Hvidbog om erstatningssøgsmål ved overtrædelse af EF's kartel- og monopolregler (forhandling) 
Formanden
- Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Lehne for Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål om hvidbog om erstatningssøgsmål ved overtrædelse af EF's kartel- og monopolregler -.
Klaus-Heiner Lehne
Hr. formand, mine damer og herrer! Lad mig først takke skyggeordførerne, navnlig hr. Sánchez Presedo for socialdemokraterne og fru Bowles for de liberale, som arbejdede glimrende sammen med mig om at få kompromisteksten fremlagt i dag som en betænkning om Kommissionens hvidbog. Det er denne gang lykkedes os at opnå et meget stort tværpolitisk flertal og et virkelig levedygtigt kompromis, som også kan anvendes som retningslinje for det kommende arbejde i Europa-Kommissionen og senere under lovgivningsprocessen i Parlamentet og Rådet.
Vi har gjort det klart i denne betænkning - og med rette - at Parlamentet i tilfælde af overtrædelse af konkurrencereglerne står fast ved sin holdning om, at det ifølge europæisk tradition primært er myndighedernes opgave - både de nationale konkurrencemyndigheder og den europæiske konkurrencemyndighed - at reagere, og at dette ikke er det samme som at oprette en ekstra funktion på lige fod med den officielle indsats i kampen mod kartellerne. Vi har med vilje valgt en anden vej i Europa, end man har gjort i USA, som vi gerne bliver sammenlignet med.
Der er politisk enighed her i Parlamentet om, at vi har brug for en løsning på de såkaldte kollektive søgsmål. Hvis enkeltpersoners ulovlige handlinger går ud over et meget stort antal personer, som lider relativt små tab derved, er der brug for en selvstændig løsning til sådanne sager, hvor den normale retspleje simpelthen ikke er effektiv nok. Indførelsen af et sådant instrument bidrager også til at sikre adgangen til domstolene og udvikle det indre marked yderligere. Det er vi enige om.
Der var også enighed om, at vi ikke ønsker en retssagsindustri i Europa som den i USA med en omsætning på 240 mia. USD, hvilket i sidste ende ikke er nogen fordel for forbrugerne, men primært gavner de amerikanske advokatfirmaer, som vi alle ganske enkelt kan læse ud af relevante bøger. Intet af dette har meget at gøre med retssikkerhed, og det ønsker vi heller ikke. Vi var enige om, at vi i Europa ikke skulle overtage det amerikanske systems proceduremæssige torturinstrumenter. Dette gælder navnlig for bevisførelse og omkostninger. Det er et meget vigtigt punkt.
Vi var også enige om, at vi grundlæggende har den holdning, at lovgivningen på EU-plan set fra et principielt synspunkt kun kan være en opt-in-løsning, og at en opt-out-løsning kun ville være tilladt her, når medlemsstaterne allerede har en lignende løsning, og den nationale forfatningsret tillader det. Det er ikke i alle landes forfatningsret, at en opt-in-løsning er tilladt, og det strider også mod princippet om den voksne forbruger.
Som vi indtrængende påpeger, har Europa-Kommissionen fuldstændig glemt at behandle spørgsmålet om udenretlig tvistbilæggelse i sin hvidbog. Generaldirektoratet for Konkurrence og Kommissionen er gået direkte efter retssagerne. Som vi imidlertid har vidst i årevis på baggrund af debatten her i Parlamentet om retspolitikken, er det ikke altid den ideelle vej frem, og som regel er de udenretlige tvistbilæggelsesmekanismer ofte meget mere velegnede til at løse problemerne. Desuden er Generaldirektoratet for Forbrugerbeskyttelse kommet meget længere i sit arbejde med samme emne. Dette generaldirektorat afsatte en bred margin til de alternative tvistbilæggelsesinstrumenter i sin grønborg, som ligger én høringsfase før denne. Vi er overbevist om, at Europa-Kommissionen hurtigt må se på spørgsmålet igen.
Et sidste punkt, der også er afgørende, er, at vi ikke ønsker en fragmentering af loven. Nu sættes konkurrencelovgivningen i sving for at skabe sådan et instrument. Forbrugerbeskyttelsesområdet er på vej i samme retning. Vi ved, at noget lignende på et tidspunkt vil blive overvejet i forbindelse med kapitalmarkedslovgivningen, miljølovgivningen og sociallovgivningen. Vi finder det absolut nødvendigt også at overveje en horisontal tilgang og i hvert fald nødvendigt for os at støtte de proceduremæssige instrumenter, som er mere eller mindre de samme på alle områder, med et horisontalt instrument. Dette er også yderst afgørende.
Ján Figeľ
Hr. formand! Jeg hilser på Kommissionens vegne hr. Lehnes betænkning velkommen. Den er blevet vedtaget af Økonomi- og Valutaudvalget som et signal om stærk konsensus på tværs af de politiske grupper. Vi er også glade for, at denne betænkning er en stærk opbakning til hvidbogen.
Kommissionen noterer sig, at man i betænkningen er enig i hvidbogens afsløring af, at ofrene for overtrædelserne af EF's konkurrenceregler i øjeblikket har meget vanskeligt ved at kræve erstatning for de skader, de har lidt. Vi er enige i, at der skal træffes foranstaltninger til at sikre disse ofre fuld erstatning.
Vi deler også det synspunkt, at kollektive søgsmål er afgørende for forbrugerne og små virksomheder for at give dem en realistisk og effektiv mulighed for at opnå erstatning i sager med spredt skade. Kommissionen er også fuldstændig enig med Økonomi- og Valutaudvalget i, at overdreven eller uberettiget benyttelse af sagsanlæg skal undgås. Derfor må kollektive søgsmålsmekanismer indeholde dertil egnede forholdsregler.
Endelig er vi fuldstændig enige i, at udvalgets tilgang til kollektive søgsmål skal være konsekvent, og at det derfor skal sikres, at initiativer, der målrettes diverse områder, er forenelige med hinanden, f.eks. på områderne konkurrencelovgivning eller forbrugerbeskyttelse. Samtidig bifalder Kommissionen erkendelsen af, at en konsekvent tilgang til kollektive søgsmål ikke nødvendigvis betyder, at alle områder skal være omfattet af et fælles horisontalt instrument. Opfordringen til konsekvens må ikke unødigt forsinke udformningen af foranstaltninger, der er fundet nødvendige for den fulde håndhævelse af EF's konkurrenceregler.
Gabriela Creţu
Hr. formand! Udvalget om Det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse har formuleret sin holdning på baggrund af en bestemt virkelighed, nemlig at de negative virkninger af overtrædelse af kartel- og monopolreglerne meget ofte kan mærkes økonomisk i de sidste led af den kommercielle kæde og påvirke forbrugerne og små virksomheder.
I dette tilfælde er skadeserstatning vigtig, men samtidig er den vanskelig at opnå, fordi mange er ramt, og det kun drejer sig om småbeløb. Som resultat heraf har vi krævet en pakke af lovgivningsmæssige og andre foranstaltninger til at være det virkemiddel, som enhver skadelidt EU-borger kan ty til for at forsvare sin ret til fuld og korrekt erstatning.
Vi støtter alle foranstaltninger, der er beregnet til at fjerne hindringerne for at nå målet om at lette adgangen til dokumenter, mindske omkostningerne ved retssager og vende bevisbyrden om.
Vi bifalder Kommissionens forslag om at kombinere repræsentative tiltag fra kvalificerede enheders side med kollektive tiltag ifølge udtrykkelige aftaler. Vi mener imidlertid, at kollektive op-out-løsninger fortsat skal drøftes på grund af den fordel, de indebærer, nemlig en "en gang for alle"afgørelse og mindre usikkerhed.
Ioan Lucian Hămbăşan
Hr. formand! Selv om EU-traktaten klart forbyder karteller og andre overtrædelser af konkurrencereglerne, er det stadig svært for de ramte forbrugere i EU at kræve deres ret til erstatning.
I Rumænien f.eks. fik et kartel i cementindustrien for nylig en bøde på flere millioner euro. Imidlertid forpligter den nuværende lovgivning ikke myndigheder, der har beføjelser til at føre konkurrencetilsyn, til at lade sig inddrage i erstatning til de skadelidte.
Jeg vil gerne understrege, at der er brug for, at disse myndigheder tager hensyn til den erstatning, der er udbetalt, eller som burde udbetales, når de beregner de bøder, de pålægger selskaber, der er fundet skyldige i overtrædelser, for at forebygge uoverensstemmelser mellem den forårsagede skade og de anvendte straffeforanstaltninger og navnlig for at sikre, at erstatningen udbetales til dem, der er blevet ofre for den ulovlige praksis.
Derfor bifalder jeg Kommissionens intention om at forbedre metoderne til at garantere de rettigheder, som forbrugere har, der rammes af lovovertrædelser i hele Europa.
Parlamentet fastslog meget klart, at der ikke må findes "opt-out"systemer i Europa. Derfor må de skadelidte identificeres så hurtigt som muligt på tidspunktet for klagens indgivelse.
"Opt-in"systemet garanterer, at ofre for lovovertrædelser faktisk får erstatning. Parlamentet ønsker ikke, at andre, uanset om det er advokater, brancheorganisationer eller forbrugerbeskyttelsesorganer, skal profitere af private søgsmål.
Jeg mener også, at Parlamentet tilføjer et nyt vigtigt element, som Kommissionens forslag mangler. Alternative tvistbilæggelsesmekanismer er i mange tilfælde meget mere effektive for skadelidte, som har ret til erstatning, end retssager. Jeg hentyder til det forhold, at bilæggelsen først og fremmest skal indledes uden for domstolene, når der søges erstatning. Udenretlig tvistbilæggelse er meget mindre bekostelig end private søgsmål, idet forbrugerne får erstatning for tabene meget hurtigere.
Antolín Sánchez Presedo
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Denne betænkning blev enstemmigt vedtaget i Økonomi- og Valutaudvalget. Ikke blot er det et glimrende resultat, men også på baggrund af spørgsmålets vanskelige, komplekse og kontroversielle art et enestående resultat, som både bør sætte skub i og forankre den nye søjle - de private søgsmål - solidt, for dette er afgørende for en effektiv fælles konkurrencepolitik. Det er et nyt skridt i retning af en mere avanceret og effektiv ansvarspolitik, som er bedre egnet til at respektere de skadelidtes rettigheder og stille lovovertræderen mere effektivt til ansvar.
Jeg vil derfor gerne for det første lykønske ordfører Lehne, som har haft hovedansvaret for at bringe denne opgave til en vellykket afslutning. Kvaliteten af hans tanker, hans åbne sind og parathed til at gå i dialog og hans intelligente måde at frembringe de bedste kompromiser på har været afgørende for at nå i mål. Jeg vil også gerne takke ordførerne for udtalelser, skyggeordførere og dem, der har fremsat ændringsforslag. De har alle med deres meget positive bidrag beriget betænkningen.
Kommissionens hvidbog om erstatningssøgsmål ved overtrædelse af EF's kartel- og monopolregler er en reaktion på en anmodning, som Europa-Parlamentet fremsatte i sin beslutning om grønbogen, hvis indhold det accepterer i store træk. Det er tilfældet, når Parlamentet bl.a. støtter, at offentlige og private søgsmål supplerer hinanden, og bakker op om kollektive søgsmål, dog således at de amerikanske kollektive søgsmål - "class actions" - undgås, og det i stedet bliver lettere at kræve erstatning. Det er tilfældet, når Parlamentet foreslår adgang til relevant information under juridisk kontrol, dog sådan at man forebygger en "fishing expedition", og det er tilfældet, når det anerkender og opfordrer til uafhængige tiltag eller opfølgende foranstaltninger og et frivilligt erstatningssystem.
Betænkningen forsvarer Europa-Parlamentets fælles beslutningstagning om oprettelsen af de retlige rammer for at søge erstatning for brud på EF's konkurrenceregler. Denne holdning bør ikke forstås som en fornægtelse af politikken om EF's kompetence som retsgrundlag for lovgivning, men som en opgradering af kravene i den normale procedure på dette område om at opfylde de højere værdier, der anerkendes i Traktaten.
Det kræver Europa-Parlamentets lovgivningsmæssige deltagelse, når en forordning har en betydelig virkning på en grundlæggende rettighed såsom borgernes ret til effektiv retlig beskyttelse - som er en del af det europæiske og medlemsstaternes eget system - det demokratiske princip og respekten for nationale juridiske traditioner - hvilket netop kræver, at disse anliggender kun kan reguleres ved hjælp af bestemmelser på lovniveau eller med andre ord under medvirken af offentlighedens direkte repræsentanter.
Det skaber også en horisontal, integreret tilgang til at håndtere de fælles problemer, som private søgsmål inden for konkurrencelovgivningen kan have med andre områder, og dermed undgå en fragmenteret og inkonsekvent tilgang.
Private søgsmål kan anlægges af et offentligt organ og også af enkeltpersoner eller grupper som kollektive søgsmål. Denne anden ordning kan benyttes direkte af de skadelidte eller indirekte gennem kvalificerede enheder, uanset om de er udpeget på forhånd eller udnævnt ad hoc såsom forbruger- eller erhvervsorganisationer. Når kvalificerede enheder anlægger søgsmål, skal gruppen af skadelidte defineres ved anlæggelsen af sagen, men identificeringen af den enkelte kan ske senere, selv om det må slås tydeligt fast snarest muligt, så unødige forsinkelser undgås, og gældende lovgivning overholdes. Denne løsning er meget vigtig for sager med mindre og spredte skader.
Betænkningen rejser på en afbalanceret måde spørgsmålet om adgang til de oplysninger, der er nødvendige for at tage initiativ til opfølgning. Beskyttelsen af forretningshemmeligheder bør sikres i lighed med effekten af bødenedsættelsesordninger, som kræver retningslinjer.
Betingelserne er fastlagt således, at beslutninger truffet af en myndighed, som er medlem af EF's netværk af konkurrencemyndigheder, kan blive bindende i en anden medlemsstat, og sådan at bevisbyrden i fuld overensstemmelse med princippet om erstatningsansvar vendes om, og der antages at bestå en fejl eller skyld, når overtrædelsen er fastslået.
Det er også værd at understrege accepten af overvæltningsargumentet for indirekte skadelidte og et system, som forenkler og reducerer sagsomkostningerne. Jeg vil også gerne understrege det positive samspil mellem offentlige og private tiltag både i forbindelse med motiverende erstatning til skadelidte og etablering af den femårige frist for anlæggelse af søgsmål.
Jeg vil gerne slutte med at udtrykke min taknemmelighed over for Kommissionen for den dialog, der har været opretholdt gennem denne procedure, og med at bede kommissæren om straks at forelægge de initiativer, der er nødvendige for udviklingen heraf.
Diana Wallis
Hr. formand! Jeg vil gerne indlede med en tak til hr. Lehne for hans betænkning og bekræfte, at min gruppe støtter denne betænkning.
Jeg vil også gerne sige, at jeg finder det en smule besynderligt, at vi har denne debat her sent på aftenen, når vi har et spørgsmål om det samme emne på dagsordenen i morgen tidlig. Det ville have givet mere mening at slå dem sammen.
Men med min ros til betænkningen vil jeg gerne sige, at min gruppes udgangspunkt vil være at yde retfærdighed - yde SMV'erne og forbrugerne i hele EU retfærdighed de steder, hvor de står over for upassende og konkurrenceforvridende praksis. For nogle få uger siden arrangerede min gruppe et seminar i Parlamentet i Bruxelles, og jeg blev slået af nogle af vores gæster, som var med i frontlinjen af dette konkurrencehæmmende tiltag, ironisk nok i cementindustrien. Hvad sagde de til det? De sagde: "Gå endelig videre med dette her, endelig! Vi har brug for noget, der kan give os mulighed for at forfølge disse uegnede aktører på det europæiske marked."
Vi ønsker en europæisk løsning, og vi ønsker den så hurtigt som muligt, for hvis vi ikke får den, må jeg forudsige og advare om, at nogle af vores medlemsstater vil indføre systemer, som vil føre til "forum shopping" som resultat af retsafgørelsernes frie bevægelighed. Så for alt i verden - indfør et europæisk system snarest muligt.
Formanden
- Jeg skal sørge for, at Deres bemærkning vedrørende dagsordenen kommer videre til Formandskonferencen, som fastlægger dagsordenen. Sommetider begår den fejl.
Nils Lundgren
Hr. formand! Det indre marked er EU's absolut største bidrag til frihed og velstand i Europa. Det kræver bl.a. en effektiv kartel- og monopollovgivning. Det, vi nu er ved at behandle, er spørgsmålet om erstatningssager for overtrædelse af disse regler.
Der er gode fundamentale grunde til, at borgere og virksomheder skal kunne søge erstatning. Hr. Lehnes betænkning indikerer til en vis grad utilsigtet, hvilke problemer og risici der er forbundet hermed. I hvidbogen nævnes en europæisk retskultur, men en sådan eksisterer ikke. Vi bør ikke lave forordninger baseret på ønsketænkning. Ordføreren vil gerne have, at vi undgår amerikanske erstatningstilstande. Det er også ønsketænkning. Tværtimod er der stor risiko for, at denne kultur også opstår her.
Fordelingen af ansvaret mellem EU-institutionerne og medlemsstaterne er blevet ignoreret. Der er ingen objektiv analyse af, hvad der kræves i henhold til subsidiaritetsprincippet. Princippet bliver simpelthen ikke taget alvorligt.
Der er også mange andre uklare punkter og risiko for vilkårligheder. Punkt 7 og 11 vækker tilsammen ængstelse. Et indlysende udgangspunkt må være erstatningssager på basis af brud på kartel- og monopolreglerne. Det kræver, at det kriminelle forhold er fastslået af en domstol, hvorefter man må formode, afgørelsen har retskraft, selv i forbindelse med et individuelt krav, så domme, der vedrører en enkelt sag, ikke kan genoptages.
Punkt 15 og 18 giver tilsammen sagsøger mulighed for at vælge det retssystem, der er mest gunstigt. Det skaber retlig usikkerhed og vil resultere i "forum shopping", som bliver en reel trussel.
Den asymmetriske information skal begrænses ved at tvinge virksomhederne til at give sagsøger information. Det vil resultere i subjektiv håndtering af vigtige forretningsoplysninger, som kan misbruges.
Der er alt for mange risici og uklare punkter på dette stadium. Parlamentet bør derfor afvise denne betænkning og anmode om en mere detaljeret analyse af emnet, før vi træffer en beslutning.
Andreas Schwab
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Først en meget stor tak for ordfører Lehne, som har gjort et fremragende stykke arbejde og har fundet egnede løsninger på et meget vanskeligt spørgsmål i enighed med medlemmerne af andre grupper.
Jeg kan se af debatten, at vi alle er enige om, at vi har brug for en horisontal tilgang til alle kollektive søgsmål, og jeg beder derfor Kommissionen om ikke at fremsætte separate forslag fra de forskellige generaldirektorater for hvert enkelt område, men helst give os en sand kollektiv søgsmålsmekanisme, der dækker alle områder af det indre marked og gælder for Europas borgere samt naturligvis - som fru Wallis sagde - for europæiske SMV'er. Vi er forenet i tanken om, at vi effektivt skal værne de menneskers interesser, som er ofre for kartelvirksomhed, og at vi må underlægge den europæiske økonomi kartelkontrol i overensstemmelse med princippet om social markedsøkonomi. Ej heller ønsker vi misbrug af de forskellige nationale regelsæt i form af "forum shopping".
Debatten i aften har imidlertid ikke givet mig mange oplysninger om den mest effektive måde at opnå dette på, for jeg mener, at potentialet i kollektive søgsmål ofte er overvurderet. Derfor er det vigtigt igen at fastlægge bestemte benchmarks til at måle alle kollektive søgsmålsprocedurer med. Vi må svare på spørgsmålet om, hvorvidt yderligere retlig beskyttelse af forbrugere eller skadelidte i kollektive søgsmål, grænseoverskridende retssager og retssager, som berører mere end en enkelt medlemsstat, virkelig er nødvendig. Vi må indarbejde løsningsmuligheder for medlemsstaternes begrænsninger - opt-out, opt-in og utallige andre punkter - i den europæiske procedure. Hvis det simpelthen ikke er muligt, som Kommissionen selv allerede delvis har indrømmet, må vi have indarbejdet medlemsstaternes juridiske instrumenter og en fælles procedure med medlemsstaternes parlamenter for at tjene de europæiske forbrugeres interesser.
Vi ønsker afgjort at undgå kollektive søgsmål i Europa efter USA-modellen. Vi ønsker at sikre, at der tilkendes erstatning, men kun til dem, der faktisk har lidt et tab. Vi vil på det kraftigste fraråde uberettigede krav, og vi ønsker at fremme alternative tvistbilæggelsesprocedurer.
Olle Schmidt
(SV) Hr. formand! Også jeg vil gerne takke hr. Lehne for en konstruktiv og grundig betænkning, som tager fat på vigtige spørgsmål inden for konkurrenceloven og øger forbrugerbeskyttelsen.
EF-Domstolen giver enkeltpersoner og virksomheder ret til skadeserstatning for overtrædelser af konkurrencereglerne, men til trods herfor er virkeligheden den, at enkeltpersoner, der har lidt et tab som følge af brud på EF's kartel- og monopolregler, sjældent får erstatning. Vi må derfor skabe mekanismer, som øger tilliden og gør det nemmere for enkeltpersoner at kunne forfægte deres rettigheder på tværs af grænserne.
Vi ved, at forbrugerne og små virksomheder er bange for at indlede retssager, fordi de frygter langtrukne processer og navnlig store omkostninger. Ændringer i den henseende vil fremme grænseoverskridende handel.
Hvis vi skal have et velfungerende indre marked i hele EU, hvor folk kan stole på, at deres sag bliver undersøgt på en retssikker måde, og at de får fuld skadeserstatning, dvs. erstatning for tab, må vi også finde nye mekanismer til at lette gennemførelsen af de kollektive søgsmål.
Når vi taler om kollektive søgsmål, dukker emnet USA og landets erfaringer og yderligheder altid op. Vi må naturligvis lære heraf, men vi bør ikke lade os kyse. Europa må have et europæisk system, ikke et amerikansk. Hvis vi ikke gør noget, vil situationen bare forværres.
Ján Figeľ
Hr. formand! Tak, alle sammen, for de meget interessante bidrag, navnlig den indledende fremstilling af hr. Lehne. Den var meget spændende, og jeg kan nu se, hvorfor De er så enige og ikke blot i udvalget, men også på plenarmødet arbejder så godt sammen om disse emner.
Der er ikke meget, jeg kan tilføje, måske undtagen retsgrundlaget. Naturligvis afhænger det af målsætningerne og indholdet af den foreslåede foranstaltning, og jeg ønsker at forsikre Dem om som kommissær - for en anden portefølje måske, men jeg taler på vegne af Kommissionen - at vi i princippet søger et meget tæt samarbejde med Parlamentet. Hvordan vi opbygger det med hensyn til et praktisk, konkret emne eller spørgsmål, står foreløbig hen i det uvisse, men vi vil bestræbe os på et tæt samarbejde eller så tæt et samarbejde som muligt med Parlamentet i henhold til det gældende retsgrundlag.
Med hensyn til hvad De har sagt om fragmentering og en horisontal tilgang, tror jeg nok, at svaret fra Kommissionen - og det er meget synligt i hvidbogen - er en konsekvent, sammenhængende tilgang, og jeg mener, at den europæiske retstradition og vores retskulturelle rødder er forskellige fra de hyppigt omtalte amerikanske ditto. Men jeg tror, vi kan lære af andre og videreudvikle vores system.
Hvad angår offentlig håndhævelse og domstole, mener jeg naturligvis, det er meget vigtigt, at vi ikke går i retning af en svækkelse af denne håndhævelse, og naturligvis er artikel 81 og 82 meget vigtige søjler i EU's indre marked og politikker. De handler om retfærdighed, og skadeserstatningssager supplerer denne retshåndhævelse.
Sidst, men måske ikke mindst - det, der blev sagt om udenretlig tvistbilæggelse. Kommissionen går ind for det, men forudsætningen eller grundlaget for denne tilgang, hvilket ville være velkomment, er et bestående og fungerende, effektivt system for anlæggelse af skadeserstatningssager på medlemsstatsplan. Så jeg tror, vi ikke kun skal tilskynde, men hjælpe vores medlemsstater, således at disse spørgsmål og systemer fungerer i alle 27 EU-medlemsstater. Så tror jeg også, vi kommer til disse punkter.
Men jeg takker for, hvad der også for mig blev en meget interessant debat og ønsker held og lykke.
Klaus-Heiner Lehne
Hr. formand, hr. kommissær! Lad mig først takke mine kolleger for deres meget nyttige bidrag. Jeg synes, vi trak på samme hammel og opnåede et godt resultat.
Jeg ønsker imidlertid også at sige helt tydeligt til Kommissionen for at undgå enhver misforståelse, at der set fra Parlamentets synspunkt ikke kan være tale om, at Kommissionen fremsætter et lovforslag, der sandsynligvis allerede er ubrugeligt. Overhovedet ikke. Vi forventer, at Kommissionen tager hensyn til, hvad vi har besluttet i dag, og at det bliver indarbejdet i det faktiske lovforslag.
Den horisontale tilgang er ikke kun et vigtigt aspekt på baggrund af argumenter, som jeg redegjorde for tidligere. Kommissæren har personligt også berørt spørgsmålet om retsgrundlag. Med så vigtigt et projekt må der vælges en tilgang, som i sidste ende garanterer, at Parlamentet inddrages på lige fod som lovgiver. Hvis der vælges en tilgang, der er baseret udelukkende på konkurrencereglerne, ville det være tilfældet i henhold til den gældende Nicetraktat. Det er også et meget grundlæggende politisk argument for, hvorfor vi betragter en horisontal tilgang som den rette. Jeg synes, at Kommissionen skal overveje dette meget seriøst.
Et andet afgørende punkt er efter min mening, at vi stadig mangler noget med hensyn til udenretlig tvistbilæggelse. De talte tidligere om konvergens med det arbejde, der foregår i GD for Konkurrence. Hvis man imidlertid sammenligner grønbogen om forbrugerbeskyttelse med hvidbogen om konkurrence, får man ikke nødvendigvis det indtryk, at der reelt er denne konvergens. Det mest eklatante eksempel er den anderledes behandling - eller for at være mere nøjagtig den manglende behandling - af mekanismer for udenretlig tvistbilæggelse i hvidbogen.
Der er stadig en række andre problemer, som vi forventer en løsning på. Jeg vil bare kort henvise til spørgsmålet om adgang til Europa-Kommissionens arkiver. Det er muligt i alle strafferetssager, hvor der indgår erstatningskrav, at få aktindsigt i anklagemyndighedens sagsakter. Hvorfor gælder dette ikke Europa-Kommissionen? Det forstår jeg ikke.
Det samme gælder spørgsmålet om strafudmåling. Det skal der også tages hensyn til, idet det skal være muligt at søge erstatning i fremtiden. Også her må Kommissionen omarbejde teksten og foreslå mere specifikke tekster og forslag end dem, der er indarbejdet i hvidbogen hidtil. Jeg vil gerne helt tydeligt på Parlamentets vegne, så der ikke sker nogen misforståelser, give udtryk for, at vi forventer mere end det, der står i hvidbogen, og vi forventer også, at Generaldirektoratet for Konkurrence som helhed følge vores forslag, for ellers vil Parlamentet yde modstand.
Formanden
- Jeg vil gerne takke for alle bidrag til dette vigtige emne og også takke kommissæren, personalet og tolkene.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag den 26. marts 2009.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Katrin Saks  
Parlamentets betænkning understreger, hvordan bødenedsættelsesordninger gør nytte ved at blotlægge kartelaftaler, og jeg er glad for at kunne sige her, at der i øjeblikket drøftes et udkast til en bødenedsættelsesordning i det estiske parlament. Dette bør blive en vigtig del af kampen mod kartellerne, som er vigtig både med hensyn til at få et mere velfungerende fællesmarked og for at beskytte forbrugerrettighederne, fordi forbrugerpriserne kan stige med helt op til 25 % som følge af kartelaftaler.
Jeg tror imidlertid, at repræsentative tiltag også kan spille en vigtig rolle i den effektive gennemførelse af konkurrenceloven og forbedringen af forbrugerbeskyttelsen, og derfor må vi også rette vores opmærksomhed mod dette, såvel på estisk som på europæisk plan. Undersøgelser viser, at repræsentative tiltag ville forbedre forbrugernes vilje til at forsvare deres rettigheder markant, og i lande, hvor forbrugeraktiviteten er lav som følge af frygten for kompleksiteten og omkostningen ved sådanne forehavender, er foranstaltninger som repræsentative tiltag af afgørende vigtighed.
