Egy közös európai energiaügyi külpolitika felé (vita)
Elnök
A következő napirendi pont a Jacek Saryusz-Wolski által, a Külügyi Bizottság nevében készített, "egy közös európai energiaügyi külpolitika felé” című jelentés.
Jacek Saryusz-Wolski  
előadó. - Tisztelt elnök asszony! Egy saját kezdeményezésű jelentést terjesztek Önök elé, amelyet a Külügyi Bizottság tagjainak túlnyomó többsége támogatott. A jelentés egy közös európai energiaügyi külpolitikát javasol az energiabiztonsággal kapcsolatos kihívások megoldása érdekében. A nemzeti szintű erőfeszítéseket elengedhetetlen és jelentős hozzáadott értékkel egészítené ki a szubszidiaritás elvének megfelelően, és lehetővé tenné az energiával kapcsolatos európai érdekek megfelelőbb védelmét.
Milyennek kellene lennie ennek a politikának? A következő négy elven kellene alapulnia: diverzifikáció; egységesség az EU érdekeinek védelme terén és egységes véleménynyilvánítás; szolidaritás válsághelyzetekben; és a partnerekkel való megerősített együttműködés.
Kezdeményezésen alapuló átfogó energetikai diplomáciát kell kialakítanunk, amely az összes fontos termelő-, tranzit- és fogyasztó országgal való együttműködésünk megerősítésére, valamint a viszonosság elvén alapuló energiapiac létrehozására irányul.
A jelentés üdvözli a Bizottság által a múlt héten elfogadott, az energiára vonatkozó harmadik intézkedési csomag javaslatait, amely intézkedési csomag ezekkel a szempontokkal foglalkozik, és összhangban van a jelentéssel. Az EU-nak aktívnak, eltökéltnek és egységesnek kell lennie. Az energiabiztonság geopolitikai dimenzióját eddig figyelmen kívül hagyták, és legfőbb ideje, hogy ezt pótoljuk. Remélhetőleg az új Szerződés felruházza majd az EU-t az energiával kapcsolatos szolidaritásra vonatkozó jogalappal, figyelembe véve az energiabiztonsági keretről harmadik országokkal való tárgyalásra vonatkozó uniós intézményi hatáskört. A jelentés azt javasolja, hogy a termelő- és tranzitországokkal való megállapodásainkba építsünk be egy úgynevezett energiabiztonsági záradékot, amely magatartási kódexet állapít meg, és és világosan ismerteti az ellátás szüneteltetése esetén megteendő intézkedéseket.
Az európai uniós tagállamok által az energia terén jelenleg előnyben részesített unilateralizmust a multilateralizmuson alapuló, az energiaügyi szolidaritás közös politikájának kell felváltania. Ugyanakkor szükség van arra, hogy a tagállamok között létrejöjjön az azon stratégiai döntésekkel kapcsolatos konzultáció helyes gyakorlata, amelyek kihathatnak az EU-ra vagy valamely tagállamra.
Az új energiaügyi külpolitikának összhangban kell lennie az összes olyan európai uniós politikával, amelynek külső vonatkozása van, ilyen pl. a belső politika, a verseny, a közlekedés, kereskedelem, a környezetvédelem, a fogyasztóvédelem, a költségvetés és egyebek. Egyik napról a másikra nem lehet kialakítani egy új közös politikát. Ezért a fokozatos megközelítés alkalmazását javasoljuk, és ezenfelül a hatékonyság érdekében ezt az új politikát megfelelő eszközökkel kell ellátni.
Javasoljuk, hogy az új Szerződés reményeink szerinti hatálybalépését követően egy új energiaügyi külpolitikai főképviselői poszt jöjjön létre. Ez a hivatal lehetővé tenné az Unió fent említett valamennyi ágazati politikáinak, és különösen az energiabiztonság külső vonatkozásainak összehangolását a közös kül- és biztonságpolitikai főképviselő fennhatósága alatt, aki a jövőben az Európai Bizottság alelnöke is lenne. Ez megerősítené az Unión belüli együttműködéseket.
Tehát ez az intézményi újdonság az új megközelítés fontos pillérét alkotja. Ezenkívül javasoljuk egy pontos menetrend kidolgozását, amely meghatározza a rövid, közép- és hosszú távú célkitűzéseket a végrehajtásukat illető egyedi határidővel együtt, amelyek nyilvánvalóan az Európai Parlament ellenőrzése alá tartoznak..
Ahhoz, hogy sikeresek lehessünk, alkalmaznunk kell az EU belső dinamikáját és biztosítanunk kell a közvélemény szükséges támogatását. Az embereknek az az érdeke, hogy az energiaellátás biztonságos és megfizethető legyen. A polgárok érdekét kell a projekt középpontjába állítanunk, ez alkotja "Az eredmények Európája” megközelítés egyik célkitűzését.
Az Európa energiaellátását fenyegető közös veszélyeknek közös válaszlépéseket kell eredményezniük. De még ennél is többet elérhetünk: az új közös politika előidézheti a további európai integrációt azáltal, hogy ehhez új ösztönzést biztosít és új erőt ad az EU-nak mint globális szereplőnek. Az Európai Parlamentnek igényes és bátor megközelítésre kell törekednie.
Napjaink Európai Uniójának kialakulása hosszú idővel ezelőtt az energiával kezdődött. Aztán jött a szén, amely megadta a kezdeti lökést a helyreállításnak. Nem mulaszthatjuk el az alkalmat arra, hogy ez ismét megtörténhessen. Európának valóban energiára van szüksége a szó szoros értelmében és átvitt értelemben.
Andris Piebalgs
a Bizottság elnöke. - Tisztelt elnök asszony! Nagyon örülök a Külügyi Bizottság, és különösen az elnök, Saryusz-Wolski arra vonatkozó kezdeményezésének, hogy jelentést nyújtson be a közös európai energiaügyi külpolitikáról. A legfrissebb fejlemények megerősítették, hogy ez egy nagyon időszerű kezdeményezés. A jelentés az energiával kapcsolatos kérdéseknek a közösségi kontextusban való egyre növekvő fontosságát, különösen a külső vonatkozásokat és az Európai Uniónak a külső energiaügyi kérdésekkel kapcsolatos egységes véleménynyilvánítását hangsúlyozza.
Értékelem, hogy a jelentés egyértelműen kiemeli, hogy az elmúlt évben az Európai Unió és az intézményei jelentős előrehaladást értek el az egységes véleménynyilvánítás terén. Ez magában foglalja az európai energiabiztonsági kapcsolattartók hálózatának (NESCO) létrehozását a meglévő gázkoordinációs csoporton és az olajellátási csoporton kívül. A NESCO nyár eleje óta működik, ami igen hasznos és korai, energiával kapcsolatos információcserét tett lehetővé a tagállamok között.
Az egyes tagállamok közötti, a tervezett kezdeményezésekkel kapcsolatos még korábbi információcsere azonban még örvendetesebb lenne. Ezért, ahogy azt a jelentés aláhúzza, még mindig sok a teendő.
Különösen fontos és időszerű az energiával és az energiabiztonsággal kapcsolatos, a Szerződésben foglalt megfelelő jogalap biztosítására vonatkozó felhívás, mint ahogy a szerződések azon konkrét rendelkezéseire vonatkozó felhívás is, amelyek a közös európai energiaügyi külpolitika kialakulását eredményezik. Nagyon örvendetesnek tartom ezt a megközelítést, beleértve az Ipari, Kutatási és Energiaügyi Bizottság arra irányuló javaslatát, hogy a közös energiapolitika elveit a közelgő kormányközi konferencián beépítsék az EK-Szerződésbe, hogy az energia terén harmadik országokkal kapcsolatos együttes fellépés tekintetében szilárd alap jöjjön létre.
Azt is megjegyzem, hogy a bizottság további észrevételeket tett a javaslattal kapcsolatban abban a vonatkozásban, hogy a külső energiapolitikák hogyan erősödjenek meg még szilárdabban a Bizottságon és a Tanácson belül. Ezzel a fontos kérdéssel még tovább kell foglalkoznunk.
Úgy gondolom, hogy a jelentés e változata földrajzi szempontból is kiegyensúlyozott, felismeri annak fontosságát, hogy nem csupán keleti szomszédainkkal, hanem a földközi-tengeri, közel-keleti és közép-ázsiai partnereinkkel is meg kell erősítenünk energiaügyi kapcsolatainkat.
Az Egyesült Államokkal már valódi energiaügyi partnerség alakult ki, de úgy vélem, hogy még többet is elérhetünk ezen a téren. Ezenkívül úgy gondolom, hogy folytatnunk kell az együttműködést a hasonló gondolkodású energiaügyi partnerekkel, például Norvégiával, Kanadával és Ausztráliával, hogy fokozzuk a nyitott, átlátható és versenyképes nemzetközi energiapiacok értékével kapcsolatos konszenzust.
Elismerve az Energia Charta Egyezmény értékét, egyetértek a bizottsággal abban, hogy nagyon fontos lenne, ha Oroszország ratifikálná az egyezményt. Ugyanakkor azonban arról is szilárdan meg vagyok győződve, hogy a Charta alapelveit egy markáns energiaügyi megállapodásba is be kell építeni az Oroszországgal való, a Partnerségi és Együttműködési Megállapodást követő tárgyalások keretében.
Gyakorlati jellegű problémám van azzal kapcsolatban, hogy a javasoltak alapján a Bizottságnak szám szerint hány jelentést kell készítenie. Tudom, hogy önmagában mindegyik fontos, de úgy gondolom, hogy a felvetett kérdések nagy részét lefedi az energiaügyi cselekvési terv rendszeres felülvizsgálata, vagy már szerepelnek a Bizottság által a versenyjog alkalmazásával kapcsolatban készített éves jelentésekben.
Ugyanakkor támogatom a Parlament nagyobb mértékű bevonását, és meg fogom vizsgálni a testületi kollégáimnak benyújtott javaslatokat annak megállapítása érdekében, hogy gyakorlati szempontból mit tehet a Bizottság a felvetett aggályok kezelése céljából.
Végül a lényeget illetően, a Bizottság arra törekszik, hogy előrehaladjunk az elmúlt év elején megkezdett munkával, amely tükrözi a jelentésben meghatározott prioritások többségét, különösen az EU meglévő, arra az esetre vonatkozó jogi rendelkezéseinek vizsgálatára irányuló megvalósíthatósági tanulmány terén, ha a szomszédos országok energiaszektorai nem érik el a meghatározott mértéket, valamint azt, hogyan erősíthetők meg ezek.
Az is fontos, hogy konkrét javaslatokat tegyünk le az asztalra a viszonosság elvével kapcsolatban, és örülök annak, hogy a jelentés elismeri a belső energiapiac védelmére irányuló viszonossági intézkedések jelentőségét.
Ez egy nagyon időszerű jelentés mind politikai szempontból, mind a lényeg tekintetében. A Bizottság nagyon tevékenyn dolgozott az elmúlt másfél évben az EU külső energiaügyi politikájának megerősítése érdekében, és - ahogy azt a jelentés is elismeri - számos jelentős eredményt ért el.
Tovább kell azonban haladnunk, és ezért teljes mértékben támogatom a jelentés arra irányuló felhívását, hogy a szerződésekben olyan konkrét rendelkezések szerepeljenek, amelyek egy közös európai energiaügyi külpolitika létrehozását eredményezik.
Ha az energiabiztonságról van szó, akkor gazdaságaink és életformánk biztonságáról is beszélünk. Mivel az EU egyre nagyobb mértékben függ az energiaimporttól, döntő fontosságú, hogy koherens és célirányos válaszlépéseink legyenek az ez által előidézett kihívásokkal kapcsolatban, többek között a legfontosabb külső energiaellátóinkkal való kapcsolataink terén. Ez már tükröződött a Bizottság legutóbbi, a belső villamosenergia- és gázpiacról szóló intézkedéscsomagjában, és nagyon örülök, hogy értékelik a javaslatot.
Azt is bejelenthetem, hogy a Bizottság az EU külső energiaügyi politikájának tágabb aspektusaival kapcsolatban gyors és alapos felülvizsgálatot fog végezni, és hogy ennek eredményeit feltétlenül nyilvánosságra hozzuk.
Szeretnék köszönetet mondani a Külügyi Bizottságnak és különösen az elnöknek, Saryusz-Wolski úrnak ezért a kezdeményezésért, valamint azért, hogy a Parlament lehetőséget kapott arra, hogy megvitassa ezt az Európa számára rendkívül fontos kérdést, és várakozással tekintek a jövőbeni együttműködés felé.
Jean-Pierre Audy  
Tisztelt elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim! Mindenekelőtt gratulálni szeretnék kollégámnak és barátomnak, Saryusz-Wolski úrnak a kiváló jelentéshez.
Ideje, hogy Európa most már egységes véleményt képviseljen az energiával kapcsolatban, mert súlyos veszélyek fenyegetik az ellátás, a tranzit és befektetések biztonságát.
Szégyenletes azonban, hogy a jelentés 62. bekezdése túl kategorikus ami az energia-előállítás és -továbbítás, illetve -elosztás egyértelmű elkülönítését illeti, mivel vannak másmegoldások az európai energiapiac létrehozásának és a hálózataink tekintetében fenntartandó alapvető politikai biztonság összeegyeztetésére.
A nemztközi kereskedelem tekintetében ragaszkodnunk kell ahhoz, hogy minden új kereskedelmi megállapodásba kerüljenek be energiával kapcsolatos fejezetek. A tisztességes versenyt nemzetközi szinten kell megteremteni, főleg a Kereskedelmi Világszervezet révén és felügyelete mellett.
Végül támogatnunk kell a nemzetközi tudományos kezdeményezéseket, például a termonukleáris kísérleti reaktorral kapcsolatos ITER-programot, amelyben az Európai Unió mellett a világminden részéről számos partneroszág részt vesz.
Umberto Guidoni  
a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság véleményének előadója. - (IT) Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! A fosszilis tüzelőanyagok kimerítése és a geopolitikai helyzet változása miatt az energiabiztonság az Európai Unió politikai programjában kiemelt helyre került.
Amiatt, hogy az Európai Unió egyre nagyobb mértékben függ a külső energiaellátástól, főleg a nem stabil országokból származó forrásoktól, aggályok merülnek fel a tagállamok gazdasági és politikai érdekeivel, valamint az EU általános biztonságával kapcsolatban. Úgy gondolom azonban, hogy nem válaszolhatunk ezekre a kihívásokra kizárólag azzal, hogy növeljük a külföldi termelést és az onnan származó ellátást, hanem inkább Európán belül kell választ keresnünk az energiaigény kielégítésére.
A Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság éppen ezért ösztönzött arra, hogy a következő évtizedben az energiahatékonyságra és a megújuló energiaforrásokra helyezzük a hangsúlyt, ami az olajtól és a gáztól való függőség csökkentésének legfontosabb módja. Mivel az energiatermelés és -fogyasztás tekinthető az üvegházhatást okozó gázok kibocsátása legfőbb forrásának, a környezettel és az energiával kapcsolatban integrált megközelítésre van szükség a fenntartható energiapolitika célkitűzéseinek eléréséhez.
Ezért az éghajlatváltozás elleni küzdelem nem maradhat a környezetvédelmi politikák kizárólagos területe, hanem az Európai Unió belső és kereskedelmi politikáinak középpontjába kell kerülnie. Például a bio-üzemanyagokat illetően alapvető fontosságú, hogy az Európai Unió biztosítsa, hogy a bio-üzemanyagok nem fogják veszélyeztetni a világ élelmiszer-ellátását, és nem fognak nyomást gyakorolni a déli államok gazdaságára abban a tekintetben, hogy fokozzák a monokultúrát és az erdőirtást.
A megújuló energiaforrások fejlesztésének és felhasználásának támogatása biztosíthatja a technológiák tisztességes átadását a nem uniós országok számára, és előnyökkel járhat abból a szempontból, hogy európai irányítás alakuljon ki a nemzetközi piacok kialakítása terén. Ezért fontos az Afrikával való energiaügyi partnerségre vonatkozó javaslat, és hasonló partnerséget kell kialakítanunk Kínával és Indiával tekintettel ezen országok növekedésére. A fejlődő országok tekintetében elsőbbséget kell biztosítani a millenniumi célkitűzések elérésének.
Lena Ek  
az Ipari, Kutatási és Energiaügyi Bizottság véleményének előadója. - Tisztelt elnök asszony! Az energiapolitika terén az Európai Unió számára alapokat az átláthatóság, a viszonosság és a jogállamiság jelenti. És, ahogy azt az elmúlt két évben tapasztaltuk, az is rendkívül fontos, ha az energiáról és külkapcsolatokról van szó.
Már most is vannak problémáink Európában, ami az ellátás biztonságát, a fogyasztóvédelmet és a környezetvédelmi szempontokat illeti, és tennünk kell valamit az üvegházhatással kapcsolatban.
Ezenkívül súlyos zavarok tapasztalhatók a piacon, amit a Neelie Kroes-jelentés nagyon világosan kimutatott, és amely az energia terén való függetlenedés szükségességét hangsúlyozza, ami a külkapcsolatokat is érint. Ez rendkívül fontos aspektua a kérdésnek. Tehát Európában újra kell építenünk energiarendszerünket a termelés, elosztás és a fogyasztás tekintetében.
Szeretnék köszönetet mondani Saryusz-Wolski úrnak a kiváló együttműködésért. Az Ipari, Kutatási és Energiaügyi Bizottság valamennyi szövegét figyelembe vette. Annak viszont nem annyira örülök, amit az új Solana-féle funkcióval kapcsolatban említett, hogy az Európai Unió egységes véleményt nyilváníthasson. Ez az új intézmény meglátásom szerint bizonytalanságot idézne elő a szerepek tekintetében, egy "oszd meg és uralkodj” helyzetet teremtene, és teljesen ellenkező megközelítést alkalmaz az energiapolitika alapjai vonatkozásában. Egy ilyen intézménnyel nem ellenőrizhetjük a viszonosságot, az átláthatóság ki van zárva és a Parlament hatásköre csökken, ami szintén ellentétes azzal, amit a többi területen szeretnénk elérni. Ezért holnapra részenkénti szavazást kértünk ezzel a kérdéssel kapcsolatban.
Végül szeretném egyetértésemet kifejezni a biztos úrral abban a tekintetben, hogy alapvető fontosságú, hogy az energiával kapcsolatos téma szerepeljen az új Szerződésben.
Christopher Beazley
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - Tisztelt elnök asszony! Ez a jelentés komoly, alapos és inspiráló munka. Az előadó összegyűjtötte a támogatást a Külügyi Bizottságon és a többi négy, épp az előbb említett bizottságon belül. Véleményem szerint a jelentés holnap széles körű támogatásban fog részesülni, beleértve az én támogatásomat és örömmel mondhatom, hogy brit kollégáim támogatását is.
Tisztelt Piebalgs biztos úr! Bevezetőjében Ön hosszasan támogatta a bizottság elnöke, Saryusz-Wolski úr által - mivel sokak számára voltak kihívások - innovatív módon és szakértelemmel felvetett kezdeményezést.
Két konkrét kérdésem van, amelyekre talán tud válaszolni. Az egyik legfontosabb energiaellátónkkal, Oroszországgal kapcsolatban Ön kijelentette, hogy várakozással tekint a cselekvési terv alapján kötendő új megállapodás elé. Mi a a baj a régi megállapodással, az Energia Chartával, amelyet Oroszország aláírt, beleértve a tranzitról szóló jegyzőkönyvet? Mert ha a szomszédaink és ellátóink, akikkel kölcsönös függőség köt össze bennünket, megszegik a megállapodásokat, milyen bizalom alakulhat ki a jövőben? Harmonikus kapcsolatokat szeretnénk, de védenünk kell saját magunkat, és nem teljesen értünk egyet azokkal, akik az ellátási oldalon állnak.
Nem értek egyet Ek asszonynak a főképviselővel kapcsolatos fenntartásaival, talán figyel rám. Úgy tűnik, hogy Saryusz-Wolski úrnak teljesen igaza van abban, hogy szükségünk van egy nemzetközi képviselőre, legyen ez akár egy önálló poszt, vagy ahogy most látjuk, tartozzon akár kettős hatáskör alá, a Bizottság és a Tanács hatáskörébe. Egyáltalán nem értek egyet Ek asszonnyal. Ez növeli az átláthatóságot, mert a Parlamentnek közvetlen kapcsolata lenne a Bizottság alelnökével mint főképviselővel.
Válaszában ki tudná részletesebben fejteni ezt az intézményi kérdést, ami rendkívül fontosnak tűnik nekem, és amelyet a Parlament nagyon határozottan hangsúlyozni fog?
Justas Vincas Paleckis
a PSE képviselőcsoport nevében. - (LT) Tisztelt elnök asszony! Szeretné kgratulálni az előadónak és köszönetemet fejezem ki az erről az új, merész témáról szóló jelentéssel kapcsolatos változtatások összehangolása során tanúsított kiváló együttműködésért.
Az Európai Unió nehézkesen hajtja végre közös kül- és biztonságpolitikáját, és éppen most belefog energiapolitikájának kialakításába. Sőt, még további terveket sző a közös európai energiaügyi külpolitika megteremtésével kapcsolatban. Úgy gondolom, hogy ez a helyes lépés, mert a külpolitika és az energiapolitika összekapcsolódása egyre nyilvánvalóbb, és nekünk a jövőre kell tekintenünk.
Az energiaforrásokat kezelő országok abba a kísértésbe eshetnek, hogy az egész világot irányítsák vagy legalábbis bizonyos térségekre különleges befolyást gyakoroljanak. Ez a jelentés bemutatja, hogy lehet ezt megakadályozni jogos európai uniós intézkedéssel, a szolidaritással. Biztos vagyok abban, hogy egy kettős alárendeltségű energiaügyi külpolitikai főképviselői poszt létrehozása nagyon fontos. Henry Kissinger közismert mondása jut eszembe: az energiaellátó országok, a tranzitországok és a nagyvállalatok képviselői hívnák őt, és ő nem lenne képes leállítani az EU-tagállmokból érkező hívásokat.
Az Európai Parlament képviselői elvárnák, hogy jelentéseket kapjanak az Európai Bizottságtól a tervezett politika megvalósításáról és annak értékeléséről, hogy a harmadik országok hogyan tartják be az átláthatóság és a kölcsönösség elvét. Ha ez a politika elfogadható az Európai Unió számára, elkerülünk mindenféle botladozást a kétoldalú megállapodásoknak az európai uniós szomszédaik megkerülésével történő megkötése során.
Az EU és Oroszország egymástól függnek az energiaimport és -export terén. Mindegyik keresi a diverzifikáció lehetőségeit, és ez továbbra is így lesz. Egymás kiegészítésében mégis jó ideig természetes partnerek maradnak. Nagyon fontos, hogy az EU és Oroszország közötti megállapodások a nemzetközi jogon alapuljanak, valamint átláthatóak és világosan ellenőrizhetőek legyenek. A jelentés az ehhez vezető utat is bemutatja.
(Taps)
István Szent-Iványi
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (HU) Elnök asszony, biztos úr! Először is gratulálni szeretnék Saryusz-Wolski úrnak kitűnő jelentést írt és egy nagyon fontos aktuális kérdésről írt, és köszönöm az együttműködését, köszönöm a kooperációt és a kompromisszumkészséget.
Kétségtelen, hogy az Európai Unió előtt álló egyik legnagyobb kihívás az energiabiztonság kérdése. Ez ma elsősorban nem technikai kérdés, nem üzleti kérdés, még csak nem is energetikai kérdés, hanem alapvetően stratégiai kérdés.
Az Európai Unió egésze jelenleg energiaszükségletének 50%-át az Unión kívülről szerzi be. Szakértői becslések szerint 2030-ban az energiaszükséglet 70%-át fogja importálni. Ez tehát azt jelenti, hogy nagyon nagy az energiafüggősége és sok tagállam már ma is sokkal nagyobb mértékben függ külső beszállítóktól és az új tagállamok közül jó néhány egyetlen beszállítótól. Egy olyan beszállítótól, amelyik egyre gyakrabban él az energiával mint a politikai érdekérvényesítés eszközével. Néha büntetni kívánja a tagállamokat, néha megosztani. Oroszországról beszélek, tisztelt képviselőtársaim.
Égető szükség van ma egy közös energiapolitikára. Egy energiapolitikára, amely az egységen alapul és a szolidaritáson, ahogy Saryusz-Wolski úr az imént ezt pontosan kifejtette. Elengedhetetlen, hogy a forrásokat és a szállítási útvonalakat is diverzifikáljuk, hiszen mind az energiaforrások tekintetében, mind a szállítási útvonalak tekintetében instabil övezetekről van szó, vagy nagyrészt instabil övezetekről van szó, amelyek az ellátás biztonságát is fenyegetik.
A jelentés javasolja egy energiaügyi főtisztviselő kinevezését, ezt az ALDE nem támogatja. Tartunk attól, hogy ez a kompetenciák vitájához vezetne, tartunk attól, hogy az Európai Parlament ellenőrzési jogosítványai csorbulnának, és félünk attól, hogy valódi hozzáadott értékkel nem rendelkezik.
Ugyanakkor nagyon fontosnak tartjuk a jelentésben azt, hogy kiemeli az energiaügyi projektek jelentőségét, itt is kiemelkedik a Nabucco, mint az Európai Unió közös nagy energiaügyi vállalkozása, amely az első lépés lehet a valódi közös külpolitika felé.
Különleges érdeme ennek a jelentésnek, és Saryusz-Wolski úrnak, hogy felhívja a figyelmet a Nord Stream vezetékkel kapcsolatos aggodalmakra. Ezek részben környezetvédelmi aggályok, de legalább annyira politikai aggályok is, és csak akkor valósulhat meg ez a vezeték, hogyha mindezekre az aggályokra megnyugtató megoldást találunk és megnyugtató választ kapunk. Különösen fontos az Energia Charta Szerződés, mert ez az alapja az európai energiaügyi együttműködésnek és ezt Oroszországnak is el kell fogadnia. Köszönöm.
Konrad Szymański
a UEN képviselőcsoport nevében. - (PL) Jó esélyünk van arra, hogy megvalósítsunk egy közös energiapolitikát. A Bizottság legújabb közleménye rámutat arra, hogy jó úton haladunk. Saryusz-Wolski úr jelentése szintén fontos lépést jlent ebbe az irányba.
Először is, a külpolitika vonatkozásában ésszerű képet kapunk az energiakereskedelem problémáiról. Az Európai Unió hosszú ideje megkerüli ezt. Oroszország energiával való ellenséges visszaélése kellett annak felismeréséhez, hogy az energiakereskedelem szigorúan politikai eszközzé vált. A jelentés az EU prioritásai közé beépíti az energiabiztonságot.
A jelentés jól meghatározza a szolidaritás elvét, valamint az energiaellátók és közlekedési folyosók diverzifikációjának követelményét. Nagyon jogosak az Északi Áramlattal kapcsolatos aggályok, az Oroszországra vonatkozó, az Energia Charta elveinek betartásával kapcsolatos követelmény, a WTO bevonása és energiapolitikánknak az Európai Unió tagállamain túllépő kiterjesztése.
Az említett okok miatt képviselőcsoportom örömmel támogatja a jelentést. Gratulálok az előadónak.
Rebecca Harms
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (DE) Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! Egyetértek az előadó, Saryusz-Wolski úr értékelésével az importtól való függőség és az energiaforrások behozatalától való egyre nagyobb függőség problémáinak tekintetében - a jelentés ezt nagyon jól ismerteti -, és nem tér el jelentősen a véleményem. Nem értek egyet azonban a jelentés által előterjesztett megoldásokkal, és az a véleményem, hogy a belső európai energiapolitika fontos stratégiai célkitűzéseinek tükröződniük kellett volna a jelentésben.
Véleményem szerint az importtól való egyre nagyobb mértékű függőség csökkentésének legfőbb eszköze az, ha az energiafogyasztást minden területen csökkentjük, valamint az a véleményem, hogy az energiahatékonyság 20%-os növelése, aminek az elérését Európa legkésőbb 2020-ra tűzte ki, olyan célnak kell lennie, amelynek nyomot kell hagynia a stratégiai energiaügyi külpolitikán. Ha felismerjük, hogy az építési ágazaton belül egyedül Oroszországban éppen annyi gázt fogyasztanak feleslegesen, amennyi egyébként az Európai Unióba irányuló oroszországi export, világossá válik, milyen sokat nyerhetünk, ha az Unión belül végrehajtjuk energiahatékonysági stratégiáinkat, majd az Európai Unió kifelé irányuló energiaügyi stratégiáját Oroszország számára megvalósítható módszerré tesszük. Következésképpen ez Oroszország belső energiapolitikájának befolyásolását is magában foglalná.
Az olaj kérdését illetően - az OPEC-től való függőség mindig hátrány, tekintettel az Oroszországgal való heves vitára - a következőt szeretném elmondani: ha Európának sikerül gazdaságos, takarékos kísérleti autómodelleket készítenie és sikerül a repülőgépüzemanyag-adót bevezetnie a repülőbenzinre, többet nyernénk, mint a piacokról és az exportlehetőségekről az OPEC-kel folytatott heves viták révén.
Saryusz-Wolski úr, a jelentés egyes részeit támogatjuk, más részeit viszont nem!
Tobias Pflüger
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (DE) Tisztelt elnök asszony! Bizonyos értelemben ez egy nagyon őszinte jelentés. A megfogalmazás világos. Eddig a Szerződés nem tartalmaz jogalapot erre az energiapolitikára vonatkozóan. Helyes megállapítás! Akkor viszont az a kérdés, mire jó ez a kezdeményezés?
A kezdeményezésre sor került - ez a hozzászólásokból már egyértelműbben kiderült, mint magából a jelentésből - Oroszország energiapolitikája miatt. Ez a kiindulópont pontosan az a szál, amely végigvonul az egész jelentésen. Ez egy oroszellenes jelentés - ahogy az különböző pontokon többféleképpen világosan megfogalmazódik -, egy olyan jelentés, amely egyértelműen kimondja, hogy az Európai Unió globális szereplő szeretne lenni, és az energiaügyi külpolitika tulajdonképpen erre a célra szolgáló eszköz. Bizonyos tekintetben ez is őszinte dolog, olyan, ami politikai szempontból lehet kívánatos vagy kevésbé kívánatos. Mi ezt nem szeretnénk!
Világos követelések fogalmazódnak meg bizonyos projektekkel kapcsolatban. A Nabucco gázvezetékkel kapcsolatos projektre irányuló érdekérvényesítési politika, amelyet a Parlamenten belül is követnek, szintén megjelenik a jelentésben. Az országokat kollektíven kezeli: Törökországot szinte kizárólag az energiaellátás tranzitcsomópontjának tekinti. Jóllehet Törökország sokkal több ennél. Különösen jónak találom az Egyesült Államokkal kapcsolatos megfogalmazást. A jelentés ezzel kapcsolatban a következőket mondja: "kiemeli különösen az USA-val és más, az EU-val közös értékrendet képviselő, fő energiapartnerekkel folytatott, megerősített energiaügyi párbeszéd jelentőségét”. Csak emlékeztetném Önöket arra, hogy az Amerikai Egyesült Államok több szövetségessel együtt háborút folytat Irakban, részben az energiával kapcsolatos kérdések miatt is. Ha ezek a közös értékek, világosan "nem”-et kell mondanunk erre a fejleményre!
A megfogalmazás egyértelmű, hogy a G8-ban a különböző érintett tagállamok támogatni fogják az energiaágazat érdekeit, és kapcsolat jön létre a katonai komponensekkel. Ahogy már elmondtam, bizonyos tekintetben ez egy nagyon őszinte jelentés. Ahogy az egyik kollégám jellemezte: ezt a jelentést a hidegháború hangulata veszi körül. Úgy gondolom, hogy ez egy helyes megállapítás, és ezért a képviselőcsoportom elutasítja a jelentést.
Bastiaan Belder
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - Tisztelt elnök asszony! Sürget az idő, hogy konkrét lépéseket tegyünk az európai külső energiapolitika megvalósítása érdekében. Saryusz-Wolski úr jelentése nem minden ok nélkül helyezi előtérbe a Nabucco-projektet. Energiaügyi biztosunk, Piebalgs úr ékesszólóan "a közös európai energiapolitika megtestesülésének” nevezte ezt a gázvezetéket. Az bizonyos, hogy a szavakat tetteknek kell követniük, és ezért nagyon örülünk annak is, hogy Jozias van Aartsent a Nabucco-projekt EU-koordinátorává nevezték ki.
A Nabucco potenciális gázbeszállítóival, Türkmenisztánnal és Azerbajdzsánnal kapcsolatos legutóbbi brit és amerikai missziók is az európai eltökéltséget bizonyítják. Mindenesetre az Ashgabattól és Bakutól kapott pozitív válaszok távlatot biztosítanak. A Nabucco-projekt - amelynek költsége több milliárd eurót tesz ki - hatékony folytatása szempontjából két dolognak van rendkívüli jelentősége. Mindenekelőtt összhangnak kell lennie a jelenlegi vállalatcsoportok tulajdonosai között. Röviden, az OMV projektvezetőjének azonnal fel kell hagynia a vállalatcsoporton belüli partnerének, a Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (MOL) ellenséges felvásárlására irányuló makacs törekvéseivel. Az új Nabucco-koordinátor és az EU-t képviselő Van Aartsen úr számára egyértelműen sürgető feladat lesz, hogy résen legyen, hogy ha Oroszország újból kísérleteket tesz arra, hogy beszivárogjon ebbe az érdekes energiadiverzifikációs projektbe.
Tisztelt elnök asszony! Abban az esetben, ha a Nabucco-projekt és a hasonló európai tervek nem válnak be, az új EU-tagállamok esetében nem lesz megfelelő energiadiferzifikáció. Ennek következtében az európai energiapiac széttöredezetté válik, és sajnálatos módon diplomáciai függöny hull az európai energiaügyi külpolitikára. Az európai intézmények nem engedhetik meg, hogy ez megtörténjen.
Alessandro Battilocchio
(IT) Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! Az előadóhoz hasonlóan én is úgy gondolom, hogy szükséges és fontos, hogy a külpolitikát összehangoljuk az energiapolitikával.
Remélem, nem szükséges kifejteni, hogy a két politika - amelyeket közös stratégia segítségével kell megerősíteni - közötti megfelelő összhang hogyan eredményezhet gazdasági növekedést és gyarapodást az európai polgárok számára, valamint nagyobb politikai stabilitást világméretekben, és lehetséges dominó-hatást fontosabb európai partnereink számára.
A prioritás azonban ne csupán az ellátás biztonságára vonatkozzon, hanem egy olyan fenntartható, hatékony energiapolitikára kell a hangsúlyt helyeznünk, amelynek következtében Európa egyre inkább önellátóvá válik az energia terén, és így függetlenedik a külső nyomásoktól, amelyek hatással - időnként erős hatással - lehetnek az EU-nak a demokrácia, az emberi jogok és a béke előmozdításával kapcsolatos elkötelezettségére.
A hatékony közös politikának azon kell alapulnia, hogy a megújuló energiaforrásokkal kapcsolatos kutatásra több forrást használunk fel, valamint befektetéseket hajtunk végre az atomenergia terén, és arra kell helyeznünk a hangsúlyt, amivel rendelkezünk: hozzáértés, szakértelem és technológiák. Ha ezekhez politikai akarat is társul, az európai energiaválságból páratlan lehetőség alakulhat ki: a fenyegető világméretű energiaválság bekövetkezése esetén a technológiai előny teljes mértékű kihasználása annak érdekében, hogy legfőbb versenytársainkat legyőzhessük a gazdasági kihívás során.
Tunne Kelam
Tisztelt elnök asszony! A mai vita címe joggal lehetne a következő: "ki fog diktálni az EU külpolitikájának végrehajtása során?” A nagyvállalatok, a harmadik országok vagy az EU-intézmények?
A közös energiapolitika létrehozásával - ahogy azt Saryusz-Wolski úr előterjesztette - az EU sokkal erősebb nemzetközi szereplővé válik, jobb helyzetben lesz, hogy megvédje az összes tagállam érdekeit. A közös energiapolitikának a közös biztonságpolitika alapvető részévé kell válnia.
Az EU-országok már 2006 januárjában elkezdték felismerni, hogy Oroszország külpolitikájának központi eszközeként használja és fogja használni az energia kérdését. Putyin elnök nyíltan ezt a szerepet jelölte ki az állami tulajdonú Gazprom számára. Hazám, Észtország számára ez nem jelent semmi újat: Észtország 16 évvel ezelőtt teljes körű energiablokád alá került, amikor Oroszország a volt gyarmatot azért büntette, mert valóban függetlenné akart válni.
Ez a jelentés bizonyítja, hogy legfőbb ideje, hogy egységes megközelítést alkalmazzunk. A kétoldalú megállapodások túlságosan gyakran valójában arra vezettek, hogy eltekintsünk a demokratikus normáktól, és tényleges kart okoztak az EU egysége és hitelessége tekintetében. Például a balti-tengeri gázvezetékkel kapcsolatos projektet elsősorban politikai eszköznek kell tekinteni, ami lehetővé teszi Putyin Oroszországa számára, hogy továbbra is megossza az EU-t azáltal, hogy kijátssza az egyes államokat egymás ellen.
Ezért a jelentés két kulcsfontosságú elképzelését határozottan támogatom: az energiaügyi külpolitikák koordinálásáért felelős európai uniós külön képviselői poszt létrehozását és az energiaügyi szolidaritásról szóló záradék jövőbeni szerződésekbe történő beépítését. Különösen ösztönöz engem Piebalgs biztos úr rendkívül szakmai, konstruktív és a jövőben megvalósítandó megközelítése, és örömmel tekintek a kiváló együttműködés elé.
Hannes Swoboda
(DE) Tisztelt elnök asszony! Mindenekelőtt szeretnék köszönetet mondani az előadónak, Saryusz-Wolski úrnak a lehetőségért, hogy jól együtt tudtunk működni és kompromisszumokat tudtunk kötni. Az egyik kompromisszumot épp az előbb említették, az energiaügyi külpolitikáért felelős személyekkel kapcsolatos. Tudom, hogy ez egy nehéz, vitatott kérdés, és a biztos úrnak még sok teendője lesz ezzel kapcsolatban. Ha erről a kérdésről lesz szó, nem csak külpolitikusokat kell bevonni, hanem a Bizottság energiaügyi politikusait is.
Energiaügyi külpolitikánk egyik fontos célja a diverzifikáció. Ez nem jelenti azt, hogy intézkedéseket akarunk tenni azon országokkal szemben, ahonnan beszerezzük a nyersolajat és a földgázt, hanem azt, hogy más forrásokat is ki akarunk használni. Még maga Oroszország is próbál forrásokhoz jutni annak érdekében, hogy nyersolajat vagy földgázt szállítson Európába. Törvényes jogunk, hogy ezt a hozzáférési lehetőséget is megpróbáljuk kihasználni. Ezenkívül Oroszországgal kapcsolatban a viszonosság kérdése is nagyon fontos szempont. Képviselőcsoportunk számára ez nem Oroszországgal szembeni politikát jelent, hanem az egyenlő jogok politikáját. Ha Oroszország megnyitja piacait, mi is így teszünk. De nem kérhetnek arra bennünket, hogy minden piacot nyissunk meg, miközben Oroszország minden lezár. Ennek számunkra nincs értelme.
Még egy utolsó, nagyon nehéz kérdést szeretnék megemlíteni, amely a módosításban is szerepel, azaz az energiapolitika és az emberjogi politika közötti kapcsolatot. Amikor kollégáimmal egy rövid ideig Azerbajdzsánban voltunk, tárgyaltunk erről a kérdésről. Sajnálatos módon az energiaellátásunk fő forrásai olyan országokban találhatók, ahol az emberi jogok kérdése nem tartozik a prioritások közé. Ez nem vezethet oda, hogy kijelentsük, hogy "ezekből az országokból nem szerzünk be több energiát”. Viszont azt kell jelentenie - ha hitelesek akarunk maradni -, hogy mindkettővel foglalkozunk, az energiapolitikával és az érintett országokban az emberi jogok terén tapasztalható helyzet javításával is. Nem jelenthetjük ki, hogy "mi csak energiát szerzünk be, semmi más nem érdekel bennünket”. Párhuzamos stratégiát kell alkalmaznunk. Ez az egyetlen hiteles dolog, amit tehetünk.
Samuli Pohjamo
(FI) Tisztelt elnök asszony! Én is gratulálni szeretnék Saryusz-Wolski úrnak a rendkívüli fontos kérdésről szóló kiváló jelentéshez. A jelentés is bizonyítja, hogy az Uniónak még sokat kell tennie a közös energiapolitika megteremtése érdekében.
Szeretném kiemelni a megújuló energiaforrások jelentőségét, amelyek révén javíthatjuk önellátásunkat az energia terén, diverzifikálhatjuk az energiaforrásokat és kézben tarthatjuk az éghajlatváltozást. Még mindig jelentős befektetéseket kell végrehajtanunk a kutatás és a termékfejlesztés terén, ha növelni akarjuk a megújuló energiaforrások részarányát.
A tagállamoknak meg kell hagyni azt a jogot, hogy az energiával kapcsolatban maguk dönthessenek és kiaknázhassák saját energiaforrásaikat, ugyanakkor együttműködésre van szükség, a bevált gyakorlatok cseréjére, valamint közös szabályokra és előírásokra a közös energiapolitika létrehozásának előmozdításához.
Az is fontos, hogy az Unió szomszédos országaival együttműködve közös projekteket hajtsunk végre a megújuló energiaforrásokkal kapcsolatban, hogy Európa valamennyi megújuló energiaforrását hatékonyan, eredményesen és fenntartható módon használhassuk fel.
Inese Vaidere
(LV) Hölgyeim és uraim! Először is szeretnék köszönetet mondani az előadónak, Saryusz-Wolski úrnak ezért a rendkívül átfogó és időszerű jelentésért. Az energia olyan terület, ahol az EU-nak és a tagállamoknak közös a hatásköre. Világos, hogy ilyen körülmények között nem könnyű feladat, hogy az energia terén közös külpolitikát alakítsunk ki. A helyzet minél gyorsabb megoldása következtében azonban az energiaellátás tekintetében függővé válunk olyan labilis országoktól, amelyekben kétséges a demokratikus normák betartása. Az energiaellátás biztonsága az általános biztonság fontos része. Az eddigi tapasztalatok azt bizonyítják, hogy az energia a politikai nyomásgyakorlás rendjívül hatékony eszköze lehet. Az egyetlen ellenintézkedés a közös politika és a szolidaritás. Az Európai Unió egyik legnagyobb beszállítója Oroszország, amellyel pillanatnyilag készítünk elő egy új partnerségi és együttműködési megállapodást. Az Energia Charta elveit be kell építeni ebbe a megállapodásba, és Oroszországnak természetesen ratifikálnia kell a Chartát. Azon nemuniós országok vonatkozásában, ahol növekvő energiaszükséglet tapasztalható, az Európai Uniónak biztosítania kell, hogy kedvezményes feltételek mellett megkapják a megújuló energiaforrásokkal kapcsolatos technológiát. Ez a jövőben feltétlenül fontos lesz. A Bizottság a múlt héten tette közzé a további piaci liberalizációról szóló javaslatát. Sajnálatos módon azonnal egyes tagállamok és Oroszország ellenállásába ütközött. Jellemző, hogy az ellenállás azon országok részéről tapasztalható, ahol az üzleti vállalkozások a közelmúltban egyedi kétoldalú megállapodások létrehozásának előnyeit próbálták kihasználni, figyelmen kívül hagyva más tagállamok jogait és érdekeit, például az észak-európai gázvezetékkel kapcsolatos projekt esetében. Szeretném remélni, hogy ennek ellenére meg tudunk állapodni, és hogy külkapcsolatainkat ez is csak megerősíti. Köszönöm.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Tisztelt elnök asszony! Szeretnék köszönetet mondani az előadónak. Az energia ismét geostratégiai kérdéssé vált. Az energia az Európai Unió legsebezhetőbb pontja. Mivel nem képes saját maga kielégíteni energiaszükségleteit, az EU a latin-amerikai, afrikai és eurázsiai országokkal kötött kereskedelmi megállapodások alapján próbálja diverzifikálni beszerzési forrásait.
Az Európai Unió és Oroszország közötti legújabb, az Energia chartával kapcsolatos nézeteltérés is jelzi, hogy az energiabiztonság új korszaka kezdődött el. Tekintettel a csökkenő olajforrásokra, a mindig is jelenlévő nukleáris veszélyre, valamint az olyan energiahatalmak megjelenésére, mint Oroszország és Brazília, az is rendkívül fontos, hogy újrafogalmazzuk az EU fenntartható fejlesztéssel kapcsolatos politikáját. Ebben a vonatkozásban egy koherens külpolitika tükrözni fogja az Európai Tanács tavaszi ülésén meghatározott, a megújuló erőforrásokkal kapcsolatos célokat. Ezenkívül ez a külpolitika az energiahatékonyságot a külkapcsolataink kiindulópontjává fogja tenni. Nem elegendő, hogy garanciákhoz ragaszkodjunk a más országokból, különösen a szomszédos országokból érkező ellátás folyamatossága tekintetében. Azt is biztosítanunk kell, hogy a 27 tagállam között tényleges összhang van.
Tulajdonképpen az energiabiztonság a stratégiai fontosságúvá vált európai övezeten belüli korlátlan hatalom elvesztését jelenti. Az energiaellátás következtében a kormányokra nehezedő nyomás nem idézheti elő a döntések sürgetését vagy a közösen kidolgozott elvek figyelmen kívül hagyását. Ahogy az Európai Parlament előző elnöke figyelmeztette Putyin elnököt, az energiaszükségletek kielégítéséért cserébe nem tárgyalhatunk az emberi jogokról. Éppen ellenkezőleg, a források beszerzését az emberi jogok tiszteletben tartásától kell függővé tenni.
Miguel Portas
(PT) A jelentés egy tényleges probléma - az Unió energiafüggőségének - ismertetésével kezdődik, de helytelen következtetésre jut. Az ellenség nem Oroszország, bármi is legyen a véleményünk Putyin elnökről, nem is Algéria, függetlenül attól, hogy elismerjük-e a fegyveres erőit. Az éghajlatváltozás, a fosszilis tüzelőanyagok és az az életforma, amely nagy energiafogyasztással jár - ezek a mi belső és külső ellenségeink. Ezeket nem tudjuk legyőzni azáltal, hogy a hidegháborús korszakhoz tartozó biztonsági kérdésekre koncentrálunk.
A biztonság rögeszméje aláássa az együttműködést, és "az akármi megteszi” belső politikájához vezet: a magfúziótól kezdve a bio-üezemanyagok alkalmazásáig. A Le Monde éppen tegnap közölte Paul Crutzen következtetéseit: egy liter mezőgazdasági üzemanyag kétszer nagyobb mértékben járulhat hozzá az üvegházhatáshoz, mint ugyanennyi fosszilis tüzelőanyag.
Befejezésül a José Sócrates által mondottakat szeretném visszaadni: talán jó ötlet lenne ismét a tudósokra és a közgazdászokra odafigyelni, semmint a geostratégiák mondanivalójára.
Thomas Wise
Tisztelt elnök asszony! Ha az EU közös energiaügyi külpolitikáról beszél, pontosan tisztában kell lenni azzal, hogy kivel szándékozik üzletet kötni. Putyin elnök szavait feljegyezték, amikor a következőket mondta: "A Bizottságnak nem lehetnek illúziói. Ha orosz gázt akar vásárolni, az orsozállammal kell üzletet kötnie.”
A Gazprom nem magánvállalat. Az orosz külpolitika államilag ellenőrzött eszköze. Sőt, Putyin elnök politikai híveinek és állítólag a szervezett bűnözés kezében. Vegyük például Alisher Usmanovot. Ez az úriember, egy kommunista hivatalnok fia, a Gazprom Invest Holdings elnöke, amely csoport a Gazprom Oroszországon kívüli üzleti tevékenységeivel foglalkozik. Ő az, akivel üzletelünk. Ő az, aki elzárja a csapokat, ha a kliens-államok merészelik megkérdőjelezni a Gazprom követeléseit. Állítólag egy gengszter és szélhámos, aki az 1980-as években hat évet töltött börtönben a Szovjetunióban, végleges kegyelmet az üzbég maffia vezérének és heroinbárónak, Gafur Rakhimovnak - akit Usmanov mentorának tartanak - a nyomatékos kérésére kapott.
Usmanov felvásárolta a Kommersant nevű újságot. Három hónappal később Ivan Safronov újságíró - aki bírálta Putyin rendszerét, és akit csak néhány héttel korábban az FSB (előző nevén KGB) nyomatékosan kihallgatott - titokzatos körülmények között kizuhant lakása ablakán és halálra zúzta magát, kezében még mindig szorongatta teli bevásárlószatyrát.
Craig Murray, volt üzbegisztáni brit nagykövet szerint egy évvel ezelőtt Usmanov rendelte el a gázszállítás Grúziába történő leállítását. Kérem, tisztelt elnök asszony, vegye figyelembe, hogy a Kreml most megtagadta, hogy szankcionálja egy gázvezeték grúz területen keresztüli megépítését. Ezekkel az emberekkel akarnak Önök üzletet kötni. Ezen emberek köré akarják Önök építeni az energiaügyi külpolitikát. Biztos úr, sok szerencsét kívánok. Szüksége lesz rá.
Godelieve Quisthoudt-Rowohl
(DE) Tisztelt elnök asszony! Mindenekelőtt szeretnék gratulálni az előadónak, Saryusz-Wolski úrnak. A jelentés fontosságát az is bizonyítja, hogy ezen a késői órán milyen sokan vagyunk még jelen, és a különböző állampolgárok és képviselőcsoportok tagjainak felszólalásait hallgatva azt is észrevehetjük, hogy mennyire érzelmekkel telített a légkör. Ezért dícséretes, hogy a jelentés elkészült és elfogadásra került.
Az EU ás Oroszország közötti kereskedelmi és gazdasági kapcsolatok előadójaként két szempontot szeretnék felvetni, majd egy általános észrevételt tennék.
Az első a kétoldalú energiaügyi megállapodásokkal kapcsolatos. Ha helyesen olvastam, a Saryusz-Wolski-jelentés címe: "egy közös európai energiaügyi külpolitika felé”. Más szavakkal kifejezve, ez közös európai energiaügyi külpolitika még nem jött létre. Amíg nem létezik, más lehetőségeket kell találni arra, hogy az energia kérdésről beszéljünk. A tagállamok ténylegesen meg tudnak állapodni egymás között - ez igen kívánatos, nem megterhelő. Nem lehetséges tiltást elrendelni a kétoldalú megállapodásokkal kapcsolatban. Ez az előadó realizmusának tudható be - mert én tudom, hogy valami mást szeretett volna -, hogy ezt így fogalmazta meg a jelentésben.
A második pont: az Energia Charta és Oroszország WTO-tagságának összekapcsolása. Az Energia Charta ratifikálásának összekapcsolása a WTO-hoz való csatlakozással visszalépést jelent. Az EU számára is előnyös, ha Oroszország WTO-tag. Ezenkívül mi egyedül nem dönthetünk erről.
Az előadó jelentése azt állítja, hogy közös energiapolitika Oroszország felé hajlik, de ez egyszerűen összhangban van a mai helyzettel.
Libor Rouček
(CS) Hölgyeim és uraim! Az Európai Unió egyre inkább függ a hagyományos energiaforrásoktól, főleg az olajtól és a földgáztól. Ennek a függőségnek a csökkentése érdekében sok fontos intézkedést kell tenni. Például jelentős energiamegtakarítást kell elérni és fokozni kell az e területtel kapcsolatos kutatást. Elengedhetetlen, hogy elkezdjük nagyobb mértékben alkalmazni az alternatív üzemanyagokat, a szél-, a vízenergiát a biomasszából, az nyert energiát, az atomreaktorokat. Biztosítanunk kell az ellátás területi diverzifikációját, több országot és útvonalat kell bevonni.
Mindezen kihívások és feladatok nem oldhatók meg egyénileg, kizárólag nemzeti szinten. Egyre világosabbá válik - még az euroszkeptikus országok politikusai is kezdik megérteni -, hogy közösen kell megoldást találnunk, közös európai politikák segítségével. Ez a közös európai energiaügyi külpolitikára is vonatkozik.
Ezért örvendetesnek tartom Saryusz-Wolski úr jelentését, amely szükséges lépés és alapvető elem az e politika ismertetésével kapcsolatos vita során. A jelentés fontos elveket és ajánlásokat tartalmaz: Az Európai Uniónak követnie kell ezeket, hogy megvédhesse tagjai érdekeit, hogy egységes véleményt képviseljen, az Unión kívüli is. Ezen tételek és fontos elvek közé tartozik a szolidaritás elve, a válsághelyzetekben kifejezett szolidaritás. Támogathatjuk ezeket a tételeket és elveket. A megvalósításukhoz azonban új, erősebb jogalapra is szükségünk van, más szavakkal szükségünk van egy reformszerződésre. Véleményem szerint ezt szem előtt kell tartanunk, amikor a közös európai energiaügyi külpolitika létrehozásáról vitázunk.
Henrik Lax
(SV) Tisztelt elnök asszony! Köszönöm az előadónak, hogy törekedett arra, hogy a Russo-German Nord Stream projektre mint az EU-t érintő közös témára hívja fel a figyelmet. És ez valóban így van. Az EU-nak gázra van szüksége, Oroszországnak pedig az exportbevételekre. Ugyanakkor a projekt félelmet és aggódást vált ki a balti térség lakosai között és veszélynek tekintik. Bizalomépítő intézkedésekre van szükség, hogy eloszlassuk a bizalmatlanságot. Oroszország nem szíthatja tovább az ellenségeskedést saját maga és a legfontosabb exportútvonala körzetében élő emberek között. De csak egy egységes EU változtathatja a veszélyérzetet lehetőséggé és az Oroszországgal való kapcsolatok terén történő előrelépéssé.
Ahhoz, hogy a projekt zöld jelzést kapjon, az EU-nak a következőket kell megkövetelnie: a környezeti hatások megbízható vizsgálata, kártérítési garanciák arra az esetre, ha a gázvezeték balesetet okoz és az üzemeltetés teljes körű ellenőrzése, amelyet egy olyan szerv végez, amelynek a Balti-tenger körüli országok képviselői is tagjai.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Tisztelt elnök asszony, biztos úr! Az egyes országok és társadalmak szemszögéből szeretnék felvetni egy kérdést, a biztonság három, különösen fontos típusát különböztetjük meg: energiabiztonság, élelmiszerbiztonság és személyes biztonság. Nagyon köszönöm a közös európai energiaügyi külpolitikáról szóló jelentés szerzőjének, Saryusz-Wolski úrnak, hogy az Európai Unió energiabiztonságával kapcsolatos összetett elképzeléseket összegyűjtötte. Ugyanakkor annak is hangot adok, hogy remélem, hogy a közös energiapolitika belekerül majd az Európai Unió reformszerződésébe.
Lengyelország, amelyet itt képviselek, saját maga is tapasztalja azon hatásokat, amelyeket az energiapolitikával kapcsolatos, az egyes tagállamok közötti érdekellentétek váltanak ki. Ennek egy kirívó példája az, ahogy Oroszország és Németország a balti-tengeri gázvezetékkel kapcsolatos befektetéseket végrehajtja egyrészt Lengyelország, másrészt a balti államok érdekeinek rovására.
Két évvel ezelőtt az EU Tanácsának ülésén Lengyelország közzé tett egy javaslatot a közös energiapolitikára vonatkozóan, amely javaslat az "egy mindenkiért, mindenki egyért” szlogennel jellemezhető. Jó, hogy a mai vita tárgyát képező jelentés ebbe az irányba halad olyan közös megoldások előterjesztése révén, amelyek valóra váltják a fenti alapelvet. Végül is nem lehet kétséges, hogy az Európai Unió csak akkor tekinthető egységes szervnek, ha az energiával kapcsolatos érdekei védelme terén egység tapasztalható, ha válsághelyzetekben alkalmazzuk a szolidaritás elvét.
Jana Hybášková
Tisztelt elnök asszony, biztos úr! Szeretnék köszönetet mondani és gratulálni Saryusz-Wolski úrnak ezért a munkáért és az eredményekért.
Engedjék meg, hogy ma egy új javaslatról nyissak vitát, nem a főbiztosról, hanem egy teljesen új témáról. Hozzunk létre egy európai alapot az alternatív energiaforrásokhoz. Meghökkenhetnek azon, hogy miért beszélek erről a kérdésről. Hallottak Önök valaha egy szörnyű éjszakáról 1965-ben a fagyos Egyesült Államokban, amely a születésszám-emelkedéséhez vezetett? Talán fel tudják idézni 1986 május elejét - Csernobilt - órákkal, napokkal és hónapokkal később. Biztos úr, Önnek valószínűleg nem volt lehetősége arra, hogy 1991-ben leszálljon Kuvaitban és ott maradjon, amikor 300 olajmező égett.
Ezek mind az energiabiztonság hiányával kapcsolatos esetek. Miért is alakult ki az energiabiztonság hiánya? Mert nincs választási szabadságunk; nagy mértékben ki vagyunk szolgáltatva. A ČEZ alapítójának unokájaként tudom, hogy emondhatjuk, hogy a Česká republika már nem "Česká”, hanem "ČEZká”!
Amikor azt kérték, hogy a megújuló energiaforrások aránya legkésőbb 2020-ig 20% legyen, Topolánek miniszterelnök odajött hozzám és azt mondta: nyugodtan aláírhatom, mert ez teljes képtelenség. Ezzel a megközelítéssel továbbra is gyengék maradunk, mert nincs választási lehetőségünk. Hogyan érhetjük le, hogy legyen? Természetesen, nem csupán külső diverzifikáció révén - nekünk európaiaknak is meg kell találnunk saját forrásainkat. Ezért az alternatív energiaforrások európai alapjának létrehozására szolgáló energiatarifák alkalmazása segíthet abban, az olyan embereket is elérjük, mint Topolánek - nem abban, hogy 2020-ra újabb lisszaboni stratégiát alakítsunk - és lehetővé teszi, hogy új forrásokkal rendelkezhessünk, hogy ne legyünk kiszolgáltatottak.
Ana Maria Gomes
(PT) Ez a szándék felfedi az európai politikák szembetűnő hiányosságait az energia terén. Valójában ezen a területen az Európai Unió nem globális szereplő. Azok, akik hozzám hasonlóan úgy gondolják, hogy az Európai Uniónak biztosítania kell magának a minimális stratégiai autonómiát, csak megdöbbenéssel szemlélhetik az e területen való kiszolgáltatottságunkat. Itt nem arról van szó, hogy utópisztikus önellátást tűzzünk ki célul, hanem inkább arról, hogy ismerjük fel, hogy a nemzeti politikák nagyobb mértékű összehangolására van szükség, annak biztosítására, hogy a tagállamok szolidárisak egymás iránt és hogy olyan kapcsolatokat kell kialakítanunk a nemzetközi partnerekkel ,amelyek kevésbé aszimmetrikusak, de kiszámíthatóak, és egy valódi európai megközelítésen alapulnak. Például rajtunk, európaiakon áll, hogy küzdjünk az "oszd meg és uralkodj” hozzáállás ellen, amely az Oroszországgal e területen való kapcsolatainkat jellemezte.
A jelentés kiemeli az európai energiapiac politikai vetületét. Amíg a tagállamok a védelmi felszerelések piacán alkalmazotthoz hozzáálláshoz hasonlóan országon belül továbbra is ragaszkodnak a szuverén és anakronisztikus protekcionizmus támogatásához, kifelé pedig olyan mértékű liberalizmushoz, amely Adam Smith elképzeléseit is meghaladja, addig Európa továbbra is lemarad a világban, ahol a legfontosabb szereplők elsősorban politikai és stratégiai kérdésnek tekintik az energiát. Ezért hasznos az előadó arra vonatkozó javaslata, hogy jöjjön létre egy főképviselői poszt, és ezzel kapcsolatban minél gyorsabban cselekednünk kell.
Ezen a területen az EU azonban nem csupán az ellátásbiztonság garantálásának stratégiai szükségességével áll szemben. Az európai energiapolitika tényleges fenntarthatósága és az energiaforrások diverzifikációjának hiányával kapcsolatos környezeti vonatkozások sürgős változást tesznek szükségessé. Tehát Európa nem folytathatja a az olajtermelő országok korrupt és elnyomó rezsimjeinek támogatását. Az EU energiaügyi külpolitikájának kötelességeket kell magában foglalnia az emberi jogok, a felelősségteljes kormányzás és a környezeti fenntarthatóság vonatkozásában.
Végül, a szennyezés és a Kiotó utáni forgatókönyv, az olajárak, az erkölcsi és emberi jogi kötelességek, a szénhidrogénektől való függőség miatt kialakult politikai és gazdasági instabilitás, az új európai és nemzetközi ipari forradalom serkentésére szolgáló környezetbarát technológiákban rejlő potenciál, körülöttünk minden arra mutat, hogy az EU-nak többoldalú, ugyanakkor külső politikát kell kialakítania.
Végül, tisztelt elnök asszony, szeretnék gratulálni az előadónak, Saryusz-Wolski úrnak.
Šarūnas Birutis
(LT) Hölgyeim és uraim! Szeretnék köszönetet mondani az előadónak a kiváló jelentésért. Csak ismételni tudom magam, hogy ez egy szükséges és nagyon időszerű, ha nem túl késői jelentés. Már több alkalommal hangsúlyoztam a közös energiapolitika és az energiaellátás biztonságának kérdését, mert ezek alapevtő fontosságúak Litvánia és a többi balti ország számára.
Emlékezzünk vissza by Laperrouze asszonynak a transzeurópai hálózatokra vonatkozó iránymutatásokról szóló, két éve vizsgált jelentésére. Sajnálatos módon a Parlamentben teljesen eltérő volt a felfogás és bizonyos országokban még mindig az például a Nord Stream projekttel kapcsolatban. Az élet igazolja, kinek van igaza.
Ma elégtételt okoz, hogy változik a helyzet, és az Európai Bizottság bátor kezdeményezéseket tett. Szeptember 19-én az intézkedéscsomag és a jelentés végre megfelelt várakozásainknak.
Anna Ibrisagic
(SV) Tisztelt elnök asszony! Először is hadd gratuláljak az előadónak a jelentéshez, amely nemcsak rendkívül jó, hanem időszerű is. Saryusz-Wolski úr nagyon fontos munkát végzett abban a tekintetben, hogy az energiáról mint a kényelmünket szolgáló tényezőről az energiára mint geopolitikai fontosságú tényezőre helyezze a hangsúlyt. Pontosan a geopolitikai és biztonsági dimenzió jár a fejünkben leginkább, azoknak, akik a vasfüggöny mögött születtünk, de amely dimenziókat Nyugat-Európa már régóta elhanyagol. Talán ezért ez a legfontosabb elem, amelyet az előadó vitára bocsát.
Közös politikát kell kialakítanunk annak érdekében, hogy ezen a rendkívül fontos stratégiai területen hatékonyabban megvédhessük közös érdekeinket. Hálás vagyok Saryusz-Wolski úrnak azért, hogy volt bátorsága előterjeszteni ezt a jelentést, amely számos fontos és új elképzelést tartalmaz. Valóban szem előtt kell tartanunk, hogy az energiaellátás biztosítása több száz millió európai polgár létfontosságú érdeke.
Végül, Saryusz-Wolski úr nagyon helyesen mondja, hogy egységes véleményt kell képviselnünk ebben a kérdésben, pontosan azért, mert az energiával kapcsolatos kérdés nyilvánvalóan biztonsági kérdés is. A kül- és biztonságpolitikával kapcsolatos tapasztalataink azt bizonyítják, hogy minden gyes alkalommal, amikor nem képviseltünk egységes álláspontot, veszteség ért bennünket és a polgároknak kellett megfizetni az árat. Ennélfogva csak arra ösztönözhetem Önöket, hogy teljes egészében támogassuk Saryusz-Wolski úr jelentését.
Adrian Severin
Tisztelt elnök asszony! Saryusz-Wolski úr jelentése fontos és igen időszerű. Az energia az Európai Unió számára éppolyan stratégiai kérdéssé vált, amilyen évtizedekkel ezelőtt a szén és az acél volt. Igen, az Európai Uniónak közös európai külpolitikára van szüksége az energia terén. Ebből kiindulva úgy vélem, két jogos kérdés merül fel.
Először is, hogyan lehetne közös külső energiapolitikánk úgy, hogy közben nincs közös belső energiapolitikánk? Szükségünk van egy közös ügynökségre, amely foglalkozik az e téren folyó technológiai fejlődéssel; kell egy megfelelő módon, megfelelő forrásokból finanszírozott európai költségvetés; koherens stratégiára van szükségünk az energia előállításában; szükségünk van integrált energiaszállító hálózatra, összeegyeztethető elosztóhálózatra és az Európai Unió szintjén készülő politikára a fogyasztás és a termelés kiegyensúlyozásához. Valóban szabad belső energiapiacra van szükségünk.
Másodszor, hogyan lehetne közös külső energiapolitikánk úgy, hogy közben nincs általános közös külpolitikánk? Az orosz tényező kulcsfontosságú. Sajnálatos módon Oroszország minden közös európai energiaügyi stratégiát úgy tekint, mintha az ő érdekei ellen irányulna. Hogyan tudnánk az energia ügyében meggyőző, győztes-győztes stratégiát követni az Oroszországgal való viszonyunkban? Oroszország aktuális magatartása elfogadhatatlan. Mégsem mondhatjuk azt egyszerűen Oroszországnak, hogy viselkedjen, motiválnunk kell a viselkedésre. Ezért úgy vélem, üdvözölnünk kell Saryusz-Wolski úr jelentését, egyszersmind úgy kell tekintenünk, mint egy fontos lépést a közös célunk felé vezető, hosszú úton.
Alejo Vidal-Quadras
(ES) Tisztelt elnök asszony! Gratulálnunk kell Saryusz-Wolski úrnak, mivel jelentésében világosan megnevezi mindazokat az alapvető pontokat, amelyeket az Uniónak figyelembe kell vennie egy valódi közös energiaügyi külpolitika kialakításához: a kölcsönösség az exportáló országokkal, az energiadiplomácia jobb koordinálása európai szinten és az integrált, versenyképes piac létrehozásának fontossága.
A külső energiapolitika terén rendkívül fontos szem előtt tartanunk, hogy egy vállalkozás, amely az előállítástól a végső értékesítésig uralja a piacát - ez a helyzet a villamos energia terén - nem ugyanolyan, mint egy másik vállalkozás, amelynek a terméke nagyrészt a hatáskörén kívül eső tényezőktől függ, ahogyan a gáz esetében.
Emellett nem szabad összetévesztenünk a megvetett protekcionizmust a védelemmel, amely óvintézkedést jelent. Át kell fogalmaznunk a problémát a kölcsönös függőség szempontjából, tekintve, hogy az Unió körülbelül 500 millió fogyasztót képvisel, ami jelentős súlyt ad neki a globális piacon.
Most azonban ugyanazt a hibát követjük el ismét, hogy nemzeti és európai szinten nem hangoljuk össze a diplomáciai erőfeszítéseket, ami gazdasági és geopolitikai szempontból gyengíti a pozíciónkat. Biztosítanunk kell, hogy a tagállamok és harmadik országok közötti kétoldalú megállapodások ne veszélyeztessék az európai szinten tett erőfeszítéseket. A tagállamok jelentős számban energiafogyasztásuk több mint 90%-ában a behozataltól függenek, ami a termelő országokkal való jól működő, stabil viszony fenntartására kötelez minket.
Vannak azonban olyan időszakok, amikor váratlan események folytán meggyengülnek ezek a kapcsolatok, ami jellemzően hátrányos következményekkel jár a régiók közötti kereskedelemre nézve; ilyen következményektől szenvedünk most Spanyolországban, de a közelmúltban hasonlót láttunk Lengyelországban és más tagállamokban is.
Befejezésül, tisztelt elnök asszony, azt szeretném mondani, hogy a jövőben csak egy valódi európai külső energiapolitika révén tudjuk majd elkerülni a hasonló helyzeteket, és ezért bármilyen új jogalapnak és bármilyen új intézményi eszköznek, amely hozzájárul ennek megteremtéséhez, olyannak kell lennie...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Roberta Alma Anastase
(RO) Hölgyeim és uraim! Mindenekelőtt szeretnék gratulálni az előadónak a szorgalmas munkához és a közös európai energiapolitika sokoldalú megközelítése során mutatott nyitottsághoz.
Az egyik szempont, amelyet a felszólalásomban szeretnék megemlíteni, az, hogy milyen fontos szerepet tölt be fekete-tengeri térség a fent említett, jövőbeni politikában. Az elmúlt években több energiaválságot átéltünk, amelyek az Európai Uniót is érintették. A stabil energiaellátás biztosításával, valamint az átlátható piaccal kapcsolatos célkitűzések kétségbevonhatatlan prioritássá váltak az Európai Unió számára.
Ebben az összefüggésben a fekete-tengeri térség jelentős szerepet tölt be abban a tekintetben, hogy az európai energiaágazat számára biztosított legyen aaz energiaforrások diverzifikációja, biztosítottak legyen a tranzithálózatok, valamint a fekete-tengeri térség szinergiák létrehozás révén történő megszilárdítására irányuló európai kezdeményezés szempontjából, és e célból maximálisan ki kell használni a lehetőségeket. Elsősorban a Nabucco-projekt és a Constanţa-Trieste projekt stratégiai jelentőségét emelem ki.
Következésképpen örvendetesnek tartom, hogy Sarvusz-Wolski úr jelentése felhívta a figyelmet ezekre a projektekre, valamint a Nabucco-projekt európai koordinátorának kinevezésére. Az energiaügyi koordinátorok hálózatának megszilárdítására és az Energiaközösséget létrehozó szerződés végrehajtására vonatkozó célkitűzések sem kevésbé fontosak. Remélem, hogy ezeket a kezdeményezéseket még határozottabb lépések követik a közös energiapolitika létrehozásával kapcsolatban, olyan lépesek, amelyeknek a fekete-tengeri térség hasznát látja, és amelyek megalapozzák a külső partnerekkel a viszonosság és a kölcsönös bizalom, a közös értékek,a nemzetközi kötelezettségek teljesítése alapján folytatandó párbeszédet.
Bogdan Klich
(PL) Tisztelt elnök asszony, Jacek Saryusz-Wolski kiváló jelentése bizonyítja, hogy az EU energiapolitikájának jelenlegi legfontosabb aspektusa az ellátás biztonsága. Már majdnem 50%-ban külföldi beszállítóktól függünk: a gáz esetében ez valójában 57%, az olaj esetében pedig 82%. Ez azt jelenti, hogy bármilyen válság, amely érinti a beszállítók egyikét és az Európai Uniót, vagy a beszállítók és a tranzitországok egyikét, végzetes hatást gyakorolhat a gazdaságra és a polgárokra. Emiatt még fontosabb, hogy a reformszerződéssel együtt jogrendünkbe bevezessük a válsághelyzet esetén a tagállamok közötti szolidaritás elvét.
Ahhoz azonban, hogy ez az elv a gyakorlatban betartható legyen, elengedhetetlen, hogy létrehozzuk a stratégiai készletek rendszerét, növeljük a közlekedési hálózatok közötti kapcsolódások számát, és röviden, hozzuk létre a válaszlépések munkamechanizmusát, amely technikai segítséget nyújtana a válás által leginkább sújtott országoknak. A tagállamok közötti szolidaritásnak a közös energiaügyi politika formájában is meg kell nyilvánulnia, és nagyon helyes, hogy a Bizottság biztosít bennünket arról, hogy szándékában áll egy ilyen politika létrehozása, ahogy azt Piebalgs biztos úrtól hallottuk. A tagállamokat még meg kell győzni erről, rá kell venni őket, hogy a közös megközelítés és a közjó javára feladják önös érdekeiket.
Fontos, hogy ez a politika egyrészt a források, másrészt a beszállítók, továbbá az útvonalak és az energiaszolgáltatási módszerek diverzifikációjának elvére épüljön. Ezért szükséges, hogy politikai és pénzügyi támogatást biztosítsunk az új infrastrukturális projektekhez, például az Ogyessza-Brody-Płock vezetékkel vagy a Nabucco gázvezetékkel kapcsolatos projekthez. Ugyanakkor fel kell lépnünk az olyan projektek ellen, amelyek megosztanak bennünket, például a balti gázvezetékkel kapcsolatos projekt. És végül egy olyan állandó elem, amely mindig szerepel az Európai Unió és a szomszédai, főleg a legközelebbiek közötti "játékban”, a terrorizmusellenes záradékhoz hasonlóan, amelyet itt a Parlamentben alkalmazunk, egy energiaügyi záradékot kell beépíteni a harmadik országokkal kötött megállapodásokba.
Andris Piebalgs
a Bizottság tagja. - Tisztelt elnök asszony! Először is szeretnék köszönetet mondani az előadónak.
Úgy gondolom, hogy mindenki láthatja, hogy mennyire összetett kérdéssel van dolgunk, és nem könnyű, hogy minden aspektusával foglalkozzunk, helyes viszont, ha megpróbáljuk kezelni a téma összetettségét. Munkám során nem teszek úgy, mintha én lennék "Mr Energy”. Az energiaügyi külkapcsolatoknak három pillére van: az egyik a tranzitszállítás (ezen a területen kollégáimmal, Benita Ferrero-Waldnerrel és Peter Mandelsonnal dolgozom együtt); a második a tiszta energia és energiahatékonyság, például egy globális energiahatékonysági platform elindítása (ezen a területen Stavros Dimas és Janez Potočnik a munkatársam); a harmadik pillér pedig az energiaszegénység (ezen a területen Louis Michellel dolgozom együtt).
Ez is mutatja, milyen összetett a téma, és ezenfelül ott vannak még a tagállamok. A Szerződés és a reformszerződés egy nagyon fontos dolgot mond ki: az egyes tagállamok felelősek a saját energiaforrás-készletük összetételéért. Úgy gondolom, hogy a jelentés ezért szólít fel arra, hogy egységes álláspontot képviseljünk. Számomra ez a jelentés legfontosabb üzenete. Távolról sem egyszerű dolog, és még nagyon messze van a vége. Úgy vélem, hogy ez a jelentés jó esélyt biztosít arra, hogy az egész Unió ezen az úton haladjon.
Most pedig rátérek Beazley úr kérdésére, mert úgy gondolom, hogy az az egész folyamat lényegét érinti: Miért kell az energiával kapcsolatos kérdésekkel az Oroszországgal való partnerségi és együttműködési megállapodásokban, valamint a partnerségi és együttműködési megállapodásokat követő megbeszéléseken is foglalkoznunk, ha ott van az Energia Charta?
Az Energia Charta egy multilaterális eszköz. Oroszország esetében az energiaügyi kapcsolatok lényegesen kiterjedtebbek. Befektetéseket hajtunk végre Oroszországban. Oroszország befektet az Unióban. Belaruszban talán megépül egy orosz atomreaktor. Ez azt jelenti, hogy mindkét részről bizalmat kell kiépítenünk, és erre akkor van lehetőség, ha nagyon világos jogi előírások határozzák meg a két fél kötelességeit és jogait.
Ha ezek megvannak, akkor dönthetünk úgy is, hogy vannak területek, ahol energiaügyi külső képviselőre van szükség. Elhangzott egy felhívás, hogy más partnerek közül kerüljön ki egy főképviselő. Ha a Szerződés rendelkezik az Unió fejlesztéséről, akkor hozzá kell járulnunk a meghatalmazáshoz - a meghatalmazás alatt például a külkereskedelmi politikára vonatkozó 133. bizottsági dokumentumot értem -, majd ennek a meghatalmazásnak az alapján a meghatalmazott tárgyalhat a külső beszállítókkal, tranzitországokkal vagy az energiapiac egyéb résztvevőivel.
Ha ezzel külön foglalkozunk, kétségtelenül minden befolyása elvész. Szimbiózisként kell felfognunk, mert ez nem különíthető el az egységes álláspont képviselésének kérdésétől. Ha nem képviselünk egységes álláspontot, nincs szükség üzenetközvetítőre. Ha egységes álláspontot képviselünk, feltétlenül szükség van üzenetközvetítőre.
Ennél az álláspontnál maradok. Köszönöm a nagyon hasznos vitát. Nagyon érdekes volt. Miután a Bizottság elkészíti az energiaügyi külkapcsolatokról szóló dokumentumot, hiszem, hogy a Parlament visszatér erre a kérdésre, mert egy jelentéssel nem lehet megoldani ezt a problémát. Ez túl optimistán hangzana. Még egyszer szeretnék köszönetet mondani az előadónak a kiváló munkáért.
Elnök
A vitát berekesztem.
A szavazásra szerdán kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (142. cikk)
John Attard-Montalto  
írásban. - A gazdasági hatalmak ma nem győznek tülekedni az energiaforrásokért, jobban, mint valaha. Kína az energiaellátásért cserébe hatalmas összegű támogatásokat ad a fejlődő országoknak, megkötések nélkül. Oroszország gáz- és olajkészleteit próbálja arra használni, hogy ismét globális szereplővé válhasson. Az Egyesült Államok a jövőt a nukleáris technológiától való, erősebb függőségben képzeli el. Mi marad ezek után az Európai Uniónak?
Mára alapvető fontosságúvá vált az összefogás az energiaellátás és -biztonság érdekében. Az olyan EU-országok előtt álló problémákkal, mint Málta, amelyeknek megvan a lehetőségük arra, hogy az energia beszállítóivá váljanak, az Európai Unió egészének kell foglalkoznia. Az illegális bevándorlás kérdéseihez hasonlóan az energiaügyi kérdésekben is az EU-nak kell beavatkoznia. A közös energiaügyi külpolitika nem korlátozódhat az ellátásra és a biztonságra, mivel még két alapvető kérdésre ki kell terjednie: az üvegházhatást okozó gázok kibocsátására, illetve az alternatív energiaforrások kutatására. A közös energiaügyi külpolitikának csak e tágabb összefüggések között lehet értelme, egy olyan háromszögben, amelynek csúcsa az ellátás és a biztonság, alapját pedig az éghajlatváltozás és az alternatív források képezik.
Avril Doyle  
írásban. - Az éghajlatváltozás kezelésére irányuló erőfeszítéseink közepette nem szabad veszélybe sodornunk a biológiai sokféleség, az ökoszisztémák és az európai élelmiszerbiztonság védelmére tett törekvéseket. A Tanács március 8-9-i ülésének következtetéseiben rögzítette, hogy a bio-üzemanyagokra vonatkozó 10%-os cél csak akkor tekinthető megfelelő célnak, ha ez a fenntartható fejlődés függvénye. Az elsőgenerációs bio-üzemanyagok hatásai az eredeti elképzeléseknél talán nagyobbak lesznek, az USA-ban például a bioetanol használatára való törekvés a bio-üzemanyagok előállítására szolgáló gabonatermelés ugrásszerű növekedéséhez vezetett. Ez a kereslet negatívan érinti az európai gabonabeszállítókat, azt is kilátásba helyezve, hogy a helyzet még sokkal rosszabb lesz, ha az amerikai gabonafelesleg lecsökken. Az OECD-FAO azt jósolja, hogy a bio-üzemanyagok előállítása jelentős hatással lesz a mezőgazdasági alapanyagok áraira, ami az élelmiszer-importőr országokra nézve is következményekkel járhat. Ezért szükség van egy átfogó nemzetközi tanúsítási rendszerre a bio-üzemanyagokra vonatkozóan - amint ezt a Saryusz-Wolski- és a Thomsen-jelentés egyaránt megemlíti -, amelyben az EU-ból történő kiviteleket és az érkező behozatalokat egyaránt tanúsítanák. A tanúsítási kritériumokat úgy kellene kialakítani, hogy biztosítsák, hogy a bio-üzemanyagok teljes életciklusuk során komoly megtakarítást jelentenek az üvegházhatást okozó gázok kibocsátása szempontjából, és előállításuk nem okoz veszteséget a biológiai sokféleség terén, sem nagyszabású szociogazdasági problémákat, mint például az élelmiszerárak nagyarányú inflálódását.
András Gyürk  
írásban. - (HU) "Az energiára vonatkozó közös európai külpolitika felé” című jelentés fontos megállapítása, hogy Európa energiaellátása növekvő mértékben függ instabil és nem demokratikus országoktól. Az egyre inkább egyértelmű függőséget az is súlyosbítja, hogy az energia mind gyakrabban válik a politikai nyomásgyakorlás eszközévé.
Az említett folyamatok miatt sürgető feladat a szolidaritáson alapuló közös európai energiapolitika megteremtése.
A közös politika gyakorlati megvalósulását jelenthetik a nagy európai energetikai projektek. Ezért üdvözlendő, hogy az Unió nemrégiben koordinátort nevezett ki a legfontosabb ilyen projekt, a Nabucco élére. Ez a tény, valamint az, hogy az eddig vonakodó magyar kormány immár kiáll a vezeték megépítése mellett, azt jelentheti, hogy az európai fogyasztókat a Kaszpi-térségben lévő forrásokkal összekötő gázvezeték a bizonytalankodás jelképe helyett a sikeres közös energiapolitika szimbólumává válhat. A források és a szállítási útvonal tekintetében is diverzifikációt megvalósító Nabucco vezeték már néhány éven belül bebizonyíthatja, hogy a közös fellépés a fogyasztók számára növekvő ellátásbiztonságot és megfizethető árakat jelent. Ez minden tagállamnak érdeke, de különösen fontos a jelenleg kizárólagosan orosz gázra támaszkodó Magyarországnak.
Marian-Jean Marinescu  
írásban. - (RO) Az európai energiapolitika középpontjában a belső piac megteremtése, stabilizálása és szabályozása áll, ami az Európai Bizottság legfrissebb energiaügyi csomagjában is jól felismerhető tendencia.
Korábban úgy hitték, hogy a belső piaci liberalizáció révén az EU fontos szereplővé lép elő a nemzetközi energiaügyekben, de mára kiderült, hogy az Uniónak valójában nincs külső, homogén energiapolitikai dimenziója.
Az új helyzet, amelyben a verseny és a liberalizáció kölcsönösen összefügg az éghajlatváltozással és az erőforrások biztonságával, nemcsak külső kihívásokat idéz elő (félelem az egy beszállítótól való energiafüggőségtől, aki helyzetét politikai fegyverként használja), de egy fontos belpolitikai kihívást is, ugyanis próbára teszi a tagállamok arra való képességét, hogy nemzeti érdeküket hátrébb helyezzék egy közös, koherens energiapolitika előfeltételeinek megteremtése érdekében.
A következő lépés az erőforrások diverzifikálása a szomszédos országokkal való fokozott együttműködés révén, különös tekintettel Kelet-Európa és Közép-Ázsia országaira. Ezáltal biztosított lesz a tagállamok és szomszédaik egy irányba mutató fejlődése, és ösztönzést nyer a regionális és régiók közötti együttműködés, amely Európa külső energiapolitikájának hatékonyabbá tételéhez elengedhetetlenül fontos.
Az Európai Energiaközösség keleti irányú bővítése serkentőleg hatna az energiaügyi liberalizáció véghezvitelére, ami az Európai Unió esetleges jövőbeni bővítése szempontjából minden oldal számára előnyös lenne.
Gay Mitchell  
írásban. - Létfontosságú, hogy az energia- és külpolitika terén előirányzott intézkedések révén biztosítsuk az EU fejlesztéspolitikájában megfogalmazott elvek és célok tiszteletben tartását és támogatását. Az energiához való hozzáférés a gazdasági növekedést és minden ember alapvető életkörülményeinek biztosítását lehetővé tevő, nélkülözhetetlen tényezők egyike.
Az EU-tagállamok és az európai energiavállalatok az energia terén széles körű együttműködést folytatnak a fejlődő országokkal, mégsem mindig egyértelmű, hogy a polgárok valójában milyen mértékben részesednek ezen erőforrások előnyeiből. Ezért támogatok minden olyan lépést, amely az átláthatóság, a jogállamiság és a jobb kormányzás ösztönzésére irányul az energiaágazatban.
A gazdasági fejlődés nem szükségszerűen jelenti az iparosodott országok környezetszennyező gyakorlatainak megismétlését. A fejlődő országok közül sokan nagymértékben függenek a magas szénkibocsátású energiaforrásoktól. Segítségre van szükségük ahhoz, hogy diverzifikálni tudják energiaforrásaikat, és egy fenntarthatóbb összetételt állíthassanak elő. Helytelenítem a széntüzelésű erőművek Kínában elterjedt, széles körű használatát. Minden ésszerű lépést meg kell tennünk, hogy ösztönözzük a tiszta technológiákra való átállásukat, a fenntartható energiakapacitás építése és a tiszta technológiákra való átállás megkönnyítése révén.
