Godkendelse af protokollen fra foregående møde
Formanden
Protokollen fra mødet i går er omdelt.
Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg den som godkendt.

Morgan
Hr. formand, jeg vil gerne udtrykke min dybe skuffelse over, at Revisionsrettens formand ikke aflagde beretning i går. Det burde han have gjort. Han burde have aflyst alle andre aftaler. Han burde have givet beretningen til Parlamentet første prioritet. Vi beder ham kun aflægge beretning én gang om året, og han burde have ladet alle andre aftaler vige for denne meget vigtige lejlighed til at orientere os om sit syn på de europæiske institutioner. Jeg er meget skuffet, og jeg vil gerne anmode Dem om at skrive til Revisionsrettens formand og give udtryk for Parlamentets skuffelse.

Formanden
Jeg takker Dem for Deres bemærkning, fru Morgan, og jeg vil gøre, som De foreslår. Jeg kan også meddele, at jeg tager Deres bemærkning til efterretning, og at Formandskonferencen ligeledes vil tage denne sag til efterretning.

Theato
Hr. formand, angående samme emne. Der var åbenbart afsat kort tid, og alligevel var dagsordenen jo blevet sendt rettidigt ud, og vi vidste, hvad der skulle ske. Jeg beklager dybt det, der er sket, og at det nu er kommet til at se ud som om, at Parlamentet ikke vil modtage årsberetningen. Jeg beder indtrængende om, at vi tager kontakt til Revisionsretten og får sat Revisionsrettens årsberetning på dagsordenen ved næste møde i Strasbourg således, at der er tid til, men at vi også sikrer os, at formanden kan komme og forelægge sin årsberetning. Vi kan ikke blive ved med at udskyde det yderligere. Jeg ønsker ikke, at vi får en interinstitutionel tvist af større omfang ud af dette. Det er helt sædvanligt og normalt, at vi modtager denne årsberetning ved slutningen af året, normalt i november. Det havde været muligt under dette møde. Jeg beklager dybt, at det ikke kunne blive sådan.

Formanden
Jeg takker Dem, fru Theato, for Deres væsentlige og fuldt berettigede bemærkninger, og jeg antager, at tingene på det næste møde i Strasbourg bliver organiseret på en sådan måde, at Deres kritik imødekommes.

Gorostiaga Atxalandabaso
Hr. formand, når et parlament på en så ansvarsløs måde, som det skete her i går, lukker af for politiske holdninger, er vejen banet for væbnet kamp. Vi i Euskal Herritarrok mener, at politiske konflikter skal løses med politiske midler, men det, som vi var vidner til her i Parlamentet, var rent faktisk en understøttelse af volden.
Parlamentet bakkede uden tvivl op om fredsprocessen i Nordirland, og jeg lykønsker også af hele mit hjerte det irske folk og alle i Det Forenede Kongerige med deres succes. Downing Street-erklæringen fra 1993, hvori det irske folks ret til selvbestemmelse anerkendes, viser bedre end noget andet, at man kun ved politisk forhandling kan finde frem til en reel og holdbar løsning. Kan vi forvente en lignende konklusion fra Den Europæiske Union i forbindelse med den nuværende politiske konflikt i Baskerlandet? Kan Deres Europa-Parlament, hr. formand, fremhæve John Majors og David Trimbles eksempel, så hr. Jospin og hr. Aznar kan se, hvilken vej de øjeblikkelig bør slå ind på?

García-Margallo y Marfil
Hr. formand, i går bad jeg om ordet, og det fik jeg ikke af den person, der førte forsædet. I går - og i dag - ville jeg blot sige, at den spanske forfatning indeholder en selvstyremodel, der er umådeligt mere generøs end den, som Nordirland nu har opnået. For det andet vil jeg sige, at det selvstyre i det store og hele er blevet udøvet af nationalistiske kræfter, og i øjeblikket udelukkende af nationalistiske kræfter. Der er ikke, som det er tilfældet med Nordirland, en fordeling af poster mellem nationalister og ikkenationalister.
Der er politiske kræfter - det har vi netop set her - der er uenige i den forfatningsmodel, som vi spaniere har givet os selv. Men vores forfatning giver mulighed for, at den afvigende holdning kan komme til udtryk med demokratiske metoder, med fredelige metoder, og at de partier, som ønsker at bryde den forfatningsmæssige orden, deltager i valgene med uafhængighed som deres mærkesag. Det, som det drejer sig om her, er at bestemme, hvorvidt det er lovligt at dræbe dem, der er uenige.
Hr. formand, jeg vil slutte med at sige, at børnene fra min generation igennem 40 år er blevet plaget med en sang om, at stemmeurnerne havde bedst af at blive ødelagt, og at det var nødvendigt at erstatte ordenes dialektik med knytnævernes og pistolernes. De børn, som er vokset op i Spanien med rene hænder, ønsker ikke at høre den sang igen.

Formanden
Som De ved, hr. García-Margallo, og uden sammenhæng med, hvad der just er blevet sagt, er denne diskussion ikke et punkt på dagsordenen, og den er jeg nødt til at henholde mig til.
(Protokollen godkendtes)

Indførelse af euroen
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0076/1999) af Torres Marques for Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål om beretning fra Kommissionen til Rådet om varigheden af overgangsperioden for indførelse af euroen (KOM(1999) 174 - C5-0108/1999 - 1999/211 (COS)).

Torres Marques
Hr. formand, jeg har her en tegning, der vedrører min betænkning, og som jeg gerne vil have omdelt til de tilstedeværende. Jeg beder Dem venligst om at sørge for det. Jeg vil gerne indlede med at takke hr. kommissær Pedro Solbes Mira for, at han er til stede her i dag. Jeg har fået at vide, at kommissæren skulle have haft møde med centralbankerne, men at han efter at være blevet orienteret om, at denne forhandling ville finde sted på samme tidspunkt, foretrak at være her i Parlamentet i dag. Jeg glæder mig over det valg, som han har truffet, og takker ham for det.
Hr. formand, hr. kommissær, ærede medlemmer, denne betænknings ramme var euroens overgangsperiode, men Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål var enig i mit forslag om, at rammen skulle udvides, fordi det oprindelige forslag i mellemtiden var blevet overhalet af flere ydre omstændigheder, heriblandt valget til Europa-Parlamentet.
De virkelige problemer er dog nogle andre. Jo flere høringer, jeg har deltaget i, og jo flere betænkninger jeg har læst om disse ting, jo mere overbevist er jeg om, at den almindelige tendens på den ene side går mod en drastisk reduktion af overgangsperioden med dobbelt cirkulation af både nationale valutaenheder og euro og på den anden side mod en forhåndsudleveringsperiode fra i hvert fald den 1. december 2001.
Jo mere man undersøger problemet, og jo mere man taler med de direkte berørte (forbrugere og detailhandlere), jo mere bliver man klar over, at jo længere periode med dobbelt cirkulation, jo flere problemer. Idéen om, at "længere frister gør det lettere", har stadig færre tilhængere. Den karikaturtegning, som jeg har bedt om at få omdelt, illustrerer bedre end mange argumenter, hvilke problemer vi kan komme til at stå over for. Hvis vi accepterer, at overgangsperioden skal løbe til den 1. januar 2002, må vi nu tage fat på de andre problemer, der virkelig skal løses på den rigtige måde, for at euroen kan blive troværdig, sådan som vi alle ønsker det.
Derfor tales der i denne betænkning, hr. formand, hr. kommissær, ærede medlemmer, kun om maksimumperioder, der skal være så korte som muligt, så alle udveje står åbne, også det retlige big bang, hvis det frem til år 2002 ses som den bedste løsning. Vores vigtigste forslag er følgende:
1. En så kort periode som muligt for dobbelt cirkulation af både nationale valutaenheder og euro.
2. En forhåndsudleveringsperiode til banker, detailhandlere, offentlige myndigheder og borgere fra senest den 1. december 2001.
3. Anvendelse af omvendt dobbelt prismærkning i euro og national valuta helst fra den 1. januar 2001.
4. Stadig mere omfattende oplysningskampagner indtil 2002, særlig over for de mest sårbare grupper, gennem en systematisk indsats i undervisningssystemet, de folkelige organisationer og massemedierne, ikke mindst fjernsynet, i den bedste sendetid og i nyheds- og sportsudsendelser med mange seere.
5. En stigende anvendelse af elektroniske penge og af kontant- og kreditkort samt udvikling af et kort eller en elektronisk pung, der kan anvendes over hele euroområdet, så snart det er teknisk muligt, og med en så omfattende anvendelse, at prisen bliver så lav som muligt.
6. Tilpasning af betalingsautomaterne til kort, der er gangbare overalt i euroområdet inden 2002, med henblik på at der til automaterne så vidt muligt ikke mere skal anvendes mønter og sedler.
7. Oprettelse af et integreret betalingsområde senest 2002, der kan gøre euroområdet til ét marked med de samme regler som hjemmemarkederne.
Hr. formand, de tiltag, som denne betænkning behandler, kræver hver især en mere detaljeret og uddybende undersøgelse, for de skal gennemføres på en fuldstændig sikker, forståelig og for befolkningen acceptabel måde. Vi håber derfor, at Kommissionen redegør for de foranstaltninger, som den mener, der skal træffes på dette område. Denne sag må på grund af betydningen for borgernes tilværelse følges meget tæt af Europa-Parlamentet, vælgernes direkte repræsentant. Jeg håber, at Kommissionen, Rådet og Den Europæiske Centralbank kun træffer afgørende beslutninger i denne sag efter at have rådført sig med os.

Thyssen
Hr. formand, den tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union er faktisk trådt i kraft den 1. januar i år, nøjagtigt som Madrid-scenariet havde fastsat. Ligeledes ifølge dette scenario har Rådet, støttet af Parlamentet, besluttet, at eurosedler og -mønter indføres som lovligt betalingsmiddel fra 1. januar 2002. Den store fordel ved beslutningen fra Madrid er, at der på et tidligt stadium er opstillet en klar tidsplan, som i vidt omfang er bekendtgjort.
Min gruppe støtter Kommissionen i dens holdning med hensyn til, at den såkaldte overgangsperiode helst fortsat skal være intakt til trods for den kendsgerning, at dens slutning falder sammen med travlheden inden for handlen i perioden omkring årets udgang. Men forberedelserne er for langt fremme til, at der endnu med godt resultat kan foretages ændringer.
Den 1. januar 2002 bliver euroen det lovlige betalingsmiddel inden for euroområdet. Nationale penge må maksimalt være i omløb indtil seks måneder efter denne dato, men de nationale lovgivere kan forkorte denne periode inden for deres område.
Mange mennesker vil først virkelig blive klar over indførelsen af euroen og af Den Økonomiske og Monetære Union, når de skal gennemføre omstillingen i deres egen pung. Den brede offentligheds godkendelse af alt arbejdet omkring Den Økonomiske og Monetære Union vil blive afgjort af den måde, hvorpå den faktiske omstilling sker omkring 2002. Alle forudsigelige komplikationer og vanskeligheder, der kan undgås, skal derfor også undgås.
I min gruppe frygter mange den forvirring, utryghed, usikre fornemmelse og tidsspilde, som en dobbelt cirkulation af penge vil være forbundet med. Vi synes stadig, at big bang-scenariet er tiltrækkende, men ikke alle medlemsstater er overbevist herom. Derfor opfordrer vi til i hvert fald at holde perioderne med dobbelt cirkulation af penge minimal.
I hvert fald forholder det sig således, at en hurtig omstilling, hvad enten det sker med en kort periode med dobbelt cirkulation af penge eller ej, ikke er mulig uden forhåndsudlevering af euro. At Den Europæiske Centralbank har opgivet sin tidligere afvisning af forhåndsudlevering af euro, var en lettelse for os. Forhåndsudlevering af euro er nødvendig for at få den praktiske indførelse af euroen til at lykkes. I beslutningsforslaget anbefaler vi det med forsigtige betingelser.
Så vil jeg lige sige noget om to andre aspekter. For det første deler vi ordførerens opfattelse af, at byttepenge inden for detailhandlen skal gives tilbage i euro ved dobbelt cirkulation. Det forbedrer desuden udsigten til, at perioderne med dobbelt cirkulation af penge holdes kort i medlemsstaterne.
For det andet er vi overbevist om, at dobbelt prismærkning er udmærket. Foruden euro vil vi bestemt se national prismærkning i nogen tid efter 2002. Det er først og fremmest nødvendigt for forbrugerne, men også detailhandlen er udmærket klar over, at den også selv har fordel deraf. Men allerede nu at tale om at pålægge lovmæssige forpligtelser med hensyn til disse to punkter, forekommer os ikke at være hensigtsmæssigt, i hvert fald ikke endnu.
De har forstået, at PPE-gruppen synes, at fru Torres Marques har udført et fortræffeligt stykke arbejde, og at vi fuldt ud vil støtte hendes betænkning. Om lidt i forbindelse med afstemningen om ændringsforslagene vil vi blot foretage et par små forbedringer. Vi håber, at medlemsstaterne og også de europæiske institutioner endvidere vil tage hensyn til, at vi også høres i forbindelse med de videre skridt, og alt det skal ske, for at indførelsen af eurosedlerne og -mønterne kan blive en virkelig succes i 2002.

Goebbels
Hr. formand, jeg vil begynde med at lykønske min kollega, Helena Torres Marques, for hendes glimrende betænkning.
Hr. formand, euroen er allerede den andenstørste valuta i verden. Den egentlige indførelse af euroen fra 2002 vil i høj grad øge efterspørgselen. Når forholdet mellem euroen og dollaren i de sidste måneder har udviklet sig i euroens disfavør, er det ikke kun på grund af den nuværende forskel mellem den amerikanske og europæiske økonomi med hensyn til dynamik og ydeevne. At euroen kun er en kontovaluta og ikke bliver gangbar før år 2002 forklarer ligeledes en vis manglende interesse i den europæiske og internationale offentlighed med hensyn til denne nye valuta, som man endnu ikke kan holde i hænderne.
Men generelt har de finansielle markeder taget godt imod euroen. Efter dens indførelse i starten af året er omfanget af emissioner af private obligationer i euro steget med mere end 50%. For de syv første måneder af året udgjorde emissioner i euro 27% af de internationale emissioner på de internationale kapitalmarkeder. Samtidig faldt emissionerne i dollars i løbet af samme periode fra 57% til 50%, hvilket viser, at der allerede er en meget stærk effektiv efterspørgsel fra markederne.
Men der er et andet problem, som jeg gerne vil henlede Europa-Parlamentets opmærksomhed på, nemlig den enorme pengemasse bestående af D-mark, franske francs og andre europæiske valutaer, der er i omløb uden for Europas grænser. Ifølge en rapport fra den tyske Bundesbank ligger Europas borgere og borgerne fra Øst- og Centraleuropa inde med mere end 100 milliarder D-mark som almindelig reserve. Der er ligeledes milliarder af francs i omløb i det fransktalende Afrika. Alle disse penge skal omveksles til euro. I øjeblikket forsøger de mennesker, der ligger inde med disse valutaer, at veksle dem til dollars, hvilket måske i øvrigt kan være en del af forklaringen på euroens negative svingninger.
Jeg vil gerne spørge Kommissionen, om den ikke burde tage initiativ til at henlede Den Europæiske Centralbanks og de nationale bankers opmærksomhed på dette problem, det vil sige nødvendigheden af at omveksle alle disse europæiske penge, der vil forsvinde i 2002 med den egentlige indførelse af euroen. Efter min mening er der her tale om et reelt problem, som man endnu ikke har færdigbehandlet, og i forbindelse med hvilket Kommissionen ville gøre klogt i at tage initiativ, så denne omveksling bliver tilrettelagt ordentligt.

De Clercq
Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, vi er stadig overbevist om, at euroen er en god ting. Euroen er ikke noget mål i sig selv, men et instrument til gavn for borgerne, en stærk økonomi, beskæftigelse og Den Europæiske Unions internationale status. Den er et middel til større stabilitet, større gennemsigtighed, mere tydelighed, nemmere betaling, større sparemuligheder og bedre investeringsmuligheder.
Jeg vil ikke gentage, hvad ordføreren allerede har sagt om, hvordan vi konkret skal gribe forløbet af overgangen fra de nationale valutaer til euroen an. Inden for rammerne af hendes betænkning vil jeg fremsætte følgende to bemærkninger.
For det første har euroen måske kun én ulempe, nemlig den uundgåelige overgangsperiode. Det vil sige alle tilpasninger, som er nødvendige for at lade de nationale valutaer blive erstattet fuldstændigt af den nye valuta. Hvis man vil begrænse ulempen så meget som muligt, gælder det faktisk om at holde perioden med dobbelt cirkulation så kort som muligt. Hvis det ledsages af gode rammeforanstaltninger, behøver der overhovedet ikke eksistere nogen angst for det nye ukendte i forbindelse med det sidste og definitive skridt hen imod euroen. Jeg kan derfor tilslutte mig de tekniske foranstaltninger, som ordføreren planlægger. Jeg udtrykker min glæde over hendes tydelighed.
For det andet er det vores opgave at holde opmærksomheden med hensyn til og interessen for euroen levende. Den nuværende situation skader dette. Indførelsen af euroen den 1. januar i år kunne have regnet med enorm opmærksomhed, ja endda en vis eufori. Men derefter blev det stille omkring den fælles valuta. Euroen optager stadig i for ringe grad borgerne. Det er lang tid at vente til 2002, hvor euroen indføres i rigtige penge. Dette varer for længe for offentligheden. Der er for lang ventetid. Desuden skaber denne mellemfase for megen usikkerhed.
Kort sagt skal vi også under opvarmningsfasen kunne beholde troen på og begejstringen over euroen, men samtidig sørge for, at man ikke bliver træt af den, inden den virkelig kommer op af starthullerne. Euroen skal i sidste instans blive ved at være en succes, og det må vi alle arbejde for.

Speroni
Hr. formand, euroen har givet anledning til store forventninger, men også til mange problemer, f.eks. for Po-slettens virksomheder, der kæmper mod en urimeligt høj skat, og som ikke længere er konkurrencedygtige takket være ændringerne i vekselkursen. Desuden er der ingen tvivl om, at den investor, som skulle have besluttet at sætte sine penge i dollars eller pund, hidtil har haft nogle meget større fordele end den, der måtte have investeret i euro. Lige en sidste ting: I dag kan valutaerne i de forskellige lande betragtes som undervalutaer til euroen, men sådan er det ikke for bankerne. I dag er der et meget større gebyr - selv for små beløb - når man handler i lire, belgiske franc, franske franc og vice versa, end når man handler i dollars og pund. Efter min opfattelse bør man også gøre noget ved dette.

Blokland
Hr. formand, jo mere vi nærmer os tidspunktet for indførelsen af euroen, desto rimeligere bliver Europa-Parlamentets holdninger og ønsker med hensyn til indførelsen af euromønterne og -sedlerne. I mellemtiden deler næsten alle her i Parlamentet den opfattelse, at det virkelig ikke kan lade sig gøre tidligere end 1. januar 2002, og at offentlige myndigheder, banker og dem, der fremstiller euroen, skal sætte alt ind på at nå det inden denne dato.
Betragtning K, hvori der klages over udeblivelsen af umiddelbare praktiske fordele ved kontopenge, er et levn fra de opskruede forventninger, som et flertal i Europa-Parlamentet havde og åbenbart stadig har. At den førte europropaganda ikke føres ud i livet, skyldes fuldstændigt den manglende realitetssans, som her spiller os et puds.
Jeg har kraftige indvendinger mod forslaget om at forsyne offentligheden med euromønter og -sedler allerede inden 1. januar 2002. Det er i strid med traktaten, og desuden hjælper man dermed falskmøntnere. Også de råder så tidligere over det materiale, som de vil efterligne, og de vil endnu bedre kunne misbruge den forvirring, som nemt opstår blandt offentligheden. Det er meget bedre, at Den Europæiske Centralbank og Europa-Kommissionen, i samarbejde med de kommercielle banker, sørger for en god, detaljeret information af offentligheden om euromønternes og -sedlernes udformning og sikkerhedskendemærker, senest fra 1. november 2001.
Hr. formand, med undtagelse af punkt 7, 8, 10, 12 og 16 kan vi støtte beslutningsforslaget.

Karas
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, vi er alle enige om, at den fælles valuta er forudsætningen for et velfungerende indre marked, at den stabile valuta også bidrager til social og økonomisk sikkerhed i Europa, og at euroen allerede er en succeshistorie, ikke mindst fordi den har bidraget til en nedbringelse af underskuddet i vores medlemslande og til en lavere inflation.
Nu begynder så et nyt kapitel i denne historie, der må være præget af følgende elementer: Tilliden til og accepten af euroen skal styrkes yderligere. Foranstaltningerne skal føre til retssikkerhed, være gennemskuelige, informationen til borgerne skal være grundig, og en væsentlig forudsætning herfor er, at omstillingen kan ske problemløst.
En problemløs omstilling er kun mulig, hvis vi sørger for tilstrækkelig forhåndsudlevering, front-loading, til bankerne, handlen, borgerne og de nødvendige automater, hvor borgerne kan hente penge. Lad mig blot nævne et aspekt. Jeg synes ikke, at begrebet handel endnu er defineret klart. Falder f.eks. turistvirksomhed ind under handel, under front-loading, under forhåndsudlevering, med tanke på, at et meget stort antal borgere i vores medlemslande netop i jule- og nytårsperioden er rejst til turistområder, skiområder? Jeg beder derfor om, at disse elementer - accept og tillid, problemløs omstilling og forhåndsudlevering - reguleres på en sådan måde, at borgernes tillid styrkes i denne fase, og hertil hører front-loading og tilstrækkelig information under eurokampagnen. Hvis dette sker, vil også omstillingen være en del af euroens succeshistorie.

Randzio-Plath
Hr. formand, omstillingsplanen fra 1995 lever op til forventningerne. Ordføreren fremhæver med rette den omhyggelige forberedelse af euroens indførelse, og vi må sørge for, at euroen virkelig også opnår borgernes tillid og ikke kun markedernes, for der er den allerede etableret. Derfor er det første år for indførelsen af euroen, livet i Den Monetære Union, forbundet med borgerens og forbrugernes manglende kendskab til denne kendsgerning. Det er ikke uden grund, at det kun er 1% af overførslerne og kun 4% af kreditkorttransaktionerne, der imidlertid gennemføres i euro. Det tyder på, at vi virkelig har brug for oplysningskampagner. Det var ikke kun nødvendigt i årene før oprettelsen af Den Monetære Union, men skal også ske i Den Monetære Unions levetid, og her kan vi ikke overlade opgaven til Den Europæiske Centralbank alene. Som Europa-Kommission, Europa-Parlament, som medlemslandenes regering må vi tage et nyt initiativ, så de politiske diskussioner i forbindelse med euroens værdi ikke fører til, at borgerne pludselig synes, at de lever i Den Monetære Union, men at denne ikke har givet dem nogen europæisk merværdi, men at de derimod faktisk lever i en ny valutareforms tidsalder.
Denne forkerte opfattelse, som stadig er udbredt, fordi kursforholdet mellem euro, dollar og yen beklageligvis har udviklet sig anderledes, end det endnu den 4. januar var til at forudse, må ikke føre til, at der er en udbredt, forkert opfattelse af euroens værdi. Pengenes indre værdi er afgørende, og her må vi i Euro 11-området på historisk vis kunne skabe værdier, der virkelig er tillidsvækkende. Det er godt, at det i den monetære dialog mellem Europa-Parlamentet og Den Europæiske Central Bank bliver klart, til stadighed bliver gennemskueligt, hvor vigtig prisstabiliteten er for denne uafhængige, monetære autoritet, og at den sørger for, at denne målsætning når ud til borgerne.
Jeg mener, at det ville være forkert at skabe panik nu på grund af kursudviklingen. Jeg tror, at kurserne også har nået bunden. Det er imidlertid vigtigt i denne situation at støtte euroudviklingen med en øget koordinering af den økonomiske politik i Den Europæiske Union. Pengepolitikken vil ikke være i stand til at styrke troværdigheden af europæisk integration i forbindelse med vækst, beskæftigelse og også investeringer, hvis ikke medlemslandene i Den Europæiske Union samtidig med indførelsen af en ensartet og centraliseret pengepolitik kan opnå større enighed om signaler imod skattedumping, imod social dumping og for øget beskæftigelse.

Naranjo Escobar
Hr. formand, den fremragende betænkning af Torres Marques er afslutningen på en debat, som indledtes for 10 måneder siden. Det er glædeligt, at Kommissionen, Parlamentet og Rådet er enige om at godkende den tidsplan for indførelse af euroen, som blev aftalt på Det Europæiske Råd i Madrid i 1995. Mine damer og herrer, jeg mener, at denne enighed viser, at en fornuftig styring af tidsfristerne er afgørende for, om aktionen lykkes.
Vi skal samle vores kræfter om at sikre, at denne overgang sker uden nogen form for forvirring. Vi er her for at overvåge borgernes interesser, og især de mindst begunstigede borgeres. Når tidsplanen overholdes, er der den tid, som er nødvendig for, at oplysningerne når ud til alle borgere, og desuden er den forenelig med en forkortelse af perioden med dobbelt cirkulation.
Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål har den holdning, at den periode ikke må overstige to måneder, og for at det kan lade sig gøre, er det nødvendigt, at Den Europæiske Centralbank, Kommissionen og de nationale myndigheder træffer en række foranstaltninger, hvoraf nogle allerede er blevet nævnt her: at udstyre forbrugerne, de handlende og bankerne med tilstrækkeligt med mønter og sedler før den 1. januar 2002, at udbrede den dobbelte prismærkning inden 1. januar 2001, at udnytte denne proces til at modernisere vores betalingssystemer og vedtage de bestemmelser, der er nødvendige for at sikre en ordentlig retsbeskyttelse, som forhindrer svig.
For at euroen kan betyde en større frihed for borgerne og virksomhederne, mere fornuft i deres beslutninger, skal disse på forhånd være blevet fortrolige med den nye virkelighed, som nærmer sig. I den forbindelse spiller de anbefalinger om kommunikations- og informationspolitikker, som står i betænkningen af Torres Marques en væsentlig rolle, men vi skal ikke stille os tilfredse med, at euroen fuldender det indre marked og heller ikke med, at euroen f.eks. betyder, at det er lettere at sammenligne priser, eller at transaktionsomkostningerne bliver mindre. Udbyttet af euroen, mine damer og herrer, skal gå ud over de materielle værdier og bidrage til styrkelsen af den politiske union.

Kauppi
Hr. formand, hr. kommissær, det vigtigste skridt for euroens fremtid er det øjeblik, hvor europæerne får euroen i hånden. Man forsøger at lette overgangen til en ny kontant valuta ved at bevare en dobbelt cirkulation af euroen og de nationale valutaer i nogle måneder. Parlamentet støtter også den såkaldte front-loading og ønsker på denne måde at fjerne hindringerne for en hurtig indførelse. Nu ser det ud til, at også Den Europæiske Centralbank så småt er ved at tilslutte sig denne målsætning.
Man må dog ikke undervurdere Europas borgeres beredvillighed. Da Tyskland blev forenet, tog man i det tidligere Østtyskland umiddelbart vestmarken i brug uden den store katastrofe, som skeptikerne i forhold til big bang-teorien nu maler skræmmebilleder af i forbindelse med indførelsen af euroen. I mange lande kunne man med meget få undtagelser tage euroen i brug uden lange overgangsperioder. F.eks. i mit hjemland Finland er antallet af mønter og sedler i forhold til bruttonationalproduktet det mindste i Europa. Desuden er det konstant voksende antal af betalingskort i forhold til befolkningstallet suverænt det største. F.eks. kunne man bruge os som støtte for big bang-modellen. Big bang ville kun rigtigt skabe problemer for pengeautomaternes vedkommende. Det er ikke muligt at udskifte alle automater på én nat, hvorfor den gamle valuta må bruges som betalingsmiddel i nogen tid, i hvert fald i automaterne.
Borgerne bør konkret opleve, at euroen er en ting, der gavner dem, ikke en faktor, som besværliggør livet. I øjeblikket mangler der umiddelbare fordele af brugen, da euroområdets udvikling, f.eks. hvad angår grænseoverskridende betalinger og valutavekslingsservice, ikke har været tilfredsstillende for borgerne. Indførelsen af euroen skal gøres let for borgerne og forbrugerne. Man må minimere de problemer, den forårsager for særgrupper. I afsidesliggende egne må man gøre alt for, at indførelsen af euroen forløber problemfrit. Også disse mål ville fremmes af tilstrækkeligt tidlige forhåndsudleveringer. For borgernes vedkommende er det centrale ikke varigheden af den dobbelte cirkulation, men hvor længe bankerne gebyrfrit veksler de tidligere valutaer til euro. Bankerne burde tilbyde gebyrfri pengeveksling mindst et halvt år, også selvom man opgiver den dobbelte cirkulation.

Bonde
ØMU'en er ikke et bygningsværk, som føjer sig til verdens syv vidundere. Den konkurrerer snarere til titlen som verdens største fejlkonstruktion, for den sigter mod at give verdens største handelsblok en enhedsvaluta bygget på et fundament, der indtil indførelsen kun har kunnet holde i fem efterkrigsår i Tyskland. I alle andre år har inflationen været over 2%. At gøre dette mål til helligt er ikke bare dumt, men direkte forbryderisk over for de mange familier, hvor faderen eller moderen nu kommer hjem med en fyreseddel i stedet for en lønseddel. ØMU'ens hellige ko er værre end Indiens hellige køer. De hindrer dog i det mindste ikke mulighederne for at skabe vækst og beskæftigelse.
Absurditeten viser sig, når man sammenligner den danske økonomiske politik med den, der er ført i de 11 euro- eller ØMU-lande. Den danske vækst har i de fem år været dobbelt så stor. 20% i stedet for 10%, og arbejdsløsheden er halveret. Det skulle da være godt efter almindelige menneskers målestok, men i ØMU'en er en sådan politik direkte ulovlig, ja mere end det, grundlovsstridig, fordi den blev sat i værk med et underskud på 3,9% på finansloven, og den ville have givet en bøde fra EU på 5-600 millioner euro. Så siger nogle, at politikken kan laves om, når man sidder med ved bordet, men det er jo noget vås, for man kan kun ændre politikken ved at ændre selve traktaten, grundloven, Maastricht- og Amsterdam-traktaten. Det er der, fejlene er funderede. Man kan kritisere Centralbanken for at hæve renten i stedet for at sænke ledigheden, men de gør jo blot, hvad traktaten siger, de skal. Det er traktaten, der skal ændres. Enhedsvalutaen bør i det mindste laves om til en fælles valuta, som tillader landene at have deres egne valutaer til at føre økonomisk politik til gavn for beskæftigelsen. Det kan så være den ene slags økonomiske polititik eller den anden. Det skal landene selv have lov til at bestemme.

Solbes
Hr. formand, jeg vil først og fremmest lykønske ordføreren, fru Torres Marques, med hendes betænkning og takke alle, som har deltaget i forhandlingen her i dag. Min tilstedeværelse her retfærdiggøres grundlæggende af den betydning, som Kommissionen fortsat lægger i hele processen omkring indførelse af euroen, og især jeg som ansvarlig for økonomiske og finansielle spørgsmål.
Det er klart, at indførelsen af euroen - som det er blevet fremhævet af nogle af talerne - hidtil har været en stor succes til trods for de diskussioner, som vi kan føre på visse punkter. Men det er ikke mindre sandt - og det er også blevet fremhævet under forhandlingen - at sandhedens time vil være, når mønter og sedler kommer i omløb den 1. januar 2002.
Vi vil naturligvis blive stillet over for en række praktiske problemer, som er fint behandlet i betænkningen, og som jeg har nogle bemærkninger til. Det er muligt, at hvis vi skulle lave en typologi af det, vi gør, ville vi se, at vi ikke er midt i big bang og heller ikke endnu i den dobbelte cirkulation. Forkortelsen af perioderne, som vi forelægger, betyder i virkeligheden - og det skulle måske være den nye betegnelse, som vi burde indføre - en hurtig indførelse af mønter og sedler. Det er rigtigt, at denne hurtige indførelse ikke kan gennemføres fra den ene dag til den anden. Der kan ikke blive tale om et big bang, men vi taler heller ikke om en lang periode med dobbelt cirkulation. Vi taler altså om den korteste tid, der er nødvendig for at indførelsen bliver hurtig, og det mener vi er positivt.
Men vi har også et andet problem, nemlig problemet med front-loading. Front-loading er blevet diskuteret - og De kender det godt - af såvel Den Europæiske Centralbank som af ØKOFIN. I ØKOFIN har man talt om en vis forhåndsudlevering af mønter. Forhåndsudleveringen af sedler uden for det finansielle system skaber nogle juridiske og praktiske problemer. Det må imidlertid forventes, at disse vanskeligheder, der særligt vedrører den type mønter eller den type sedler, som pengeautomaterne formidler i øjeblikket, kan løses.
Det er rigtigt, at der er nogle praktiske problemer. Det er blevet omtalt. Hvad sker der i perioden mellem slutningen af 2001 og begyndelsen af 2002 med mange mennesker, som rejser i Europa i den periode? Hvordan skal vi løse det problem? Det er ingen tvivl om, at det er et konkret spørgsmål, som man må være opmærksom på, og som der skal findes en løsning på. Vi kan ikke bede folk, som tager af sted med deres nationale valuta, om at veksle den et sted, som ikke er deres hjemsted og dermed uden tvivl skabe nogle praktiske problemer set ud fra alle synsvinkler.
Hvad angår problemet med dobbelt prismærkning, er jeg enig i idéen om, at vi skal fastsætte et tidspunkt, fra hvilket dobbelt prismærkning er obligatorisk, og det er den eneste måde, hvorpå man kan begynde at sammenligne, selvom vi alle er klar over, at det først vil være i de sidste måneder af 2001, at offentligheden, borgerne, rigtigt begynder at sammenligne. Efter min mening betyder den prisforskel, der vil opstå, en så stor ændring, at referencer til tidligere priser kun vil eksistere i kort tid. Vi skal alle vænne os til de nye priser.
Det er et meget vigtig emne, som behandles i betænkningen: problemet med kommunikationspolitikken og de befolkningsgrupper, der har vanskeligst ved at vænne sig til de nye forhold. Nogle af talerne har også talt om nødvendigheden af at fortsætte med denne kommunikationspolitik. Og det er jeg helt enig i. Kommissionen er i øjeblikket i gang med at udarbejde en ny handlingsplan vedrørende kommunikationspolitikken, en handlingsplan, som naturligvis inddrager Parlamentet. Vi mener, at dette er en aktion, som skal gennemføres af alle de institutioner, der er inddraget i processen, og særligt Parlamentet, som er den institution, der er ansvarlig for et mere direkte forhold til borgerne. I den forbindelse - vi har allerede drøftet det i Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål, men jeg tilbyder det igen - er jeg rede til, at vi går i gang med at finde ud af, hvordan vi bedst muligt får løst problemerne med kommunikation. Vi skal naturligvis dér inddrage de befolkningsgrupper, der har vanskeligst ved at få ordentligt kendskab til valutaen. De befolkningsgrupper, der på grund af en eller anden mangel uden tvivl får nogle konkrete problemer.
Spørgsmålet om elektroniske penge vil efter min mening ikke skabe særlige vanskeligheder. Alligevel er der et interessant punkt, som jeg vil fremhæve: problemet med betalingssystemer, særligt i detailhandlen. Det er rigtigt, at betalingssystemet ved store transaktioner har fungeret meget fint, hvorimod - det er vi alle sammen enige om - problemet med de nuværende overdrevne provisioner ved valutaveksling skaber en negativ holdning, fordi vi havde nogle forventninger om, at udgifterne ved valutaveksling ville falde i denne periode, og den forventning er ikke blevet opfyldt.
Efter min mening drejer det sig om at skabe udlignings- eller betalingssystemer, som gør det muligt at nedbringe de omkostninger. Der er allerede initiativer, som peger i den retning. Kommissionen støtter dem. Men jeg mener, at vi under alle omstændigheder skal finde frem til et system, der kan forhindre, at disse omkostninger bliver så høje, som de er i øjeblikket, og naturligvis skabe fælles standarder, som giver os mulighed for at klare alle de vanskeligheder, som vi bliver stillet over for.
Derfor mange tak for betænkningen. Jeg synes, at den er et vigtigt dokument for hele denne proces i forbindelse med indførelse af euroen, og jeg håber fortsat at kunne regne med Parlamentet i forbindelse med denne betænkning, som det har været tilfældet hidtil.

Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i dag kl. 11.00.

Fiskeri
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende betænkninger:
A5-0067/1999 af Fraga Estévez for Fiskeriudvalget om forslag til Rådets forordning om den fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter (KOM(1999) 55 - C4-0141/1999 - 1999/0047(CNS));
A5-0025/1999 af Gallagher for Fiskeriudvalget om forslag til Rådets forordning om tredje ændring af forordning (EF) nr. 850/98 af 30. marts 1998 om bevarelse af fiskeressourcerne gennem tekniske foranstaltninger til beskyttelse af unge marine organismer (KOM(1999) 141 - C4-0224/1999 - 1999/0081(CNS)).

Fraga Estévez
Hr. formand, den nuværende fælles markedsordning var ved at være udslidt, eftersom den ikke kunne klare de nye udfordringer fra et marked, som markedet for fiskerivarer, der er meget globaliseret og konkurrencepræget, i en Europæisk Union, som er meget afhængig af import. Utallige gange har Parlamentet slået til lyd for dette misforhold og forlangt gennemgribende ændringer.
Endelig forhandler vi i dag i betænkningen fra Fiskeriudvalget om et forslag til forordning, som ikke bare indeholder en reform af den fælles markedsordning, men en ny ordning. Dette er altså ikke en hvilken som helst forhandling, men en forhandling, der har indvirkning på en af de fire søjler i Fællesskabets fiskeripolitik, og jeg ville ønske, at forhandlingen bliver lige så frugtbar og ansvarsbevidst som den, vi har haft i Fiskeriudvalget, fordi betænkningen, hvis vedtagelse jeg anmoder om, er frugten af et meget gennemarbejdet kompromis mellem de politiske grupper og de forskellige sektoriale og nationale interesser.
Som ordfører mener jeg, at det er rimeligt at anerkende, at Kommissionens indledende forslag i vid udstrækning forbedrede den nuværende markedsordning, især ved at styrke den grundlæggende rolle, som producentorganisationerne har for afsætningen af produkterne, og ved at udstyre dem med flere og bedre mekanismer til at sikre korrekt drift og til at sikre, at fiskeri og afsætning foregår mere ansvarsbevidst.
På to meget vigtige områder har vores udvalg imidlertid været nødt til at ændre forslaget, og i begge tilfælde har det gjort det ved hjælp af de førnævnte kompromiser. Det første blev opnået ved at inddrage akvakulturprodukter og bløddyr, for hvilke der ikke var planlagt nogen afsætningsstøtte, når de begge er undersektorer, som, ligesom fiskeriet, bør være fuldt ud inddraget i et system, der har til formål at tilpasse udbud og efterspørgsel, og når det, som det er tilfældet med akvakulturen, er sektorer i vækst, der bør kunne regne med en god planlægning af produktionen lige fra starten for bedst muligt at undgå kriser som dem, som f.eks. lakseproducenterne gennemlever fra tid til anden.
Det andet justerede område er om muligt endnu mere alvorligt, for hvis dette - som jeg sagde i starten - er den type forordning, for hvilken der skal gås frem med mindre hastværk, når der for importen foreslås at gå fra en kontingentordning til en ordning med ubestemte toldsuspensioner, har Kommissionen - efter min mening - arbejdet ikke blot ubetænksomt, men endog meget overfladisk og uansvarligt.
Fiskeriudvalget er ikke imod ordningen med suspension af toldsatserne. Det vil jeg godt understrege. Men denne ordning, som i realiteten er en frivillig toldafvikling, kræver, at man er meget sikker på, at den ikke udgør en trussel for virksomheder i Fællesskabet, som producerer og afsætter de samme produkter. I Kommissionens forslag var der adskillige produkter, som produceres i Fællesskabet og er vigtige fællesskabsprodukter, hvilket vil fremgå af den undersøgelse, der på Rådets foranledning, og fordi Kommissionens tal var uforklarlige, er ved at blive udarbejdet.
For et af disse produkter, for at give et eksempel, nemlig fileteret tun, viser denne undersøgelse, at underskuddet er på mellem 1.500 og 3.000 ton, hvilket vil sige, at Kommissionen med glæde og uden kontroloplysninger var parat til at kvæle en fællesskabssektor med tusinder af arbejdspladser og sine egne støttesystemer til udvikling af landene i den generelle præferenceordning-narkotika og AVS-landene til fordel for et behov for en reel import på under 3.000 ton, som fint kan dækkes med den gældende ordning med toldkontingenter. Selvom kompromiset i vores udvalg på dette punkt var særligt vanskeligt at opnå, synes kendsgerningerne at give os ret, for efter den politiske aftale, der blev opnået på det seneste Ministerråd, tages såvel den fileterede tun som silden ud af ordningen med suspension af toldsatserne, og derudover er der en række justeringer, som har indflydelse på andre produkter i bilag V.
Jeg mener således ikke, at Kommissionens forslag var godt arbejde, det var farligt, og vi glæder os over Rådets rettelse, som er forenelig med vores, og vi gør det også ved at fleksibilisere godtgørelserne til tilbagetagne mængder. Jeg mener derfor, at med disse to store ændringer, som udvalget har indarbejdet, sammen med andre, som f.eks. en større præcision i forbindelse med etikettering og forbrugeroplysning, bidrager Parlamentet til at undgå, at en tekst - som jeg som sagt også mener har sine gode sider - ved at være urealistisk fra sin fødsel kunne være blevet en lovbestemmelse, der aldrig blev opfyldt, og derfor anmoder jeg oprigtigt alle om, at denne betænkning vedtages.
Hr. formand, jeg mangler blot at takke alle de kolleger, som har været med til at gennemføre dette kompromis, for deres deltagelse og deres samarbejde med mig, hvorfor jeg igen anmoder om, at denne betænkning vedtages. Mange tak, og jeg lykønsker også hr. Gallagher med hans betænkning.

Gallagher
Hr. formand og hr. kommissær, når jeg fremlægger denne betænkning om bevarelse af fiskeressourcerne gennem tekniske foranstaltninger til beskyttelse af unge marine organismer, kan jeg være sikker på, at forslagene bygger på fornuftige, videnskabelige råd. Som min kolleger i Europa-Parlamentet ved, går Fiskeriudvalget stærkt ind for tekniske bevarelsesforanstaltninger, som hviler på tekniske og videnskabelige data.
Dette gælder især i tilfælde, hvor man har bestræbt sig på at sammenholde videnskabelige data med observationer inden for fiskeriet. Fiskere tilbringer mere tid på havet end videnskabsmænd, og havet er deres naturlige miljø, som de observerer dagligt. De har en bedre forståelse for fiskestimernes bevægelser og de faktorer, der påvirker fiskebestandene, end folk tror, simpelthen fordi det er af afgørende betydning for deres levebrød. Parlamentet mindes om sin positive udtalelse om kernen i foranstaltningerne i beslutningen af 25. oktober 1996, Gallagher-betænkningen, og sin udtalelse af 26. april 1998 om indførelsen af tekniske foranstaltninger i den fælles fiskeripolitik. Den 30. marts 1998 vedtog Ministerrådet forordning 850/98 om bevarelse af fiskeressourcerne gennem tekniske foranstaltninger til beskyttelse af unge marine organismer. Denne forordning trådte i stedet for 894/97 med undtagelse af artikel 11, 19 og 20 vedrørende drivgarn, som blev behandlet særskilt.
Da denne forordning var blevet vedtaget og offentliggjort, fik Kommissionen kendskab til oplysninger, der skulle medtages i forordningen. Forordningen af 13. marts 1998 træder i kraft den 1. januar næste år. Det er dog væsentligt, at de nye oplysninger og den nye udvikling også medtages i forordningen og bliver en del af den forordning, som træder i kraft den 1. januar. Det nuværende forslag til Rådets forordning indeholder bestemmelser om ændringer af gydeområdet og gydeperioden for Douglasbanke-sild i Det Irske Hav. På baggrund af sildebestandens nuværende sunde tilstand giver de foreslåede ændringer mulighed for en formindskelse af både fiskerestriktionernes område og tidsperiode. Dette vil skabe øgede fiskemuligheder og samtidig beskytte bestandene og sikre, at det sammenbrud i bestandene, som vi husker fra 1970, ikke gentager sig.
Jeg bemærker med glæde, at Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité har støttet forslaget, efter at den på sit møde i november 1999 har undersøgt rapporten fra Det Rådgivende Udvalg for Styring af Fiskeriet samt de særlige bestemmelser om anvendelse af snurrevod i rødspættekassen. Hermed rådes der blot bod på en forglemmelse i den oprindelige tekst. Med de betingelser for anvendelse af snurpenot, der findes i aftalen om det internationale program for bevarelse af delfiner, og som typisk finder midlertidig anvendelse i Fællesskabet, indføres der i forordningen en revision af maskestørrelser for to arter af rødhaj. Tekniske bevarelsesforanstaltninger vil spille en vigtig rolle for bevarelsen af bestandene, idet de beskytter ungfisk og mindsker truslen mod kommende udbytte.
Parlamentet, Kommissionen og Rådet skal sende det klare budskab til fiskeindustrien, at ærlige bestræbelser kan betale sig, og at de fiskere, der retter sig efter de tekniske bevarelsesforanstaltninger, som er udtænkt af anerkendte europæiske videnskabsmænd i samarbejde med fiskere, har den største fordel. Hvis der er behov for ændringer i lyset af nye oplysninger, vil Kommissionen uden tvivl vende tilbage med yderligere forslag, og jeg er helt sikker på, at udvalget og Parlamentet vil reagere hurtigt.
Jeg vil gerne takke mine kolleger, tjenestemændene i udvalget og tjenestemændene i Kommissionen for deres hjælp i forbindelse med udarbejdelsen af denne betænkning, og jeg vil gerne lykønske fru Fraga Estévez med fremlæggelsen af hendes meget omfattende betænkning. Men jeg må sige, at jeg er skuffet over, at Rådet allerede har truffet beslutning, og at vi forhandler en betænkning, når der er truffet beslutning.
Jeg er nødt til at stille spørgsmålet: Er vores forretningsgang korrekt? Kommissær Fischler fortalte, at vi ikke havde noget medansvar, men at der ville blive taget hensyn til vores synspunkter. Hvordan kan der blive taget hensyn til vores synspunkter, når vi forhandler en betænkning, som Rådet allerede har truffet beslutning om? Jeg håber inderligt, at Rådet og Kommissionen har taget vores synspunkter til efterretning.
De har åbenbart fulgt behandlingen af denne betænkning i udvalget, og jeg er glad for, at de har forkastet et forslag om at tillade import af ubegrænsede mængder sild til Unionen, ferske, kølede og frosne sild til gunstige toldsatser. Mængden er nu blevet begrænset til 20.000 ton fra 2001. Det er stadig for meget i betragtning af, at priserne på sild i Fællesskabet i øjeblikket er lavere end nogensinde. Det skyldes, at EU-markedet oversvømmes af billige fisk og frosne sild fra Norge, og at tyske virksomheder har oprettet produktionsenheder i Polen, der til lave omkostninger forarbejder toldfri norske fisk med henblik på eksport til Tyskland. Vi skal huske, at vi har en pligt og et ansvar over for Fællesskabets fiskere, og vi skal sørge for, at deres rettigheder beskyttes.

Langenhagen
Fru formand, hr. Gallagher, jeg understreger kraftigt, hvad De netop har sagt med hensyn til arbejdsmetoden. Noget må ændres. Men først et glædeligt budskab. Efter trilogen mellem Rådet, Kommissionen og Europa-Parlamentet kunne Budgetudvalget i går forsikre mig om, at finansieringen af den vigtige fiskeriaftale med Marokko er sikret under andenbehandlingen. Der er taget et vigtigt skridt, der er skabt et godt grundlag for de kommende forhandlinger.
Under debatten i Fiskeriudvalget om betænkningen af Carmen Fraga viste der sig tegn på et begyndende omsving. Den fælles kamp har både generelt og mere specifikt rystet os sammen i udvalget. Det drejer sig fortsat om forsyningen af det europæiske marked med fisk og den målrettede produktion til eksport for at oprette direkte og indirekte arbejdsplader til lands og til vands. Vi er et solidarisk fællesskab, og sådan skal det også forblive.
Nu har vi et nyt Parlament, en ny Kommission med mange nye personer, med nye signaler. Markedssituationen, ikke kun set i lyset af WTO-forhandlingerne og de nye personers anderledes forståelse for traditionelle vaner, ændrer også indholdet og vægtningen af emnerne i udvalget. Vi skal altså i fremtiden også beskæftige os mere med andre måder at se tingene på. Ordføreren har fremlagt en særdeles gennemtænkt tekst. Den fik flertal ved afstemningen. Men nogle medlemmer er alligevel ikke tilfredse med resultatet, det vil sige, at diskussionen nu bliver mere vågen i udvalget. Det har Budgetudvalget allerede krævet længe. Således vil ingen opsige solidariteten med en truet, men vigtig økonomisk og politisk gren af EU.
Men man kan nu engang ikke kun forlange solidaritet fra én side. De ubesvarede spørgsmål til FMO-rapporten lyder: Hvor meget støtte og hvor mange toldtariffer har fiskeren brug for, tåler industrien et liberaliseret, globalt handelsområde? Hvordan passer den fri konkurrence sammen med en fair konkurrence? Støtteordninger forudsætter hjælp til selvhjælp. Men nettet må ikke strammes så meget, at den pågældende slet ikke behøver anstrenge sig for at gøre sig selvstændigt gældende på markedet for udbud og efterspørgsel. Hvor skal vi sætte grænsen mellem privatøkonomi og planøkonomisk tilpasning? Spørgsmål på spørgsmål. Tilmed er EU-budgettet stramt.
Hvorfor skal akvakultur inddrages i den økonomiske hjælp? Et nyt markedssegment inden for opdræt, der med en effektiv ledelse garanterer en større tilbuds- og planlægningsstabilitet, som fiskeriet aldrig opnår. Burde det ikke snarere være fiskerivirksomheden og dens markedschancer, der blev honoreret med øget økonomisk støtte? Det er forståeligt, at medlemslandene ikke afholder sig fra at modtage EU-støtte på dette område. Mit facit: Kommissonens forslag blev stærkt ændret. Vi skal derfor respektere de medlemmer, der af nævnte årsager stemmer imod eller undlader at stemme. Diskussionen om en fælles markedsordning er således ikke slut.

Miguélez Ramos
Fru formand, jeg vil også lykønske hr. Gallagher med hans glimrende arbejde, og jeg vil her sige, at vi i to år har diskuteret EF-markedet for fiskeri vidt og bredt, og at det endelig i dag er op til Parlamentet at fastlægge sin holdning med denne betænkning, som - det skal siges - er blevet vedtaget med stort flertal i Fiskeriudvalget.
Vores marked er i underskud for fiskerivarer. 60% af de fiskerivarer, der forbruges i Europa, er importerede varer. Fællesskabets fiskerisektor er overordentligt aktiv og konkurrencedygtig, og den spiller en vigtig rolle for den økonomiske og sociale samhørighed i Europa. Det er derfor vores pligt at sikre og garantere dens fremtid. Det europæiske marked er ikke et lukket marked. Det er et åbent marked, hvor varer fra lande i den generelle præferenceordning importeres toldfrit eller med meget lav told. Vi har strenge krav til vores fiskeres praksis, hvad angår fangstredskaber, bevarelse, behandling af fangsten, som ikke er obligatoriske for de udenlandske flåder. Derfor er fællesskabspræferencen for socialdemokraterne vores forpligtelse over for Fællesskabets fiskerisektor, over for vores folk, over for fiskerne, arbejderne i fiskeindustrien og rederne, som forventer at kunne beholde deres erhverv og deres arbejdspladser.
Det duer derfor ikke, som Kommissionen foreslog, at erstatte den nuværende toldkontingentordning, som er fleksibel, med en fuldstændig eller delvis suspension af toldafgifterne. Vi er imod denne toldafvikling, fordi vi mener, at det er nødvendigt ikke at beskytte, som fru Langenhagen sagde, men i det mindste at sikre en konkurrencedygtig og moderne sektor, der endnu ikke, som det er tilfældet med mange sektorer, er klar til den totale liberalisering.
Der er forskellige spørgsmål, som stadig bekymrer os, f.eks. at finansieringen nedskæres, at sektorer med stigende betydning, som akvakultursektoren, ikke hører ind under anvendelsesområdet, at de informationer, som forbrugerne skal have, er meget lidt konkretiserede - fru Fraga udtrykte det konkret i forbindelse med den fordeling af områder, som Kommissionen har foreslået - eller at der mangler andre relevante data, f.eks. mindstemål.
En af vores prioriteter som socialdemokrater er beskyttelse af forbrugerne, og sikring af kvaliteten er en måde at sikre disse rettigheder på. Derfor ønsker socialdemokraterne at fremme foranstaltninger, som fremhæver kvalitetsfiskerivarer, og samtidig anmoder vi om en bæredygtig administration af ressourcerne for at sikre fiskeriets fremtid. Der skal fiskes, men under hensyntagen til markedets behov og en hensynsfuld behandling af produktet.
Kort og godt ønsker socialdemokraterne at sikre producenterne, forbrugerne og de europæiske importører, og vi mener, at vi med den betænkning, som Fiskeriudvalget har udarbejdet, med det fremragende arbejde udført af ordføreren, fru Fraga, som jeg lykønsker, og med den aftale, som Ministerrådet er nået frem til, i det store og hele kan være tilfredse.

Attwooll
Fru formand, vores gruppe bifalder på det varmeste forslaget om en fælles markedsordning for fiskerivarer, da den vil betyde bedre forbrugeroplysning. Den vil betyde en styrkelse af producentorganisationerne og give dem et incitament til bedre ressourceforvaltning, og den vil betyde større stabilitet i forsyningen af fisk til forarbejdning.
Vi mener også, at betænkningen i mange henseender indeholder store forbedringer i forhold til det oprindelige forslag, og vi lykønsker fru Fraga hermed. Vi har dog stadig vores tvivl på visse områder. For det første er der forskellige artikler, især artikel 11, stk. 2, hvor vi mener, at de oprindelige forslag fra Kommissionen giver større sikkerhed mod overfiskning end ændringsforslagene i betænkningen.
For det andet har vi den holdning, at orienteringspriser bør fastsættes på grundlag af nationale havne og ikke repræsentative havne, ganske enkelt fordi det sidste er for uspecifikt.
For det tredje mener en del af os, at de yderligere omkostninger ikke berettiger til forlængelse af visse foranstaltninger i forbindelse med akvakulturprodukter, men jeg vil gerne tilføje, at det ikke er min egen holdning. Akvakulturprodukterne er af vældig stor betydning for Skotland, hvor mange skrøbelige lokaløkonomier er afhængige af dem.
Endelig har vi meget blandede følelser med hensyn til artikel 28 og ændringsforslaget i forbindelse hermed. På den ene side frygter vi, at ændringsforslaget sinker gennemførelsen, og vi er også lidt bekymrede med hensyn til dets nøjagtige indhold. På den anden side accepterer vi, at en suspension af toldsatserne bør hvile på et rationelt grundlag frem for blot at være et resultat af medlemsstaternes ønsker. Vi regner med, at Kommissionen tilvejebringer dette rationelle grundlag.
Alt i alt mener vi, at de trufne foranstaltninger går godt i spænd med den planlagte regionalisering af den fælles fiskeripolitik, som vi går stærkt ind for, og vi håber, at forslag med dette sigte forelægges Parlamentet inden for nær fremtid.

Piétrasanta
Fru formand, mine damer og herrer, kære kolleger, jeg er meget glad for i dag at kunne tage ordet her i Europa-Parlamentet for første gang, eftersom jeg er ny i Europa-Parlamentet, og jeg er glad for at gøre det med hensyn til fiskeri og fru Fraga Estévez' glimrende betænkning, fordi jeg er borgmester i Mèze, der ligger i Hérault i Sydfrankrig. Det er en lille kommune, men med en af de største havne til småfiskeri i Middelhavet, tæt på Sète, der er den største fiskerihavn.
De skal vide, at alle fiskerihavnene langs Middelhavets kystlinje har strejket siden i går, fordi fiskerne protesterer mod prisen på benzin og prisfaldet på blåbars, tun, sardiner og ligeledes ål, som ikke længere sælges. Hele markedet er i vanskeligheder, og dette erhverv er ved at forsvinde. De protesterer mod de europæiske direktiver, som de mener er for strenge. Vi må - inden for rammerne af en diskussion som denne - vise, at vi støtter dette erhverv.
Jeg vil nævne tre punkter i fru Fraga Estévez' glimrende betænkning. For det første sporbarheden. De Grønne går ind for en detaljeret mærkning af produkterne, fra første til sidste gang det sælges, således at man ved, hvor produktet er fisket, hvordan og om der er tale om en fiskerivare eller et akvakulturprodukt. Vi ønsker endda at gå endnu længere end de forslag, der er fremsat af Kommissionen.
For det andet - med hensyn til spørgsmålene om de mængder, der tages tilbage fra markedet og destrueres - er der fastsat en referencepris, en vejledende pris, og der ydes bistand, når fiskeriprodukterne ikke kan sælges. Der ydes ligeledes støtte til opbevaring og oplagring af produkterne. Vores gruppe er enig, når det drejer sig om at opbevare produkterne, om at undgå spild, men hvis det er et spørgsmål om at øge fiskeriet for dernæst at destruere fangsten, er vi ikke enige. Vi mener, at man må gøre producentorganisationerne opmærksomme på dette, således at fiskeriplanen udarbejdes i løbet af året, og at man ikke fremmer et intensivt fiskeri for dernæst at ødelægge fangsten. Dette er meget vigtigt og forudsætter muligvis en stigning af referencepriserne - eller en hel procedure - men vi ønsker, at der foretages en fornuftig forvaltning af ressourcen.
Endelig vil jeg slutte af med at sige, at med hensyn til suspensionen af toldsatserne går vi ikke ukritisk ind for dette. Der bør foretages en konsekvensundersøgelse, som fru Fraga Estévez foreslår, og fastsættes kriterier for målsætningen, inden man bestemmer, hvilke toldsatser der skal suspenderes.
Vores gruppe stemmer både for fru Fraga Estévez' betænkning og hr. Gallaghers betænkning.

Jové Peres
Fru formand, den fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter er et af de vigtigste elementer i den fælles fiskeripolitik. Jeg håber og har endda Rådets ord for, at det vil være meget opmærksomt på resultaterne af forhandlingen og især på fru Fragas betænkning.
Hvad angår indholdet af betænkningen, vil jeg lykønske fru Fraga. Det er normalt for hende at udføre et godt stykke arbejde, og jeg anerkender især hendes indsats for at opnå kompromis. I sagens natur kan kompromiser ikke gøre alle tilfredse, og denne sag er ikke nogen undtagelse. Der er ét eneste punkt i betænkningen, som jeg ikke er tilfreds med. I betænkningen foreslås der en udvidelse af de grænser, som Kommissionen har fastsat for tilbagetagelse af fisk. Når fiskeressourcerne bliver færre og færre, er det absurd at fiske for at destruere, og det er nærmest umoralsk at destruere proteiner af høj kvalitet. Dette afspejler en af manglerne ved Kommissionens forslag, som burde have suppleret rammerne for den fælles markedsordning med en mekanisme til opretholdelse af fiskeriarbejdernes indkomst, der kunne begrænse følgerne af prisfald, og dermed gøre det unødvendigt at ty til tilbagetagelse og destruktion af fiskerivarer.
Kommissionens forslag er uovervejet og præget af passivitet. Der er en passivitet over for budgetbegrænsningerne, der er en passivitet i forbindelse med reguleringen af udenrigshandlen. Man kunne have benyttet denne lejlighed til at etablere et klart og gennemskueligt system til regulering af udenrigshandlen. På de punkter mener jeg, at fru Fragas betænkning er meget mere værdifuld, og derfor støtter min gruppe ikke kun hendes indsats, men, trods hentydningen i mit indlæg, hele kompromiset.
Endelig vil vi også støtte betænkningen af hr. Gallagher, som jeg også vil lykønske.

Musumeci
Fru formand, det nye forslag til forordning om den fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter indeholder nogle nye og interessante aspekter med henblik på en indgående overvejelse, som jeg desværre ikke har mulighed for at gøre rede for på dette sted. Som repræsentant for den største ø i Middelhavet, nemlig Sicilien, og som formand for provinsen Catania, hvor der er mange fiskere, har jeg i øvrigt mulighed for at bidrage med nogle dagligdags erfaringer.
I dag vil jeg dog gerne komme med noget konstruktiv kritik, som jeg håber kan være med til at forbedre det pågældende forslag til forordning. Med hensyn til forbrugerinformationen er jeg helt enig med Kommissionen, når den foreslår en mærkningspligt med angivelse af arten, fangstmetoden og fangstområdet. For at gøre forbrugerne mere ansvarlige og markedet mere gennemsigtigt burde man dog tilføje andre oplysninger - f.eks. den lovlige minimumsstørrelse - som gør det muligt at respektere fiskeressourcerne. Hvad producentorganisationerne angår, er det sandt, at man i højere grad bør gøre dem ansvarlige, både når det gælder markedsordningen, og når det gælder en fornuftig administration af ressourcerne. Det ville dog være hensigtsmæssigt - og i den forbindelse vil jeg gerne understrege relevansen i ændringsforslag 67, som min politiske gruppe har indgivet - at medlemsstaterne fik mulighed for at bevilge supplerende støtte til de producentorganisationer, der iværksætter foranstaltninger for at nyttiggøre de fiskede arter og for at tilpasse udbuddet til efterspørgselen ved hjælp af strukturforanstaltninger i forbindelse med FIUF. I betragtning af Kommissionens oplysninger om - hvilket blev gentaget her til morgen - at 60% af de fiskerivarer, der indtages i Den Europæiske Union, er importerede, bør vi give en kraftig og udstrakt støtte til akvakulturen, som udgør en væsentlig økonomisk mulighed for kystsamfundene. Ofte får de ikke en sådan støtte, fordi de ikke er klar over dens eksistens.
Jeg vil slutte af med at takke fru Fraga Estévez for hendes støtte til de ændringsforslag, som UEN-gruppen har indgivet i Fiskeriudvalget.

Varela Suanzes-Carpegna
Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer, jeg vil først og fremmest lykønske begge ordførerne fra Fiskeriudvalget med de betænkninger, som de i dag forelægger for Parlamentet. Hr. Gallaghers betænkning drejer sig om en teknisk ændring til den altid følsomme beskyttelse af unge marine organismer, som vi løbende støtter i vores udvalg.
Jeg vil minde om vores ordførers agtpågivende optræden og modtagelighed i forbindelse med anmodningen til Kommissionen om yderligere informationer, hvilket var årsagen til, at afstemningen om hans betænkning i Parlamentet blev udskudt, så længe Kommissionen ikke efterkom hans anmodning vedrørende de seneste videnskabelige rapporter, der drejer sig det geografiske område Douglasbanken og en omdefinering af forholdene og områdets udstrækning. Jeg håber, som også fru Fraga havde forlangt, at det har givet os mulighed for fuldt ud at indtage den rolle, som netop er reserveret til vores Fiskeriudvalg, der går ud på minutiøst at kontrollere Europa-Kommissionens aktiviteter og fællesskabsinstitutionernes anvendelse af relevante videnskabelige rapporter.
Hvad angår fru Fragas betænkning, drejer det sig om et grundlæggende emne, som er søjlen i den fælles fiskeripolitik: den fælles markedsordning, hvis rækkevidde i forbindelse med enhver form for fiskeriaktivitet er tydelig, hvilket er årsagen til, at det har krævet tid at behandle og få vedtaget denne - fremragende - betænkning i vores udvalg den 22. i denne måned.
Det opnåede resultat er en glimrende betænkning, som der som sagt er blevet enighed om på mange vigtige punkter ved hjælp af kompromisforslag fra ordføreren, og som afgørende og på væsentlige punkter ændrer det forslag, som Kommissionen havde forelagt. Afskaffelsen af artikel 5, Kommissionens ønske om at skabe nye toldsuspensioner for produkter så følsomme som fileteret tun, anmodningen om, at der oprettes referencelaboratorier, inddragelsen af akvakultur, forbedringen af bestemmelsen vedrørende forbrugerinformation på varedeklarationer for fiskerivarer, godtgørelsesprocenterne for tun, smidiggørelsen af tilbagetagelserne er alt i alt, for blot at nævne nogle eksempler, nogle meget vigtige forbedringer, som indføres med Fraga-betænkningen, og derfor lykønsker jeg ordføreren igen. Jeg mener, at vi alle bør glæde os over udarbejdelsen og resultatet af denne betænkning, der giver Fiskeriudvalget og den parlamentariske institution anseelse.

Kindermann
Fru formand, det er sådan, som Kommissionen siger i sin begrundelse. Dette forslag om en fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter er af central betydning for den samlede fiskeripolitik i Den Europæiske Union. Læser man de generelle målsætninger i begrundelsen for forslaget, så må man støtte disse fuldt ud. Ansvarsfuld udnyttelse af havets ressourcer, forbedring af konkurrenceevnen på området, liberalisering af markedet osv. Alle disse udtalelser får min fulde støtte. Imidlertid er det betænkeligt, hvilke midler Kommissionen og fremfor alt ordføreren vil tage i brug for at forsøge at overholde disse principper. Jeg vil kun tage stilling til tre punkter.
For det første ser jeg i forhold til de hidtil gældende bestemmelser et fremtidigt problem i at etablere en omfattende direkte støtte til fiskerisektoren. Nu er der jo ingen, der har noget imod støtte. Men det må nu engang være tilladt at spørge, om målet til forbedring af konkurrenceevnen inden for sektoren opnås hermed på langt sigt. Selv, som det er blevet foreslået, med en tidsmæssig begrænsning vil der altid opstå uhensigtsmæssige effekter, og således kan en varig opretholdelse heller ikke udelukkes. Jeg mener, der må være en mere egnet mulighed inden for rammerne af strukturfondspolitikken.
For det andet giver jeg min fulde støtte til bestræbelserne på at tilpasse bestemmelserne for handel med andre lande. Spørgsmålet er blot, om de også er tilstrækkelige. Det forholder sig faktisk sådan, at vi i EU i stor udstrækning er afhængige af import. Bevilling af toldsuspensioner eller -reduktioner er til dels også et spørgsmål om overlevelse for den forarbejdende fiskeindustri.
For det tredje kan jeg ikke følge ordføreren, når hun vil inddrage akvakulturprodukterne i interventionsbestemmelserne.
Trods alle bestræbelserne fra ordføreren, der som altid har ydet et stort stykke arbejde for at forbedre Kommissionens forslag - og det påskønner jeg i høj grad - kan jeg kun delvis støtte hendes konklusioner.

Nogueira Román
Fru formand, ærede kolleger, som ordføreren, fru Carmen Fraga Estévez bemærker, fremlægges forslag til Rådets nye forordning om den fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter på et tidspunkt, hvor landene i EU samlet udgør et af de største markeder for fiskerivarer i verden. Da udbuddet inden for EU ikke er tilstrækkeligt, importerer vi fiskerivarer, der udgør 60% af forbruget.
Derfor må der være et dobbelt sigte med reguleringen af udbud og efterspørgsel efter fiskerivarer: indfri forbrugernes behov og sikre udviklingen af EU's egen fiskerisektor. Som bekendt bidrager fiskerisektoren, der er koncentreret i bestemte lande, f.eks. i mit eget, Galicien, afgørende til den økonomiske aktivitet.
Fru Fraga Estévez' betænkning lever godt op til dette dobbelte sigte og bør vedtages af Parlamentet. I alle tilfælde vil vi stemme for. Den vil utvivlsomt forbedre forordningen, hvis der bl.a. tages hensyn til dens overvejelser og kritiske bemærkninger vedrørende det beskedne budget, som forslaget opererer med, og udelukkelsen fra den fælles markedsordning af stort set hele vores akvakultur ligesom dens detailkritik af forbrugeroplysningsstandarderne og toldkontingenter, når der er fællesskabsproduktion.
Vi opfordrer også til, at medlemmerne vedtager hr. Pat Gallaghers betænkning.

Figueiredo
Fru formand, kære kolleger, Kommissionens forslag til en ny fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakultur imødekommer ikke sektorens behov og de særlige forhold i de forskellige medlemsstater, ligesom den heller ikke tager hensyn til det potentiale, der endnu findes, hvilket er så meget desto mere uforståeligt, når Kommissionen selv erkender, at EU importerer 60% af dets forbrug af fiskerivarer.
Man bemærker med det samme en udpræget mangel på ambition, der kommer tydeligt til udtryk i den foreslåede budgetnedskæring. Med 20 millioner euro mindre om året kan man ikke forvente, at EU's fiskeriesektor skal kunne udvikle sig. Dernæst kan det fastslås, at denne fælles markedsordning ikke sikrer fiskernes indkomst, ligesom den heller ikke tager hensyn til, at producentorganisationerne er meget svage i nogle lande, som f.eks. Portugal - hvor det mindre kystfiskeri, der forsyner forbrugerne med frisk fisk fra eget territorialfarvand, er fremherskende - af hvilken årsag de ikke kan påtage sig så stort et ansvarsområde, uden at man også tager højde for den nødvendige finansiering.
Endelig kan det, som fru Fraga Estévez' betænkning gør opmærksom på, ikke accepteres, at ordningen for samhandlen med tredjelande ændres på grund af de følger, som dette kan få for produktionen i EU.

Souchet
Fru formand, kære kolleger, jeg vil først og fremmest lykønske hr. Gallagher for den høje kvalitet af den betænkning, han meget detaljeret har fremlagt for os. Mit indlæg vil således omhandle fru Fraga Estévez' betænkning. Kommissionens forslag om en reform af den fælles markedsordning for fiskeri var uacceptabel og bar præg af skizofreni.
Således kan vi kun være enige i de mål, som Kommissionen fastsætter i sin begrundelse, men man må desværre konstatere, at de foranstaltninger, der fastsættes, ikke indebærer de nødvendige midler til at nå målene. Tværtimod drages de principper om fællesskabspræference og markedsregulering, som har eksisteret hidtil, i tvivl i Kommissionens reformforslag. Den manglende balance manifesterer sig bl.a. ved de uretfærdige suspenderinger af toldaftaler til fordel for tredjelandene samt foranstaltninger, der er helt utilstrækkelige med henblik på at hjælpe Fællesskabets fiskere til at øge deres konkurrencedygtighed.
Vores ordfører, fru Fraga Estévez, har i sit udkast til betænkning medtaget en række ændringsforslag, der klart forbedrer denne tekst, men vi har dog fundet det nødvendigt - i lighed med hr. Gallagher - at fremsætte 31 supplerende ændringsforslag. Jeg vil gerne takke mine kolleger i Fiskeriudvalget, fordi 22 af disse ændringsforslag er blevet vedtaget, hvilket giver mulighed for at genindføre de grundlæggende principper i den fælles fiskeripolitik og den fælles markedsordning samt gør det til producentorganisationernes opgave i højere grad at regulere og anvende fiskerivarer og akvakulturprodukter og giver dem de nødvendige midler hertil.
Jeg har på vegne af min gruppe genfremsat otte ændringsforslag i Europa-Parlamentet. Blandt dem vil jeg gerne, fru formand, fremhæve ændringsforslag 67, som er en tilføjelse til artikel 11, stk. 1, i forslaget til forordning. Dette ændringsforslag skal gøre det muligt for medlemsstaterne at yde supplerende støtte til producentorganisationerne, som inden for rammerne af de operationelle programmer, der fremgår af artikel 9 i forordningen, iværksætter foranstaltninger til anvendelse af de fiskede arter og en tilnærmelse mellem udbud og efterspørgsel. Denne hjælp kan finansieres inden for rammerne af FIUF.
Jeg er klar over, fru ordfører, at De er enig, og at De støtter dette ændringsforslag. Jeg håber derfor, at det vil blive vedtaget af et flertal i Europa-Parlamentet, for det kan bidrage til en styrkelse og udvikling af producentorganisationerne, som, når de arbejder effektivt, kan gøre det muligt at undgå midlertidigt overfiskeri, og som ved hjælp af deres anvendelsesaktioner er med til at bevare arbejdspladser i de områder, der er afhængige af fiskeri.
Fru formand, Europa-Parlamentet har spillet en afgørende rolle med henblik på at bevare FIUF som et finansielt instrument og med henblik på at fastsætte de områder, der er afhængige af fiskeri, inden for rammerne af det nye mål 2. Mens vi således sammen med medlemsstaterne kunne bidrage til at bevare de specifikke juridiske og finansielle rammer for fiskeripolitikken, er det nu nødvendigt, at den anvendes fuldt ud for på bedste vis at opfylde de behov, der findes i de hav- og kystområder, der er afhængige af fiskeri. Det er vores forslag.

McCartin
Fru formand, jeg vil gerne takke hr. Gallagher for hans betænkning og sige, at jeg er helt enig med ham, når han udtaler, at vi er nødt til at acceptere de videnskabelige oplysninger, som vi får kendskab til, og at vores beslutninger vedrørende bevarelse skal træffes på grundlag af videnskabelige oplysninger og ikke ud fra politiske hensyn. Vi må huske, at vi har bevis for, at vi, hvis bevarelsesforanstaltningerne gennemføres korrekt og kontrolleres, kan øge værdien af de europæiske fiskeres fangst med noget i retning af 5.000 millioner euro om året. Det ville i det mindste være et skridt på vejen mod at godtgøre fiskerne for det tab af fiskeområder og arbejdspladser, som de har lidt.
Jeg vil gerne takke Carmen Fraga for hendes betænkning, som er en meget omfattende erklæring og vejledning til Kommissionen og Rådet vedrørende hele afsætningsspørgsmålet. Noget af det usædvanlige ved fisk er, at mens fiskerne føler, at de har det hårdt, og antallet af arbejdspladser falder, er prisen på fisk næsten udelukkende som fødevareprodukt steget støt i løbet af årene for den europæiske forbruger. Samtidig er fiskernes fortjeneste blevet mindre. Vi er således nødt til at erkende, at der ligger en vigtig opgave foran os på hele afsætnings- og forarbejdningsområdet. Jeg tror ikke, at de årlige bevillinger er tilstrækkelige til at løse denne opgave.
Fiskeri er en beskæftigelse, som er meget anderledes end andre erhverv. Ingen fremstiller fisk. Fiskene er der. De er en offentlig ressource. Hvorfor skal vi overfiske og samtidig medvirke til tilbagetagelse fra markedet? Hvorfor skal vi overfiske og samtidig importere produkter, som skaber en uacceptabel pris? Sildesektoren, som hr. Gallagher nævner, fortjener særlig stor opmærksomhed i øjeblikket. Sild sælges til priser, der er 20% lavere end sidste år. Det svarer til højst 20% af den pris, som vi anser for mindsteprisen på oksekød i Den Europæiske Union. Et højt vurderet produkt. Af kolossal betydning for sundheden og den almindelige opretholdelse af menneskers liv. Hvorfor skulle sådan et produkt tages op af havet og derefter foræres væk? Det er en fejl, når Kommissionen foreslår, at forordningen skal justeres yderligere med deraf følgende forværring af dette problem.

Poignant
Fru formand, kære kolleger, vi har i udvalget vedtaget reformen af den fælles markedsordning for fiskeri- og akvakulturprodukter. Det er et følsomt emne, men betænkningen var så meget desto mere nødvendig. Den tekst, vi har vedtaget, er en god tekst, og vi er nået til et godt kompromis. Jeg mener, at det er et kompromis, som Den Europæiske Union kan indgå i kraft af sin evne til at sætte sig ud over nationale interesser og forsvare de fælles interesser.
Fiskeripolitikken er vigtig i Europa, selvom den kun vedrører få europæere, i hvert fald hvad angår producenter, selvfølgelig vedrører den mange flere, når vi taler om forbrugere. Efter den blev indført i 1970, er det fælles fiskerimarked blevet ændret mange gange. Bestemmelserne er blevet tilpasset, og man bør anse denne betænkning som endnu en etape i opbygningen af en ligevægtig ordning mellem beskyttelse og forvaltning af havressourcerne. I dag styrker den betænkning, der er fremlagt for os, forbrugerens og producentorganisationernes stilling på markedet.
Vi må dog ikke glemme, at denne reform vil få konsekvenser for fiskeriet. Jeg kan hurtigt nævne to: Hvad skal der ske med fiskeaktionerne i betragtning af de førsalgskontrakter, der omtales i artikel 12? Denne udvikling må ikke medføre en form for udflytning fra vores område. For det andet: Hvad vil der ske i tilfælde af konjunkturel krise i fiskerisektoren, hvis der ikke vedtages foranstaltninger med hensyn til ekstraordinære omstændigheder? Vi må hellere fastsætte nogle foranstaltninger for at leve op til alle tænkelige situationer.
Denne betænkning udelader heller ikke spørgsmål om fremtiden - eller nogle af dem - men jeg mener, at udvalget har gjort et flot stykke arbejde og fortjener stor tilslutning til denne betænkning, som bærer Deres navn, fru Fraga Estévez.

Hudghton
Jeg glæder mig over hr. Gallaghers betænkning, som jeg helhjertet støtter: Endnu et godt stykke arbejde fra denne ordførers hånd. Generelt glæder jeg mig over kernen i fru Fragas dokument, som burde bidrage til at fremme stabiliteten på markedet.
Producentorganisationernes anvendelse af sådanne fremadskuende metoder til regulering af udbud og efterspørgsel burde i høj grad fremme den overordnede konkurrenceevne og effektivitet i fiskerisektoren som helhed. Anerkendelsen af forarbejdningssektorens betydning hilses også velkommen. Der er tale om en sektor, som skaber stor beskæftigelse og indkomst, meget ofte i lokalsamfund, der ellers ville være skrøbelige.
Det er væsentligt, at betydningen af at basere beslutninger på videnskabelige og tekniske oplysninger og undersøgelser understreges, ikke kun i forbindelse med den fælles markedsordning for fiskerivarer, men også i forbindelse med fiskeriforvaltning generelt. Endvidere er det et positivt træk, at forslaget vil medføre større gennemsigtighed og viden om markedet og produkterne, især for forbrugeren.
Jeg støtter endvidere udvalgets ændringsforslag, der går ud på, at akvakulturprodukter skal omfattes af støtteordningen. De seneste og aktuelle kriser i den skotske lakseindustri som følge af infektiøs lakseanæmi viser med al ønskelig tydelighed, at akvakultursektoren også kan være ustabil og uforudsigelig. Omhyggelig planlægning og støtte er derfor af afgørende betydning.

Ford
Fru formand, må jeg lykønske de to ordførere, hr. Gallagher med betænkningen om beskyttelse af unge marine organismer og fru Fraga med betænkningen om den fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter. Begge betænkninger fortjener generelt støtte, og jeg har ingen grundlæggende indvendinger mod hr. Gallaghers betænkning.
Med hensyn til fru Fragas betænkning har jeg et par indvendinger, selvom jeg hilser kernen i betænkningen velkommen. Vi hilser den fælles markedsordning og styrkelsen af producentorganisationerne velkommen, men jeg frygter for det første, at der er fare for, at omkostningerne drives unødigt i vejret, og selvom vi erkender, at det er nødvendigt at forhøje støtten, skal det måske ikke være på den måde, som det kommer til udtryk her.
Hvad angår suspension af toldsatserne, mener vi, at kriterierne er lidt for strenge, og vi kunne godt tænke os et mere liberalt system. Vi vil gerne sikre os, at forarbejdningsindustrien gavnes, uden at producenterne lider under det. Med hensyn til sild er vi enige i, at et årligt kontingent bør træde i stedet for suspension af toldsatserne, og vi forventer anbefalinger for torsk, sej og rejer.
Vedrørende ændringsforslagene er vi helt sikkert imod ændringsforslag nr. 47, og jeg må udtrykke et vist forbehold over for ændringsforslag nr. 35 og 41, som vi muligvis ikke ser os i stand til at støtte.

Reding
Tak, fru formand, for at have inviteret mig i dag til at komme og tale om Kommissionens to forslag. Som De ved, befinder min kollega hr. Fischler sig i øjeblikket i Seattle, og han har bedt mig om at træde i stedet for ham.
Det drejer sig først og fremmest om reformen af den fælles markedsordning for fiskerivarer eller akvakulturprodukter. Kommissionen glæder sig over betænkningen af Europa-Parlamentets Fiskeriudvalg og navnlig over den detaljerede analyse, der er foretaget af ordføreren fru Fraga Estévez, og som er et værdifuldt bidrag til denne debat.
Således har udvalget, der var samlet for sidste gang om dette emne på den samme dag som mødet mellem fiskeriministrene blev afholdt, nemlig den 22. november, bidraget direkte til Rådets diskussioner om emnet. Som De allerede ved, er Rådet nået til en bred enighed. Med hensyn til hr. Fischler har han kun givet en foreløbig accept af denne enighed, idet han har erklæret over for ministrene, at han ikke kan tilslutte sig en endelig beslutning, før han har taget Europa-Parlamentets holdning i betragtning.
Jeg har med interesse lyttet til de indlæg, der er kommet i dag, og jeg mener, at de på glimrende vis illustrerer de forskelle, der findes på fiskerimarkedet inden for Den Europæiske Union, og således understreges behovet for at tage disse elementer i betragtning. Imidlertid skal vi nu behandle Europa-Parlamentets forslag og udtalelse ud fra den indvirkning, de måtte have på alle de berørte parter og ikke udelukkende på producenterne. Jeg vil gerne understrege, at det er vigtigt, at denne reform gælder for hele fiskerikæden, og som følge heraf skal den fremme integrationen på markedet. Den vigtigste udvikling i Kommissionens forslag er, at den fælles markedsordning fremover vil dække forbrugerne samt hele fiskeriindustrien. Dette forslag fra Kommissionen er til gavn for forbrugerne, for producenterne og for forarbejdningsindustrien, og jeg skal sige Dem hvorfor.
Hvad angår forbrugerne, fastsættes det i Kommissionens forslag, at de væsentligste informationer skal fremgå af produktets mærkning. Forbrugeren skal vide, hvilken type fisk han køber, hvordan den er fremstillet, og hvad den er fremstillet af. I betragtning af vigtigheden af sporbarheden, med hensyn til alle aspekter i fødevaresektoren, og navnlig med hensyn til fødevaresikkerheden, skal disse bestemmelser berolige forbrugerne og gøre det muligt for dem at træffe de rigtige beslutninger i forbindelse med købet, fordi de er bedre informeret. Det glæder mig, fru formand, at bemærke, at Europa-Parlamentet er enigt på dette punkt. Dog er fiskerfartøjernes oprindelse ikke af nogen direkte interesse for forbrugeren, og nævnelsen heraf kan opfattes som ødelæggende for handlen med tredjelande.
Med hensyn til producenterne sigter Kommissionens forslag mod at omstrukturere tilskyndelserne i den fælles markedsordning med henblik på at fremme en bedre planlægning af udbuddet. Kommissionen har styrket producentorganisationernes rolle ved at foreslå en ny mekanisme, der tilskynder producenterne til at planlægge deres aktiviteter med henblik på at forbedre balancen mellem udbud og efterspørgsel. En bedre planlægning burde føre til en reducering af de tilbagetagne mængder og således gøre det muligt at undgå spild.
Kommissionen accepterer den overordnede indvirkning af Europa-Parlamentets ændringsforslag med hensyn til producentorganisationernes medtagelse af visse akvakulturarter i de operationelle programmers anvendelsesområde. Vi anerkender i øvrigt, at nogle af de fordele, der opstår ved bedre planlægning, ligeledes vil gøre sig gældende inden for akvakultursektoren. Men selvom vi støtter idéen om en finansiel støtte til fordel for disse programmer, mener vi, at denne støtte bør tildeles midlertidigt, og at den ikke skal forbindes med produktionens værdi på grund af vanskeligheder, der vil kunne skabe røre om reglerne i international handel.

Det andet aspekt af ændringerne, som vil berøre producenterne, vedrører støtteniveauet i Fællesskabet i form af intervention. Kommissionen mener ikke, at man kan forsvare at øge de tilbagetagne mængder i betragtning af de svigtende fiskeriressourcer både i farvande inden for og uden for Fællesskabet. Eftersom vi gør en indsats for at opnå bæredygtighed i fiskerisektoren, må vi ikke tilskynde til ødelæggelsen af vores ressourcer. Intervention bør være et sikkerhedsnet for fiskerne, der kun anvendes sjældent. Kommissionen er af den opfattelse, at vi burde reducere de permanente tilbagetagelser til et minimum og gå over til at yde støtte til de mest aktive fiskeriorganisationer, der i højere grad har tilpasset sig markedsbehovene.
Europa-Parlamentets ændringsforslag inden for dette område går mod en mindre radikal nedsættelse af de støtteberettigede mængder og af den finansielle hjælp til tilbagetagning, hvilket går i retning af den enighed, som viser sig mellem medlemsstaterne i Rådet. Kommissionen vil således ikke stå i vejen for en aftale, men forholder sig tøvende over for at acceptere alle de foreslåede stigninger med hensyn til intervention.
Hvad angår forarbejdningsindustrien, er problemet omkring handlen med tredjelandene altafgørende. Vores forarbejdningsindustri skal kunne skaffe råstoffer til verdensmarkedspriser for at være konkurrencedygtige. Hvis ikke, risikerer vi at eksportere arbejdskraft fra Fællesskabet mod de lande, der nemt vil kunne skaffe produkterne til konkurrencedygtige priser. Der er meget spredte holdninger til udformningen af de toldsatser, der er gældende for størstedelen af de berørte arter: tun, sild og kabliau.
Jeg indrømmer, at der ikke findes et nemt svar. Dog løser Europa-Parlamentets anbefaling, der omhandler fastsættelsen af alle anvendelige kriterier for kommende suspensioner i stedet for en beslutning om suspenderingen af toldsatser inden for rammerne af den fælles markedsordning, ikke problemet. Vi skal fremover skabe en situation, der er mere stabil for forarbejdningsindustrien. I sit forslag anvender Kommissionen især kriteriet om, at de importerede produkter skal være råmaterialer, der er beregnet til forarbejdningsindustrien, fordi Fællesskabets produktionsvolumen er for utilstrækkelig. Således er det klart, at perspektiverne for udbuddet af hvid fisk på kort og langt sigt er bekymrende, og Fællesskabet kan ikke tillade sig at straffe sin forarbejdningsindustri og lade tredjelande skabe en fortjeneste på bekostning af industrien.
For at konkludere på dette første forslag, fru formand, er der overensstemmelser i Europa-Parlamentets og Kommissionens analyser på visse væsentlige punkter i reformen, bl.a. med hensyn til behovet for at styrke producentorganisationernes rolle i fiskeri- og akvakultursektoren og for at forbedre de informationer, der gives til forbrugeren. Med hensyn til intervention kan Kommissionen ikke gå så langt, som Europa-Parlamentet ønsker det, ved at lempe den nye regel med hensyn til tilbagetagning, eftersom den mener, at dette er en væsentlig holdning i forbindelse med bevarelsen af vores ressourcer.
Hvad angår handlen med tredjelande, hvor vi har en anden indgangsvinkel end Europa-Parlamentet, er Kommissionen af den mening, at det drejer sig om et vigtigt strukturelt problem inden for rammerne af det europæiske marked, som kræver en omgående aktion for at redde arbejdspladser i bearbejdningssektoren.
Jeg ønsker nu, fru formand, at gå over til behandlingen af Kommissionens andet forslag og i denne henseende at takke ordføreren.
Dette forslag ændrer for tredje gang forordning EF/850/98 af 30. marts 1998, og denne ændring sigter mod at forbedre bevarelsen af havressourcerne gennem tekniske foranstaltninger til beskyttelse af unge marine organismer. Den foranstaltning, der er foreslået, hviler på et bestemt antal nye elementer, som Rådet først kunne behandle efter vedtagelsen af forordningen. Denne foranstaltning vil styrke beskyttelsen af voksne sild og ynglen, idet man forbedrer beskyttelsen af havpattedyr. Kommissionens forslag støttes af kompetente videnskabelige organisationer som Det Franske Institut for Havforskning og Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri. Kommissionen glæder sig over, at Fiskeriudvalget har vedtaget hr. Gallaghers betænkning, som godkender Kommissionens forslag.

Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 11.00.
(Mødet udsat kl. 10.55 på grund af afstemningen og genoptaget kl. 11.05)

AFSTEMNING
Forslag til Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 2596/1997 om forlængelse af den periode, der er fastsat i artikel 149, stk. 1, i akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse

(Kommissionens forslag godkendtes)
Indstilling ved andenbehandling (A5-0085/1999) fra Udvalget om Retlige Anliggender og Det Indre Marked om Rådets fælles holdning (9601/1/1999 - C5-0183/1999 - 1998/0314(COD)) med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om ændring af beslutning nr. 210/97/EF om vedtagelse af et handlingsprogram for toldvæsenet i EF ("Told 2000") og om ophævelse af Rådets beslutning nr. 91/341/EØF
(Formanden erklærede den ændrede fælles holdning for godkendt)
Betænkning (A5-0074/1999) af Pronk for Europa-Parlamentets delegation til Forligsudvalget om Forligsudvalgets fælles udkast til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om minimumsforskrifter vedrørende forbedring af sikkerhed og sundhedsbeskyttelse for arbejdstagere, der kan blive udsat for fare hidrørende fra eksplosiv atmosfære (femtende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF) (C5-0221/1999 - 1995/0235(COD))
(Det fælles udkast vedtoges)
Indstilling ved andenbehandling (A5-0064/1999) fra Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om Rådets fælles holdning (5621/2/1999 - C5-0041/1999 - 1998/0202(COD)) med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om en overvågningsmekanisme for de gennemsnitlige specifikke CO2-emissioner fra nye personbiler (Ordfører: González Álvarez)
(Formanden erklærede den ændrede fælles holdning for godkendt)
Betænkning (A5-0071/1999) af Morillon for Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om iværksættelse af foranstaltninger til økonomisk og social udvikling i Tyrkiet (KOM(1998) 600 - C4-0670/1998 - 1998/0300(COD))
Marset Campos (GUE/NGL). (ES) Hr. formand, under henvisning til forretningsordenen ønsker vores gruppe at fremsætte et forslag i forbindelse med disse to betænkninger af hr. Morillon, den som nu er til afstemning og den næste, i anledning af den betydning, som topmødet i Helsinki vil få for overvejelserne om Tyrkiet som ansøgerland. Og eftersom der endnu er udestående spørgsmål, som spørgsmålet om dødsstraf og konkret om den kurdiske leder Öcalan, vil jeg anmode om, at begge betænkninger henvises til fornyet udvalgsbehandling med det formål at få Tyrkiets regering til at fremkomme med en positiv tilkendegivelse over for Den Europæiske Union.

Morillon
Hr. formand, kære kolleger, jeg har med største opmærksomhed fulgt forhandlingen i går, og de enstemmige lovprisninger af denne betænknings form og indhold har bekymret mig en smule, selvom det er sandt, at det er umuligt - uanset kompromisets kvaliteter - at stille alle tilfreds.
I dag er det som sidste udvej blevet foreslået at udsætte gennemførelsen af disse to tekster under påskud af to ting, der blev berørt under forhandlingen i går. Den første er, at Den Europæiske Union ikke er blevet belønnet for dens gennemførte anstrengelser, og at der absolut ikke er grund til nogen forhåbninger med hensyn til den tyrkiske regering, fordi der ifølge nogle af kollegerne ikke er sket mærkbare fremskridt efter iværksættelsen af aftalerne om en toldunion.
Jeg vil gerne gøre Europa-Parlamentet opmærksom på, at det er Den Europæiske Union, der nyder godt af aftalen om toldunionen og af de underskrevne aftaler, eftersom handelsbalancen mellem Den Europæiske Union og Tyrkiet i meget høj grad har udviklet sig til fordel for Den Europæiske Union efter iværksættelsen af disse aftaler.
Det andet påskud er den tyrkiske appeldomstols stadfæstelse af dødsdommen over hr. Öcalan og det faktum, at nogle af vores kolleger i dag frygter for hr. Öcalans liv. Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at Tyrkiet i 15 år har haft et moratorium for dødsstraf, og at den betænkning, vi stemmer om, netop har til formål at tilskynde den tyrkiske regering til at ophøje dette moratorium til lov. Under alle omstændigheder kunne jeg godt lide at vide, hvad kollegernes reaktion ville være, hvis der i deres hjemland fandtes en sammenblanding af den politiske og den lovgivende magt, sådan som de ønsker det her. For hr. Öcalans sag forelægges i øjeblikket for menneskerettighedsdomstolen i Strasbourg.
Så derfor er min holdning, at hvis man vil drukne sin hund, påstår man, at den er gal, og jeg beder ligeledes Europa-Parlamentet om ikke at tage denne anmodning om henvisning til fornyet udvalgsbehandling i betragtning.

Frahm
Hr. formand, jeg vil gerne slå til lyd for, at vi udsætter beslutningen om dette forslag. Jeg mener i modsætning til ordføreren ikke, at denne aftale skal afhænge af, om vi vinder eller ikke vinder ved sådan en aftale, men om menneskerettigheder og demokrati i Tyrkiet gavnes ved sådan en aftale. Det må være det, der er afgørende for os. Siden vi er begyndt at behandle disse sager, har det tyrkiske parlament bekræftet dødsstraffen over Öcalan. Vi går imod dødsstraf som princip. Vi mener, det er grundlæggende for sikring af menneskerettighederne, at man afskaffer dødsstraffen. Derfor vil jeg anbefale, at vi udsætter behandling af dette punkt, til det tyrkiske parlament har vist, at det er villigt til at respektere grundlæggende menneskerettigheder i Tyrkiet.

Swoboda
Hr. formand, Europa-Parlamentet har ofte og entydigt udtalt sig imod dødsstraf, uanset om det drejer sig om hr. Öcalan eller andre. Dødsstraffen bør også afskaffes i Tyrkiet! Europa-Parlamentet går ind for flere menneskerettigheder, for minioritetgruppernes rettigheder, for bedre relationer mellem Tyrkiet og Grækenland, for en løsning på cypernproblemet. Alt dette er ikke på dagsordenen i dag. Det er der overvejende og overvældende flertal for i Europa-Parlamentet. I dag drøfter vi to konkrete betænkninger, der er knyttet til vores løfter og tilsagn over for Tyrkiet først og fremmest i forbindelse med, at de vestligt orienterede, de europæiske kræfter i Tyrkiet bliver styrket. Derfor går jeg ind for, at disse betænkninger behandles. Al den kritik, som vi fortsat har at udsætte på Tyrkiet og på situationen for menneskerettighederne, bliver ikke berørt heraf!

Queiró
Det er et punkt til forretningsordenen netop for at beklage, at De ikke, hr. formand, gav mig ordet på det tidspunkt, hvor jeg bad om det, eftersom jeg i går var det eneste medlem, der meddelte, at jeg ville foreslå denne udsættelse. Jeg glæder mig dog over den, da det jo er helt indlysende, at Europa-Parlamentet er nødt til at sende et meget klart signal, om at det vil forsvare de værdier, som det tror på, især over for et land, der ikke er et hvilket som helst land, men et, som har betrådt vejen hen imod medlemskab af EU.
(Fornyet udvalgsbehandling forkastedes)
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)
Betænkning (A5-0065/1999) af Breyer for Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om grænseværdier for benzen og carbonmonoxid i luften (KOM(1998) 591 - C4-0135/1999- 1998/0333(COD))
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)
Betænkning (A5-0070/1999) af Morillon for Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik om forslag til Rådets forordning om iværksættelse af foranstaltninger til udbygning af toldunionen mellem EF og Tyrkiet (KOM(98) 600 - C4-0669/1998 - 1998/0299(CNS))
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)

Velkomstord
Formanden
Det er mig en stor fornøjelse at kunne byde delegationen fra det marokkanske parlament under ledelse af formanden for Rådgivernes Hus, hr. Jalal Essaïd, velkommen i den officielle loge.
(Kraftigt bifald)

AFSTEMNING (fortsættelse)
Formanden
Afstemningen er afsluttet.
Stemmeforklaringer - Betænkning af Pronk (A5-0074/1999)

Cauquil
På trods af den meget begrænsede karakter og tydelige utilstrækkelighed over for problemet vil vi stemme for direktivet om "minimumsforskrifter vedrørende forbedring af sikkerhed og sundhedsbeskyttelse for arbejdstagere, der kan blive udsat for fare hidrørende fra eksplosiv atmosfære", for så vidt som det kan udgøre et fremskridt i de lande, hvor arbejderne er dårligst beskyttet.
Men eftersom der hverken fastsættes en egentlig kontrol - det vil sige en kontrol, der udføres af de truede arbejdstagere selv eller mere bredt af befolkningen - eller sanktioner mod de arbejdsgivere, der gør sig skyldige i uforsigtigheder, risikerer vi, at dette direktiv aldrig gennemføres. Beslutningen, der medtager sikkerhed og sundhed for arbejdsgiverne under overvejelser af rent økonomisk karakter i artikel 3, er selvmodsigende i artikel 2, idet det afvises at gennemtvinge bestemmelser, der ville være til hindring for oprettelsen og udviklingen af små og mellemstore virksomheder. Det er nu op til arbejdstagerne selv at gennemføre denne minimale beskyttelse, som burde være deres ret, og som direktivet ikke agter at gennemtvinge.
Betænkning af Morrillon (A5-0070/1999 og A5-0071/1999)

Boudjenah
Tyrkiets ansøgning om tiltrædelse til Den Europæiske Union vil sikkert være på dagsordenen for Rådets næste møde i Helsinki. Der er opstået stærke strømninger - bl.a. i Frankrig - for Tyrkiets ansøgerstatus på lige fod med de andre kandidater i forbindelse med udvidelsen. Jeg vil gerne henlede opmærksomheden på risikoen for, at vi kommer til at befinde os i den samme situation som med hensyn til toldunionen. Ifølge sine fortalere skulle toldunionen mellem Den Europæiske Union og Tyrkiet fremme de demokratiske reformer, menneskerettighederne og minoriteternes rettigheder. På trods af holdningen i vores gruppe og i flere foreninger, der forsvarer menneskerettighederne såsom France Liberté, der ledes af Danielle Mitterrand, blev toldunionen ratificeret og trådte i kraft. I dag diskuterer man en uddybning.
Men vi må konstatere, at overtrædelserne af menneskerettighederne fortsat sker. Det kurdiske problem er ikke løst. Öcalans dødsdom blev stadfæstet. Leyla Zana er stadig i fængsel. Selv Kommissionen har måttet anerkende, at der efter toldunionens ikrafttrædelse ikke er opnået noget mærkbart fremskridt i Tyrkiet med hensyn til menneskerettighederne og den demokratiske reform.
Lad os tage ved lære af erfaringerne fra toldunionen. At fremme den europæiske forankring i Tyrkiet, som Jacques Chirac sagde i Istanbul den 18. november, ved at anerkende Tyrkiets ansøgerstatus, vil af Tyrkiets myndigheder blive opfattet som en tilskyndelse til at fortsætte den samme politik.
Jeg foreslår ikke, at man definitivt fratager Tyrkiet dets status som ansøger til Den Europæiske Union. Men man må forudgående kræve over for Tyrkiet, at landet indgår ufravigelige og definitive forpligtelser, og man må kontrollere, at disse overholdes. Det vil sige en anerkendelse af det kurdiske folks rettigheder, frigivelse af Leyla Zana og alle andre politiske fanger, gennemførelsen af FN's resolutioner med henblik på en løsning af problemet på Cypern.
Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik kommer med henvisninger til menneskerettighederne i betænkningen. Men efter at have ændret Kommissionen forslag tales der for en fortsættelse og en uddybning af toldunionen med Tyrkiet. Jeg kan ikke være enig i dette skridt, for det er på tide, at vi sender et klart signal til Tyrkiet ved at suspendere eller blokere for toldunionen.

Caudron
Jeg vil gerne lykønske hr. Morillon for klart at give udtryk for, at formålet med disse to betænkninger ikke er at forhandle om Tyrkiets støtteberettigelse. Det drejer sig om at forberede landet, der officielt er kandidat til tiltrædelse i kraft af aktioner, der på den ene side sigter mod at udvide toldunionen mellem EU og Tyrkiet (15 millioner euro på tre år), og på den anden side mod at fremme den sociale og økonomiske udvikling i Tyrkiet (135 millioner euro på 3 år).
Disse forslag til forordning, der er fremsat af Kommissionen i oktober 1998 som følge af en anmodning fra Rådet (almindelige anliggender), sigter mod at løse op for blokeringerne for Den Europæiske Unions finansielle bistand til Tyrkiet.
Mens forslaget til forordning i forbindelse med toldunionen, der er baseret på artikel 235 i traktaten, forudsætter en enstemmig vedtagelse i Rådet, kan den anden forordning vedtages gennem fælles beslutningstagning og muliggør således en flertalsbeslutning.
Delingen af forordningerne begrundes med et ønske om at komme ud af en fastlåst situation i Rådet. Det er på høje tid!
Det er vores pligt at opmuntre Tyrkiet til at fortsætte de planlagte reformer med henblik på at forbedre landets økonomi, at omstrukturere og øge effektiviteten i den offentlige sektor, at modernisere den økonomiske og sociale infrastruktur, at udvikle produktionen og at øge landets økonomiske og sociale samhørighed. Det, jeg sætter pris på i denne forordning, er, at det fastsættes at tilgodese samarbejdsprojekter og -aktioner, de lokale og regionale myndigheder, de offentlige organismer og især det civile samfund, det vil sige foreninger og ngo'er. Det forekommer mig således uundværligt at samle det tyrkiske folk om den ændring, der er ved at ske i deres land.
På samme tid er det nødvendigt at kontrollere forløbet af disse samarbejdsprojekter og -aktioner og selvfølgelig, at Europa-Parlamentet tilknyttes denne kontrol.
Det er fastsat, og det er jeg tilfreds med, at Rådet kan beslutte at ophæve ethvert samarbejde, hvis der opstår problemer i forbindelse med iværksættelsen af projekter og aktioner (især inden for demokrati, menneskerettigheder og beskyttelse af minoriteter). Dette kræver kvalificeret flertal efter forslag fremsat af Kommissionen eller Europa-Parlamentet.
Vi må således skubbe Tyrkiet i retning af en bedre overholdelse af menneskerettighederne. Dette er ikke nemt, hvilket Öcalans dødsdom på trods af europæiske og internationale protester vidner om. Man skal alligevel insistere, og jeg håber, at det at give Tyrkiet et håb om tiltrædelse til Den Europæiske Union vil motivere de tyrkiske myndigheder til i højere grad at overholde menneskerettighederne, til at fremme de demokratiske praksiser og til at opgive den besatte del af Cypern.
Kære kolleger, vi nærmer os topmødet i Helsinki, hvor Tyrkiets status skal diskuteres. Europa-Parlamentet skylder sig selv at sende et stærkt politisk signal på trods af de til tider forståelige forbehold fra nogle.

Cauquil
Vi vil ikke stemme for beslutningen fra Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik, for på trods af den højtravende formulering skjuler de påståede bekymringer om menneskerettighederne meget dårligt de rent kommercielle interesser. I øvrigt understreger ordføreren selv det faktum, at handelsbalancen mellem Den Europæiske Union og Tyrkiet i stadig højere grad er i Den Europæiske Unions favør.
Baggrunden for vores forkastelse af beslutningen er både en protest mod arbejdernes betingelser i Tyrkiet, mod undertrykkelsen af det kurdiske folk og mod den tyrkiske stats manglende overholdelse af de grundlæggende menneskerettigheder.
Hermed ikke være sagt, at det kun er i Tyrkiet, at arbejdstagernes rettigheder og frihed ignoreres. Vi mener ingenlunde, at et tilhørsforhold til Den Europæiske Union er en ære, en stat skal gøre sig fortjent til, eller at Den Europæiske Union har patent på demokrati.
Og selvom Tyrkiets optagelse i Den Europæiske Union lever op til de store industrikoncerners og kommercielle koncerners krav - både i Den Europæiske Union og i Tyrkiet - vil dette på ingen måde forbedre landets arbejdsomme massers skæbne, ligesom Den Europæiske Union heller ikke har beskyttet arbejdstagerne i de lande, der allerede er medlemmer, mod arbejdsløshed og mod en forværring af deres levevilkår.

Krivine
Denne diskussion er en anledning til at udtrykke vores solidaritet med arbejdstagerne og det tyrkiske og kurdiske folk.
Det er op til dem at bestemme, hvorvidt de vil slutte sig til Den Europæiske Union. Og hvis de beslutter sig til at gøre det, er det ikke op til os at modsætte os det. Men det forhindrer os ikke i fortsat at fordømme den undertrykkelse, der begås af dette regime, der er en arv fra militærdiktaturet i 1980, og som i dag truer med at henrette Öcalan og nægter at give det kurdiske folk selvbestemmelse.
Men før de europæiske regeringer giver lektioner i demokrati, burde de vise et godt eksempel, og en begyndelse kunne være at give de 3 millioner illegale kurdiske indvandrere, der opholder sig i Den Europæiske Union, stemmeret. Vi taler om den samme Europæiske Union, som udnytter Tyrkiet gennem en toldunion uden finansielle godtgørelser. Støtten bør komme Tyrkiets befolkning til gode. For at nå dertil skal man ikke prioritere de økonomiske eller toldmæssige forbindelser, men forbindelserne mellem de civile samfund og organisationer i Tyrkiet og i de andre europæiske lande.
Derfor afstår jeg fra at stemme om betænkningen om iværksættelse af foranstaltninger til økonomisk og social udvikling, og jeg vil stemme mod betænkningen om toldunionen EU/Tyrkiet.
Betænkning af Breyer (A5-0065/1999)

Rovsing
. Luftforurening som følge af emissioner af farlige stoffer i atmosfæren er et grænseoverskridende miljøproblem, som giver anledning til en voldsom belastning af folkesundheden. Derfor er det glædeligt, at Kommissionen har taget initiativ til at udarbejde et direktivforslag om grænseværdier for benzen og carbonmonoxid. Det er imidlertid uhyre vigtigt, at forslaget også omhandler krav til information af offentligheden om luftkvalitet, som skal gives ud fra meget nøje kontrol af benzen- og carbonmonoxidniveauet.
Jeg hilser det også velkomment, at Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik i sin betænkning har skærpet kravet med hensyn til absolut lettilgængelige og forståelige data, så offentligheden til enhver tid holdes orienteret om luftkvalitet og eventuelle forureningsproblemer, som hidrører fra farlige emissioner.
Betænkning af Sjöstedt (A5-0044/1999)

Kauppi
Som kommende parlamentsmedlem for Østersølandene ønsker jeg på alle måder at fremme beskyttelsen af havmiljøet i Østersøområdet. Jeg anser de foreslåede ændringer, specielt til Bilag III vedrørende udledninger fra landbruget, for yderst positive. Forhindringen af forurening fra skibe er efter min mening også yderst vigtig, men hvad den angår, må man imidlertid tage hensyn til visse omstændigheder, som jeg her vil nævne.
Der er vældige forskelle mellem aftaleparternes overholdelse af aftalen til beskyttelse af Østersøen. Dette har dels at gøre med de tekniske muligheder. Landene i Den Europæiske Union efterlever samvittighedsfuldt aftalen, men f.eks. i Rusland og i de baltiske lande findes der store mangler i modtagefaciliteterne til affald fra skibe. Heller ikke myndighedernes kontrol er lige så effektivt organiseret som i EU-landene. En reform af reglerne medfører betydelige investeringer for vores industri, hvorfor det er vigtigt, at man med de nye regler opnår synlige resultater for miljøbeskyttelsen. I fremtiden burde vi da også forsøge at medvirke til, at man får skabt den rette holdning og den rette type faciliteter i de nye medlemslande.
Betænkning af Fraga Estévez (A5-0067/1999)
Det Europæiske Råd i Helsinki (B5-0310/1999)

MacCormick
Jeg undlod at stemme om dette beslutningsforslag, og jeg har især to forbehold. Spørgsmålet om euroobligationsmarkedet vedrører generelt alle i Europa, ikke kun London. Det er i hvert fald et spørgsmål, som optager os meget i Skotland, og jeg var skuffet over udfaldet af afstemningen.
Under forhandlingen i går aftes talte jeg om de bemærkninger, som NATO's generalsekretær fremsatte i går. Jeg vil gerne atter en gang gøre opmærksom på, at han bevidst deltog i en partipolitisk debat inden for Det Forenede Kongerige, navnlig vedrørende Skotland. Derved mener jeg, at han har givet et forkert billede både af Irlands holdning som bekræftet af minister Andrews i Irish Times her til morgen og af mit eget partis holdning til dette spørgsmål i Det Forenede Kongerige. Højtstående embedsmænd fra internationale organisationer bør afholde sig fra at deltage i den slags partipolitiske dialoger. Jeg er derfor meget skuffet over de bemærkninger, som blev fremsat om NATO.

Blak og Lund
. De danske socialdemokrater i Europa-Parlamentet har i dag stemt for det fælles beslutningsforslag om forberedelsen af Det Europæiske Råds møde i Helsinki den 10.-11. december 1999, fordi vi generelt er enige i forslagets anbefalinger om de vigtige emner omkring beskæftigelse, miljø, udvidelse m.m., der er på dagsordenen.
Denne stemmeforklaring ændrer dog ikke ved den holdning, vi tidligere har tilkendegivet med hensyn til Europa-Parlamentets behandling af betænkningen fra Dimitrakopoulos og Leinen om forberedelsen af den kommende regeringskonference. Vi er fortsat af den opfattelse, at stats- og regeringscheferne først og fremmest skal opstille en realistisk dagsorden, der gør det muligt at afslutte regeringskonferencen inden udgangen af 2000, således at der ikke står traktatmæssige hindringer i vejen for den kommende udvidelse af EU. Vi er ligeledes fortsat af den opfattelse, at EU ikke skal udvide sig til en egentlig forsvarsalliance, det bør fortsat være NATO's opgave. EU bør derimod spille en udvidet rolle med hensyn til humanitære opgaver.

Hager
Løsgængerne stemmer ved den endelige afstemning for forslaget til fælles beslutning, men konstaterer samtidig, at holdningen i spørgsmålet om traktatreformen, om forberedelse og gennemførelse af regeringskonferencen, således som det er kommet til udtryk i forbindelse med afstemningen om betænkningen af Dimitrakopoulos og Leinen, ikke har ændret sig.

Schörling
Jeg har stemt nej til beslutningsforslaget, især fordi Europa-Parlamentet igen giver sin støtte til en militarisering af EU.
Jeg ville have stemt for den oprindelige tekst i Verts/ALE-gruppens beslutningsforslag, men desværre var dette ikke muligt. I teksten står der, at det betones, at en videreudvikling af FUSP først og fremmest bør bygge på princippet om, at konflikter og kriser skal forebygges og håndteres med fredelige og civile midler, og at der kun bør tages militære midler i brug som sidste udvej, være tilstrækkeligt underbygget af et FN- eller OSCE-mandat og ikke føre til øgede forsvarsudgifter.

Theorin
Jeg kan ikke støtte beslutningsforslaget, da jeg ikke støtter kravet om et fælles forsvar og en fælles skattepolitik.
Betænkning af Torres Marques (A5-0076/1999)

Berthu
. (FR) Hr. formand, Europa-Parlamentets betænkning om varigheden af overgangsperioden for indførelse af euroen er en lejlighed for os til at minde om visse forstyrrende sandheder.
Først og fremmest virker det som om, at borgerne, på trods af en stor kampagne for euroen - navnlig da den blev indført - og på trods af, at den nu er juridisk gældende, og at den har været ude for nogle nervepirrende uheld på de internationale markeder, fuldstændig har glemt, at den eksisterer. De fortsætter i stor stil med at anvende de nationale valutaer, som de er vant til, de anvender kun euroen i et meget lille omfang, og hvad værre er, det ser ud til, at de bliver mindre og mindre tilbøjelige til at anvende den i fremtiden.
Meningsmålingerne viser således - i hvert fald i Frankrig - at procentdelen af de personer, der agter at åbne en konto i euro i nær fremtid, gradvist er faldet siden 1. januar 1999, og nu kun vedrører en lille minoritet. Dette er topmålet, for jo nærmere vi kommer på den 31. december 2001, jo mere burde denne procentdel tværtimod stige.
Det er tydeligt, at vores medborgere overhovedet ikke kan se det nyttige i at gå over til euroen i dagligdagen. Men Europa-Parlamentet vil hjælpe dem til at se deres fejltagelse og taler endnu en gang om en informationskampagne, som, og jeg citerer den vedtagne beslutning, "belyser både praktiske spørgsmål og den grundlæggende betydning af den monetære union". Så er vi der igen: Endnu en gang minder vi dem, der ikke mener, at euroen tjener noget formål, om dens brugbarhed.
Jeg vil for mit vedkommende stille et blasfemisk spørgsmål: Hvad hvis nu vores medborgere har ret? Og hvis deres fornemmelse er den rigtige? Og hvis det er formålsløst at gå over til en daglig anvendelse af euroen? Således vil den treårige overgangsperioden i det mindste have vist, at man meget vel på den ene side kan leve med en euro, som lever sit eget liv - der i øvrigt er ret kaotisk - på de internationale markeder og på den anden side bevare de nationale valutaer i omløb til forbrugernes store tilfredshed.
Lad os gøre det rigtige og blive i den nuværende situation, hr. formand, og lad os med henblik på rejsende og grænseoverskridende betalinger have tillid til moderne betalingsmidler som kreditkort eller elektroniske porteføljer.

Meijer
Hr. formand, jeg har stemt imod Torres Marques-betænkningen om indførelse af euroen, fordi mit parti, Det Socialistiske Parti i Nederlandene, altid har ført kampagne mod indførelse af en fælles valuta. Vi fortsætter med at være imod den, så længe denne valuta skal indføres på bekostning af mulighederne for at anvende penge på en god socialpolitik, gode kollektive faciliteter, en aktiv miljøpolitik og en indkomstpolitik til gavn for de lavest lønnede. Indførelsen af en fælles valuta kommer i det mindste for tidligt. Derfor tilslutter jeg mig heller ikke nu en række ledsageforanstaltninger med henblik på at gennemføre denne indførelse og gøre den lettere.

Caudron
Det er med den største tilfredsstillelse, jeg læser fru Torres Marques betænkning. Hun kommer med en relevant analyse af de tekniske vanskeligheder, som vi fortsat skal løse i forbindelse med indførelsen af euroen. Vi må ikke lukke øjnene for, at problemerne langtfra er helt løst, og at offentligheden langtfra er parat.
Derfor tror jeg - i lighed med ØKOFIN-Rådet, Kommissionen og vores ordfører - at en reducering af overgangsperioden på tre år vil kunne medføre nogle meget store tekniske vanskeligheder, det vil kunne bringe en problemløs overgang til euroen i fare.
De tekniske hindringer, der udgør de største vanskeligheder i forbindelse med en nedsættelse af overgangsperioden, er bl.a. fristerne for fremstilling af eurosedler og -mønter, det store omfang af edbmæssige justeringer, der skal udføres, og også det faktum, at euroens indførelse i de offentlige myndigheder er planlagt til 2002 for at tage i hensyn til kompleksiteten af de ændringer, der sker i denne sektor.
Ud over disse tekniske hindringer vil en forkortelse af overgangsperioden bringe et af euroens stærke succeselementer i fare, nemlig tilliden hos de økonomiske og sociale aktører (hvis forberedelse endnu er utilstrækkelig) med hensyn til en præcis tidsplan, der overholdes. Og det siger jeg, der i begyndelsen talte for en mere stram tidsplan.
Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål har med henblik på en problemløs tilvænningstid fremsat et forslag, som jeg støtter, og som sigter mod at give forbrugerne mulighed for at begynde at veksle deres nationale penge til euromønter og -sedler fra begyndelsen af december 2001. Ligeledes skal bankerne forsynes med mønter og sedler i god tid inden januar 2002, og de detailhandlende og offentlige myndigheder skal forsynes inden begyndelsen af december 2001.
Desuden skal detailhandlen fra den anden uge af 2002 kun give tilbage i euro i stedet for i den nationale møntfod. Jeg er ligeledes enig med fru Torres Marques, når hun forkaster en lovmæssig forpligtelse og kun taler om en henstilling i denne forbindelse.
Hvad angår den periode, der begynder den 1. januar 2002, hvor to valutaer vil være i omløb på samme tid, en periode, der ifølge traktaten kan vare op til 6 måneder, deler jeg ordførerens og ØKOFIN-Rådets holdning om, at denne periode burde nedsættes til to måneder. Med henblik herpå skal vi styrke de aktive informationskampagner rettet mod borgerne.
Jeg vil slutte af med at understrege et problem, der desværre består, nemlig problemet med hensyn til bank- og vekselgebyrer. Dette er med til at puste til borgernes usikkerhed med hensyn til euroens konkrete fordele. Jeg har i øvrigt gjort Kommissionen og Rådet opmærksom på dette gennem skriftlige spørgsmål, dog uden endnu at få svar. Det er alvorligt på et tidspunkt, hvor euroen gennemgår en troværdighedskrise.

Krivine
Under påskud af tekniske foranstaltninger (fremstilling af sedler) foreslås det i betænkningen at lave en kampagne for den fælles mønt. Det drejer sig ikke så meget om at tale om "praktiske aspekter" i forbindelse med euroen som om at insistere på den grundlæggende betydning. Det er sandt, at euroens dyder ikke taler for sig selv! Men på forhånd at inddele skeptikerne i grupper som "analfabeter", "syns- og hørehæmmede" gør ikke ligefrem denne betænkning mere overbevisende.
Det fremgår af dette dokument, at Den Europæiske Centralbank har anvendt euroen i sine pengepolitiske operationer fra den 1. januar uden nogensinde at gøre rede for vekselkriterierne. Den fælles mønt er således ikke blot en demokratisk sejr for de europæiske borgere, den er også et magtfuldt værktøj for monetarismen, som den seneste rentestigning vidnede om.
På de finansielle markeder har euroen virket siden den 4. januar 1999. Almindelige borgere - dem der aldrig har spekuleret i valutaer - fortsætter med at rejse og købe ind og rammes hårdt af vekselgebyrer. Dette er endnu mere skandaløst i betragtning af, at valutakurserne nu er faste.
Vi behandler således ikke det egentlige spørgsmål: en fælles mønt for hvem og hvorfor?
Af alle disse grunde vil jeg stemme mod betænkningen.

Formanden
Stemmeforklaringerne er afsluttet.

Afbrydelse af sessionen
Formanden
Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.
(Mødet hævet kl. 12.25)

