

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om
1. betænkning af Jerzy Buzek for Udvalget om Industri, Forskning og Energi om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om Det Europæiske Fællesskabs syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (2007-2013) (KOM(2005)0119 - C6-0099/2005 - 2005/0043(COD)) (A6-0202/2006) og
2. betænkning af Jerzy Buzek for Udvalget om Industri, Forskning og Energi om forslag til Rådets afgørelse om Det Europæiske Atomenergifællesskabs (Euratoms) syvende rammeprogram for forskning og uddannelse på det nukleare område (2007-2011) (KOM(2005)0119 - C6-0112/2005 - 2005/0044(CNS)) (A6-0203/2006). 
Janez Potočnik,
   Hr. formand! Dagen i dag er en vigtig dag for videnskaben. Med Deres støtte kan vi se frem til et forskningsprogram på 54,5 milliarder euro, der skal iværksættes ved udgangen af dette år. 54,5 milliarder euro i dagens priser er mindre, end vi havde foreslået, men det er en væsentlig forøgelse af det nuværende program, og det må vi også takke Parlamentet for. Sammen er vi ved at gøre det syvende rammeprogram til et program, som sætter gang i væksten og udviklingen af arbejdspladser og fremmer et bæredygtigt og sundt Europa.
Det er også et program for et stærkere Europa. Forskningen forenes i mangfoldighed. Hvis det skal ske, har vi brug for samarbejde, idéer, mennesker og kapacitet, og det er overskrifterne på de fire hovedsøjler i rammeprogrammet.
Samarbejdsprogrammet vil forene vores bedste talenter fra hele Europa om forskning og udvikling og om at finde svar på de økonomiske muligheder og samfundsmæssige udfordringer, f.eks. på sundheds- og energiområdet. Programmet for idéer vil indføre en ny holdning til støtte og fremme af forskning i Europa. Programmet for mennesker vil tiltrække og motivere de bedste videnskabsmænd til at arbejde i hele Europa, eller endnu længere væk, til gavn for europæisk forskning. Programmet for kapacitet vil sikre, at Europa har udmærket kapacitet til rådighed til forskning i alle dele af Europa.
Vores fortsatte bestræbelser i retning af forenkling vil sikre, at vi tiltrækker de bedste deltagere uanset størrelse eller oprindelse, og at vi får mest mulig valuta for vores penge.
Jeg er imponeret over den enighed, der har vist sig i Parlamentet om rammeprogrammet, som lever op til ambitionerne. Jeg takker oprigtigt hr. Chichester, formanden for Udvalget om Industri, Forskning og Energi, og ordføreren, hr. Buzek, skyggeordførerne og alle andre medlemmer af Parlamentet, der har gjort dette muligt.
Deres mål er yderligere at forbedre det syvende rammeprogram. Det glæder mig at kunne sige, at Kommissionen vil kunne acceptere ikke mindre end to tredjedele af Deres ændringsforslag, enten i deres helhed eller i princippet. Visse andre ændringsforslag er efter vores mening for detaljerede for rammeprogrammet, eller de går ud over det område, der har med forskning og udvikling at gøre. Vi vil hurtigt nå til enighed om disse. Nogle ændringsforslag skaber vanskeligheder for Kommissionen. De drejer sig om emner, hvor vi er enige om deres betydning og vigtighed, men endnu ikke om, hvordan vi skal realisere dem. Jeg mener ikke, at de bør blive anstødssten. Det drejer sig f.eks. om at holde rumforskning og sikkerhed sammen som en prioritet, at undgå definitionen af et kvantitativt mål for deltagelse af små og mellemstore virksomheder, i programmet for mennesker at forhindre indførelse af støtte til mobilitet mellem regionerne inden for samme land og at sikre, at teknologiplatformene forbliver fleksible, og industriorienterede, når det gælder at definere strategiske forskningsdagsordener og styre gennemførelsen af dem.
Lad mig bruge lidt mere tid på to spørgsmål, der har været genstand for intens debat her.
Jeg vil gerne begynde med Det Europæiske Forskningsråd. Det er sandsynligvis den mest spændende nyskabelse i det europæiske forskningslandskab. Parlamentets stærke støtte vil hjælpe med til at virkeliggøre det. Vi må få hold på strukturen, så der er garanti for uafhængighed, når det gælder støtte til videnskab af højeste karat, og at der er administrativ kapacitet til rådighed til at understøtte effektiviteten. Fællesskabets metode kan garantere dette, og det er af denne grund, at vi har foreslået at etablere Det Europæiske Forskningsråd inden for rammerne af Fællesskabets institutioner. Jeg er sikker på, at vi vil kunne tage hensyn til meget af substansen i Parlamentets ændringsforslag på en måde, der også vil hjælpe med til at skabe et fælles grundlag sammen med Rådet. Men jeg er bange for, at en revision i 2008, efter at det kun har været i kraft i et år, ikke vil give nogen mening. Selv om jeg udmærket forstår Parlamentets ønske om at have del i Det Europæiske Forskningsråds succes, mener jeg ikke, at vi har det rigtige retsgrundlag til at træffe afgørelse om opfølgningen af revisionen ved fælles beslutningstagning.
Men jeg er mest bekymret over forslaget om på forhånd at fastlægge den fremtidige struktur i Det Europæiske Forskningsråd allerede på dette tidspunkt. Hvilket budskab ville vi sende med sådan en automatisk ændring af strukturen? At vi havde begået en fejl til at begynde med? At Det Europæiske Forskningsråd, som vi etablerede, ikke skulle være uafhængigt? Jeg kan simpelthen ikke acceptere denne logik. Det ville ikke hjælpe os i vores fælles bestræbelser på at skabe et Europæisk Forskningsråd, som vi alle kan være stolte af. Jeg mener, at vi sætter Det Europæiske Forskningsråd i stand til at være uafhængigt og effektivt. Jeg har hørt professor Kafatos, formanden for Rådets Videnskabelige Råd, ved adskillige lejligheder sige, at den struktur, Kommissionen har foreslået, såvel som den holdning, Kommissionen har indtaget, netop garanterer dette.
Vi foreslår, at der skal foretages en uafhængig evaluering med fuld inddragelse af de forskellige parter, ikke mindst Det Videnskabelige Råd, så tidligt, at strukturen i Det Europæiske Forskningsråd kan overvejes ikke senere end 2010. Ved denne revision skal man eksplicit se på fordele og ulemper ved en struktur baseret på et udøvende organ og en struktur baseret på artikel 171 i traktaten. Det Europæiske Forskningsråds strukturer og mekanismer bør modificeres i overensstemmelse med resultaterne heraf. Det bør ske efter høring af Parlamentet, men med henblik på at opretholde Det Europæiske Forskningsråds fuldstændige uafhængighed af enhver politisk indflydelse.
Hvad angår de administrations- og personalemæssige omkostninger ved Det Europæiske Forskningsråd, er det rigtigt, at vi ønsker en smal og omkostningseffektiv gennemførelsesstruktur, men nej, på dette stadium ved vi ikke nok til at kunne indføre strenge og præcise grænser for de administrative omkostninger, som kunne true med at underminere Det Europæiske Forskningsråds funktion lige fra begyndelsen.
Lad mig gå over til spørgsmålet om stamcelleforskning. Jeg ved, at dette har været genstand for en intens drøftelse blandt mange af Dem, og jeg vil gerne begynde med at sige, at jeg har dyb respekt for enhver personlig opfattelse. Kommissionen har lært af den intense debat om dette spørgsmål under forhandlingerne om det sjette rammeprogram. Vi er overbevist om, at vi i betragtning af de mange forskellige holdninger, der findes i Europa, kun kan foreslå en ansvarlig, forsigtig og praktisk tilgang, idet vi evaluerer og udvælger denne type af forskning fra sag til sag og udelukker visse bestemte forskningsområder.
Den procedure, der er fastlagt for det sjette rammeprogram, sikrer, at visse væsentlige sundhedsudfordringer og forhåbninger hos de involverede patienter bliver håndteret via denne forskning. Samtidig garanterer den respekt for grundlæggende etiske principper på en måde, der er enestående for et forskningsprogram, der dækker 25 lande eller mere. Proceduren har vist sig at virke og at være acceptabel for medlemsstaterne og videnskabsmændene. Det, vi foreslår, er intet mindre og intet mere end at proceduren skal fortsættes under det syvende rammeprogram.
Kommissionen erkender som noget meget positivt resultatet af afstemningen om dette spørgsmål i Udvalget om Industri, Forskning og Energi, der ligger helt på linje med Kommissionens forslag og giver endnu mere nyttig klarhed. Det ville være vildledende at fremstille en afvigelse fra denne holdning som et reelt kompromis mellem tilhængere og modstandere af forskning i embryonale stamceller. F.eks. ville indførelse af en såkaldt skæringsdato, som ville gøre forskning i stamceller fra mennesker tilladelig eller det modsatte for forskning for fællesskabsmidler, få langtrækkende konsekvenser. En sådan skæringsdato har ingen videnskabelig eller objektiv basis. Det kunne forhindre europæiske forskere i at anvende de stamcellelinjer, de har etableret, og tvinge dem til at arbejde med stamcellelinjer, der er fremstillet uden for Europa. I tilgift hertil kunne det alvorligt vanskeliggøre tilgangen til stamcellelinjer af bedste kvalitet, som på dette nye forskningsområde generelt anses for at være dem, der er produceret senest. Det kunne på urimelig måde begrænse tilgangen til særlige stamcellelinjer, der er helt nødvendige for patienterne.
Med andre ord, det må være klart, at enhver dato vil bringe det videnskabelige kvalitetsstempel på denne sektor, som jeg personligt er ivrig efter at inddrage under det syvende rammeprogram, i fare, så længe etiske hensyn fuldt ud respekteres, hvilket jeg mener helt igennem er tilfældet i vores forslag.
Et sidste ord om subsidiaritet. De nuværende strenge procedurer og begrænsninger af forskning i stamceller fra fostre lever helt op til subsidiaritetsprincippet. At forlade sig på etiske normer i enten de mest restriktive eller de mest liberale lande vil simpelthen være imod de grundlæggende principper i EU.
Jeg kan ikke afslutte denne indledning uden at nævne en meget bred aftale om Euratom-programmet, der medtager det vigtige internationale videnskabelige projekt om ITER (international termonuklear forsøgsreaktor) og Det Fælles Forskningscenter, hvis mission De har anset for meget vigtig.
Jeg ser med interesse frem til at høre på debatten nu og håber, at det vil være muligt at føje nogle korte afsluttende bemærkninger til den bagefter. Dette Parlament har virkelig gjort udmærkede fremskridt. Jeg håber, vi kan opretholde tempoet. At få det syvende rammeprogram startet til tiden vil kræve øgede bestræbelser fra os alle. Tidsfaktoren er vigtig! det syvende rammeprogram er en central del af Lissabon-strategien for vækst og arbejdspladser. Det er af denne grund, at Europa kan og bør levere til tiden. Det vil være et vigtigt signal for vores partnere i verden, for hele Europa, og for det videnskabelige samfund.
Jeg tror, at vores tre institutioner aldrig har været så tæt på hinanden under vedtagelsen af et rammeprogram. Med Deres støtte vil vi være i stand til at nå vores nuværende mål til tiden og mobilisere vores forskere til fra udgangen af dette år at begynde at deltage i det syvende rammeprogram og i virkeliggørelsen af det europæiske forskningsområde, der forvandler viden til virkelig vækst og virkelige arbejdspladser. Sammen kan vi bevise, at Lissabon er her igen.
Jerzy Buzek (PPE-DE ),
   Hr. formand! Efter mere end et års intens diskussion skal Europa-Parlamentet i overmorgen stemme om førstebehandlingen af det syvende rammeprogram.
Betænkningen er resultatet af mange menneskers indsats. Jeg vil gerne udtrykke min varme tak til disse mennesker i dag, nemlig det luxembourgske, det britiske og det finske formandskab og frem for alt det østrigske formandskab, Kommissionen og navnlig kommissær Potočnik, medlemmerne af Udvalget om Industri, Forskning og Energi og dets formænd og navnlig de skyggeordførere, der er til stede i dag, og som har udarbejdet udtalelser fra otte parlamentariske udvalg. Jeg vil gerne takke koordinatorerne og rådgiverne fra de politiske grupper samt rådgivere og medarbejdere i Udvalget om Industri, Forskning og Energi.
Diskussionen i Europa-Parlamentet har været åben og gennemsigtig. I visse perioder mødtes arbejdsgrupperne hver eneste dag i et antal timer. Alle havde tid og lejlighed til at udtrykke deres meninger og kommentarer. Jeg mener, at vores fælles arbejde har båret frugt i form af en god betænkning.
Jeg deltog i en lang række konferencer, seminarer og møder uden for Europa-Parlamentet, som blev tilrettelagt af Kommissionen, medlemsstaterne, universiteter, regioner og ikke-statslige organisationer. Der var tydeligvis en stor interesse for forskning og læring på europæisk plan. Vi bør udnytte denne entusiasme og dette potentiale og opfylde forventningerne til det syvende rammeprogram.
Diskussionen var ikke let, navnlig fordi vi manglede de finansielle overslag. Samarbejdet med kommissær Potočnik og Kommissionen var imidlertid en stor hjælp.
Det aftalte budget er ikke noget ideelt budget, men øremærkningen af mere end EUR 50 milliarder til forskning, læring og innovation er et skridt i den rigtige retning for EU. Det er den retning, der blev udstukket gennem Lissabon-strategien og en videnbaseret økonomi.
Europa-Parlamentet bakker kraftigt op om strukturen og hovedprincipperne i det syvende rammeprogram. I dette program tages der hensyn til retningslinjerne i Kok- og Marimon-betænkningerne og navnlig Locatelli-betænkningen, som Europa-Parlamentet udarbejdede i begyndelsen af 2005. Derfor indeholder det syvende rammeprogram helt nye idéer og instrumenter som f.eks. Det Europæiske Forskningsråd, der kommer til at beskæftige sig med grundforskning, fælles teknologiinitiativer, der sigter mod at fremme samarbejdet mellem videnskab og erhvervsliv, og innovation eller initiativer som f.eks. investeringer i forskningsinfrastruktur.
Vi har også nye tematiske prioriteringer nemlig sikkerhed og rumfart og ligeledes socioøkonomisk forskning. Det syvende rammeprogram sikrer ligeledes den rette fortsættelse af det sjette rammeprogram med hensyn til opbygningen af det europæiske forskningsområde, som blev indledt af den tidligere kommissær hr. Busquin. Programmets kontinuitet påvirker de nuværende tematiske prioriteringer, og der kan bygges videre på fremragende erfaringer med hensyn til mobilitet og uddannelse af videnskabsfolk og navnlig Marie Skłodowska-Curie-programmet.
Europa-Parlamentet har sine egne prioriteringer inden for det syvende rammeprogram. Jeg vil nævne de fire vigtigste. Førsteprioriteten er ekspertise som kriterium for alle projekter og beslutninger inden for rammerne af programmet. Med henblik på at opnå dette er vi også nødt til at udnytte potentialet i de enkelte projekter med hensyn til erfaring, forskning, infrastruktur, rekruttering af de bedste videnskabsfolk, resultater i de forskellige lande og regioner i EU samt en effektiv udnyttelse af de økonomiske ressourcer. Andenprioriteten er kapitlet om mennesker og alle initiativer vedrørende den fuldstændige udvikling af forskningspersonalet i Europa samt forebyggelse af hjerneflugt. Parlamentets tredjeprioritet er grundforskning, som beskrives i kapitlet om idéer, og som hænger sammen med Det Europæiske Forskningsråd. Videnskabsfolk i EU har ventet mange år på et sådant initiativ. Europa-Parlamentets fjerdeprioritet er fokusering på innovation og løsning af det europæiske paradoks med god forskning, men forholdsvis ringe innovation. Vi er nødt til at bringe videnskaben tættere på teknologien og universiteterne tættere på erhvervslivet, og derfor er vi nødt til at fokusere på de små og mellemstore virksomheder og deres rolle inden for forskningen. Vi går varmt ind for europæiske teknologiplatforme
Forberedelserne til det syvende rammeprogram i Europa-Parlamentet hang sammen med programmet "Konkurrenceevne og Innovation". Jeg vil gerne takke ordføreren, der arbejdede med dette program, hr. Chatzimarkakis, for et særdeles frugtbart samarbejde.
Der blev stillet omkring 1.700 ændringsforslag, hvilket er udtryk for den kolossale interesse i programmet. Hvert af ændringsforslagene var resultater af samtaler og møder undertiden i fjerntliggende dele af Europa. Takket være kompromiser lykkedes det os efterhånden at reducere antallet af ændringsforslag til 315, og disse vil hverken påvirke programmets struktur eller grundprincipper.
Med hensyn til ændringsforslagenes indhold vil jeg gerne fremhæve nogle af de vigtigste punkter. For det første spiller kompromisændringsforslagene en central rolle, og der vil blive lagt stor vægt på disse ændringsforslag under vores forhandlinger med Rådet og Kommissionen. For det andet er budgetændringsforslagene særligt vigtige, eftersom det afspejler Europa-Parlamentets prioriteringer, nemlig mennesker, Det Europæiske Forskningsråd, grundforskning, små og mellemstore virksomheder, energi og sundhed. For det tredje hersker der ingen tvivl om behovet for at sikre Det Europæiske Forskningsråds fuldstændige uafhængighed og selvstændighed. For det fjerde er det vigtigt at forenkle procedurerne og lette de små og mellemstore virksomheders deltagelse i rammeprogrammet. For det femte skal der lægges vægt på videnskabsmændene i udviklingsfasen, eftersom det ofte er disse, der udviser den største kreativitet og opfindsomhed. Derfor skal vi sørge for, at de kan forfølge deres videnskabelige karriere i Europa. For det sjette forekommer det tvingende nødvendigt at opdele de tematiske prioriteringer sikkerhed og rumforskning. Endelig har jeg som ordfører forsøgt at nå frem til et så bredt kompromis som muligt med hensyn til forskning i fosterstamceller. Det har ikke været let, og jeg håber, at vi på torsdag vil kunne finde en løsning, som et klart flertal i Parlamentet vil støtte.
Med hensyn til Euratom vedtog Udvalget om Industri, Forskning og Energi med stor fornøjelse Kommissionens forslag med stort flertal. Her vil jeg gerne udtrykke min beundring for arbejdet ved Det Fælles Forskningscenter. Den forskning, der udføres på dette center, udgør en del af rammeprogrammerne og giver fantastisk værdifulde resultater.
Endelig vil jeg gerne have lov at give udtryk for, at Europa-Parlamentet i sit arbejde med det syvende rammeprogram har handlet hurtigt, effektivt og beslutsomt. Det har vist stor modenhed og politisk ansvarlighed. Jeg håber, at denne dynamik kan bevares, og at det syvende rammeprogram vil blive indledt den 1. januar 2007.
Det europæiske forskersamfund og erhvervslivet venter på en positiv start på det syvende rammeprogram. Alle i EU afventer, at Lissabon-strategien får succes.
Marilisa Xenogiannakopoulou (PSE )
   , Hr. formand! Først vil jeg gerne komplimentere ordføreren, hr. Buzek, for hans fremragende indsats.
Dagens forhandling om det syvende rammeprogram er særlig vigtig. Den drejer sig om Europas mulighed for at gennemføre en effektiv strategi for bæredygtig udvikling ved at investere i viden og i fremtiden, en politik, som vil gøre det muligt for Europa at klare sig i den internationale konkurrence, ikke ved at forringe arbejdstagernes vilkår og opløse socialstaten, men ved at investere i uddannelse, forskning, innovation og kvalitet.
I denne henseende har vi her i Parlamentet fra starten støttet kravet om en væsentlig forhøjelse af bevillingerne til det syvende rammeprogram. Desværre opretholdt Det Europæiske Råd i december sin restriktive, regnskabsmæssige holdning med hensyn til de finansielle overslag som helhed og forskning og teknologi i særdeleshed. Og det handler naturligvis om regeringernes troværdighed, når de uden videre opstiller vigtige mål for den europæiske økonomis udvikling og konkurrenceevne og herefter undlader at vise politisk vilje til at sørge for tilstrækkelig finansiering af forsknings- og teknologipolitikker.
Gennem vedholdende forhandlinger i Parlamentet er det lykkedes os at nå frem til et kompromis på 50.521.000 euro, som giver en marginal forbedring af programmets perspektiver, men ligger meget langt fra de reelle behov, der skal dækkes. Det er givetvis positivt, at der er afsat 100.000.000 euro ekstra til små og mellemstore virksomheders adgang til innovationsteknologier, og vi anerkender alle deres bidrag til udvikling og beskæftigelse. Det er også vigtigt, at energisektoren har fået yderligere 150.000.000 euro, da det er af afgørende betydning, at vedvarende energikilder udbredes yderligere, og at der sker en rationel energiudnyttelse.
Jeg vil også fremhæve, at det er meget vigtigt at sikre alle EU's regioner muligheder for adgang og udnyttelse af programmerne inden for rammeprogrammet som en grundlæggende politik for langsigtet udvikling, konvergens og social samhørighed med det centrale mål at bekæmpe den digitale kløft og den interne kløft i Europa, hvad angår forskning og innovation. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   Hr. formand! Forskning og udvikling af Europas økonomi er Europas nye fortælling. Europa drejede sig engang om kul og stål, og så var det landbrug og fiskeri. I fremtiden vil Europa dreje sig om forskning og udvikling, og her vil Europa bidrage med en værdiforøgelse ved at kombinere disse to ting.
Fra et udviklingsperspektiv vil jeg sige, at det bør være regionaludvikling. Der er klar komplementaritet mellem dagsordenen for forskning og for regionaludvikling. De vigtigste partnere, når det gælder faktisk at få gennemført den storslåede forskningsdagsorden, som vi har udarbejdet på europæisk niveau, er byerne og regionerne og virksomhederne inden for disse byer og regioner. Denne komplementaritet er af afgørende betydning for koordineringen af politikkerne for at sikre, at en del af Kommissionen ikke fastsætter én form for dagsorden, samtidig med at en anden del af Kommissionen sætter en anden dagsorden, og at komplementariteten ikke nødvendigvis bliver, hvad den burde være.
Jeg mener, at det også er værd at sige, at jeg og andre ønsker at se langt mere synergi i det syvende rammeprogram - og også i det ottende rammeprogram - mellem strukturfondene og forskningsfinansieringen. Mens budgettet for det syvende rammeprogram ligger langt fra, hvad vi har ønsket, er det endnu vigtigere, at vi maksimerer fordelene ved synergien mellem de to finansieringskilder. Denne debat vil fortsætte ind i det ottende rammeprogram, selv om jeg for nærværende vil tilføje mine egne lykønskninger til vores ordfører for hans herkuliske arbejde. Vi støtter dette kompromis.
Thijs Berman (PSE ),
   Hr. formand! Jeg vil gerne komplimentere Jerzy Buzek for den omfattende og intensive arbejdsindsats, ligesom jeg naturligvis vil komplimentere udvalget. Det syvende rammeprogram betegner et stort skridt i den rigtige retning for videnskaben i EU med en markant forhøjelse af budgettet. Hvad angår bioøkonomi, som kapitlet betegnes, altså agronomisk forskning, er der tale om et langt større fremskridt, da denne forskning omsider får et selvstændigt kapitel, og det er afgørende for al agronomisk forskning. Det er en markant forbedring.
Det er også påkrævet, for landbrugssektoren er under hastig forandring. Det gælder teknologisk, fra fødevarer til fødevarer kombineret med bioenergi og erstatning af fossile brændstoffer og plastic. Men der er også tale om en anden forandring, nemlig hvad angår organisationsstrukturerne. Der skal også være mulighed for forskning på det felt, og det bliver der nu.
Et kritikpunkt vil jeg fremføre. Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter har stillet et ændringsforslag, som også er godkendt, og som indeholder en kraftig opfordring til videndeling med verdens fattige lande, hvor landbrug spiller en afgørende rolle. Jeg ville gerne have et tilsagn fra Kommissionen om, at en sådan videndeling vil blive gennemført også i forbindelse med det syvende rammeprogram. En sådan videndeling er påkrævet, for først derved tjener rammeprogrammet det, EU bør stå for på globalt plan, nemlig social og bæredygtig globalisering. 
Rosa Miguélez Ramos (PSE ),
   Hr. formand! Fiskerisektorens behandling i det syvende rammeprogram er åbent i modstrid med erklæringerne fra Fællesskabets og medlemsstaternes højeste myndigheder om prioriteter for udførelsen af den nye fælles fiskeripolitik. Desuden er det i modstrid med den politik, som Kommissionen netop har fremlagt - og det er kommissionsformand Barrosos store prioritet: en integreret maritim politik eller fælles politik, som har en holistisk vision for havene.
Mine damer og herrer, i den forbindelse vil jeg på vegne af Fiskeriudvalget minde om, at der er brug for en større investering i videnskabelig forskning, som gør det muligt for os at kende til alle de udviklingsmuligheder, der ligger i havmiljøet og dets økosystemer, ikke alene - og det understreger jeg - i forbindelse med fiskeri, men også i forbindelse med andre vigtige områder som forurening, klimaændring, fremskridt i forbindelse med sundhed og farmakologi, fødevarer til mennesker og dyr og kystplanlægning.
Derfor vil vi, mine damer og herrer, støtte alle de ændringsforslag, der går ind for denne integration af fiskeripolitikken i det syvende rammeprogram. 
Aloyzas Sakalas (PSE ),
   Hr. formand! Retsudvalget har behandlet de etiske spørgsmål vedrørende brugen af fosterstamceller. Fosterstamceller adskiller sig fra almindelige stamceller ved endnu ikke at være differentierede, og derfor kan en hvilken som helst del af den menneskelige organisme vokse ud af dem. Ved udarbejdelsen af udvalgets udtalelse har jeg formuleret to etiske holdninger:
1) at bruge fosterstamceller til at behandle uhelbredelige sygdomme som diabetes, Parkinsons sygdom, hjerteinfarkt osv. Dette vil bidrage til at forhindre for tidlige dødsfald hos voksne, men embryonet selv vil dø,
2) at beskytte embryonet, men fjerne det sidste håb fra mennesker, der lider af uhelbredelige sygdomme.
Et flertal i udvalget stemte for sidstnævnte holdning.
Personligt glæder det mig, at Udvalget om Industri, Forskning og Energi er nået frem til et kompromis og har indgivet hensigtsmæssige ændringsforslag, som jeg foreslår, at vi vedtager. 
Hiltrud Breyer (Verts/ALE ).
   - Hr. formand! Jeg vil gerne endnu en gang præcisere, at hr. Sakalas giver udtryk for en personlig holdning her. Der er ikke to forskellige holdninger i Retsudvalget. Retsudvalget har en klar og entydig holdning, som er imod en sådan finansiering af embryonale stamceller. Jeg ville ...
Formanden.
   - Fru Breyer, jeg må gøre Dem opmærksom på, at vi ikke kan genoptage debatten i Retsudvalget. Det er klart, at hr. Sakalas taler på eget ansvar. 
Britta Thomsen (PSE ),
   . - Hr. formand, hr. kommissær, ærede kolleger! Uligheden mellem mænd og kvinder er meget fremherskende i forskningsverdenen. Det forhindrer opfyldelsen af Lissabon-målene, og det er en barriere for Europas konkurrenceevne. Netop det forhold, at europæiske kvinder stadig er underrepræsenterede i forskningsverdenen, er et udtryk for, at Europa har et kæmpe potentiale, som ikke bliver udnyttet. Det er et faktum, at kvinder har svært ved at opnå forskerstillinger, alene fordi de er kvinder. Selv om antallet af kvindelige kandidater i dag er større end antallet af mandlige i næsten alle europæiske lande, så møder kvinderne store forhindringer på det mandsdominerede videnskabelige arbejdsmarked. Det skal vi gøre noget ved. Derfor er det vigtigt, at Kommissionen i udmøntningen af det 7. rammeprogram tager hensyn til den kønsmæssige problematik og vil være med til at bidrage til, at de unge kvindelige kandidater får muligheder på linje med mændene i konkurrencen om forskningsmidlerne.
Sammensætningen af det nye europæiske forskningsråd er simpelthen ikke mindre end en skandale. Blandt de 22 forskere er der kun udpeget fire kvinder. EU har en række generelle regler for ligestilling, og disse regler bør naturligvis også gælde for Det Europæiske Forskningsråd. Vi har for Kvindeudvalget foreslået, at Forskningsrådet skal have en kønsmæssig ligevægt ved altid at bestå af mindst 40 % af hvert køn. Hr. kommissær! Jeg håber virkelig, at De vil tænke over, hvad det er for et signal, vi sender til den europæiske forskningsverden ved at præsentere så skæv en kønssammensætning. Det bidrager i hvert fald ikke til at nedbryde det kønsopdelte arbejdsmarked inden for forskningsverdenen. 
Paul Rübig,
   Hr. formand, hr. Potočnik, mine damer og herrer! Indledningsvis vil jeg gerne ønske vores ordfører tillykke med hans fremragende håndtering af en yderst vanskelig opgave. Vi kan konstatere, at repræsentanter fra de nye medlemsstater - i dette tilfælde fra Polen, og ordføreren var desuden polsk ministerpræsident - er udmærket i stand til at nå ned til det væsentlige i en sådan vanskelig materie. Det glæder mig, at han som forsker - det var en af hans erhvervsmeritter - demonstrerede her i Parlamentet, hvor vigtigt det er at udtrykke sig kort og koncist, og hvor vigtigt det er at formulere emnerne fagligt, sagligt og politisk præcist.
Det værk, som vi har liggende foran os, kan vi alle hilse velkommen, og vi kan være stolte af, at der blev stillet så mange ændringsforslag fra Parlamentet og befolkningen. Målsætningen er helt klar: Vi ønsker alle at leve et sundt og langt liv. Vi er nødsaget til at forske langt mere og se, hvad vi kan gøre for at forebygge.
Med Lissabon-målene ønsker vi at forbedre beskæftigelsen. Regeringschefen i delstaten Oberösterreich, hr. Pühringer, ramte hovedet på sømmet, da han sagde, at hvis vi ønsker at leve et sundt liv, skal vi udvikle politikken i overensstemmelse hermed, og i realiteten er det forskningen, som udgør grundlaget for en god socialpolitik. Det skal vi hele tiden holde os for øje, hvis vi vil nå vækstmålene med forskningsprogrammet, især på eksportområdet. I den forbindelse mener jeg, at den europæiske eksportsektor er i stand til at yde beskyttelse mod globaliseringen. Vi har brug for globale markeder og for en åbning af markederne, og vi har brug for fremragende produkter og tjenesteydelser for at kunne opnå dette.
Derfor vil det være hensigtsmæssigt at bestræbe sig på, at dette program rent faktisk starter den 1. januar 2007. Jeg synes, at vi skal prøve at indkalde til en trilog efter torsdagens afstemning, og måske er det i virkeligheden muligt at søsætte dette program den 1. januar 2007. Dette ville være godt for forskningen, for vores valg i 2009 og godt for Europa.
Philippe Busquin,
   Hr. formand, hr. kommissær! Jeg vil allerførst gerne takke hr. Buzek for vores fremragende samarbejde og den ånd, der var fremherskende under forberedelsen af dette rammeprogram. Som ham vil jeg gerne sige, at kompromisændringsforslagene er ændringsforslag, som alle grupper tilslutter sig, og som således markerer Parlamentets vilje til at præcisere visse punkter.
Hvad angår Det Europæiske Forskningsråd, vil jeg gerne sige, hr. kommissær, at det er klart, det er en ny institution, der er vigtig for det videnskabelige samfund. Derfor lægger vi ligesom De meget stor vægt på, at det kommer til at fungere bedst muligt inden for rammerne af det selvstændige videnskabelige samfund. Det er dét, der er formålet med vores ændringsforslag vedrørende rådet, selv om dette rent juridisk skal drøftes på trepartsmødet. Når det er sagt, vil vi gerne forsikre Dem om vores interesse for Det Europæiske Forskningsråd og den betydning, vi tillægger det.
Med hensyn til rammeprogrammet generelt er vi ligesom De lidt skuffede over, at midlerne er blevet beskåret, for vi ved, hvor vigtigt det er som instrument for Lissabon-strategien. Vi ved også, at det kan have en omfattende multiplikationseffekt. I denne forbindelse vil teknologiplatformene og de fælles teknologiinitiativer spille en afgørende rolle, og det er ikke nødvendigvis et pengespørgsmål, men snarere et spørgsmål om at få oprettet et effektivt partnerskab på europæisk plan mellem det offentlige og det private vedrørende enkelte store temaer.
Uanset hvad skal alle disse programmer baseres på fortrinlighed. Det er en væsentlig faktor for udvælgelsen af projekter enten inden for rammerne af den kollaborative forskning eller under programdelene "Kapacitet", "Idéer" og især "Mennesker", med andre ord forskerne, for det vigtigste er, at forskerne føler sig godt tilpas. I dag giver vi i Europa ikke altid forskerne den sociale og moralske status, de fortjener. Derfor skal EU vise vejen ved at uddele Marie Curie-stipendiater af høj kvalitet, som bygger bro mellem landene og er med til at lægge en dæmper på hjerneflugten.
Hvad angår spørgsmålet om embryonale stamceller, som De nævnte, hr. kommissær, er det rigtigt, at denne del af forskningen udgør en minimal andel af budgettet, knap en tusindedel. Jeg mener ligesom De, at de projekter, der er blevet gennemført under det sjette rammeprogram, på alle måder forsikrer om den etiske kvalitet og viljen til at skabe fortrinlighedsfremmende projekter på europæisk plan. Derfor slår det kompromisændringsforslag, der på foranledning af fru Gutiérrez blev vedtaget i Udvalget om Industri, Forskning og Energi, et ændringsforslag, som jeg er medunderskriver af, og som De støtter, til lyd for, at det, der blev gjort i det sjette rammeprogram, skal fortsættes, nemlig en analyse i hvert enkelt tilfælde, som er af afgørende nødvendighed for at nå et fortrinlighedsniveau i en forskningssektor med gode fremtidsudsigter.
Hvad angår budgettet, har vi allerede sagt, at vi alle er en smule skuffede. Jeg skal personligt være opmærksom på, at De i de første år alligevel bestræber Dem på at øge den relative andel en smule. Det er rigtigt, at der er planer om en stigning, men den bliver først markant efter 2009. Jeg mener derfor, at De i Kommissionen med udgangspunkt i den meget høje gennemførelsesgrad bør kunne øge den relative andel på 2007- og 2008-budgettet, i hvert fald den andel, Parlamentet opnåede under drøftelserne om de finansielle overslag. Selv om denne andel er symbolsk, da det kun drejer sig om 340 millioner euro, vil vi have den tildelt prioriteter som Det Europæiske Forskningsråd og Marie Curie-stipendiaterne uden dog at glemme de tematiske prioriteringer. Parlamentet lægger meget stor vægt på miljø og energi, og det er således de tematiske prioriteringer, vi vil støtte med flere midler.
Jeg vil i øvrigt gerne have lov til at gøre Dem opmærksom på samspillet mellem videnskab og samfund - jeg tror allerede, De er opmærksom på det, men Rådet er ikke så opmærksom på det, og det undrer mig. Det er afgørende, at vi i Europa udvikler et positivt forhold mellem samfund og videnskab, at vi sørger for, at de unge bevarer lysten til videnskab og til at studere. Videnskab og samfund har i denne forbindelse en eksemplarisk effekt i hele Europa, og vi vil derfor være meget opmærksomme på, at budgettet hertil ikke beskæres, sådan som Rådet har planer om at gøre.
Derudover vil jeg også gerne som flere andre sige, at FFC spiller en afgørende rolle, og at dets aktiviteter inden for den nukleare sektor er med til at harmonisere de sikkerhedsspørgsmål, vi alle har brug for, på europæisk plan.
Til slut vil jeg sige, at vi hurtigt skal få opstillet reglerne for deltagelse. Forenklingen af programmerne er et væsentligt punkt for at opnå den bedst mulige deltagelse. I denne forbindelse skal vi holde nøje øje med tidsplanen, for, som De understregede, nærmer den 1. januar 2007 sig med hastige skridt. Parlamentet vil medvirke positivt til at besvare spørgsmålene om reglerne for deltagelse, ligesom det medvirker positivt til at besvare spørgsmålene om det syvende rammeprogram, som vi skal have vedtaget. Når det er sagt, handler det også om, at de to øvrige partnere, Kommissionen, selv om jeg ikke betvivler Deres gode vilje, hr. kommissær, og Rådet, påtager sig deres ansvar, så det videnskabelige samfund får alle de nødvendige forsikringer i det syvende rammeprogram. Endnu en gang tak for Deres arbejde.
Vittorio Prodi,
   Hr. formand, kære kolleger! Jeg vil gerne lykønske kommissær Potočnik og takke hr. Buzek for det arbejde, som han har udført sammen med skyggeordførernes arbejdsgruppe, og hvor jeg tror, at vi har opnået en vigtig enighed.
Først vil jeg gerne understrege det politiske aspekt af det syvende rammeprogram, som vores stræben efter ekspertise på europæisk plan repræsenterer. Det er et vigtigt aspekt, for efter den dimensionsudvidelse, som globaliseringen har tvunget os til, er det nødvendigt, at også forskningen får europæiske dimensioner, så vi ikke risikerer at blive slettet fra det politiske og videnskabelige landkort.
Det syvende rammeprogram indeholder vigtige nyskabelser, f.eks. Det Europæiske Forskningsråd, der allerede er blevet nævnt. Jeg vil også gerne minde om teknologiplatformene, som vi i udvalget ønskede at indføre for at opnå en bred inddragelse af Europas små, mellemstore og store virksomheder i forskning, udvikling og innovation. Virksomhederne skal alle sammen have mulighed for at skabe et gunstigt klima for udviklingen og dermed også for den overordnede konkurrenceevne.
Teknologiplatformene er yderst vigtige, og det er de også takket være de lokale institutioners, universiteternes og forskningscentrenes deltagelse. De udgør også et fint incitament for de små og mellemstore virksomheder med respekt for deltagelsesreglerne. Det er således en mulighed for at give de små og mellemstore virksomheder evnen til at træffe beslutninger og også få indflydelse på beslutningerne i den retning.
Til sidst vil jeg gerne understrege betydningen af videnskaben og samfundet. Jeg tror, at risikoanalyse og risikostyring er eksempler på en viden, som vi skal give borgerne, så de kan træffe bevidste valg.
Også jeg vil gerne give udtryk for min skuffelse over de midler, der er sat af, og som reelt ikke er tilstrækkelige til den rolle, som forskning og udvikling burde spille i Europa.
David Hammerstein Mintz,
   Hr. formand, hr. ordfører, hr. Buzek! Det har været en fornøjelse at samarbejde med Dem og også med skyggeordførerne. Jeg synes, der har været en god stemning, et positivt forhold og en konsensusånd, som vi i min gruppe vil takke Dem for.
Det syvende rammeprogram afspejler alle EU's muligheder og svagheder. Disse modsætninger og muligheder afspejler EU's aktuelle krise: Et Europa, der ønsker at gøre visse ting, men som ikke er i stand til det.
Et Europa, som har sat sig mål for innovation, teknologi og økonomi, som vil være førende på verdensplan. Men Europa har store problemer med at få penge på bordet og få medlemsstaterne til at forpligte sig ud over deres snævre nationale interesser.
Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance mener, at det syvende rammeprogram skaber en stor mulighed for at satse på innovation, satse på et nyt Europa, baseret på rene teknologier, baseret på viden fra tusindvis af små virksomheder, laboratorier og unge. Vi skal satse på en fremtid, der samtidig skaber beskæftigelse, social samhørighed og bæredygtighed.
Der ligger fremtiden. Jeg ved ikke, om vi vil være i stand til at gennemføre det. Jeg ved ikke, om vi kan fjerne os fra en fortid, domineret af en tung og beskidt industri, baseret på store interesser og store virksomheders monopoler. Vi må se, om dette syvende rammeprogram kan klare disse udfordringer.
Den første udfordring er den grundlæggende videnskab. Vi har oprettet Det Europæiske Forskningsråd, sammensat af 22 ansete personligheder. Det glæder os, for det er en vigtig udfordring. Vi mener, at den grundlæggende videnskab skal være en af de store prioriteter.
En anden prioritet er at åbne dørene for forskning og videnskab for de små og mellemstore virksomheder i hele Europa. Situationen på dette område har været beklagelig, eftersom de små og mellemstore virksomheders og de små laboratoriers deltagelse i de nuværende programmer er under 10 %. Vi har stillet et ændringsforslag for at opnå en minimumsdeltagelse på 15 % i alle programmer. Parlamentet kan hjælpe med til at åbne programmets døre, så alle kan deltage. 
Udfordringen hedder innovation. Teknologisk innovation er at fremme informationsstrømmen og dele information. For kort tid siden blev der i europæiske og amerikanske aviser sagt, at der i Europa blev foretaget nye investeringer i edb- og teknologivirksomheder, netop fordi der på dette område var mere fleksibilitet. Mere fleksibilitet og færre barrierer for informationsstrømmen, færre barrierer for intellektuel ejendomsret. Vi vil fremme denne informationsudveksling. Vi vil skabe tusindvis af af små virksomheder, og vi skal være på højde med udfordringen med at skabe dette net af social samhørighed, der er baseret på viden.
En af udfordringerne har bestået i at få de små virksomheder til at deltage mere og skabe denne samhørighed. En anden udfordring har været miljøkrisen. Denne skyldes også vores nuværende energikrise. Vi beklager dybt den nuværende forkastelse og marginalisering af de vedvarende energikilder og effektiviteten i de aktuelle programmer.
Vi beklager dobbelt så meget, at vi ikke har kunnet få et særligt udgiftsområde til vedvarende energikilder. I dag kan de europæiske borgere umuligt vide, hvor mange penge der bruges til sol- eller vindenergi. Imidlertid ved vi, at der investeres langt flere penge i atomenergi. Det er et politisk problem, det er et reelt problem, for på kort og mellemlang sigt, om nogle få år, vil vi skulle klare energikrisen netop med vedvarende energikilder og effektivitet.
Der er også et problem med gennemsigtigheden. Der har været et alvorligt gennemsigtighedsproblem, for vi har ikke kunnet vide, hvordan pengene er blevet brugt, ikke alene energimæssigt, men også på mange andre områder inden for det sjette rammeprogram. Og det har begrænset den politiske debat i Parlamentet meget.
Jeg håber, at folk vil kunne få at vide, hvor mange penge der bruges på præventiv sundhed og folkesundhed, og hvor mange penge der bruges på mange andre sektorer, hvilket hidtil ikke har været muligt at vide. Jeg håber, at dette kan ordnes i fremtiden.
Umberto Guidoni,
   Hr. formand, kære kolleger, hr. kommissær! Selv om vi anerkender den indsats, som kommissæren har gjort for at fordoble finansieringen af det syvende rammeprogram, må vi konstatere, at med en aftale efter laveste fællesnævner om de finansielle overslag er Europa gået glip af en historisk lejlighed til at satse på det vidensamfund, der alt for ofte nævnes i Lissabon-strategien, og som risikerer - hvis det ikke har nogen kulturel vækst og social samhørighed - at blive en rent merkantil målsætning. Vi har ikke levet op til det europæiske kontinents forventninger om denne vækst.
Jeg vil gerne understrege, at vi bifalder Kommissionens beslutning om at sætte skub i grundforskningen i Europa, efter at man i flere år næsten udelukkende har prioriteret støtten til forskning, som anvendes i industrien. I den forbindelse er der blevet indført et særligt finansieringsprogram med nye deltagelsesregler, og der er blevet oprettet et nyt uafhængigt organ, som skal evaluere den videnskabelige ekspertise.
Blandt de positive elementer i det syvende rammeprogram er støtten til og uddannelsen af europæiske forskere. Forskning er et af de områder, hvor det menneskelige potentiale måske er vigtigere end de økonomiske instrumenter og infrastrukturerne. Det er nødvendigt at skabe betingelserne for at fremme videnskabsmændenes bevægelighed i Europa, hindre hjerneflugten fra Europa og tværtimod tiltrække nye forskere fra ikke-europæiske lande. En grund til bekymring er dog den mulige forsinkelse i gennemførelsen af det syvende rammeprogram til januar næste år, eftersom vi stadig mangler at blive færdige med godkendelsesfaserne for særprogrammerne og deltagelsesreglerne.
Jeg vil nu komme ind på de enkelte interventionsområder, først og fremmest medicinsk forskning. Der skal lægges større vægt på denne type forskning, idet vi navnlig privilegerer forebyggelse, f.eks. inden for erhvervssygdomme og sikkerhed på arbejdspladsen, hvilket vi har forsøgt at gøre med det ændringsforslag, som vi har stillet, og som vi vil genfremsætte her i Parlamentet på gruppens vegne.
Når det gælder de etiske spørgsmål i forbindelse med medicinsk forskning, tror jeg, at vi med den tekst, som Udvalget om Industri, Forskning og Energi har vedtaget, har skabt en fin balance - sådan som kommissæren sagde - eftersom det fastslås, at der ikke kan finansieres forskningsaktiviteter med henblik på menneskekloning, som tager sigte på arvelige ændringer af det menneskelige genom eller frembringelse af menneskelige embryoner.
Man anerkender dog nødvendigheden af en offentlig medicinsk forskning i stamceller, der ikke sker med henblik på fortjeneste, men snarere for at forbedre lægevidenskaben. Jeg tror, at det er en værdi, som vi bør blive enige om i Parlamentet.
Desuden er det nødvendigt at fremme open source-software og satse på energi, eftersom man i programmet ikke lægger tilstrækkelig vægt på de vedvarende energikilder. Jeg mener personligt, at det er vigtigt med en europæisk forskningsindsats i fusion som modvægt til den nukleare fissionsenergi.
Til sidst vil jeg sige, at selv om der mangler et kvalitetsløft, er det syvende rammeprogram et skridt i retning af indførelsen af et ægte europæisk forskningsrum, og derfor vil jeg gerne takke hr. Buzek og alle skyggeordførerne for det arbejde, de har udført. 
Umberto Pirilli,
   Hr. formand, kære kolleger! Som skyggeordfører for det syvende rammeprogram og som ordfører for særprogrammet "Mennesker" er det først og fremmest min pligt at takke hr. Buzek og alle parlamentsmedlemmerne, der har deltaget i dette vanskelige arbejde i bevidstheden om, at det var nødvendigt med en hurtig og god indsats, selv om der ikke var udsigt til enighed om de finansielle overslag.
Jeg vil også gerne takke kollegerne fra Udvalget om Industri, Forskning og Energi og udvalgsformanden, hr. Chichester, som på en fornuftig og langsigtet måde fastsatte datoerne for arbejdet således, at Rådets forsinkelser ikke skulle gå ud over resultatet. Sidst, men ikke mindst, vil jeg gerne takke tjenestemændene og assistenterne, der har gjort en stor indsats under det lange og vanskelige forberedelsesarbejde og med at finde og uddybe de punkter, der kunne - hvilket de også gjorde - føre til vigtige og prisværdige kompromiser.
Når det er sagt - og inden jeg kommer ind på nogle vigtige punkter i rammeprogrammet og navnlig i særprogrammet "Mennesker" - vil jeg sige et par ord om tanken bag denne lovgivning og det politiske aspekt. Tanken var at skabe et europæisk forskningsrum, som er selvstændigt, og som samtidig er i stand til at tiltrække nye talenter og sørge for, at dem, der bliver født og vokser op i Europa, ikke udvandrer. Tanken var også at inddrage industrien og de små og mellemstore virksomheder samt åbne muligheder for en finansiering af forskning og innovativ teknologi. Målsætningen er nået for lovgivningens vedkommende, men bestemt ikke med hensyn til ressourcerne.
Det politiske aspekt hænger praktisk taget sammen med det finansielle aspekt, og de har begge forbindelse til en misbrugt Lissabon-strategi, som der er gået inflation i. I Lissabon satte Europa sig den målsætning, at det i 2010 igen skulle spille en hovedrolle på den internationale scene. En realistisk pessimisme får os til at mene, at denne målsætning ikke vil kunne nås, eftersom der er andre dygtige og stærke aktører på den internationale scene, som har så mange midler og ressourcer, at vores indsats blegner - en indsats, der ikke har levet op til forventningerne for de finansielle midlers vedkommende. Dette skyldes den kortsigtede tankegang hos medlemsstaterne, som har ofret den fælles interesse på de respektive nationale budgetters alter.
Selv om vi med beklagelse må konstatere, at der kunne have været gjort en større og bedre indsats, noterer vi os dog med håbets optimisme, at der er sket mange store fremskridt. Her tænker jeg på indførelsen af det europæiske forskningsrum, medlemsstaternes pligt til at gennemføre det europæiske charter om forskere, de små og mellemstore virksomheders medtagelse blandt de aktører, der konkurrerer og nyder godt af forskningsprojekterne - vigtigt i den forbindelse er ændringsforslag 334, som er stillet af de forskellige grupper, og som jeg anbefaler vedtagelsen af - finansieringen af forskning i vedvarende og alternative energikilder, finansieringen af projekter til bevarelse af kulturarven og finansieringen af originale idéer via et særprogram.
Hvad angår særprogrammet "Mennesker", bliver forskernes stilling anerkendt takket være et fint samarbejde mellem Kommissionens ansvarlige generaldirektorat og skyggeordførerne. De får deres egen værdighed og nogle grundlæggende karakteristika, og forskning bliver til et egentligt erhverv, som således også skal beskyttes og forsvares. Mandlige og kvindelige forskere - som får ret til barsel og familieliv, uden at dette går ud over deres karriere - er det vigtigste element i forskningen. Ingen forskere betyder ingen forskning, få forskere lidt forskning og mange forskere meget forskning. Tilstedeværelsen af forskere, som nyder godt af økonomisk beskyttelse og social sikring, og som er mobile og har deres eget charter, der endelig bliver gennemført i alle medlemsstaterne, giver Europa en talentrigdom og dermed også et fortrin på innovationsområdet, hvilket er et vigtigt skridt i retning af vidensamfundets indførelse.
Til sidst har jeg en bemærkning om det tillægsbudget, som særprogrammet "Mennesker" har fået tildelt efter forslag fra hr. Prodi og efter skyggeordførernes enstemmige vedtagelse, hvilket jeg gerne vil takke dem for. Det er et tydeligt tegn på, at opfattelsen af mennesket som drivkraft bag forskningen er korrekt og giver gode resultater. 
Gerard Batten,
   Hr. formand! Jeg vil gerne kommentere hr. Buzeks forslag om forskning på det nukleare område.
Siden begyndelsen af den industrielle revolution har Storbritannien været i stand til hovedsagelig at forlade sig på sine egne energiressourcer: kul dengang, og så naturgas. Men som mange andre europæiske lande står Storbritannien nu over for en truende energikrise. Vi får stadig dækket 35 % af vores energibehov med kul, men det er miljøuvenligt. Nordsøgassen, der dækker 37,5 % af vores behov, er hurtigt ved at blive udtømt, og siden 2003 har vi været nødt til at importere gas. Vi er allerede gået fra overskud til mangel, og vi styrer mod en stadig voksende mangelsituation.
Kernekraften dækker ca. 22,5 % af vores behov, men denne kapacitet nærmer sig nu slutningen af sin livscyklus, og vores kernekraftværker må nedlægges, så vi i 2014 vil have mistet omkring 70 % af vores kapacitet. Storbritannien står over for at miste en meget stor del af sin energiforsyning temmelig hurtigt. Medmindre andre kilder kan mobiliseres, vil vi snart måtte forlade os på udenlandske, upålidelige og ikke altid venlige leverandører, f.eks. Den Russiske Føderation.
Det er nødvendigt og ønskeligt at træffe foranstaltninger til at spare på energien, men det er ikke tilstrækkeligt. Med den bedste vilje i verden kan vedvarende energikilder som vind og bølger simpelthen ikke levere den mængde energi, der kræves i de større industrialiserede samfund. Vindmøller kan kun virke, når vinden blæser, hvilket er 30 % af tiden, og kræver at blive støttet af konventionelle kraftværker, når vinden ikke blæser. De er ikke til nogen nytte. Bølgeenergi virker kun på visse geografiske steder. Andre alternative metoder er lige så ineffektive. Frankrig har allerede taget fat på problemet og indført de seneste former for moderne reaktorer, sådan at de nu får dækket 70-80 % af deres elektricitetsbehov.
Derfor var der meget, jeg kunne være enig i, i hr. Buzeks betænkning. Han gør helt ret i at tænke på en 50-årsplan for vedvarende og pålidelig kernekraftenergi, der er sikker og miljøvenlig. Første stadium af denne plan er at bygge tilstrækkeligt mange nye moderne kraftværker til de næste 30-50 år. Andet stadium af planen må, som han så rigtigt siger, bestå af udviklingen af kernefusion, der kan give bæredygtige fusionsværker inden for to generationer.
Der, hvor jeg ikke kan følge ham, er, når det gælder den opfattelse, at dette projekt skal gennemføres under EU's auspicier. Storbritannien kunne bygge 10 nye kernekraftværker for, hvad der svarer til mindre end to års bidrag til det europæiske budget. Det ville være en langt bedre anvendelse af pengene.
Udviklingen af fusionsenergi er netop en sådan form for internationalt samarbejdsprojekt, som uafhængige, suveræne regeringer kunne påtage sig uden behov for EU's institutioner, som er skabt for at fremme politisk integration ved økonomiske midler, sådan som Euratom faktisk har gjort siden sin oprettelse. 

Lydia Schenardi (NI ).
   - Hr. formand! Vi godkender det forskningsprogram, vi har fået forelagt, da det lægger vægt på forskning inden for områderne fusionsenergi og affaldshåndteringssikkerhed. Det er dog fortsat forbundet med en del bekymringer.
De såkaldte fjerdegenerationscentraler løser efter vores opfattelse ikke helt de aktuelle sikkerheds- og miljøproblemer og rejser desuden spørgsmålet om den tiltagende transport af radioaktivt materiale. For det første tilgodeser de valgte koncepter som f.eks. SFR først og fremmest de industrielle interesser. For det andet må - og jeg citerer - "fordelene ved sikker brug af nuklearenergi" i forbindelse med oplysning af borgerne i lyset af de interesser, der står på spil, ikke udmønte sig i misinformation eller indoktrinering af offentligheden. Endelig må den entusiasme for det internationale videnskabelige samarbejde, der er ved at indfinde sig, både vedrørende fjerde generation og ITER, ikke få os til at glemme, at dette samarbejde ikke er ensbetydende med, at der ingen konkurrence er, og at denne ikke bygger på principperne om fri konkurrence, men er en strategisk kamp. 
Det skal vi forberede os på ved at fastlægge klare strategier og tildele dem de nødvendige midler, så vi ikke bytter vores afhængighed af olie mod en anden afhængighed. 
Pilar del Castillo Vera (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær! Først og fremmest vil jeg takke ordføreren for det utrættelige arbejde, han har udført i det seneste år, og som vi nu er ved at afslutte.
Jeg vil definere det syvende rammeprogram som en stor mulighed. I virkeligheden har vi igen en stor mulighed for at vise, at Lissabon-dagsordenen var et rigtigt sats, at den var hård, og at den desuden er i live.
Det syvende rammeprogram er en stor mulighed på et nøgleområde, på et af de vigtigste punkter i Lissabon-strategien, nemlig forskning og som følge heraf innovation. I denne henseende vil det syvende rammeprogram ikke alene forbedre den måde, hvorpå der forskes. Det har ligeledes en betydelig symbolsk dimension og værdi som referencepunkt.
Det er i virkeligheden et flagprogram. Det er et EU-program, som virker som reference for tredjelande. Det er et program for det, Europa vil opnå på forskningsområdet, med indvirkning på og reference i EU. Det er et program om, hvad vi vil opnå i vores fælles forskningsaktion, og det vil også være en reference for de nationale forskningsprogrammer.
Nogle elementer i det syvende rammeprogram tilbyder fortsættelse, mens andre elementer er innovative. På trods af de åbenbare, f.eks. budgetmæssige, begrænsninger har det alle instrumenter til at udvikle konkurrenceevnen, som er afgørende for vækst og dermed beskæftigelse.
Det syvende rammeprogram har oprettet et nyt instrument, Det Europæiske Forskningsråd, som vil skabe nogle mere fuldstændige rammer for det europæiske forskningsområde, og det syvende rammeprogram indtager ligeledes en ny holdning til små og mellemstore virksomheder.
Det er udelukkende os, der har ansvaret for, at det syvende rammeprogram bliver en succes. Instrumenterne er på plads, og det afhænger kun af os, om det syvende rammeprogram skal blive til en drivkraft for konkurrence, udvikling og vækst i Europa. 
Robert Goebbels (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer! Nødvendigheden af at investere mere i forskning møder meget stor tilslutning i alle de europæiske politiske klasser.
Ikke desto mindre er det syvende rammeprogram en perfekt illustration af gabet mellem ambitionerne og den europæiske virkelighed. Kommissionen havde stillet forslag om bevillinger på 72 milliarder euro. Regeringerne har reduceret den europæiske indsats til 50 milliarder euro. Selv om det er lykkedes Parlamentet at få afsat henved 340 millioner euro ekstra, må vi konstatere, at den nationale egoisme har sejret over den ambitiøse strategi, der skulle gøre Europa til den mest konkurrencedygtige videnbaserede økonomi i verden. Men glasset er kun halvtomt! I de kommende syv år udgør forskningsbevillingerne ikke desto mindre Unionens tredjestørste budget. Den Socialdemokratiske Gruppe støtter generelt forslagene i Buzek-betænkningen. Navnlig støtter vi de kompromiser, hr. Busquin, vores guldsmed på området, har forhandlet på plads. Min gruppe tillægger forskningsfriheden stor betydning.
I denne forbindelse er oprettelsen af Det Europæiske Forskningsråd et stort skridt fremad. Vi skal sætte vores lid til de rigtige videnskabsmænds evaluering af forskningsprogrammerne og deres bedømmelse af prioriteringerne. Her skal vi tage os i agt for de såkaldte "etiske" udtalelser. Etik har aldrig været en eksakt videnskab. Etik har aldrig udviklet sig i takt med menneskets videnniveau. Det samme gælder de embryonale og voksne stamceller. Hvorfor har jøderne, muslimerne, buddhisterne og tilhængerne af andre religioner ikke de samme betænkeligheder som visse katolikker med hensyn til forskning i embryonale stamceller? Fordi den katolske etik stammer fra 1869-koncilet, hvor det blev bekendtgjort, at alle embryoner har en sjæl. Alle religiøse overbevisninger fortjener respekt, men videnskaben skal ikke styres af religiøse forbud. Et meget stort flertal i Den Socialdemokratiske Gruppe er for grundforskning, herunder forskning i voksne og embryonale stamceller. 
Europa skylder sig selv at støtte al seriøs forskning på dette område, selv om den er ulovlig i visse lande. Unionen støtter endvidere nuklearforskningen, selv om visse lande ikke længere vil have civil kernekraft. Vores eneste forbud vedrører kloning af mennesker.
Hr. formand! Min gruppe opfordrer derfor kommissær Potočnik til at fortsætte med at forsvare et forskningens Europa i al dets mangfoldighed ud fra den indstilling, han gav udtryk for for et øjeblik siden. 
Jorgo Chatzimarkakis (ALDE ).
   - Hr. formand! Mange tak for fremlæggelsen, hr. kommissær, men jeg vil også gerne rette en særlig tak til vores ordfører, hr. Buzek, som vi havde et meget tæt og fremragende samarbejde med, og det ikke kun som skyggeordfører, men også som ordfører for innovationsrammeprogrammet.
Dette samarbejde vil ligeledes være vigtigt, hvis det bliver åbenbart for enhver, at Europa stadig er opfindernes kontinent - mange ting i verden stammer oprindelig herfra - men også, at det syvende rammeprogram er det rigtige svar på de globale forandringer. Lad os slå én ting fast: Magt og afmagt inden for rammerne af globaliseringen har stadigt mindre at gøre med militær og våben og stadigt mere at gøre med viden, med dominans og med evnen til at styre bestemte produktionsprocesser. Det skal vi notere os, og det syvende rammeprogram er en ekstremt vigtig komponent i den forbindelse. Men det kan kun bringe Europa fremad, hvis vi samtidig formår at forvandle invention til innovation. Og her har vi, hr. Buzek, arbejdet meget tæt sammen for at sikre, at vores to forsknings- og innovationsrammeprogrammer overlapper hinanden med henblik på udvikling af flere produkter, flere tjenesteydelser og flere licenser i Europa. Det er jeg Dem taknemmelig for. 
Hr. kommissær, jeg har imidlertid et direkte spørgsmål til Dem, som jeg gerne vil stille Dem på vegne af min kollega hr. Manders. Vi ved, at Eurobarometer har lavet en rundspørge, hvori man beskæftiger sig med og rejser det etiske spørgsmål om, hvordan europæerne forholder sig til den embryonale stamcelleforskning, hvilket er et spørgsmål, som hr. Goebbels også var inde på. Vi er bekendt med, at undersøgelsen er afsluttet, men vi kender ikke resultaterne heraf, fordi de åbenbart ikke er offentliggjort endnu. Kan De sige noget om, hvorfor denne undersøgelse ikke er blevet offentliggjort endnu, og kan De sige os, hvad der står i undersøgelsesrapporten? For vi skal stemme om dette følsomme spørgsmål i indeværende uge, og det ville være ganske godt for os og et godt fingerpeg for parlamentsmedlemmerne at vide, hvordan borgerne på dette kontinent tænker.
Rebecca Harms (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, kære kolleger blandt ordførerne, hr. Buzek! Jeg vil primært kommentere energiforskningen, som Europa nu står over for at skulle træffe beslutning om, og som vil få virkning mange år frem i tiden. Reelt har Parlamentet ikke nogen indflydelse på, hvordan den største del af energiforskningsmidlerne, som anvendes under Euratom-traktaten, bruges, og det forholder sig i realiteten således, at Parlamentet kun har noget at skulle have sagt med hensyn til den lille del af midlerne, som skal anvendes under det syvende forskningsrammeprogram. Eftersom hr. Chatzimarkakis omtalte den offentlige mening om forskning, skal jeg sige, at den ubalance, som besluttes her, netop ikke kan forsvares under aspektet "Hvad tænker borgerne?
At vi anvender den største del af energiforskningsmidlerne til kernefusion, under Euratom, uden at udøve demokratisk kontrol hermed, er bestemt ikke tidssvarende længere. Kernefusionen vil ikke bidrage til at nå Lissabon-målene. For mig betyder Lissabon, at vi vil føre en effektiv klimabeskyttelsespolitik samt sikre arbejde og beskæftigelse i de kommende år. Hvordan skal vi kunne bekæmpe klimaforandringerne ved hjælp af en teknologi, om hvilken også førende videnskabsfolk siger, at den overhovedet ikke vil kunne bidrage til energiforsyningen i de næste 40-50 år? Klimabeskyttelsesmålene skal være nået inden 2020, ellers kan vi godt glemme alt om Kyoto. En teknologi, som begrænser sig til nogle få store forskningscentre, vil heller ikke kunne bidrage til skabelsen af nye arbejdspladser. Vi forsøger ganske vist at sikre nogle af midlerne i det syvende forskningsrammeprogram til effektivitet og regenerative energikilder, og her er der nogle interessante ændringsforslag. Ikke desto mindre vil dette ændringsforslag om binding af midler med henblik på effektivitet og vedvarende energi ikke ændre noget ved en uansvarlig ubalance til fordel for den atomare forskning.
Esko Seppänen (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, hr. kommissær! En fælles forskningspolitik for EU burde føre til en videnskabelig og økonomisk merværdi, som ikke kan opnås ved individuelle medlemslandes og private firmaers egen kraft og handling. Et eksempel på et godt fælles projekt er finansieringen af fusionsenergiforskningen vedrørende den internationale termonukleare forsøgsreaktor (ITER). Jeg er derfor af en anden mening end fru Harms før mig. Det er et projekt, som individuelle medlemslande ikke bør forsøge at gennemføre alene. Det er et, hvis succes på ingen måde er garanteret inden for de næste 50 år. Forskningen bør dog føres til ende. Den energislugende menneskehed kan dårligt tillade sig ikke at udforske denne mulighed.
Forskningen vil uden tvivl også føre til den slags opdagelser, som på engelsk kaldes . Der vil blive opdaget noget, som man ikke vidste, at man ledte efter, men som blev opdaget som et biprodukt ved den egentlige fusionsenergiforskning. I den forstand vil pengene til forskning ikke være spildt, selv hvis vi aldrig får succes med at tæmme den egentlige fusionsproces, således at der produceres mere energi ved den, end der behøves for at få processen startet.
Også tredjelande såsom USA, Rusland, Japan og endda Kina deltager i ITER. Det er ganske rimeligt at anvende midler fra EU's rammeprogram for forskning til dette virkeligt internationale projekt. Samtidig må vi forske mere i de vedvarende energikilder og øge anvendelsen af dem, og i den henseende er jeg af samme mening som Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance. 
Roberta Angelilli (UEN ).
   - Hr. formand, kære kolleger! Først vil jeg gerne lykønske ordførerne. Vi bifalder nemlig det syvende rammeprogram, da det endelig udgør det første konkrete og effektive instrument til at sætte skub i Europas konkurrenceevne på verdensplan og er en vigtig saltvandsindsprøjtning til investeringerne i innovation til støtte for de europæiske virksomheder og ikke mindst de små og mellemstore virksomheder.
Det er det første skridt i retning af, at vi når Lissabon-målene, som man hidtil har talt meget om, men ikke gjort ret meget ved. Hvis vi skal have vækst og udvikling i Europa, er det nemlig absolut nødvendigt at finansiere programmer, der tager sigte på teknologisk udvikling og videnskabelig forskning. Også derfor er det af afgørende vigtighed, at programmet har til formål at udnytte de menneskelige ressourcer og navnlig at opmuntre de unge til at vælge en forskerkarriere, så man undgår hjerneflugt.
Det skal dog understreges, at midlerne i det syvende rammeprogram ikke på nogen måde må anvendes til finansieringen af forskning i menneskekloning, genetiske mutationer og brugen af embryonale stamceller. Derfor har vi stillet nogle ændringsforslag, der skaber klarhed omkring midlernes brug, hvilket sker med respekt for de nationale lovgivninger.
Selvfølgelig skal forskningen gøre fremskridt, men ikke for enhver pris. Vi skal klart og utvetydigt tage afstand fra enhver finansiering af undersøgelser, der omfatter manipulation af gener og embryoner, som ikke blot er i strid med de etiske værdier og respekten for livet og for den menneskelige værdighed, men også med beskyttelsen af den offentlige sundhed. 
Bastiaan Belder (IND/DEM ).
   - Det syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (2007-2013) indeholder et omstridt element, nemlig forskning i anvendelse af embryonale stamceller. Denne form for forskning, hvor menneskelige embryoner tilintetgøres, er i både etisk og forfatningsmæssig henseende problematisk. Dette aspekt er der ikke i tilstrækkelig grad taget højde for i den tekst, der er udarbejdet af Udvalget om Industri, Forskning og Energi, og som nu sættes under afstemning.
Mine damer og herrer, jeg opfordrer Dem til at stemme for de ændringsforslag, som bl.a. hr. Gargani, fru Záborská og jeg har stillet. Jeg opfordrer Dem til at stemme for ændringsforslagene fra Retsudvalget og Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling. Ændringsforslagene vil indebære, at rammeprogrammet retter sig mod alternativerne til embryonal stamcelleforskning. De eksisterer jo i form af stamcelleforskning, som anvender voksne stamceller eller stamceller fra navlestrengsblod. Denne forskning tegner lovende med hensyn til udvikling af nye midler til behandling af sygdomme som diabetes og alzheimerdemens.
Embryonal stamcelleforskning er ydermere strafbar i en række medlemsstater. Disse medlemsstater ville via fællesskabsmidler være med til at betale for forskning, som er forbudt i de pågældende lande. Det er i strid med subsidiaritetsprincippet og bidrager afgjort ikke til at styrke borgernes tillid til EU's institutioner. Finansieringen af denne forskning er et klart eksempel på et emne, som EU bør overlade til medlemsstaterne.
Der bør ikke føres en politik, som accepterer, at embryoner tilintetgøres. En sådan forskning bør afgjort ikke fremmes af EU. Det er i den forbindelse vigtigt at anerkende, at det i stigende grad tilstræbes, at der ikke frembringes flere embryoner, end der skal anvendes til den enkelte fertilitetsbehandling. Nye in vitro-fertiliseringsteknikker skaber bedre muligheder herfor.
Endelig er der ud over den omtalte finansiering af embryonal stamcelleforskning også et andet uønsket aspekt i det forslag, der er stillet af Udvalget om Industri, Forskning og Energi, nemlig revisionsklausulen. Udvalget om Industri, Forskning og Energi ønsker, at undtagelsesbestemmelser i Kommissionens forslag skal tages op i forbindelse med midtvejsrevisionen af rammeprogrammet. Jeg tænker eksempelvis på den såkaldte reproduktive kloning og frembringelse af menneskelige embryoner udelukkende i forskningsøjemed, som EU i øjeblikket ikke kan bidrage til finansiering af. Når sådanne undtagelser, som ønsket af Udvalget om Industri, Forskning og Energi, gøres til genstand for revision, hviler de i øvrigt minimale undtagelser også på et usikkert fundament.
Vi må imidlertid nu træffe det rigtige valg. Vi bør vælge at satse på alternativ forskning uden etiske problemer, da den ikke indbærer tilintetgørelse af embryoner. Livet bør beskyttes, og den værdi må ikke anfægtes. Gud har betroet os livet, og vi må ikke gøre os selv til herrer herover! 
Maciej Marian Giertych (NI ).
   - Hr. formand! Det er særdeles umoralsk at tvinge medlemsstaterne til at stille finansiering til rådighed for noget, som de anser for uetisk. Dette omfatter forslaget om finansiering af forskning i fosterstamceller.
Hidtil har forskning i stamceller, der stammer voksnes væv givet positive resultater. Disse resultater bruges i behandlingsøjemed. Men forskning i fosterstamceller har endnu ikke givet positive resultater. Alligevel er mindst 80 % af finansieringen til stamcelleforskning øremærket til fosterstamceller. Hvorfor forholder det sig sådan? Årsagen er, at resultaterne af forskning i fosterstamceller kan bruges til produktion af cellelinjer og dermed sikre et overskud til medicinalvirksomhederne. Resultaterne af forskning i stamceller fra voksne leverer teknologi, hvor patientens eget væv bruges til behandlingsformål efter at være blevet behandlet. Dette vil ikke generere overskud til medicinalvirksomhederne. EU bør ikke finansiere forskning, der giver anledning til moralske spørgsmål, såsom forskning i fosterstamceller.
Vi må støtte hr. Garganis ændringsforslag. 
Satu Hassi (Verts/ALE ),
   Hr. formand, mine damer og herrer! Som ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed vil jeg gerne fremhæve sundhed og energi. Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed ønsker at forhøje den del af forskningsbudgettet, der handler om sundhed. Den EU-finansierede sundhedsforskning bør lægge vægt på de områder, som medicinalindustrien ignorerer, f.eks. behandling af negligerede sygdomme. Det er de sygdomme, verdens fattige lider af, mennesker, som ikke interesserer medicinalfirmaerne. Den EU-finansierede forskning bør understrege betydningen af sygdomsforebyggelse og miljøets indvirkning på sundheden, noget som heller ikke interesserer medicinalbranchen, men som er af vital betydning for vores sundhed og velbefindende.
Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed ønsker også at forøge energidelen. Energifinansieringen skal svare til vores klimaforpligtelser, for ellers er der fare for, at vi sakker bagud i forhold til USA og Japan, når det gælder udviklingen af nye teknologier. Finansieringen til forskning inden for dette område bør være massiv. Penge til energiforskning bør først og fremmest gå til teknologier, som hurtigt vil føre til reducerede emissioner, med andre ord energieffektivitet og vedvarende energi. Det er tåbeligt, at vi fortsætter med den skæve politik, som har eksisteret i årtier, hvor vi bevilger flere penge til atomenergiforskning via Euratom end de samlede EU-bevillinger til andre områder af energiforskningen. Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed ønsker, at Euratom kun skal fokusere på atomsikkerhed og forskning inden for behandling af atomaffald. 
Renato Brunetta (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger! Det syvende rammeprogram er desværre et resultat af et Europa efter laveste fællesnævner, selv om der er sat 50,524 milliarder af til det fordelt over syv år. Hvis man laver et lille regnestykke, svarer dette beløb til et gennemsnit på 7,217 milliarder om året, hvilket i Italien svarer til 0,5 % af bruttonationalproduktet, i Frankrig til en endnu lavere procentsats, i Storbritannien til en endnu lavere procentsats og i Tyskland til 0,25 % af bruttonationalproduktet.
Europa står svagt. Det eneste kompromis, som det var muligt at indgå om de finansielle overslag for 2007-2013, er utilstrækkeligt for Europa-Parlamentet, Kommissionen og europæisk forskning.
Arven efter et Europa, som stadig er desorienteret efter den manglende ratificering af forfatningstraktaten, er en flerårig budgetaftale, som afspejler de økonomiske vanskeligheder, og som derfor ikke gjorde det muligt at fordoble de økonomiske bevillinger til europæisk forskning i den nærmeste fremtid, sådan som man havde håbet på. Dette sker således uden hensyntagen til Lissabon-dagsordenen.
Dette rammeprogram, som er det første i et EU med 25 medlemsstater, er i bund og grund en fortsættelse af det foregående. I programmet anerkender man den vægt, som man i det foregående rammeprogram lagde på forskningssamarbejdet, hvilket er et tegn på europæisk merværdi, man tager hensyn til de små og mellemstore virksomheder ved at lette forskningens overførsel via teknologiplatforme, og man sørger for en afbalancering af de administrative udgifter.
Programmet er dog også nyskabende, eftersom man opretter et europæisk forskningsråd, som er et nyt instrument, der skal være kendetegnet ved, at det er i stand til at samle den europæiske forskning, idet det fungerer som terminal for ekspertisen. Der er blevet sat ikke så få - og bestemt ikke uvæsentlige - spørgsmålstegn ved nødvendigheden af at oprette dette nye organ. Denne tvivl forsvinder ikke i lyset af debatten om dets uafhængighed og autonomi, men vil kunne forsvinde på baggrund af Det Europæiske Forskningsråds handlinger og resultater.
Derfor vil jeg ønske alle god arbejdslyst. Vi vil holde skarpt øje med, at Det Europæiske Forskningsråd ikke bliver endnu et bureaukratisk EU-cirkus. Det ville vores børn ikke tilgive os.
Der er kun ét spørgsmål, som stadig står åbent, og som i højere grad end andre taler til vores bevidsthed, nemlig det etiske spørgsmål. Der står ikke, at EU vil finansiere menneskekloning. Man gør det til gengæld muligt at finansiere projekter, som består en dobbelt evaluering af det enkelte projekts indhold på baggrund af de gældende nationale lovgivninger. Jeg tror, at det er et godt kompromis, som alle kan acceptere. 
Pia Elda Locatelli (PSE ).
   - Hr. formand, kære kolleger! Jeg vil gerne lykønske og takke kommissær Potočnik, hr. Buzek og alle skyggeordførerne for den samarbejdsånd, som de har været i stand til at skabe i forbindelse med fastlæggelsen af det syvende rammeprogram.
Europa skal sørge for store forbedringer for at skabe ny viden ved hjælp af grundforskning, gøre denne viden udbredt via undervisning og uddannelse og føre den ud i livet via innovation, også i de små og mellemstore virksomheder. Det er betingelserne for, at Lissabon-strategiens målsætninger kan nås. Det syvende rammeprogram går i denne retning.
Hvad den nye viden angår, er der blevet oprettet et europæisk forskningsråd for at sætte skub i grundforskningen. Jeg bifalder denne nye saltvandsindsprøjtning til grundforskningen, som er en forskning, hvor vi udvider vores videns grænser og skaber dynamik, konkurrenceevne og kreativitet på højeste plan. Dette nye organ, som er et svar på de indtrængende anmodninger fra Europas videnskabsfolk, skal være kendetegnet ved en uafhængig videnskabelig vurdering, enkle procedurer og hurtige beslutninger. Parlamentet har tydeligt understreget - og gentager endnu en gang - at ekspertisen skal være det eneste kriterium for udvælgelsen.
Med hensyn til Det Europæiske Forskningsråds juridiske opbygning håber jeg, at det på trilogmødet bliver muligt at finde en løsning, der i højere grad er enighed om.
Hvad de menneskelige ressourcer angår, er det rigtigt at understrege deres store vigtighed. Forskerne er et afgørende bindeled mellem den nye viden og dens anvendelse på innovative teknologier og processer. Dette bindeled fungerer ikke ordentligt i Europa, og et tegn på dets dårlige funktion er, at selv om Europa udklækker dobbelt så mange ph.d'er som USA, arbejder der i USA dobbelt så mange ph.d'er i industrien som i Europa. Det er ikke tilfældigt, at hele 400.000 forskere, som har taget en kandidatuddannelse i videnskab og teknologi i Europa, i øjeblikket befinder sig i USA.
Vi har brug for nye forskere, hvis vi skal nå op på 8 forskere pr. tusinde ansatte for såvel mænds som kvinders vedkommende. Som det er nu, skal kvinderne give et stort bidrag, eftersom de kun repræsenterer 29 % af videnskabsfolkene, og det er nødvendigt at udtænke nogle foranstaltninger, som gør det lettere for dem at gå i gang med en forskerkarriere, f.eks. foranstaltninger, som forener arbejdslivet med familielivet for både mænds og kvinders vedkommende.
I den nye forfatningstraktat var der taget højde for oprettelsen af et europæisk forskningsrum. Jeg vil gerne gentage konceptet og tale om et "europæisk forskerrum", dvs. et fælles arbejdsmarked, som man også kunne gøre det lettere at indføre ved at oprette en europæisk forskersammenslutning eller en paraplyorganisation af forskersammenslutninger, som kunne være et nyttigt instrument til at styrke deres rolle i europæisk sammenhæng.
Den sidste henstilling vedrører embryonale stamceller. Vi skal fastslå princippet om forskningsfrihed, hvis grundlæggende udgangspunkt skal være videnskabelig stringens. Desuden skal vi give forskningen mulighed for at udøve offentlig kontrol på særligt følsomme forskningsområder. Jeg opfordrer således til, at vi bekræfter Udvalget om Industri, Forskning og Energis holdning, som forener synspunkterne hos både tilhængere og modstandere af forskning i embryonale stamceller.
Frédérique Ries (ALDE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær! Jeg vil gerne indledningsvis tilslutte mig dem, der har takket ordføreren, hr. Buzek, og med det samme give udtryk for min skuffelse over dette budget på godt 54 milliarder euro over syv år, som vi ville have haft skulle være langt mere ambitiøst, langt mere ambitiøst til fordel for det fortrinlighedens Europa, vi drømmer om. I denne forbindelse er oprettelsen af Det Europæiske Forskningsråd afgørende. Da flere andre har dvælet længe ved dette før mig, herunder hr. Brunetta, skal jeg ikke gå i detaljer med det her.
Et andet følsomt område for Europa er energien og de forskellige scenarier med henblik på i dag at komme ud af olieæraen med en samlet bevilling på 2.385.000.000 euro, det budget, Udvalget om Industri, Forskning og Energi har holdt fast ved, og som prioriterer de vedvarende energikilder. Biobrændstoffer og biomasse er en del af løsningen, som også skal findes i uddannelse i at forbruge mindre.
Dette europæiske ønske om at se længere end på lang sigt og udstikke vejen til videnskabelig frihed til fordel for dem, som har størst behov derfor, skal efter langt størstedelen af min gruppes medlemmers opfattelse ske via en fortsættelse af den europæiske finansiering af forskning i embryonale stamceller. Denne forskning skal finansieres på lige fod med forskning i voksne stamceller og celler fra navlestrengsblod. Det fremgår af ændringsforslag 66.
Det eneste egentlige kompromis fra Udvalget om Industri, Forskning og Energi, som støttes af hr. Busquin, fru Gutiérrez, fru Locatelli og en lang række talere, der har haft ordet før mig, og af mig selv og en stor del af min gruppe, vedrører faren ved at indføre en skæringsdato for linjernes anvendelighed, hvilket - som kommissæren mindede om - ville være en bombe under de europæiske forskere.
Det er denne valgfrihed, jeg forsvarer, friheden til at vælge at hele i stedet for at dø, den frihed til at håbe, som forskning i embryoner udgør for de patienter, der er ramt af en af de 6.000 sjældne sygdomme. Man bliver en gang imellem nødt til at se de ubehagelige kendsgerninger i øjnene. Her taler vi om forskning og medfølelse, og det holder vi fast ved, ikke om kloningsfantasmer a la , som man af og til har indtryk af.
Tæt på 70 % af de europæiske borgere kræver af os, kræver af Dem, hr. kommissær, at vi ikke stiller hindringer i vejen for dette for forskningen så lovende aspekt. Her citerer jeg tallene fra Eurobarometeret fra 2005, og jeg tilslutter mig min kollega hr. Chatzimarkakis vedrørende blokeringen af offentliggørelsen af tallene for 2006, som ikke skyldes Dem, det ved jeg godt. Hvad venter formandskabet på for at give grønt lys for denne offentliggørelse? 
Hiltrud Breyer (Verts/ALE ).
   - Hr. formand! Afstemningen er også en lakmustest for, om EU er et værdifællesskab, eller om der sker en farlig skævvridning med hensyn til menneskelig værdighed og menneskerettigheder. For hvis embryoner anses for at være genanvendelsesmateriale, er der risiko for et etisk digebrud. Vi har meget vellykkede alternativer hertil som f.eks. adulte stamceller og forskning, som anvender celler fra navlestrengsblod. Det er uforståeligt, hvorfor EU risikerer at slå unødigt skår i Fællesskabet.
Kloningsskandalen i Sydkorea har gjort det tydeligt, at også et princip, nemlig et forbud mod kommercialisering af kroppen, især af kvindekroppen, er i fare. Kvinder bliver degraderet til råstofleverandører af ægceller. Forslaget fra Udvalget om Industri, Forskning og Energi rummer ligeledes en risiko for, at der bliver sat gang i kloningen af mennesker, for der er intet andet formål med denne revisionsklausul. Jeg plæderer således for, at vi ikke gør os selv til døråbnere for en accept af embryonal stamcelleforskning i medlemsstater, hvor dette er forbudt - det er demokratipolitisk betænkeligt - og da slet ikke til fortalere for kloningen af mennesker. 
Jacky Henin (GUE/NGL ).
   - Hr. formand! Hvis vi mener, at adgangen til sikker og billig energi er en uafhændelig ret, hvis vi vil, at alle borgere skal kunne forbruge den energi, der er nødvendig for deres udvikling, kan vi kun være enige i målene i vores kollega Buzeks betænkning. Vi skal sætte alle sejl til med hensyn til ITER og nuklear fusion. Det er en fremadrettet løsning med henblik på at sikre energiuafhængighed, adgang for alle til elektricitet og oprettelse af kvalificerede job i industrien.
Vi må samtidig erkende, at de alternative energikilder ikke gør det muligt at tilfredsstille efterspørgslen, og at de fossile energikilder blot forværrer forureningsproblemet. Dette er virkeligheden, og jeg undrer mig over, at man foreslår os at skære i de bevillinger, der er blevet afsat til Euratom. Det er det modsatte, vi skal gøre! Det er i øvrigt kun den offentlige kontrol og ikke det indre energimarked, der kan gøre det muligt at nå Euratoms mål i sikkerhed. Frankrig er et af de lande, der har den billigste elektricitet, og er en udviklet nation. Det kan landet takke kernekraften for samt den kendsgerning, at produktion og distribution af elektricitet har været et offentligt monopol. 
Angelika Niebler (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Også fra min side skal der lyde en hjertelig tak til vores ordfører, hr. Buzek, for hans månedlange arbejde og hans bestræbelser på at finde bæredygtige kompromiser.
Jeg vil gerne tage fat på to punkter i forhandlingerne. Som det første vil jeg godt sige lidt om Det Europæiske Forskningsråd. Det nye i det syvende forskningsrammeprogram, som allerede er blevet omtalt adskillige gange, er etableringen af et europæisk forskningsråd. Som ordfører for dette forskningsråd ligger dette råds succes, der er ekstremt afhængig af sin struktur, mig særligt på sinde. Vi behøver dette forskningsråd, da det vil gøre Europa mere attraktiv for eliteforskere. Formålet med forskningsrådet er at styrke grundforskningen. I de senere år har Europa forsømt dette område, selv om der netop er sket banebrydende udviklinger inden for grundforskningen. Jeg vil blot minde Dem om opfindelser som f.eks. laserteknikken, røntgen eller mp3-afspilleren. Alt dette er et resultat af grundforskningen, som vi skal udnytte endnu mere målrettet og i langt højere grad end i dag.
Et andet vigtigt punkt i forbindelse med forskningsrådet er, at dets arbejde skal være gennemsigtigt. Der stilles betydelige midler til rådighed for forskningsrådet. Vi taler immervæk om et årligt budget på ca. en milliard euro. Set i lyset heraf skal der efter min opfattelse nedsættes et udvalg, som tjener til fremme af gennemsigtigheden. Det Europæiske Forskningsråd må ikke være en . Jeg vil gerne præcisere, at det for mit vedkommende ikke handler om, at forskningsrådet skal kontrolleres. Det skal naturligvis være og arbejde uafhængigt, men arbejdet skal være kontrollerbart for både forskningsfællesskabet, politikerne, beslutningstagerne og for offentligheden.
Mit andet punkt vedrører spørgsmålet om, hvad der skal modtage europæiske midler. Budgettet er dog forholdsvist beskedent. Derfor skal vi koncentrere indsatsen med de europæiske forskningspenge om eliteforskningen. Følgelig skal det eneste kriterium, på baggrund af hvilket projekter udvælges, være ekspertise.
Afslutningsvis vil jeg gerne understrege, at vi ikke må tillade embryonforskning. Vi må ikke tillade, at der fremstilles embryoner til forskningsbrug. Jeg har udarbejdet et kompromisændringsforslag om dette område, som jeg ikke har tid til at forklare her, men det drejer sig om ændringsforslag 319, og jeg vil godt bede Dem støtte dette forslag. 
Teresa Riera Madurell (PSE ).
   - Hr. formand! Først og fremmest vil jeg lykønske hr. Buzek og hr. Busquin og takke dem, og også kommissæren, for det store arbejde, de har udført, for det spørgsmål, vi behandler, mine damer og herrer, er afgørende for den strategi, der er udarbejdet for de kommende år.
Hvis vores mål siden Lissabon har været at opnå en dynamisk og konkurrencedygtig videnbaseret økonomi, er forskning, udvikling og innovation uden tvivl de vigtigste redskaber til at fremme vækst, beskæftigelse og konkurrenceevne, og det syvende rammeprogram vil fastlægge de vigtigste elementer i vores videnskabelige politik for de kommende syv år.
Vores vigtigste mål har været at klare de store udfordringer, som vores videnskab, teknologi og innovation står over for, for at mindske den kløft, der adskiller os fra vores konkurrenter. Disse udfordringer er blevet udpeget, undersøgt og analyseret udtømmende i Locatelli-betænkningen.
Vores arbejde har ikke været fri for problemer, navnlig efter aftalen om de finansielle overslag, som reducerede vores oprindelige økonomiske horisont. Vores arbejde er ikke færdigt, men det er klart, at alle har viljen til at nå frem til den bedst mulige endelige aftale, og jeg tror, at vi i dag i det store hele kan være tilfredse med, hvor langt vi er nået.
Således omfatter det syvende rammeprogram i sit program "Samarbejde" nogle stærke værktøjer til at stimulere private investeringer i forskning. Programmet "Mennesker" omfatter vigtige foranstaltninger for at forøge de menneskelige ressourcer, der skal bruges til forskning i kvantitet og kvalitet for at gøre Europa mere attraktivt for forskerne og dæmme op for disses udvandring og for at fremme kvindernes deltagelse. Støtten til grundforskning af høj kvalitet synes ligeledes at være sikret med etableringen af Det Europæiske Forskningsråd, som skal afpudses yderligere. Målet med at forbedre forbindelserne mellem forskningsverdenen og virksomhederne - og her henviser jeg navnlig til de små og mellemstore virksomheder - kan ligeledes opnås via foranstaltninger fra programmet "Samarbejde" og programmet "Kapacitet".
Med dette arbejde ratificerer Parlamentet endvidere sin forpligtelse i forbindelse med Lissabon-strategien, og der tages store skridt for at opnå de store mål, der er fastsat for 2010, nemlig at oprette det europæiske forskningsområde og opnå, at de samlede udgifter til forskning og udvikling når op på 3 % af BNP med kun en tredjedel fra den offentlige sektor og de to resterende tredjedele fra den private sektor. 
Mine damer og herrer, med det syvende rammeprogram kan vi bekræfte, at Unionens videnskabspolitik utvivlsomt er blevet styrket, og som skyggeordfører for Det Europæiske Atomenergifællesskabs (Euratoms) syvende rammeprogram og i lyset af det, der kom ud af det sidste rådsmøde, vil jeg understrege, hvor meget det betyder at have ITER-programmet i Europa. Det betyder, at vi kan styrke vores lederskab i fusionsenergi som en vigtig måde til at opnå en massiv, bæredygtig og sikker energiforsyning - og hvor meget det kan fremme den europæiske industris fremtid.
Hvad angår fission, må jeg gentage vores forpligtelse i forbindelse med de vedvarende energikilder, selv om jeg accepterer, at nuklear fissionsenergi nu er uundgåelig på grund af den store energiefterspørgsel, og eftersom vi stadig kun disponerer over få massive energikilder. Jeg må understrege behovet for at fortsætte med at forske i sikkerhed, forvaltning af affald mv.
Vi fortsætter arbejdet. Tillykke, hr. Potočnik.
Anne Laperrouze (ALDE ).
   - Hr. formand! Mit bidrag til forhandlingerne om dette syvende FTU-rammeprogram vedrører to emner, nemlig spørgsmålet om stamceller og budgettet.
Forskning i embryonale stamceller har gjort det muligt for lægevidenskaben at gøre store fremskridt. Der knyttes store forhåbninger til disse forskningsaktiviteter, navnlig hvad angår behandlingen af genetiske sygdomme, der hidtil har været uhelbredelige, samt kræft og udviklingen af lægemidler.
EU skal gøre fremskridt på dette område, langsomt, men sikkert. Derfor har EU indført verdens mest avancerede kontrol- og evalueringssystem med analyser foretaget af uafhængige eksperter, analyser foretaget af de nationale og europæiske etiske komitéer, programmeringsudvalgets billigelse, uden dog at glemme forpligtelsen til at respektere lovrammen i de medlemsstater, forskningen gennemføres i.
Finansieringen af forskning i embryonale stamceller er af afgørende betydning i flere henseender. Den skal være med til at kontrollere aktiviteterne på dette område, sikre respekten for vores etiske værdier, muliggøre og beskytte de europæiske forskeres videnskabelige fremskridt og opretholde konkurrenceevnen over for tredjelande. Derfor skal Udvalget om Industri, Forskning og Energis ændringsforslag vedtages på torsdag.
Hvad angår budgettet, kan jeg som dem, der har talt før mig, kun beklage dets svaghed. Jeg skal dog advare mod fristelsen til at begynde at tage fra temaer som landbrug og energi, som har behov for finansiering, mens bevillingerne til andre sektorer synes at være overdrevne. I denne forbindelse er det efter min mening afgørende at få drøftet bevillingerne til Det Fælles Forskningscenter.
Til slut vil jeg gerne have lov til at takke ordføreren for hans fremragende arbejde og på samme tid understrege programmets store betydning. Oprettelsen af et fælles europæisk forskningsrum er at gå imod risikoen for, at ophavsmændene til innovative projekter søger finansieringskilder uden for EU, og at give væksten og konkurrenceevnen et ordentligt skub fremad.
Det syvende FTU-rammeprogram er et af de midler, der kan få Europa til at gøre fremskridt og sikre, at vores medborgere i hverdagen nyder godt af følgevirkningerne af den europæiske forskning. 
Vladimír Remek (GUE/NGL ).
   - (CS) Mine damer og herrer! Jeg vil gerne udtrykke min anerkendelse for det arbejde, som ordføreren, hr. Buzek, har udført, så meget desto mere fordi vi står over for en vanskelig beslutning med en betænkning, som efter min opfattelse er af central betydning i de kontroversielle diskussioner om den fortsatte atomforskning og navnlig forskning i kernefusion.
Jeg går helt og fuldt ind for at videreudvikle det, der er verdens største videnskabelige partnerskabsprojekt. Dette siger jeg med udgangspunkt i personlige erfaringer med frontlinjeforskning inden for videnskab og teknologi og som MEP med personlig viden om de fremragende resultater fra det europæiske center for kernefusionsforskning i Det Forenede Kongerige. Ja, der mangler penge på mange områder, og det er ikke let at træffe beslutning om et så dyrt forskningsprojekt som ITER. Alligevel er vi nødt til at tage vigtige skridt for fremtiden, hvis vi ønsker at fastholde den europæiske videnskabs enestående position på dette område. Jeg er tilhænger af at fastholde budgettet for forskning i termonuklear fusion uden at medtage udgifterne til ITER. Vi træffer en beslutning om Europas fremtidige energiuafhængighed.
Endelig vil jeg gerne udtrykke min tilfredshed med, at Den Tjekkiske Republik har ydet og fortsat vil yde et vigtigt bidrag til såvel kernefusionsforskning som til ITER-projektet. 
Peter Baco (NI ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer! Efter min mening er forslagene til det syvende rammeprogram, som vi drøfter her, meget velformulerede. Som landmand glæder det mig at kunne iagttage, at sammenlignet med det sjette rammeprogram lægges der i udkastet langt større vægt på de mere generelle følger for landbrugssamfundet som helhed. Men jeg vil gerne påpege visse mangler med hensyn til de nye medlemsstaters deltagelse i det femte og sjette rammeprogram. Når vi kigger på kortet over deltagere i ekspertisenet i det sjette rammeprogram, ser vi kun tomme områder mod øst. Det er trods alt ikke sådan, vi har forestillet os det fælles Europa. Igangværende undersøgelser viser ligeledes, at de nye medlemsstater i forhold til deres størrelse skulle have været tildelt tre gange så mange projekter og måske tildelt helt op til 10 gange så meget i økonomisk tilskud. Kommissionen og de relevante regeringer står derfor over for en presserende opgave med at anvende specifikke instrumenter i arbejdsplanerne inden for de tekniske områder og udfordringer i rammeprogrammet for at sikre en større inddragelse af de nye medlemsstater. 
Nikolaos Vakalis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Hr. kommissær! Jeg synes, Parlamentet har gjort et rigtig godt stykke arbejde. Mange komplimenter til ordføreren, hr. Buzek.
Jeg vil gerne omtale to ændringsforslag, som allerede er vedtaget af Udvalget om Industri, Forskning og Energi:
For det første ændringsforslag 273, som vedrører kapitlet "forskningsinfrastruktur" og tager sigte på at støtte kvaliteten i konvergensregioner og afsidesliggende regioner. I henhold til dette forslag skal vi, såfremt der er to lige gode forslag til ny forskningsinfrastruktur, ganske enkelt overveje, hvilken mulighed der vil bidrage mest til at styrke og udvide de europæiske forskningsinstitutioners kvalitet. Den kendsgerning, at 50 % af de offentlige og private midler i perioden 2000-2006 gik til forskning i 30 ud af EU's 254 regioner, viser os, at kvaliteten er fanget i en fælde.
Ændringsforslag 66 vedrører embryoniske stamceller. Jeg mener, at dette forslag er fornuftigt, både ud fra en filosofisk synsvinkel, og hvad angår beskyttelsen af menneskerettigheder og respekt for menneskeliv. Desuden mener jeg, at det er det mest fornuftige af de fire synsvinkler, der er fremlagt, fordi vi ikke kan opstille begrænsende tidsfrister. Det går ud over selve forskningen, fordi den begrænses til stamceller af enten ringere kvalitet eller med begrænsede muligheder, og vores forskere bliver nødt til at søge til andre lande uden for EU, som råder over lagre af stamceller med disse konkrete datoer. Vi kan ikke henvise til subsidiaritet og udelukke finansiering af spidsforskningsområder med den begrundelse, at en eller flere af medlemsstaterne forbyder det, for hvis vi følger denne tankegang, vil jeg sige, at det er uretfærdigt, at de lande, som forbyder forskning med embryoniske stamceller, udnytter resultaterne fra lande, som tillader det, da det i sidste ende er givet, at forskning med voksne stamceller ikke er anvendelig i alle sammenhænge. 
Catherine Trautmann (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Parlamentet belaver sig på at vedtage det syvende FTU-rammeprogram, som således skulle kunne være operationelt den 1. januar 2007.
Vi ville undgå risikoen for et resultatløst forskningsår, så vigtigt er dette område for vores konkurrenceevne i forhold til vores konkurrenter USA, Indien og Kina. Det er stort set lykkedes, og det takker jeg varmt vores kommissær, hr. Potočnik, og vores ordfører, hr. Buzek, for.
Forskning skal både være med til at styrke vores enhed i kraft af integrationen af mennesker og territorier i det europæiske forskningsrum, fremme en intelligent og bæredygtig udviklingsmodel og på samme tid stille krav om fortrinlighed og effektivitet. Men vil det lykkes for os?
På det finansielle plan stemmer regnskabet ikke, selv om den budgetaftale, der blev vedtaget i Udvalget om Industri, Forskning og Energi og forelagt på plenarmødet, er tilfredsstillende ud fra den betragtning, at det forsøger på bedst mulig vis at imødegå budgettets svagheder inden for rammerne af de finansielle overslag. Jeg vil gerne gentage mine beklagelser på dette punkt og sige til medlemsstaterne, at de ubetinget skal anerkende forskningens betydning for vækst og beskæftigelse og gøre sig klar til at supplere de finansielle midler, der afsættes til denne sektor, når de finansielle overslag skal revideres. Hvad angår indholdet, er balancen i teksten fra Udvalget om Industri, Forskning og Energi tilfredsstillende, selv om jeg beklager, at det internationale samarbejde med henblik på at fremme udviklingen og bekæmpe hjerneflugten ikke har opnået større støtte.
Det er positivt, at der er blevet sat fokus på sundhed, bæredygtig udvikling og energi og på ikt, som vi kan takke for 40 % af vores vækst.
Med hensyn til strukturen og fremtiden glæder jeg mig i særdeleshed over, at Det Europæiske Forskningsråd snart vil kunne se dagens lys. Rådet med dets videnskabelige udvalg bestående af 22 personligheder lever op til forskersamfundets forventninger. Den uundværlige grundforskning vil således kunne finansieres ganske enkelt via dette organ, som fungerer ved hjælp af og for det videnskabelige samfund. Der vil i øvrigt blive uddelt individuelle stipendiater baseret på fortrinlighed ifølge kriterier, som forskerne definerer.
Uafhængighed og gennemsigtighed er kendetegnende for dette råd, som giver EU virkelige fremtidsudsigter og besegler tilliden mellem os og forskerverdenen. Vi håber, at det vil være med til at tiltrække den unge generation af vores universitetsuddannede til forskerfaget. Man har valgt ikke at fastlægge rådets endelige form for at gøre det operationelt allerede den 1. januar 2007 og for at stræbe efter optimal effektivitet. Derfor ønsker Parlamentet at blive fuldt ud inddraget i beslutningstagningen vedrørende denne endelige form via den fælles beslutningsprocedure. 
Patrizia Toia (ALDE ).
   - Hr. formand, kære kolleger! Europa har brug for en større vækstrate og satser derfor på viden, hvilket er ensbetydende med forskning, uddannelse, information, udvikling af ikt osv.
Måske er den mest ambitiøse målsætning, som vi har sat os, det syvende rammeprogram, som i dag udgør den europæiske merværdi, der er nødvendig for at nå dette resultat. Jeg vil nøjes med at komme ind på to aspekter.
I dette imponerende program har vi arbejdet på at sikre en udbredt tilgængelighed, hvilket ikke er det modsatte af selektivitet, men snarere en forudsætning for den. Vi vil gerne have, at alle dele af forskningsmiljøet kan deltage, og her tænker jeg ikke mindst på kvindelige forskere.
Det, som jeg sagde før, gælder også for produktionsvirksomhederne og ikke mindst de små og mellemstore virksomheder, der har et væsentligt behov for innovation, men som kræver særlig opmærksomhed. Her tænker jeg på spørgsmålet om procedurerne, og vi beder derfor Kommissionen om, at man i gennemførelsesfasen ikke mindsker, men snarere øger indsatsen for forenkling, lempelser og støtte til SMV'erne.
Det andet aspekt vedrører forskningen, som har en klar og uundgåelig etisk profil. Kun med en stupid kynisme og en rent videnskabelig tankegang kan man ignorere disse aspekter. Derfor bør vi anerkende disse aspekter og så vidt muligt finde nogle løsninger, hvor man respekterer etikken, som vedrører mennesket og den menneskelige værdighed.
Der er navnlig et vigtigt spørgsmål, som der er uenighed om inden for de forskellige grupper. Også inden for min gruppe er der en holdning til embryonale stamceller, selv om det er en mindretalsholdning ligesom den, jeg repræsenterer. Ingen af os ønsker at standse videnskaben, men mange af os mener, at respekten for livet under alle omstændigheder bør tjene som retningslinje, og at det i tilfælde af videnskabelig tvivl er hensigtsmæssigt at anvende forsigtighedsprincippet.
De EU-midler, der anvendes til dette formål - og som i forvejen er meget begrænsede - kunne med større fordel koncentreres inden for de sektorer, hvor forskningen allerede er godt i gang, og hvor der således er større udsigter til gode resultater for den menneskelige sundhed, f.eks. brugen af voksne stamceller eller andre alternativer, idet man overlader alle andre forskningsområder til de enkelte medlemsstater. Der er tale om holdninger på tværs af grupperne, som man er nødt til at lytte til og respektere.
Her i Parlamentet er vi vant til at diskutere økonomi eller andre konkrete emner, og når vi tager spørgsmål op, som er nært forbundet med mennesket og menneskelivet, er det efter min mening nødvendigt at være lidt fornuftigere og måske også være lidt villigere til at lytte og gå i dialog. 
Roberto Musacchio (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, kære kolleger! Det er højst besynderligt, at man i et Europa, der stadig er bagud med forældede og farlige teknologier såsom atomkraft - som det ville være fornuftigt at gå bort fra - i stedet nedlægger et slags veto mod forskning og anvendelse af nye teknologier, der kan være af afgørende betydning for at redde mange menneskers liv takket være brugen af stamceller.
Det er ikke et spørgsmål om, at vi ikke skal tage hensyn til etikken på dette område. Derfor er jeg også modstander af menneskekloning. Men det er en anden ting at ville tvinge ideologiske og forudindtagede holdninger igennem, der ikke blot går ud over forskningen og videnskaben, men navnlig over alle menneskers ret til livet.
Europa-Parlamentet har ret, men også pligt til at opfylde disse forventninger fuldt ud. Derfor er det også et europæisk projekt, som tager form omkring dette forskningsprogram. 
Luca Romagnoli (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger! Parlamentet støttede vedtagelsen af det syvende rammeprogram i bevidstheden om, at spørgsmålet om alle de europæiske landes konkurrenceevne og udvikling skal løses ved at sætte skub i forskningsmulighederne. Jeg mener dog, at den finansielle indsats bør være større. Hvis vi inden 2010 sætter 3 % af EU's investeringer af til forskning og udvikling, bliver det måske muligt at afhjælpe den mangel på ca. 700.000 forskere, der er i EU i øjeblikket.
Det er stadig nødvendigt med offentlig forskningsstøtte på følsomme områder såsom sundhed, energi og miljø, og det tror jeg, at der er bred enighed om i Parlamentet. Denne støtte må dog ikke kun komme fra EU-institutionerne. De skal tværtimod få de nationale regeringer til at øge forskningsbevillingerne på de respektive budgetter og således forbedre arbejdsbetingelserne i denne sektor, både når det gælder de offentlige menneskelige ressourcers udviklingsmuligheder, og når det gælder om at fremme de private investeringer og de offentlige-private partnerskaber.
Problemerne med forskning og udvikling er ikke de samme overalt i Europa. Arbejdsbetingelserne er forskellige, og det samme gælder for udsigterne for de unge forskere og deres overgang fra de akademiske studier til arbejdsmarkedet. I Italien mangler der f.eks. konkrete uddannelses- og lærepladsmuligheder i forholdet mellem universiteterne og virksomhederne. Der mangler også en simpel informationsudveksling. De lave lønninger og de begrænsede finansielle bevillinger til forskningen får forskerne til at emigrere eller - sådan som det oftest er tilfældet - forlade den offentlige forskning for at finde nogle mere lønsomme måder at opnå personlig tilfredsstillelse på. Også derfor håber jeg, at oprettelsen af et europæisk forskningsråd kan afhjælpe de nationale systemers mangler.
Det meget store antal ændringsforslag, der er stillet til hr. Buzeks i forvejen glimrende betænkning, viser den interesse og prioritet, som Parlamentet giver forskning og udvikling i Europa. 
John Purvis (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Også jeg vil gerne give udtryk for min anerkendelse over for vores ordfører, hr. Buzek, som har været meget fair og imødekommende, mens han har styret dette vanskelige forslag igennem Parlamentet.
Jeg accepterer, at de etiske spørgsmål er et meget vanskeligt område, nemlig forskning i embryonale stamceller, teknologi til overførsel af somatiske cellekerner og genterapi for arvelige sygdomme. Jeg respekterer de forskellige opfattelser og faste overbevisninger vedrørende disse spørgsmål. Det er klart et spørgsmål om personlig samvittighed og tro, hvor den eneste acceptable procedure er frie afstemninger her i Parlamentet, som repræsenterer alle Europas borgere.
Jeg vil gerne forklare, hvordan en kristen kan acceptere, at EU finansierer denne forskning. Jesus Kristus fortalte lignelsen om den barmhjertige samaritan. Det var den foragtede samaritan, der ikke gik forbi, som de andre havde gjort. Han standsede for at hjælpe et medmenneske, der var i nød. Gud har givet menneskene intelligens og evner til at forbedre vores menneskelige lod, og i århundredernes løb har menneskeheden ofte, til trods for modstand fra kirkelige hierarkier og doktriner, udfordret videnskabens grænser og derved forbedret vores velfærd. Forskningen på dette område, der finansieres af EU, ligger i denne tradition. Men den er begrænset af regler, anerkender menneskelig værdighed og bliver nøje overvåget og reguleret.
Efter min opfattelse, som deles af mange kristne, herunder den kristne kirke, jeg selv tilhører, er det helt rimeligt, at vi fortsætter med at finansiere denne forskning, ligesom vi gjorde under det sjette rammeprogram for forskning.

Britta Thomsen (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, ærede kolleger! Forskning og udvikling er en afgørende forudsætning for vores velfærd, da vi nu i Europa skal leve af at producere viden og ideer. Forskningsrammeprogrammet er derfor et vigtigt redskab til, at Unionen i fremtiden kan klare sig i den internationale konkurrence. Intet EU-land kan alene mobilisere den kritiske masse, der er nødvendig for at konkurrere med Kina eller USA på egen hånd, men sammen kan EU-landene mobilisere ressourcerne til at tage konkurrencen op. Og netop i vores forskellighed i Europa finder vi en vigtig nøgle til større kreativitet.
Jeg er glad for, at den internationale dimension i rammeprogrammet bliver yderligere prioriteret i forhold til FP6. Det internationale samarbejde er ikke længere en separat del af programmet, men derimod integreret horisontalt i de enkelte temaer og særprogrammer. Hermed tilpasser vi forskningen til den globale virkelighed. Jeg håber, at denne prioritering også vil afspejle sig i antallet af internationale projekter.
For øjeblikket sker der en affolkning af Europas yderområder, og det er bydende nødvendigt, at vi fastholder forskningen i de yderste regioner ved at skabe attraktive arbejdsbetingelser for forskerne. Jeg er derfor også glad for, at det nu bliver muligt at koordinere indsatsen mellem det 7. rammeprogram og Regionalfonden. Det skaber mulighed for at opbygge regionale partnerskaber mellem forskningsinstitutioner, de offentlige myndigheder og virksomheder. Det kan blive en vigtig saltvandsindsprøjtning for den regionale udvikling.
I dag skal forskerne ikke længere sidde i elfenbenstårne. Det er vigtigere end nogensinde før, at der sker en integration af formidlingsaspektet i forskningen. Hvis samfundet skal høste frugterne af den europæiske forskning bedst muligt, må vi sikre, at forskningsresultaterne bliver bragt i spil med borgerne, myndighederne og erhvervslivet. Forskningsformidling af høj kvalitet er med til at legitimere samfundets investeringer i forskning over for borgerne.
Energiforskning er blevet en selvstændig tematisk prioritet inden for "cooperation". Der er et stort behov for forskning i energiteknologier, som kan hjælpe Europa til at nå sine energipolitiske mål inden for ....
Lena Ek (ALDE ).
   - Hr. formand! Det er en meget vigtig beslutning, Parlamentet skal træffe i denne uge for at virkeliggøre Lissabon-målene og forene velfærd og miljøansvar med global konkurrenceevne. Den baserer sig på et aldeles udmærket forslag fra kommissær Potočnik og en udmærket betænkning fra ordføreren, hr. Buzek. Desværre har Rådet gjort det budgetmæssigt sværere for os at leve op til de forventninger og ambitioner, som vi i de større politiske grupper deler.
Jeg hilser oprettelsen af ekspertisenetværket og en forenkling af bureaukratiet velkommen. Jeg synes, at det er et problem med den usikkerhed, som stadig hersker angående Det Europæiske Forskningsråd. Den gennemgang af hele materialet, som skal ske for endegyldigt at klargøre Det Europæiske Forskningsråds stilling, burde fastsættes til 2008.
Det er også vigtigt, at vi har stillet ændringsforslag, som gælder små og mellemstore virksomheder og deltagere og deltagelse fra forskellige grupper rundt om i Europa. Hvad angår kvinder, ved vi, at diskriminering stadig sker i alle medlemslande på området for forskning og udvikling, både i spørgsmål om indhold og deltagelse.
Jeg tror også, at teknikplatformene kommer til at betyde uendeligt meget for europæisk industri.
Det spørgsmål, som har voldt flest problemer, er stamcelleforskningen. Jeg kan konstatere, at det system, vi har i dag, fungerer udmærket. Den forskning, som udføres med denne teknik som støtte, er meget vigtig for arbejdet for at komme til bunds i de store folkesygdomme, diabetes, reumatisme, alzheimer og parkinson, altså sygdomme, som bekymrer mange europæiske borgere. Det er vores pligt at bruge de eksisterende muligheder på en etisk og ansvarsfuld måde. Når vi nu kan hjælpe mennesker, skal vi udnytte den mulighed. Jeg og ALDE-Gruppen støtter det forslag, som der er blevet stemt om i Udvalget om Industri, Forskning og Energi. Tak! 
Romana Jordan Cizelj (PPE-DE ).
   - Jeg vil gerne starte med at byde kommissær Potočnik velkommen og takke ordføreren hr. Buzek for hans utrættelige samarbejde og de oplysninger, han har givet os. Jeg vil også gerne lykønske ordføreren med det arbejde, han har udført.
Det syvende rammeprogram for forskning og udvikling hænger nært samme med diskussionen om EU's fremtid. Dette forhold vil få større og større betydning i lyset af den nuværende påvirkning fra globalt hold. I de kommende årtier vil områderne demografi og energi få særdeles stor betydning for Europa, men vil også blive de områder, der vil blive ramt af flest problemer. Vi er nødt til at definere vores målsætninger på en klar måde, så vi kan sikre økonomisk og social stabilitet og bevare den offentlige velfærd. Men det kan kun lade sig gøre, hvis vi kan opnå en højere grad af gensidig sammenhæng mellem viden og udvikling på den ene side og innovation på den anden og kan udnytte denne korrelation inden for økonomien. Demografi og energi skal udgøre kernen i vores fremtidige forskning i EU.
Nu vil jeg gerne vende tilbage til spørgsmålet om energi, et område, hvor vi står over for stadig større udfordringer med hensyn til forsyningssikkerhed, energiafhængighed og gennemførelsen af Kyoto-protokollen. Alle disse områder kræver, at vi fastlægger tydelige målsætninger, navnlig på mellemlang og lang sigt, eftersom det er her, at Europa i stigende grad står over for stadig flere problemer.
Med den langsigtede planlægning for øje skal fusionsforskning og bygningen af ITER-atomreaktoren have forrang, eftersom dette vil åbne nye dimensioner for forskningen i atomenergi på globalt plan. Men forskning i vedvarende energikilder og fissionsenergi kan være et hensigtsmæssigt svar på vores behov for sikker, ren og konkurrencedygtig energi på mellemlang sigt. Europa ligger i øjeblikket i front inden for energisektoren, men vi må alligevel huske på en ting: Hvis vi ønsker at forblive i spidsen for denne sektor på globalt plan, er vi nødt til at anskue energisektoren som et enkelt og samlet område, selv om energiforsyningen allerede er reguleret i en række europæiske traktater.
Ensartede og tydelige målsætninger er naturligvis ikke nok. De skal følges op med hensigtsmæssige foranstaltninger, og her vil jeg gerne understrege betydningen af at bevare en førerposition. Vores program skal være færdigt i tide, så vi kan etablere en sammenhæng i overgangen fra det sjette til det syvende rammeprogram. 
Reino Paasilinna (PSE ).
   - Hr. formand! Jeg vil gerne takke hr. Buzek for hans udmærkede arbejde. Vi har fremsat vores ønsker til det syvende rammeprogram. Vi har fremlagt så mange som 1.700 ændringsforslag, så det ville have været nok til et ottende rammeprogram. Det Videnskabelige Råd er en af de mest betydningsfulde tilføjelser til rammeprogrammet, og det bliver den første rigtige paneuropæiske forskningsfinansieringsinstitution. Formålet med det er at skabe forskning af topkvalitet og at beholde forskere i arbejde inden for EU.
Der er virkelig behov for støtte til forskning af topkvalitet. Der findes 500 eliteuniversiteter i verden, hvoraf de 200 ligger i Europa og de andre 200 i USA, men to europæiske universiteter er i top 20. Hvis vi her i Europa kan tillade os at bruge tid på banaliteter, burde vi også kunne tillade os at lave forskning af topkvalitet. Vi bør også sikre os, at der drages nytte af frugten af forskningen. Kløften mellem forskning, innovation og lanceringen af nye produkter er for bred.
Unionens forskningsprogram burde også anvendes til at fjerne hindringer for samarbejde mellem medlemslandene. Artikel 169 i rammeprogrammet byder på et middel til strategisk samarbejde mellem medlemslandene, og det er, hvad vi har brug for. Det er uholdbart, at forskningsbudgettet skulle nedskæres med 20 milliarder euro nu, hvor vi er på vej mod en informationsøkonomi, hvortil vi har behov for forskning. På den måde bliver vi ikke verdens førende informationsøkonomi. Vores investeringsprogram halter bagud i forhold til både USA og Japan.
Inden for informations- og kommunikationssektoren er det lykkedes os at skabe et betydeligt antal forretningsmæssige tillempninger. Informations- og kommunikationsområdet udgør 8 % af Europas BNP og 6 % af beskæftigelsen. Vi har imidlertid opstillet forhindringer så som en kompliceret patentlovgivning, som undergraver vores konkurrenceevne. Et civiliseret Europa må styrke sin position ved hjælp af forskning og produktudvikling og f.eks. informations- og kommunikationsteknologi. 
Peter Liese (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger! Jeg vil gerne tilslutte mig takken til hr. Buzek og indledningsvis sige noget meget positivt om det europæiske forskningsrammeprogram. I starten af forhandlingerne i udvalget kaldte jeg alle repræsentanter for universiteter og højere læreanstalter samt fra erhvervslivet i min region sammen for at drøfte rammeprogrammet med dem. Her blev der naturligvis også rejst kritik af bureaukratiet og af, at de små og mellemstore virksomheder ikke har tilstrækkelig adgang til rammeprogrammet. Efter at der var fremsat mange kritikpunkter, meldte en professor sig, som har været med i rammeprogrammet i en del år, Han sagde, at vi ikke kun bør se det negative herved, for amerikanerne misunder os dette instrument.
Det er langt fra alt, der er perfekt, men vi bør ikke rakke ned på rammeprogrammet. Buzek-betænkningen tager fat på mange af kritikpunkterne. Der er stillet gode forslag med hensyn til de små og mellemstore virksomheder og på bureaukratiområdet, som vi bør støtte i plenarforsamlingen. Efter min opfattelse er det generelt en god betænkning, men på ét punkt - og det vil sikkert ikke overraske Dem - er jeg uenig, idet ændringsforslag 66 til artikel 6 absolut ikke får min støtte. I dette ændringsforslag kræves det, at forskning - også forbrugende forskning med menneskelige embryoner - støttes med EU-midler. Dette blev forbudt i 10 lande, til dels efter en meget ophedet debat, til dels efter folkeafstemning.
Ændringsforslaget rummer desuden en revisionsklausul. I henhold hertil ville der også kunne åbnes mulighed for kloning til forskningsformål i løbet af rammeprogrammet, hvis denne revisionsklausul får virkning. Imidlertid er dette kun tilladt i tre EU-medlemsstater. Det forholder sig jo ikke således, at vi har for mange penge i rammeprogrammet. Der er mange gode, ukontroversielle projekter, som bliver afvist.
Med reference til alzheimer vil jeg godt påpege, at vi for nogle uger siden havde en sammenkomst med den førende alzheimerforsker i Europa. Han sagde, at han havde mange innovative idéer til bekæmpelsen af alzheimer, men i den forbindelse nævnte han dog ikke noget om den embryonale stamcelleforskning. Derfor bør vi sige ja til alternativerne, men et ja til ændringsforslag 66 betyder, at bestemte alternativer ikke vil kunne fremmes. På dette grundlag beder jeg Dem forkaste ændringsforslag 66.
Hannes Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand! Jeg vil også gerne takke hr. Buzek for hans fremragende arbejde og også skyggeordførerne, især hr. Busquin, som bidrog meget med sin store viden og erfaring.
Hvad angår spørgsmålet om de centrale punkter, så falder sundhedspolitikken og -forskningen ind under dette område. Her er jeg uenig med hr. Liese, fordi stamcelleforskningen, også den embryonale stamcelleforskning, netop også kan være vigtig for sundheden, især på de områder, hvor den adulte stamcelleforskning endnu ikke kan levere noget af samme værdi. Jeg anser det derfor for at være en berigelse at gå denne vej, og han har min fulde støtte.
Et andet område, som ligeledes prioriteres højere nu, også af Parlamentet, er energiområdet. Vi ved alle, hvor vigtigt det er at opnå fremskridt på energiområdet, og jeg betoner igen og igen, hvor vigtigt det er, at de store energikoncerner, som hovedsagelig opnår store overskud gennem store prisstigninger på olie og gas, investerer mere i forskning. Jeg håber, at kommissæren også vil sikre, at der tilflyder flere private midler her.
Lige præcis på energiområdet er det vigtigt, at EU's bidrag sker som et led i forskningsrammeprogrammet eller atomforskningen. Atomforskningsspørgsmålet er naturligvis meget omstridt, fordi spørgsmålet om atomenergi er omstridt. Men hvis der virkelig er et område, som vi skal give allerhøjeste prioritet, er det sikkerhedsområdet. Sikkerhed med hensyn til anlæggene, men også med hensyn til at skabe tekniske og andre muligheder, som forhindrer den videre udbredelse til ikke-civile formål, dvs. til militære eller sågar terroristiske formål.
Jeg beder Dem, hr. kommissær, om at tage dette meget seriøst, og om at gøre mere netop på dette område. Hr. Buzek tog fat på nogle af mine forslag. Det kunne have været flere - det er der forskellige meninger om - men jeg mener, at sikkerheden på atom- og energiforskningsområdet skal have allerhøjeste prioritet.
Françoise Grossetête (PPE/DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil gerne lægge ud med at takke ordføreren for hans arbejde og for den aftale, vi har indgået med henblik på inden for dette program at oprette en specifik post til fordel for forskning i lægemidler til pædiatrisk brug.
Der er blevet sagt meget om programmets gennemførelse, så jeg skal kun nævne tre punkter. For det første med hensyn til adgangsmulighederne mødtes jeg for nylig med ledere af SMV'er, som sagde: "Det ender med, at vi bliver nødt til at søge om støtte til forskning for at kunne forstå indholdet af de europæiske sager!". Bag humoren ligger der en klokkeklar sandhed. Ja til den stringente behandling af ansøgningerne, men nej til de mange uforståelige formularer!
For det andet er det nødvendigt at styrke kontrolaspektet med hensyn til effektiviteten af den tildelte støtte og anvendelsen af disse midler. Vores tiltag skal gå i den retning.
For det tredje handler det om at prioritere den bæredygtige udvikling, sundheden, innovationen, hvilket er en tvingende nødvendighed. Med hensyn til sundheden, nærmere betegnet forskningen i embryonale stamceller, vil jeg gerne understrege, at vi skal leve i pagt med vores århundrede. Ja, jeg er for denne type forskning. Ja, jeg ønsker, at vi skal hjælpe forskerne med at arbejde under gode forhold og især uden datomæssige begrænsninger vedrørende udvælgelsen af disse celler. Indførelsen af en sådan dato vil være en forhindring for den avancerede forskning.
Mine damer og herrer! Under afstemningen må De ikke glemme, at denne forskning giver mulighed for at identificere specifikke linjer med henblik på at finde effektive behandlinger. At sige nej til disse nye linjer er det samme som at fratage dem, der lider af sygdomme, som i dag er uhelbredelige, muligheden for at blive helbredt. Hvilken ret, hvilken lov kan vi påberåbe os, når vi siger til en syg: "Nej, Europa vil ikke være med til denne forskning! Hvis De vil helbredes, skulle De have været amerikaner!". Det er lige præcis dét, der er vores problem. Det, vi ikke gør i dag, det, vi ikke beslutter i dag, det gør amerikanerne og japanerne. 
Andres Tarand (PSE ).
   - Hr. formand! Jeg vil gerne først og fremmest gøre opmærksom på det syvende rammeprograms betydning for en lille medlemsstat og navnlig for dens unge videnskabsfolk. Under hensyntagen til den videnskabelige infrastrukturs ringe standard i de nye medlemsstater vil midlerne i det syvende rammeprogram ikke være tilstrækkelige til at afhjælpe dette, men regeringerne bliver nødt til at øge budgettet til videnskabelige formål betydeligt, i det mindste i Estland.
En anden ting, jeg gerne vil tage op, drejer sig om energi. Jeg håber, at Rådet vil støtte Parlamentets henstilling om at bruge yderligere 150 millioner euro inden for det syvende rammeprogram på energirelaterede forsknings- og udviklingsaktiviteter i forhold til det tal, der fremføres af det nuværende formandsland. Selv dette beløb er naturligvis ubetydeligt i lyset af udfordringerne inden for energisektoren. Størstedelen af dette beløb går imidlertid til atomkraft og ikke til nye bæredygtige teknologier.
Jeg er enig med de foregående talere, som allerede har udtrykt deres utilfredshed med dette forhold. En uforholdsmæssig andel bruges på energiteknologier baseret på fossilt brændsel. Det samme gælder for Estland, hvor forskning i olieskifer indtager førstepladsen med hensyn til statslig finansiering. Tiden er inde til at ændre på disse forhold! 
Ján Hudacký (PPE-DE ).
   - Først vil jeg gerne takke hr. Buzek for det virkelig fremragende arbejde, han har udført med udarbejdelsen af denne betænkning. Jeg mener selv, at det syvende rammeprogram uanset nedskæringerne i budgettet vil føre til en betydelig styrkelse af forskningspotentialet i alle EU's medlemsstater uden at undergrave ekspertiseprincippet. Økonomien i EU har ikke råd til at se bort fra dette potentiale, som ikke udelukkende er koncentreret på store forskningscentre, men ikke desto mindre har den kritiske masse til at opnå ekspertiseniveau. Adskillige regionale universiteter, virksomheders forskningsafdelinger og teknologicentre skaber alle et betydeligt forskningspotentiale i form af unge forskningsassistenter, som ofte leder efter muligheder uden for EU.
Den største hindring for at udnytte dette potentiale er den utilstrækkelige infrastruktur, hvad angår forskning og udvikling. Infrastrukturen er en forudsætning for at forme og fastholde akademikere og forskere i fjerntliggende regioner. Omvendt er ikke alle store forskningscentre synonyme med ekspertise. Vi må ikke forveksle ekspertiseprincippet med centraliseringen af forskningen udelukkende på større centre. En bedre udnyttelse af forskningspotentialet over hele det europæiske område kan på den ene side styrke samarbejdet og på den anden skabe de nødvendige forudsætninger for intern konkurrence, som der er så stort behov for, og som kan yde et betydeligt bidrag til at fremme Europas konkurrenceevne til et globalt niveau. Derfor mener jeg, at et økonomisk bidrag, der sigter mod at forbedre forskningsinfrastrukturen ved at hente midler på budgettet for det syvende rammeprogram og fra strukturfondene i "samhøringhedsregionerne", der har et glimrende forskningspotentiale, bliver en vigtig investering og vil skabe den synergi, som er nødvendig for at nå Lissabon-målene. Til sidst vil jeg gerne slå en ting helt fast. EU bør ikke finansiere forskning i fosterstamceller. Under denne forhandling har vi allerede hørt temmelig mange følsomme argumenter til støtte for dette overordnede princip. 
Erika Mann (PSE ).
   - Hr. formand! Jeg vil gerne komme ind på et emne, som kommissæren refererede til. Han gav udtryk for sit håb om, at der med forskningsrammeprogrammet igen kunne ske fremskridt med hensyn til Lissabon-agendaen.
Jeg mener, at han har fuldstændig ret. Fordelen ved det europæiske forskningsrammeprogram og det europæiske forskningsrum er nemlig, at vi dermed på den ene side får defineret vores forskningsidentitet i EU, og at vi på den anden side er en del af den internationale udvikling. Totalt set fremmer disse programmer selvfølgelig EU's konkurrenceevne.
Der er i øjeblikket relativt få vanskeligheder i spørgsmålet om stamcelleforskning. Flere kolleger forsøger at renationalisere dette område, hver gang det handler om kritisk forskning. Jeg anser dette for at være yderst problematisk. En sådan renationalisering ville fremover berøre mange forskningsområder, f.eks. atomforskning, sikkerhedsforskning, men også mange andre områder, hvor der i bestemte nationalstater hersker etiske eller andre betænkeligheder herved. Jeg mener ikke, at vi bør gøre dette. En sådan renationalisering ville ikke kun skade Lissabon-agendaen i ekstrem grad, men også hele EU i fremtiden. Derfor håber jeg, at vi vil få bred støtte til forskningsrammeprogrammet. Tillykke til hr. Buzek, til vores skyggeordførere og til hr. Busquin. 
Carlo Casini (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger! Jeg vil nøjes med at komme ind på de etiske spørgsmål. Hvis vi skal forstå denne type spørgsmål, er vi først og fremmest nødt til at forstå, hvad vi taler om.
For det første skal vi være klar over, at det ikke gælder om at beslutte, om vi skal tillade forsøg med embryoner eller ej, men om at beslutte, om forskningsprojekter, der uundgåeligt er destruktive, kan finansieres af EU, dvs. også med midler fra medlemsstater, som anser destruktion af embryoner til forsøgsformål for en alvorlig krænkelse af de grundlæggende rettigheder.
For det andet skal vi være klar over de forudsigelige konsekvenser af forskningen. Hidtil har man ikke påvist nogen terapeutisk effekt af embryonale stamceller. De har tværtimod vist sig at være kræftfremkaldende hos mus. Der er hidtil ikke en eneste publikation i verden, som viser de terapeutiske effekter af embryonale stamceller. Omvendt helbreder de såkaldte voksne stamceller allerede en lang række sygdomme, og udsigterne er yderst lovende. Det betyder, at hvis vi virkelig ønsker at beskytte menneskers sundhed, skal vi koncentrere de knappe finansielle midler på de områder, hvor det er lettest og hurtigst at nå målet.
Endelig skal der mindes om subsidiaritetsprincippet. I nogle lande mener man, at forsøg med embryoner sætter spørgsmålstegn ved selve den menneskelige værdighed og således også ved menneskerettighedernes grundlag. At tillade forsøg med mennesket betyder med andre ord, at man betragter mennesket som et objekt og ikke som et menneske
Det er således ikke et spørgsmål om mærkning, turisme eller byplanlægning, men om selve menneskerettighedernes grundlag, sådan som det - måske med urette - opfattes i det ene land frem for det andet. Derfor mener jeg ikke, at de lande, der tillader forsøg med embryoner, kan tvinge de lande, som ikke tillader dette, til at betale til forsøgene i andre lande. 
Edite Estrela (PSE ).
   - Hr. formand! Jeg vil gerne fremhæve nogle enkelte punkter. Det første er forskningens betydning for Lissabon-strategiens succes, det andet er, at vi bør fremme og øge forskningen i klimaforandringer og disses relation til naturkatastrofer. Der skal også satses på mere forskning i at løse energiproblemet.
Forskning i embryonale stamceller er et meget omstridt, men også meget lovende felt, hvor der er opnået meget opmuntrende resultater i behandlingen af sygdomme som f.eks. parkinson og alzheimer, hvilket ikke ville være muligt kun med voksne stamceller eller navlestrengsstamceller. Jeg glæder mig derfor over det konsensusforslag, som nogle medlemmer, bl.a. fru Gutiérrez og hr. Busquin, har stillet, og jeg appellerer til alle om at støtte det. 
Daniel Caspary (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer! Det syvende forskningsrammeprogram vil bidrage til at gøre EU lidt mere konkurrencedygtigt end tidligere i en globaliseret verden, men desværre også kun lidt mere konkurrencedygtig. Mange af de oprindelige mål har vi ikke nået endnu, og vi vil heller ikke nå dem. For at der ikke skal opstå nogen misforståelser: Under de givne rammebetingelser har hr. Buzek og hans kolleger fået det bedste ud af programmet, men der er bestemt ikke sket en fordobling af forskningsudgifterne.
Den betydelige budgetforøgelse i forhold til det sjette rammeprogram er et skridt i den rigtige retning, men vi er milevidt fra den oprindeligt planlagte og absolut nødvendige fordobling. Andre industriområder i verden har væsentligt højere vækstrater i forskningsudgifterne. I en sammenligning med disse vil vi altså sakke yderligere bagud. Konsekvenserne heraf vil ramme os smerteligt og på længere sigt få følger for vores velstand, arbejdsmarkedet og for den sociale fred og stabilitet.
Vi skal koncentrere de begrænsede midler om nogle få kerneområder. Vi har formuleret nogle strategiske mål, hvor alt andet er underordnet. Vi skal regelmæssigt kontrollere, om vi rent faktisk også når disse mål. Vi skal sikre os, at der ikke samler sig støv på forskningsresultaterne i skuffer eller i laboratorier, men at vores virksomheder får en værditilvækst, som er afledt af disse resultater, og at de således kan generere arbejdspladser i Europa. Jeg har fået indtryk af, at vi ikke har været gode til dette i de senere år.
Afslutningsvis vil jeg gerne opfordre medlemsstaterne til at investere penge fra strukturfondene i opbygningen af forsknings- og udviklingskapaciteter i deres respektive lande, for dermed kan det syvende forskningsrammeprogram virkelig koncentrerer sig om eliteforskning. Samtidig kan medlemsstaterne investere yderligere penge i opbygningen af forsknings- og udviklingskapaciteter.
Hvis vi også i fremtiden ønsker at bevare vores velstand, arbejdspladser og sociale fred, er det syvende forskningsrammeprogram og CIP-programmet et første skridt på vejen i den retning. Men der er stadig lang vej, og vi skal ubetinget blive endnu bedre.
Edit Herczog (PSE ).
   - Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske hr. Buzek og med-ordføreren med deres vedholdende indsats. Jeg glæder mig over, at man i programmet prioriterer sektorer som frontlinjeforskning, produktion af CO2-fri energi, nanoteknologi og sociale videnskaber.
Sidstnævnte vil få særlig betydning, når vi skal overvåge samfundsforandringer, der skyldes den digitale livsstil, som igen er forårsaget af den videnskabelige udvikling. Vi må imidlertid gøre opmærksom på, at trods forøgelsen af det samlede forskningsbudget er det årlige forskningsbudget pr. capita i EU ikke sat i vejret. Dette er endnu en grund til, at det er vigtigt, at vi er nået frem til en aftale om oprettelsen af det europæiske forskningsområde, som kan bidrage til at slå bro over kløften inden for utallige områder.
Her vil jeg gerne nævne, at for de nye medlemsstater, der besidder betydelig ekspertise, men stærkt begrænsede ressourcer, er det meget vigtigt, at forskningsinfrastrukturer ud over finansiering via rammeprogrammet for forskning ligeledes kan finansieres via struktur- og samhørighedsfondene. Med hensyn til forhandlingen vil jeg også gerne tilføje, at jeg er tilhænger af fremskridt med hensyn til område stamcelleforskning. 
Lambert van Nistelrooij (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Rammeprogrammet for forskning, teknologisk udvikling og demonstration betegner et reelt fremskridt. Det er en af de vigtigste byggesten, når det drejer sig om konkurrenceevne på globalt plan, og det er et svar på globaliseringen. Der er tale om en indsats på europæisk plan, og der lægges vægt på kvalitet, hvilket tilfører denne europæiske indsats en væsentlig merværdi.
Der er udtalt behov for avanceret forskning på europæisk plan, men parallelt hermed også en betydelig og stabil indsats fra medlemsstaternes og regionernes side. Som skyggeordfører for kapacitetsanliggender - det er afsnittet om forskningsinfrastruktur - har jeg sammen med ordføreren, hr. Buzek, nøje undersøgt muligheder for synergi med strukturfondene. Ad den vej kan der opbygges strukturer af høj kvalitet og forskningsinfrastrukturer, ligesom innovation og produktion kan fremmes.
Det glæder mig, at dette i særlig grad understreges, når vi i juli skal stemme om strukturfondene for perioden 2007-2013. Kort sagt, færre midler til asfalt, beton og veje, flere midler til forskningsinfrastrukturer og uddannelse af borgerne. Det er den indsats, Europa bør satse på i de kommende år. Således kan der skabes og udvikles mere specifikke forskningsstrukturer. I virkeligheden kan vi med begrænsede midler, sammenlignet med storstilet forskning, som kræver store summer fra strukturfondene, fordoble budgettet. Det er andre toner. Det er muligt.
Jeg har et spørgsmål til kommissær Potočnik. Vil der i forbindelse med midtvejsevalueringen ske en samlet evaluering af strukturfondspolitikken og dens resultater og den her omhandlede politik? Jeg ser ikke meget, der peger i den retning. Jeg tænker i denne forbindelse på perioden 2013-2020.
Endelig glæder det mig, at en række af mine ændringsforslag er indarbejdet. Det drejer sig om forslag vedrørende medicinsk forskning, sunde fødevarer, luftfart, logistik osv. Hvad angår stamcelleforskning, vil jeg tilslutte mig den tilbageholdende og samvittighedsfulde linje. Jeg støtter det ændringsforslag, der er stillet sammen med fru Niebler. 
Dorette Corbey (PSE ).
   - Hr. formand! Indledningsvis vil jeg gerne komplimentere hr. Buzek og alle skyggeordførerne. Innovation er ikke EU's stærkeste side. Til trods for Lissabon-dagsordenen og tankerne om videnøkonomi er det ikke nemt at vise handlekraft, men det syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration er et lyspunkt i den forbindelse. Programmet åbner rige muligheder for innovation, også for små og mellemstore virksomheder. Jeg forventer mig meget af forskningsprogrammet, hvad angår energispørgsmål. Der er muligheder for energieffektivitet og bæredygtig energi.
Ikke kun forskning er vigtig, men netop også demonstrationsprojekter. Geotermisk varme eksempelvis er en mulighed. Det oplevede jeg så sent som i sidste uge i den nederlandske gartnerisektor. Men hverken finansieringskilder eller brugere gør noget ved det. Også sundhedsprogrammet er væsentligt. Sundhed er et område, vi ikke kan overlade udelukkende til forskere i den private sektor, dertil er det for væsentligt. De etiske grænser i den forbindelse er efter min opfattelse defineret klart.
Ser vi på europæisk industri som helhed, fokuserer vi måske i for høj grad på konkurrence. Samarbejde er mindst lige så vigtigt. Vi bør ændre tilgang i retning af åben innovation, videndeling og fælles udnyttelse af viden. Det er mit håb, at det syvende rammeprogram kan bidrage hertil. 
Etelka Barsi-Pataky (PPE-DE ).
   - Hr. formand! De nye medlemsstater deltog ikke, da forordningen om principperne for det sjette rammeprogram blev udarbejdet. Men vi havde lejlighed til at deltage i selve programmet og har derved opnået betydelig erfaring. Vi har forsøgt at inddrage de nye medlemsstaters erfaringer i den interessante og vigtige diskussion under Kommissionens udarbejdelse af det syvende rammeprogram. I denne henseende vil jeg gerne understrege to emner på vores plenarmøde i dag.
Det første drejer sig om at træffe beslutning om grundlaget for tildeling af bistand. Jeg mener, at det bør være ekspertise, for det er ekspertise, der virkelig gør Europa konkurrencedygtigt. Efter min mening har vi behov for tre betingelser her. Den første betingelse er at give adgang og opbygge netværk, fordi dette er nøglen til vedvarende kvalitet i forskningen. Den anden betingelse er i højere grad at inddrage strukturfondene i opbygning af forskningen og udvikling af infrastrukturen. Parlamentet har rent faktisk stemt for mit forslag om dette i forbindelse med forordningen om midlerne. Den tredje betingelse er at udvikle omfattende konsortier med henblik på at skabe et reelt europæisk forskningsområde og for at sikre, at vores forskere ikke arbejde i USA eller andetsteds. Jeg kan f.eks. nævne Galileo-projektet, hvor det kun var muligt at udvikle en ny europæisk infrastruktur i kraft af et meget stort grundlag.
Det andet punkt, ganske kort, er nødvendigheden af at støtte små og mellemstore virksomheder. Jeg kan kun glæde mig over forslaget om at kanalisere mindst 15 % af midlerne i samarbejdsprogrammet over til de små og mellemstore virksomheder. Jeg har selv tilføjet endnu et forslag til dette, som er blevet vedtaget i udvalget, og som sikrer små og mellemstore virksomheder lettere adgang til EU-midler, navnlig til forfinansiering. Jeg beder også Parlamentet støtte mit forslag, fordi det tager udgangspunkt i erfaringerne fra det sjette rammeprogram.
Vi har stadig et stort stykke arbejde foran os, f.eks. vedrørende momsrefusion og andre spørgsmål i forbindelse med bestemmelserne for udnyttelse, men jeg har tillid til, at det syvende rammeprogram vil bringe os nærmere på etableringen af det fælles europæiske forskningsområde. 
Jan Christian Ehler (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil godt starte med også at takke hr. Buzek. Han har den europæiske tålmodighed - som unge mennesker kun kan beundre - til at få sat et sådant værk sammen. Jeg vil gerne endnu en gang inddrage det aspekt, som hr. van Nistelrooij berørte. Jeg mener, at vi har et stort problem her. I forskningsrammeprogrammet har vi defineret det europæiske forskningsrum, og det forudsætter tiltrædelseslandenes behov for at indhente det forsømte. Vi er imidlertid enige om, at et program som forskningsrammeprogrammet skal fokusere på eliteforskningen i den globale kontekst, for den vil repræsentere den konkurrenceevne, der er nødvendig for at holde trit med konkurrenterne og for at have råd til at opbygge Europa. Derfor er inddragelsen af strukturfondene særlig vigtig, og vi er nødsaget til at forhandle om dette.
Et andet aspekt, som blev omtalt, er de små og mellemstore virksomheder. I forbindelse med disse forhandlinger handler det om at understrege endnu en gang, at 70 procent af alle patenter og mønsterbeskyttelser anmeldes af små og mellemstore virksomheder. Dette skal vi støtte, og vi skal finde en måde, hvorpå vi kan fremme disse virksomheder yderligere. I den sammenhæng støder vi gang på gang på problematikken med at definere begrebet "små og mellemstore virksomheder". Med den dimension, som vi har i det europæiske erhvervsliv i dag, er definitionen af små og mellemstore virksomheder simpelthen forkert. Alt for få virksomheder er omfattet heraf. I realiteten fremmer vi ikke længere de mellemstore industrivirksomheder, men vi udelukker dem fra programmerne i alt for høj grad.
Et tredje aspekt, som jeg synes er vigtigt, er det nye sikkerhedsforskningsprogram. Her har vi implementeret et program, som nærmest er atypisk for forskningen. Jeg tror, at vi er enige om, at det er et af de mest centrale fremtidsprojekter i Europa, og det ikke kun set i lyset af terrorismen, men også fordi det giver udviklingsmuligheder på mange områder. I trilogen bør vi derfor kigge på konkurrencerådets beslutning om at foretage massive nedskæringer netop her, hvis det da ikke er de mest massive nedskæringer overhovedet. Disse nedskæringer er ekstremt problematiske. 
Carmen Fraga Estévez (PPE-DE ).
   - Hr. formand! For den fælles fiskeripolitik er det syvende rammeprogram ikke alene skuffende, det burde åbent betegnes som hyklerisk.
Vi må ikke glemme, at et af Unionens store mål er at føre an i en økonomisk effektiv og konkurrencedygtig politik inden for rammerne af bæredygtig udvikling. Når vi taler om bæredygtig udvikling, forbinder vi det straks med havmiljøet og dermed konsekvenserne for fiskeriaktiviteterne. Enhver fiskeriforvaltningsnorm skal ende med en forsikring om, at beslutningerne vil blive taget med hensyntagen til de bedste tilgængelige videnskabelige råd.
I sidste uge, da kommissær Borg præsenterede grønbogen om Den Europæiske Unions fremtidige havpolitik, understregede han igen det afgørende behov for at vide, hvordan havene fungerer, og han insisterede på, at de nye fiskeriforvaltningsforanstaltninger ikke kan gennemføres uden at vide, hvordan økosystemerne fungerer, og hvordan forskellige økonomiske aktiviteter indvirker på dem. Imidlertid er vi gået fra at have særlige udgiftsområder til fiskeriforskning på 150 millioner euro i det femte rammeprogram til 60 millioner euro i det sjette rammeprogram, hvor fokus på fiskeriet for første gang forsvinder.
Fiskerisektorens berørte parter har brug for at kende til arternes størrelse og udvikling, investere i nye og mere selektive fiskeriteknikker, udvikle opdræt af nye arter for at efterkomme det hurtigt voksende interne forbrug af fisk og tackle afhængigheden af import. Uden denne type specifik forskning vil de normer, der gælder for fiskerne, mangle et solidt videnskabeligt grundlag, og de vil ikke være troværdige. Vi vil ikke kunne føre an i en bæredygtig udviklingspolitik ved at tage sådan et skridt bagud.
Derfor anmoder vi alle, og navnlig ordføreren, om at støtte de ændringsforslag, som flere politiske grupper og parlamentsmedlemmer har stillet, og som medtager denne fokus på fiskeriet.
Nina Škottová (PPE-DE ).
   - (CS) Hr. formand, mine damer og herrer! Denne forside fra Newsweek er dateret i går, den 12. juni 2006. Desværre står der, at de europæiske uddannelsessystemer, herunder de videregående uddannelser, er utilstrækkelige.
Det syvende rammeprogram for forskning er baseret på tre elementer, som hænger nært sammen - uddannelse, forskning og innovation. Men udgangspunktet blandt de tre, med andre ord uddannelserne, allerede er blevet en akilleshæl, og vi kan planlægge og støtte forskning og innovation, så meget vi vil, men de ønskede resultater vil aldrig indfinde sig. Lad os derfor støtte de institutioner, der hører blandt de vigtigste set ud fra uddannelsesaspektet og tilknytningen til forskningen, med andre ord universiteterne. De udgør en naturlig kilde til et kolossalt menneskeligt potentiale, som hidtil ikke er blevet udnyttet effektivt. Lad os fremme forskningens genfødsel på universiteterne, og lad os nære den unge generation af videnskabsfolk, der bliver uddannet der. Lad os give dem de muligheder og den motivation, der kan få dem til at ønske at blive i Europa. Lad os give universiteterne mulighed for at opfylde kriterierne for videnskabelig ekspertise, og lad os støtte dem i disse bestræbelser, navnlig i EU's nye medlemsstater. Det kunne være - og det tror jeg fuldt og fast på, at det bliver - en af de bedste investeringer inden for det syvende rammeprogram for forskning.
Til sidst vil jeg gerne takke hr. Buzek og lykønske ham med betænkningen om forskningsprogrammet. 
Jerzy Buzek (PPE-DE ),
   Hr. formand! Jeg vil gerne takke alle for deres bidrag til forhandlingen. Hele Europa-Parlamentet har arbejdet med det syvende rammeprogram. Udvalget om Industri, Forskning og Energi har fået udtalelser fra otte forskellige udvalg.
Jeg vil gerne kort kommentere de vigtigste reaktioner. Rammeprogrammet har en mangel: utilstrækkelige midler. Det er den eneste del af Unionens budget, der vokser. Vækstraten har ligget på omkring 30 % om året i gennemsnit sammenlignet med sjette rammeprogram. Men vi havde forventet en stigningstakt på det dobbelte. Derfor er vi ikke tilfredse, og derfor føler vi, at vi har forpasset en mulighed. Nu er det vigtigt, at vi bruger det, vi har, på bedste vis. Det syvende rammeprogram skal være Lissabon-strategiens svinghjul. Vi skal frigive de 25 EU-medlemsstaters potentiale. Vi skal skabe synergi mellem nationale programmer og regionale aktiviteter. Det vigtigste slogan er "ekspertise i alle projekter". Det andet slogan er "videnskaben tættere på erhvervslivet med vægten lagt på innovation". Det tredje spørgsmål er grundforskning og uafhængighed for de videnskabsfolk, der udfører denne forskning. Endelig er det fjerde område "mennesker" - at vi sikrer talentudvikling og sørger for, at de mest talentfulde har gode betingelser til at gennemføre deres idéer. Ellers vil vi aldrig få held med EU's vækst- og beskæftigelsesstrategi.
To af de tematiske prioriteringer er sundhed, som der ikke kan herske tvivl om, og energi til Europa eller med andre ord en ren og sikker energiforsyning. Vi har for lidt råolie og gas. Vi er nødt til at vende opmærksomheden mod vedvarende energi, rene kulteknologier og atomkraft. Vi har ikke råd til at afvise nogen af disse.
Endelig er det vigtigste at gennemføre det syvende rammeprogram i henhold til tidsplanen. Europa-Parlamentet stemte om de finansielle overslag for kun en måned siden og stemmer om rammeprogrammet om to dage. Det er et fantastisk tempo, så lad os holde det oppe. Jeg appellerer til Rådet om at vedtage en fælles holdning hurtigst mulig.
Tak til kommissær Potočnik for det fremragende samarbejde. Jeg er overbevist om, at Europa-Parlamentet og alle de tilstedeværende er parate til at fortsætte dette samarbejde, og det skal vi gøre i tide. 
Philippe Busquin (PSE ).
   - Hr. formand! I kølvandet på det, hr. Buzek netop sagde, nemlig at der skal afholdes et trepartsmøde, vil jeg trods alt gerne fordømme Rådets manglende deltagelse i disse forhandlinger. Det budget, der er tale om her, er EU's tredjestørste budget. Forskningen er et væsentligt instrument i Lissabon-strategien, og Parlamentet forpligter sig til at respektere det videnskabelige og industrielle samfund ved at fremføre målet om den 1. januar. Rådets manglende deltagelse er ikke et positivt signal på et tidspunkt, hvor vi skal i gang med et trepartsmøde, som skal afholdes hurtigst muligt.
Formanden.
   - Hr. Busquin! Kritikken er modtaget og bliver taget til efterretning.
Janez Potočnik,
   Hr. formand! Jeg vil gerne kort og præcist svare på så mange af de bekymringer og problemer, der er blevet rejst, som muligt. Først vil jeg personligt og på vegne af Kommissionen gerne takke medlemmerne for deres samarbejdsvilje og støtte, som jeg er taknemmelig for. Antallet af indlæg her til formiddag viser klart, at man har været meget opmærksom på de spørgsmål, det drejer sig om, og sender et klart signal om vigtigheden af europæisk forskning for Europas fremtid og for vores liv og vores økonomier.
Jeg vil begynde med budgettet og budgetstrukturen. Forskellen mellem de budgetter, som Parlamentet og Rådet foreslår, er nu på 2 %, hvad der er en meget lille forskel. Jeg mener, at vi har en gensidig forståelse, og at det skulle være forholdsvis let at nå til enighed om dette punkt.
Jeg vil gerne påpege, at man må være forsigtig, når man sammenligner det sjette og det syvende rammeprogram, da de er struktureret forskelligt og undertiden er vanskelige at sammenligne. F.eks. er der i aktuelle priser en forøgelse på 60 % for aktioner under det syvende rammeprogram imod en på 30 % for de gamle aktioner, der videreføres. Derfor indebærer en forøgelse på over 30 % til visse videreførte aktioner, at vi faktisk klart prioriterer disse.
25 % af aktionerne er nye, og ca. 75 % af dem er videreførte. Hvad angår de tematiske prioriteter må vi forstå, at Det Europæiske Forskningsråd også vil tage fat på dem enten nu eller i fremtiden, men naturligvis ved vi ikke på forhånd, hvad strukturen i disse tematiske områder bliver.
Hvis vi nu går over til de små og mellemstore virksomheder, har jeg helt ærligt ikke noget imod 15 %, men mener, at det bør gennemføres gennem politiske forandringer. Det er derfor, jeg går ind for forenkling og mener, at de 15 eller 25 % ekstra finansiering, vi tilbyder små og mellemstore virksomheder, bør føre til forandringer. Det er grunden til, at vi må være opmærksomme på deres behov, særligt i arbejdsprogrammerne.
Med hensyn til energi er det klart - som flere af Dem helt rigtigt har påpeget - at det er en af de største udfordringer, vi må tage op i fremtiden. Det er vi alle enige om. Men det er Kommissionens opfattelse, at udfordringen simpelthen er for alvorlig til, at vi kan udelade noget potentielt område af forskningen - fra vedvarende energi til brintbrændselsceller, rene kul, atomkraft, intelligente energinet og mere effektiv udnyttelse af energien mv.
Det er virkelig et vigtigt spørgsmål, og med hensyn til miljømæssige udfordringer, såsom klimaforandringer, vil jeg sige, at disse er mere alvorlige end vi sommetider er parate til at indrømme. Praktisk taget alle vores bestræbelser på forskningsområdet bør gå i en retning, der gør vores liv lettere i fremtiden. Hvis vi fortsætter i den nuværende retning, vil vi blive stillet over for nogle meget alvorlige udfordringer. 
Jeg vil gerne fremsætte et par bemærkninger om forskning i embryonale stamceller og Det Europæiske Forskningsråd, som jeg talte om i min indledning. Hvad angår forskning i embryonale stamceller, vil de førende videnskabsmænd, hvis man spørger dem - som jeg har gjort for nylig - fortælle én, at den rigtige holdning til væsentlige helbredsproblemer er en kombination af bestræbelser fra forskellige sider og med forskellig oprindelse. Det er deres klare svar.
Jeg har fået forelagt et spørgsmål om Eurobarometer-undersøgelsen om bioteknologi. Som De ved, afholder Kommissionen regelmæssigt Eurobarometer-meningsmålinger om spørgsmål, der vedrører bioteknologi. 2006-versionen er ved at blive gjort færdig i øjeblikket og vil være klar inden for de nærmeste 10 dage. Men eftersom det stillede spørgsmål var klart, kan jeg fortælle Dem, at med hensyn til synspunkterne vedrørende forskning i embryonale stamceller i Europa, gik 55 % af de adspurgte ind for dette, hvis det blev reguleret af regeringerne på den sædvanlige måde eller endnu skrappere. 17 % var ikke enige, undtagen i meget særlige tilfælde. Kun 9 % gik ikke under nogen omstændigheder ind for dette, og 15 % sagde "ved ikke". Så for at opsummere, ville 50 % gå ind for dette kombineret med strammere regler, 25 % ville gå imod, nogle ville tillade det under meget særlige omstændigheder, og 15 % ved ikke. I øvrigt er det på linje med undersøgelser af sociale værdier i forbindelse med videnskab og teknologi publiceret sidste år. Ved denne undersøgelse fandt man, at over 90 % af Europas borgere tror, at medicin og ny medicinsk teknologi vil have en positiv indvirkning på vores levevis i de næste 20 år.
Jeg bør sige, at vi er opmærksomme på de forskelle, der findes mellem de forskellige lande med hensyn til det, vi drøfter i dag. Det er ikke rigtig en diskussion om moralske spørgsmål, men om hvorvidt vi kan fastlægge et system på europæisk niveau, der holder balancen mellem de mange forskellige former for national praksis under hensynstagen til etiske overvejelser. Jeg mener virkelig, at Kommissionens forslag går i den rigtige retning.
Det Europæiske Forskningsråd repræsenterer en væsentlig ændring af tankegangen i Europa. Det er derfor, vi alle bør være stolte af det, vi gør. Jeg vil gerne forsøge at forklare Dem, hvor alvorligt jeg tager dette. I sidste weekend var professor Kafatos og jeg i USA og mødtes med formændene for The National Science Foundation og National Institute of Health. Jeg ville gerne have, at han var klart synlig på scenen, og at han blev set som en, de kunne korrespondere og samarbejde med i fremtiden.
Jeg er helt enig i, at Samhørighedsfonden og rammeprogrammet om konkurrenceevne og innovation bør bruges sammen. Derfor er jeg helt enig i at medtage de bekymringer, de mindre udviklede regioner har givet udtryk for. Vi må forbedre kapaciteten dér. Vi må gøre alt med hensyn til infrastruktur, så de kan konkurrere på kvalitet, og vi behøver denne fremragende kvalitet, fordi vi er med i et globalt kapløb. Det er afgørende, at vi forstår dette.
Fiskeriet bliver et gennemgående spørgsmål, som man i særdeleshed bør rette opmærksomheden imod, og det har Kommissionen klart understreget.
Kvinder er virkelig underrepræsenteret, og vi prøver at gøre vores bedste for at ændre dette.
Teknologiplatforme har et umådeligt stort potentiale. De har udviklet sig fra forskningsinitiativer, men er allerede vokset fra dette formål og har en rolle at spille med hensyn til førende markeder og Det Europæiske Teknologiinstitut, osv. De bliver en afgørende faktor.
Hvad angår forenkling, var dette en af de vanskeligste opgaver, jeg nogensinde har påtaget mig, men vi maser på, så meget som vi kan, i denne sag.
Som svar på spørgsmålet fra hr. van Nistelrooij om midtvejsevalueringen af strukturfondene kan jeg ikke sige noget forpligtende, for det er ikke mit område. Men det er et forslag, som jeg har en interesse i, og jeg ser det som et logisk forslag, der går i den rigtige retning.
Hvad angår det, der blev sagt om uddannelse, prøver vi at være særlig opmærksomme på universiteterne, for vi tror, at de kunne gøre mere, end de gør nu, og at vi undertiden ikke er for velvillige over for dem.
Afslutningsvis er tidsfaktoren virkelig af stor betydning, som nogle af Dem har understreget. Det er afgørende, at vi har programmet færdigt til tiden, så implementeringshastigheden i 2007 bliver lige så høj som tidligere. Det er meget vigtigt, for det er en politisk bekræftelse af forskning og udvikling, som vil styrke os under fremtidige debatter, og som også har forbindelse til budgetspørgsmål. Vi vil gerne gå ud over rammeprogrammet og ind på det europæiske forskningsområde. Der har været en retningsændring i Europa efter Anden Verdenskrig hen imod en videnbaseret økonomi. Desuden bør man se meget nøje på reglerne for deltagelse, for de er en del af dette spørgsmål om timing, og vi bør overveje dem omhyggeligt.
Kommissionen er villig til at være fleksibel og konstruktiv i denne trilog og vil gerne have, at vores fælles bestræbelser skal få succes.
Endelig er jeg enig med dem af Dem, som mener, at budgettet burde være større, men i dette øjeblik er det bedst at fokusere på gennemførelsen. Hvis vi gør det, kan vi bevise, at vi har brug for flere penge i fremtiden, og at vi kan ændre den europæiske virkelighed.
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag.
Alessandro Battilocchio (NI ).
   - De, der er modstandere af brugen af menneskelige embryoner til forskningsformål, er tilhængere af livet og den menneskelige værdighed, eftersom de forsvarer eksistensen af et embryon, som biologisk set ønsker at leve, men som i de specifikke tilfælde, der henvises til, under alle omstændigheder ikke ville få denne muligheder, da det er dømt til destruktion. Også de, der er tilhængere af forskning, kæmper for livet og for at give udsigt til et værdigt og normalt liv for de mange millioner mænd og kvinder i Europa - ægte, levende mennesker, der trækker vejret - som er ramt af hjerte-kar-sygdomme, sygdomme i nervesystemet, sukkersyge og andre sygdomme. Det er vigtigt at give forskningen grønt lys, eftersom alle har ret til de bedst mulige fysiske og mentale sundhedsbetingelser og til at nyde godt af videnskabens fantastiske fremskridt. Det er dog korrekt at sætte nogle grænser for forskningen (reproduktiv kloning, kimærer, udvikling af embryoner specielt til forskningsformål osv.) og at se på de moralske aspekter, og det er ligeledes korrekt at respektere borgernes ønske i de medlemsstater, hvor de etiske spørgsmål går forud for fremskridtet. Når det er sagt, er en begrænsning af vores muligheder ensbetydende med, at vi fratager mange mennesker håbet om en bedre fremtid. 
Gábor Harangozó (PSE ).
   - Inden for rammerne af genoplivningen af Lissabon-målene om vækst og beskæftigelse spiller det syvende rammeprogram en yderst vigtig rolle. Faktisk sigter det syvende rammeprogram klart mod at bidrage til målene i Lissabon-strategien som helhed, der i sig selv indebærer store udfordringer. Udviklingen af et virkeligt videnbaseret samfund er virkelig en hjørnesten for at nå vækst- og beskæftigelsesmålene. Det er derfor nu noget af det, vi prioriterer højest for Unionen som helhed gennem udviklingen af forskning og innovation, af Unionens tiltrækningskraft og af nye teknologier.
For at nå disse mål må man i det mindste bevare det nuværende finansieringsniveau fra det sjette rammeprogram. Enhver beskæring af budgettet må derfor undgås. Hvis Unionen ønsker at styrke forskning og udvikling inden for rammerne af vækst- og beskæftigelsesmålene, er der brug for optimal anvendelse af de til rådighed værende ressourcer. En effektiv brug af ressourcerne bør naturligvis ledsages af en forenkling af finansieringsordningerne for at lette de små og mellemstore virksomheders deltagelse i rammeprogrammet. I denne forbindelse glæder jeg mig meget over hr. Buzeks betænkning.
Véronique Mathieu (PPE-DE ).
   - Lægevidenskabens og videnskabens fremskridt generelt giver anledning til mange debatter og kontroverser. Den krise, etikken befinder sig i, hænger delvist sammen med en udvikling, der virker ude af de menneskelige magters kontrol, en kilde til bekymring. 
Forholdet mellem videnskab og etik berører direkte det menneskelige liv. Vi er derfor nødt til at træffe nogle vigtige politiske valg. Vores ansvar på lang sigt er enormt.
Kloning til forskningsformål fortjener at blive stimuleret via en passende finansiering af denne forskning inden for rammerne af det syvende rammeprogram for forskning. Forskerne skal kunne anvende stamceller i forbindelse med grundforskning og anvendt forskning. Behandlingsrelateret forskning er ikke til at komme uden om i bestræbelserne på at besejre de kroniske og degenerative sygdomme som diabetes, Parkinsons sygdom, Alzheimers sygdom og sjældne sygdomme.
Det europæiske forskningsprogram skal således udelukkende finansiere forskning til behandlingsformål, som er strengt overvåget. Det skal under ingen omstændigheder muliggøre reproduktiv kloning eller forskning, som har til formål at ændre menneskets genetiske arv. Hvad angår anvendelsen af embryonale stamceller fra mennesker, skal institutionerne, organisationerne og forskerne underlægges licenser og kontrol, som er i overensstemmelse med reglerne i de berørte medlemsstater. 
Zita Pleštinská (PPE-DE ).
   - Først vil jeg gerne lykønske hr. Buzek med dette fremragende stykke arbejde, som bliver af central betydning for gennemførelsen af målsætningerne for Lissabon-strategien. Jeg er enig med ordføreren i, at forskning og udvikling fremmer væksten; derfor er det nødvendigt at sikre, at erhvervslivet inddrages mere i forskningsindsatsen.
Jeg glæder mig over Kommissionens forslag om mere end en fordobling af EU's forskningsbudget i den kommende budgetperiode og en forbedring af det lovgivningsmæssige og administrative miljø, navnlig ved at understrege gennemsigtigheden i evalueringsprocessen og ved at minimere udgifterne til projektforberedelse.
Vi har brug for nye teknologier inden for sektorerne miljø-, transport og energi. Forskningen skal også fremmes inden for sundhedssektoren med særligt fokus på hjerte/karsygdomme og smitsomme sygdomme, transplantation og nye lægemidler. Men jeg er uenig i det originale forslag om finansiering af de typer af forskning, der er forbudt i nogle medlemsstater, og som strider mod principperne om at beskytte menneskers liv og værdighed lige fra undfangelsen og til en død af naturlige årsager. Jeg tænker her på invasiv forskning i levende menneskefostre og udtagning af oocytter fra kvinder i forskningsøjemed.
Jeg tror fuldt og fast på, at det syvende rammeprogram kan sikre bedre betingelser for forskere og universitetsstuderende og udvide deres samarbejde med de førende eksperthold. Dette vil fremskynde forskningen i mange videnskabelige problemstillinger, der påvirker EU-borgernes livskvalitet. 


Formanden.
   - Vi går nu over til afstemning.

Richard Seeber (PPE-DE ),
   Hr. formand! Jeg henviser til forretningsordenens artikel 131, stk. 4. Miljøproblemer af grænseoverskridende karakter kan kun bekæmpes effektivt gennem internationalt samarbejde. Beskyttelsen af alperne hører til en af vigtigste opgaver for medlemsstaterne, fordi de økonomiske, sociale og økologiske problemer i alperegionen kan mærkes i hele EU.
Aftalen om beskyttelse af alperne blev underskrevet af EU den 7. november 1991 i Salzburg og trådte i kraft i 1998 efter Rådets beslutning af 26. februar 1996. For nylig underskrev EU protokollen om "jordbundsbeskyttelse", "energi" og "turisme", og nu skal disse protokoller ratificeres. Desværre er den centrale transportprotokol endnu ikke blevet underskrevet. Jeg opfordrer især Italien til at gøre dette.

Ingeborg Gräßle (PPE-DE ),
   Hr. formand, kære kolleger! Ligesom det var tilfældet i forbindelse med den seneste budgetreform i 2002, stemte Parlamentet også denne gang, ved mødet i marts, kun om ændringsforslagene og ikke om forslaget til lovgivningsmæssig beslutning. Det er imidlertid kun den formelle beslutning, der vil foranledige Parlamentet til at indtage en officiel holdning i henhold til EF-traktaten.
Efter forretningsordenen skal denne sag, kære kolleger, fremlægges igen, så længe vi ikke har taget nogen endelig beslutning herom i Parlamentet. Vi venter stadig på et yderligere dokument fra Kommissionen, som omhandler de vigtige gennemførelsesbestemmelser, og som vil være klar i begyndelsen af juli.
Så længe vi ikke kan vurdere indholdet af dette dokument, kan vi ikke gennemføre en seriøs afstemning om finansforordningen.
På vegne af det kompetente udvalg stiller jeg derfor som ordfører forslag om henvisning til fornyet behandling i Budgetudvalget i henhold til forretningsordenens artikel 168, stk. 1.
I forbindelse med en af de kommende plenarforhandlinger vil vi fremlægge den lovgivningsmæssige beslutning i plenarforsamlingen, således at forhandlingerne kan blive indledt med Rådet.

Elizabeth Lynne (ALDE ).
   - Hr. formand! De fleste kolleger har dette på deres stemmeliste allerede. Der er én lille ændring: (tre tilbageholdtes selvmord i Guantánamo Bay den 10. juni 2006 har rejst yderligere international bekymring om lejren) - snarere end. Med andre ord, den engelske præposition skal erstattes af .


Edith Mastenbroek (PSE ).
   - Hr. formand! Jeg vil gerne fremkomme med en kort bemærkning til forretningsordenen angående den afstemning, vi lige har haft om Guantánamo-betænkningen. Den er baseret på samme regel, som hr. Brok brugte, da han ville udsætte afstemningen om denne betænkning.
Måske bør de udflugter, vi foretager, når folk har anmodninger som denne, i næste mødeperiode koordineres med Parlamentets dagsorden, i stedet for at Parlamentets dagsorden bliver koordineret med medlemmernes individuelle rejser. 

Jan Andersson (PSE ).
   - Hr. formand! Ifølge aftale med ordføreren, Stephen Hughes, som ikke kan være her i dag, vil jeg gerne bede om, at sagen henvises til fornyet behandling i udvalget. Anledningen er det, som skete sidste gang, da denne sag blev flyttet ned sidst på dagsordenen. Det betød, at det flertal, der normalt ville have været, ikke var der, og at en række forslag derfor blev forkastet. Derfor beder jeg om, at sagen sendes tilbage til udvalget, så vi kan opnå bred støtte til det samlede forslag. Tak! 

Michael Cashman (PSE ),
   Hr. formand! I forlængelse af drøftelserne med andre grupper er dette et kompromisændringsforslag. Jeg vil læse det i sin helhed, da det er kort: … "understreger, at andragenderne principielt bør være en målrettet service for EU-borgere, der ikke har andre muligheder for at søge hjælp i form af Europa-Parlamentets indgriben; henviser til, at Europa-Parlamentets medlemmer som borgere kan udøve denne ret; minder medlemmerne om, at de har andre parlamentariske procedurer til deres rådighed".

 - Afstemningen er afsluttet. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   Vi har stemt for denne betænkning, der støtter indgåelse af protokollen om landbrug i bjergområder. Protokollen blev allerede paraferet af EF på Alpekonventionens ministerkonference i Chambéry den 20. december 1994.
Som led i det overordnede mål om bæredygtig udvikling er formålet med protokollen om bjerglandbrug, jf. protokollens artikel 1, at bevare og fremme miljøvenligt landbrug i Alpeområdet som et vigtigt bidrag til at opretholde befolkningen og et bæredygtigt erhvervsliv, navnlig gennem produktion af typiske kvalitetsprodukter, beskyttelse af naturen, forebyggelse af naturkatastrofer og bevarelse af natur- og kulturlandskabets skønhed og rekreative værdi. De kontraherende parter bør optimere alle de funktioner, landbruget i bjergområder udøver.
Der bør bestemt ydes støtte til mindre gunstigt stillede områder som Alpeområdet, der har rige naturressourcer, bl.a. vandressourcer, et betydeligt landbrugspotentiale, stor historisk og kulturel betydning, hvad angår levevilkår, erhvervsliv og rekreative formål, ikke blot for lokalbefolkningen, men også for befolkningerne i andre områder. Det er imidlertid også præget af vanskelige levevilkår og vanskelige produktionsvilkår for landbruget på grund af områdets særlige geomorfologiske og klimatiske forhold. 
Andreas Mölzer (NI ),
   Alperegionen har en følsom naturstruktur, som belastes kraftigt af den stadigt voksende trafik. De heraf afledte miljøskader kan kun afhjælpes, hvis der anvendes store økonomiske ressourcer herpå i en årelang periode. Men også befolkningen i disse områder lider i ganske særlig grad sundhedsmæssigt under følgerne af den voksende lastvognstrafik.
Hvis alpebeskyttelseskonventionen, inklusive transportprotokollen, som hovedsagelig blokeres af den italienske speditørlobby, virkelig forliser på grund af manglende kapacitet i den italienske jernbaneinfrastruktur, ville det være formålstjenligt at beskæftige sig med en udbygning heraf inden for rammerne af Marco Polo. Desuden skal transportprotokollen træde i kraft i alle otte alpelande, hvis vi ønsker at sætte en stopper for denne fremadskridende ødelæggelse af dette værdifulde naturområde, og hvis vi vil give befolkningen her større livskvalitet.

Linda McAvan (PSE ).
   - Hr. formand! Labour-medlemmerne støtter forordningen om grundvand, men vi følte, at nogle af ændringsforslagene i udvalget var alt for præskriptive og også fjernede grundvandsdirektivet fra bestemmelserne i vandrammedirektivet. Jeg håber, at vi under forligsproceduren kan finde en fornuftig løsning på dette, så vi tillader, at initiativet fokuserer på områder, hvor de største problemer findes, i stedet for at vi bruger tid, penge og energi på at forvalte grundvandet, hvor det faktisk ikke vil være noget problem for folkesundheden.
Elmar Brok (PPE-DE ),
   Jeg kunne godt have ønsket mig, at henvisningen fra grundvandsdirektivet til nitratdirektivet var blevet bibeholdt. Henvisningen var ekstremt vigtig for landbruget. Annulleringen heraf, som blev besluttet af et flertal i Parlamentet, vil medføre unødvendige omkostninger for landbruget og skabe en retsusikkerhed, da der nu er to direktiver, som uafhængigt af hinanden vil udløse foranstaltninger ved høje nitratpåvirkninger. 
David Casa (PPE-DE ),
   Jeg mener, at grundvandet skal ses og behandles som et uafhængigt økosystem, og at vi derfor bør samle os sammen til at opretholde grundvandet så naturligt som muligt, så vi sikrer en god kvalitet af drikkevandsforsyningen i hele Europa og yderligere minimerer behandlingen af vand, som kommer direkte fra kilden.
Vi må sikre, at gennemførelsen foregår på samme måde overalt, særligt med hensyn til vandrammedirektivet.
Vi må tage fat på spørgsmålet om forurening af vores grundvand, og de begreber, der anvendes, må være veldefinerede. Beskyttelsen af grundvandet og nitratdirektivet skal gennemføres ordentligt for så godt som muligt at beskytte de produkter, der fremstilles i landbruget. Ikke desto mindre må vi sikre, at man undgår dobbeltarbejde, og at definitionerne er klare og tydelige.
Vi må se frem til en fælles holdning, der vil sikre, at tærskelværdierne følges og overholdes.
Dette vil sikre bedre kvalitet af vandet til forbrug og yderligere bedre landbrugsprodukter, der i sidste instans vil sikre en sundere levevis for alle Europas borgere.
Proinsias De Rossa (PSE ),
   Jeg støtter henstillingen og afviser i særdeleshed forsøg på at sænke EU's vandstandarder ved i realiteten at opgive nitratdirektivet af 1991, som Irland ved Domstolen er blevet dømt for at overtræde.
I en rapport fra Det Europæiske Miljøagentur i 2004 var vurderingen, at det er op til 10 gange dyrere at fjerne nitrater fra drikkevand end at træffe forebyggende foranstaltninger ude i de enkelte landbrug. Konservative ændringsforslag, der søger at ophæve nitratdirektivet, vil derfor betyde, at irske skatteydere kan komme til at betale milliarder mere for rent drikkevand.
Vi har ingen ret til at gå på kompromis med vandkvaliteten eller til at lave studehandler, når det gælder vandkvaliteten. Vi må prioritere sikkerhed højere end økonomi.
Ingen medlemsstater vil opretholde eller fastlægge tilstrækkelige standarder. Det har de ikke gjort indtil nu. De har tilladt tusinder af illegale udledninger i hele Europa, inklusive Irland, som stadig mangler at implementere nitratdirektivet.
Vi må fastsætte strenge normer og strenge og alvorlige straffe for de medlemsstater, der ikke lever op til disse normer, og vi bør ikke gemme os bag subsidiaritetsprincippet, hvilket simpelthen indebærer, at vi flygter fra vores ansvar.
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   Direktivet om beskyttelse af grundvandet mod forurening er nu under anden behandling. Formålet er at beskytte en livsnødvendig naturressource, eftersom grundvandsreserverne er den vigtigste kilde til drikkevandsforsyning.
I denne fase er de vigtigste spørgsmål dels at bringe udvidelsen af direktivets anvendelsesområde i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, dels følgerne af nogle foranstaltninger om landbrugsvirksomhed og behovet for at indføre nogle ændringer, hvilket ordføreren mener bør indebære hjælp fra Fællesskabet under den fælles landbrugspolitik.
Ordføreren fremhæver ligeledes, at der bør herske forståelse om metoderne til måling af forureningen i grundvand, og mener, at dette forudsætter, at alle medlemsstater måler på grundlag af sammenlignelige tærskelværdier.
I Rådets fælles holdning gøres det alene til medlemsstaternes ansvar at fastsætte kvalitetskrav for grundvand. Ordføreren lægger derfor vægt på forslag, der muliggør sammenligning og efterprøvning af konsekvenserne og effektiviteten af denne regulering, så der kan foretages en ny vurdering et vist tidsrum efter dens ikrafttræden. 
Karl-Heinz Florenz (PPE-DE ),
   Jeg kunne godt have ønsket mig, at henvisningen fra grundvandsdirektivet til nitratdirektivet var blevet bibeholdt. Henvisningen var ekstremt vigtig for landbruget. Annulleringen heraf, som blev besluttet af et flertal i Parlamentet, vil medføre unødvendige omkostninger for landbruget og skabe en retsusikkerhed, da der nu er to direktiver, som uafhængigt af hinanden vil udløse foranstaltninger ved høje nitratpåvirkninger. 
Françoise Grossetête (PPE-DE ),
   Ja, vi skal beskytte vores vand mod forurening og samtidig finde den optimale balance mellem beskyttelsen af vores grundvand og udviklingen af de økonomiske aktiviteter.
Det rammedirektiv om vand, hvis gennemførelse i visse medlemsstater vi har ventet på alt for længe, fastsætter præcise mål og understreger princippet om, at forureneren betaler. Det er frem for alt vigtigt at sørge for, at disse mål bliver nået, i stedet for at opstille nye mål, som det i dag ville være umuligt at nå. 
Da grundvandet er forskelligt fra sted til sted, ville det i dag virke mod hensigten, hvis der blev opstillet strenge kvalitetsstandarder, som skulle gennemføres ensartet i hele Europa. Det, der er vigtigt, er at stille krav om en generel overvågning og lade det være op til medlemsstaterne at fastsætte grænseværdier for forurenerne under EU's kontrol.
Endelig støtter jeg Parlamentets anmodning til Kommissionen om, at der stilles specifikke forslag vedrørende beskyttelsen af kurbade og helsebringende kilder. 
Sérgio Marques (PPE-DE ),
   Kommissionens forslag om et direktiv om beskyttelse af grundvandet mod forurening havde ved førstebehandlingen til formål at følge op på artikel 17 i vandrammedirektivet (2000/60/EF), der fastsætter, at Rådet og Parlamentet skal vedtage foranstaltninger, der beskytter grundvandet og forbedrer dets kvalitet.
Rådets fælles holdning rummer efter førstebehandlingen visse tekniske mangler og savner klarhed og ambitioner, hvilket ordførerens ændringsforslag råder bod på, ligesom denne også har bestræbt sig på, at der er størst mulig overensstemmelse med rammedirektivet.
Vigtige ændringsforslag er genindførelse af emissionsansatsen fra det gamle grundvandsdirektiv (80/68/EØF) for at nå målet i rammedirektivets artikel 4 om at beskytte økosystemets grundvand som sådant mod forurening og forringelse og en mere restriktiv anvendelse af de forurenende stoffer, der er anført i rammedirektivets bilag VIII, med henblik på at undgå saneringstilfælde på længere sigt og deraf nødvendige genopretningsforanstaltninger.
Også ændringsforslag 36, der fjerner undtagelsen for landbrugsjord, hvad angår krav om overholdelse af de fastsatte nitratværdier, er meget vigtigt, eftersom det sikrer sammenhæng i de beskyttelses- og kvalitetsmål, der skal nås. 
David Martin (PSE ),
   Denne betænkning har til formål at formulere klare, videnskabeligt baserede retningslinjer for vurdering af grundvand af god kvalitet og forhindre yderligere forurening. Grundvand er en naturressource, der findes i grundvandsmagasiner i undergrunden og anvendes af landbruget og industrien såvel som til drikkevand, men det er særligt sårbart over for tørke- og forureningsproblemer.
Jeg glæder mig derfor over denne betænkning, for så vidt den støtter en risikobaseret tilgang til problemet om forringelse. Det betyder, at man giver medlemsstaterne en vis mængde fleksibilitet til at prioritere de værste tilfælde af forringelse for at sikre, at deres ressourcer bliver tilpasset efter de problemer, der opstår. I betragtning af de forskelligartede økologiske omstændigheder i EU indebærer det også, at man støtter lokale løsninger med vejledning omkring fælles holdninger.
I forlængelse af afstemningen er jeg og mine kolleger fra Labour-gruppen i Europa-Parlamentet stadig ikke glade for et antal tekniske spørgsmål i direktivet og forstår, at Det Forenede Kongeriges regering nu vil gå videre med disse spørgsmål i de endelige forhandlinger mellem Parlamentet og Rådet. 
Andreas Mölzer (NI ),
   Vi tager det stadig som en selvfølge, at vi til enhver tid og i ubegrænsede mængder har adgang til drikkevand, som er det vigtigste levnedsmiddel. Hvad der allerede er virkelighed i andre lande, nemlig kampen om dette værdifulde råstof, vil også kunne true vores efterfølgende generationer, hvis vi ikke gør vores borgere og erhvervslivet opmærksom på, at de skal spare på vandet. Hvis der bygges de forkerte steder, kan grundvandet pludselig forsvinde uigenkaldeligt, og hvis der som følge af profit arbejdes på en forkert måde i følsomme områder, kan der gå årtier, før grundvandet er gendannet.
Netop med henblik på beskyttelse af grundvandet er det på tide at kigge vores støttesystemer kritisk efter i sømmene. Hvis vi f.eks. støtter den transeuropæiske transport eller dyrkningen af insekticidintensive kulturer som majs eller tobak, vil vi herigennem også forøge risikoen for en grundvandsforurening. EU skal foregå med et godt eksempel her og eksempelvis give biolandbrug en endnu højere status og yde større støtte hertil.
Françoise Grossetête (PPE-DE ),
   Det kan være hensigtsmæssigt at have et europæisk system for adgang til geografisk information, men dette skal tage højde for de nationale særpræg, navnlig med hensyn til intellektuel ejendomsret.
Vi kan naturligvis ikke modsætte os fremme af gratis downloading, men det at tilgodese denne fremgangsmåde er det samme som at gøre det af med alle de ressourcer, der i dag anvendes til på den ene side at forny informationslagrene og på den anden side at købe nyt materiel som følge af den teknologiske udvikling. 
Endelig beklager jeg, at der ikke på dette stadie rejses spørgsmål om sikkerhed/forsvar og beskyttelse af privatlivets fred. Hvilke(t) instrument(er) ville gøre det muligt at modstå en bestilling af billeder eller søgen efter præcise informationer om et sted, en bopæl eller adressen på en offentlig eller privat bygning i kriminelt eller terrorøjemed? 
Mary Honeyball (PSE ),
   Jeg vil stemme imod ændringsforslag 13, 14, 18, 19, 23 og 24 for at sikre en bæredygtig finansiering af geografisk information af høj kvalitet i Det Forenede Kongerige. Ændringsforslagene er uforenelige med den politik vedrørende handel med information, som Det Forenede Kongerige længe har ført. Ved at underminere den bæredygtige finansiering af geografisk information af høj kvalitet underminerer de selve formålet med INSPIRE-infrastrukturen. 
Milan Gaľa (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer! Gennem de seneste otte år har befolkningen i Den Slovakiske Republik regelmæssigt været truet af oversvømmelser. Slovakiet trues generelt af oversvømmelser, der påvirker de store floders afvandingsområder; som vi erfarede i sidste uge i det østlige Slovakiet, er pludselige oversvømmelser på grund af kraftig regn på et bestemt sted typiske i mange regioner. Naturfænomener og i sidste ende klimaforandringer er de væsentligste årsager til oversvømmelser. Størrelsen af tabene som følge af de pludselige oversvømmelser afhænger i vid udstrækning af menneskelig aktivitet såsom tømmerhugst oppe ad floden, utilstrækkelig dræning og navnlig omfattende byggeri i højrisikoområder, der trues af oversvømmelser.
Jeg sætter stor pris indsatsen fra forfatterne til forslaget til direktiv, dvs. Kommissionen, om udarbejdelse af mere fuldstændige oversvømmelseskort og vejledende kort over tab som følge oversvømmelser. Koordineret planlægning og aktiviteter i afvandingsområder og grænseoverskridende afvandingsområder i EU's medlemsstater vil sikre, at interessenternes interesser afspejles på rette vis, og at de til rådighed værende ressourcer anvendes effektivt. Samarbejde på fællesskabsplan generer en betydelig merværdi og forbedrer det overordnede beskyttelsesniveau over for oversvømmelser. Derfor har jeg stemt for denne betænkning. 
Linda McAvan (PSE ).
   - Hr. formand! Labour-medlemmerne af Europa-Parlamentet afholdt sig fra at stemme ved den endelige afstemning om oversvømmelsesdirektivet. Det er en skam, at dette direktiv ikke fokuserer på de floder i Europa, hvor de største problemer ligger, nemlig de grænseoverskridende floder.
Jeg er bange for, at Kommissionen nu vil blive oversvømmet af kort med lokale floder fra hele Europa. Det væsentligste område, hvor EU kan gøre en forskel, er vedrørende grænseoverskridende floder, hvor det er yderst vigtigt med en fælles forvaltning fra medlemsstaternes side. Vi ville gerne have en undtagelse for alle lokale flodbækkener. Det ville have været mere fornuftigt. Jeg håber derfor, at Kommissionen, når den kommer tilbage for at se på detaljerne, vil oprette en minimal ordning for de lande, der ikke har grænseoverskridende floder. 
Jan Andersson, Inger Segelström og Åsa Westlund (PSE ),
   Vi mener, set i lyset af subsidiaritetsprincippet, at en EU-politik for oversvømmelser kun er begrundet i de tilfælde, hvor det drejer sig om grænseoverskridende vandløb. Vi støttede derfor ændringsforslag 81, som desværre blev forkastet i plenum. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   Det er vigtigt, at der sker vurdering og forvaltning af oversvømmelsesrisici. Selv om det drejer sig om et naturfænomen, kan menneskelig indgriben forøge faren og mindske følgerne. Den massive begrænsning af vandløbsoplandenes naturlige overløbskapacitet, den dårlige forvaltning af de menneskelige aktiviteter (såsom det stigende antal bebyggelser og økonomiske aktiver på flodsletterne, erosion og begrænsning af den naturlige afvanding på grund af skovhugst og landbrug i vandløbsoplande), tørke og den globale opvarmning medvirker imidlertid til at øge risikoen for oversvømmelser og til at forværre deres skadevirkninger.
Hidtil er der ikke på europæisk plan vedtaget nogen retsakt om beskyttelse mod oversvømmelsesrisici. Under forbehold af subsidiaritetsprincippet bør foranstaltninger til risikostyring og begrænsning af oversvømmelsesskader være i overensstemmelse med solidaritetsprincippet og derfor ikke begrænses til den bistand, som EU's Solidaritetsfond omfatter.
Det er særlig vigtigt ved forvaltning af vandløb, der tilhører to eller flere lande, hvilket indebærer samordning og anvendelse af andre af medlemsstaternes og Fællesskabets politikker, navnlig transport-, landbrugs- og samhørighedspolitik.
Selv om vi ikke støtter alle forslag, bifalder vi betænkningen som helhed. 
Bruno Gollnisch (NI ).
   - Hr. formand! Det er fint, Parlamentet er bekymret over situationen for de politiske fanger i Guantánamo. Det ville være endnu bedre, hvis det var bekymret over situationen for de politiske fanger i de europæiske lande, navnlig situationen for den store historiker, David Irving, der tilbageholdes ulovligt i Østrig.
Når det er sagt, er situationen for islamisterne i Guantánamo et reelt problem. Enten er de krigsfanger, og i det øjeblik skal de behandles som sådanne, eller også er de kriminelle terrorister, og i det øjeblik har de ret til rettergang og forsvarere og til at blive dømt efter de almindeligt gældende lovbestemmelser. 
Under alle omstændigheder kan man ikke billige den kunstige opretholdelse af et veritabelt lovløst område i et kolonialt levn, i øvrigt i et land, Cuba, hvis krænkelse af menneskerettighederne vi med rette kritiserer. USA foregår med et afskyeligt eksempel i en sag, der kunne være retfærdig, nemlig bekæmpelsen af terrorisme, men på samme tid tilsværter de desværre de værdier, de hævder at bestyrke gennem deres handling. 
Gerard Batten og Thomas Wise (IND/DEM ),
   Jeg undlod at stemme ved disse afstemninger, ikke fordi jeg ikke beklager situationen i Guantánamo, hvilket jeg gør, men fordi jeg i overensstemmelse med min holdning til EU og dets institutioner ikke anerkender dets ret til at kommentere disse sager. 
Proinsias De Rossa (PSE ),
   Som støtte for dette beslutningsforslag vil jeg gerne give udtryk for min bekymring over de tre selvmord, der rapporteres fra Guantánamo i sidste weekend, og den fortsatte brug af ekstraordinære CIA-transporter på vegne af USA med samarbejde og medviden fra flere europæiske regeringer. Disse regeringer, inklusive den irske, overtræder deres eget charter om menneskerettigheder, hvilket betyder, at vi er sunket til et forfærdeligt niveau, hvor man må sætte spørgsmålstegn ved håndhævelsen af international lovgivning.
Enhver regering, der tror på de grundlæggende principper i verdenserklæringen om menneskerettigheder eller i udtalelser som den fra den europæiske konvention om menneskerettigheder, må ikke bare utvetydigt fordømme det, der sker i Guantánamo, men advokere for, at lejren øjeblikkelig lukkes.
Ingen kampagne mod international terrorisme er tjent med at virke uden for international lovgivning i dennes mest grundlæggende aspekter. Faktisk har USA's højesteret selv tidligere talt om vigtigheden af ikke at bruge tyranniske metoder, når man håndterer det, der ses som truslen fra tyranner.
Det internationale samfund bliver prøvet ved sin villighed til at sikre øjeblikkelig lukning af Guantánamo og dermed forbundne anlæg. 
Glyn Ford (PSE ),
   Jeg vil stemme for dette beslutningsforslag. Det er en afbalanceret kritik af, hvad Bush-regeringen gør ved at holde folk, der er mistænkt for terrorisme, ulovligt fængslet på en del af Cuba, som nogle ville sige, at USA holder ulovligt besat.
De frygtelige begivenheder den 11. september ændrede verden, og vi har meget stor sympati med ofrenes familier og med de overlevende. Det var og er rigtigt og passende, at vi slutter os sammen i kampen mod terrorisme overalt i verden, hvad enten det er i New York, Madrid, London eller Jakarta. Men vores forenede kamp bliver undermineret ved eksistensen af Guantánamo Bay, afsløringerne af ekstraordinære overførsler, som vores undersøgelsesudvalg er ved at efterforske, og undladelsen af at foretage en ordentlig efterforskning af påstandene om grusomheder i Irak. Man råder ikke bod på en uret ved at begå en ny. Vores kamp kan kun vinde moralsk overhånd, hvis den klart foregår inden for rammerne af national og international lovgivning. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   Efter fire års tilbageholdenhed, hvad angår USA's uacceptable tilbageholdelsescenter i Guantánamo, har Europa-Parlamentet vedtaget en beslutning, hvor det "gentager sin opfordring til de amerikanske myndigheder til at lukke fangelejren".
Europa-Parlamentet fordømmer ligeledes brug af tortur, herunder de eufemistisk benævnte "særlige forhørsteknikker" som seksuel ydmygelse, fingeret drukning, elektrochok og anden grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling.
Det imødekommer et krav fra alle dem, der hele tiden har fordømt den brutalitet og umenneskelighed, som disse uacceptable forhold er udtryk for.
Europa-Parlamentet fordømmer imidlertid ikke den egentlige baggrund for den såkaldte krig mod terror, som USA bruger som påskud for at angribe og besætte suveræne folk og stater.
Europa-Parlamentet fordømmer heller ikke, at tilbageholdelsescentret i Guantánamo ikke er et enkeltstående tilfælde, men tværtimod indgår i en af USA ledet offensiv imod den internationale retsorden, konventionerne og FN's charter, en offensiv, som bør fordømmes, og som vi ikke vil have lod og del i. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   Spørgsmålet om fangerne i "krigen mod terror" rummer den største udfordring, som terroren stiller os over for, nemlig at garantere vores borgeres sikkerhed uden at miste vores værdier.
I denne kamp, som vi bør slutte op om, rækker de hidtil kendte standarder ikke. I denne krig er der ikke uniformerede og identificerbare kombattanter i Genève-konventionens forstand, men det er juridisk forkert og sikkerhedsmæssigt uklogt at behandle soldater i en krig som kriminelle.
Jeg mener derfor, at der hurtigst muligt må findes en ny juridisk ramme for de forhold, der begrunder tilbageholdelserne i Guantánamo. Selv om det drejer sig om en exceptionel situation, er det kun ret og rimeligt, at folkerettens grundlæggende principper anvendes og tilpasses. Det bør vi sørge for, men uden det hykleri, som de udviser, der uddelegerer det svære arbejde til tredjemænd.
Guantánamo er et onde, som vi ønsker fjernet. Selv om det internationale retssystem ikke kan håndtere terrortruslens nye virkelighed, mener jeg, at staterne bør finde en ny løsning, der er mere human, retfærdig og sikker. Lovgivningen må følgelig revideres. 
Martine Roure (PSE ),
   Jeg er særdeles bekymret over situationen for fangerne i Guantánamo, som forværres for hver time, der går. Siden lejren blev åbnet, har der været adskillige selvmordsforsøg. Over for muren af ligegyldighed og den systematiske fornægtelse af deres rettigheder foretrækker fangerne at sætte livet på spil. 
Det eneste, disse fanger vil have, er en retfærdig rettergang. Hvis de rent faktisk er terrorister, skal de dømmes. Hvis ikke de er, skal de løslades. Det kræver, at retten går sin gang.
Reaktionen på terrorisme er en sand udfordring for vores værdier.
Hvis ikke vi kan acceptere, at vores medborgeres grundlæggende rettigheder bringes i fare af terrorister, kan vi heller ikke acceptere, at de grundlæggende rettigheder fornægtes i Guantánamo under påskud af, at en del af fangerne sandsynligvis er terrorister. 
Vi kan kun bekæmpe terrorismen effektivt via domstolene. Vi skal derfor kræve, at alle dem, der tilbageholdes i Guantánamo, får en retfærdig rettergang på amerikansk territorium. Det er et spørgsmål om verdensfredens overlevelse. 
Charles Tannock og Geoffrey Van Orden (PPE-DE ),
   Den britiske konservative delegation har undladt at stemme vedrørende beslutningsforslaget om situationen for fangerne i Guantánamo, fordi der i punkt 2 og 3 står, at tortur er almindelig på dette anlæg, hvilket vores amerikanske allierede totalt afviser. Desuden står der udtrykkeligt i punkt 8, at de tilbageholdte er beskyttede af Genève-konventionen, hvilket internationalt bestrides af juridiske eksperter, når det gælder ulovlige kombattanter, der ikke bærer uniform, og som skjuler deres våben og ikke er underlagt et militært hierarki. Vi støtter en fremtidig lukning af Guantánamo, som er blevet et alvorligt internationalt problem for USA, men det kan kun ske, når der er fundet alternative anlæg, hvor man kan tilbageholde nogle af de farligste personer, der truer Vestens frie samfund. 


Formanden.
   - Mine damer og herrer! Jeg vil gerne på egne og på alles vegne byde velkommen til medlemmerne af den chilenske delegation af senatorer og parlamentsmedlemmer under ledelse af hr. Jorge Tarud Daccarett, der har taget plads på tilhørerpladserne, og som skal deltage i det fjerde møde i Det Blandede Parlamentariske Udvalg EU-Chile, der finder sted i dag i Strasbourg. På vores institutions vegne vil jeg gerne byde dem hjertelig velkommen.
Som De sikkert er klar over, har EU og Chile indgået en associeringsaftale om forbindelser på tre områder: samhandel, samarbejde og politisk dialog. Det er takket denne aftale, at vi kunne oprette Det Blandede Parlamentariske Udvalg. Jeg tror virkelig på, at afholdelsen af det fjerde møde i Det Blandede Parlamentariske Udvalg vil signalere en ny og vigtig periode med et endnu tættere samarbejde mellem de to parter, som bekender sig til de samme demokratiske værdier og den samme holdning til retsstatsprincippet.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Adamos Adamou for Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om planlægning af beredskab og indsats over for pandemisk influenza i Det Europæiske Fællesskab (2006/2062 (INI)) (A6-0176/2006). 
Adamos Adamou (GUE/NGL ),
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Den betænkning, vi skal stemme om, drejer sig om medlemsstaternes planlægning af beredskab og indsats med hensyn til pandemisk influenza i EU, et spørgsmål, som vi alle er enige om, er aktuelt og vigtigt. Det, tror jeg også, er den væsentligste grund til, at der ikke er stillet ændringsforslag i plenum.
Efter at have sagt dette vil jeg først og fremmest takke alle ordførerne for alle de politiske grupper for deres vigtige kommentarer og værdifulde hjælp samt alle medlemmerne for de ændringsforslag, de har stillet under forhandlingen om min betænkning i Miljøudvalget.
Under alle omstændigheder har jeg forsøgt at afslutte denne betænkning i snævert samarbejde med Kommissionen, Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme, WHO Europa og forskellige andre nationale sundhedsinstanser, også i Cypern, hvor jeg kommer fra. Samtidig har jeg i forbindelse med dette arbejde fået anbefalinger fra ngo'er, fra pandemieksperter og fra vaccineindustrien. Jeg vil især takke de ovennævnte for deres hjælp.
Jeg vil forsøge at være så kortfattet og præcis som muligt. Der er fem vigtige punkter, som jeg gerne vil komme nærmere ind på, nemlig indsatsen for at opnå en bedre koordinering, eksistensen af influenzavacciner og intivirale lægemidler, information, gennemsigtighed og bevidstgørelse af offentligheden, finansiering og økonomisk bistand til lande, der har behov.
Man kan dog ikke forbigå den kendsgerning, at der er et stærkt behov for at stramme op på og intensivere koordineringen mellem medlemsstaterne og Kommissionen, og dette er også grunden til, at der i betænkningen lægges så stor vægt på koordinering. Kommissionen og Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme gør allerede en meget vigtig indsats med at afprøve de eksisterende nationale planer for forebyggelse af pandemi og med at gennemføre beredskabsøvelser. Imidlertid skal de pågældende øvelser også gennemføres i randområderne, samtidig med at det grænseoverskridende samarbejde skal fremhæves.
Hvad antivirale lægemidler angår, synes forsyningen af disse og måden, de anvendes på, ikke at være tilfredsstillende nok. I overensstemmelse med anbefalingerne fra WHO og Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering bør der ske yderligere tiltag til at forbedre denne planlægning. Endvidere bør man fremme forskning og udvikling, så de pågældende vacciner kan leveres så hurtigt som muligt, og så man, når det sker, sikrer, at de distribueres ligeligt og retfærdigt.
Information, gennemsigtighed og oplysning af offentligheden er grundlæggende faktorer, som vil gøre det nemmere for medlemsstaterne og Kommissionen at hindre, at en pandemi bryder ud. Hvad angår de afrikanske og asiatiske lande, som anses for at være landene med de største behov, må vi forsikre dem om, at de vil få teknisk, økonomisk og finansiel støtte. Her skal jeg måske understrege, at Kommissionen allerede har gennemført meget i denne retning, og jeg håber, den vil fortsætte med dette.
Der bør også stilles tilstrækkelige midler til rådighed til at gøre offentligheden mest muligt bevidst, til at forsyne de europæiske borgere med flest mulige oplysninger, til at fremme forskning og udvikling med det endelige mål at skabe antivirale lægemidler, til at give Kommissionen mulighed for at skabe et lager af antivirale lægemidler i Fællesskabet og naturligvis til at give økonomisk og teknisk bistand til de tredjelande, der har behov herfor.
Lige så vigtigt som ovenstående punkter er beskyttelsen af små og mellemstore fjerkræavlere, der har lidt store tab på grund af fugleinfluenza, samt korrekt gennemførelse af EF-retlige bestemmelser om sikkerhed på arbejdspladsen og navnlig de højrisikogrupper, der består af arbejdstagere, som er i tæt og konstant kontakt med fjerkræ.
Til sidst vil jeg gerne påpege, at jeg har støttet de fleste af de ændringsforslag, som mine kolleger har stillet efter forhandlingerne om min betænkning i Miljøudvalget. Helt konkret vil jeg understrege, at ændringsforslaget om forebyggelse af panik i offentligheden og bekæmpelse af ulovlig handel, som kunne opstå, hvis der virkelig opstår alvorlige risici, og sikring af en retfærdig fordeling af alle produkter til bekæmpelse af epidemier, ændringsforslaget om løbende forbedringer af medlemsstaternes beredskabsplaner og ændringsforslagene om tilstrækkeligt beskyttelsesudstyr og Kommissionens villighed til at godkende kriseforanstaltninger som f.eks. karantæne og desinficeringsforanstaltninger i lufthavne er ændringsforslag, der er med til at gøre betænkningen fuldstændig.
Jeg vil endnu en gang takke udvalgets sekretariat for dets uvurderlige hjælp i forbindelse med min betænkning samt alle mine medarbejdere. Endnu en gang tak. 
Markos Kyprianou,
   Hr. formand! Først og fremmest vil jeg gerne takke ordføreren for den fremragende, konstruktive indsats, han har gjort med denne betænkning, og naturligvis medlemmerne af udvalget, som har arbejdet sammen med ham. Jeg ser med tilfredshed og glæde på denne betænkning, fordi den viser mig, at Europa-Parlamentet og Kommissionen ser på et så alvorligt spørgsmål på den samme måde, med den samme holdning og den samme tilgang.
Jeg må naturligvis starte med at understrege, at vi taler om sandsynligheden for en pandemi, en sandsynlig pandemi. Der er ikke noget, der er sikkert. Den kan komme af fugleinfluenzavirus eller en anden virus, eller måske opstår den slet ikke. Men det, at der er en sandsynlighed, selv om videnskabsmændene gør os opmærksom på, at sandsynligheden er meget lav, betyder, at vi ikke har nogen undskyldning for ikke at forberede os tilstrækkeligt, tilfredsstillende, hensigtsmæssigt og så meget som muligt. Det er måske første gang i menneskets historie, vi bliver advaret og får nogle signaler om, at der kan komme en sådan pandemi. Og vores forberedelser bør ikke kun være på nationalt plan, men også på fællesskabsplan.
Hvad betænkningen angår, er jeg især tilfreds, fordi de fleste af de ting, betænkningen opfordrer os til at gøre, har vi allerede gennemført eller er ved at tage os af og gennemføre. Jeg finder naturligvis altid Europa-Parlamentets bidrag og samarbejde særlig vigtigt for vores indsats. Jeg kan som eksempel nævne Solidaritetsfonden, som i tilfælde af en pandemi vil hjælpe med at dække medicinske behov som vacciner og antivirale lægemidler.
Det er lidt over et år siden, vi første gang drøftede dette emne i plenum, og jeg må sige, at vi har opnået rigtig meget siden da. Vi har opnået, at der i dag findes nationale forberedelses- og beredskabsplaner i alle medlemsstaterne, vi har Fællesskabets beredskabsplan - som vi drøfter i dag - vi efterprøvede alle planer i en beredskabsøvelse i november, og nu er vi ved at forbedre disse planer på baggrund af de mangler, der blev lokaliseret under øvelsen.
Der foregår et meget tæt samarbejde med WHO. Det Europæiske Center for Kontrol med Sygdomme, ECDC, har fået en førende rolle på dette område, og centret vil snart overtage systemet for rettidig varsel. Jeg er enig i, at der er behov for kommunikation og oplysning for borgernes vedkommende, og vi har allerede indledt en indsats på dette område, vi har arrangeret møder med de kompetente repræsentanter for medlemsstaternes sundhedsministerier og med alle de kompetente organisationer, hvor man skal drøfte, hvordan vi håndterer budskabene til offentligheden i tilfælde af en krise, og nu afholder vi seminarer og workshops med medierne for at oplyse dem, holde dem løbende informeret og udvikle et samarbejde, der kan anvendes i tilfælde af krise. Hvad angår udviklingen af en vaccine mod en pandemi, gør vi fremskridt. Den europæiske lægemiddelkontrolmyndighed samarbejder på dette område, vi samarbejder med industrien, vi investerer i forskning, vi forsøger at fremskynde procedurerne og vil naturligvis øge produktionskapaciteten i lægemiddelindustrien.
Hvad antivirale lægemidler angår, er det allerede lykkedes os at fordoble produktionskapaciteten for antivirale lægemidler i forhold til sidste år, og nu består udfordringen i, at medlemsstaterne skal udnytte denne mulighed. Det hører under deres beføjelser at foretage de nødvendige bestillinger. I dag er vores situation langt bedre, end den var sidste år, især på dette område. Inden årets udgang vil vi kunne sige, at vi kan dække i alt 16,5 % af den europæiske befolkning. Det er dog en smule vildledende, fordi dækningen ikke er den samme i alle medlemsstater. I nogle medlemsstater er dækningen på over 25 %, mens andre næsten ikke har nogen dækning. Derfor er det særlig vigtigt, at vi opstiller de nødvendige mål og sørger for, at disse stater har antivirale lægemidler.
Hvad et strategisk lager angår, er jeg enig med udvalget, men må dog gøre opmærksom på, at dette spørgsmål oprindeligt blev rejst af to medlemsstater, Belgien og Frankrig. Det var ikke Kommissionens forslag, men hører under medlemsstaternes beføjelser. Kommissionen har ikke gjort noget for at udvide og øge sin kompetence og sine beføjelser, men vi har taget denne anbefaling til os, fordi vi ser nytten i, at der findes et europæisk strategisk lager af samme standard som WHO's lager. Det vil dække medlemsstaterne, indtil de får deres egne nationale lagre, og det kan også dække nabolandene og anvendes strategisk som en første foranstaltning ved de første udbrud af en pandemi, så medlemsstaterne får mulighed for at bekæmpe en længerevarende pandemi. Der er ikke noget retligt grundlag for dette på EF-plan. Det skal ske med enstemmig tilslutning fra medlemsstaterne, som også vil skulle finansiere dette tiltag.
Desværre fremgik det af den forhandling, der fandt sted på det sidste rådsmøde, at et meget lille antal medlemsstater modsatte sig oprettelsen af dette strategiske lager. Et overvejende flertal støttede sagen principielt, men et meget stort antal medlemsstater var ikke parat til at dække disse behov med nationale midler.
På baggrund af medlemsstaternes standpunkter tror jeg ikke, der er mulighed for at fortsætte denne debat eller fortsætte arbejdet med dette spørgsmål. Det, der er vigtigt nu, er, at hver enkelt medlemsstat påtager sig sit ansvar, opstiller nationale mål og når disse mål. Hvis man fortsætter en allerede langvarig debat, uden at der ser ud til at være muligheder for at nå til enighed, sender man blot forkerte budskaber og giver falske håb, navnlig til borgerne og de medlemsstater, som i dag har behov for dette lager, og derfor er det bedre, at man hver især ved, hvor man står, og at hver enkelt medlemsstat påtager sig sit ansvar.
Som jeg også sagde i starten, er de fleste af de foranstaltninger, der skal træffes som forberedelse til en pandemi, hovedsagelig medlemsstaternes ansvar, men Kommissionen vil fortsat koordinere og tage initiativet samt spille en afgørende rolle i disse forberedelser med øvelser, workshops og arbejdsgrupper, også på ministerplan, men vi finder naturligvis Parlamentets bidrag hertil meget vigtigt.
For Kommissionens vedkommende vil vi udtømme alle vores muligheder, både praktiske, tekniske og juridiske, for at skabe det højest mulige forberedelsesniveau i EU. 
Milan Gaľa,
   Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger! Influenza er en sygdom med alvorlige sundhedsmæssige, sociale og økonomiske følger; den har også konsekvenser inden for forsvarssektoren og politik. H5N1 kan mutere og give anledning til en ny undertype af influenzavirus, der vil kunne overføres fra menneske til menneske og gradvis sprede sig og forårsage en epidemi eller en pandemi. Fugleinfluenzavirus overføres sjældent fra fugle til mennesker; men WHO har rapporteret 185 tilfælde af denne infektion og 104 dødsfald i perioden fra 2003 til marts 2006.
Antallet af dødsfald hos mennesker skal ses som en påmindelse om, at vi ikke kan tillade os at ignorere dette problem. Den offentlige debat på dette område har sat fokus på nye spørgsmål, og medlemsstaterne har nedsat pandemiKommissioner og udarbejdet pandemiplaner, der koordineres på europæisk plan. Medlemsstaterne taler med hinanden nu, for hvis der udbryder en influenzapandemi, vil ingen enkeltlande kunne klare det alene. Interessen for lægemidler mod virus som en første forsvarslinje og indsatspunkt har været stigende. Procedurerne for vaccinefremstilling er blevet ajourført, og der har været stor interesse for udvikling, fremstilling og anvendelse af nye vacciner.
Mine damer og herrer, denne initiativbetænkning er baseret på to meddelelser fra Kommissionen om dette spørgsmål. Der er blevet lagt vægt på væsentlige foranstaltninger og krisestyring inden for 24 timer, herunder karantæne og rejserestriktioner. Der har været opfordringer til at forbedre samarbejdet mellem Kommissionen, medlemsstaterne og de relevante europæiske agenturer. Jeg mener, at nøglen er at opbygge lagre af lægemidler imod virus og så vidt muligt øge tempoet for fremstilling og distribution af vacciner. Brugen af disse vacciner bør finansieres via solidaritetsfonden.
Bevidsthed er en absolut forudsætning for ansvarlig beslutningstagning. Det er vigtigt, at medlemmerne af Europa-Parlamentet regelmæssigt informeres om den videnskabelige udvikling vedrørende lægemidler og vacciner samt graden af medlemsstaternes parathed. Vi må heller ikke overse behovet for hurtig kommunikation med offentligheden og medierne om situationen og de nødvendige foranstaltninger. 
Mary Honeyball,
   Hr. formand! Jeg vil gerne begynde med at komplimentere ordføreren, hr. Adamou, for en glimrende betænkning. Den er velafbalanceret og fornuftig, og drager fornuftige konklusioner om, hvordan man kan håndtere en begivenhed, som vi alle meget håber ikke vil indtræffe. Det er lykkedes os indtil nu at undgå en fugleinfluenzapandemi. Men det er helt rigtigt, at vi er forberedte og parate til at arbejde sammen for at sikre, at vi kan have de mekanismer på plads, hvormed vi kan håndtere en pandemi, hvis den skulle melde sig. Det, at vi er gået ind i dette i samarbejdets ånd, at Kommissionen har talt om samarbejde, og at vi har tilskyndet til drøftelse og debat i medlemsstaterne for at sikre, at de grundlæggende ting er på plads - såsom at have tilstrækkeligt med vaccine, hvis det værste skulle ske - er et meget godt eksempel på, at EU, Parlamentet, Kommissionen og medlemsstaterne arbejder sammen til gavn for alle Europas borgere.
En af de vigtigste ting, som vi som valgte repræsentanter er her for at gøre, er at garantere sikkerhed for vores vælgere, dem vi repræsenterer. Denne betænkning, og de tanker, der er gået ind i spørgsmålet om, hvad vi skal gøre, hvis det værste skulle ske, og vi får en pandemi, er et udmærket eksempel på dette.
Jeg vil gerne slutte med at fremhæve et eksempel på, hvad der er foregået i min egen region, London. Jeg vil gerne i særdeleshed takke the School of Hygiene and Tropical Medicine, der har arbejdet inden for dette område og hjulpet med udviklingen af antivirale lægemidler og vacciner mod denne og andre smitsomme sygdomme. Jeg mener, at vi kan fremhæve dette som eksempel på, hvad vi har gjort her, og hvad institutionerne gør i medlemsstaterne, og hvordan vi kan håndtere pandemier som denne, som vi faktisk håber ikke vil indtræffe. 
Jules Maaten,
   Hr. formand! Hr. Adamou har udarbejdet en god betænkning. Den vidner om, at truslen om en pandemi i forbindelse med fugleinfluenza tages alvorligt, og at der ikke er tid til at forholde sig afventende og se, om der udbryder en sådan pandemi, for på det tidspunkt er det for sent. Jeg glæder mig også over, at hr. Adamou og udvalget har overtaget flere af mine forslag, såsom forslaget om at opfordre Rådet til at give Kommissionen beføjelser til at træffe kriseforanstaltninger inden for 24 timer, efter at der er konstateret udbrud af en pandemi. Jeg vil gerne tilføje tre bemærkninger.
For det første anførte kommissæren helt korrekt, at vi er advaret. Vi kan således allerede nu forberede os på en mulig pandemi. Vi har i den forbindelse eksempelvis behov for en strategi for, hvordan de europæiske institutioner håndteres. Udbryder der en pandemi, vil rejsebegrænsninger måske også begrænse mulighederne for at afholde større internationale møder. Det vil således måske blive vanskeligere at holde møder i Bruxelles eller Strasbourg, for slet ikke at tale om begge steder. Vi har endnu ikke nøje overvejet dette. Jeg har skrevet til Parlamentets formand, hr. Borrell, herom. Han forsikrede i sin besvarelse, at vores tjenestegrene arbejder med spørgsmålet, og siden har vi ikke hørt et ord.
Det andet forhold, jeg vil nævne, vedrører etablering af et bedre samarbejde medlemsstaterne imellem. Jeg finder det positivt, at kommissæren så klart understregede dette. Det fremgår således af en rapport, som for nylig blev offentliggjort i det lægevidenskabelige tidsskrift , at medlemsstaterne ganske vist er ret godt forberedt på udbrud af en influenzapandemi, men de er slet ikke orienteret om nabolandenes planer og kan derfor ikke nyde gavn af indbyrdes afstemning og samarbejde. Beslutter Tyskland eksempelvis i sin strategi at lukke grænsen til Nederlandene, hvis der opstår en sådan krise, er det ikke praktisk, at Nederlandene ikke er orienteret herom. Jeg nævner det blot som et eksempel.
Jeg finder det virkelig uforståeligt, at ministrene med ansvar for folkesundhed for nylig besluttede, at der ikke skal etableres noget nødlager af antivirale lægemidler. Vi ved allerede nu, at der, hvis der udbryder en pandemi, vil være mangel på sådanne lægemidler, og et europæisk lager ville i det tilfælde være en løsning. Jeg finder det også glimrende, at kommissæren har reageret skarpt, kontant og offentligt herpå. Jeg støtter fuldt og helt kommissæren, hvad det angår.
Det sidste forhold, jeg vil påpege, vedrører foranstaltninger som desinficeringsmåtter i lufthavne og lignende. Sådanne foranstaltninger giver naturligvis mening, hvis de træffes overalt, men det største problem vil være gennemførelse af rejser under en pandemi. Et aspekt, som bør drøftes i den forbindelse, er, at eksempelvis medierne vil rejse til og fra kriseområder og dermed også kunne være en kilde til spredning af virus. Det er efter min opfattelse relevant at være opmærksom på dette spørgsmål - vi behøver blot at se på Europa-Parlamentet selv - og tage kontakt til de relevante parter for at se, hvordan vi løser problemet, naturligvis uden at pressefriheden bringes i fare. 
Bart Staes,
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! En talemåde lyder, at når man ved, hvad der venter en, står man stærkere. Det perspektiv skal efter min opfattelse med i denne forhandling. Uden at ville lyde som dommedagsprofet og uden at ville sprede panik finder jeg det hensigtsmæssigt, at Unionen og medlemsstaterne forbereder sig på det scenario, at fugleinfluenzaen giver anledning til en pandemi blandt mennesker.
Adamos Adamous betænkning sammenfatter på udmærket vis, hvad der står på spil, og hvordan myndighederne på rolig, men handlekraftig måde kan håndtere dette problem. Efter min opfattelse er punkt 23 afgørende i den forbindelse. Heri opfordres til et velstruktureret og tværfagligt samarbejde blandt eksperter i menneskers og dyrs sundhed og specialister inden for områderne virologi, epidemiologi, patologi og landbrug. Men det vil også være særdeles væsentligt at inddrage kommunikationseksperter. De vil kunne kommunikere komplicerede videnskabelige resultater til den brede offentlighed på enkel, men korrekt vis.
Denne viden bør efter min opfattelse, og også i henhold til hr. Adamous betænkning, derfor samles i en europæisk influenzataskforce, som også skal samarbejde med producenterne. Der bør investeres i at nedbryde national egoisme. Vi kan ikke acceptere, at visse medlemsstater, ofte de mest kapitalstærke, allerede nu opkøber produktionskapacitet hos visse producenter af antivirale lægemidler og nægter at vise solidaritet med de lande, som ikke er stand til at gøre det samme. Vi støtter derfor afgjort punkt 30 og den heri anførte udtrykkelige opfordring til Kommissionen om at sørge for, at der er en tilstrækkelig mængde antivirale lægemidler og vacciner til dem, der er udsat for virus.
Kommissær Kyprianou, De behandlede dette udførligt i Deres indledende indlæg. De anførte, at der ikke er retsgrundlag herfor. De anførte også, at en del medlemsstater i princippet er enige, men når det kommer til stykket ikke er parat til at stille de finansielle midler til rådighed. Jeg beder Dem i Deres svarindlæg offentligt og i fuld åbenhed bekendtgøre, hvilke medlemsstater det er, som nægter at vise solidaritet. 
Kartika Tamara Liotard,
   Hr. formand! Indledningsvis vil jeg gerne lykønske hr. Adamou med denne glimrende betænkning. Fugleinfluenza er fortsat en væsentlig trussel mod sundheden for mennesker og dyr i og uden for Europa. Der er tydeligvis behov for koordinering på europæisk plan, hvad dette spørgsmål angår. Er foranstaltningerne til imødegåelse af fugleinfluenza utilstrækkelige et eller andet sted i Unionen, uanset hvor, kan det få særdeles alvorlige konsekvenser for os alle. Det ville imidlertid være ufornuftigt ikke at se videre end EU. Virussen vil heller ikke pænt respektere de ydre grænser. Omfattende og intensivt samarbejde med alle lande er derfor yderst påkrævet.
Den bevilling på 80 millioner euro, som EU i øjeblikket har stillet til rådighed til støtte for tredjelande, finder jeg derfor også noget pauver. Det er ikke et område, hvor der bør spares. Måske var det en idé af sikkerhedshensyn for at undgå spredning af virus at afskaffe Europa-Parlamentets månedlige flytninger og bruge de 200 millioner euro, der herved spares, til bekæmpelse af virussen.
Ydermere er det bedre at forebygge end at helbrede. Derfor er det vigtigt at sikre, at der reageres på behørig vis i tilfælde af udbrud. Det er væsentligt at sikre god information til borgerne, men forebyggelse bør efter min opfattelse være i fokus. Jeg mener, den bedste metode til forebyggelse nu engang er vaccination af fjerkræ i Europa. Dermed reduceres risikoen for, at virussen spredes, men ydermere undgår vi unødvendigt at måtte aflive millioner af dyr, og vi undgår de psykiske skader, der hermed påføres de berørte bønder og hjælpearbejdere. 
Zdzisław Zbigniew Podkański,
   Hr. formand! Problemet med fugleinfluenza er endnu en gang dukket op på Europa-Parlamentets dagsorden. Det er udmærket, for vi kan ikke tillade os at overse nogen trusler. Vi skal være forberedt på krisesituationer, vi skal være forberedt på at kunne forebygge dem, og vi skal være forberedt på et epidemiudbrud.
Vi skal også forhindre massemedierne i at sprede panik og forebygge forskellige ulovlige lobbyaktiviteter fra producenter af lægemidler og vacciner mod virus, navnlig fordi vi i øjeblikket kun ved ganske lidt om effektiviteten af disse lægemidler og nærmest intet om deres bivirkninger. Derfor er det efter min mening nødvendigt at udvikle et internationalt system til bekæmpelse af fugleinfluenza og inden for rammerne af dette system at oprette et netværk videnskabelige institutter og forskningsinstitutter og laboratorier til tidlig sporing.
For det andet skal vi forberede de nationale myndigheder og samfundet på en krisesituation. For det tredje må vi sikre det juridiske og økonomiske grundlag til at kunne yde hjælpe til kyllingeproducenter i de regioner, der trues af en pandemi. Kommissionen bør spille en nøglerolle i alle disse foranstaltninger på EU's område. Kommissionen bør også arbejde tæt sammen med sine europæiske partnere og med partnere fra andre kontinenter, navnlig de steder, der er ramt af fugleinfluenza. Her tænker jeg navnlig på Asien og Afrika.
Sammenfattende må vi udarbejde en fuldstændig og specifik krisestyringsplan på internationalt, regionalt, lokalt og nationalt niveau. Kun en sådan plan vil give os mulighed for at indføre hensigtsmæssige beskyttelses- og forebyggelsesforanstaltninger. 
Kathy Sinnott,
   Hr. formand, hr. kommissær! Vi bruger hundreder af millioner på det antivirale lægemiddel Tamiflu uden at tage os af advarslen fra Hanoi Universitetshospital. Dette hospital har sandsynligvis behandlet flere menneskelige ofre for fugleinfluenza end noget andet sted i verden, og personalet der fortæller os, at Tamiflu ikke nytter, at det ikke udretter noget.
Når vi hører om denne influenza, er vores udgangspunkt en følelse af hjælpeløshed. Vi ved nu, at den største fare ikke er vilde trækfugle, som vi ikke kan kontrollere, men tamfugle, eller skulle jeg sige industrielt fjerkræ, og vores håndtering af dem og deres affaldsprodukter. Det kan vi gøre noget ved, og som en model vil jeg henvise Dem til Irlands succesrige initiativer med at inddæmme udbruddet af mund- og klovsyge for nogle få år siden. Gårdene fik desinficerende bade og tæpper ved alle indgange. Markeder for dyr blev lukket, og enhver bevægelse af husdyr blev nøje overvåget og stort set standset. Vi stoppede endog paraderne på , men strategien med inddæmning fik succes, og det kan ske igen. Vi håber at inddæmme fugleinfluenzaen, før den når det stadium, hvor den kan smitte mellem mennesker. 
John Bowis (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Jeg vil gerne begynde med at udtrykke min store glæde over hr. Adamous betænkning, som jeg helhjertet støtter. Jeg glæder mig over, hvad kommissæren har sagt om de initiativer, der bliver taget, ligesom jeg glæder mig over den rapport, der er blevet nævnt af hr. Koker fra London School of Hygiene and Tropical Medicine. Jeg vil gerne sætte fokus på tre aspekter.
Det første er forskning i vaccine. Det er klart, at hvis vi forlader os på vaccine baseret på æg, vil det, selv når vi kender den nøjagtige influenzatype, tage 6-8 måneder, før vaccinen kan være klar. Og hvis influenzapandemien er kommet som et resultat af fugle- eller hønseinfluenza, har vi sandsynligvis slagtet alle hønsene, hvilket betyder, at der ikke vil være nogen æg at lave vaccine af. Så der er et påtrængende behov for at søge efter alternativer og i særdeleshed dna-vaccine, og jeg ser frem til at høre, hvad der er sket her.
Det andet aspekt drejer sig om at være forberedt. Denne udmærkede betænkning dækker en lang række ting, som skal sættes i værk. Men jeg tror, der mangler en, der drejer sig om de mekanismer, man skal have for at levere vaccinen. Jeg håber, at det vil blive medtaget i det arbejde, Kommissionen gør.
Det tredje aspekt drejer sig om oplagring. Hr. Staes har bedt om navnene på de lande, der blokerer for oplagring. Det skal han få. Det er Nederlandene, Sverige og Slovakiet. Derudover har Det Forenede Kongerige, Tyskland og Portugal givet betinget støtte afhængig af, hvem der skal betale for det. Jeg mener, det er baseret på en misforståelse af, hvad oplagringen formodes at gøre godt for. Det er ikke meningen, at den skal erstatte arbejde i medlemsstaterne, det er ikke hensigten med den at redde dem fra at skulle opbygge deres egne lagre, men det er en forsikringspolice i tilfælde af, at vi får en alvorlig situation inden for eller måske uden for vores grænser - f.eks. i Moldova eller Belarus, i hvilket tilfælde det ville være i alles interesse at kvæle det udbrud så hurtigt som muligt, før det spreder sig til EU. Af denne grund anmoder jeg Kommissæren om at gå tilbage til Rådet, forklare, hvad det drejer sig om, dunke nogle hoveder sammen og sikre sig, at de lande, der har blokeret for det til dato, fjerner denne blokade, så vi kan have dette lager og være parate til at beskytte os selv. 
Marie-Noëlle Lienemann (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg skal først takke hr. Adamou for hans betænkning. Mange af Parlamentets medlemmer har støttet idéen om et strategisk lager af antivirale lægemidler, og jeg glæder mig over, at Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed har fastholdt mit forslag om at indføre en obligatorisk licensordning med henblik på at sikre hurtigere massefremstilling heraf, så 25-30 % af befolkningen i de enkelte medlemsstater er dækket ind.
Men det er ikke nok at oprette et lager af antivirale lægemidler. Det er af grundlæggende betydning, at fremstillingen af vacciner accelereres, for det er naturligvis dét, der bliver afgørende for at få begrænset pandemien. Ud fra den betragtning beklager jeg, at Unionen ikke har accepteret at finansiere - mine kolleger har i hvert fald ikke fastholdt det - et strategisk partnerskab mellem det offentlige og det private med hensyn til spørgsmålet om at accelerere fremstillingen af vacciner mod fugleinfluenza.
Det andet punkt vedrører antibiotika, som risikerer at mangle, når først influenzaen er brudt ud, for der vil opstå en lang række komplikationer, i forbindelse med hvilke store lagre af antibiotika kan vise sig at være nødvendige, da antallet af dødsfald ikke kun vil skyldes influenzaen, men også dens komplikationer.
For det tredje er der risikoen for, at der bliver mangel på råvarer og masker. Hvis vi går over til en ekstremt massiv fremstilling af antivirale lægemidler i EU, er der risiko for, at der opstår mangel på de råstoffer, der skal anvendes til at fremstille disse antivirale lægemidler, og på masker, hvis ikke forsyningen garanteres og varieres. 
Endelig er det meget vigtigt, at Unionen går forrest med hensyn til fremstilling af vacciner af den nye generation, da fugleinfluenzaen kun er en første advarsel om udviklingen - der fremskyndes af vores internationale samkvem - af store pandemiske og epidemiske sygdomme i verden, navnlig de virale sygdomme. Min kollega hr. Bowis nævnte det for et øjeblik siden. Selve arten af vores vacciner gør det vanskeligt at fremstille dem, hvis ikke vi får rådighed over nogle nye strategier. Endelig bør WHO have udvidede overvågnings- og kontrolbeføjelser, for vi skal være solidariske. Overvågnings- og kontrolnetværket skal være effektivt og verdensomspændende. 
Marios Matsakis (ALDE ).
   - Hr. formand! Jeg er bange for, at jeg vil bringe kætteri ind i denne debat. Som medicinsk forsker er jeg overbevist om, at spørgsmålet om en truende fugleinfluenza er en myte. Selv om den første rapport om den særdeles farlige type H5N1 kom for 10 år siden, og selv om der næsten ikke er truffet nogen forsigtighedsforanstaltninger i de værst ramte områder i verden, har vi kun haft 100 dødsfald på verdensplan, dvs. 10 dødsfald om året! Selv antallet af folk, der dør af almindelige forkølelser, er langt højere end det!
Det argument, at en mutation kunne gøre fugleinfluenzavirus til en langt større trussel, lider af alvorlige mangler. Mutationer i menneskelige vira sker hele tiden, og vi mennesker kan ikke gøre ret meget for at forhindre det. Men under alle omstændigheder, hvorfor bekymrer vi os ikke om muligheden af så mange andre teoretisk mulige mutationer af virus? Hvorfor er vi ikke i panik over den mutation, der kan få influenzavirus til at blive kræftfremkaldende?
De videnskabelige data siger, at risikoen for mennesker ved fugleinfluenza er næsten nul. Paranoiaen omkring en fugleinfluenzapandemi har trukket vitale ressourcer bort fra andre sundhedsområder og stort set kun gavnet medicinalindustrien og medierne. Som tegn på protest mod dette, og selv om jeg har den største respekt for ordføreren, er jeg betænkelig ved at stemme for denne betænknings substans. Det er kun en skrivebordsøvelse. 
Bairbre de Brún (GUE/NGL ).
 Hr. formand! Tidlig opdagelse og det tidlige advarsels- og reaktionssystem er afgørende komponenter i EU's strategi for håndtering af en mulig influenzapandemi.
Jeg er glad for at høre kommissæren sige, at Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme snart vil tage fat på dette spørgsmål. Jeg komplimenterer hr. Adamou for hans glimrende betænkning. Jeg tilslutter mig mine kolleger, når de understreger vigtigheden af en tilstrækkelig finansiel og teknisk støtte til udviklingslandene, særligt de mindst udviklede, og tilskynder Kommissionen til at arbejde for en mere sammenhængende international ramme i forlængelse af donorkonferencen i Beijing. 
Urszula Krupa (IND/DEM ).
   - Hr. formand! Fugleinfluenza kan ligesom andre virusinfektioner være meget farlig. Dokumentet om beredskab og reaktionsplanlægning i tilfælde af en influenzaepidemi er helt nødvendigt og vil utvivlsomt være nyttigt.
Jeg vil imidlertid gerne henlede Deres opmærksomhed på et andet problem. Det er et problem, der sjældent nævnes, når man diskuterer overordnede forebyggende foranstaltninger.
Vi bør overveje planer om en decentralisering af kyllingeproduktionen og en tilbagevenden til brugen af naturlige fodringsmetoder. Fjerkræ, der lever under sådanne forhold og fodres på en naturlig måde, vil være mere modstandsdygtige over for sygdom, og det producerede kød vil være sundere for mennesker end kød fremstillet fra masseproduceret fjerkræ, eller med andre ord sammentrængte flokke af fugle, der fodres med en uvarieret og unaturlig kost og undertiden holdes under meget stressende forhold. Desuden er en profitdrevet produktionsform, der fungerer på en så svigefuld måde, skadelig, og overskuddet går under alle omstændigheder tabt, når milliarder af syge fugle med svage immunsystemer skal slås ned. 
Françoise Grossetête (PPE/DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær! Der tales mindre om fugleinfluenzaen i nyhederne, men det betyder ikke, at virussen er forsvundet, og risikoen for, at den muterer til mennesket, er der stadig. Det ville således være yderst alvorligt at glemme faren, ligesom det ville være forkert at sige, at vi er klar. Lad os benytte denne midlertidige stilhed til at overveje, hvilke forholdsregler der skal træffes. 
EU skal være urokkelig. Jeg vil endda sige, at EU af hensyn til almenvellet skal overskride visse af Unionens fortrinsrettigheder for at sikre en perfekt samordning af nødplanerne, under forudsætning af at sådanne planer findes. Det er jo et krav, at de findes. Vi skal ud af denne skizofrene tilstand, hvor man siger, at man ikke må trænge ind på medlemsstaternes fortrinsrettigheder. Men hvad skal vi sige, når pandemien er en kendsgerning? Skal vi sige, at det ikke er vores skyld, at vi ikke er ansvarlige for den? Vi er forpligtet til at tilpasse vores beslutninger efter konteksten.
Det er allerede nu vigtigt, at EU yder logistisk og finansiel støtte med henblik på at bidrage til udviklingen af vacciner. Laboratorierne er klar, men vi skal støtte dem i deres arbejde, for hvis de skal udvikle vaccinerne, skal de have de ordrer ind, der er nødvendige for at oprette strategiske lagre. Kun på den måde kan vi undgå den ulovlige handel, der risikerer at udvikle sig, hvis krisen bryder ud, og sikre en retfærdig distribution af produkterne til bekæmpelse af epidemierne, nemlig vacciner, antivirale lægemidler, masker osv. På den måde kan vi undgå den panikangst, der kun ville volde os problemer.
Til slut, hr. kommissær, er det, vi har brug for, en situationsrapport fra de enkelte medlemsstater. De enkelte regeringer skal forpligte sig til at være solidariske! Jeg kan se på Deres reaktion, hr. kommissær, at den kamp endnu ikke er vundet. En egoistisk holdning over for en international epidemi ville være fuldstændig i modstrid med den europæiske ånd. Det, jeg er bange for, hr. kommissær, er, at ingen i virkeligheden - og det ved vi - er klar i denne sag, og dét er det allerværste. 
Karin Scheele (PSE ).
   - Hr. formand! Det mest skræmmende scenario, som til stadighed bliver tegnet i forbindelse med fugleinfluenzaen, er fremkomsten af en ny virusundertype, som kan overføres mellem mennesker. Så langt er vi heldigvis ikke kommet endnu, men også uden dette -scenario udgør fugleinfluenzaen en stor trussel mod den menneskelige sundhed. WHO anvender seks pandemialarmtrin til at informere verden om farens omfang. I øjeblikket befinder vi os på alarmtrin 3.
Jeg vil gerne ønske ordføreren tillykke med hans fremragende betænkning. Foranstaltningerne heri viser, hvilke koordinerings- og netværksforanstaltninger, der er og vil blive nødvendige for at være bedre forberedt på en given situation.
Fugleinfluenzaen er en global infektionssygdom, og derfor vil jeg godt påpege, at dette emne vil komme til at spille en rolle på AVS-mødet i næste uge i Wien, og at vi vil vedtage et beslutningsforslag herom.
Hr. kommissær, folk henvender sig ikke kun til mig, men også til Dem i forbindelse med mange arrangementer og udviklingspolitiske forhandlinger. Ved disse lejligheder bliver vi ikke alene anmodet om, at EU skal yde teknisk og finansiel støtte, som vil hjælpe udviklingslandene med at håndtere dette problem, men også bedt om ikke at vælte nedgangen i fjerkræsektoren over på udviklingslandene ved at yde massiv eksportstøtte og således igen skade og ødelægge markederne i disse områder.
Arūnas Degutis (ALDE ).
   - Hr. formand! Jeg vil gerne takke hr. Adamou for hans grundige betænkning. Jeg støtter i høj grad, hvad han har sagt i dag. Jeg vil gerne understrege vigtigheden af forbedret samarbejde og informationsudveksling mellem Kommissionen, de europæiske stater og Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme. Hvert land må træffe de foranstaltninger, som er bedst egnet til at bekæmpe influenzapandemien.
Men intet land kan modstå følgerne af pandemien alene. Internationalt samarbejde er en absolut nødvendighed, hvis virkningerne skal reduceres. Jeg tilslutter mig derfor fuldt ud idéen om at skabe en europæisk taskforce, som skal koordineres af Kommissionen, og hvor Parlamentet vil være repræsenteret. Denne taskforce, som vil bringe eksperter fra de relevante områder sammen, såsom eksperter i menneskelig sundhed og dyresundhed, neurologi og epidemiologi, bør arbejde med repræsentanter for den europæiske sektor for vaccine og antivirale lægemidler. 
Thomas Ulmer (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil godt komplimentere hr. Adamou for hans fremragende, detaljerede og indholdsmæssigt rigtig gode betænkning.
Vi etablerede Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC) i Stockholm i god tid med henblik på at stå rustet til de kommende opgaver. I forbindelse med spørgsmålet om en influenzapandemi er den europæiske merværdi, som vi jo alle elsker så højt, entydigt synlig. Fælles planlægning, fælles krisestyring, fælles koordinering, fælles logistik og fælles rejsebegrænsninger bliver implementeret. Derudover er det nødvendigt med fælles virostatika, fælles vacciner og fælles lagre. Vi har allerede solidaritet i tilfælde af en katastrofe. Der er brug for Europa i tilfælde af en katastrofe, og her prioriteres fælles handling over subsidiaritet.
I den forbindelse har vi et presserende behov for en åben, ærlig og hurtig dataudveksling mellem medlemsstaterne. Her er det ECDC's og Kommissionens opgave at indsamle og kontrollere dataene. Jeg vil også gerne benytte lejligheden til at takke Kommissionen. Jeg er altid meget karrig med at sige tak, og derfor vejer det også tungere, når jeg endelig gør det. Hjertelig tak for den hurtige tilrådighedsstillelse af 100 millioner euro som hjælp her hos os og i den tredje verden.
Jeg vil også gerne sige mange tak til mine kolleger i Regionaludviklingsudvalget for, at de var parat til at inkorporere pandemien inden for rammerne af Solidaritetsfonden. Vi håber alle sammen, at en pandemi forbliver fiktion eller en teoretisk øvelse, og at den aldrig vil forekomme. Jeg har det imidlertid godt med, at vi står godt rustet, hvis der skulle udbryde en pandemi. 
Csaba Sándor Tabajdi (PSE ).
   - Hr. formand! Jeg kommer fra Dél-Alföld-regionen i Ungarn, som er blevet hårdt ramt af katastrofen. I min hjemlandsby Szank og i de omkringliggende områder måtte 350.000 stykker fjerkræ destrueres på en enkelt uge. Alle forordninger fra Kommissionen er overholdt, og veterinærmyndighederne udpegede de ramte områder. Destruktionen af fjerkræ var rent faktisk startet, inden fugleinfluenzaen blev konstateret i laboratorierne. Det var det rigtige at gøre, fordi den hurtigere indgriben hindrede virus i at sprede sig. Det er blevet bekræftet, at de tidligere bekæmpelsesforanstaltninger fra EU's side var korrekte. Vi beder ikke Kommissionen om flere penge, men om en mere fleksibel holdning i forbindelse med tilpasningen af programmerne for udvikling af landdistrikter mellem 2007 og 2013, således at de nødvendige midler kan sikres til fjerkræsektoren, genopbygning af landbrug og nye husdyrbesætninger. 
Péter Olajos (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Epidemier har hærget verden adskillige gange med ødelæggelse og smerte i kølvandet. Jeg ved ikke, om vores sundhedssystem nogensinde når dertil, hvor vi fuldstændig slipper for epidemier; under alle omstændigheder er det i dag klart, at vi stadig er meget langt fra en sådan situation. Men blandt alle usikkerhederne kan vi være sikre på en ting: At vi aldrig har været så velforberedte på at møde faren, som vi er i dag.
Jeg er glad for, at Parlamentet diskuterer dette spørgsmål nu, fordi vi kan se præcis, hvor vi står, og hvad vi ellers behøver for at være så parate, som vi overhovedet kan være. Vores beredskab over for en potentiel influenzaepidemi er baseret på de nationale pandemibekæmpelsesplaner, som koordineres af Kommissionen. Det er vigtigt at sørge for, at planerne omfatter tekniske foranstaltninger såsom afgrænsning af de områder, der skal isoleres, anskaffelse af de rette sæt til virusbekæmpelse, udarbejdelse af listen over de personer, der bør vaccineres først, en retfærdig fordeling af instrumenter, der skal benyttes imod epidemien eller regulering af trafikken og holdningen på arbejdspladsen.
Det er vigtigt, at vi ud over de tekniske foranstaltninger også er opmærksomme på kommunikationsopgaverne. I tilfælde af en pandemi er forebyggelsen af panik i befolkningen i en medlemsstat mindst lige så vigtigt som at sikre en præcis, hurtig og pålidelig informationsstrøm mellem medlemsstaterne. Kommunikationen skal omfatte alle samfundsgrupper og -lag, og dette kan kun opnås ved at anvende alle tilgængelige instrumenter på en koncentreret måde.
De siger, at problemerne altid starter i toppen. Derfor er det vigtigt, at de koordinerende organisationer på alle kontinenter og på globalt plan kan samarbejde harmonisk. I Europa skal WHO, Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme og Kommissionen arbejde så tæt sammen som muligt også nu i forberedelsesfasen. Jeg lykønsker hr. Adamou med hans initiativbetænkning. 
Adamos Adamou (GUE/NGL ),
   Hr. formand! Jeg har to bemærkninger til det, jeg har hørt i dag, men allerførst vil jeg takke alle medlemmerne for deres synspunkter.
Hr. kommissær! Jeg er meget ked af holdningen hos bestemte medlemsstater, som modarbejder oprettelsen af et lager af antivirale lægemidler. Tilsyneladende glemmer de det grundlæggende princip, at det er bedre at forebygge sygdomme end behandle dem. Lad mig her gentage, hvad jeg også sagde, da vi mødtes med Miljøudvalget, nemlig at medlemsstaterne bør være klar over, at, hvis der udbryder en pandemi, vil hele deres budget ikke være nok. Derfor er det bedre at forebygge end at helbrede.
Min anden bemærkning drejer sig om hr. Matsakis' synspunkt. Han har en umistelig ret til at stemme imod betænkningen, men han har ikke ret til at vildlede Europa-Parlamentet ved at sige, at en mulig pandemi er en myte, når alle videnskabelige institutioner og alle eksperter i hele verden råber vagt i gevær og taler om millioner dødsfald. Eksemplerne med influenza i Spanien og andre steder, hvor vi havde flere millioner dødsfald, går ikke så langt tilbage. Derfor vil jeg gerne sige til hr. Matsakis, at han har ret til at stemme imod betænkningen, men han har ikke ret til at vildlede Europa-Parlamentet. 
Markos Kyprianou,
   Hr. formand! Jeg vil gerne takke medlemmerne for en meget interessant debat. Endnu en gang er det blevet bekræftet, at vi har samme holdning, og at vi ser ens på dette spørgsmål.
Næsten alle aspekter af forberedelsesplanerne er generiske. Dvs. at når vi forbereder os på en mulig influenzapandemi, forbereder vi os ikke bare på muligheden for fugleinfluenza, men for enhver influenzapandemi, og i sidste instans for enhver sundhedsrisiko. Eftersom de for det meste er generiske, kan de bruges ved enhver form for trussel mod helbredet, og de er derfor en god investering fra medlemsstaternes og Fællesskabets side, som ikke vil være spildt. Men vi bør alle bede til, at de bliver spildt, at vi ikke får en sundhedskrise og derfor aldrig får brug for dem, men ikke desto mindre er det en god investering i forberedelse, både på naturlige pandemier og bioterrorisme.
Vi er langt bedre forberedte, end vi var sidste år eller året før. Vi har endnu ikke nået målet, og det kan vi i realiteten aldrig sige, at vi har. Det er en fortsat bestræbelse, og der er altid mulighed for forbedring, altid behov for at gøre mere. Ikke desto mindre er vi virkelig kommet langt, men vi har stadig meget at gøre. Vi ved stadig ikke meget om den konkrete virus. Det er derfor, vi har investeret så meget i forskning i fugleinfluenzaen, og hvordan den opfører sig. Vi har en vis statistik, men i betragtning af de områder, hvor virus normalt forekommer og er hjemmehørende, er rapporteringen og overvågningen ikke så effektiv som på visse andre områder. Vi mangler stadig data og vil derfor investere i dette.
Jeg vil ikke gå ind på dyresundhedsaspektet, eftersom vi har haft mulighed for at drøfte dette for nylig her i Parlamentet. Men EU's grundlæggende politik, og også verdenssamfundets, er at sikre, at fugleinfluenza forbliver en dyresygdom. For at gøre dette må vi udrydde og effektivt håndtere den på dyreplan.
Samarbejde er meget vigtigt. Vi havde post-Beijing-konferencen i Wien i sidste uge, hvor der blev drøftet praktiske skridt til gennemførelse og opfyldelse af de forpligtelser, vi allerede havde påtaget os i Beijing. Det er sandt, at fremskridtene gik langsomt. Jeg er optimistisk og tror, at tingene vil gå hurtigere nu. Alle de afgørelser fra Kommissionen, der kræves til de 100 millioner bevilgede euro, er nu på plads, og man vil begynde at bruge pengene på forskellige initiativer. Det næste møde vil blive i Afrika og dække denne regions problemer. Jeg må minde Dem om, at Fællesskabet har lovet penge specielt til det afrikanske kontinent.
Jeg er enig i, at det er meget vigtigt at have alle tjenestegrenene involveret. Det er det, vi har gjort i vores plan, og det er, hvad vi tilskynder medlemsstaterne til at gøre i deres egne nationale planer. Der bør være en ledende myndighed for forberedelse og reaktion, men alle tjenestegrenene i hver medlemsstat og på fællesskabsniveau bør være involverede.
Muligheden for, at de nationale planer kan virke sammen, er også meget vigtig, og det har vi arbejdet på. Jeg er helt enig med dem af Dem, der har rejst dette spørgsmål, f.eks. om grænselukning. I realiteten kan én medlemsstat i EU ikke lukke sine grænser eller aflyse fly fra et bestemt sted, når vi har det indre marked og bevægelsesfrihed. Vi behøver samarbejde og koordinering. Vi har allerede etableret strukturer og mekanismer, der kan opnå det på fællesskabsniveau. Vi har også rejst dette spørgsmål på G8-niveau - internationalt niveau - idet vi har foreslået princippet om -princippet, så ingen G8-partner kan lukke sine grænser og aflyse fly uden i det mindste at rådføre sig med de andre i gruppen.
Jeg forstår, hvad De siger om spørgsmålet om institutioner. Som De ved, har vi arbejdet på kontinuitet inden for Kommissionens tjenester. Vi har også anmodet Parlamentet om at se på denne sag og vil arbejde tæt sammen med Parlamentets tjenester for at sikre kontinuitet inden for Parlamentet og dets møder og tjenester.
Antivirale lægemidler er bestemt et emne, der drøftes. Det er ikke et universalmiddel, det er ikke nogen kur, det er første forsvarslinje, og det har vi altid sagt. Men så længe vi ikke har pandemivirussen, vil vi ikke have en pandemivaccine, som ville være det grundlæggende forsvar. Vi prøver at forkorte den periode, der kræves for at udvikle en godkendt licens og produktion af vaccinen, men behøver stadig noget i mellemtiden, og antivirale lægemidler er én løsning.
Hvad angår spørgsmålet om lagre, er det ikke bare sådan, at nogle medlemsstater er modstandere af princippet, der er også modvilje hos mange medlemsstater mod at finansiere lagrene. Vi har forklaret, at det ikke skal være en erstatning for nationale lagre. Tværtimod har vi i vores papir med valgmuligheder indført en betingelse om, at en medlemsstat for at kunne drage fordel af det skal kunne bevise, at den faktisk er begyndt at lave sit eget nationale lager. Det vil være en stor lettelse, ikke kun for de medlemsstater, der stadig er ved at etablere lagre, men også for nabolandene og for WHO. Så vil WHO ikke være nødt til at bekymre sig om Europa, for vi kan passe på os selv og vores naboer, og WHO kan så koncentrere sig om andre regioner med større behov end vores.
Jeg er helt enig med fru Grossetête, men jeg er bange for, at det ikke var den reaktion, vi fik. Jeg var skuffet, men samtidig må vi være realistiske. Jeg ønsker ikke, at denne debat skal fortsætte og så anvendes som undskyldning for, at nogle medlemsstater ikke opbygger nationale lagre. Medmindre Rådet ændrer sin holdning, udfordrer - hvis jeg kan bruge det udtryk - det østrigske formandskab medlemsstaterne til at sige, at de vil være villige til at revidere deres holdning. Det er vigtigt at understrege, at medlemsstaterne skal etablere deres egne nationale lagre.
Jeg er helt enig i, at dette er et spørgsmål om solidaritet. Hvis vi skal være realistiske, må vi sige, at hvis vi ikke kan enes om solidaritetsprincippet nu, hvad vil der så ske, hvis der opstår en krise, og en medlemsstat må dele sin medicin med andre medlemsstater, mens alle borgerne føler sig truede? En af de svagheder, der blev opdaget ved øvelsen sidste november, var medlemsstaternes uvillighed til at deles om medicin. Derfor har vi behov for at etablere solidaritet nu, hvor vi kan være mere realistiske i vores holdning, end i en kriseperiode. Så kan det virke, sådan som vi gerne vil have. Ikke desto mindre vil vi forsøge at koordinere medlemsstaterne og i det mindste sikre os, at de alle træffer de nødvendige foranstaltninger af hensyn til deres egne borgere og Europas borgere i al almindelighed. Jeg vil som altid holde Parlamentet informeret om ethvert initiativ, vi tager. 

Bart Staes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand! Jeg kan se, hr. Kyprianou er ved at gå, men han har ikke besvaret spørgsmålet om, hvilke lande det er, der, når det kommer til stykket, undlader at vise solidaritet. Hr. Bowis har helt berettiget nævnt et par navne, men jeg vil gerne bede kommissæren oplyse, om det er de korrekte navne. Det er efter min opfattelse af største vigtighed, at vi som medlemmer af Europa-Parlamentet gør vores arbejde, men også, at vi kan videregive denne viden til vores kolleger i de nationale parlamenter, således at vores kolleger der kan henvende sig til de regeringer, der ikke opfylder forpligtelserne, og påpege, at der er tale om fuldstændig mangel på solidaritet. Det er efter min mening også et centralt element i europæisk demokrati, nemlig at det, vi gør i Europa, formidles til de nationale og regionale parlamenter. 
Markos Kyprianou,
   Hr. formand! Jeg er bange for, at praksis, som De ved, er, at vi ikke offentliggør den individuelle holdning, man har indtaget i Rådet. Rådet træffer beslutninger som ét organ, og der blev ikke truffet nogen sådan beslutning, hvilket vi beklager.
Det er op til hver medlemsstat at bekendtgøre sin holdning. Vi må fremlægge billedet i sin helhed, og derfor vil det ikke være produktivt på dette tidspunkt at begynde at udpege enkelte medlemsstater. Det er et kompliceret spørgsmål, og den holdning, som de enkelte medlemsstater indtager, skulle forklares i detaljer. Jeg beklager, at det ikke vil være nyttigt i øjeblikket at nævne navne. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om menneskerettighedssituationen i Tunesien. 
Hans Winkler,
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Det netværk af aftaler, som EU har med tredjelande - associeringsaftaler, samarbejdsaftaler og handlingsplaner inden for rammerne af den europæiske naboskabspolitik - beskæftiger sig meget indgående og vedvarende med menneskerettighedsspørgsmålet. Menneskerettigheder og EU's fælles værdier er en væsentlig bestanddel af disse aftaler. De er det ikke alene af juridiske årsager, men de er det, fordi EU repræsenterer værdier, som man også forfølger i forholdet til tredjelande. Dette gælder naturligvis også for Tunesien, og i Rådet har vi faktisk haft berettigede bekymringer på det seneste med hensyn til menneskerettighedssituationen dér.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at sige, at jeg er ked af, at fru Flautre selv er blevet udsat for trusler fra de tunesiske sikkerhedsstyrker. Den 5. juni indgav EU en meget kraftig protest mod disse hændelser hos det tunesiske udenrigsministerium.
Ligesom det er tilfældet i alle andre relationer til tredjelande, som vi har aftaler med, er spørgsmålet om overholdelsen af menneskerettighederne også et yderst væsentligt element i vores forhold til Tunesien. Dette er også fastsat meget klart i associeringsaftalen med Tunesien og i den europæiske naboskabspolitik. Som et led i handlingsplanen, som har været i kraft siden den 4. juli 2005, har Tunesien indgået en række meget klare forpligtelser på områderne demokrati, god regeringsførelse og menneskerettigheder. Der kan ikke herske nogen tvivl om, at den praktiske gennemførelse af disse forpligtelser har vital betydning for videreudviklingen af EU's relationer til Tunesien. Hertil hører også etableringen af et underudvalg for menneskerettigheder. Vi opfordrer vores tunesiske partnere eftertrykkeligt til at gøre det muligt for dette underudvalg at afholde dets første møde i løbet af de kommende måneder. EU ønsker at styrke dialogen om disse vigtige spørgsmål allerede i indeværende år.
Det er indlysende, at EU ønsker et Tunesien, der - som ethvert andet tredjeland - øger sin sikkerhed og velstand, mens der samtidig gøres fremskridt på områder, hvor der måske fortsat er mangler, som det mange gange er tilfældet, når det drejer sig om menneskerettigheder. Det skal dog også siges, at Tunesien kan opvise gode, ja ligefrem imponerende økonomiske rettigheder og sociale resultater i internationale rapporter, statistikker og ranglister. EU hilser Tunesiens bestræbelser særdeles velkommen, især hvad angår kvindernes stilling, retten til uddannelse og andre spørgsmål.
Alt i alt er det vigtigt for den arabiske verden, at et arabisk land har opnået konkrete fremskridt på disse områder. Derfor er der også gennemført positive foranstaltninger i den senere tid, som vi anerkender, og som vi bør anerkende, f.eks. åbningen af fængslerne for Den Internationale Røde Kors Komité, udnævnelsen af formidlere og udstedelsen af amnesti til politiske fanger. Vi håber også, at vi kan arbejde konstruktivt sammen med Tunesien, som har kapacitet til at fungere som mønstereksempel for den arabiske verden, inden for rammerne af FN's nye menneskerettighedsråd.
Alt dette kan dog ikke skjule, at menneskerettighedssituationen i Tunesien giver anledning til bekymring i mange henseender, især hvad angår ytrings-, forenings- og forsamlingsfriheden samt retssystemets uafhængighed. Netop hændelserne før og under verdenstopmødet om informationssamfundet i Tunis i november kaster stadigvæk en skygge over Tunesien. Efter disse episoder mindede vi offentligt og tydeligt Tunesien om EU's forventninger med hensyn til overholdelsen af dets forpligtelser og ansvar på menneskerettighedsområdet.
Som et led i en EU-menneskerettighedsdemarche i november 2005 understregede vi vores beklagelse af hændelserne i forbindelse med verdenstopmødet og gentog vores hovedbekymringer endnu en gang, som for det første var en afslutning på blokaden af EU-finansierede civilsamfundsmæssige projekter og for det andet, at der skulle ske fremskridt i gennemførelsen af programmet om en reformering af retssystemet, og for det tredje etableringen af et underudvalg om menneskerettigheder. Disse demarcher var utvivlsomt et første skridt, og Kommissionen og Rådet har overvåget udviklingen indgående siden november. Da det østrigske formandskab begyndte i starten af indeværende år, kunne man rent faktisk konstatere nogle imødekommende gestus. Således blev finansieringsaftalen vedrørende Meda-programmet om modernisering af retssystemet underskrevet i december 2005, og der blev frigivet EU-midler til to ngo'er.
Pengene til den ældste og mest respekterede menneskerettighedsliga på det afrikanske kontinent, hvis eksistens selv de tunesiske myndigheder beskriver som , blev og forbliver derimod blokeret. Organisationen, som jeg refererer til, er Ligue tunisienne des droits de l’homme, hvis klager over politiets intimideringsforsøg over for medlemmerne og dets forsøg på at obstruere ligaens arbejde ikke er blevet afgjort. En fortsat udestående domstolsafgørelse forhindrede allerede i september 2005 afholdelsen af organisationens generalforsamling. På den baggrund afleverede EU's trojka en demarche i Genève med henblik på at lægge eftertryk på EU's ønske om en uhindret fortsættelse af ligaens arbejde. Kommissionen vil sikkert også gerne sige noget om spørgsmålet om blokering af midler fra Kommissionen til fordel for ligaen. Jeg ønsker ikke at komme nærmere ind på dette her.
Til trods for en yderligere EU-demarche den 22. maj i år blev afholdelsen af ligaens generalforsamling den 27. og 28. maj igen forhindret. Her kom det til uforholdsmæssig stor politiindsats over for fredelige kvindelige aktivister, som formanden for Underudvalget om Menneskerettigheder, fru Flautre, uheldigvis både blev vidne til og offer for.
Jeg vil godt understrege, at gentagne hændelser af denne art skader et lands internationale anseelse. Efter vores meningsudveksling med den tunesiske udenrigsminister den 5. juni har formandskabet også indledt yderligere skridt som en reaktion på disse hændelser. Mødet i Associeringsrådet EU-Tunesien, som er planlagt til at finde sted i juli 2006 i Tunis, vil give os en passende ramme for forhandlinger, hvor disse hændelser kan blive behandlet. Vi er også parat til at føre en åben og konstruktiv dialog med Dem om dette emne her i Parlamentet.
Jeg vil gerne fremsætte nogle afsluttende bemærkninger om andre udviklinger på menneskerettighedsområdet, som det foreliggende beslutningsforslag fra Parlamentet henviser til, og som også giver anledning til bekymring i Rådet. Foreningsfrihed - om end med visse begrænsninger - er forankret i den tunesiske forfatning. Som så ofte før i forbindelse med menneskerettighedsspørgsmål er loven eller forfatningen ganske vist i overensstemmelse med standarden, men det handler imidlertid også om implementeringen og gennemførelsen heraf. I den tunesiske forfatning garanteres retssystemets uafhængighed også, men på den anden side foreligger der talrige rapporter om myndighedernes indblanding i retssager. Retssagen mod advokaten Mohammad Abou, der - som De ved - blev anklaget på grund af en kritisk onlineartikel, synes også at bekræfte disse beskyldninger.
Jeg vil godt slå fast, at EU er meget interesseret i et samarbejde med Tunesien om modernisering af retssystemet. EU har stillet midler til rådighed herfor inden for rammerne af Meda-programmet og er meget interesseret i fremskridt i forbindelse med gennemførelsen af dette projekt.
På Rådets vegne kan jeg forsikre Dem om, at EU også i fremtiden vil bringe menneskeretlige anliggende og bekymringer tydeligt på tale over for Tunesien og kræve omfattende overholdelse af menneskeretlige og demokratiske principper af de tunesiske myndigheder. Vores første prioritet i den forbindelse omhandler gennemførelsen af de forpligtelser vedrørende demokrati, god regeringsførelse og menneskerettigheder, som Tunesien har accepteret i forhold til EU inden for rammerne af den europæiske naboskabspolitik. Opfyldelsen heraf - og det har vi heller ikke lagt skjul på over for Tunesien - udgør grundlaget og forudsætningen for videreudviklingen af vores relationer. 
Olli Rehn,
   Hr. formand! Kommissionen følger nøje menneskerettighedssituationen i Tunesien. Den bruger alle de midler, den har til rådighed, til at tilskynde de tunesiske myndigheder til at gøre fremskridt på dette afgørende område. Den er særlig bekymret over overtrædelser af grundlæggende frihedsrettigheder, såsom ytrings-, forenings- og forsamlingsfriheden.
Min kollega, fru Ferrero-Waldner, har i sine bilaterale kontakter med de tunesiske myndigheder, herunder hendes seneste besøg i Tunesien i oktober 2005, systematisk påpeget vigtigheden af at respektere menneskerettighederne og udvikle et frit og åbent civilt samfund, hvor alle kan deltage.
Kommissionen har også nøje fulgt de begivenheder, der foregik under kongressen i Den Tunesiske Liga for Beskyttelse af Menneskerettighederne den 27. maj. Den dag var en repræsentant for delegationen fra Kommissionen til stede på kongressen trods en advarende note fra de tunesiske myndigheder. Derfor var han vidne til, hvad der skete, og kunne give støtte til repræsentanten fra Parlamentet, fru Flautre, der også var til stede.
Jeg beklager meget, at hun blev truet af sikkerhedsstyrkerne og finder det helt uacceptabelt. Derfor fandt der den 5. juni 2006 et møde sted mellem den tunesiske udenrigsminister, hr. Abdallah, og EU's ambassadører i Tunesien. Lederen af Kommissionens delegation understregede ved den lejlighed, at tilstedeværelsen af observatører fra Kommissionen og Parlamentet ved kongressen i Den Tunesiske Liga for Beskyttelse af Menneskerettighederne var helt legitim. Desværre er de tunesiske myndigheder stadig tilbageholdende med hensyn til spørgsmålet om denne liga.
Mere generelt vil jeg gerne minde Dem om, at Kommissionen har forpligtet sig til at give støtte til fremme af menneskerettighederne og udviklingen af et civilt samfund i Tunesien, herunder menneskerettighedsligaen. I den forbindelse beklager Kommissionen dybt, at de tunesiske myndigheder fortsat blokerer for EU's bestræbelser til støtte for det civile samfund, særlig under det europæiske initiativ for demokrati og menneskerettigheder. Vi vil fortsat presse de tunesiske myndigheder for hurtigt at ophæve denne blokade.
Med hensyn til fremtiden er det vores faste hensigt - som vi deler med Rådet - at benytte naboskabsinstrumenterne som en løftestang på menneskerettighedsområdet. Naboskabshandlingsplanen for EU og Tunesien indbefatter omfattende forpligtelser inden for menneskerettigheder, demokrati og bedre regeringsførelse.
Desuden lægger den op til etableringen af et underudvalg om menneskerettigheder, hvor realiseringen af sådanne forpligtelser kan vurderes og overvåges i fællesskab. Den 2. juni 2006 - for bare to uger siden - forelagde Kommissionen for de tunesiske myndigheder udkastet til forretningsorden for ovennævnte underudvalg og afventer et svar fra tunesisk side.
Jeg vil derfor gerne forsikre Dem om, at Kommissionen vil fortsætte sine bestræbelser for at sikre, at bestemmelserne i associeringsaftalen og i handlingsplanen EU-Tunesien med hensyn til respekt for menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder bliver gennemført, som de skal. 
Simon Busuttil,
   Hr. formand! Tunesien er et af vores partnerlande i Barcelona-processen, og begge sider, ikke kun os, bør have interesse i at sikre, at forpligtelserne inden for denne proces overholdes, herunder vedrørende respekten for menneskerettighederne.
Alligevel, hr. formand, må vi også være forsigtige uden at drage forhastede konklusioner. Dette er tredje gang på omkring seks måneder, at Parlamentet drøfter beslutningen om menneskerettigheder i Tunesien. Det er ude af trit med det, vi siger, og også det, vi ikke siger om andre lande, herunder nogle af vores partnerlande i Mellemøsten, hvor menneskerettighedssituationen bestemt ikke er bedre end i Tunesien.
Jeg vil gerne sige det helt klart, at Tunesien efter min mening skal gøre langt mere på dette område. Men vi på vores side skal imidlertid også sende et budskab til Tunesien, som er ligeså afbalanceret og konsekvent og behandle alle lande på samme måde. Når alt kommer til alt, taler vi om et land, der allerede har gjort visse fremskridt, som hr. Winkler nævnte i sit indlæg. Vi taler om et land, der netop er blevet valgt ind i De Forenede Nationers menneskerettighedsråd. Dette er et land, som også netop har overtaget formandskabet i Den Parlamentariske Forsamling EU-Middelhavsområdet.
Hr. formand! Jeg ved ikke, hvor konsekvent vi optræder ved at insistere på at støtte kongressen for den tunesiske menneskerettighedsliga, når vi ved, at der foreligger en kendelse fra den tunesiske domstol om, at kongressen ikke skal finde sted. Hvad forventer vi: At domstolens kendelse anfægtes eller ignoreres? Ville det så ikke være bedre at opfordre til dialog mellem de involverede parter i stedet for at fordømme? Ville det ikke også være bedre også at bede de tunesiske myndigheder deltage med henblik på at finde en løsning? Det er utvivlsomt vigtigt, at denne kongres afholdes, men vi ved, at der er indført et forbud i kraft af denne domstolskendelse, og alle parter må engagere sig for at slippe ud af denne blindgyde.
Og hvad er det præcis, vi siger, om loven vedrørende det højtstående institut for sagførere, som netop er vedtaget? Siger vi, at menneskerettighederne er blevet overtrådt, fordi der ikke blev gennemført nogen høring vedrørende denne lov, før den blev vedtaget? For hvis det er det, vi siger, bør vi indrømme, at der også findes et stort antal medlemsstater i EU, der overtræder menneskerettighederne på grund af manglende høring. Afslutningsvis, hr. formand, gentager jeg, at jeg langt, langt hellere ser et Tunesien, der sikrer menneskerettighederne, men jeg vil også gerne have, at vi udsender dette budskab på en konstruktiv måde. 
Catherine Trautmann,
   Hr. formand! Dette er den tredje beslutning, vi foreslår Parlamentet at vedtage om menneskerettighedssituationen i Tunesien. Kommissionen og Rådet udtalte sig i samme retning som Parlamentet i september og december sidste år, og vi kunne derfor tillade os at håbe, at Tunesien ville respektere landets europæiske forpligtelser. Det har ikke været tilfældet, hvilket forbuddet mod den tunesiske menneskerettighedsligas kongres og den seneste tids håndfaste indgreb mod menneskerettighedsforkæmpere og advokater og dommere vidner om. 
Lige så alvorlig er den måde, som landets aftale med EU om en reform af retssystemet omgås på. Denne aftale, der blev undertegnet i december 2005, skulle markere reelle fremskridt på menneskerettighedsområdet i landet og især sikre retssystemet fuld uafhængighed. Det eneste tiltag, der er blevet iværksat inden for rammerne af associeringsaftalen, er således blevet spoleret, idet loven om oprettelse af advokatuddannelsesinstituttet er blevet gennemtvunget uden hensyntagen til advokaternes synspunkter og er blevet anbragt under den udøvende magts fulde myndighed.
Det er ikke blot de forpligtelser, Tunesien har påtaget sig, der ikke er blevet overholdt, men man har heller ikke kunnet konstatere de forventede fremskridt. Tværtimod viser de seneste kendsgerninger, at situationen er blevet forværret, og det er en form for provokation over for EU, når respekten for menneskerettighederne er selve fundamentet for partnerskabet mellem EU og Tunesien. Det ville således ikke tjene noget formål at holde sig til ord og løfter.
Det, vi forventer af Kommissionen og Rådet, er handling, for dialogens pædagogik ser ikke ud til at være nok. Vi kræver derfor, at der hurtigst muligt indkaldes til et associeringsråd, at den tunesiske menneskerettighedsligas kongres frit kan afholdes, at der frigøres midler til civilsamfundet, og at truslerne og forfølgelsen ophører.
Derudover kræver vi i øvrigt, at alle de tiltag, der findes passende i forbindelse med vedtagelsen af vores beslutning, ledsages af en nøjagtig og klar tidsplan, så ingen er i tvivl om de gensidige forpligtelser, der binder EU og Tunesien. 
Hélène Flautre,
   Hr. formand! Dagens forhandlinger er en gentagelse af dem, der blev afholdt for nøjagtig seks måneder siden, den 13. december 2005. Dengang afsluttede rådsformanden sit indlæg med de samme ord som i dag. Jeg citerer: "Nu er tiden inde til, at vi insisterer på, at myndighederne skal opfylde de forpligtelser, præsident Ben Ali har påtaget sig. Opfyldelsen af disse forpligtelser er et afgørende element for udviklingen af forbindelserne mellem EU og Tunesien."
Siden da har EU ganske vist gennemført et par tiltag, men de har klart vist deres begrænsninger. Opbuddet af tunesiske politistyrker og deres vold - som jeg personligt var vidne til - forhindrede den tunesiske menneskerettighedsligas afholdelse af sin kongres i slutningen af maj, men ikke, hr. Busuttil, som følge af en retsafgørelse, for der er allerede blevet anlagt 32 retssager mod den tunesiske menneskerettighedsliga. Der er slet og ret tale om et retslig chikane. De midler, der er blevet afsat til foreningerne, er fortsat blokeret. Rigtig mange uafhængige ngo'er og politiske partier har fortsat ikke ret til at eksistere. Retsvæsenet har stadig mundkurv på. Advokaten hr. Abou sidder fortsat fængslet, og der rettes dagligt angreb ikke blot mod ham, men også mod hans hustru.
Hr. Winkler, De har varslet et møde i juli i et associeringsudvalg. Er det Deres svar på Parlamentets udtrykkelige krav fra december om et hastemøde i associeringsrådet med henblik på at undersøge menneskerettighedssituationen i Tunesien?
Så er det jo ganske logisk, at de tunesiske myndigheder handler med en stigende følelse af straffrihed. Jeg skal igen henvende mig til Dem, hr. Winkler. Hvordan kan man retfærdiggøre, at den østrigske repræsentant ikke engang fandt det hensigtsmæssigt at rejse ud i forbindelse med kongressen, og at han tydeligvis gjorde alt for at tildække EU's tiltag på stedet? Kun to medlemsstater var til stede under den tunesiske menneskerettighedsligas kongres.
Endelig vil jeg dvæle lidt ved forslaget om den såkaldte reform af retsvæsenet. De tunesiske myndigheder har netop vedtaget et forslag om et advokatuddannelsesinstitut på trods af et enstemmigt advokatråds modstand herimod. De nægter fortsat i dag at give tilladelse til et besøg fra FN's særlige rapportør vedrørende dommeres og sagføreres uafhængighed, og foreningen af dommere og anklagere er ganske enkelt blevet opløst og skiftet ud. Hvordan kan man under disse omstændigheder tro, at de tunesiske myndigheder på nogen som helst måde vil sikre retssystemets uafhængighed? 
Hr. kommissær! Efter min opfattelse skal hele dette forslag stilles i bero, så det kan blive revideret, og så dets gennemførelse og udbetalingen af Unionens midler kun sker under visse betingelser. 
Vittorio Agnoletto,
   Hr. formand, kære kolleger! Krænkelsen af menneskerettighederne i Tunesien har efterhånden antaget et dramatisk omfang. Den tunesiske regering forhindrede den tunesiske menneskerettighedsligas kongres ved at indsætte politistyrker og efterretningstjenester. Dette er ikke acceptabelt.
Jeg minder om, at den tunesiske menneskerettighedsliga er en integreret del af Den Internationale Menneskerettighedsliga, som er en privilegeret dialogpartner for EU-institutionerne. Ikke alene forhindrede politiet fysisk mødet i at finde sted, det gav også vores kollega, Hélène Flautre, en dårlig behandling. Jeg vil gerne give udtryk for min personlige og hele vores gruppes solidaritet med hende. Denne solidaritet gælder også Mokhtar Trifi, som er formand for den tunesiske menneskerettighedsliga, og alle hans kolleger. Jeg vil ligeledes påpege, at de midler, som Kommissionen har bevilget til projekter, der skal fremme menneskerettighederne, stadig ikke er tilgængelige.
Hele EU er politisk gidsel for en regering, der har besluttet at træde disse rettigheder under fode. Derfor er tiden inde til at reagere. Kommissionen skal holde op med at dække sig ind under uenigheden i Rådet og det veto, som navnlig Frankrig er kommet med.
Jeg anmoder formelt om, at Kommissionen indleder procedurerne for at afholde et ekstraordinært møde i Associeringsrådet EU-Tunesien, så der bliver foretaget en evaluering af landets politiske og borgerlige frihedsrettigheder. Vi skal heller ikke være bange for at nævne muligheden for at indstille associeringsaftalen mellem EU og Tunesien i henhold til aftalens artikel 2.
Jeg siger også dette som ordfører for den demokratiklausul, som Europa-Parlamentet enstemmigt har vedtaget, og som giver os den nødvendige politiske legitimitet til at indstille aftalen og bede om, at der straks afholdes et møde i Underudvalget om Menneskerettigheder. Ellers vil Kommissionen og Rådet fortælle os, at de fortsat agter at være underlagt en despotisk regering i Tunis, der tror, at den kan fortælle dem, hvad man skal gøre i Bruxelles. I dette tilfælde tror jeg dog ikke, at Parlamentet vil være på Deres side. 
Paul Marie Coûteaux,
   Hr. formand! Jeg har desværre kun kort tid, men De har udvist storsind over for flere af dem, der har haft ordet før mig, så det håber jeg også, De gør over for mig. 
Min gruppe vil gerne minde om, at i modsætning til det, man gerne vil tro her, er der ikke enighed om at yppe kiv på menneskerettighedsområdet med regeringen i Tunesien, som om noget er et venskabsland. Det var i øvrigt indholdet i indlægget fra min fremragende kollega, hr. Busuttil, som jeg tilslutter mig.
For det første mener mange, at de interne stridigheder i menneskerettighedsligaen - uforståelige tunesiske stridigheder i øvrigt - ikke skal afgøres af Europa-Parlamentet. Det er ikke vores opgave. For det andet er vi mange, der glæder os over at se et sydligt land gøre så store fremskridt på udviklingsområdet, og dette gennem adskillige år, at det på sigt kan blive et rigtigt udviklet land og således tjene som foregangseksempel for hele den arabiske verden og måske endda for hele Afrika.
Vores beundring for Tunesien forstærkes yderligere af, at landets regering er i stand til at holde de altid tilbagevendende og truende bølger - det ved vi - af fundamentalisme og religiøs fanatisme i skak. Mange af os undrer os endvidere over, at dette land kan være en besættelse for visse personer i en sådan grad, at de bruger hovedparten af deres parlamentariske mandat på med alle midler at bringe skam over landet. Det er mildest talt mærkeligt.
Endelig undrer mange sig over den konstante henvisning til princippet om, at der er forskel på folk. Vi er meget strenge på menneskerettighedsområdet over for visse lande, især når de unddrager sig den amerikanske indflydelse og det engelsktalende univers, men langt mindre nøjeregnende over for andre, herunder medlemsstaterne.
Alain Hutchinson (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, hr. minister, mine damer og herrer! Der er allerede blevet sagt mange - nogle gange modstridende - ting i denne sag. Jeg vil derfor gerne med det samme sige, at jeg ikke vil rippe op i de uacceptable hændelser, der har fundet sted, og som i øvrigt fortsat finder sted hver dag i Tunesien. Jeg mener, og det er der uden tvivl flere af Parlamentets medlemmer, der venter på, at vi skal gå ud over det stadie, hvor vi fordømmer sådanne hændelser, for ellers kan vi gøre det igen og igen.
Det, vi vil have nu - og det har flere allerede sagt - er handling, dvs. konkrete beslutninger fra Rådet og Kommissionen over for Tunesien som følge af de uophørlige krænkelser af menneskerettighederne, som landet er skyld i. Vi har pressionsmidler over for den tunesiske regering, så lad os bruge dem!
I denne forbindelse glæder jeg mig over det, jeg hørte Rådets repræsentant sige, nemlig at underudvalget for menneskerettigheder vil blive kaldt sammen. Det er et sent svar, men hvis det sker, er det en god ting. Som andre har sagt før mig, haster det med at få sammenkaldt det associeringsråd, der blev fastlagt i aftalen mellem Unionen og Tunesien, og at påtvinge dette en stram tidsplan, inden for hvilken respekten for menneskerettighederne skal være det centrale problem, der skal løses. 
Hvis ikke vi vil miste anseelse på den internationale scene skal Unionen efter min mening have mod til at træffe hårde politiske beslutninger, og jeg tilslutter mig fru Flautres opfordring til at ophæve ethvert samarbejde med Tunesien.
Hr. formand! Jeg skal slutte af med at sige, at den beslutning, vi vedtager, henvender sig til de øvrige europæiske institutioner, men den bør også tiltrække sig de europæeres opmærksomhed, som hvert år soler sig på strandene i Djerba og andre steder i Tunesien, og minde dem om, at der to meter fra deres strande ligger fængsler, hvor demokrater rådner op. 
Carlos Carnero González (PSE ).
   - Hr. formand! Tunesien er et nøgleland i Euro-Middelhavs-processen. Det kan ses ved, at landet har haft en associeringsaftale siden 1998 og en handlingsplan siden 2005 og ved, at landets parlament har siddet i formandsstolen for Euro-Middelhavs-forsamlingen de seneste par måneder.
Netop derfor er det, der sker i dette land i forbindelse med krænkelser af menneskerettigheder, endnu mere alvorligt. Som svar til hr. Busuttil, der sagde, at vi giver Tunesien for meget opmærksomhed, vil jeg sige, at vi ikke kan tillade os at efterlade en ven som et umuligt tilfælde, og derfor bliver vi nødt til at udarbejde lige så mange beslutninger, der er nødvendige. Vi må ikke lade de tunesiske myndigheder tro, at vi, ligegyldigt hvor meget vi taler om krænkelser af menneskerettighederne, på et tidspunkt vil blive trætte og tie stille. Det ville være unfair over for Euro-Middelhavs-processen og unfair over for den tunesiske befolkning og unfair over for os selv. Det, at Tunesien handler forkert, retfærdiggør ikke, at andre gør det samme. Hr. formand! Det er det politiske problem, vi står over for.
Euro-Middelhavs-processen er en succes, men der er mindst ét område, hvor vi endnu ikke har nået vores mål, og det er, at respekt for menneskerettighederne skal være en politisk norm i alle de lande, der er involveret i denne proces. Det, der er sket i Tunesien, er det seneste eksempel, men det bliver desværre ikke det sidste.
Derfor vil jeg opfordre de tunesiske myndigheder til at være et eksempel på en verdslig og demokratisk stat, der udviser respekt for menneskerettighederne, og holde op med at være et eksempel på en verdslig stat, der ikke respekterer menneskerettighederne, og de forstår udmærket godt, hvad jeg mener med det.
Hans Winkler,
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Flere talere påpegede, at Tunesien er vores partner, og efter min opfattelse er det også vigtigt, at vi behandler dette land som en partner, uden at ignorere alle de vanskeligheder, der også er i den forbindelse.
De gjorde endvidere opmærksom på, at landet fungerer som forbillede, og at landet spiller en vigtig rolle i Euro-Middelhavs-partnerskabet, og at det netop i vores bestræbelser på at opnå en dialog mellem religionerne og mellem civilisationerne handler om at opretholde forbindelsen til et verdsligt, moderat islamisk land.
Derfor mener jeg, at de politiske og diplomatiske midler, som vi vælger i forbindelse med overtrædelser af menneskerettighederne - og ingen vil bestride, at menneskerettighedssituationen i Tunesien er utilfredsstillende - skal være proportionelle. Dvs. at vi skal forsøge at anvende de midler, som fører til succes. Vi skal også - og her er jeg helt på linje med hr. Busuttil - bevare vores egen troværdighed og være konsekvente, kohærente og tydelige i vores menneskerettighedspolitik.
Fru Trautmann lagde særlig vægt på samarbejdet på det retslige område, og det er noget, som forekommer mig at være specielt vigtigt. Som en jurist, der selv har arbejdet som advokat i mange år, kan jeg kun støtte dette synspunkt, for et uafhængigt og funktionsdygtigt retssystem er altafgørende for demokratiets succes. På den baggrund mener jeg, at Kommissionen og Parlamentet skal støtte og fremme disse projekter og arbejde hen imod målet om et uafhængigt og velfungerende retssystem sammen med Tunesien.
Flere talere sagde også, at der ikke er blevet gjort noget ved kravet om en hasteindkaldelse af Associeringsrådet EU-Tunesien. Jeg må imidlertid minde Dem om, at indkaldelsen af associeringsrådet kræver begge parters accept heraf, men at dette vil blive sammenkaldt i juli, hvor der ikke kan herske nogen tvivl om, at vi vil benytte os af lejligheden til at give udtryk for vores ængstelse og vores bekymringer over for Tunesien samt for vores forventninger til landet. Jeg mener altså, at vi bør fortsætte vores meget kohærente politik, som sigter mod en forbedring af menneskerettighedssituationen i Tunesien, og det er min klare opfattelse, at vi er på rette vej. Der blev opnået visse fremskridt - som jeg allerede nævnte indledningsvis - og jeg håber, at der også vil kunne opnås yderligere fremskridt. Rådet og Kommissionen vil sikkert vedblive med at føre en konsekvent linje i denne sag.
Olli Rehn,
   Hr. formand! Det er klart, at situationen i Tunesien med hensyn til menneskerettighederne fortsat er meget alvorlig, ikke mindst hvad angår ytringsfriheden. Både internationale og lokale menneskerettighedsorganisationer rapporterer desværre om et øget antal tilfælde, der giver anledning til bekymring. Dette må være udgangspunktet for vores vurdering og vores politik, hvor menneskerettighederne er den helt afgørende prioritet.
Kommissionen vil fortsætte med nøje at overvåge udviklingen og benytte alle de midler, den har til rådighed, til at forbedre situationen. F.eks. håber jeg, at underudvalget om menneskerettigheder og demokrati for EU-Tunesien snart vil være i gang. Tunesien har allerede uformelt sagt, at der vil blive rejst individuelle sager, særlig inden for rammerne af de politiske dialogmøder med EU.
Det er indlysende, at en dialog om menneskerettigheder også må inkludere individuelle tilfælde. Jeg har en vis erfaring i denne forbindelse med hensyn til kandidatlandene, hvor de forbindes til vores strenge regler om betingelser for optagelse. At stille betingelser er afgørende for anvendelsen af den "bløde" magt, som EU har til rådighed.
Jeg håber, at der kan blive skabt forbindelser, der muliggør en fair og glat gennemførelse af Meda-projektet om moderniseringen af justitsvæsenet, som blev nævnt, et projekt, hvortil vi har et budget på 22 millioner euro. Det vil være et vigtigt fremskridt i retning af at forøge reformer og modernisering af justitsvæsenet via Meda-programmet. 
Formanden.
   - Som afslutning på forhandlingen har jeg modtaget seks beslutningsforslag(1), jf. forretningsordenens artikel 103, stk. 2.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag kl. 11.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om det 17. topmøde EU-Rusland (26. maj 2006). 
Hans Winkler,
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Forholdet til Rusland har - hvilket både den østrigske kansler, udenrigsministeren og jeg selv understregede - særlig strategisk betydning. Derfor er det også nærliggende, at dette 17. topmøde mellem EU og Rusland den 25. maj i Sochi ved Sortehavet blev behandlet med særlig prioritet af det østrigske formandskab. På topmødet beskæftigede man sig i det væsentlige med vigtige spørgsmål, som vedrører forholdet til Rusland, f.eks. gennemførelsen af den fælles køreplan, situationen i EU og i Den Russiske Føderation, de fremtidige aftalemæssige forhold, men også med internationale spørgsmål. Af indlysende årsager stod det vigtige energispørgsmål i centrum af forhandlingerne.
Som De alle ved, skete der allerede et par timer efter formandskabets begyndelse noget, som kansleren kaldte for et , og dette har medført, at EU har fået større interesse for dette emne. Jeg vil også godt her minde Dem om de konklusioner, som Rådet nåede frem til under martsmødet. Spørgsmålet om energirelationer, især til Rusland, blev også underkastet indgående interne forhandlinger i EU. Topmødet var derfor en god første lejlighed til at tale med præsident Putin om den russisk-ukrainske gaskonflikt, som udløste krisen i januar. Præsident Putin forsvarede indædt Ruslands fremgangsmåde og forsøgte at forklare den. EU's kraftige reaktion i denne sag havde dog gjort stort indtryk på ham.
På rådsmødet lagde man ikke alene fundamentet til den europæiske energipolitik for første gang, men dette påvirkede også forhandlingerne i Rusland. I slutningen af denne uge vil Rådet forhandle om de eksterne aspekter af EU's energipolitik på basis af et dokument fra den højtstående repræsentant og Kommissionen. Her vil der også blive taget hensyn til de synspunkter, som Rusland fremsatte på topmødet.
Desuden vil der også blive taget højde for topmødets energiforhandlinger ved G8-mødet, som finder sted i juli i St. Petersborg. Som De ved, er hovedemnet for det russiske G8-formandskab sikkerheden i energiforsyningen.
Vi benyttede os af lejligheden til at føre detaljerede, ærlige og åbne energiforhandlinger. EU fastholdt, at Rusland skal være en pålidelig partner på energiområdet, og at Rusland også var og er dette. Ikke desto mindre gav vi udtryk for vores bekymring over de følger, som den russisk-ukrainske gaskonflikt i januar havde på EU, og vi påpegede eftertrykkeligt, at vores relationer på dette område skal være baseret på princippet om gensidighed, både med hensyn til adgangen til markederne samt infrastrukturen og med hensyn til investeringerne. Vi betonede ligeledes betydningen af principperne om gennemsigtighed og åbenhed i konkurrencen og opfordrede udtrykkeligt Rusland til at ratificere energichartertraktaten.
Som en reaktion herpå forsikrede præsident Putin, at Rusland vil vedblive med at være en pålidelig energileverandør, og udelukkede ikke, at Rusland ville ratificere energichartertraktaten på længere sigt. Indtil da skulle der dog være tale om et samarbejde på basis af enkelttilfælde. Han henviste til, at der allerede er betydelige udenlandske investeringer i den russiske energisektor, som har et væsentligt større omfang end i mange andre energiproducerende lande. Efter hans opfattelse ville gensidighed kun være hensigtsmæssig, hvis EU også ville være parat til at give Rusland adgang til ressourcer, som ville have en lignende stor betydning for EU som energiressourcerne for Rusland.
Det viste sig, at EU og Rusland i udpræget grad har forskellige opfattelser, f.eks. af, hvordan samarbejdet på energiområdet skal gestaltes fremover. På positivsiden bør det dog noteres, at emnerne på EU-Rusland-topmødet blev behandlet på en åben, positiv og produktiv måde. Begge parter var enige om at fortsætte, udbygge og intensivere de allerede igangværende energiforhandlinger. Præsident Putin præciserede sit ønske om at slå bro over forskellene og arbejde hen imod en aftale med EU. På topmødet fremhævede begge parter den gensidige afhængighed i energispørgsmålet og betonede, at EU og Rusland skal definere deres relationer på dette afgørende område i gensidig forståelse.
Der blev naturligvis også talt om andre emner på topmødet. Et emne var f.eks. spørgsmålet om Ruslands tiltrædelse af WTO. Rusland er fast besluttet på at få afsluttet forhandlingerne i indeværende år, således at man kan tiltræde i 2007. Vi bekræftede vores støtte hertil og gentog, at vi i tilknytning hertil er parat til at udarbejde en "frihandelsaftale plus" med Rusland inden for rammerne af en omfattende fremtidig aftale, som skal erstatte den eksisterende partnerskabs- og samarbejdsaftale, som snart udløber.
Rusland gentog sit ønske om, at arbejdet med en sådan ny aftale mellem EU og Rusland skal fremmes hurtigt. Man nåede til enighed om, at denne aftale skal være så omfattende og varig som muligt i overensstemmelse med behovene og dynamikken i de indbyrdes relationer. Med henblik på at forhindre et vakuum skal den eksisterende aftale være gældende, indtil den nye aftale kan træde i kraft.
Vi glædede os specielt over, at der på topmødet kunne underskrives aftaler om visumlempelser og om tilbagetagelse på basis af den aftale, der blev indgået i slutningen af forrige år under det britiske formandskab. Disse aftaler vil både lette handelen og kontakten mellem befolkningerne betydeligt. Indgåelsen af en tilbagetagelsesaftale med Rusland er en stor succes for EU og af stor betydning. Denne aftale viser også, at forholdet mellem EU og Rusland er produktivt, og at dette giver borgerne reelle fordele. I den sammenhæng opfordrede vi endnu en gang Rusland til at tage skridt til at sikre, at grænseaftalen med Estland og Letland kan blive ratificeret.
På topmødet blev der selvfølgelig også talt om menneskerettighedsspørgsmål, og vi drøftede situationen i Tjetjenien. I den forbindelse hilste vi en aftale med Kommissionen velkommen om modaliteterne ved gennemførelsen af et program til 20 millioner euro til støtte for den socioøkonomiske genrejsning i Nordkaukasus. Vi refererede også til menneskerettighedskonsultationerne, hvis tredje runde fandt sted i marts i Wien, og som er blevet en væsentlig bestanddel af vores indbyrdes relationer.
Afslutningsvis vil jeg godt nævne, at forhandlingerne også har koncentreret sig om internationale spørgsmål og her især om situationen i Iran. Vi talte også om situationen i Belarus og fik bekræftet vores beredvillighed til at samarbejde med Rusland for at løse de "fastfrosne" konflikter i Moldova og Georgien.
Endelig kunne der inden for rammerne af topmødet opnås en aftale om etableringen af et institut for europæiske studier i Moskva, som finansieres i fællesskab af EU og Rusland.
Alt i alt var det et godt topmøde med frimodige og åbne forhandlinger i en venskabelig atmosfære, hvor der var beredvillighed på begge sider til at slå bro over forskelle og til at finde løsninger på fælles problemer.
Olli Rehn,
   Hr. formand, ærede medlemmer! Jeg er taknemmelig for denne lejlighed til på vegne af Kommissionen, hr. Barroso og min kollega, fru Ferrero-Waldner, at aflægge rapport om topmødet mellem EU og Rusland, der fandt sted i Sochi den 25. maj. Topmødet fandt sted et år efter vedtagelsen af de fire køreplaner for fælles rum og giver således en god anledning til at evaluere de fremskridt, der er sket siden da.
Man benyttede topmødet til at underskrive aftalerne om lettelse af udstedelse af visa og tilbagetagelse. Aftalen om lettelse af udstedelse af visa vil hjælpe til at skabe kontakter mellem befolkningen i EU og Rusland. Tilbagetagelsesaftalen vil hjælpe med at håndtere illegal indvandring, et spørgsmål, det giver anledning til voksende bekymring, både i EU og Rusland.
På topmødet var der en meget åben, ærlig og grundig drøftelse af energi med præsident Putin. Vi havde ikke ventet, at vi ville finde komplet enighed i Sochi, men topmødet gjorde vores respektive holdninger mere klare. Det var yderst nyttigt, da vi forbereder os til drøftelserne i Det Europæiske Råd af de ydre aspekter af EU's energipolitik på basis af det fælles papir fra Kommissionen og den højtstående repræsentant. EU og Rusland er, og vil bestemt forblive, gensidigt afhængige inden for energisektoren, og der er en ægte mulighed for at integrere EU's og Ruslands energimarkeder på en måde, der er til gavn for begge parter, som rummer gensidighed, er gennemskuelig og ikke-diskriminerende. I denne forbindelse ser vi frem til at fortsætte dialogen med Rusland både bilateralt og multilateralt ved næste måneds møde i G8.
Hvad angår de fremtidige rammer for forholdet mellem EU og Rusland, blev man ved topmødet enige om, at vores mål skulle være at erstatte partnerskabs- og samarbejdsaftalen med en ny varig, omfattende og juridisk bindende aftale, der skulle kunne fremme den yderligere udvikling af forbindelserne mellem EU og Rusland. Partnerskabs- og samarbejdsaftalen vil fortsat være gældende, indtil en ny aftale træder i kraft. Kommissionen er i øjeblikket ved at udarbejde udkast til forhandlingsdirektiver herom. Hvis Rådet kan vedtage dem inden næste topmøde mellem EU og Rusland, kan forhandlingerne begynde ved udgangen af dette år. For både EU og Rusland er Ruslands tiltrædelse af WTO et afgørende punkt. Det vil lægge grunden til at bringe handelen og de økonomiske forbindelser mellem EU og Rusland på et kvalitativt nyt niveau inden for rammerne af den aftale, der skal afløse partnerskabs- og samarbejdsaftalen, idet man tager hensyn til de nuværende mål for partnerskabs- og samarbejdsaftalen om et frihandelsområde.
I denne forbindelse vil jeg gerne rapportere til Parlamentet, at vi gør gode fremskridt i retning af at enes om et nyt rammedokument for den fornyede politik vedrørende den nordlige dimension. Kommissionen forhandler teksten med Rusland, Norge og Island. Det glæder mig at kunne sige, at Rusland viser al mulig interesse i at bekræfte sit medejerskab til politikken vedrørende den nordlige dimension. Vi håber at have en aftale klar til mødet mellem de højtplacerede embedsmænd i Finland i september. Vi vil holde Parlamentet informeret og søge at sikre, at den parlamentariske dimension bliver inddraget i den nye politik.
Internationale spørgsmål blev drøftet grundigt ved topmødet. Den dialog, der har udviklet sig med Rusland i de seneste måneder, i særdeleshed vedrørende Iran og Mellemøsten, er et godt eksempel på, at EU og Rusland arbejder på at gennemføre effektiv multilateralisme i praksis.
EU har også understreget nødvendigheden af at samarbejde med Rusland om spørgsmål i de områder, der er naboer til os begge. Det er stadig vores faste overbevisning, at løsningen af de nedfrosne konflikter og udviklingen af demokrati og markedsøkonomi i regionens lande er den bedste vej til at sikre et stabilt, fredeligt og velstående naboområde for både EU og Rusland.
Et antal andre følsomme spørgsmål blev drøftet i en konstruktiv ånd ved topmødet. EU understregede betydningen af, at Rusland ratificerer grænseaftalen med Estland og underskriver og ratificerer grænseaftalen med Letland. Lad mig i denne forbindelse glæde mig over det møde mellem premierministrene Kalvitis og Fradkov, der for nylig har fundet sted, og håbe, at dette repræsenterer begyndelsen på en mere intens bilateral dialog.
EU nævnte også sin fortsatte bekymring med hensyn til situationen i Tjetjenien, særligt i lyset af det seneste besøg af FN's høje repræsentant for menneskerettigheder, Louise Arbour. De normale konsultationer mellem EU og Rusland om menneskerettigheder udgør fortsat et nyttigt forum for at håndtere disse spørgsmål.
Afslutningsvis viste topmødet bredden og dybden i den politiske dagsorden, vi har til fælles med Rusland. Efterhånden som det strategiske partnerskab mellem EU og Rusland udvikler sig, bliver behovet for en sammenhængende EU-politik så meget mere afgørende. Den dialog, Kommissionen har med Parlamentet om Rusland, er derfor et meget vigtigt element i denne forbindelse, når det gælder at forøge sammenhængen, sameksistensen og effektiviteten af EU's politik over for Den Russiske Føderation. 
Camiel Eurlings,
   Hr. formand! Der hersker ikke tvivl om, at samarbejdet mellem EU og Rusland er vigtigt. Vi bør mere end nogensinde før søge i fællesskab at drage fordel af denne forbindelse, men vi skal også have mod til at rejse vanskelige spørgsmål over for hinanden. Der er i den forbindelse mere end nogensinde før behov for, at Europa taler med en stemme. Vi bør altså ikke igen høre en forbundskansler udtale, at Rusland er et fantastisk demokrati, samtidig med at andre lande søger at forbedre menneskerettighedssituationen sammesteds. Der er nu håb om en ny start i den forbindelse.
Vores samarbejde er baseret på fire fælles områder. Man må imidlertid konstatere, at samarbejdet er for pragmatisk og i for ringe grad strategisk. I økonomisk henseende er der nedbrudt barrierer, og vi har draget nytte heraf, men når det gælder de øvrige tre fælles områder, er der hidtil registreret for få virkelige fremskridt. Det er imidlertid vigtigt, at der er balance i forholdet. Vi må ikke efterlade et indtryk af, at økonomiske interesser eller gasinteresser prioriteres højere end menneskerettigheder. Der bør føres en åben drøftelse og være balance i tingene.
Hvad angår energi, bør vi, som det blev påpeget for et øjeblik siden, ikke blot tilstræbe en bæredygtig relation mellem leverandør og kunde, men også undgå, at Rusland fremover anvender gassen som politisk pressionsmiddel. Menneskerettighederne bør ligeledes være udtrykkeligt forankret i den nye partnerskabs- og samarbejdsaftale efter 2007, som ikke blot bør bero på drøftelser mellem politikere, men også, som et fast forankret element, omfatte internationale og nationale uafhængige ngo'ers bidrag.
Endelig må Rusland, hvis det ønsker at tiltræde Verdenshandelsorganisationen, også handle i overensstemmelse med WTO's normer. Vi må således skarpt kritisere Rusland på grund af de økonomiske sanktioner, der er pålagt Georgien og Moldova, men også på grund af den igangværende handelskonflikt med Polen. Hr. kommissær, denne konflikt har nu allerede stået på i flere måneder, og også Europa har et ansvar i den forbindelse. Kan De angive, hvordan vi hurtigst muligt kan rydde denne fortsatte konflikt af vejen?
Hvorom alting er, det drejer sig først og fremmest om at finde fælles løsninger, og det må vi mere end nogensinde før fokusere på. Jeg mener, at det fælles beslutningsforslag, der nu foreligger, er et godt udgangspunkt for Europa-Parlamentet, og jeg ser frem til som formand for delegationen i næste uge at forelægge det for vores russiske kolleger. 
Jan Marinus Wiersma,
   Hr. formand! Jeg tilslutter mig hr. Eurlings' afsluttende bemærkninger. Vi har udarbejdet et udmærket fælles beslutningsforslag, i hvilket en række emner bringes på bane. De to minutters taletid, jeg har fået tildelt, tillader mig ikke at gentage disse. Jeg deler også hr. Eurlings' kritik af den noget pragmatiske tilgang, der præger samarbejdet med Den Russiske Føderation i forbindelse med de fire fælles områder.
Det er i sig selv positivt at tage praktiske initiativer, såsom den lempelse af visumbestemmelserne mellem EU og Rusland, der kom i stand for nylig, om end det til en vis grad fjerner fokus fra den balance, der bør sikres mellem de forskellige områder, vi lægger vægt på. Vores politik må ikke blive fragmenteret, og det er en iboende fare ved systemet med de fire fælles områder og de skridt, der tages inden for disse. Vi bør fortsat søge et bredt fundament for samarbejdet. I den forbindelse er tre forhold afgørende.
Energispørgsmålet har allerede været omtalt. Der må afgjort tilvejebringes en gennemsigtig samarbejdsform, som udelukker den politiske pression, vi undertiden oplever på energiområdet.
Det andet forhold angår en kritisk menneskerettighedsdialog med Rusland om situationen i Rusland som sådan, om Tjetjenien, om ngo'erne, om de autoritære træk, som i stigende grad kendetegner regeringen, men også om demokrati i de nærmeste omgivelser, såsom Belarus ikke mindst.
For det tredje må der søges løsninger på en række sikkerhedsproblemer i området, hvilket Rusland hidtil ikke for alvor har medvirket til. Jeg tænker i den forbindelse på Moldova, Georgien og Aserbajdsjan.
Der bør efter vores opfattelse tages behørigt hensyn til de tre elementer. Vi bør ikke prioritere det ene højere end det andet. Altså ikke noget med gas i stedet for demokrati eller det modsatte. De tre elementer, jeg omtalte, bør alle være centralt placeret på den fælles dagsorden. Der er en god anledning hertil i år. Vi kan appellere til Rusland, da det varetager formandskabet for G8. Vi kan appellere til Rusland, da det, ikke at forglemme, varetager formandskabet for Europarådet.
Det giver anledning til en vis spænding, når man vil inddrage alle tre områder, men en sådan spænding er ikke usædvanlig, når det drejer sig om udenrigspolitik, og når det drejer sig om Rusland. Vi bør derfor i så henseende søge en klar politik ved at vægte alle tre elementer og ikke vige tilbage for en kritisk dialog om forhold i Rusland, vi ikke bryder os om. 
Henrik Lax,
   Hr. formand! Jeg vil blot berøre visumaftalen. Vi siger, at vi vil forenkle visumprocedurerne, men ved nærmere undersøgelse af den bilaterale aftale mellem EU og Rusland viser det sig, at aftalen egentlig fører meget få forenklinger med sig. Aftalen vil kun berøre nogle få procent af de rejsende. Selv om det handler om vigtige grupper, såsom studerende, organisationsaktive og forretningsmænd, må man spørge, hvordan det er med de øvrige grupper, dvs. det store flertal, som virkelig har brug for at se sig omkring.
Er det ønskværdigt med en kategorisering af mennesker i en moderne verden? For den almindelige rejsende, dvs. for mere end 90 % af alle, som ønsker at rejse, indebærer aftalen slet ingen forenklinger. Det vil f.eks. stadig være umuligt at foretage en privat bilrejse til Rusland. Det beror på, at junglen af krav om invitationer og obligatoriske registreringer ikke skal gennemses. Det forbliver også uklart, hvordan indførelsen af såkaldte biometriske data skal kobles til visumproceduren. For mig er det et mysterium, at aftalen ikke er blevet koblet til den internationale Haag-konvention om bortførelse af børn. Hvert år bortføres der f.eks. fra mit hjemland, Finland, børn til Rusland af den russiske forælder. Retslige midler til at få børnene tilbage til den anden forælder savnes.
Alt dette er indlysende. Vi i Den Liberale Gruppe håber at vinde gehør for disse tanker hos de øvrige grupper. En kimærisk aftale er en kimærisk aftale - det må man kunne sige klart og tydeligt. Aftalen berør for få personer og letter ikke den faktiske visumprocedure tilstrækkeligt. Dette problem gælder både dem, som vil rejse til Rusland, og dem, som kommer til Schengen-området. Det er ikke vores opgave i Parlamentet blot at bebrejde den russiske part for det svage resultat. Vi skal kunne bedømme helheden og sætte mål for samværet med vores naboer. Det er den opgave, vi er valgt til. 
Milan Horáček,
   Hr. formand, kære kolleger! Visumlempelserne for studerende og sportsfolk er det første skridt. Derimod er tilbagetagelsen af illegale indvandrere meget omstridt. På topmødet i maj var der imidlertid mange andre spørgsmål, som ikke blev besvaret. Moderniseringen af statsapparetet, erhvervslivet og hæren kan ikke lykkes, hvis der ikke er nogen vilje hertil fra regeringens side, og rovdyrkapitalismen på jagt efter profit med sorte penge er ikke interesseret heri.
Retsstatsligheden og demokratiseringen af landet bliver forhindret, og overtrædelsen af menneskerettighederne i Tjetjenien er tragisk. Den nye ngo-lov betyder indskrænkninger i civilsamfundets rettigheder og i ytringsfriheden. Systemkritikere behandles i strid med Europarådets standarder, og politiske fanger som Mikhail Khodorkovskij og den alvorligt syge Platon Lebedev udsættes for fysiske overgreb og psykiske trusler. Retssystemet er under politisk kontrol, og spørgsmålet om, hvorvidt Rusland er en pålidelig energileverandør, forbliver åbent. Det er farligt, hvis vi gør os alt for afhængige heraf. Striden med Ukraine om gasleverancerne i begyndelsen af året viste os med al tydelighed, at der også ville kunne blive lukket for hanen til Europa i tilfælde af en konflikt. Gennemsigtighed og god regeringsførelse blev nævnt, men ikke reflekteret tilstrækkeligt. Tilfældet Jukos er et eksempel på, at regeringen skal lægge statens forbindelser til og afhængighed af energikoncerner åbent frem. I forbindelse med valget i Belarus beskyldte EU Lukasjenko for valgsvindel, autoritarisme og korruption. Derimod ønskede Putin sin forbundsfælle tillykke med sejren. Da demokrati, menneskerettigheder og retsstatslighed er bærende elementer for os, må de ikke gå til spilde i et strategisk partnerskab med Rusland. 
Esko Seppänen,
   Hr. formand, hr. kommissær! Repræsentanten for det land, der har formandskabet, sagde i sin tale, at der i begyndelsen af formandskabet fandt en opvågnen sted. Hvad vågnede vi op til? Vi har længe været opmærksomme på det faktum, at vi er afhængige af energi. Den samlede vækst i EU's energibehov vil i fremtiden blive dækket af forøget import af gas. I den forbindelse fik vi forhåbentlig øjnene op for de problemer med fri passage af energi, som blev tydelige gennem begivenhederne i Ukraine og Rusland.
Hvad skete der før den første kolde periode af året? Ukraine havde insisteret på at skifte til markedspris for transitfaciliteter. Det passede Rusland fint, så længe Rusland fik markedspris for gassen og ikke kun for transit. Det viste sig efterfølgende, at Ukraine havde stjålet gas fra de reserver, der var oplagret i Ukraine af den russiske organisation Gazprom. I begyndelsen af året blev det klart, at Ukraine stjal gas fra lagre, der var beregnet til Europa, for at dække egne behov. I den forbindelse fik vi forhåbentlig øjnene op for den kendsgerning, at transitproblemer er alvorlige, og at det også er nødvendigt med stabile forhold i transitlandene og ikke kun i Rusland, når det gælder gasleverancer.
Leverancerne af gas er naturligvis blevet gjort mere pålidelige med gasrørledningen i Østersøen, eftersom den overflødiggør transitlande, som kan lukke for hanerne og stjæle gas fra røret. Med hensyn til hr. Rehns tale vil jeg sige, at det godt kan betale sig at inddrage den nordiske dimension i EU's fremtidige problemer. 
Inese Vaidere,
   Mine damer og herrer! EU er interesseret i at udvikle et godt forhold til Rusland, og dette har vi allerede opnået på nogle områder. Dette fremgik af nogle af resultaterne af topmødet i maj. Et eksempel på et vellykket samarbejde er indgåelsen af tilbagesendelsesaftalen. Den hidtidige situation, hvor ulovlige indvandrere fra Rusland ikke kunne sendes tilbage dertil, var uacceptabel. EU bør også lette indgåelsen af en hensigtsmæssig tilbagesendelsesaftale mellem Rusland og Ukraine, ellers vil ulovlige indvandrere fra Rusland, der rejser ind i EU gennem dette land blive sendt tilbage til Ukraine og blive der.
Etableringen af gode relationer er en tovejs proces. Det er paradoksalt, at EU og Rusland nu har indgået en aftale om lettere visumadgang. Som vi alle ved, er visa dokumenter, der sikrer retten til at krydse landegrænser; men Rusland nægter at indgå aftaler om grænserne med Letland og Estland, og dermed også med EU. Med henblik på at etablere konstruktive relationer må Rusland underskrive og ratificere disse aftaler med Letland og Estland uden pres på de lovligt valgte parlamenter og regeringer i disse medlemsstater. Aftalen om lettere visumadgang mellem EU og Rusland kan ikke træde i kraft, før Rusland indgår en aftale om grænserne med alle EU's medlemsstater.
Med hensyn til visum er det også vigtigt at sikre, at borgerne i EU's grænseområder opnår lettere adgang til Rusland. Dette vil lette såvel den økonomiske udvikling i disse regioner som kontakten mellem mennesker.
Derfor er det særdeles glædeligt, at spørgsmålene om energisikkerhed af almen interesse blev løst ved dette topmøde. Ikke desto mindre håber vi, at man fremover vil være mere opmærksom på begrænsningerne af den demokratiske frihed og menneskerettighederne i Rusland, hvor massemediernes frihed, de ikke-statslige organisationers aktiviteter og forskellige andre områder er gået tilbage i betydelig grad i de senere år. Styrkelsen af demokratiet i Rusland er i EU's interesse, men mest af alt i Ruslands egen interesse. 
Bastiaan Belder,
   Hr. formand! Der har siden maj 2004 været tale om et samarbejde mellem EU og Rusland på fælles områder. I aftes læste jeg en artikel af en nederlandsk kommentator og ekspert i russiske forhold, som skrev, at disse områder eller samarbejdsområder ifølge russerne i alt væsentligt er kendetegnet ved manglende indhold. Der er en selvironi heri, som de europæiske institutioner bør tage særdeles alvorligt. Fælles, storladne udtalelser har nu engang til dato været til større fordel for Moskva end Bruxelles.
En pragmatisk tilgang til virkelige fælles problemer har større chance for at give gode resultater. Herom vidner adgangen til Kaliningrad eller visumbestemmelserne. Lad os imidlertid ikke gøre os nogen illusioner om en fælles naboskabspolitik med Kreml. Se eksempelvis på Belarus, hvor enhver tanke om en fælles tilgang ganske enkelt er absurd. Jeg måtte læse teksten to gange, da jeg så det fremført i et beslutningsforslag. Jeg vil gerne stille Kommissionen og Rådet to konkrete, pragmatiske spørgsmål.
Er der for det første nu fundet en ordning, som er lovfæstet og gennemskuelig, og som garanterer forsyningssikkerheden, hvad angår gas fra Rusland til europæiske aftagere? Hvordan ser det for det andet ud, som også det østrigske formandskab var inde på, når det gælder den endelige grænsedragning mellem Den Russiske Føderation og de to EU-medlemsstater Estland og Letland? Det drejer sig, når alt kommer til alt, om en af EU's fælles ydre grænser. Et positivt svar på de to konkrete spørgsmål ville afgjort stille forbindelserne med Rusland i et mere fordelagtigt lys. 
Marek Aleksander Czarnecki (NI ).
   - Hr. formand! Det 17. topmøde mellem EU og Rusland blev afholdt i Sotji den 25. maj. Den vigtigste begivenhed var undertegnelse af den aftale, som har været undervejs i nogle måneder, om tilbagetagelse og forenkling af visumordningen for borgere fra EU og Den Russiske Føderation.
Der blev ikke undertegnet andre dokumenter. Der blev heller ikke udarbejdet nogen fælles erklæringer. Topmødet i Sotji viste, at forskellene mellem Rusland og EU bliver flere og flere. Blandt de kontroversielle emner er politikken vedrørende Belarus, Moldova og Ukraine, situationen i selve Rusland, især med hensyn til overholdelse af menneskerettighederne, samt frem for alt energipolitik.
Det bliver sværere og sværere at finde områder, hvor der kan forhandles klare aftaler, som giver konkrete resultater. Men samtidig prøver begge parter tydeligvis at fremstille samarbejdet som venligt og konstruktivt. De undgår derfor at tale om følsomme emner i offentlighed og fremhæver i stedet - nogle gange helt ude af proportioner med den faktiske betydning - de områder, hvor der er opnået enighed.
Jeg tror, vi følger den rette kurs, og jeg håber, vi undgår de fejl, som Polen har begået i forholdet til vores nabo mod øst.
Laima Liucija Andrikienė (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Det sidste møde på højt plan mellem EU og Rusland afslørede visse aspekter af forholdet mellem EU og Rusland, som havde været tydelige før, men ikke var blevet drøftet åbent. På torsdag stemmer Europa-Parlamentet om et beslutningsforslag, hvor det i sin vurdering af resultaterne af det sidste møde på højt plan mellem EU og Rusland anfører, at - og jeg citerer - "det nuværende partnerskabssamarbejde med Rusland er af mere pragmatisk end strategisk art, da det i første række afspejler fælles økonomiske interesser uden tilvejebringelse af væsentlige resultater med hensyn til menneskerettigheder og retstatslige forhold". Jeg vil gerne henlede Deres opmærksomhed på, at dette er en kvalitativt ny vurdering, da det hidtil er blevet hævdet, at Rusland og EU er strategiske partnere, hvis samarbejde er baseret på fælles værdier, overholdelse af menneskerettigheder og frihedsrettigheder, demokratiske principper osv. Hidtil har stort set alle beslutningsforslag, som jeg har haft mulighed for at stemme om her i Parlamentet, været baseret på netop denne opfattelse - strategisk partnerskabssamarbejde.
På den anden side er det indlysende, at disse udsagn ikke var andet end blot erklæringer, udtryk for EU's forhåbninger, da Rusland efter Jeltsin næppe kan prale af sejre på menneskerettigheds- eller pressefrihedsområdet, snarere tværtimod. Jeg tror, at disse aspekter skal tages i betragtning, når den gældende partnerskabs- og samarbejdsaftale mellem EU og Rusland udløber, og der skal indgås en ny aftale. Jeg mener, at EU's prioriteter bør formuleres anderledes.
Det andet aspekt, som jeg gerne vil henlede Deres opmærksomhed på, er dialogen med Rusland på energiområdet. Desværre bragte topmødet i Sotji, hvor der blev brugt meget tid på energiområdet, ikke noget gennembrud, og de russiske repræsentanter hævder fortsat, at de handler i overensstemmelse med markedsøkonomiske principper. Men Rusland anvender tilsyneladende først og fremmest disse principper til at straffe visse nabostater for deres provestlige, proeuropæiske holdning. Samtidig er EU's forslag om Ruslands ratificering af traktaten om det europæiske energicharter og forslagene om gennemsigtighed og EU-virksomheders deltagelse i ledelsen af virksomheder i den russiske energisektor stadig et problem, som vi må finde en løsning på.
Reino Paasilinna (PSE ).
   - Hr. formand! Det varmeste emne i relationerne mellem EU og Rusland i øjeblikket er energi. Energi er et barometer for EU's og Ruslands interesser og økonomier. Energi er også en mulig årsag til konflikter mellem EU og Rusland. Strømafbrydelser og svigt i forsyningen af gas og olie resulterer øjeblikkeligt i intern krise i mange af medlemslandene. Forstyrrelserne i januar skabe noget, der lignede en nødsituation i Europa.
Hvad kan der så gøres ved det? Problemerne kunne til en start løses med leveringskontrakter. Rusland ønsker leveringskontrakter af længere varighed, så det kan fokusere på investering i udstyr, der kan garantere landets egen energiforsyning. Mange i Unionen mener, at langtidskontrakter vil være til skade for konkurrencen. I denne situation, hvor der konstant er mangel på energi, er det imidlertid næppe langtidskontrakter, der er det største problem, snarere ville de kunne tilbyde begge parter et fælles mål. Kontrakter garanterer både købers og sælgers stilling, og de skaber stabilitet i energiforsyningen. Samtidig kunne Unionen medvirke til en forøget investering i den russiske energisektor, hvilket igen ville påvirke processens pålidelighed. Målet er helt klart på et tidspunkt at åbne de to energimarkeder for konkurrence, både Unionens og Ruslands.
Dette kunne sættes i værk under det finske formandskab, eftersom vi i Finland har haft et langt energipartnerskab med Rusland med aftaler over meget lang tid, og der har ikke været grund til bekymring om pålideligheden i leverancerne, selv om Rusland har oplevet et par revolutioner i de sidste 15 år. Der er hele tiden kommet de mængder af elektricitet, olie og gas, der var aftalt. Det gør derfor livet lettere for begge parter og skaber forudsigelighed, hvilket burde være det rigtige udgangspunkt mellem naboer. 
Cecilia Malmström (ALDE ).
   - Hr. formand! Det er naturligvis meget godt, at vi har regelmæssige fora og mekanismer til at udvikle og uddybe vores partnerskab med Rusland. Dog er den type topmøde, som blev holdt i Sochi, måske ikke den optimale form. De har en tendens til at skabe overdrevent høje forventninger og give ganske små resultater. Netop ved dette møde var der ikke så mange resultater. På den anden side er det bedre, at vi går langsomt frem og forsøger at finde kvalitet i de forhold, vi har.
Vi har jo meget til fælles med Rusland: handel, miljø og energi. Dette bliver tydeligt ikke mindst nu i forbindelse med afpresningen fra Ruslands side med energivåbenet, hvilket er skandaløst og skammeligt. Når det drejer sig om kampen mod terrorisme, organiseret kriminalitet og et antal konflikter, er det nødvendigt med et øget samarbejde mellem Rusland og Europa. Det er glædeligt, at Rusland er på samme side som os og USA i forhandlingerne med Iran, men det er mindre glædeligt, at Rusland går solo, når det drejer sig om Belarus, Hamas osv.
Som mange kolleger allerede har påpeget, skal vi være meget tydelige i vurderingen af vores forhold til Rusland. Den udvikling med hensyn til menneskerettigheder og demokrati, som vi har set i den sidste tid, er meget urovækkende. Udviklingen går tilbage. Vi havde udenrigsminister Lavrov på besøg i Udenrigsudvalget for en måned siden. Han sagde, at Europa og Europa-Parlamentet har et meget emotionelt syn på spørgsmålet om menneskerettigheder. Han mente, at vi er lidt for fikserede og enøjede. Det var et godt kompliment, synes jeg, men det var nok ikke ment sådan. Det er meget vigtigt, at vi er tydelige, når vi rejser spørgsmål som situationen for frivillige organisationer, mediernes fortsat svindende frihed og koncentrationen af magt til Putin. Dette er meget, meget alvorligt, og det skal vi påpege hele tiden.
I vores beslutningsforslag om Rusland, som vi stemte om for næsten præcis et år siden, påpegede vi behovet for en meget tydelig, gennemtænkt og værdibaseret strategi over for Rusland. Den forhåbning, som vi ytrede dengang, er der desværre stadigvæk grund til at gentage. 
Philip Claeys (NI ).
   - Hr. formand! Det er umiddelbart indlysende, at forbindelserne mellem EU og Den Russiske Føderation er af stor betydning. Der blev for et øjeblik siden peget på energispørgsmålet, på behovet for yderligere demokratisering i Rusland og også på aspekter i forbindelse med den internationale politik. Det er også tydeligt, at EU, Rusland og USA i stigende grad optræder sammen på den internationale scene.
Rusland er også efter Sovjetunionens sammenbrud en vigtig spiller på globalt plan. Det samme er tilfældet på regionalt plan, men vi må konstatere, at der stadigvæk er væsentlige spændinger mellem Rusland på den ene side og på den anden side de stater, som har frigjort sig fra sovjetstyrets spændetrøje. Jeg tænker eksempelvis på de fortsat vanskelige forbindelser med de baltiske lande, jeg tænker på situationen i Tjetjenien, og jeg tænker på bestræbelserne i Ukraine for at standse den orange revolution i opløbet.
I Rusland selv er demokratiet mildt sagt skrøbeligt. Tænk blot på de problemer, ngo'erne oplever. I dialogen mellem EU og Rusland må vi således til stadighed påpege behovet for i højere grad at respektere menneskerettighederne, behovet for åbenhed i forbindelse med energipolitikken, bekæmpelse af korruption og et generelt behov for mindre centralisme.
Endnu et problem, som fortjener langt større opmærksomhed, er de kernekraftværker, der er taget ud af drift. De overvåges dårligt nok, og man kunne forestille sig, at terrorgrupper kunne drage nytte heraf. Det er et punkt, som til stadighed bør være på dagsordenen, når vi taler om forbindelserne mellem EU og Rusland. 
Charles Tannock (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Rusland er, naturligvis geografisk, det største land i verden og har et strategisk partnerskab med EU gennem de fire fælles rum. Rusland er med alle sine fejl stadig et demokrati, selv om det i stigende grad er autoritært. Det har stadig en livlig debat i sine mange medier, selv om kontrollen fra Kreml via selvcensur er blevet mere iøjnefaldende de seneste år.
Retsvæsenet mangler som i mange andre tidligere sovjetstater stadig den grad af uafhængighed, man ser i EU, og der er tendens til, at man bøjer sig for politisk pres. Men det er ikke altid sådan. Jeg er fortsat en stor beundrer af det bidrag, Rusland har ydet til Europas kultur, og er af den faste overbevisning, at vi ikke må destabilisere dette enorme eurasiske land, hvis selvtillid nu er stigende igen efter den seneste omfattende tilstrømning af petrodollars.
Utvivlsomt har Rusland oplevet overtrædelser af menneskerettighederne fra sit militær i det nordlige Kaukasus. Men vi må også erkende den trussel, som udgøres af de tjetjenske militante islamiske grupper, der er ivrige efter at indfange den muslimske befolkning i Rusland, der nu tegner sig for ca. 17 % af landets befolkning og hastigt vokser. Al-Qaeda er ivrig efter at slå rod i regionen. Det er klart, at også Gazprom, "gas-våbenet" - der benyttes som russisk udenrigspolitiks forlængede arm - stadig synes at forurolige min ven, og det er forståeligt, særligt i Ukraine, Moldova og Kaukasus.
Rusland må ses som en troværdig energihandelspartner og ikke som en handelsmæssig bølle over for sine naboer og de nærliggende lande, som vi så for nylig med boykotten mod Georgien og Moldova med hensyn til import af deres vine og mineralvand eller, hvad der er endnu mere bizart, vedrørende det "bilaterale spørgsmål" med polske landbrugsprodukter, som jeg altid havde ment var Kommissionens prærogativ, dækket af monopolet på handel eksternt.
Jeg vil nu også opfordre Rusland til at følge Ukraines eksempel og tillade rejser uden visum for alle EU-borgere for at sætte gang i turismen og lette udbredelsen af et bedre generelt kendskab til denne vores gigantiske østlige nabo.
Endelig opfordrer jeg Rusland til at støtte EU og USA i at forhindre spredning af atomvåben til Iran.
Hannes Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand! Ifølge rådsformanden skal præsident Putin have sagt, at en ratificering af energichartret ikke kan udelukkes på længere sigt. For mig at se betyder det, at dette ikke vil ske. Det er egentlig også det, som den russiske udenrigsminister sagde i Udenrigsudvalget, og senest også den russiske ambassadør i forbindelse med de energiforhandlinger, som vi havde med ham.
Hvis det forholder sig sådan, skal vi naturligvis indstille os på - for findes der et alternativ hertil? - at udforme aftaleforholdet mellem Rusland og EU i overensstemmelse hermed. For det første skal vi insistere på, at der er en symmetri i forbindelse med åbningen af markederne. Det er imod al fornuft, at vi skal åbne vores markeder, mens den anden part ikke gør det. Vi vil heller ikke åbne dem fuldt og helt. Således er der sandsynligvis på begge sider behov for mere handling med hensyn til flere fælles projekter, og det ikke kun i forbindelse med olie- og gasproduktion, men også i forbindelse med etableringen af transitruter til transport heraf, dvs. rørledninger osv.
For det andet nævnte Rusland desuden spørgsmålet om atomteknologier og handelen med atomteknologi. Også på det område skal der efter al sandsynlighed laves en aftale for at få løst tingene. For det tredje skal vi naturligvis fortælle Rusland, at vi ønsker at diversificere, og vi skal også sige helt entydigt, at vi vil bygge andre nye rørledninger for at mindske afhængigheden, for selv at kunne vælge afhængighedens omfang og for at skaffe alternativer hertil.
Jeg mener, at vi skal - netop også i spørgsmålet om energipolitikken - sige helt klart og tydeligt ja til samarbejde med Rusland, men nej til afhængighed af Rusland. 
Sophia in 't Veld (ALDE ).
   - Hr. formand! Jeg vil bare gerne tage fat på spørgsmålet om menneskerettigheder. Jeg ser, at man noterede sig menneskerettighedsdrøftelserne ved topmødet den 25. maj 2006. Den 27. maj 2006 havde jeg den tvivlsomme fornøjelse at være til stede ved en begivenhed, der var organiseret af Gay Pride, der er blevet forbudt, og så med mine egne øjne, hvordan russerne føler med hensyn til ytringsfrihed, forsamlingsfrihed og beskyttelse af homoseksuelles menneskerettigheder. Jeg er faktisk ikke imponeret, og jeg vil opfordre vores ledere i EU til at udvise meget stærkere ledelse, når det gælder menneskerettigheder.
Jeg har et særligt spørgsmål til kommissæren. Rejste De spørgsmålet om Gay Pride-paraden over for hr. Putin to dage før den fandt sted, da det allerede var kendt, at der ville blive problemer? Lagde De pres på russerne? Hvorfor blev spørgsmålet ikke rejst ved mødet mellem hr. Barroso, hr. Schüssel og de religiøse ledere to dage senere? Vil De rejse spørgsmålet ved først givne lejlighed, som jeg mener er G8-mødet? Vil De svare formanden for Europarådets parlamentariske forsamling, der reagerede på begivenhederne i Moskva ved at sige, at frem for at minde russerne om, at menneskerettighederne er universelle, burde vi ikke påtvinge russerne vores vestlige liberale værdier?
Faktisk bør vi fremme menneskerettighederne i alle vores relationer udadtil. Jeg vil gerne høre, hvordan De agter at gøre det, hr. kommissær.
Alessandro Battilocchio (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger! Jeg taler på vegne af PSI, Italiens nye socialistparti. Vi må se med positive øjne på de fremskridt, der blev gjort på det sidste topmøde mellem EU og Rusland, og på den vilje til dialog, der vises fra begge sider. Det er vigtigt, at vi holder strengt fast ved denne linje under forhandlingerne om den næste partnerskabsaftale.
Selv om energipolitikken har høj prioritet for Europa, er det ligeledes vigtigt, at vi holder opmærksomt øje med indførelsen af et fuldstændigt demokratisk område, der bygger på respekten for menneskerettighederne og de etniske og religiøse minoriteter. Et effektivt samarbejde for at bekæmpe terrorisme og de mange andre konflikter, der stadig ulmer uden for vores grænser og navnlig i det sydlige Kaukasus, er nemlig nødt til at bygge på et fælles værdigrundlag. Vi opfordrer derfor Rusland til en stadig større åbenhed i den retning.
EU har ved flere lejligheder udtrykkeligt bedt om et større samarbejde om at fremme gennemsigtigheden i autoritetsudøvelsen og i bekæmpelsen af krænkelser af de borgerlige rettigheder og menneskerettighederne, ikke mindst i vanskelige regioner som Tjetjenien, som i dag stadig klager over en alt for ringe adgang til den internationale støtte og en utilstrækkelig udvikling i området. 

Tunne Kelam (PPE-DE ).
   - Fru formand! Jeg mener, at det væsentlige i dagens debat er, at vores holdning til Rusland har været for pragmatisk. Når vi iagttager en klar tendens bort fra et civilt samfund og demokratiske frihedsrettigheder, er det af den største betydning, at vi holder en overbevisende balance mellem økonomiske og strategiske interesser som de kerneværdier, vores partnerskab med Rusland officielt er baseret på.
De beslutningsforslag, som Parlamentet har udarbejdet, peger på adskillige afgørende problemer, som må løses: problemet med Transnistrien, konflikten i Kaukasus og nødvendigheden af at gøre fremskridt vedrørende tre andre fælles rum, foruden et fælles økonomisk rum.
Vi glæder os over Kommissionens bistand til genopretning i Nordkaukasus. Men det er vigtigt, at vi sikrer os, at denne bistand virkelig er nået til de mennesker, der er i nød. Jeg tror, det er Parlamentets opfattelse, at menneskerettighedsdialogen skal have status som et centralt element i partnerskabet i fremtiden. Det er ikke nok at rejse menneskerettighedsspørgsmål, samtidig med at vi stadigvæk tror eller foregiver at tro, at Rusland til trods for alle de alarmerende kendsgerninger fortsætter på sin vej mod demokrati, at Rusland opfylder sine forpligtelser over for Europarådet undertegnet for 10 år siden, da vi så reelle fremskridt i opbygning af et samfund med lov og orden og gennemførelse af kendelserne fra menneskerettighedsdomstolen i Strasbourg - kendelser, som den russiske regering indtil nu har ignoreret. Det bør være en forhåndsbetingelse for en ny partnerskabs- og samarbejdsaftale, der vil blive underskrevet næste år.
Kommissær Rehn har rejst spørgsmålet om gensidig afhængighed. Jeg er helt enig, men vi er ikke mere afhængige af russisk gas, end Rusland vil være afhængig af de indtægter, det modtager fra gassen.
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   - Fru formand! Den internationale og regionale udvikling bekræfter, at det er nødvendigt at definere et nyt integreret strategisk forhold mellem EU og Rusland.
Der er ingen, der benægter, at rammerne for relationerne går tilbage til 1994 og ikke kan leve op til den nye geostrategiske og geoøkonomiske situation. Ud fra denne betragtning bør EU og især Kommissionen tage konkrete initiativer, så vi ikke venter på, at 1994-aftalen udløber i december 2007, men allerede i dag tager initiativer til at styrke de strategiske relationer med Rusland.
EU er nødt til at have sin egen selvstændige strategi over for Rusland. Ud fra denne erkendelse må vi tilbagevise alle forsøg på at skabe omstændigheder, der vil fremme en ny kold krig med konfrontation, sådan som visse kræfter i den amerikanske ledelse arbejder på. De seneste udtalelser fra den amerikanske vicepræsident Dick Cheney kan måske tjene USA's interesser, men de må ikke på nogen måde påvirke EU's og medlemsstaternes interesser. Ud fra denne betragtning er det en nødvendig forudsætning, at der skabes relationer med gensidig tillid og afhængighed mellem de to europæiske strategiske samarbejdspartnere, hvilket også vil hjælpe de nye lande i Central- og Østeuropa til at overvinde fortidens frygt og usikkerhed. 
Elmar Brok (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, mine damer og herrer! Rusland er - og det er ikke blot en frase - en vigtig og betydende nabo, som nu har formandskabet i Europarådet og G8-formandskabet, men i kraft af landets egenvægt og i kraft af det, som man har af energi og andre råstoffer, og i kraft af dets geografiske beliggenhed har vi selv stor interesse i at udvikle et sådant strategisk partnerskab med Rusland. Rusland er ikke længere Sovjetunionen, selv om det ikke forløber problemfrit i transformationsprocessen og i forbindelse med nogle adfærdsmønstre.
Men vi kan se, hvor vigtig Rusland kan være i Iran-spørgsmålet. At have Rusland med i båden og fremtvinge forhandlinger med henblik på muligvis at forhindre udviklingen af en atombombe i Iran, er et vigtigt argument for at pleje gode forbindelser med landet.
Jeg mener, at topmødet også er en god idé hvad angår spørgsmålet om visumfaciliteter og tilbagetagelsesbestemmelsen med henblik på at komme et yderligere skridt videre på disse områder og opnå yderligere fremskridt i forbindelse med partnerskabs- og samarbejdsaftalen. Dette er nødvendigt for at få etableret et partnerskab, for at udbygge strategien for de fire fælles rum og især for at opnå nogle resultater i forbindelse med energisikkerheden, for Rusland skal også vide, at partnerskabet kun er muligt, hvis man her anerkender alle nationers frihed i det umiddelbare nabolag og ud over dette samt anerkender, at disse ikke må blive ofre ud fra andre overvejelser.
Vi kigger selvfølgelig mod Rusland med nogen bekymring på grund af den interne udvikling dér, f.eks. med hensyn til pressefriheden. Er det nu klogt igen at have en sådan koncentration af store statsejede virksomheder, selv om de i øjeblikket indbringer store indtægter, fordi energipriserne er høje? Kan der herigennem opstå en selvbærende økonomisk udvikling? Jeg har mine tvivl, og det gælder også i forbindelse med menneskerettighedsspørgsmålet, som vi ligeledes skal forhandle om.
Der er kritiske problemstillinger, men vi bør kunne overvinde dem gennem dialog og således være i stand til at skabe nyt liv i partnerskabet.
Csaba Sándor Tabajdi (PSE ).
   - Fru formand! Folk, der kender til russisk politik og stil, er udmærket klar over, at vi kan opnå bedre resultater ved hjælp af en mere realistisk og pragmatisk politik, som giver mulighed for kompromiser, end ved at udøve pres. På denne måde er det i de forløbne fire år lykkedes Ungarn at opnå en komplet kovending, med undskyldninger fra begge sider og konkrete, pragmatiske tiltag.
Det var forkert af Rusland at straffe Ukraine ved at afbryde gasforsyningen, selv om de vesteuropæiske forbrugere ikke blev berørt af det. Det er vigtigt, at Rusland ikke anvender sådanne tveæggede foranstaltninger fremover, og samtidig må EU ikke blive hysterisk. Frygten for, at Rusland i sidste ende opnår for stor en andel af EU's energisektor, er overdrevet, for i øjeblikket er Ruslands andel ikke en gang 10 %. Joint venture-selskaberne i Tyskland er særdeles velfungerende. Det er ikke tilstrækkeligt at holde Rusland tilbage og overtale landet til ikke at udøve pres ved at standse energiforsyningen eller begrænse importen af moldavisk og georgisk vin og polsk kød. EU er nødt til at hjælpe ved at fungere som mægler for at sikre, at Ruslands naboer tager hensyn til de geopolitiske realiteter og Ruslands geografiske nærhed.
Hans Winkler,
   Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg kan se, at tiden næsten er gået, og jeg vil derfor fatte mig i korthed.
Jeg befinder mig rent faktisk i den gunstige position at kunne sige ved afslutningen af disse interessante forhandlinger, at jeg selvfølgelig ikke er enig i alt det, der blev sagt her, men i meget af det. Dette svarer også meget godt til Rådets holdning. Jeg vil godt takke hr. Eurlings og hr. Wiersma, og også hr. Brok sagde mange ting, som jeg synes er meget væsentlige og vigtige, især i relation til spørgsmålet om partnerskab i internationale spørgsmål. Iran-problematikken blev nævnt, og det er også vigtigt at huske på, hvilket hr. Kelam og hr. Andrejevs mindede os om, at Rusland har formandskabet i Europarådet, og at det derfor selvfølgelig også skal overholde sine forpligtelser i forhold til Europarådet. Vi kender alle Ilaşcu-sagen og forventer, at der vil blive opnået yderligere fremskridt på det område under det russiske formandskab i Europarådet.
Jeg vil give den sidste taler ret i, at en pragmatisk fremgangsmåde, som er karakteriseret ved partnerskab, er vigtig, uden at vi dermed skal opgive vores principper. Selvfølgelig skal vi komme ind på menneskerettighederne, og de skal behandles godt og grundigt, men der skal dog være et formål med at behandle dem, og det er ikke at skabe et sammenbrud i forholdet. Formålet skal derimod være at opnå noget konkret og positivt i retning af en bedre forståelse af begrebet menneskerettigheder. Det er Rådets mål, og det er Kommissionens mål. Det glæder mig at kunne konstatere, også efter disse forhandlinger, at dette også er Parlamentets mål, og jeg mener således, at vi gennem samarbejde vil kunne få noget meget positivt ud af dette strategiske samarbejde med Rusland, hvilket ikke mindst er i vores egen interesse. 
Olli Rehn,
   Fru formand! Tak for en meget alvorlig og grundig debat. Jeg er helt enig med hr. Winkler i denne forbindelse. Hr. Eurlings og forskellige medlemmer har påpeget, at vi ikke må sælge menneskerettighederne for energi. Det er jeg helt enig i. Vi ønsker både menneskerettigheder og energi. Hvordan kan vi få det? Vi behøver principper, pragmatik og partnerskab.
Lad mig påpege, at vi på menneskerettighedsområdet har etableret et sæt formelle konsultationer, og vi har haft tre møder siden iværksættelsen af disse i 2005. Som et eksempel fokuserede sidste møde på fire spørgsmål. For det første på den russiske lov om ngo'er, for det andet på menneskerettigheder i militæret, for det tredje på spørgsmål vedrørende det nordlige Kaukasus og for det fjerde på racisme og fremmedhad. Vi har også haft et indledende møde med menneskerettigheds-ngo'er, som vi fandt særligt nyttigt.
Jeg vil gerne underrette Dem om, at vi vil holde det næste møde i disse konsultationer i november i Moskva og vil fortsætte med idéen om nærmere involvering af ngo'erne. Vi vil gerne gøre disse konsultationer mere resultatorienterede i fremtiden.
Jeg kan forsikre Dem om, at Kommissionen vil holde menneskerettighederne i centrum i vores forhold til Rusland, ikke mindst da vi taler om det land, som i øjeblikket har formandskabet for Europarådet.
Vedrørende energi, nævnte hr. Kelam den gensidige afhængighed mellem EU og Rusland. Vi kan også sige, at vi ikke kun har gensidig afhængighed, men også importafhængighed, eftersom EU i 2020 kommer til at importere ca. 70 % af den gas, Unionen bruger. Ifølge de aktuelle prognoser vil den russiske produktions- og eksportkapacitet ikke kunne opfylde EU's behov, medmindre der foretages massive investeringer i Rusland.
Vi arbejder derfor for at sikre, at der kan komme tilstrækkeligt store ekstra mængder af gas ind i EU, og vi må se på alle mulige kilder og veje, herunder i øvrigt Tyrkiet. Dette kræver et forstærket samarbejde og forøget import fra Rusland, såvel som fra andre lande.
Lad os samtidig erindre det store billede. En af de største udfordringer for Europa bliver at reducere afhængigheden af energiimport og af fossile brændsler. Derfor er det meget vigtigt, at vores energipolitik og de eksterne aspekter af Europas fælles energipolitik står meget højt på dagsordenen for det finske formandskab og, håber jeg, alle kommende formandskaber.
Der blev refereret til Gazprom og dets ambition om at købe EU-papirer. I denne forbindelse er den største bekymring i EU den åbenlyse mangel på lige konkurrencevilkår. Virksomheder fra EU, der må foretage investeringer i gas mv. i Rusland har ikke ret til selvstændig adgang til den russiske infrastruktur for transport af gas. Inden for EU er retten til adgang til infrastrukturen for transport af gas indeholdt i EU's lovgivning.
I denne forbindelse vil de regler, der gælder for Gazprom, i særdeleshed EU's konkurrenceregler, ikke være anderledes end dem, der gælder for enhver anden virksomhed. Det forhold, at Gazprom er den eneste leverandør af gas fra Rusland til EU, må tages med i betragtning ved enhver objektiv analyse.
Der blev også henvist til frihandel og partnerskabs- og samarbejdsaftalen. Jeg vil gerne slutte med dette, for det er et meget vigtigt strategisk spørgsmål i forbindelserne mellem EU og Rusland. Målet om en frihandelsaftale var allerede indeholdt i partnerskabs- og samarbejdsaftalen, da den blev indgået i 1994.
For en frihandelsaftale er Ruslands tiltrædelse af WTO en forudsætning. I denne forbindelse er det vigtigt at notere sig, at tiltrædelsesprocessen i forhold til WTO nu går ind i sin sidste fase, og at vi forventer, at denne betingelse snart vil blive imødekommet af Rusland. 
Der blev også henvist til en frihandelsaftale ved Sochi-topmødet, som skulle undersøges yderligere. Vores udgangspunkt er, at handel og økonomisk integration vil blive kerneelementer i den aftale, der skal indgås efter partnerskabs- og samarbejdsaftalen, og det er vores hensigt at indgå en bredere og mere dybtgående frihandelsaftale, en slags "FTA-plus", som når mere omfattende frihandel end normale simple frihandelsaftaler.
Lad mig slutte nu, for jeg ved, at mange kolleger har vigtigere ting at gøre. 
Formanden.
   - Som afslutning på forhandlingen har jeg modtaget seks beslutningsforslag(1), jf. forretningsordenens artikel 103, stk. 2.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag.
Jeg kan se, at fru in't Veld har en bemærkning til forretningsordenen. Hvilken artikel i forretningsordenen ønsker De at henvise til? 
Sophia in 't Veld (ALDE ).
   - Fru formand! Der var ikke tilstrækkelig tid til at begge herrer kunne svare på mine meget præcise spørgsmål, og jeg vil bede Dem om at give Parlamentet et skriftligt svar, om muligt.
Formanden.
   - Vi går således til værks, at vi videregiver Deres forespørgsel og Deres anmodning i håbet om, at De så vil få et passende svar herpå.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er spørgetiden (B6-0224/2006).
Vi behandler en række spørgsmål til Kommissionen.
Formanden.
EBRD er i færd med at finansiere Sakhalin II-projektet, et projekt, der ledes af Sakhalin Energy, hvis hovedaktionær er selskabet Shell. Der er mange forhold i forbindelse med Sakhalin Energy's Sakhalin II-projekt, der er præget af manglende videnskabelig sikkerhed, f.eks. hvilken virkning meget støjende geologiske undersøgelser eller konstruktionsarbejde ud for kysten vil få for vilde dyr og planter. På trods heraf er selskabet ikke indstillet på at vælge en forsigtig fremgangsmåde og udskyde arbejdet.
I betragtning af at Shell ikke anvender den bedste videnskabelige fremgangsmåde og ikke tager sig af henstillinger, hvordan stemmer dette projekt da overens med EBRD's politik om at gå ind for forsigtighedsprincippet?
Joaquín Almunia,
   Fru formand, mine damer og herrer! Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling (EBRD) har en miljøpolitik, der blev vedtaget i 2003, og som tilsigter, at de projekter, der finansieres af banken, respekterer miljøet og de relevante lovkrav. I denne henseende forbeholder EBRD sig retten til at forkaste ethvert projekt, der forelægges for bestyrelsen, hvis den mener, det ikke passer ind i nævnte politik.
Som De ved, er det en velkendt kendsgerning, at EBRD's politik med hensyn til miljøstandarder og forsigtighedsprincippet er overordentlig streng. Siden 2002 har EBRD været særlig opmærksom på Sakhalin II og har arbejdet tæt sammen med virksomheden Sakhalin Energy for at evaluere alle aspekter ved projektet, navnlig den miljømæssige og sociale indvirkning, og udarbejde passende tilsyns- og afbødningsforanstaltninger i overensstemmelse med bankens miljøpolitik.
Imidlertid anerkender Kommissionen, at der har været og stadig er alvorlige grunde til bekymring, hvad angår Sakhalin II-projektet, navnlig hvad angår beskyttelse af bestande af vestlige gråhvaler, som lever i området.
Banken har reageret på denne bekymring ved at hjælpe med til at nedsætte en gruppe med anerkendte videnskabsfolk, med deltagelse af repræsentanter fra ngo'er, for at føre tilsyn med hvalernes situation og foreslå foranstaltninger, der mindsker projektets eventuelle negative følger.
Virksomheden har anvendt disse foranstaltninger, og de seneste kommentarer fra gruppen har i det store hele været positive.
Hvad angår et andet svært spørgsmål, krydsning af floder, har banken også stået fast og anmodet virksomheden om at forbedre sin adfærd, især udarbejdelsen af en flodkrydsningsstrategi, der pålægger restriktioner og sikrer, at der ikke vil forekomme nettotab af lakseynglepladser.
Kort sagt har EBRD lagt et betydeligt pres på Sakhalin Energy for at forbedre projektets miljøkvalitet. Vi vil snart disponere over nye data om igangværende evalueringer og offentlige høringer, som vil gøre det muligt for Kommissionens repræsentant i EBRD at vurdere, hvorvidt projektet er i overensstemmelse med bankens miljøpolitik.
Carl Schlyter (Verts/ALE ).
   - Fru formand, hr. kommissær! Hvis jeg forstår Dem rigtigt, forsvarer De altså en fortsat satsning på Sakhalin II, til trods for at det strider mod de fleste af bankens egne kriterier. Hovedkriteriet er, at der kun skal gives midler til projekter, som ellers ikke kan finansieres på en enkel måde. Shell, som ejer den pågældende virksomhed, tjente sidste år 23 milliarder dollars, så de har nok mulighed for at finde pengene et eller andet sted.
En holdbar udvikling er højeste prioritet ifølge EBRD, men i dette tilfælde har man bygget først og efterfølgende kontrolleret. Rådene fra den ekspertgruppe, som De nævner, blev der ikke taget hensyn til, før det var for sent. Der blev overhovedet ikke truffet nogle foranstaltninger angående miljøproblemer. Jeg har her en lang liste over miljøproblemer, man ikke har imødegået. dialogen er heller ikke blevet gennemført ifølge programmet. 17 organisationer har været imod. Det er en monolog og ikke dialog. 
Joaquín Almunia,
   Fru formand, hr. Schlyter! Jeg sagde ikke, at banken havde besluttet at finansiere det. Jeg sagde, at banken er ved at analysere konklusionerne fra ekspertgrupperne, som skal udtale sig om, hvorvidt situationen svarer til bankens miljøpolitiske kriterier eller ej.
Hvis banken deltager i projektets samlede finansiering, selv om bidraget måtte dreje sig om en begrænset procentandel, har banken gode muligheder for at lægge pres på virksomheden for at forbedre projektets miljømæssige og sociale vilkår. Dette følger af en række omstændigheder, jeg ikke har tid til at forklare.
Men hvis virksomheden i sidste ende ikke kan overholde disse betingelser, vil Kommissionens repræsentant handle derefter, og jeg stoler på, at banken også vil gøre det ved at anvende de miljøpolitiske kriterier, der, som jeg sagde indledningsvis, generelt opfattes som strenge og gennemsigtige, eftersom alle har kendt til dem, siden de blev godkendt i 2003.
Marie Anne Isler Béguin (Verts/ALE ).
   - Hr. kommissær! Hvordan med urbefolkningerne? På papiret blev der taget hensyn til dem, men når man snakker med dem, bliver der åbenbart ikke taget hensyn til deres rettigheder.
Kunne De sige et par ord om det i forbindelse med dette projekt? 
Joaquín Almunia,
   Fru formand, fru Isler Béguin! Jeg kender også til den situation, der påvirker områdets indfødte befolkning. Bankens generalsekretær, hr. Reichenbach, har bl.a. analyseret og overvejet situationen ved sit besøg i området i januar.
Jeg troede også, at spørgsmålet alene drejede sig om miljøaspekter, men banken overvejer naturligvis også de sociale aspekter og indvirkningen på befolkningen, der på den ene side er positiv, fordi der skabes beskæftigelse, men som på den anden side kan få konsekvenser, der utvivlsomt er bekymrende. Det spørgsmål, Deres kollega stillede, drejede sig udelukkende om de miljømæssige vilkår, og det er dem, jeg talte om i mit første svar, men jeg kan forsikre Dem om, at Kommissionens repræsentant i banken, hr. Lelakis, fuldt ud er bevidst om og fører tilsyn med projektets indvirkning på den oprindelige befolknings situation i området. 
Formanden.
På grund af den fortsat uløste problematik omkring muligheden for at patentere computerimplementerede opfindelser (softwarepatenter) er det et spørgsmål, hvordan Kommissionen vil forholde sig.
Hvilke foranstaltninger påtænker Kommissionen fremover at tage på dette område?
Er et korrekt, at Kommissionen til trods for Europa-parlamentets entydige afvisning den 6. juli 2005 fortsat arbejder på en løsning, der er i overensstemmelse med den afviste fælles holdning?
Charlie McCreevy,
   Ved sin afstemning den 6. juli 2005 forkastede Parlamentet Rådets fælles holdning til direktiv om computerimplementerede opfindelser, hvilket indebærer forkastelse af forslaget til direktiv. Som resultat heraf findes der ingen juridiske tekster for Fællesskabet, som regulerer dette spørgsmål.
Afstemningen og den vidtrækkende debat, der gik forud for den, viste, at tiden ikke var moden til, at meningsfuld lovgivning kunne vedtages om dette spørgsmål. Derfor ville et nyt forslag som specielt drejede sig om muligheden for at patentere computerimplementerede opfindelser ikke være ønskeligt. Som følge heraf er den juridiske ramme om computerimplementerede opfindelser i Europa stadig artikel 55 i den europæiske patentkonvention, som udelukker computerprogrammer som sådan fra at kunne patenteres.
Tidligere i år iværksatte Kommissionens Generaldirektorat for Det Indre Marked og Tjenesteydelser en bred høringsrunde for alle berørte parter vedrørende Europas fremtidige patentpolitik med særligt fokus på strukturen i det europæiske patentsystem. Deadline for høringen var 12. april 2006, og de foreløbige resultater vil blive drøftet med de berørte ved høringen i Bruxelles den 12. juli 2006. Høringen har til formål at sikre, at yderligere mulige aktioner på dette område af EU's patentpolitik tager hensyn til alle berørtes behov uden forskelsbehandling. Parlamentet vil blive holdt underrettet om resultaterne af denne høring.
En af de muligheder, der blev forelagt for de berørte, drejer sig om Kommissionens forslag til forordning for fællesskabspatenter. Kommissionen vil gerne påpege, at den mulige vedtagelse heraf ikke vil ændre de grundlæggende regler, der styrer muligheden for at udtage patent, og som er formuleret i den europæiske patentkonvention, og vil ikke udstrække denne mulighed til software som sådan. Desuden vil Domstolens nye jurisdiktion forbedre sikringen mod fejlagtig udstedelse af patent for et computerprogram.
Derfor agter Kommissionen ikke at forelægge et nyt forslag i tråd med den forkastede fælles holdning om computerimplementerede opfindelser.
Michl Ebner (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. kommissær! Deres svar var kort, men forståeligt og klart. Tak for det! Jeg er meget positiv over for konceptet om at fortolke informationsindsamlingen bredt og også over for gennemsigtigheden heraf.
Der er et andet emne, som jeg gerne ville have haft yderligere oplysninger fra Dem om. De sagde, at Parlamentet ville blive orienteret. Jeg mener, at Parlamentet også skal inddrages i beslutningsprocessen, og derfor vil jeg gerne vide, hvordan Kommissionen forestiller sig dette omsat til praksis.
Charlie McCreevy,
   Parlamentet vil også deltage i denne høring. Som jeg sagde i mit svar, anmodede vi om en høring vedrørende hele området for patentpolitik. Den sidste dag, man kunne komme med indlæg, var den 12. april 2006. Der bliver en høring i Bruxelles den 12. juli 2006. Det bliver en høring om hele området vedrørende patentpolitik og refererer ikke specielt til computerimplementerede opfindelser.
Jeg sagde i den debat, der ledte op til Parlamentets afstemning, at hvis Parlamentet skulle forkaste forslaget på dette stadium, ville jeg ikke fremsætte et yderligere forslag på dette område, så jeg fremsætter ikke et yderligere forslag.
Piia-Noora Kauppi (PPE-DE ).
   - Det glæder mig at høre det, hr. kommissær. Vi gjorde vores holdning klar sidste år, da vi blokerede for den fælles holdning, som ville have gjort Den Europæiske Patentmyndigheds omtvistede patentpraksis for software til lov. Det var den rigtige beslutning, og Deres beslutning om ikke at stille et nyt forslag er også rigtig.
Jeg vil gerne stille et spørgsmål vedrørende det mere generelle område med patentpolitik. Vi har nu masser af forslag på bordet, såsom fællesskabspatentet, en aftale om retssager vedrørende et europæisk patent og måske endog et forslag om endelig at ændre den europæiske patentkonvention. Hvad mener De, proceduren skal være for dette? Skal Parlamentet have fælles beslutningstagning?
Charlie McCreevy,
   Som det ærede medlem ved, har forslaget om fællesskabspatent siddet fast på et bestemt stadium, og vi har ikke kunnet gøre fremskridt. Derfor mente jeg ved slutningen af sidste år, at vi, hellere end at vente på at tingene skulle udvikle sig, havde behov for en generel høring med hensyn til, hvordan de berørte mente, vi skulle gå videre.
Som jeg har sagt på udvalgsmøderne, er det stadig min hensigt at gøre endnu et forsøg med fællesskabspatentet i løbet af min embedsperiode. Jeg vil beslutte, hvornår jeg mener, det er det bedste tidspunkt at få det gjort, og gøre hvad jeg kan på dette tidspunkt. Jeg mente, det ikke var godt at lade tingene flyde, og det vil være bedre at have denne høring om en generel patentpolitik, og det er det, disse høringer drejer sig om.
Det spørgsmål, det ærede medlem stillede om fælles beslutningstagning, hører hjemme under traktaterne. Men personlig går jeg ind for fælles beslutningstagning.
Carl Schlyter (Verts/ALE ).
   - Når vi drøfter dette i fremtiden, hr. kommissær, kan vi så ikke nok sikre os, at de små virksomheder bliver mere involveret end i første omgang. En af grundene til, at det blev afvist, var, at mange små softwareudviklere følte sig truet af denne lovgivning, og de store lobbyorganisationer fulgte i hælene på de store virksomheder, der i de fleste tilfælde er imod en god og sund udvikling af alternativer, fordi de vil blive kvalt af patenterne fra de store virksomheder. Så vil De ikke nok sikre, at vi hører deres stemme fra begyndelsen næste gang. Hvis ikke, vil dette spørgsmål blive blokeret endnu en gang.
Charlie McCreevy,
   Kommissionen hørte faktisk de små og mellemstore virksomheder sidste gang, men jeg vil lade Deres bemærkninger gå videre til den næste kommissær. Som jeg gentagne gange har sagt, vil jeg ikke gå ind på dette område i min tid som kommissær. Men jeg vil gerne arkivere det, så det er parat til den næste kommissær, der overtager dette ansvar.
Formanden.
I Belgien har virksomheden Serverscheck anlagt sag mod Google. Hvis man på Googles toolbar indtaster navnet Serverscheck, foreslår programmet, at man klikker sig frem til en ulovlig piratversion af Serverschecks produkter. Virksomheden ønsker, at Google filtrerer dette forslag bort. Google har meddelt, at man ikke kan tage hensyn til et ikke-registreret varemærke. Men Serverscheck er et firmanavn, der ifølge Pariserkonventionen til beskyttelse af industriel ejendomsret - som Den Europæiske Unions 25 medlemsstater har undertegnet - bør sikre samme beskyttelse. Hvad er Kommissionens holdning i denne sag, hvor en virksomhed ikke vil filtrere visse - for forbrugere og virksomheder - skadelige oplysninger bort og dermed måske overtræder en konvention, som de 25 EU-medlemsstater har undertegnet? Misbruger Google sin monopolstilling ved ikke at vise nogen imødekommenhed i denne sag og ikke tage hensyn til visse retsregler, der gælder i EU?
Charlie McCreevy,
   Som svar på det ærede medlems spørgsmål om en påstået overtrædelse af den industrielle ejendomsret understreger Kommissionen, at den ikke kan gribe ind i en retstvist mellem private parter, der er indbragt for domstolen i en medlemsstat. Hvis en af parterne mener, at dens industrielle ejendomsret er blevet overtrådt og anlægger sag ved en national domstol, er det op til den nationale dommer at konstatere, om der har fundet en overtrædelse sted.
Det er også op til den nationale dommer at overveje, om den relevante nationale lovgivning ligger på linje med fællesskabslovgivningen og med internationale traktater, som det pågældende land har undertegnet. EU's lovgivning vedrørende håndhævelse af intellektuelle ejendomsrettigheder gælder kun for firmanavne, for så vidt disse er beskyttede af eksklusive ejendomsrettigheder i den relevante nationale lovgivning. Under alle omstændigheder er EU ikke part i Paris-konventionen om beskyttelse af industriel ejendomsret.
Det ærede medlem bør også notere sig, at artikel 15, stk. 1, i direktivet om elektronisk handel forbyder anvendelsen af generelle filterkrav for internetudbydere. I henhold til artikel 14, stk. 3, i dette direktiv er det kun en domstol eller en administrativ myndighed, der kan kræve, at en serviceudbyder afbryder eller forhindrer en speciel form for overtrædelse.
Hertil kommer, at Kommissionen ikke mener, at det punkt, det ærede medlem har rejst, har at gøre med markedskræfterne eller det mulige monopol, som den pågældende virksomhed måtte have.
Saïd El Khadraoui (PSE ).
   - Tak for svaret, hr. kommissær. Jeg mener dog, denne problemstilling rummer et væsentligt europæisk aspekt. Som De vil vide, har forskningsresultater vist, at den gennemsnitlige forbruger i vid udstrækning anvender søgemaskiner for at finde det rette websted frem for at skrive adressen direkte, både fordi det er nemmere, men også fordi forbrugeren har tillid til søgemaskinen.
Nu viser det sig, at denne tillid ikke altid er berettiget, og jeg finder det bekymrende, at en privat virksomhed tilsyneladende ikke skal efterleve forskrifterne. Jeg mener derfor, at Kommissionen bør tage initiativ til at sørge for, at forbrugerne og virksomhederne, også små virksomheder, på sikker vis kan gøre brug af disse tjenester. 
Charlie McCreevy,
   Naturligvis håber jeg, at små virksomheder og alle andre virksomheder kan bruge disse tjenester sikkert. Men det spørgsmål, jeg fik stillet, drejede sig om Kommissionens rolle i denne sag. Som jeg påpegede i mit svar, er det faktisk noget, der henhører under en national domstol, og ikke under Kommissionen. Det er situationen under den nugældende lovgivning.

Formanden.
Ifølge en pressemeddelelse fra Kommissionen (12. april 2006) om konkurrencen inden for kreditkortsektoren er der noteret store prisforskelle på det indre marked. Forbrugerne betaler helt op til 100 % højere bankudgifter for brugen af MasterCard og Visa i visse medlemsstater. I hele EU varierer de beløb, som virksomhederne skal betale i udgifter, med helt op til 500 % for Visa og 650 % for MasterCard.
Eftersom brugerne af disse kreditkort klager over manglende gennemsigtighed og høje gebyrer for deres transaktioner, bedes Kommissionen besvare følgende: Er Kommissionen ved at undersøge spørgsmålet? Agter den at foreslå foranstaltninger? Kan Kommissionen give et billede af markedet i Grækenland i sammenligning med de andre lande i Den Europæiske Union på grundlag af de oplysninger, den råder over?
Neelie Kroes,
   Den 12. april 2006 offentliggjorde vi en foreløbig betænkning om resultaterne af undersøgelsen af konkurrencebetingelser i kreditkortsektoren i EU. Denne rapport bekræfter, at virksomheder og forbrugere endnu ikke nyder fordel af et fuldt konkurrencedygtigt indre marked for kreditkort. De store prisforskelle, der eksisterer på det fælles marked, er et klart tegn herpå. Efter Kommissionens opfattelse antyder disse prisforskelle og de høje afgifter, der i øjeblikket opkræves, at der er plads til en betydelig reduktion af priserne i det mindste i nogle medlemsstater. 
Kommissionen afholder nu en offentlig høring om den foreløbige rapport. Vi vil høre opmærksomt på alle berørte parters synspunkter, herunder udbydernes og forbrugernes, før vi drager nogen konklusioner om vejen frem.
Hvis de foreløbige resultater vedrørende kreditkort bliver bekræftet ved denne høring, vil Kommissionen overveje aktioner i henhold til EU-traktatens kartelbestemmelser i individuelle tilfælde. Men Kommissionen vil også gerne understrege, at det er vigtigt, at deltagerne på markedet selv hjælper med til at løse de problemer, der påpeges i undersøgelsen. Så det er nu også op til dem.
Der er betydelig mangel på gennemskuelighed på det nuværende marked. Det foreløbige resultat af undersøgelsen af denne sektor giver alle berørte væsentlige informationer om, hvordan markedet fungerer, og Kommissionen håber oprigtigt, at det vil hjælpe aktører inden for sektoren til at afhjælpe nogle af disse problemer selv. 
Jo mere kreditkortsektoren gør af egen drift, jo mindre sandsynligt er det, at den bliver udsat for aktioner under kartelreglerne, og som vi ved, er forebyggelse bedre end helbredelse.
Det ærede medlem henviser i særdeleshed til situationen i Grækenland sammenlignet med andre medlemsstater. Ved undersøgelsen fandt man faktisk, at de afgifter, forbrugerne og virksomhederne blev pålagt i Grækenland, er over gennemsnittet for EU-25. I øjeblikket har Kommissionen bevidst afholdt sig fra at udpege enkelte lande eller netværk eller banker som negative eksempler inden for denne sektor. Kommissionen foretrækker at tilskynde til en generel konstruktiv debat med henblik på at finde løsninger på problemerne fra de berørte selv og fra selve denne sektor. Kommissionen vil holde Parlamentet informeret om de konklusioner, den drager efter den offentlige høring, og om yderligere aktioner, som den anser for passende i lyset af disse konklusioner.
Dimitrios Papadimoulis (GUE/NGL ).
   - Fru formand, Fru kommissær! Tak for svaret, selv om jeg bemærker, at De formulerer Dem langt mere bredt i Deres svar til Europa-Parlamentet end i de indledende resultater, De offentliggjorde den 12. april. Jeg vil gerne spørge Dem, hvornår Kommissionen agter at opstille og fremlægge konkrete foranstaltninger. Hvornår slutter undersøgelsen? Og kan De give os nogle konkrete tal for Grækenland, eller er de fortrolige?
Neelie Kroes,
   Som svar på Deres sidste spørgsmål: nej, ikke denne gang. Jeg har forklaret, at vi efter resultatet af de foreløbige undersøgelser vil kontakte de berørte under høringsproceduren. Forhåbentlig har de allerede taget hensyn til, at der er noget galt under visse omstændigheder, og de vil komme frem med visse beslutninger eller forslag, eller hvad det nu kan være, når vi har afsluttet sagen efter høringen, hvilket vil være inden udgangen af dette år. Så vil vi se på situationen igen og enten stille forslag eller bare underrette Dem om, at et par af dem, der ikke opførte sig ordentligt, reagerer positivt og er ved at forbedre sig.
Manolis Mavrommatis (PPE-DE ).
   - Fru formand, Fru kommissær! Små og mellemstore virksomheder betaler op til 70 % mere end de store virksomheder, når deres kunder benytter kreditkort. Resultatet er, at prisen på det færdige produkt stiger for den europæiske forbruger, og der skabes inflation, som kan nå helt op på 2,5 %. Da jeg ved en tidligere lejlighed har stillet det samme spørgsmål som min kollega har stillet, vil jeg gerne spørge Dem:
Mener Kommissionen, at sektoren for finansielle ydelser skal inddrages i det indre markeds systemer og det fælles område for betalinger i euro?
Neelie Kroes,
   Det ærede medlem har ret, når han siger, at særlig i sektoren for små og mellemstore virksomheder er der noget, man kunne kalde at betale for meget. Virksomhederne, herunder små og mellemstore virksomheder, og forbrugerne betaler adskillige milliarder euro for meget hvert år, fordi bankerne ikke konkurrerer nok, og det er et af de problemer, vi står over for, og som vi må gøre noget ved. Lad det være helt umisforståeligt.
Markederne er stadig opsplittede, og vi har ikke et fungerende indre marked for betalinger i Europa. Hovedformålet med vores aktion er, at der vil ske forandringer, at der helt ærligt skal ske forandringer. Alle involverede, i særdeleshed i finanssektoren, må arbejde for dette. De kan være sikre på, at Deres kommissær vil gøre sit bedste. 
Richard Seeber (PPE-DE ).
   - Fru formand! Det interesserer mig at vide, hvordan Kommissionen forholder sig til problemet med, at kreditkortgebyrer stadigvæk beregnes efter omsætning, hvilket først og fremmest er en ulempe for de små og mellemstore virksomheder, men navnlig for de små turistvirksomheder. Mener De, at dette er retfærdigt ud fra et konkurrenceretligt synspunkt? 
Neelie Kroes,
   Hver gang man bruger et kreditkort, bærer man en omkostning på op til 2,5 %, hvilket svarer til en forbrugsafgift. Hvis kreditkortsektoren bliver mere konkurrencedygtig - og det er det, vi presser på for at opnå - så kunne hver husholdning spare op til adskillige hundrede euro om året. Konkurrenceevne, konkurrenceevne, konkurrenceevne - det er det, drejer sig om! 
Formanden.
I overensstemmelse med fællesskabslovgivningen indførte Polen for nylig bestemmelser, der tillader parallel distribution af lægemidler. I modsætning til den gængse opfattelse er priserne på lægemidler i Polen højere end i de gamle medlemsstater. Parallel distribution synes at være en god metode til at skabe mere konkurrence på markedet for farmaceutiske specialiteter. En sådan konkurrence vil bringe besparelser for den polske regering og på samme tid for den polske befolkning. Jeg er for nylig blevet oplyst om, at mulighederne for at opnå betydelige besparelser gennem parallel distribution i Polen ikke kan udnyttes fuldt ud på grund af leveringsbegrænsninger, som lægemiddelproducenterne indfører for grossister i lande med lavere lægemiddelpriser. Denne fremgangsmåde er et eklatant brud på fællesskabsretten. Kommissionen har for nylig taget en fast holdning på området for forbrugerbeskyttelse og for at sikre konkurrence inden for mange sektorer, herunder automobilsektoren. Så hvorfor er Kommissionen så forsigtig med at håndhæve monopolbestemmelserne over for lægemiddelsektoren og derved forsvare de polske patienters interesser?
Neelie Kroes,
   Kommissionens prioritering med hensyn til at håndhæve konkurrencen i lægemiddelsektoren har to hovedmål. Det ene er at gøre noget ved konkurrencen mellem forskellige mærker fra producenter af patenterede lægemidler på recept på den ene side og parallelimportørerne af disse på den anden. Det andet er at fremme konkurrencen med hensyn til innovation for patenterede lægemidler mellem lægemiddelproducenterne, og den er gået tilbage i Europa i de sidste 10 år, og at tilskynde til konkurrence mellem forskellige mærker af generiske lægemidler efter udløbet af patentet. Det bør med tiden bidrage til at sikre et større udvalg både af patenterede og generiske lægemidler til europæiske patienter til overkommelige priser. Der tages passende hensyn til nødvendigheden af, at sektoren får dækket sine forsknings- og udviklingsomkostninger, i betragtning af dens stærke afhængighed af innovation med henblik på yderligere konkurrenceevne. I denne forbindelse kan det ærede medlem være sikker på, at Kommissionen ikke er for forsigtig, når det gælder streng anvendelse af antimonopolbestemmelserne i lægemiddelsektoren, for konkurrence vedrørende generiske lægemidler er et område, der tidligere har lidt under for ringe håndhævelse. Men vigtigheden af det generiske segment for tilvejebringelse af lægemidler til overkommelige priser i den udvidede Union kan ikke ignoreres. Det er grunden til, at Kommissionen vil prioritere det højere at få konkurrence i den generiske sektor i den nærmeste fremtid.
Med hensyn til spørgsmålet om parallel distribution, har Kommissionen altid indtaget en aktiv holdning til at bekæmpe restriktioner for parallel distribution af lægemidler. Efter Kommissionens mening er parallelimport en legal form for handel mellem medlemsstaterne og udgør en alternativ leveringsmulighed i importlandene.
Kommissionen er også opmærksom på det kvotesystem for forsyninger, som adskillige lægemiddelproducenter har indført. Under disse systemer tildeler lægemiddelproducenter ensidigt en kvote af lægemidler til deres grossister. I princippet dækker kvoten indenlandsk efterspørgsel for de pågældende lægemidler i en given medlemsstat.
Domstolen har ment, at et sådant ensidigt forsyningskvotesystem ikke ligger inden for rammerne af EU-traktatens artikel 81, hvor der ikke er vidnesbyrd nok om, at de er resultatet af en aftale med grossister. Men en anden praksis, der sigter mod at begrænse parallel handel, såsom et dobbeltprissystem - der, som De ved, er systemer, hvor priserne er forskellige, alt efter om produktet er til lokal brug eller til eksport til de andre medlemsstater - har man anset for at overtræde artikel 81, i f.eks. Glaxo-Wellcome-dommen fra maj 2001.
De græske nationale konkurrencemyndigheder har indledt procedurer mod restriktioner på parallel handel på basis af artikel 82, som forbyder misbrug af en dominerende stilling. Der er også parallelle civile søgsmål i gang i Grækenland, der beskæftiger sig med samme sag. Kommissionen følger udviklingen nøje.
Artikel 152 gør det klart, at organisationen og leveringen af sundhedstjenesteydelser og medicinsk behandling henhører under medlemsstaterne. De kompetente nationale myndigheder kan træffe deres egne afgørelser om prisfastsættelse og medicintilskud, forudsat at disse beslutninger bliver truffet på en gennemskuelig måde og ikke opbygger handelsbarrierer.
Kommissionen forstår, at prisen på tilskudsberettiget medicin i Polen er underlagt sundhedsministeriets afgørelse efter henvendelse fra industrien. Når de indfrier den forpligtelse, kan de polske myndigheder ikke gøre bedre end at bruge priserne i andre EU-medlemsstater - herunder lavprislande - som referencepunkt.
Det skal også noteres, at Kommissionen for nylig har igangsat et projekt under det farmaceutiske forum, der tager fat på spørgsmålet om national prisfastsættelse og tilskudspraksis. Det projekt vil tage hensyn til patienternes, medlemsstaternes, grossisternes, producenternes og andres berørtes interesser. 
Bogusław Sonik (PPE-DE ).
   - Fru formand! Først vil jeg gerne takke kommissæren for hendes detaljerede svar. Det er første gang nogensinde, at jeg har fået så specifikt et svar på et spørgsmål. Jeg vil dog stadig gerne forklare, at situationen i Polen er således, at vi ikke kan drage fuld fordel af parallel distribution, da lægemiddelproducenterne tvinger grossisterne til at forbyde import af billigere lægemidler, og derfor ...
Neelie Kroes,
   Kommissionen ved bestemt, at den traditionelt har indtaget en proaktiv holdning og har truffet adskillige beslutninger under artikel 81, der forbyder restriktive aftaler mellem medicinalvirksomhederne og grossisterne, der sigter på at hæmme paralleleksport.
Tidligere afgørelser fra Kommissionen om forbud - f.eks. Johnson [amp] Johnson i 1980 og Sandoz i 1987 - drejede sig om aftalte eksportforbud. Afgørelsen om Sandoz-forbuddet blev appelleret til Domstolen, men denne stadfæstede afgørelsen. Så vi er opmærksomme på det, De siger. 
Justas Vincas Paleckis (PSE ).
   - Fru formand! Jeg har et spørgsmål til kommissæren. Situationen i Litauen minder om den i Polen. I Litauen er lægemidler ofte dyrere end i de gamle EU-medlemsstater. Det er f.eks. et paradoks, at lægemidler er billigere på den anden side af Østersøen, i Sverige, hvor levestandarden er betydeligt højere. Jeg vil derfor gerne spørge direkte, om det er de nationale regeringers skyld, at situationen er sådan, eller om det skyldes EU's virksomhed, herunder Europa-Kommissionens arbejde og mangelfuld lovgivning. 
Neelie Kroes,
   Artikel 152 gør det klart, at organiseringen og leveringen af sundhedstjenesteydelser og lægehjælp er medlemsstaternes ansvar, som jeg allerede har nævnt.
Kompetente nationale myndigheder har ret til at træffe deres egne afgørelser om prisfastsættelse og tilskud til lægemidler, forudsat at disse afgørelser træffes på en gennemskuelig måde og ikke skaber handelshindringer. Medlemsstaterne spiller derfor en afgørende rolle, og det gør de nationale konkurrencemyndigheder også. Men de skal være gennemskuelige med hensyn til de beslutninger, de træffer i den nationale kontekst. 
Formanden.
Til trods for at Kommissionen er af den opfattelse, at fusionen mellem Suez og Gaz de France er i overensstemmelse med EU's fusionsforordning, giver denne sammenslutning fortsat anledning til stor usikkerhed i Belgien.
Ved fusionen er der jo fare for, at konkurrencen på det belgiske energimarked vil blive alvorligt forstyrret, da den nye fusionerede koncern vil kontrollere hele energimarkedet, når det gælder både produktion, salg og oplagring af gas og elektricitet.
Kan Kommissionen oplyse, hvilke konsekvenser den planlagte fusion mellem Gaz de France og Suez vil få for konkurrencen på det belgiske energimarked?
Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen træffe for at beskytte forbrugernes interesser i denne forbindelse, og vil Kommissionen rent konkret forpligte den nye fusionerede koncern til at afhænde aktiviteter i Belgien (produktion, distribution) for at sikre konkurrencen?
Neelie Kroes,
   Som vi alle er opmærksomme på, er der en lang række spørgsmål, der skal behandles. Men lad mig først korrigere et punkt i den mundtlige forespørgsel af det ærede medlem. I modsætning til hvad han antyder i sit spørgsmål, har Kommissionen endnu ikke dannet sig nogen mening om, hvorvidt den foreslåede sammenslutning mellem Suez og Gaz de France er i overensstemmelse med EU's fusionsforordning. Den foreslåede fusion blev faktisk meddelt den 10. maj 2006, og Kommissionen vil træffe en afgørelse senest den 19. juni 2006 med hensyn til, om en grundig undersøgelse under 2. fase i henhold til EU's fusionsforordning vil være nødvendig. Denne vurdering vil blive baseret på den omfattende markedsundersøgelse, der i øjeblikket er på vej.
Det ærede medlem kan være sikker på, at Kommissionen undersøger denne sag meget omhyggeligt - i øvrigt som alle andre sager - for at vurdere virkningen af dette på den europæiske energisektor, og i særdeleshed i Belgien og Frankrig, hvor de to parter har en meget vigtig markedsposition.
Kommissionen kan ikke foruddiskontere resultatet af undersøgelsen - det kan De næppe bebrejde mig. Omfanget og alvoren af ethvert muligt konkurrenceproblem kan kun vurderes efter markedsundersøgelsen. Men hvis undersøgelsen skulle bekræfte, at der findes konkurrenceproblemer, så skal parterne have mulighed for at foreslå passende foranstaltninger, og det svarer til den sædvanlige praksis.
Endelig vil Kommissionen gerne erindre om sin omfattende erfaring med at vurdere korrigerende foranstaltninger, baseret på tidligere tilfælde, særlig i denne sektor. 
Ivo Belet (PPE-DE ).
   - Fru kommissær! Tillad mig en kort bemærkning. Jeg har forståelse for, at De ønsker at udtale Dem forsigtigt og henviser til afhjælpende foranstaltninger. Men De er naturligvis også klar over, at De spiller en afgørende rolle som garant for, at priserne fortsat vil være overkommelige for de belgiske forbrugere og for de belgiske virksomheder, som køber gas og elektricitet.
Kunne De i det mindste her i Europa-Parlamentet bekræfte, at De vil gribe ind, og kunne De sige lidt mere om, hvori sådanne afhjælpende foranstaltninger består? Kunne De også bekræfte, at De garanterer, at der fortsat vil være konkurrence på markedet, og at der ikke skabes monopoler, samt at den fusionerede virksomhed evt. vil blive pålagt, afhængigt af resultaterne af undersøgelsen, at trække sig ud af en del af aktiviteterne i Belgien? 
Neelie Kroes,
   Jeg vil ikke foruddiskontere, hvad undersøgelserne måtte bringe for dagen. Under alle omstændigheder er vi yderst bevidste om, at der er tale om en endelig fusion, som vil resultere i en af de største europæiske energikoncerner. Det betyder, at vi set i dette perspektiv - som er åbenlyst for enhver - er yderst bevidste om, at vi må behandle sagen ekstra omhyggeligt, og at vi samvittighedsfuldt må vurdere, om noget er i strid med de europæiske konkurrenceregler. Jeg forsikrer Dem, at forbrugeren spiller en særdeles væsentlig rolle i forbindelse med konkurrencepolitikken. I sidste ende er forbrugeren efter vores opfattelse godt tjent med fair konkurrence og gode omstændigheder for sammenslutninger på markedet. 
Formanden.
Svaret på skriftlig forespørgsel P-1238/06 indeholder hverken oplysninger om de konkrete resultater af foranstaltninger, som udveksling af tanker, bedste praksis, besøg i medlemsstater og tilrettelæggelse af konferencer, osv., eller om hvilke løsninger man tilsigter. Især i forbindelse med det globale partnerskab vedrørende aviær influenza og influenzapandemi er det uklart, hvilken strategi der følges for at nå frem til et partnerskab, og hvilke aktører der er inddraget i projektet.
Kommissionen bedes oplyse, om den giver tilsagn om aktiv støtte til et allerede fremskredent initiativ, hvis formål er oprettelsen af en europæisk task force for influenza, og meddele, hvilken rolle den vil spille i dette videncenter, som kæder den eksisterende faglige viden sammen og muliggør et struktureret samarbejde mellem alle berørte parter?
Markos Kyprianou,
   Fru formand! Jeg er bange for, at dette er min anden interaktion i dag med det ærede medlem hr. Staes, og jeg må skuffe ham for anden gang på samme eftermiddag.
Selv om idéen og forslaget er meget interessant og kunne have været værd at undersøge tidligere, er vi allerede nået op på et meget højt samarbejdsniveau vedrørende aviær influenza på forskellige planer i og uden for EU - ikke kun med hensyn til en mulig pandemi men også med hensyn til dyresundhed. Derfor mener vi ikke, at det på nuværende tidspunkt vil give nogen merværdi med flere koordinerende organer. Jeg vil gerne forsikre det ærede medlem om, at de opgaver, som denne taskforce skulle have udført, allerede varetages i meget fremskredne stadier - hvis ikke de allerede er udført - i EU. Det gælder også for WHO, WHO's europæiske region, G8 og andre internationale organisationer. Vi mener derfor, at oprettelsen af endnu en koordinationsgruppe kunne have den negative effekt, at den vil forvirre ansvarsområder, der allerede er klart definerede. 
Vi er stærke tilhængere af et tæt samarbejde med vores forskellige partnere, og vi er allerede nået langt på dette område. Vi holder fælles møder mellem de ledende funktionærer i sundhedsvæsenet, cheferne for veterinærtjenesterne og alle eksperterne om dyrs og menneskers sundhed. Vi finansierer også forskellige forskningsprojekter. Vi har f.eks. iværksat et større initiativ om udviklingen af pandemiske influenzavacciner.
Med hensyn til tilgængeligheden af forskningsdata arbejder Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme allerede aktivt på at gøre sådanne data tilgængelige, og der findes allerede netværk for tidlig varsling af udbrud hos mennesker og dyr. Den nylige oprettelse af et EU-dækkende netværk af mediemedarbejdere er også et vigtigt skridt.
Med hensyn til sæsonbestemt vaccinationsdækning minder jeg gentagne gange sundhedsministrene om WHO-målene og fordelen ved at udvide den sæsonbestemte vaccinationsdækning som forberedelse på en eventuel pandemi.
Med hensyn til globalt partnerskab er EU aktivt engageret i et tæt samarbejde med Kina og USA - det er de to internationale initiativer, der er samlet efter Beijing-konferencen. Så sent som i sidste uge havde vi et opfølgningsmøde i Wien, hvor vi diskuterede praktiske metoder til gennemførelsen heraf. Det er sandt, at der var en forsinkelse i leveringen af de midler, der blev givet tilsagn om i Beijing. Ikke desto mindre skal beslutningen nu føres ud i livet hurtigst muligt. Det er meget passende, at det næste møde om dette emne finder sted i Afrika, der er blevet ramt for nylig.
Ikke desto mindre og afslutningsvis vil jeg gerne sige, at vi altid er åbne for forslag. Vi har ingen fordomme, og vi er ikke bange for at samarbejde og udveksle synspunkter og ansvarsområder. Vi er altid åbne for idéer og forslag, der kan forbedre både effektiviteten af vores beredskabsforanstaltninger og samarbejdet på både EU-plan og på internationalt plan.
Bart Staes (Verts/ALE ).
   - Hr. kommissær! Tak for svaret, som afgjort er noget skuffende, især fordi det er i strid med hr. Adamous betænkning, som vi har drøftet i dag, og hvori der under punkt 23 netop opfordres til etablering af en sådan taskforce, en influenzataskforce.
De siger, at en sådan ikke vil tilføre nogen merværdi, men alle forskere, jeg har talt med i forbindelse med forberedelsen af Adamou-betænkningen, siger netop, at der afgjort er megen ekspertviden på området, men at denne viden er spredt, og at en influenzataskforce ville tilføre en merværdi og endog ville fungere bedre end Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme, som i øjeblikket varetager en række opgaver. Kunne De begrunde nærmere, hvorfor en sådan taskforce ikke skulle skabe nogen merværdi? 
Markos Kyprianou,
   Fru formand! Jeg bemærkede punktet i den betænkning, vi diskuterede tidligere på dagen, men det er fortsat et faktum, at vi allerede mener at have de nødvendige strukturer og mekanismer til at udnytte den tilgængelige viden, ekspertise og erfaring om både dyrs og menneskers sundhed, og derfor vil tilføjelsen af endnu et organ på nuværende tidspunkt ikke være nogen fordel men vil snarere kunne give problemer.
Jeg kan forsikre Dem om, at vores kriterium kun er praktisk, og at vi vurderer, hvordan vi bedst kan få praktiske resultater. Vi har intet imod idéen som sådan, men føler blot, at dette punkt ikke vil give nogen praktiske fordele.
Formanden.
Har Kommissionen kendskab til de serviceforskelle, der findes inden for biludlejning i Europa, som betyder, at nogle ferierejsende risikerer at skulle betale store beløb til uventede ekstraomkostninger? Kunderne klager bl.a. over, at de har følt sig presset til at købe dyre forsikringer, er blevet tvunget til at betale for skader, de ikke har lavet, uhjælpsom service, mangel på dokumentation og misinformation om basale procedurer såsom håndtering af ulykker og påfyldning af brændstof efter brug. Agter Kommissionen at tage fat på den manglende forbrugerbeskyttelse inden for biludlejningsindustrien?
Markos Kyprianou,
   Fru formand! Kommissionen er opmærksom på forbrugernes problemer i forbindelse med biludlejning, og vi har en lovgivning, der kan hjælpe i et vist omfang. Et eksempel herpå er loven om urimelige kontraktvilkår. Den giver relevant beskyttelse. Det er naturligvis op til medlemsstaterne at gennemføre disse bestemmelser. Ikke desto mindre giver bestemmelserne ikke tilstrækkelig beskyttelse, specielt i forhold til problemer med pres og urimelig forretningspraksis i almindelighed.
Det ærede medlem nævner f.eks. klager fra forbrugere, der har følt sig presset til at købe dyre forsikringer. Her har vi indført en ny lovgivning. Som De ved, vedtog vi i fjor loven om urimelig handelspraksis, der bl.a. omfatter købetvang. Bestemmelserne i denne lov træder i kraft ved årsskiftet, og loven regulerer aggressiv kommerciel virksomhed - både vildledende og aggressive metoder. Det er en fordel ved dette direktiv, at det har en liste med kriterier, der hjælper med at afgøre, om en kommerciel praksis omfatter chikane, utilbørlig påvirkning eller tvang inklusive fysisk magtanvendelse, men naturligvis også vildledende præsentationer.
Samtidig vil jeg gerne informere det ærede medlem om, at vi i øjeblikket er ved at gennemgå otte af forbrugerdirektiverne. Nogle af dem kunne være relevante for biludlejning. Særligt relevant er direktivet om fjernsalg. Desværre dækker det ikke biludlejning efter en afgørelse fra Domstolen. Derfor har vi medtaget disse direktiver i vores gennemgang, men vi vil også undersøge gennem høringer, om det er nyttigt og nødvendigt at ændre dette direktiv, så det dækker biludlejning under disse bestemmelser - dvs. fjernsalg.
Vi indsamler materiale herom og diskuterer det med interessenterne. Resultatet af denne forhandling og høring vil afgøre, om vi skal ændre dette direktiv. Hvis det sker, vil vi udfylde et hul i den retlige beskyttelse af forbrugerne, når de foretager fjernleje af biler.
Robert Evans (PSE ).
   - Fru formand! Mange tak, hr. kommissær, for Deres omfattende svar. Jeg vil blot tilføje, at - som De sikkert ved - hvis man betaler med kreditkort for noget i en butik eller for et hotelværelse, så kan sådanne oplysninger ikke bruges med tilbagevirkende kraft med diverse tillægsafgifter.
Det synes imidlertid ikke at ske i biludlejningsindustrien. Der er mange virksomheder, der også opkræver penge for ubetydelige eller ikke-eksisterende skader.
Det er en industri, der påvirker europæere, der rejser omkring i Europa, så jeg glæder mig meget over Deres tilsagn om atter at se på forbrugerdirektiverne, fjernsalg og urimelig aggressiv praksis, og jeg håber meget, at mine kolleger og jeg kan samarbejde med Dem, stille ændringsforslag og se nærmere på den aktuelle biludlejningssituation.
Markos Kyprianou,
   Fru formand! Jeg er enig med det ærede medlem. Vi er ved at revidere den gældende fællesskabsret og arbejder med fjernsalgsdirektivet, der ganske rigtigt har et problem. Det betyder ikke, at de to andre direktiver ikke yder beskyttelse i et vist omfang, og derfor er det vigtigt for Parlamentet og Kommissionen at tage sagen op med medlemsstaterne, der har ansvaret for gennemførelsen af fællesskabslovgivningen.
Malcolm Harbour (PPE-DE ).
   - Fru formand! Er kommissæren enig med mig i, at biludlejningssektoren vil få stor gavn af servicedirektivet, og at det ville være ideelt at anvende direktivets bestemmelser - som vi vedtog for at tilskynde sektorerne til at udvikle gode adfærdskodekser og kvalitetsstandarder - i dette tilfælde?
Vi kunne måske følge forslaget fra min kollega hr. Evans - som jeg kan tilslutte mig - om at sammenkalde biludlejningsselskaberne, præsentere dem for nogle af disse skadelige forbrugerrapporter og foreslå dem at oprette et Europa-dækkende sæt af adfærdskodekser, standarder og kvalitetsmærker, der meget hurtigt kunne gavne forbrugerne?
Markos Kyprianou,
   Fru formand! Jeg tror, at hr. Harbour forsøger at give mig problemer. Det er altid risikabelt, når vi arbejder med servicedirektivet!
Jeg vil meget gerne tage sagen op med min kollega hr. McCreevy, der står for servicedirektivet. Jeg ser det mere ud fra et forbrugerbeskyttelsesmæssigt synspunkt, hvilket jeg nævnte tidligere. Biludlejningen er ikke omfattet af vores direktiver, fordi den opfattes som et transportspørgsmål, som derfor skal behandles specifikt under denne lovgivning. Men jeg vil meget gerne tage forslaget op med min kollega og diskutere, hvordan vi kan sikre os, at både forbrugerne og industrien nyder godt af EU-lovgivningen.
Formanden.
   - Da de vedrører samme emne, behandler vi under ét 
Forbuddet mod import af polske fødevarer til Rusland har nu været i kraft i næsten seks måneder. Der har været drøftelser i gang om at fjerne forbuddet siden den dag, det blev indført, men de har indtil nu kun ført til yderligere russiske krav. Selv om Kommissionen har lovet at hjælpe med at løse konflikten, har den indtil nu kun set passivt til. I mellemtiden skønnes polske eksportører at have tabt flere hundrede millioner euro. Det skal bemærkes, at dette skøn kun repræsenterer værdien af et halvt års eksport til Rusland, det omfatter ikke det største tab, nemlig tabet af markedsandele, som det vil blive meget svært for de polske virksomheder at genvinde. 
Desuden er der mange tegn på, at denne situation faktisk blev konstrueret med henblik på permanent at fjerne polske fødevareproducenter fra det russiske marked. Under den sidste forhandlingsrunde den 26. april 2006 krævede man fra russisk side bl.a., at Polen skulle specificere en grænseovergang for polske landbrugsprodukter bestemt for det russiske marked. Dette krav, som er helt ude af proportion i forhold til de overtrædelser, som polske leverandører angiveligt skulle have begået, og som naturligvis er uacceptabelt for den polske regering, er endnu et bevis på, at Rusland bevidst forsøger at opstille hindrende betingelser for Polen. I denne situation har Kommissionen i henhold til tiltrædelsestraktaterne pligt til at gribe ind i sagen. Derfor vil jeg gerne vide, hvilke praktiske skridt Kommissionen vil tage i denne forbindelse, og hvornår det vil ske.
Hvilke skridt har Kommissionen taget på EU's vegne for at få ophævet Ukraines og Ruslands absurde forbud mod import af polsk kød?
Markos Kyprianou,
   Fru formand! Det er sandt, at begge spørgsmål mere eller mindre vedrører det samme emne, så jeg vil besvare dem samlet.
Jeg er opmærksom på problemerne vedrørende polsk eksport til Rusland og på det seneste til Ukraine, og Kommissionen - såvel som mine tjenestegrene - arbejder på at løse problemerne. Jeg har haft møder med russiske tjenestemænd og forsøgt at understrege, at de polske myndigheder ud fra et teknisk og veterinært synspunkt er indstillet på at træffe de nødvendige foranstaltninger for at fjerne årsagerne til russernes bekymringer.
Det er meget vigtigt - hvilket vi pointerede over for de russiske myndigheder - at der hurtigst muligt findes løsninger. Det er også utroligt vigtigt, at de polske myndigheder gennemfører de aftalte foranstaltninger og overbeviser de russiske myndigheder om, at de er blevet gennemført og nu er gældende. I denne henseende vil mine tjenestegrene meget snart besøge Polen for at samarbejde med de polske myndigheder om at indsamle beviser, der kan anvendes i forhandlinger og diskussioner med russerne.
Min kollega hr. Mandelson har arbejdet med sagen ud fra et handelsmæssigt synspunkt - specielt efter at kravene teknisk set er opfyldt, og det er blevet et handelsspørgsmål. Vi tog også sagen op i vores samtaler under Ruslands WTO-tiltrædelsesforhandlinger. Det er vigtigt, at Ruslands SPS-foranstaltninger er i overensstemmelse med WTO's SPS-aftale.
Vi følger med i sagens udvikling. Vi er i konstant kontakt og dialog med de polske myndigheder, og nu er man blevet enige om, at Kommissionen formelt skal deltage i drøftelserne med de polske og de russiske parter. I begyndelsen - hvor det handlede om eksport, der falder ind under medlemsstaternes ansvar - fremmede Kommissionen drøftelserne, men den kunne ikke deltage i dem. Ikke desto mindre er begge parter nu ikke alene blevet enige om at involvere Kommissionen i disse drøftelser, men da nogle af de spørgsmål, som Rusland har rejst, vedrører andre medlemsstaters eksport gennem Polen samt EU-lovgivningen som helhed, har Kommissionen også fået søgsmålskompetence til at deltage i disse drøftelser. Som sagt vil vores eksperter snart besøge Polen for at indsamle oplysninger og beviser, der skal anvendes under møderne med den russiske part.
Med hensyn til Ukraines foranstaltninger mødtes Kommissionen med chefen for den ukrainske veterinærtjeneste i april og bad ham om at fremskynde indsatsen for at løse problemet. Det , at Ukraine er gået med til at hæve forbuddet, men det er endnu ikke sket. I dag skulle der afholdes et møde mellem EU og Ukraine - underkommissionen for handel - hvor spørgsmålet også skulle debatteres. 
Vi vil følge sagen meget nøje, og vi vil fortsat spille en aktiv rolle, men det er også yderst vigtigt, at Polen aktivt viser sin handelspartner, at legitime betænkeligheder tages alvorligt og behandles seriøst. Vi vil også støtte Polen i disse bestræbelser.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk (UEN ).
   - Fru formand! Jeg vil gerne på det varmeste takke Kommissionen for den interesse, den viser Polens eksport til Rusland og Ukraine. Jeg vil dog også gerne påpege, at problemet nu har været uløst i syv måneder. De polske eksportører har lidt meget store økonomiske tab. Hvis situationen fortsætter, bliver disse tab endnu større. Desuden vil en række eksportører blive presset ud af de russiske og ukrainske markeder for evigt. Vi opfordrer derfor kraftigt Europa-Kommissionen til at gøre noget ved denne sag.
Markos Kyprianou,
   Fru formand! For det første er det ikke første gang - i hvert fald ikke i min tid - at vi har haft problemer med eksporten gennem Rusland. Derfor er det utroligt vigtigt, at medlemsstaterne ikke giver landet nogen undskyldning for at indføre importforbud, for når først de er indført, er det meget vanskeligt at få dem ophævet igen. Derfor er det meget vigtigt, at både EU-lovgivningen og de bilaterale aftaler nøje gennemføres af alle medlemsstater, så de ikke i første omgang retfærdiggør et sådant importforbud.
Samtidig er det sandt, at det har foregået i nogen tid, men der var problemer i kommunikationen mellem Rusland og Polen, og som sagt var der fra starten tale om et bilateralt spørgsmål, så vi kun kunne deltage som formidler. Ikke desto mindre intervenerede vi og bragte parterne sammen, og med vores mægling lykkedes det at nå frem til en aftale. Nu følger vi meget nøje udviklingen i dette trepartsmøde, som vi også vil være involveret i, og vi vil forsøge at løse problemet hurtigst muligt.
Paul Rübig (PPE-DE ).
   - Hr. kommissær! Tror De, at disse problemer vil forsinke Ruslands optagelse i WTO? 
Markos Kyprianou,
   Fru formand! Det tror jeg ikke, fordi Rusland synes at være villig til at acceptere WTO's SPS-krav. Men det er ikke tilstrækkeligt, at Rusland accepterer dem - de skal også gennemføres. Derfor skaber disse "skyer" over forhandlingerne bestemt en ubehagelig atmosfære, selv om de ikke blokerer for forhandlingerne. Derfor er det vigtigt, at Rusland gennemfører disse SPS-krav.
Marie Anne Isler Béguin (Verts/ALE ).
   - Hr. kommissær! Da De skal drøfte sagen med vores russiske ligestillede, vil jeg gerne stille et supplerende spørgsmål, som vedrører det samme emne, denne gang angående Georgien.
De ved, at Rusland har indført et tilsvarende forbud mod georgisk vin. Eftersom Georgien er omfattet af det nye naboskabsinitiativ, og der er blevet udarbejdet en handlingsplan til fordel for landet, kender De da til dette spørgsmål? Hvis ikke, kunne De så undersøge sagen med henblik på at finde ud af, hvordan Rusland vil reagere over for Georgien? 
Markos Kyprianou,
   Fru formand! Det kender jeg ikke noget til. Det falder heller ikke ind under mit ansvarsområde, men jeg skal meget gerne videregive spørgsmålet til min kollega med ansvar for dette område og se, hvad hun kan gøre.
Formanden.
Mauretanien, der deltager i Den Blandede Parlamentariske Forsamling EU/AVS, har befundet sig i en demokratisk overgangssituation, siden Ould Tayas diktatorstyre blev væltet den 4. august 2005.
Det militære råd har forpligtet sig til dels at sikre, at de nødvendige demokratiske reformer er gennemført inden for en periode på to år, så der kan afholdes frie valg, dels at der ikke er noget medlem af den nuværende regering, der stiller op til valget. 
Nu hvor reformerne er i gang, og tidsplanen for valget er fastlagt, har Mauretanien anmodet det internationale samfund og Den Europæiske Union i særdeleshed om støtte til denne demokratiske proces.
Agter Kommissionen at yde teknisk og politisk bistand til forberedelse og afholdelse af frie og lige valg? 
Kan Mauretanien på baggrund af den specifikke geopolitiske kontekst som bro mellem Afrika og Maghreb ansøge om medlemskab af Den Parlamentariske Forsamling for EU-Middelhavsområdet?
Neelie Kroes,
   Fru formand! Den mauretanske regerings tiltag vedrørende respekten for demokratiske principper, da der blev indledt konsultationer i henhold til artikel 96, handlede primært om at genindføre et velfungerende demokrati samt retsstatsprincipperne.
Marie Anne Isler Béguin (Verts/ALE ).
   - Fru kommissær! Jeg må sige, at jeg bestemt ikke er tilfreds med Deres svar. Jeg beklager, at hr. Michel ikke er til stede, for han har et yderst godt kendskab til spørgsmålet om Mauretanien. Jeg synes godt, Kommissionen kunne være kommet med flere oplysninger i lyset af statskuppet i august sidste år, da det har foreslået at udsende en EU-delegation for at overvåge valgene. Jeg skal minde om, at der vil blive afholdt en folkeafstemning i landet i slutningen af juni. Er De således i stand til at fortælle, om delegationen får en kortsigtet eller langsigtet mission, hvad angår valgene? 
Neelie Kroes,
   Fru formand! Jeg er sikker på, at det ærede medlem ved, at de mauretanske overgangsmyndigheder har opstillet følgende laterale tidsplan: Folkeafstemning den 25. juni, kommunalvalg og parlamentsvalg den 19. november, senatsvalg den 21. januar 2007 og præsidentvalg den 11. marts 2007 (første runde) og den 25. marts 2007 (anden runde).
Denne 19-måneders tidsplan er strammere end den 24-måneders periode, som militærrådet for retfærdighed og demokrati oprindeligt havde planlagt. Formålet med tidsplanen er en tilbagevenden til et forfatningsmæssigt og demokratisk styre senest ved udgangen af maj 2007. Da der blev indledt konsultationer i henhold til artikel 96 i Cotonou-aftalen, afgav Mauretanien løfter vedrørende respekt for demokratiske principper, grundlæggende rettigheder og friheder, retsstatsprincipper og god regeringsførelse.
EU har erklæret sig villig til at støtte gennemførelsen af disse løfter og besluttet at støtte overgangsprocessen i Mauretanien under selve konsultationsperioden gennem institutionelle støtteprojekter. I særdeleshed udarbejdede og godkendte Kommissionen i april 2006 et projekt om teknisk støtte til valgprocesserne på seks millioner euro. Det Europæiske Fællesskabs økonomiske andel på ca. 75 % af de samlede donorbidrag bliver gennemført af FN's Udviklingsprogram.
Projektets konkrete mål er en styrkelse af kapaciteten og ressourcerne i den nationale uafhængige valgkommission, justitsministeriet og det civile samfund. Projektet skal også være med til at sikre, at valgene er frie, retfærdige og gennemsigtige, at de gennemføres på effektiv vis, og at de fører til legitime resultater, der anerkendes på nationalt og internationalt plan.
Med hensyn til overvågningen af valgprocesserne planlægger Kommissionen at udsende et hold af valgeksperter i starten af juni 2006 - hvilket er omtrent nu - for at hjælpe dem med folkeafstemningen om forfatningen, og i juli udsendes der en undersøgelseskommission, der skal vurdere, hvorvidt det er tilrådeligt, nyttigt og gennemførligt at udsende fremtidige observationsmissioner samt om nødvendigt valgobservationsmissioner for at overvåge parlamentsvalgene og kommunalvalgene i november 2006 og præsidentvalgene i marts 2007.
Som De ved, er Mauretanien ikke medlem af hverken ECOWAS, som det forlod i 2000, eller UEMOA, men det er medlem af AMU (Arab Maghreb Union). Landet deltager som observatør i Barcelona-dialogen mellem EU og Middelhavsområdet, og det ansøgte formelt om medlemskab ved udgangen af maj 2005. Der kan ikke svares på denne anmodning, før landet vender tilbage til et forfatningsmæssigt og demokratisk styre.
Formanden.
Hvordan vurderer Kommissionen de kristnes situation i Nigeria, og hvad gør Kommissionen for inden for rammerne af udviklingssamarbejdet at styrke retsstatsprincippet og religionsfriheden i dette vigtige afrikanske land.
Neelie Kroes,
   Fru formand! Kommissionen lægger stor vægt på religions-, tros- og ytringsfrihed i sine dialoger med tredjelande.
Tanke-, samvittigheds-, religions- og trosfrihed er en af de grundlæggende menneskerettigheder, og som sådan er den knæsat i en række internationale instrumenter inklusive verdenserklæringen om menneskerettigheder, den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder og den europæiske menneskerettighedskonvention. Endvidere fremgår det klart af EU's charter om grundlæggende rettigheder, at alle har ret til tanke-, samvittigheds- og religionsfrihed, og at den kulturelle, religiøse og sproglige mangfoldighed skal respekteres.
Respekten for menneskerettigheder, demokratiske principper og retsstatsprincipper understøtter Cotonou-partnerskabsaftalen, der er underskrevet af AVS-landene samt Fællesskabet og dets medlemsstater. I artikel 8 i aftalen nævnes de emner, som regelmæssige politiske dialoger skal fokusere på med særlig henvisning til etnisk, religiøs og racemæssig diskrimination.
Der findes ingen statsreligion i Nigeria. Forfatningen fra 1999 indeholder bestemmelser om tanke-, samvittigheds- og religionsfrihed, og den føderale regering respekterer generelt disse friheder.
Forfatningen forbyder også statsregeringen og den lokale regering at indføre en officiel religion. Guvernørerne har imidlertid stor autonomi, og det hævdes, at Islam er vedtaget som de facto statsreligion i adskillige nordlige stater.
Nigerias tilbagevenden til demokratiet i 1999 har forbedret menneskerettighedssituationen, men der har også været stigende spændinger og et øget antal voldelige konflikter, hvilket i øjeblikket udgør de mest truende udfordringer for det nye demokratiske Nigeria.
I denne komplekse og ustabile situation har Kommissionen forsøgt at identificere de mest almindelige konfliktårsager med henblik på at hjælpe med at løse og forebygge dem. Konflikter og vold har historisk set markeret forholdene mellem muslimer og kristne i specielt de centrale stater, hvor samfund med forskellige religioner er numerisk ækvivalente. Det er generelt ikke muligt at give muslimer eller kristne rollen som aggressor eller offer, da de historisk set har været begge dele. Det står imidlertid klart, at konflikter altid omfatter ekstremt fattige mennesker, og at konflikter, der angiveligt har et religiøst motiv, ofte udløses af andre årsager som f.eks. konflikter mellem traditionelle herskere, stridigheder mellem samfundene om jord og ressourcer, politiske magtkampe samt spændinger mellem statslige og føderale regeringer.
Betydningen af spændingen mellem indigene og ikke-indigene er afgørende for forståelsen af den hyppige årsag til konflikter i Nigeria. I en nylig rapport fra Human Rights Watch med titlen "De ejer ikke dette sted" kritiseres de føderale regeringspolitikker, der diskriminerer ikke-indigene defineret som folk, der, uanset hvor længe de har boet i et område, ikke kan spore deres oprindelse tilbage til de etniske og genealogiske rødder for områdets oprindelige indbyggere. I et land med mere end 250 etniske grupper har disse diskriminerende praksis, der spredes på statsligt og lokalt administrativt plan, relegeret millioner af nigerianere til andenklasses borgere, øget fattigdommen og skabt betingelserne for voldelige sammenstød mellem de to samfund.
I et interview foretaget af Human Rights Watch sagde Fader George Ehusani, der er generalsekretær for Nigerias katolske sekretariat, at "fattigdommen i Nigeria har antaget den moralske karakter af krig, og det er det, der afspejles i meget af landets etniske vold". Kommissionen og EU's medlemsstater deltager i en regelmæssig dialog i Nigeria for at fremme respekten for menneskerettigheder, grundlæggende frihedsrettigheder og retsstatsprincipperne blandt samfund, religiøse og etniske grupper samt statslige og føderale autoriteter.
Siden den første Niger Delta-krise i november 2004 har EU's missionschefer aflagt regelmæssige besøg i forskellige områder: Niger Delta, nogle nordlige stater og nogle stater i det centrale bælte. Mens en af de centrale målsektorer for EU's udviklingssamarbejde med Nigeria er støtte til og fremme af god regeringsførelse på føderalt og statsligt plan, er Kommissionen også engageret i finansieringen af fællesskabsprojekter i Niger Delta, og den forventes snart at godkende et projekt om støtte af ikke-statslige aktører. Endvidere har EU's budgetposter i årevis finansieret projekter til fremme af demokrati og menneskerettigheder.
Bernd Posselt (PPE-DE ).
   - Fru formand! Mange tak for det rigtig gode og udførlige svar. Jeg synes også, at fru Kroes er meget mere sympatisk end hr. Michel, hvilket ikke beror på hr. Michel, men derimod på fru Kroes. Jeg vil alligevel godt spørge om, hvorfor han ikke er til stede her i dag?
Mit andet spørgsmål lyder som følger: Hvad gør Kommissionen for at sætte den kendsgerning på dagsordenen, at der er indført sharialovgivning i enkelte nigerianske delstater, og for bringe konkrete voldshandlinger på tale, f.eks. drab på kristne eller afbrændinger af kirker i de centrale delstater, som De allerede har været inde på?
Neelie Kroes,
   Fru formand! Jeg kan forsikre Dem om, at det også er meget vigtigt for min kollega. Hr. Michel er meget glad for forhandlingerne i Europa-Parlamentet, så selv om jeg ikke er klar over den konkrete årsag, er jeg helt sikker på, at han havde været her, hvis det havde været muligt. Men jeg tror, at han er ude at rejse - måske til nogle af de regioner, som De er interesseret i.
Jeg vil gerne understrege, at Kommissionen er fuldt ud engageret i bestræbelserne på at bekæmpe alle former for ekstremisme gennem dens overordnede indsats for at se på grundårsagerne til utilfredsheden og for at fremme fred, stabilitet og sikkerhed gennem dens udviklingssamarbejde og bistand. Kommissionen er også engageret i adskillige specifikke initiativer for at fremme fredelig sameksistens mellem folk samt for at fremme den interreligiøse og interkulturelle forståelse. En politisk dialog med den centrale regering og støtte til institutionel udvikling er nogle af de vigtigste punkter.
Formanden.
Kan Kommissionen i detaljer redegøre for, hvor meget økonomisk støtte EU yder til bekæmpelse af aids i Afrika, og redegøre for arten af denne støtte samt oplyse, hvilke lande der modtager denne form for økonomisk støtte?
Neelie Kroes,
   Fru formand! EU's indsats for at bekæmpe hiv/aids i Afrika finansieres af Den Europæiske Udviklingsfond og Det Europæiske Fællesskabs budget. Inden for rammerne af national og regional programmering finansierer EUF projekter til bekæmpelse af aids og projekter, der skal styrke sundhedssystemerne. Siden 2002 er der iværksat 15 nationale projekter og tre regionale projekter til bekæmpelse af aids og/eller styrkelse af sundhedssystemerne i 13 lande og i AVS-regionen, hvilket repræsenterer en samlet forpligtelse på 244,6 millioner euro.
EUF støtter også gennemførelsen af nationale fattigdomsreduktionsplaner og dermed også direkte eller indirekte bekæmpelsen af aids gennem generel budgetstøtte. Siden 2002 har Kommissionen ydet generel budgetstøtte til 24 afrikanske lande med forpligtelser i størrelsesordenen 2,4 milliarder euro. Der er allerede brugt 1,5 milliarder af dette beløb.
EU's budget har en tematisk budgetpost, der skal medvirke til at bekæmpe fattigdomsrelaterede sygdomme - ikke kun aids men også malaria og tuberkulose - i udviklingslandene. Budgetposten er baseret på forordning nr. 1568/2003. Siden 2002 har Kommissionen via denne budgetpost bevilget mere end 86,2 millioner euro til ngo'er som et bidrag til 25 projekter til bekæmpelse af hiv/aids, der gennemføres i 16 afrikanske lande.
Der er også bevilget i alt 9,42 millioner euro til to forskningsprojekter - et i det centrale Afrika og et andet i det sydlige Afrika. Der er bevilget i alt 5 millioner euro til store bevidstgørelseskampagner samt til internationale partnerskaber som f.eks. det internationale partnerskab for mikrobicider (International Partnership for Microbicides, IPM) og det internationale aids-vaccine-initiativ.
En anden budgetpost vedrørende sundhedsmæssige, reproduktive og seksuelle rettigheder i udviklingslandene baseret på forordning nr. 1567/2003 bidrager også til bekæmpelsen af aids. Der er 73,95 millioner euro tilgængelige på denne budgetpost for 2003-2006. Siden 2003 har Kommissionen kunnet bevilge 17,5 millioner euro på denne post til 10 projekter til kampen mod aids i otte afrikanske lande. Kommissionens budget finansierer også projekter til bekæmpelse af aids og styrkelse af sundhedssystemer i Sydafrika på basis af forordning nr. 1726.
Siden 2002 er der iværksat tre projekter i Sydafrika for et samlet beløb på 55 millioner euro. EUF- og EU-budgettet er de to kilder til EU's bidrag til den globale fond for bekæmpelse af aids, tuberkulose og malaria. Kommissionen har bidraget med 522 millioner euro til den globale fond siden dens oprettelse i 2001, og dette beløb er suppleret med bidrag fra EU's medlemsstater.
Vi er den førende donor til den globale fond for bekæmpelse af aids, tuberkulose og malaria: 57 % af midlerne går til bekæmpelse af hiv/aids, og 55 % bevilges til de afrikanske lande. Endvidere helliger EU stigende midler til forskningsprogrammer, der er rettet mod aids, tuberkulose og malaria. For perioden 2002-2006 blev finansieringen til bekæmpelsen af disse tre sygdomme - hvor hovedparten går til hiv/aids - firdoblet, så den i øjeblikket ligger på 400 millioner euro. Halvdelen af disse midler forvaltes af EU, Generaldirektoratet for Forskning, og den anden halvdel, hvortil der tilføjes 400 millioner euro fra EU's medlemsstater og den private sektor, kanaliseres via partnerskabet om kliniske forsøg mellem de europæiske lande og udviklingslandene.
Kommissionen har ingen detaljer om medlemsstaternes støtte til de afrikanske landes kamp mod hiv/aids, fordi sådanne informationer ikke er gjort tilgængelige for os.
Eoin Ryan (UEN ).
   - Fru formand! Jeg vil gerne takke kommissæren for hendes omfattende svar på mit spørgsmål. Kan kommissæren fortælle mig, om der finder samtaler eller forhandlinger sted mellem de store medicinalfirmaer om leveringen af antiretrovirale midler til folk i Afrika? Hvis ja, hvor omfattende er de så? Er der gjort fremskridt, og er sådanne midler blevet gjort mere lettilgængelige for befolkningen?
Neelie Kroes,
   Fru formand! Ifølge aviserne finder der samtaler sted. Jeg vil imidlertid bede Dem, fru formand, om at lade mig anmode min kollega om at give Dem et helt konkret skriftligt svar, der kan fastslå, præcist hvor langt man er nået med disse samtaler. 
Formanden.
   - Spørgsmål, der på grund af tidnød ikke var blevet besvaret, ville blive besvaret skriftligt (se bilag).
Spørgetiden er afsluttet.

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Giuseppe Gargani for Retsudvalget om konsekvenserne af Domstolens dom af 13. september 2005 (sag C-176/03 - Kommissionen mod Rådet) (2006/2007(INI)) (A6-0172/2006). 
Klaus-Heiner Lehne (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Indledningsvis er jeg nødsaget til at undskylde hr. Gargani, der er syg og derfor ikke kan være til stede her i dag. Min gruppe bad mig om at repræsentere ham i dag som ordfører og om at redegøre for indholdet af denne betænkning.
Jeg vil gerne starte med at bemærke, at denne afgørelse fra EF-Domstolen ikke - i hvert fald ikke for mit vedkommende - kom som nogen overraskelse. Der var måske mange, som mente, at tingene ikke ville udvikle sig i den retning, men i mine øjne er det egentlig ganske logisk, da vi også tidligere så Kommissionen indtage forskellige - nogle gange ekstremt divergerende - holdninger til lovforslag, der vedrører strafferetten.
Jeg vil trække på min praktiske erfaring inden for erhvervsretten ved at påpege, at mange tidligere direktiver, som blev foreslået på basis af retsgrundlagene i den første søjle, f.eks. direktivet om hvidvaskning af penge, markedsmisbrugsdirektivet eller bestemmelserne om insiderhandel, ofte indeholdt elementer af strafferet.
I virkeligheden er det fuldstændig korrekt, at EF-Domstolen mange gange tidligere - også selv om sagsforholdene var anderledes - arbejdede ud fra princippet om, at det i forbindelse med spørgsmålet om, hvilket retsgrundlag, der er det afgørende, altid er formålet med hele forslaget, som er det udslagsgivende element. Af samme årsag lå det egentlig lige for, at EF-Domstolen i dette tilfælde og på basis af et konkret eksempel fra miljølovgivningen konstaterede, at det heller ikke her er muligt at splitte sammenhængende retsakter op, således at bestemte aspekter underordnes et andet område af traktaterne end det mål, der oprindelig var tiltænkt, hvor dette falder ind under den første søjle. Med andre ord overrasker resultatet mig ikke.
Hvilke konsekvenser får dette? I første omgang ændrer det ikke noget ved den kendsgerning, at strafferetten primært forbliver på nationalt plan som medlemsstaternes kompetenceområde, og at Europa kun har undtagelseskompetence.
På denne baggrund mener jeg også, at det vil være klogt, hvis den europæiske lovgiver - som ganske vist kan udnytte dette instrument nu, men som ikke nødvendigvis behøver at gøre dette - rent principielt udviser tilbageholdenhed i strafferetlige spørgsmål. Vi skal træffe en afgørelse fra sag til sag i enhver konkret situation. Har vi brug for strafferetlige bestemmelser for at nå det mål, som det handler om her, eller har vi ikke brug for dem, eller skal vi hellere overlade det til medlemsstaterne at afgøre og regulere disse spørgsmål? Altså er det tilbageholdenhed, der er på lovgiverens dagsorden, hvad enten det er Parlamentet eller Rådet. Og dette frem for alt, fordi jeg ganske enkelt mener - og det er også grunden til, at traktaterne fra første færd har ladet kompetencen på det strafferetlige område ligge hos medlemsstaterne - at strafferetssystemerne i Europa er så vidt forskellige, og det gælder ikke kun med hensyn til strafudmålingsreglerne, men også med hensyn til straffuldbyrdelsesreglerne. Der er medlemsstater, hvor dommen fuldbyrdes fuldt ud, og der er andre medlemsstater, hvor der som hovedregel kun afsones 50 %. Desuden er der nogle, hvor man har afsoning af to tredjedele af straffen, og atter andre, hvor domstolene anordner yderligere forhold af straffemæssig karakter, som til gengæld ikke findes i andre medlemsstater i denne form. Hvis Europa begynder at fastsætte standardstraffe for alle mulige ting, vil konsekvensen efter min mening blive, at vi får usystematiske indgreb i medlemsstaternes straffelovgivning, og det er tvivlsomt, hvor hensigtsmæssigt det vil være. Det er først og fremmest derfor, at vi bør tilstræbe en vis tilbageholdenhed.
Jeg forestiller mig, at den betænkning, som hr. Gargani udarbejdede, og som udvalget også vedtog, bliver gennemført, og at dette i det væsentlige er indholdet.
Vi støtter naturligvis idéen om, at Kommissionen nu skal forsøge at analysere hvert enkelt af de forslag, der skal revideres, fordi deres opdeling i to forskellige retsakter ikke længere er i overensstemmelse med Domstolens retspraksis. Derefter skal Kommissionen stille konkrete forslag til, hvordan dette forhold kan reguleres.
Med hensyn til de ændringsforslag, der blev stillet efter beslutningen i Retsudvalget, kan jeg på vegne af min gruppe sige, at nogle af disse ændringsforslag, især dem, som Socialdemokraterne og De Liberale stillede, er acceptable, mens andre ikke er det. Forvent ikke af mig, at jeg går i detaljer hermed, for det har jeg aftalt med ordføreren, men i det store og hele kan jeg dog sige, at der ikke er nogen grundlæggende forskelle i vurderingen af disse spørgsmål i Retsudvalget. Problemerne ligger mere i nuancerne, og måske i spørgsmålet om, hvor langt man konkret skal gå i det enkelte tilfælde. Men ellers herskede der stor enighed om dette spørgsmål i udvalget. Jeg vil godt sige Dem hjertelig tak for Deres opmærksom.
Franco Frattini,
   Hr. formand, mine damer og herrer! Også jeg vil gerne takke ordføreren hr. Gargani, hr. Lehne, som var hans stedfortræder her i aften, og hr. Cavada for det fælles arbejde, som Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender og Retsudvalget har udført med hensyn til dette vigtige spørgsmål.
Jeg tror, at en af fordelene ved denne dom, der anerkender Fællesskabets merværdi, er den grundlæggende rolle, som Europa-Parlamentet kan spille med hensyn til vigtige spørgsmål som pålæggelsen af strafferetlige sanktioner i forbindelse med den fælles beslutningsprocedure. Som De ved, vedtog Kommissionen i november en meddelelse om dette spørgsmål. Efter vores opfattelse går denne doms anvendelsesområde længere end blot til spørgsmålet om miljøbeskyttelse.
Jeg mener nemlig, at der er tale om et bredere spørgsmål, og jeg er generelt enig i indholdet i hr. Garganis betænkning. Jeg må sige, at Kommissionens indfaldsvinkel er lidt mere ambitiøs, når det gælder bestemte områder og aspekter. F.eks. står der udtrykkeligt i betænkningen, at lovgiveren bør begrænse pålæggelsen af strafferetlige sanktioner til de tilfælde, hvor det er beskyttelsen af borgernes rettigheder og frihedsrettigheder eller beskyttelsen af økonomiske interesser, der står på spil. Der er så afgjort tale om nogle yderst vigtige rettigheder, som bør beskyttes.
Vi mener dog godt, at man kan gå lidt længere, selv om der med Domstolens dom sættes grænser for anvendelsen af strafferetlige sanktioner på europæisk plan - grænser, der efter min mening er nødvendige. F.eks. bør vi, sådan som hr. Lehne lige sagde, overveje en europæisk strafferetlig sanktion, når den virkelig er nødvendig for at sikre fællesskabsrettens effektivitet, idet vi respekterer princippet om den strafferetlige sanktions nødvendighed og proportionalitetsprincippet.
Samtidig tror jeg, at en fuldstændig begrænsning af områderne ville være farlig og ville indskrænke det, som Domstolen har fastslået. Vi har stillet et forslag til direktiv, som tager højde for strafferetlige sanktioner i forbindelse med bekæmpelsen af forfalskning. Forfalskning er som bekendt skadelig både for de europæiske landes industri og for forbrugernes sundhed, og der bliver ligeledes brugt børnearbejde til at fremstille de falske varer. Når man tænker på dette, hvordan kan man så påstå, at det på dette område ikke er nødvendigt med sanktioner på europæisk plan? Dette er blot et eksempel, og netop derfor støtter jeg den tankegang, som fru Roure og hr. Cavada giver udtryk for i deres ændringsforslag om en mere ambitiøs udvidelse af ordførerens indfaldsvinkel.
Til sidst vil jeg gerne give udtryk for min oprigtige taknemmelighed for, at man i betænkningen gentager princippet om den såkaldte passerelleklausul, dvs. muligheden for at gå fra princippet om enstemmighed under den tredje søjle til en fælles beslutningsprocedure og kvalificeret flertal - eller med andre ord en fællesskabsprocedure under den første søjle - når det gælder det strafferetlige samarbejde og samarbejdet i politi- og sikkerhedsspørgsmål. Det er et ønske, som Kommissionen allerede har givet udtryk for, og efter min mening er det positivt, at det også bliver gentaget i hr. Garganis betænkning. 
Maria da Assunção Esteves,
   Hvad angår strafferetten, er det ambitiøse Europa endnu i sin vorden. Vage hensigtserklæringer og forsigtige tiltag viser staternes modstand mod fremtiden og den umulige modsigelse i et politisk fællesskab, der hævdes at hvile på fælles grundlæggende værdier, men som overlader netop den ret, der skal sikre disse værdier, til den enkelte stats forgodtbefindende. Det er en ironi, som forfatningstraktaten skulle gøre en ende på, og som Domstolen påpeger i en af sine bedste afgørelser.
Så længe de europæiske politiske institutioner lader den europæiske strafferet hvile på det simple princip om gensidig anerkendelse, vil Europa aldrig få en strafferet eller et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed i egentlig betydning, for Europa er et globalt retsprojekt, ikke et projekt for udvalgte retsområder. Europa mangler et fælles rum med et fælles projekt på det strafferetlige område. Det er stadig kun en mosaik opdelt af grænser, med en usammenhængende harmonisering af minimumsstandarder, der ikke følger et politisk eller strafferetligt program, harmonisering af maksimumsstraffenes minimumsgrænser, hvilket viser vores mangel på mod. Harmoniseringen gælder kun strafudmålingen, ikke forbrydelsen, alternative straffe og fuldbyrdelsesformer.
Et Europa, der proklamerer alles værdighed og de værdier, der er garant herfor, retstats-, proportionalitets- og lighedsprincipperne, har brug for et strafferetsprogram, men råder over en strafferet, der helt absurd adskilles fra de værdier, der sikrer den i søjlernes kompetencestruktur, en strafferet, der i Rådet næsten kun handler om sikkerhed, uden at parlamenterne inddrages.
Det er gensidig anerkendelse af særskilte strafferetlige systemer uden et afgørende harmoniseringsgrundlag, hvilket er dybt skændigt. Det ønsker vi ikke, men det er det, Europa har, for strafferetten er mere end noget et udtryk for værdier. Vi ser frem til traktatens åbne rum, men endnu mere til en stærk politisk vilje, der dog lader vente på sig. 
Maria Berger,
   Hr. formand, hr. næstformand i Kommissionen! Jeg vil gerne takke ordføreren in absentia for hans betænkning. Jeg skal imidlertid bemærke, at vi i udvalget havde foretrukket, at der havde fundet en vis forhandling sted mellem grupperne, således at vi kunne slippe for at skulle drøfte visse meningsforskelle her i plenarforsamlingen. Jeg kunne også godt have ønsket mig, at der i højere grad var blevet taget hensyn til den holdning, som Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender afgav.
Konsekvensen heraf har været, at vi har været nødsaget til at stille et relativt stort antal ændringsforslag til plenarforsamlingen. Jeg håber, at vi når frem til et bredt flertal ved afstemningen. Spørgsmålet er ekstremt vigtigt for videreudviklingen af fællesskabsretten, og jeg mener, at dette kræver et bredt flertal.
Hvori består meningsforskellene? Ordføreren foreslog allerede i sin oprindelige betænkning en relativt restriktiv tilgang i forbindelse med håndteringen af EF-Domstolens afgørelse. Vi støtter derimod snarere Kommissionens fortolkning, ifølge hvilken Domstolens afgørelse giver os mulighed for at anvende strafferetlige sanktioner på alle områder af fællesskabsretten, som ikke er underlagt nogen begrænsninger, men derimod med de påbud, som EF-Domstolen har fastsat, og med det endelige mål at sikre gennemførelsen af fællesskabsretten.
I Retsudvalget beskæftiger vi os til stadighed med anvendelsen af den europæiske lovgivning og må konstatere, at der er alvorlige mangler på dette område. Vi bør ikke med ét slag og én gang for alle give afkald på den mulighed, som EF-Domstolen har givet os i hånden.
Vi kan godt forstå, at der hersker særlig bekymring for kohærensen i medlemsstaternes straffelovgivning. Denne bekymring kom først og fremmest til udtryk hos justits- og indenrigsministrene, som ikke ønsker at ministre med kompetencer, der falder ind under første søjle, skal ødelægge deres nationale straffelovgivninger. Vi har søgt at imødekomme denne bekymring ved hjælp af ændringsforslag, især dem der blev vedtaget i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender.
Som hr. Lehne allerede sagde, er vi i det store og hele enige om behovet for en sag til sag-undersøgelse af alle retsakter, som nu trænger til en revision. Parlamentet forelagde på ny sit forslag til en retsakt, hvis frist endnu ikke var udløbet, for Domstolen. Hvis et nyt retsgrundlag er ensbetydende med den fælles beslutningsprocedure, kommer Parlamentet ikke uden om at anvende alle sine lovgivningsrettigheder her. Vi vil ikke kunne acceptere en forudgående institutionel aftale, hvor vi giver afkald på vores ret til at være med i udformningen af disse nye retsakter. Dette udelukker imidlertid ikke, at vi, hvis det er nødvendigt at gennemføre revisionsforanstaltninger, tilstræber et godt samarbejde med Kommissionen og Rådet.
Daniel Strož,
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Konsekvenserne af Domstolens dom af 13. september 2005 vedrørende Fællesskabets beføjelser på det strafferetlige område er så betydningsfulde, at denne dom virkelig markerer en milepæl i fællesskabsrettens udvikling.
Det kan endda antages, at denne praksis under visse omstændigheder kan have en negativ effekt på medlemsstaternes suverænitet. Forudsætningen for dens anvendelse i forbindelse med Fællesskabets fastsættelse af regler på grundlag af søjle 1 i EU-traktaten er således fuldstændig overholdelse af nærhedsprincippet i medfør af EF-traktatens artikel 5 og protokollen om anvendelse af nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet. I forbindelse med dette princip er det vigtigt, at den europæiske lovgiver indser, at vedtagelse af strafferetlige sanktioner baseret på søjle 1 er en undtagelse og bør begrænses til de tilfælde, hvor det er absolut nødvendigt for beskyttelsen af borgernes rettigheder og friheder samt EU's væsentlige interesser. Det er ligeledes afgørende, at virkningerne og den samlede effekt af de strafferetlige regler, som vedtages på grundlag af søjle 1, overvåges og vurderes omhyggeligt.
Et andet område, hvor Kommissionen foreslår strafferetlige sanktioner, er beskyttelsen af immaterielle formuerettigheder. Dette område udgør uden tvivl en af Fællesskabets hovedaktiviteter i medfør af EF-traktatens artikel 2. Jeg tror som sagt, at dette område er så vigtigt og under så hurtig udvikling, at det kræver en særlig konceptuel og systematisk tilgang. Jeg anser det for væsentligt, at vi udvikler et velafrundet koncept til beskyttelse af immaterielle formuerettigheder, som bl.a. skal omfatte strafferetlige foranstaltninger.
John Whittaker,
   Hr. formand! Dette emne afslører den mest grundlæggende svaghed ved hele EU-strukturen. Alle lande er enige om at være bundet af samme EU-lovgivning, som de derefter påtager sig at håndhæve over for sig selv. Det må have været indlysende fra starten, at nogle lande vil være mere energiske i anvendelsen af fællesskabsretten end andre. Nu ser vi således et begyndende forsøg på at harmonisere strafferetten trods hr. Garganis anmodning om kontroller og grænser. Det bliver herligt for Domstolen at skulle afgøre, om de nationale domsafsigelser opfylder kriterierne om at have afskrækkende virkning og stå i et rimeligt forhold til lovovertrædelsen.
Hr. Gargani erkender, at det bliver svært at få en ensartet håndhævelse. Og forventer vi overhovedet, at domstolene kan opføre sig på samme måde i alle 25 EU-lande inklusive vores nye østeuropæiske medlemsstater og de lande, der endnu ikke er blevet medlemmer? Jeg frygter, at politikerne vil enes om en gradvis harmonisering af håndhævelsen, men at de forskellige landes befolkninger ikke vil.
Jean-Claude Martinez (NI ).
   - Hr. formand, hr. kommissær! Den 13. september 2005 tillagde De Europæiske Fællesskabers Domstol fællesskabslovgiver retten til at træffe strafferetlige foranstaltninger med henblik på at sikre effektiviteten af de standarder, den opstiller. Enhver har forstået - i hvert fald i Wien, så vidt vi har forstået - at Domstolen dermed vendte indersiden ud på subsidiaritetsprincippet - som en sok - og besluttede, at det med hensyn til fællesskabsretten ikke kan betale sig, at medlemsstaterne skal sørge for, at den overholdes, for det kan Kommissionen i Bruxelles klare på egen hånd.
Kommissionen har naturligvis ikke undladt at styrte ned i denne afgrund. Mens denne nye strafferetlige kompetence i streng forstand kun vedrører miljøet, udbreder Kommissionen i en meddelelse fra november 2005 kompetencen til også at omfatte andre områder, herunder de fire friheder, den fælles landbrugspolitik og fiskeriet. Hr. Cavada, vores ordfører, udvider endda denne kompetence til diskriminerende adfærd, hvilket kan dække alle menneskets aktiviteter og beskyttelsen af Unionens finansielle interesser.
Og det er der, man ser faren i dette kup fra de luxembourgske dommeres side, som blot er et ud af mange. Den 6. april 2006, for lige lidt over to måneder siden, dømte De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans hr. Frattini - Kommissionen - til at udbetale erstatning til en tjenestemand for alvorlig og åbenlys krænkelse af kravet om upartiskhed. Hvis krænkelse? OLAF, dvs. organet for bekæmpelse af svig, som til dels er under Kommissionens kontrol.
Således at tildele strafferetlige kompetencer til en Kommission, angående hvilken Revisionsretten i sin særberetning nr. 1 fra 2005 konstaterede, at respekten for de grundlæggende rettigheder hos mennesker, der gøres til genstand for en undersøgelse, ikke sikres, er det samme som at risikere at skabe et lille frihedsødelæggende brændpunkt i Berlaymont, en slags normgivende mikro-Guantánamo. Ordføreren for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, hr. Cavada, er i øvrigt opmærksom på problemet, idet han opfordrer til, at dommen anvendes med omtanke i praksis, og han kunne have tilføjet i retspraksis, omtanke i retspraksis, navnlig inden for traktatretten, som ikke giver mulighed for at overføre kompetencer fra den tredje til den første søjle.
Men siden 1962 og dens dom i sagen Costa mod ENEL har Domstolen undladt at udvise omtanke i dens permanente føderale statskup. Den store britiske jurist Dicey havde imidlertid advaret os. Ifølge ham skal dommerne være løver, men løver under tronen, som passer på ikke at modarbejde et eneste suverænitetspunkt. At sætte én i fængsel er en strafferetlig handling. Det er ikke det rene ingenting. 
Timothy Kirkhope (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Selv om jeg er jurist, kan jeg glæde hr. kommissær Frattini med, at jeg ikke ønsker at beskylde ham for noget som helst her i aften. Jeg mener blot, at det er en så vigtig dom, at det efter min mening i øjeblikket er meget svært at se konsekvenserne af den.
Efter min mening er der en fare for at overdrive princippet om at omsætte Fællesskabets kompetence til den nationale indenlandske kriminalret, og efter kansler Schüssels opfordringer ved starten på det østrigske formandskab til Domstolen om at give beføjelser tilbage til medlemsstaterne, bliver det ikke nogen let opgave.
Jeg glæder mig imidlertid over den generelt forsigtige tilgang og den begrænsede fortolkning af den afgørelse, der skal gælde i nogle meget få, isolerede tilfælde i henhold til både Garganis betænkning og kommissærens svar. Jeg mener, at udøvelsen af enhver form for juridisk præcedens her skal kontrolleres meget kraftigt og effektivt. Jeg mener, at den kriminalretlige kompetence generelt set skal være national og ikke europæisk, og at præsumptionen skal forblive sådan.
Uanset den generelle argumentation er jeg uenig med kommissæren. Der er absolut intet belæg for at opfordre til aktivering af passerellebestemmelsen i traktatens artikel 42 på baggrund af selve denne dom. Hvis vi gjorde det, ville det skabe en farlig og uvelkommen præcedens.
Når alt kommer til alt, mener jeg, at selv om dette er en usædvanlig dom, så skal den betragtes på individuel basis og have et begrænset anvendelsesområde. Ethvert forsøg fra Kommissionen og Domstolen på at forsøge at anvende den på en mere omfattende måde vil være uacceptabelt og sætte spørgsmålstegn ved Domstolens virke på dette område.
Martine Roure (PSE ).
   - Hr. formand! Jeg vil gerne takke Kommissionen for dens meddelelse om konsekvenserne af Domstolens dom om strafferetlige sanktioner, og jeg er enig i dens konklusioner.
Jeg mener faktisk ikke, at fortolkningen af denne dom kun skal finde anvendelse inden for miljøområdet, og det for at styrke Parlamentets demokratiske kontrol og således gøre det muligt at sikre en bedre beskyttelse af borgerne.
Domstolens dom har gjort det muligt at klarlægge kompetencerne på det strafferetlige område inden for den første og den tredje søjle. Den fastsætter således, at en retsakts formål og indhold skal tages i betragtning for at fastslå nødvendigheden af strafferetlige sanktioner. Derfor kan vi konkludere, at beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder er et område, konsekvenserne af denne dom kan udvides til. Der burde tages særligt hensyn til de grundlæggende rettigheder og beskyttelsen af Unionens interesser ved anvendelsen af strafferetlige sanktioner.
Jeg mener dog ikke, at vi bør begrænse denne anvendelse til disse to områder, og ændringsforslag 16, som jeg har stillet sammen med min kollega, fru Berger, går i den retning. Derfor opfordrer jeg Dem til at støtte det.
Endelig er denne dom et nyt signal, som opfordrer os til i kraft af artikel 42, og som De nævnte, at overdrage hele politisamarbejdet og det retlige samarbejde i straffesager til Fællesskabet. Og jeg skal her i aften sige, at det ville give en langt større juridisk sikkerhed og især en bedre sammenhæng mellem de strafferetlige foranstaltninger. 
Ole Krarup (GUE/NGL ).
   - Hr. formand! Jeg synes nok, at dommen fra september repræsenterer en meget spændende udfordring. Jeg har i mange år undervist i jura på forskellige universiteter, og den betænkning, der foreligger fra udvalget med hr. Gargani som ordfører, ville ikke få nogen særlig høj karakter ved Det Juridiske Fakultet på Københavns Universitet. Først og fremmest forbigår man den modsigelse, der ligger i, at dommen først i præmis nr. 47 fastslår, at straffelovgivning og reglerne om behandlingen af straffesager, dvs. strafferetsplejen, ikke henhører under Fællesskabets kompetence, hvorpå dommen ikke desto mindre foretager et politisk tigerspring frem og siger, at denne betragtning dog ikke kan hindre fællesskabslovgiver i at træffe foranstaltninger, der relaterer til medlemsstaternes strafferet under visse betingelser, når det er noget, man finder nødvendigt.
Efter min ringe overbevisning er det en absurditet, som betyder, at man - når man ikke har hjemmel i forvejen - selv skaber hjemlen på et politisk grundlag, og det vil med stor sikkerhed møde alvorlig modstand i de mest veludviklede demokratier inden for EU. Her tillader jeg mig i al ubeskedenhed at henvise til de nordiske demokratier. De vil ikke tilslutte sig et system, der på den måde kan manipulere med hjemlen - rent bortset fra, at det jo ikke er noget ufornuftigt, at strafferet og straffeproces henhører under medlemsstaterne. For det er noget - som det også blev sagt i starten - der i høj grad afspejler en retstradition, som ikke kan harmoniseres og ikke bør dikteres. Derfor er der ikke nogen hjemmel, og derfor vil jeg anbefale, at man stemmer for det ændringsforslag, som er fremsat af IND/DEM-Gruppen. 
Johannes Blokland (IND/DEM ).
   - Hr. formand! Jeg er noget overrasket over Kommissionens udlægning af Domstolens afgørelse. I 2002 støttede jeg Oomen-Ruijten-betænkningen og anfægtelse af rammeafgørelsen, men på det tidspunkt gjorde Kommissionen gentagne gange opmærksom på, at direktivet og anfægtelse af afgørelsen ikke skulle ses som første skridt hen imod harmonisering af strafferetten på andre områder. Når jeg på det tidspunkt kunne tilslutte mig anfægtelse af rammeafgørelsen, skyldtes det udelukkende disse garantier fra Kommissionens side.
Nu viser det sig, at Kommissionen har sin egen fortolkning af Domstolens afgørelse og ønsker at udvide den yderligere og også ønsker harmonisering på andre områder. Det er i strid med, hvad vi fik at vide dengang. Havde jeg vidst det i 2002, havde jeg ikke stemt for Oomen-Ruijten-betænkningen.
Der er positive elementer i Gargani-betænkningen, såsom punkt 8 og 13, men så længe den også indeholder punkt 4 og 5, må jeg og min gruppe nødvendigvis stemme imod forslaget til beslutning. 
Andrzej Jan Szejna (PSE ).
   - Hr. formand! Indførelse af et ensartet retssystem baseret på fælles værdier, fællesskabsrettens forrang og et tæt samarbejde mellem medlemsstaterne og de europæiske institutioner er afgørende for, at vi kan opnå et velfungerende indre marked i EU.
Alle aktiviteter, der skal sikre effektiv fællesskabslovgivning på grundlag af søjle 1, fortjener vores støtte. Søjle 1 er den eneste søjle, der giver mulighed for at vedtage europæisk lovgivning i overensstemmelse med demokratiske principper og underlægge den passende juridisk kontrol.
Domstolens dom af 13. september er særdeles vigtig for fællesskabsrettens fremtidige udvikling. Domstolen gjorde det klart, at det med henblik på at bestemme retsgrundlaget for en retsakt er nødvendigt at henholde sig til retsaktens formål og indhold. Følgelig blev en rammeafgørelse om miljøbeskyttelse annulleret, da den fejlagtigt var blevet baseret på søjle 3 i stedet for søjle 1. I lyset af denne dom skal aktuelle lovgivningsinitiativer, som er baseret på et forkert retsgrundlag, trækkes tilbage eller ændres. Endvidere må vi overveje muligheden for at iværksætte en lovgivningsprocedure med henblik på at finde et nyt retsgrundlag for retsakter, der er vedtaget under søjle 3, og som ifølge dommen har et forkert retsgrundlag.
Domstolens konklusioner bør dog ikke automatisk udvides til at omfatte alle områder, der er dækket af søjle 1. De bør finde anvendelse på områder, der henhører under Fællesskabets grundlæggende principper, mål og kompetencer, og de enkelte sager bør undersøges hver for sig og inden for rammerne af et tæt samarbejde mellem Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet. Medlemsstaterne er i princippet ansvarlige for fællesskabsrettens gennemførelse. Derfor bør præmissen for medtagelse af strafferetlige bestemmelser under søjle 1 bør være klar og defineret på forhånd.
Patrick Louis (IND/DEM ).
   - Hr. formand! Der er én, vi i aften savner voldsomt her i salen. Han var her ellers i eftermiddags. Hvordan kan vi tolerere, mine kære kolleger, at denne vigtige forhandling om konsekvenserne af den retspraksis, der blev fastlagt den 13. september 2005, finder sted, uden at den, sagen først og fremmest vedrører, nemlig Rådet selv, er til stede? Er det Rådet, der har gennemtvunget denne dagsorden for at undgå offentligt at skulle indrømme den dybere mening med dets nederlag den 13. september i Luxembourg? Lad mig være Rådets talsmand i aften.
Ja, Rådet led et nederlag den dag som følge af et nyt justitskup. Ja, på trods af afvisningen af at ratificere den europæiske forfatning, som indeholdt bestemmelser herom, er kompetencesøjlerne netop blevet sammenlagt. Der er ikke længere nogen regeringskompetencer i Europa. Ja, medlemsstaterne påtvinges en vilkårlig fortolkning af de traktater, de har undertegnet. Det er det, formanden for det franske forfatningsråd, hr. Mazot, kalder en mangel ved Frankrigs samtykke.
Ja, denne ukontrollerede overdragelse af strafferetten er uden grænser, for Kommissionen har efterfølgende besluttet at ophæve ni rammeafgørelser, hvilket efter miljøet giver den mulighed for at bemægtige sig strafferetten inden for områderne ulovlig indvandring, havforurening og intellektuel ejendomsret. Må jeg spørge Dem, kære kolleger, og især de franske, hvad skal vi så bruge vores indenrigs- og justitsministre til?
Jeg har på min gruppes vegne stillet et meget forsigtigt ændringsforslag 1, som ethvert frit medlem let vil kunne tilslutte sig. Det er et alternativ, som ganske enkelt opfordrer medlemsstaterne til igen at få herredømmet over de traktater, de undertegner. Men hvor mange frie medlemmer er der i Parlamentet, kære kolleger? Hvis De fortsætter med at omgå befolkningerne med Deres retslige føderalisme og andre plan B'er, vil De få at se, at 2007 bliver en kopi af 2005. 
Genowefa Grabowska (PSE ).
   - Hr. formand! Med rammeafgørelsen om strafferetlig beskyttelse af miljøet søgte Rådet at gribe ind over for den foruroligende stigning i strafbare handlinger over for miljøet, og dette mål bør vi glæde os over. Vi kan dog ikke glæde os over den måde, hvorpå Rådet har handlet, da det har medført en tvist, eller rettere to.
Den første er institutionel, da de gældende traktater ikke giver et klart og enkelt svar på, hvem der skal gøre hvad i EU. Der er således ingen klar opdeling af kompetencer mellem Unionens institutioner og navnlig ikke mellem Rådet, medlemsstaterne og Parlamentet. Den anden tvist vedrører Rådets angivelse af retsgrundlag, da det vedtog den kontroversielle afgørelse. Rådet angav ved en fejl søjle 3 som retsgrundlag, selv om indholdet ikke hører under søjle 3, men under EU's kompetencer inden for miljøbeskyttelse. Derfor havde Rådet ikke ret til at vedtage den nævnte afgørelse. Derved handlede Rådet i modstrid med Fællesskabets kompetencer i medfør af fællesskabstraktaten og traktaten om Den Europæiske Union, der giver disse kompetencer forrang. Ved at vælge det forkerte retsgrundlag forhindrede Rådet endvidere Europa-Parlamentet i at få indflydelse på forhold vedrørende miljøbeskyttelse, der uden tvivl er fællesskabsanliggender og hører under dets kompetenceområde.
Jeg er sikker på, at hvis EU havde haft en forfatning, der fastlagde kompetencerne og definerede, hvem der gjorde hvad i EU, ville denne tvist ikke have fundet sted. Så havde vi haft klare juridiske retningslinjer, og Domstolen havde ikke behøvet at gribe ind.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag kl. 12.30. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Martine Roure for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om forslag til Rådets rammeafgørelse om beskyttelse af personoplysninger i forbindelse med det politimæssige og strafferetlige samarbejde (KOM(2005)0475 - C6-0436/2005 - 2005/0202(CNS)) (A6-0192/2006). 
Martine Roure (PSE ),
   Hr. formand! EU er internationalt kendt for det høje beskyttelsesniveau, det yder dets borgere inden for området beskyttelse af de grundlæggende rettigheder og især beskyttelse af personoplysninger. Dette princip er således indskrevet i artikel 8 i chartret om grundlæggende rettigheder.
I Fællesskabet reguleres den loyale behandling af disse oplysninger inden for rammerne af det indre marked af to direktiver, og når en borger f.eks. køber noget over internettet, er det sælgende firma forpligtet til at anmode om borgerens tilladelse til at bruge oplysningerne i reklameøjemed. Borgeren oplyses således om, hvordan personoplysningerne anvendes, og det væsentlige er, at borgeren kan anmode om at få oplysningerne ændret.
Der er imidlertid en alvorlig mangel i dette europæiske område for databeskyttelse. Der er ingen samordning af de 25 medlemsstaters beskyttelse af de personoplysninger, der anvendes i forbindelse med det politimæssige og retslige arbejde. På et tidspunkt, hvor vi arbejder for at få indført et europæisk område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, er denne samordning blevet absolut uundværlig. Medlemsstaternes politi har behov for at arbejde tæt sammen og udveksle oplysninger for at bekæmpe den organiserede kriminalitet effektivt. Vi kan styrke dette samarbejde, men vi skal sikre os, at oplysningerne om borgerne beskyttes på samme måde i hele Europa. Jeg skal minde om, at Parlamentet gennem flere år har anmodet om et instrument til beskyttelse af oplysninger i forbindelse med det politimæssige og strafferetlige samarbejde.
Vi glæder os derfor over dette forslag fra Kommissionen, og formålet med min betænkning er at forbedre forslaget for at sikre dets sammenhæng med de eksisterende instrumenter til databeskyttelse under den første søjle. Vi ønsker ikke, at rammeafgørelsen begrænses til den grænseoverskridende udveksling mellem medlemsstaterne, men at den også sikrer et minimumsniveau for databeskyttelse internt i medlemsstaterne. Hvis ikke det er tilfældet, risikerer vi at komme til at stå med to forskellige systemer for databeskyttelse i en og samme efterforskning. Det ville ikke blot være en trussel mod borgernes beskyttelse, men også vanskeliggøre det politimæssige og retslige arbejde.
Vi har skærpet garantierne vedrørende overførslen af personoplysninger til private parter og disse parters anvendelse af personoplysningerne, hvis de behandler dem i en offentlig funktion. Vi vil endvidere gerne have opstillet garantier vedrørende overførslen af personoplysninger til tredjelande og disse landes anvendelse af personoplysningerne. Jeg skal minde om, at Domstolen har annulleret Rådets afgørelse om indgåelse af en aftale mellem Det Europæiske Fællesskab og Amerikas Forenede Stater om behandling og overførsel af visse personoplysninger samt Kommissionens beslutning om tilstrækkelig beskyttelse af disse oplysninger, og dette som følge af forkert retsgrundlag, som De ved.
Kommissær Frattini har sagt, at han gerne vil stille et nyt forslag om en aftale med udgangspunkt i den tredje søjle. Det er således nødvendigt at have en lov om databeskyttelse under den tredje søjle, og jeg værdsætter i øvrigt Kommissionens støtte på det punkt.
Ved vedtagelsen af direktivet om tilbageholdelse af oplysninger i december 2005 forpligtede Rådet sig moralsk foran Parlamentet - det vil jeg gerne minde om - til hurtigt at vedtage teksten om databeskyttelse med respekt for et loyalt samarbejde mellem de europæiske institutioner. Denne vedtagelse er imidlertid blevet voldsomt forsinket, og der er nu risiko for, at teksten ikke engang vil blive vedtaget i år.
Vi ønsker derfor, at Rådet i dag foran os påtager sig en klar forpligtelse, navnlig inden for de områder, der er afgørende for Parlamentet, og vi forventer, at det forelægger en tidsplan for vedtagelsen af denne rammeafgørelse. Jeg er lige nu meget skuffet over Rådet. Hvis ikke Rådet gør det, vil Parlamentet føle sig svigtet, og dets tillid vil blive alvorligt svækket for fremtiden, hvilket vi ikke ønsker. 
Franco Frattini,
   Hr. formand! Først vil jeg gerne takke ordføreren, fru Roure, for denne meget vigtige og velafbalancerede betænkning.
Jeg kan huske, at Haag-programmet indeholder en klar forpligtelse til at sikre udveksling af retshåndhævelsesoplysninger i henhold til tilgængelighedsprincippet med virkning fra januar 2008. Samtidig skal man nøje overholde de vigtigste betingelser på databeskyttelsesområdet. Derfor er det helt afgørende med en hurtig vedtagelse af rammeafgørelsen om databeskyttelse i den tredje søjle.
Sikkerhedspolitikken og i særdeleshed antiterrorpolitikken skal respektere både statens pligt til at beskytte borgerne mod alvorlige forbrydelser inklusive terrorisme samt borgernes grundlæggende rettigheder til privat- og familieliv samt til beskyttelse af personlige data. Efter min mening skal vi sørge for, at der er kohærens og ensartethed i databeskyttelsesprincipperne i EU - bl.a. mellem første og tredje søjle.
Som fru Roure ganske rigtigt sagde, viser Domstolens dom om PNR-aftalen nødvendigheden af en sammenhængende og fuldstændig databeskyttelsesordning på europæisk plan baseret på klare og håndgribelige databeskyttelsesprincipper. I denne forbindelse vil rammeafgørelsen efter min mening være et vigtigt skridt fremad.
Kommissionen har allerede foreslået, at rammeafgørelsen om databeskyttelse skal gennemføres ved udgangen af 2006 inden anvendelsen af tilgængelighedsprincippet. Jeg vil derfor tilslutte mig Europa-Parlamentet og fru Roure i en bøn til Rådet om at fremskynde aftalen om rammeafgørelsen, idet der fuldt ud tages hensyn til Parlamentets holdning.
Med hensyn til rammeafgørelsens anvendelsesområde skal flest mulige kapitler gælde for indenlandske situationer, sådan som Kommissionen allerede har foreslået. Efter min mening skal medlemsstaterne blive enige om fælles databeskyttelsesprincipper, der gælder for al politimæssig og juridisk behandling af personlige data med henblik på at forebygge, efterforske, afsløre eller retsforfølge en straffelovsovertrædelse, som et fælles grundlag for udveksling af personlige data med fuld respekt for sådanne principper.
Hvad angår Europol/Eurojust-systemet, er Kommissionen i princippet enig i, at der skal sikres en hurtigere tilpasning og iværksættelse af den europæiske databeskyttelsesordning efter vedtagelsen af rammeafgørelsen i samråd med alle berørte organer. Der kan være behov for en yderligere undersøgelse af den konkrete tidsplan.
Jeg er åben over for yderligere databeskyttelsesspecifikationer vedrørende biometriske identifikatorer og/eller dna-data, og jeg vil se nærmere på Europa-Parlamentets forslag på dette meget vigtige og følsomme område.
Under hensyntagen til Parlamentets holdning vil jeg overveje den konkrete procedure for vurdering af databeskyttelsesniveauet i et tredjeland eller et internationalt organ. Med den aktuelle betænkning indføres en løsning om, at Kommissionen i samråd med Rådet og Parlamentet kan bestemme, at et tredjeland eller et internationalt organ sikrer et passende beskyttelsesniveau i rammeafgørelsens betydning. Som De kan gætte, er jeg ikke personligt imod en sådan løsning. Vi skal arbejde tæt sammen med Rådet, fordi vi har brug for enstemmighed, så den endelige løsning under alle omstændigheder for det første sikrer en mekanisme, så der efter opfyldelse af rammeafgørelsens øvrige betingelser findes et passende beskyttelsesniveau, og for det andet sikrer en forudgående høring af Parlamentet samt behørig hensyntagen til dets holdning.
Camiel Eurlings,
   Hr. formand! Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater lægger stor vægt på fælles garantier for beskyttelse af privatlivets fred på EU-niveau. Sådanne garantier vil ikke blot bidrage til den gensidige tillid mellem medlemsstaterne i forbindelse med videregivelse af personoplysninger, de vil også være til nytte, når det gælder retsforfølgelse af lovovertrædelser og viljen til at udveksle oplysninger med dette sigte. Det er helt korrekt, når De understreger betydningen af disponibilitet, hvad disse oplysninger angår. Det er væsentligt, at vi virkelig kan gøre fremskridt på det område af hensyn til borgernes sikkerhed. Forinden må vi imidlertid tage det her omhandlede skridt med henblik på beskyttelse af privatlivets fred.
Når jeg ser tilbage på vores drøftelser, må jeg på min gruppes vegne i høj grad komplimentere ordføreren, fru Roure. Hun har udarbejdet en afbalanceret betænkning og har håndteret drøftelserne med Kommissionen på en glimrende, realistisk og afbalanceret måde. Hun har på en række områder klart været på linje med os. Vi er således ikke gået så vidt, at vi har ønsket et forbud mod udveksling af oplysninger med tredjelande. Vi har dermed i fællesskab lagt en god linje.
For det andet har vi heller ikke fulgt dem, som ønsker, at efterretningstjenesterne skal være omfattet, og det vil vi fastholde. For det tredje lagde ordføreren heller ikke pres på Rådet for at få udsat behandlingen af forslagene om visuminformationssystemet (VIS) og Schengen-informationssystemet (SIS II), indtil denne betænkning er færdigbehandlet.
Fru Roure har således gjort et særdeles godt stykke arbejde. Der er tale om en afbalanceret betænkning, hvori der er fundet en god balance mellem på den ene side beskyttelse af privatlivets fred og på den anden side etablering af muligheder for bedre udveksling af oplysninger. Sidstnævnte skylder vi borgerne, hvis vi virkelig ønsker, at Unionen skal gøre mest muligt for at garantere sikkerheden. Endnu en gang tak for samarbejdet, fru Roure. 
Proinsias De Rossa,
   Hr. formand! Det giver meget god mening i verden af i dag at forbedre informationsudvekslingen og samarbejdet mellem politiet og de retlige myndigheder. Efter min mening er det ikke muligt at bekæmpe grænseoverskridende kriminalitet uden et sådant samarbejde, uanset om kriminaliteten udføres af antidemokratiske kræfter med terrorisme som politisk våben, eller om der er tale om regulær selvberigelse gennem hvidvaskning af penge, menneskesmugling eller narkotikasmugling.
Samarbejdet skal foregå både inden for EU og mellem EU og tredjelande, men det skal kun foregå under streng beskyttelse af menneskerettighederne og borgernes friheder. Derfor støtter jeg helhjertet aftenens forslag fra min kollega fru Roure og Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender.
Nogle af vores medlemsstater er modstandere af elementer af det foreslåede samarbejde, ikke fordi de ønsker at beskytte menneskerettighederne, men af rent ideologiske grunde, fordi de ønsker at beskytte den nationale suverænitet. Det kunne man forstå, hvis de var konsekvente. De selvsamme stater er imidlertid mere end villige til umiddelbart at acceptere tilsagn fra USA om dets ekstraordinære overførelsesnetværk, hvor der overføres mistænkte fra land til land ind i og ud af EU's område og tilmed til tredjelande, hvor vi ved, at der finder tortur sted. Denne praksis tramper på EU-medlemsstaternes suverænitet, og USA har tilmed indrømmet, at landet ikke accepterer vores definitioner på tortur.
Vores medlemsstater bør samarbejde, samtidig med at de insisterer på en ordentlig beskyttelse vedrørende brugen af informationer og af de mennesker, der udveksles informationer om, sådan som det foreslås i denne betænkning. 
For at være konsekvente skal vores medlemsstater imidlertid i praksis også insistere på, at USA respekterer de borgerlige rettigheder og de ulovligt transporterede personers menneskerettigheder, og at landet følger opfordringen til at lukke Guantánamo. De bør gøre det klart, at den aktuelle tilgang øger terrortruslen, samtidig med at den er den bedste indrulleringschef, som fundamentalister af alle overbevisninger har haft i årevis.
Alexander Alvaro,
   Hr. formand, hr. næstformand! Hjertelig tak til fru Roure for denne betænkning, som nogle kolleger allerede har udtalt sig positivt om. Som jeg ser det, har alle grupper arbejdet sammen om at udarbejde et virkelig fremragende dokument, også i betragtning af den kendsgerning, at nogle kolleger i lang tid - og før jeg blev valgt ind i Parlamentet - har arbejdet hen imod og til stadighed har fremhævet nødvendigheden af en sådan betænkning.
Frem for alt set i lyset af den moderne informationstidsalder er det væsentligt mere presserende med denne betænkning end nogensinde før. Det er værd at huske på, at summen af data, som lagres hos de europæiske myndigheder, ikke beløber sig til hundredtusinder eller millioner, men til milliarder af dataposter, som bl.a. indeholder den enkelte borgers personoplysninger. Her lagres data, som man med onde hensigter - som jeg dog ikke tillægger nogen stat - kan forbinde med hinanden og kompilere en profil, med hvilken man kan registrere "besværlige" borgeres adfærd. Denne betænkning er desto mere presserende, fordi disse datamængder vil vokse fremover.
Systemer såsom EURODAC og APIS eksisterer allerede, men de mangler stadig at blive implementeret, og visuminformationssystemet er under udvikling. Vi har SIS, som er anden generation af Schengen-informationssystemet, og om muligt har vi også snart flypassagerdatalagring og -transmission i den tredje søjle, og på den måde vil antallet af dataposter øges i fremtiden.
Hertil kommer meddelelsen fra Kommissionen om interoperabilitet og synergi og effektivitetsstigning i forbindelse med de databaser, som de facto også gerne vil forbinde disse databaser med hinanden, således at datatransmissionen først rigtig bliver forenklet, når man har overvundet de tekniske problemer.
Problemet er imidlertid, at folk, som vil beskytte data, ofte bliver sat hen i et hjørne, som var de en flok idioter, der på ingen måde er i stand til at afveje grundlæggende rettigheder og sikkerhedsrettigheder fornuftigt i forhold til hinanden. Gudskelov har Parlamentet ikke ladet sig trænge op i en krog i dette tilfælde og ladet sig tvinge til at give afkald på grundlæggende rettigheder for sikkerhedsrettigheder, for færre grundlæggende rettigheder vil definitivt true befolkningens sikkerhed.
Jeg er fru Roure meget taknemmelig for, at hun sparede os liberale for et enormt stykke arbejde ved at inkorporere utroligt mange af de ændringsforslag og forslag, som den europæiske databeskyttelsesansvarlige, hr. Hustinx, oprindeligt stillede. Vi er således fuldstændig på linje med hinanden.
Parlamentet har ikke mange sværd, og jeg mener, at fru Roure også har forstået dette. Hvor vigtig denne betænkning er, viser beredvilligheden til om nødvendigt at sætte udviklingen af SIS og VIS på standby.
Jean Lambert,
   Hr. formand! Ligesom de foregående talere vil jeg også på vegne af min gruppe takke fru Roure mange gange for hendes indsats med denne betænkning og for hendes forbedringer af det oprindelige forslag.
Jeg glæder mig også over kommissærens stærke tilslutning i aften til en hurtig gennemførelse af tidsplanen for denne rammeafgørelse. Parlamentet føler ligesom Kommissionen, at det med en udvidet dataindsamling og dataudveksling er helt afgørende med ordentlige beskyttelsesforanstaltninger. Hvis en stigende datamængde skal være lettilgængelig i henhold til dette princip - online og grænseoverskridende - har vi brug for sådanne klare regler. Ikke mindst for de involverede agenturer, der skal være klar over, hvad de ligger inde med, og hvordan det kan bruges, men også fordi folk skal have tillid til, at de pågældende data anvendes hensigtsmæssigt. De vil gerne have deres data beskyttet og utilgængelige for private. Vi er således enige om behovet for skrappe bestemmelser og strafferetlige sanktioner på dette område.
Vi er også klar over - ikke mindst på grund af de nylige sager om overførsel af passagerdata - at når vi udleverer data til tredjelande, og de er involveret, så skal vi have klare forsikringer om, hvor sådanne data kan ende og under hvilke omstændigheder. Vi glæder os også over det faktum, at deres data også vil blive vurderet i forhold til grundlæggende rettigheder. Jeg finder det tragisk, at vi er nødt til at tænke på denne måde nu om stunder, men det er desværre tilfældet. Måske ser vi her en ny definition på et "sikkert" tredjeland - i det mindste med hensyn til dets informationer. 
Folk vil også have tillid til, at data anvendes på behørig vis og til det formål, de blev indsamlet, selv om vi finder det helt rimeligt med forskellig behandling af forskellige kategorier af data såsom data om mistænkte, dømte, vidner, ofre etc. Det giver øget klarhed og letter kommunikationen. 
Vi glæder os også over ændringsforslaget om, at data vedrørende personer, der ikke er under mistanke, udelukkende skal bruges til det formål, de er indhentet til. Vi håber, at medlemsstaterne vil overholde standarden derhjemme, men jeg kender til mindst et land, hvor man har opbevaret dna-data, der ikke skulle have været opbevaret. Så vi glæder os også over de ekstra beskyttelsesforanstaltninger vedrørende dna og biometri i artikel 6.
Vi har brug for pålidelige data - hvilket det måske ikke er muligt at sikre i et rammedirektiv - men vi er også nødt til at have tillid til, at de indsamlede data anvendes ordentligt, og at rettighederne sikres, samtidig med at vi kan foretage en mere effektiv sporing af kriminelle aktiviteter.
Hubert Pirker (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Når vi forhandler om Roure-betænkningen, forhandler vi om en yderligere foranstaltning, der som et led i gennemførelsen af Haag-programmet skal skabe større sikkerhed for vores borgere, og til dette brug behøver vi et retligt og politimæssigt samarbejde. Samarbejdet er dog kun muligt, hvis vi udveksler relevante informationer og stiller disse til rådighed, men alt dette kan kun gennemføres i praksis under passende kontrol, og her vil jeg godt gratulere ordføreren, fordi hun er lykkedes med at skabe en passende balance mellem beskyttelse af personrelevante data og dermed privatsfæren på den ene side og det absolut nødvendige forbedrede samarbejde mellem politi og retsvæsen på den anden side, hvilket er i borgernes sikkerhedsinteresse og absolut vitalt.
Der er ikke nogen tvivl om, at denne betænkning også har skabt forudsætningerne for, at man reflekterer over, hvordan databeskyttelsens ensartethed kan forbedres i alle vores medlemsstater.
Desuden skaber den også forudsætningerne for, at databaser som f.eks. Schengen-informationssystemet og visuminformationssystemet - som i fremtiden vil eksistere i en ny form - også kan bruges sammen og muliggøre tværforbindelser i sikkerhedens interesse.
Denne betænkning støtter dermed princippet om databasernes interoperabilitet, hvilket jeg anser for at være et helt afgørende kvantespring ind i EU's fremtidige sikkerhedspolitik. Denne nye sikkerhedspakke, som vi forhandler om i dag inden for rammerne af Haag-programmet, vil imidlertid først være komplet, når vi har vedtaget forordningerne om visuminformationssystemet og Schengen II. 
Sarah Ludford (ALDE ).
   - Hr. formand! Jeg vil også takke ordføreren, fru Roure. Jeg er imidlertid også meget ked af Rådets fravær i aften, fordi jeg er bange for, at mange af os prædiker for konvertitter: Det er Rådet, vi skal omvende.
Jeg er helt enig i, at dette er en meget vigtig foranstaltning. Det er derfor, Parlamentet har ønsket den i mange år. Men i en tid med mange EU-databaser som f.eks. visuminformationssystemet, Schengen-informationssystemet, Eurodac og hele spørgsmålet om adgang for retshåndhævende myndigheder - kompatibilitetspolitikken - samt selvfølgelig spørgsmålet om overførslen af data til tredjelande inklusive aftalen om passagerdata, er den naturligvis vigtigere end nogensinde tidligere.
Det er en stor fejl at tro, at databeskyttelse på en eller anden måde vanskeliggør det politi- og sikkerhedsmæssige arbejde. Den forbedrer faktisk udsigten til samarbejde ved at øge tilliden inklusive offentlighedens tillid. Jeg tror derfor, at Parlamentet vil gøre sit yderste for at få gennemført denne foranstaltning.
Som ordfører for visuminformationssystemet ser jeg en tredobbelt pakke. Forordningen vedrørende første søjle, foranstaltningen om politiets og efterretningstjenesternes adgang til VIS og denne rammeafgørelse om databeskyttelse. Vi har fælles beslutningstagning om første søjle-foranstaltninger, så jeg ønsker at sende et meget stærkt budskab til Rådet om, at det skal tage hensyn hertil. Jeg ønsker hurtigst muligt at få VIS med i lovbogen - men vi skal også have de øvrige elementer på plads.
Carlos Coelho (PPE-DE ).
   - Hr. næstformand i Kommissionen, kære kolleger! Europa-Parlamentet har længe ønsket en ny retsramme for beskyttelse af personoplysninger under den tredje søjle, harmoniseret med gældende fællesskabsretlige standarder. Vi ønsker at garantere det samme beskyttelsesniveau under hensyntagen til de særlige forhold, som politiet og retsvæsenet arbejder under.
Vi må erkende, at der i øjeblikket ikke er tilstrækkelig beskyttelse. Sammen med den nylige vedtagelse af forslaget til direktiv om lagring af data blev der fremsat en udtrykkelig anmodning om en hurtig vedtagelse af passende garantier i forbindelse med denne rammeafgørelse. Som ordfører for de tre lovgivningsforanstaltninger om Schengen-informationssystemet II bestræbte jeg mig på at indføje de nødvendige ændringer for at tage højde for vedtagelsen af denne rammeafgørelse, og jeg sendte et brev til Kommissionens næstformand, hr. Frattini, med anmodning om, at Kommissionen ajourførte databeskyttelsesbestemmelserne i beslutningen om SIS II for at sikre den fornødne sammenhæng, da det er yderst vigtigt, at de nye bestemmelser gælder både SIS II og VIS.
Den løsning, som blev skabt af Domstolens afgørelse den 30. maj, der annullerede beslutningerne om overførsel af PNR-data til USA, vil indebære beslutninger under den tredje søjle, som hr. Frattini sagde sidste mandag.
Det styrker alt sammen opfattelsen af, at det er særdeles påtrængende at få vedtaget et lovgivningsinstrument, der kan sikre personoplysninger uden for den første søjle. Af disse grunde er det overordentlig vigtigt, at denne rammeafgørelse vedtages hurtigst muligt. Jeg takker fru Roure for hendes indsats, og jeg støtter de ændringer, som hun har foreslået, og som er blevet vedtaget i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender. Disse forslag viser tydeligt, hvilke principper og garantier vi ønsker sikret. Jeg støtter også ordførerens anmodning om, at vi udsætter afstemningen om den endelige beslutning til næste plenarmøde. 
Barbara Kudrycka (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Denne rammeafgørelse er uden tvivl nødvendig. Den er nødvendig med henblik på at øge mulighederne for strafferetligt samarbejde mellem medlemsstaterne. Den er også nødvendig, fordi den vil øge beskyttelsen af personoplysninger og dermed privatpersoners rettigheder i forbindelse med samarbejde inden for tredje søjle.
Efter terrorangrebene, der rystede vores kontinent, er vi blevet klar over, hvor vigtigt et sådant effektivt samarbejde er. Desværre er der tilsyneladende stadig en mangel på tillid mellem medlemsstaterne, hvad angår strafferetligt samarbejde. I mange tilfælde er dette berettiget, da databeskyttelsesniveauet ofte er forskelligt. Hvis vi ønsker at skabe et fælles område med frihed, sikkerhed og retfærdighed og opnå gensidig anerkendelse af fremtidige retskendelser, er der dog absolut et behov for afgørelser som denne rammeafgørelse.
Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender har stillet ændringsforslag til dette forslag, som afgjort vil forbedre forslaget, gøre det mere præcist og bringe det i overensstemmelse med de allerede eksisterende bestemmelser om beskyttelse af personoplysninger under første søjle. Vi må dog ikke glemme to generelle ting, når vi diskuterer dette emne. Jeg håber - og det er det første problem - at beskyttelsen af personoplysninger i medfør af denne rammeafgørelse vil være i overensstemmelse med de databeskyttelsesforantaltninger, der blev anvendt ved gennemførelsen af tilgængelighedsprincippet i forbindelse med samarbejdet i henhold til Prüm-aftalen.
Til gengæld håber jeg, at vedtagelsen af dette instrument vil betyde, at EU's institutioner ikke længere har grund til at udskyde arbejdet med VIS- og SIS-forslagene, da vedtagelse heraf i høj grad er i de nye medlemsstaters interesse.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag kl. 12.30. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Ioannis Varvitsiotis for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om Republikken Østrigs, Republikken Finlands og Kongedømmet Sveriges initiativ med henblik på vedtagelse af Rådets rammeafgørelse om den europæiske fuldbyrdelsesordre og overførelse af domfældte mellem EU-medlemsstaterne (07307/2005 - C6-0139/2005 - 2005/0805(CNS)) (A6-0187/2006). 
Franco Frattini,
   Hr. formand! Først vil jeg gerne takke ordføreren, hr. Varvitsiotis. Jeg glæder mig over dette initiativ fra Østrig, Finland og Sverige om gennemførelse af princippet om gensidig anerkendelse af domme i straffesager, hvor der idømmes forvaring eller foranstaltninger, der indebærer frihedsberøvelse, med henblik på deres fuldbyrdelse i EU. Dette initiativ vil fremme de dømtes sociale reintegration. Det burde faktisk gøre det muligt at træffe rehabiliteringsforanstaltninger i den domfældtes nationalstat eller den stat, hvor han/hun har permanent, lovligt ophold.
Et af de mest kontroversielle emner i drøftelserne af dette forslag i Parlamentet og Rådet er spørgsmålet om den dømtes samtykke. Jeg er generelt enig i alle Deres og ordførerens synspunkter. Mere præcist mener jeg ikke, at det er nødvendigt med et samtykke for en overførsel til en medlemsstat, hvortil den dømte deporteres, eller for en overførsel til den dømtes opholdsland. Det bør imidlertid være nødvendigt at indhente samtykke for overførsel til den medlemsstat, hvor den dømte er statsborger, hvis denne medlemsstat ikke er den dømtes opholdsland.
Endelig kan jeg fuldt ud tilslutte mig Deres ændringsforslag om at tilføje en bestemmelse om også at underrette forbrydelsens ofre. Kommissionen finder det også nødvendigt at informere ofrene - men kun på deres anmodning - om overførslen af en dømt person, fordi det med dette scenario bliver mere kompliceret at håndhæve eventuelle erstatningskrav.
Jeg vil atter takke ordføreren, og jeg kan forsikre Dem om, at jeg vil støtte de fleste af Deres ændringsforslag under diskussionerne i Rådet.
Ioannis Varvitsiotis (PPE-DE ),
   Hr. formand! Det spørgsmål, vi drøfter i dag, er ikke et nyt spørgsmål. Det blev første gang rejst i forbindelse med Europarådets konvention af marts 1983, som alle medlemsstaterne har ratificeret. Denne konvention fastsatte, at domfældte kan overføres for at afsone resten af deres straf i den stat, hvor de er statsborgere, men kun med deres samtykke og med de pågældende staters samtykke. Men på grund af de bureaukratiske formaliteter gav dette system ingen resultater, og derfor opstod behovet for tillægsprotokollen af 18. december 1997, som ikke længere krævede den domfældtes samtykke. Denne protokol er imidlertid ikke ratificeret af alle medlemsstater. Dette afstedkom Østrigs, Finlands og Sveriges initiativ, som tager sigte på at fremskynde proceduren i oprindelsesstaten eller staten, hvor den dømte har permanent opholdstilladelse.
En overførsel af domfældte til strafafsoning skal først og fremmest gøre livet i fængslet nemmere for dem, men også gøre det nemmere for dem at blive reintegreret i samfundet efter deres løsladelse, idet det er naturligt, at en indsat i et fængsel i det land, hvor han/hun er statsborger, nemmere får kontakt med de andre indsatte, kan tale sit eget sprog, men det er ikke det eneste. Den indsatte kan også følge erhvervsuddannelsesprogrammer, som kan bidrage til en gnidningsløs reintegration i samfundet, og det bliver langt nemmere at have kontakt med familie og venner. Familiens støtte vil her være en vigtig faktor.
Forenkling af procedurerne, så en overførsel af domfældte foregår mere fleksibelt og mindre bureaukratisk, er vores grundlæggende mål. Jeg tror, at det, man har opnået, er, at kriterierne for overførsel er defineret bedre, at princippet "ne bis in idem" og specialitetsprincippet er styrket, samt at ofrenes rettigheder er styrket, idet disse skal orienteres under hele proceduren, også om den domfældtes overførsel.
Jeg er enig med kommissæren i, at ofrene kun skal underrettes, hvis de beder om det, men for at ofrene kan vide dette, skal de først og fremmest orienteres om, at denne procedure er ved at blive sat i gang.
Forslaget fra medlemsstaterne vedrører kun 32 alvorlige overtrædelser og er baseret på en procedure med ændring af sanktionerne til en anden straf, der er forenelig med lovgivningen i fuldbyrdelsesstaten. Disse synspunkter, der blev vedtaget enstemmigt i Udvalget om Borgernes Rettigheder, forenkler Østrigs, Finlands og Sveriges forslag og gør det mere fleksibelt. Ifølge forslaget skulle de medlemsstater, som den domfældte skulle transporteres igennem, give tilladelse, og der skulle fremlægges en masse dokumentation.
Vi har desuden ændret fristerne i de enkelte faser af proceduren, så de bliver mere realistiske, og vi sikrer, at der er en væsentlig afsoningsperiode i fuldbyrdelsesstaten, så reintegrationsprocessen bliver mere fuldstændig og mere effektiv.
Vi har også reguleret spørgsmålene om amnesti og benådning, der rejses efter samråd mellem udleveringsstaten og fuldbyrdelsesstaten. Jeg tror, at dette forslag er endnu et vigtigt skridt hen imod en konvergens af strafferetten i EU's medlemsstater. Et storstilet mål, men et mål, som vi kan have i baghovedet, så vi en dag kan forene strafferetten.
Til sidst vil jeg gerne takke skyggeordførerne fra de øvrige politiske grupper samt alle, der har stillet ændringsforslag, for deres fremragende samarbejde. Jeg tror, at Udvalget om Borgernes Rettigheder med dette forslag har taget et stort skridt i retning af en fælles strafferet. 
Charlotte Cederschiöld,
   Hr. formand, hr. kommissær! Mit hjemland, Sverige, er et af de lande, som har taget initiativ til dette forslag. Mit parti kørte meget hårdt på dette i valgkampagnen. Vi er derfor meget glade og taknemmelig for, at det nu er kommet så langt. Jeg vil rette et særlig varm tak til ordføreren, Ioannis Varvitsiotis, for hans gode arbejde.
I Sverige har vi en hel del kriminalitet, som personer, der er kommet over Østersøen, står bag. For os forekommer det ganske rimeligt, at mange af disse kriminelle kan afsone deres straf i deres hjemlande. Ydermere kan man muligvis konstatere, at det til tider måske kan være mere afskrækkende at anvende dette princip. Vi har i vores land opdaget, at vores fængsler synes at have en meget stærk international "tiltrækningskraft". Jeg synes, at det er rimeligt, at en kriminel skal kunne overføres til det land, som den pågældende kriminelle har den største tilknytning til, og at straffen afsones der. Ordføreren udviklede dette meget godt og tog også det vigtige sociale aspekt op, dvs. familien og den sociale tilknytning, hvilket er et stærkt og vigtigt argument.
I tråd med at vi nu udvikler hele det strafferetlige og politimæssige område, skal vi naturligvis sørge for, at vi kan overføre dømte personer på en enkel og mindre bureaukratisk måde. Vi har helt enkelt brug for en smidig mekanisme til at gennemføre dette, hvilket denne rammeafgørelse afgjort bidrager til. I den aktuelle rammeafgørelse fastslås også den dømtes ret til at ytre sig, hvilket naturligvis er vigtigt, samtidig med at kriterierne for overførelse er forbilledligt stærke.
Jeg vil slutte af med at påpege, hvor urimeligt jeg synes det er, at Rådet ikke er til stede i aften. At negligere forhandlingen i Parlamentet, som repræsenterer borgernes interesser, når vi diskuterer så vigtige spørgsmål, som til og med bygger på et initiativ fra Rådet, og i særdeleshed, når vi diskuterer databeskyttelsesspørgsmålene, som er så hede rundt om i Europa, er efter min mening en institutionel krænkelse. Jeg beklager dybt, at formandskabet ikke er til stede. 
Andrzej Jan Szejna,
   Hr. formand! Med henblik på at bekæmpe alle former for kriminalitet i EU bør vi fremme gensidig tillid mellem de nationale domsmyndigheder og styrke den gensidige anerkendelse af domme i straffesager.
Dette initiativ taget af visse medlemsstater har til formål at sætte fart i processen med at overføre personer, der er dømt i en medlemsstat, til en anden medlemsstat, hvortil de har en tilknytning. Vedkommende er måske borger i det pågældende land, har permanent opholdstilladelse eller har en tæt tilknytning til landet i form af en fængselsdom eller anden sikkerhedsforanstaltning. Beslutningen om at overføre en domfældt til et andet land med henblik på fuldbyrdelse af straf forudsætter desuden, at det er sandsynligt, at der er bedre vilkår for vedkommendes sociale reintegration. Det vil jeg gerne understrege.
Vi bør dog være meget opmærksomme på forskellene i de domme, der afsiges i de forskellige medlemsstater. Det er vigtigt at sikre, at der i forbindelse med domme, der afsiges i en medlemsstat, tages hensyn til det retssystem, der fuldbyrder den pågældende straf. Ofret eller den person, som den domfældte har skadet, bør informeres om den domfældtes overførelse til en anden medlemsstat. Det var Rådets holdning i rammeafgørelsen om vidners stilling i forbindelse med straffesager. Deres værdighed skal garanteres, og de skal garanteres lige behandling og ret til at deltage i retssagen. Desuden skal der tages højde for deres situation med hensyn til krav om skadeserstatning.
Vi bør gøre alt, hvad vi kan, for at sikre en effektiv overførelsesprocedure for domfældte ved at komme af med unødigt bureaukrati og skabe en klart defineret, bindende retsramme.
Bill Newton Dunn,
   Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske ordføreren med de meget medgørlige arrangementer, han har indført, og som gjorde det muligt for vores udvalg at nå frem til sine konklusioner.
Hr. kommissær! Jeg har en lille historie til Dem. Forestil dem to fanger, der begge er statsborgere i den samme medlemsstat, og som begge er fængslet i en anden medlemsstat. De har begået samme forbrydelse. De har fået identiske domme. Efter adskillige år er de begge berettigede til at blive overført til deres oprindelsesmedlemsstat. Den ene har opført sig eksemplarisk, har været mønsterfange, har angret, har lært og har forandret sig, mens den anden har udvist dårlig opførsel, ikke har forbedret sig og har brug for yderligere hjælp.
Det er imidlertid ikke muligt - og det er problemet, som jeg gerne vil gøre Dem opmærksom på - at sende oplysninger om de to fængslede tilbage over grænserne sammen med fangerne, fordi den gældende lovgivning om beskyttelse af persondata forbyder overførslen af data på tværs af grænserne. Det betyder, at den modtagende medlemsstat ikke har nogen anelse om, hvilken af fangerne, der fortsat udgør en fare, og hvilken af dem, der trygt kan løslades.
Hr. kommissær, vil De venligst træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at data kan rejse sammen med fangerne, når vi når så vidt?
Carlos Coelho (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. næstformand i Kommissionen, ærede medlemmer! Vi vil gerne forbedre retsvæsenets kvalitets- og effektivitetsstandarder. Vi er klar over, at det er et meget følsomt område, kendetegnet ved en kolossal forskellighed medlemsstaterne imellem. Derfor skal den gensidige tillid styrkes, så der kan ske gensidig anerkendelse af retsafgørelser. Tillid til retsvæsenets kvalitet og effektivitet hos de andre EU-partnere vil betyde, at der efterhånden udvikles en europæisk retskultur.
Denne rammeafgørelse er endnu et skridt i den retning og er et led i styrkelsen af princippet om gensidig anerkendelse af domme i straffesager, hvor der idømmes forvaring eller foranstaltninger, der indebærer frihedsberøvelse. En forenkling af processen med at overføre domfældte til en bestemt medlemsstat, som den pågældende på en eller anden måde har bånd til, kan forbedre mulighederne for rehabilitering og social reintegration.
Jeg vil gerne takke ordføreren, hr. Varvitsiotis, for hans betænkning og hans glimrende forslag, som jeg støtter i deres helhed, og som er blevet enstemmigt vedtaget i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender. Den domfældte skal sikres passende sikkerhedsforanstaltninger, herunder høres, før fuldbyrdelsesordre udstedes, som fru Cederschiöld har fremhævet. Også specialitetsprincippet bør bevares med henblik på at sikre, at den domfældte ikke anklages for andre handlinger end den, han afsoner sin straf for.
Det er ligeledes vigtigt, at forbrydelsens ofre underrettes om både eksistensen af en ansøgning om anerkendelse og om overførelse af fuldbyrdelsen af sanktionen samt om procedurens resultat, herunder ordren om overførelse. Jeg er endvidere enig i, at der ikke bør findes omstændigheder, under hvilke sanktionen kan konverteres til en bødestraf, og at det heller ikke bør være muligt at gøre sanktionen strengere end den straf, som udstedelsesstaten har idømt. 
John Attard-Montalto (PSE ).
   - Hr. formand! Ifølge Europarådets konvention om overførsel af domfældte, som samtlige medlemsstater har ratificeret, kan domfældte overføres til deres nationalstat med henblik på at afsone den tilbageværende del af straffen på tre betingelser, og kun efter deres eget og de berørte staters samtykke.
Det aktuelle initiativ adskiller sig derved, at det åbner mulighed for en hurtig mekanisme, for at en medlemsstat kan anerkende og fuldbyrde sanktioner, der indebærer frihedsberøvelse eller sikkerhedsforanstaltninger, som en domstol i en anden medlemsstat har idømt den pågældende. Ifølge teksten skal den pågældende være statsborger i medlemsstaten, have lovligt ophold i den eller have tætte bånd dertil.
Der er behov for en form for afklaring og for at gøre kriterierne mere distinkte således at forstå, at der i teksten ikke altid er en tydelig skelnen mellem statsborgere, lovligt ophold og tætte bånd. Der er også et behov for en yderligere klargøring af, hvad der menes med "tætte bånd".
Afslutningsvis vil jeg kort henvise til et scenario, hvor det anbefales at overføre en dømt person af humanitære årsager vedrørende personens familie. Jeg blev for nylig anmodet om at vurdere muligheden for at få overført Abdelbaset Ali Mohmed al-Megrahi, der afsoner en dom i Skotland for Lockerbie-tragedien, til videre afsoning i Malta. I dette scenario vil en sådan overførelse kun være muligt, hvis kriterierne var distinkte, og "tætte bånd" blev fortolket meget bredt.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag kl. 12.30. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Frieda Brepoels for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug (KOM(2005)0399 - C6-0256/2005 - 2005/0166(COD)) (A6-0124/2006). 
Franco Frattini,
   Hr. formand, mine damer og herrer! Efter min mening er det vigtigt, at vi her i aften har en debat om Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug i Lissabon. Der er tale om et succesfuldt EU-agentur, som har vist sig at være særlig effektivt ved gennemførelsen af vores europæiske strategi for forebyggelse og bekæmpelse af narkotikamisbrug.
Jeg vil blot nævne nogle tal for narkotikamisbruget i Europa, som efter min mening er ret chokerende. Disse tal stammer netop fra Overvågningscentret i Lissabon. Hver måned tager 1,5 millioner europæiske borgere kokain, og 9,5 millioner bruger cannabis, hvoraf de 3 millioner bruger dette stof mere eller mindre regelmæssigt, dvs. dagligt. Desuden er der en stærk stigning i brugen af narkotikablandinger, ofte i forbindelse med indtagelsen af alkohol. Endelig er også brugen af ecstasy steget, og det fremstilles desværre stadig hyppigere i Europa. Over 1 million europæiske borgere tager ecstasy regelmæssigt.
Det glæder mig, at dette forslag bygger på traktatens artikel 152, som giver Parlamentet en fuldgyldig rolle på dette område. Jeg vil gerne rette en særlig tak til ordføreren, fru Brepoels, for hendes betænkning, som efter min opfattelse er vigtig og velafbalanceret, og for hendes indsats for, at vi når til enighed om Kommissionens forslag under den fælles beslutningsprocedures førstebehandling.
Jeg tror, at de kompromisændringsforslag, som ordføreren har stillet, bliver vedtaget, så det bliver muligt at afslutte denne betænkning med et godt resultat. Jeg kan allerede nu sige, at jeg er enig i størstedelen af ændringsforslagene, dog med visse undtagelser, som jeg kort vil komme ind på.
Jeg stiller mig tvivlende over for ændringsforslag 8, 15, 18 og ændringsforslag 32-39. Jeg vil blot komme med en kort kommentar til ændringsforslag 15, hvor der står, at Europa-Parlamentet skal afgive udtalelse om centrets treårige arbejdsprogram. I den interinstitutionelle aftale er der taget højde for, at Parlamentet skal spille en lovgivende rolle og ikke en udøvende rolle, og derfor mener jeg, at man ville gå for langt bort fra Europa-Parlamentets politiske kontrolrolle, hvis det skulle afgive udtalelse eller godkende arbejdsprogrammet.
Ændringsforslag 18 vedrører et spørgsmål, som henhører under Kommissionens horisontale kompetenceområde, nemlig reguleringen af hele 18 EU-agenturer. Når dette ændringsforslag ikke kan godkendes, er det ikke på grund af indholdet, men fordi man i øjeblikket forsøger at indgå en politisk aftale om det horisontale forslag.
Endelig stiller jeg mig tvivlende over for ændringsforslag 32-39, da de forekommer mig at ligge uden for det kompromis, der er indgået mellem de tre institutioner, eftersom de giver centret i Lissabon en konkret evalueringsrolle, som jeg faktisk ikke mener har noget at gøre med centrets egentlige rolle. Hovedformålet med dette center er nemlig at stille instrumenter til rådighed, som skal lette medlemsstaternes og Kommissionens evaluering og overvågning. Derfor er det efter min mening ikke tilrådeligt at give centret en selvstændig evalueringsrolle. Bortset fra disse indsigelser støtter jeg både betænkningen og ordførerens ændringsforslag. 
Frieda Brepoels (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Det forslag, vi drøfter i dag, har allerede en længere forhistorie. De juridiske drøftelser går tilbage til slutningen af 2003, hvor Kommissionen stillede sit første forslag. Europa-Parlamentet afgav en udtalelse i april 2004, men derefter blev det efter drøftelser i Rådet besluttet at ændre retsgrundlaget, hvorefter den fælles beslutningsprocedure fandt anvendelse.
Det foreliggende forslag fra Kommissionen omfatter en række forhold. Der er egentlig tale om kodificering af tre tidligere ændringer, men også udvidelse af Overvågningscentrets rolle og tilpasning til den nye europæiske virkelighed efter udvidelsen med 10 nye lande. Overvågningscentret vil således fremover i højere grad fokusere på nye tendenser med hensyn til brug af narkotika, såsom kombineret brug af lovlige og ulovlige psykoaktive stoffer. Samtidig tager forslaget sigte på at indføre forskellige ændringer for at tilpasse Overvågningscentrets organer til den daglige praksis og, som nævnt, EU's udvidelse.
Vi er overbevist om, at hver enkelt af de foreslåede ændringer vil føre til forandringer, som styrker centrets effektivitet. Vi deler således afgjort ønsket om mere objektive, sammenlignelige oplysninger, om indskrivningen af bestemmelserne om forretningsudvalget i EONN-forordningen, om regelmæssig evaluering af centrets virksomhed og om nationale kontaktpunkter inden for Reitox-nettet. Endelig lægger vi stor vægt på forslaget om eksterne evalueringer hvert sjette år.
Under behandlingen i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender blev der tilføjet en række væsentlige punkter. Da centrets vigtigste opgave består i at indsamle og udbrede oplysninger om narkotika og brug af narkotika, vil udveksling af oplysninger om bedste praksis i tilgangen til narkotikaproblemer efter Europa-Parlamentets opfattelse tilføre medlemsstaternes politik en merværdi.
Hvad angår forretningsudvalgets sammensætning, vil det være rimeligt ud over formanden og næstformanden at udpege to andre repræsentanter for bestyrelsen, som repræsenterer medlemsstaterne, og to repræsentanter for Kommissionen. Afgørelser skal naturligvis altid træffes med konsensus. Samtidig mener vi, det vil være ønskeligt, at Europa-Parlamentet ud over centrets direktør også kan høre formanden for centrets bestyrelse. Det er ligeledes vores opfattelse, at et omfattende samarbejde mellem de nationale kontaktpunkter og organisationer, der er aktive på området, vil gøre det muligt hurtigt og på en hensigtsmæssig måde at holde sig orienteret om udviklingen i den europæiske narkotikasituation, således at medlemsstaterne på en mere hensigtsmæssig måde kan reagere på nye tendenser og fænomener vedrørende narkotika og brug af narkotika.
Drøftelserne med Rådet om denne sag vedrørte først og fremmest sammensætningen af Det Videnskabelige Udvalg og den procedure, der anvendes ved ansættelse af direktøren. Det Videnskabelige Udvalg har som bekendt til opgave at afgive udtalelse om videnskabelige emner inden for centrets arbejdsområde. Det er Europa-Parlamentets opfattelse, at udvalget bør begrænses til maksimalt 15 medlemmer, som bør udvælges via en åben procedure på basis af deres videnskabelige ekspertise, frem for at der udpeges en repræsentant for hver medlemsstat, sådan som det hidtil har været tilfældet.
Da et forslag, som vil være gældende for alle agenturerne, vedrørende ansættelse af direktøren og forlængelse af dennes mandat i øjeblikket er under behandling, sådan som kommissæren påpegede, blev det besluttet at vende tilbage til bestemmelserne i forordningen om oprettelse af Overvågningscentret og afvente resultatet af disse forhandlinger.
Det har fra første færd været vores mål at skabe enighed mellem de tre institutioner, altså også med Rådet og Kommissionen, under førstebehandlingen af denne sag. Det glæder mig derfor meget, at det efter mange drøftelser er lykkedes. Det foreliggende kompromis indeholder næsten alle Europa-Parlamentets forslag, og vi er derfor også overbevist om, at intet er til hinder for, at der i morgen kan opnås en aftale eller godkendelse af dette.
Jeg vil gerne takke det østrigske formandskab, men også Kommissionen og afgjort også skyggeordførerne fra alle grupper for et i alle henseender konstruktivt samarbejde. 
Jiří Maštálka (GUE/NGL ),
   Hr. formand, mine damer og herrer! Allerførst vil jeg gerne komplimentere og takke ordføreren for den foreliggende betænkning. Vi er vel alle enige om, at narkotika og narkotikamisbrug, ikke kun i EU's medlemsstater, men også i resten af verden, er et følsomt område med en enorm social og økonomisk indvirkning på samfundet. Netop derfor er det væsentligt og yderst ønskværdigt med et meget tæt samarbejde mellem alle de berørte samfundssektorer. Selv om dette er et erklæret fælles mål, er det meget ofte svært at blive enige om, hvordan man skal nå det.
Jeg hilser de positive ændringer i denne betænkning velkommen. Først og fremmest glæder jeg mig over de ændringsforslag, som Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed har godkendt, især dem, der vedrører et tættere samarbejde mellem Unionens medlemsstater. Et eksempel på dette tættere samarbejde er centrets opgave med at levere information om bedste praksis og retningslinjer og fremme udveksling heraf mellem medlemsstaterne.
Det er almindeligt anerkendt, at narkotika ikke kender nogen grænser, og det gælder især i forbindelse med EU's grænser, både internt og eksternt. Jeg beklager, at forslaget om et intensivt samarbejde med lande, der ikke er medlemmer af EU, med henblik på at bekæmpe udbredelse og handel med narkotika ikke er medtaget i den endelige betænkning, selv om det netop er fra disse mange ikke-EU-lande, at den største mængde narkotika kommer ind i Europa.
Til gengæld glæder jeg mig over, at forslaget om udveksling af oplysninger mellem centret, FN og Verdenssundhedsorganisationen er blevet medtaget. Denne udveksling vil hindre dobbeltarbejde i forbindelse med indsamling af oplysninger og lette behandlingen af dem. Jeg glæder mig også over forslaget om et aktivt samarbejde med Europol, som vil kunne bidrage betydeligt til bekæmpelse af narkotikarelateret kriminalitet.
Forslaget om, at centret skal have pligt til at orientere medlemsstaterne om ny udvikling og tendensforandringer inden for brug af narkotika, er af central betydning og vil øge medlemsstaternes muligheder for at forberede sig og reagere effektivt.
Samarbejdet mellem centret og Europa-Parlamentet samt Parlamentets øgede indflydelse på f.eks. udarbejdelsen af et arbejdsprogram for centret, udnævnelsen af centrets direktør og vurdering af centrets arbejde er efter min mening endnu et skridt i retning af demokratisering af EU's institutioner og en nøjere overvågning af centrets fremtidige arbejde. Jeg anser betænkningen i ordførerens udgave for særdeles velafbalanceret, og jeg anbefaler, at den vedtages.
Hubert Pirker,
   Hr. formand, hr. næstformand! Denne betænkning understøtter tilpasningen af Narkotikacentrets organisationsstruktur til den udvidede Union, og det er ganske enkelt en teknisk nødvendighed. For mig er det meget vigtigere, hvad ordføreren påtænker at gøre i anden del af betænkningen, som beskæftiger sig med problemstillingen om, hvordan vi kan organisere Narkotikacentrets arbejde mere effektivt.
Det er for lidt for mig, hvis Narkotikacentret kun kan indsamle data og offentliggøre disse én gang om året i en rapport. Der er mange flere muligheder, og denne betænkning og ordførerens forslag er langt mere vidtgående.
Hvad vi har brug for er, at dataene endelig bliver gjort sammenlignelige, at der finder en øget analyseaktivitet sted, at der sker en evaluering af de enkelte narkotikapolitikker og dermed også gives en anbefaling til medlemsstaterne, fordi man kan se hvilke strategier, der er vellykkede, og hvilke, der ikke er det. Vi har brug for et styrket samarbejde med andre organisationer såsom WHO eller FN, for herigennem ganske enkelt at undgå overlapninger og gentagelser. Desuden har vi brug for et samarbejde med Europol med henblik på at forbinde narkotikaforbrydelser med de pågældende lovovertrædelser.
Denne betænkning giver os muligheden for i det mindste at udvide kompetencerne for Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug (EONN). Dette er ønskeligt, hvis EONN skal få større vægt, og hvis dette reelt skal kunne være en hjælp for vores medlemsstater i kampen mod narkotika. 
Edith Mastenbroek,
   Hr. formand! For mig at se er EONN's arbejde et af de bedste eksempler på, at EU har et fælles mål, en fælles interesse og en merværdi fordi narkotika og narkotikamisbrug har en skadelig indvirkning på samfundet. Narkotika og narkotikamisbrug er ikke kun en kilde til kriminalitet, men også til sociale problemer, ustabilitet og sundhedsfarer.
Der er stor forskel på de forskellige medlemsstaters politikker over for disse problemer. Jeg tror, at det er i specielt de unge borgeres interesse, at vi europæere er store nok til at ville lære af hinanden og spørge - uden ideologisk forudindtagethed - hvilke politikker der er mest effektive.
Vi kunne f.eks. have diskuteret følgende spørgsmål under debatten om EONN: Hvad med muligheden for at give heroin under lægeopsyn til gruppen af mest afhængige narkotikamisbrugere? Er det noget, der hjælper? Er cannabis virkelig ikke farlig for borgernes sundhed? Har vi nogensinde undersøgt det?
Jeg kommer fra en medlemsstat, der har valgt en noget ejendommelig politik i begge disse spørgsmål. Jeg vil være en af de første til at hilse en meget grundig undersøgelse velkommen. Jeg vil også være en af de første til at afskaffe disse politikker, hvis ikke de er effektive. 
Vi har desværre ikke diskuteret nogle af disse spørgsmål. Vi har diskuteret andre ting som f.eks., hvor stor indflydelse medlemsstaterne vil have på Det Videnskabelige Udvalg, hvordan vi skal vælge formanden for bestyrelsen, hvem der får lov til at være med i bestyrelsen, og om Europa-Parlamentet får nogen indflydelse på forretningsudvalget - ikke at forveksle med bestyrelsen, der er noget ganske andet.
Jeg vil gerne takke ordføreren, fordi hun har formået at engagere sig i denne institutionelle debat uden at bringe målet med centret - en benchmarking af de forskellige medlemsstaters politik - i fare. Jeg vil rose EONN for dets hidtidige arbejde og ønske det held og lykke med dets fremtidige arbejde.
Sophia in 't Veld,
   Hr. formand! Jeg kan gøre det meget kort, fordi det meste af det, der skal siges, allerede er blevet sagt. Jeg vil også takke ordføreren og udtrykke min beundring for hendes store arbejdsindsats med en opgave, der ikke har været let af de årsager, som min kollega fru Mastenbroek netop har nævnt. Det er et område, der er meget følsomt og tungt ladet med ideologi og nationale traditioner.
Ordførerens målsætning om at nå til enighed med de andre institutioner har vores fulde støtte, og den har helt fra starten haft den fulde støtte fra alle grupper. Det har ikke været let, fordi nærværende tekst er et kompromis. Lad os acceptere det. Der er mange i min gruppe såvel som i fru Mastenbroeks gruppe, der gerne havde set en meget mere vidtgående betænkning, men vi har alle været nødt til at bide lidt i os for at nå frem til dette kompromis.
En af de ting, vi har opnået med dette kompromis, og som var meget vigtig for os, var Overvågningscentrets uafhængighed, og vi ved alle, at der var et meget stort pres for at få Det Videnskabelige Udvalg under en effektiv national kontrol. Det er imidlertid lykkedes at undgå det, og det er virkelig et resultat, det er værd at støtte.
Jeg har tøvet lige til det sidste, men jeg kan fortælle fru Brepoels, at hun har vores støtte. For at holde kompromiset i live har vi imidlertid brug for støtte fra alle grupperne, og derfor søger jeg en afklaring fra Socialdemokraterne om, hvorvidt de vil støtte kompromiset, for det er helt afgørende at få det at vide inden afstemningen. De kan under alle omstændigheder regne med vores støtte.
Urszula Krupa,
   Hr. formand! Da jeg kun har et minuts taletid, vil jeg blot henlede Deres opmærksomhed på konklusionerne i rapporten fra Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug. Det er beklageligt, at disse konklusioner ikke er blevet gennemført.
Folks værdier og adfærd påvirkes af, hvad de anser for normen i deres sociale miljø. Den anden konklusion var, at en overvågningspolitik har større indflydelse på de sociale normer end mediekampagner og en undervisningsmæssig tilgang. Hvis især unge anser eksperimenter med narkotika som noget normalt og socialt acceptabelt, er dette en afgørende faktor, der påvirker deres værdier og adfærd i forbindelse med brug af narkotika.
Det er beklageligt, at disse konklusioner skulle drages på grundlag af millioner af narkotikamisbrugere og tusindvis af dødsfald blandt unge som følge af fatale, eksperimenterende liberaliseringspolitikker, der opdelte narkotika i bløde stoffer, som angiveligt var ufarlige, og hårde stoffer. Denne holdning er stadig fremherskende. Når man omtaler bløde stoffer som sikre, er det en meget farlig form for manipulation, der fremmer afhængigheden af narkotika og udbredelsen af narkotikamisbrug.
Carlos Coelho (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Der er et stigende forbrug af psykoaktive stoffer, særlig kokain, og flere og flere unge har prøvet at tage stoffer, hvilket tydeligt viser, at der stadig er meget at gøre i kampen mod narkotika.
Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug har spillet en vigtig rolle med at indsamle og udbrede oplysninger om narkotika og brug af narkotika og har fremmet udvekslingen af oplysninger om bedste praksis og organisationer i medlemsstaterne. Som hr. Pirker har påpeget, er det imidlertid vigtigt, at der findes fælles kriterier og ensartede dataindsamlingsmetoder, eftersom oplysningerne kun derved bliver sammenlignelige, pålidelige og objektive. Der må findes en hurtig løsning på problemet med, at oplysninger fra visse medlemsstater i øjeblikket kun er tilgængelige i utilstrækkeligt omfang, eller næppe er sammenlignelige, da det gør det meget vanskeligt at danne sig et overblik over den aktuelle situation i Unionen.
Jeg vil gerne takke fru Brepoels for hendes fine betænkning og for det fremragende resultat, der er opnået. Efter tre års forhandlinger vedtager vi nu dette forslag til revision af forordningen, der primært angår ændring af det oprindelige retsgrundlag, hvorved Europa-Parlamentet træder ind som medlovgiver.
Jeg vil gerne udtrykke min store tilfredshed med, at Overvågningscentret får en mere fremtrædende rolle, så der tages højde for de nye tendenser i narkotikamisbruget som blandingsbrug, der kombinerer brug af lovlige og ulovlige psykoaktive stoffer, og med, at centrets virksomhed tilpasses de nye forhold efter udvidelsen.
Til slut vil jeg gerne minde om, at narkotikamisbrug jo er et verdensomspændende problem, hvilket betyder, at vi må se de europæiske forhold i en bredere kontekst. Det er ligeledes vigtigt at intensivere samarbejdet med lande uden for Fællesskabet, også fordi det meste narkotika, der kommer ind EU, stammer fra lande uden for Fællesskabet. 
Antonio Tajani (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, hr. næstformand i Kommissionen! Jeg kan kun glæde mig over Deres tale, eftersom De nøje understregede, hvor alvorligt narkotikaproblemet er i EU.
Jeg er enig i det, som hr. Coelho og hr. Pirker sagde, for bekæmpelse af narkotikamisbrug og -handel bør i stadig større grad være en prioritet for EU. Det er faktisk umuligt at tage dette voksende problem op - som har globale konsekvenser - uden at inddrage alle de overstatslige institutioner og uden en konstant ajourføring af situationen, som udvikler sig hele tiden.
Derfor bifalder jeg ordførerens forslag om at styrke Det Europæiske Overvågningscenters indsats, idet man satser på en stadig mere effektiv informationsudveksling om de foranstaltninger, som de forskellige lande træffer, og et tættere samarbejde med Europol.
Brugen af narkotika og afhængighedsskabende stoffer ændrer sig hele tiden. Tidligere var det heroin, som var mest alarmerende, men i dag er det kokain, som vækker størst bekymring på grund af sin stadig større udbredelse blandt de unge sammen med de livsfarlige blandinger med alkohol, der bliver brugt på diskotekerne. At forstå de ændringer, der sker, for bedre at kunne forebygge og bekæmpe narkotika, er et kriterium, som vi bør anvende ved vurderingen af Overvågningscentrets rolle.
I indsatsen mod narkotika er det dog vores pligt ikke at give efter for den tolerante holdning, der hidtil kun har ført til en større afhængighed. F.eks. var det et uacceptabelt forslag, som en italiensk regeringsrepræsentant stillede om muligheden for kontrolleret brug af narkotika i såkaldte "sprøjterum". Sådanne beslutninger har aldrig givet de unge deres frihed tilbage. I den forbindelse vil jeg tilslutte mig det, som don Gelmini - en præst, der på internationalt plan spiller en hovedrolle i kampen for at rehabilitere unge stofmisbrugere - sagde, nemlig at det er absurd at ville bekæmpe narkotika med narkotika. Det svarer til at ville genåbne sindssygeanstalterne for at helbrede psykisk syge. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag kl. 12.30. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Tatjana Ždanoka for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om ikke-forskelsbehandling og lige muligheder for alle - en rammestrategi (2005/2191(INI)) (A6-0189/2006). 
Tatjana Ždanoka (Verts/ALE ),
   Hr. formand! Betænkningen om rammestrategien for ikke-forskelsbehandling og lige muligheder for alle, der er vedtaget af et overvældende flertal af medlemmerne af Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, er en sammenfatning af indsatsen fra alle involverede parter inklusive repræsentanter for alle de store politiske grupper.
Jeg er meget taknemmelig over for mine skyggeordførere og over for andre kolleger for deres konstruktive forslag. Jeg håber, at de forslag, vi har udarbejdet i rammestrategien for at skaffe ligelig og effektiv deltagelse for alle personer i Europas økonomiske, sociale og politiske liv, bliver den vigtigste faktor for at få bugt med de nylige negative tendenser, der underminerer udsigterne for en bæredygtig udvikling af Europa i det 21. århundrede.
Ukendskab til de moderne samfunds multikulturelle og multietniske natur resulterer i farlige sociale spændinger. Det europæiske samfunds etniske, sociale og sproglige mangfoldighed skal ikke kun betragtes som en udfordring for bæredygtig udvikling, men også som en kilde til kreativt potentiale og til det moderne Europas dynamiske stabilitet.
Hvad er de centrale elementer af rammestrategien? For det første er der forskellige måder at opfatte begrebet diskrimination på, alt efter om det vedrører individer eller grupper. Samtidig kræver beskyttelse af individuelle borgeres rettigheder ikke iværksættelse af de samme foranstaltninger som beskyttelse af de interesser, der kan henføres til en gruppe af individer. Vi understreger derfor behovet for at vedtage særlige foranstaltninger, som skal forhindre eller kompensere for handicap som følge af en af de årsager til diskrimination, der er nævnt i artikel 13 i traktaten. Sådanne særforanstaltninger bør udvides til at omfatte alle de sektorer, hvor der konstateres store uligheder, hvad enten det drejer sig om uddannelse, sundhedsvæsen, boliger, adgang til varer og tjenesteydelser eller andre områder.
For det andet skal påvisningen af indirekte diskrimination baseres på pålidelige statistiske data, især vedrørende visse grupper med særlige karakteristika. Der er ikke et modsætningsforhold mellem beskyttelse af personoplysninger og statistisk overvågning af forskelsbehandling, hvis formålet hermed er at få et bedre kendskab til visse gruppers over- eller underrepræsentation inden for visse sektorer eller på visse niveauer samt at måle fremskridt for at kunne fastslå, hvor der skal sættes ind, og udvælge de mest effektive tiltag.
Vi understreger også nødvendigheden af at supplere den eksisterende lovgivning. Vi beklager meget det faktum, at Kommissionen på trods af gentagne anmodninger fra Europa-Parlamentet ikke på nuværende tidspunkt agter at udarbejde yderligere lovgivningsforslag baseret på artikel 13. Vi henstiller indtrængende til, at der inden midten af 2007 forelægges et nyt lovgivningsinstrument omfattende alle de årsager til forskelsbehandling, der er omhandlet i artikel 13, og som har samme anvendelsesområde som direktiv 2000/43/EF.
Vi opfordrer Kommissionen til at iværksætte hasteforanstaltninger rettet mod medlemsstater, som krænker fællesskabsbestemmelserne mod forskelsbehandling, i betragtning af at der indledes overtrædelsesprocedurer mod de nye medlemsstater, som ikke har gennemført direktiverne mod forskelsbehandling, på samme måde som mod etablerede medlemsstater.
Vi opfordrer også medlemsstaterne til uden forbehold eller restriktive erklæringer i forbindelse med menneskerettighedstraktaterne at forpligte sig til at bekæmpe diskrimination og beskytte personer tilhørende mindretal, samt til at leve op til sådanne forpligtelser på en troværdig måde.
Vi mener, at traditionelle nationale mindretal har et presserende behov for at blive beskyttet ved hjælp af forskellige former for selvstyre eller autonomi med henblik på at komme ud over den situation med dobbelte standarder, der opstår med Københavnskriterierne på den ene side og manglen på nogen som helst regler i medlemsstaterne på den anden.
Jeg er overbevist om, at EU faktisk har en af verdens mest avancerede rammepolitikker til bekæmpelse af forskelsbehandling.
Vladimír Špidla,
   Hr. formand, fru Ždanoka, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke Europa-Parlamentet og især ordføreren, fru Ždanoka, for en fremragende betænkning.
Her har vi en anledning til at drøfte et emne, der står mit hjerte meget nær, nemlig bekæmpelsen af forskelsbehandling og fremme af lige muligheder og alsidighed. Den enkeltes ret til lighed for loven og beskyttelse mod ikke-forskelsbehandling er en grundlæggende ret og en forudsætning for et velfungerende demokratisk samfund, og vi er alle klar over, hvordan denne ret kan bidrage til at øge den økonomiske og sociale samhørighed i vores lande og dermed vores velstand.
Fællesskabets mål er på den ene side at sikre ensartet anvendelse af lovgivningen på dette område og på den anden side at støtte effektive politikker til bekæmpelse af forskelsbehandling og fremme af lighed i de tilfælde, hvor lovgivningen ikke anvendes på tilfredsstillende måde. Som De allerede selv har understreget, er der en hel række strukturelle hindringer for opnåelsen af et mere retfærdigt samfund. Formålet med vores initiativ er derfor også at tilvejebringe en holdnings- og adfærdsændring. Det glæder mig, at Deres betænkning i vid udstrækning støtter Kommissionens tilgang. Jeg har bemærket, at De henleder opmærksomheden på områder, hvor der er brug for fremskridt, og kommer med nogle interessante forslag til, hvordan disse fremskridt kan opnås.
I Deres betænkning fremhæves for det første betydningen af at indsamle data. Et vist fremskridt er nødvendigt, hvis vi skal opnå en bedre forståelse af forskelsbehandling og blive i stand til at foreslå effektive foranstaltninger og især til at overvåge, hvordan de gennemføres. Kommissionen presser på for at komme videre og træffer samtidig foranstaltninger til at sikre, at lovgivningen vedrørende beskyttelse af personoplysninger håndhæves. Som Kommissionen anfører i sin rammestrategi, vil en vejledning om forskelsbehandling blive offentliggjort i slutningen af 2006. Der vil også snart blive udviklet en begrebsramme til måling af fremskridt med hensyn til bekæmpelse af forskelsbehandling og evaluering af de statistiske data, der findes på både fællesskabsplan og nationalt plan. Der er overordnet set ikke noget i Fællesskabets retsgrundlag, der forhindrer opnåelse af de relevante data.
I Deres betænkning understreges endvidere behovet for at styrke positive særforanstaltninger i kampen mod forskelsbehandling. Kommissionen har stor respekt for Deres kommentarer og har allerede bedt en gruppe juridiske eksperter udarbejde et dokument om medlemsstaternes aktuelle brug af positive særforanstaltninger. I betænkningen fremhæves også betydningen af flere forskellige former for diskrimination, og med rette. Dette område fortjener større opmærksomhed. Vi undervurderer meget ofte antallet af personer, der udsættes for flere forskellige former for diskrimination. Derfor har jeg anmodet om, at der iværksættes en undersøgelse, som skal øge forståelsen af problemets årsager og følger.
Det tegner til, at det kommende europæiske år for lige muligheder for alle vil give vores politik til bekæmpelse af forskelsbehandling vind i sejlene. Jeg håber, at flere EU-borgere ved udgangen af 2007 vil forstå, hvilke sociale og økonomiske fordele alsidighed kan bringe os, og at de vil være mere bevidste om, hvilke rettigheder de har.
Endelig anmodes i Deres betænkning om, at der stilles forslag om et nyt juridisk instrument, der skal omfatte alle årsagerne til forskelsbehandling som nævnt i den rammestrategi, som blev vedtaget i juni sidste år. Kommissionen har iværksat en vidtrækkende undersøgelse af egnetheden og funktionen af de nye foranstaltninger, der skal supplere den eksisterende retlige ramme. Indtil resultaterne af denne undersøgelse foreligger, vil Kommissionen bruge al sin energi på at overvåge medlemsstaternes gennemførelse af de eksisterende direktiver med henblik på at sikre størst mulig retfærdighed. I denne forbindelse vil Kommissionen naturligvis træffe alle de juridiske foranstaltninger, som situationen kræver.
Mine damer og herrer, jeg ser med interesse frem til Deres forhandling.
Rihards Pīks,
   Hr. formand, hr. kommissær! De emner, der behandles i fru Ždanokas betænkning, er vigtige og prisværdige. Betænkningens indhold giver dog anledning til en række spørgsmål og indsigelser. For det første vil jeg gerne spørge, hvorfor man i betænkningen udelukkende fremhæver to samfundsgrupper, nemlig migrerende romaer og ikke-statsborgere, som grupper, der er dårligt stillet, og som vi bør være særligt opmærksomme på. Der står dog ikke, at flygtninge, asylansøgere og tredjelandsborgere, som kommer til Europa i stadigt større antal, i sig selv har vanskelige betingelser, og der står heller ikke noget om, at deres integration er et vigtigt spørgsmål. For det andet er jeg ikke enig i betænkningens punkt 11, hvor det foreslås, at migrerende romaer og ikke-statsborgere skal deltage i valg på alle niveauer, hvis ikke man først sørger for, at disse borgere er blevet integreret i samfundet. Dette forslag er i modstrid med Europas historiske erfaringer og de europæiske værdier. Jeg vil også gerne stille et andet spørgsmål: Var de unge muslimer, som brændte biler af og ødelagde forretninger i Paris sidste efterår, ikke franske statsborgere? Jo, det var de fleste af dem, men kan vi med hånden på hjertet sige, at de er integreret i vores samfund og deler vores værdier? Det forekommer mig således, at der i fru Ždanokas betænkning lægges vægt på de forkerte aspekter, og derfor er den vildledende og fordrejet.
Claude Moraes,
   Hr. formand! Fru Ždanoka har udarbejdet en betænkning, der har en meget vigtig underliggende idé om, at det ikke er let at gennemføre en effektiv bekæmpelse af forskelsbehandling, men at det er vigtigt, at regeringer, offentlige myndigheder og multinationale virksomheder gør en aktiv indsats for at bekæmpe en sådan forskelsbehandling. Som den forrige taler sagde, er det ikke nogen let valgmulighed, da den giver anledning til polemik, men den er helt afgørende.
Som kommissæren sagde, skal vi gøre reelle fremskridt, hvis det europæiske ligestillingsår 2007 skal have nogen betydning, og jeg ved, at kommissæren og hans personale arbejder hårdt med det. Fru Ždanokas betænkning er et skridt i den rigtige retning.
Hun taler om aktiv indblanding og positiv særbehandling. Positiv særbehandling er et af de mest misforståede begreber. Positiv særbehandling betyder ikke nødvendigvis positiv diskriminering, der giver urimelige fordele, men en indsats for at fjerne de hindringer, der skaber forskelsbehandling. Det er trist at se, at overvågning af etniske forhold fortsat mødes med megen fjendtlighed og modvilje i EU. Det er nu almindeligt i Det Forenede Kongerige og i multinationale virksomheder, der driver virksomhed i USA og Europa, at foretage etnisk overvågning af deres personale eller at overvåge de ansatte på basis af handicap eller alder. Hvorfor? Fordi det giver en forståelse af, hvilke folk der forfremmes og bevarer deres job, og om der foregår indirekte diskrimination. Hele begrebet indirekte diskrimination misforstås, og det er vigtigt, at begrebet optræder i betænkninger som fru Ždanokas, fordi det virker.
Hvis man ser på de institutioner, der er til stede her i dag - Kommissionen, Parlamentet og Rådet - og hvor der ikke er nogen etnisk overvågning, kan man se, hvad der foregår. Der er kun meget få ikke-hvide ansatte i disse institutioner, herunder også i Parlamentet. Min tilstedeværelse øger procentdelen en smule i dag, men det er fordi, salen er tom.
Artikel 13 indeholder et vigtigt begreb. Jeg ved, at kommissæren går ind for at fremme artikel 13, men i fru Ždanokas betænkning står der det meget vigtige, at vi har brug for globale lovgivningsbestemmelser, og at vi skal gennemføre direktivet om etnisk ligestilling og beskæftigelsesdirektivet og give dem betydning i stedet for at lade dem være ikke-implementerede. Det samme gør sig gældende med rammeafgørelsen om racistiske overtrædelser, som Rådet er ansvarligt for.
Endelig vil jeg som svar til den sidste taler og med hensyn til bekymringerne vedrørende punkt 11 sige, at minoriteternes effektive deltagelse i det offentlige og politiske liv er en forudsætning for god integration. Det er vigtigt. Der er kun nævnt to kategorier, men der er mange andre kategorier i mange andre lande, hvor folk kan nyde en effektiv deltagelse. Vi kan ikke ignorere dette emne. Vi skal være opmærksomme på det og fremrykke det.
I det store og hele fremmer denne betænkning det, som efter min mening skal være et omfattende år for lige muligheder. Vi støtter kommissæren i de omfattende aktioner, som han forhåbentlig vil gennemføre i 2007. Jeg vil takke fru Ždanoka for en udmærket betænkning, som Socialdemokraterne vil give deres fulde støtte. 
Sophia in 't Veld,
   Hr. formand! Jeg er meget glad for, at vi diskuterer fru Ždanokas udmærkede betænkning i aften, men jeg vil gerne minde Dem om, at vi i morgen beklageligvis skal diskutere en resolution om fremadskridende racisme og homofobisk vold i Europa. Mellem Ždanokas betænkning og morgendagens resolution bliver vi smerteligt bevidste om, at der er lang vej endnu. Derfor vil jeg gerne stille et forslag til kommissæren. Vi har talt meget om antidiskriminerende foranstaltninger, og der er en masse meget konkrete forslag i Ždanokas betænkning.
Da jeg forberedte mine bemærkninger i aften, tænkte jeg tilbage på marts 2000, hvor Europas politiske ledere iværksatte en meget ambitiøs strategi om at gøre Europa til den stærkeste bæredygtige videnbaserede økonomi i verden. De var meget ambitiøse. De slog måske et lidt for stort brød op, men ambitioner er godt. Hvorfor kan vi ikke være lige så ambitiøse i kampen mod diskrimination og i fremme af grundlæggende rettigheder og lighed i EU? Det er trods alt vores fælles værdier. Vi har ikke kun brug for en foranstaltning og derefter en anden, men for en omfattende og i særdeleshed meget ambitiøs strategi. Vi har brug for en køreplan, og vi skal indsætte grundlæggende rettigheder og lighed i kernen af de europæiske politikker. 
Jeg vil gerne minde Dem om, at Parlamentet for ca. halvandet år siden nærede tillid til hr. formand Barroso og hans Kommission, fordi han lovede os, at grundlæggende rettigheder og kampen mod diskrimination ville være hans topprioritet. Det ville være hovedhjørnestenen i Kommissionens politikker.
Jeg ved, at kommissæren personligt er meget indstillet herpå, men jeg må sige, at EU's resultater i det store og hele ikke har været specielt imponerende i de seneste par år. Jeg ved, at den største hindring er medlemsstaterne. Den hastighed hvormed de indfører foranstaltninger - f.eks. sikkerhedsforanstaltninger om tilbageholdelse af data eller PNR-data - er bemærkelsesværdig. De formår at træffe beslutninger i løbet af tre eller fire måneder. Men når det handler om en rammeafgørelse mod racisme eller fremmedhad, er de ikke nået til enighed efter fem år! Det er en ren skændsel.
Jeg opfordrer Kommissionen til at danne en alliance med Europa-Parlamentet og fremlægge en køreplan for grundlæggende rettigheder og ligestilling baseret på forslagene i Ždanokas betænkning. Vi har uopsætteligt brug for konkrete foranstaltninger. Vi har brug for lovgivning. Det er udmærket med oplysningskampagner, men folk, der udsættes for forskelsbehandling, har brug for et juridisk værktøj, så de kan gå rettens vej. Vi har brug for denne rammeafgørelse. Vi har brug for en mekanisme til at overvåge status over de grundlæggende rettigheder i medlemsstaterne.
Alt dette ville blive anerkendt som bedre lovgivning. Det er også med i fru Ždanokas betænkning. Bedre lovgivning handler ikke kun om at ophæve lovgivningsforslag om politikker vedrørende det indre marked. Det handler også om at foreslå ting, der er gode for borgerne - noget som Parlamentet konsekvent har opfordret til. Chartret om grundlæggende rettigheder skal gøres retligt bindende, hvis det skal have nogen betydning.
Med hensyn til det europæiske år for lige muligheder er det skønt, at vi yder øjentjeneri til lige muligheder, men helt ærligt så er det bevilgede budget for året patetisk. Hvis det er en indikation på den betydning, som medlemsstaterne tillægger lige muligheder, så har vi lang vej endnu. Jeg regner med Kommissionens samarbejde med Europa-Parlamentet.
Jean Lambert,
   Hr. formand! Jeg vil også takke ordføreren for en udmærket betænkning, og jeg vil minde de andre medlemmer om, at den kommer fra udvalget og ikke fra en enkeltperson. Jeg mener derfor, at spørgsmålene skal rettes til udvalget som helhed. Det var udvalget, der valgte, hvilke grupper de specielt ønskede at fokusere på, og de kunne have tilføjet mange andre ændringsforslag, hvis de havde valgt at gøre det.
Vi har en lovgivning, der allerede omfatter langt de fleste grupper i EU. Som andre så flot har udtrykt det her i aften, så bruger vi den ikke. Men jeg finder denne omfattende tilgang, der stammer fra idéen om ikke-forskelsbehandling og lige muligheder for alle, ekstremt vigtig. Som folk har sagt, handler det om grundlæggende rettigheder, individets værdighed, den respekt, hvormed det enkelte individ skal behandles, og individers ret til at deltage i samfundet. Der synes at være en enorm forventning om, at individer skal deltage i samfundet. De skal have redskaberne til at kunne gøre det, de skal medtages, og efter min gruppes opfattelse omfatter det også retten til politisk deltagelse.
Som andre har sagt, er det socialt vigtigt. Social samhørighed er en af målsætningerne i dagsordenen fra Lissabon. Den er en del af Fællesskabets traktater, det er en vigtig ting, vi ser på, og samfundet har brug for alle de talenter og alle de færdigheder, vi kan bidrage med. Det er ikke tit, jeg nævner erhvervslivet, men erhvervslivet lader dig vide, at det giver god forretningsmæssig mening i et forskelligartet samfund og en globaliserende verden at have en forskelligartet arbejdsstyrke, der omfatter alle talenter.
Som det så flot står skrevet i betænkningen, skal vi bruge og udvide den gode praksis, vi har. EU har investeret meget - ikke så meget som nogle af os ville ønske - i f.eks. Equal-programmet, hvilket giver mange vigtige lektioner, ikke mindst fra asylansøgerens synspunkt, med hensyn til erhvervsforberedelse, erhvervelse af sprogfærdigheder og en hel liste med ting, som vi taler om i integrationsmæssig sammenhæng. Vi skal udbrede sådanne resultater og udveksle god praksis. Mange ngo'er ville være villige til at dele deres erfaringer med andre, men de skal have det nødvendige netværk og den nødvendige støtte for at kunne gøre det. Det kunne være et af resultaterne af det europæiske år for lige muligheder næste år, og måske kunne medlemsstaterne tænke sig at investere endnu mere i det.
Som vi ved, er der fortsat alt for mange mennesker, der lider under diskrimination, og det haster med at få gennemført artikel 13-direktiverne fuldt ud, ligesom det haster med at få oprettet nationale antidiskriminationsagenturer, der har bevist deres værd som f.eks. det irske menneskerettighedsagentur.
Og vi har brug for data. Det er ikke diskriminerende, at man for at indsamle data undersøger, om vores politikker ændrer situationer, eller om de simpelthen fungerer på basis af vores personlige overbevisninger og fordomme snarere end på basis af sunde statistikker og oplysninger.
Eva-Britt Svensson,
   Hr. formand! Hr. Špidla! I Parlamentet taler vi meget ofte - og med god ret - om ikke-diskriminering og lige muligheder for alle. Jeg hilser både denne forhandling og denne betænkning velkommen. Jeg kan blot håbe, at medlemslandene gennemfører konkrete foranstaltninger, og at det europæiske år for lige muligheder for alle bliver fremgangsrigt med hensyn til at opnå et samfund, som virkelig er for , uanset handicap, køn, etnisk oprindelse, seksuel orientering osv. På dette område har vi brug for et samarbejde med de frivillige organisationer og for at udnytte deres kundskaber.
At forskellige former for diskriminering ofte diskuteres her i Parlamentet beror efter min mening på, at dette spørgsmål er meget betydningsfuldt og komplekst, men måske viser det frem for alt, hvor utroligt meget der er tilbage at gøre. Jeg gør dog yderligere en iagttagelse, nemlig at det aldrig er de diskriminerede grupper selv, som får lov til at fremføre deres synspunkter. Jeg stiller mig derfor det spørgsmål, hvor mange medlemmer her i Parlamentet, eller i de nationale parlamenter, der f.eks. er handicappede, tilhører en minoritetsgruppe eller har anden etnisk baggrund. De fleste af os tilhører medlemslandenes normsættende befolkning. Så længe det er sådan i de politiske forsamlinger, næringslivet, uddannelsesmæssigt samt socialt og økonomisk, mener jeg, at særlige foranstaltninger skal træffes.
Jeg mener, at diskrimineringen har stået på så længe, trods al tale om forandring. For at ændre denne situation skal vi kunne anvende positiv særbehandling. I dag bruger vi faktisk dens modsætning, såkaldt negativ særbehandling, hvilket indebærer, at handicappede, minoritetsgrupper og kvinder skal være dygtigere, bedre osv. for at kunne konkurrere med den normsættende gruppe. Det er bestemt ikke på lige vilkår. Det strider mod demokratiet, som indebærer, at alle skal have lige muligheder. Derfor er jeg også fortaler for kvoter for at kunne ændre denne tilstand.
Ģirts Valdis Kristovskis,
   Hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil gøre opmærksom på nogle unøjagtigheder i denne betænkning. I betænkningen opfordrer man til, at der indføres positive foranstaltninger for ikke-statsborgere, hvis rettigheder antagelig krænkes. I et af punkterne opfordrer man til at sikre og øge valgdeltagelsen på alle niveauer, men udelukkende for romaer og ikke-statsborgere. Jeg er enig i, at romaerne har dårlige forhold mange steder i Europa, men der er ingen grund til særligt at udvælge ikke-statsborgere. Det er også uklart, hvorfor ordføreren kun bekymrer sig om disse to gruppers sociale og politiske rettigheder. Det er overraskende, at Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender ikke har set, at denne betænkning i sig selv er fordrejet. Udvalget har heller ikke været opmærksomt på, at betænkningen er diskriminerende, eftersom den ikke nævner migranter nogen steder fra, tredjelandsborgere eller religiøse mindretal.
Og nu til ikke-statsborgernes egentlige situation. I den årlige statistiske rapport fra FN's Flygtningehøjkommissariats sekretariat, som blev offentliggjort her den 9. juni, står der, at sammenlignet med andre grupper er ikke-statsborgere i Letland og Estland en privilegeret gruppe mennesker, der nyder godt af samme rettigheder og beskyttelse som statsborgere. Desuden henvises der særligt til, at bestemmelserne i konventionen af 1954 om statsløse personers retsstilling ikke kan anvendes på lettiske ikke-statsborgere. Dette står i kontrast til den forkerte påstand i betænkningens betragtning K om, at ikke-statsborgere nægtes deres rettigheder, og at deres rettigheder krænkes. Jeg vil gerne spørge, hvilke rettigheder der krænkes. Har denne gruppe borgere ikke ret til uddannelse, bolig og adgang til varer og tjenesteydelser? Ikke-statsborgere i Letland har alle disse rettigheder. Ikke alene har denne gruppe disse rettigheder, den har også mulighed for at opnå lettisk statsborgerskab i Letland og estisk statsborgerskab i Estland, hvorved de politiske og sociale rettigheder sikres. Det manglende statsborgerskab er således et spørgsmål om viljen og holdningen hos de ikke-statsborgere, som bor i disse lande. Det ville være mærkeligt og sågar absurd, hvis Europa-Parlamentet, når det stemmer om fru Ždanokas betænkning, accepterede hendes uberettigede overdrivelser, der ikke har hold i virkeligheden. Jeg opfordrer parlamentsmedlemmerne til nøje at vurdere de nævnte omstændigheder og til at ændre de fordrejede og ligefrem forkerte dele af betænkningen. 
Leopold Józef Rutowicz (NI ).
   - Hr. formand! Rammestrategien for ikke-forskelsbehandling og lige muligheder for alle gælder for forskellige aktionsområder.
Med hensyn til de sociale konsekvenser lader det til, at strategien først og fremmest gælder for unge mennesker. Manglende adgang til uddannelse og de vanskeligheder, som unge mennesker har med at få anerkendt deres curriculum og finde et job, reducerer deres muligheder for succes i livet fra starten. Det gælder navnlig for de svagest stillede grupper, de etniske grupper og de nationale mindretal. I disse tilfælde er indsatsen fra de lokale myndigheder, de sociale organisationer og staten yderst vigtig.
Jeg kan give Dem et eksempel på, hvordan man tackler disse problemer i New Zealand. Maoriernes børn klarede sig væsentligt dårligere i skolen. Derfor begyndte myndighederne at se på årsagerne til dette problem, dvs. om det var lærernes eller skolens skyld, eller om børnene selv manglede talent. Der blev nedsat en forskergruppe, som skulle finde svaret på disse spørgsmål. Det viste sig, at børnene havde talent, men deres mentalitet og traditioner krævede en anden undervisningsmetode. De nødvendige ændringer blev foretaget, og på denne måde fik de lige muligheder i samfundet.
EU skal gøre en indsats for at skabe passende undervisningsbetingelser for romaernes børn. Der skal lægges særlig vægt på unge fra dårligt stillede familier, hvis uddannelses- og karrieremuligheder - og hvis sandsynlighed for at undslippe deres miljø - er meget begrænsede. At uddanne og forberede handicappede børn til et job og til deres fremtidige liv er også problematisk, eftersom deres situation i stor udstrækning afhænger af deres forældres økonomiske status, arbejdsmarkedet og det samfund, som de lever i. Problemet er alvorligt og kræver særlig bistand fra regeringen, de lokale myndigheder og de sociale organisationer, og det kræver ikke mindst støtte til EU's fattigste regioner. Det er særlig svært at skabe muligheder for børn, som ud over at være handicappede også kommer fra en dårligt stillet gruppe eller en etnisk gruppe. Der bør skabes særlige forhold for disse børn i forbindelse med de foranstaltninger, der træffes for at støtte denne gruppe.
Jeg vil gerne takke ordføreren, fru Ždanoka, for hendes udarbejdelse af dette nødvendige dokument. 
Edit Bauer (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Forskelsbehandling er noget, der skal bekæmpes dagligt. Det viser ikke blot fru Ždanokas betænkning, men også debatten her i Parlamentet.
Jeg vil gerne fremhæve et af de spørgsmål, der nævnes i betænkningen, nemlig beskyttelsen af de nationale mindretals rettigheder. Nationale og etniske mindretals situation i både gamle og nye medlemsstater er sjældent problemfri, og de er ofte udsat for såvel direkte som indirekte forskelsbehandling. Det er klart, at et forbud mod forskelsbehandling ikke er nok til at løse problemet. Indførelsen af lige muligheder kræver også positive særforanstaltninger, ikke mindst for at bekæmpe indirekte forskelsbehandling. Jeg er overbevist om, at Kommissionen kunne opmuntre de medlemsstater, hvis lovgivning ikke gør det muligt for dem at ændre denne situation, til at gøre noget ved dette. Sådan som fru Ždanoka pointerede, er det også nødvendigt med nye lovgivningsinstrumenter, så vi kan bringe den uacceptable politik med dobbelte standarder til ophør. Mens Københavnskriterierne om respekten for mindretallenes rettigheder gælder for kandidatlandene, har medlemsstaterne nemlig ikke nogen nationale love i den henseende. Denne situation er efter min mening helt uholdbar. 
Csaba Sándor Tabajdi (PSE ).
   - Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske ordføreren, fru Ždanoka. Dette er en meget vigtig betænkning.
Vi skal skabe klarhed omkring nogle væsentlige koncepter, eftersom der stadig er mange uoverensstemmelser mellem de to EU-direktiver. Der er ligeledes mange uoverensstemmelser i forholdet mellem ikke-forskelsbehandling og ligebehandling, for de betyder som bekendt to forskellige ting. Min kollega Claude Moraes har allerede nævnt nødvendigheden af en positiv indsats i dag. Vi har dog endnu ikke skabt klarhed omkring konceptet "positiv særbehandling", dvs. forholdet og forbindelsen mellem ligebehandling og fortrinsbehandling. Hvis vi anvender de samme standarder for forskellige grupper, vil dette nemlig kun skabe yderligere ulighed. Derfor har vi brug for positive foranstaltninger, positiv særbehandling og fortrinsbehandling, så vi kan opveje de ulige muligheder i samfundet. Et andet yderst vigtigt punkt er, at forskelsbehandlingen aldrig rammer enkeltpersoner. De mennesker, som den rammer, bliver ikke diskrimineret på grund af deres personlighed, men fordi de er gamle, kvinder, har et handicap og tilhører et seksuelt mindretal eller et traditionelt eller nyt nationalt mindretal. En effektiv beskyttelse kræver således mere end bare beskyttelsen af enkeltpersoner, for vi er nødt til at beskytte hele grupper.
Et af de største fortrin ved denne betænkning er beskyttelsen af de traditionelle historiske mindretal, som har ret til politisk deltagelse, autonomi og selvstyre. EU har ikke noget mindretalsbeskyttelsessystem på nuværende tidspunkt, selv om en ud af syv EU-borgere tilhører et traditionelt nationalt mindretal. Endelig vil jeg med hensyn til debatten sige, at romaerne og personer uden statsborgerskab skal beskyttes bedre som et mindretal inden for mindretallene. Det er forkasteligt, at der i adskillige medlemsstater er mange hundredtusinde mennesker uden statsborgerskab. Denne situation må der rettes op på, og kommissær Špidla fortjener tak for, at han vil arbejde for at bekæmpe forskelsbehandlling. 
Kinga Gál (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Jeg vil gerne henlede opmærksomheden på et vigtigt problem, som ordføreren nok har overvejet nøje. Hun har i hvert fald på glimrende vis medtaget visse spørgsmål og begreber i betænkningen og lagt den vægt på dem, som de fortjener. Et af disse spørgsmål er f.eks. positiv særbehandling med hensyn til traditionelle minoriteter, autonomi, selvstyre og politisk deltagelse.
Jeg vil dog gerne henlede opmærksomheden på et meget vigtigt fænomen, nemlig at vi i forbindelse med den generelle politik med et forbud mod forskelsbehandling ikke kan finde løsninger for alle mindretal i forskellige livssituationer. Hvis vi virkelig leder efter løsninger og ikke bare foranstaltninger, der tager sig godt ud, er det meget vigtigt, at vi tager de enkelte mindretals problemer alvorligt. Jeg vil gerne understrege, at vi skal skelne mellem traditionelle og nye mindretal, seksuelle mindretal og andre mindretal. Hvis vi ikke skaber klarhed omkring disse begreber og fællesskabsproblemer - som alle er betydelige i sig selv, og som kræver seriøse foranstaltninger på fællesskabsplan - er vi ikke med til at finde en løsning, men til at skabe begrebsforvirring og misvisende spørgsmål. 
Justas Vincas Paleckis (PSE ).
   - Hr. formand! I betænkningen opfordrer man til hurtigst muligt at sørge for en fuldstændig afskaffelse af forskelsbehandling på baggrund af nationalitet eller oprindelse, restriktioner for mindretal eller ikke-statsborgere og ulighed inden for uddannelse, sundhed og levestandarder i EU. Kommissionen bør skride ind over for de medlemsstater, der ikke gennemfører EU's antidiskriminationslovgivning.
Europa vil lettere kunne udvikle sig, hvis folk, som ikke har unionsborgerskab, bliver integreret i det europæiske samfund. Det er meget forskellige mennesker, nemlig lige fra indvandrerne fra de muslimske lande i Frankrig til det russisktalende mindretal i Letland og Estland.
Litauen har ikke dette problem, men vi er mere opmærksomme på vores naboers situation end andre. Den demografiske situation i de to førnævnte lande er meget speciel. Den er opstået under særlige forhold, som hverken EU's gamle eller nye medlemsstater har oplevet. Derfor skal ikke-statsborgernes integration i lokalsamfundene gå hånd i hånd med deres accept af, at de bor i Letland eller Estland, og at de bliver borgere i EU og ikke i nogen anden union. Mens de bevarer deres egen særlige kultur, som beriger Europa, skal de også respektere deres land, kunne dets sprog og have kendskab til dets historie og traditioner.
Det er politikernes pligt at skabe de rette forudsætninger for dette. En stadig større valgdeltagelse for ikke-statsborgere er kun logisk, hvis de deltager konstruktivt og mere og mere aktivt i deres lands sociale og politiske liv.
I betænkningen opfordres medlemsstaterne til at oprette institutioner, som bekæmper forskelsbehandling. De statistiske data, som Kommissionen og de nationale regeringsinstitutioner indsamler, vil være en stor hjælp, når det gælder om at vurdere forskelsbehandlingens negative konsekvenser.
Patrick Gaubert (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer! Selv om min politiske gruppe ikke har de samme holdninger som ordføreren, vil jeg gerne takke fru Ždanoka for hendes arbejde og indlevelse i dette emne, som ligger mig meget på sinde.
Ordføreren har vist sin vilje til at gå endnu videre i den daglige, kollektive kamp mod forskelsbehandling. Denne politiske vilje er uundværlig, og jeg vil endnu en gang benytte lejligheden til at minde Rådet, som fortsat blokerer for rammeafgørelsen om racisme og fremmedhad, om, at denne blokering er helt og aldeles uacceptabel.
Min gruppe er ikke helt tilfreds med betænkningen. Flere punkter er lange og uklare, og de foreslåede definitioner kan medføre fortolkningsfejl. Vi finder især to punkter problematiske. For det første punkt 11. Da ordføreren giver migranter - det være sig romaer eller ikke-statsborgere - stemmeret i diverse valg, kan min gruppe ikke tilslutte sig dette forslag, som går alt for vidt. Hvis migranter eller ikke-statsborgere vil deltage i livet i det land, de har slået sig ned i, kan de bare anmode om at blive fuldgyldige borgere i landet, hvorved landet forpligtes til at lette deres adgang til statsborgerskab.
For det andet punkt 30. Det er naturligvis vigtigt at behandle alle former for diskrimination ens. Det er således væsentligt at bekæmpe homofobien i vores samfund, og derfor er den første del af dette punkt fuldt ud tilfredsstillende, men vi stemmer ikke for den anden del, som kræver gensidig anerkendelse af homoseksuelle ægteskaber. Vi skal overholde reglerne og lovene i de forskellige medlemsstater.
Kære kolleger! Parlamentets budskab skal være klart. Ja til respekt for den enkelte, ja til tolerance, lige muligheder og forskelligartethed, men det skal ske under overholdelse af subsidiaritetsprincippet. 
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (PSE ).
   - Hr. formand! Den betænkning, som vi drøfter her i aften, har betydelige konsekvenser for borgerne i EU, eftersom den vedrører bekæmpelsen af alle former for forskelsbehandling, som er noget, man stadig tit møder, selv her i det 21. århundrede og i højt økonomisk udviklede lande.
De sociale og økonomiske konsekvenser af forskelsbehandling af borgerne er meget alvorlige. Derfor bør bekæmpelsen af forskelsbehandling være baseret på uddannelse i ordets bredeste forstand i en meget tidlig alder og på effektive informationskampagner, der er baseret på bedste praksis. Kommissionens beslutning om at erklære 2007 for det europæiske år for lige muligheder er et skridt i den rigtige retning i kampen mod forskelsbehandling. Lad os håbe, at dette fremmer beskyttelsen af individuelle rettigheder og en større bevidsthed om de forskellige former for forskelsbehandling. De midler, der er øremærket til året for lige muligheder, er dog ikke tilstrækkelige til, at vi kan nå de forventede resultater. Derfor bør disse foranstaltninger også fortsættes i de kommende år.
Hvad de sociale og politiske rettigheder angår, bør medlemsstaterne sørge for at sikre lige muligheder for alle, der bor i EU. Anderledes mennesker må ikke betragtes som ringere mennesker, og derfor bør alle borgere i EU have samme ret til et værdigt liv og lige muligheder for jobudvikling. Derfor bakker jeg kraftigt op om fru Ždanokas betænkning, og jeg lykønsker hende med dette vellykkede dokument. 
Vladimír Špidla,
   Mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke Dem for den forhandling, der lige har fundet sted, hvor De klart gav udtryk for Europa-Parlamentets vilje til at bakke op omkring en række foranstaltninger med hensyn til lige muligheder, bekæmpelsen af forskelsbehandling og kampen for lige rettigheder.
De talte ud fra forskellige synspunkter og dækkede forskellige aspekter af denne vedvarende indsats fra EU's side, der - sådan som jeg sagde i min indledende tale - er en del af det grundlag, som EU bygger på.
Tillad mig at komme med nogle meget korte kommentarer til nogle af de spørgsmål, der blev rejst. Hvad de positive foranstaltninger angår, er det efter min mening under alle omstændigheder forkert at tale om positiv særbehandling, eftersom de pågældende foranstaltninger faktisk tager sigte på at fjerne uligheden og ikke på at give unfair fordele til nogen. EU-lovgivningen fremmer sådanne positive foranstaltninger. Derfor besluttede vi via arbejdsgruppen at samle og vurdere eksempler på positive foranstaltninger fra de enkelte medlemsstater, og det tror jeg vil have en vis betydning.
Man nævnte også det vigtige spørsmål om dataindsamling. Jeg var allerede inde på det i min indledende tale, men jeg håber, De giver mig lov til at sige det endnu en gang. EU-lovgivningen forhindrer ikke indsamlingen af relevante oplysninger. Databeskyttelsen er naturligvis vigtig set ud fra den enkeltes synspunkt, men vi har lov til at bruge behørigt og korrekt behandlede anonyme data, så derfor er det et spørgsmål om at anvende de rigtige metoder. Jeg nævnte de rapporter, gennem hvilke vi gerne vil opstille en metode til at måle lige muligheder eller eventuelt vurdere niveauet af lige muligheder, og i den forbindelse har vi selvfølgelig brug for de nødvendige statistiske data. Jeg tror således, at det er et spørgsmål om at bruge de rigtige metoder. Som jeg sagde før, er der ingen strukturelle hindringer i vejen for det i EU-lovgivningen.
Et vigtigt spørgsmål, som blev positivt modtaget, var året 2007. Jeg tror, at dette giver os en reel chance for at vurdere graden af lige muligheder i enhver henseende og for at øge vores indsats betydeligt og sætte kraftigt skub i udviklingen i de kommende år.
Hvad lovgivningen angår, er der på nuværende tidspunkt to basisdirektiver, som er gældende, og disse direktiver udgør et meget væsentligt fremskridt. Jeg må sige, at det nu viser sig, at man i mange tilfælde stadig ikke har sørget for en nøje og pålidelig gennemførelse fra medlemsstaternes side, selv om medlemsstaterne så afgjort bruger mange kræfter på at gennemføre direktiverne. Derfor vil Kommissionen fremme brugen af alle de lovgivningsforanstaltninger, den har til rådighed, da det - som jeg allerede har nævnt - er yderst vigtigt at gennemføre disse foranstaltninger rigtigt, så de giver et ordentligt resultat.
Så er der naturligvis det uløste spørgsmål om de nye lovgivningsinstrumenter. Som jeg sagde før, er vi ved at undersøge sagen. Efter min opfattelse gælder det klare princip, at lovgivning, der er nødvendig, bør indføres. På den anden side er det dog altid meget vigtigt at finde ud af, om ikke man kan opnå samme effekt med de eksisterende instrumenter. Vi overvejer spørgsmålet om en eventuel yderligere lovgivning meget nøje, og vi vil komme med vores konklusioner i 2007.
Mine damer og herrer, tillad mig endnu en gang at takke Dem for denne forhandling og betænkning. Jeg ved selvfølgelig ikke, hvad resulatet bliver af den betænkning, som Parlamentet drøfter og vedtager, men den forhandling, der har fundet sted, var under alle omstændigheder oplysende og nyttig, og den har givet Kommissionen nogle gode retningslinjer for dens kommende arbejde.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag kl.12.30. 
Lívia Járóka (PPE-DE ).
   - Mine damer og herrer! Fru Ždanokas betænkning indeholder bl.a. en lang række spørgsmål om romaerne, som er vigtige for at sikre lige muligheder. Jeg vil komme ind på et område, som er meget vigtigt for romanisamfundet, nemlig statistisk dataindsamling.
I lyset af de historiske og juridiske aspekter er det i Ungarn meget ubehageligt at tale om indsamling af etniske data, der vedrører romaerne. Efter min mening kan forskning i forskelsbehandling ved hjælp af statistiske metoder give oplysninger, som kan være nyttige for romanisamfundet og naturligvis også for andre etniske grupper og minoritetsgrupper. Disse data er allerede til rådighed for os, selv om det er på en indirekte måde - f.eks. kan man i Ungarn afgrænse de områder, hvor romaerne bor, ved at undersøge indikatorerne for manglende skolegang og statistikkerne for de underudviklede områder - og de kan benyttes til statistikker for effektiviteten af de beskæftigelses-, bolig- og uddannelsesprogrammer, som er rettet mod romaerne. Statistikkerne kan i den forbindelse bruges som dokumentation, når initiativernes effektivitet evalueres. De kan også blive et glimrende instrument i kampen for at hindre indirekte forskelsbehandling ved f.eks. at give et retvisende billede af, i hvilken udstrækning en medlemsstat har været i stand til at gennemføre de direktiver til bekæmpelse af forskelsbehandling, som den har implementeret i sin lovgivning.
Vi må anerkende de muligheder, som en overvågning giver, ikke mindst fordi de mange programmer i sidste årti, som skulle være med til at forbedre romaernes livskvalitet, næppe har medført nogen ændring af deres situation. Det skyldes også, at vi ikke havde nogen empirisk metode til at bevise dette initiativs positive eller negative resultat.
Magda Kósáné Kovács (PSE ).
   - Denne glimrende betænkning har givet et omfattende og detaljeret billede af problemerne i forbindelse med forskelsbehandling. Den nævner de vanskelige områder og gør opmærksom på, hvilke yderligere foranstaltninger der bør træffes.
Et af de vigtigste instrumenter i kampen mod forskelsbehandling er uddannelse, eftersom uddannelse giver dårligt stillede en mulighed for at slippe fri af deres situation. Uden en accepterende, imødekommende og respektfuld holdning kan selv den mest velmente hjælp fra flertalssamfundet dog have en destruktiv effekt. Lige muligheder skabes ved hjælp af ligebehandling. Positive foranstaltninger, som fremmer en afbalanceret repræsentation på alle samfundets områder, er meget vigtige for dem, der er dårligt stillede på flere områder. Det glæder mig, at der i betænkningen lægges vægt på nødvendigheden af en specifik lovgivning for dem, der befinder sig i en særligt vanskelig situation såsom romaerne. Den stadig større udstødelse af romaerne og deres isolering i skolerne er et typisk fænomen i de nye medlemsstater.
Vi ser med positive øjne på, at forordningen om Den Europæiske Socialfond er blevet åben for en bredere social accept, herunder finansieringen af programmer, der fremmer tolerancen og den sociale accept af mindretallene. En positiv lovgivning og iværksættelsen af programmer er dog kun den ene side af det. Det er ligeledes nødvendigt, at der er større kontrol med vedtagelsen af EU-lovgivning, så man sikrer, at medlemsstaterne gennemfører den korrekt. Desuden ville en sådan kontrol gøre det muligt at holde øje med effektiviteten og nødvendigheden af forbedringer. Agenturet for grundlæggende rettigheder kunne spille en rolle i den forbindelse, men desværre er agenturets oprettelse blevet udsat på ubestemt tid på grund af uenighederne i Rådet.
Katalin Lévai (PSE ).
   - I betænkningen gøres der opmærksom på vigtigheden af de grundlæggende europæiske værdier og på, at de bør medtages i alle medlemsstaternes nationale lovgivning og gennemføres. 
Efter min mening bør der gøres mere reklame for det europæiske år for lige muligheder 2007, end det har været tilfældet hidtil. Alle europæiske borgere skal være klar over, at alle mennesker i Europa har ret til ikke-forskelsbehandling og lige muligheder.
Det betyder, at borgerne skal gøres bevidste om den pågældende lovgivning og mulighederne for at anlægge sag. Dialogen mellem kulturerne er allerede nødvendig i 2007, da den kan være et redskab i kampen mod forskelsbehandling og et redskab til social integration og styrkelse af den europæiske identitet. Eftersom forskelsbehandling i stor udstrækning skyldes manglende viden, skal vi tage dette problem op på et tidligt tidspunkt, nemlig i skolerne, så vi sikrer, at børnene i en tidlig alder bliver klar over vigtigheden af tolerance og mangfoldighed, og så vi sikrer, at tolerance og mangfoldighed bliver en værdi. Frygten for hinanden og de heraf følgende konflikter må ikke have lov til at blive et kendetegn for forholdet mellem kulturerne. Jeg er enig med ordføreren i, at det er nødvendigt med yderligere lovgivning, og jeg vil gerne bede Kommissionen om aktivt at spille sin rolle som traktaternes vogter, sådan som der står i punkt 26 i betænkningen, og om så hurtigt som muligt at udarbejde en omfattende lovgivning på området for bekæmpelse af forskelsbehandling. Samtidig vil jeg kraftigt opfordre til, at der iværksættes nogle praktiske tiltag, og jeg foreslår, at også Parlamentet inden for rammerne af et åbent koordinationssystem stiller medlemsstaterne til regnskab for de konkrete programmer for 2007-2008 og deres resultater.
Herudover vil jeg gerne understrege mediernes betydning og de muligheder, som medierne giver for at bekæmpe forskelsbehandling, eftersom det er vores målsætning at komme ud til så stort et publikum som muligt og at sikre, at vores politik på dette område bliver pålidelig.

