Pravo, ki se uporablja v zakonskih sporih - Uredba Sveta o spremembi Uredbe (ES) št. 2201/2003 glede pristojnosti in o uvedbi pravil v zvezi s pravom, ki se uporablja v zakonskih sporih (razprava) 
Predsednica
Naslednja točka je skupna razprava o:
poročilu gospe Gebhardt v imenu Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve o predlogu Uredbe Sveta o spremembi Uredbe (ES) št. 2201/2003 glede pristojnosti in o uvedbi pravil v zvezi s pravom, ki se uporablja v zakonskih sporih - C6-0305/2006 - in
vprašanju za ustni odgovor, ki sta ga v imenu Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve gospa Gebhardt in gospod Deprez postavila Komisiji o Uredbi Sveta o spremembi Uredbe (ES) št. 2201/2003 glede pristojnosti in o uvedbi pravil v zvezi s pravom, ki se uporablja v zakonskih sporih - B6-0477/2008).
Evelyne Gebhardt
poročevalka. - (DE) Gospa predsednica, gospe in gospodje, danes razpravljamo o vprašanju, ki je za državljane izjemnega pomena. Naša Evropa je prijetno območje in mobilnost prebivalcev v njej je vedno večja. Vedno več je porok med državljani različnih držav in tudi selitev parov iz ene v drugo državo, kar je seveda pozitivno in je dosežek Evropske unije. Žal pa ta dosežek skriva tudi senčno plat, in sicer se ti zakoni pogosto končajo s prenehanjem življenjske skupnosti in razvezo zakonske zveze.
Veljavno pravo je v nekaterih pogledih tako nezadostno, da zakoncem onemogoča najti pristojnega sodnika ali pravo za njuno razvezo. Seveda je ta situacija za državljane zelo neprijetna, zato moramo najti rešitev in odgovor. Gre za vprašanje, ki zadeva življenje ljudi in je zato zelo pomembno.
Vesela sem, da se je Evropska komisija posvetila temu vprašanju, zato želim ponovno poudariti, da na tem področju ne smemo dopustiti usklajevanja prava - saj to niti ni dovoljeno, v Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o ustanovitvi Evropske skupnosti pa je jasno zapisano, da pravo o tovrstnih vprašanjih vzpostavi vsaka država članica posebej.
Vseeno pa moramo zagotoviti, da je področje pregledno in da državljani pravo lahko uporabijo. Konec koncev se prava zelo razlikujejo. Na eni strani imamo Malto, kjer razveza sploh ni mogoča, na drugi pa Švedsko, kjer se zakonsko zvezo lahko razveljavi v šestih mesecih. Na Nizozemskem je poroka homoseksualnih parov dovoljena, na Poljskem pa je to nekaj nepredstavljivega. Ta vprašanja se nam postavljajo in nanje moramo odgovoriti.
V Evropskem parlamentu smo opravili pomembno delo in konstruktivno sodelovali z Evropsko komisijo in tudi s Svetom. Svet tu igra ključno vlogo - soglasno se mora odločiti, kaj bo na tem področju storjenega v prihodnje. Žal pa se sedaj ravno tu pojavljajo težave, ampak k tej temi se vrnem pozneje. Odgovor, ki nam ga je posredovala Evropska komisija, je zelo pozitiven. Prvič, želi povečati izbiro prava, v skladu s katerim se zakonca lahko razvežeta, če sta soglasna - čeprav tega ni potrebno posebej omenjati, velja, da njegova merodajnost temelji na povezavi med pravom in življenjem zakoncev, krajem bivanja ali krajem sklenitve zakonske zveze ali z drugimi vidiki.
Vprašljivo je tudi takrat, ko se zakonca ali samo eden od njiju želi razvezati, vendar se ne strinjata o tem, katero pravo naj se uporabi za razvezo. V takih primerih menimo, da izbira ne more biti popolnoma svobodna in je potrebno zagotoviti katalog. Ne moremo dopustiti proste izbire najugodnejšega sodišča. Ne moremo dopustiti situacije, kjer močnejši partner izbere sodišče, ki je zanj najugodnejše, drugi pa je v slabšem položaju. To je nesprejemljivo. Zato imamo na voljo dva različna odgovora.
Eno načelo, ki je posebej pomembno, nedvomno velja v obeh primerih: zagotoviti moramo, da sta oba partnerja dobro seznanjena s posledicami izbire prava, tako socialnimi kot pravnimi. Izjeme so skrbništvo, preživnina in druga vprašanja, ki so s tem povezana. Stranki v postopku se morata tega zavedati, preden sprejmeta odločitev. Zahtevamo, da sodniki preverijo, da se partnerja dobro zavedata posledic svoje izbire.
Pomembno je tudi, da preprečimo uporabo nekega tujega prava, ki je v nasprotju z načeli Evropske unije - na primer šeriatsko pravo, kitajsko pravo ali katero koli drugo. Tu smo tudi uspeli pripraviti jasno opredelitev - zlasti v spremembah 25 in 30, ki sem ju poskušala okrepiti s svojo spremembo 36 -, in sicer da mora biti merodajno pravo v skladu z osnovnimi načeli Evropske unije ali pa ga ni mogoče uporabljati. Kar zadeva nas, to velja samoumevno.
Skupina Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) in Evropskih demokratov je predložila vrsto sprememb, ki so zame popolnoma nesprejemljive. Te popolnoma omejujejo obstoječe stanje, poleg tega pa kršijo veljavno mednarodno pravo, na primer Haaško konvencijo. Tega ne moremo sprejeti. Nadaljevati moramo z dialogom in upam, da bomo do jutri za ta problem uspeli najti rešitev. V vsakem primeru pa se zahvaljujem gospodu Demetriouju za zelo konstruktivno sodelovanje.
Svet se sooča z velikim problemom: sprejeti mora soglasno odločitev, ena država članica pa trenutno preprečuje dosego tega soglasja. Zato je naš odbor to vprašanje za ustni odgovor postavil Svetu in Evropski komisiji. Obžalovanja vredno je, da Svet zdaj ni prisoten, da bi nanj odgovoril. Minister je pravkar zapustil dvorano. Bistvenega pomena je, da vemo, kaj storiti v dobro nas in naših državljanov ter za prihodnost Evropske unije.
Prvo vprašanje Evropski komisiji - vesela sem, da nam boste lahko odgovorili, gospod Barrot - je naslednje: ali nameravate umakniti svoj predlog? Drugo vprašanje je: ali nameravate predlagati Svetu, da uvede postopek okrepljenega sodelovanja v skladu s členom 11 Pogodbe ES in členoma 43 in 45 Pogodbe? Želim, da mi Svet pove, ali namerava ubrati to pot, kar je zelo pomembno vprašanje.
Jacques Barrot
član Komisije. - (FR) Gospa predsednica, spoštovani poslanci in poslanke, najprej bom poskušal odgovoriti na poročilo gospe Gebhardt, nato pa še na vprašanje za ustni odgovor, ki ste ga zelo spretno povezali s poročilom. Veseli me, da je z nami tudi gospod Deprez.
Gospa Gebhardt, iskrena hvala za vaše izredno dobro poročilo, navsezadnje pa tudi za vaše izjemno uspešno sodelovanje s Komisijo glede tako kočljive in občutljive zadeve.
Predlog Rim III nam je resnično zelo pri srcu, in to ne le Komisiji, saj vem, da je zelo pomemben tudi za Evropski parlament. Menim, da je zelo pomembno, da podpiramo prosti pretok ljudi v Evropski uniji.
Gospa predsednica, naj le preletim nekaj podatkov, ki jih imamo na voljo: vsako leto v Evropski uniji beležimo 2 200 000 porok, med njimi je 350 000 mednarodnih. To je precejšnje število in trend bo v prihodnje le naraščal. Ta predlog zadeva približno 170 000 razvez zakonske zveze na leto, kar v skupnem številu razvez na leto v Evropski uniji, 875 000, predstavlja okrog 19 %. 20 % pa je visoka številka!
Zato Komisija v glavnem soglaša z vami, gospa Gebhardt, glede pomembnosti predloga Rim III: zakoncem zagotavlja večjo predvidljivost in pravno varnost. Kot ste izpostavili, če zakonskega okvira ni na voljo, zakonca izbereta najugodnejše sodišče ali pa odločitev sprejme močnejši zakonec.
Komisija zato z določenimi pridržki močno podpira poročilo Evropskega parlamenta o prvem predlogu Rim III. Komisija podpira spremembe Parlamenta, s katerimi želi zagotoviti, da sta zakonca pred dokončno odločitvijo dobro informirana. Komisija se zato strinja s Parlamentom, da je treba zaostriti formalne pogoje za razveljavitev zakonske zveze in zaščititi šibkejšega zakonca, upoštevati pa moramo tudi razlike v pravnih sistemih držav članic: kot ste popolnoma pravilno poudarili, tu usklajevanje ne pride v poštev.
V podobnem smislu Komisija tudi pozdravlja predloge Parlamenta, s katerimi želi zagotoviti, da bi javnost bolje poznala nacionalne in evropske zakone s področja sklepanja in razveljavljanja zakonske zveze. V eni točki pa si nismo edini: Komisija je mnenja, da ni potrebno vključiti novega merila glede kraja sklenitve zakonske zveze, saj je lahko povezava med krajem poroke in situacijo, v kateri se zakonca znajdeta ob ločitvi, nebistvena.
Ne glede na vse pa Komisija sprejema spremembo Parlamenta glede možnosti zakoncev, da se v skrajni sili obrneta na Sodišče Evropskih skupnosti, če ne moreta zakona razveljaviti na sodišču v kraju njunega običajnega prebivališča. Vsekakor naj bi bilo to le izjemoma.
Komisija želi prepustiti Sodišču Evropskih skupnosti tolmačenje izraza "običajno prebivališče". Ta izraz se pojavlja že v več instrumentih in doslej še ni bil uradno opredeljen, sodniki v državah članicah pa, kot je videti, nimajo prevelikih težav z njegovo uporabo. Menimo, da lahko zaradi spoštovanja različnosti pravnih sistemov držav članic zaupamo Sodišču Evropskih skupnosti.
Prav tako se nam ne zdi potrebno predloga Rim III omejiti samo na pravo držav članic. To je pomembno vprašanje, kajti države članice bodo želele še naprej uporabljati ločitveno pravo tretjih držav, v katerih veljajo enake demokratične vrednote kot pri nas: če se na primer Nemka ali Francozinja poroči s Švicarjem, je logično, da lahko pravila, ki smo jih postavili sebi, uporabimo tudi za to zakonsko zvezo ali razvezo.
Upoštevajte pa, da se Komisija strinja s Parlamentom o tem, da mora Rim III vključevati tudi protidiskriminacijsko določbo, ki vsakemu evropskemu sodniku dovoljuje, da izključi tuja prava, ki so nezdružljiva z načelom enakosti zakoncev. Nedvomno nam bo ta protidiskriminacijska določba še vedno dovoljevala uporabo prava pri zakonskih zvezah med državljanoma Švice in države članice ali Norveške in države članice.
Sedaj pa bi se posvetil vprašanju, kako Rim III pripeljati do uspeha. Še enkrat se želim zahvaliti gospe Gebhardt in gospodu Deprezu za njuno vprašanje za ustni odgovor, s katerim mi očitata glede doseženega napredka pri uredbi Rim III. Seveda tudi sam obžalujem zastoj v Svetu pri pogajanjih o predlogu. Julija lani smo s pravosodnimi ministri razpravljali o možnostih okrepljenega sodelovanja pri Rimu III in konec julija je devet držav članic Komisiji podalo zahtevo po okrepljenem sodelovanju: to pa je več kot tretjina držav članic, ki sodelujejo pri sprejetju te uredbe. Zato je jasno, da mora Komisija preučiti to zahtevo po okrepljenem sodelovanju, razumeti pa morate, da moramo upoštevati celoten kontekst, če želimo uspeti.
Odgovoril bi na tri vprašanja, ki ste jih postavili Komisiji. Kot prvo vam lahko povem, da ne nameravamo umakniti prvotnega predloga Komisije "Rim III". Če se Komisija strinja s tem, da Svetu poda predlog o okrepljenem sodelovanju pri uredbi "Rim III", lahko zaradi pravne jasnosti umakne svoj prvotni predlog, ko je odločitev enkrat sprejeta, in ga spremeni, to pa bi bilo mogoče samo, če bi resnično imeli možnost okrepiti sodelovanje. Kakorkoli že, umika ni v našem načrtu.
Naj izkoristim to priložnost in na kratko povzamem postopek, ki sledi mehanizmu okrepljenega sodelovanja. Najprej mora vsaj osem držav članic vložiti zahtevo pri Komisiji, kot je bilo tudi v tem primeru. Če zahteva izpolnjuje druga merila, določena s Pogodbo o Evropski uniji - če je torej skladna s pravili o enotnem trgu -, lahko Komisija zahtevo posreduje Svetu. Če se odloči, da tega ne bo storila, mora svojo odločitev utemeljiti. Okrepljeno sodelovanje mora nato potrditi Svet, potem ko se posvetuje s Parlamentom ali od njega dobi soglasje, odvisno od situacije.
Zahteva po okrepljenem sodelovanju seveda sproži določena vprašanja, tako pravna kot politična. Priznati moramo nujnost nadaljnjega skupnega ukrepanja na področju družinskega prava, in sicer čim bliže državljanom, ter to potrebo uravnotežiti s tveganjem po drobitvi evropskega pravosodja, ki bi lahko nastalo zaradi večjega števila sporazumov o okrepljenem sodelovanju. Preden podam izjavo, bi seveda želel slišati mnenja poslancev in poslank Parlamenta, prav tako pa želim, da države članice predstavijo svoja stališča.
Vsekakor pa želim Evropskemu parlamentu zatrditi, da je moj namen - ne samo namen, ampak tudi želja -, da se premaknemo naprej v pravosodnem sodelovanju v civilnih zadevah v Evropi. Družinsko pravo ne sme biti slaba različica civilnega prava - to bi bil paradoks, saj ureja zadeve, ki so najbliže vsakodnevnemu življenju. Na srečo je na področju izdajanja odločb sodišča o razveljavitvi zakonske zveze, starševski odgovornosti in pravicah do otrok prišlo do napredka.
Sedaj, ko so besedila na voljo, naj v zvezi s tem povem, da bom kot komisar potreboval vašo pomoč pri zagotavljanju, da se pravila spoštujejo. Zlasti imam v mislih pravice do otrok in skrbništvo nad otroki, saj na tem področju trenutno stanje v Evropi ni povsem zadovoljivo.
Če povzamem, resnično bomo uspeli pripraviti zakonodajni predlog o merodajnem pravu za to področje. Naj dodam, da sočasno pripravljamo tudi zakon, ki bo veljal za sisteme zakonske zveze in bi lahko bil sprejet v začetku leta 2010.
Tukaj, gospa predsednica, smo trenutno pri tej zadevi. Seveda ne morem predvideti izida posvetovanja z državami članici v bližnji prihodnosti. Lahko pa povem, da Komisija želi napredovati na tem področju in zagotoviti, da se nam pridruži tudi večina držav članic. To je na kratko moje stališče in upam, enako kot vi in tudi Parlament - in pozorno vas bom poslušal -, da se bodo stvari premaknile naprej.
Carlo Casini
Gospa predsednica, komisar, gospe in gospodje, predlog uredbe je Odbor za pravne zadeve podrobno preučil, jaz pa sem dobil to čast, da sem pripravljavec mnenja.
Predloge, predstavljene v mnenju, ki ga je odbor soglasno sprejel, je Odbor za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve le deloma odobril. Ne glede na to pa moram reči, da smo skupaj skušali čim bolj racionalizirati prvotni predlog Sveta z dodajanjem elementov pravne gotovosti.
Kompromisne spremembe, ki sta jih odobrila oba odbora s pomočjo gospe Gebhardt, za kar se ji zahvaljujem, so bile toplo sprejete in so podprle načela, ki smo jih omenjali, da bi ta uredba zaživela. V zvezi s tem oblasti v državi, ki razveze zakonske zveze nima urejene in ne priznava vrste zakonske zveze, ne bodo obvezane razvezati zakon.
Pri eni točki pa se mnenja še vedno krešejo - omenila jo je tudi gospa Gebhardt. Glavno vprašanje je naslednje: izbira prava je v pravnem svetu popolnoma nov koncept, saj običajno prava ne moremo izbirati, le sodnika. Če imamo pravo na izbiro, na katero pravo se želimo sklicevati? Na pravo ene od 27 držav Evropske unije ali na pravo katere koli države na svetu? Res je, da obstaja meja. Meja je že postavljena z javnim redom in z nemerodajnostjo zakona, ki ureja vrsto zakonske zveze, če se želi uporabiti v državi, kjer ta zakonska zveza uradno ne obstaja.
Menim, da če želimo pravno gotovost - moj ugovor je tehnične narave -, če resnično želimo uvesti možnost izbire najugodnejšega sodišča glede na izbiro veljavnega prava, če resnično želimo spoštovati najšibkejši pravni kodeks - ne pozabimo, da pri izbiri prava potrebujemo soglasje in da je tudi soglasje lahko podvrženo velikemu pritisku -, če resnično želimo vzpostaviti evropsko pravosodje, je za vse te spremembe dobro, da je izbira prava omejena na prava 27 držav članic Evropske unije.
V tem smislu so spremembe, čeprav smo jih vložili več, dejansko vse ena in ista in, ker gre za tehnično spremembo, ki ne spreminja našega splošnega mnenja o predlogu, pozivamo vse poslance in poslanke, da zdravorazumsko sprejmejo to spremembo.
Panayiotis Demetriou
v imenu skupine PPE-DE. - (EL) Gospa predsednica, naj se sprva zahvalim poročevalki za dolgo sodelovanje, katerega rezultat je poročilo, o katerem danes razpravljamo, in pripomnim, da smo o celotnem gradivu razpravljali na več sestankih.
Družinsko pravo je resna zadeva. Ta poseben vidik, ki ga preučujemo v zvezi z razvezo zakonske zveze - v mislih imam sodno pristojnost in izbiro prava -, pa je bil vedno eden najresnejših vidikov družinskega prava in tako je tudi danes.
Naj poudarim, da naša politika podpira institucijo družine in ne spodbuja razveze zakona. Ne glede na vse pa je razveza danes družbeni pojav in jo moramo obravnavati stvarno. Ne želimo poenostavljati, vendar ko se zakonska zveza znajde na robu, ji moramo zagotoviti legitimne možnosti razveze, tako da nobena od strani ne prevzame nase celotnega bremena in kazni.
Menim, da še zdaleč ni lahko izbrati veljavnega prava za razvezo zakona, lahko pa bi bili jasnejši glede javnega reda in človekovih pravic, tako da bi sodišča pooblastili za samostojno odločanje o zavrnitvi prava, ki ni v skladu z evropskimi običaji, človekovimi pravicami in javnim redom.
Glede okrepitve sodelovanja pa menim, da bi morala Komisija - vam, komisar, pa čestitam za stališče, ki ste ga danes zavzeli - to zadevo potisniti naprej, dokler ne dosežemo, če je le mogoče, da je okrepljeno sodelovanje sprejemljivo.
Inger Segelström
Gospa predsednica, najprej naj se zahvalim gospe Gebhardt za konstruktivno opravljeno delo in izrazim obžalovanje, da je bilo usklajevanje s stališčem Švedske in mojim osebnim stališčem neuspešno. Zato tudi nisem glasovala za poročilo na odboru in niti na plenarni seji. Zame, ki sem švedska socialna demokratka, ta predlog pomeni korak nazaj na področju enakosti med moškimi in ženskami. Zato bi te zadeve tudi v prihodnje morali reševati na nacionalni ravni.
Menim, da bi bilo dovolj, če bi bila razveza zakona odobrena, ko se stranki popolnoma strinjata. Predlog pomeni, da šibkejša stranka, najpogosteje je to ženska, lahko le sprejme rešitve, ki ji jih vsili moški, bodisi ker prvi ukrepa ali ker jo v to prisili. Sodišča so zato lahko prisiljena uporabljati prava, do katerih smo zelo kritični - prava, ki zlorabljajo in temeljijo na zastarelih in preživetih pogledih na ženske, zakon in razvezo. Zame so hitri ločitveni postopki manj pomembni kot enakost in zagotovitev, da se ženske počutijo varne. Zato vztrajam v svojih prizadevanjih in bom še naprej glasovala proti temu predlogu, dokler ne najdemo druge rešitve.
Sophia in 't Veld
v imenu skupine ALDE. - (NL) Gospa predsednica, preden se posvetim današnji zadevi, predlagam, da v prihodnje predsedstvo Sveta zaprosimo, da v dvorano prinese voščeno ali napihljivo lutko, saj Svet nikoli ne prisostvuje tovrstnim razpravam, zelo pa si želim koga nagovoriti. To zahtevo lahko tudi uradno posredujete predsedstvu. Verjamem, da se kolegi poslanci strinjajo z mano.
Najprej naj čestitam in tudi v imenu svoje skupine izrazim podporo poročevalki, ki je v minulem letu opravila odlično delo. Vse zasluge pripadajo njej.
Gospa predsednica, EU se seveda ne ukvarja z zakonsko etiko, ampak z zagotavljanjem pravic državljanom EU, kjer koli so in s komer koli se želijo poročiti. Dejansko tako ni naša stvar, s kom se poročijo, zaščititi pa moramo državljanske pravice. S tega vidika je obžalovanja vredno, da se države članice niso uspele dogovoriti.
Svojim spoštovanim švedskim kolegom poslancem želim povedati, da imam občutek, da je prišlo do velikega nesporazuma. Verjamem, da bo uredba okrepila človekove pravice, zlasti pravice žensk, ne pa oslabila. Resnično pozdravljam dejstvo, da se v 21. stoletju ljudje lahko samostojno odločajo o svojem lastnem življenju - razveza pa je sestavni del tega.
Poleg tega naj povem, enako kot poročevalka, da bom skupaj s svojo skupino glasovala proti spremembam, ki jih je predložila skupina Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) in Evropskih demokratov, prav tako pa se ne strinjam z argumenti gospoda Casinija.
Gre tudi za načelno vprašanje, saj menim, da se moramo sami odločiti, kaj želimo za svoje državljane, in ne smemo dopustiti, da nas premaga strah pred šeriatskim pravom. Sedanji predlog in dodatna sprememba Skupine socialdemokratov v Evropskem parlamentu vsebujeta dovolj zagotovil, ki jih bomo podprli. To je bil tudi predmet prejšnjih razprav.
Poleg tega želim povedati - kar je tudi moj odgovor na pripombe gospoda Casinija -, da je zelo očitno, da se enaki argumenti, s katerimi želimo izključiti nek pravni sistem - na primer šeriatsko pravo - uporabljajo ali pa se nanje v Evropski uniji sklicujemo pri zavračanju popolnoma zakonitih porok v EU izključno zaradi spolne usmerjenosti zakoncev. Po mojem mnenju je to popolna anomalija.
Naj še enkrat ponovim, da je obžalovanja vredno, da se države članice niso uspele dogovoriti.
Če prav razumem, se Komisija trenutno nagiba k evropski rešitvi. To me navdaja z velikim zadovoljstvom. Ugotavljam, da gre za izjemno zahtevno nalogo: če se problem ne reši kljub velikemu zagonu gospoda Sarkozyja, potem je resnično zahteven.
Nazadnje lahko le izrazim upanje - če bi kljub vsemu uspeli tesneje sodelovati -, da se bo vseh 26 držav članic, ki so se sporazumele, vključno z mojo, prilagodilo.
Kathalijne Maria Buitenweg
v imenu skupine Verts/ALE. - (NL) Gospa predsednica, študija Komisije, ki je bila objavljena ta teden, je pokazala, da dnevni migranti, ki potujejo na dolgih razdaljah, trpijo zaradi glavobolov, pomanjkanja spanja in slabih medosebnih odnosov, kar pomeni, da je v vseh teh mednarodnih okoljih, vključno z našim, verjetno zelo visoka stopnja razvez zakonskih zvez. Številke, ki jih je komisar Barrot prej navedel, nam tudi kažejo, da se mednarodne zakonske zveze pogosteje končajo z razvezo kot nacionalne.
Te razveze je precej težko formalizirati, njihov vpliv pa je izredno velik, kajti eden od partnerjev živi v tuji državi, kjer nima socialnega varstva ali ne pozna dovolj dobro razmer v državi, zato je zelo težko doseči pravičen dogovor.
Zato želim izreči priznanje delu, ki ga je opravila gospa Gebhardt: menim, da je bila zelo vestna in je poskrbela za večjo zaščito pravic šibkejših ali manj osveščenih ljudi ter za boljše informiranje obeh partnerjev o njunih pravicah in najugodnejših rešitvah.
S tem v zvezi se mi zdi pomembno, da spletna stran ne predstavi samo nekakšnega povzetka finančnih vprašanj in hitrosti ločitvenega postopka, ampak da pozornost namenja tudi možnostim v zvezi s starševskimi vprašanji. Mnenja sem, da je treba zaščititi pravice otrok, čeprav je to prepuščeno staršem. Čeprav bi morali starši in ne vlada odločati, kaj je prav in v korist otroka, bi morala biti na voljo tudi primerna rešitev, po možnosti taka, kjer bi oba starša skrbela za otroke. V vsakem primeru bi morali skleniti sporazum. Ženska ne bi smela prevzeti celotnega bremena, vendar pa bi morali imeti sporazum o načinu udejstvovanja obeh staršev.
Tudi meni se zdi pripomba švedske kolegice poslanke čudna, saj je v primeru, ko ženska želi ločitev, zagotovo strašno, če se njen mož s tem ne strinja.
Naj za zaključek poročevalki povem, da na Nizozemskem zakonska zveza med homoseksualcema ne obstaja. Imamo zakonsko zvezo, ki je odprta za vse pare, ne glede na spol. Gre preprosto za eno zakonsko zvezo in torej samo Evropska unija, ne pa Nizozemska, našo zakonsko zvezo deli na več delov.
Eva-Britt Svensson
Gospa predsednica, s predlogom želimo parom, ki se ločujejo, zagotoviti, da lahko uveljavijo svoje pravice in dobijo vse potrebne informacije. Pravica do informacij in znanja pa ni odvisna od splošnih predpisov. Ti kot taki ne povečujejo ozaveščenosti ali pripomorejo k boljši informiranosti ljudi.
Predpis v moji domovini Švedski je takšen: če partnerja nimata skupnih mladoletnih otrok, je dovolj, da vložita vlogo za razveljavitev zakonske zveze. Imamo pa tudi primere drugih držav EU, kjer je razveza strogo prepovedana. Ravno to stanje dokazuje, kako nujno potrebujemo zakonodajo na tem področju. Lizbonska pogodba sicer opredeljuje nekatere vidike civilnega in družinskega prava na nadnacionalni ravni, vendar Lizbonske pogodbe, kot vse kaže, nimamo. Sprašujem, zakaj Komisija podaja predloge s področja, ki je doslej spadalo pod nacionalno pristojnost. Moja skupina ne bo glasovala za predlog. Menim, da je razloge zelo dobro predstavila moja kolegica iz Skupine socialdemokratov v Evropskem parlamentu, gospa Segelström.
Johannes Blokland
v imenu skupine IND/DEM. - (NL) Gospa predsednica, mednarodno zasebno pravo se dotika dveh vprašanj. Prvo je: katero sodišče je pristojno? Drugo pa: katero pravo naj sodišče uporabi?
Menim, da je povsem logično, da se prvo vprašanje obravnava na evropski ravni. S tem zagotavljamo, da lahko vsak evropski državljan svoje pravice uveljavlja na sodišču.
Drugo vprašanje je povezano s področjem, ki ga običajno ureja vsaka država članica posebej, in tako je tudi prav. Veljavna nacionalna zakonodaja je podvržena številnim nacionalnim načelom, ki jih je treba upoštevati.
Predlog Komisije pa želi uskladiti tudi ta kolizijska pravila. Poročilo gospe Gebhardt upošteva večino poročila Komisije in ne poskuša odstraniti poglavja IIa iz predloga. Zato bom glasoval proti poročilu in proti predlogu. Obenem pa prosim tudi Svet, da zavrne predlog Komisije.
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Najprej naj se zahvalim poročevalki gospe Gebhardt za odlično opravljeno delo.
Pri predlogu resolucije z zadovoljstvom ugotavljam, da je postavljen jasen in popoln pravni okvir, ki zajema tako predpise glede pristojnosti, priznavanja in uveljavljanja sodnih odločb v zakonskih zadevah kot tudi glede veljavnega prava, pri tem pa strankam v postopku dopušča določeno mero avtonomnosti. Predlog Komisije strankam ponuja priložnost, da z dogovorom izberejo pristojno sodišče in veljavno pravo. Dejstvo, da zakonca uživata to pravico v ločitvenem postopku, povečuje avtonomnost strank v postopku in jim omogoča svobodno izbiro v skladu z nekaterimi neobveznimi merili. Zagotoviti moramo, da stranke v postopku sprejmejo ozaveščeno odločitev. Z drugimi besedami, oba zakonca morata biti ustrezno seznanjena s praktičnimi posledicami svoje odločitve. V tem smislu je za nas pomembno, da razmislimo o najboljšem načinu posredovanja celovitih informacij pred podpisom akta. Dostop do informacij mora prav tako biti na voljo obema zakoncema, ne glede na njuno finančno stanje.
Gerard Batten
Gospa predsednica, dr. Johnsona so nekoč prosili, naj pove, kakšen nasvet bi dal mlademu paru, ki razmišlja o poroki. Njegov odgovor je bil "ne storite tega". Drugi zakon pa je celo opisal kot "zmaga upanja nad izkušnjami".
To poročilo mora dati podobne odgovore. Kakšen nasvet lahko damo državam, ki razmišljajo, da bi njihovo zakonodajo na področju razveljavitve zakonske zveze pripravila Evropska unija? Odgovor je vsekakor "ne storite tega". Če to storijo kljub vsem precedensom pomanjkljive in škodljive zakonodaje EU, gre prav gotovo za zmago upanja nad izkušnjami, milo rečeno. Začuda pa je v tem primeru enako zaključil tudi Svet. Svet ne želi predlogov Komisije. Svet se popolnoma upravičeno umika iz te zadeve in upošteva star pregovor "kdor se hitro poroči, dolgo časa obžaluje". Kako zabavno bo šele, ko bo Komisija pripravila predloge za uskladitev homoseksualne poroke in šeriatskega prava!
Czesław Adam Siekierski
(PL) Živimo v času izginjajočih meja, naši državljani pa se lahko prosto gibljejo in poročajo. Vseeno pa doslej nismo uspeli poenostaviti zadev za tiste, ki se odločijo za razvezo zakonske zveze. Primer problema, ki nastane zaradi tega, ker v Evropi nimamo enotnega zakona na področju razvez, je primer zakonske zveze med Poljaki in Nemci. Od leta 1990 se je registriralo okrog 100 000 takih parov in mnogi med njimi niso zdržali skupaj.
Lani je Evropski parlament gostil nekaj Poljakov, ki so izgubili stike s svojimi otroki zaradi odločb nemških organov oblasti, ki so pristojni za otroke in mlade. Domnevne ugrabitve in prepoved uporabe poljskega jezika sta le dva primera ponižujoče obravnave, ki so je bili deležni starši in njihovi otroci. Zaradi kršitev človekovih pravic, ki so jih zagrešile omenjene ustanove, se je na Poljskem izoblikovalo združenje staršev proti diskriminaciji otrok v Nemčiji. Če bi uspeli predlagane spremembe vključiti v ločitveno pravo, bi mnogim našim državljanom pomagali, da neko obdobje svojega življenja zaključijo na civiliziran način. Najpomembnejše pa je to, da ne bi dopustili, da so otroci ločeni od enega od staršev.
Carlos Coelho
(PT) Gospa predsednica, gospod Barrot, v Odboru za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve sem bil priča delu, ki sta ga na tem poročilu opravila gospa Gebhardt in tudi moj kolega gospod Demetriou. Gospa Gebhardt je že poudarila, da se zaradi večje mobilnosti zvišuje število porok in tudi ločitev. Razlike v nacionalnih zakonodajah vodijo v pravno negotovost in ustvarjajo neenake možnosti, saj se lahko bolje informiran zakonec obrne na sodišča, kjer velja pravo, ki bolje služi njegovim interesom. Zato podpiram to pobudo, ki je po mojem mnenju izjemno pomembna, saj ponuja jasen in popoln pravni okvir na področju pristojnosti, priznavanja in uveljavitve sodnih odločb.
Menim, da vse, kar zmanjšuje nepotreben konflikt, ljudem zagotavlja več pravic, zlasti pa ustvarja več zaupanja med tistimi, ki so udeleženi v sodnem postopku. Ustvarja tudi območje svobode, varnosti in pravice, ki si ga vsi želimo.
Konrad Szymański
(PL) Kot mi je znano, noben sporazum ne vsebuje določb, ki bi narekovale, da je treba zakonsko oziroma družinsko pravo urejati na ravni EU. Zato menim, da je predlog Komisije tipičen primer neke hiperaktivnosti, ki je popolnoma nepotrebna in bo ustvarila le zmedo v tem, katere so resnične pristojnosti Evropske unije.
Menim, da gre za načrtno poseganje na to področje, da bi zatem lahko nadaljevali z delom na zakonskem pravu in njegovi uskladitvi. Takšna dejavnost je dejansko nepotrebna, saj obstoječe mednarodno zasebno pravo zelo dobro ureja zakonske zadeve in tudi razveze zakonskih zvez na mednarodni ravni.
Ljudmila Novak
(SL) Raje bi tukaj govorila o tem, kako se število ločitev v Evropi zmanjšuje. Žal pa ni tako, zato moramo govoriti o tem, kako izboljšati položaj tistih, ki so najšibkejši člen v tej verigi, to je položaj otrok.
Na žalost so ti največje žrtve, predvsem v državah, kjer prihaja do velikih sodnih zaostankov. Kot je na primer v moji državi, Sloveniji, kjer otroci zelo trpijo, preden sploh pride do tega, da se sodišče odloči, pri kom bodo otroci živeli. In s tem prihaja tudi do velikih družinskih tragedij in do težkih psihičnih posledic za mnoge otroke.
Sama poznam kar nekaj takih primerov in upam, da bo tudi ta skupna direktiva pripomogla k temu, da se bo to uredilo tudi v posameznih državah članicah.
Dumitru Oprea
(RO) V nekdanjih komunističnih državah je bila ena od možnosti za dekleta, da so lahko ubežala zatiranju, ta, da so se poročila, včasih celo iz ljubezni, večinoma pa iz koristi. Vendar pa je to vodilo do ugrabitev, incidentov s psihičnim in fizičnim trpinčenjem ter uničenih življenj. Posledice te sage se kažejo tudi v tem, da najbolj trpijo otroci iz teh zakonov. Nepoznavanje zakona služi kot izgovor, vendar pa je to popolnoma narobe. V takšnih primerih bi morali priporočiti, da se ob sklenitvi zakona, ko prevladuje vzdušje ljubezni, razumevanja in prijateljstva, postavijo zelo jasni pogoji razveze, ki upoštevajo tudi otroke, rojene v tej zakonski zvezi.
Jacques Barrot
Gospa predsednica, hvaležen sem vsem govorcem. Rad bi gospe Segelström potrdil, da sem že začel pogovore s švedskimi oblastmi. Vseeno pa imamo velike težave z razumevanjem stališča vaše države. Kot je povedala gospa Gebhardt, je namen uredbe Rim III zaščititi šibkejšega zakonca takrat, ko se sklepa poročna pogodba. Resnično je sestavljena v tem duhu in res je tudi - morda bi morali z dialogom nadaljevati -, da nismo razumeli, da moramo v primeru, ko je eden od zakoncev Šved, upoštevati tudi dejstvo, da v odsotnosti predpisov pač velja načelo "močni imajo prav". Od tod izvirajo naše težave pri razumevanju. Ponovno pa potrjujem, da upoštevamo tudi vaše stališče in stališče vaše švedske kolegice.
Mimogrede pa želim še pojasniti nekatere nesporazume. Nekateri ste dejali, da ta vprašanja niso v naši pristojnosti, da so izključno v pristojnosti posameznih držav. Ampak to je paradoks. Država članica ne more izvajati svoje nacionalne pristojnosti pri vprašanjih, ki zadevajo dva posameznika, od katerih je eden državljan te države članice, drugi pa ne. Logično je, da mora Evropska unija poskušati zadeve urediti vsaj do neke mere, zlasti pa zato, ker mednarodno zasebno pravo - v nasprotju s prej povedanim - nima pravega odgovora za ta problem, in zaradi dejstva, da imamo prostor, v katerem velja pravica do prostega gibanja, in ta prostor bo pred nas postavljal vedno več problemov. Če to Komisijo skrbi enako, kot skrbi Parlament, potem ne gre za iluzorno reševanje celotnega problema, ampak za odgovor na pričakovanja rastočega števila parov, ki se želijo izogniti zelo težavni situaciji ob sporu ali ločitvi. To je srž problema! V zagotovilo naj povem, da ne dovolim, da se govori, da je Svet rekel "ne". Ni rekel "ne", ampak je podal različna mnenja! Ne glede na vse pa je devet držav članic že zaprosilo za okrepljeno sodelovanje. Za zaključek naj povem še naslednje. Spomnite se, da Rim III vsebuje protidiskriminacijsko klavzulo, ki dovoljuje izogibanje tuji zakonodaji, če le-ta ne zagotavlja enakosti zakoncev. To je jasno. Ne govorimo o šeriatskem pravu, ampak o načelu enakosti moškega in ženske, besedilo pa izboljšuje integracijo žensk, ki živijo na naši evropski zemlji, tako da daje prednost pravu države običajnega prebivališča. Te ženske bodo sodnika lahko zaprosile, da za njihov primer uporabi evropsko pravo, če zagotavlja spoštovanje enakosti pravic. Mislim, da moramo to imeti pred očmi.
Povedal sem svoje, razprava je bila zanimiva in zahvaljujem se vsem govornikom. Zahvaliti se želim tudi gospe Gebhardt in gospodu Deprezu, da sta na lastno pobudo poskušala s to razpravo ugotoviti, ali smo neposredno pred novim krogom posvetovanj z državami članicami pripravljeni izboljšati sodelovanje. Razprava se bliža koncu in zahvaljujem se Evropskemu parlamentu, saj sem prepričan, da vas velika večina želi, da uberemo to pot in si obenem prizadevamo doseči največje možno soglasje. Hvala Parlamentu.
Evelyne Gebhardt
poročevalka. - (DE) Gospod predsednik, zahvalila bi se vsem govornikom. Še enkrat naj pojasnim, da smo določbe, ki jih je predlagala Komisija in so že vključene v Rim III, še okrepili, na primer v spremembi 25 z jasno navedbo naslednjega: Če pravo, navedeno [...] razveze ali prenehanja življenjske skupnosti ne priznava ali ju priznava v obliki, ki je diskriminatorna do enega od zakoncev, se uporabi pravo sodišča.
To pomeni, da je v takšnih primerih, na primer na Švedskem, pristojnost na Švedskem. Nedvoumno smo navedli, da je v takih primerih na voljo jasna rešitev. Tega v besedilu resnično ne bi mogli bolj jasno navesti - zato ne razumem, v čem je problem. Vseeno si moramo prizadevati razumeti, za kaj gre - hvaležna pa sem gospodu Barrotu, da je tako jasno izrazil svoje stališče in da je pripravljen ponovno govoriti z našimi švedskimi kolegi politiki, saj si sama še vedno nisem na jasnem.
Konec koncev želimo s to uredbo izboljšati vse obstoječe določbe. Zame kot žensko, ki že dolgo sodeluje pri oblikovanju ženske politike, je zelo pomembno, da najdemo pozitiven odgovor, saj je šibkejši partner običajno ženska. Posebno pozornost moramo posvetiti izoblikovanju dobrega stališča.
V duhu kompromisa, ki ga vedno znova želimo doseči - za kar sem zelo hvaležna gospodu Demetriou -, prav tako upam, da bomo uspeli prepričati gospoda Casinija, da smo pripravili dobro stališče. Temelj je sprememba 38, kjer ponovno razjasnimo - čeprav je to navedeno že v besedilu -, da se v državah članicah uporablja samo pravo, ki upošteva načela Evropske unije in Listine o temeljnih pravicah, saj je to samoumevno. Kar koli drugega ne pride v poštev; nobeno sodišče v Uniji ne bi uporabilo prava, ki tega ne upošteva. To se mi zdi nepojmljivo in to smo tudi pojasnili.
Predsednik
Razprava je zaključena.
Glasovanje bo potekalo v torek.
Pisne izjave (člen 142)
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg  
v pisni obliki. - (PL) Rezultat večje socialne mobilnosti je naraščanje števila mešanih zakonov in tudi razvez. Pogosto se težave pojavljajo pri izbiri prava, ki velja v primeru, ko sta zakonca državljana različnih držav članic EU ali ko je eden od njiju državljan EU, drugi pa ne. Zato moramo nujno uskladiti določbe o mešanih zakonih, da izključimo diskriminacijo med postopkom razveze.
Preden izbereta pristojno sodišče, morata imeti oba zakonca dostop do celovitih informacij o najpomembnejših vidikih nacionalnega prava in prava Skupnosti. Prav tako morata biti seznanjena s postopki, ki zadevajo prenehanje življenjske skupnosti in razvezo zakonske zveze. Možnost izbire ustrezne pristojnosti in prava ne sme kršiti pravic in enakih možnosti obeh zakoncev. Zato mora biti pri izbiri prava neke države na voljo pravo države, v kateri je par sklenil zakonsko zvezo, pravo države, v kateri sta zakonca imela običajno prebivališče vsaj tri leta, in pravo matične države.
Poleg tega je ustrezno uporabiti tako imenovano načelo prava države, v kateri je sodišče, kadar obstaja tveganje diskriminacije enega od zakoncev. Primer bi lahko bila ženska iz tretje države, kjer razveza ni priznana, ki živi v EU in zaprosi za razvezo zakonske zveze ali prenehanje življenjske skupnosti. V takšnih primerih bi morale prednosti, ki jih posamezniku prinaša razveza ali prenehanje življenjske skupnosti kot odraz njegove osebne neodvisnosti, prevladati nad argumenti za uporabo nacionalnega prava.
Gyula Hegyi  
Madžarsko javno mnenje vsake toliko časa vznemirijo primeri, ko otroke, katerih eden od staršev ima madžarsko državljanstvo, drugi starš, ki ima tuje državljanstvo, odpelje v tujino. Javnost običajno simpatizira z materjo, ki ji je zakonec odvzel otroka, smili pa se ji tudi oče, ki je izgubil svojega otroka, če le-ta živi v njemu neznanih in neprijetnih razmerah. V Evropski uniji se število "mešanih zakonov" povečuje, kljub temu pa so predpisi na področju razveze zakona in skrbništva nad otroki pogosto kaotični in dvoumni. Pravo Skupnosti je doslej postavilo samo okvir za spore, tako da je rešilo vprašanje pristojnosti, tj. katero sodišče je pristojno za reševanje primerov razvez ali skrbništva nad otroki. Vendar pa ni predvidelo rešitev glede veljavnega prava v zakonskih zadevah oziroma, z drugimi besedami, ni določilo, pravo katere države morajo sodišča uporabiti v sodnih postopkih. Velike razlike med zakonodajami držav članic so povzročile pravno negotovost, ki stranke pogosto silijo k temu, da s postopki pričnejo čim hitreje, zato da veljajo najugodnejši predpisi. Uredba, ki jo sedaj pripravljamo, naj bi uredila to situacijo, sprva s tem, da daje prednost sporazumu med strankama. To je lahko primerno za sporazumno razvezo, ker pa vemo, kako stvari ponavadi potekajo v praksi, se bojim, da bo to pripomoglo k rešitvi bore malo pravnih sporov. Prava rešitev bi bila ta, da bi v daljšem časovnem obdobju uspeli razviti enotno zbirko evropskih predpisov s področja skrbništva nad otroki.
Antonio Masip Hidalgo  
v pisni obliki. - (ES) Podpiramo mehanizem okrepljenega sodelovanja v tem primeru, saj bo zagotovil večjo pravno gotovost in stabilnost, odpravil izbiro najugodnejšega sodišča in evropsko integracijo ponesel naprej.
Poleg tega pa je novi sistem koristen, saj postavlja merilo o skupnem običajnem prebivališču zakoncev na prvo mesto. V primeru Španije bo zamenjal merilo o skupnem državljanstvu, ki je glede na število priseljenskih parov, ki živijo v Španiji, zelo praktično za sodišča in državljane, ki iščejo pravico.
