Aftalen om offentlige indkøb (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er mundtlig forespørgsel af Daniel Varela Suanzes-Carpegna for Udvalget om International Handel til Kommissionen om genforhandling af aftalen om offentlige indkøb (GPA) - B6-0450/2006).
Daniel Varela Suanzes-Carpegna 
Fru formand! Hr. kommissær, mine damer og herrer, vores mundtlige forespørgsel om genforhandlingen af aftalen om offentlige indkøb, som udløber til marts, skyldes, at vi befinder os på et afgørende tidspunkt. Når vi desuden tager hensyn til nævnte aftales betydning og gyldighedsperiode, som bliver på 10 eller 12 år, var det nødvendigt at rejse sagen over for Kommissionen her i Parlamentet.
Markedet for offentlige indkøb får stadig større betydning i verden på grund af dets omfang, der kan nå op på 25 % af det globale BNP, og også fordi det for EU er en komparativ fordel, for inden for dette område kan vi på nuværende tidspunkt være konkurrencedygtige, sammenlignet med den konkurrence, vi udsættes for fra andre lande inden for andre sektorer, f.eks. landbruget og industrien. Hvis vi derfor ønsker at tilpasse os til globaliseringen, er det vigtigt at udvikle de sektorer, hvor EU kan være internationalt konkurrencedygtigt, og på denne måde skabe nogle retfærdige og gunstige betingelser for de europæiske virksomheder.
Disse markeder er i de fleste lande begrænset til nationale virksomheder, hvilket udgør en af de vigtigste ikketoldmæssige hindringer for den internationale handel. Der er to forhold, jeg gerne særligt vil fremhæve i forbindelse med genforhandlingen. For det første er der aftalens geografiske udvidelse med indtræden af vigtigste aktører som Kina eller udviklingslandene, og for det andet er der behovet for at sikre, at der findes retfærdige, afvejede og gensidige betingelser for virksomhederne i de forskellige lande.
Hvad angår det første punkt, er denne aftale om offentlige indkøb mere værd, jo større et geografisk område den dækker. Parlamentet vil derfor gerne vide, om der er nye lande, der ønsker at tiltræde aftalen på kort sigt, og i særdeleshed om vi kan forvente væsentlige forpligtelser fra Kina, for så vidt angår åbningen af dets offentlige markeder. Vi må ikke glemme, at Kina forpligtede sig til at åbne sit marked for offentlige indkøb - som i stort omfang fortsat er lukket eller pålagt krav, der er uacceptable for de europæiske virksomheder - og til i 2008 at indlede forhandlinger om tiltrædelse af aftalen om offentlige indkøb efter landets indtræden i Verdenshandelsorganisationen.
For det andet bør vi med hensyn til retfærdige og gensidige betingelser huske på, at de offentlige markeder i EU er meget åbne over for international konkurrence. Dette har betydelige fordele for de offentlige foretagender, som indgår aftaler, eftersom denne åbning for dem betyder en bedre valgmulighed og hermed en bedre mulighed for at finde varer og tjenesteydelser af en bedre kvalitet til en lavere pris. Men på den anden side må vi heller ikke glemme, at de europæiske virksomheder kan blive ramt i de tilfælde, hvor deres udenlandske konkurrenter bliver foretrukket.
Den vej, som EU skal følge i sin handelspolitik, er en større åbning af de internationale markeder i alle henseender. Løsningen er derfor ikke at lukke de offentlige markeder for udenlandske virksomheder. Det er netop derfor, at vi har en legitim ret til at bede om, at vores virksomheder får samme adgangsbetingelser til de offentlige markeder hos vores vigtigste samhandelspartnere, hvis virksomheder allerede har adgang til vores offentlige markeder. Dette er imidlertid ikke tilfældet i dag, idet de forpligtelser, som vores samhandelspartnere har påtaget sig, er meget begrænsede i forhold til EU's.
Kommissær Mandelson har også nævnt denne ubalance i sin meddelelse om et konkurrencedygtigt Europa i en globaliseret økonomi. I meddelelsen foreslår han muligheden for at indføre konkrete begrænsninger i adgangen til visse dele af de offentlige markeder i EU med det formål, at vores samhandelspartnere tilbyder en gensidig åbning af deres markeder.
Når dette er sagt, mener jeg, at det er belejligt - og derfor mere end passende - på vegne af Udvalget om International Handel at forelægge denne mundtlige forespørgsel for Kommissionen, så den kan forklare os, hvad der er dens strategi i forbindelse med genforhandlingen af aftalen, hvor vi - og det vil jeg gerne understrege - befinder os på et afgørende tidspunkt på grund af behovet for at nå en aftale i de kommende uger.
Hvordan vil Kommissionen forsvare de europæiske virksomheders interesser på markederne inden for de sektorer, hvor vi er særdeles konkurrencedygtige, f.eks. transport, energi eller offentlige arbejder, inden for rammerne af målet om at fortsætte vejen frem mod en større åbning af handelen, og ikke omvendt? I samme forbindelse vil jeg også gerne spørge, hvordan vi kan håndtere de europæiske SMV'ers situation, der allerede er ugunstig sammenlignet med de store virksomheder, i forhold til den situation, som andre SMV'er i andre lande befinder sig i, og hvis regeringer reserverer en vis del af deres offentlige indkøb til dem, sådan som det f.eks. er tilfældet i USA.
På grund af den manglende gensidighed, de europæiske SMV'ers ugunstige situation og den betydning, som disse har i forbindelse med de vigtigste mål i Lissabon-strategien, anmoder vi Kommissionen om, at den kræver, at de andre forhandlingspartnere skal give afkald på deres egne undtagelser, eller, hvis det ikke er muligt, at de accepterer, at vi gennemfører en undtagelse af samme type til fordel for de europæiske SMV'er. Vi har under alle omstændigheder brug for denne slags gensidige ordninger, eftersom de europæiske virksomheder i dag er dårligt stillet.
Jeg anmoder derfor Kommissionen om, at den informerer os om status for disse forhandlinger, især i forbindelse med de punkter, jeg har fremhævet, og dem, der henvises til i teksten i vores forespørgsel. Derudover beder jeg Kommissionen om at notere sig den bekymring, som Europa-Parlamentet har givet udtryk for, og om, at den tager højde herfor i sine forhandlinger i Genève.
Charlie McCreevy
Fru formand! Spørgsmålet om genforhandlingen af WTO-aftalen om offentlige indkøb, kendt under betegnelsen GPA, er vigtig for Europa, eftersom den bør give vores virksomheder flere muligheder uden for Fællesskabet fremover. I december nåede parterne bag GPA efter mange års langvarige og vanskelige forhandlinger til enighed om en foreløbig aftale om en ny revideret tekst. Jeg anser dette for et vigtigt resultat i den nuværende sammenhæng med Doha-runden. Den viser, at der fortsat er politisk vilje til at nå frem til en forståelse om disse følsomme spørgsmål.
Den nye tekst skaber større klarhed og gennemsigtighed og giver en bedre garanti for ligebehandling i indkøbsprocedurerne. Den omfatter for første gang bestemmelser vedrørende elektroniske indkøb.
Det Europæiske Fællesskab spillede en vigtig rolle under forhandlingerne. Den nuværende aftale er ikke afbalanceret, hverken med hensyn til proceduremæssige garantier eller dækningsområde. Vores hovedmålsætning var at udfylde hullerne og fjerne tvetydigheder.
Vi ønskede at opnå bedre juridiske garantier for vores leverandører svarende til dem, der tilbydes under for ordning for hjemmemarkeder. Samtidig forsøgte vi at gøre den nye aftale mere attraktiv for udviklingslandene gennem nye specifikke foranstaltninger. Den endelige aftale om denne nye tekst er betinget af et vellykket resultat af de igangværende forhandlinger om markedsadgang. Også her er vi nødt til at rykke balancen til Fællesskabets fordel. Derfor skal den dækning, som vores partnere tilbyder i øjeblikket, udvides til at dække det niveau, som Fællesskabet har tilbudt, og den skal gøres mere ensartet.
Vi ønsker alle, at vores virksomheder skal have bedre adgang til markederne for offentlige indkøb i andre lande. I sine konklusioner om Kommissionens meddelelse "Det globale Europa - I konkurrencen på verdensmarkedet" understregede Rådet, at vi skal opnå yderligere forbedringer af markedsadgangen i forhold til vores vigtigste handelspartnere, navnlig i forbindelse med offentlige indkøb.
Fællesskabet har indgivet en omfattende anmodning og et tilbud, som vil give de øvrige GPA-parter alle nødvendige incitamenter til at tilbyde betydelige yderligere muligheder for offentlige indkøb. Hvis det ikke lykkes os at opnå bred tilslutning hos de øvrige GPA-parter, overvejer vi at træffe de nødvendige foranstaltninger for at tilpasse Fællesskabets forpligtelser i den nye GPA i overensstemmelse hermed.
Hvis EU ikke opnår bedre adgang til markederne for offentlige indkøb i tredjelande, overvejer kommissær Mandelson og jeg et markedsåbningsinstrument, der kan forbedre EU's adgang.
Situationen for vores SMV'er fortjener særlig opmærksomhed. De vil få særlig nytte af den nye tekst gennem indførelsen af regler om elektronisk indkøb, og hvis forhandlingerne lykkes, vil nogle parter også sænke tærsklerne. Men lad mig erindre Dem om, at aftalen drejer sig om temmelig store indkøbsaftaler, som navnlig varetages af store virksomheder. SMV'er har bestemt en vigtig rolle at spille, men især som underleverandører. Derfor har vi bedt de af vores GPA-partnere, der i øjeblikket har særlige undtagelsesbestemmelser for deres hjemlige SMV'er, om at opgive disse.
Med hensyn til udsigten til at udvide aftalens geografiske dækningsområde er otte WTO-medlemmer på vej til at tiltræde den. Blandt disse er Jordan længst fremme. Kina har antydet, at man vil indlede tiltrædelsesforhandlinger i december, og efter mit besøg i landet sidste år er vi allerede i gang med at forberede denne vigtige tiltrædelse. Som allerede nævnt har Fællesskabet presset på for at opnå bedre betingelser for særbehandling og forskelsbehandling for udviklingslande. Jeg mener, at vi har opnået et godt resultat med skræddersyede nye regler, hvor der tages højde for disse landes særlige behov.
Jeg har tillid til, at hvis det lykkes for os, vil denne nye aftale udgøre en milepæl for den internationale samhandel og skabe nye muligheder for vores virksomheder.
Jean-Pierre Audy
Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Indledningsvis vil jeg gerne komplimentere min gode kollega hr. Varela Suanzes-Carpegna og takke ham for på vegne af Udvalget om International Handel at have foranlediget denne mundtlige forespørgsel om de igangværende forhandlinger i Verdenshandelsorganisationen vedrørende reglerne om offentlige indkøb. Der er behov for at sikre små og mellemstore virksomheder dispensation i flere henseender.
Det emne, vi drøfter i dag, er af afgørende betydning for vækst og beskæftigelse i Europa. WTO's regler om handelen med varer og tjenesteydelser omfatter ikke indkøb, som en stat foretager til eget brug, altså offentlige indkøb. Det er baggrunden for, at nogle lande ud over Marrakesh-aftalen fra april 1994 frivilligt har undertegnet et særligt bilag, som indeholder en aftale om offentlige indkøb. Alle store signatarstater - Canada, Korea, USA og Japan - med undtagelse af EU, har friholdt de markeder, de forbeholder deres små og mellemstore virksomheder. Denne ubalance er uacceptabel, og de således friholdte markeder er lige netop de markeder, der er interessante for vores små og mellemstore virksomheder, mens de små og mellemstore virksomheder i de pågældende lande har adgang til alle vores markeder for offentlige indkøb.
Vores små og mellemstore virksomheder er således underrepræsenteret, hvad angår offentlige indkøb, og vi bør iværksætte en bred debat om årsagerne til denne underrepræsentation. Der bør rådes bod på ubalancen ved at sikre, at små og mellemstore europæiske virksomheder opnår dispensation, hvad angår offentlige indkøb. En sådan konkurrenceforvridning er uacceptabel.
Det drejer sig ikke kun om disse forhandlinger, men set i et videre perspektiv om EU's vilje til at sikre små og mellemstore virksomheder de nødvendige gunstige betingelser og til at udnytte offentlige indkøb som en effektiv løftestang for vækst og beskæftigelse. Det drejer sig også om, at der inden for EU er behov for retssikkerhed, hvad angår forholdet mellem den globale retsorden, fællesskabsretten og de nationale retsregler. Det er ikke et spørgsmål om protektionisme, tværtimod. Det drejer sig om at øge udbuddet ved at sikre flere virksomheder i forhold til ordregiverne.
I dag er der på globalt plan tre store områder: Asien uden Japan, som er fattige lande med høj vækst, USA, som er et rigt land med høj vækst, og Europa, hvor vi har rige lande med lav vækst. Det bør give anledning til selvransagelse. Da vi regulerede det indre marked i forbindelse med vedtagelsen af direktivet om tjenesteydelser, opbyggede vi dette indre marked på grundlag af konkurrenceretten, og EU interesserede sig i høj grad for forbrugerne. Nu er det på tide at interessere sig for vores producenter. Den igangværende genforhandling af den multilaterale aftale om offentlige indkøb i WTO giver efter vores opfattelse en glimrende lejlighed til at handle og overveje de små og mellemstore virksomheders placering, hvad angår adgang til offentlige indkøb.
Vi bør tilføre det indre marked det aktiv, hr. kommissær, der ligger i en europæisk Small Business Act, som er funderet på den sociale markedsøkonomi. Debatten er sat i gang, og det glæder jeg mig over.
Erika Mann
for PSE-Gruppen. - Fru formand! Det er en fornøjelse at se Dem i formandsstolen.
Det interessant og fascinerende ved denne forhandling er, at vi taler om en flersidet aftale af en ganske særlig art. Den er naturligvis en del af den multilaterale ramme, men eftersom den er flersidet, skaber den langt større fleksibilitet for de medlemsstater, der er med i aftalen.
I den forbindelse, og fordi den har 10 års jubilæum, kunne kommissæren måske fortælle os lidt mere om den: Hvordan den har fungeret tidligere, om han er tilfreds med den og mener, at det er et projekt, der er værd at genforhandle. Det er ikke en del af hans ansvarsområde, men mener han, at det også kan betale sig at genforhandle telekommunikationsaftalen, som også fylder 10 år i år?
Med hensyn til aftalen om offentlige indkøb - som hr. Audy nævnte - er vi meget bekymrede for SMV'erne, for vi ved af erfaring, at de helt klart har sværere ved at få adgang til de internationale markeder. Hvad vil Kommissionen gøre ved det ud over det, den har gjort hidtil?
Kina giver anledning til stor bekymring. Vi er glade for at have Kina som en del af den globale sammenhæng, men det lægger et stort pres på nogle virksomheder. Så når Kina bliver medlem af den flersidede aftale, hvilke sikkerhedsforanstaltninger vil kommissæren da indføre for at sikre europæiske virksomheders og arbejdstageres interesser? I hvilken udstrækning er dette projekt en del af det samlede Europa? Hvor meget hænger den sammen med Kommissionens nye metode, hvor man accepterer forskellige bilaterale aftaler, og hvad vil blive en del af denne sammenhæng?
Med hensyn til forsyningspligtydelser, hvordan vil kommissæren da også her sikre, at de europæiske interesser kan sikres? Kan kommissæren fortælle os mere om det? Det kom han ikke ind på.
Endelig vil jeg høre, om kommissæren kan garantere, at Parlamentet vil blive holdt underrettet? Kan han love, at Udvalget om International Handel, som netop har valgt ny formand her til formiddag, også vil blive holdt underrettet?
Ryszard Czarnecki
for UEN-Gruppen. - (PL) Fru formand! Det er helt på sin plads, at Parlamentet behandler spørgsmålet om øget liberalisering af markederne for offentlige indkøb i dag, og det er efter min mening beklageligt, at den samme beslutsomhed manglede, da vi diskuterede liberaliseringen af tjenesteydelser på vores kontinent. Spørgsmålene vedrører i bund og grund det samme. Det er rigtigt at overveje at udvide det geografiske dækningsområde for GPA, og det er uheldigt, at vi ikke benyttede lejligheden til at uddybe vores marked for tjenesteydelser betydeligt for nogle få måneder siden.
Begge sager drejer sig om mere end blot foranstaltninger, der skal hjælpe de større europæiske selskaber med at drive virksomhed. Der lægges særlig vægt på at fremme de små og mellemstore virksomheders interesser. Jeg støtter aftaleforhandlinger, der vil give os mulighed for at deltage på det kinesiske marked for offentlige indkøb, men det er også vigtigt at huske på den anden parts muligheder for at deltage på det europæiske marked, som fru Mann netop var inde på. Der er to sider af denne sag i forhold til vores kinesiske partnere, og jeg mener, at vi også bør tage hensyn til de særlige udfordringer for det europæiske marked på dette område.
Caroline Lucas
Fru formand! Tillykke! Det er virkelig godt at se Dem i formandsstolen.
Kommissær McCreevy, jeg vil også gerne starte med at tale om, hvordan vi bedst kan støtte de små og mellemstore virksomheder. Det glæder mig, at det tilsyneladende er noget, som vi lægger vægt på på tværs af de forskellige politiske grupper i Parlamentet. Det er vi vist alle enige om.
Først vil jeg gerne have præciseret nogle bemærkninger fra den franske handelsminister, Christine Lagarde, som hun fremsatte i Parlamentets Udvalg om International Handel i sidste uge. Hun talte meget passioneret og rigtigt, mener jeg, om betydningen af at forsvare de små og mellemstore virksomheder i Europa. og alligevel har De, hr. kommissær, tilsyneladende et helt andet syn på SMV'ernes rolle, og hvordan man bedst kan støtte dem.
Det er vigtigt at sikre innovative små og mellemstore virksomheder bedre adgang til offentlige indkøbskontrakter. De tegner sig for 75 millioner arbejdspladser i Unionen og 50 % af Fællesskabets BNI, og de spiller en vital rolle for blomstrende lokale og regionale økonomier over hele EU.
Men det lader til, at Kommissionen frivilligt giver afkald på retten til at støtte sine SMV'er. Der er allerede fem lande - Canada, USA, Israel, Japan og Sydkorea - der vil indføre bestemmelser i deres lovgivning, som giver SMV'er forrang ved offentlige indkøb, og alligevel har EU underligt nok besluttet, at man ikke er interesseret i at gå i brechen for sine egne SMV'er.
Så hr. kommissær, kan De virkelig forsvare den holdning? At EU giver afkald på retten til at skabe lige betingelser, der vil give SMV'erne mulighed for at konkurrere med de store multinationale selskaber på lige vilkår, forekommer både usædvanligt og helt uacceptabelt. Vi burde da benytte genforhandlingen af GPA i Genève til at bryde de WTO-hindringer ned, som forhindrer medlemsstaterne i at gennemføre foranstaltninger vedrørende privilegeret adgang for SMV'er, hvis de måtte ønske dette. Vi burde også argumentere for undtagelser som led i den reviderede GPA for at give os mulighed for at indføre præferenceforanstaltninger, og ved at gøre dette ville vi blot genindføre ligebehandling for at hindre de store multinationale selskaber i at få alle fordelene.
Jeg beklager også i høj grad, at vi ikke har fået mulighed for en forudgående debat i Europa om, hvorvidt det overhovedet er hensigtsmæssigt at prøve at udvide de internationale samhandelsregler til at omfatte offentlige indkøb. Man vil sige, at offentlige indkøb ikke har meget om overhovedet noget med traditionelle spørgsmål om samhandel, told og kvoter at gøre, og at det er uacceptabelt at forhandle om disse spørgsmål inden for WTO, for jeg tror, at hvis offentlige indkøb på nationalt, lokalt og regionalt plan underkastes fælles, overordnede regler for, hvordan skatteydernes penge skal bruges, vil det ødelægge borgernes rimelige forventning om, at de bør have en vis demokratisk indflydelse på, hvordan deres penge skal bruges. Skatteydernes penge er grundlæggende noget andet end private midler og virksomhedernes midler, og borgerne har en berettiget forventning om, at de f.eks. skal have ret til at udøve lobbyvirksomhed for at lukke for udgifter til virksomheder, der drev virksomhed i Sydafrika, mens der var apartheid, eller udelukke virksomheder, der lader hånt om arbejdsmarkeds- eller miljølovgivning.
Jeg mener, at vi har en virkeligt vigtig rolle at spille i forsvaret for lokale indkøb og leverancer som et vigtigt instrument for lokal beskæftigelse og erhvervspolitik.
Helmuth Markov
Fru formand! Hjertelig tillykke med Deres valg. Hr. kommissær, aftalen om offentlige indkøb har hidtil kun været gældende for OECD-landene, og deres udgifter til offentlige kontrakter om varer, tjenester og anlægsarbejder udgør mellem 10 % og 25 % af deres BNP.
Kina overvejer nu muligheden af at slutte sig til dem. De genoptagne forhandlinger, som er i gang i øjeblikket, sigter overordnet set på at udvide aftalens dækningsområde, og det vil naturligvis gøre den langt mere betydningsfuld i forbindelse med den internationale samhandel med varer og tjenester.
I forbindelse med revisionsprocessen skal Kommissionen bestemt forsøge at skabe øget gennemsigtighed og bekæmpe korruption i forbindelse med offentlige indkøb på internationalt plan, de påtrængende miljømæssige udfordringer betyder, at den miljømæssige bæredygtighed inden for den offentlige sektor skal prioriteres højt, og som jeg forstår det, betyder det, at der er behov for regulering. Det skal f.eks. være lovligt og legitimt, at staten, når den indgår aftaler, prioriterer miljøvenlige varer og tjenester, selv om de er marginalt dyrere.
Et vigtigt spørgsmål er, hvordan vi forholder os over for udviklingslandene. Vi skal sikre, at offentlige indkøb, ligesom de øvrige Singapore-spørgsmål, behandles helt uafhængigt af den igangværende forhandlingsrunde under Doha-udviklingsdagsordenen, og udviklingslandene udtrykte et meget tydeligt ønske om dette i Cancún.
Det dokument, vi taler om - det, der skal genforhandles - kan rent faktisk kun gælde for partnere med sammenlignelig styrke, og derfor ser jeg visse problemer med tanken om ikkediskrimination eller gensidighed, som for mig at se endnu en gang betyder, at højt industrialiserede lande og udviklingslande behandles fuldstændig ens, og det fungerer ikke.
De foreslåede bestemmelser vedrørende udviklingslande, herunder en overgangsperiode på tre år - eller fem for de mindst udviklede - er helt utilstrækkelige, hvis de skal overtales til at underskrive aftalen. En af de beklagelige følger af dette er, at mange af disse lande vil styre klar af denne aftale, hvilket jeg i princippet anser for en skændsel, når dette skal behandles multilateralt.
Graham Booth
for IND/DEM-Gruppen. - (EN) Fru formand! Vores forhandling om denne mundtlige forespørgsel er selve sindbilledet på, hvad der er galt med EU. For det første skal vi forhandle med WTO gennem én mand, som repræsenterer ikke mindre end 27 nationer. Han har ikke noget folkeligt mandat og i lyset af hans meritter inden for britisk politik ville han ikke være blevet valgt til at styre en byfest. Jeg ønsker ikke, at en EU-repræsentant skal tale for mit land i WTO. Jeg vil have en repræsentant for Hendes Majestæts regering, som ikke bare kender mit land, men også holder af det.
Så er der hele spørgsmålet om konkurrence ved licitationer. Kina blev nævnt som en potentiel udbyder i den mundtlige forespørgsel og kan meget vel være yderst konkurrencedygtig. Selv om jeg fordømmer undertrykkelsen af individuelle frihedsrettigheder i Kina, ved kineserne et par ting om at køre en succesfuld økonomi. Regeringen bruger kun omkring 20 % af BNP, mens dette tal i euroområdet lå på 47,5 % i 2005. I Kina kører erhvervslivet med kun let indgriben fra lovgiverne. I EU er vi i gang med at regulere os ihjel.
I 2005 lovede hr. Blair, at det britiske formandskab ville begrænse bureaukratiet. Det gjorde man overhovedet ikke. Hvor mange tusind sider føjede man ikke til bjerget af lovgivning? Mit land blev narret med i EU i 1973 med løfter om, at det kun var et frihandelsområde. Det er, som det burde være: intet Parlament, ingen Kommission, ingen direktiver. I stedet er det blevet et bureaukratisk uhyre, der ødelægger vores økonomi.
Georgios Papastamkos
(EL) Hr. formand! Der er allerede indgået en midlertidig aftale om ændringen af aftalen om offentlige indkøb, mens man afventer den endelig aftale.
Jeg respekterer, at det er nødvendigt med hemmelige forhandlinger, men mener De ikke, hr. kommissær, at De underrettede Europa-Parlamentet for sent om EU's prioriteter, krav og tilbud i forbindelse med genforhandlingen af denne vigtige aftale?
Jeg mener, at EU's grundlæggende forhandlingsprincip bør være gensidighed og opnåelsen af et resultat, hvor der er balance mellem handelspartnerne. Det afbalancerede resultat bør ikke være teoretiske forpligtelser mellem handelspartnerne på de andre partneres vegne. Det bør vurderes ud fra de reelle muligheder for at udnytte den mængde udbud, der skal offentliggøres som grænseoverskridende udbud. Har Kommissionen gennemført undersøgelser om europæiske virksomheders faktiske adgang til de andre landes markeder siden den nuværende aftales ikrafttræden? USA, Canada, Sydkorea og Japan - der er parter i aftalen - har allerede sørget for, at små og mellemstore virksomheder har privilegeret adgang til markedet for offentlige kontrakter. Paradoksalt nok har EU ikke gjort det samme.
Jeg mener, at EU bør kræve, at små og mellemstore virksomheder skal undtages fra anvendelsesområdet for aftalen om offentlige kontrakter. Det er et rimeligt krav, især fordi vores samarbejdspartnere allerede har gennemført det.
De små og mellemstore virksomheder er et grundlæggende element i europæisk økonomi. En vigtig kilde til udvikling og beskæftigelse, som det også blev fremhævet af hr. Varela, ordføreren og hr. Audy. De bidrager til den økonomiske og sociale samhørighed. Vi har pligt til at tage initiativer, som sikrer deres dynamiske rolle.
David Martin
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne ønske Dem tillykke med Deres udnævnelse.
Jeg vil ikke tale om SMV'er, for det har mange af mine kolleger allerede gjort, men jeg vil gerne understrege og erklære mig enig i, at dette er et kolossalt vigtigt spørgsmål.
Offentlige indkøb tegner sig for 20 % af BNP i udviklingslandene og omkring 15 % af BNP i udviklede lande. Jeg føler, at jeg har et Janus-ansigt i denne sag, for intuitivt går jeg ind for at åbne de offentlige indkøb for konkurrence. Dette burde i teorien reducere de offentlige udgifter og skabe større åbenhed inden for offentlige indkøb og derfor begrænse korruptionen. Dette bør skabe fordele for både de udviklede lande og udviklingslandene, og i udviklingslandene vil det frigøre ressourcer til sundhed og uddannelse. Men hvis man kigger på listen over de lande, der har underskrevet GPA, er der ikke et eneste afrikansk land blandt de 36. Det er klart, at de afrikanske lande og andre mindre udviklede lande føler, at omkostningerne er større end fordelene ved at underskrive denne aftale.
Jeg vil spørge Kommissionen, hvordan den planlægger at støtte først og fremmest de afrikanske og ligeledes andre mindre udviklede lande for at give dem mulighed for at konkurrere på det europæiske marked og de andre udviklede markeder på lige fod, og hvilken bistand de kan få til at udvikle deres eget erhvervsliv, således at de kan klare konkurrencen i deres eget land, hvis de accepterer at åbne markedet for offentlige indkøb.
Fru Lucas antydede det på en lidt anden måde, men jeg er også bekymret for, hvordan man vil tage hensyn til ikkehandelsrelaterede spørgsmål i GPA og ved anvendelsen af GPA, hvordan man vil tage hensyn til spørgsmål som miljø, menneskerettigheder og arbejdsmarkedsrettigheder. Jeg er enig med fru Lucas i, at der er tale om offentlige midler, og at hvis vi blot får GPA uden betingelser, er der fare for, at arbejdsmarkeds- og miljøstandarderne kan blive presset nedad. På den ene side kan jeg se fordelene ved at åbne de offentlige indkøb, men der findes mange risici, og jeg håber, at Kommissionen vil undersøge disse spørgsmål.
Syed Kamall
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske Dem igen og sige tak til kommissæren.
I Storbritannien udelukkes SMV'erne på uretfærdig vis fra offentlige indkøb som følge af velmenende krav om f.eks. virksomhedernes sociale ansvar og miljøstandarder; ofte et krav om tre år med reviderede regnskaber, hvilket mange mindre virksomheder ikke kan opfylde; manglende konkurrence ved udbudene; sammenlægning af kontrakter, så de bliver for store for SMV'erne og favoriserer store virksomheder; samt fortrolighed og manglende åbenhed.
Vi ved, at EU-direktiverne indeholder krav om åbenhed og konkurrence inden for udbudene, men de fleste kontrakter, som SMV'erne byder på, ligger ret ofte under tærsklen. Så når man taler med SMV'er og spørger dem, hvad de ønsker, svarer de mindre bureaukrati og papirarbejde. De ønsker, at myndighederne undgår det generelle krav om certificering. De ønsker, at kontrakterne annonceres på websteder som "supply2.gov", og de ønsker også, at kontrakterne ikke kombineres. Men vi må erkende, at ministerierne ikke er kommercielle organisationer og ofte ønsker at undgå det ekstra arbejde ved flere forskellige udbud, så derfor må vi tilbyde incitamenter til regeringerne og de lokale myndigheder.
I USA har man indført nogle mål for at undersøge, hvorvidt man virkelig har eller ikke har retfærdig konkurrence. SMV'er kræver ikke kvoter, men de har brug for en måling af resultaterne for at se, hvorvidt der hersker fri konkurrence. I USA har man også rådgivere for små SMV'er, der hjælper det offentlige med at sikre SMV'erne lige adgang. Disse krav - benchmarks og konkurrenceadvokater - vil formentlig ikke være tilladt i henhold til WTO-aftalen, og jeg forstår begrundelsen, men den hindrer uforvarende foranstaltninger, der sikrer retfærdig konkurrence.
WTO-aftalen er faktisk hovedsagelig positiv, fordi den er anti-protektionistisk, men den forhindrer foranstaltninger, der er nødvendige for at hjælpe de små virksomheder. Så mens nogle medlemsstater ønsker at trække sig ud, frygter andre med rette, at dette vil forøge protektionismen. Lad os derfor opfordre Kommissionen til at lede efter et kompromis, hvor man sikres muligheden for at vælge fra, men hvor der samtidig udformes en ny aftale for at give mulighed for SMV-venlige foranstaltninger og for at udvide de anti-protektionistiske foranstaltninger betydeligt. Hvis vi tillader SMV-venlige foranstaltninger, vil aftalen fjerne USA's begrundelser for at holde sig udenfor, som landet har benyttet til at holde fast i loven om at købe amerikansk. Det vil også hjælpe de britiske og europæiske SMV'er til at kunne konkurrere på globalt plan.
Margrietus van den Berg
(NL) Hr. formand! En aftale om offentlige indkøb kan betyde øget gennemsigtighed og dermed mindre korruption. Det kan betyde fair priser, hvilket ikke er uvæsentligt, da der her er tale om offentlige indkøb for skatteydernes penge. Men lad os så også åbne mulighed for at fastsætte sociale og økologiske kriterier i forbindelse med udbuddene. Disse fordele ville også i høj grad kunne komme udviklingslandene til gavn. Det er bestemt ikke udelukket, at disse lande på et tidspunkt kan indgå som parter i den internationale aftale om offentlige indkøb. Kommissionen bør imidlertid tilskynde til, at landene først på nationalt eller regionalt plan kan gennemføre denne tilgang - og det samme gælder fair konkurrenceregler - helt på linje med, hvad vi gjorde i Europa. Den er ikke forpligtet til omgående at give adgang for hele verden og omfattende monopoler. Det vil så være op til udviklingslandene at bestemme, hvornår de føler sig parate i udviklingsmæssig henseende. Overalt i verden er det i øvrigt alment gældende, at der under ingen omstændigheder må være tale om tvungne storstilede offentlige indkøb, hvorved små og mellemstore virksomheder sættes ud af spillet. Desværre har jeg selv set et eksempel herpå i Amsterdam. Det drejede sig om en af byens togstationer, hvor sikkerhedstjenesten blev udbudt i licitation. Den virksomhed, som tidligere havde haft ansvaret for sikkerheden på stationen, og som havde løst opgaven på yderst tilfredsstillende vis, var en lille virksomhed. I forbindelse med udbuddet viste det sig imidlertid, at den pågældende virksomhed var for lille til at kunne deltage i konkurrencen om den samlede opgave, som omfattede en række stationer, og dermed blev virksomheden sat ud af spillet.
Jeg er sikker på, at mine kolleger er stødt på lignende eksempler. Derfor spørger vi Kommissionen, hvordan man sikrer små og mellemstore virksomheder bedre adgang til opgaver, som udbydes i licitation.
Endelig er tvungen åbning af national offentlig eller halvoffentlig forsyningsvirksomhed for store udenlandske udbydere af det onde. Ethvert land har ret til offentligt at fastlægge, hvad det ønsker at bevare i den offentlige sektor. Det drejer sig om basisforsyninger eksempelvis inden for områder som undervisning og vandforsyning, der udgør samfundets kerneområder, og som man ikke bør røre ved.
Andreas Schwab
(DE) Hr. formand, kommissær McCreevy, mine damer og herrer! Fordi det spørgsmål, som blev taget op af Udvalget om International Handel om problemet med offentlige indkøb på WTO-plan, påvirker EU's indre marked direkte, bør vi efter min mening se nærmere på det. Naturligvis drejer det sig på den ene side om WTO-aftalen her, men på den anden side skal vi også være klar over, at disse internationale traktater - for sådan er det med globaliseringen - har direkte indvirkning på EU's indre marked.
Hr. Kamall påpegede, at man selv nu skal overholde bestemte kvoter i en række WTO-medlemsstater, USA er en af dem, ved tildelingen af nationale kontrakter til små og mellemstore virksomheder, hvilket i sidste ende ikke betyder andet, end at dækningsområdet for WTO's bestemmelser for offentlige indkøb begrænses. Jeg vil gerne se en konsekvensvurdering, der viser, om dette har langsigtede fordele for små og mellemstore virksomheder; at det under alle omstændigheder ikke er sikkert.
Så længe vi ikke ved det helt sikkert, behøver vi ikke bekymre os om indskrænkningen af dækningsområdet, for det forholder sig naturligvis sådan, at små og mellemstore virksomheder lever af markeder, der er så gennemsigtige som mulig, og som de har lettest ved at få adgang til, og hvis WTO-medlemsstaterne reducerer dækningsområdet med 25 %, ved jeg ikke, om de små og mellemstore virksomheder rent faktisk vil have fordel af dette.
Det vil bestemt være umagen værd - og det er også med det i tankerne, at jeg støtter dette spørgsmål - hvis Kommissionen kunne undersøge dette nøje og vise os, hvorvidt dette har positive konsekvenser for de små og mellemstore virksomheder.
I Rådet - desværre er der ingen repræsentanter til stede - skal man naturligvis finde en balance mellem dem, der går ind for en fremgangsmåde i stil med USA's, og dem, der ønsker præcis det modsatte, dvs. en reduktion af kvoterne for at skabe fri og åben markedsadgang over hele WTO, så de små og mellemstore virksomheder får en chance overalt.
Derfor mener jeg, at det virkelige problem for de små og mellemstore virksomheder i denne forbindelse i langt højere grad er, at vi endnu ikke har fundet en løsning på problemet med underleverandører, for det er i den egenskab, at de små og mellemstore virksomheder ofte benyttes, og på den måde er de i stand til at skabe arbejdspladser og får en chance for at tjene penge, men de administreres i realiteten højere oppe, og det stiller dem ofte i en vanskelig situation med et ben i to lejre.
Det, som vi efter min mening burde gøre, er at være mere opmærksomme på dette problem, og derfor vil det glæde mig, hvis Kommissionen ville overveje dette og holde os underrettet om, hvad der foregår. Den skal med andre ord begynde at beskæftige sig med det problem, som spørgsmålet drejer sig om, og så kan vi stille præcise krav til kommissæren.
Stefano Zappalà
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne lykønske hr. Varela Suanzes-Carpegna og takke ham, fordi han har stillet dette spørgsmål, som giver os mulighed for at beskæftige os med denne sag. Jeg var Parlamentets ordfører vedrørende reformen af kontrakter, leverancer og tjenesteydelser i forbindelse med direktiv 17 og 18.
Selv om der kun er meget lidt tid, er det efter min mening værd at påpege de væsentlige aspekter ved problemet. Som jeg har hørt nogle talere sige her til formiddag, har Parlamentet i høj grad fokuseret på direktiv 18 eller det overordnede direktiv om kontrakter, om miljøspørgsmål, det ajourførte system for elektroniske kontrakter, det sociale og arbejdsmarkedsmæssige område og spørgsmålet om tærskler, og derfor mener jeg, at vi har en lovgivning, som uden tvivl er enestående, men som rent faktisk ikke vedrører emnet for formiddagens forhandling.
Dette spørgsmål er et helt andet: Der er en revision på vej af en international aftale, der stiller EU-landene - og dermed EU's virksomheder - ringere sammenlignet med andre. Hvad er problemet? I 1994 og i de følgende år planlagde man vidt forskellige typer af aktiviteter verden over gennem multilaterale aftaler. USA, Kina og andre lande nyder i virkeligheden godt af privilegier, som EU's virksomheder ikke har gavn af. Dette system er nu til revision, men metoderne til denne revision skal fastlægges, for, som mine kolleger og jeg selv skal huske på, har USA alene en årlig produktion på næsten 200 milliarder amerikanske dollars, et beløb, som rent faktisk forbliver inden for USA.
Sagen er, at mens alle og enhver kan komme til Europa og arbejde, kan vores små og mellemstore virksomheder ikke rejse ud og oprette virksomheder i resten af verden. GPA-aftalerne er bl.a. aftaler, der nægter europæiske virksomheder adgang til det internationale system.
Hvilke beslutninger kan vi derfor træffe i dag? Som jeg ser det, mener Kommissionen, at vi ved at afskaffe andres privilegier, igen kan konkurrere på lige fod. Det er ikke korrekt. Jeg mener, at vi i stedet må beskytte Europas små og mellemstore virksomheder ved at garantere dem de samme privilegier inden for EU og dermed over for EU, som små og mellemstore virksomheder fra USA og fra andre lande i verden nyder i dag.
Derfor er jeg ikke kun taknemmelig over for hr. Varela Suanzes-Carpegna, men jeg mener også, at det argument, som Frankrig fremfører i Rådet i øjeblikket, bør fremmes og støttes i stedet for Kommissionens holdning.
Charlie McCreevy
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke alle medlemmer for deres bemærkninger.
Jeg lægger stor vægt på offentlige indkøb. Korrekte, retfærdige og gennemsigtige procedurer er nødvendige ikke bare for virksomheder, der ønsker at byde på projekter, men også for myndighederne, som vil kunne spare sig selv og skatteyderne for store beløb, hvis de anvendte disse procedurer korrekt.
Det er vigtigt, at vi opnår løfter fra vores samhandelspartnere om, at de vil åbne deres markeder for bydende fra Europa. Vores virksomheder har noget at tilbyde. De er konkurrencedygtige, men for ofte får de ikke lov til eller bliver ikke inviteret til at byde.
SMV'erne nyder godt af offentlige indkøb. De har allerede en stor del af markedet, men jeg tror ikke, at indførelse af kvoter eller indførelse af præferencebehandling er svaret. Hvis vi gjorde det, ville vores samhandelspartnere gøre det samme, og resultatet ville være, at de europæiske virksomheder blev taberne. Jeg tror, at alle sider er bedst tjent med åbne markeder. Vores SMV'er er dynamiske og stærke. De vil også få gavn af det.
Fru Mann bad om at blive holdt orienteret. Jeg vil bede mine tjenestemænd holde hendes udvalg nøje underrettet. De vil deltage i udvalgets møder og besvare Deres spørgsmål om de nærmere detaljer i forhandlingerne.
Forskellige medlemmer henviste til særlige ordninger for SMV'er, og at dette skulle udgøre en del af vores forhandlingsposition. Som sagt er jeg ikke enig. Jeg er enig i meget af det, hr. Kamall sagde, og hans bemærkning om, at medlemsstaterne selv kunne gøre meget for at bistå deres SMV'er i forbindelse med offentlige indkøb uden at overtræde nogen som helst regler. Hvis de frakoblede nogle af deres kontrakter og skar meget af bureaukratiet væk, ville det gavne SMV'erne kolossalt og ville ikke kræve indførelse af kvoter. Jeg er så uenig i konklusionen fra nogle sider om, at det er bedre for SMV'erne at indføre kvoter.
Hr. Kamall var også inde på, at USA har en lov for mindre virksomheder og et agentur, der tager sig af disse spørgsmål. Men tallene viser, at både med hensyn til antal og mængder, får SMV'erne i Europa en langt højere procentdel af kontrakterne end i USA. Det burde være af interesse for nogen.
Derfor siger jeg - og man har ret til at være uenig med mig her - at offentlige indkøb drejer sig om konkurrence: de bedste varer og tjenester for den laveste pris. Det betyder, at man får noget for pengene. Dette understreges ved at reservere dele af markedet. Vi diskuterede også SMV'er ved en forhandling tidligere i dag. Medlemmerne sagde, at SMV'erne har brug for muligheder. Jeg er helt enig. Men protektionisme er ikke svaret. Men vi skal naturligvis ikke være naive: Vi forventer også, at vores samhandelspartnere åbner deres markeder.
Formanden
Vi udsætter mødet og genoptager det kl. 11.00 med det højtidelige møde, hvor vi byder den bulgarske præsident velkommen.
(Mødet udsat kl. 10.25 og genoptaget kl. 11.00)
