Højtideligt møde - Den Palæstinensiske Myndighed
Formanden
Mine damer og herrer! Det er med stor glæde og bevægelse, at jeg i dag kan byde Mahmud Abbas, Den Palæstinensiske Myndigheds præsident, velkommen her i dag. De bydes varmt velkommen til Parlamentet, hr. præsident!
(Bifald)
Vi havde også inviteret den israelske præsident, Shimon Peres. På grund af Israels højtideligholdelse af landets 60 årsdag som nation kunne det aftalte møde ikke holdes. Vi håber, at præsident Peres' besøg snart kan gennemføres.
Hr. præsident! Det er ikke første gang, De besøger Parlamentet. I dag, hvor jeg byder Dem velkommen her i Strasbourg på et ekstremt vanskeligt tidspunkt for Mellemøsten og navnlig for Deres folk, det palæstinensiske folk, husker jeg vores sidste møde i Mellemøsten, som fandt sted for næsten to år siden - sidst i maj 2007 - i Gaza. De modtog mig i Den Palæstinensiske Myndigheds officielle hovedkvarter. Jeg vil aldrig glemme vores møde, da situationen var særdeles anspændt. På daværende tidspunkt var De midt i komplicerede forhandlinger med henblik på at redde den nationale samlingsregering, som De havde dannet med ihærdighed og forsyn. Ti dage senere satte et forsmædeligt kup desværre en stopper for disse anstrengelser.
I dag er De kommet direkte fra Cairo efter et stop i Paris, hvor De mødtes med den franske præsident. I de sidste par dage er der gennemført meget lovende drøftelser i Cairo om dannelsen af en palæstinensisk regering med national konsensus.
Hvad angår tragedien på Gazastriben, er det ikke uden bekymring, at Parlamentet har været vidne til det palæstinensiske folks lidelser. Parlamentet har ikke forholdt sig tavst. Vi krævede omgående våbenhvile. Vi fordømte den uforholdsmæssige reaktion, der ikke kun ramte de væbnede Hamasstyrker, men også civile og internationale humanitære organisationer. Vi besluttede også at fordømme Hamas' provokationer og raketild, som desværre - og det fordømmer vi - fortsat blev rettet mod Israel trods våbenhvilen. Dette må stoppe.
(Bifald)
Mine damer og herrer! Jeg vil gerne hylde personalet i FN's Hjælpeorganisation for Palæstinaflygtninge i Mellemøsten (UNRWA) for det eksemplariske mod og den offervilje, de har og stadig udviser i deres arbejde. På vegne af Parlamentet takker jeg disse mænd og kvinder i FN dybt.
(Bifald)
Vi opfordrer til, at fredsforhandlingerne genoptages så hurtigt som muligt, da vi er overbeviste om, at konflikten mellem Israel og Palæstina ikke kan løses udelukkende ad militær vej. Som politisk aktør har vi en forpligtelse og et ansvar for at gøre alt, hvad vi kan for at sætte befolkningerne i Mellemøsten i stand til at leve sammen i fred. En forudsætning for fred mellem Israel og Palæstina er intern palæstinensisk forsoning. Parlamentet støtter uden forbehold de igangværende samtaler, som ledes af navnlig Egypten, for at bane vejen for dannelsen af en palæstinensisk regering med national konsensus. Kun denne type af regering vil kunne sikre den nødvendige samling af den palæstinensiske befolkning.
(Bifald)
Vi opfordrer indtrængende en sådan regering til at overholde de grundlæggende principper i fredsprocessen, afstå fra vold og gennemføre fredsforhandlinger med Israel med engagement, og vi forventer dette. EU er parat til at arbejde sammen med en sådan regering.
Den nye amerikanske præsident Barack Obamas engagement og udnævnelsen af George Mitchell som særlig udsending til Mellemøsten er positive tegn. EU's vilje - og jeg er glad for, at den ansvarlige kommissær, Benita Ferrero-Waldner, er med os i dag sammen med sin kollega - til at bidrage med hele dens politiske og økonomiske vægt samt flere arabiske partneres politiske vilje viser, at det bør være muligt at genoptage og afslutte fredsprocessen på grundlag af FN's resolutioner og det arabiske fredsinitiativ.
Præsident Abbas! Vi er taknemmelige for, at De er her i dag, og det siger jeg på Parlamentets vegne, men især på mine egne vegne. Vi har stor respekt og anerkendelse for det, som De udfører under de vanskeligste omstændigheder. Vi sætter vores lid til Dem, fordi De er mæglingens, forsoningens og dermed fredens mand. Vi ønsker Dem succes.
Nu er De velkommen til at tage ordet og fremsætte Deres meddelelse til Parlamentet. Hjerteligt velkommen til Parlamentet, præsident Mahmud Abbas!
(Bifald)
Mahmoud Abbas
præsident for Den Palæstinensiske Myndighed (udskrift af den engelske tolkning fra arabisk). - I Guds navn, den almægtige, den nådige. Deres excellence, Hans-Gert Pöttering, formand for Parlamentet, mine damer og herrer, medlemmer af Parlamentet! Først og fremmest vil jeg takke hans excellence Hans-Gert Pöttering, formand for Parlamentet, og Dem for at give mig denne mulighed for at tale i denne forsamling.
Jeg er kommet hertil fra Palæstina, hvis folk lider under en af de mest langvarige militære besættelser i moderne tid. Palæstina er blevet dybt såret af den mest voldelige, frygtelige og rædselsvækkende militære aggression, en aggression, der har været målrettet mod børn, kvinder og ældre samt deres huse, levebrød, landbrug, planter og skoler. Den har været målrettet mod vand-, kloak- og elektricitetsanlæg samt mod hospitaler, anlæg, veje og broer.
Ja, den israelske krig har primært været rettet mod mit folks eksistensgrundlag, dets infrastruktur og dets fremtid samt fremtiden for den palæstinensiske stat, som vi sammen har arbejdet for så længe, og hvis etablering vi stadig arbejder på.
De har sammen med resten af verden set de forbrændte og spredte rester af børn. De har hørt appellerne fra mænd, bønnerne fra kvinder og børn, der har mistet størstedelen af deres familie. Ja, De har set moderen, der blev dræbt, mens hun holdt sine babyer i sine arme. De har set den far, der mistede fem børn i raketangrebene, og pigen Balousha, der sov sammen med sine søster og vågnede til lyden af eksplosioner, som dræbte dem alle, og de hundreder af børn, hvis huse faldt sammen om ørene på dem.
De har set skolen i Al-Fahura, som de mennesker i Jabalia, der søgte i ly i den, troede var sikker, og De har set, hvordan bomber dræbte disse uskyldige flygtninge, så mere end 40 mennesker blev udslettet. Disse mennesker havde familier, de havde navne, de havde en historie, ambitioner og håb. Derudover blev mere end 100 mennesker såret.
Sammen med disse uskyldige ofre faldt også værdierne for menneskelig samvittighed, FN's principper og forpligtelser til at beskytte den internationale fred og sikkerhed. De kan muligvis også erindre, at FN's hovedkarter, skoler, sygehuse samt mad- og medicinlagre ikke blev skånet i denne vanvittige krig mod vores fredelige og ukuelig folk i Gaza.
Jeg er kommet til Dem fra Palæstina med et spørgsmål, jeg blev stillet af en dreng ved navn Luay, der har mistet sit syn som følge af bomberne. Han spurgte mig, hvem der ville give håbets og livets lys tilbage til hans øjne og frihedens og fredens lys tilbage til hans folk.
Dette var de forfærdelige scener og billeder. Det var følgerne af denne krig, som førte til mere end 1 400 martyrers død og mere end 5 000 kvæstede, hvoraf de fleste var uskyldige civile, og hvoraf en stor procentdel af børn, kvinder og ældre. For omkring 500 af de sårede er tilstanden stadig kritisk, og flere dør hver dag. Desuden er mere end 4 000 huse og omkring 20 000 andre boliger blevet jævnet med jorden.
Det betyder, at omkring 90 000 mennesker blev hjemløse og fordrevet. Ud over omfattende ødelæggelser af elektricitets-, vand- og kloakanlæg, veje og livsnødvendige faciliteter samt offentlige og private bygninger har den israelske krig krævet frugten af vores palæstinensiske folks blod, sved og tårer - hundredtusindvis af palæstinensere, der har arbejdet hele deres liv og mistet frugten af dette arbejde. Den har også ødelagt, hvad Den Palæstinensiske Myndighed har skabt gennem 15 år.
En stor del af denne infrastruktur og mange af disse anlæg kunne vi takke bidrag fra deres lande og andre venligtsindede lande for.
Dette er resultatet af denne krig. Det er parallelt med en anden form for aggression mod vores jorde, vores landbrugere og vores nationaløkonomi, som vi oplever hver dag på Vestbredden.
Den israelske bosættelse er slet ikke stoppet. Som følge af bosættelsespolitikken har man fortsat bygningen af grænsemuren og har øget antallet af vejspærringer, kontrolsteder og barrierer, der belejrer byer, landsbyer og flygtningelejre på Vestbredden, herunder Jerusalem.
Tværtimod er buddene på bosættelsesenheder steget til det 17-dobbelte i løbet af de sidste år sammenlignet med året for Anapolis. Antallet af kontrolsteder er steget fra 580 til 660.
Militærpatruljerne er ikke blevet standset. Man har heller ikke standset de daglige arrestationer og nogle gange drab på civile, bosætternes chikaner og deres væbnede udfald og afbrænding af boliger, som det skete i Hebron, Nablus og andre steder, eller bosætternes terrorangreb mod landbrugerne i oliventiden, som vores folk betragter som symbolet på fred og liv og ikke blot subsistensgrundlaget for titusindvis af palæstinensiske familier.
Denne tragiske scene med israelske udfald og aggressioner på Vestbredden, herunder Østjerusalem, bekræfter for os og resten af verden, at det, der sker, er en aggression mod hele det palæstinensiske folk, dets fremtid og dets legitime nationale rettigheder. Det er en aggression og en krig mod fred i fremtiden og den målrettede internationale indsats, der er ydet i den forbindelse.
Denne uretfærdige embargo mod vores folk i Gaza og krigen mod det er blot endnu en episode i en løbende serie af bestræbelser på at adskille Gaza fra resten af de besatte palæstinensiske områder og også at marginalisere hele vores folk og forhindre det i at nå det ultimative mål: at afslutte besættelsen, så vi opnår frihed og ret til selvbestemmelse og etablering af en uafhængig palæstinensisk stat i de områder, der har været besat siden 1967, med Østjerusalem som hovedstad.
Dette bekræftes af de eskalerende bosættelsespolitikker, trods alle anstrengelserne og aftalerne, herunder George Mitchell-rapporten fra 2001, hvoraf den sidste var Anapolisaftalen, som lovede det palæstinensiske folk en stat inden udgangen af 2008. Kulminationen på denne Anapolisaftale var dog en destruktiv krig i Gaza og bosættelseskrigen på Vestbredden, herunder Jerusalem.
Verden erklærede i Anapolis, at unilaterale og militære løsninger var fejlslagne. Vi erklærede også, at Israel skulle forpligtes til at sætte en stopper for bosættelsesaktiviteterne for at bane vejen for en politisk proces, der vil afslutte besættelsen og imødekomme kravet om en tostatsløsning - en palæstinensisk stat og en israelsk stat. Virkeligheden har dog vist os, at Israel stadig ledes af en militær og bosættelsesfokuseret mentalitet, selv om dets ledere taler om tostatsløsningen.
Vi skal ikke betragte Israel som en stat, der er hævet over ansvarlighed, over international lovgivning. Vi skal sætte en stopper for disse fremgangsmåder, og vi skal holde Israels ledere ansvarlige for deres krænkelser af den internationale og humanitære lovgivning.
(Bifald)
Samtidig skal vi understrege, at bistands- og nødhjælpsaktioner samt flytning af familier, hvis hjem er blevet ødelagt, kræver, at embargoer ophæves, kontrolsteder og -overgange åbnes, og at Israel drages til ansvar for dets forpligtelse i aftalen om transport og overgange fra 2005, som kan sikre leveringen af den hjælp, det udstyr og de materialer, der skal bruges til genopbygningen, og som er nødvendig for varers og personers almindelige bevægelighed. Det gælder for alle overgange i Gaza - ikke kun Rafahovergangen - og det gælder for den frie bevægelighed på Vestbredden og i sikkerhedskorridorerne mellem Vestbredden og Gaza for at støtte det palæstinensiske lands enhed og økonomi.
I den forbindelse vil jeg gerne rose indsatsen fra UNRWA og dets fortsatte indsats for at hjælpe vores folk trods alle hindringerne. Jeg opfordrer Deres organisation og andre organisationer til at støtte dets indsats på alle områder.
National forsoning og etableringen af en national samlingsregering er én af vores prioriteringer. Vi har åbnet døren for denne forsoning, der vil standse opdelingen og omvæltningerne samt kravet om en adskillelse af Gaza og Vestbredden. De advarede os mod at falde i den fælde, som Israel ønsker, at vi falder i.
I begyndelsen af juni opfordrede vi derfor til en ubetinget dialog. Vi accepterede det egyptiske arbejdsdokument. Vores døre står stadig åbne. Vi vil ikke tillade opdelingen af vores folk og dets geografiske enhed. Vi vil fortsat målrettet modarbejde ethvert forsøg på opdeling.
Vi kender de regionale kræfters intentioner og planer, som støtter og arbejder for en adskillelse. Disse kræfter hindrer den egyptiske løsning, der vil sætte en stopper for intern uenighed og opdeling. Denne løsning støttes på arabisk plan af Den Arabiske Liga og af Sikkerhedsrådets resolution 1860, som jeg selv har været med til at udforme sammen med arabiske og europæiske ministre.
Jeg vil gerne understrege, at vi skal fortsat arbejde for at nå vores fornemmeste mål, nemlig at finde en løsning for den arabisk-palæstinensiske sag, fordi den nuværende situation betyder, at fremtiden er usikker, og at vores folk er ofte for krig, aggression og ekstremisme.
Når vi har skabt en national samlingsregering baseret på et program, der støttes af arabiske og internationale parter, vil vi kunne kontrollere grænseovergange samt genopbygningsarbejdet til gavn for vores folk og forberedelsen af præsidentvalg og valg til den lovgivende forsamling.
Jeg håber, De vil støtte dette, og jeg håber, De vil hjælpe os med at organisere sådanne valg og føre valgtilsyn, som De gjorde i 1996 og 2006. Vi håber også, at vi kan regne med Deres støtte til at få frigivet formanden for Det Palæstinensiske Lovgivende Råd og alle de parlamentsmedlemmer, der blev arresteret og stadig er Israels fanger.
(Bifald)
Essensen af konflikten i vores region er den israelske besættelse. Det er en konflikt mellem vores folks håb og ønske om at undslippe denne besættelse og Israels forsøg på at ødelægge dette håb og hindre den internationale indsats for at etablere en palæstinensisk stat med fredelige midler.
Vores folk kalder på Dem og alle freds- og retfærdighedselskende nationer: Det er på tide, at det internationale samfund påtager sig dets juridiske, politiske og moralske ansvar for at sikre tilstrækkelig international beskyttelse til det og sætte det i stand til at undslippe denne besættelse og leve i fred og frihed. Her bør jeg igen understrege vores anmodning og deres anmodning om at indsætte internationale styrker for at beskytte vores folk.
Vi har hørt om den internationale og arabiske indsats for at genopbygge Gaza. Denne indsats skal ydes så hurtigt som muligt, for at vores folk kan få håbet og tilliden tilbage, men vi undrer os over, hvor længe Israel vil få lov til frit at ødelægge det arabiske folks aktiver og infrastruktur.
Det internationale samfund skal derfor forhindre en gentagelse af disse tidligere hændelser og skal kræve, at Israel standser dets destruktive politikker. Jeg vil gentage min tak til Kommissionen for dens hjælp til at genopbygge Den Palæstinensiske Myndigheds bygninger og institutioner. Jeg vil gerne understrege, at seriøse og omfattende forhandlinger ikke kan fortsættes, medmindre der sættes en fuldstændig stopper for bosættelserne, herunder det, der kaldes naturlig udvidelse, alle bosættelsesblokke og alle typer af embargo.
Jeg vil over for Dem understrege, at den palæstinensiske regerings resultater med hensyn til styrkelse af fred, offentlig orden og stabilitet ikke kan ignoreres af nogen. Israel bør forpligtes over for dets tidsfrister og bør ophøre med at underminere den palæstinensiske regerings indsats gennem indtrængen og arrestationer. Det bør også respektere Den Palæstinensiske Myndigheds juridiske og sikkerhedsmæssige status, og det skal give regeringen mulighed for at gennemføre dens vigtige økonomiske projekter uden at bruge undskyldninger, som f.eks. G-områder og lignende.
Vi kan ikke længere forhandle om besættelsens afslutning. Vi skal have en komplet afslutning af besættelsen, dvs. af de områder, der har været besat siden 5. juni 1967, som anført på kortet. Vi kan ikke gå tilbage til at forhandle om delvise og relaterede spørgsmål, mens hovedmålet - afslutningen af besættelsen - stadig ikke er opfyldt, og der sker en optrapning af bosættelserne for at styrke og uddybe denne besættelse, samtidig med at Israel har holder mere end 1 100 palæstinensere fanget. Det og kun det vil give fredsprocessen dens troværdighed tilbage over for vores folk og alle andre i området.
Vi har brug for en genopbygning af Gaza, men også en genopbygning af fredsprocessen. Det er vores fælles ansvar. Europa, som tidligere opretholdt - og stadig opretholder - principperne om sikkerhed og retfærdighed i vores region og i verden, skal i dag mere end nogensinde før understrege dets rolle i et omfattende og klart partnerskab med præsident Obamas regering, Mellemøstkvartetten og det internationale samfund. Valget af præsident Obama og hans erklærede standpunkt er sammen med hans udnævnelse af George Mitchell til særlig udsending opmuntrende initiativer, der vil bane vejen for forhandlingerne og hele den politiske proces.
Jeg vil gerne ærligt sige, at vores arabiske beslutning er at gennemføre det arabiske fredsinitiativ - det arabiske fredsinitiativ, som er en del af køreplanen, og som er blevet et islamisk fredsinitiativ, der omfatter 57 muslimske lande. Dette initiativ skal gennemføres fuldt ud.
Som jeg tidligere sagde, er dette initiativ en del af den køreplan, som Sikkerhedsrådet vedtog i henhold til resolution 1515. Vi kan ikke vælge og vrage om dets grundlag, der er baseret på international lovgivning. Det er vores sidste mulighed for at opnå ægte og retfærdig fred i vores region. Alle parter, navnlig Israel og Mellemøstkvartetten, skal hylde og ære dette.
Vi må understrege, at det arabiske fredsinitiativ også er blevet et islamisk initiativ. Et initiativ, der kræver land for fred. Så snart Israel trækker sig ud af alle besatte områder, vil 57 arabiske og muslimske lande være villige til at normalisere deres forhold til Israel. Det er en historisk mulighed, vi ikke må spilde.
Scenerne med død og ødelæggelse rystede millioner af menneskers samvittighed og følelser i hele verden, herunder i europæiske venligtsindede lande. Vores folk sætter pris på denne menneskelige samvittighed, men vi må her understrege, at Palæstinas folk ikke vil opgive dets vilje til frihed og livet. Det ser frem til Deres støtte i kampen for at opnå ret til frihed og uafhængighed, til at kunne skabe sig en fremtid og til at kunne give deres børn retten til et sikkert liv, et udviklet skolesystem og en lys fremtid for deres fædreland - det fædreland, der fortjener liv og sikkerhed.
Vores store palæstinensiske digter, Mahmoud Darwish, sagde igen og igen: "Dette land er værd at leve for". I den forbindelse vil jeg gerne udtrykke min tak og dybe taknemmelighed over for Dem på vegne af denne store digters folk for at være vært for aktiviteterne til hans minde. Denne digter er symbolet for palæstinensisk patriotisme. Han er menneskehedens digter.
Til Mahmoud Darwish siger jeg: "Deres digt, som endnu ikke er skrevet, om børnene i Gaza, deres lidelser og deres håb, vil blive skrevet af en digter blandt disse børn, der har fastholdt Deres ånd, ligesom De fastholdt deres sag og deres små drømme".
(Vedvarende bifald)
Formanden
Præsident Abbas! Jeg vil gerne takke Dem dybt på Parlamentets vegne for at tale til os her i Strasbourg. Vi har nu en fælles opgave, hvor vi skal arbejde for fred. Vi i EU og Parlamentet vil være ærlige fredsmæglere. Vi ønsker, at Israels befolkning kan leve inden for sikre grænser, og vi ønsker, at Palæstinas befolkning kan leve inden for sikre grænser. Vores udgangspunkt er menneskeværdighed. Palæstinensiske piger er lige så flittige i skolen som israelske piger. Israelske drenge er lige så glade for at spille fodbold som palæstinensiske drenge. Tiden må være inde til fredelig sameksistens, sådan som vi har det i Europa. Det er vores ønske for Mellemøsten.
Vi ønsker for Dem, at De må opnå succes i Deres indsats for at skabe fred. En sikker palæstinensisk stat og også en sikker israelsk stat, og denne bemærkning er henvendt til Israel, må ikke forblive en vision for fremtiden. Dette skal blive virkelighed, og det skal ske i vores livstid. Hvis vi virkeligt ønsker, at det skal ske, så kan vi opnå det.
(Bifald)
Jeg vil gerne takke Dem. Hvis omstændighederne tillader det, mødes vi igen den 23. og 24. februar. Den Parlamentariske Forsamling for Euro-Middelhavs-partnerskabets præsidium har anmodet mig om at besøge Palæstina og Israel. Jeg vil være leder for en delegation, der rejser til Gaza og områder i det sydlige Israel. Hvis Deres kalender tillader det, og jeg håber, dette er muligt, mødes vi i Ramallah. Jeg vil naturligvis også besøge Jerusalem.
Vi vil hjælpe - og det kommer fra både hoved og hjerte - med at muliggøre fred mellem Israel og Palæstina, mellem Palæstina og Israel i Mellemøsten.
Vi vil gerne takke Dem for Deres hårde arbejde og opfordre Dem til at fortsætte kursen mod forsoning, kompromis og fred. Tak for Deres besøg i Parlamentet.
(Bifald)
Urszula Gacek
- (EN) Fru formand! For fire måneder siden blev en polsk ingeniør kidnappet i Pakistan. Han holdes fanget af talebanere, der truer med at henrette ham i dag, hvis deres krav ikke opfyldes. Jeg appellerer til Parlamentet om at støtte Polens og Pakistans regeringer i indsatsen for at få frigivet min landsmand.
