2. Madagaszkár
Elnök
A következő napirendi pont hat, Madagaszkárról szóló állásfoglalásra irányuló indítványról folytatott vita.
Raül Romeva i Rueda
szerző. - Elnök úr, ez valóban olyan téma, amiről határozni kell. Ezt a témát meg kell vitatnunk. Madagaszkárban politikai válsághelyzet van, és ez szükségessé teszi, hogy reagáljunk, méghozzá az ország szükségleteinek megfelelően.
A hatalom megosztásáról szóló megállapodásról az Afrikai Unió égisze alatt, Rajoelina jelenlegi elnök és Ravalomanana korábbi elnök között folytak a tárgyalások.
A maputói megállapodás és az Addisz-Abeba-i kiegészítő okmány maradt az egyetlen demokratikus politikai megoldás a jelenlegi válságra. Erről nem szabad megfeledkeznünk. A maputói megállapodás előirányozza egy 15 hónapos átmeneti időszakra szóló nemzeti egységkormány megalakítását.
Hadd jelezzem azt is, hogy ezen túlmenően van még néhány konkrét helyi helyzet, ami okot ad az aggodalomra, gondolva a kormány által kiadott rendeletre, amelyben törvényessé nyilvánította a feldolgozatlan, veszélyeztetett fajokból származó faanyag kivitelét, végveszélybe sodorva az ország biodiverzitását. Ez a jövőben még sok problémát okozhat, mivel ezek a fajok örökre elveszhetnek.
Ezzel összefüggésben emlékeztetnünk kell a Bizottságot és a tagállamokat arra, hogy hiba lehet választási megfigyelő missziót küldeni Madagaszkárba. Kérjük, hogy a jelenlegi körülmények között ne küldjenek küldöttséget ebbe az országba, a jelenlegi kormány által márciusra szervezett választásokra, mivel ezek a választások megkerülik a maputói megállapodást. Nyomatékosítom: ezen a kereten belül maradva, e konszenzus értelmében és a maputói megállapodás alapján nem szabadna kirendelnünk ilyen választási megfigyelő missziót.
Ennek ki kell egészülnie még azzal, hogy az országban teljes körűen tiszteletben kell tartani az emberi jogokat, a demokratikus elveket és a jogállamiságot. Ha mindezek a feltételek teljesülnek, akkor tárgyalhatunk erről, de a jelenlegi helyzetben, a jelenlegi körülmények között szerintem ez hiba lenne.
Renate Weber
szerző. - (FR) Elnök úr, az Afrikai Unió és az ENSZ kezdeményezései ellenére Madagaszkárban továbbra is problémát jelent az instabilitás. Rajoelina úr elutasítja a hatalom megosztását, és mindenkit eltávolít, aki szembeszáll vele. A közelmúltban megerősítette azon szándékát, hogy márciusra általános választásokat kíván szervezni a maputói és az Addisz-Abeba-i megállapodásokban előírt menetrend figyelembevétele nélkül.
Túlzás nélkül állíthatjuk, hogy Andry Rajeolina alkotmányellenes rendszere átvette az állam három hatalmi funkcióját, és most minden erejével azon van, hogy a médiát is átvegye.
Madagaszkár számára sajnálatos módon, a korábbi elnök uralma alatt előforduló emberi jogi jogsértések azután is folytatódtak, hogy Andry Rajeolina az Átmeneti Főhatóság elnökévé nyilvánította magát. Az irányítása alatt álló biztonsági erők gyakran erőszakkal avatkoznak be az ellenzéki tüntetések feloszlatása érdekében, és már több haláleset és sérülés történt.
Az Amnesty International 2010. február 4-én kelt jelentésében parlamenti képviselők, szenátorok, ügyvédek, ellenzéki vezetők és újságírók letartóztatásáról, illetve önkényes és törvénytelen őrizetbe vételéről számolt be, amelynek során néhányukkal szemben más visszaéléseket is elkövettek, ugyanakkor a hatóságok semmilyen vizsgálatot nem folytattak ebben az ügyben.
Sajnos, a tények ismét azt igazolják, hogy aki erőszakkal jut hatalomra, uralkodni is erőszakkal fog.
Véronique De Keyser
szerző. - (FR) Elnök úr, erről az állásfoglalásra irányuló indítványról általános az egyetértés. Az Andry Rajoelina vezette törvénytelen átmeneti rezsim káoszba taszítja Madagaszkárt. Kisajátítani készül a következő választásokat, amelyek időpontját 2010. márciusra jelentette be, egy mindenfajta demokratikus jelleget nélkülöző folyamat végén, amely a maputói és az Addisz-Abeba-i megállapodásokon kívül zajlik.
A megkérdőjelezhető politikai személyiségek kinevezése, az emberi jogok széles körű megsértése és a parlamenti képviselők, vallási vezetők és polgári személyek zaklatása és önkényes őrizetbe vétele nyugtalanítja és szankciók bevezetésére késztette a nemzetközi közösséget. A Dél-Afrikai Fejlesztési Közösség (SADC) és az Afrikai Unió befagyasztotta Madagaszkár tagságát. Az Egyesült Államok megtagadja az országtól az afrikai növekedésről és lehetőségekről szóló törvényéből származó előnyöket. A Nemzetközi Valutalap adományozói 50 %-kal csökkentették költségvetésüket, az ENSZ február 15-én fogja megvizsgálni az ország helyzetét, az Európai Unió pedig tudomásom szerint felfüggesztette a fejlesztési támogatás folyósítását, ugyanakkor fenntartotta a humanitárius segélyt.
A helyzet tehát tragikus és katasztrofális, a lakosság nagy részének a megélhetésére napi egy dollárnál kevesebb jut. Rendkívül aggasztónak találjuk ezt a helyzetet, erről tanúskodik ez a közös, sürgősségi állásfoglalásra irányuló indítvány is. Támogatjuk a Mozambiki Köztársaság korábbi elnöke, Joaquim Chissano közvetítői erőfeszítéseit, és szorgalmazzuk, hogy a négy politikai mozgalom térjen vissza a tárgyalóasztalhoz. Nincs más megoldás. Felszólítjuk továbbá az Afrikai Uniót és a Dél-Afrikai Fejlesztési Közösséget, hogy vegyék fel újra a kapcsolatot, hogy segítsék az átmeneti folyamat rendes lezárását, valamint felszólítjuk a Bizottságot, hogy számoljon be nekünk a cotonoui megállapodás 96. cikke alapján Madagaszkárral folytatott konzultációs eljárásról.
Bernd Posselt
szerző. - (DE) Elnök úr, a világ néhány vezető fővárosában aggódnak amiatt, hogy az állásfoglalási indítványunk a madagaszkári helyzet rosszabbodásához vezethet. A mi célunk azonban, hogy békét hozzunk a régióba. Különösen a 14. és a 15. cikkre gondolok, amelyek elég egyértelműen a párbeszédet helyezik előtérbe.
Az Afrikai Unió, az Európai Unió, az ENSZ, a szomszédos országok, a kapcsolattartó csoport és végül, de nem utolsósorban Franciaország mind felhívást kaptak arra, hogy töltsék be a rájuk jutó szerepeket annak érdekében, hogy a Madagaszkárban jelen lévő (legalább) négy különböző politikai mozgalom közös megegyezésre jusson, hogy Madagaszkár ne váljon bukott állammá és ne sodródjon tovább a katasztrófa felé, hanem békés, tárgyalásokon alapuló megoldást tudjon találni. Ez azonban csak úgy lesz lehetséges, ha senki nem próbál diktatúrát létrehozni, senki nem vonul ki a békefolyamatból, és minden párt visszatér a tárgyalóasztalhoz, máskülönben ennek a csodálatos, de tönkretett országnak tényleg nem lesz jövője.
Marie-Christine Vergiat
szerző. - (FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim, Madagaszkárban ugyanaz történik most, mint a világ számos más országában, amelyek felé az Európai Unió nem mutatott kellő politikai erőt. Afrikára ez különösen igaz.
Egy évvel azután, hogy Andry Rajoelina törvénytelenül magához ragadta a hatalmat, Madagaszkár szigete láthatólag egyre mélyebbre és mélyebbre süllyed a társadalmi, gazdasági és pénzügyi válságba, amelyre lakosságának igazán nem volt szüksége.
Az ország valójában mára a világ egyik legszegényebb országa lett, ahol a lakosság nagy többségének napi egy dollárnál kevesebb jut a megélhetésére. Egyre gyakoribb az emberi jogok megsértése. A vallási vezetők, a parlamenti képviselők, az újságírók és a civil társadalom vezetői megfélemlítésnek és zaklatásnak vannak kitéve, letartóztatják és börtönbe vetik őket.
A nemzetközi közösség azonban mindezidáig nem tett különösebb erőfeszítéseket, nem volt hajlandó elismerni, hogy valójában államcsíny történt, és hogy az Andry Rajoelina által beiktatott madagaszkári kormány valójában katonai kormány.
Az Afrikai Unió és a Dél-Afrikai Fejlesztési Közösség felfüggesztette Madagaszkár tagságát. 2009. február 2. óta számos kísérlet történt - többek között az ENSZ és az EU részéről -, ezek vezettek a maputói és az Addisz-Abeba-i megállapodásokhoz. 2009. november óta azonban ezek a megállapodások láthatólag bemocskolódtak, miután a különböző főszereplők között megosztottság támadt, és némelyikük visszautasította a megállapodások végrehajtásában való részvételt.
Mi az Egységes Európai Baloldal/az Északi Zöld Baloldal Képviselőcsoportjában úgy véljük, ideje, hogy a malagaszi nép szót kapjon, és legfőbb ideje, hogy a demokratikus szabályokat tiszteletben tartsák.
Andry Rajoelina, a rezsim erős embere inkább egyoldalúan, a malagaszi nép megkérdezése nélkül szervezi meg a választásokat, megszegve a fent említett megállapodásokat. Az úgynevezett demokratikus választások kezdetét egyoldalúan 2010. márciusra tűzte ki, de most úgy tűnik, tárgyal egy későbbi, március vége és 2010 vége közötti időpontról.
Ezért akarjuk elérni a humanitárius segély megerősítését, a bírósági eljárások intézményesítését, és hogy az Európai Unió vesse latba minden súlyát annak érdekében, hogy a civil társadalom garantáltan részese legyen a megtett lépéseknek.
Charles Tannock
szerző. - Elnök úr, ha az Afrikai Unió akár csak közelítőleg is el szeretné érni a nemzetközi ügyekben az EU-nak kijutó tekintélyt és tiszteletet, akkor Madagaszkár bizonyosan olyan ügy, amelyben az AU-nak döntő szerepet kellene vállalnia. Ehelyett Marc Ravalomanana elnök bukását követően a szokásos vacillálásnak és egy lagymatag diplomáciának lehettünk tanúi, ami szomorúan emlékeztet a zimbabwei helyzetre. Ideje, hogy az Afrikai Unió felvállalja a rá háruló feladatokat Madagaszkár ügyében, ahol egy ideje eluralkodott a politikai feszültség és a káosz. Ha az AU nem tudja rászánni magát, hogy rendbe tegye ezt a dolgot, meglehetősen jogos a kérdés, hogy az EU-nak miért is kellene megtennie.
Nekünk azonban továbbra is kapcsolatban kell maradnunk Madagaszkárral, hogy elősegítsük a demokratikus kormányzáshoz való zökkenőmentes visszatérést és ösztönözzük a megbékélést. Létfontosságú, hogy bíróság elé állítsák az említett politikusokat és katonatiszteket, akik emberi jogi visszaéléseket követtek el. Az Andry Rajoelina törvénytelen rendszerével szembeni célzott szankciók szintén hatékony módszert jelentenek azok megbüntetésére, akik folyamatos instabilitást idéznek elő, anélkül hogy ártanánk a malagaszi nép többségének, akiknek bizonyosan szívből elegük van a gyönyörű országukat feldúló feszültségekből és a szórványos erőszakból.
Cristian Dan Preda
a PPE képviselőcsoport nevében. - (RO) Mint az előttem szólók már hangsúlyozták, a Madagaszkárban uralkodó bizonytalanság és politikai instabilitás immár több mint egy éve tart. Bár a tárgyalási folyamatban időnként megcsillant a remény, Andry Rajoelina intézkedései csak hátráltatták a folyamatot, tovább bonyolítva az alkotmányos rend visszaállítását.
Gondolok itt konkrétan a maputói megállapodások után kinevezett miniszterelnök eltávolítására, a politikai mozgalmakkal való tárgyalási folyamatból történt kivonulásra és arra a közelmúltban meghozott döntésére, hogy a korábbi megállapodások figyelembevétele nélkül, sietősen megszervezik a választásokat.
Úgy hiszem, ezzel a törvényesség látszatának megteremtésére és egy olyan rendszer legitimálására tesznek kísérletet, amely egy puccs nyomán került hatalomra, amit Rajoelina nem tagadhat le. Nyilvánvaló, hogy az alkotmányos rend helyreállítását csak úgy lehet biztosítani, ha a maputói és az Addisz-Abeba-i megállapodásokat teljes mértékben végrehajtják.
Martin Kastler
(DE) Elnök úr, csak szeretném felhívni a figyelmüket arra, hogy ezt az állásfoglalásra irányuló indítványt valamennyi képviselőcsoport jóváhagyta. Ez így van rendjén, mivel a téma nagyon fontos. Az előző felszólalóval ellentétben azt szeretném mondani, hogy gondoskodnunk kell arról, hogy ne csak előmozdítsuk a véleménynyilvánítási szabadságot és a sajtószabadságot ebben az országban, hanem aktívan követeljük is, most, hogy azt vizsgáljuk, hogyan tudnánk hozzájárulni ahhoz, hogy remélhetőleg egy békés választás irányába haladjanak a dolgok. Gondoskodnunk kell arról, hogy mi, európaiként minden területen megteremtsük a sajtószabadságot, az ehhez szükséges összes pénzügyi segítségnyújtással egyetemben. Teljes körű támogatást kell nyújtanunk, és az országgal fennálló megállapodásaink szabta kereteken belül együttműködésre kell törekednünk a pénzügyi segítségnyújtás biztosítása terén.
Eija-Riitta Korhola
(FI) Elnök úr, elviselhetetlen figyelni a madagaszkári helyzetet, ahol a hatalom egy olyan személy kezébe került, aki erőszakos eszközökkel vette át az ország irányítását és ugyanilyen brutális módszerekkel uralkodik, és akinek a pozícióját a nemzetközi közösség nem ismerte el. Ezért használom a "személy” szót az "elnök” helyett.
Madagaszkáron a lakosság többsége a szegénységi küszöb alatt él: 7 000 gyermek szenved súlyos alultápláltságtól, és a helyzet a politikai válsággal egyre csak rosszabbodik. Emiatt fontos, hogy mi, a nemzetközi közösség többi tagjával együtt, növeljük a Madagaszkárnak nyújtott humanitárius segélyek összegét.
Létfontosságú ezenkívül az országban történt politikai gyilkosságok kivizsgálása és ezen ügyek megoldása, amit egy független, pártatlan ügynökségre kell bízni. Amíg ez nem történik meg, nehéz lesz felépíteni a bizalmat és lépéseket tenni a demokrácia felé.
Kiemelten fontosnak kell tekinteni, hogy Madagaszkár négy politikai csoportja le tudjon ülni a tárgyalóasztalhoz, és egyeztessék, mit tehetnek azért, hogy a demokratikus választásokat még az idén meg lehessen tartani. Az is kulcsfontosságú, hogy Madagaszkár addig ne kössön megállapodásokat a természeti erőforrásokról, amíg nincs a néptől kapott felhatalmazással rendelkező kormánya.
Michael Gahler
(DE) Elnök úr, Madagaszkár kérdéséről szólva szerencsére arról számolhatunk be, hogy nem kizárólag az Európai Unió tartja aggályosnak az ország részéről a cotonoui megállapodás 96. cikkének betartását, hanem regionális szervezetként az Afrikai Unió és a SADC is arra az álláspontra helyezkedett, hogy Afrikában egy újabb puccs már elfogadhatatlan. Az Afrikai Unió és a regionális szervezetek részéről ez viszonylag új fejlemény, nemcsak az ilyen jellegű határozatok meghozatala, hanem hogy ezeket végre is hajtják és intézkednek.
Remélem, hogy amikor a nemzetközi kapcsolattartó csoport mához egy hétre, február 18-án ismét összeül Addisz-Abebában, a részt vevő felek mindegyike teljesíteni fogja a feladatait és megbízatásait, továbbá gondoskodik arról, hogy a Maputóban elért bármilyen megállapodás végrehajtása szintén megtörténjen. Ezt kérem minden résztvevőtől.
Viviane Reding
a Bizottság alelnöke. - (FR) Elnök úr, hadd kezdjem azzal, hogy nyomatékosítom, mennyire aggódunk mindazon akadályok miatt, amelyek gátolják a maputói megállapodások végrehajtását.
Amióta a válság elkezdődött, illetve amióta a cotonoui megállapodás 96. cikke szerint megkezdődtek a konzultációk Madagaszkárral, a Bizottság aktívan támogatta a nemzetközi közösség közvetítői erőfeszítéseit, amelyek ugyan jelentős előrehaladást hoztak, de sajnos nem vezettek tényleges átmeneti folyamathoz. Azért aggódunk, mert az előrehaladás helyett fokozatosan visszafelé csúszunk, és egyértelműen fennáll a veszélye annak, hogy visszajutunk a 2009. márciusi kiindulópontra.
Nyilván egyetértenek azzal, hogy ez a politikai és emberi jogi helyzet romlásához és a malagaszik közötti összecsapásokhoz fog vezetni. Több alkalommal világosan jeleztük, hogy elutasítunk minden olyan egyoldalú folyamatot, amely elhamarkodottan megrendezett választásokhoz vezet, mivel ez nem fog tartós megoldást hozni a válságra.
Ezért, a tisztelt képviselők által felvetett kérdésekre válaszolva, megjegyezném, hogy sem politikailag, sem pénzügyileg nem vagyunk készek egy ilyen folyamat támogatására.
Az Afrikai Unió Bizottságának elnöke által tett jelenlegi kezdeményezésben van az utolsó reményünk. Egy nemzetközi kapcsolattartó csoport keretében a nemzetközi közösséggel együtt készek vagyunk értékelni a malagaszi mozgalmak válaszait, és a helyzettől függően határozatra irányuló javaslatokat benyújtani a Tanácsnak a cotonoui megállapodás 96. cikke szerint.
Negatív döntés esetén ennek nem szabad érintenie a lakosságnak közvetlenül kedvező projekteket, és folytatni, illetve szükség esetén növelni is fogjuk a kiszolgáltatott népcsoportoknak nyújtott humanitárius segélyt.
Végezetül szeretném biztosítani Önöket, elnök úr, hogy a Bizottság aktívan, türelmesen és kitartóan törekszik a válságból kivezető békés út megtalálására.
Elnök
A vitát lezárom. A szavazásra a vita végén kerül sor.
