007. Cred că toţi ne amintim de reacţia imediată şi rapidă observată de Parlamentul European, de Consiliu, de statele membre, care a exercitat presiuni enorme asupra mea pentru a creşte imediat cotele şi, astfel, pentru a relaxa situaţia preţurilor de consum.
Doresc să fiu foarte clară astăzi, să încerc să elimin neînţelegerile care circulă privind faptul că creşterea cotelor de lapte este de vină pentru preţurile foarte reduse ale produselor lactate din ziua de astăzi. Realitatea este că, în pofida creşterii cu 2% a cotei, care s-a produs după luna aprilie a acestui an, producţia de lapte a scăzut de fapt. Acest lucru se vede acum, pentru că o creştere a cotelor reprezintă o posibilitate de producţie pentru statele membre sau pentru fermieri, dar cu siguranţă nu este o obligaţie. Aceasta arată în mod clar că producătorii de produse lactate reacţionează la semnalele pieţei.
Prin urmare, modificările relativ reduse pe care le-am observat la sistemul de cote nu pot să explice sub nicio formă volatilitatea actuală a pieţei. Cererea redusă exprimată de consumatori este probabil o reacţie la preţurile ridicate de anul trecut, când consumatorii au încercat sau au dorit să se îndepărteze de produsele lactate de înaltă calitate, cu preţ ridicat. Apoi, desigur, există problema climatului economic din aceste zile. Din acelaşi motiv, este important să nu ne păcălim singuri crezând că putem decide pentru întregul sector prin gestionarea pieţei lactatelor la nivel microeconomic. Concluzia trebuie să fie că sistemul de cote nu a putut asigura stabilitatea pieţei.
În ceea ce priveşte problema din Azore, autorităţile portugheze au făcut tot posibilul pentru a solicita cote de lapte crescute pentru acestea, întrucât Insulele Azore par a fi extrem de competitive, iar creşterea producţiei pare să le avantajeze. Sunt aproape sigur că aceste cote mai mari şi renunţarea ulterioară la sistemul de cote vor avantaja sectorul lactatelor din Azore. Cred că aşa vor sta lucrurile, deşi aceste frumoase insule sunt destul de departe, iar laptele trebuie transportat între nouă insule.
În încheiere, asigur Parlamentul că voi gestiona instrumentele politicii pentru lactate într-un mod responsabil, pentru a asigura o plasă eficientă de siguranţă pentru sectorul lactatelor.
Paulo Casaca
(PT) Vă mulţumesc pentru clarificări, doamnă comisar. Regret că nu vă pot împărtăşi optimismul în ceea ce priveşte modul în care aceste creşteri ale nivelurilor permise de producţie vor avantaja producţia din Azore.
Vă pot asigura că aceste efecte au un impact profund asupra veniturilor fermierilor din Regiunea Autonomă Azore şi, cu siguranţă, şi din alte părţi ale Europei. Conform unei reviste de săptămâna aceasta, se estimează o scădere cu peste 60% a preţului laptelui praf pe piaţa mondială, în comparaţie cu nivelul din august 2007. Aceste măsuri nu au avut încă niciun impact, însă sper ca efectele lor să se facă observate în curând. Din acest motiv, doamnă comisar, vă solicit să vă concentraţi întreaga atenţie pe această situaţie.
Mariann Fischer Boel
membră a Comisiei. -Ştiţi, desigur, că mă bucură întotdeauna să port un dialog şi o discuţie cu dvs. în legătură cu importanţa sectorului agricol şi cu insulele Azore.
Ne aflăm astăzi într-o situaţie extrem de dificilă pentru piaţă. Acesta nu este doar cazul insulelor Azore, ci este chiar situaţia generală din întreaga Europă. Preţurile scad la un nivel pe care nu ni l-am fi imaginat în urmă cu doar şase luni. Pot doar să vă asigur - şi cred că aveţi încredere în capacitatea mea de a găsi soluţiile potrivite la momentul potrivit - că acesta este modul în care vom gestiona sistemul în această situaţie.
Mairead McGuinness
La mulţi ani, stimate comisar, deşi veştile privind sectorul lactatelor nu sunt bune.
Aş dori să vă întreb în mod explicit, doamnă comisar - pentru că aţi făcut referire la o parte din factorii ce au dus la căderea preţurilor - dat fiind că nu ştim cu exactitate nici de ce preţurile au crescut atât de brusc, există o analiză detaliată privind motivul scăderii bruşte? Aveţi încredere că reformele aferente bilanţului de sănătate sunt suficiente, luând în calcul această nesiguranţă? În ultimul rând, o plasă de siguranţă este suficientă dacă distrugem încrederea producătorilor, iar aceştia reduc producţia de lapte, aşa cum se întâmplă acum?
Mariann Fischer Boel
membră a Comisiei. -În primul rând, cred că situaţia preţurilor foarte reduse la lapte este provocată de mai multe cauze.
Cauza principală este, poate, faptul că piaţa rusă este extrem de importantă pentru Uniunea Europeană şi, recent, în sectorul economic rus a avut loc o devalorizare considerabilă, ceea ce înseamnă că preţurile au crescut enorm pentru consumatorii ruşi. Nu cunosc cifrele exacte, dar devalorizarea este de cel puţin 50%. Prin urmare, au scăzut brusc posibilităţile de a ne putea vinde produsele în Rusia. În plus, după cum am spus deja, se manifestă consecinţa preţurilor ridicate înregistrate în 2007. O parte din populaţie a renunţat oarecum la produsele lactate, având în vedere preţul acestora, şi, evident, nu şi-a reconsiderat decizia. Apoi, există situaţia de astăzi, cea a nesiguranţei din situaţia economică generală.
Dna McGuinness a întrebat dacă suntem de părere că este suficient de bine ceea ce am făcut prin bilanţul de sănătate. Problema este că acest bilanţ de sănătate nu începe până la 1 ianuarie 2010, când vor fi disponibile diferitele instrumente pentru susţinerea diferitelor sectoare. Am observat, pe parcursul discuţiilor, că ne confruntăm cu noi provocări şi am rezervat fonduri modulate pentru acele noi provocări. Însă acestea nu sunt în vigoare în 2009. Din acest motiv am propus Parlamentului European, Consiliului şi Consiliului Ecofin să cheltuiască o parte din aşa-zisa sumă nefolosită - un total de 5 miliarde de euro de la agricultură, iar pentru politica de dezvoltare rurală este nevoie de 1,5 miliarde euro - acum, în 2009. Parlamentul şi Consiliul vor decide dacă se poate cheltui o parte din aceşti bani.
Dacă vă amintiţi de lista noilor provocări, era menţionat şi sectorul produselor lactate. Prin urmare, sper că se va ajunge la un acord în Parlament şi că se va decide ca o parte din aceşti bani să fie folosită, nu exclusiv, dar şi pentru provocările cu care se confruntă sectorul lactatelor.
Obiect: Microcreditele
În mai 2008, comisarul Mariann Fischer Boel a propus realocarea finanţării UE folosită anterior pentru subvenţiile de export, pentru susţinerea preţurilor şi pentru transformarea excedentelor în microcredite, astfel încât să li se poată oferi fermierilor din ţările în curs de dezvoltare posibilitatea de a achiziţiona seminţe şi îngrăşăminte. Microcreditele sunt, desigur, un ajutor important pentru combaterea sărăciei şi un instrument pentru realizarea obiectivelor mileniului. În aprilie 2008, printr-o declaraţie scrisă, Parlamentul a solicitat eliberarea mai multor resurse pentru proiectele de microcredite.
Ce măsuri a luat Comisia până acum în urma acelei propuneri?
Jim Allister
Nu este normal ca după persoana ce adresează întrebarea să se preia două întrebări suplimentare şi nu am indicat, chiar la începutul întrebării adresate comisarului, că am o întrebare suplimentară?
De ce nu mi s-a solicitat intervenţia?
Preşedintele
Domnule Allister, nu am ştiut că aveaţi de pus o întrebare. Dacă aş fi ştiut, v-aş fi dat cuvântul.
Jim Allister
Cu tot respectul, echipa dvs. a arătat că s-a observat solicitarea mea. Deci, dacă echipa dvs. a ştiut acest lucru, şi dvs. aţi ştiut.
De ce nu aţi fost informată?
Preşedintele
Îmi pare rău, conform celor spuse de echipa mea, nimeni nu v-a văzut.
Louis Michel
Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, discuţiile dintre Parlament şi Consiliu privind adoptarea regulamentului de instituire a asistenţei alimentare pentru Europa au condus la decizia de a nu utiliza fondurile disponibile în cadrul titlului 2 din buget pentru finanţarea acestui mecanism, contrar propunerii Comisiei. Cu toate acestea, Regulamentul Parlamentului European şi al Consiliului adoptat la 16 decembrie 2008 prevedea un buget de 1 miliard de euro în cadrul titlului 4 din buget pentru perioada 2008-2010. Acesta va fi folosit pentru finanţarea măsurilor de susţinere a agriculturii şi securităţii alimentare în statele în curs de dezvoltare care sunt cele mai afectate de criza alimentară. În multe dintre aceste măsuri este prezent microcreditul, precum şi alte instrumente de consolidare a producţiei agricole şi rurale. Parlamentul va avea dreptul de a examina programarea activităţilor finanţate prin acest mecanism, conform prevederilor regulamentului de comitologie. Vă pot spune că în februarie se va prezenta un pachet iniţial de aproximativ 300 milioane euro, care implică 24-25 de state, în timp ce planul general de utilizare a întregului mecanism va fi prezentat de către Comisie şi va fi adoptat până la 1 mai 2009.
Comisia se declară în favoarea dezvoltării instituţiilor de microcreditare şi microfinanţare la un nivel mai general. Pe lângă creditare, acestea din urmă oferă o gamă largă de servicii financiare, inclusiv produse de economisire, produse de asigurări, transferuri monetare şi sisteme de plată. Comisia are obligaţia de a facilita accesul persoanelor celor mai defavorizate şi al celor cu venituri mici la aceste servicii financiare. Ea consideră că bariera cea mai puternică împotriva dezvoltării sistemelor financiare pentru cei mai defavorizaţi nu este lipsa finanţării, ci mai degrabă lipsa capacităţii instituţionale şi tehnice. Din acest motiv, Comisia îşi concentrează eforturile pe consolidarea puterilor instituţionale ale operatorilor de microfinanţare. În plus, acolo unde accesul la capital se dovedeşte a fi o limitare semnificativă pentru instituţiile de microfinanţare, de exemplu în cazul în care o instituţie de microfinanţare doreşte să-şi dezvolte serviciile în zonele rurale, Comisia poate finanţa necesităţile capitale ale acestor instituţii prin instituţii financiare specializate, precum Banca Europeană pentru Investiţii (BEI), folosind credite pentru a acorda împrumuturi sau pentru contribuţii la capital. În anumite cazuri, în cazul înfiinţării unor noi instituţii de microfinanţare, Comisia poate decide şi să furnizeze finanţare pentru aceste noi entităţi, prin ONG-uri specializate. În plus, pe baza acestor avantaje comparative, BEI gestionează operaţiunile de microfinanţare în cadrul general al mecanismelor finanţate prin bugetul UE, respectiv FEMIP (Fondul euromediteranean pentru investiţii şi parteneriat) în cazul regiunii mediteraneene sau prin intermediul Fondului european de dezvoltare, care este mecanismul de investiţii pentru statele din Africa, zona Pacificului şi Caraibe.
Johan Van Hecke
(NL) Domnule preşedinte, toţi cei de aici am salutat decizia de a aloca 1 miliard de euro pentru cei mai săraci fermieri din statele care au fost cele mai afectate de criza alimentară, însă, personal, regret că nu a avut succes propunerea Comisiei de a folosi în acest scop fondurile neutilizate de la agricultură, din cauza presiunii unor state membre şi a unei părţi din Parlament.
După cum a spus comisarul, Comisia acordă o mare importanţă microcreditelor ca instrument eficient de combatere a sărăciei, însă, recent, s-au ridicat o serie de întrebări şi critici, în speţă asupra accesibilităţii acestora. Populaţia consideră că acesta este un instrument urban la care zonele rurale nu au acces.
Întrebarea pe care o adresez Comisiei este următoarea: s-a realizat o evaluare globală a acestui instrument?
Louis Michel
(FR) Desigur, după cum am spus, lucrăm la elaborarea mecanismului ce ne va permite utilizarea imediată a resurselor financiare alocate acestui scop.
Din punctul meu de vedere, nici natura acestor fonduri, nici originea lor nu prezintă o problemă din punctul de vedere al capacităţii. Este clar că, inclusiv în cazul proiectelor rurale, nu va exista nicio problemă. Prin urmare, nu trebuie să vă faceţi griji în acest sens; nu ar trebui să existe dificultăţi şi, în orice caz, preocuparea pe care aţi exprimat-o va fi tratată pe larg, după cum veţi putea vedea, în primul pachet, care va apărea la finalul lui februarie, dar şi în planul general, care va fi disponibil cel târziu la 1 mai.
Jörg Leichtfried
(DE) Am o singură întrebare scurtă. Aţi avut în vedere posibilitatea instituirii anumitor controale asupra acestor microcredite pentru a încuraja populaţia să se axeze pe comerţul echitabil sau pe culturile organice şi consideraţi că acest fel de controale ar fi utile? Sau sunteţi de părere că nu contează dacă se implementează sau nu cerinţe de acest gen?
Louis Michel
(FR) Evident, nu mă pot implica în managementul direct al statelor în curs de dezvoltare. Acestea au de regulă politici extrem de fragile în aceste privinţe. Cred că am înţeles esenţa întrebării dvs. şi consider că, în principiu, abordarea pe care o sugeraţi pare promiţătoare. Înţeleg ce anume speraţi să obţineţi în acest mod. Voi încerca să analizez din nou problema şi să încerc să o integrez în discuţiile curente, apoi să apelez la dvs. pentru a vedea cum putem soluţiona situaţia.
Probabil vă gândiţi la stimulente ce ne-ar putea oferi posibilitatea să direcţionăm anumite politici mai mult către fermele familiale mici şi aşa mai departe. Consider că, într-o serie de state în curs de dezvoltare, agricultura organică este fără îndoială o opţiune, dacă s-ar putea crea sectoare. Aceasta este, însă, doar o idee de-a mea. Dacă putem crea un sector într-o ţară cu excedent de producţie agricolă la un moment dat, aceasta ar reprezenta, desigur, o diversificare interesantă, cu valoare adăugată ridicată. Oricum, îmi dau seama că sugestia dvs. este utilă şi vă promit că vă voi implica, astfel încât să puteţi colabora cu echipa mea, pentru a vedea cum integrăm propunerea în discuţiile noastre.
Mairead McGuinness
Este preocupat comisarul în legătură cu faptul că problema securităţii alimentare globale, care face parte din această întrebare, nu mai este pe prima pagină a agendei politice din cauza crizei economice globale? Ce măsuri ia Comisia pentru a se asigura că acestei probleme i se acordă atenţia cuvenită, având în vedere că, zilnic, 30 000 de copii mor de foame?
Louis Michel
(FR) Câteodată mă surprind unele întrebări; şi nu fiindcă nu am vorbi despre aceste lucruri şi nu am lucra cu ele în fiecare zi. Întrebarea dvs. pleacă de la premisa că Comisia nu se arată interesată să continue o activitate care, de fapt, în mare măsură a fost iniţiată de către ea, cu ajutorul şi susţinerea Parlamentului.
Puteţi sta liniştită; trebuie să vă spun că aceasta este o problemă interesantă, deoarece faptul că preţurile au scăzut de la criza alimentară de acum câteva luni îi poate face pe unii să creadă că problema s-a rezolvat. Deşi au scăzut, preţurile nu vor reveni la nivelul relativ redus la care se aflau înainte. Aveţi, deci, dreptate să subliniaţi acest aspect şi să arătaţi că încă există criză alimentară şi că aceasta va rămâne o problemă timp de mulţi ani. Puteţi să fiţi sigură că voi monitoriza foarte îndeaproape acest subiect; nu vom uita.
Obiect: Reforma bugetară
Rezultatele consultării publice a Comisiei cu tema "Reforma bugetului - o schimbare pentru Europa” au solicitat Comisiei să accentueze eficienţa şi eficacitatea în elaborarea bugetului, prin creşterea transparenţei şi a accesului publicului la acesta. Pe lângă aceasta, recenta publicaţie a raportului Curţii de Conturi din 2007 a prezentat diverse recomandări din punct de vedere al echilibrului costuri/riscuri, al monitorizării şi raportării, al simplificării instrumentelor şi al îmbunătăţirii informaţiilor şi controlului asigurat de statele membre. Comisia poate formula observaţii cu privire la măsurile pe care le va lua pentru a aborda principalele rezultate ale consultării publice şi ale raportului Curţii de Conturi din punctul de vedere al creşterii performanţei şi al reducerii la minimum a sarcinilor administrative?
Dalia Grybauskaitė
membră a Comisiei. -Am două întrebări astăzi în legătură cu reforma bugetară, una mai generală şi alta mai specifică, privind problemele agricole. Mă bucură faptul că am cel puţin două întrebări, pentru că am solicitat un interes mai mare din partea Parlamentului.
Ca răspuns la prima întrebare, aceasta este mai generală şi se referă mai mult la elaborarea bugetului european şi la eficienţa acestui proces. O parte din consultarea publică s-a axat în mod specific pe realizarea unei elaborări mai eficiente, mai rapide, mai simple şi mai transparente a bugetului european. Consultarea publică a solicitat vehement creşterea eficienţei şi eficacităţii bugetului european, în special prin simplificarea şi proporţionalitatea bugetului şi controlului administrativ.
În acest context, s-au identificat o serie de aspecte, dintre care o parte deja capătă contur la nivelul Comisiei. Printre aceste iniţiative deja puse în aplicare se află Iniţiativa europeană în materie de transparenţă. Graţie acestei iniţiative, Comisia a furnizat deja un prim răspuns la necesitarea de sporire a deschiderii şi a accesibilităţii bugetului.
Câteva alte probleme menţionate în consultare merită toată atenţia noastră. Prima este integrarea cheltuielilor în prezent extrabugetare - aşa-numita bugetizare a fondurilor. Astfel s-ar dezvolta, evident, sinergiile, legitimarea şi simplificarea administrativă, dar nu am înregistrat prea mare succes de-a lungul anilor în acest sens. Ştiţi acest lucru în legătură cu unele fonduri. Responsabilităţile statelor membre sunt un alt element important. Este important să consolidăm în continuare responsabilităţile statelor membre, care gestionează peste 80% din bugetul european, în special în domeniile care fac obiectul gestionării comune. Responsabilităţile trebuie alocate într-o manieră mai clară între statele membre şi Comisie. Sperăm că această situaţie se va îmbunătăţi parţial, odată cu aplicarea Tratatului de la Lisabona.
Al treilea element este rigiditatea bugetului nostru. Bugetul european actual este încă destul de rigid, negocierile pentru mecanismul alimentar sau planul european de relansare, în special în mediul actual, fiind doar câteva exemple recente. Apoi, există probleme privind aprovizionarea cu gaze în Europa, pentru că nu putem livra sau stabili un acord între statele membre pentru a investi în viitoare proiecte, precum interconectările sau stocarea gazelor. Acest lucru arată din nou cât de mult trebuie să investim în capacităţile operaţionale de reacţie ale bugetului european.
Cel de-al treilea grup de probleme care au fost menţionate în consultări priveau reducerea la minimum a sarcinii administrative. Comisia a realizat deja o serie de angajamente. În planul de acţiune către un cadru integrat de control intern, Comisia s-a angajat să formuleze propuneri pentru reguli simplificate privind aspectele de eligibilitate a costurilor. Aceasta implică şi extinderea utilizării sumelor forfetare sau a ratelor fixe, când este cazul. În recenta sa comunicare privind riscul tolerabil, Comisia propune redefinirea sistemului de control din punctul de vedere al obiectivelor de risc şi al unui nivel acceptabil de eroare. Sperăm să ne bucurăm de susţinerea Parlamentului în aceste discuţii politice şi, ulterior, în cadrul negocierilor cu Consiliul.
Comisia speră să obţină sprijinul Parlamentului în general, pentru raţionalizarea şi simplificarea elaborării bugetului şi pentru examinarea viitoarei legislaţii. Vă mulţumesc pentru întrebări. Aceasta este de regulă cea mai puţin atractivă întrebare pe care o primim, fiindcă este tratată uneori drept prea tehnică. Indiferent cât de bune sunt deciziile politice luate, orice politică bună poate eşua dacă nu avem suficiente mecanisme de elaborare.
Marian Harkin
Vă mulţumesc pentru răspunsul cuprinzător, doamnă comisar. Aţi vorbit despre responsabilitatea statelor membre. Puteţi specifica ce progrese s-au înregistrat în simplificarea bazei de calcul pentru costurile eligibile şi utilizarea mai extinsă a plăţilor cu sume forfetare, în special în domeniul fondurilor structurale?
Cea de-a doua întrebare se referă la documentul de consultare în sine şi la răspunsul în mare măsură negativ dat agriculturii. Analizând documentul de consultare, acesta enumeră provocările viitorului, precum diversitatea, progresul ştiinţific şi tehnic, economia bazată pe cunoaştere, modificările climatice, securitatea energetică, dar nu menţionează siguranţa alimentară. Deci, răspunsul negativ dat agriculturii este influenţat în mod necorespunzător chiar de acest document?
Silvia-Adriana Ţicău
Aş dori să menţionez faptul că anul 2009 este anul inovării şi creativităţii.
De asemenea, avem o altă prioritate, şi anume schimbările climatice, şi nu trebuie să uităm faptul că, inclusiv în Planul european de redresare economică, necesitatea finanţării infrastructurilor prioritare, precum cele de energie şi cele pentru transport, reprezintă o prioritate.
Cum se reflectă acestea în reforma bugetară?
Dalia Grybauskaitė
membră a Comisiei. -Deci, încă trei întrebări.
În legătură cu fondurile structurale şi ceea ce facem deja: În cadrul negocierilor cu Parlamentul privind bugetul pe 2009, am stabilit deja şi am declarat că vom accelera absorbţia şi vom flexibiliza procesul de luare a deciziilor pentru statele membre, inclusiv în ceea ce priveşte modul de utilizare a fondurilor structurale. Acest lucru este inclus şi în planul nostru de recuperare. Este important şi estimăm că ne va ajuta să accelerăm utilizarea fondurilor structurale de aproximativ 6 miliarde de euro doar în anul 2009. Aceasta este obligaţia noastră faţă de Parlament, asupra căreia am convenit în cadrul Consiliului şi cu statele membre, care au susţinut aceste eforturi.
Prin urmare, de la Comisie au trecut mai departe două pachete de modificări de reglementări, care sper că se află deja undeva în Parlament, cel puţin în Comisia pentru politică şi planificare regională, şi în Consiliu, iar noi sperăm ca acestea să fie adoptate foarte repede, pentru ca statele membre să le poată utiliza.
În legătură cu siguranţa alimentară şi relaţiile PAC: Întrebarea dvs. e foarte interesantă şi îmi pot imagina ce întrebări voi primi de la alţi membri. Este o întrebare foarte sensibilă privind PAC în general. Am primit numeroase critici în cadrul procesului de consultare privind calitatea PAC, îndreptate nu împotriva politicii, ci a calităţii şi capacităţii de a reacţiona şi de a ajuta în timp util.
Politica este destul de costisitoare prin simpla ei natură şi în acest fel a fost percepută de majoritatea participanţilor. Desigur, aveţi absolută dreptate, considerăm că în viitorul apropiat şi pe termen scurt această politică se va schimba, pentru a se investi mai mult în aspecte de mediu şi de sănătate, inclusiv în siguranţa alimentară. Probabil acesta este felul în care vom vedea viitorul pe termen lung.
Desigur, nu totul a corespuns dorinţelor tuturor participanţilor. Am încercat să fim cât mai obiectivi. Am publicat toate materialele de consultare. Acest lucru s-a discutat la conferinţa din noiembrie condusă de Preşedintele Barroso şi toate documentele vor fi publicate, inclusiv investigaţiile noastre privind sugestiile provenite de la centrele de cercetare, toate materialele de consultare şi rezumatul nostru. Deci, documentele sunt publice; sunt disponibile. Nu reprezintă încă opinia noastră. Am încercat să fim obiectivi şi să nu ne raliem unei opinii, ci am dorit să vedem reacţia publicului. Am vrut să vă oferim o opinie obiectivă privind felul în care suntem văzuţi din exterior, cu politicile sau bugetul nostru, şi pentru a putea utiliza aceasta în vederea pregătirii ulterioare a deciziei politice.
În legătură cu cea de-a treia întrebare privind priorităţile, aveţi absolută dreptate. Toată lumea discută acest subiect. Ştim ce trebuie să facem. Statele membre ştiu, guvernele ştiu, dar nu se ajunge întotdeauna la un acord atunci când este vorba de bani. Negocierile privind finalizarea bugetului se axează de regulă pe negocierile pentru o returnare corectă. Cine returnează însă acelaşi lucru? În special acum, pe parcursul acestei recesiuni economice - când există asemenea probleme grave cu energia şi cu exteriorul - în special acum trebuie să ne concentrăm din nou şi să nu uităm că scopul strategic, pe care trebuie să îl urmărim cu toţii, Comisia şi dvs., este acela de a elabora documentul strategic privind reforma bugetară.
Obiect: Reforma bugetară a UE
Comisia este mulţumită de felul în care recenta consultare publică "Reforma bugetului - o schimbare pentru Europa” reflectă opinia majorităţii cetăţenilor europeni; sau "unicul mesaj” emis de "sute de voci” reflectă într-adevăr întreaga opinie privind UE?
Care sunt principalele concluzii la care se poate ajunge şi care sunt modificările majore la nivelul cheltuielilor UE în viitor, conform opiniei Comisiei?
Mai exact, care vor fi principalele reforme în ceea ce priveşte cheltuielile agricole, conform aşteptărilor Comisiei?
Dalia Grybauskaitė
membră a Comisiei. -Întrebarea mi-a fost adresată punându-se accentul pe rezultatul agricol al consultărilor agricole, dar a inclus şi alte elemente mai generale, deci aş dori să încep cu o serie de observaţii generale.
În ceea ce priveşte consultările lansate, am fost foarte mulţumiţi pentru că a fost prima dată în istoria Europei când dezbaterea s-a desfăşurat atât de deschis, cu participarea tuturor celor capabili şi interesaţi. Ne-au ajutat mult ONG-urile, guvernele, centrele de cercetare, societatea civilă, iar acest lucru a fost şi va fi foarte util pentru noi.
Consultarea reflectă, desigur, o gamă foarte variată de opinii şi perspective ce nu se pot reduce la unul sau două mesaje particulare, dar contribuţia a avizat în mare măsură abordarea generală a Comisiei privind reforma bugetară, în vederea unei viziuni strategice care să maximizeze valoarea adăugată europeană pentru fiecare euro cheltuit din bugetul european. Acestea oferă criterii pentru definirea noţiunii şi a opiniilor privind găsirea unui echilibru între stabilitatea şi responsivitatea bugetului european.
Mulţi participanţi sunt de acord că bugetul a evoluat semnificativ în timp, dar doar puţini sunt complet mulţumiţi de structura sa actuală. Consultările stabilesc un sens al priorităţilor din punctul de vedere al provocărilor la care trebuie să răspundă Europa, în capul listei aflându-se modificările climatice şi competitivitatea globală.
Contribuţiile propun de asemenea o gamă de posibile reforme ce privesc politicile specifice de cheltuieli, sistemul financiar şi modul de elaborare a bugetului. Pe siturile web ale Comisiei sunt disponibile informaţii mai detaliate, după cum am menţionat deja.
În final, în ceea ce priveşte agricultura, consultarea arată un consens relativ privind necesitatea unei reforme suplimentare pentru PAC. Unii consideră că este mai bine să se continue reforma de-a lungul aceloraşi direcţii ca şi bilanţul de sănătate anterior sau revizuirea intermediară, alţii sunt în favoarea unor modificări mai radicale. Majoritatea participanţilor accentuează necesitatea de transformare a PAC sau de concentrare pe competitivitatea agriculturii europene, pe răspunsul la modificările climatice, siguranţa alimentară şi cerinţele de calitate, precum şi pe alte obiective de mediu. Opiniile privind natura şi dimensiunea modificării necesare sunt, însă, diferite.
Aşteptările Comisiei privind principalele domenii de cheltuieli, în special în agricultură, depind de activitatea continuă bazată pe consultare, evaluare tehnică, contribuţii ştiinţifice şi discuţii de politică sectorială. Acestea vor face parte din răspunsul politic ce va urma ulterior în acest an. Atunci, Comisia va elabora documentul strategic şi sper ca, în colaborare cu dvs., să ne putem îndeplini împreună sarcinile.
Mairead McGuinness
Vă mulţumesc, domnule comisar, nu doar pentru răspuns, ci şi pentru comentariile dvs. în legătură cu declaraţia lui Marian Harkin privind securitatea alimentară. Consider că piaţa prezintă o mare lacună.
Doresc să vă atrag atenţia în legătură cu raportul pe care l-am elaborat şi care a fost votat astăzi în Parlament de către o majoritate covârşitoare de persoane ce susţin PAC şi rolul acesteia pentru securitatea alimentară globală, dar şi asupra discuţiei purtate în legătură cu scăderea veniturilor din activităţile de lăptărie. Trebuie să îi trezim la realitate pe cei ce sugerează reforme drastice. Vorbim aici mâncarea pentru cetăţenii Europei şi despre veniturile celor care locuiesc în mediul rural şi îl gestionează. Doresc să reţineţi acest lucru pe măsură ce avansăm.
Göran Färm
(SV) Doresc să adresez comisarului o scurtă întrebare. Am luat parte la excelenta conferinţă a Comisiei din decembrie, privind revizuirea intermediară a bugetului. În această conferinţă, comisarul a ţinut un excelent discurs proactiv privind importanţa emiterii de propuneri de amendamente. Există, însă, zvonuri, ce susţin că nu va exista nicio propunere privind revizuirea intermediară a bugetului până după alegerile pentru Parlamentul European şi după alegerile federale germane din septembrie. Întrebarea mea este simplă: comisarul va emite o propunere de revizuire intermediară a bugetului înaintea verii sau nu va face acest lucru până după alegerile federale germane?
Justas Vincas Paleckis
(LT) Doamnă comisar, doresc să vă mulţumesc pentru răspunsurile precise şi deschise şi să spun că discuţiile privind reformele bugetare se desfăşoară de ceva mai mult de un an. Cum influenţează criza financiară aceste discuţii? Aş dori să ştiu şi dacă se vor căuta alte modalităţi pe parcursul reformei bugetare, astfel încât în viitor să putem evita crizele financiare precum cea de acum?
Dalia Grybauskaitė
membră a Comisiei. -În ceea ce priveşte un control în funcţie de situaţia reală, sunt complet de acord că toate deciziile pe care le vom lua, în special cele strategice, trebuie să fie foarte responsabile din punct de vedere politic. Nu trebuie să le schimbăm pe cele bune, ci să scăpăm de cele vechi sau nu foarte eficiente.
În ceea ce priveşte revizuirea intermediară, cred că există o neînţelegere. Nu ni s-a solicitat niciodată să elaborăm o revizuire intermediară a bugetului european. Ni s-a cerut să elaborăm documentul complet de reformă bugetară până la finalul anului 2009 şi noi vom fi cei care vom decide momentul - unde este mai corespunzător din punct de vedere politic sau unde putem obţine un răspuns mai eficient şi eficace. Personal, aş fi dorit să fie elaborat mai devreme - poate în primăvară. Trebuie, însă, realizat un control serios în funcţie de situaţia reală, pentru că vor avea loc alegerile, poate ratificarea Tratatului de la Lisabona etc. Nu trebuie să irosim o propunere bună şi să lăsăm ca aceasta să fie umbrită de evenimentele operaţionale. Să îl lăsăm pe Preşedintele Barroso să decidă data finală, noi suntem pregătiţi, iar Comisia este gata de lucru.
(LT) Domnule Paleckis, întrebările dvs. sunt într-adevăr foarte importante, foarte profunde, aş spune chiar atât de profunde şi importante încât nici întregul buget european nu ar putea da un răspuns. Întrebările dvs. sunt într-adevăr strategice, având în vedere că niciun buget nu ar putea reacţiona eficient, acum sau în viitor, la o criză financiară precum cea de acum.
Bugetul european reprezintă doar 1% din produsul intern brut, dar criza financiară a fost provocată nu de o lipsă de bani, ci mai degrabă din cauza unor probleme de supervizare, din cauza globalizării sistemului financiar, a monopolizării acestuia şi din multe alte motive.
Bugetul european, la fel ca bugetul unei organizaţii internaţionale de dimensiuni foarte reduse, are, desigur, o anumită gamă de instrumente, dar nu este unul de mari dimensiuni. Această gamă nu este formată în principal din finanţe sau bani efectivi, ci mai degrabă din reglementări, măsuri de control, recomandări, inclusiv în domeniul politicii macroeconomice. Acest lucru este probabil chiar mai important decât suma de bani pe care o avem efectiv sau pe care o putem injecta.
În prezent există Fondul de ajustare la globalizare, instrumentul de flexibilitate şi altele, însă acestea nu sunt chiar eficiente sau eficace. Chiar din acest motiv, în cadrul planului de relansare, Comisia a propus investirea celor 5 miliarde de euro în modificări structurale strategice asupra interconexiunilor energetice şi a altor proiecte de infrastructură energetică, iar până în prezent statele nu s-au arătat foarte grăbite şi doritoare să discute această problemă.
Criza în sine arată că sunt foarte importante investiţiile în proiecte energetice strategice şi alte proiecte europene strategice comune. Sper cu tărie ca această criză să fie una din lecţiile pe care Europa să le ia foarte în serios. De asemenea, sper că ea va contribui la concentrarea şi viitoarea utilizare a bugetului european în scopuri mai profitabile, deoarece acesta este prea mic pentru a acoperi şi rezolva toate problemele.
Prin urmare, nu este uşor să vă dau un răspuns la aceste întrebări foarte generale, dar, după cum am menţionat, sper că această situaţie de criză la nivel mondial şi recesiunea economică, care se poate observa acum la nivel european, vor ajuta politicienii să investească mai mult în strategia europeană.
Obiect: Infracţiunile cibernetice
Ca urmare a progresului tehnologic şi a creşterii numărului de utilizatori ai internetului, asigurarea siguranţei pe internet este din ce în ce mai dificilă. Ce face Comisia pentru a lupta împotriva criminalităţii cibernetice la nivelul UE?
Jacques Barrot
Doamnă preşedintă, pentru a răspunde la întrebarea domnului Ó Neachtain, Comisia urmează de mulţi ani o politică pentru combaterea criminalităţii cibernetice, în strânsă colaborare cu statele membre şi cu alte instituţii ale Uniunii Europene.
Există patru moduri în care Comisia ajută la combaterea criminalităţii cibernetice: încurajând cooperarea între statele membre, facilitând parteneriatele publice-private, dezvoltând diferite instrumente legale şi, în ultimul rând, implicându-se în colaborarea cu statele din afara Uniunii.
Comunicarea din 2007 intitulată "Către o politică generală de luptă împotriva criminalităţii cibernetice” a oferit Comisiei posibilitatea de a promova schimbul de informaţii în domeniul criminalităţii cibernetice între autorităţile executive ale statelor membre, la nivel bilateral sau prin Europol.
Statele membre trebuie să stabilească puncte permanente de contact prin care alte state membre să poată solicita asistenţă sau informaţii. Comisia a contribuit şi la elaborarea concluziilor Consiliului privind strategia de combatere a criminalităţii cibernetice, adoptată în noiembrie anul trecut.
Această strategie propune o serie de măsuri ce au ca scop consolidarea colaborării dintre statele membre, pentru a combate infracţiunile precum pornografia infantilă, terorismul, atacurile asupra sistemelor informatice şi frauda. Trebuie stabilită o platformă pentru raportarea infracţiunilor detectate online, pentru a centraliza contravenţiile cibernetice, astfel încât acestea să poată fi colaţionate de Europol.
În acelaşi timp, Comisia dezvoltă o politică de parteneriat între autorităţile de punere în aplicare a legii şi sectorul privat, pentru a lua măsuri împotriva criminalităţii cibernetice.
Consiliul pentru Justiţie şi Afaceri Interne din 8 decembrie 2008 a emis recomandări privind cooperarea publică-privată împotriva criminalităţii cibernetice. Comisia doreşte să înfiinţeze şi o coaliţie financiară europeană împotriva imaginilor comerciale cu pornografie infantilă. Scopul acestei coaliţii constă în a uni eforturile diferitelor organisme publice şi private pentru a combate producţia, distribuţia şi vânzarea de imagini cu pornografie infantilă pe internet.
În final, Comisia a jucat un rol important în elaborarea legilor ce prevăd standarde minime pentru armonizarea legislaţiei penale aplicabile. Acesta este cazul Deciziei-cadru 2005/222/JHA privind atacurile împotriva sistemelor informatice şi al Deciziei cadru 2004/68/JHA privind combaterea exploatării sexuale a copiilor şi a pornografiei infantile.
Comisia caută acum o metodă de actualizare şi punere în aplicare a acestor instrumente.
Voi încheia spunând că trebuie să reţinem că internetul este o reţea informatică globală. Uniunea Europeană nu o poate reglementa singură. Din acest motiv, Comisia speră să încurajeze colaborarea internaţională în acest domeniu, iar anul acesta va organiza o întâlnire cu organizaţiile internaţionale şi agenţiile UE pentru a încerca să coordoneze respectivele activităţi ale acestor organisme.
Acesta este răspunsul meu adresat domnului Ó Neachtain.
Seán Ó Neachtain
(GA) Doamnă preşedintă, doresc să mulţumesc comisarului pentru acest răspuns. Doresc să vă adresez o întrebare suplimentară, domnule comisar. În ceea ce priveşte hărţuirea sau denigrarea cibernetică, care afectează în principal tineretul ce foloseşte situri sociale precum Bebo şi Facebook, denigrarea sau hărţuirea împotriva tineretului de pe aceste situri trebuie să înceteze. Ce intenţionează Uniunea Europeană să facă pentru a se asigura că se va acorda o atenţie mai mare acestei hărţuiri?
Silvia-Adriana Ţicău
Aş dori să întreb ce măsuri are în vedere Comisia pentru ca statele membre să adopte Convenţia Consiliului Europei privind criminalitatea informatică, care este planul de acţiuni pe care îl are în vedere Comisia pentru îmbunătăţirea şi lupta împotriva criminalităţii informatice şi, de asemenea, ce măsuri aveţi în vedere privind interoperabilitatea semnăturii electronice?
Den Dover
Aş dori să salut răspunsul comisarului şi, de asemenea, să îl rog să se asigure că se va ţine în permanenţă cont de drepturile omului în acest domeniu. Altfel spus, sunt în favoarea eliminării criminalităţii cibernetice, dar putem să ne asigurăm că firmele de internet, împreună cu autorităţile poliţiei şi alte organisme, nu sunt foarte severe în cazul populaţiei ce foloseşte internetul pentru propria plăcere?
Jacques Barrot
(FR) Doamnă preşedintă, aveţi dreptate şi voi răspunde imediat întrebării dvs. privind drepturile omului şi lupta împotriva criminalităţii cibernetice. Într-adevăr, trebuie să fim foarte atenţi pentru a ne asigura că în procesul de combatere a criminalităţii cibernetice se vor respecta drepturile omului; voi merge mai departe şi voi spune că trebuie să garantăm respectul pentru drepturile omului.
În cadrul programului multianual de la Stockholm, care se derulează între 2010 şi 2014, vom introduce un întreg subcapitol privind combaterea criminalităţii cibernetice, care, după cum i-am spus şi îi spun din nou domnului Ó Neachtain, va avea scopul de a înfiinţa un centru de observaţie în cadrul Europol, care să ne permită o coordonare mai bună a monitorizării instituţiilor naţionale responsabile cu supervizarea siturilor suspecte, de unde se distribuie pornografie infantilă unui public vulnerabil. Aveţi dreptate; trebuie să aflăm şi în ce mod sunt atraşi tinerii pe anumite situri şi expuşi pericolului de a fi atacaţi de creatorii acestor situri şi de vizitatorii lor. Aceasta este ceea ce vă pot spune. Doresc să repet că acest lucru reprezintă o strategie completă ce se va desfăşura într-un mod mai orientat decât în trecut, având în vedere că riscurile implicate de internet au fost înţelese mult mai bine.
De asemenea, am mari speranţe în legătură cu coaliţia financiară europeană împotriva imaginilor comerciale cu pornografie infantilă. Vom reuni diferitele organisme publice sau private, pentru a rezolva problema producerii, distribuţiei şi vânzării de imagini cu pornografie infantilă pe internet şi de asemenea pentru a încerca să localizăm şi să capturăm infractorii. Dacă ajungem la un acord privind finanţarea în cadrul procedurii de comitologie, sper că vom lansa această coaliţie în februarie 2009. Îi mulţumesc Parlamentului pentru tot sprijinul pe care îl va putea da în acest sens.
Obiect: Ameninţările teroriste
Am văzut atacurile teroriste de anul trecut din noiembrie din Mumbay, unde au fost puse în pericol vieţile multor cetăţeni UE. Având în vedere atentatele cu bombe din Madrid şi Londra din 2004 şi, respectiv, 2005, este clar că UE este ameninţată de atacuri similare. Comisia poate să ne spună ce anume se face pentru a consolida şi accentua schimbul de informaţii dintre forţele de poliţie ale statelor membre, pentru a răspunde acestor atacuri?
Jacques Barrot
Doamnă preşedintă, îi voi răspunde domnului Aylward. Soluţia pentru a combate în mod eficace terorismul şi alte forme de infracţiuni este să ne asigurăm că persoanele potrivite au acces la informaţiile potrivite la momentul potrivit, ceea ce reprezintă o provocare uriaşă la nivelul Uniunii Europene.
Am încercat să promovăm şi să facilităm un schimb eficace de informaţii între forţele de poliţie ale diferitelor state membre. Decizia-cadru din 18 decembrie 2006, cunoscută şi ca decizia suedeză, pe care toate statele membre a trebuit să o pună în aplicare până la jumătatea lui decembrie 2008, adică foarte recent, creează un cadru juridic comun pentru schimbul rapid de informaţii între autorităţile executive ale statelor membre.
Această decizie-cadru stipulează că, atunci când forţa de poliţie a unui stat membru primeşte o solicitare, aceasta trebuie gestionată folosind acelaşi criterii precum cele aplicate solicitărilor naţionale. Acesta este un mod de abordare a problemei.
Un alt exemplu este Decizia "Prüm” a Consiliului din 23 iunie 2008, ce stabileşte un mecanism detaliat pentru schimbul de diferite tipuri de date, inclusiv amprente, profiluri de ADN şi informaţii aferente înregistrării vehiculelor, toate acestea ducând la investigaţii penale încununate de succes.
Conform deciziei Consiliului, statele membre îşi acordă reciproc acces limitat la bazele de date ADN şi de amprente, pentru a verifica eventualele corespondenţe. Acest lucru este foarte util, deoarece respectiva decizie a Consiliului propune schimbul extrem de eficace de informaţii referitoare la profilurile de ADN şi la amprente.
Şi Europol joacă un rol esenţial. Sistemul informaţional al Europol permite statelor membre să afle dacă autorităţile executive ale altor state membre deţin informaţii necesare la nivel operaţional. Desigur, pentru ca Europol să îşi poată îndeplini atribuţiile, statele membre trebuie să contribuie în mod satisfăcător la acest sistem.
Este de la sine înţeles că acum trebuie să planificăm noi măsuri de partajare a informaţiilor în cadrul următorului program de cinci ani ce va urma programului Haga. Acest program pe cinci ani va trebui să garanteze o abordare coordonată, coerentă, privind partajarea informaţiilor şi trebuie să integreze o strategie a Uniunii Europene privind managementul informaţiilor. Desigur, însă, partajarea informaţiilor ridică şi preocupări privind protecţia datelor cu caracter personal.
Strategia trebuie să permită o abordare globală a partajării informaţiilor, care să răspundă necesităţilor poliţiei şi să fie bazată pe interoperabilitatea sistemelor IT.
Acesta este răspunsul meu pentru dl Aylward.
Liam Aylward
Doresc să îi mulţumesc comisarului pentru răspuns. Într-o foarte scurtă întrebare suplimentară, ce face Uniunea Europeană pentru a confisca proprietăţile teroriştilor din Uniune şi poate comisarul să arate câte birouri de confiscare a proprietăţilor teroriştilor funcţionează în prezent în Uniunea Europeană?
Avril Doyle
Aş dori ca domnul comisar să ne spună dacă toate cele 27 de state membre cooperează pe deplin în ceea ce priveşte schimbul de informaţii între forţele de poliţie. În caz contrar, ce state adoptă o strategie diferită? Guvernul irlandez a cerut o clauză de neparticipare în acest sens?
Paul Rübig
(DE) Domnule comisar, doresc să vă întreb dacă există o politică de securitate şi siguranţă în ceea ce priveşte ameninţările teroriste împotriva centralelor nucleare.
Jacques Barrot
(FR) Suntem în prezent implicaţi într-un studiu privind confiscarea proprietăţilor generate de această activitate ilegală. În particular, judecătorul Jean-Louis Bruguière a primit sarcina de a monitoriza programul de urmărire a finanţărilor în scopuri teroriste SWIFT. Constatările sale vor fi disponibile în curând. Uniunea Europeană a beneficiat de pe urma informaţiilor furnizate de programul de urmărire a finanţărilor în scopuri teroriste, iar judecătorul Bruguière a verificat dacă totul s-a făcut în conformitate cu reglementările de protecţie a datelor. Pot spune că, pe termen lung, acest lucru ne va ajuta să confiscăm proprietăţile unor persoane care au realizat profituri ilegale.
În ceea ce priveşte partajarea informaţiilor, v-am spus deja că sistemul informaţional Europol ar putea fi mult mai eficace dacă statele membre ar furniza informaţii cu mai multă încredere şi transparenţă. Vom lucra în acest sens. Într-adevăr, cimentarea acestei încrederi între diferitele agenţii de informaţii din statele membre este una dintre principalele mele preocupări, astfel încât să putem asigura un schimb mai eficace de informaţii. Nu am auzit nimic în legătură cu o clauză de neparticipare în acest domeniu. Cred că am răspuns mai mult sau mai puţin la întrebările dvs.
În ceea ce priveşte ameninţările ce planează asupra centralelor nucleare, Comisia a propus şi un text care să permită o supraveghere mai bună a infrastructurii cheie, care, evident, include şi centralele nucleare.
Obiect: Politica de imigrare a UE
Dat fiind că politica de imigrare UE ar trebui să aibă un element umanitar major şi să garanteze respectul pentru drepturile omului; că ar trebui să contribuie la promovarea măsurilor de integrare, nu a celor represive, precum şi la promovarea altor măsuri similare, cu scopul de a realiza echilibrul între drepturile şi obligaţiile imigranţilor şi cele ale cetăţenilor şi de a încuraja colaborarea între statele membre şi între acestea din urmă şi ţările de origine; că ar trebui să promoveze soluţii care să consolideze dialogul intercultural şi respectul pentru diferenţe, pentru minorităţi şi libertate şi, în timp ce Republica Franceză a semnat deja protocoale cu diferite ţări africane, respectiv Congo-Brazzaville, Tunisia, Benin, Insulele Mauritius, Senegal şi Gabon, în vederea încurajării dezvoltării şi a posibilităţilor de imigrare legală, ce susţinere a asigurat Comisia acelor state membre ce doresc să iniţieze astfel de procese?
Jacques Barrot
Ca răspuns la întrebarea domnului França, Abordarea globală a migraţiei, adoptată de Uniunea Europeană în 2005, a avut ca scop furnizarea unui răspuns mai adecvat la provocările ridicate de migraţie pentru UE în ansamblul său. Această abordare globală se bazează pe îmbunătăţirea dialogului şi cooperării cu statele terţe, în toate aspectele ce privesc migraţia, pentru a construi un parteneriat în vederea unei mai bune gestionări în materie de migraţie.
Pentru a da un conţinut practic Abordării globale a migraţiei, Comisia susţine iniţiativele de colaborare cu statele din afara Uniunii, în domeniul migraţiei şi azilului. Printre acestea se numără programul Aeneas, care a finanţat peste 100 de proiecte din 2004 până în 2006 sau programul de migraţie şi azil ce i-a urmat, căruia i s-a alocat un buget de 205 milioane euro pentru perioada 2007-2010.
Din iniţiativele alese în contextul unei cereri anuale de propuneri, multe sunt prezentate şi puse în aplicare de către statele membre în colaborare cu ţări din afara Uniunii. Iată un exemplu: pe baza unui program Aeneas, Comisia finanţează un proiect hispano-marocan de gestionare a imigraţiei sezoniere între provinciile Ben Slimane (Maroc) şi Huelva (Spania). Acest program susţine şi colaborarea între Spania şi Columbia pentru dezvoltarea migraţiei circulare. În mod similar, am finanţat întoarcerea temporară în Capul Verde a cetăţenilor acestui stat cu studii superioare care locuiesc în Portugalia, în vederea informării şi pregătirii potenţialilor emigranţi din ţara lor de origine. Pe lângă aceste măsuri, instrumentele geografice financiare precum Fondul european de dezvoltare şi Instrumentul european de vecinătate şi parteneriat contribuie la asigurarea unei expresii practice pentru Abordarea globală a migraţiei. De exemplu, Comisia Europeană a susţinut recent crearea Centrului de informare şi gestionare a migraţiei din Mali, un proiect în care sunt foarte implicate o serie de state membre.
În plus, ca parte a abordării globale, Comisia a propus noi instrumente pentru a încuraja parteneriatul cu statele din afara Uniunii şi pentru a dezvolta sinergii mai mari între acţiunea Comunităţii şi cea a statelor membre. Acum avem parteneriatul de mobilitate, un nou instrument introdus de Uniunea Europeană, în prezent la nivel pilot. Aceste parteneriate de mobilitate sunt un mijloc de dezvoltare a dialogului şi colaborării între Uniune şi state din afara acesteia, în domeniile migraţiei legale, al dezvoltării şi cel al prevenirii şi reducerii imigraţiei ilegale. Am semnat primele parteneriate cu Capul Verde şi cu Republica Moldova, detaliind oferte specifice de colaborare. De exemplu, în cadrul parteneriatului cu Capul Verde, Portugalia a propus semnarea unui nou protocol care să extindă sfera de aplicare a protocolului existent în ceea ce priveşte migraţia lucrătorilor din Capul Verde către Portugalia. Alte instrumente disponibile sunt profilurile de migraţie, care constau în analize ale situaţiei migraţiei într-o anumită ţară şi în platforme de colaborare care să unească, în statul terţ respectiv, reprezentanţii naţionali şi principalii furnizori de finanţare implicaţi în domeniul migraţiei. Am instalat o platformă de colaborare în Etiopia, la iniţiativa Marii Britanii, şi planificăm o alta pentru Africa de Sud.
În ultimul rând, Fondul pentru integrare şi Fondul pentru returnare pot, desigur, să ajute statele membre să introducă în ţările din afara Uniunii măsuri pentru pregătirea plecării, să ajute potenţialii emigranţi să-şi găsească de lucru în ţara de destinaţie şi să le faciliteze integrarea civică şi culturală sau, dimpotrivă, să introducă măsuri de susţinere pe termen scurt pentru cei care se întorc în ţara de origine.
Aceasta este situaţia, domnule França, am vrut să vă ofer o serie întreagă de exemple, dar, cel mai important, aş dori să vă spun că sunt complet convins că Europa trebuie să gestioneze fluxurile de migraţii prin această abordare globală ce corelează migraţia cu dezvoltarea şi face posibil o gestionare concertată autentică în materie de migraţie. Consider că aceasta este direcţia pe care trebuie s-o urmăm şi care va transforma gestionarea în materie de migraţie din Europa într-un exemplu pe care să-l urmeze întreaga lume.
Armando França
(PT) Domnule Barrot, sunt de acord cu dvs.; sunt de acord cu nemulţumirile dvs. De fapt, trebuie să ne nemulţumească toate aceste măsuri, care au o sferă largă.
Adevărul este că imigraţia ilegală în Europa continuă. Traficul de fiinţe umane continuă. Există zone în care există foarte multă imigraţie, în special zona Mediteranei şi cea de intrare în Italia. Franţa a propus un set de importante acorduri de cooperare bilaterală, dar alte state membre nu au făcut acest lucru. Comisia trebuie să continue, fără a-şi pierde entuziasmul pentru această politică de cooperare şi ajutor pentru statele membre...
(Preşedintele a întrerupt vorbitorul)
Colm Burke
Domnule preşedinte, întrebarea se referă la faptul că politica UE prezintă un element umanitar important şi garantează respectul pentru drepturile omului. Recent, în Irlanda, o persoană a fost deportată chiar dacă fiicele sale urmau să fie supuse mutilării organelor genitale.
Comisia a încurajat statele membre să adopte o poziţie comună în această privinţă? În unele state din Europa încă nu este ilegal, iar Comisia ar încuraja statele membre să adopte o poziţie comună în gestionarea acestei chestiuni extrem de dificile?
Jacques Barrot
(FR) În primul rând aş dori să îl asigur pe domnul França că, desigur, voi face tot posibilul pentru a dezvolta abordarea globală prin parteneriate de mobilitate între Uniune ca un întreg şi ţările din afara acesteia. Aveţi dreptate, unele state membre au încheiat acorduri bilaterale, însă acest lucru ar trebui să fie valabil pentru întreaga Europă şi aţi avut dreptate să subliniaţi pericolele imigrării ilegale, provocate de organizarea defectuoasă a migraţiilor legale.
Apoi, cazul menţionat de dvs., domnule Burke, este un caz ce arată în mod clar de câtă înţelepciune este nevoie în politica pentru returnare. Nu se poate pune problema ca persoanele să se întoarcă în statele din afara Uniunii, dacă viaţa sau persoana lor se află în pericol. Prin urmare, trebuie să aplicăm în mod înţelept această politică.
Nu doresc să revin la Directiva privind returnarea. Aceasta a ridicat controverse, însă, dacă este transpusă corect în statele membre, ne va oferi posibilitatea de a monitoriza într-o anumită măsură modul de gestionare a acestor politici de returnare.
Intenţionez, în orice caz, să urmăresc îndeaproape acest subiect.
Preşedintele
Întrebările care, din lipsă de timp, nu au primit nici un răspuns vor primi răspunsuri scrise (consultaţi Anexa).
Partea a treia
Obiect: Deschiderea profesiilor "închise”
În urmărirea obiectivului pieţei unice, acela al liberei circulaţii a persoanelor, bunurilor şi serviciilor, Comisia încurajează deschiderea profesiilor "închise” în acele state membre în care este cazul, ceea ce, în general, reprezintă un pas în direcţia cea bună.
Există cazuri în care profesiile închise ar putea rămâne închise, dacă vor servi cu succes societăţii ca un întreg, furnizând servicii fără a crea probleme? Care sunt posibilele repercusiuni negative ale deschiderii unor profesii închise? Comisia a efectuat studii privind impactul asupra comunităţilor locale, în special în regiunile cu proprietăţi specifice (de exemplu, zonele de munte şi insulele etc.)?
Charlie McCreevy
membru al Comisiei. -În primul rând, doresc să clarific faptul că Comisia nu urmăreşte deschiderea profesiilor închise ca obiectiv general. În contextul politicii sale interne de piaţă, consideră, însă, că necesitatea legitimă ca statele membre să reglementeze anumite activităţi trebuie reconciliată cu necesitatea de a asigura libera circulaţie a lucrătorilor la nivel european.
Este de la sine înţeles că o calitate mai bună şi o gamă mai variată de opţiuni pentru serviciile profesionale trebuie să aibă un efect pozitiv asupra întregii economii UE. În acest scop, Directiva privind serviciile obligă statele membre să verifice dacă legislaţia lor naţională conţine cerinţe privind anumite profesii (de exemplu, restricţii cantitative şi teritoriale), pentru a evalua adecvarea acestora în lumina condiţiilor stabilite prin jurisprudenţa Curţii Europene de Justiţie. Până la 28 decembrie 2009, statele membre trebuie să prezinte Comisiei raportul lor privind rezultatele acestei verificări şi exerciţiul de evaluare. Aceasta le va da posibilitatea să identifice posibilele repercusiuni negative ale deschiderii anumitor profesii închise şi să justifice orice restricţii.
Pe baza acestor rapoarte naţionale, Comisia şi toate statele membre vor efectua procesul de evaluare reciprocă şi vor examina şi discuta modificările introduse în legislaţia statelor membre, precum şi cerinţele ce ar trebui menţinute. La 28 decembrie 2010, Comisia va prezenta un raport succint Parlamentului European şi Consiliului privind rezultatele acestui proces de evaluare reciprocă. Evident, în acest context se vor discuta cerinţele ce trebuie luate în calcul la reglementarea specifică a profesiilor. În plus, în vederea asigurării funcţionării pieţei interne, se vor deschide proceduri de încălcare a dreptului comunitar atunci când se constată că reglementările naţionale impun restricţii discriminatorii sau neproporţionale în domeniul profesiilor reglementate, în ceea ce priveşte, de exemplu, accesul la proprietate, incompatibilităţile sau tarifele obligatorii.
Într-un final, activitatea Comisiei în domeniul concurenţei caută să stimuleze modelele corespunzătoare de revizuire a reglementărilor profesionale existente în fiecare stat membru, conform celor două rapoarte ale Comisiei privind concurenţa în serviciile profesionale. Autorităţile naţionale de concurenţă sunt invitate să verifice, ţinând seama de normele în materie de concurenţă, dacă o reglementare a definit în mod clar atât un obiectiv de interes public, cât şi mijlocul cel mai puţin restrictiv de atingere a acelui obiectiv.
Emmanouil Angelakas
(EL) Doamnă preşedintă, domnule comisar, înţeleg că Comisia este preocupată de crearea unei pieţe interne unice şi de libera circulaţie a lucrătorilor.
Pe de altă parte, există anumite profesii pe care le-am numit "închise” şi care pot fi exercitate doar după achitarea unei taxe. Mă refer la licenţele de taxi, care sunt costisitoare în multe state membre ale Uniunii Europene şi la profesia de farmacist, care este exercitată conform unor norme demografice şi de distribuţie. Aş dori să ascult părerile comisarului în legătură cu acest subiect.
Paul Rübig
(DE) Sunteţi de părere că reglementările regionale şi cunoştinţele locale trebuie să fie o cerinţă de bază pentru a asigura desfăşurarea corespunzătoare a acestor profesii?
Avril Doyle
Nu sunt sigură dacă agenţii de pariuri sunt incluşi în aceste profesii, dar cu siguranţă aceasta este o problemă din punct de vedere al pieţei unice şi al liberei circulaţii a serviciilor. Unde ajungem cu această dezbatere? Ştiu că au fost implicate birourile Comisiei şi încă primesc destul de multe plângeri în acest sens. În al doilea rând, în legătură cu directiva privind recunoaşterea calificărilor profesionale şi întregul domeniu al evaluării reciproce la care s-a referit comisarul, există posibilitatea să apară probleme? Comparăm două elemente similare dacă deschidem profesiile dintr-un stat membru către altul?
Charlie McCreevy
membru al Comisiei. -Membrii care au dezbătut acest subiect au atins două probleme separate. Una este sfera de aplicare a Directivei privind serviciile; cealaltă este reglementarea calificărilor profesionale. Directiva privind serviciile se referă la toate serviciile din Uniunea Europeană cu anumite excepţii. Domnul Angelakas a adresat întrebarea privind farmaciştii. Probabil ştie deja că se desfăşoară unele proceduri de încălcare a dreptului comunitar împotriva unor state membre în acest domeniu.
În ceea ce priveşte problema evaluării reciproce necesare conform Directivei privind serviciile, fiecare stat membru trebuie să îşi analizeze toate reglementările şi regulamentele înainte de 28 decembrie a.c., după care se va desfăşura o evaluare reciprocă, pentru a vedea ce este proporţional şi ce nu.
Problema ridicată de doamna Doyle este cea a infracţiunilor referitoare la jocurile de noroc. Probabil domnia sa ştie că, în prezent, există, sub o formă sau alta, o serie de acţiuni ce vizează cel puţin 15 state membre. Există jurisprudenţă în acest domeniu. Jocurile de noroc sunt un serviciu ce intră în sfera de aplicare a directivei, ca oricare altul, iar aceste subiecte trebuie abordate. Există diferite faze ale procedurilor împotriva statelor membre în acest domeniu. Suntem copleşiţi de numeroase alte posibile cazuri de încălcare a dreptului comunitar în acest domeniu.
Obiect: Agenţiile de rating al creditului
comisarul responsabil cu piaţa internă şi serviciile, dl Charlie McCreevy, a declarat recent următoarele în legătură cu reglementarea agenţiilor de rating al creditului. "Doresc ca Europa să joace un rol principal în acest sector. Această propunere merge mai departe decât regulile ce există în orice altă jurisdicţie. Aceste reguli sunt necesare pentru a restabili încrederea pieţei în agenţiile de rating din UE.”
Ne va spune Comisia de ce nu a propus adoptarea unui cadru de reglementare mai exigent înainte de criza financiară?
Charlie McCreevy
membru al Comisiei. -Comisia a urmărit îndeaproape activitatea agenţiilor de rating al creditului (ARC) în ultimii ani. În urma rezoluţiei Parlamentului European privind agenţiile de rating al creditului din februarie 2004, Comisia a analizat cu atenţie ce măsuri legislative sunt necesare pentru a reglementa activităţile acestor agenţii.
Conform recomandării primite de la Comitetul autorităţilor europene de reglementare a pieţelor valorilor mobiliare (CESR) din martie 2005, Comisia a adoptat în 2006 o comunicare privind agenţiile de rating al creditului. În această comunicare, Comisia a conchis că diferite directive privind serviciile financiare, combinate cu auto-reglementarea agenţiilor de rating al creditului, pe baza Codului de conduită IOSCO, precum şi metodele pentru ARC pot furniza un răspuns satisfăcător la principalele preocupări ridicate în legătură cu aceste agenţii. Se declară că această abordare ar necesita o monitorizare continuă a evoluţiilor din partea Comisiei.
În plus, Comisia a solicitat CESR să monitorizeze conformitatea cu Codul IOSCO şi să elaboreze un raport anual. În acelaşi timp, Comisia a indicat în comunicare că poate avea în vedere propunerea unei acţiuni legislative dacă se constată că respectarea regulilor UE sau a Codului IOSCO este nesatisfăcătoare sau dacă apar noi circumstanţe, inclusiv probleme grave de eşec al pieţei sau modificări semnificative ale modului în care sunt reglementate agenţiile de rating al creditului în alte părţi ale lumii.
Criza financiară a pus ARC într-o nouă lumină. Din august 2007, pieţele financiare din întreaga lume au avut de suferit din cauza unei crize de încredere. Această criză financiară este un fenomen complex ce implică mulţi factori. Agenţiile de rating al creditului sunt aproape de originea problemelor apărute în cazul pieţelor de credite sub-prime. Criza a evidenţiat performanţe slabe ale agenţiilor de rating al creditului. O explicaţie poate fi găsită în modul nesatisfăcător în care agenţiile şi-au soluţionat conflictele de interese, lipsa de calitate a metodologiilor emise, insuficienta transparenţă a activităţilor lor sau guvernarea internă necorespunzătoare a agenţiilor.
Criza creditelor sub-prime a demonstrat că este necesară o consolidare semnificativă a cadrului de funcţionare al agenţiilor de rating al creditului. Din acest motiv, în iunie 2008 am anunţat că Comisia va lua măsuri de reglementare în acest domeniu, iar la 12 noiembrie 2008, colegiul a adoptat propunerea ce acoperă activitatea de reglementare a agenţiilor de rating al creditului, cu acordul Parlamentului şi al Consiliului.
Georgios Papastamkos
(EL) Doamnă preşedintă, domnule comisar, aţi declarat personal, ca răspuns la o întrebare a mea în 2006, că, în linie cu recomandările Comitetului autorităţilor europene de reglementare a pieţelor valorilor mobiliare, Comisia nu va introduce noi propuneri legislative în sectorul agenţiilor de rating al creditului.
Criza financiară masivă s-a produs, iar acum ne spuneţi că avem nevoie de un cadru legislativ mai strict. Într-adevăr, este nevoie de un cadru de reglementare mai strict. Întrebarea mea este: recunoaşteţi că reflexele de reglementare ale Comisiei au fost slabe în această privinţă?
Eoin Ryan
Ştiu că Comisia a emis propuneri privind agenţiile de rating al creditului şi alte iniţiative referitoare la instabilitatea pe pieţele financiare, pentru a se asigura că nu se va produce o criză similară în ceea ce priveşte ARC, schemele de garantare a depozitelor şi balanţa de plăţi a statelor membre.
Pot să vă întreb ce propuneri are în plan Comisia pentru a încuraja creşterea şi competitivitatea economiei reale, în special în sectorul IMM-urilor, care este deosebit de important acum, când din ce în ce mai multe economii europene trec printr-o perioadă de recesiune?
Charlie McCreevy
membru al Comisiei. -Pentru a îi răspunde domnului Papastamkos, mă voi referi la raportul din 2005. Am spus la acel moment că vom supraveghea activităţile agenţiilor de rating al creditului, iar în 2007, când criza creditelor sub-prime a ajuns la apogeu, m-am întâlnit cu agenţiile de rating al creditului şi ne-am exprimat nemulţumirea privind felul în care îşi desfăşuraseră activităţile.
Persoana care adresează întrebarea ştie că în decembrie 2007 am scris CESR şi ESME pentru a primi recomandări suplimentare privind ceea ce trebuie făcut în legătură cu anumite domenii. Am clarificat în cadrul unor discursuri şi comentarii de la acel moment că păstrarea status quo-ului nu era doar o opţiune.
Prin urmare, am prezentat propunerea Comisiei în 2008, iar subiectul este dezbătut acum în Parlament şi în Consiliul de Miniştri. Cred că în trecut, în contextul revizuirii activităţilor agenţiilor de rating al creditului, am clarificat faptul că vom lua în considerare problema în lumina unor circumstanţe în schimbare. Şi, după cum a spus o persoană din secolul trecut, mult mai celebră ca mine, când faptele se schimbă, şi noi ne schimbăm. Aceasta s-a întâmplat.
Domnul Ryan, în legătură cu ceea ce vom face în domeniile de reglementare financiară la care s-a făcut aluzie - propunerile privind agenţiile de rating al creditului şi directiva privind cerinţele de capital - a adresat o întrebare legitimă: ce face Uniunea Europeană pentru a soluţiona problemele economiei reale, pentru că, deşi modificările la nivelul reglementărilor financiare au fost, evident, realizate la timp în domeniile în care existau lacune, acest lucru nu va stimula şi relansa economia europeană.
Domnul Ryan ştie că în ultimele luni Comisia a coordonat abordarea stimulentului financiar adoptată de Consiliul European la întâlnirea sa din decembrie. Desigur, alocarea propriilor stimulente financiare încă rămâne prerogativa statelor membre, dacă ele consideră acest lucru adecvat, pentru că aceste subiecte rămân prerogativele guvernelor statelor membre. Dar, răspunzând la acel pachet de stimulente, Comisia a angajat şi o serie de finanţări şi a coordonat, cu acordul altor jucători europeni, modul de relansare a situaţiei acolo.
Îmi amintesc că înainte de aceasta am adoptat la nivelul Comisiei unele iniţiative ce ar putea contribui la stimularea activităţilor de mici dimensiuni în sectorul IMM-urilor - de exemplu Actul privind întreprinderile mici sau Statutul societăţii private europene - şi sperăm că acestea vor contribui la dezvoltarea generală a economiei în Uniunea Europeană.
Obiect: Criza financiară
Ţinând seama de actuala criză financiară, Comisia a modificat regulile pieţei interne pentru ca statele membre să poată lua mai uşor măsuri de protecţie pentru economia şi industria lor?
Charlie McCreevy
membru al Comisiei. -În aceste vremuri de criză financiară şi recesiune economică, guvernele europene şi instituţiile europene trebuie să dea dovadă de hotărâre şi flexibilitate, după cum a menţionat Preşedintele Barroso în prefaţa la recent adoptatul plan european de relansare economică.
Pentru a demonstra această flexibilitate, Comisia va pune în aplicare, de exemplu, un pachet de simplificare, pentru a accelera procesul decizional privind ajutorul de stat, pentru a permite utilizarea unor proceduri accelerate în achiziţiile publice din 2009 şi 2010 pentru toate proiectele publice importante şi va solicita ca statele membre să ia măsuri corective în cazul oricărui deficit excesiv în termene coerente cu proiectul de relansare economică, pentru ca economiile să se poată ajusta.
Această flexibilitate nu înseamnă însă că Comisia a modificat sau va modifica regulile pieţei interne. Trebuie aplicată în continuare o abordare modernizată a politicilor stabilite în examinarea pieţei unice din noiembrie 2007, după cum s-a prevăzut.
Raportul de progres din 16 decembrie 2008 intitulat "Examinarea pieţei unice: încă un an” evidenţiază o serie de măsuri recent adoptate, ce vor contribui la crearea condiţiilor de relansare a economiei europene. Acestea includ, în principal, drepturi contractuale mai mari, pentru a spori încrederea consumatorilor, costuri şi sarcini administrative reduse, precum şi un statut unic pentru IMM-uri. De asemenea, este evident că trebuie să restructurăm cadrul european de reglementare şi supervizare, pentru a reduce la minimum riscul de viitoare crize.
De-a lungul anului, am colaborat cu Parlamentul şi Consiliul, printre altele, pentru a creşte protecţia pentru depozitarii bancari, pentru a convinge băncile şi alte instituţii financiare să nu îşi asume riscuri excesive în viitor şi pentru o reglementare mai bună a agenţiilor de rating al creditului. Adoptarea şi implementarea rapidă a acestor propuneri este esenţială. Trebuie să demonstrăm că Europa poate furniza răspunsuri concrete.
În următoarele luni, Comisia va formula într-o manieră cuprinzătoare modul în care cadrul actual de reglementare şi supervizare trebuie supus unor viitoare reforme, pentru a reinstaura stabilitatea şi încrederea. Trebuie să depunem eforturi pentru realizarea unui sistem mai stabil, care să furnizeze oportunităţi pentru comerţ, hedging, diversificare şi combaterea riscului, pentru alocarea resurselor şi mobilizarea economiilor. Printre altele, aceasta implică o colaborare şi o coordonare mai bună între organismele naţionale de reglementare şi supervizare, precum şi evitarea oricărui protecţionism.
Pentru a stimula creşterea economică de durată, trebuie să reducem costul capitalului şi să dezvoltăm alocarea acestuia. Cu siguranţă, va fi necesară o consolidare suplimentară a pieţei interne.
Desigur, această flexibilitate nu implică modificarea principiilor pieţei unice. Dimpotrivă: într-un moment de recesiune financiară economică, guvernele europene şi instituţiile europene trebuie să adere ferm la principiile pieţei unice. Este esenţial ca orice măsuri de soluţionare a crizei să fie orientate de libertăţile fundamentale şi de principiile non-discriminării şi proporţionalităţii. De exemplu, s-a creat deja un cadru pentru planurile naţionale de salvare, pentru a preveni extinderea oricăror efecte negative ale acţiunilor naţionale necoordonate.
Trebuie menţinute şi protejate condiţiile echitabile de acţiune ce a fost atât de utile pentru consumatorii şi companiile din statele membre, începând cu 1992. Acest lucru este esenţial, deoarece orice măsură ce ar submina piaţa unică poate agrava impactul crizei financiare asupra economiei lărgite.
Gay Mitchell
Sper că starea comisarului se va ameliora. Doresc să îi mulţumesc comisarului pentru răspuns şi să îi spun că mă bucură să aud că nu se va reinstala protecţionismul, pentru că, astfel, nu ar exista o relansare economică. Va exista o relansare în Europa.
Pot să îi solicit comisarului să vorbească despre această relansare? Cel mai încurajator lucru pe care l-am auzit în ultima vreme au fost comentariile preşedintelui Trichet din presa de astăzi, în care susţinea că este posibil ca relansarea să vină în 2010. Pot să îi solicit comisarului să înceapă să vorbească despre viitor, astfel încât să nu ne pierdem speranţa şi, de asemenea, să vorbească despre şansele ca Europa să devină mai competitivă, în timpul acestei crize?
Brian Crowley
Doamnă preşedintă, doresc să îi mulţumesc comisarului pentru răspuns şi să îi recomand pentru gât o picătură de whisky, cu apă fierbinte şi o felie de lămâie.
În ceea ce priveşte răspunsul dvs. şi în special în legătură cu planurile de relansare economică şi aşa mai departe, în ultimele luni s-a arătat că acţiunile coordonate sunt singurul răspuns ce poate soluţiona criza financiară actuală. Întrebarea pe care doresc s-o adresez este dacă s-au realizat planuri sau contacte iniţiale cu viitoarea administraţie americană - administraţia Obama - pentru a vedea ce acţiuni coordonate sunt necesare la nivel financiar?
Charlie McCreevy
membru al Comisiei. -Sunt de acord cu dl Mitchell că protecţionismul nu este soluţia. Sunt sigur că multe state membre văd probabil o oportunitate în stabilirea de măsuri protecţioniste, însă voi spune două lucruri în acest sens.
În primul rând, vom fi vigilenţi în aplicarea legislaţiei UE, pentru a preveni orice măsuri contrare regulilor Uniunii Europene.
În al doilea rând, doresc să le spun acelor state membre: dacă oamenii cred în această abordare particulară, consider, şi cred că şi dl Mitchell este de aceeaşi părere, că acest lucru ar prelungi durata recesiunii economice. Au existat mereu diferenţe de opinie în legătură cu această abordare şi, probabil, mulţi membri ai acestui Parlament nu sunt de acord cu mine sau cu dl Mitchell.
De asemenea, sunt de acord cu dl Mitchell în legătură cu faptul că ar trebui echilibrate toate aceste discuţii negative privind recesiunea economică, cu realism şi fără un pesimism exagerat. Mi-e teamă că în lumea în care trăim - indiferent dacă este statul membru pe care îl cunoaştem cel mai bine sau alte state membre - întotdeauna a existat o predispoziţie poate exagerată către aspectele negative ale recesiunii economice. Acum trebuie să echilibrăm acest aspect cu realism, pentru că previziunile economice şi oamenii trebuie să fie realişti. Trebuie atins un echilibru între pesimismul exagerat şi realism. Încrederea este un lucru foarte fragil, poate dispărea într-o secundă şi se poate recăpăta foarte greu.
Din acest motiv salut comentariile preşedintelui Băncii Centrale Europene din ziarele de astăzi, privind situaţia în următorii doi ani. După cum am spus, trebuie să existe acest echilibru, iar populaţia trebuie să ştie unde el se poate realiza.
Dl Crowley a adresat o întrebare legitimă privind măsurile ce trebuie luate pentru a discuta aceste aspecte economice şi financiare cu administraţia SUA. În Statele Unite există un protocol foarte strict, după cum probabil ştiţi cu siguranţă, chiar şi pentru persoanele care se află în administraţia de tranziţie. Acest protocol este păstrat cu sfinţenie.
Imediat ce se va instala noua administraţie, vom lua legătura cu noul secretar de finanţe. Deja există numeroase forumuri în care discutăm problema, precum Consiliul Economic Transatlantic, dialogul pe tema reglementării pieţei financiare, care se desfăşoară permanent. De îndată ce noua administraţie Obama se va instala săptămâna viitoare, vom lua legătura cu omologii noştri în această privinţă.
Preşedintele
Întrebările care, din lipsă de timp, nu au primit nici un răspuns vor primi răspunsuri scrise (consultaţi Anexa).
(Şedinţa a fost suspendată la ora 19.30 şi reluată la ora 21.00.)
