Brystkræft
Formanden.
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0159/2003) af Jöns for Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder om brystkræft i Den Europæiske Union (2002/2279(INI)).
Jöns (PSE)
Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, lad mig først kort nævne, at det glæder mig meget at kunne fortælle Dem, at vi i dag har besøg af 15 nationale formænd for Europa Donna, den europæiske brystkræftsammenslutning, som følger debatten fra tilhørerlogen.
Brystkræft vedkommer os alle. I EU stilles diagnosen brystkræft hvert 2,5 minut. 216.000 kvinder rammes hvert år af sygdommen. 79.000 kvinder dør fortsat af denne sygdom, selv om brystkræft i 90% af alle tilfælde kan helbredes - men kun, hvis den bliver opdaget i tide og behandlet rigtigt. Disse kvinder dør for det meste i en alder, hvor de har et stort socialt ansvar. Brystkræft er nu som før dødsårsag nr. 1 for kvinder mellem 35 og 55 år. 25.000 kvinder ville imidlertid kunne reddes hvert år, hvis alle medlemsstater tilbød en fornuftig forebyggelse, det vil sige en mammografiscreening efter EU's retningslinjer. Det giver nemlig kvinderne garanti for, at radiologerne udelukkende gennemfører røntgenundersøgelser af brystet og hvert år vurderer godt 5.000 røntgenbilleder for at have et tilstrækkeligt trænet øje.
Det er helt uacceptabelt, at der i dag, 11 år efter fremlæggelsen af EU's retningslinjer, kun er otte medlemsstater, der tilbyder nationale programmer for mammografiscreening. I eksempelvis Sverige, Finland, Nederlandene og Det Forenede Kongerige deltager allerede 90% af alle kvinder mellem 50 og 69 år i screeningen, men i mit land, i Tyskland, tilbydes denne forebyggende undersøgelse kun til knapt 2% af kvinderne i denne aldersgruppe. Og det sker til trods for, at mammografiscreeningen ifølge WHO beviseligt kan nedsætte dødeligheden med siger og skriver op til 35 %.
Men selv den tidligste opdagelse nytter intet, hvis de efterfølgende behandlinger er utilstrækkelige eller sågar forkerte. Betænkningen opfordrer derfor medlemsstaterne til at opbygge et net af interdisciplinære brystcentre i hele EU, det vil sige at oprette et interdisciplinært brystcenter for hver 300.000 indbyggere, som certificeres af en uafhængig instans og naturligvis skal have certificeringen fornyet regelmæssigt. På disse sygehusafdelinger skal hele teamet af læger og plejepersonale udelukkende være specialiseret i godartede og ondartede sygdomme i brystet, og hvert enkelt tilfælde skal drøftes på en fælles, tværfaglig konference. Det er især vigtigt, at kirurgen udelukkende udfører brystoperationer, og at der på selve centret årligt udføres operation af mindst 150 førstegangstilfælde, for kun erfaring gør mester.
Disse brystcentre er så vigtige, fordi kvinder, som behandles på sådanne centre, bevisligt har bedre chancer for helbredelse. Således er patienternes overlevelsesrate i Sverige, hvor der i hele landet findes screening og brystcentre, 16% højere end i Østrig, hvor ingen af delene findes. I øvrigt findes der kun landsdækkende brystcentre i Sverige, Danmark, Portugal og Det Forenede Kongerige. Netop fordi dødeligehden og overlevelseschancerne er så forskellige, er det nødvendigt, at vi finder frem til en fælles europæisk strategi i kampen mod brystkræft. Vi skal have hurtigere information, bedre erfaringsudveksling, indføre benchmarking og følge den bedste praksis. Kun på den måde kan vi redde flere kvinders liv og samtidig bidrage til at nedbringe omkostningerne i sundhedsvæsenet. Kun på den måde opstår der - det er jeg overbevist om - et positivt pres på de stater, der stadig tøver.
Det gælder også med hensyn til nationale cancerregistre, som er den grundlæggende forudsætning for pålidelige data, og som i dag kun findes i halvdelen af medlemsstaterne. Vores krav til regeringerne om inden 2008 af skabe forudsætningerne for at sænke dødelighedsraten i hele EU med 25% er i øvrigt ikke urealistisk. Det kan opfyldes, hvis politikere og læger i fællesskab vil det. Det har Det Forenede Kongerige vist os. Jeg sætter i denne forbindelse min lid til, at Kommissionen sammen med os vil udarbejde en midtvejsvurdering i 2006. Vi ved jo alle, at Kommissionen støtter os, som den på ny har bevist det ikke mindst med sit forslag til en rådsanbefaling om forebyggelse af kræft. Kun hvis kravene i denne betænkning bliver gennemført hurtigt, vil alle kvinder i Europa i en ikke fjern fremtid kunne modtage samme optimale tidlige opdagelse og behandling, uanset bopæl, social status og uddannelsesniveau.
Diamantopoulou
Hr. formand, det er ikke første gang, fru Jöns har bragt et så alvorligt emne som bekæmpelse af brystcancer på banen på en meget konkret og effektiv måde, og det er vigtigt og viser endnu en gang, at en enkelt persons engagement og systematiske indsats kan sætte politikker i gang. Jeg vil derfor personligt komplimentere fru Jöns både for hendes fremragende betænkning og for hendes vedvarende engagement i dette så vigtige emne.
Kampen mod brystcancer har høj prioritet på folkesundhedsområdet. Vi hørte nogle tal, og jeg tror det er vigtigt at gentage dem, så vi kan forstå problemets omfang. Der er 220.000 nye tilfælde om året, og 75.000 kvinder dør af denne sygdom. Ifølge vurderinger og undersøgelser kunne 25.000 kvinder om året imidlertid have været reddet, hvis korrekt screening havde været praksis for alle kvinder i EU. Forebyggelse, korrekt screening, redder altså liv, og dette er også betænkningens budskab.
I sin betænkning gennemgår fru Jöns både bedste praksis med cancerscreening og bedste praksis og erfaringer med effektiv behandling og pleje af cancerpatienter. Det er vigtigt at gøre opmærksom på, at mange af de oplysninger og forslag, som indgår, stammer fra de forskellige aktiviteter, som Kommissionen iværksatte i perioden 1987-2002 inden for rammerne af tre på hinanden følgende programmer, "Europa mod cancer".
Sammen med det nye folkesundhedsprogram illustrerer disse programmer Kommissionens engagement i bekæmpelsen af denne alvorlige lidelse. Et vigtigt element i politikkerne på europæisk plan er således den registrering, vi har i dag, og den viden, vi har om, hvad der foregår i medlemsstaterne, så vi kan udvælge den bedste og mest effektive praksis, og så medlemsstaterne selv kan se, hvor de har deres svagheder.
Det andet vigtige element i de forskellige politikker og valg er forslaget til henstilling, som i virkeligheden også afspejler Kommissionens engagement. Forslaget til henstilling om screening for cancer, som blev fremlagt den 5. maj. Formålet med dette forslag er at formulere henstillinger om gennemførelse af programmer for massescreening på et korrekt videnskabeligt grundlag. Henstillingen er allerede forelagt Rådet (sundhed), som mødtes i mandags. Hvad indeholder henstillingen? I bund og grund indeholder den forslag til foranstaltninger, som kan kæde screeningpraksis sammen med de resultater, som opnås i de forskellige medlemsstater. Det betyder, at medlemsstaterne nu skal sætte kvantitative målsætninger for reduktionen af cancerdødeligheden.
Kommissionens forslag til henstilling er en overordnet ramme, som naturligvis ikke kan have bindende lovgivningskarakter, da vi jo alle ved, at disse spørgsmål hører under medlemsstaternes beføjelser. I henhold til forslaget til henstilling skal der imidlertid fremlægges en rapport om gennemførelsen af programmerne for cancerscreening på grundlag af de oplysninger, som medlemsstaterne stiller til rådighed ved udgangen af det tredje år efter programmernes vedtagelse, og denne rapport skal danne grundlag for en vurdering af, om der skal gribes yderligere til handling.
Som sagt er forslaget til henstilling det andet grundlæggende element i EU's politik, hvor det første er registreringen af den nuværende situation, og det tredje vigtige element er handlingsprogrammerne. Kommissionen har iværksat en større aktion, som har med folkesundhedsprogrammet for perioden 2000-2008 at gøre. Disse programmer gør brug af de resultater, der er opnået med de tidligere programmer, heriblandt programmet mod cancer og de relevante netværk. Og her vil jeg gerne byde repræsentanterne for netværkene, formændene for organisationerne til bekæmpelse af brystcancer, som sidder i tilhørerlogen, velkommen og sige, at det også er vores erfaring, at disse organisationer, frivilliges engagement og civilsamfundets engagement helt klart spiller en meget vigtig rolle, og vi kan se, at der faktisk sker forbedringer og ændringer af situationen på brystcancerområdet på grund af det arbejde, disse netværk gør. Nogle af dem har naturligvis også europæisk rækkevidde.
Kommissionen skal i 2004 forelægge Europa-Parlamentet og Rådet en endelig rapport om resultatet af programmet "Europa mod cancer". Dette program, folkesundhedsprogrammet, omfatter udveksling af oplysninger og bedste praksis mellem medlemsstaterne. Det drejer sig i bund og grund om at styrke det mellemstatslige samarbejde, så man kan lære af hinanden. Dette stemmer overens med punkt 13 i fru Jöns' betænkningen og anerkender og støtter naturligvis kravet om fælles strategier og aktiviteter inden for områder som forskning og teknologisk udstyr og teknologisk udvikling, som også er i overensstemmelse med punkt 6 i betænkningen.
Kommissionen er netop nu ved at evaluere de mange forslag til projekter, som er forelagt til finansiering i 2003. Tjenestegrenene vil i tilknytning til prioriteterne i arbejdsprogrammet for 2003 i det endelige valg tage højde for de prioriteter, som er opstillet i betænkningen, og vi vil naturligvis tage alvorligt højde for alle de henstillinger, der indgår.
Hvad angår forslaget om en konference om resultaterne af programmet "Europa mod cancer", mener jeg, at det bør drøftes med de næste formandskaber. Jeg vil give udtryk for en smule tøven med hensyn til, om man kan nå at arrangere den under det italienske formandskab, men vi kan naturligvis gøre et forsøg og finde det bedst mulige tidspunkt.
Endelig vil jeg oplyse Dem, at Kommissionen agter at oprette en internetportal med sundhedsinformation. Denne portal bliver en kilde til information om folkesundhed i EU. Indholdet kommer til at dække en hel række emner, og det bliver en samlet indgang for borgere, patienter, læger, forskere, myndigheder og netværk. Vi tror, at portalen bliver et vigtigt redskab for alle til udveksling af erfaringer, men også til at fremme politikker.
Til sidst vil jeg gerne på vegne af hr. Byrnes, som var forhindret i at være til stede på grund af vigtige opgaver, takke fru Jöns for hendes særlige bidrag til at nå dette fælles mål og rose hende for hendes arbejde.
Oomen-Ruijten (PPE-DE).
Hr. formand, hver familie, hver husholdning i EU, er på et eller andet tidspunkt kommet i berøring med den frygtelige sygdom kræft, som man aldrig mere kommer af med, selv om man kan helbredes for den. Det må dog være opmuntrende for de europæiske borgere, at EU ikke blot gør en indsats for at forebygge kræft og opspore denne frygtelige sygdom, men også skaber muligheder for ved hjælp af forskningsprogrammet at helbrede kræft. Der er afsat 400 millioner euro til dette forskningsprogram. Det er også grunden til, at fru Jöns og undertegnede, på PPE-DE-Gruppens vegne, og med alle kolleger i min gruppe har arbejdet perfekt sammen for at sikre, at denne betænkning af vores ordfører, fru Jöns, virkelig helhjertet kan støttes af vores gruppe. Vi er sammen gået en vej, som efter vores mening er den bedste for alle, som har, får eller har haft med problemet at gøre.
Der er store forskelle i Europa. Jeg er stolt af mit eget land. Vi har et perfekt screeningprogram. Det betyder imidlertid ikke, at der ikke også kan gøres noget i vores land. Der er forskelle i den forstand, at brystkræftproblemet er større hos kvinder i de nordeuropæiske lande, i hvert fald forekommer sygdommen mere der end i andre lande - og det gælder også tiltrædelseslandene - men at chancen for helbredelse også er meget forskellig i EU. Det fører til, at det, der i 1990'erne begyndte med brystscreeningprogrammer, nu skal fuldendes, og derfor står vi nu sammen. Jeg vil fremsætte endnu en bemærkning om det om lidt.
Jeg henleder også Kommissionens opmærksomhed på andre programmer, andre former for kræft, som også kan helbredes, og som vi efter min opfattelse faktisk har lagt for lidt vægt på indtil nu. Jeg nævner kræft i livmoderhalsen, som man med HPV-testen meget tidligt kan opdage. Fra EU bør vi lægge større pres på medlemsstaterne, for at de også er noget mere aktive på dette område, for når sygdommen er opdaget, kan den i de fleste tilfælde helbredes. Det samme gælder for prostatakræft. Det er det samme problem. Lad os også lægge noget mere vægt på det i de nye programmer.
Vi har undersøgt, om Kommissionens retningslinjer og programmer er effektive nok til at nå frem til løsninger, selv om vi egentlig kun kan rådgive medlemsstaterne på dette område. Jeg synes, at en række punkter er skærpet. Og her nævner jeg allerførst screeningen. Foruden screening er det imidlertid også overordentlig vigtigt, at kvinder meget hurtigt modtager støtte, når det formodes, at de har fået brystkræft. Jeg må sige, at man i mit land sommetider begår fejl på det punkt. Altså hurtig opsporing, men også hurtig behandling. Det er overordentlig vigtigt, og det beder jeg Dem også om at lægge vægt på, fru kommissær.
Vi må også undgå, at der, når kræft er opdaget, kan gribes ind på ethvert lille hospital. En interdisciplinær, multidisciplinær måde at gribe problemet an på fører til de bedste helbredelseschancer, og det har enhver kvinde i EU efter min mening ret til.

Stihler (PSE).
Hr. formand, vi har ventet længe på denne forhandling, og jeg vil godt takke ordføreren, fru Jöns, for hendes store arbejde. Der skal tit en ildsjæl til for at sætte skub i en sag og opnå et resultat, og hvis det ikke var for fru Jöns og hendes indsats, ville vi næppe havde drøftet spørgsmålet her i dag.
Brystkræft er et af de største sundhedsproblemer i Skotland og i EU som helhed. Det er den mest udbredte kræftform blandt kvinder i Skotland og den næsthyppigste dødsårsag blandt kvinder. Én ud af ni kvinder rammes, og hvert år dør 13.000 briter af sygdommen. Til trods for fremskridt inden for diagnosticering og behandling er brystkræft den hyppigste dødsårsag blandt kvinder i alderen 35 til 55. Statistikkerne er skræmmende, så hvad kan vi gøre for at forebygge brystkræft? Og hvis kvinderne alligevel får sygdommen, hvordan kan vi så sikre dem den bedst mulige behandling?
For det første skal mammografi prioriteres højt, som ordføreren også er inde på. Selv om behandlingen i Skotland og resten af Det Forenede Kongerige takket være specialuddannede sygeplejersker og særlige brystcentre er bedre end i de fleste medlemsstater, tilbydes mammografi - i modsætning til celleprøver - først automatisk, når kvinden fylder 50. Under det nuværende skotske mammografiprogram indkaldes kvinder i alderen 50-64 hvert tredje år. Det er en god begyndelse, men der kan altid gøres mere. Jeg så gerne, at man screenede flere kvinder fra en yngre alder i alle EU-medlemsstater og i ansøgerlandene. Selv om kvinder, som har brystkræft i familien, er mere opmærksomme på risikoen og undersøges fra en tidligere alder, kan vi godt gøre mere for at opfordre medlemsstaterne til at arbejde for tidligere og bedre diagnosticering.
Nye undersøgelser viser, at med øget screening af yngre og midaldrende kvinder kunne dødeligheden nedbringes med ca. en fjerdedel.
For det andet skal vi forebygge. Betænkningen nævner, at forekomsten af brystkræft er steget overalt i verden siden slutningen af Anden Verdenskrig. En del af forklaringen er bedre diagnosticering og bedre forståelse af genetiske faktorer, men vores miljø, livsstil, vaner og generelle livskvalitet kan også spille ind. Derfor er det så vigtigt med forskning, ligesom en række andre EU-direktiver har stor betydning, f.eks. det nye kemikaliedirektiv, som er ved at arbejde sig gennem systemet, og som kan være med til at mindske de risici, vi som EU-borgere står over for i det daglige. Det samme gælder for vores arbejde med dioxiner og e-sundhed.
For det tredje skal vi sikre, at organisationer som Europa Donna, der har gjort en stor indsats på området i hele Europa, får den støtte, de fortjener. Brystkræftramte kvinder i EU skal vide, hvilke behandlingsmuligheder der er til rådighed. Det er vigtigt, at patienter har adgang til brugbare oplysninger om brystkræft og støttemuligheder.
Endelig løber vigtigheden af information og opmærksomhed om emnet som en rød tråd gennem betænkningen. Det er de mål, vi skal sigte mod.

Boogerd-Quaak (ELDR).
Hr. formand, også jeg vil lykønske fru Jöns med denne betænkning. I min gruppe er der talt om den med stor anerkendelse, til trods for at en række medlemmer finder, at nogle dele af den i for høj grad går i retning af subsidiaritet, og at de derfor hverken stemte for eller imod i udvalget. Alle medlemmer af min gruppe finder, at betænkningen som sådan er af høj kvalitet. Jeg synes, det er meget vigtigt.
Jeg anerkender også kommissæren og hendes holdning til, hvordan det nu skal fortsætte med denne betænkning. Hun har sagt, at det er vigtigt at indsamle og registrere viden. Denne mening deler jeg fuldstændig. Medlemsstater vil faktisk selv lære deres egne svage punkter bedre at kende, når de kigger over grænsen hos andre. Det er bestemt ingen luksus. Når vi betragter betænkningen rigtigt, ser vi, at risikoen for at få brystkræft er 60% højere i Vesteuropa end i Østeuropa. Det bør vi da lære noget af! Hvor findes årsagerne? Når vi ser på væksten i antallet af kvinder med brystkræft, er der også markante forskelle. I EU f.eks. vokser antallet af kvinder med brystkræft mest af alle lande. Det må der da kunne findes årsager til.
Vi læser f.eks. i betænkningen, at kvinder fra byområder oftere rammes af brystkræft end kvinder fra landdistrikter. Der er altså brug for megen forskning for at se på, hvilke faktorer der nu virkelig har indflydelse på brystkræft. Forholder det sig faktisk sådan, at brugen af østrogener snarere får antallet af brystkræfttilfælde til at stige end til at falde? Mange af disse spørgsmål er ikke tilstrækkeligt besvaret, og jeg synes, det er udmærket, at vi der, hvor vi alle kan lære af forskning, også gør det sammen på europæisk plan. Det er trods alt den nyttigste måde at anvende pengene på.
Jeg påskønner også i høj grad de frivillige og de organisationer i det civile samfund, som har gjort meget for at forbedre kvaliteten af behandlingen. Personligt er jeg stor tilhænger af behandling i brystcentre. Ikke kun på grund af den større overlevelseschance der, men også på grund af den samlede holdning til det problem, som kvinder har med at gøre. Det er, når alt kommer til alt, i nogle tilfælde en krænkelse af deres krop. En krænkelse af den måde, hvorpå de mener, at de står som kvinde i verden. I lang tid er der lagt for lidt vægt på det og set for meget på den tekniske side af sygdommen.
Jeg synes, det er overordentlig vigtigt, at vi fortsætter med det, som kommissæren har foreslået. Jeg påskønner også, at hun fremlægger en plan om at give information om kræft i al almindelighed på internet. Også fru Oomen-Ruijten har nævnt en række eksempler, som er vigtige. Jeg håber derfor, at dette hurtigt føres ud i livet, og at også den kongres, som der anmodes om, hurtigt bliver arrangeret.

Maes (Verts/ALE).
Hr. formand, fru kommissær, ved mit sidste besøg hos gynækologen fortalte hun mig, at risikoen i Belgien er steget fra en ud af 10 kvinder til en ud af otte kvinder. Det er skræmmende tal, og jeg tror, at dramaet omkring opdagelsen af brystkræft hos en kvinde altid forårsager et meget stort trauma hos hende selv og hendes familie, selv om denne kræft, hvis den opdages tidligt, også ofte kan helbredes. Men en ud af otte er en for høj risiko, og i Belgien står vi på fjerdepladsen efter Nederlandene, Danmark og Frankrig. I den forbindelse må vi også tage hensyn til, at der er uacceptabelt store forskelle i overlevelseschancerne, alt efter som man bor i det ene eller i det andet land.
Tidlig opdagelse, diagnose og behandling og efterbehandling hjælper i tusindvis af kvinder til at overleve, men disse overlevelseschancer varierer fra 81% i Frankrig til 58% i Polen og Slovakiet. Det må få os til at tænke over det. Kvaliteten af denne undersøgelse skal altså være pålidelig, og i den forbindelse foruroliger det mig, at kun otte lande overvejer at indføre en generel screening. Det er der diskussioner om. I Belgien viger man tilbage for det. Dels på grund af udgifterne, dels er jeg sikker på, at der er et stort pres fra lægekredse til at lade det blive ved individuelle lægeundersøgelser hos egen læge. Det ville være godt at undersøge resultaterne af disse forskellige holdninger kritisk i lyset af det, som De, fru kommissær, kaldte samarbejde i forbindelse med indsamling af viden.
Der er en fælles europæisk strategi, men det er nødvendigt at gøre mere end blot forebyggelse. Jeg synes også, der skal forskes mere i årsagerne. Adskillige kolleger, bl.a. fru Boogerd, har peget på, at der stadig er mange områder, der ikke er undersøgt. Jeg vil i særdeleshed gøre Dem opmærksom på fru Jöns' henstilling i punkt 11 og anmode Dem om også at drøfte denne med Deres kollega Busquin, for patentering af gener kunne resultere i, at dette monopol lægger unødige hindringer i vejen for forskning i brystkræft.

Mussa (UEN).
Hr. formand, fru kommissær, jeg vil gerne lykønske ordføreren, Karin Jöns, med hendes betænkning, som er rig på indhold og lovende resultater, og det er jeg den rette til, eftersom jeg leder et brystcenter i Italien.
Jeg er helt enig i alle de opfordringer, der blev rettet til medlemsstaterne om at nå op på en sats på 70 %, når det gælder kvinders frivillige deltagelse i mammografiscreening. Det er et tal, som ingen af landene er nået op på i dag. Efter min mening er det meget vigtigt, at man i medlemsstaterne fremmer og udbreder tekniske og sundhedsplejerelaterede uddannelsesinitiativer samt initiativer, hvor der ydes psykologisk støtte til brystkræftramte patienter, og at man på EU-plan fremmer uddannelses- og specialiseringskurser, som - hvilket jeg gerne vil tilføje - finder sted i universitetsregi og er masteruddannelser på andet niveau. Disse kurser kunne også finansieres med vores uddannelsesmidler.
Jeg støtter opfordringen til hurtigst muligt at oprette europæiske kræftregistre, så vi i EU endelig får nogle pålidelige og sammenlignelige tal for den neoplastiske sygdom i sin helhed. Det er rigtigt at opfordre medlemsstaterne til at anvende strukturfondsmidler til finansieringen af infrastrukturer på sundhedsområdet. Jeg er helt enig i ordførerens opfordring til bl.a. at sørge for æstetiske foranstaltninger som indoperering af proteser, levering af parykker og det, som en patient ellers måtte have brug for for at genskabe en kropsidentitet, der er så tæt som muligt på den, som patienten havde inden sygdommen. I mange medlemsstater bliver udgifterne til disse foranstaltninger ikke refunderet.
Der er dog nogle punkter, som jeg stiller mig tvivlende over for. Først vil jeg gerne påpege, at der i den betænkning, som Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder har udarbejdet, mangler et punkt, som er væsentligt, hvis udvalget skal kunne kalde sig et udvalg om lige muligheder. Ordføreren nævner slet ikke brystkræft hos mænd, som desværre også rammes af denne form for kræft. Generelt bliver en ud af 100.000 mænd mellem 58 og 63 år ramt af brystkræft. Jeg kan tilføje, at prognoserne for mænd er dårligere end for kvinder. Kræften bliver nemlig opdaget sent, og det er netop, fordi der ikke foretages en screening af mænd.
Jeg spørger mig selv, om det ikke ville være hensigtsmæssigt, at udvalget gav mænd de samme informationsrettigheder som kvinder. Mænds brystkræft udgør 1% af alle brystkræfttilfælde, og jeg kan godt se, at den økonomiske betydning heraf ikke er tilstrækkeligt stor til, at man kan foretage en specifik screening. Til gengæld ville det efter min mening være hensigtsmæssigt med en informationskampagne, som er rettet mod den mandlige befolkning, så mænd får samme mulighed som kvinder for at få stillet en tidlig diagnose og dermed få et bedre og længere liv. Unge mænd har den største risiko for at få brystkræft, hvilket skyldes den omfattende brug af kvindelige kønshormoner og metaboliserende stoffer, der forårsager en ofte ubehandlet gynækomasti.
Det andet aspekt, som jeg vil komme ind på, vedrører punkt 7 g) i den pågældende betænkning. At minde patienterne om deres mulighed for at klage over lægesjusk er efter min mening overflødigt, eftersom der allerede er taget højde for dette i det europæiske charter om patienters rettigheder, og det ville også være skadeligt, fordi det risikerer at gå ud over tillidsforholdet mellem lægen og patienten, som - hvilket undersøgelser og forskning har vist - i 50% af tilfældene er afgørende for behandlingens succes. Derfor er det efter min opfattelse bedre, at denne form for kontrol af, hvorvidt behandlingens kvalitet er tilstrækkelig, foretages af institutioner, der er beregnet på det samme, f.eks. det europæiske udvalg, som foretager kontrol med videncentrene, nemlig brystspecialistafdelingerne.

Avilés Perea (PPE-DE).
Hr. formand, hr. kommissær, i 2000 fik mere end 216.000 kvinder i EU konstateret brystkræft, og mere end 79.000 kvinder døde af sygdommen.
Brystkræft er den mest almindelig dødsårsag hos kvinder i alderen mellem 35 og 55 år. Antallet af kræfttilfælde svinger betydeligt mellem de enkelte EU-medlemsstater. Der er flere tilfælde i de nordeuropæiske lande og færre i Sydeuropa, som f.eks. Grækenland og Spanien. I Litauen og Letland forekommer der heller ikke så mange tilfælde. I alle lande stiger tilfældene af kræft hvert år. Økonomiske, miljømæssige og endog kulturelle faktorer har stor indflydelse på tallene, og brystkræft rammer hovedsageligt kvinder i de højere samfundslag.
EU-retningslinjerne for tidlig diagnosticering af brystkræft, som er den bedste måde at opnå gode resultater og bedre overlevelseschancer på, er kun anbefalinger og ikke lovmæssigt bindende. Medlemsstaterne udarbejder deres egne forebyggelses- og behandlingsplaner, og de er meget forskellige i de enkelte medlemsstater. I nogle lande er programmerne regionale, og i nogle medlemsstater når programmer til tidlig diagnosticering ikke engang ud til alle kvinder i højrisikoalderen.
Betænkningen, som er udarbejdet på et passende tidspunkt og godt udformet, har til formål at gøre opmærksom på dette problem i EU, som primært berører kvinder. Det er et klogt træk, at Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder har udarbejdet den. Alle kvinder bør have mulighed for at få foretaget screening af høj kvalitet for brystkræft samt behandling og efterfølgende kontrol, hvis de får konstateret brystkræft. Følgelig skal vi fjerne de nuværende store forskelle mellem de enkelte medlemsstater, hvor overlevelseschancerne svinger med op til 16 %.
Den mest effektive måde at behandle kræft på for tiden er stadig tidlig diagnosticering. Fællesskabsprogrammet "Europæisk indsats mod kræft" har været meget effektivt og er et udmærket eksempel. Vi skal derfor følge den samme vej fremover. Der skal etableres tidlig diagnosticering i alle EU-medlemsstaterne og tiltrædelseslandene med programmer til sikring af regelmæssig screening af kvinder på over 50 år.
Kvindernes samarbejde og øgede bevidsthed er af stor betydning. Selvundersøgelse er et yderst værdifuldt redskab, selv om mammografiscreening er den mest effektive teknik til tidlig konstatering af kræft. Bekæmpelsen af brystkræft skal prioriteres i sundhedspolitikken, og medlemsstaterne skal udarbejde en effektiv sundhedspolitik og -strategi for at sikre en bedre tidlig konstatering, diagnosticering og behandling.
Betænkningen er meget omfattende, detaljeret og præcis, og jeg takker fru Jöns, fordi hun har været villig til at godtage forslag og ændringsforslag, som har forbedret teksten.

Gröner (PSE).
Hr. formand, før min tid udløber, vil jeg gerne korrigere følgende. Fru Stihler talte på vegne af Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik som ordfører for udtalelsen. Jeg taler på vegne af De Europæiske Socialdemokraters gruppe. På gruppens vegne vil jeg gerne takke Parlamentet for den store støtte til Jöns-betænkningen. Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder kræver i denne betænkning, at bekæmpelse af brystkræft gøres til en sundhedspolitisk prioritet i EU. Forebyggelse, tidlig opdagelse, diagnose, behandling og efterbehandling af brystkræft skal udvikles under ét og gennemføres i medlemsstaterne i høj kvalitet. Efter vores forslag kan dette med Kommissionens støtte opnås inden 2008.
Hvert 20. minut dør en kvinde i Europa af brystkræft. I Tyskland rammes 46.000 kvinder hvert år af denne sygdom, og 19.000 dør i samme periode. Brystkræft rammer oftest kvinder i den alder, hvor de har det største sociale ansvar i familie og arbejdsliv, og brystkræft er fortsat den hyppigste dødsårsag for kvinder mellem 35 og 55 år. På gruppens vegne vil jeg gerne takke ordfører Jöns varmt for den positive effekt, hendes arbejde har haft. Ikke kun den effekt, at hun selv har vundet over sygdommen, personligt har sejret over brystkræften, nej, fordi hun kæmper for, at alle kvinder i EU skal have den bedst mulige behandling. EU-dækkende screening, altså kvalitetssikret tidlig opdagelse, og oprettelse af brystcentre, det er vores mål. Tilsvarende principper har EUSOMA, det europæiske selskab for forskning og behandling af kræft samt Europa Donna udviklet. Nu handler det om hurtigt at få det gennemført. De interdisciplinære brystcentre bringer radiologer, onkologer, psykologer, patologer og kirurger sammen, og de drøfter sammen med patienten, hvilken behandlingsmetode der er bedst for den enkelte. I Sverige, Storbritannien og Nederlandene er dødelighedsraten faldet med 30% som følge af denne landsdækkende screening.
Nu har vi i det sjette forskningsrammeprogram 400 millioner euro til rådighed. Der bør også omgående oprettes nationale cancerregistre for at få solide data for, hvordan risikofaktorerne - tobak, kost, miljøpåvirkninger eller livsstil - eventuelt påvirker kræft. Det er særligt vigtigt i forbindelse med brystkræft.
Naturligvis støder man også på andre interessegrupper, og jeg kan fortælle, at i mit hjemland, Bayern, vil man nu gå en særlig vej og overlade røntgenundersøgelserne til de praktiserende læger. Optimal forebyggelse får man imidlertid kun ved at følge EU-retningslinjerne. Kun hvis den behandelende læge vurderer mindst 5.000 mammografier om året, har han et tilstrækkeligt trænet øje og en tilstrækkelig stor erfaring til at opdage brystkræft, allerede når knuden kun er 5-7 mm stor. Hvis man ikke vil have det, tager man større hensyn til specielle erhvervsgruppers interesser end til vores erklærede mål, nemlig at redde tusinder af kvinders liv. Hver syvende eller hver ottende, vi kan tælle ned gennem rækkerne, en af os, mange af os vil blive ramt!

Hermange (PPE-DE).
Hr. formand, ligesom De vil jeg gerne hilse vores mandlige kolleger i salen velkommen, for det er rigtigt, hvad hr. Mussa sagde, at den omtalte sygdom også berører mændene. Det er sådan, at når sygdommen rammer os, rammer den også vores ægtefæller, vores familier og vores børn. Den er desuden omgivet af et psykologisk klima, som ikke er uden konsekvenser for vores omverden i dagligdagen.
De disponible informationer viser - selv når de er vanskelige at sammenligne, som vores ordfører understreger, i manglen på ens kriterier - at antallet af brystkræfttilfælde stagnerer eller stiger, alt efter hvilket EU-land, der er tale om. Sygdommen er således, som det er blevet sagt, en af de største dødsårsager for kvinder mellem 35 og 55 år, hvorfor det er nødvendigt at gøre tidlig diagnosticering og en helhedsbehandling af patienterne til en europæisk prioritet.
Det er, hvad der står i Jöns-betænkningen, som anbefaler, at der iværksættes diagnosticeringskampagner, som gennemføres - det er meget, meget vigtigt - inden for rammerne af multidisciplinære enheder, som om nødvendigt giver mulighed for selvfølgelig lægebehandling, men også psykologisk og social rådgivning ved kvalificeret personale under og efter behandlingen, hvilket til tider også er en fordel for at behandle selve sygdommen.
I Frankrig har et kræftinformationsudvalg offentliggjort en rapport i januar 2003, som for ganske nylig dannede grundlag for udarbejdelsen af en national plan for kræftbekæmpelse fra Frankrigs præsident, og som udviser forbavsende ligheder med Deres betænkning, både hvad angår resultater og målsætninger.
I betragtning af de fysiske og psykologiske krav til behandlinger i forbindelse med brystkræft og for at sikre kvinderne optimal livskvalitet er det absolut nødvendigt at handle forebyggende for ved hjælp af skræddersyede informations- og forebyggelsespolitikker at opfordre kvinderne til at lade sig undersøge regelmæssigt, uanset alder.
Derfor kan vi kun være enige i, at det er nødvendigt at foretage en koordinering af de nationale politikker, fortsætte udviklingen af europæiske retningslinjer på mammografiområdet, intensivere forskningen, genoverveje problemet med patenteringen af generne via Det Europæiske Patentkontor og oprette andre registre end de nationale registre, som vi har nu.
Karin Jöns' betænkning forekommer således, som den blev vedtaget i Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder, at modsvare denne målsætning. Derfor har PPE-DE-Gruppen besluttet at stemme for betænkningen, for den viser et vist mod, må jeg sige, og eftersom vi i dag har muligheden for at få en kvindelig kommissær, og at vi ved, at det femte rammeprogram råder over 400 millioner euro, hvorfor så ikke gøre kræft til en europæisk mærkesag fra 2004, fru kommissær?
Det ville være et konkret svar på fru Jöns' konferenceforslag.
Karamanou (PSE).
Hr. formand, også jeg vil gerne rose fru Jöns for hendes meget vigtige bidrag til at skabe større opmærksomhed i EU's institutioner om det yderst aktuelle emne, brystcancer, ikke kun med udarbejdelsen af denne fremragende betænkning, men også med den relevante udstilling, hun har arrangeret i Europa-Parlamentet, ligesom hun har arrangeret en offentlig debat med deltagelse af ledende videnskabsmænd fra hele Europa, og hvor den ansvarlige kommissær, David Byrne, også var til stede.
Under denne offentlige høring konstaterede vi med sorg, skuffelse og forundring, at der er afsat meget få midler til forskning i de sygdomme, som oftest rammer kvinder, f.eks. osteoporose, følger af overgangsalder og brystcancer, som vi taler om i dag. Vi konstaterede, at der er afsat flere midler til sygdomme, som fortrinsvis rammer mænd - det siger jeg til ære for mine mandlige kolleger - end til sygdomme, som rammer kvinder. Der er altså også kønsdiskrimination, når det drejer sig om sygdomsbekæmpelse og sundhedsproblemer. Og det vil jeg gerne bede Europa-Kommissionen om at se på, for, som det fremgår af de tal, som kommissæren og nogle af medlemmerne henviste til, rammes hver ottende kvinde af denne frygtelige sygdom, der især rammer kvinder mellem 35 og 55 år.
I Udvalget om Kvinders Rettigheder kræver vi og anmoder vi om mere forskning i sygdomsårsager, i tidlig diagnose, forebyggende foranstaltninger og behandling, når sygdommen er konstateret. Vi anerkender naturligvis de bestræbelser, Europa-Kommissionen gør, og jeg vil gerne takke Dem, fru kommissær, for alle Deres positive meddelelser i dag om fremme af foranstaltninger og programmer ved hjælp af konkrete målsætninger og først og fremmest for den oplysning, at resultaterne vil blive evalueret, og at De i den henstilling, som De agter at udgive til medlemsstaterne, vil tage hensyn til forslagene i fru Jöns' betænkning, og endelig takker jeg Dem, fordi De vil gøre brug af de muligheder, vi har i de nye teknologier, navnlig internettet. Mange tak for de positive foranstaltninger, De her har oplyst om.

Bastos (PPE-DE).
Hr. formand, fru kommissær, kolleger, jeg vil gerne begynde med at takke kommissæren for hendes indlæg, der viser Kommissionens indsats for i samarbejde med medlemsstaterne, der har beføjelserne på sundhedsområdet, at imødegå dette alvorlige sundhedsproblem.
Sagen er jo, at antallet af brystkræfttilfælde er steget i et frygtindgydende tempo i EU. Som eksempel vil jeg gerne anføre Portugal, hvor brystkræft er den vigtigste dødsårsag blandt kvinder over 45 år. Hvert år dukker der 3.500 nye tilfælde op, og hver dag dør fem kvinder af denne sygdom. Der er dog ægte politisk vilje til at gøre noget, og der træffes konkrete foranstaltninger for at forbedre situationen. Jeg takker derfor varmt ordføreren for den fremragende betænkning, der vækker vores opmærksomhed omkring denne særlige kræftform både i Europa og i resten af verden, og som opfordrer os alle til en omgående indsats og til at gøre kræftbekæmpelse til en af EU's vigtigste sundhedspolitiske prioriteringer.
Vi står over for den udfordring at skulle reducere brystkræftdødeligheden drastisk i Europa, men også at skulle fjerne forskellene mellem medlemsstaterne, hvad angår kvaliteten af brystkræftbehandlingen, og dermed også de pågældende kvinders overlevelseschancer. Vi må derfor sætte ind på forskellige niveauer:
For det første forebyggelse og tidlig diagnosticering, hvor der må iværksættes oplysningskampagner om, at en tidlig diagnose øger sandsynligheden for helbredelse. Medlemsstaterne må derfor tilbyde screening hvert andet år af kvinder mellem 50 og 69 år, som det i øvrigt er blevet anbefalet i de europæiske retningslinjer for mammografiscreeninger.
For det andet diagnose, hvor alle medlemsstater må sørge for, at kvinderne senest fem hverdage efter en brystundersøgelse underrettes om undersøgelsesresultatet, og at de kvinder, som har fået konstateret brystkræft, højst venter fire uger, inden behandlingen påbegyndes.
For det tredje behandling og opfølgning, hvor kvinder ramt af brystkræft skal behandles af tværfaglige lægehold, der har den nødvendige uddannelse og med jævne mellemrum deltager i videreuddannelsesforanstaltninger. For at hjælpe patienterne bedst muligt igennem behandlingen bør de have adgang til psykologhjælp, fysioterapi og social bistand. Efter behandlingen er lægelig og psykologisk opfølgning meget vigtig.
Til sidst vil jeg gerne slutte af med et udtryk for håb om, at vi en dag bliver i stand til at bekæmpe og udrydde denne sygdom. Lad os derfor drage bedst mulig nytte af ikke kun den bevilling på 400 millioner euro til forskning i kræft, der er tilvejebragt af det femte rammeprogram for forskning, men også at det nye sundhedspolitiske handlingsprogram 2003-2008 til at udvikle innovative initiativer og projekter.

Zrihen (PSE).
Fru kommissær, vi skal i dag forhandle om et vanskeligt og ligefrem smerteligt emne ikke blot for kvinder, men ofte også for hele familier. Faktisk viser de statistikker, som vi netop har citeret - en kvinde ud af 10 er eller bliver offer for denne sygdom - at det er den hyppigste dødsårsag hos kvinder mellem 35 og 55 år, og at vi, hvis vi var sat ind med en meget tidligere forebyggelse, måske kunne have undgået tabet af 75.000 kvinder om året. Af den grund kan denne svøbe kun blive en af vores mærkesager i løbet af de kommende år. Jeg vil derfor gerne takke fru Jöns for betænkningen og især for den ihærdighed, hun har udvist, samt for kvaliteten af hendes arbejde.
Vi må således fremme og opmuntre de forebyggende metoder til diagnosticering, informere og lave forebyggende kampagner for kvinder. Imidlertid får min erfaring på området mig til at tænke på, at der findes andre forhindringer, som kan være socioøkonomiske og ofte kulturelle. Vi ved, at tidlig diagnosticering stadig på nuværende tidspunkt er det bedste middel til at forbedre prognosen og behandlingen, og at brystkræft, hvis den opdages tidligt, er nemmere at kurere og mindre traumatisk for patienten. Det er vigtigt efterfølgende at hjælpe de kvindelige ofre for denne sygdom. Således er netværkene af multidisciplinære behandlingscentre, som tilbyder kvinderne lægebehandling og psykologisk og social opfølgning helt fundamentale i hele denne tankegang.
Jeg vil til slut gøre opmærksom på, at dagens forhandling ikke kan afsluttes. Bekæmpelsen af brystkræft skal være en del af et omfattende program og være genstand for flere undersøgelser. Derfor mener jeg, at vi faktisk skal knytte programmet til det sjette rammeprogram for forskning og de 400 millioner euro, som er afsat til kræftforskning. Betænkningen om brystimplantater, som blev vedtaget i februar i år, forekommer mig at være endnu et positivt og kvalitativt bidrag til denne del af kvindernes sundhed. Endvidere er Kommissionens forslag til henstilling til medlemsstaterne for at opnå en bedre kræftdiagnosticering en lejlighed til at fortsætte forhandlingen på dette for kvinderne, men efter min mening også for hele samfundet så utroligt vigtige område.
Korhola (PPE-DE).
 Hr. formand, fru kommissær, betænkningen om brystkræft, som Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder har udarbejdet på eget initiativ, er velafbalanceret og velgennemtænkt. Det vil jeg gerne sende en særlig tak for til ordføreren, Karin Jöns.
Betænkningen giver en nøgleposition til kvalitetsstandarder og bedste praksis, som Fællesskabets sundhedspolitik kan hjælpe med at evaluere, og som kan udbredes til alle medlemslandene. I øjeblikket er der enorme forskelle på kvaliteten af behandlingen af brystkræftpatienter medlemslandene og regionerne imellem. Desværre afspejles dette direkte i chancen for at overleve for kvinder med brystkræft, som påvirkes direkte af forskellen på adgang til screening, diagnose og behandling.
Ifølge friske statistikker fra Verdenssundhedsorganisationen er der hvert år ca. 80.000 kvinder i Unionen, der dør af brystkræft. Det er den mest hyppige form for kræft hos kvinder og den mest almindelige dødsårsag blandt midaldrende kvinder i EU. Man kan forudse, at stigningen i levestandarden for kvinder i de nye medlemslande og kandidatlandene og livsstilsændringerne vil få tallene til at se endnu værre ud. Der er presserende behov for at få skabt et netværk af nationale kræftregistre, der dækker hele det udvidede Europa, for at få overbevisende og sammenlignelige data som grundlag for forskning. I øjeblikket eksisterer der kun sådan et register i syv af Unionens medlemslande, ud over i mit eget land, så ikke engang halvdelen af Unionens indbyggere er dækket.
Man må håbe, at Kommissionen vil rette fællesskabsressourcer specielt mod mere effektiv forskning i årsagerne til brystkræft og behandlingsformer så vel som metoder til at bedømme effektiviteten af en behandling.
Ud over de socioøkonomiske faktorer og livsstilsfaktorerne er genotypen en vigtig risikofaktor ved brystkræft. Indtil nu er to genetiske fejl blevet identificeret som årsag til brystkræft. Det Europæiske Patentkontor overvejer i øjeblikket en patentansøgning vedrørende disse brystkræftgener. Udstedelsen af en sådan patent ville være meget skadelig for forskningen og forbedringen af behandlinger. Det Europæiske Patentkontors afgørelse bliver umådelig vigtig. Det er i alle europæiske aktørers interesse, og også deres pligt, at sikre, at den menneskelige genetiske kode ikke patenteres, men er frit tilgængelig for forskning og udvikling af medicinsk behandling.
Til sidst vil jeg gerne benytte lejligheden til at takke kommissær Diamontopoulou for den venlig modtagelse af gruppen af finske skolebørn i april, hvor De gjorde Dem den ulejlighed at komme og møde dem personligt i Parlamentet. Deres venlige og varme attitude overvældede os alle og gav disse unge mennesker inspiration og opmuntring til at se deres problemer i øjnene.

Swiebel (PSE).
Hr. formand, fru Jöns har skrevet en fortræffelig betænkning. Brystkræft er i EU den mest forekommende dødsårsag hos kvinder mellem 35 og 55, hvilket ofte er sagt her. Alene af den grund fortjener dette emne fuld opmærksomhed. Men også aldersgruppen over 55 rammes hårdt. Måske er det også godt at sige det. Et af de væsentlige punkter er, at der i øjeblikket i medlemsstaterne findes for store forskelle i diagnosticering, kvaliteten af behandlingen og plejen ved brystkræft og således også i overlevelseschancerne. Men det skulle da ikke betyde noget, i hvilket land, i hvilken egn eller på hvilket hospital man behandles. Det gælder i øvrigt også for sygdomme, som rammer mænd, og jeg peger her i særdeleshed på prostatakræft.
Det er altså på tide, at EU indtager en mere aktiv holdning i bekæmpelsen af brystkræft i alle lande, inklusive kandidatlandene for at løfte behandlingen op på et højere niveau. Henstillingerne i denne betænkning giver alle de relevante udgangspunkter. Jeg er også meget glad for kommissærens ord, hvoraf hendes positive indsats fremgår.
I en række medlemsstater er der allerede indført omfattende screeningprogrammer. I Nederlandene er der et sådant program for kvinder mellem 50 og 75. Jeg har selv for nylig deltaget, og jeg må sige, at jeg synes, det er beroligende at vide, at tidlig opdagelse øger chancen for helbredelse. Et andet positivt element i bekæmpelsen af brystkræft er, at behandling foretaget af tværfaglige team fører til betydeligt bedre resultater, og det forekommer mig, at det i den forbindelse ikke er en overflødig luksus at lægge større vægt på den psykosociale side af sagen. Brystkræft hos kvinder er ikke kun et teknisk og medicinsk anliggende.
For det tredje er det nødvendigt at registrere sammenlignelige europæiske oplysninger om udviklingen af brystkræft. Sådanne oplysninger kan være en ekstra tilskyndelse til mere europæisk forskning, især i årsagerne til brystkræft. For lad os være ærlige, om årsagerne ved vi stadig kun lidt. Kort sagt, en prima og meget konkret betænkning, som fortjener at blive gennemført, og som fortjener at blive drøftet yderligere her i Parlamentet.

Ghilardotti (PSE).
Hr. formand, som vi alle ved, er det takket være fru Jöns' beslutsomhed og lydhørhed, at Europa-Parlamentet i dag tager dette vigtige og vanskelige spørgsmål op, som vedrører millioner af menneskers sundhed og millioner af kvinders sundhed både på vores kontinent og i resten af verden. Også jeg vil gerne rette en dybtfølt tak til fru Jöns.
Eftersom brystkræft kan helbredes i 90% af tilfældene, hvis den bliver opdaget tidligt og behandlet korrekt - hvilket også fremgår af fru Jöns' tal og den seneste forskning - og eftersom en god mammografiscreening inden for rammerne af et regionalt eller nationalt program kan nedsætte brystkræftdødeligheden blandt kvinder mellem 50 og 69 år med hele 35 %, og de nævnte videnskabelige studier viser, at også dødeligheden blandt kvinder mellem 40 og 49 år kan nedsættes med 20 %, burde alle kvinder virkelig have adgang til screening, behandling og efterbehandling af høj kvalitet uanset deres bopæl, sociale position, job og uddannelsesniveau.
Hovedpunkterne i fru Jöns' betænkning er netop en glimrende forebyggelsesstrategi, en hurtig behandling og en ordentlig postoperativ behandling. Derfor er opfordringen til medlemsstaterne og Kommissionen - kommissærens ord her til morgen var betryggende, og dem vil jeg gerne takke hende for - om at gøre bekæmpelsen af brystkræft til en af de sundhedspolitiske prioriteringer samt udvikle og iværksætte effektive strategier for at forbedre forebyggelsen med det formål at nedsætte den gennemsnitlige brystkræftdødelighed med 25% inden udgangen af 2008 efter min mening et af nøglepunkterne i denne betænkning, og det samme gælder for brystkræftramte kvinders ret til at blive behandlet af et tværfagligt lægeteam. Derfor er det vigtigt, at medlemsstaterne opbygger et netværk af certificerede tværfaglige brystcentre, som opfylder bestemte kvalitetsstandarder.
Det sidste aspekt, som jeg vil understrege, er forskningens vigtighed. I det sjette rammeprogram er der sat midler af til forskning, og det er en god ting, men vi skal insistere på, at forskningsmidlerne bliver sat op, hvilket også skal ske via en øget indsats fra medlemsstaternes side.

Valenciano Martínez-Orozco (PSE).
Hr. formand, jeg vil først og fremmest takke alle de andre talere og lykønske fru Jöns med hendes forehavende, arbejde og udmærkede betænkning.
Hr. formand, brystkræft er den mest almindelige kræftform i EU. Fru Jöns' betænkning fremhæver nogle meget vigtige oplysninger og en række strategier, som det ville være klogt af medlemsstaterne at overveje.
Både det offentlige sundhedsprogram 2000-2008 og det sjette rammeprogram for forskning er hensigtsmæssige til at gå videre med reducering af virkningerne af brystkræft. Forskning og genterapi kan også bidrage hertil.
Vi skal også lykønske og takke de nationale og internationale kræftnetværk for deres arbejde, uden hvilke det sandsynligvis ville være umuligt at gøre fremskridt. Vi skal imidlertid være enige om nogle ting, såsom fra hvilken alder programmer til tidlig diagnosticering skal starte. Måske er vi kommet lidt sent i gang, og vi skal harmonisere behandlingen. Det er også vigtigt at harmonisere indsamlingen af data og at tilpasse det anvendte grundlag og de anvendte behandlinger. Der er enorme forskelle i virkningen af brystkræft i de enkelte EU-medlemsstater og mellem EU-medlemsstaterne og kandidatlandene. Det er af afgørende betydning, at vi samarbejder for at harmonisere forholdene.
De vigtigste elementer er sundhedsuddannelse, forebyggelse, tidlig konstatering, selvundersøgelse og naturligvis mammografiscreening. Hurtig behandling er vigtigt. Mange kvinder har kun få ressourcer til rådighed til at lære, hvordan de skal undersøge sig selv, og i hvilken fase af deres liv de skal søge behandling. Jeg mener derfor, at det er vigtigt, at fru Jöns' arbejde følger den samme vej, fordi vi alle sammen vil kunne drage fordel af det.

Formanden.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i dag kl. 12.00.

Formanden.
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0156/2003) af Schnellhardt for Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om særlige bestemmelser for tilrettelæggelsen af den officielle kontrol af animalske produkter til konsum (KOM(2002) 377 - C5-0340/2002 - 2002/0141(COD)).
Mine damer og herrer, da der er problemer med flyene i dag, må jeg desværre være meget nøjeregnende med tiden. For at gøre formandskabets arbejde lettere vil jeg derfor anmode Dem om at holde selvdisciplin og nøje overholde den tildelte taletid.

Diamantopoulou
Hr. formand, jeg vil gerne undskylde på hr. Byrnes vegne, som på grund af andre forpligtelser, han har påtaget sig, ikke kan være til stede under denne vigtige forhandling om fødevarehygiejne.
Spørgsmålet om fødevarehygiejne har vakt meget stor interesse, hvilket ikke er uden grund, hvis vi tænker på de kriser, der har ramt fødevareindustrien i de seneste år.
Den sag, vi behandler i dag, drejer sig om kontrol af animalske produkter til konsum. Forslaget indeholder særlige regler for kontrol af kød, skaldyr, fiskerivarer og mælk og mejeriprodukter, men debatten fokuserer naturligvis på problemet med kødkontrol. Det foreslåede system med officiel kontrol, som foretages i den fase, hvor det friske kød bliver produceret, har følgende karakteristika:
For det første er det baseret på videnskabelige data. Den officielle dyrlæge spiller en vigtig rolle i hele tilsyns- og inspektionssystemet. Det består af officiel kontrol af de systemer, der anvendes af selve virksomheden, samt af officielle inspektionsaktiviteter. Det vedrører med andre ord både virksomheden og de offentlige myndigheder. Det har taget "fra gård til bord"modellen til sig og behandler både spørgsmål, der har med sundhed at gøre, og spørgsmål vedrørende behandlingen af dyrene, ligesom det beskæftiger sig med hyppigheden og intensiteten af den officielle kontrol, som afhænger af risiciene. Jeg ved fra flere medlemmer af Parlamentet, at man er bekymret over, om udviklingen måske går i retning af en privatisering af kontrolsystemet. Her vil jeg gerne være helt kategorisk og sige, at der ikke er nogen fare for, at det sker. Det grundlæggende ansvar ligger hele tiden hos de offentlige myndigheder, og målet er en bedre fordeling af de menneskelige ressourcer hos de offentlige myndigheder alt efter de enkelte virksomheders risiko, det vil sige deres tidligere overholdelse af reglerne. Endvidere er det system, jeg taler om, det vil sige den officielle kontrol, i overensstemmelse med principperne i fødevarelovgivningen generelt, især hvad angår ansvarsspørgsmålet, og det giver mulighed for fleksibilitet for de små virksomheders vedkommende, hvor dette er påkrævet. Jeg vil i denne forbindelse henvise til debatten og den bekymring, som medlemmer af Europa-Parlamentet har givet udtryk for. Bekymringerne drejer sig om den fleksibilitet, som de små virksomheder er nødt til at have i forhold til de store, og hertil vil jeg sige, at der faktisk gives mulighed for fleksibilitet i forbindelse med den traditionelle fødevareproduktion, virksomheder i isolerede områder og kravene om strukturelle ændringer internt i virksomhederne.
For at forlade kødområdet, som mine ovenstående grundlæggende bemærkninger gælder for, kan vi sige, at reglerne for skaldyr også er blevet revideret på grundlag af videnskabelige udtalelser. De nye regler har fortrinsvis til formål at beskytte forbrugerne mod risici forbundet med konsum af disse produkter. Jeg vil komme ind på de ændringsforslag, der er stillet, i mit andet indlæg efter forhandlingen og bemærkningerne fra medlemmerne.

Schnellhardt (PPE-DE)
Hr. formand, mine damer og herrer, først vil jeg gerne varmt takke medarbejderne i grupperne, i Kommissionen og i Rådet for den overordentlig store hjælp, jeg har fået til udarbejdelsen af denne betænkning.
Jeg har også med velvilje hørt kommissærens udtalelser, for de går faktisk i vores retning. Det foreliggende forordningsforslag er en nødvendig og vigtig del af det samlede koncept til at forbedre fødevaresikkerheden i EU og produktkvaliteten i tredjelande, som eksporterer til EU, samt til at skabe en europæisk fødevarelovgivning.
Først og fremmest skal der opnås en bedre forbrugerbeskyttelse i forbindelse med fortæring af animalske fødevarer. Centralt i den offentlige kontrol - det har kommissæren allerede nævnt - står den offentlige dyrlæge. Jeg tror, han har de faglige forudsætninger, og denne model kan derfor hilses velkommen. De detaljerede krav til den offentlige dyrlæge vil medføre nødvendige ændringer i uddannelserne i medlemsstaterne, men de er også nødvendige for at kunne omsætte videnskabelige resultater i praksis.
Vi bør imidlertid vogte os for at underkaste offentlige dyrlæger, som i årevis samvittighedsfuldt har udført deres opgave, nye prøver som følge af forordningen. Dyrlægerne får hjælp fra offentlige assistenter. Hvis systemet skal virke, er det vigtigt, at begge disse personkredse er retligt uafhængige.
Kontrolorganer, som står i en eller anden form for afhængighedsforhold til den virksomhed, der skal kontrolleres, kan selv med den bedste vilje ikke træffe uafhængige afgørelser. Derfor afviser jeg på det bestemteste muligheden for at involvere eller anvende driftspersonale i stedet for offentlige kontrollanter inden for svine- og kvægslagtning. Mine damer og herrer i Kommissionen, med dette forslag har De underkastet Dem et økonomisk krav. Vi har imidlertid sat os for at højne fødevaresikkerheden i EU. Med dette initiativ opnår De det modsatte! Derfor bør vi også afvise dette forslag. Der er én ting, vi skal huske i denne forbindelse. Kun nøjagtige, uafhængige resultater af den offentlige kontrol bidrager til det nye koncept for national og i sidste ende europæisk risikoanalyse og har afgørende indflydelse inden for risikomanagement. På det grundlag afgøres effekten af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet.
Det forholder sig anderledes med den obligatoriske anvendelse af fødevarevirksomhedernes egenkontrol som en del af indsatsen for at styrke fødevarevirksomhedernes ansvar for, at deres produkter er sundhedsmæssigt forsvarlige og af høj kvalitet. Derfor bør det være muligt at begrænse den offentlige kontrol til kontrol af resultaterne af den interne kontrol, når der er tale om mindre risiko og nøjagtige interne kontroller. Fleksibilitet i gennemførelsen af den offentlige kontrol, afhængigt af risikoen i virksomheden for produkternes sundhedsmæssige forsvarlighed, bør altid stå over alle beslutninger. Det er en væsentligt bedre model end en inddeling efter produktionsomfang, og det understøtter især den offentlige myndigheds autoritet.
Noget anderledes forholder det sig ved anvendelse af traditionelle produktionsmetoder i virksomheder med lille produktion og i geografiske randområder. Her er mulighederne for at gennemføre forordningen objektivt set ofte begrænsede. Afvigelser fra bestemmelserne bør imidlertid begrænses til de offentlige kontrollanters tilstedeværelse og informationsformidlingen. En begrænsning af de hygiejniske standarder kan under ingen omstændigheder accepteres. Konceptet "fra producent til forbruger" er et vigtigt grundlag for en høj fødevaresikkerhed. Systemets effektivitet afhænger af kvaliteten af informationen fra landmanden til køledisken, men også - og det vil jeg gerne understrege - tilbage til landmanden. Det er et vigtigt nyt initiativ, som vi bør fremhæve. Informationerne bør imidlertid kun omfatte kriterier, som er relevante for slagteundersøgelsen og fødevaresikkerheden.
Informationer om medicinsk behandling på smågrisestadiet som f.eks. tilskud af jernpræparater har ingen betydning for fødevaresikkerheden, og for at begrænse mængden af informationer bør det ikke være obligatorisk at give sådanne oplysninger. Jeg tror, at den øgede inddragelse af videnskabelig kompetence i fødevareproduktionen garanterer, at der fremlægges nødvendige informationer, som kan falde forskelligt ud fra sag til sag.
Et stridspunkt i EU har hidtil altid været omfanget af kontrolpersonale, særligt på slagterier. Jeg tror, vi bør opfordre Kommissionen til at stille et objektivt forslag i stil med regioner og virksomheder. Vi kommer ikke uden om det! Jeg ved, at det er meget vanskeligt, men vi bør påtage os denne opgave!
Jeg er overbevist om, at den nye model under alle omstændigheder vil føre til en forbedring af fødevaresikkerheden i EU. Jeg takker for samarbejdet og for Deres opmærksomhed.
Hudghton (Verts/ALE)
Hr. formand, jeg vil gerne takke den generelle ordfører og det ledende udvalg for deres arbejde med dette vigtige udkast. Det er vigtigt af hensyn til både forbrugerne og producenterne og leverandørerne, at vi har et fornuftigt system til beskyttelse af folkesundheden.
Hvad angår fiskeri og akvakulturprodukter, står vi over for nogle særlige udfordringer. Det er ikke altid hensigtsmæssigt blot at overføre kontroller, der er beregnet på husdyr, på fiskeri- og akvakulturprodukter. Således er nogle af problemerne og udfordringerne i forbindelse med fiskesygdomme, dioxinværdier osv. meget specifikke og kræver regelmæssigt opdaterede og verificerbare videnskabelige råd, som kontroller og dioxinværdier kan baseres på.
Toskallede bløddyr udgør en særlig udfordring, og måske skal kontrolsystemerne f.eks.vis kammuslinger ikke være identisk med dem for blåmuslinger og andre arter. Vi skal overveje artsspecifikke kontroller i forbindelse med toskallede bløddyr. Det nuværende forslag vedrørende dioxinværdier er baseret på undersøgelser foretaget i Canada og Japan på blåmuslinger, og de foreslåede kontroltyper kan have en ganske væsentlig indvirkning på kammuslingeindustrien. Vi skal være meget omhyggelige med - af hensyn til forbrugerne, men også af hensyn til dem, der arbejder inden for disse industrier - at sikre, at der indføres risikobaserede tiltag, der står i rimeligt forhold til problemerne.

Grossetête (PPE-DE).
Hr. formand, fru kommissær, vi har her i dag et forslag til forordning, som er et uundværligt og meget vigtigt element og samtidig en logisk konsekvens af bestræbelsen på at styrke sikkerheden omkring fødevareprodukter, som blev iværksat efter de forskellige kriser, som vi desværre har oplevet i den europæiske levnedsmiddelsektor.
Selv om - og det vil jeg gerne understrege - den europæiske fødevarekæde er en af de sikreste i verden, har vi fundet det nødvendigt at vedtage foranstaltninger vedrørende sporbarhed og mærkning. Alle de beslutninger, der træffes, vidner helt sikkert om Europa-Parlamentets politiske vilje, men de er uden interesse, hvis de ikke gennemføres korrekt. På fødevaresikkerhedsområdet som på mange andre områder er det, der slår fejl, ofte en effektiv kontrol med gennemførelsen af de eksisterende love og forordninger.
Jeg lykønsker vores ordfører, hr. Schnellhardt, med kvaliteten af hans arbejde på området med henblik på at oprette et strengt opfølgningssystem for produkter af europæisk oprindelse såvel som for importprodukter. Det nye koncept, som vi har talt meget om her i forsamlingen, nemlig konceptet fra jord til bord, som er udviklet af Europa-Kommissionen, bliver kun fuldt tilfredstillende, hvis der finder en fortsat og tilstrækkelig opfølgning sted på de fødevarer, som markedsføres, fra produktion til forbruger.
For at genoprette forbrugerens tillid er det nødvendigt, at forbrugeren, når han køber kød eller et hvilket som helst andet fødevareprodukt, kan sige til sig selv, at han uden frygt kan basere sig på de informationer, der står på produktets etikette. Forbrugeren skal kunne være sikker på, at det produkt, han vil spise, er sundt. Derfor er det absolut nødvendigt, som vores ordfører forklarede det, både at udvikle uafhængige officielle kontrolforanstaltninger og også at styrke ansvaret hos sektorens producenter selv. Jeg understreger i den forbindelse dyrlægernes rolle og den nødvendige uafhængighed i kontrolaktiviteterne. Det er også nødvendigt at udvise sund fornuft ved at vedtage en lovgivning, som tager hensyn til virksomhedernes størrelse og ikke straffer de små bedrifter, for det er det problem, vi har med SMV'erne. Jeg glæder mig i øvrigt over, at der er vedtaget nogle ændringsforslag i den retning, ligesom jeg glæder mig over, at kommissæren har nævnt behovet for fleksibilitet.
Det er selvfølgelig klart, at disse ændringer ikke skal ske på bekostning af forbrugernes sikkerhed. En god formidling og regelmæssig opdatering af listerne over godkendte etablissementer vil lette kontrollerne og koordineringen mellem medlemsstaterne betydeligt. Jeg mener, at alt dette er gjort med henblik på at styrke forbrugernes tillid, og at det burde sikre markedsføringen af produkter, som er mere sikre for den gruppe, vi alle tilhører, nemlig forbrugerne.
Corbey (PSE).
Hr. formand, mine damer og herrer, må jeg begynde med at lykønske de tyske dyrlæger. Det er lykkedes dem fortræffeligt at forsvare deres erhvervsinteresser. Må jeg også takke hr. Schnellhardt. På en række punkter er jeg ikke enig i hans måde at gribe sagen an på, men han har arbejdet åbent og ført drøftelser på en meget behagelig måde. Desværre gælder det ikke for alle tyske dyrlæger. Der er temmelig mange vildledende oplysninger om forslagenes indhold i omløb. Spørgsmålet er derfor, om resultatet af afstemningen i dag også afspejler Parlamentets mening. For tydeligheds skyld, jeg taler ikke på min gruppes vegne nu. Hr. Staes har allerede beskrevet det rammende, idet han sagde, at kødet er svagt. Oven i købet er en del af kødsektoren særdeles svag, når det gælder om at gøre kort proces med misbrug. Hormoner, fremmede proteiner, indsprøjtninger med vand, forureninger og skadelige bakterier, det genkender De alle.
Kære kolleger, vi har i fællesskab gjort fødevaresikkerhed til et af vores mandats spydspidser. Det er lykkedes os at fastlægge de almene principper i den europæiske politik vedrørende fødevaresikkerhed. Vi har alle sammen besluttet, at producenten er hovedansvarlig for sine produkter. Det er et klart og godt princip. I dag træffer vi en beslutning om den måde, hvorpå vi i Europa indretter vores kontrolsystem for produkter af animalsk oprindelse. Med andre ord, hvor kontrollerer vi, hvad kontrollerer vi, og hvem kontrollerer? I lyset af den almene levnedsmiddellovgivning forekommer dette spørgsmål at være let at besvare. Producenten sørger for, at hans engelske bøf, skinkeschnitzel og kyllingefilet er i orden, og myndighederne holder øje med den endelige kontrol.
Kommissionen vil også på strenge betingelser give kødproducenter, især svine- og kalveproducenter, mulighed for selv at tage ansvaret. En del af kødsektoren vil faktisk også tage ansvaret og selv gøre en ende på de dårlige tilstande. Det er ærgerligt, at ordføreren vil ophæve den mulighed, som Kommissionens forslag giver. Det er naturligvis mærkeligt, at vi først beslutter at lægge det almene ansvar hos producenterne, og at vi nu i dag ændrer det igen. Alene af den grund afviser jeg ændringsforsalg 135.
Jeg har forstået, at de tyske dyrlæger og de britiske kødinspektorer stadig må vænne sig til tanken om, at kødsektoren også selv kan bære et ansvar. De tror, at personalet i kødvirksomheder ikke er i stand til eller har mulighed for at overvåge kvaliteten. Ærlig talt tror vi, at vi under alle omstændigheder skal af med autoritære virksomheder, som fra deres arbejdstagere ikke tåler nogen kritik af deres produkters kvalitet. Men bortset fra det beder jeg alle om at tænke godt over det. Kødsektoren er en sektor, der er underkastet mange regler, og som kontrolleres godt, men der er ingen sektor, som så ofte bliver almindeligt samtaleemne på grund af skandaler. På BBC blev der for nylig vist en dokumentarfilm om de dårlige tilstande inden for den nederlandske fjerkræsektor.
Mere offentlig kontrol vil desværre ikke hjælpe med at rense sektoren for misligheder. Tværtimod vil det virke modsat, fordi det fratager virksomhederne deres ansvar. Jeg tror, vi skal lægge ansvaret hos producenterne på en for forbrugerne genkendelig måde. Derfor gør jeg Dem opmærksom på ændringsforslag 127. Vi skal fjerne kød fra anonymiteten. Det er den mest effektive måde at forbedre sikkerheden og kvaliteten på. Hvis skinkeschnitzler eller kyllingefileter bringes på markedet under et tydeligt varemærke, er det for producenten af største betydning, at kødet behandles meget omhyggeligt. Nu kan virksomheder, som laver fusk, uden videre fortsætte, for forbrugerne har alligevel ingen idé om, hvor deres kyllingefilet kommer fra. Således bliver vi ved med at have klager og episoder. At blive hængt ud offentligt, naming and shaming, er en yderst effektiv måde til at forbedre fødevaresikkerhed og kvalitet. For tydeligheds skyld, virksomheders eget ansvar erstatter naturligvis ikke offentligt ansvar og offentlig kontrol.
Kære kolleger, til sidst ønsker jeg, at kødsektoren kritisk ser på sig selv. Vi skal naturligvis også se kritisk på os selv. Vores arbejdsmetode er ikke særlig gennemsigtig. Antallet af ændringsforslag er for stort, og for mange ændringsforslag er kun af teknisk art. Det er absurd, at vi i dag stemmer over, hvor sundhedsstemplet skal anbringes på kaninlår, om testning af kød fra hermafroditiske svin og om yverets egnethed til menneskeføde i tilfælde af smitte med brucellose. Hvis vi ikke koncentrerer os om de politiske hovedlinjer, kan vores arbejde kun bedømmes af kødsektoren og dyrlægerne selv. På den måde bliver det temmelig nemt at sprede vildledende oplysninger. Det er forbrugerne ikke tjent med, og derfor kommer politikerne med i spillet.

Paulsen (ELDR).
Hr. formand, fru kommissær, ærede kolleger, jeg er ødsel med min ros af hr. Schnellhardt, ordfører for denne betænkning og de to foregående betænkninger, for hans grundige og gennemtænkte arbejde, som vi i Den Liberale Gruppe støtter næsten 100 %. Der er visse små detaljer, som vi ikke er enige om, men de er så ubetydelige, at jeg ikke behøver nævne dem. Jeg synes, at De har udført et fantastisk godt arbejde i alle disse tre teknisk svære betænkninger, som er uhyre vigtige for alle borgere i Europa. Vi spiser jo normalt mindst tre gange om dagen.
Skandaler dukker op igen og igen. Netop nu handler det, som fru Corbey sagde, meget om, at man tilføjer kødet noget. Man sprøjter vand og kunstige proteiner ind, som om kød ikke var protein i sig selv. I lyset af dette er der bare en vej at gå, og det er total åbenhed i vores system. Vi skal informere offentligheden, det vil sige forbrugerne, når vi finder snavs, når vi støder på fusk, når mærkning og varedeklarationer ikke stemmer overens med indholdet. Der skal være et system med naming and shaming de virksomheder, som ikke opfører sig ordentligt. I dag risikerer vi i Den Europæiske Union at begunstige the bad guys økonomisk og at straffe the good guys økonomisk, og vi skal være yderst forsigtige, så dette ikke sker. Jeg vil endnu en gang opfordre til fuldstændig åbenhed. Vi har f.eks. en udpræget åbenhed i almindelige næringsmiddellove. Lad os ikke blive afledt fra vores kurs. Det er et godt synspunkt, at den bedste inspektør er den person, som skal købe og spise produkterne.
Der er brug for en klar og fokuseret lovgivning, eftersom vi alle ved, at de faktiske inspektioner sker på gulvet, lokalt og regionalt. Hvilke titler og jobbeskrivelser inspektørerne end har, har de brug for en meget klar og stærk lovgivning i ryggen, som ikke lader tvivl om deres autoritet og deres rettigheder.
Angående mindre virksomheder må jeg bede om, at vi et øjeblik retter vores opmærksomhed mod min betænkning, som kommer snart, og som handler om udgifterne til inspektionerne. Det er ikke rigtigt at fritage de små traditionelle virksomheder fra hygiejnereglerne. Men derimod skal de fritages fra de unødvendigt høje udgifter.
Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE).
Hr. formand, vi har her en god betænkning, og det kan vi ikke mindst takke ordføreren for, som har leveret et godt stykke arbejde, og hvor man kan se, at han også ved noget om praksis.
Det blev sagt lige før, at vi skal skelne efter virksomhedernes størrelse. Det ville jeg være tilbageholdende med. Det afgørende er ikke virksomhedernes størrelse, men deres gennemskuelighed. Og når vi siger, at der skal skabes gennemsigtighed fra producent til forbruger, så er netop de små virksomheder gennemsigtige, fordi forbrugerne her har indsigt og en direkte kontakt, hvis noget ikke er i orden, og også kommer og siger det.
Hr. Schnellhardt, når De skriver "tillid er godt, kontrol er bedre", vil jeg sige, ja, men vi kan ikke klare os uden tillid, som bygger på dømmekraft. Vi er nødt til at vide, hvem vi kan have tillid til. Det store problem er, at kødet markedsføres anonymt, og at ingen kan følge dets vej tilbage. Under denne anonymitet udføres der så handlinger, som rækker helt til det kriminelle, eller metoder, som grænser hårfint til det legale, og som enhver forbruger ville afvise.
Det er allerede blevet nævnt. Når der pumpes æggehvidestof og vand ind i kyllingebryster for at sælge en billig vare dyrt, når æggehvidestof bliver segmenteret, så man ikke længere kan påvise DNA og ikke længere kan se, hvilken dyreart æggehvidestoffet stammer fra, er det eksempler på, hvordan man under dække af anonymiteten på bekostning af forbrugernes sundhed tilsidesætter etikken inden for fødevarerne. Og derfor er det vigtigt, at vi styrker tilliden, den berettigede tillid. Det hænger imidlertid sammen med, at forbrugernes dømmekraft skal forbedres. Det er altså ikke kun producenten, der skal bære ansvaret, forbrugerne må også påtage sig ansvaret for deres sundhed ved at orientere sig om tingene.

Mathieu (EDD).
Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, centralt for fødevaresikkerhed er officiel kontrol med produkter af animalsk oprindelse til konsum, hvilket er emnet i Schnellhardt-betænkningen, som vi taler om i dag. De fire bilag til forordningen behandler fersk kød, bløddyr, fiskerivarer og mælk og mejeriprodukter. Jeg vil nøjes med at nævne et par punkter, som i mine øjne er de mest betydningsfulde.
Først og fremmest er der primærproduktionen, for hvilken forordningen skal have en dispensation. Jeg mener, at primærproduktionen af fødevarer til privat brug samt den direkte forsyning fra producent til den endelige forbruger eller til lokale forretninger og restauranter i små mængder skal betragtes som en traditionel fødevareproduktion, der skal have specifikke markedsføringsregler. Jeg støtter derfor ændringsforslag 11 og 12 fra Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik. Endvidere er de kompetente myndigheder i de enkelte medlemsstater i mine øjne de bedst placerede til at vurdere situationen og udstede forskrifter, som sikrer den bedst mulige forbrugerbeskyttelse.
Det forekommer mig endvidere altafgørende at indføre begrebet små håndværksvirksomheder i forordningen, som skal give tilstrækkelig fleksibilitet uden at skabe tvivl om eller tilbagegang for forbrugernes fødevaresikkerhed. Dette begreb, små virksomheder, er en garanti for opretholdelsen af små slagterier, som er fordelt ligeligt over territoriet. Vi skal derfor ikke gå i retning af for strenge bestemmelser, som er for tunge at udføre, og som fører til lukning af de lokale slagterier. Bevarelsen af disse slagterier ville lette tingene, eftersom der ikke længere ville være brug for at lovgive om afstande og maksimale transporttider for kvæg pr. lastbil. Lad os være ærlige og indrømme, at vi kun kan forbedre situationen ved at forkorte fødevarekæden.
Med henblik herpå er det vigtigt at kompensere de producenter og landbrugere, som præsenterer et bedre resultat i deres regnskaber ved at tilbyde dem reducerede omkostninger ved de officielle kontroller. Dette skal naturligvis ikke ske på bekostning af fødevaresikkerheden.
Autoriseringen af virksomhederne er et andet vanskeligt spørgsmål. Hvem skal have ansvaret herfor? Skal det foregå på fællesskabsniveau eller på nationalt niveau? Og hvor befinder nærhedsprincippet sig i den sammenhæng? Jeg foretrækker løsningen med den dobbelte kompetence, hvor medlemsstaterne skal holde deres liste over autoriserede virksomheder ajour, samtidig med at de fremlægger deres egen nationale lovgivning om kontrollerne. Til gengæld forekommer det mig kontraproduktivt, at Kommissionen kræver, at medlemsstaterne skal stille navnene på de autoriserede virksomheder til rådighed i et elektronisk enhedsformat, når simpel udveksling af listerne mellem medlemsstaterne i virkeligheden er tilstrækkeligt. Ligesom der heller ikke er nogen begrundelse for ensretningen af de administrative sanktioner i tilfælde af manglende overholdelse af de hygiejniske principper. Myndighedernes lukninger af slagterier såvel som offentliggørelsen af sanktionerne henhører udelukkende under medlemsstaterne.
Der er nu taget rigtigt hul på det delikate spørgsmål om import af produkter af animalsk oprindelse fra tredjelande. Medlemsstaterne får en liste til deres rådighed over autoriserede, kontrollerede og certificerede virksomheder, som tager hensyn til de regler for hygiejne, produktion og oplagring, som finder anvendelse i tredjelandene.
Jeg er derimod mere bekymret, hvad angår dyrevelfærd, som ikke skal have større bevågenhed end fødevaresikkerhed, og hvad angår den fremstående rolle, som veterinærkontrollen kommer til at spille. De officielle medhjælpere skal kunne deltage i kontrollerne før slagtning på slagteriet, mener jeg. Det sker allerede i Frankrig, og jeg kan ikke forstå, at der sættes spørgsmålstegn ved det.
Jeg støtter ordføreren med hensyn til ændringsforslag 111-114 om vildtkød, som foreslår en undersøgelse af de restkoncentrationer, der ikke skyldes jagtprocessen i sig selv.

Stadig med hensyn til vildtkød har jeg derimod nogle forbehold vedrørende Kommissionens forslag og især vedrørende tilstedeværelsen af gamle åbne brud. A priori må det være sådan, at bruddene, hvis de er gamle, ikke længere er åbne, de har derimod dannet ar. Der er ikke længere nogen risici i fødevaremæssig henseende.
Og hvad angår dannelsen af gas i fordøjelseskanalen, ved De godt, at jægerne eviscererer vildtet øjeblikkeligt af fødevaresikkerhedshensyn, og jeg forstår ikke, hvordan dyrlægen, hvad enten det er en inspektør eller en officiel medhjælper, herefter skulle kunne kontrollere tilstedeværelsen af gas i fordøjelseskanalen.
Vedrørende tilstedeværelsen af de opførte sundhedsfarlige parasitter, mener jeg, det ville være klogt at vedlægge listen som bilag for at undgå fortolkningsvanskeligheder.
Müller, Emilia Franziska (PPE-DE).
Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, jeg takker min kollega, hr. Schnellhardt, som med sin professionelle baggrund har fremlagt en fagligt velfunderet betænkning. En passende fødevarekontrol er vigtig for at sikre den bedst mulige beskyttelse af forbrugerne. Den garanterer nemlig sikkerheden for f.eks. råt kød, vildt, muslinger, mælk og mælkeprodukter. Derfor skal fødevareproducenter og -forarbejdere fremover dokumentere alle produktions- og forarbejdningsskridt. Detaljer om de anvendte foderstoffer og om dyrenes sundhedstilstand skal også noteres. På denne måde kan fødevarer og deres bestanddele i overensstemmelse med den gennemsigtige produktionskæde følges tilbage til deres oprindelsessted. Kun på denne måde kan fødevaremyndighederne reagere hurtigere, hvis der opstår problemer, og påvise og afhjælpe kvalitetsmangler så hurtigt som muligt. Som det understreges i Kommissionens forslag, er det især de små og mellemstore virksomheder, der er berørt. For disse virksomheder er de nye hygiejnebestemmelser en meget stor belastning. En merudgift, som imidlertid kan betale sig af hensyn til forbrugernes sikkerhed, hvis det medfører en fornuftig højnelse af fødevaresikkerheden, og hvis virksomhederne kan magte og opfylde kravene.
Derfor har jeg sammen med ordføreren stillet nogle ændringsforslag, som tager højde for den nødvendige fleksibilitet for disse håndværksvirksomheder uden at forringe hygiejnevilkårene. Det drejer sig om følgende punkter. Anerkendelse af de håndværksmæssige virksomheder i forordningens begrebsdefinition. Vi har ikke kun store slagterier, vi har tværtimod et utal af små slagterier i Europa. Derfor er det nødvendigt, at den offentlige kontrol fleksibelt tilpasses til virksomhedens størrelse. Et stort slagteri, hvor der hver dag slagtes og forarbejdes tusinder af dyr, skal kontrolleres på en anden måde og i et andet omfang end en håndværksvirksomhed, hvor der kun forarbejdes få dyr hver dag. Også hyppigheden af kontrollerne skal gøres mere fleksibel for mindre virksomheder. En sådan bestemmelse skal også regulere, hvem der skal inspicere en virksomhed og hvornår. Det skal reguleres i en kontrolplan fra de kompetente myndigheder, som er baseret på en risikoanalyse. Sundhedsrelaterede krav skal kun gribe ind, hvis de virkelig er relevante for menneskers sundhed.
Jeg forventer, at denne forordning vil føre til en øget ansvarlighed hos producenter og forarbejdere af fødevarer. Europas forbrugere vil få direkte fordel af det. Det er imidlertid vigtigt for mig, at vi som lovgivere er opmærksomme på de traditionelle europæiske strukturer med små virksomheder for dermed varigt at sikre en tilstrækkelig stor og sikker fødevareproduktion og -forsyning også i mindre tæt befolkede regioner i Europa.

Stihler (PSE).
Hr. formand, denne betænkning er blevet betragtet som noget kontroversiel, og de mange ændringsforslag viser, at det stadig er tilfældet. Fødevaresikkerhed har topprioritet hos forbrugerne, og disse forskrifter vil fastsætte specifikke regler for tilrettelæggelsen af officielle kontroller af animalske produkter til konsum.
Forbrugerne i EU kender kun alt for godt til fødevarekriser. Det er kun et par uger siden, fjernsynsprogrammet Panorama på BBC afslørede en fjerkræskandale. Det viste, at kyllinger til konsum får indsprøjtninger med okse- og svineprotein. Programmet viste, hvordan kyllingerne blev pumpet med vand i et forsøg på at få dem til at se større ud. Der er stadig lang vej, når det gælder forbrugerbeskyttelse i hele EU og i udvidelseslandene.
Hvis vi ønsker ordentlige EU-regler for tilrettelæggelsen af kontrollen med animalske produkter til konsum, er der brug for et direktiv, som kan fremme forbrugernes tillid og hindre skandaler. Det er imidlertid almindeligt anerkendt, at sådanne kontroller udføres forskelligt i de forskellige medlemsstater. I nogle medlemsstater udføres de af en dyrlæge, i andre af højt specialiserede og kvalificerede kødinspektører.
Som ordføreren ved, er der stigende bekymring for, at denne betænkning kan rokke ved de britiske kødinspektørers uafhængighed. Som deres repræsentanter har sagt, giver deres nuværende uafhængighed dem en position, som de ikke ville have, hvis de var ansat i den virksomhed, hvor de arbejder. F.eks. var der en kødinspektør, der fortalte mig, at hun standser et transportbånd, hvis hovedet på en kylling ikke er skåret ordentligt af - det bør vi hilse velkommen i betragtning af, hvor stor vægt vi lægger på dyrevelfærd. På samme måde kan inspektøren, hvis der er problemer med kødkvaliteten, forhindre, at det pågældende stykke kød når ud i supermarkedet. Hvis inspektørerne ikke var uafhængige, men var ansat af de pågældende virksomheder, ville fødevaresikkerheden blive ofret til fordel for øget indtjening.
Betænkningen bør hilses velkommen, men vi skal anerkende forskellene mellem medlemsstaterne på dette område og vigtigheden af, at de britiske kødinspektører forbliver uafhængige.

Evans, Jillian (Verts/ALE).
Hr. formand, jeg vil godt indledningsvis takke ordføreren for betænkningen. Der er især ét aspekt af den, som har betydning for min valgkreds i Wales, og da andre medlemmer har været inde på de fleste andre områder, vil jeg godt fokusere på dette ene emne.
Betænkningen omfatter andre animalske produkter end kød, herunder akvakulturprodukter. Da vi i Wales netop har haft problemer med kontrol af hjertemuslinger, er dette højaktuelt. Indsamling af hjertemuslinger er en gammel og højt skattet industri i de walisiske kystområder, f.eks. Burry-fjorden og floden Dee. Ca. 3.000 personer arbejder direkte i industrien, hovedsageligt mindre virksomheder og selvstændige. I to år har de vigtigste høstområder imidlertid været lukkede, hvilket har medført store økonomiske problemer og endda konkurser. Lukningen skyldes registrering af uidentificerede toksiner, selv om der ikke er rapporteret om et eneste sygdomstilfælde.
Direktiv 2002/225/EF tillader to forskellige kontrolmetoder for toksiner, og i de seneste måneder er der sat kraftigt spørgsmålstegn ved den metode, der anvendes i Det Forenede Kongerige. Som det allerede er blevet sagt, er det vigtigt at offentligheden og producenterne har tillid til metoden.
Det centrale spørgsmål i forbindelse med betænkningen er, at der endnu ikke findes en standardtest for toksicitet hos toskallede bløddyr inden for EU. Det vil sige, at mens muslingebankerne har været lukkede i Wales, har hjertemuslinger fra andre EU-lande, som ikke er underlagt de samme kontroller, kunnet importeres til Wales, hvor de så er blevet solgt.
Formålet med betænkningen er at forbedre kontrollen i henhold til fødevarehygiejnepakken, og folkesundheden har førsteprioritet. Derfor er der brug for meget klare og detaljerede regler, men vilkårene skal være ens for alle i hele Europa, og i dette tilfælde betyder det en harmoniseret og mere effektiv kontrolmetode. Betænkningen går i den rigtige retning, og den hilses velkommen.

Whitehead (PSE).
Hr. formand, jeg har en bemærkning til forretningsordenen. Jeg forstår, at der nu ikke bliver nogen forhandling om Malliori-betænkningen. Fru Mallioris betænkning har været genstand for latterliggørelse og angreb i nogle lande, herunder mit eget, og vi bør derfor have en kort forhandling om den. Jeg er ked af, at det ikke kan lade sig gøre, og jeg ved, at fru Malliori gerne ville tale om sagen.
Jeg takker hr. Schnellhardt for hans betænkning og hans omhu. Jeg er enig i stort set alt, hvad han siger. Der er et par mindre områder - f.eks. dyrlægetilsyn, nedslagne dyr osv. hvor der kan være for omfattende regulering. Når det gælder anlæg, hvor fødevarer forarbejdes, skal der dog være en uafhængig inspektion. Kontroller foretaget af det britiske fødevaretilsyn viser, at der ofte forekommer undladelser og forsømmelser med hensyn til forarbejdning af maden, håndtering af specifikke risikomaterialer og andet. Tidens løsen er intern sikkerhed, medarbejderne osv. Hvem tør anfægte medarbejdernes ret til og mulighed for at rapportere om afvigende praksis inden for deres egen virksomhed?
Faktum er, som det allerede er blevet nævnt, at forarbejdningen af visse fødevarer - som Panorama-udsendelsen også viste - er under al kritik. Jeg tror ikke, at medarbejderne på de pågældende fabrikker ville have mod og lyst til at rapportere om forholdene til myndighederne. Derfor er der brug for uafhængige inspektører. De skal ikke afskaffes i kødbranchen. Det ville være klogt af os at holde fast ved princippet om, at i tillæg til HACCP-systemet er der i sidste instans altid brug for uafhængig inspektion. Forbrugerne kræver det, og folkesundheden kræver det.

Maat (PPE-DE).
Hr. formand, jeg vil give Kommissionen en kompliment for dens forslag, og jeg håber ikke, at Parlamentet vil afvige for meget fra det. Kommissionen viser tiltagende indsigt, nemlig at man kan øge kontrollen med levnedsmidler og i hvert fald med kød ved at give de mennesker, som skal udføre kontrollen, et større ansvar. På det punkt vil jeg tilslutte mig det, som vores gruppes ordfører, fru Grossetête, sagde. Ud fra de kristelig-demokratiske principper kunne man sige, at man vil lægge et større ansvar der, hvor dette også bør være. Det betyder, at virksomheder, som er velorganiserede, og som har et godt mærkesystem, kan gøre mere selv, og at der samtidig for små selvstændige erhvervsdrivende skal være mulighed for, at de kan fortsætte deres arbejde. Det betyder også, at den nuværende arbejdsmåde ved fjerkræ skal udvides til også at omfatte kalvekød og svinekød. Det betyder endvidere, at der skal leves op til ansvaret for fra jord til bord-garantien, og samtidig, at der ikke kan tolereres nogen undtagelser i det såkaldte INR-system. Jeg er ikke helt enig med ordførerens synspunkt, nemlig at dyrlægen i sidste instans skal beslutte, om et dyr er uden risiko for fødekæden eller ej i tilfælde, hvor der ikke er tale om en effektiv administrativ behandling. Udenpå kan man jo ikke se alt. Jeg er imod ændringsforslag 135 og går ind for ændringsforslag 127, og jeg imødeser afstemningen med tillid.

Ebner (PPE-DE).
Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, Schnellhardt-betænkningen er en del af et langt større projekt. Hr. Schnellhardt er af uddannelse fagmand, og derfor er hans betænkninger særdeles velfunderede, selv om de måske nogle gange er lidt for tekniske for en ikke-fagmand. Men det taler jo til hans fordel, ikke nødvendigvis til vores. Derfor vil jeg gerne allerførst gratulere ham med de fremlagte bilag.
Vi har brug for fødevaresikkerhed. Det er et emne, som vi alle er bevidste om, og som vi alle støtter. Kød, mælk og fisk er basisfødevarer, og derfor er denne betænkning særligt vigtig. Det er særdeles vigtigt og afgørende med en professionel kontrol. Det er naturligvis ikke nok, at vi vedtager en masse normer, hvis vi samtidig ringeagter kontrollen og sanktionerne eller ikke tager behørig højde for dem. Hvad kontrollen angår, er man uden tvivl i gode hænder hos dyrlægerne, og jeg håber, at denne professionelle kontrol også bliver værdsat fra forbrugernes side.
Hr. formand, jeg har naturligvis fuld forståelse for, at de kolleger, der myldrer ind, ikke absolut viser den store opmærksomhed for det, der bliver behandlet her i øjeblikket - det sker jo også jævnligt for mig. Men hvis De i det mindste ville sikre, at akustikken blev forbedret lidt, så kunne man i det mindste høre, hvad man selv sagde, og ikke kun denne frygtelige brusen. Jeg havde håbet, at De, hr. formand, i det mindste ville lytte til mig. Fru Diamantopoulou gør det jo.
(Formanden afbrød taleren og bad om ro i salen)
Tak, hr. formand.
Problemerne med virksomhedernes størrelse og overskuelighed er blevet nævnt flere gange. Jeg tror helt enkelt, at vi har brug for større fleksibilitet for mindre virksomheder, fru kommissær. Vi kan ikke behandle store slagterier og små håndværkere ens. Det beder jeg Dem tage hensyn til og skabe forudsætningerne for, at også de små og mellemstore virksomheder har en chance for at overleve, samtidig med at man sikrer den nødvendige, den absolut nødvendige forbrugerbeskyttelse.

Diamantopoulou
Hr. formand, jeg skal forsøge at gøre det kort og præcist og undlade at komme ind på ændringsforslag, som vi er enige i, og i stedet koncentrere mig om de ændringsforslag, hvor vi har nogle forbehold.
Lad os starte med det spørgsmål om fleksibilitet for de små virksomheder, som den sidste taler var inde på, og som også blev rejst af mange andre medlemmer. Vi er helt enige i, at det er nødvendigt at sikre de små virksomheders fleksibilitet i overensstemmelse med de retningslinjer, som er fastsat i den første og den anden pakke af sundhedsbestemmelser. I mit første indlæg nævnte jeg de særlige tilfælde, hvor der tages særligt hensyn til fleksibiliteten. Kommissionen kan således acceptere ændringsforslag 3, 11, 12 og 138 på betingelse af, at der sker visse ændringer af ordlyden. 
En ny definition af små håndværksmæssige virksomheder, som det foreslås, vurderes imidlertid ikke at være nødvendig. Et andet grundlæggende element, som mange talere var inde på, drejer sig om den officielle dyrlæges rolle på slagterierne. Kommissionen kan støtte, at der indføres fleksibilitet i risikoanalysen. Jeg var inde på dette i mit første indlæg, og det kommer til at gælde for både store og små virksomheder. Kommissionen kan derfor acceptere ændringsforslag 134, 141 og 142. Ændringsforslag 85 og 86 kan ikke accepteres, fordi vi tror, de vil betyde en uberettiget begrænsning af fleksibiliteten. Hvad angår brug af virksomhedens personale til at udføre bestemte kontrolfunktioner, glæder det Kommissionen, at der er enighed med Miljøudvalget. Punkt 6 i ændringsforslag 21 om fjerkrækød og kaninkød stemmer ikke overens med den model, som er vedtaget for frisk kød i henhold til forslagets bilag I.
Vi finder forslaget i ændringsforslag 87 om at adskille produktionsansvar og kontrolansvar i virksomheden meget konstruktivt. Kommissionen kan ikke acceptere ændringsforslag 127, 135, 136, 139 og 140, fordi de ikke er i overensstemmelse med den linje, der er lagt af Miljøudvalget, med Kommissionens linje og med principperne i europæisk lovgivning om foderstoffer. Jeg vil derfor bede Dem gennemgå indholdet af disse ændringsforslag igen og undlade at sætte dem under afstemning.
Hvad angår de oplysninger, der skal gives, når dyrene slagtes, kan Kommissionen ligeledes acceptere, at der er fleksibilitet. De relevante ordninger må dog ikke underminere systemet som helhed. Ændringsforslag 71, 72, 73, 101, 102, 103 og 107 kan derfor ikke accepteres.
Med hensyn til spørgsmålet om marine biotoksiner i skaldyr har Kommissionen baseret sin tekst på videnskabelige argumenter. Dette gælder for de alvorlige risici for fødevaresikkerheden. Hvis der indføres for stor fleksibilitet på dette punkt, vil det ikke gavne forbrugerne, og Kommissionen kan derfor ikke acceptere ændringsforslag 6, første del af ændringsforslag 122 og ændringsforslag 123. Ændringsforslag 4, 25 og 70 gentager de krav, som allerede indgår i vores forslag om gennemførelsen af officiel kontrol af foderstoffer og fødevarer, som Kommissionen fremlagde i marts.
Endelig mener Kommissionen, hvad angår det stadigt tilbagevendende komitologispørgsmål, at det er af største vigtighed, at der er mulighed for at træffe foranstaltninger til at gennemføre eller justere bilagene, så de tager højde for den udvikling, der hele tiden sker på det videnskabelige område. Jeg vil sige, at Kommissionen har svært ved at acceptere Miljøudvalgets forslag om at afskaffe dette mandat, og vi kan derfor ikke tilslutte os ændringsforslag 38, men kan godt tilslutte os ændringsforslag 130. Kommissionens holdning til alle ændringsforslagene vil foreligge i sekretariatet.
Hr. formand, henstillingerne om hygiejne er nogle af de vigtigste handlingspunkter i hvidbogen om fødevaresikkerhed. Jeg vil gerne takke hr. Schnellhardt og alle udvalgets medlemmer, der har bidraget til denne sag, som er af særlig betydning for producenter og forbrugere.

Formanden.
Mange tak, fru kommissær.
Jeg giver ordet til fru Malliori, der har et spørgsmål til forretningsordenen.
Malliori (PSE).
Hr. formand, jeg er ked af, at dagsordenen ændres på grund af tiden, så min betænkning skal udsættes til kl. 15. Jeg vil derfor i henhold til artikel 145 i forretningsordenen og på vegne af min politiske gruppe anmode om, at min betænkning, som ikke er omfattet af kompromispakken, og som drejer sig om mærkning, sættes under afstemning uden forhandling, og vil blot anmode kommissæren om at komme med den relevante udtalelse.

Formanden.
Mange tak, fru Malliori.
Banotti (PPE-DE).
Hr. formand, jeg har fået henvendelser fra flere kolleger, der er bekymret over omfanget af lobbyaktiviteterne foran indgangen til Parlamentet. Jeg beder venligst mine kolleger og dem, der lobbyer for underskrivelsen af tilstedeværelseslisten, om at give medlemmerne plads og frihed til at skrive under på beslutningerne uden at skulle løbe spidsrod for at komme ind i salen. Jeg er ked af, at det er nødvendigt at nævne dette, men det er ved at blive et problem for os, og jeg kan konstatere, at der er mange, der er bekymrede over det. Tak, fordi jeg fik mulighed for at tage emnet op.

Formanden.
Tak, fru Banotti, De har som altid fuldstændig ret.
Posselt (PPE-DE).
Hr. formand, jeg vil gerne vende tilbage til fru Mallioris forslag. Jeg udtalte mig jo allerede for en uge siden og på det sidste plenarmøde om dette emne. Vi har følgende problem. Vi vedtager om mandagen en dagsorden, som vi aldrig holder os til om torsdagen, for det bliver efter min opfattelse ikke gengivet korrekt, hvad der står på dagsordenen. Fru Malliori sagde, at hendes betænkning er udsat til i eftermiddag. Det passer ikke, for i dagsordenen for i dag står der, at tiden fra kl. 10.00 til kl. 16.30 er afsat til alle betænkningerne - fra fru Jöns' til og med fru Fourtous betænkning. Der har hele tiden været afsat tid til 16.30. Og jeg vil virkelig gerne sige, at hvis det nu danner præcedens, at enhver, som bliver færdig med sin betænkning om torsdagen kl. 12.00, forlanger, at betænkningen skal behandles uden forhandling, så bør han allerede sige om mandagen, når vi vedtager dagsordenen, at han giver afkald på forhandlingen.
Jeg sagde sidste gang, at det er en farlig præcedens, og det er det virkelig! Man har kunstigt via en reform af forretningsordenen taget to timer fra os til uopsættelighedsdebatten, har skåret uopsættelighedsdebatten ned til en time, med den begrundelse, at man skulle bruge denne tid til andet arbejde. Så bør man også udnytte tiden eller give os denne tid tilbage til uopsættelighedsdebatterne!
Formanden.
Hr. Posselt var imod fru Mallioris forslag. Vil De have ordet vedrørende det samme spørgsmål, fru McKenna? Vil De tale for forslaget?

McKenna (Verts/ALE).
Hr. formand, for mig er det ligegyldigt, om vi gør det ene eller det andet. Fru Malliori vil gerne have dette gennem Parlamentet i dag, og hun skal rejse i eftermiddag. Det betyder meget for hende, at det kommer igennem under det græske formandskab. Jeg ønsker ikke at være på tværs ved at sige, at vi vil stemme imod det, men som hr. Posselt sagde, skal vi være forsigtige med at danne præcedens.
Som fru Malliori har sagt, ønsker vi først og fremmest, at Kommissionen kommer med en klar udtalelse om mærkningen. Kommissionen har forpligtet sig til mærkning i forbindelse med anden lovgivning. Vi ønsker en udtalelse om dette fra Kommissionen nu, uanset hvad vi her i salen beslutter os for, og uanset om vi tager en forhandling.

Diamantopoulou
Hr. formand, ordføreren har i dag fremlagt en ændringspakke, som både Rådet og Kommissionen kan gå ind for. Kommissionen vil gerne takke fru Malliori og opfordrer de ærede medlemmer til at støtte hendes bestræbelser.
Hvad angår mærkning, så kan Kommissionen ikke støtte ændringsforslag 12 af følgende årsag: Kommissionen er af den opfattelse, at hvis fødevarer har en røget smag, skal forbrugerne informeres om, hvorvidt produktet er tilsat røgaroma eller er røget på traditionel vis. For at sikre konsekvens i vores lovgivning skal vi imidlertid behandle dette inden for rammerne af mærkningsdirektivet og ikke i forbindelse med det aktuelle forslag. Kommissionen er i færd med at udarbejde et forslag til lovgivning, herunder en ændring af mærkningsdirektivet, så udtrykket "røgaroma" skal medtages i varedeklarationen, hvis varens røgede smag skyldes tilsætning af røgaroma.

Formanden.
Tak, fru kommissær.
Da der har været et indlæg imod fru Mallioris forslag og et til fordel for forslaget, går vi direkte over til afstemning om forslaget, da det er meningen, at der skal stemmes om betænkningen uden forhandling.
Fru Mallioris forslag er vedtaget, og betænkningen sættes til afstemning uden forhandling.

Posselt (PPE-DE).
Hr. formand, blot to punkter, men de er vigtige, for det er et principielt spørgsmål. For det første bør vi fremover allerede om mandagen afgøre, om et emne er vigtigt nok til en forhandling eller ej. Vi fastsatte dette emne i mandags til torsdag eftermiddag. Hvorfor tager vi det så af dagsordenen igen om torsdagen? Hvis et emne er vigtigt, så er det vigtigt både om formiddagen og om eftermiddagen.
Det andet punkt er helt afgørende. De eller Deres forgænger har lige gemmenført en flertalsafstemning her. Det var jeg inde på sidste gang allerede torsdag eftermiddag i en debat. Denne flertalsafstemning er ikke lovlig, for i henhold til vores forretningsorden kan kun formanden afgøre, om han vil aflyse en forhandling eller ej. Det er formandens beslutning af overordnede vigtige grunde. Vi gennemførte nemlig vores flertalsafstemning allerede mandag. Og derfor må jeg præcisere, om det nu er formanden, der har afgjort det eller ej.

I henhold til forretningsordenen er det hans beslutning alene, men han har ikke påtaget sig ansvaret for den.
(Bifald)

Formanden.
Vi drøfter ikke sagen yderligere, hr. Posselt. Efter min opfattelse har De misfortolket forretningsordenen. Udtrykket "formand" dækker den, der har forsædet på det pågældende tidspunkt, det vil sige formanden eller en næstformand. Hr. Vidal-Quadras Roca anvendte ganske korrekt artikel 145. Med hensyn til at være fleksible eller stive så er vi nødt til at sikre en vis fleksibilitet i vores dagsorden.

Formanden.
Næste punkt på dagsordenen er afstemningen.
Betænkning (A5-0179/2003) af Jackson for Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af forordning (EF) 2037/2000, for så vidt angår kritiske anvendelser og udførsel af haloner, udførsel af produkter og udstyr, der indeholder chlorfluorcarboner, samt begrænsninger vedrørende bromchlormethan (KOM(2002) 642 - C5-0554/2002 - 2002/0268(COD))
(Parlamentet vedtog teksten)

Betænkning (A5-0150/2003) af Menrad for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender om Kommissionens meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om rammerne for fremme af lønmodtagernes andel i kapitalen (KOM(2002) 364 - 2002/2243(INI))
(Parlamentet vedtog teksten)
Betænkning (A5-0156/2003) af Schnellhardt for Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om særlige bestemmelser for tilrettelæggelsen af den officielle kontrol af animalske produkter til konsum (KOM(2002) 377 - C5-0340/2002 - 2002/0141(COD))
(Parlamentet vedtog forslaget til lovgivningsmæssig beslutning)
Betænkning (A5-0122/2003) af Malliori for Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om røgaromaer, som anvendes eller er bestemt til anvendelse i eller på fødevarer (KOM(2002) 400 - C5-0348/2002 - 2002/0163(COD))
(Parlamentet vedtog forslaget til lovgivningsmæssig beslutning)
Efter afstemningen
Posselt (PPE-DE).
Hr. formand, jeg beklager, men jeg vil gerne fastholde, at afstemningen var ulovlig, for retten til debat er en garanteret mindretalsrettighed.
(Formanden afbrød taleren)

Doyle (PPE-DE).
Hr. formand, jeg har en bemærkning til forretningsordenen. Jeg har det fra særdeles pålidelig kilde, at Kommissionen netop har udsendt en opdateret tekst til denne yderst vigtige og centrale horisontale forordning. Den handler om ændringer i braklægning, sikring af overensstemmelse med WTO, ændringer i forbindelse med leje af jord og en lang række andre spørgsmål. Vi har endnu ikke set dokumentet. Jeg vil godt spørge kommissær Fischler, om det får betydning for resultatet af det, vi skal stemme om i dag. Da vores faste repræsentanter og landbrugsattachéer først har modtaget dokumentet her til morgen, har vi ikke haft lejlighed til at tage stilling til det.

Fischler
Det kan jeg hurtigt forklare. Der er ikke noget nyt forslag fra Kommissionen. Det, De har fået tilsendt, er egentlig kun en gengivelse af, hvad der hidtil er blevet diskuteret i Rådets arbejdsgruppe, men det har overhovedet ingen indflydelse på afstemningen her og på de tekster, som er til afstemning her.

Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE).
Hr. formand, i den følgende afstemning - allerede i den første del - drejer det sig om præamblen, del 3. Det handler om beskyttelse udadtil. I den tyske udgave står der "egnet beskyttelse udadtil". Dette ord "egnet" er imidlertid ikke egnet - det bør hedde - selv om det ikke er et tysk begreb - "kvalificeret beskyttelse udadtil". Sådan stod der i originalteksten, og jeg vil bede protokollen være opmærksom på det. Kvalificeret beskyttelse udadtil er noget andet end egnet beskyttelse udadtil.

Formanden.
Sekretariatet siger, at De har ret. Tjenestegrenene er allerede opmærksomme på det og vil sikre, at der er overensstemmelse mellem de forskellige sprogversioner.
Før afstemningen om forslaget til lovgivningsmæssig beslutning
Wynn (PSE)
Hr. formand, vi har forsøgt at arbejde tæt sammen med hr. Cunha og de andre ordførere om at sikre, at den endelige afstemning om dette emne er i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 63a.
De ændringsforslag, Budgetudvalget har fremlagt, viser, at tallene overholder de finansielle overslag frem til 2006. Ved denne afstemning er der imidlertid vedtaget flere ændringsforslag, som ikke er vurderet. Vurderingerne foretages i samarbejde med Kommissionen, for at sikre at tallene ligger inden for de finansielle overslag.
På baggrund af afstemningerne om disse ændringsforslag kan Kommissionen da oplyse os om, hvorvidt tallene stadig ligger inden for de finansielle overslag? Hvis de gør, er det fint. Hvis ikke, skal ordlyden ændres fra "overholder" til "overholder ikke", om ikke andet så af faktuelle grunde. Hvis kommissær Fischler ikke kender svaret på nuværende tidspunkt, foreslår jeg, at vi tilslutter os hr. Cunhas forslag, så vi sikrer, at den korrekte ordlyd anføres i Den Europæiske Unions Tidende, når vurdering har fundet sted.

Formanden.
Det lyder rimeligt. Medmindre nogen har kraftige indvendinger, bør vi sikre, at teksten afspejler det, vi har besluttet.

Cunha (PPE-DE)
Hr. formand, jeg mener, at formanden for Budgetudvalget har ret. Selvfølgelig er hensigten med de ændringsforslag, som vi har vedtaget, at alt til sidst er foreneligt med budgettet. Jeg mener dog, at der i denne sag vil være tilstrækkeligt med manøvrerum til, at vi om nødvendigt kan finde en, om jeg så må sige, anden formulering, så det bliver tilfældet.

Wynn (PSE)
Hr. formand, her gør præcis det samme sig gældende. Der er blevet stemt om fire ændringsforslag, der ligger ud over det, udvalget stemte for. Vores ændringsforslag siger, at de er kompatible. Medmindre vi her og nu kan få forsikring for, at det er tilfældet, skal ordlyden ændres til "ikke". Kan vi følge samme procedure? Hvis vi gør det for alle andre betænkninger under dette punkt, er jeg fri for hele tiden at skulle rejse mig.

Formanden.
Jeg ønsker naturligvis ikke, at De skal hoppe op og ned, så Deres bemærkning er taget ad notam, hr. Wynn.
(Parlamentet vedtog forslaget til lovgivningsmæssig beslutning)

Betænkning (A5-0174/2003) af Souchet for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter om forslag til Rådets forordning om den fælles markedsordning for korn (KOM(2003) 23 - C5-0042/2003 - 2003/0008(CNS))
(Parlamentet vedtog forslaget til lovgivningsmæssig beslutning)
Betænkning (A5-0175/2003) af Souchet for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter om forslag til Rådets forordning om den fælles markedsordning for tørret foder for produktionsårene 2004/05 til 2007/08 (KOM(2003) 23 - C5-0044/2003 - 2003/0010(CNS))
(Parlamentet vedtog forslaget til lovgivningsmæssig beslutning)
Betænkning (A5-0183/2003) af Ojeda for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter om forslag til Rådets forordning om den fælles markedsordning for ris (KOM(2003) 23 - C5-0043/2003 - 2003/0009(CNS))
(Parlamentet vedtog forslaget til lovgivningsmæssig beslutning)
Betænkning (A5-0177/2003) af Jeggle for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter om forslag til Rådets forordning om en afgift på mælk og mejeriprodukter (KOM(2003) 23 - C5-0046/2003 - 2003/0012(CNS))
(Parlamentet vedtog forslaget til lovgivningsmæssig beslutning)
Betænkning (A5-0181/2003) af Jeggle for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter om forslag til Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 1255/1999 om den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter (KOM(2003) 23 - C5-0045/2003 - 2003/0011(CNS))
(Parlamentet vedtog forslaget til lovgivningsmæssig beslutning)
Betænkning (A5-0189/2003) af Rodríguez Ramos for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter om multifunktionelt landbrug og reformen af den fælles landbrugspolitik (2003/2048(INI))
(Parlamentet vedtog beslutningen)
Fælles beslutningsforslag

Lagendijk (Verts/ALE).
Hr. formand, i går under forhandlingen om Oostlander-betænkningen spurgte ordføreren mig, om jeg ikke ville stille ændringsforslag 11 - som efter hensigten skulle erstatte punkt 52 - som tilføjelse til punkt 52. Jeg sagde, at jeg var rede til det. Derefter opstod der uklarhed om, hvordan teksten i punkt 52 så skulle lyde, efter at ændringsforslag 11 var vedtaget, jeg gentager som tilføjelse. For at undgå enhver misforståelse vil jeg derfor gerne læse teksten til punkt 52 på engelsk, således som denne skal lyde efter vedtagelse af ændringsforslag 11 som tilføjelse til punkt 52.

Swoboda (PSE).
Hr. formand, jeg ville bare præcisere, at hvis det er en tilføjelse, vil min gruppe stemme for denne tilføjelse.
Oostlander (PPE-DE)
Hr. formand, jeg gik i første instans med til en tilføjelse, men i betragtning af at ordet "betingelser" er tilføjet i de tilføjede tekster, synes jeg ikke, det er det forslag, vi drøftede i går. Jeg er derfor imod, at dette mundtlige ændringsforslag stilles.

Formanden.
Der synes at herske lidt forvirring med hensyn til, om dette er et mundtligt ændringsforslag.

Lagendijk (Verts/ALE).
Hr. formand, det er ikke et mundtligt ændringsforslag!

Formanden.
Vi stemmer således om ændringsforslag 11 som en tilføjelse.
(Parlamentet vedtog beslutningen)

Fælles beslutningsforslag

Fraisse (GUE/NGL)
Hr. formand, jeg bad om at få lov til at intervenere i en fart for at sige, at jeg har accepteret de udeladelser til artikel 10, 17 og 34 og til betragtning C, som PPE-DE-Gruppen har foreslået.
Jeg gør i øvrigt opmærksom på, at jeg om et øjeblik vil stille et mundtligt kompromisændringsforslag til ændringsforslag 32.
Fraisse (GUE/NGL)
Hr. formand, jeg foreslår således at udelade det obligatoriske aspekt af mit forslag og samtidig præcisere indholdet under følgende form: "anmoder medlemsstaterne om at indføre kønsdimensionen i transmitteringen af sportskonkurrencerne".
Posselt (PPE-DE).
Hr. formand, jeg beklager, men jeg må endnu en gang vende tilbage til problemet. Det er virkelig ikke, fordi jeg er ude på at skabe vanskeligheder. Men der findes en meget stærkt beskyttet ret til debat. Selv om f.eks. Formandskonferencen beslutter, at en betænkning skal behandles uden debat, kan 32 medlemmer forhindre dette. Nu er en ny procedure ved at snige sig ind. Om mandagen vedtager vi en debat torsdag eftermiddag. Medlemmerne går ud fra, at denne debat vil finde sted. Så siger en kollega torsdag eftermiddag - sådan var det sidste gang, sådan er det i denne uge: "Jamen, jeg skal rejse, jeg ønsker ikke denne debat." Også det findes der en procedure for i dagsordenen, nemlig at så får kun en taler fra hver gruppe ordet. Heller ikke denne procedure bliver overholdt. Man henviser derimod til en formulering, ifølge hvilken dagsordenen også kan ændres efter forslag fra formanden. Men for det første var det ikke formandens forslag, for det andet har formanden ikke begrundet det, for det tredje må det være en undtagelse, og for det fjerde - må jeg sige - forelå der overhovedet ikke nogen vigtig grund. Deres svar på mit spørgsmål var kun: "Vi må blive mere fleksible."
Det drejer sig om en garanteret mindretalsrettighed, retten til debat. Jeg vil virkelig gerne bede om, at Præsidiet præciserer, under hvilke betingelser en formand kan foreslå at tage et punkt af dagsordenen, som vi i fællesskab har vedtaget om mandagen, om han skal begrunde det, hvad grundene er for det osv. Ellers bliver en mindretalsrettighed jævnligt sat ud af kraft af et tilfældigt flertal torsdag eftermiddag. Så kan vi afskaffe alle de artikler i forretningsordenen, som beskytter disse mindretalsrettigheder, især artikel 111.
Formanden.
Vi bliver ikke enige, hr. Posselt, for jeg står fast på min oprindelige fortolkning af artikel 145. Jeg skal gerne indbringe sagen for Udvalget om Konstitutionelle Anliggender for at høre dets fortolkning. Af artikel 145 fremgår det dog meget tydeligt, at talerlisten kan afsluttes når som helst under en forhandling. Der kom et forslag fra salen, som formanden så vedtog i eget navn og fremsatte for Parlamentet. Derefter stemte Parlamentet i overensstemmelse med artikel 145.
Jeg vil ikke diskutere det yderligere, hr. Posselt, for jeg vil godt til frokost, og vi bliver ikke enige. Som sagt indbringer jeg sagen for Udvalget om Konstitutionelle Anliggender.

Swoboda (PSE).
Hr. formand, til det spørgsmål, som hr. Posselt har taget op, vil jeg kun sige, at jeg tror, at formanden har handlet rigtigt. Jeg vil gerne tage emnet op på en anden måde og på grund af de lange afstemninger først bagefter.
Vi har i den nye forretningsorden en bestemmelse om, at Rådet og Kommissionen også kan tage stilling til betænkningen efter en ordfører. Der er stadig flere tilfælde, hvor ordføreren får fem minutter, Rådet taler 15 minutter, Kommissionen taler 10 eller 15 minutter, og ofte handler det ikke rigtig om betænkningen. Det skaber det problem, at parlamentsmedlemmerne får stadig kortere tid til selv at drøfte betænkningen.
Jeg beder derfor om, at man meddeler rådsformandskabets og Kommissionens taleskrivere, at de så vidt muligt bør holde sig til de fem eller højst 10 minutter.

Ellers vil den i sig selv gode bestemmelse i vores nye forretningsorden blive misbrugt til langtrukne erklæringer, som ofte ikke har noget med betænkningen at gøre. Jeg beder formanden - hvis han er indforstået - om at meddele det til Rådet og Kommissionen.

Formanden.
Emnet har tidligere været drøftet i formændenes konference, og det kan godt blive taget op igen. Det eneste, vi kan gøre, når det gælder de andre institutioner, er at give dem en vejledende taletid inden forhandlingerne. Vi kan ikke trække en taletid ned over hovedet på dem.
Van Hulten (PSE).
Hr. formand, jeg svarede ikke de tre gange, hvor hr. Posselt rejste sig, men den fjerde gang vil jeg da lige gøre det, fordi vi alle sammen ved, at det i virkeligheden ikke drejer sig om, hvor længe forhandlingerne varer her. Hr. Posselt er bekymret over, om Strasbourg vedbliver at være Europa-Parlamentets mødested. Det forekommer mig først og fremmest vigtigt, at dette mødes demokratisk trufne beslutninger respekteres. Desuden forekommer det mig vigtigt, at de, som finder det så overordentlig vigtigt, at vi bliver ved med at holde møder i Strasbourg, faktisk også overværer møderne. Som De ved, er de fleste franske og tyske medlemmer de største tilhængere af denne mødesal i Strasbourg, men de er ikke til stede i øjeblikket. I modsætning til dem, der gerne vil holde møderne i Bruxelles.

Gillig (PSE).
Hr. formand, jeg vil gerne støtte hr. Posselt i hans holdning til det procedureargument, som blev brugt i sidste øjeblik på trods af, at der var planlagt en forhandling om emnet. Ligegyldigt hvilket emne og hvilken forhandling der er tale om, i det omfang, at der skal forhandles om en tekst, finder jeg det utilladeligt, at man af en helt opportunistisk grund i sidste øjeblik beslutter, at der ikke bliver nogen forhandling. Der er tale om opportunisme. Det er ikke vores opgave i Europa-Parlamentet at lægge dagsordener og arrangere mødet efter den enes eller den andens opportunistiske idéer. 
Min anden indsigelse er, at jeg tror, at dette endnu en gang viser, at dagsordenen for vores torsdag eftermiddage vidner om en klar vilje til at tømme mødet for indhold, hvilket er helt uacceptabelt. Alle de betænkninger, som skal behandles torsdag eftermiddag, skal behandles med samme værdighed. I det omfang, at der kun er få betænkninger, såkaldt mindre vigtige betænkninger, tømmes Parlamentet, og betænkningerne, som især behandler menneskerettigheder eller lignende, bliver ikke genstand for en forhandling, som er dette navn værdigt, for at fastlægge holdningerne. Hr. van Hulten har naturligvis forklaret problemet udmærket. Problemet er det stadige ønske om at bryde traktaten og sørge for, at Strasbourgs ret som sæde for Europa-Parlamentet ikke bliver anerkendt, heller ikke mandag eftermiddag. Endnu en gang ser man tydeligt, hvilke manøvrer, der foregår.
Formanden.
Som De ved, fru Gillig, havde jeg ikke forsædet, da beslutningen blev truffet, men jeg står 100% bag den beslutning, som den næstformand, der havde forsædet, traf. Han fulgte forretningsordenen. Formanden skal ikke tage stilling til, om forretningsordenen er fornuftig, men blot følge den, og han fulgte den gældende forretningsorden. Hvis der er uenighed om fortolkningen af forretningsordenen, skal jeg gerne indbringe sagen for Udvalget om Konstitutionelle Anliggender.
Man kan diskutere det kloge i at tage sager af dagsordenen, men forretningsordenen tillader det. Formanden gjorde ikke andet end at følge forretningsordenen.
Wieland (PPE-DE).
Hr. formand, efter min mening har hr. van Hulten netop valgt den forkerte model. Det drejer sig i første omgang ikke om dem, som går ind for fredagen og ikke er her om fredagen. Det drejer sig om dem, som var imod fredagen og nu behandler torsdagen på samme måde, som de tidligere behandlede fredagen, og nu ikke er her om torsdagen. Jeg savner i dag om torsdagen vigtige fortalere, som var imod fredagen, allerede ved middagstid. Det bør man bestemt skrive herskaberne bag ørerne.

Bastos (PPE-DE)
Denne betænkning om lønmodtagernes andel i kapitalen er et vigtigt bidrag til at overvinde modsætningen kapital-arbejde. De lønmodtagere, der har andel dels i overskuddet dels i virksomhedernes kapital vil være mere motiverede og mere produktive, og virksomhedernes konkurrencedygtighed og rentabilitet vil blive styrket. Derudover bidrager lønmodtagernes andel i kapitalen til at indfri to mål: gennemførelse af den europæiske sociale model og øget beskæftigelse.
Der er tale om en god betænkning, og jeg har derfor stemt for.
Jeg er enig i de fremsatte principper for, hvorledes en model for lønmodtagernes andel i kapitalen kan fungere, nemlig, at modellen skal være baseret på frivillighed, være klar, gennemskuelig og enkel, undgå at udsætte arbejdstagerne for urimelige risici, undgå procyklisk indvirkning fra konjunktursvingninger og være forenelig med arbejdskraftens frie bevægelighed.
Jeg beklager dog, at Kommissionen kun har foreslået ganske få løsninger for SMV'erne, hvorfor der må gennemføres undersøgelser af de forskellige former for lønmodtagernes andel i kapitalen for SMV'ernes vedkommende, og overvejes alternativer.

Moreira da Silva (PPE-DE)
Efter nylige rapporter, der har sat spørgsmålstegn ved kvaliteten af den gennemførte kontrol i visse medlemsstater, var det vigtigt at få ajourført bestemmelserne for den officielle kontrol af animalske produkter, særlig fersk kød, bløddyr og mejeriprodukter. Jeg glæder mig over forslaget til forordning og fremhæver blandt de nye bestemmelser dyrlægernes styrkede rolle, kontrollens øgede omfang og hyppighed, kontrollens videnskabelige grundlag og en større smidighed i forhold til de små virksomheder.

Ribeiro e Castro (UEN)
Direktivforslaget er et led i aktualiseringen af Fællesskabets lovgivning om generelle bestemmelser for fødevarehygiejne, for markedsføring af animalske produkter og for den officielle kontrol af animalske produkter. Bureaukratisk forenkling, samtidig med at der fastholdes høje standarder på dette område, er af særlig betydning, da det er tilstrækkelig påvist, at der ikke altid har været et ensartet eller troværdigt hygiejneniveau i de produkter, som har nået forbrugerne.
De foranstaltninger, som forslaget anbefaler, vil således gøre det muligt i højere grad at drage alle aktører langs hele fødekæden til ansvar og dermed øge forbrugernes tillid, der er blevet grundigt rystet af den senere tids kriser. Man skal derfor fremme sammenhæng og gennemskuelighed under gennemførelsen af denne nye retsramme og ikke overse de små producenters særlige behov, da de ofte vil befinde sig fjernest fra informationskilderne og dermed ikke så let blive bekendt med ændringerne i lovgivningen.
Jeg mener, at Kommissionen må overveje det ændringsforslag, som ordføreren har fremsat, der er begrundet med, at staterne skal kunne afpasse de nye bestemmelser.
Jeg har derfor stemt for.

Moreira da Silva (PPE-DE)
I øjeblikket hersker der i EU en total deregulering, hvad angår godkendelse af røgaromaer til fødevarer - i nogle medlemsstater er der restriktioner, i andre findes der slet ingen lovgivning på området. Der var derfor behov for lovgivning til harmonisering af godkendelsesproceduren. Jeg bifalder også, at der opstilles en positivliste baseret på den seneste videnskabelige viden og under vejledning af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet. Det kan derfor forventes, at forsigtighedsprincippet - grundlaget for hele EU's fødevarepolitik - også altid finder anvendelse, hver gang der indgives en ny ansøgning om godkendelse af røgaromaer.

Ribeiro e Castro (UEN)
Jeg har stemt for, idet jeg fremhæver, hvor vigtigt det er, at der sker en tydeliggørelse af bestemmelserne vedrørende den menneskelige sundhed. Ud over de rent tekniske spørgsmål er jeg derfor også enig med ordføreren, når hun mener, at lægemidlerne bør omklassificeres, hvor hun så foreslår en lovramme og en sondring primært mellem de lægemidler med farmakologisk virkning og de øvrige. Jeg er ligeledes enig i, at medlemsstaterne skal træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at engangsmidler ikke genanvendes.
Til slut er jeg også enig, når det i betænkningen anses for nødvendigt at inkludere eksplicitte bestemmelser om aktindsigt i dokumenter. Formidling og udbredelse af oplysninger til borgerne må særlig på dette område gives prioritet med henblik på at fremme dels borgernes deltagelse, dels det høje forbrugerbeskyttelsesniveau, som vi efterstræber.

Paulsen og Olle Schmidt, (ELDR)
Vi er kritiske over for ovenstående betænkninger om reform af den fælles landbrugspolitik. I følge vores opfattelse repræsenterer betænkningerne en forældet landbrugspolitik, som ikke svarer til det moderne, globale samfunds vilkår og behov.
Som eksempel kan jeg nævne det protektionistiske krav om "en total kompenserende arealstøtte til risproducenter samt ... en fast importafgift", samt fremhævelsen af systemet med importtold og eksportbidrag som en måde at stabilisere det indre marked på "over for prisudsving på verdensmarkederne". Kommissionens forslag fremstår ved sammenligning som et skridt i den rigtige retning. Vi har derfor valgt at stemme imod disse betænkninger i deres helhed.

Ahern (Verts/ALE).
Hr. formand, forslagene til reformen af den fælles landsbrugspolitik fra hr. Fischler er styret af Verdenshandelsorganisationen, og landmændene skal være klar over, at det er den, de skal rette opmærksomheden imod. Det bekymrer mig, at kommissæren lægger mere vægt på handelsliberalisering end god landbrugspraksis. EU's love om miljø og fødevaresikkerhed kan udgøre et sikkerhedsnet mellem landbrug og handelsliberalisering. Landmændene må se i øjnene, at det ikke kan nytte noget at være imod miljølovgivningen, f.eks. nitratdirektivet, og erkende, at disse love kan beskytte dem imod WTO. Princippet om krydsoverensstemmelse, der betyder overholdelse af miljø- og sikkerhedslove, er en vigtig del af Parlamentets forslag.
Kommissionen har helt rigtigt foreslået, at de relevante regler for fødevaresikkerhed skal overholdes for at få støtte. Det er af afgørende betydning, at de samme standarder gælder for importerede fødevarer, ellers havner de typer antibiotika, som EU netop har forbudt, alligevel i vores fødevarer.
Parlamentets kompromis viser vejen og indeholder en retningsændring, hvor der gives flere midler til udvikling af landdistrikter. I kompromiset accepteres graduering, men der differentieres samtidig mellem begunstigede og mindre begunstigede regioner, og det medfører bedre kompensation til mindre begunstigede regioner. Det hilser vi velkommen.
Vi skal endvidere forhindre dumping af varer, der støttes af den fælles landbrugspolitik, uden for EU, som driver verdenspriserne helt i bund med store omkostninger for udviklingslandene, og som forhindrer landmændene i at få adgang til europæiske markeder.

Sturdy (PPE-DE).
 Hr. formand, jeg vil gerne takke Kommissionen og hr. Cunha for deres store arbejde. Hos de britiske Konservative måtte vi nødtvunget træffe en beslutning om ikke at støtte henstillingerne i Cunha-betænkningen. Vi kan godt se behovet for reform og landmændenes behov for reform. Derfor kan vi ikke støtte horisontal eller delvis afkobling, og det var en integreret del af hr. Cunhas betænkning. Det kan vi ikke støtte.
Vi støtter dog Kommissionens forslag til lovgivningsmæssig beslutning, og jeg ser gerne, at Rådet når til enighed hurtigst muligt. Vi mener, at Kommissionens forslag er rigtige.
Jeg vil gerne tilføje, at hr. Cunha er et anset medlem af Parlamentet. Han er også en personlig ven. Vi mener imidlertid, og jeg mener personligt, at landmændene har brug for tryghed. Hr. Cunhas betænkning vil formentlig medføre yderligere reformer, og det kan vi ikke acceptere.

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck og Wachtmeister (PPE-DE)
Vi ønsker, at landbruget trinvist skal afreguleres, samt at landbrugsstøttens størrelse mindskes, og vi stemmer derfor nej til dette forslag.
Kommissionens forslag om en midtvejsrevision var et skridt i den rigtige retning mod et afreguleret landbrug til fordel for landbrugsproduktionen. Der er alvorlige mangler i Kommissionens forslag. Vi er imod alle former for graduering, eftersom det ikke fremmer det rationelle landbrug. Vi mener endvidere, at erstatningen skal være bundet til det brugte areal. Det kompromisforslag, vi nu har stemt om, giver låsningseffekter, som vil være skadelige for europæisk landbrug, og som er et skridt tilbage i reformprocessen.
50% af Europas landmænd er ældre end 55 år. Kommissionens forslag kan snarere ses som et godt pensionsforslag til landmændene end som en afviklingsplan for statsstøttepolitikken. Derimod gives der ingen tydelige spilleregler for de 8% af Europas landmænd, som er under 35 år, og som er landbrugets fremtid.

Figueiredo (GUE/NGL)
Vi har stemt for en forkastelse af denne betænkning, fordi den, om end afsvækket, accepterer princippet om at afkoble støtten fra produktionen, fordi den ikke fremlægger et egentligt forslag om graduering og et loft for støtten under den fælles landbrugspolitik, og fordi den på visse punkter forværrer det oprindelige forslag. Den foreslår heller ikke en delvis afkobling, men i praksis en total afkobling af støtten til markafgrøder og hankvæg. Den bekræfter den obligatoriske nationale samfinansiering af foranstaltningerne til udvikling af landdistrikterne, og den gør nævnte graduering fakultativ. Dette bringer ikke blot princippet med selve omfordelingen af Fællesskabets opsparede midler i fare, hvilket er til skade for Portugal.
Gradueringsforslaget sondrer mellem nedskæringerne for de ugunstigt stillede områder og hæver loftet for friholdelse med 2.500 euro, men glemmer at sondre mellem producenterne, hvilket vil ramme de mellemstore hårdere end de store.
Vi beklager, at vores forslag ikke er blevet vedtaget, især dem om graduering, om fordobling af den særlige støtte til landmænd, der modtager mindre end 5.000 euro, om at friholde de landmænd, der modtager mindre end 10.000 euro, og om at finansiere via loftet på 100.000 euro pr. landmand.

Isler Béguin (Verts/ALE)
Bliver Parlamentet hørt? Det er det spørgsmål, vi må stille os selv i dag oven på landbrugstopmødet i Luxembourg. Efter en flot enighed om landbrugsspørgsmålet, som vi i øvrigt skal være glade for, er det vigtigste spørgsmål, hvorvidt Rådet er i stand til at gribe bolden og tage hensyn til Europa-Parlamentets holdning i sit forslag til en fremtidig ordning for den fælles landbrugspolitik.
De Grønne beklager, at den fælles beslutningstagning ikke finder anvendelse på landbrugsområdet. Hvis den gjorde, ville de europæiske landmænd og forbrugere befinde sig bedre i forhold til, hvor hurtigt den positive udvikling i mentaliteten er gået. Det drejer sig om at vende et blad for et landbrug, som er dyrt, ødselt og ødelæggende for bønderne, til fordel for et landbrug, som har respekt for mennesker, deres arbejde, samt jorden og miljøet. Kort sagt et økologisk ansvarligt landbrug, det landbrug, som De Grønne hele tiden har forsvaret.
Denne reform af den fælles landbrugspolitik over 10 år er en satsning på et nyt, moderne landbrug, som tager hensyn til hele den sociale, økonomiske og miljømæssige virkelighed i landbrugserhvervet. Europa-Parlamentets kompromis går i retning af et sådant landbrug, og det kan man kun glæde sig over, selv om det er overraskende i lyset af, hvor forskellige holdningerne var for kort tid siden.
(Stemmeforklaringen forkortet i henhold til forretningsordenens artikel 137, stk. 1)

Kuntz (EDD)
Jeg har stemt imod Cunha-betænkningen, som godkender de overordnede linjer i Fischler-forslaget, som under dække af en midtvejsrevision af Agenda 2000 foreslår en radikal reform af den fælles landbrugspolitik baseret på afkobling af støtten, graduering af den og krydsoverensstemmelse.
Jeg kan ikke støtte reformen, som tydeligvis har til formål at liberalisere landbrugspolitikken yderligere, forfølge en sænkning af landbrugspriserne og gøre landmandens indtægt uafhængig af hans produktion for at foregribe de eventuelle krav fra WTO. Kort sagt organiserer WTO ødelæggelsen af det europæiske landbrug og i første omgang det franske landbrug på vegne af en vildfaren globalisme.
På trods af, at vi burde gå i retning af en mere stabil fælles landbrugspolitik, som øger sine aktørers ansvar, og som er baseret på rentable priser, vil dette forslag få landbruget til at udvikle sig i retning af stadig større centralisering tilsat en slags bureaukratisering af et landbrug, som er dømt til enten hyperproduktivitet eller lønnet havearbejde.
Lulling (PPE-DE)
 Jeg har stor forståelse og endda beundring for det store arbejde, som alle vores ordførere har præsteret under Joseph Dauls fremragende formandskab. Jeg ved, hvor svært det har været at finde flertal for disse betænkninger. Jeg beklager derfor, at jeg alligevel ikke kan stemme for Cunha-betænkningen uden forbehold, fordi også den foreslåede løsning med en delvis afkobling ville belaste fremtiden for det multifunktionelle landbrug i det dårligt stillede område Luxembourg med de kendte økonomiske, sociale og økologiske følger.
Dette ansvar hverken kan eller vil jeg påtage mig her i dag. Der bliver problemer med overdragelsen af præmieberettigelser, uanset om man laver en hel eller delvis afkobling. Jeg er bange for, at forslaget om at videregive præmieberettigelsen sammen med den forpagtede jord vil føre til store problemer af økonomisk og juridisk art samt til en uberegnelig spekulation til skade for de aktive bedrifter.
De grundlæggende gradueringsproblemer vil også fortsat være der, selv hvis reduktionssatserne fastsættes på et lavt niveau. Nedskæring af støtten gennem graduering fører til en uacceptabel forringelse af indkomsten i landbruget. For vores landmænd er beløbet på 7.500 euro for lille. Jeg har derfor været med til at stille ændringsforslag om at forhøje dette beløb til 10.000 euro. Ellers ville næsten alle landmænd i Luxembourg opleve indkomsttab på op til 20 %, hvilket ville være en katastrofe.
(Indlægget forkortet i henhold til forretningsordenens artikel 137)
Meijer (GUE/NGL)
Siden industrialiseringen er priserne på fødevarer altid holdt kunstigt lave, hvorved også arbejdslønnen i industrien kunne forblive lav. Siden da er landmændene tvunget til at producere stadig mere til en stadig lavere pris. EU's subsidiesystem var et middel til yderligere stordrift og forøgelse af produktionen pr. ha. Med skattepenge kompenseres en del af den manglende indkomst til landmændene. Små landmænds og landsbyers fortsatte eksistens i Sydeuropa er blevet stærkt afhængig af denne subsidiepolitik. Derfor betragter de den nuværende fælles landbrugspolitik som det bedste, EU har at tilbyde, selv om de ønsker mere retfærdige fordelingsnøgler. Enhver forandring betragter de som et meget kraftigt nyliberalt angreb. De er bange for, at et nyt system kun vil tjene som subsidier til ejendomme og spekulation i ejendomme og ikke vil kunne forhindre affolkningen af landdistrikterne. I Nordeuropa derimod er de små landmænd allerede for en stor del saneret væk, og offentligheden betragter landbrugsfondene som en form for bureaukrati, pengespild og ødelæggelse af miljøet, hvilket hurtigst muligt skal bringes til ophør. Jeg var og er stadig enig i kravet om omstilling fra produktionsfremme til indkomstgarantier og landskabsbeskyttelse. Hensigten med det nuværende forslag synes imidlertid især at være, at amerikanerne bliver venligt indstillede i WTO til gavn for eksporten af andre EU-produkter.

Nicholson (PPE-DE)
. (EN) Jeg kan støtte langt de fleste af de betænkninger, som vi netop har stemt om. Betænkningerne fra fru Jeggle og hr. Souchet har jeg visse problemer med, men med hr. Cunhas betænkning forholder det sig anderledes.
Den nuværende fælles landbrugspolitik, der er reformeret mange gange i løbet af årene, er meget bureaukratisk, og jeg har faktisk den opfattelse, at det, som vi foreslår, vil give endnu flere ulemper end dem, der allerede er. Og hvilke ulemper er der så tale om? Afkobling, graduering, degression og krydsoverensstemmelse i stedet for god landbrugspraksis og en ærlig løn for et ærligt stykke arbejde. Jeg er helt sikker på, at delvis afkobling vil vise sig at være en stor fejltagelse og ikke virke ansporende for industrien i fremtiden eller gøre noget for at strømline industrien eller opmuntre unge mennesker til at indlede en karriere inden for landbrug.
Det vil umiddelbart betyde mere kontrol og flere inspektioner og mindre tid for landmanden til at tage sig af besætningerne. Jeg stemmer imod for at sikre, at den nordirske landbrugsindustri ikke ødelægges i effektivitetens navn på lang sigt.

Parish (PPE-DE)
De britiske Konservative stemte imod Kommissionens ændrede forslag, men stemte for forslaget til lovgivningsmæssig beslutning, ikke fordi vi støttede indholdet af Parlamentets betænkning, men fordi det er af afgørende betydning, at Parlamentet afgiver en udtalelse, så Rådet kan nå frem til en beslutning. Europas landmænd skal have klare retningslinjer for fremtiden.
Vi støtter kommissær Fischlers forslag om en reform af den fælles landbrugspolitik og mener, at det er på høje tid, at der gøres noget. Vi støtter fuldt ud planerne om delvis afkobling af betalinger, der giver mulighed for produktionsfrihed, og større frihed til landbruget.
Vi mener endvidere, at hr. Fischlers forslag vil sikre fremtiden for europæisk landbrug i et udvidet Europa med 25 stater. Forslagene i Parlamentets tekst vil blot forvirre begreberne og komplicere et allerede overvældende bureaukratisk system og tvinge landbruget ud i en endnu større krise. Kommissionens reform vil styrke vores position, når vi deltager i WTO-forhandlingerne i Cancun. Vi håber, at kommissær Fischler står fast og kommer videre med planerne på mødet i Luxembourg i næste uge. Vi og de europæiske landmænd ønsker ham held og lykke!

Sacrédeus og Wijkman (PPE-DE)
Det er ingen tvivl om, at EU's landbrugsstøtte skal reformeres for at kunne skabe et sundt verdensmarked. Desværre behandler reformforslaget ikke det, som efter vores mening burde være den vigtigste forandring, og som har den største forvrængende effekt på verdensmarkederne og de fattige landes mulighed for at udnytte sine forholdsmæssige fordele, nemlig eksportstøtten.
Kommissionens forslag erkender dog landbrugets multifunktionalitet og muliggør en øget graduering, det vil sige en øget fleksibilitet, når det drejer sig om at støtte opgaver, som ligger uden for selve madproduktionen, såsom bevarelse af biologisk mangfoldighed og det rendyrkede landskab eller andre former for miljømæssige foranstaltninger. Det ville også gøre det lettere for andre reformer at blive indført senere hen.
Samtidig er der i afkoblingen åbenlyse risici for frigørelse og en modstand mod forandring, som bl.a. forhindrer et hårdt tiltrængt generationsskifte inden for landmandsstanden. Europa-Parlamentets forslag er derfor ud fra disse to perspektiver et kompromis, som skaber plads til yderligere nødvendige forandringer i fremtiden. Samlet set har vi derfor, trods mange indvendinger, valgt at støtte betænkningen i den endelige afstemning.

Sandbæk (EDD)
. JuniBevægelsen er modstander af EU's massive landbrugsstøtte, der diskriminerer ulandene, de nye EU-lande, miljøet og økologien.
Forbrugeren betaler dobbelt: han/hun betaler støtten over skatten, og han/hun betaler for de kunstigt høje priser for dagligvarer.
Selv om ekstensiv drift og økologi skulle gå hen og få lidt bedre vilkår, er det stadig unfair over for tredje lande, de nye EU-lande og EU's borgere.
JuniBevægelsen ønsker støtten helt væk og kan ikke gå ind for en omlægning af støtten, der vil betyde, at nye områder skal føres ind under støtteordninger af den ene eller anden slags.
JuniBevægelsen mener, at den eneste reelle måde at afskaffe diskrimineringen på er ved at skabe lige vilkår gennem nedskæringer af landbrugsstøtten frem mod en totalafvikling.

Skinner and Watts (PSE)
Vi støtter fuldt ud Kommissionens oprindelige forslag til en reform af den fælles landbrugspolitik som præsenteret af Parlamentet i uændret form med undtagelse af ændringsforslag 38 og 99, der omhandler sundhed og sikkerhed.
Den fælles landbrugspolitik skal reformeres. Betalinger skal være underlagt obligatorisk krydsoverensstemmelse med direktiver om miljø, landbrugsøkonomi og dyrevelfærd.
Europa-Parlamentets holdning vil sikre, at vi fastholder et system, der er skadeligt for miljø, landbrugsøkonomi og dyrevelfærd, og som vanskeliggør opnåelsen af et højt niveau af sundhed og sikkerhed samt skaber problemer for produktionen i udviklingslandene.

Souchet (NI)
Princippet om afkobling af den direkte støtte, hvad enten den, som Europa-Kommissionen ønsker, er hel eller "i første fase" delvis, som Cunha-betænkningen anbefaler, er dårligt. Det vil gøre den fælles landbrugspolitik endnu mere kompleks og bureaukratisk. Det får os til definitivt at glemme, at den direkte støtte til landmændene er støtte, som "kompenserer" for de faldende priser og indtægter, som de er blevet påtvunget med de tidligere reformer. Den ændrer denne støtte til en understøttelse, som er uafhængig af landbrugsaktiviteten og derfor urimelig i skatteydernes øjne. Den dræner de forskellige værktøjer til kontrol og produktionsomlægning som f.eks. FMO'erne for effektivitet og svækker Europas forhandlingsposition i WTO. Det er rigtigt, at Kommissionen, når den forsøger at ødelægge en fælles politik, er vant til en strategi, som består i at iværksætte en reform, der er så umulig at gennemføre og støtte, at den i virkeligheden kun er et skridt på vejen mod ren og skær opløsning af den offentlige politik, som den havde til hensigt at tillempe.
Det eneste tilfredsstillende er vedtagelsen af mit ændringsforslag om energiafgrøder og industriafgrøder på udtagne arealer, som burde gøre det muligt at konsolidere de nye sektorer.
Figueiredo (GUE/NGL)
Udvikling af landdistrikterne synes næsten at fremstå som et universalmiddel mod alle de onder og ubalancer, som de forskellige landbrug i EU lider under. Det er dog også et led i strategien om at bremse udgifterne til den fælles landbrugspolitik og liberalisere markederne for landbrugsvarer i forbindelse med udvidelsen og forhandlingerne i Verdenshandelsorganisationen.
Markedsmekanismernes mål er at udligne priser og dermed indkomster uden at skulle løse de dybe uretfærdigheder, der findes. Der er kun udvikling af landdistrikterne, hvis der er landmænd og landbrugsproduktion. Kommissionens forslag øger ikke midlerne til udvikling af landdistrikterne, men overfører derimod en del af midlerne fra markedssøjlen, hvilket betyder, at udgifterne til den fælles landbrugspolitik renationaliseres.
Betænkningens forslag er alt i alt positive, selv om de forbliver tro mod de oprindelige tanker. Vi har stemt for på grund af de forbedringer, der er indført, navnlig støtten til ugunstigt stillede områder, unge landmænd, kvinder i landdistrikter, salgsfremstød for landbrugsprodukter og øgede støttebeløb under de forskellige instrumenter, deriblandt vores forslag om at forøge beløbene for de kompenserende tilskud til de mest ugunstigt stillede områder med 100 euro.

Marques (PPE-DE)
Jeg takker Karl Erik Olsson for den fremragende betænkning om forslaget til Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 1257/1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ophævelse af forordning (EF) nr. 2826/2000, som jeg støtter, særlig med hensyn til behovet for at skabe gunstige betingelser for landbrugets udvikling i EU's svageste og vanskeligst stillede regioner. Det kan forebygge befolkningsafvandring og styrke landskabsbevarelsen og dermed miljøet, ligesom det kan bidrage til bedre levevilkår for befolkningen i disse regioner.
Jeg vil også gerne fremhæve, at Europa-Parlamentet altid bør fremme udviklingen af en landbrugspolitik, der beskytter miljøet, og som kun bør yde støtte til de landmænd, der overholder Fællesskabets regler, og til de unge, der ønsker at etablere sig som landmænd. Det bør fremhæves, at det også er en måde at fremme beskæftigelsen på i Europa.

Sandbæk (EDD)
. JuniBevægelsen er modstander af EU's massive landbrugsstøtte, der diskriminerer ulandene, de nye EU-lande, miljøet og økologien.
Forbrugeren betaler dobbelt: han/hun betaler støtten over skatten, og han/hun betaler for de kunstigt høje priser for dagligvarer.
Selv om ekstensiv drift og økologi skulle gå hen og få lidt bedre vilkår, er det stadig unfair over for tredje lande, de nye EU-lande og EU's borgere.
JuniBevægelsen ønsker støtten helt væk og kan ikke gå ind for en omlægning af støtten, der vil betyde, at nye områder skal føres ind under støtteordninger af den ene eller anden slags.
JuniBevægelsen mener, at den eneste reelle måde at afskaffe diskrimineringen på er ved at skabe lige vilkår gennem nedskæringer af landbrugsstøtten frem mod en totalafvikling.

Figueiredo (GUE/NGL)
Det foreliggende forslag til forordning om den fælles markedsordning for korn viser tydeligt strategien i de seneste reformer af den fælles landbrugspolitik: prisfald og øget deregulering af markederne. Kompensation for tabt indkomststøtte gives kun delvist, med direkte støtte, der dækker 50% af prisfaldet. Denne strategi fremmer en mere koncentreret og intensiv produktion og større brugsstørrelser og øger ørkendannelsen i landdistrikterne. Derudover har reduktionen på 45% af kornprisen medført øgede budgetudgifter på 630 millioner euro.
Vi har støttet flere af ordførerens forslag, navnlig medtagelsen af rug på listen over kornsorter, der kan interveneres over for, og henvisningerne til fordel for fællesskabspræferencen, men vi kan ikke acceptere princippet om afkobling af produktionsstøtten for korn.
Vi afviser ligeledes støtten til kartoffelstivelse, der kun er til gavn for store agroindustrielle virksomheder i nogle få medlemsstater, når der i stedet er behov for at regulere og støtte produktionen af spisekartofler.
Der er brug for en bred reform af den fælles landbrugspolitik, som sikrer et tilsvarende støtte- og markedsreguleringsniveau for middelhavsproduktionerne. Uden en sådan reform vil de dybe uretfærdigheder i fordelingen af støtte ikke kunne løses, og der vil blive sendt forkerte signaler til producenterne i regioner og lande, hvis jordbund og klima egner sig til andre produktioner.

Patakis (GUE/NGL)
Kommissionens forslag er en fortsættelse af revisionen i 1992 og følger tankegangen om nedsættelse af interventionspriserne med 5,9% og delvis kompensation for disse nedsættelser med direkte hektarstøtte. Dette forslag tjener hvedeindustriens og kornhandelsindustriens interesser, fordi de sikres billige råvarer. Samtidig mindskes kornproducenternes indtægt, fordi der ikke er fuld kompensationen, kun 50 %, priserne og kompensationen ligger fast og justeres ikke ud fra den gennemsnitlige fællesskabsinflation, og endelig reduceres den gennemsnitlige interventionspris med forslaget om afskaffelse af de månedlige stigninger i interventionsprisen.
De ændringsforslag, som er stillet af Europa-Parlamentets ordfører, går i en mere positiv retning end Kommissionens forslag bortset fra omtalen af durumhvede, som imidlertid er reguleret af en anden forordning. I bund og grund går de dog alligevel i den samme retning som Kommissionens forslag og afviger kun herfra i kvantitative elementer uden at sætte spørgsmålstegn eller foreslå foranstaltninger, som går imod Kommissionens grundtanke. Dette gør, på trods af de korrekte konstateringer, i sidste ende betænkningen ineffektiv, fordi den blot pynter på en politik, der begunstiger de multinationales interesser og rammer de små og mellemstore landmænd.

Sandbæk (EDD)
. JuniBevægelsen er modstander af EU's massive landbrugsstøtte, der diskriminerer ulandene, de nye EU-lande, miljøet og økologien.
Forbrugeren betaler dobbelt: han/hun betaler støtten over skatten, og han/hun betaler for de kunstigt høje priser for dagligvarer.
Selv om ekstensiv drift og økologi skulle gå hen og få lidt bedre vilkår, er det stadig unfair over for tredje lande, de nye EU-lande og EU's borgere.
JuniBevægelsen ønsker støtten helt væk og kan ikke gå ind for en omlægning af støtten, der vil betyde, at nye områder skal føres ind under støtteordninger af den ene eller anden slags.
JuniBevægelsen mener, at den eneste reelle måde at afskaffe diskrimineringen på er ved at skabe lige vilkår gennem nedskæringer af landbrugsstøtten frem mod en totalafvikling.

Figueiredo (GUE/NGL)
Det foreliggende forslag til forordning sigter på en udfasning af den fælles markedsordning for tørret foder fra produktionsåret 2008/2009. Kommissionen henviser til miljømæssig begrundelser, navnlig anvendelsen af fossilt brændstof til tørring, men også af vanding. De miljømæssige spørgsmål kan dog løses med andre midler, f.eks. planer for reduceret anvendelse af fossilt brændstof, forudgående soltørring eller brug af vedvarende energi.
Vi må imidlertid se denne sektor som endnu en kilde til produktion af planteproteiner, som EU har et stigende underskud af. Underskuddet er allerede på 35 millioner t sojakageækvivalent, hvilket vil sige, at EU kun kan dække 23% af sit behov for planteproteiner, en situation, som udvidelsen vil forværre. Hvis denne produktion falder bort, vil der være et behov for at importere, fra især USA, 2 millioner t sojakageækvivalent med alle de deraf følgende risici for GMO-forurening.
Selv om vi anerkender de miljømæssige forhold, er vi derfor enige med ordføreren i, at denne fælles markedsordning bør opretholdes, at markedsinstrumenterne bør styrkes, og at støtten bør øges til 68 euro pr. t fra produktionsåret 2004/2005.

Sandbæk (EDD)
. JuniBevægelsen er modstander af EU's massive landbrugsstøtte, der diskriminerer ulandene, de nye EU-lande, miljøet og økologien.
Forbrugeren betaler dobbelt: han/hun betaler støtten over skatten, og han/hun betaler for de kunstigt høje priser for dagligvarer.
Selv om ekstensiv drift og økologi skulle gå hen og få lidt bedre vilkår, er det stadig unfair over for tredje lande, de nye EU-lande og EU's borgere.
JuniBevægelsen ønsker støtten helt væk og kan ikke gå ind for en omlægning af støtten, der vil betyde, at nye områder skal føres ind under støtteordninger af den ene eller anden slags.
JuniBevægelsen mener, at den eneste reelle måde at afskaffe diskrimineringen på er ved at skabe lige vilkår gennem nedskæringer af landbrugsstøtten frem mod en totalafvikling.

Figueiredo (GUE/NGL)
Rissektoren gennemlever en vanskelig periode på grund af de ubalancer, der skyldes sammenfald af stigende egenproduktion og stigende import på grund af de seneste års præferencer og toldnedsættelser. Det er sandsynligt, at denne situation vil forværres yderligere med de toldnedsættelser, som følger af Alt undtagen våben-initiativet, den nye WTO-runde og mulighederne for "triangelhandel" og misbrug af systemet med aktiv forædling.
Der er desuden en interessemodsætning mellem producentlandene i Sydeuropa og forbrugerlandene i Nordeuropa, hvis forbrugsmønster går i retning af indisk ris, som EU har svært ved at levere.
Det foreliggende forslag til forordning kan ikke accepteres. Kommissionen foreslår en nedsættelse af interventionsprisen med 50% til en basispris på 150 euro pr. t, en kompensation for denne nedgang på 88% af den godtgørelse, der ydes for korn under de tidligere reformer, og en kvantitativ begrænsning, idet den ignorerer de særlige forhold for denne monokultur, der især findes i områder med specifikke karakteristika og uden muligheder for alternativ anvendelse. Den ignorerer ligeledes, at denne produktion har nogle af landbrugets højeste omkostninger i form af investeringer i maskiner, udstyr og anlæg, der i vid udstrækning er specialfremstillet, hvorfor påbud om aktivitetsophør vil betyde alvorlige økonomiske vanskeligheder for risproducenterne.
Vi har derfor tilsluttet os ordførerens opfattelse.

Patakis (GUE/NGL)
 Formålet med Kommissionens forslag er at mindske Fællesskabets produktion og øge importen fra tredjelande. Ris dyrkes i patogen jord i EU og Grækenland, hvor det er vanskeligt at finde alternative løsninger. Derfor mener vi, at den kvote på 203.000 ha, som er foreslået for Grækenland, er uacceptabel, da det er mindre end den tidligere kvote, som vi mere end dækkede.
De foreslåede foranstaltninger reducerer risproducenternes indtægt ved at øge handelsindustriens fortjeneste, når den køber råvarerne til latterlige priser, fordi interventionspriserne vil trække handelspriserne med sig, uden at denne reduktion dækkes af kompensationerne - på trods af Kommissionens påstande om det modsatte. Påstandene er uden bund i virkeligheden, eftersom kompensationsraten beregnes ud fra forskellen mellem interventionsprisen før revisionen og den private lagerpris efter revisionen.
Selv om ordførerens ændringer er mere positive, er de i sidste ende slet ikke i overensstemmelse med de konstaterede objektive kendsgerninger gældende for situationen inden for sektoren. Han er imod afskaffelsen af intervention, men accepterer den drastiske reduktion på 50% af interventionspriserne, som i virkeligheden ophæver intervention. Han bekræfter problemet med høj import, men afviger ikke fra Kommissionens kvoter. Derfor, og fordi hans forslag ikke giver nogen radikal forbedring, men accepterer forværringen af situationen, vil vi ikke stemme for betænkningen.

Sandbæk (EDD)
. JuniBevægelsen er modstander af EU's massive landbrugsstøtte, der diskriminerer ulandene, de nye EU-lande, miljøet og økologien.
Forbrugeren betaler dobbelt: han/hun betaler støtten over skatten, og han/hun betaler for de kunstigt høje priser for dagligvarer.
Selv om ekstensiv drift og økologi skulle gå hen og få lidt bedre vilkår, er det stadig unfair over for tredje lande, de nye EU-lande og EU's borgere.
JuniBevægelsen ønsker støtten helt væk og kan ikke gå ind for en omlægning af støtten, der vil betyde, at nye områder skal føres ind under støtteordninger af den ene eller anden slags.
JuniBevægelsen mener, at den eneste reelle måde at afskaffe diskrimineringen på er ved at skabe lige vilkår gennem nedskæringer af landbrugsstøtten frem mod en totalafvikling.

Figueiredo (GUE/NGL)
Med det foreliggende forslag til forordning ønsker Kommissionen at forlænge en reformeret mælkekvoteordning indtil produktionsåret 2014/15, idet den intet siger om fremtiden. Det er afgørende at opretholde en kvoteordning, hvis produktion af mælk skal sikres i hele EU, og producenternes indkomstniveau fastholdes.
Et ophør af kvoteordningen, som de store overskudsproducerende lande gerne så, vil betyde en liberalisering af sektoren, en større koncentration af produktionen og et kraftigt prisfald, der især vil skade de små og mellemstore producenter i de mindre produktive og ugunstigt stillede områder.
Der må derfor overvejes almindelige kvoteforøgelser for alle lande, og der må træffes konkrete foranstaltninger til at imødegå, at produktionen koncentreres i visse regioner og hos få producenter. Der må imidlertid også tages hensyn til særlige forhold, som f.eks. i Portugal, navnlig i den ultraperifere region Azorerne, som må sikres en større kvote for ikke at ramme en sektor negativt, der har væsentlig samfundsøkonomisk betydning i en region præget af omfattende strukturelle ulemper.

Lulling (PPE-DE)
Jeg er i vidt omfang indforstået med de foreliggende betænkninger om mælkemarkedsordningen, fordi kvoteordningen bevares som produktionsregulerende og prissikrende instrument frem til 2014, og det dermed sikres, at der fortsat er den pålidelighed og planlægningssikkerhed, som er så nødvendig for familiebrugene. Jeg går imidlertid ind for de forslag til betænkningerne om mælkesektoren, som med rette peger på, at mælkeproduktionen har en central rolle især i de dårligere stillede områder, og at man derfor i forbindelse med beregningsgrundlaget for mælkestøtten bør tage højde for den særlige situation i medlemsstaterne gennem en differentieret nedsættelse af interventionsprisen for smør og skummetmælkspulver. I disse områder skal der betales 5 euro mere pr. t i støtte.
Generelt vil jeg også gerne sige om landbrugsbetænkningerne, at jeg ikke er helt overbevist om, at behovet for handling er så stort, at vi er nødt til at fyre alt vores krudt af i dag før forhandlingsrunden i Cancun med den risiko, at vi kan blive tvunget til at gøre endnu større indrømmelser, som ville føre til en afvikling af den fælles landbrugspolitik og dermed blive enden for landbruget i store dele af Europa.
Når alt kommer til alt, er landbrugsbudgettet fastsat frem til 2013, og derfor er der heller ikke de budgetpolitiske nødvendigheder, som hele tiden fremføres, i det omfang, som det hele tiden hævdes fra Kommissionen og også her i Parlamentet.

Patakis (GUE/NGL)
Forslagene for mælkesektoren forlænger den ulige behandling af lande som Grækenland i det uendelige ved at bevare kvoterne på uacceptabelt lave niveauer, forstærke deres afhængighed inden for mejeriprodukter og ruinere producenterne med store medansvarsbøder på grund af de uacceptabelt lave kvoter, de får tildelt.
EU foretrækker at styrke intervention ved at trække overskudsmejeriprodukter væk fra mættede markeder i fortrinsvis de nordlige lande i stedet for at dirigere de beløb, som vil blive brugt til intervention, hen for at dække behovene i lande som Grækenland, som ikke engang kan dække halvdelen af behovet på landets eget marked. Det er oprørende, at den kvote, der gives som kompensation for reduktionen af de vejledende priser, forhøjes med en større procentdel i de udviklede lande og med en mindre procentdel i de mindre udviklede lande. Vi kan som eksempel nævne, at kvoten i henhold til forslagene skal hæves med 6.000-14.000 t for Grækenland og med 335.000-110.000 t for Holland. Landets husdyravl dømmes til stagnation, og grækerne tvinges til at bruge pasteuriserede, importerede produkter, fordi frisk mælk ikke kan nå at blive transporteret til landet, selv om der er mulighed for at øge produktionen og opfylde behovene.
Vi ønsker en retfærdig omfordeling af kvoterne på grundlag af befolkningskriterier, forbrugsbehov og produktionspotentiale, og derfor vil vi stemme imod betænkningerne, som går i den diametralt modsatte retning.

Sandbæk (EDD)
. JuniBevægelsen er modstander af EU's massive landbrugsstøtte, der diskriminerer ulandene, de nye EU-lande, miljøet og økologien.
Forbrugeren betaler dobbelt: han/hun betaler støtten over skatten, og han/hun betaler for de kunstigt høje priser for dagligvarer.
Selv om ekstensiv drift og økologi skulle gå hen og få lidt bedre vilkår, er det stadig unfair over for tredje lande, de nye EU-lande og EU's borgere.
JuniBevægelsen ønsker støtten helt væk og kan ikke gå ind for en omlægning af støtten, der vil betyde, at nye områder skal føres ind under støtteordninger af den ene eller anden slags.
JuniBevægelsen mener, at den eneste reelle måde at afskaffe diskrimineringen på er ved at skabe lige vilkår gennem nedskæringer af landbrugsstøtten frem mod en totalafvikling.

Figueiredo (GUE/NGL)
Mælkeproduktionen har central betydning i de ugunstigt stillede områder. Det er derfor helt afgørende, at mindstepriserne dækker arbejds- og produktionsomkostningerne, og at familielandbruget og de jordbaserede bedrifter beskyttes. Overdragelse af produktionsrettigheder uden jord og prisfald har sammen med manglende konkrete foranstaltninger for områder med særlige vanskeligheder (lukning af fælles malkestalde, manglende støtte til at nedbringe omkostninger ved transport af mælken fra regioner i det indre af landet eller i bjergegne) har ført til, at produktionen er blevet koncentreret, og til at tusinder af landmænd har forladt deres erhverv, ikke mindst i Portugal.
Vi forkaster Kommissionens forslag om at nedsætte interventionspriserne med 28% over de kommende fem produktionsår. Det er uacceptabelt, at der ikke iværksættes foranstaltninger for at imødegå, at produktionen koncentreres, at der spekuleres i mælkekvoternes økonomiske værdi, og at der ikke sker en ajourføring af fedtindholdet, så det justeres efter det reelle gennemsnit.
Vi er enige med ordførerens forslag om at hæve interventionspriserne i forhold til Kommissionens forslag og om, at der bør gives fuld kompensation for prisnedgangen gennem de direkte betalinger, og især bifalder vi forslaget om, at støtten skal forhøjes med 5 euro pr. t i ugunstigt stillede områder. Vi er derimod ikke enige i, at indikativpriserne bør afskaffes.

Sandbæk (EDD)
. JuniBevægelsen er modstander af EU's massive landbrugsstøtte, der diskriminerer ulandene, de nye EU-lande, miljøet og økologien.
Forbrugeren betaler dobbelt: han/hun betaler støtten over skatten, og han/hun betaler for de kunstigt høje priser for dagligvarer.
Selv om ekstensiv drift og økologi skulle gå hen og få lidt bedre vilkår, er det stadig unfair over for tredje lande, de nye EU-lande og EU's borgere.
JuniBevægelsen ønsker støtten helt væk og kan ikke gå ind for en omlægning af støtten, der vil betyde, at nye områder skal føres ind under støtteordninger af den ene eller anden slags.
JuniBevægelsen mener, at den eneste reelle måde at afskaffe diskrimineringen på er ved at skabe lige vilkår gennem nedskæringer af landbrugsstøtten frem mod en totalafvikling.

Caudron (GUE/NGL)
Min holdning er klar i denne forhandling.
For det første er den nuværende fælles landbrugspolitik på ingen måde perfekt. Den er dyr og indimellem uretfærdig. Ikke desto mindre er det den fælles landbrugspolitik, vi også i dag skylder eksistensen af et landbrug i Europa.
For det andet skal den fælles landbrugspolitik uden tvivl reformeres for at tilpasse sig forholdene i Europa og verden af i dag. Den skal målrettes bedre imod kvalitet, miljø og fastholdelse af beskæftigelsen i landbruget.
Imidlertid fører det, man foreslår os, som er behændigt kamufleret under et blændværk af retfærdighed og økologi (i den famøse "afkoblings" navn) uundgåeligt i løbet af de næste 10 år til, at landbrugspolitikken forsvinder, og i dens kølvand forsvinder også et ægte diversificeret og selvforsynende europæisk landbrug.
Derfor kan jeg ikke acceptere de forslag, vi er blevet stillet.
Figueiredo (GUE/NGL)
Aldrig er der blevet talt så meget om multifunktionelt landbrug som i dag, ikke mindst i forbindelse med den aktuelle reform af den fælles landbrugspolitik. Det lyder nærmest, som om mange først nu har opdaget landbrugets multifunktionelle karakter, men landbrugsvirksomheden har jo altid haft positive eksterne virkninger for det omgivne landbrugssamfund, hvor den har medvirket til at skabe beskæftigelse, til at udvikle andre opadgående økonomiske aktiviteter, til den fysiske planlægning og til at bevare miljø, biodiversitet og kulturelle traditioner.
Der må derfor føres en politik, der fremmer et bredt og tæt net af små og mellemstore familiebedrifter og udvikling af lokale og regionale markeder. Det er tydeligt, at det er den nuværende fælles landbrugspolitik, selv med reformer, der har været den hovedansvarlige for ødelæggelsen af det multifunktionelle landbrug med den stadig mere omfattende liberalisering af markederne for landbrugsvarer.
Vi er således enige med ordføreren, når han siger, at der snarere end "hensigtserklæringer" er brug for konkrete foranstaltninger inden for den fælles landbrugspolitik, hvilket ikke er tilfældet med Kommissionens forslag til reform af den. Vi støtter ordførerens forslag, men beklager, at hun ikke er i besiddelse af større vovemod.

Marques (PPE-DE)
Jeg takker María Rodríguez Ramos for den fremragende betænkning om multifunktionelt landbrug og reformen af den fælles landbrugspolitik, som jeg støtter, især fordi den står for en europæisk landbrugspolitik, der også tager hensyn til, at landbruget har mangfoldige funktioner, da det ikke mindst medvirker til at fastholde befolkningen i landdistrikterne og til at bevare miljø, landskab og kulturarv, hvor også begrebet territorial samhørighed er indført i denne politik.
Jeg vil ligeledes gerne fremhæve, at Europa-Parlamentet er stolt af sin indsats til fordel for Europas mangfoldighed, hvilket for landbrugets vedkommende betyder, at det er en pligt også at tage de ikke-kommercielle aspekter i betragtning, når EU's harmoniske udvikling skal fremmes.

Meijer (GUE/NGL)
Min første kommentar til den nye landbrugspolitik, som kommissær Fischler bebudede den 10. juli 2002, var, at det var et berettiget brud med fortiden, men langtfra en løsning for ofrene. Reformen blev bebudet som en belønning for kvalitet og fødevaresikkerhed med henblik på en bedre beskyttelse af miljøet og forbrugerne. Opretholdelsen og forbedringen af landdistrikterne ville blive mindre afhængig af bestræbelserne efter en stadig mere intensiv produktion. Mit parti, Det Socialistiske Parti i Nederlandene, har hele tiden stræbt efter en sådan forandring. Landbrugsorganisationer og repræsentanter for landmændene i Europa-Parlamentet var vrede. Det er forståeligt, for risikoen for, at der igen er store grupper af landmænd, der må nedlægge bedriften, er desværre stor. Ikke blot de små landmænd i Frankrig, Spanien og Grækenland, men selv større landmænd i Nederlandene, som i øjeblikket er stærkt afhængige af penge, de har lånt i banken. I forhold til deres arbejde og de investerede penge er deres indkomster dårligere end ventet, og for nogle kan denne indkomst falde betydeligt. Landmændene kan kun få eksistenssikkerhed, hvis man tør bryde med det frie markeds logik, og hvis de i stedet belønnes for naturbevaring, miljøbeskyttelse og sunde fødevarer. Ellers fortsætter presset for at kunne levere billigere end amerikanerne og andre konkurrenter uden for EU gennem stordrift, yderligere udnyttelse af jorden og eksportsubsidier.

Ribeiro e Castro (UEN)
Jeg mener, at begrebet multifunktionelt landbrug afgjort bør spille en rolle i forbindelse med reformen af den fælles landbrugspolitik, og finder det væsentligt, at Rådet og Kommissionen har genoptaget denne tanke.
Landbrugsvirksomhedens sociale, miljømæssige og territoriale indvirkninger har faktisk ikke fået den nødvendige opmærksomhed fra Fællesskabets institutioner, der først og fremmest har koncentreret deres landbrugspolitiske indsats omkring landbrugets kvalitative og økonomiske forhold. Det er således et spørgsmål om elementær retfærdighed at fremhæve, at de offentlige goder og positive eksterne virkninger , der fremkommer i tilknytning til landbrugets virksomhed, og som vanskeligt lader sig måle, langt overstiger de direkte økonomiske gevinster, som landbruget skaber.
Det er derfor ganske berettiget, at der ydes landbefolkningen særlig opmærksomhed, at der vedtages konkrete foranstaltninger, der ikke kun angår problematikken omkring udviklingen af landdistrikterne, og at der gøres en indsats for at fremme og støtte, at landbrugsvirksomheden kan opretholdes, hvor der lægges vægt på landbrugsbedrifternes betydning på lokalt plan og på at dreje produktionen i retning af bæredygtig udvikling og kvalitet.
Jeg er ligeledes enig med ordføreren, når han bemærker, at nødvendigheden af at konkurrere på et stadig mere liberaliseret marked bør være forenelig med tilstedeværelsen af et tilstrækkeligt antal landbrugere, som kan sikre en passende forvaltning af landdistrikterne.
Jeg har derfor stemt for betænkningen.

Sandbæk (EDD)
. JuniBevægelsen er modstander af EU's massive landbrugsstøtte, der diskriminerer ulandene, de nye EU-lande, miljøet og økologien.
Forbrugeren betaler dobbelt: han/hun betaler støtten over skatten, og han/hun betaler for de kunstigt høje priser for dagligvarer.
Selv om ekstensiv drift og økologi skulle gå hen og få lidt bedre vilkår, er det stadig unfair over for tredje lande, de nye EU-lande og EU's borgere.
JuniBevægelsen ønsker støtten helt væk og kan ikke gå ind for en omlægning af støtten, der vil betyde, at nye områder skal føres ind under støtteordninger af den ene eller anden slags.
JuniBevægelsen mener, at den eneste reelle måde at afskaffe diskrimineringen på er ved at skabe lige vilkår gennem nedskæringer af landbrugsstøtten frem mod en totalafvikling.

Poettering (PPE-DE).
Hr. formand, for PPE-DE-Gruppen vil jeg gerne erklære følgende om Oostlander-betænkningen. Vi har stemt for denne betænkning, fordi den skal være en vej til at bringe Tyrkiet nærmere på europæiske standarder. Vi vil imidlertid gerne understrege, at der ikke skal udløses nogen form for automatik med denne betænkning. Med hensyn til en mulig tiltrædelse til EU mener mange medlemmer i vores gruppe ikke, at Tyrkiet bør optages i EU, selv om vi naturligvis ønsker nære samarbejds- og venskabsrelationer med Tyrkiet. Derfor er det vigtigt for os at konstatere, efter at vi har stemt for Oostlander-betænkningen, at det vil være individernes frie beslutning - hvis der en gang skal træffes beslutning om Tyrkiets medlemskab i EU - at det vil være en beslutning, der skal træffes i fremtiden, og at tilslutningen til Oostlander-betænkningen på ingen måde er en foreløbig beslutning med henblik på en sådan beslutning, som kunne blive truffet en gang i fremtiden.

Dehousse (PSE).
Hr. formand, flere af os har stemt nej til beslutningen i hr. Oostlanders betænkning. Det er der utallige grunde til. De går både på grundlæggende overvejelser, men også på den meget splittende og meget negative ånd, der har hersket under de fleste af dagens afstemninger. Vi mener grundlæggende, at Tyrkiet har sin plads i EU, som den har haft det i mange år i Europa-Rådet. Men Tyrkiet skal opfylde nogle nøjagtige betingelser. Det står i beslutningen, men det står ikke særligt klart, og den tager fejl af betingelserne. Således begår den et overgreb ved at blande sig i tyrkisk lov, på den ene side - til gengæld og på den anden side begår den en alvorlig udeladelse ved ikke klart at nævne det kurdiske folks ret til selvbestemmelse i overensstemmelse for øvrigt med FN's charter. Det er, hvad vores nejstemme forsøger at understrege.
Andersson og Karlsson (PSE)
Vi valgte at stemme for betænkningen, på trods af at vores forslag om at stryge formuleringen om, at "Den Europæiske Unions politiske værdier først og fremmest er baseret på den jødisk-kristne og humanistiske kultur i Europa", blev forkastet.
Vi kan ikke lide formuleringen, men eftersom resten af betænkningen er god, valgte vi at stemme for den.

Berthu (NI)
Vi har stemt imod Oostlander-betænkningen om Tyrkiets tiltrædelsesansøgning, selv om ordføreren har vist en vis vilje til at nuancere de sædvanlige holdninger i Rådet og Kommissionen. Det ser således ud til, at det grundlæggende budskab begynder at have en vis indflydelse på visse parlamentsmedlemmer.
Betænkningen synes især at være god til at vurdere det kolossale arbejde, som stadig skal gøres for at rodfæste nogle værdier, som ligner EU's, ikke blot i Tyrkiets statslige overbygning (hvilket ville kræve, at autoritærstaten blev pillet fra hinanden), men også dybt i landets befolkning.
Men i sidste ende vover Oostlander-betænkningen ikke at bryde tabuet og fortsætter med at foregive, at den mener, at det ved udgangen af 2004 vil være muligt at åbne reelle tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet, såfremt landet indtil da bestræber sig på at opfylde Københavnskriterierne.
Vi mener for vores del, at vi må være mere realistiske og ikke undervurdere de dybe forskelle mellem Tyrkiet og Europa. Under alle omstændigheder beder vi om, at befolkningerne ikke endnu en gang bliver præsenteret for et fait accompli, og at de bliver hørt, før der åbnes nogen som helst forhandlinger.
De Keyser (PSE)
Oostlander-betænkningen er præcis som en russisk dukke. Den gemmer på skjulte dagsordener. Så hvem kan forstå, at Parlamentet har stemt for den i dag? Nogle har faktisk stemt for for at støtte den ansigtsløftning, som UDEN-udvalget har påtvunget den for at mindske den oprindelige brutalitet. Andre har stemt for for ikke at sende et negativt signal til Tyrkiet og fuldstændigt afvise landets tiltrædelse. Og andre igen har stemt for for at støtte kravet fra et Europa med jødiskkristne rødder - en debat, som vækker furore i konventet i dag. Det er dette krav, som socialdemokraterne har forsøgt at udviske med ændringsforslag 12, der blev forkastet med 172 stemmer imod 162.
Forvirringen i de indirekte spørgsmål, som stilles til folkerepræsentanterne, og tabet af ændringsforslag 12 har fået mig til at stemme imod betænkningen. Og her vil jeg gerne henvise til mit indlæg på plenarforsamlingen af 4. juni. "If paragraph 3, which invokes European values essentially based on the Judaeo-Christian culture is not amended, it will be a slap in the face for a country with a Muslim government but with a fundamentally secular tradition. We would consider it to be unacceptable, the return of old demons and the interference of religion in politics." (Hvis punkt 3, som påkalder, at europæiske værdier hovedsagelig har rod i den jødisk-kristne kultur, ikke ændres, vil det være et slag i ansigtet på et grundlæggende verdsligt land under muslimsk ledelse. Det vil også være uacceptabelt for os europæere, da det vil betyde gamle svøbers tilbagevenden og religionens fornyede indflydelse på politiske anliggender.)
Figueiredo (GUE/NGL)
Vi støtter ikke indholdet i flere af beslutningens punkter eller formuleringer, deriblandt henvisningen til en såkaldt "jødisk-kristen og humanistisk kultur i Europa" eller til Tyrkiets forpligtelser som NATO-medlem.
Beslutningen opregner en række særdeles vigtige spørgsmål som f.eks. forbud mod diverse politiske kræfters aktivitet, amnesti til politiske fanger, tortur og andre former for vold og undertrykkelse, militærets kontrol med landets politiske liv, den militære besættelse af det nordlige Cypern og den manglende opfyldelse af FN's resolutioner herom.
Så sent som i forgårs fremsatte min parlamentariske gruppe et initiativ om situationen i Tyrkiet, som havde deltagelse fra forskellige menneskerettighedsorganisationer. En af de vigtigste konstateringer dér var, at det - på trods af enkelte ændringer i forfatningen og anden lovgivning, som disse organisationer finder positive, selv om visse ændringer ikke har nogen som helst praktisk betydning - er meget vigtigt ikke at slække på fordømmelsen af vold og vilkårlighed fra de tyrkiske myndigheders side, men at styrke solidariteten med alle dem, der yder modstand og kæmper.
For vores del vil vi fortsat støtte alle initiativer i den retning.

Grossetête (PPE-DE)
Jeg har undladt at stemme.
Jeg er enig i de engagerede spørgsmål, som rejses i betænkningen, og jeg lykønsker min kollega hr. Oostlander for kvaliteten i hans arbejde.
I Tyrkiet er de grundlæggende rettigheder og personlige frihedsrettigheder ikke i overensstemmelse med EU's krav. Der kræves stadig utallige bestræbelser, før landet bliver virkelig demokratisk.
Det er også vigtigt, at Tyrkiet ser sin historie i øjnene, især ved offentligt at anerkende det folkemord, som armenerne har været ofre for.
Jeg har undladt at stemme om betænkningen, for den rejser ikke spørgsmålet om Europas grænser og foreslår ikke et alternativ til Tyrkiets tiltrædelse med ukontrollerbare konsekvenser.
Når jeg modsætter mig tiltrædelsen, drejer det sig ikke om at afvise Tyrkiet. Jeg foreslår tværtimod at skabe en slags privilegeret relation, som kunne hjælpe landet i sin økonomiske og sociale udvikling og støtte dets tiltag for at skabe et stabilt demokrati.
Howitt (PSE)
De britiske Labour-medlemmer støtter beslutningsforslaget, da vi mener, at det er af afgørende betydning at anerkende de reformer, som den tyrkiske regering har opnået, og sende et positivt signal som opfordring til yderligere ændringer i retning af tiltrædelse af Den Europæiske Union. Vi fordømmer dog henvisningen til en bestemt trosretning i beslutningsforslaget, fordi vi mener, at det ikke er i overensstemmelse med de multietniske samfund og multitrossamfund, som er en realitet i alle vores lande. Vi ønsker endvidere at understrege, at vi mener, at der er fejlagtige gengivelser flere steder i teksten. For det første i betragtning D og punkt 24, hvor vi bør anerkende, at der er forskellige valgsystemer i de forskellige europæiske lande, og at ca. en tredjedel af de nuværende tyrkiske parlamentsmedlemmer er af kurdisk oprindelse, og for det andet i punkt 3, hvor vi gentager vores stærke ønske om fremskridt i forbindelse med Cypern og samtidig understreger, at det aldrig har været en direkte forudsætning for tyrkisk tiltrædelse af EU - og det vil være forkert at ændre dette forhold i beslutningsforslaget. Med hensyn til afsnit 19 har vi forstået, at Loizidou-sagen nu er afsluttet - og det bifalder vi.
(Forkortet i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 137, stk. 1)

Korakas (GUE/NGL)
KKE's medlemmer af Parlamentet stemmer imod betænkningen om Tyrkiets optagelse i EU, fordi vi ikke tror, det vil komme arbejdstagerne og i det hele taget den tyrkiske befolkning til gode, men kun det tyrkiske plutokrati og EU.
Der er mange, der tror, at Tyrkiets optagelse vil bidrage til landets demokratisering. Det har ført til toldunionen, til udnævnelsen af landet til kandidatland, men ikke til demokratisering. Undertrykkelsen af befolkningen er fortsat med fængsler, der er fulde af politiske fanger under umenneskelige vilkår. Arrestationerne, torturen og drabene fortsætter.
Politisk opposition holdes nede, og man går så vidt som til at forbyde partier som KKT og HADEP. DEHAP er ved at blive forbudt. Hæren fortsætter med at spille en dominerende rolle, og der er en daglig trussel om statskup. Hæren holder fortsat 37% af Cypern besat.
Ordføreren anerkender ganske vist meget af ovenstående, men glæder sig også over regeringens gode intentioner og foreslår, at man fremskynder finansieringen af Tyrkiet med EU-skatteborgernes penge, som sandsynligvis vil blive brugt til at styrke de repressive mekanismer.
Vi fordømmer EU's hykleriske politik, som først og fremmest er baseret på at tjene de store interesser, og vi stiller os solidariske med dem, der - under hårde vilkår - kæmper for demokrati, fred og social fremgang i Tyrkiet med den faste overbevisning, at der vil komme radikale forandringer, efterhånden som deres kamp udvikler sig.

Lang (NI)
Efter udvidelsen mod Øst fuldbyrder Tyrkiet med sin tiltrædelse den økonomiske og sociale ødelæggelse af vores nationer.
Efter at have lidt under konkurrencen fra det polske landbrug overlever vores landmænd ikke konkurrencen fra Tyrkiet, som bliver det land, der får mest gavn af den fælles landbrugspolitik.
De sidste af vores industrier, som ikke har flyttet deres aktiviteter mod Øst, flytter dem til Tyrkiet, hvor prisen på arbejdskraft er endnu lavere end i Østeuropa.
Takket være bestemmelserne i de europæiske traktater og især Schengen og Maastricht får 70 millioner tyrkere (100 millioner om 20 år) mulighed for at øge indvandrerstyrken i vores lande og således fuldende nedbrydningen af vores sociale sikringssystemer, som hovedsageligt er tiltænkt de lavest lønnede af vores landsmænd.
Vores befolkninger er bevidste om disse indlysende sandheder, men det er deres ledere ikke. I mangel på en folkeafstemning vil det europæiske valg til næste år give vores landsmænd lejlighed til at sige nej til, at et asiatisk land, nemlig Tyrkiet, får lov at træde ind i Europa.
Mauro (PPE-DE)
Der er mindst to gode principielle grunde, om ikke flere, til, at den franske delegation til UEN-Gruppen stemmer imod denne betænkning.
Den første angår det perspektiv, hvori den indgår, nemlig Tyrkiets programlagte tiltrædelse til EU. Tyrkiet er arvtager efter en stor civilisation. Tyrkiet er imidlertid kulturelt forskelligt fra det jødiskkristne og humanistiske Europa, geografisk beliggende (med 95 %) i Lilleasien og uden tilhørsforhold til den indoeuropæiske familie, og det har derfor efter min mening intet som helst krav på at slutte sig til Unionen. Jeg siger ja til et samarbejde med EU og nej til tiltrædelsen!
Den anden grund har rod i EU's forpligtelse til at respektere tredjelandenes nationale suverænitet. Det står fuldstændigt klart, at denne yderligtgående betænkning er et rent overgreb i forhold til en suverænstats indre anliggender.
Men med hvilken ret og med henvisning til hvilken moral tillader EU sig at dømme og ligefrem fordømme Tyrkiet på den måde? Hvem er vi, at vi kan tillade os at stemple "hærens alt for vidtgående rolle (, som) bremser Tyrkiets udvikling i retning af et demokratisk, pluralistisk system"? 
Denne betænkning, som viser sin foragt for det tyrkiske folk, gør Europa en meget ringe tjeneste som helhed.
Meijer (GUE/NGL)
I Tyrkiet kom der sidste år overraskende et nyt parti til magten. Takket være tærsklen på 10% for at kunne opnå repræsentation i parlamentet opnåede dette parti med det samme flertal, og kun ét andet parti var tilbage, nemlig Atatürks mere eller mindre socialdemokratiske tilhængere. Den nye premierminister Erdogan blev før i tiden fremstillet som en ekstremist og frataget sine politiske rettigheder. I mellemtiden betragtes han som leder af de muslimske demokrater, og det ville svare til de kristelige demokrater i andre lande. Man kunne af et sådant nyt regeringsparti forvente, at det ser kritisk på den kendsgerning, at Tyrkiet har bemærkelsesværdigt mange politiske fanger, at partier forbydes, at hæren beholder stor magt, og at den meget store kurdiske befolkningsgruppe stadig ikke har normale rettigheder til styre, undervisning, retspleje, beskæftigelse og medier på sit eget sprog. Indtil nu har også denne regering fortsat benægtet disse problemer, og der er tilsyneladende kun lidt, der ændres. Derfor er det godt, at Tyrkiet ikke uden forhåndsbetingelser kan indlede forhandlinger om medlemskab af EU, på grundlag af den illusion, at alt derefter bliver bedre af sig selv. Betænkningen kunne have været tydeligere og skarpere, men jeg støtter hovedlinjen, nemlig at Tyrkiet engang kan tiltræde, når det er blevet et demokrati.

Vlasto (PPE-DE)
Jeg har undladt at stemme ved den endelige afstemning om betænkningen om Tyrkiets anmodning om EU-medlemskab. EU's strategi over for Tyrkiets anmodning om medlemskab siden Helsinki-beslutningen af 1999, som gav dem status som kandidatland, synes urealistisk i mine øjne.
Europa-Parlamentet vurderer hvert år Tyrkiets fremskridt på vejen mod tiltrædelse, selv om tiltrædelsen ikke er aktuel. Tiltrædelsesforhandlingerne er ikke åbnet, og vi kender ikke tidsplanen herfor for øjeblikket.
Faktisk er det stats- og regeringslederne, som samles i Det Europæiske Råd i december 2004, der på basis af en evalueringsrapport om forholdene i Tyrkiet beslutter, om der er grundlag for at fastlægge en tidsplan for åbningen af tiltrædelsesforhandlingerne.
Jeg forstår således ikke, hvorfor Europa-Parlamentet i dag behandler dette spørgsmål for 117. gang, og jeg ønskede derfor ikke at tilslutte mig.
Bastos (PPE-DE)
Ifølge konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Lissabon har den åbne koordinationsmetode til formål at "udbrede god praksis og opnå større konvergens hen imod EU's vigtigste mål".
Den måde, hvorpå den åbne koordinationsmetode er blevet gennemført, afslører dog visse svagheder. Der er derfor behov for en afklaring særligt med henblik på, at de områder, som den vedrører, defineres, at samtlige nationale aktører mobiliseres, så processen ikke kun har deltagelse fra en lille elite, og at metoden samordnes med de øvrige fællesskabsinstrumenter, så den bliver et supplement til lovgivningen og ikke en "skjult regulering". Derfor fortjener det støtte, at betænkningen indeholder en anmodning om, at der i forfatningstraktaten indskrives en artikel om den åbne koordinationsmetode, som definerer og fastsætter dens omfang og procedurer.
Jeg bifalder også, at Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder skal høres om de spørgsmål, der angår dets virkeområde, ligesom jeg finder det gavnligt, at Kommissionen udarbejder en undersøgelse om metodens effektivitet.
De foreslåede foranstaltninger vil givetvis bidrage til en forbedring af den åbne koordinationsmetode, og derfor har jeg stemt for denne fremragende betænkning.

Berthu (NI)
Jeg vil vove at påstå, at der ikke er nogen, der efter endt læsning af Smet-betænkningen kan forstå, hvad den "åbne koordinationsmetode" egentlig er. Det er ikke ordførerens skyld, eftersom konventet, der havde planer om at inkludere en definition af denne arbejdsmetode i sin tekst til den europæiske forfatning, selv er endt med at opgive projektet i lyset af vanskelighederne ved det (artikel I-14 i det nuværende forslag).
Det var Det Europæiske Råd i Lissabon i marts 2000, som lancerede udtrykket, men som gav en for vag definition på det. Hensigten er imidlertid ret klar, det drejer sig om at skabe en fleksibel koordinering, som giver regeringerne mulighed for at nærme sig hinanden, udveksle erfaringer og om nødvendigt fastsætte globale retningslinjer, men derefter at forblive fleksible i gennemførelsen heraf.
Desværre går fortolkningerne i hver sin retning herfra. Vi mener, at man burde udvikle denne metode for at gøre den til et alternativ til de stive harmoniseringsbestemmelser i traktaten. Integrationstilhængerne vil derimod benytte den til at underminere de nationale kompetencer og endda skærpe proceduren ved at ændre den til en slags centralt styret planlægningsmetode, som er vedhæftet nogle restriktive, kalkulerede indikatorer. Uenigheden er total.
Ribeiro e Castro (UEN)
Jeg har stemt for, da jeg bifalder initiativet fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender.
Jeg er enig med ordføreren, når hun (som opfølgning på synspunkter fremsat af konventets fire arbejdsgrupper) giver udtryk for, at den åbne koordinationsmetode bør defineres mere præcist og inkluderes i traktaten. Det skal fremgå af de nationale rapporter, på hvilken måde de civile og sociale aktører er inddraget, samt hvorledes de lokale, regionale og nationale myndigheder, herunder Europa-Parlamentet, er blevet hørt.
Jeg har altid gjort mig til talsmand for og henvist til den uerstattelige rolle, som deltagelsen af nationale parlamenter og befolkningerne (konkret de berørte eller tilsigtede) spiller på lokalt plan med hensyn til at udforme og udtrykke "fællesskabsviljen", fordi denne ikke modsvarer den føderalistiske vision om en såkaldt "europæisk vilje", men snarere er resultatet af en "vilje til gensidig forståelse", en sammensmeltning af forskelligartede interesser, et samvirke af værdier og mål. Udveksling af bedste praksis, som element i den åbne koordinationsmetode, er derfor en vej, som det er vigtigt at forbedre, udforske og udstrække til yderligere områder, på basis af den nytte, som den har vist på det beskæftigelsespolitiske område. Den gør en ægte konvergens og en kollektiv berigelse mulig uden den mere eller mindre tvangsagtige natur, der karakteriserer lovgivningens verden.
Endelig har jeg også støttet forslaget om at anmode Kommissionen om at udarbejde en undersøgelse om metodens effektivitet.

Maes (Verts/ALE).
Hr. formand, vi har netop vedtaget Fraisse-betænkningen om kvinders topsport. Jeg er imidlertid noget foruroliget over, hvad vi har vedtaget i punkt 10, hvor vi opfordrer EU til at yde finansiel støtte til driften af EU-netværket Europa, Kvinder og Sport. Jeg har nemlig indtryk af, at det drejer sig om en privat organisation, som en nevø af fru Fraisse er formand for eller spiller en vigtig rolle i. Jeg synes egentlig, det er forkert, at fru Fraisse ikke bekendtgør disse interesser.
Inden Kommissionen støtter noget sådant, vil jeg gerne have, at det undersøges, om det er sandt, for vi har ikke indtryk af, at det drejer sig om en vigtig organisation. Selv om det ikke klart fremgår af teksten, om det er en privat organisation eller ej, har vi fået det undersøgt, og det siges faktisk at være tilfældet. Jeg synes egentlig ikke, det er fair. Adskillige medlemmer af Parlamentet havde spørgsmål herom, men af takt har vi ikke taget det op på plenarmødet. Alligevel vil jeg gerne have, at alt dette undersøges.

Bastos (PPE-DE)
Idrætten er stadig et område, hvor der gør sig stor ulighed gældende mellem mænd og kvinder. Jeg er derfor enig i denne betænkning, og jeg støtter de initiativer, der har til formål at mindske forskelsbehandling af topidrætsudøvere med hensyn til indtægter, økonomiske ressourcer og genoptagelse af tidligere beskæftigelse. Kvinders tilstedeværelse må fremmes i ledelsesstrukturerne, i beslutningsprocessen, som tekniske ledere og i lægetjenesterne samt som dommere. Sportens indvirkning på idrætsudøvernes sundhed ligesom forebyggelse og bekæmpelse af sexchikane og seksuelt misbrug i sportsmiljøet er områder, der bør lægges særlig vægt på.
Det kan konstateres, at skoleidrætten er i tilbagegang. Legemsøvelser og idræt bør gives en vigtig plads i skoleundervisningen og inddrages gennem en hensigtsmæssig uddannelse af lærerne, ligesom der bør træffes foranstaltninger, der gør det muligt for kvinder at dyrke sport i deres fritid, og som fremmer sportsudøvelse på arbejdspladsen.
Endelig er det vigtigt at fremme kvinders deltagelse i sport i EU's programmer og aktioner, som må ledsages af tilstrækkelige menneskelige og økonomiske ressourcer og af de nødvendige kontrol- og opfølgningsmekanismer.

Maaten (ELDR)
I denne uge stemmer Europa-Parlamentet om to betænkninger fra Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder. Sjældent har jeg set så stor en kvalitetsforskel mellem betænkninger fra ét udvalg. Betænkningen om brystkræft i EU er fortræffelig, og den har VVD-delegationen derfor stemt for. I betænkningen om kvinder og sport erklæres det, at "kvinders idrætsudøvelse er udtryk for alle kvinders ret til ligestilling og frihed". Kommissionen skulle oprette en enhed "kvinder og sport", tv-kanaler bør forpligtes til at udsende flere former for kvindesport, og sportsudøvelse på arbejdspladsen bør endda fastlægges i kollektive arbejdsoverenskomster! Kvindesport er udmærket, men det betyder ikke, at det er en grundlæggende rettighed. Sportsudøvelse forekommer mig at være noget, som folk bare skal deltage i, og ikke noget, som skal pålægges af Europa-Parlamentet. Delegationen fra Folkepartiet for Frihed og Demokrati har derfor stemt imod denne betænkning.

Ribeiro e Castro (UEN)
Idræt er en aktivitet med utallige gavnlige sider. Den udvikler således korpsånd og indbyrdes hjælp i holdidræt, den udfylder fritiden, den har indlysende fordele for sundheden, og den giver mulighed for at føle det nødvendige i at overholde regler og opbygge en etisk bevidsthed, for blot at anføre nogle enkelte eksempler. Initiativer til idrættens fremme er derfor aldrig overflødige. I overensstemmelse med det gamle ordsprog om "en sund sjæl i et sundt legeme" bør idrætten begynde i skolerne, og det er meget vigtigt, at alle, mænd og kvinder, kan dyrke idræt under de samme befordrende vilkår.
Den beskedne kvindelige tilstedeværelse i idrætsforbundenes og sportsklubbernes beslutningsprocesser er ikke et særligt problem for idrætten, men er også her et spørgsmål, der må søges en passende løsning på. EU bør fremme kvinders deltagelse, selv om vi synes, at nogle af forslagene indebærer overdreven indblanding både i medlemsstaternes beføjelser og i idrætsforeningernes evne til selvforvaltning - altså en dobbelt krænkelse af subsidiaritetsprincippet.

Stirbois (NI)
Jeg må indrømme, at betænkningen allerede har et fortrin, nemlig at have moret mig. Alene overskriften "Kvinder og sport" kan gøre en helt perpleks, men indholdet går over enhver forstand! Faktisk har jeg forgæves læst og genlæst denne forrykte betænkning mange gange, jeg har stadig ikke forstået enkelthederne i den.
Jeg har dog lagt mærke til nogle klassiske afsnit om adgang til sportsudøvelse som en grundlæggende rettighed, om sportsaktiviteter som stærkt kønsprægede og stereotype territorier, hvor de herskende modeller for virilitet og femininitet gentager sig, men også brydes, eller om mediernes socialt diskriminerende og seksuelt stereotype behandling af området, som har gjort os helt mundlamme.
Men nej, jeg finder afgjort ikke nogen begrundelse for denne betænkning, hvis det da ikke lige skulle være at give et EU-parlamentsmedlem lov til at kaste sig ud i en stiløvelse, som er de største humorister værdig. Så efter "Kvinder og sport" glæder vi os gevaldigt til en betænkning om "Sport og seksuelle minoriteter"!
Hvem har sagt, at "i politik er at tale for ikke at sige noget og ikke at sige noget for at tale de to største principper for dem, der hellere skulle holde munden lukket"?
Caudron (GUE/NGL)
Brystkræft og kræft i almindelighed er en svøbe, som efter min mening ikke får tilstrækkelig opmærksomhed i Europa og i medlemsstaterne på områder som forskning, forebyggelse og kvalitet i behandlingen, men også på området for psykologisk opfølgning for de syge, som ofte er overladt til deres ensomhed ved mødet med denne grusomme sygdom.
Jeg støtter derfor alt, hvad der er gjort for at forbedre situationen, og jeg gør opmærksom på de bevillinger, jeg har fået vedtaget til formålet i Europa-Parlamentet og Rådet under behandlingen af min betænkning om det sjette rammeprogram for forskning og udvikling. Jeg støtter derfor naturligvis den fremragende og relevante betænkning fra vores kollega, fru Jöns, samt hendes konstante bestræbelser på området.
Figueiredo (GUE/NGL)
Forekomsten af brystkræft har været stadig stigende. I den nu vedtagne betænkning ønskes det, at forebyggelse, tidlig diagnosticering, diagnose, behandling og opfølgning af denne sygdom gøres bedre.
Ifølge WHO fik mere end 216.000 kvinder i EU i 2000 konstateret brystkræft, og mere end 79.000 kvinder døde som følge heraf samme år. Denne kræftform er den hyppigste dødsårsag hos kvinder i alderen 35-55 år. Risikoen for at få brystkræft er 60% højere i Vesteuropa end i Østeuropa. Deraf forslaget om senest i 2008 at skabe forudsætningerne for i EU at reducere brystkræftdødeligheden med 25 %. Medlemsstaterne opfordres til at tilbyde alle kvinder mellem 50 og mindst 69 år mammografiscreening i overensstemmelse med European Guidelines for Quality Assurance in Mammography Screening, da kun otte af EU's 15 medlemsstater har landsdækkende screeningprogrammer. Alle kvinder, der er ramt af brystkræft, skal have ret til at blive behandlet af tværfaglige lægehold. Derfor har vi stemt for.

Ribeiro e Castro (UEN)
Jeg takker ordføreren for denne meget vigtige og relevante betænkning. Det bekræftes af data fra Det Internationale Kræftforskningscenter, ifølge hvilke mere end 79.000 kvinder døde som følge af brystkræft i 2000. Også det store flertal, som blev opnået i Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder, hvor der kun var to, der undlod at stemme, og én, der stemte imod, bekræfter, at denne betænkning i sit indhold er både fyldestgørende og formålstjenlig.
Af ordførerens forslag fremhæver jeg, at bekæmpelse af brystkræft skal prioriteres inden for sundhedspolitikken, at alle kvinder mellem 50 og 69 år skal tilbydes mammografiscreening hvert andet år, og at læger og medicinsk personale med jævne mellemrum skal deltage i videreuddannelsesforanstaltninger. En utvetydig satsning på at finde frem til en helbredelse af denne og andre kræfttyper vil også være helt afgørende.
Jeg er blandt dem, der mener, at kræft stadig er den egentlige "århundredets sygdom", og at indsatsen mod den fortjener højeste prioritet.

Ries (ELDR)
Brystkræft er den største dødsårsag hos kvinder. I 2000 medførte denne de industrialiserede landes sygdom i Europa mere end 79.000 menneskers død. Alene i Belgien tæller man hvert år ikke mindre end 10.000 nye tilfælde af brystkræft og 3.500 dødsfald.
Der er stadig meget, der skal gøres! Derfor har jeg stemt for Jöns-betænkningen, som er en meget og nogle gange i øvrigt lidt for fyldig betænkning, der foreslår nogle interessante måder at reducere dødeligheden med 25% inden 2008. For at nå dette resultat lægger betænkningen netop vægt på at identificere risikofaktorerne, på koordinering af de nationale politikker og på diagnosticeringskampagner.
Det er faktisk altafgørende, at mammografien er gratis i hele Unionen for de 50-69-årige. Det er lige så essentielt at imødekomme de kvinder, som er mindst oplyste og sværest at få i tale. De mobile diagnosticeringsprogrammer, som Belgien har haft i mere end 10 år i Liège-provinsen, har gjort det muligt at foretage undersøgelser af mere end 70.000 mennesker. Lige så mange kvinder, der uden mammobilen ikke havde fået foretaget nogen spontan test hos en læge eller på et hospital.
Wieland (PPE-DE).
Hr. formand, jeg befinder mig i en vis forstand i en forretningsordensmæssig nødsituation! Det handler her om stemmeerklæringer. Udenfor har vi de skriftlige erklæringer. De skal sikre, at Parlamentet ikke skal beskæftige sig med alting.
Nu ligger erklæring 5/2003 derude. Der står der i den engelske tekst crimes, i den tyske tekst står der Verbrechen. I den tyske tekst er Verbrechen en strafbar handling, som straffes med fængsel i mindst et år. Det er efter min mening for stærkt, derfor har jeg skrevet under og tilføjet: "Jeg skriver under under den forudsætning, at den rigtige oversættelse ville være strafbar handling". På dansk har man det samme problem. Forbrydelser betyder også Verbrechen. Jeg vil bede Dem spørge forretningsordensudvalget, hvordan man skal forholde sig i et sådant tilfælde. Tolken var fortvivlet og sagde, at 260 mennesker allerede havde underskrevet, han kunne ikke udskifte den tyske og den danske version på dette tidspunkt. Jeg vil i hvert fald gerne have det på protokol, at min underskrift ikke er givet for Verbrechen, men for den korrekte oversættelse af det engelske ord crime med strafbar handling, som omfatter forbrydelser og lovovertrædelser!

Formanden.
Jeg ved ikke, hvad den oprindelige sprogversion var, men den almindelige procedure er at sikre, at alle versioner svarer til originalsproget. Vi har noteret os Deres bemærkning.

Posselt (PPE-DE).
Hr. formand, jeg har ret til at komme med såvel et personligt indlæg som et indlæg til forretningsordenen. Hr. van Hulten opfordrede mig til at respektere demokratiske beslutninger. Det var en demokratisk beslutning her i Parlamentet, at denne betænkning skulle behandles i eftermiddag. Det er ikke mig, der har ladet hånt om en demokratisk beslutning. For det andet henviste De til artikel 145, og jeg henleder Deres opmærksomhed på artikel 145, stk. 2, hvor der helt klart står: "Vedtages et sådant forslag, kan kun ét medlem fra hver af de grupper, som endnu ikke har haft ordet under forhandlingen, få ordet." Det betyder, at et medlem fra hver gruppe skulle have haft lejlighed til at få ordet, hvis man virkelig havde anvendt artikel 145. Jeg vil virkelig gerne bede om, at man får klarlagt disse ting!

Formanden.
Det er meget enkelt. Alle talerne i forhandlingen havde trukket deres indlæg tilbage, så der var ingen forhandling.
Stemmeforklaringerne er afsluttet.
(Mødet udsat kl. 13.51 og genoptaget kl. 15.00.)

Formanden.
Protokollen er omdelt.
Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg den som godkendt.

Grossetête (PPE-DE).
Hr. formand, jeg blev ikke skrevet på gårsdagens protokol som tilstedeværende, på trods af at jeg naturligvis var til stede, og at jeg deltog i alle navneopråb. Jeg har allerede anmodet om, at det blev rettet. Tak.
Formanden.
Jeg vil også kunne bekræfte Deres tilstedeværelse.

Formanden.
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0157/2003) af Fourtou for Udvalget for Andragender om Kommissionens meddelelse til Europa-Parlamentet og Den Europæiske Ombudsmand om forbindelserne med klagere i sager om overtrædelse af fællesskabsretten (KOM(2002) 141 - C5-0288/2002 - 2002/2148(COS)).

Fourtou (PPE-DE)
Hr. formand, overholdelsen af fællesskabsretten er grundlæggende for Europas fremtid.
Europa-Kommissionen, som er garant for gennemførelsen af fællesskabsretten, skal opretholde gode forbindelser med de borgere, der som vidner til eller reelle eller formodede ofre for en overtrædelse af fællesskabsretten indgiver en anmeldelse til dennes tjenestegrene.
Den meddelelse, som ligger til grund for betænkningen, viser Kommissionens vilje til gennemsigtighed og effektivitet. Den offentliggør faktisk, som den forøvrigt havde forpligtet sig til, en konsolideret udgave af alle sine interne procedureregler vedrørende forbindelserne med klageren. Den sørger derudover for at holde kontakt til klageren under hele klagebehandlingen, idet den følger en stram tidsplan.
Det er især efter en undersøgelse på eget initiativ og kritik af Den Europæiske Ombudsmand i forbindelse med uenighed om kategoriseringen af en klage og også efter gentagne henvendelser fra Europa-Parlamentet, at Europa-Kommissionen har genovervejet sine administrative metoder i behandlingen vedrørende sine forbindelser med klageren.
Vi skal huske på, at Kommissionen, hvad angår vurderingen af en klage, har ret til et skøn med hensyn til, om den vil iværksætte en overtrædelsesprocedure og indbringe sagen for Domstolen. Der er altså ikke her tale om at sætte spørgsmålstegn ved behandlingen af klager, men om at kunne informere borgerne om f.eks. forløbet af klagesagen. Vi konstaterer med glæde, at Kommissionens forslag bevæger sig i den helt rigtige retning. Vi vurderer, at de administrative foranstaltninger, som Kommissionen har truffet inden for rammerne af klagebehandlingen, er yderst velkomne, og at de giver klageren mulighed for at holde sig løbende orienteret om procedureforløbet. Endvidere forekommer den frist på maksimum et år, som Kommissionen forpligter sig til at overholde for at svare på en klage, os ganske fornuftig i betragtning af antallet af indgivne klager og klagernes kompleksitet.
Der er dog en ting, som jeg synes, mangler i meddelelsen, nemlig samtidig indgivelse af en klage og et andragende. Som De ved, er Kommissionen ikke ene om at svare på borgerens forespørgsler om institutionernes gode drift og den korrekte gennemførelse af fællesskabsretten. Den Europæiske Ombudsmand og Europa-Parlamentet med Udvalget for Andragender som mellemled konsulteres også mere og mere. Det sker således, at en klage, som er indgivet af en borger, også er genstand for et andragende i Parlamentet, indgivet af samme borger. Det er det, jeg kalder samtidig indgivelse, hvor hver klage får en individuel behandling, alt efter hvilken institution, den er indgivet til, og i henhold til forskellige tidsplaner, hvilket, som De forstår, er kilde til forvirring både for borgeren og for institutionerne selv.
Det forekommer ønskeligt og logisk, at de beslutninger, som træffes af Fællesskabets institutioner om klager, regresmuligheder eller andragender bliver genstand for koordinering imellem de involverede institutioner i henhold til et indlysende ønske om effektivitet for borgeren.
Derfor anmoder vi øjeblikkeligt Kommissionen om at revidere den interinstitutionelle aftale fra 1989. Vi skal også tænke på, at ombudsmandsembedet er blevet oprettet efter denne dato, og at retten til at indgive andragender er anerkendt i en lang række medlemsstater, hvilket har øget antallet af regresser betragteligt.
På trods af Kommissionens kompetence i behandlingen af klager, kan borgeren ikke komme uden om Udvalget for Andragender, som yder en mere politisk opmærksomhed og giver et mere politisk svar på de stillede spørgsmål, men Kommissionen og Parlamentet supplerer naturligvis hinanden for at sikre den efterspurgte effektivitet. Informationsbehovene vil i øvrigt vokse i de kommende år med tiltrædelsen af 10 nye medlemsstater til Fællesskabet.
Tillad mig til slut at komme ind på et ekstremt lovende resultat fra Kommissionen, nemlig oprettelsen af SOLVIT. SOLVIT har til formål meget hurtigt - og når jeg siger meget hurtigt, taler jeg om 10 uger, med fire ekstra uger i tilfælde af et supplerende spørgsmål - at løse tilbagevendende, grænseoverskridende spørgsmål vedrørende det indre marked og således at forebygge retssager. Det originale ved SOLVIT er, at netværket involverer medlemsstaterne i et partnerskab med Kommissionen om sagsforberedelsen. Det er et tegn på integration, som i øvrigt har voksende succes, og det er Kommissionen, vi skal takke for dette fremskridt, hvis endelige mål er at forenkle borgernes tilværelse i overensstemmelse med fællesskabsretten.
Diamantopoulou
Hr. formand, Kommissionen glæder sig over, at fru Fourtou i sin betænkning bifalder meddelelsen om forbindelserne med klagere i sager om overtrædelse af fællesskabsretten.
Meddelelsen tjener to formål. Det første er at skabe offentlig opmærksomhed om procedurereglerne for klager, der behandles af Kommissionen. Det andet er at stramme op på den interne disciplin med hensyn til formidling af oplysninger til klagere under sagen, også efter at sagen er afsluttet.
Kommissionen er rede til sammen med Parlamentet at undersøge mulighederne for at forbedre koordinationen af de to organers behandling af sager om de foranstaltninger, som medlemsstaterne træffer, der er uforenelige med fællesskabsretten, når den pågældende institution orienteres om disse foranstaltninger via andragender eller klager.

Camisón Asensio (PPE-DE).
Hr. formand, det er almindeligt kendt, og de af os, der er medlem af Udvalget for Andragender har vidst det i et stykke tid nu, at Parlamentet og Den Europæiske Ombudsmand ikke er overvældende tilfreds med den måde, som Kommissionen har behandlet klager fra EU-borgere på. Det er ofte blevet kritiseret.
Derfor har Ombudsmanden i forbindelse med en klage over det makedonske joint venture dengang udtalt, at Kommissionen skal tage sine procedurer i forbindelse med klager fra borgerne op til fornyet overvejelse, med andre ord med hensyn til kommunikationen mellem Kommissionen og EU-borgerne.
Nu står vi så med en meddelelse fra Kommissionen, hvori den erkender, at håndteringen af denne kommunikation kræver en bedre ramme, særlig ud fra et administrativt synspunkt, i forbindelse med den løbende personlige kontakt med de borgere, som har indgivet klagen eller andragendet, og med hensyn til klassificeringen af klager, således at de kan behandles korrekt og hensigtsmæssigt.
Det er lykkedes med fru Fortous betænkning, og jeg vil gerne lykønske hende med hendes arbejde. Aftalen skal holdes helt til afslutningen. Vi opfordrer Kommissionen til at tilslutte sig forslagene i betænkningen, som er ret fornuftige.
Jeg gentager derfor, at vi skal give vores fulde støtte til betænkningen og til Kommissionen. Det er et passende tidspunkt at gå videre i denne retning, da det falder sammen med optagelsen af 10 nye medlemsstater.

Keßler (PSE).
Hr. formand, mine damer og herrer, indledningsvis vil jeg gerne lykønske fru Fourtou med hendes betænkning og takke hende. Min gruppe mener, at Kommissionens meddelelse er et skridt i den rigtige retning, da den erkender, hvor vigtig en rolle klageren har ved afdækningen af overtrædelser af fællesskabsretten. Kommissionen skal tage imod borgerne som en udbyder af tjenesteydelser og varetage borgernes interesser. Kun på den måde bliver der skabt tillid og formidlet en følelse af, at EU er en Union for borgerne. Borgerne skal altid vises nye veje at hævde deres rettigheder som europæiske borgere på. Det må også gælde for Kommissionen, også selv om det skulle vise sig, at den for en gangs skyld ikke er det rigtige sted at henvende sig med en klage. Borgerne skal have en fornemmelse af, at det er Europa, og jeg siger Europa, fordi vi må huske på, at mange borgere ikke skelner mellem institutionerne. Borgerne skal derfor have et svar, hvorfor jeg hilser det særlig velkommen, at meddelelsen omfatter dette aspekt.
Jeg kunne dog have ønsket mig en klarere formulering, idet Kommissionen under alle omstændigheder skal henvise klageren til en alternativ klageadgang. Borgerne skal behandles og underrettes individuelt og personligt. Kommissionen skal underrette klageren med det samme og konsekvent. Her er det også vigtigt, at klageren virkelig har mulighed for at fremlægge sin klage personligt over for Kommissionen og uddybe den nærmere.
De gode hensigter i meddelelsen skal nu omsættes til praksis, og vi må ikke tillade, at de blot forbliver teori på papiret. Ligesom ordføreren mener jeg principielt også, at fristen på et år til behandlingen af klager er tilstrækkelig. Det vil dog sige, at etårsfristen skal være reglen, og at borgerne skal kunne stole på virkelig at få svar inden for et år. Påskuddet om, at Kommissionen ikke har tilstrækkeligt personale til det, køber jeg ikke. Ligesom fru Fourtou beklager jeg, at meddelelsen ikke knytter forbindelse til proceduren med andragender. Udvalget for Andragender har i årevis krævet et øget interinstitutionelt samarbejde. Det blev også taget op i Perry- og Keßler-betænkningen.

Lambert (Verts/ALE).
Hr. formand, jeg vil starte med at lykønske ordføreren med betænkningen og Kommissionen med meddelelsen. Vi ser det som et vigtigt skridt i retning af anerkendelse af borgernes retmæssige roller og rettigheder i tilfælde, hvor de måtte ønske at indgive en klage til Kommissionen. Det er også første gang, at Kommissionen har vedtaget offentlige regler for behandlingen af medlemsstaternes overtrædelser af fællesskabsretten. Disse offentlige regler er i de fleste tilfælde en markant forbedring af praksis i en række af vores medlemsstater.
Da den tidligere ombudsmand, Jacob Söderman, anmodede Kommissionen om at vedtage regler for behandling af klagere, husker jeg, at han henstillede til, at man anerkendte, at klageren var part i en administrativ procedure. Selv om min gruppe mener, at det bør være det endelige mål, mener vi også, at den vedtagne norm er en stor forbedring. Måske vil der være mulighed for at gå endnu videre og vedtage en administrativ lov for EU's institutioner og agenturer.
Dernæst vil jeg gerne nævne et område, hvortil min kollega, hr. Wyn, og jeg stillede et ændringsforslag, der blev forkastet på udvalgsplan - hvilket er meget usædvanligt, da medlemmerne af vores udvalg som regel er særdeles fornuftige. I den nuværende betænkning fastsættes det, at Kommissionen har ret til at udøve et skøn vedrørende en klage.
Selv om vi anerkender, at Kommissionen skal have mulighed for at udøve en eller anden form for skøn vedrørende en eventuel overtrædelsesprocedure, skal dette skøn udøves i overensstemmelse med Kommissionens forpligtelser til at sikre, at fællesskabsretten gennemføres og finder anvendelse.
Artikel 211, hvori det er fastsat, at Kommissionen skal drage omsorg for gennemførelsen af traktaterne, og artikel 226, hvori det er fastsat, at Kommissionen kan iværksætte overtrædelsesprocedurer, udgør den vigtigste sikring i traktaterne af overholdelse af EU's acquis. Vi er derfor betænkelige ved, at Kommissionens ret til at udøve skøn skal være meget vidtrækkende og vil foretrække, at der fastsættes rammer for udøvelsen af skøn.
Endelig vil jeg, hvor konventet nærmer sig sin afslutning, understrege vigtigheden af at opretholde Kommissionens rolle i overvågningen af gennemførelsen af fællesskabsretten. Antallet af klager, som Kommissionen har modtaget, og antallet af andragender, som Parlamentet har modtaget, viser tydeligt, at borgerne har et stort behov for denne mulighed.

Bösch (PSE).
Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil også gerne lykønske ordføreren med hendes meget korte og koncise betænkning. Den formulerer tingene kort og klart, og det vil sige, at vi har behov for større gennemskuelighed og engagement fra Kommissionens side i dens forvaltning og over for EU's borgere - noget, der allerede har været nævnt. Jeg synes, at en frist på et år ikke blot er rimelig, men endda meget generøs. Vi har medlemsstater, hvor overholdelse af frister hører til dagens orden. Vi bør i fællesskab forsøge at udrydde dobbeltbehandlingen af klager. Det er også allerede blevet nævnt. Det er et mål for Parlamentet og navnlig for Udvalget for Andragender.
Kommissionen har stadigvæk sine vanskeligheder med en borgernær og gennemskuelig forvaltning. På et tidspunkt har vi alle været ude for at skulle forsvare det relativt lave antal embedsmænd - omkring 17.000-18.000 - som Kommissionen har, fordi den det meste af tiden optræder i offentligheden, som om den havde 100.000. Jeg behøver ikke at minde om den gemmeleg, som Kommissionen for øjeblikket leger i forbindelse med Eurostat-skandalen, hvor man har en fornemmelse af, at Kommissionen endnu ikke har lært, at moderne forvaltning har noget at gøre med gennemskuelighed. Vi behøver bare at se på Ombudsmandens beretning fra sidste år, som viser, at 75% af klagerne i 2002, fru kommissær, vedrørte Deres institution. Heriblandt var der klager, som kunne have været afgjort relativt let og billigt. Faktisk vedrørte 27% af klagerne fra EU-borgere manglende gennemskuelighed og afslag på informationer. Igen er essensen af det hele gennemskuelighed. Hr. Prodi lovede offentligt noget helt andet, da han tiltrådte for tre år siden. Yderligere 15% vedrørte forvaltningsmæssige forsinkelser, som kunne undgås. De forsinkede betalinger er blevet legendariske i EU.
Her er der efter min mening et stort og billigt potentiale for forbedringer. Vi har kun brug for lidt god vilje, og jeg synes, det ville være en god idé, om vi, fru kommissær, med hensyn til overholdelsen af de forpligtelser, som De har indgået, hvorefter alt vil blive behandlet inden for et år, kunne blive enige om, at Parlamentet skal have regelmæssige beretninger fra Dem.
Formanden.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted efter debatten om tilfælde af krænkelse af menneskerettighederne.

Formanden.
Næste punkt på dagsordenen er debat om tilfælde af krænkelse af menneskerettighederne, demokratiet og retsstatsprincippet.

Formanden.
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende beslutningsforslag:
B5-0293/2003 af Nassauer og Posselt for PPE-DE-Gruppen om situationen i Indonesien, navnlig i Aceh;
B5-0298/2003 af Vinci for GUE/NGL-Gruppen om situationen i Indonesien, navnlig i Papua og Aceh;
B5-0301/2003 af Belder for EDD-Gruppen om situationen i Indonesien, navnlig i Aceh;
B5-0302/2003 af De Rossa, Schulz, Randzio-Plath og van den Berg for PSE-Gruppen om situationen i Aceh-provinsen i Indonesien;
B5-0307/2003 af van den Bos for ELDR-Gruppen om situationen i Indonesien, navnlig i Papua og Aceh;
B5-0311/2003 af Wuori, McKenna og Maes for Verts/ALE-Gruppen om situationen i Aceh- og Papua-provinserne i Indonesien.

Posselt (PPE-DE).
Hr. formand, vi beskæftiger os i dag med et af de vanskeligste kriseområder i Asien, et område, som truer med at blive endnu farligere, og vi kan ikke forstå dette problem, hvis vi blot tyr til de sædvanlige klichéer.
Indonesien er et land med mange nationaliteter og overgår alene rent geografisk langt vores europæiske dimensioner. I den del af verden kan man ikke skære alt over én kam. Vi har det problem, at Aceh er et gammelt historisk sultanat, som har haft en betydende kulturel indflydelse på regionen. Aceh var en stor søfarernation og har også haft en religiøs indflydelse på regionen. Herfra bredte islam sig så stærkt til hele Asien, og øen har udviklet en stærk og sund selvbevidsthed. I kolonitiden blev Aceh, som så mange andre nationer i denne region, ganske enkelt ensrettet, og efter dekolonialiseringen blev den en del af den kunstige stat Indonesien.
Men nu vil vi bestemt ikke sætte spørgsmålstegn ved staten Indonesiens integritet, som alene af økonomiske og strategiske grunde er en af vores vigtigste og mest værdifulde partnere. Men på den anden side må vi se realiteten i øjnene, og den er nu engang, at man har begået den fejl i Indonesien, at man har prøvet at løse problemet med de overbefolkede øer Bali, Java og Sumatra ved at indføre noget, som kaldes transmigrasionspolitik. Man har med andre ord forsøgt at flytte befolkningen fra disse øer til andre øer med et andet kulturelt og historisk præg og at nedstemme andre befolkningsgrupper, som har ført til en lang række etniske og religiøse konflikter. Disse konflikter er ikke kun, som på Molukkerne, konflikter mellem muslimer og kristne, men i Aceh-provinsen er der også konflikter mellem muslimer og muslimer eller mellem forskellige etniske grupper.
Derfor må vi gribe dette problem an med største forsigtighed. På den ene side må vi kræve meget klart, at magtanvendelsen i Aceh-provinsen og de terrorhandlinger, der finder sted i regionen, må høre op. På den anden side må vi også kræve, at den indonesiske regering, som er vores partner, står ved sine forpligtelser, og det vil sige, at den gennemfører selvstyreordningen for Aceh-provinsen fuldt ud og sørger for, at der hersker demokrati og retsstatsprincipper, og at frem for alt humanitære organisationer, internationale observatører og internationale medier har adgang til regionen. Indonesien burde ikke have noget at skjule, landet er vores partner. Men den måde, som Indonesien tackler den selvsikre Aceh-provins og dens frihed på, er også et vigtigt kriterium.
Meijer (GUE/NGL).
Hr. formand, grænserne i den tredje verden er for en stor del et produkt af europæisk kolonistyre. Folkeslag, som ønskede at høre sammen, blev splittet, fordi deres boligområde blev fordelt mellem kolonibesættere. Derimod er folkeslag, som gerne ville have en selvstændig stat, tildelt store, mægtige naboer, som ønskede at erobre de områder, som de boede i. Især hvis der i et sådan områdes undergrund er fundet metaller eller olie, bliver det vanskeligt at ændre den politiske inddeling på en fredelig måde.
Indonesien er et produkt af mere end tre århundreders nederlandsk kolonialisme. Fem store øer og utallige småøer blev samlet under én regering for at forsyne en røverstat ved Nordsøen - som forfatteren Multatuli fra det 19. århundrede kaldte det - med billige råstoffer og handelsvarer. De to områder, hvor den indonesiske hær nu forsøger at tilintetgøre løsrivelsesbevægelser, Aceh i det nordlige Sumatra og det vestlige Papua, var de sidste områder, der blev tilføjet det nederlandske kolonirige. Først omkring 1900 blev de besat af den nederlandske kolonihær efter en lang og blodig krig i Aceh.
Nederlandene interesserede sig næppe for øen Ny Guinea, som oprindeligt var fordelt mellem Nederlandene, Tyskland og Storbritannien, og hvor papuanere, som dengang stadig levede i urtiden, boede, indtil Indonesien løsrev sig fra Nederlandene i uafhængighedskrigen. Dengang var det det sidste kolonistøttepunkt i Asien. Under pres fra Amerika, som søgte gode forbindelser med Indonesien, afstod Nederlandene alligevel dette område for 40 år siden. Den lovede folkeafstemning blandt indbyggerne om, hvorvidt de ville tilslutte sig Indonesien eller ej, har aldrig fundet sted.
I 1945 forsøgte Nederlandene alligevel at opdele Indonesien i et uafhængigt, tætbefolket Java og en række satellitstater deromkring med nær tilknytning til Nederlandene. Mange indonesere og i hvert fald deres regenter og militær betragter det stadig som en stor succes, at de umuliggjorde denne splittelse. Den mægtige rolle, som den indonesiske hær - der i mange år har passet på mineraler og undertrykt etniske mindretal - spiller, kan forklares af dette ligesom den langvarige besættelse af det tidligere portugisiske Timor og et tidligere forsøg på at indlemme det forhenværende britiske Malaysia.
I Indonesien drejer det sig nu om problemer, der er forårsaget af Europa og USA. Derfor er det godt, at også Europa-Parlamentet blander sig i disse dårlige tilstande. I modsætning til tidligere må det ikke ske gennem militære interventioner udefra, men det skal ske gennem diplomatisk og, om nødvendigt, økonomisk pres. For at muliggøre de indonesiske folkeslags demokrati og selvbestemmelse, er vi altid nødt til at tage hensyn til disse årsager og følsomme områder.

Belder (EDD).
Hr. formand, det indonesiske statsforbunds politiske skrøbelighed er tydelig. Det berømte indonesiske ørige risikerer at smuldre i den østligste del, Papua, og i den vestlige del, Aceh. Jakartas modforanstaltninger, især militære, har hidtil haft den modsatte virkning. Både i Papua og i Aceh underminerer de den centrale myndigheds tilsagn om autonomi. Det befordrer en farlig radikalisering. Især i Aceh, som altid har sat stor pris på sin uafhængighed - det har nederlænderne måttet sande - kan eskalering af den langvarige konflikt mellem Jakarta og GAM-oprørere føre til et nyt arnested for international islamisk terror. Dette frygtindgydende perspektiv bør få Jakarta til at optræde taktfuldt. Det er absolut nødvendigt, at omverdenen, Kommissionen og Rådet involveres.

Casaca (PSE).
Hr. formand, kære kolleger, det, vi er i dag kan bevidne, er faktisk et klart tilbageskridt for freden og retsstaten i Indonesien, som det fremgår dels af den brudte våbenhvile og genoptagelsen af fjendtlighederne i Aceh-provinsen, dels af den stigende spænding i Irian Jaya, også kendt som Vestpapua.
Indonesien er et af de mest vidtstrakte lande i verden, og det udmærker sig ved ud over de problemer, som geografien og historien, særlig afkoloniseringsprocessen, har skabt - som hr. Meijer allerede har været inde på, og hvor problemerne i forbindelse med det tidligere sultanat Aceh har sine rødder - at have tilføjet de problemer, der følger af brutal undertrykkelse, diktatur og Indonesiens ekspansionistiske politik, som har omfattet anneksion af Irian Jaya og militær erobring af Østtimor.
Disse to sidste hændelser kan hjælpe os til at forstå, hvor alvorlig og kompleks den situation er, som vi står over for i landet i dag. Afkoloniseringen af Østtimor, der fulgte efter Suharto-diktaturets fald, blev et historisk vendepunkt for den interne ekspansionistiske logik, der har kendetegnet Indonesien, og for holdningen i den vestlige verden, der i gerning eller ved tavshed havde støttet erobringen af denne lille, unge sydøstasiatiske nation.
Som bekendt var der ikke tale om nogen fredelig aktion, og den kunne kun lykkes, fordi der blev anvendt ekstern militær magt, eftersom FN var ude af stand til alene at imødegå Indonesiens væbnede reaktion. På denne baggrund og i erkendelse af, at det ikke giver mening, at vi altid erklærer os som modstandere af væbnet indsats, synes alting at pege på, at vi befinder os i en situation, hvor der, som vores fælles beslutning siger, må gøres alt, hvad der er muligt for at standse den væbnede konflikt og for at forsøge igen at få gang i dialogen mellem den indonesiske regering og separatistbevægelsen i Aceh og også repræsentanterne fra Irian Jaya.
Ud over at vi må påtage os at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at genetablere våbenhvilen i Aceh og dialogen i Irian Jaya, må vi også formulere en udenrigspolitik for Indonesien, der hviler på respekt for menneskerettighederne, for mindretallene og for dialog mellem forskellige etniske og religiøse grupperinger. Disse principper må veje tungere end geopolitiske kalkuler eller økonomiske interesser, der altid er dårlige rådgivere under sådanne omstændigheder, og som har givet os så dårlige resultater i fortiden, og de må også veje tungere end deterministiske overvejelser over territoriel integritet eller ret til selvbestemmelse, der undertiden allerede i deres udgangspunkt er vanskelige at afgøre.

Van den Bos (ELDR).
Aceh har aldrig villet høre ind under Indonesien. Det var allerede sådan under det nederlandske kolonistyre, og det har faktisk aldrig ændret sig. Det er der geografiske, etniske og religiøse, men især økonomiske grunde til. Indtægter fra naturgas er en vedvarende kilde til spændinger. Skal de tilfalde den indonesiske regering, militæret, oprørerne eller indbyggerne selv? Siden 1976 er befolkningen blevet terroriseret, både af det indonesiske militær og af GAM-oprørerne. Af egen erfaring ved jeg, hvor farligt det er at rejse alene i dette område. I årenes løb har forhandlingerne mellem GAM og det indonesiske militær aldrig resulteret i noget væsentligt. Den virkelige grund kunne godt være, at begge parter har interesse i, at denne anarkistiske situation fortsætter, fordi de begge tjener en masse på den.
Efter de seneste mislykkede forhandlinger er den indonesiske regering gået over til en storstilet militær offensiv, som nemt kan udarte til frygtelige overgreb på begge sider. Regeringen i Jakarta har svoret, at menneskerettighederne vil blive respekteret, men hvem kan observere det i dette bjergrige urskovsområde? Derfor er det af største betydning, at der sendes internationale observatører til området, som beskyttes effektivt. EU skal meget kraftigt opfordre både den indonesiske regering og GAM til nu at nå frem til en fredelig ordning med retfærdige aftaler om fordelingen af mineralerne. Militære løsninger har aldrig vist sig at være varige i Aceh.
Det er overordentlig beklageligt, hr. formand, at Papuas særlige autonomilov er trukket tilbage og erstattet af en ny lov, hvori området opdeles i tre provinser. Endelig syntes der at være opnået en løsning, som alle kunne acceptere, og som ville garantere stabilitet. Men fru Megawati lytter for meget til militæret og har ikke politisk mod til at sætte sin egen vilje igennem. På grund af denne politik vil heller ikke papuanerne længere høre ind under Indonesien, og det kan da ikke være hensigten.

Maes (Verts/ALE).
Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, de historiske omstændigheder viser, at vi i EU ikke fortsat kan være ligeglade med hensyn til, hvad der sker i Indonesien, Aceh og Papua Ny Guinea. Krigen, som fortsætter, og som har varet i 27 år i Aceh, viser, at følgerne af kolonitiden stadig har indvirkning den dag i dag. Vi skal bl.a. overbevise indoneserne om, at kun politiske løsninger er mulige for at bilægge disse politiske konflikter. En konkret og tydelig våbenembargo mod den indonesiske regering kunne være et første skridt, men ligeledes skal vi kunne overbevise den indonesiske regering om, at et land med 150 millioner indbyggere med mange tusinde øer ikke skal regeres som en enhed.
Hvis viljen til selvbestemmelse og autonomi er til stede, både i Aceh og hos papuanerne, skal man tage hensyn til det. 12.000 ofre i Aceh, daglige grusomheder, krænkelser af borgernes rettigheder, voldtægter, angreb på landsbyer, det skal bringes til ophør, og der skal findes en politisk løsning. Og man skal også i Papua vende tilbage til den løsning, som stiller autonomi i udsigt. Vi er ikke tilhængere af, at der opstår særskilte stater overalt, men det kan da heller ikke være sådan, at en katastrofal centralisme, der påtvinges mod befolkningens vilje og med militære midler, i sidste instans ville blive løsningen. En retfærdig løsning på det politiske problem er nødvendig, for at der kan herske fred, og for at naturrigdommene, som er til stede i stort omfang, kan udvindes til gavn for hele befolkningen og med deltagelse af dem, som har boet der i århundreder.
Vesten skal ikke gøre sig medskyldig i Indonesiens militære løsninger, men skal konsekvent vedblive at opfordre til en politisk løsning, som stiller autonomi i udsigt, om end det sker inden for rammerne af den indonesiske stat.

Tannock (PPE-DE).
Hr. formand, Indonesien har iværksat den største militære operation siden invasionen af Østtimor i 1975 imod medlemmer af separatistbevægelsen GAM i Aceh efter ophøret af en fem måneder lang våbenhvile, og der er allerede rapporter om mange lidelser og krænkelser af menneskerettighederne.
Konflikten er opstået, fordi sultanatet Aceh - selv om det aldrig teknisk blev inkorporeret i det hollandske Ostindien - var et af de territorier, der blev givet til Indonesien af Holland i 1949 efter FN-sponsorerede forhandlinger mellem Indonesien og den tidligere kolonimagt. Selv om befolkningen i Aceh var muslimer, indledte de straks en kamp for uafhængighed, og provinsen fik en særlig status. De nuværende uroligheder forværres af den indonesiske regerings udnyttelse af provinsens olie- og gasressourcer samt Transmigrasi-politikken, der har medført, at mange javanesere har slået sig ned og fået arbejde i provinsens kyst- og industribælter.
Den tidligere våbenhvile, der fra EU's synspunkt delvis havde til formål at sikre indonesisk støtte til den globale bekæmpelse af terror og beskyttelse af menneskerettighederne i Aceh, er helt tydeligt brudt sammen. Præsident Megawati ønsker forståeligt nok at forhindre, at Indonesien nedbrydes. Hæren har tilsyneladende - og uklogt - overbevist præsidenten om, at en militær løsning er et fornuftigt alternativ. Det er højst usandsynligt, at en militæraktion vil lykkes på længere sigt. Der skal hurtigst muligt findes en politisk løsning.

Lynne (ELDR).
Hr. formand, den indonesiske regering skal formelt understrege sin afstandtagen til krænkelserne af menneskerettighederne, f.eks. de ulovlige drab, herunder henrettelser uden retsforfølgning, forsvundne personer og tortur. Det skal gøres klart over for sikkerhedsstyrkerne, at overtrædelser ikke vil blive tolereret, og at overtrædere vil blive retsforfulgt. Begge sider skal overholde de internationale menneskerettigheder og humanitære love, og overholdelsen skal være synlig.
Der skal være en fornuftig kommandovej for sikkerhedspersonalet. Disse personer skal forstå, at de vil blive holdt ansvarlige for udførelsen af de uhyrlige forbrydelser - ikke blot de personer, der udfører ordrerne, men også dem, der giver ordrerne.
Forbrydelser imod kvinder og børn bør under ingen omstændigheder tolereres. Desværre sker disse forbrydelser stadig.
Den indonesiske regering skal træffe foranstaltninger til at beskytte de personer, der forsvarer menneskerettighederne, og de medlemmer af pressen, der protesterer imod disse uhyrligheder.
Reding
Hr. formand, jeg vil gerne dele mit indlæg op i to dele, den første handler om Aceh og den anden om Papua.
Hvad angår Aceh, figurerer Kommissionen sammen med formandskabet blandt de fire medformænd for Tokyo-konferencen (Japan, USA, EU og Verdensbanken). Denne konference har opfordret til underskrivelsen af en våbenhvileaftale mellem den indonesiske regering og oprørerne fra Aceh baseret på - hvilket jeg gerne vil understrege - Indonesiens territoriale integritet.
Aftalen om at indstille fjendtlighederne er det hidtil mest gennemførte forsøg på at løse en konflikt, som har varet i 26 år, og som har kostet livet for henved 12.000 mennesker, der for de flestes vedkommende var uskyldige civile.
Kommissionen har med sit særlige udrykningsværktøj bidraget med et beløb på 2,3 millioner euro til udsendelsen af 50 internationale observatører til Aceh-provinsen. Desværre har situationen i marken i mellemtiden taget en alvorlig drejning.
Den 17. og 18. maj i Tokyo deltog Kommissionen sammen med andre medformænd i en 11 timer lang forhandling mellem den indonesiske regering og GAM (Bevægelsen for et frit Aceh) med henblik på at redde våbenhvilen, som vaklede. Desværre slog drøftelserne fejl, hvilket fik den indonesiske præsident til at erklære krigstilstand og indlede en meget omfattende militæroperation.
Siden har Kommissionen kun kunnet bekræfte, hvad de ærede parlamentsmedlemmer har sagt. Situationen er meget alvorlig, de oplysninger, vi modtager, er mere end foruroligende, og overtrædelserne af menneskerettighederne er alvorlige. Vi er også meget optagede af anmodningen til de internationale og ikke-statslige hjælpeorganisationer om at forlade provinsen samt af den militære censur af de presseorganer, som dækker situationen på stedet eller rapporterer om de faktiske forhold i provinsen.
Hr. formand, i Kommissionens øjne vil en militær operation ikke gøre det muligt at bringe varig fred til Aceh, selv om den efter foregivende udføres i de bedste hensigter. Det er grunden til, at vi er fast overbeviste om, at vejen til fred fortsat går gennem en god forvaltning, lov og ret, overholdelse af menneskerettighederne, den demokratiske proces og udvikling.
Vi tager erklæringen fra den koordinerende minister for politiske anliggender og sikkerhed, hr. Yudhoyono, til efterretning, i henhold til hvilken hans regering vil overholde Genève-konventionen og den humanitære folkeret i Aceh-provinsen. Men det internationale samfund bør opfordre den indonesiske regering til at sikre ngo'er og internationale humanitære agenturer adgang til provinsen og til at garantere for deres sikkerhed, fordi der her er tale om en livsnødvendig forudsætning for hurtig og klar befordring af en hjælp, som borgerne og de mest berørte befolkningsgrupper har så hårdt brug for.
Vi er overbevist om, at der ikke er nogen anden mulighed end at genskabe dialogen omkring et forhandlingsbord. Erklæringen fra den indonesiske regering, hvori den siger, at den fortsat er åben for forhandlinger, støtter os i vores holdning. Vi opfordrer således regeringen og GAM til hurtigst muligt at foreslå en ramme, som gør det muligt at genoptage disse forhandlinger. Kommissionen er ligesom de andre instanser bag initiativet fortsat indstillet på at lette processen med alle tænkelige midler.
Hr. formand, jeg når nu til det andet punkt i Europa-Parlamentets spørgsmål, nemlig situationen i Papua. De er helt sikkert klar over, at det indonesiske parlament har vedtaget en særlov om Papuas selvstændighed i 2001. I 2002 mobiliserede Kommissionen efter konklusionerne af en undersøgelse, som blev gennemført i fællesskab af indonesiske og europæiske eksperter, sine midler fra den hurtige udrykningsmekanisme for at støtte de indonesiske myndigheders iværksættelse af omtalte lov ved at stille en ekspert i decentralisering og Indonesien til deres rådighed. Og jeg holder kraftigt fast i, at dette initiativ blev truffet i EU i streng respekt for Indonesiens territoriale integritet, og at det modtog de indonesiske myndigheders fulde støtte og samarbejde. Midt i 2003 foreslog Kommissionen teknisk bistand til Papuas provinsregering og iværksættelsen af særloven om selvstændighed. Lanceringen af dette program er endnu ikke godkendt af den indonesiske regering. Kommissionen håber, at det kun er tekniske årsager, der ligger til grund for forsinkelsen.
Kommissionen har bemærket det præsidentielle dekret af 27. januar 2003 til oprettelse af tre nye provinser i Papua, og at det indonesiske parlament, som skal bekræfte oprettelsen af disse provinser, endnu ikke har afgivet udtalelse. Vi er ikke desto mindre meget optagede af de konsekvenser, som gennemførelsen af dekretet kunne få for iværksættelsen af særloven om selvstændighed i Papua-provinsen. Vi er fortsat overbevist om, at den vej, som er åbnet af særloven, er og bliver den, de indonesiske myndigheder skal følge. Kommissionen opfordrer den indonesiske regering til at iværksætte særloven og opretholder sit tilbud om bistand i den forbindelse. Samtidig bekræfter Kommissionen sin støtte til at bevare Indonesiens territoriale integritet og er fortsat opmærksom på overholdelsen af menneskerettighederne i denne provins såvel som i alle andre provinser i Indonesien.
Formanden.
Tak, fru kommissær.
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted efter forhandlingen.

Formanden.
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende beslutningsforslag:
B5-0297/2003 af Eriksson, Bertinotti, Boudjenah og Morgantini for GUE/NGL-Gruppen om anholdelsen af Aung San Suu Kyi i Burma (Myanmar);
B5-0303/2003 af Veltroni, Glenys Kinnock, van den Berg og Schulz for PSE-Gruppen om anholdelsen af Aung San Suu Kyi (Burma);
B5-0305/2003 af Van Orden, Deva, Thomas Mann, Maij-Weggen og Sacrédeus for PPE-DE-Gruppen om Burma (Myanmar);
B5-0306/2003 af van den Bos for ELDR-Gruppen om Burma;
B5-0310/2003 af McKenna og Isler Béguin for Verts/ALE-Gruppen om Burma.

Junker (PSE).
Hr. formand, et drama uden ende ser ud til at udspille sig i Burma. I årevis har en brutal junta terroriseret Burmas befolkning, som lever i dyb fattigdom. Regimet tyranniserer tusindvis af tvangsarbejdere, i landets fængsler vansmægtes tusindvis af politiske fanger, og præsidenten, som engang blev valgt demokratisk med et overvældende flertal, modtager af Nobels fredspris - og også af Europa-Parlamentets Sakharov-pris - var fængslet i årevis, hvorefter han efter en kort periode, hvor man havde et svagt håb om demokrati, igen blev anholdt den 31. maj i år sammen med ni andre medlemmer af landets parlament.
Som De sikkert vil have erfaret fra medierne, er det uklart, hvor mange menneskeliv militærets voldelige overgreb virkelig har kostet, eller hvilken skæbne næstformanden for det forfulgte parti, Den Nationale Liga for Demokrati, har lidt. Muligvis blev også formanden selv såret under dette seneste angreb. Det er et virkeligt alvorligt tilbageslag, efter at Aung San Suu Kyis løsladelse for nøjagtigt et år siden vakte forhåbninger om, at regimet var klar til at gennemføre reformer. I denne forhåbningens ånd blev den politiske dialog indledt under tilsyn af FN's særlige udsending, Razali Ismail, men man må frygte, at han vil blive hindret i at mødes med Aung San Suu Kyi under det besøg, som er planlagt til i morgen, og at det vil føre til, at fronterne bliver trukket endnu skarpere op.
Militærmagt, politisk forfølgelse og frihedsberøvelse af mennesker, som til trods for alle repressalier fortsætter med at kæmpe for demokrati - det må ikke tolereres. Derfor er Rådet blevet opfordret til straks at genindføre de sanktioner over for regimet, som midlertidigt er suspenderet. Men det skal også være klart, at Rådet, Kommissionen og ikke mindst Parlamentet af hensyn til den burmesiske befolkning ikke ønsker at lukke alle døre i Burma. Vi er med andre ord stadigvæk indstillet på at hjælpe med at tilskynde til en national forsoningsproces, men der skal også være tegn på, at en sådan forsoningsproces ønskes og støttes fra alle sider. Men så længe terror og militærmagt er fremherskende, er der ingen, der kan håbe på Europa-Parlamentets og de andre europæiske institutioners tolerance.
Chichester (PPE-DE).
Hr. formand, weekendens anholdelse af Aung San Suu Kyi, lederen af Den Nationale Liga for Demokrati, NLD, er dybt beklagelig og viser, at militærstyret i Burma ikke har planer om en demokratisk reform. Rapporterne om sårede er meget alarmerende. Den nye udvikling i sagen sætter også spørgsmålstegn ved effektiviteten af EU's aktioner imod det militære diktatur.
Vi kræver umiddelbar frigivelse af Aung San Suu Kyi og alle øvrige politiske fanger samt ophævelse af begrænsningerne over for NLD, universiteter og andre institutioner.
Den meget bekymrende forværring af den politiske situation i de sidste par dage er det seneste eksempel på den kontinuerlige krænkelse af menneskerettighederne. Enhver, der opponerer imod regimet, bliver chikaneret og anholdt og lever i konstant frygt for sit liv. Etniske minoriteter, som f.eks. Karen- og Shan-grupperne, lider under voldsom undertrykkelse, og der er over 130.000 flygtninge i lejrene langs grænsen mellem Thailand og Burma. Desværre er dette endnu et eksempel på, at EU's og det internationale samfunds bestræbelser på at få ændret situationen ikke har været særligt vellykkede. Vi har tydeligvis ikke ramt regimet der, hvor det gør ondt.
EU's forlængelse af rejseforbuddet i relation til Burma og fastfrysningen af aktiver blev vedtaget i april, men suspenderet indtil oktober i håb om en forbedring af situationen. Situationen er helt tydeligt forværret, og Rådet bør træffe hasteforanstaltninger til gennemførelse af de tiltag, der blev besluttet i den fælles holdning.
Situationen kan bedst afhjælpes, hvis det burmesiske regime overholder resultaterne af valgene i 1990, som det internationale samfund vedvarende har krævet.

Van den Bos (ELDR).
Burmas generaler gør virkelig alt for at blive ved magten. Munden lukkes på modstandere. Oppositionsleder Aung San Suu Kyi har af de seneste 14 år tilbragt halvdelen i husarrest. Nu er hun igen arresteret, angiveligt på grund af hendes egen sikkerhed. Juntaen er fuldstændig paranoid og kontrollerer regeringen, retsplejen, økonomien og befolkningens personlige liv i Burma. Der er ikke nogen som helst form for demokrati, og befolkningen holdes uvidende. Enhver, som har modtaget undervisning, næres der mistillid til. Ved enhver studenterdemonstration lukker regeringen universitetet. Landet har i 14 år befundet sig i en krise. Der er mangel på alt, undtagen korruption. Den griber om sig. Regimet diskriminerer Rohingya-befolkningen systematisk. Der er ikke tale om nogen virkelig forsoning mellem regeringen og oppositionen.
For at strø sand i øjnene på Vesten træffes der af og til kosmetiske foranstaltninger, såsom FN-udsendingen Razalis besøg. Burma har et af de mest korrupte regimer i verden. Det internationale samfund har tolereret dette alt for længe. De mere end 1.000 politiske fanger skal øjeblikkeligt løslades, og alle repressive foranstaltninger skal ophæves. EU skal placere Burma som et vigtigt punkt på ASEAN-mødets dagsorden på Bali. Så længe presset fra de omkringliggende lande stadig er minimalt, haster det ikke for generalerne at pakke sammen. Endvidere bør EU skærpe sin sanktionspolitik yderligere. Forretningskontakter skal bringes fuldstændigt til ophør, altså heller ingen investeringer. Der er risiko for, at generalernes faste vilje fører til en følelse af, at vi egentlig ikke kan gøre noget ved det alligevel. Men, hr. formand, vi er forpligtet over for den tålmodige og meget udholdende Aung San Suu Kyi og Burmas fattige befolkning til at gøre alt for at fordrive generalerne fra deres magt.

McKenna (Verts/ALE).
Hr. formand, jeg er enig i og kan støtte langt de flest indlæg, men jeg ønsker at rejse to spørgsmål. Det første drejer sig om, hvor Aung San Suu Kyi befinder sig. Hun er ikke set i mange dage, faktisk ikke siden slutningen af maj, da det blev rapporteret, at op imod 70 mennesker var blevet dræbt af juntaen, og at hun var blevet såret, muligvis i hovedet. At ingen har set hende eller ved, hvor hun befinder sig, rejser spørgsmål om, hvorvidt hun er i live, og hvordan hendes tilstand er. Parlamentet og institutionerne skal sende et meget stærkt signal til de burmesiske myndigheder om, at internationale organer straks skal have adgang til at besøge hende. Det er af afgørende betydning. Vi skal vide nøjagtig, hvilken situation hun befinder sig i.
Mit andet spørgsmål omhandler selve beslutningsforslaget, der indeholder en anmodning om nye valg. Jeg har forstået, at alle politiske grupper har accepteret, at dette krav fjernes. Det glæder mig, for det sender et meget farligt signal på nuværende tidspunkt. Det vil med andre ord betyde, at man giver efter for generalerne, at man ikke accepterer befolkningens vilje, og at man grundlæggende underminerer Den Nationale Liga for Demokrati. Det glæder mig, at de partier, som ønskede dette krav, har accepteret at fjerne det. Det ville være meget farligt og et meget uheldigt signal at sende til det militære regime i Burma på nuværende tidspunkt.

Mann, Thomas (PPE-DE).
Hr. formand, fru kommissær, 20 førende oppositionsmedlemmer er blevet anholdt i Burma, deriblandt Aung San Suu Kyi, modtager af Nobels fredspris i 1991, modtager af Parlamentets Sakharov-pris og formand for Den Nationale Liga for Demokrati. Mere end 100 af ligaens kontorer er blevet lukket, dens tilhængerne er blevet forfulgt og fængslet, og ifølge vores oplysninger er 70 sympatisører for nylig blevet dræbt af militærjuntaens væbnede styrker i den nordlige del af landet.
Efter at EU i de seneste år havde suspenderet handelslettelserne og blokeret for udlandskapital, kom de første positive virkninger. I 2002 blev Aung San Suu Kyis husarrest ophævet, og der var begrundet håb om reformer, hvorfor EU besluttede sig for at hæve nogle af sanktionerne inden udgangen af året. Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater opfordrer Burmas regering til at løslade nobelpristageren, hendes kampfæller og de politiske fanger nu. Forfølgelserne og myrderierne skal høre op omgående. Universiteter, skoler og Den Nationale Liga for Demokratis kontorer skal genåbnes. Vi kræver også frie valg med uafhængig international overvågning. Hvis militærjuntaen fortsat nægter at indlede en reformkurs, som er så bydende nødvendig, må visumforbuddet udvides, og kapitalen må forblive indefrosset, uden nogen mulighed for at opnå bevilliger. ASEAN-landene, De Forenede Nationer og det internationale samfund må forpligte sig, så presset fra Europa opnår bred støtte.

Casaca (PSE).
Hr. formand, jeg vil gerne tilslutte mig det, som både min partifælle, hr. Junker, og de andre medlemmer har sagt i deres indlæg, og udtrykke min dybe sørgmodighed og ængstelse over tilbageholdelsen af Aung San Suu Kyi, som er et levende symbol på frihed og demokrati i Burma og i hele verden, og over den bølge af undertrykkelse, der er skyllet hen over landet.
De spørgsmål, der her er blevet rejst, er spørgsmål, som vi må blive ved med at stille: Hvor længe skal vi være vidne til, at regimet i Burma kan fortsætte ustraffet? Giver det mening at blive ved med at satse på en forsoningsproces under de herskende betingelser? Og - som det sidste - hvorfor sætter Rådet ikke straks de sanktioner i værk, som det vedtog i sin fælles holdning den 28. april? Det er den appel, som jeg gerne vil afslutte mit indlæg med at understrege.

Sandbæk (EDD).
Hr. formand, lad mig indledningsvis sige, at jeg fuldt ud støtter de opfordringer, som er fremsat i beslutningsforslaget. Det må være hævet over enhver tvivl, at der er behov for en stramning af EU-sanktionerne imod Burma. Militærjuntaen har jo med arrestationen af Nobelprisvinderen Ang San Suu Kyi og 19 andre partifæller atter bevist, at de ikke ønsker at forbedre de demokratiske forhold i landet. At militærjuntaen hævder, at det sker for Ang San Sui Kis sikkerheds skyld, er en fornærmelse mod ethvert tænkende menneskes intelligens, og jeg er fuldstændig enig med kollega Patricia McKenna i, at vi øjeblikkeligt må forlange at få at vide, hvor hun opholder sig, og få adgang til hende.
Man kan derfor kun håbe, at en skærpelse af de internationale sanktioner vil få militærjuntaen til at komme på bedre tanker. Jeg mener, det er vigtigt, at Rådet skærper kravene til menneskerettighederne og fortsat bakker op om FN's særlige udsending. At man betingelsesløst løslader alle fanger og genoptager en reel dialog med oppositionen. For det er jo kun igennem en dialog med inddragelse af alle relevante, politiske aktører, at et solidt og legitimt demokrati kan genetableres.

Reding
Hr. formand, Kommissionen er fuldstændigt enig med de røster, som har lydt i Parlamentet. Vi er meget optagede af de seneste begivenheder og af den chikane og politiske vold, som Aung San Suu Kyi og tilhængerne af Den Nationale Liga for Demokrati har været ofre for under deres rejser i det nordlige Burma. Bekræftelsen fra de burmesiske myndigheder på, at Aung San Suu Kyi - for sin egen sikkerheds skyld! - og medlemmerne af hendes partiledelse er tilbageholdt, er meget bekymrende, og Kommissionen tilslutter sig fuldt ud alle Deres opfordringer om øjeblikkelig og betingelsesløs løsladelse af Aung San Suu Kyi og lederne af hendes parti.
Den burmesiske regerings beslutninger om at fængsle Aung San Suu Kyi og hendes medarbejdere, lukke Den Nationale Liga for Demokratis kontorer og lukke universiteterne er alle sammen store tilbageslag for den internationale forsoningsproces, og det er vores opgave at omstøde dem hurtigst muligt. Det er på høje tid, at den burmesiske regering viser, at den engagerer sig i den nationale forsoningsproces ved at samarbejde med Aung San Suu Kyi, NLD og de andre demokratiske kræfter i landet om at reetablere demokratiet, overholde menneskerettighederne og genskabe retsstaten.
I den henseende og i betragtning af det nært forestående besøg i Burma fra den 6. juni af FN's generalsekretærs særlige udsending, Razali Ismail, tilskynder Kommissionen de burmesiske myndigheder til et fuldt og konstruktivt samarbejde med hr. Razali og til at give denne tilladelse til frit at møde Aung San Suu Kyi og de andre demokratiske ledere.
Hvad angår gennemførelsen af de sanktioner, som er nævnt i Unionens fælles holdning om Burma af 28. april 2003, kan jeg forsikre medlemmerne af Parlamentet om, at Kommissionen følger situationens udvikling nøje og forholder sig klar til at støtte iværksættelsen af disse sanktioner hurtigst muligt, såfremt situationen ikke forbedrer sig.
Tillad mig på egne vegne at sige, hvor meget jeg respekterer og beundrer denne betydningsfulde politiker, Aung San Suu Kyi, som har modtaget Sakharov-prisen fra Europa-Parlamentet og Nobels fredspris, demokratiets og frihedens flamme. Jeg håber af hele mit hjerte, at hun har det godt, og at hun med hjælp fra alle de demokratiske kræfter vil finde en udvej for sig selv og sit folk.
Formanden.
Mange tak, fru kommissær.
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted i eftermiddag efter forhandlingerne.

Formanden.
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende beslutningsforslag:
B5-0287/2003 af Van Orden, Corrie, Deva, Foster, Parish, Tannock, Banotti, Gahler, Korhola, Lehne, Maij-Weggen og Sacrédeus for PPE-DE-Gruppen om Zimbabwe;
B5-0299/2003 af Vinci, Miranda og Morgantini for GUE/NGL-Gruppen om Zimbabwe;
B5-0300/2003 af Belder for EDD-Gruppen om situationen i Zimbabwe;
B5-0304/2003 af Glenys Kinnock og Schulz for PSE-Gruppen om situationen i Zimbabwe;
B5-0308/2003 af van den Bos og Mulder for ELDR-Gruppen om situationen i Zimbabwe;
B5-0309/2003 af Maes, Rod, Lannoye, Schörling og Marie Anne Isler Béguin for Verts/ALE-Gruppen om Zimbabwe.

Balfe (PPE-DE).
Hr. formand, Parlamentet har ved en række forskellige lejligheder anmodet om en skærpelse af sanktionerne over for Mugabes regime og strenge håndhævelse. Men der har endnu ikke været nogen effektiv reaktion fra Rådet. I øjeblikket, hvor hele spørgsmålet om demokratisk ansvar i EU drøftes, er det på tide, at Rådet tager mere hensyn til Europa-Parlamentets beslutninger. Rådet fornyede sanktionerne over for regimet, men slækkede samtidig på kravene. Rejseforbuddet for Mugabe og hans mest betroede medarbejdere er ikke håndhævet effektivt. Blot i sidste måned deltog handels- og industriministeren i et EU-møde i EU's hovedstad, Bruxelles, som var arrangeret af AVS, en institution, der er oprettet af EU. Vi kan ikke engang håndhæve et rejseforbud for at vise vores respekt for vores egne institutioner.
I november sidste år blev det overladt til Europa-Parlamentet at håndhæve sanktionerne ved at nægte repræsentanter fra Zimbabwe adgang til Parlamentet. Det førte naturligvis til forsinkelse af mødet, men vi må stå fast. Hvis de afrikanske lande er villige til at ødelægge AVS for at forsvare Mugabe, må vi lade dem gøre det, men vi må holde op med at gøre undtagelser med hensyn til dette rejseforbud.
Situationen er langt mere alvorlig i øjeblikket. Der er daglige problemer i Zimbabwe, der er ikke nok fødevarer og brændstof, inflationen øges med 50% om måneden, og forbrugerpriserne vil stige med mindst 300% i de næste par måneder. Befolkningen i Zimbabwe sulter. 12,6 millioner har brug for fødevarehjælp, og de mange strejker og demonstrationer er yderligere bevis på det internationale samfunds ineffektive foranstaltninger over for Mugabe. Dette beslutningsforslag har til formål at styrke vores indsats.

Belder (EDD).
Hr. formand, intimidering, voldtægt, tyveri af jord, mord, bedrag, svindel med stemmeurner, frihedsberøvelse og udsultning, det er de midler, som Mugabes rædselsregime benytter for at rive det tidligere velstående Zimbabwe med i en svimlende voldsspiral ned i en endnu dybere afgrund. Fra denne humanitære katastrofe hører vi så sent som i dag angstskrig fra individuelle ofre. Tænk f.eks. på en sekretær fra MDC, oppositionspartiet, som om natten blev overfaldet i sit hjem af et af Mugabes gangsterteam. Hun blev beskyldt for at være oppositionsleder Morgan Tsvangirais prostituerede. Straffen var indførelse af et geværløb i hendes vagina under dødstrusler og andre krav, som jeg ikke ønsker at nævne her.
Det er i denne afskyelige kontekst, at Tsvangirai opfordrede den hårdt ramte befolkning til en uges fredelig protest. Med den i mellemtiden rutinemæssige arrestation af oppositionslederen forsøgte diktatoren, som ikke skyr nogen midler, også at sætte en stopper for dette nødråb. Ligesom dette beslutningsforslag synes også jeg, at det er uforståeligt og overordentlig utroværdigt, at Rådet, idet det ser bort fra det rejseforbud, som det selv har indført, alligevel selv i Bruxelles fører drøftelser med dette forbryderiske regime. Ligesom andre afrikanske regimers vilje til at opretholde kontakten med regimet er dette en krænkelse af Zimbabwes befolkning i nød.
Jeg opfordrer på det kraftigste Kommissionen og Rådet til kompromisløst at afvise dette regime. Og i overensstemmelse med punkt 5 beder jeg Rådet om at foregå det internationale samfund med et godt eksempel og virkelig iværksætte en almen strategi for at genoprette demokratiet, retsstaten og respekten for menneskerettighederne i Zimbabwe.

Junker (PSE).
Hr. formand, mine damer og herrer, også i Zimbabwe synes situationen at udvikle sig til en historie uden ende. Jeg oplevede selv voldseskalationen, da jeg besøgte landet som valgobservatør i forbindelse med parlamentsvalgene, om end med en forkert kasket på, da jeg ikke blev anerkendt som repræsentant for EU. Mere end 30 oppositionspolitikere har mistet livet under disse opgør, og vi ser nu en ny voldseskalation. Vi må nu konstatere, at Mugabe ikke kun benytter skarpe våben mod fredelige demonstranter, men også benytter sult som et våben mod sin egen befolkning. Det er allerede blevet nævnt her i dag, at mere end halvdelen af befolkningen er afhængig af fødevarehjælp. Vi befinder os derfor også i et dilemma. Hvis vi ikke vil lade menneskene sulte ihjel, bliver vi nødt til at hjælpe dem, men hvis vi gør det, bidrager vi utilsigtet til at holde Mugabe ved magten.
Priserne på livsvigtige varer ryger i vejret i Zimbabwe. Inflationsraten eksploderer, den er for øjeblikket den højeste i verden. Økonomien ligger i ruiner, eksporten og turismen, som engang var blomstrende indtægtskilder, er brudt sammen. De tidligere så pålidelige retsstatsprincipper er sat ud af kraft, og de seneste voldshandlinger har vist, at Rådet gjorde rigtigt i at vedtage sanktionerne mod Mugabe-regimet. Men disse sanktioner iværksættes ikke konsekvent. Det er bydende nødvendigt! Hvis vi forventer, at disse foranstaltninger skal gøre noget som helst indtryk på regimet, må de også iværksættes konsekvent. Vi havde dette problem med en AVS-forsamling, som blev splittet på det. Vi vil fortsat have med dette problem at gøre, og hvis Kommissionen giver indrejsetilladelse til AVS-forhandlinger eller andre møder, bliver regimet styrket yderligere, og vores holdning, som går ud på, at vi er for genindførelse af retsstatsprincipper og demokrati og for respekt af menneskerettighederne, bliver svækket.
Det svækker også vores position inden for AVS-forsamlingen, hvor vi forsøger at få vores afrikanske partnerlande over på vores side, og det er i sandhed ikke nogen nem opgave. Vi har oplevet mange skuffelser. Vi har endda oplevet en situation, hvor vi ikke opnåede støtte til vores holdning til fordel for retsstatsprincipper, respekt af menneskerettighederne og i sidste ende et menneskeværdigt liv i Zimbabwe med alle demokratiske rettigheder.
Jeg vil dog gerne understrege, at godt en fjerdedel af dem, der var til stede ved AVS-forsamlingen, var enige med os under en hemmelig afstemning, og nogle delegerede vovede endda at sige det åbent og meget stærkt fordømme det, der foregår i Zimbabwe. Men vi må minde alle, som sidder til bords med Mugabe i Afrika, om, at det ikke kan være legalitetens vej at støtte et sådant regime. Vi må gøre vores holdning helt klar her, og det må Kommissionen også.
Maes (Verts/ALE).
Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger. Jeg er glad for den tone, som fru Junker anslog, og jeg vil gerne bede de britiske konservative om at lægge en noget større subtilitet for dagen, når de gang på gang tager Zimbabwe op. Vi har allerede gjort det ofte her, og egentlig stadig med meget lidt resultat. Der er ikke noget andet land, der er vedtaget så mange beslutningsforslag om med så ringe effekt. Lad os også se tingene i perspektiv.
Zimbabwe er ikke det land i Afrika, der har flest ofre for krig eller vold, men det betyder ikke, at situationen ikke er forværret yderst dramatisk. Landets økonomiske situation har aldrig været så dårlig, og den forværres dag for dag. 7,2 millioner ud af 12,4 millioner mennesker sulter, menneskerettighederne krænkes osv. Tortur hører til dagens orden, og arrestationer af journalister gør pressefriheden til en parodi.
Hos befolkningen i Zimbabwe er der imidlertid vilje til at gennemføre en fredelig overgang. MDC øger presset med strejker og politiske aktioner, og vi skal støtte dette pres. Vi skal støtte hr. Tsvangirai, som var den moralske vinder af valget. Hvis dette valg ikke var forfalsket, var han måske nu statsoverhoved. Oppositionen øger dette pres, men der er også stadig flere afrikanske lande - og det har vi kunnet mærke under AVS-møderne - som er rede til at udøve pres. Det har ikke altid haft resultat, men det var dog vigtigt, at hr. Mbeki fra Sydafrika og Nigerias præsident den 5. maj sammen udøvede pres, selv om dette ikke synes at føre til øjeblikkelige resultater.
Men hvordan kan vi tro, at alt ændrer sig i en håndevending? Hvordan håndterer Europa dette pres? Parlamentet kræver konstant, at al dialog bringes til ophør. Er det den rette metode? Rådet anvender åbenbart en anden metode og ønsker at pålægge sanktioner, for så vidt som disse ikke står i vejen for den normale dialog inden for de internationale organisationer.
Nu skal vi en gang for alle vide, hvad vi vil. Jeg opfordrer Parlamentet til at udøve pres og vedblive at udøve pres og ikke hele tiden være indbyrdes uenige om den måde, hvorpå vi gør det. Jeg støtter enhver forsvarlig foranstaltning, som stiller Mugabes regime med ryggen mod muren, men jeg forstår også, at Zimbabwes befolkning, som i forvejen har lidt så meget for demokratiet, også vil undgå, at det fører til en blodig krig. Vi må vide, hvad vi vil, Rådet må vide, hvad det vil og ikke, som i G8, et eller andet sted hemmeligt tilføje en lille sætning om Zimbabwe. Det vil ikke hjælpe os fremad. Vi deler befolkningens lidelser i Zimbabwe, men vi drømmer også om en sejr for demokratiet i sidste ende.

Sacrédeus (PPE-DE).
Hr. formand, jeg vil henvende mig til den, som burde have været i tilhørerlogen i dag, nemlig Robert Mugabe. Deres opgave, hr. Mugabe, var at give Zimbabwes befolkning frihed, demokrati og retssikkerhed. I stedet for har De givet Zimbabwes befolkning undertrykkelse, terror, mishandling, tortur og drab.
Deres opgave, hr. Mugabe, var at give Zimbabwes befolkning en ny fremtid og en ny ligestilling, herunder ligeberettigelse. Det var udtrykkeligt ikke at skabe en omvendt racisme, ikke at fornedre og undertrykke mennesker på grund af deres hudfarve, deres politiske overbevisning eller deres partitilhørsforhold.
Deres opgave, hr. Mugabe, var at give Zimbabwes befolkning mad og en fremtid. Det var ikke at give Zimbabwes befolkning hungersnød, sult, fortvivlelse og død. Deres opgave var derimod at blive en del af Zimbabwes historie, af dets lyse og positive historie. Det var ikke at gå over i historiebøgerne som en berygtet, grum, snæversynet og ondsindet diktator.
Hr. Mugabe, jeg har haft fornøjelsen at møde mange værdige menneskerettigheds- og demokratiforkæmpere i Deres smukke land, Zimbabwe. Deres troppers og soldaters vold mod dem vil ikke sejre. Om et år er De ikke længere Zimbabwes leder.

Gahler (PPE-DE).
Hr. formand, jeg spekulerer over, hvor ofte vi vil fortsætte med at udføre Zimbabwe-ritualet her under den aktuelle og uopsættelige debat. Vi har vedtaget så mange beslutningsforslag, at vi kun henviser til dem en bloc og næsten ikke gør os den ulejlighed at tælle dem længere. Jeg kunne lige så godt afspille en optagelse af min sidste tale, for grundlæggende er der desværre ikke sket ændringer her. Situationen er snarere blevet forværret for befolkningen i Zimbabwe. Også de, som har skrevet det til den ærede kommissær, som hun vil sige om lidt, kunne sandsynligvis for en stor dels vedkommende skifte det ud med det, de skrev sidste gang, fordi situationen ikke har ændret sig.
EU's egentlige politiske problem er ikke så meget det, den gør, men det, den ikke gør. Til Rådet, der som sædvanlig ikke er til stede, vil jeg gerne sige, at man kan gøre uret ved ikke at gøre noget. Skal vi have en situation som den i Congo? Det er rigtigt, hvad fru Maes sagde: Der findes værre situationer i Afrika end den i Zimbabwe. Skal vi først have congolesiske tilstande? Hvor mange døde skal der til, før Rådet i det mindste holder op med at byde den zimbabwiske industri- og handelsminister velkommen i EU eller griber effektivt ind over for Mugabe? Vi sender interventionstropper til Congo. Det fornødne antal mennesker er åbenbart blevet dræbt der. Men i Zimbabwes tilfælde nægtede vi ikke engang en minister indrejsetilladelse. Jeg går meget ind for, at vi i fællesskab og under fransk ledelse forsøger at skabe fred i Congo, men jeg vil også gerne sige helt klart, at vi ikke kan acceptere, når Frankrig med hensyn til Zimbabwe i årevis har forhindret eller forsinket effektive foranstaltninger eller aktivt blokeret dem. Her må Rådet leve op til sit ansvar, og om nødvendigt må vi bede de berørte regeringer komme og forklare sig i Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik.
Reding
Hr. formand, jeg formoder, at Rådets repræsentanter har bidt nøje mærke i bemærkningerne fra de ærede parlamentsmedlemmer. Hvad angår Kommissionen, er den bevidst om, at forholdene i Zimbabwe er meget usikre for at udtrykke det diplomatisk. Vi følger nøje de begivenheder, som udspiller sig denne uge. Vi ved, at klimaet forværres, at den politiske vold eskalerer, og at overtrædelserne af menneskerettighederne, den manglende respekt for retsstaten og forværringen af de menneskelige lidelser øges. Vi fordømmer kraftigt de repressive foranstaltninger, som for nylig blev truffet over for oppositionen, og især arrestationen sidste mandag af oppositionslederen Morgan Tsvangirai og andre medlemmer af MDC (Movement for Democratic Change). Disse foranstaltninger indgår i regeringens bestræbelser på at undertrykke de arbejdsnedlæggelser, som MDC har opfordret til i denne uge. I betragtning af situationens alvor har Kommissionen den 3. juni til fulde støttet en erklæring fra Rådets formandskab på EU's vegne om Zimbabwe.
Vi er i øvrigt også bekymrede over den humanitære krise i Zimbabwe. Derfor deltager vi aktivt i de aktioner, som sigter mod at løse de mest presserende problemer. I løbet af det forgangne år har vi investeret henved 93 millioner euro i form af fødevare- og nødhjælp for ikke at straffe Zimbabwes befolkninger og strække dets lidelser. Vi vil fortsætte de projekter, som giver direkte støtte til landet inden for især den sociale sektor, og hvad angår respekten for menneskerettighederne og retsstaten.
Som den plejer, fortsætter Kommissionen med at udforske alle dialogmuligheder for at bedre situationen. Vi støtter ethvert muligt pres fra det internationale samfund, de afrikanske statschefer og SADC på Zimbabwes regering for at få den til at overholde menneskerettighederne, retsstatsprincipperne og de demokratiske principper. Det skal i øvrigt endnu en gang og til stadighed understreges, at disse begreber er centrale elementer i Cotonou-aftalen, som knytter EU sammen med Zimbabwe. I den forbindelse lykønskede Kommissionen sig selv med det nylige initiativ fra tre afrikanske præsidenter, som sigtede mod at opfordre til fornyet dialog mellem parterne. Den deler fuldt ud den bekymring, der kom til udtryk på G8-mødet i Evian, over de frygtelige forhold i dette land.
Formanden.
Mange tak, fru kommissær.
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted nu.

Formanden.
Vi går nu over til afstemning om det fælles beslutningsforslag om tilfælde af krænkelse af menneskerettighederne, demokratiet og retsstatsprincippet.
Fælles beslutningsforslag af PPE-DE-Gruppen, PSE-Gruppen, ELDR-Gruppen, Verts/ALE-Gruppen, GUE/NGL-Gruppen og EDD-Gruppen om situationen i Indonesien, særlig i Aceh-provinsen og Papua-provinsen (B5-0293/2003, B5-0298/2003, B5-0301/2003, B5-0302/2003, B5-0307/2003, B5-0311/2003) 
Før afstemningen

Maes (Verts/ALE).
Hr. formand, kunne De godkende det som et mundtligt ændringsforslag, hvis jeg kun beholder de mest kendte navne på menneskerettighedsaktivister? Der er utallige, men de første to, Nazar og Kautsar, skal bibeholdes. De andre kan udelades, fordi vi ikke vil nævne flere navne. Den menneskerettighedsorganisation, som vi her ønsker at nævne, er Amnesty International. Vi opfordrer kraftigt til øjeblikkelig frikendelse i stedet for løsladelse.

Lambert (Verts/ALE).
Hr. formand, ifølge afstemningslisten skulle der på nuværende tidspunkt være et mundtligt ændringsforslag fra et medlem af GUE/NGL-Gruppen, som desværre ikke er til stede. Jeg vil gerne overtage det mundtlige ændringsforslag, som det blev påpeget i forhandlingen.
Ændringsforslaget vedrører punkt 7, hvor vi ønsker, at ordene "og at der uophørligt afholdes valg under international overvågning" trækkes tilbage. Teksten vil så indeholde et krav om, at SPDC løsner grebet om magten, og at resultaterne af disse valg respekteres fuldt ud.

Formanden.
Er der indsigelser mod, at fru Lambert stiller dette mundtlige ændringsforslag?
Fru van den Bos har ordet.

Van den Bos (ELDR).
Hr. formand, det forekommer mig ikke ønskværdigt at hævde, at der ikke bør afholdes valg. Det ville naturligvis gøre et meget mærkværdigt indtryk. Jeg forstår godt De Grønnes argument. Oppositionspartierne er naturligvis på nuværende tidspunkt endnu ikke parate til valget, og de kunne blive manipuleret. Min gruppe ville derfor gå ind for, at kun ordene "uden tøven", without delay, slettes. Så vil vi stemme for. Hvis teksten bibeholdes, således som ordføreren formulerer den, vil vi stemme imod.

Formanden.
Fru Lambert, er De enig i hr. van den Bos' argumenter?

Lambert (Verts/ALE).
Hr. formand, indholdet af vores mundtlige ændringsforslag er en anmodning om, at resultaterne af de tidligere valg respekteres og gennemføres. "Uophørligt" ændrer betydningen af det, vi forsøger at ændre. Vi kan derfor ikke acceptere det, så jeg formoder, at vi må stemme om det.

Rübig (PPE-DE).
Hr. formand, jeg vil gerne anmode om, at afstemningerne for fremtiden afholdes på de tidspunkter, der står i dagsordenen, da parlamentsmedlemmerne så vil have mulighed for at være til stede.

Formanden.
Hr. Rübig, det var planen, at vi skulle gå over til afstemning efter forhandlingen, og det har vi også gjort.

McCarthy (PSE).
Jeg vil gerne takke mine kolleger, især fru Fourtou, hr. Oreja, hr. Manders og fru Echerer, for støtten til initiativet til en skriftlig erklæring. Jeg vil gerne takke alle de medlemmer, der har underskrevet den, selv om de måske ind i mellem har været overvældet af vores begejstring og ivrige forsøg på at overbevise medlemmerne. Det er tydeligt, at omfanget af piratkopiering er eksploderet i Europa og udgør store risici for forbrugernes sundhed og sikkerhed - med kopilegetøj, -medicin og -reservedele i EU. I 2002 alene er der sket en fordobling af beslaglagte varer i EU.
Jeg mener, at denne erklæring sender et stærkt signal fra Parlamentet til medlemsstaterne og tiltrædelseslandene om at slå hårdt ned på piratkopiering. Parlamentet har nu opfordret til handling med støtte fra flertallet. Det italienske formandskab bør tage dette emne op og give det høj prioritet. Vi håber, at medlemsstaterne ikke vil ignorere eller afvise Parlamentets ønske om handling.

Formanden.
Det var sidste punkt på dagsordenen. Referatet fra dette møde bliver forelagt for Parlamentet til godkendelse ved begyndelsen af den næste mødeperiode.

Formanden.
Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.
(Mødet hævet kl. 16.40)

Ahern (Verts/ALE).
Hr. formand, denne forhandling om Strasbourg er ikke på dagsordenen. Kan vi venligst gå over til stemmeforklaringer?

Ribeiro e Castro (UEN)
De portugisiske landmænds meget vægtige grunde til at klage over en dybt uretfærdig fælles landbrugspolitik går langt tilbage. Det siges altid, at Portugal er det land i EU, der tjener mindst på den fælles landbrugspolitik.
Ved at stemme for de ændringsforslag, der indebar en fuldstændig forkastelse af Kommissionens forslag, har jeg villet markere portugisernes utilfredshed politisk og min skuffelse over Kommissionens oprindelige forslag, der på ingen måde imødekom vores legitime forventninger.
Jeg anerkender dog alligevel Arlindo Cunhas fremragende arbejde ligesom nødvendigheden af en reform af den fælles landbrugspolitik, hvad enten det er af finansielle årsager, betinget af WTO-forhandlingerne, på grund af forbrugerkrav eller for at imødekomme en ny slags krav - mindre produktionsorienterede og mere rettet mod landdistrikternes forhold. Jeg tror, at Europa-Parlamentets holdning har den fortjeneste at dreje reformen hen imod mere fornuftige, afbalancerede og rimelige holdninger, især på grund af den forsigtighed og gradvise udvikling, som den står for. Jeg vil også gerne lade tvivlen komme kommissær Fischler til gode, efter at han ved slutningen af forhandlingen garanterede, at Kommissionen nu vil støtte middelhavsprodukterne i samme udstrækning, som den har støttet andre produktioner. Derfor har jeg støttet de fleste af Parlamentets forslag og undladt at stemme i den endelige afstemning.

Alyssandrakis (GUE/NGL)
Beslutningsforslaget er en skamløs indrømmelse af, hvad EU mener med "samarbejde" med Balkanlandene. Samtidig afslører det over for selv de mest mistroiske, hvad årsagen var til bombardementerne i Jugoslavien, og hvad der var formålet med landets opløsning.
Som et led i en rent neokolonialistisk politik opfordrer Europa-Parlamentet Balkanlandene til at indordne sig efter EU-standarderne og de euroatlantiske standarder, at have optagelse i EU som deres eneste mål for øje, ændre deres politiske struktur og interne lovgivning og fordømme deres fortid. De opfordres også til at sørge for at skabe et pålideligt system for retsforfølgelse, politiregistrering og information, til at uddanne deres politi efter Europol-standard, samarbejde fuldt ud med "domstolen" vedrørende Jugoslavien og reformere deres uddannelsessystem i overensstemmelse med EU-standarder.
Det fundament, som den græske regering og EU bygger deres politik i Balkanlandene på, er undertvingelse, ophævelse af enhver form for national uafhængighed, så det bliver nemmere for monopolerne at trænge ind og plyndre befolkninger og lande.
Ved at stemme imod denne skændige tekst understreger KKE's medlemmer af Europa-Parlamentet det mere og mere uomgængelige krav om at intensivere befolkningernes kamp mod EU's imperialistiske ekspansionisme, mod monopolinteresserne.

Gahrton (Verts/ALE)
Et demokratisk Tyrkiet er velkommen i EU - forudsat at konflikter med naboer og minoriteter er løst.
Tyrkiet udgør en afprøvning af principper for EU. Skal EU forblive en lukket jødisk-kristen fæstning med kløerne ude eller være en bred samarbejdsorganisation for alle europæiske folkeslag, nationer, regioner samt sproglige og kulturelle grupper? For miljøpartiet er svaret klart. Vi håber, at Tyrkiet fortsætter på vejen til reformer, så formelle forhandlinger om EU-medlemskab kan indledes næste år.
Jeg er for et tyrkisk medlemskab under forudsætning af, at landet bl.a. reducerer hærens rolle i det politiske liv og om nødvendigt helt afskaffer det nationale råd, at landets minoriteter - kurderne, armenierne og syrerne - får samme rettigheder som de øvrige borgere, og at ytringsfriheden sikres.
I betænkningen gentages også et gammelt ønske fra tidligere resolutioner fra Europa-Parlamentet i 1987 og 2002 om, at Tyrkiet skal erkende folkemordet i Armenien i 1915.
En forsoning mellem tyrkere og armeniere må ikke glippe på grund af en historisk tolkningsstrid, men det er lidt mærkeligt, at nuværende tyrkiske politikere har så svært ved betingelsesløst at erkende et historisk faktum - at det fascistiske ungtyrkiske regime i desperation beordrede massemord på armenierne, som de ungtyrkiske ledere blev straffet for af tyrkiske domstole efter krigen.

Alyssandrakis (GUE/NGL)
Den åbne koordinationsmetode er en lusket måde at fremme EU's politikker på uden for traktaternes rammer. Metoden består i at fastsætte retningslinjer, overføre dem til national politik og overvåge, evaluere og revidere dem. Den fremstilles som en koordineringsprocedure på frivillig basis og som en mekanisme til udveksling af erfaringer, men den kendsgerning, at den ikke kræver lovgivning på fællesskabsplan, gør den særlig uigennemsigtig og derfor ideel til at fremme befolkningsfjendtlige politikker og politikker, der ligger uden for EU's beføjelser.
Den har, siden den blev indført, været anvendt mange gange til emner som beskæftigelse, socialpolitik, forskningspolitik, vedrørende virksomheder, uddannelse, immigration, asyl osv. Befolkningerne i EU's medlemsstater bliver således bombarderet med en strøm af arbejderfjendtlige foranstaltninger (f.eks. arbejdsrelationer, pensioner og den berømte Bologna-proces for universiteter), uden at de er klar over, at de kommer fra EU.
Den betænkning, vi behandler, undlader ikke alene at opponere mod metodens antidemokratiske indhold, den forsøger også at forskønne det og give det en demokratisk fernis. Af disse årsager har KKE's medlemmer af Europa-Parlamentet stemt imod den, ligesom vi stemte imod beslutningsforslaget fra Kulturudvalget. Arbejdstagerne vil ikke lade sig narre af EU's politik, hvor meget man end forsøger på alle måder at tilsløre den.

Sacrédeus (PPE-DE)
I betænkningens punkt 4 anmodes Det Europæiske Konvent "om at give sporten et retsgrundlag i den fremtidige unionstraktat, der anerkender sportens kulturelle, uddannelsesmæssige og sociale funktioner, og indføre en henvisning til kvinders og mænds lige adgang til sportsudøvelse og ansvar". På alle punkter er jeg enig med det, som her siges om idræt - men ikke at EU skal gives retten til at lovgive også dette område. Derfor har jeg stemt nej til betænkningen.
Et svensk ordsprog siger, at "den som gapar över mycket, mister lätt hela stycket" (den, som gaber over for meget, mister let det hele). EU hverken kan eller skal påtage sig retten til at lovgive inden for idrætten. Det ville være at strække Unionens virkeområde for langt, og EU vil ikke formå at leve op til dette ansvar. Subsidiaritets- og proportionalitetsprincipperne taler entydigt for, at idrætten ikke tilføres en merværdi, men tværtimod påføres betydelige ulemper gennem en centraliseret lovgivning på europæisk niveau langt væk fra idrætsforeningerne, klubberne og udøverne.

Fitzsimons (UEN)
I 2000 blev omkring 216.000 kvinder i EU ramt af brystkræft, og 79.000 af disse kvinder døde af sygdommen. Brystkræft er den mest almindelige dødsårsag blandt kvinder mellem 35 og 55 år. Vi skal reducere brystkræftdødeligheden i EU.
Kun otte ud af 15 medlemsstater i EU har programmer til screening for brystkræft. Alle EU-medlemsstater skal garantere, at kvinder mellem 50 og 70 år modtager tilbud om udførelse af en mammografi hvert andet år baseret på europæiske retningslinjer. Disse programmer skal opfylde bestemte kvalitetsstandarder. Mammografibilleder skal beskrives af mindst to radiologer. Udstyrets billedkvalitet og stråledosis skal overvåges regelmæssigt.
Jeg bifalder tildelingen af 400 millioner euro til kræftforskning i henhold til det sjette rammeprogram for forskning. Der skal tages højde for yderligere forskning af forholdet mellem brystkræft og potentielle risikofaktorer som f.eks. rygning.
Jeg vil indtrængende opfordre Europa-Kommissionen til at udarbejde et forslag til en henstilling om mammografi så hurtigt som muligt.

