1. Nicaragua
Preşedinte
Următorul punct pe ordinea de zi se referă la cele trei proiecte de rezoluţie privind Nicaragua.
Bogusław Sonik
Dle preşedinte, politica actualului preşedinte al Nicaraguei, Daniel Ortega, dovedeşte continua relevanţă a vechii maxime comuniste: "odată ce am câştigat puterea, nu vom renunţa la ea niciodată”. În anii 1980, gruparea sandinistă nu a reuşit să menţină o dictatură armată şi, forţată de opinia internaţională, a fost nevoită să accepte regulile democratice.
Ortega a fost ales în funcţia de preşedinte la alegerile din 2006. Gruparea sandinistă a revenit la putere. De la bun început, preşedintele a utilizat, sub o varietate de pretexte pseudo-juridice, metodele încercate şi testate de intimidare şi eliminare a oricărui tip de competiţie politică. Sistemul sandinist a început să copieze sistemul de stat, urmând exemplul Comitetelor cubaneze de apărare a revoluţiei. În decembrie 2008, Parlamentul European a atras atenţia asupra campaniei de hărţuire dusă de către autorităţile de stat, de către partide şi persoane asociate cu grupul sandinist, împotriva organizaţiilor pentru drepturile omului şi a membrilor acestora, a jurnaliştilor şi a reprezentanţilor mass-media. Amnesty International a scris despre violenţele care au avut loc în urma alegerilor autorităţilor locale. Bătăile şi atacurile împotriva jurnaliştilor s-au intensificat.
Acum, Ortega încearcă, prin manipularea Curţii Supreme, să introducă în Constituţie anumite schimbări care i-ar permite să participe din nou la alegeri. Putem prezice, cu un grad înalt de certitudine, că următorul său pas va fi acela de a se autoproclama preşedinte pe viaţă, având în vedere că Fidel Castro este modelul populiştilor din Managua şi Caracas, iar sub conducerea sa nu au existat niciodată alegeri libere.
Solicit Comisiei Europene să tragă concluziile din această situaţie şi să verifice, în cazul violării standardelor internaţionale privind drepturile omului, dacă nu este nevoie de o revizuire a actualelor acorduri de cooperare cu această ţară, astfel încât clauzele referitoare la drepturile omului să nu devină doar nişte cuvinte goale.
Adam Bielan
Dle preşedinte, sâmbăta trecută, răspunzând la un apel din partea politicienilor din opoziţie, zeci de mii de cetăţeni ai Nicaraguei au demonstrat împotriva politicii preşedintelui Daniel Ortega, o politică ce duce în mod direct la introducerea unei dictaturi în Nicaragua.
Vă voi reaminti că, la 19 octombrie, Curtea Supremă a decis să înlăture obstacolele constituţionale care îl împiedicau pe preşedintele Ortega să candideze pentru încă un mandat. Această schimbare în sine nu este exagerată, deoarece în multe ţări europene nu există o astfel de lege, însă este ruşinos modul în care s-a luat această decizie. După cum ştim cu toţii, preşedintele Ortega nu are o majoritate de două treimi în Parlament şi, din această cauză, a fost nevoit să încalce constituţia pentru a elimina interzicerea realegerii sale. Dacă vom permite ca Daniel Ortega să candideze din nou la preşedinţie în 2011, s-ar putea să ne trezim într-o situaţie în care Nicaragua va fi controlată de o adevărată dictatură.
Din aceste motive, aş dori să rog Comisia Europeană să atragă atenţia asupra acestei probleme în perioada următoarelor negocieri cu privire la Acordul de asociere UE-America Centrală şi să utilizeze toate mijloacele posibile pentru a-l opri pe preşedintele Ortega din drumul său.
Johannes Cornelis van Baalen
autor. - Dle preşedinte, sunt foarte recunoscător pentru sprijinul pe care acest Parlament l-a oferit delegaţiei Internaţionalei Liberale pe care am condus-o în Managua. Ne-am dus în pace, la invitaţia unei majorităţi parlamentare, pentru a vorbi despre Constituţie, alegeri, campania electorală, drepturile omului şi libertăţile civile. Am fost blestemaţi, numiţi piraţi şi alte lucruri de acest gen. Am fost ameninţaţi că vom fi expulzaţi din ţară, că vom fi declaraţi persona non grata, şi s-a spus că punem la cale un golpe - o lovitură de stat.
Însă, mai important este că mi-au blestemat ţara şi că îşi persecută propriul popor. Cred că Uniunea Europeană ar trebui să monitorizeze ceea ce se întâmplă în Nicaragua, să trimită observatori la alegerile din 2011 şi să susţină opoziţia democratică. Sper să facem şi noi acelaşi lucru şi să fim obiectivi în cazul rezultatelor alegerilor din Honduras. Haideţi să vedem dacă alegerile de duminică vor fi libere şi corecte şi să luăm o decizie după aceea. Este posibil ca, în cazul în care vom recunoaşte rezultatul alegerilor, acest lucru să pună capăt crizei constituţionale din acea ţară.
Tunne Kelam
în numele Grupului PPE. - Dle preşedinte, în Americă Latină de astăzi se observă o tendinţă alarmantă de a consolida regimurile populiste prin prelungirea - dacă se poate, pe durată nelimitată - a mandatelor actualilor preşedinţi. Aceasta a fost modul în care a condus Hitler. Modul în care a condus Lenin s-a bazat pe indiferenţă, însă rezultatele au fost aceleaşi.
Aceşti preşedinţi cu puteri extinse nu au fost capabili sau dispuşi să îmbunătăţească nivelul de trai al cetăţenilor lor. Cuba este un exemplu întunecat şi dureros al modului în care vieţile unor oameni obişnuiţi au fost mutilate şi distruse timp de decenii. În Nicaragua, vedem un exemplu care ne avertizează că astfel de conducători nu se schimbă. Ei se întorc la putere numai pentru a abuza, din nou, de aceasta.
Este, aşadar, sarcina noastră să condamnăm ferm aceste încălcări ale Constituţiei din Nicaragua şi să asociem această chestiune cu un control mult mai eficient al utilizării fondurilor care i-au fost oferite statului Nicaragua pentru dezvoltare. Faptul că Organizaţia Statelor Americane nu a reacţionat la aceste încălcări flagrante ale Constituţiei, de către unul dintre statele sale membre, reprezintă o mare dezamăgire.
Véronique De Keyser
Dle preşedinte, mă bucur să văd că dl van Baalen s-a întors în siguranţă în Europa şi că a fost expulzat numai după ce se afla deja în avion.
Acestea fiind spuse, şi trecând la un ton mai serios, aş dori să spun, în numele grupului meu, că nu ne vom implica în acest joc. Ceea ce doresc să spun este că, în timp ce Grupul Partidului Popular European (Creştin Democrat) ne-a refuzat o dezbatere urgentă privind Uganda, care trata legile împotriva homosexualilor, şi o altă dezbatere urgentă privind Iranul, care trata execuţiile din această ţară, acum i-ar plăcea să ne implicăm în jocul de a fi pentru sau împotriva lui Ortega, în contextul demonstraţiilor care au loc acolo.
Nu se poate! Nu cred că dezbaterile urgente din acest Parlament, al căror scop este, de fapt, acordarea de asistenţă persoanelor sau situaţiilor aflate în dificultate, ar trebui folosite pentru a servi intereselor politice personale ale deputaţilor noştri. De aceea, grupul meu a hotărât nu numai să nu semneze această rezoluţie, dar să nici nu voteze şi să se opună faţă de ceea ce se întâmplă aici. Este o denigrare pentru Parlamentul European.
Raül Romeva i Rueda
Dle preşedinte, în aceeaşi ordine de idei, mi se pare nu numai trist, dar şi ruşinos ca o reuniune atât de importantă precum aceasta, care tratează chestiuni urgente, să fie manipulată în acest fel, şi, de aceea, sunt surprins nu numai de faptul că subiectul de astăzi este Nicaragua, dar şi de faptul că, în alte situaţii, în care ar fi trebuit să discutăm probleme mult mai serioase, acest lucru nu s-a întâmplat. Astăzi avem, în plus, factorul adăugat al eliminării altor subiecte de pe ordinea de zi, tocmai din cauza includerii acestuia. Acest lucru este absolut nepotrivit din punctul de vedere al conţinutului dezbaterilor referitoare la chestiuni urgente.
Am fi putut şi ar fi trebuit, de exemplu, să discutăm despre Sahara Occidentală. Ar fi trebuit să vorbim despre situaţia actuală a unor persoane precum Aminatou Haidar, care suferă în momentul de faţă din cauza unei încălcări evidente a drepturilor sale fundamentale şi din cauza faptului că este privată de acestea. Ar trebui, de asemenea, să discutăm despre situaţia numărului foarte mare de persoane care se află în câmpuri de refugiaţi sau în zonele ocupate din Maroc, subiecte ce necesită, într-adevăr, o poziţie clară.
Toate acestea ar fi putut fi discutate astăzi, însă acest lucru nu se întâmplă, deoarece Grupul Partidului Popular European (Creştin Democrat) ne obligă să vorbim despre un subiect care, din punctul meu de vedere, nu merită atenţia şi nu are importanţa corespunzătoare acestui tip de reuniune.
Ilda Figueiredo
Dle preşedinte, aceasta este o dezbatere regretabilă cu privire la o stare falsă de urgenţă, care nu face decât să discrediteze Parlamentul European.
Urgent ar fi fost să dezbatem recenta tragedie pe care uraganul Ida a cauzat-o în El Salvador la începutul lunii noiembrie. Acest uragan a cauzat peste 200 de morţi şi dispăruţi, a distrus infrastructuri şi echipamente esenţiale, în special în domeniul sănătăţii, al educaţiei, al apei şi al salubrităţii, agravând astfel sărăcia în ţară.
Urgent ar fi fost să discutăm despre disponibilitatea fondurilor extraordinare şi redirecţionarea fondurilor UE către situaţia de urgenţă şi către lansarea unui plan de reconstrucţie şi de reducere a riscurilor, şi să sprijinim populaţia din El Salvador.
Urgent ar fi fost ca acest Parlament să condamne lovitura militară de stat din Honduras şi să solicite revenirea la putere a preşedintelui Zelaya, care a fost ales în mod legal de către cetăţenii Hondurasului.
Urgent ar fi fost să cerem respectarea drepturilor fundamentale ale populaţiei din Sahara Occidentală.
Din păcate, nimic din toate acestea nu a fost posibil, din cauza opoziţiei Grupului Partidului Popular European (Creştin Democrat). De aceea, aşa cum au spus şi colegii mei, refuzăm să colaborăm cu această falsă stare de urgenţă, care este o ruşine pentru Parlamentul European.
Jürgen Klute
(DE) Dle preşedinte, sunt întru totul de acord cu antevorbitorii mei. Aş dori să le reamintesc tuturor că şi preşedintele Columbiei a încercat să-şi extindă mandatul, încălcând actuala lege columbiană; aşa că acest subiect trebuie, de asemenea, luat în considerare.
În primul rând, aş dori însă să subliniez faptul că fundaţia Friedrich-Naumann din Germania, o fundaţie apropiată de partidul liber-democrat german, a fost implicată în lovitura de stat din Honduras. Acest lucru a fost supus unei dezbateri, cel puţin în Germania. Acolo, bursierii fundaţiei s-au distanţat, într-o scrisoare deschisă, de această politică a fundaţiei. Să nu uităm că dl van Baalen este preşedintele Internaţionalei Liberale, iar pe pagina de internet a fundaţiei Friedrich-Naumann se spune că acesta ar fi discutat cu forţele armate din Nicaragua posibilitatea unei lovituri de stat. Consider că este normal ca, în aceste circumstanţe - iar acest lucru nu a fost contrazis - o ţară precum Nicaragua să fie suficient de curajoasă pentru a expulza un astfel de politician. Trebuie să recunoaştem cu toată sinceritatea că la fel s-ar fi întâmplat şi în Europa.
Ceea ce se întâmplă aici nu este decât o tentativă transparentă de a discredita şi de a umili în public ţările, statele şi guvernele din America Latină care încearcă să introducă mai multe politici sociale. În numele Grupului Confederal al Stângii Unite Europene/Stânga Verde Nordică, aş dori să spun încă o dată, în mod clar, că nu vom sprijini aşa ceva.
Ioannis Kasoulides
Dle preşedinte, nu înţeleg reacţia stimaţilor noştri colegi care se află în dreapta mea în acest hemiciclu, cu privire la alegerea subiectelor pe care le dezbatem astăzi.
Nu înţeleg de ce nu este urgent să se ia cuvântul pentru a discuta despre tratamentul unuia dintre deputaţii din Parlamentul European care a vizitat o ţară, exercitându-şi dreptul de preşedinte al Internaţionalei Liberale. Nu înţeleg de ce nu putem lua cuvântul pentru a vorbi despre acest subiect, cât şi despre această nouă tendinţă din America Latină de a încerca modificarea arbitrară a constituţiei ţării şi de a opri o tradiţie care a existat dintotdeauna privind mandatul sau cu cele două mandate ale şefului de stat din acea ţară.
Stimaţii noştri prieteni au vorbit deja despre alte patru subiecte şi aş dori să ştiu când vom discuta despre chestiunea în cauză, având în vedere că pe ordinea de zi figurează numai trei subiecte.
(Preşedintele l-a întrerupt pe vorbitor)
Justas Vincas Paleckis
(LT) Susţin în totalitate opinia grupului meu, potrivit căreia acest subiect nu ar trebui să fie inclus pe ordinea de zi, deoarece există probleme mult mai relevante şi mai urgente în lume. Dacă vom vorbi despre Nicaragua, va trebui să vorbim în primul rând despre faptul că aceasta este ţara cu cele mai mari datorii din lume şi cea mai săracă ţară din America Latină. Nici experimentul comunist şi nici cel neo-liberal nu au fost o soluţie în acest caz. Este o ţară în care superputerile America şi Uniunea Sovietică au intervenit prea des şi, din acest motiv, ţara se află în mod constant la limita războiului civil. Este de înţeles că apar tendinţe de violenţă fizică în acest loc, iar acestea trebuie condamnate. Însă nu trebuie să uităm că şi în Europa există astfel de tendinţe. Haideţi să ne concentrăm, aşadar, asupra unor chestiuni mult mai importante.
Gesine Meissner
(DE) Dle preşedinte, s-au spus diferite lucruri despre acest subiect. Unul dintre vorbitori a explicat că aceasta nu este tema despre care ar trebui să vorbim, deoarece în lume există probleme mai urgente, care implică încălcări mai grave ale drepturilor omului. Poate că este adevărat, însă sunt de părere că noi, europenii, cei care lucrăm pentru a garanta că valorile precum drepturile şi libertăţile omului - de exemplu, libertatea presei - sunt respectate în întreaga lume, trebuie să apărăm această libertate oricând observăm că se află în pericol.
S-a mai spus, de exemplu, că fundaţia Friedrich-Naumann ar fi fost implicată în lovitura de stat. În calitate de membru al partidului democrat-liberal german FDP, resping în mod explicit această afirmaţie. Sunt zvonuri care au fost împrăştiate în lume şi care nu au niciun fel de fundament.
Al treilea punct se referă la faptul că s-a spus că dl van Baalen a fost acuzat că ar fi vorbit despre o lovitură de stat şi că acesta ar fi fost motivul pentru expulzarea sa din ţară. Dacă nu se poate discuta deschis despre orice fel de subiect - pentru noi, acest lucru face parte din libertatea presei şi libertatea de expresie, două libertăţi pe care le avem aici şi pe care le preţuim foarte mult - este acesta chiar un motiv de a expulza pe cineva din ţară, doar din cauză că s-a vorbit despre o anumită temă? Faptul că acest lucru s-a întâmplat în public nu justifică expulzarea cuiva din ţară, doar din cauza unei discuţii. Este o abordare complet greşită.
Charles Tannock
Dle preşedinte, Nicaragua rămâne una dintre cele mai sărace ţări din America. Faptul că preşedintele Daniel Ortega nu a reuşit să îmbunătăţească situaţia ţării sale, în ciuda nenumăratelor promisiuni socialiste utopice pe care le-a făcut la preluarea mandatului, ar sugera că Nicaragua are nevoie acum de o altă conducere.
Constituţia ţării le permite un singur mandat şefilor de stat, ceea ce este câteodată o decizie înţeleaptă pentru o regiune care tinde spre instabilitate, însă, abuzând de puterile Curţii Constituţionale, Ortega îşi demonstrează, încă o dată, dispreţul faţă de democraţia parlamentară şi faţă de statul de drept.
În acest sens, nu se deosebeşte de omologul său de stânga din Venezuela, Hugo Chávez. Ambii şi-au făcut un nume denunţându-i pe aşa-numiţii caudillos, însă ei înşişi se transformă în caudillos de stânga şi reprezintă, astfel, o reală ameninţare pentru stabilitatea democratică regională, mai ales în contextul haosului din ţara învecinată Honduras. Daniel Ortega şi-a dezamăgit poporul şi ţara de multe ori. În cazul în care credem cu adevărat în democraţie şi libertate, nu putem să ignorăm situaţia dificilă cu care se confruntă cetăţenii din Nicaragua.
Reinhard Bütikofer
(DE) Dle preşedinte, această dezbatere destul de dificilă a avut, până la urmă, un rezultat. Colega din Grupul ALDE din Germania tocmai a confirmat în mod indirect faptul că subiectul acestor discuţii a fost, într-adevăr, o lovitură de stat. Dumneaei a apărat acest incident susţinând că trebuie să fie posibil să se discute despre orice, chiar şi despre o lovitură de stat. Este un rezultat remarcabil al acestei dezbateri, care contribuie la clarificarea situaţiei, şi sunt recunoscător pentru acest lucru.
Karel De Gucht
membru al Comisiei. - Dle preşedinte, onoraţi colegi, după cum ştiţi, Uniunea Europeană este implicată într-un dialog dificil cu această ţară, dialog care are scopul de a menţine democraţia şi de a le reda cetăţenilor acestei ţări încrederea în instituţiile sale democratice.
În acelaşi timp, UE încearcă să menţină un echilibru cu angajamentul nostru de lungă durată de a sprijini dezvoltarea şi stabilitatea acestei ţări aflate în curs de dezvoltare şi, în general, a regiunii Americii Centrale.
După alegerile municipale din noiembrie 2008, care au fost pătate cu acuzaţii de fraudă la scară largă, încrederea donatorilor internaţionali în actualul guvern a scăzut la un nivel minim. Nerespectarea principiilor democratice fundamentale, inclusiv a alegerilor libere şi corecte, a determinat comunitatea donatorilor să-şi revizuiască în mod sistematic portofoliile de cooperare şi, în anumite cazuri, să-şi reorienteze sau să suspende activităţile de cooperare până în momentul în care condiţiile se vor îmbunătăţi.
Dna comisar Ferrero-Waldner a luat decizia de a suspenda, de la 1 ianuarie 2009, toate fondurile de sprijin bugetar pentru Nicaragua. Această decizie a fost precedată de o dezbatere în Consiliu cu statele membre.
În urma numeroaselor contacte cu autorităţile din Nicaragua, care au oferit promisiuni credibile în legătură cu luarea unor măsuri corective, Comisia a efectuat, la începutul lunii octombrie, o plată unică de 10 milioane de euro din programul nostru de sprijin bugetar către sectorul educaţiei. Această sumă reprezintă o mică parte din fondurile suspendate, care se ridică la încă 46 de milioane de euro.
Săptămâna trecută, în Comisia pentru dezvoltare s-a criticat faptul că nu au existat, în prealabil, discuţii cu statele membre pe această temă. Fără a intra în detalii, cred că este foarte important ca, atunci când luăm o astfel de decizie, să avem un fel de procedură prin care să încercăm, cel puţin, să garantăm că statele membre şi Comisia Europeană au aceeaşi poziţie faţă de anumite state în parte. Dacă, până la urmă, acest lucru nu este posibil, atunci sigur că toată lumea poate să facă ceea crede că este necesar.
Guvernul din Nicaragua a anunţat că următoarele alegeri regionale din 2010 şi alegerile generale din 2011 vor avea echipe naţionale şi internaţionale de observare. Guvernul a lansat deja o invitaţie oficială Uniunii Europene pentru trimiterea unei misiuni de observare. Guvernul şi-a mai propus, printre altele, îmbunătăţirea registrului său de stare civilă şi a rolului său electoral, cu sprijinul unui proiect al CE, precum şi numirea, în anul viitor, a unor autorităţi electorale credibile şi profesionale.
Pe de altă parte, evoluţiile recente, precum hotărârea Camerei Constituţionale, umbresc seriozitatea guvernului din Nicaragua de a-şi îndeplini promisiunile. UE şi-a exprimat, cu diferite ocazii, cel mai recent prin intermediul unei iniţiative locale întreprinse de troica în ziua de luni, 21 noiembrie, preocuparea faţă de aceste evoluţii.
Punerea în aplicare a acestor angajamente va fi, până la urmă, crucială pentru reluarea progresivă a programelor noastre de sprijin bugetar. Continuăm, după cum demonstrează această dezbatere, colaborarea strânsă cu statele membre, precum şi cu Parlamentul European. Dacă aceasta este sau nu oportună, este o chestiune pe care Parlamentul însuşi ar trebui s-o analizeze.
Preşedinte
Declar închis acest punct de pe ordinea de zi.
Votarea va avea loc la sfârşitul dezbaterii.
