2007. évi mentesítés: Tanács (vita)
Elnök
A következő pont Søndergaard úr jelentése, a Költségvetési Ellenőrző Bizottság nevében, az Európai Unió 2007. évi általános költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésről, II. szakasz - Tanács (C6-0417/2008 -.
Søren Bo Søndergaard
, előadó. - Elnök úr! Először egy ügyrendi kérdést szeretnék felvetni, mivel teljesen biztos akarok lenni abban, hogy a Tanács meghívást kapott erre a napirendi pontra. Mivel a Tanács problémáját készülünk megvitatni, nagyon rossz lenne, ha a Tanácsot nem hívták volna meg erre a napirendi pontra. Szeretném, ha az elnök biztosítana minket afelől, hogy a Tanácsot meghívták.
Elnök
Søndergaard úr! Az Elnökség nevében megerősíthetem, hogy a Tanácsot valóban meghívták, hogy vegyen részt az ülésen, amikor ezt a napirendi pontot megvitatjuk. Ennek ellenére, az Elnökség őszintén sajnálja, és ezt a Parlament egészének nevében is mondom, hogy a Tanács nem képviselteti magát; azt hiszem, ugyanez történt ma délelőtt akkor is, amikor a Parlament elnöke üdvözölte a Tanácsot, de semmiféle választ nem kapott. Bár én ezt nagyon sajnálom, semmit sem tehetek a helyzet orvoslása érdekében, így a tervek szerint meg kell tartanunk a vitát. Ezért felkérem Önt, hogy újból vegye át a szót előadóként, és nyissa meg a vitát erről a jelentésről és erről a napirendi pontról.
Søren Bo Søndergaard
, előadó. - (DA) Elnök úr! Azzal szeretném kezdeni, hogy nagyon sajnálom azt a tényt, hogy a Tanács távollétében kell lefolytatnunk ezt a vitát - ugyanannak a Tanácsnak a jelenléte nélkül, amelynek költségvetését megvitatni készülünk. Természetesen abszurd helyzet, hogy a Tanács egyszerűen úgy döntött, hogy ilyen módon figyelmen kívül hagyja ezt a vitát, figyelembe véve, hogy a Költségvetési Ellenőrző Bizottság rendkívül nagy többséggel úgy szavazott, hogy a Tanács 2007. évi költségvetésével kapcsolatos mentesítési döntés elhalasztását javasolja a Parlamentnek.
Hogy miért tettünk így? Talán azért, mert valami csalásra vagy szabálytalanságra gyanakszunk? A válasz "nem”, mivel semmiféle olyan jelzést vagy információt nem kaptunk, ami erre utalna. Akkor tehát miért tettünk így? Azért javasoltuk, hogy halasszuk el a mentesítés megadását a Tanácsnak, mivel bizottságunk még mindig nem kapott hivatalos választ a Tanácstól a költségvetésben szereplő kétértelmű elemek egész sorára. Ezek a kétértelmű pontok természetesen félreértésből is fakadhatnak, de a Tanács nem volt hajlandó tisztázni ezeket a félreértéseket. Ezt természetesen megtehették volna úgy, hogy megválaszolják a kérdéseinket.
Az Intézményközi Megállapodás 42. bekezdésével összhangban a Tanács költségvetésében nem jelenhetnek meg a közös kül- és biztonságpolitikával kapcsolatos működési előirányzatok. Az európai adófizetők képviselőiként gondoskodnunk kell ennek a megállapodásnak a betartásáról. Ennek érdekében azonban nemcsak arra kell lehetőséget kapnunk, hogy feltehessünk kérdéseket a Tanács költségvetéséről, hanem választ is kell kapnunk ezekre a kérdésekre.
A jelentés mellékletében felsoroltunk számos kérdést, ezeknek egy része valóban nagyon lényegre törő, és megválaszolásuk semmiféle nehézséget nem okozhat. Például: hány költségvetésen kívüli számlája volt a Tanácsnak 2007-ben? Milyen pénzeszközökből finanszírozták és mire költötték el? Egy másik kérdés: van-e a Tanácsnak bármilyen magyarázata arra, hogy lehet az, hogy a saját belső könyvvizsgálója arra a következtetésre juthat, hogy hiányosságok tapasztalhatók a számlák ellenőrzése és hitelesítése területén? Vagy egy további kérdés: van-e valami magyarázat arra, hogy miért kell évről évre jelentős összegeket átvezetni a költségvetés fordítási sorából a költségvetés utazási sorába? Annak ellenére, hogy én mint előadó és a bizottság egésze is újra meg újra feltettük ezt a kérdést, a Tanács mind a mai napig nem adott hivatalos választ ezekre a kérdésekre.
Ez természetesen hatalmas nehézségeket okoz, nemcsak a bizottságnak, hanem az egész Parlamentnek is, mivel hogyan adhatnánk meg a költségvetési mentesítést, más szavakkal: hogyan állíthatnánk azt választóinknak, hogy ez a költségvetés rendben van, ha nem tudjuk, milyen tények húzódnak meg a számok mögött? Ez abszurd lenne.
Mi, a Költségvetési Ellenőrző Bizottság tagjai, kedves emberek vagyunk. Ezért adtunk még egy lehetőséget a Tanácsnak, hogy megválaszolja kérdéseinket. Ezért azt javasoljuk, hogy a Parlament halassza el a mentesítés megadását a Tanács költségvetéséhez. Ezzel lehetővé tesszük, hogy a kérdést novemberben újból felvethessük, és a Tanács kap néhány hónapot annak mérlegelésére, hogy melyik hasznosabb: az átláthatóság vagy a titkolózás.
Remélem, hogy a mai vita és a holnapi szavazás egyértelmű üzenetet küld arról, hogy mi nem akarunk gumibélyegzőkké válni a sötétség erőinek kezében. Nyitottságot akarunk, átláthatóságot akarunk, és teljes betekintést akarunk az adófizetők pénzének felhasználásába. Ezt akarjuk ma, és ezt akarjuk a júniusi választások után.
José Javier Pomés Ruiz
Elnök úr! Elolvastam a vonatkozó rendeletet, amely kimondja, hogy az Európai Unió Tanácsának főtitkára, a közös kül- és biztonságpolitika főképviselője, a főtitkárhelyettes támogatásával teljes mértékben felel a költségvetés "II. szakasz - Tanács” részében szereplő előirányzatok kezeléséért, és minden szükséges intézkedést megtesz annak biztosítása érdekében, hogy azokkal megfelelően gazdálkodjanak.
Hol van Javier Solana? Hol van a főtitkárhelyettes, ha nem vesz részt a vitán? Teszi ezt annak ellenére, hogy az egyetlen információ, amellyel rendelkezünk, nevezetesen a belső könyvvizsgáló jelentése, azt mondja, hogy a Tanácsnál létezik egy B-számla, egy költségvetésen kívüli számla. A pénzügyi rendelet értelmében nem a cseh elnökség, nem is a francia elnökség, hanem Javier Solana viseli a felelősséget a Tanácsért, helyettesével együtt.
Vajon mi ez a költségvetésen kívüli számla?
A könyvvizsgáló azt mondja, hogy ezt a szakaszt figyelmen kívül kell hagyni. Szeretnénk tudni, mire használták fel és miért.
Szeretnénk tudni, hogy abból a 650 millió euróból, amellyel Solana úr gazdálkodik, és amelyért felelősséggel tartozik, miért vezettek át 2006-ban 13 millió eurót a tolmácsolási költségektől az utazási költségekhez, miközben 2007-ben nem növelték az utazási költségek allokációját. Mindig ugyanaz ismétlődik, és nem tudjuk, miért van szükség ilyen sok utazásra, és hova kerülnek ezek a pénzeszközök.
Nagyon haragszunk, mivel csak egyetlen kivétel létezik az Európai Unió adófizetői által finanszírozott számlák felett gyakorolt parlamenti demokratikus ellenőrzések alól: a Tanács által kezelt számlák. Ezeket nem auditálják. Mi, ennek a Parlamentnek a képviselői, egyetlen hivatalos ülésen sem vehettünk részt a Tanáccsal, hogy megbeszélhessük a számlák kérdését.
Nem hajlandók átadni nekünk papírokat. Nem hajlandók átadni nekünk dokumentumokat. Tisztában vannak azzal, hogy nem rendelkezünk hatáskörrel a Tanács ellenőrzéséhez; ez rendben is volt mindaddig, amíg a Tanács kizárólag adminisztratív feladatokat látott el, de most a közös kül- és biztonságpolitika működési kiadásokat is jelent, és nem értjük, miért élvezhet ez mentességet a demokratikus ellenőrzés alól.
Ezért azt szeretném mondani, hogy a főtitkár, Solana úr hozzáállása elfogadhatatlan, és ezért ez alkalommal a Parlament azt fogja javasolni, hogy ne hagyják jóvá a Tanács számláit, ami tíz éve egyszer már megtörtént, amikor Elles úr azt mondta, hogy nem hajlandó jóváhagyni a Bizottság számláit, ami a Santer-féle Bizottság lemondásához vezetett.
Costas Botopoulos
, a PSE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Nagyon fontos döntés meghozatalára készülünk. A szocialista képviselőcsoport a döntés elhalasztását támogatja, négy elvi okból.
Az első a saját Parlamentünk hitelessége és szerepköre. Nagyon fontos már a kezdet kezdetén kimondani, hogy mit tehet meg a Parlament, és mit nem. Amit megtehet és meg is kell tennie, az a Tanács számláinak demokratikus ellenőrzése, a bevezetett szóbeli megállapodás dacára.
A második ok az intézményközi egyensúly. Semmiképpen sem szabad megtennünk olyan tettet, amelyet Parlamentként nem tehetünk meg, de azt is feltétlenül ki kell mondanunk, hogy jogunk van ahhoz, hogy véleményt alkossunk a Tanács számláiról, ha ezek a számlák működési számlák, és ha ezekről a működési számlákról el kell számolni. Ez egy demokratikus alapelv, és mi ezt akarjuk követni. Tehát nem azt mondjuk, hogy valami mást akarunk tenni. Azt mondjuk, hogy csak a kötelességünket akarjuk tenni.
A harmadik ok a Lisszaboni Szerződés figyelembevétele és előkészítése. Önök nagyon jól tudják, tisztelt kollégáim, hogy a Lisszaboni Szerződéssel a közös külpolitika jelentősen elmélyül és hatalmas lendületre tesz szert. Ez egy sokkal fontosabb közös politika, és nem mondhatjuk az első pillanattól kezdve, hogy a Parlamentnek semmi köze sem lesz ehhez a politikához. Lehetőséget kell kapnunk arra, hogy most megállapítsuk, milyen szerepet tölt be ebben a Parlament.
Az utolsó - és valószínűleg a legfontosabb - szempont a polgárok számára biztosított átláthatóság. A Parlamentnek elszámolási kötelezettsége van a polgárok felé. Nem mondhatjuk és nem szabad azt mondanunk a polgároknak, hogy a nagy közös politikák, például a kül- és a védelempolitika, nem állnak a Parlament demokratikus ellenőrzése alatt.
Az említett négy elvi ok miatt úgy véljük, hogy a halasztás mellett kell szavaznunk.
Kyösti Virrankoski
, az ALDE képviselőcsoport nevében. - (FI) Elnök úr! Először is szeretnék köszönetet mondani Søndergaard úrnak ezért a kiváló jelentésért.
A Tanács mentesítéséről szóló jelentés nagyon hosszú és alapos. Emellett a különféle dokumentumokra és az Európai Unióról szóló szerződésre utaló hivatkozásokra épül.
A leginkább problematikus kérdés az átláthatóság. A Tanács költségvetése csak részben vonatkozik az adminisztrációra, mivel a pénzeszközök jelentős részét működési költségekre fordítják, ilyen például a közös kül- és biztonságpolitika. A Tanács nyilvánvaló módon nem hajlandó megvitatni a költségvetés végrehajtását a Költségvetési Ellenőrző Bizottsággal, és a kért dokumentumokat sem siet átadni.
Az Európai Parlament és a Tanács közösen felelős az EU költségvetéséért. Feladataihoz tartozik továbbá a pénzeszközök felhasználásának és a költségvetés általános végrehajtásának felügyelete.
Ahogy én látom, az együttműködés hiánya kényszerítette a Költségvetési Ellenőrző Bizottságot annak a javaslatnak a megtételére, hogy halasszuk el a mentesítés megadását, nem pedig az a mód, ahogyan a pénzeszközökkel feltételezhetően gazdálkodnak. A helyzet meglehetősen szerencsétlen, mivel a Parlament és a Tanács közötti megfelelő szintű együttműködés a gyümölcsöző európai politika éltető eleme. Ezért képviselőcsoportom ma este meghozza végleges döntését arra vonatkozóan, hogy milyen álláspontot képviseljünk.
Bart Staes
, a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (NL) Köszönjük, Søndergaard úr, az Ön jelentése igazi gyöngyszem, és minden vonatkozó szempontra kiterjed. Szeretném azonban arra kérni az elnök urat és a Parlament Elnökségét, hogy vegye figyelembe a Tanács távolmaradását, és ne hagyja ezt a kérdést ennyiben. Nem engedhetjük meg nekik, hogy fölösleges köröket futtassanak velünk. Arra ösztönzöm az Elnökséget, hogy mérlegelje egy nagyon határozott hangvételű tiltakozó levél elküldését a Tanácsnak azzal az üzenettel, hogy ez a magatartás elfogadhatatlan.
Valójában, a helyzet jelenlegi állása szerint nem vagyunk hajlandók megadni a mentesítést. Ez nem lehet kérdéses. Nem adhatjuk meg a mentesítést a Tanácsnak. Itt nem csalásról van szó, hanem egy alapelvről, nevezetesen az átláthatóságról. Solana úr 650 millió euróval gazdálkodik az európai költségvetésből a védelem, a biztonság és a külpolitika területén, de a felügyelet bármilyen formája nélkül. Ez a demokráciában nem elfogadható. Ennek véget kell vetni. Ezért tehát indokolt a tevékenységi jelentésre, az átláthatóságra és az egyértelműségre vonatkozó követelés.
Ez azonban nem minden. A héa-csalások kérdésének előadójaként, a december 4-én jóváhagyott jelentésemben egyértelműen felkértem a Tanácsot számos kérdés megválaszolására. Azóta eltelt négy vagy öt hónap, és ezt az időszakot a síri csend jellemezte a Tanács részéről, miközben a szóban forgó csalások becsült összege évi 60 és 100 milliárd euró között mozog. A Tanácsnak lépnie kell. Egyeztetésre van szükség a héa-csalások elleni küzdelemben, és mindaddig, amíg a Tanács semmiféle hajlandóságot nem mutat a cselekvésre, nem adom meg a mentesítést a Tanácsnak.
Jens Holm
, a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (SV) Elnök úr! Én is szeretnék feltenni néhány kérdést, de hol van a Tanács ebben a vitában? Természetesen a Tanácsot és annak költségvetési gazdálkodását vizsgáljuk. Figyelemreméltónak tartom, hogy a Tanács részéről senki sincs itt, hogy megválaszolja kérdéseinket. Mi a Költségvetési Ellenőrző Bizottságban, és különösen Søndergaard úr, a bizottság véleményének előadója, a Miniszterek Tanácsa pénzgazdálkodásának több pontját is megkérdőjeleztük. Erre már számos alkalommal rámutattunk, de soha nem kaptunk kielégítő válaszokat.
Hadd említsek két példát. 2006-ban a Tanács 12,6 millió eurót költött utazásra. Ezt a pénzt tolmácsolásra terveztük felhasználni. Szeretnék feltenni a Tanácsnak egy kérdést, de ha a Tanács nem tud válaszolni, talán a Bizottság meg tudja tenni helyette: hova utazott a Tanács 2006-ban? Mire kellett ez a 12 millió euró?
A Tanács emellett bizalmas számlákat, úgynevezett comptes hors költségvetést is kezel. A belső könyvvizsgáló sürgette, hogy a Tanács szüntesse meg ezeket a számlákat, de sikertelenül. Szeretném megkérdezni, hogy ez miért nem történt meg. Hány ilyen számla létezik a költségvetés mellett? Mit tartalmaznak ezek a számlák?
Európai parlamenti képviselőként az a feladatunk, hogy megvizsgáljuk, hogyan használja fel a Tanács a költségvetési forrásokat. Azért tesszük ezt, mert az adófizetőket képviseljük. A Tanács köteles megválaszolni kérdéseinket. Választ akarunk kapni ezekre a kérdésekre, most azonnal! Mi történt ezzel a 12 millió euróval? Mit tartalmaznak a bizalmas számlák? Hány bizalmas számla létezik?
Ha nem kapunk kielégítő választ - ami eddig nem történt meg -, akkor holnap nem adjuk meg a mentesítést a Tanácsnak.
Nils Lundgren
, az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - (SV) Elnök úr! Az egyik valóban fontos, alapvető kérdéssel kell itt szembenéznünk. Egy euroszkeptikus párt képviselőjeként szerintem az ember kimondhatja, hogy mindig a Tanácsnak kellene meghatároznia az európai együttműködést, és hogy ennek a Parlamentnek a belső piacra és a határokon átnyúló környezetvédelmi kérdésekre kellene összpontosítania. Van azonban egy harmadik kérdés is, amely csak most került az előtérbe. A Tanács és a Parlament elvben egyenlő mértékű felelősséget visel a költségvetésért és az adófizetők pénzének felhasználásáért. Véleményem szerint példátlan az az eset, hogy a Tanács titokban tartja, mire használta fel a pénzt. Tehát e téren az átláthatóság hiányát tapasztalhatjuk. A polgárok nem mondhatják, hogy "elfogadom, mert tudom, mire használták fel a pénzt”. Ezért azt mondanám - és tudomásom szerint ebben végre egyetértés van az összes felszólaló között -, hogy szóba sem kerülhet a mentesítés megadása a Tanácsnak mindaddig, amíg nem tudjuk, hova lett a pénz.
Hans-Peter Martin
(DE) Elnök úr! Szenvedélyes Európa-pártiként emelkedem szólásra, és meggyőződésem, hogy most éppen leckét kapunk azzal kapcsolatban, hogy milyennek nem szabad lennie a demokráciának az Európai Unióban. Az a helyzet, hogy a Tanács semmilyen módon nem tekinti szükségesnek, hogy megfeleljen a Parlament rendkívül egyértelmű kritikáinak, bármilyen elfogadható formában is fogalmazzuk meg azokat, és ez sajnálatos módon azt mutatja, hogy az EU-val szembenálló kritikusoknak és azoknak, akik elutasítják magát az intézményt, igazuk van, mivel kirívóan figyelmen kívül hagyjuk pontosan azokat az alapvető elveket, amelyekre a demokráciának épülnie kellene.
Szerződés szerződést követ, és mi változatlanul hagyjuk, hogy a hatalmi központ valójában teljes mértékben felügyelet nélkül működjön, és a Tanács - és ez bizonyítható - lusta, inkompetens, és jelentős részben titokban tevékenykedik. Lustának nevezem, mert bizonyítható, hogy a miniszterek többsége - vagyis azok, akik az Európa számára valóban fontos döntéseket zárt ajtók mögött meghozzák - gyakran meg sem jelennek az üléseken, és közalkalmazottak hozzák meg a döntéseket rendkívül alapvető kérdésekben. Ez volt a gyakorlat Ausztriában 1848-ig, utána valamit javult a helyzet. Ez nem demokrácia.
A Tanács még arra sem hajlandó, hogy betekintést nyújtson a viták tárgyát képező napirendi pontokba. Ezt a képviselők maguk derítik ki aprólékosan, részletenként, a parlamenti kérdések segítségével - amint én is tettem -, és ennek eredményei rémületesek. Ezek az emberek egyszerűen lusták. Azok, akik valójában fontosabbak jogalkotási szempontból, mint a parlamenti képviselők, átengedik másnak a helyüket.
Azt is kijelentették, hogy most nagyobb átláthatóság tapasztalható a Tanácsban, amikor valójában a Tanács 2006. évi döntése óta az említett intézmény kevésbé átlátható. 2008-ban egyetlen napirendi ponttal foglalkoztak nyilvánosan a 130 napirendi pont közül a legfontosabb Tanácsban - a Külkapcsolatok Tanácsában. Minden mást zárt ülésen tárgyaltak meg. Minden sokkal kevésbé átlátható, mint a maffiában.
Aztán ott van a pénzeszközök felhasználásának kérdése. Hova lett az a sok millió euró? Miért utasítja vissza a Tanács az együttműködést ebben a kérdésben? Milyen hozzáállást tanúsít a Parlament azzal a "titkosszolgálattal” szemben, amely Javier Solana vezetése alatt egyre jobban kiterjeszti a hatalmát? Javier Solana spanyol illetőségű, és ez az ország elismeri, hogy természetesen létezik egy EU-titkosszolgálat. Hova kerül ez a pénz? Mennyire korruptak ezek az emberek, és mennyire nélkülözik az átláthatóságot?
Herbert Bösch
(DE) Elnök úr! Két megjegyzést szeretnék tenni ennek a bizottságnak a nevében. Gratulálok az előadónak, aki egyenes kérdéseket tett fel, de nem kapott választ. Gratulálok ennek a bizottságnak, amely elsöprő többséggel - 27:2 arányban - elfogadta Søndergaard úr jelentését. A tagállamok feltűnően távol maradtak ma, annak ellenére, hogy - hadd emlékeztessem Önt erre, elnök úr -, kifejezetten azért tűztük ma délután napirendre ezt a kérdést, hogy alkalmazkodjunk a Tanács időbeosztással kapcsolatos problémáihoz. A tagállamok olyasmiket tesznek itt, amit otthon nem mernének megtenni.
Most egy olyan választási kampányt kell végigvinnünk, amelyben újból Brüsszel kerül a célkeresztbe. A probléma a fővárosokban van, nem Brüsszelben. Örültem volna, ha a Bizottság időről időre valamivel nagyobb támogatást ajánl fel nekünk ebben a kérdésben. Véleményem szerint a Bizottság néha kifejezetten gyáván viselkedik. Amikor - az előadó szavaival - comptes hors költségvetésünk van - az én hazámban ezt "fekete számláknak” nevezzük -, akkor ez az eszünkbe juttatja az Eurostat esetét és más hasonló történeteket. Ez nem működhet így sokáig. Ennek a bizottságnak az volt a feladata, hogy figyelmeztessen az ilyen fejleményekre, és büszke vagyok arra, hogy ezt ilyen nagy többséggel megtettük. Meggyőződésem - és ez egy pozitív üzenet, amelyet magammal viszek majd, ha a Parlament követi a példánkat, aminek következtében reményeim szerint holnap ugyanilyen nagy többséggel hozza majd meg határozatát -, hogy gondoskodtunk arról, hogy az ellenőrzés valóban működjön. Van valaki, aki ügyel erre. Utána majd meglátjuk a következményeket.
Paulo Casaca
(PT) Elnök úr! Én is gratulálok az előadónknak ehhez a munkához, de a különféle képviselőcsoportoknak, a Bizottságnak és a szakbizottságnak is, az elnök személyében. Azt kell mondanom, hogy nemcsak ezeknek a piszkos számláknak a létezése teljes mértékben elfogadhatatlan a számunkra, hanem ez az állítólagos szóbeli megállapodás is, amely idestova 39 éves, de véleményem szerint semmi sem indokolja a létezését.
Ma már nem valami rajongói klub vagyunk. Távolról sem. A polgárok Európája vagyunk. Mindenkivel szemben számadással tartozunk.
Mi, az Európai Parlament képviselői, azokkal a reformokkal, amelyeknek a gyakorlatba történő átültetését éppen most fejeztük be, a következő parlamenti ciklustól kezdve teljes mértékben készen állunk arra, hogy hiánytalanul számot adjunk a számláinkkal kapcsolatos gazdálkodásunkról.
A Tanácsnak ugyanezt kell tennie. Rendkívül sajnálatos, hogy a Tanács nem használta ki a lehetőséget, amit kapott, és nem jelent meg a mai ülésen. Pontosan miattuk választottuk ezt az időpontot. Határozottan ki kell mondanunk, hogy ez így nem mehet tovább, és hogy mindent megteszünk annak érdekében, hogy a Tanácsot rákényszerítsük arra, hogy számoljon el költségvetésének végrehajtásáról.
Karl von Wogau
(DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim! A Költségvetési Bizottság, a Külügyi Bizottság és a Biztonsági és Védelmi Politikai Albizottság szempontjából szeretnék bevezetni egy meglehetősen más hangsúlyt ebbe a vitába. Egyes elhangzott hozzászólások azt a benyomást kelthetik, hogy a Parlament nem folytat ellenőrzést a közös kül- és biztonságpolitika területén, de ez nagyon távol áll az igazságtól. Kiváló együttműködés alakult ki a Tanács és a Biztonsági és Védelmi Politikai Albizottság között, és minket minden részletről tájékoztatnak - a költségvetési szempontokról is. A Költségvetési Ellenőrző Bizottság ebben nem vesz részt - ez az Európai Parlament belső ügye -, de a Költségvetési Bizottság, a Külügyi Bizottság, valamint a Biztonsági és Védelmi Politikai Albizottság elnökét rendszeresen tájékoztatjuk a költségvetési szempontokról. Itt történik a parlamenti ellenőrzés.
Emellett vannak bizalmas vonatkozások is, amelyeknek kezelésére létezik egy különbizottság, amelyet Solana úr személyesen szintén rendszeresen tájékoztat az európai biztonság- és védelempolitika részleteiről.
Lehetséges, hogy az események nagyon nem kielégítően alakultak a Költségvetési Ellenőrző Bizottság szempontjából. Egyetértek azzal, hogy a Tanács távolmaradása a vitától nem kielégítő. Ennek ellenére az olyan képtelen kijelentések, mint amelyek például Martin úr részéről elhangzottak, azt a benyomást keltik, hogy semmiféle demokratikus ellenőrzés nem létezik a kül- és biztonságpolitika fontos területén az Európai Unióban. Vannak fontosabb kérdések, például azoknak a számláknak a kérdése, amelyekről Solana úr utazásait finanszírozzák. Ott van a csádi, kongói, grúziai és a sok más országban folytatott műveletek kérdése. Itt valóságosan létezik párbeszéd és demokratikus ellenőrzés.
Hans-Peter Martin
(DE) Elnök úr! Szeretnék személyes nyilatkozatot tenni, az eljárási szabályzat 149. cikke szerint, amely a korábbi változatban az eljárási szabályzat 145. pontja volt. Engem név szerint megemlítettek; azzal vádoltak, hogy képtelen kijelentéseket teszek. Határozottan visszautasítom ezt a vádat. Minden adat dokumentálható. Igaz, hogy sok esetben közalkalmazottak hozzák meg a döntéseket a külügyminiszterek és mások fontos bizottságaiban - a különleges Tanácsokban -, mivel a miniszterek valamilyen ok miatt nem tették meg az utat. Alkalmanként bizonyítható, hogy inkább pártkonferenciákon vettek részt.
Az is igaz - és erre talán rá kellett volna mutatnom -, hogy az az elnök, akinek magánjellegű ügyleteit végre-valahára ki kellene vizsgálni, olyan kijelentéseket tett itt, amelyeket nem hagyhatunk szó nélkül. Ez a parlamenti ellenőrzés nem létezik, semmiféle ellenőrzési mechanizmus nem létezik a különféle biztonsági rendszerekhez, amelyeket kifejlesztettek, hol is - ja, igen, a felderítés területén. A következő példát szeretném felhozni ezzel kapcsolatban: a Felderítő Osztály (INT), amelynek 30 fős személyzete van ...
(Az elnök félbeszakítja és rendreutasítja a felszólalót)
Elnök
Bocsásson meg, azért kapta meg a szót, hogy egy személyes kérdésre válaszoljon, nem azért hogy beszédet tartson erről a kérdésről, és már válaszolt a személyes kérdésre.
Hans-Peter Martin
(DE) Akkor szeretném még egyszer személyesen felkérni von Wogau urat, hogy hozza nyilvánosságra, hogy ügyvédi irodája kivel áll üzleti kapcsolatban és honnan származik a nyeresége, aztán majd folytatjuk a beszélgetést.
Elnök
Azt hiszem, hogy szavai most már sokkal súlyosabbak annál, mint amit von Wogau úr mondott. Mivel neki is személyes kérdést tettek fel, megadom neki a szót.
Karl von Wogau
(DE) Elnök úr! Martin úr a lehető legfelháborítóbb módon szólított meg engem. Bár egészen biztosan nem fogok kiadni semmiféle információt a személyes körülményeimről magának Martin úrnak, készen állok arra, hogy a megfelelő módon bármikor ismertessem a részleteket, mert amire itt célozgat, teljességgel megalapozatlan.
Paul Rübig
(DE) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim! Azzal szeretném kezdeni, hogy hasznos lett volna, ha Klaus úr, amikor itt volt a plenáris ülésen, kifejtette volna álláspontját a már jól ismert vádakról. Ez kétségkívül látni engedhette volna a hatalmi ágak szétválasztását, amely nagyon jól működik európai szinten.
Másodszor, szeretnék kifogást emelni a Tanács és a maffia közötti összehasonlítás ellen. Igazi demokráciában ilyen állítást egyszerűen nem szabad tenni.
Ezenkívül meggyőződésem, hogy a nemzeti számvevőszékek valóban lehetőséget kaptak arra, hogy intenzívebben együttműködjenek az Európai Bírósággal. A nemzeti parlamentek nemzeti szintű ellenőrzései természetesen szintén nagyon fontos gyakorlatoknak tekinthetők - különösen ami a Tanácsot illeti -, amelyeket rendszeresen kell elvégezni. Másodszor, természetesen, az is létfontosságú, hogy az Európai Számvevőszék részletesen elemezze ezeket a gyakorlatokat és biztosítsa a szükséges dokumentációt.
Meggyőződésem, hogy az általunk itt követelt átláthatóságot a Lisszaboni Szerződés is alátámasztja, és ezért határozottan törekednünk kell ennek a Szerződésnek a lehető leggyorsabb elfogadtatására.
Herbert Bösch
Elnök úr! Szeretnék röviden kapcsolódni a von Wogau úr által elmondottakhoz. Von Wogau úr, lehetséges, hogy az Ön testülete rendkívül érdekes vitákat folytat le jövőbeni projektekről. A mentesítés megadása azonban nem a három elnök vagy egy másféle testület, hanem a Költségvetési Ellenőrző Bizottság, majd a plenáris ülés feladata. Ha Ön meg tudja nekünk mondani, mi a helyzet a Tanács költségvetésen kívüli számláival, akkor kérem, hogy tegye meg. Meggyőződésem, hogy Ön sem tudja, és mi sem tudjuk. A mentesítés megadásával azonban teljes felelősséget vállalunk mindazért, amit a Tanács megtett vagy nem tett meg.
Ez nem óvoda; ha nem tudjuk, mit tettek, akkor nem is vállalhatunk érte felelősséget, ellenkező esetben nevetség tárgyává tesszük magunkat a világ szemében. Ha valaki ezt akarja tenni holnap, hát csak tessék, de én azt javaslom, hogy ne adjuk meg a mentesítés, hanem döntsünk a halasztás mellett.
Ingeborg Gräßle
(DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Az az érdekünk, hogy valami megoldást találjunk a vitában, de ez csak akkor lehetséges, ha a Tanács tesz valamilyen lépést.
Végrehajtottunk különféle eljárásokat, elküldtünk előadókat, majd a négy koordinátor leveleket írt és kérdéseket tett fel. Semmiféle választ nem kaptunk, csak valamiféle szóbeli megállapodásra hivatkoztak -, amely természetesen soha nem vonatkozott a mentesítésre, hanem mindig és kizárólag a költségvetési ülésekre. És akkor is csak az adminisztratív részre. Ez a szóbeli megállapodás soha nem vonatkozott a működési részre; a megállapodás létrejöttekor valójában még nem is létezett működési rész.
A Tanácsnak fel kell kínálnia nekünk valamilyen megoldást; eljött az idő, hogy előálljanak valamivel, és mi sürgetjük őket, hogy ezt tegyék meg. Kicsit szégyellem magam helyettük a karzaton helyet foglaló közönség tagjai előtt, mivel ez Európa negatív oldala, az arrogáns oldala. Már nem monarchiában élünk, és ebből a szempontból eljött az ideje annak, hogy a Tanács csatlakozzon hozzánk a demokrácia - a nagyobb mértékű demokrácia - ösvényén, amely mellesleg a Szerződések elfogadtatásához is mindig hozzájárult.
Nyomatékosan hangsúlyozzuk, hogy a Tanács a továbbiakban ne tegye nevetség tárgyává ezt a Parlamentet, és saját magát se.
Pierre Pribetich
(FR) Elnök úr, biztos úr! Bármilyen szimbolikus is ez az intézményi háromszög, valamennyien döbbenten látjuk, hogy ma, amikor sor került az Európai Parlament egyik fontos tevékenységére - a mentesítésre -, akkor az egyik kulcsfontosságú résztvevő hiányzik. Hölgyeim és uraim! Valójában a látogatókra gondolok, akik végignézik ezt a jelenetet, amikor a felszólalók egy része arról beszél, hogy léteznek költségvetésen kívüli számlák, amelyeket nem lehet nyilvánosságra hozni, ami azt jelenti, hogy nem lehet velük átlátható módon foglalkozni, és közben nincs itt a Tanács, hogy szükség esetén tanúsítsa a nehézségeket vagy az egyéb körülményeket.
Meggyőződésem, hogy európai parlamenti képviselőkként nem fogadhatjuk el ezt a helyzetet, a Tanács szánalomra méltó távollétét, ami miatt csak annyit tehetünk, hogy tiltakozunk, és főleg azt tehetjük, hogy jóváhagyjuk a Költségvetési Ellenőrző Bizottság elnökének javaslatát, azaz azt, hogy halasszuk el ezt a mentesítést, mert ellenkező esetben a Parlament bolondot csinál magából azáltal, hogy érvényesít olyan számlákat, amelyekről semmit sem tud, és amelyek ellenőrzésére nem kapott lehetőséget.
Őszintén szólva, elnök úr, a Tanácsnak össze kell szednie magát, és közölnie kell az átláthatósággal kapcsolatban szükséges információkat, nehogy az euroszkeptikusok belekapaszkodhassanak ebbe a kérdésbe, és ne mondhassák azt, hogy nem vagyunk átláthatóak és hibákat követünk el, különösen a demokrácia tekintetében.
Søren Bo Søndergaard
, előadó. - (DA) Elnök úr! Először is szeretnék hangot adni elégedettségemnek a ma elhangzott egyhangú nézetek miatt, és remélem, hogy ezekkel sikerül valamilyen hatást gyakorolni a Tanácsra. Teljes mértékben egyetértek a Költségvetési Ellenőrző Bizottság elnökének, Bösch úrnak von Wogau úrhoz intézett szavaival, és még valamit megkérdeznék von Wogau úrtól: miért kellene a Parlamentnek megadnia a mentesítést, ha minden információt megtagadnak tőlünk?
Egyértelmű, hogy ha ez a kérdés egy másik szervre tartozna, akkor nekünk semmi okunk sem lenne a beavatkozásra. Szeretnék azonban rámutatni arra, hogy ha megadjuk a mentesítést, akkor ezzel bizonyos mértékű felelősséget is vállalunk. A mentesítés megadása azt jelenti, hogy bizonyos mértékű felelősséget is vállalunk, de ezt a felelősséget csak a szükséges információk birtokában vállalhatjuk. Könnyen elképzelhető, hogy a Parlament egyes köreinek a rendelkezésére bocsátották ezeket az információkat, de miért kell megtagadni a hozzáférést a Költségvetési Ellenőrző Bizottságtól, amikor ennek a bizottságnak pontosan az a dolga, hogy ezekkel az ügyekkel foglalkozzon?
Azt gondolom továbbá, hogy Staes úr helyesen javasolta, hogy kérjük fel az Elnökséget, nyújtson be tiltakozást a Tanácshoz, különösen azért, mert aláíratlan dokumentumok terjednek, amelyek a jelek szerint a Tanácstól származnak, és amelyek a Tanács részleges válaszait tartalmazzák az általunk felvetett kérdésekre. Természetesen teljes mértékben elfogadhatatlan az a helyzet, amelyben a sajtónak átadnak aláíratlan dokumentumokat, amelyekről azt állítják, hogy a kérdéseinkre adott válaszokat tartalmazzák, miközben a Tanács nem vesz részt ezen a vitán, hogy kifejtse nézeteit. Ezért szerintem mindenképpen hasznos lenne, ha végigvinnénk azt a javaslatot, hogy az Elnökség nyújtson be tiltakozó jegyzéket a Tanácshoz.
Végül szeretnék köszönetet mondani a bizottságnak az elvégzett kiváló munkáért. Nagy figyelmet szenteltek...
, előadó. - Nahát! Megérkezett a Tanács! Remek!
(Taps)
Talán elölről kezdhetnénk ezt a vitát! Lehetőséget adok az elnöknek, hogy újból elindítsa az egész vitát, hogy feltehessük kérdéseinket a Tanácsnak. Tehát ezt javaslom az elnöknek.
Elnök
A Tanácsot természetesen üdvözöljük, de ők a következő vitára érkeztek.
(Tiltakozások)
Én azonban gondoskodni fogok arról, hogy a Tanács soros elnöksége megértse a Parlament aggályait, amelyeknek a költségvetési mentesítésről folytatott legutolsó vitán hangot adott. Meggyőződésem, hogy a miniszter magával viszi az üzenetet Prágába.
A vitát lezárom.
A szavazásra holnap kerül sor.
