1. Dialog mellem den kinesiske regering og Dalai Lamas repræsentanter (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling om seks beslutningsforslag om dialog mellem den kinesiske regering og Dalai Lamas repræsentanter.
Erik Meijer 
Hr. formand! Det er ikke godt, at Kina betragter Tibet som en integral del af Kina, og at omverdenen længe har betragtet det som en selvfølge. Tibetanerne repræsenterer deres egen kultur i utilgængelige omgivelser, isoleret og højt oppe i bjergene. Kina har længe ikke kunnet modstå fristelsen til at betragte dette område som et reserveområde, som kan absorbere en del af den meget store kinesiske befolkning.
Det er ikke blot et problem for befolkningen i Tibet, men også for befolkningen i det tilgrænsende og bedre tilgængelige Xinjiang, hvor uighurerne bor, som er beslægtede med tyrkisktalende folk såsom kasakhere, kirgisere og usbekere. De frygter at blive et mindretal i deres eget land og miste alt det, de fandt værdifuldt. For øvrigt må vi frem for alt ikke idealisere tibetaneres og uighurers traditionelle levevilkår. Selv om der er behov for drastiske fornyelser, skal disse ikke pålægges udefra og slet ikke tjene interesser udefra.
Da Kina er verdens folkerigeste land og en stadig større økonomisk magt, er det yderst usandsynligt, at Tibet får chancen for at udvikle sig til en uafhængig stat. Det gør det så meget desto vigtigere, at der et halvt århundrede efter den store konflikt finder en forsoning sted, hvor tibetanerne i Kina kan beholde de dele af deres særpræg, som de anser for mest værdifuld, og at de ikke længere risikerer at blive ofre for statsvold. Den fremskridtsideologi, som har styret Kina i næsten 60 år, er i øjeblikket især rettet mod økonomisk vækst. Det har ulemper, men giver dog større muligheder for tolerance og anerkendelse af mangfoldighed, end det længe har været tilfældet. En dialog eller et kulturelt særpræg og selvstyre inden for Kina må kunne føre til et resultat. Min gruppe støtter alt, hvad der kan medvirke til denne dialog og til fredelige løsninger.
Marco Cappato 
Hr. formand, mine damer og herrer! På vegne af Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa vil jeg blot tilslutte mig den anmodning om at genoptage dialogen, der navnlig er rettet til den kineiske regering. Vi må dog ikke glemme, at denne anmodning også er rettet til EU-institutionerne.
Europa-Parlamentet har allerede tidligere stillet forslag om, at der udpeges en særlig repræsentant for Tibet-spørgsmålet, men som bekendt er dette forslag endnu ikke blevet ført ud i livet. Dette ville efter min mening være et nyttigt og konkret bidrag. Samtidig eksisterer der også andre instrumenter, f.eks. en erklæring fra EU's formandskab.
Jeg håber, at drøftelserne og debatten ikke bare bliver begrænset til en opfordring til den kinesiske regering, eftersom den pågældende anmodning også vedrører EU-institutionerne direkte og på højeste plan. Vi skal ikke være bange for dette.
Parlamentet har vist, at det ikke er utopisk at fremhæve betydningen af de politiske forbindelser og handelsforbindelserne med den kinesiske regering. Der er ingen her i Parlamentet, som vil benægte disse forbindelsers reelle betydning, men vi må heller ikke gøre den modsatte fejltagelse, nemlig "ødelægge" en linje, der tydeligvis er meget populær, ikke bare i institutionerne, men også blandt befolkningen. Tibet-spørgsmålet og støtten til dialogen er emner, der har de europæiske befolkningers opbakning.
Derfor bør en overdreven generthed, som har andre årsager, ikke få indflydelse på den aktuelle debat eller på det fokus, der er på menneskerettighederne og på genoptagelsen af dialogen.
Eva Lichtenberger 
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke alle for at overvære Tibet-forhandlingen - og det netop i dag, hvor vi er nået til et vigtigt punkt, eftersom vi nu har løsninger på et problem, der har ulmet i årtier, inden for rækkevidde. Dette gælder dog kun, hvis man fra den kinesiske regerings side ikke længere bevidst lægger visse spørgsmål ud som snublesten på vejen. Det går f.eks. ikke, at man fokuserer på det historiske spørgsmål, dvs. spørger: Har Tibet nogensinde været en del af Kina eller ikke? Det er et helt forkert spørgsmål. Vi er nødt til at beskæftige os med fremtiden.
Vi må gang på gang minde om, at Dalai Lama og tibetanerne selv stræber efter selvstændighed - og det en virkeliggjort selvstændighed - der muliggør kulturel og religiøs frihed samt adgang til uddannelse. De sætter ikke spørgsmålstegn ved et Kina-politikken. Det må man understrege igen og igen, også selv om anmodningerne fra den kinesiske ambassade, som mange af mine kolleger formentlig har fået her i løbet af de seneste dage, siger noget helt andet. Jeg kan sige, at vi ved, hvordan tingene forholder sig. Vi har brug for en dialog, og vi ønsker denne dialog. Europa skal støtte den, her giver jeg den foregående taler helt ret. Europa skal fokusere langt mere på dialogen og bringe den op på officielt plan.
Alexandra Dobolyi 
Hr. formand! Dialogen mellem den kinesiske regering og Dalai Lamas repræsentanter må hilses hjerteligt velkommen, og vi bør fortsat yde den anerkendelse og støtte. Kun gennem en fremadskuende dialog vil man kunne finde pragmatiske løsninger til indfrielse af det tibetanske folks forhåbninger, samtidig med at Kinas suverænitet og territoriale integritet fuldt ud respekteres. Lad os hele tiden huske på, at "et-Kina"politikken har været EU's holdning igennem mange år.
Vores støtte er ubestridelig, men vi bør også sikre, at støtten bliver praktisk anvendelig. En sådan praktisk støtte bør tilbydes inden for rammerne af den nye partnerskabs- og samarbejdsaftale mellem EU og Kina. Personligt støtter jeg ikke idéen om en særlig repræsentant for Tibet, fordi vi allerede har tilstrækkeligt med midler til at fremme en sådan dialog.
Kina har en enormt positiv rolle at spille på verdensplan. Blot ét eksempel: Så sent som i går bidrog Kina afgørende til det succesrige udfald af sekspartsforhandlingerne om Nordkorea. Vi kan bruge dette som et eksempel og som en lektion. Hvis Kina kan bidrage positivt til at opnå fred og stabilitet i regionen gennem en struktureret dialog, så kan vi også indlede en dialog med Kina, som vil medvirke til at skabe en atmosfære af tillid, hvori der åbnes mulighed for en pragmatisk løsning på Tibet-spørgsmålet.
Marek Aleksander Czarnecki 
Hr. formand! Den 26. oktober 2006 vedtog Parlamentet en beslutning, hvori det fordømte nedskydningen af ubevæbnede kvinder og børn i Nangpa-la-passet. Vi krævede også, at de ansvarlige for forbrydelsen skulle straffes. Hændelsen affødte et ramaskrig verden over, men til ingen nytte, eftersom situationen i regionen er uforandret. Vi har rigtignok ikke på det seneste modtaget underretning om flere brutale mord, men det betyder ikke, at situationen er forbedret.
Det forekommer mig, at næsten intet ved denne ældgamle konflikt er ændret, siden vores sidste forhandling for tre måneder siden. Vi må imidlertid til stadighed huske og lægge stor vægt på rettighederne for de 6 millioner mennesker, der er berørt af problemerne i regionen. Det er en region, hvor menneskerettighederne til stadighed og konstant overtrædes, selv i det 21. århundrede. Efter min mening bør dette problem prioriteres af den nye formand for Parlamentet og derfor af os alle.
Thomas Mann 
Hr. formand! Hvad nytter bilaterale forhandlinger, hvis de konkrete resultater udebliver? Er de et dække over manglende handleevne eller bidrag til som minimum at opbygge tillid? Europa-Parlamentet kræver med rette, at den dialog mellem Dalai Lamas repræsentanter og den kinesiske regering, der senest blev ført for et år siden, bliver genoptaget. De punkter, der skal på dagsordenen, er ophør med repressalier, ophør med krænkelser af menneskerettigheder og iværksættelse af konkrete foranstaltninger til at garantere den tibetanske befolkning et selvstændigt kulturelt og religiøst liv.
Dialogen blev indledt i september 2002. I 12 måneder har den været blokeret fra kinesisk side. Begrundelserne er de samme igen og igen: De forudgående betingelser skal være opfyldt. Dalai Lama er slet ikke interesseret i bedre forbindelser, og han stræber efter Tibets uafhængighed. Det er direkte forkert. I årevis har Hans Hellighed ikke stræbt efter at få sin egen stat, men derimod efter at få et selvstændigt Tibet. Også EU kan mønstre gode forbilleder på en sådan retsstatus. PPE-DE-Gruppen og næsten alle andre grupper her i Parlamentet fastholder disse fire holdninger: For det første skal der udpeges en særlig EU-udsending for Tibet. Det er ikke tilstrækkeligt at nøjes med at behandle emnet på sidelinjen af dialogen EU-Kina. For det andet ønsker vi, at Kommissionen skal gøre Tibet til en integreret bestanddel af rammeaftalen medllem EU og Kina. Vi parlamentsmedlemmer skal informeres om fremskridt og tilbageskridt. For det tredje skal Rådet informere om den aktuelle udvikling i dialogen mellem Kina og Tibet i sin årlige beretning. For det fjerde skal EU udarbejde fælles strategier med dets partnere i verden, især USA.
Jeg håber meget, at det internationale ønske - som mine kolleger netop har formuleret - om, at Kina langt om længe genoptager forhandlingerne med tibetanerne, bliver forstået af Folkerepublikkens repræsentanter. De er jo i øvrigt så interesserede i positiv omtale forud for De Olympiske Lege 2008 i Beijing.
Laima Liucija Andrikienė
Hr. formand! Af en række årsager synes jeg, at dagens forhandlinger om dialogen mellem den kinesiske regering og Dalai Lamas udsendinge er særligt vigtig, men frem for alt fordi der den 17. januar i år officielt blev igangsat forhandlinger i Beijing om en ny aftale baseret på partnerskab og samarbejde mellem EU og Kina. Mere end én gang har vi udtrykt støtte til, at regeringen i Folkerepublikken Kina og Hans Hellighed Dalai Lama forpligter sig til at løse Tibet-spørgsmålet gennem dialog.
Jeg mener, at Parlamentet, der tidligere har vedtaget mere end én beslutning vedrørende Tibet om menneskerettighedssituationen i Folkerepublikken Kina og om dialog mellem Kina og Dalai Lamas udsendinge, skal presse på for at få Rådet, Kommissionen og EU-medlemslandene til aktivt at støtte en intensivering af denne dialog og søge at opnå et resultat. Der er endnu ikke opnået nogen synlige resultater med hensyn til at løse disse basale spørgsmål, men Parlamentet bør - i samråd med begge parter - vurdere, hvilken yderligere rolle EU kan spille i forsøget på at fremme en løsning på Tibet-spørgsmålet gennem forhandling, og det bør udpege en særlig EU-udsending til Tibet.
Jeg støtter holdningen i den beslutning, vi behandler, nemlig at seniorkommissæren og Rådets generalsekretær opfordres til at inkludere informationer om fremskridt i dialogen mellem Folkerepublikken Kina og Hans Hellighed Dalai Lamas udsendinge i 2007 og også siden hen i den årlige rapport til Parlamentet om den generelle internationale politik og sikkerhedspolitik.
Jeg synes, at det land, der p.t. leder Rådet - Tyskland - kunne tage initiativ til og godkende en erklæring, som ville vise, hvordan EU måske kunne være med til at opnå en fredelig løsning på Tibet-spørgsmålet gennem forhandling.
Sluttelig vil jeg gerne takke Thomas Mann og andre kolleger, som tog initiativ til den beslutning, der behandles her i dag.
(Bifald)
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
for PSE-Gruppen. - (PL) Hr. formand! Spørgsmålet om Tibets status rejses i Parlamentet adskillige gange om året. Imidlertid har de beslutninger, vi har vedtaget, indtil nu ikke ført til nogen håndgribelige resultater. Det samme gælder desværre også for de høringer, der siden 2002 har fundet sted mellem tibetanerne og den kinesiske regering.
Tibet-spørgsmålet er stadig ikke løst. I mellemtiden har mere end 1.200.000 af de 6 millioner tibetanere mistet livet under den kinesiske besættelse, som begyndte i 1951. Hvert år flygter omkring 3.000 tibetanske indbyggere fra deres land, og det er hovedsagelig børn og unge mennesker, som kun kan få en tibetansk uddannelse i udlandet. Der diskrimineres mod det tibetanske folk på alle områder i samfundet, fra uddannelse til social- og sundhedssystem, arbejde, levevilkår og religion.
Vi skal handle i solidaritetens ånd og udøve pres på den kinesiske regering, så dialogen kan genoptages snarest muligt, og der kan blive indført lovgivning for Tibets status. Kommissionen bør tage spørgsmålet om drøftelser op med Dalai Lama under forhandlinger om den nye partnerskabs- og samarbejdsaftale mellem Kina og EU. Hvad Rådet angår, bør det definere EU's rolle i løsningen af Tibet-spørgsmålet, eftersom resultatet af forhandlingerne mellem Kina og Tibet bør afspejles i Rådets årlige rapport til Parlamentet om gennemførelse af EU's fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Marios Matsakis
Hr. formand! Tibet-problemet har eksisteret i mange år, og som det allerede er blevet nævnt, har Parlamentet behandlet forskellige aspekter i forbindelse med dette problem mange gange tidligere.
Den egentlige kerne i striden mellem det tibetanske folk og Kina har været tibetanernes ønske om selvbestemmelse i modsætning til den kinesiske regerings frygt for en mulig dominoeffekt, der vil medføre en opløsning af Kina.
Faktisk har den slags problemer været den almindeligste årsag til stridigheder i hele verden. Historien har imidlertid vist, at langt den bedste og mest effektive måde at løse sådanne problemer på er at føre fredelige og åbne forhandlinger, hvorunder alle berørte parter viser den nødvendige beslutsomhed med hensyn til at finde en varig løsning. Den anden måde - den med endeløse konfrontationer og blodsudgydelser - fører sædvanligvis ingen steder hen og er, i de fleste tilfælde, til skade for begge parter.
Med dette i tankerne bifalder vi varmt, at den kinesiske regering i særdeleshed, men også Dalai Lama forpligter sig til at løse Tibet-spørgsmålet ad dialogens vej, og vi håber inderligt, at en sådan dialog, hvis den indledes, vil føre til en vellykket løsning på Tibet-problemet.
Raül Romeva i Rueda
for Verts/ALE-Gruppen. - (ES) Hr. formand! På trods af det faktum, at der siden 2002 har været fem dialogrunder mellem Folkerepublikken Kinas regering og Dalai Lamas udsendinge, står det til overflod klart, at der er fundamentale forskelle til hinder for at nå frem til en endelig aftale, som afklarer situationen i Tibet på en måde, der er tilfredsstillende for alle parter, samtidig med at den er fair og passende, især for befolkningen i Tibet.
Ikke desto mindre hører jeg til blandt dem, som mener, at ansvaret hos hver af de to parter for, at der ikke er opnået en aftale, ikke kan sammenlignes.
Dalai Lama har som den åndelige leder af det tibetanske folk vist sit ønske om dialog og enighed ved mere end én lejlighed, og han har endog opgivet sit krav om fuldstændig uafhængighed til fordel for reel autonomi, der garanterer en respekt for Tibets etniske, sproglige, kulturelle og religiøse identitet.
I den henseende mener jeg, at det er den kinesiske regering, der burde vise større tegn på vilje og i det mindste acceptere en genoptagelse af dialogen med henblik på at opnå en god og endelig aftale.
Jeg beder derfor indtrængende Kommissionen, Rådet og medlemsstaterne om at benytte enhver given lejlighed til at støtte op om en ny runde i dialogen mellem Kina og Tibet. Som andre har nævnt det, er det især væsentligt, at vi drager fordel af de forhandlinger om en samarbejdsrammeaftale mellem EU og Kina, der indledtes den 17. januar, for at udtrykke EU's forpligtelse til dialog og til at opnå en fair og varig løsning på Tibet-spørgsmålet.
Koenraad Dillen
Hr. formand! Når det drejer sig om menneskerettighederne i Kina, gælder der ofte andre normer, end når det drejer sig om andre lande, hvor der ikke er mulighed for indbringende kommercielle kontrakter. Erst das Fressen und dann die Moral, lyder mottoet desværre.
Når jeg læser de pågældende beslutningsforslag, som ikke blot gengiver de forskellige gruppers holdninger til denne dialog, men også henviser til det officielle Europas holdning, har jeg som flamlænder alligevel nogle indvendinger.
Politikere, der i forbindelse med Fava-betænkningen så sent som i går og i forgårs blev ved med kraftigt at understrege menneskerettigheder og viftede med folkeretten, taler nu pludselig om det nødvendige i at respektere den kinesiske suverænitet. De siger ikke et ord om den ulovlige besættelse og efterfølgende indlemmelse af Tibet, om de massive krænkelser af menneskerettighederne, om den stadig mere omfattende udelukkelse af tibetanerne fra lokalstyret i deres eget område eller om det i 2005 fremlagte Namdrang Rangdrik-program, ifølge hvilket tibetanere skal rive deres huse ned og derefter bygge dem op igen efter strengt officielle retningslinjer.
Det lyder derfor hyklerisk, at der for Tibets fremtid skal søges en løsning, som tilfredsstiller begge parter. Ofre og bødler betragtes altså som ligeværdige samtalepartnere. Hvilken side EU står på, blev endnu en gang tydeligt i november 2005, da den kinesiske præsident Hu Jintao overalt i Europa blev modtaget meget højtideligt. Netop Jintao forsyndede sig mod meget vidtgående krænkelser af menneskerettighederne, da han mellem december 1988 og marts 1992 var sekretær for det kommunistiske parti i Tibet.
Tibet-sagen viser endnu en gang, at den europæiske retorik om menneskerettigheder alt for ofte er moralsk indpakningspapir, og at det i virkeligheden kun er økonomiske interesser, der tæller. Vi må fortsat have mod til konstant at fordømme dette Europas fejhed og hykleri, dette merkantile Europa, som vælger at stille sig på undertrykkernes side på bekostning af uskyldige befolkninger.
Ján Figeľ
Hr. formand! Tak for Deres meget stærke engagement i spørgsmålet om menneskerettigheder. Jeg er sikker på, at parlamentsmedlemmerne har bemærket det samme stærke fokus på fundamentale menneskerettigheder og universelle værdier i den nylige meddelelse fra Kommissionen og i Rådets konklusioner vedrørende Kina. Det er et udtryk for, at det er og altid vil være en vigtig prioritet for EU med hensyn til vores generelle relationer med dette land.
Vi deler den bekymring, der er givet udtryk for i den fælles beslutning om menneskerettighedssituationen i Tibet og, i særdeleshed, om bevarelsen af det tibetanske folks kulturelle, religiøse og sproglige identitet. EU har jævnligt taget dette spørgsmål op i regi af en bilateral dialog om menneskerettigheder såvel som på det højeste, politiske niveau, som f.eks. på vores bilaterale topmøder og møder mellem vores topembedsmænd. Den tidligere formand for Europa-Parlamentet, hr. Borrell, tog også spørgsmålet op under sit officielle besøg i Kina sidste år.
Hvad angår den nylige skudepisode, som hr. Czarnecki nævnte, vil jeg gerne meddele, at denne sag blev taget op af EU på formelt plan under det seneste møde i EU-Kina Dialogen om menneskerettigheder, som fandt sted i Beijing i oktober 2006, samt via den diplomatiske henvendelse, som fulgte op herpå i december 2006. Ved begge lejligheder pressede EU på for at få de kinesiske myndigheder til at foretage en gennemgribende undersøgelse af episoden, og man imødegik den kinesiske påstand om, at skudepisoden havde fundet sted som selvforsvar. Vi vil følge denne alvorlige sag tæt. Jeg er enig med hr. Matsakis i, at blodsudgydelser ikke fører nogen steder hen.
Kommissionen har regelmæssigt holdt Parlamentet underrettet om sin overordnede politik i forhold til Tibet, og det vil den fortsat gøre. Som kommissær Fischer Boel understregede her i Parlamentet i oktober 2006, har det været EU's konsekvente synspunkt, at en direkte dialog mellem Dalai Lama og de kinesiske myndigheder er den eneste realistiske vej til at finde en fredelig og varig løsning på Tibet-spørgsmålet. En sådan løsning vil forhåbentlig føre til anerkendelse af et reelt selvstyre i den tibetanske region. Vi har derfor nøje fulgt og bifaldet de fem forhandlingsrunder, som indtil nu har fundet sted mellem Dalai Lamas særlige udsendinge og den kinesiske regering. I denne henseende har embedsmænd i EU regelmæssigt kontakt til de to særlige udsendinge, senest i november 2006. Selv her i Parlamentet er der delte meninger om spørgsmålet om udpegning af en særlig EU-udsending. Vi er i tvivl om værdien af en sådan udpegning, fordi en sådan udsending sandsynligvis ville blive forhindret i at udøve en reel indflydelse på stedet eller i at spille en betydende rolle i denne dialog. Det, der er brug for, er, at de to parter fortsætter og intensiverer dialogen.
Vi er enige med parlamentsmedlemmerne i, at denne dialog bør være regelmæssig og betydningsfuld, og at de respektive parter bør afholde sig fra at tage noget som helst skridt, der ville kunne sætte etableringen af et tillidsfuldt klima på spil. Vi bemærker, at man fra tibetansk side er klar til hurtigt at genoptage dialogen, og håber, at man fra kinesisk side er villig til at gøre det samme. EU vil gøre alt, hvad der står i dens magt, for over for begge parter og ved alle mulige lejligheder at understrege betydningen af dialogen.
Jeg vil også gerne udtrykke min taknemmelighed for Deres opmærksomhed omkring og fokus på denne sag og for Deres støtte, især nu med denne beslutning, for en sådan støtte er en hjælp i processen.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet
Afstemningen vil finde sted efter forhandlingerne.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Hannu Takkula 
skriftlig. - (FI) Jeg vil først gerne udtrykke min tak for dette forslag til fælles beslutning. Jeg synes, at det er forsvarligt, upartisk og relevant. Det er nødvendigt at finde konstruktive løsninger på dette ældgamle Tibet-spørgsmål.
Forslaget til beslutning er afpasset med det formål at finde en løsning på Tibet-spørgsmålet, som kan forenes med Kinas ret til selvbestemmelse, og som respekterer det tibetanske folks rettigheder, og jeg tror, at det er den rigtige indstilling. Vi har brug for en konstruktiv og fredelig proces, hvorunder det anerkendes, at tibetanske statsborgere har ret til deres egen kultur og religion. Som borgere i Europa og verden skal vi sikre, at folks fundamentale rettigheder kan virkeliggøres i hele verden. I den henseende må man håbe, at folks kulturelle og religiøse rettigheder heller ikke vil blive begrænset i Tibet. Vi tillader os at håbe, at der kan etableres en behørig dialog mellem Tibet og Kina, som kan føre til en løsning, der er tilfredsstillende for begge parter.
Jeg håber, at vi finder praktiske løsninger, som også viser respekt for Kinas regionale ukrænkelighed, men som samtidig indfrier det tibetanske folks ønsker. Jeg ved ikke, om dette er for meget at håbe på, men vi i EU skal arbejde hårdt for at etablere en sådan fredelig sameksistens.
Bernd Posselt
(DE) Hr. formand! Jeg har en bemærkning til forretningsordenen. Vi har ofte beklaget os over, at Rådet ikke er til stede ved vores forhandlinger om menneskerettigheder torsdag eftermiddag. Jeg vil gerne påpege, at det tyske rådsformandskab er til stede i dag i egenskab af dets menneskerettighedsansvarlige, hr. Nooke, der selv engang var borgerretsforkæmper i det gamle DDR. Det er en lille sensation. Det er vi lykkelige over, og det ville glæde mig, hvis vi som led i trilogen kunne presse på for, at det gøres til en fast tradition, at Rådets tilstedeværelse - i dag som observatør - fremover gøres til en fast bestanddel af menneskerettighedsforhandlingerne torsdag eftermiddag. Under alle omstændigheder mange tak, Günter Nooke, fordi De er kommet her i dag.
(Bifald)
Marios Matsakis
(EN) Hr. formand! Hr. Posselts bidrag var ikke en bemærkning til forretningsordenen, men vi er fuldstændig enige med ham.
