Bekæmpelse af terrorisme (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om
mundtlig forespørgsel af Manfred Weber for PPE-DE-Gruppen, Martine Roure for PSE-Gruppen, Alexander Alvaro for ALDE-Gruppen, Cristiana Muscardini og Roberta Angelilli for UEN-Gruppen til Rådet om bekæmpelse af terror - B6-0139/2007) og
mundtlig forespørgsel af af Manfred Weber og Joseph Daul for PPE-DE-Gruppen, Martine Roure for PSE-Gruppen, Alexander Alvaro for ALDE-Gruppen, Cristiana Muscardini og Roberta Angelilli for UEN-Gruppen til Kommissionen om bekæmpelse af terror - B6-0313/2007).
Kathalijne Maria Buitenweg
(EN) Hr. formand! Må jeg anmode om, at vi ikke begynder, før Rådet er her, for jeg finder det meget mærkeligt, at vi har stillet mundtlige forespørgsler til Rådet såvel som til Kommissionen og kun drøfter dette spørgsmål med Kommissionen. Det er formålsløst. Må jeg bede om, at vi holder op med det, vi skal i gang med, indtil Rådet er her, så de kan høre på os?
Formanden
Med forlov, fru Buitenweg, jeg mener ikke, at det giver mening, for vi ved slet ikke, hvornår Rådet kommer. Vi venter måske så længe, at vi slet ikke kan gennemføre vores forhandling. Den begynder i øvrigt også nu med talerne fra grupperne. Derfor foreslår jeg, at vi begynder med dem.
Er Parlamentet indforstået med det?
(Parlamentet vedtog at påbegynde forhandlingen)
Joseph Daul  
Hr. formand! Hr. formand for Kommissionen! Mine damer og herrer! Bekæmpelse af terrorisme er et område, hvor Europa er nødt til at bevæge sig fra tanke til handling. Terrorismens globale dimension kræver en global indsats. Opbygningen af et politisk Europa giver os mulighed for at udrydde terroren, men vi er stadig meget langt fra målet. Vores gruppe har taget initiativet til denne forhandling, fordi vi mener, at Europa endnu ikke fuldt ud har indset omfanget af de farer, som vi står over for.
Den første meget umiddelbare trussel er truslen mod vores daglige sikkerhed, som kommer fra islamiske grupper og andre terrorgrupper som f.eks. ETA i Spanien. Vi ser den hver dag, hr. kommissær. En anden trussel, som er lige så bekymrende, er, at disse magtfulde netværk kunne forvanske de europæiske demokratiers politiske kultur, underminere vores grundlæggende værdier og erstatte dem med deres religiøse principper. Vi er nødt til at sørge for, at vores medlemsstater arbejder tættere sammen i bekæmpelsen af international terrorisme. EU-antiterrorkoordinator hr. de Vries' tilbagetrædelse i marts og den udeblevne udnævnelse af hans efterfølger viser, hvor meget arbejde der endnu skal gøres. Hr. de Vries valgte godt nok at træde tilbage af personlige årsager, men det er velkendt, at de utilstrækkelige ressourcer, som han havde til rådighed, betød, at han ikke var i stand til at fuldføre den vanskelige opgave, som han var blevet pålagt.
Vi anmoder Rådet, som ikke er til stede, og dets formand samt den højtstående repræsentant for FUSP, hr. Solana, og formanden for Kommissionen, hr. Barroso, til at påtage sig deres ansvar og hurtigst muligt udnævne en ny EU-antiterrorkoordinator, som tildeles tilstrækkelige ressourcer.
Mine damer og herrer! Bekæmpelsen af terrororganisationer kræver den største viljestyrke og kan hverken omfatte forhandlinger eller indrømmelser. Terrororganisationerne er ikke traditionelle centraliserede organisationer, som kan nedkæmpes ved hjælp af konventionelle militære operationer. De opererer i netværk og anvender højt avanceret teknologi til at udføre deres kriminelle handlinger. Det er kun ved fortsat at samle betydelige finansielle, menneskelige og efterretningsmæssige ressourcer, at vi vil have en mulighed for at uskadeliggøre disse netværk. Ved at respektere hinanden, ved at sikre gennemførelsen af love og forfatningsmæssige frihedsrettigheder, ved at bekræfte vores menneske- og livsopfattelse og ved at handle samlet kan vi gøre op med en terrorisme, der bygger på fordomme, og som anvender midler fra det 21. århundrede, men metoder fra menneskehedens værste tider.
Der er ikke, som folk ofte siger, tale om et sammenstød mellem civilisationer, men i stedet om et sammenstød mellem dem, som sætter respekt for mennesker og pluralisme højest, og dem, som ønsker at føre jihad mod enhver, der ikke tænker som dem eller har en anden tro. Ofrene for 11. september, som vi vil mindes om nogle få dage, fem år efter de tragiske hændelser på Manhattan, men også hændelserne den 11. marts i Madrid og attentaterne i London tilskynder os til at gå resolut til værks. De europæiske borgere har behov for sikkerhed, sikkerhed i deres arbejdsliv, energiforsyningssikkerhed og fødevaresikkerhed. Det mindste, vi kan gøre for Europa - efter at have garanteret freden - er at gøre alt, hvad vi kan, for at garantere den mest grundlæggende sikkerhed, nemlig den personlige sikkerhed.
Martine Roure  
Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær! Medlemsstaterne har indført mange EU-instrumenter til bekæmpelse af terrorisme. Flere europæiske lande står imidlertid fortsat over for en væsentlig terrortrussel, og det er derfor passende at evaluere virkningen af gennemførelsen af EU-lovgivning på dette område, nu hvor disse instrumenter har været i kraft i flere år.
Trods foranstaltninger, der skal tilskynde de nationale myndigheder med ansvar for terrorbekæmpelse til at dele oplysninger, er der tydeligvis behov for større gensidig tillid. Med henblik på at gøre bekæmpelsen af terrorisme virkelig effektiv, er det ikke nødvendigt at indføre yderligere lovgivning, men vi skal kontrollere, at medlemsstaterne anvender den eksisterende lovgivning korrekt. Jeg mener, at vi især bør fokusere på en reel forbedring af samarbejdet mellem medlemsstaterne.
En evaluering vil også give os mulighed for at revidere lovgivningen på området. I den forbindelse forekommer det mig at være nødvendigt at genskabe balancen mellem vores medborgeres sikkerhedsbehov og beskyttelsen af privatlivets fred. Der er indført visse meget restriktive foranstaltninger for vores medborgere, og i bagklogskabens lys kan vi nu se, at nogle af dem ikke har haft den tilsigtede virkning og tværtimod kan give en falsk tryghed.
Bekæmpelsen af terrorisme kræver også et bedre samarbejde mellem EU og dets partnere rundt om i verden. I vores transatlantiske forbindelser bør vi eksempelvis insistere på, at der udarbejdes en fælles strategi til bekæmpelse af terrorisme, som respekterer grundlæggende rettigheder og privatlivets fred. EU bør have en fælles tilgang til disse spørgsmål og fastsætte generelle principper for udveksling af oplysninger med vores amerikanske partnere og for beskyttelse af data i forbindelse med sådanne udvekslinger.
Endelig har Europa-Parlamentet ofte måtte stå uden for døren, når Rådet drøftede terrorisme. Jeg mener, at det er vigtigt for os nu at få en reel debat, der kan føre til en bedre demokratisk kontrol fra Europa-Parlamentets og de nationale parlamenters side.
Alexander Alvaro  
Hr. formand! 2001-2007 er en periode på seks år, hvor bekæmpelse af terrorisme blev lanceret med et politisk motiv. Det eneste, man har kunnet se i disse seks år, er, at der i forbindelse med hvert tiltag, der har været iværksat, politisk er blevet søgt et svar. Men hvad jeg savner, er følgende: Hvordan udvikler den europæiske politik om bekæmpelse af terrorisme sig i global sammenhæng? Hvilken rolle indtager vi? Hvilken rolle ønsker vi at indtage globalt? Har vi et koncept bag?
Jeg har ikke hidtil set noget koncept og heller ikke noget dokument, hverken fra Kommissionen eller Rådet eller - i øvrigt - fra nogen af medlemsstaterne, hvor der foreslås en kortsigtet, en mellemlang og en langsigtet strategi til bekæmpelse af terrorisme. Vi har iværksat foranstaltninger, som har virket kortsigtet med henblik på at bremse finansielle strømme. Det var fremragende! Vi har iværksat tiltag med henblik på at bekæmpe terrorisme på mellemlang sigt, idet man forsøger at bekæmpe terrorisme ved hjælp af biometriske data i identifikationspapirer - hvilket jeg personligt ikke mener er målbevidst, men sådan ville det politiske flertal det.
På lang sigt og i forbindelse med udviklingsbistand, som kan opfattes som sikkerhedspolitik, ser jeg ikke nogen fremskridt, ser jeg ikke nogen bevægelse. Jeg ser heller ikke nogen bevægelse hen imod at have respekt for kulturer, hvorfra der formentlig kan opstå terrorisme, at vi altså ikke går ud i verden og forsøger at præsentere vores samfund over for andre, men at vi forsøger at leve fornuftigt sammen i en globaliseret verden globaliseret i hinanden. Spørgsmålet er således: Hvilken rolle ønsker Europa at indtage?
Svarene siden den 11. september 2001 har været mangfoldig handling: Hver gang har regeringerne forsøgt at berolige deres befolkninger efter angreb, idet der er blevet iværksat kortsigtede foranstaltninger, hvad enten det har været den britiske voldsomhed umiddelbart efter de tragiske angreb i London, hvormed dataopbevaring blev presset igennem, eller andre steder - når der f.eks. i Tyskland er gjort forsøg på at gennemføre onlinegennemsøgninger. Der mangler et koncept bag. Og indgreb i de grundlæggende rettigheder alene, ligesom dengang med nødlovene, løser ikke problemet. Hvis vi ønsker at bekæmpe terrorisme med succes, skal vi definere, hvilken rolle Europa indtager i verden i denne kamp, og ikke følge den nationale handling, som så kun gennemføres i Europa.
Cristiana Muscardini  
Hr. formand, mine damer og herrer! Det, at vi har udsat denne forhandling fra juli til september, og at vi afholder den på de betingelser, som vi gør nu, hvor Rådet ikke er til stede til at lytte til de spørgsmål, vi ønsker at tage op, viser i sig selv, at Europa reelt er uforberedt, når det gælder om at tackle problemet med terrorisme på en afgørende og omfattende måde, og at Parlamentet desværre stadig er alt for svagt politisk set.
Engang var der terrorgrupper i de forskellige EU-lande, og der var tale om interne problemer. Europa var allerede i vid udstrækning forenet, og allerede dengang talte man om en fælles strategi, som aldrig blev til noget. Først i 2001 opdagede vi, at terrorismen er et globalt fænomen, og at den ikke er en pyramideorganisation, men består af celler, der først og fremmest er forbundet med hinanden via internettet og de bedste it-systemer. Disse celler har rødder over hele verden og er i stand til at angribe når som helst og hvor som helst.
Alligevel har vi ikke en europæisk politik for kontrol med internettet eller en politik, som giver borgerne nogle faste sikkerhedsrammer. Borgerne forstår ikke, hvilke foranstaltninger EU har truffet, og hvilke foranstaltninger EU agter at træffe i den nærmeste fremtid. Den vigtigste foranstaltning er at stille de udbydere til ansvar, som giver plads til hjemmesider, der fremmer, støtter eller retfærdiggør terrorhandlinger, f.eks. ved hjælp af en obligatorisk spærring af hjemmesider, som direkte eller indirekte kan spores tilbage til personer, der prædiker, ansporer til eller retfærdiggør vold. Schweiz har allerede gjort dette længe, mens Europa stadig tøver og snakker om det uden at handle.
Der er ikke nogen fælles holdning til overvågningen af falske religiøse mødesteder og falske imamer, der - sådan som det var tilfældet for nylig i Nederlandene og Italien - brugte steder, der var beregnet på bønner, til at sprede had og planlægge terrorangreb ved at anspore til vold mod Vesten, demokratiet, menneskerettighederne og kvinders rettigheder, og som faktisk stod for terrorangreb i de europæiske byer.
Det er ikke længere tilstrækkeligt at tale om en fælles strategi mod terrorisme. Vi har brug for styrke og mod til at træffe beslutninger og til at gøre en indsats for dels at forebygge kommende attentater og dels at uskadeliggøre de terrorceller, der opererer i det skjulte og får tilhængere ved at bruge vores værdier - frihed, religionsfrihed og ytringsfrihed - til at angribe friheden selv.
De anholdelser, der blev foretaget i Danmark her for nylig af personer under mistanke for at planlægge et attentat med sprængstoffer, viser, at vi stadig skal være meget opmærksomme, og at den antiterrorlovgivning, som Danmark har vedtaget, virker efter hensigten. De får dog også alarmklokkerne til at ringe i hele EU, for vi kan ikke længere nøjes med at stole på de nationale bestemmelsers og efterretningstjenesternes effektivitet i de enkelte lande, men har brug for større koordination.
Den politiske korrekthed dækker alt for ofte over en manglende evne eller vilje til at træffe beslutninger. Demokratiet, friheden og det enkelte menneskes ret til at leve i fred og frihed er i fare! Friheden sikres ved hjælp af regler. Vi skal gøre det, der er politisk rigtigt, ikke bare for at beskytte vores egne befolkninger, men også for at beskytte alle de befolkninger i hele verden, som respekterer deres rettigheder og er klar over deres pligter. Enhver forsinkelse gør os medskyldige!
Lad os afslutte denne forhandling med et fælles løfte om at gøre en indsats med det samme, hvor vi ikke tænker på, om vi tilhører højre- eller venstrefløjen, men hvor vi står sammen og er stærke. Dette vil være bedste måde at ære mindet om de mennesker på, som har været ofre for barbariske attenter fra den 11. september og til i dag. Jeg håber, at vi alle altid vil betragte terrorisme som en forbrydelse mod menneskeheden.
Kathalijne Maria Buitenweg  
Hr. formand! Faktisk er mit vigtigste spørgsmål til Rådet, om det mener, at det kan tage fejl. Er det muligt, at Rådet af og til begår fejl, eller er Rådet alvidende? Tror De, at alle foranstaltninger, som er truffet i de seneste år for at bekæmpe terror, altid har været de rigtige foranstaltninger? Og er det virkelig hævet over enhver tvivl, at der ikke er sket uforholdsmæssige krænkelser af de borgerlige rettigheder? Hvis Rådet er ufejlbarligt, er det naturligvis ikke nødvendigt at evaluere, men det er det derimod, hvis De tror på mulig fremadskridende indsigt. Jeg vil gerne i løbet af forhandlingen have at vide af Dem, om De synes, at der mangler visse foranstaltninger, som vi efter Deres opfattelse egentlig har behov for, men som endnu ikke er truffet. Er der også nu foranstaltninger på trapperne? Ifølge europæisk ret er krænkelser af de borgerlige rettigheder tilladt, men de kan kun retfærdiggøres, hvis de er nødvendige, proportionale og effektive, og hvis folk også kan væbne sig mod misbrug. Jeg vil gerne af Rådet have en evaluering af alle foranstaltninger i de seneste år og ligeledes en bedømmelse af, om foranstaltningerne opfylder disse kriterier. Kan De om lidt give tilsagn herom?
Lad mig nævne nogle punkter, som har brug for en grundig evaluering. Det gælder for det første misbrug. Kan borgere ikke utilsigtet blive ofre? Her vil jeg som eksempel nævne udarbejdelsen af listerne over terrormistænkte. Spørgsmålet er i den forbindelse ikke blot, hvordan man kommer på listen, men også hvordan man kan blive fjernet fra listen. Forestil Dem, at Deres navn står på disse lister. Det betyder, at alle besiddelser og banktilgodehavender indefryses, men myndighederne indleder ikke automatisk en retsforfølgelse. Der kommer altså ingen retssag, hvor der kan fremlægges beviser. Man går bort fra princippet om, at man er uskyldig, indtil det modsatte er bevist. Jeg kan dog godt forestille mig, at man først indefryser banktilgodehavender, inden man orienterer de pågældende derom, for ellers strømmer disse penge straks til den anden ende af verden. Jeg kan imidlertid ikke forestille mig, at vi accepterer, at folk på listerne bliver ved med at stå på dem og altså fortsat straffes, uden at det står fast, at de er skyldige. Det er at vende bevisbyrden om i strafferetten, og det er uacceptabelt. Nu har Retten i Første Instans nogle gange sagt, at proceduren skal tilpasses. Allerede den 11. juli blev der afsagt dom om, at foreningen al-Aqsa og José Sison uretmæssigt var sat på listen. Jeg vil gerne af Rådet have at vide, om det har taget ved lære af disse domme, og om det er rede til at ændre eller evaluere beslutningen om disse listers sammensætning og ligeledes se på individuelle personers muligheder for at gøre deres ret gældende.
For det andet er der effektiviteten. Er foranstaltningerne effektive? Lad mig tage foranstaltningerne om væsker som eksempel. Mere end en million mennesker i Europa roder den dag i dag med plastikposer, inden de går om bord i flyet. De lægger lydigt disse 100 ml-flasker deri - ofte ender de også i skraldespanden, fordi man havde glemt reglerne - de borgerlige rettigheder krænkes ikke særlig alvorligt, og misbrug er også til at overskue. Men er foranstaltningen nu også effektiv? Er Rådet rede til også at bedømme dette på grundlag af videnskabelige beviser?
For det tredje er der spørgsmålet, om foranstaltningerne er proportionale. Det er også et vigtigt punkt, der skal evalueres. Lad mig som eksempel nævne passageroplysningerne og aftalen med USA. Også min gruppe kan udmærket forestille sig, at lande vil vide, hvem der kommer ind i landet. Det store problem er ikke så meget, at der forlanges ekstremt mange oplysninger, men at de kan forlanges til mange forskellige formål. For at retfærdiggøre en sådan foranstaltning bliver Rådet ved med at sige, at det alt sammen er nødvendigt for at bekæmpe terrorisme. Men oplysningerne kan også bruges til andre ting "according to US-law", som der står i aftalen. Det er altså teoretisk muligt, at det ikke kun drejer sig om terrorbekæmpelse, men også om at gribe ind over for cykeltyveri eller banksvig. Er det proportionalt at bruge dem til det? Er De rede til også på dette grundlag at undersøge aftalen nærmere?
Det fjerde og sidste punkt er, om foranstaltningerne er nødvendige. Min gruppe var f.eks. imod lagring af trafikdata i en periode på indtil to år, men flertallet af Parlamentet var for. Alle oplysninger, som jeg hidtil har set, viser imidlertid, at data især er meget effektive og nødvendige de første tre måneder. Er De rede til at undersøge, om der virkelig er benyttet data, som er lagret længere end tre måneder? Kort sagt: Er De rede til at foretage en evaluering ud fra kriterierne effektivitet, proportionalitet og nødvendighed og ligeledes undersøge, om der er mulighed for at modvirke misbrug?
Det sidste punkt vedrørende en evaluering er Rådets holdning til krænkelser af menneskerettighederne inden for EU, når det gælder CIA's aktiviteter. Vi har i Europa-Parlamentet undersøgt det så godt, vi kunne, og jeg synes, det er skandaløst, at vi aldrig har hørt en kommentar til det fra Rådet. De kan sige, hvad De mener om det, hvad der efter Deres opfattelse er rigtigt i betænkningen, og hvad der ikke er det, og hvilke foranstaltninger De vil træffe. Er De rede til at reagere på Fava-betænkningen, eller forbliver De tavs?
Giusto Catania  
Hr. formand, mine damer og herrer! Vi siger ofte, at bekæmpelse af terrorisme har høj prioritet, og vi kræver nye politiske lovgivningsinitiativer.
Jeg mener, at vi først burde se på de beslutninger, der er truffet i de senere år, og stille os selv nogle spørgsmål. Det første spørgsmål er, om terrorismen er blevet stærkere eller svagere som følge af vores lovgivningsinitiativer. Og det andet spørgsmål er, om vi har givet et afgørende bidrag til udviklingen i vores retskultur og vores værdier, eller om vi har forrådt disse værdier i terrorproblemets navn.
Jeg tror, at vi er nødt til at besvare disse to spørgsmål først. Hvis vi gør det, finder vi ud af, at vores nødforanstaltninger ofte har været forkerte, og at listerne over terrororganisationerne ikke har været nøjagtige nok. Tit har de nemlig i højere grad været dikteret af politiske motiver end af organisationernes reelle farlighed. Vi udpegede en person til at koordinere antiterroraktiviteterne, men så fandt vi ud af - uden nogen klar begrundelse - at vi godt kunne klare os uden denne persons arbejde. Jeg vil derfor bede Rådet om ikke at udpege nogen ny antiterrorkoordinator, og det vil jeg netop, fordi vi i de sidste par måneder har fundet ud af, at vi sagtens kan klare os uden.
Vi har tit sagt - det understreger vi kraftigt, og det bør efter min mening gentages her i salen - at terrorisme er vores civilisations fjende og den demokratiske rets fjende. Terrorisme er en barbarisk handling. Terrorattentater repræsenterer overgangen fra retsstaten til den primitive stat. Alt dette er sandt, men i stedet for at fokusere på at genskabe de demokratiske regler har vi valgt at tackle spørgsmålet ved at indskrænke reglerne for civil sameksistens. Vi har valgt at kæmpe på vores modstanders hjemmebane og at konkurrere om krænkelse af menneskerettighederne, militær kontrol over civilbefolkningen og en nægtelse af demokratiets nøgleprincipper.
Billederne fra Abu Ghraib og billederne fra Guantanamobasen er et symbol på, at terrorkulturen har sejret over vores retsstat og over nøgleprincipperne i vores retskultur. Et andet symbol er det, der skete med CIA-flyvningerne og CIA-bortførelserne i Europa, som de europæiske regeringer var involveret direkte i. I denne sag er der pinlig tavshed - også jeg vil, ligesom andre parlamentsmedlemmer allerede har gjort, bede Rådet om at udtale sig om dette punkt - og som alle sagde, er der pinlig tavshed! Europa-Parlamentet har udtalt sig om CIA's ansvar, om de europæiske regeringers ansvar og om vores efterretningstjenesters ansvar. Kommissionen har udtalt sig, og nu skal Europarådet udtale sig. Den eneste pinlige tavshed kommer fra de europæiske regeringer, og det er efter min mening uacceptabelt. Lad os håbe, at Rådet vil udtale sig om dette spørgsmål i dag.
I Europa er undtagelsen desværre blevet reglen, og derfor bør vi have en klar debat om konsekvenserne af vores lovgivningsbeslutninger, nemlig biometriske data i pas og visum, systemet til kontrol af personoplysninger, telekommunikationsdatabaser, databaser med oplysninger om flypassagerer, PNR-aftaler, SWIFT-systemet, systemet med lagring af digitale fingeraftryk og endelig forordningen om væsker, som vi håber, at vi i dag kan forkaste med et stort flertal, så vi også sender et signal til Kommissionen om, at de beslutninger, vi træffer, skal stå i forhold til det, vi ønsker at bekæmpe.
Efter min mening er vi nødt til kraftigt at understrege, at vi har valgt en autoritær fordrejning af retsstaten i stedet for at beskytte retsstaten for at bekæmpe terrorisme. Til sidst vil jeg sige, at det er uklart, om det i de senere år er terrorismen, der har været farligst for borgerne, eller de foranstaltninger, vi har truffet for at bekæmpe terrorisme. En amerikansk feminist og forfatter siger, at "når de løsninger, man tilbyder os, kommer fra dem, der er årsagen til vores problemer, er der grund til at være på vagt". Jeg tror, at der er grund til at være på vagt.
Manuel Lobo Antunes
formand for Rådet. - (PT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil først og fremmest undskylde min lidt sene ankomst til Parlamentet, der alene skyldes, at jeg undervurderede trafikken mellem hotellet og Parlamentet.
Jeg vil også gerne byde kommissær Frattini, som er til stede i dag, velkommen og forsøge at besvare medlemmernes spørgsmål. Jeg håber, at jeg kan afklare alle de spørgsmål, som vi er blevet bedt om at afklare.
De seneste begivenheder i London og Glasgow og ved grænsen mellem Spanien og Portugal samt angrebet i Yemen har uden tvivl bekræftet, at terrorisme udgør en betydelig trussel for Europas sikkerhed, for vores demokratiske samfunds værdier, navnlig for de europæiske borgeres rettigheder og frihedsrettigheder.
Vi er således ikke i tvivl om, at medlemsstaterne fortsat skal samarbejde om at styrke og gennemføre antiterrorforanstaltninger under stadig hensyntagen til menneskerettighederne og grundlæggende frihedsrettigheder, der er grundlæggende værdier i vores samfund, og at beskyttelsen og fremme af disse værdier vil bidrage til at forhindre terrorisme.
Terrorisme må bekæmpes på både nationalt og internationalt plan. Internationalt samarbejde er et vigtigt redskab for en effektiv bekæmpelse af denne plage på nationalt såvel som på internationalt plan. Vi ved, at terrorisme er en global trussel, og at det således er nødvendigt at gøre en samordnet global indsats, der nødvendigvis må indebære en øget informationsstrøm og -udveksling, intern koordination af holdninger, koordination/partnerskaber med tredjelande, gennemførelse af en global strategi til bekæmpelse af terrorisme med FN som ledende aktør og et tæt samarbejde med forskellige regionale og internationale organisationer, der er involveret i bekæmpelsen af terrorisme.
EU's indsats er blevet intensiveret siden 11. september og navnlig siden de afskyelige angreb i Madrid i 2004 og i London i 2005. I december 2005 vedtog Rådet EU's terrorbekæmpelsesstrategi, der forpligter EU til at bekæmpe terrorisme globalt og samtidig overholde menneskerettighederne og give sine borgere mulighed for at leve i et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed.
EU's terrorbekæmpelsesstrategi omfatter fire spor for arbejdet: forebyggelse, beskyttelse, forfølgelse og reaktion. Formandskabet kan bekræfte, at Rådet rent faktisk foretager en halvårlig gennemgang af situationen med hensyn til gennemførelse af EU's terrorbekæmpelsesstrategi og strategien for bekæmpelse af finansiering af terrorisme og en årlig evaluering af strategien for bekæmpelse af radikalisering og rekruttering af terrorister. Rådet gennemgår desuden halvårligt handlingsplanen for bekæmpelse af terrorisme og årligt handlingsplanen for bekæmpelse af radikalisering og rekruttering. Denne overvågningsproces giver Rådet mulighed for at kortlægge, hvilke af de foranstaltninger, der er blevet foreslået på EU-plan, der ikke er blevet vedtaget, eller som ikke er blevet gennemført korrekt i medlemsstaterne. Den giver også Rådet mulighed for at udvide visse politikker. Formandskabet besluttede f.eks. at fremskynde indsatsen med hensyn til sprængstoffer.
Vedtagelsen af visse foranstaltninger inden for politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager er blevet forsinket, idet der skal træffes afgørelser med enstemmighed på dette område. Vedtagelsen og gennemførelsen af antiterrorforanstaltninger vil blive fremskyndet med ratifikationen af den traktat, der skal vedtages af regeringskonferencen på grundlag af det mandat, som Det Europæiske Råd vedtog på sit seneste møde i juni.
Med hensyn til behovet for et tættere samarbejde mellem de retshåndhævende myndigheder og sikkerhedstjenester har medlemsstaternes sikkerhedstjenester i dag et tæt og meget effektivt samarbejde med terrorismebekæmpelsesgruppen (CTG). Europol har udviklet en række meget effektive analysedatabaser, som i stigende grad udbygges med oplysninger fra medlemsstaternes retshåndhævende myndigheder. Der skal uden tvivl gøres en yderligere indsats. Europa-Parlamentet er i tæt direkte politisk dialog med Rådet og Kommissionen.
Den 16. maj 2007 mødtes formanden for Rådet, Kommissionens næstformand og formanden for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender for at drøfte de forskellige terrorbekæmpelsespolitikker og for at gøre status over gennemførelsen af EU's terrorbekæmpelsesstrategi. Disse halvårlige møder bidrager i høj grad til at skabe enighed om de terrorbekæmpelsespolitikker, der skal udvikles. Med hensyn til funktionen som EU-antiterrorkoordinator har Rådets generalsekretær/højtstående repræsentant meddelt medlemsstaterne, at han i tæt samarbejde med formandskabet er i gang med at overveje, hvordan terrorbekæmpelsesindsatsen koordineres bedst i Rådet. Med hensyn til forholdet mellem EU-antiterrorkoordinatoren og situationscentret er SitCen ikke inddraget i udviklingen af EU's politik for bekæmpelse af terrorisme eller i koordineringen af Rådets terrorbekæmpelsesindsats, og centret overvåger heller ikke opfølgningen på Rådets beslutninger.
Med hensyn til bekæmpelse af terrorisme er centrets kompetence begrænset til at forelægge strategiske trusselsvurderinger på grundlag af efterretninger fra nationale tjenester for Rådet. Det støtter også EU's nød- og krisestyringsordninger, der kan iværksættes med henblik på at sikre en bedre koordinering af EU's indsats over for alvorlige kriser, hvor der er risiko for terrorangreb. Der er tale om en mekanisk funktion, der indebærer informationsformidling, tilvejebringelse af mødefaciliteter og understøttelse af institutionernes eksisterende beslutningstagningsprocedurer. Der er ikke tale om en koordinerende rolle. Rådet har imidlertid på grundlag af en trusselsvurdering udarbejdet af SitCen godkendt en række politikhenstillinger på forskellige områder som f.eks. sprængstoffer med henblik på forebyggelse af terroristernes brug af sprængstoffer.
Formandskabet er ikke i tvivl om, at dets indsats i kampen mod terrorisme støttes af europæiske borgere, der i forbindelse med de seneste angreb i øvrigt viste stor solidaritet med ofrene for disse angreb, samtidig med at de gav udtryk for deres ønske om en EU-reaktion. Formandskabets partnere støtter formandskabet i udarbejdelsen af en sådan strategi til bekæmpelse af terrorisme gennem fremlæggelse af forslag under drøftelserne på højt plan, og Europa-Parlamentet spiller en særlig vigtig rolle.
Det er af afgørende betydning for Rådet, at artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union overholdes, og at alle de andre artikler i traktaterne overholdes. Samarbejde og dialog med tredjelande er grundpillerne i EU's strategi til bekæmpelse af terrorisme. Alene i dette halvår er der planlagt trepartsdrøftelser med Rusland, USA, Algeriet og Marokko, hvilket afspejler ønsket om at styrke dialogen med disse lande. EU har også en antiterrordialog med andre lande og internationale organisationer.
Med hensyn til vores Middelhavspartnere vil vi afholde vores sædvanlige ad hoc Euromed-ekspertmøde om terrorisme, der vil give os mulighed for indgående drøftelser af spørgsmål af afgørende betydning for denne region med vores Middelhavspartnere, med fokus på gennemførelsen af de prioriterede områder i Euro-Middelhavslandenes adfærdskodeks om bekæmpelse af terrorisme.
Det bør nævnes, at med hensyn til USA er formandskabet i jævnlig dialog om terrorbekæmpelse med forskellige organer og på mange forskellige niveauer, der dækker emner som f.eks. radikalisering og rekruttering til terrorisme, herunder ekstremistiske gruppers brug af internettet, terrortrusselsvurderinger, samarbejde i internationale fora, offentligt/private partnerskaber til bekæmpelse af terrorisme, særlig sikkerhed ved sprængstoffer, beskyttelse af kritisk infrastruktur, terrorfinansiering samt andre former for samarbejde mellem civile myndigheder og politimyndigheder.
Det portugisiske formandskab skal organisere en workshop i samarbejde med USA om anvendelsen af finansielle sanktioner til bekæmpelse af terrorisme. Spørgsmålet om respekten for menneskerettigheder i kampen mod terror er også blevet rejst af begge parter ved flere lejligheder, og formandskabet mener, at det er meget vigtigt at fortsætte denne dialog, som formandskabet anser for at være af afgørende betydning for begge parter.
Som afslutning på dette punkt vil jeg gerne nævne, at en styrkelse af området med frihed, sikkerhed og retfærdighed på grundlag af Haag-programmet og den relevante handlingsplan er en af hovedprioriteterne i de tyske, portugisiske og slovenske formandskabers fælles 18-måneders program. Bekæmpelsen af terror er en af de store udfordringer på dette område, og de tre formandskaber har bl.a. sat sig som mål at sikre et tættere samarbejde om bekæmpelse af terror gennem gennemførelsen af EU's strategi til bekæmpelse af terror.
Jeg vil gerne besvare mundtlig forespørgsel med forhandling. Jeg vil også gerne meddele Parlamentet, at Rådet for EU som nævnt foretager en periodisk gennemgang af bekæmpelsen af terrorisme, og vi foretager også en årlig gennemgang af handlingsplanen og strategien for bekæmpelse af radikalisering og rekruttering af terrorister og gennemgår strategien for bekæmpelse af finansiering af terrorisme hver sjette måned. Rådet vil om kort tid fremlægge sin første rapport om gennemførelsen af kommunikationsstrategien i forhold til medierne, der blev godkendt i juli 2006. Terrorbekæmpelsesstrategien indebærer, at Rådet, Kommissionen og Europa-Parlamentet skal afholde et møde om terrorisme på højtstående plan under hvert formandskab. Der blev afholdt sådanne møder under de østrigske og tyske formandskaber. De nationale parlamenters rolle vil blive styrket i den nye traktat, der drøftes inden for rammerne af regeringskonferencen. Den vigtigste prioritet er gennemførelsen af allerede eksisterende foranstaltninger. Rådet anvender forskellige vurderingsmekanismer som f.eks. EU's ekspertevaluering af nationale antiterrorforanstaltninger, vurdering af gennemførelsen af den europæiske arrestordre, vurdering af informationsudvekslingen mellem Europol og medlemsstaterne og medlemsstaterne imellem.
Nye foranstaltninger er allerede ved at blive analyseret såsom det europæiske program for beskyttelse af kritisk infrastruktur eller foranstaltninger under teknologiprogrammet vedrørende biopreparation. Rådet har organiseret vurderingen af informationsudvekslingen mellem Europol og medlemsstaterne og medlemsstaterne imellem. Javier Solana, Rådets generalsekretær, overvejer i øjeblikket, hvordan denne opgave varetages bedst i Generalsekretariatet. Der pågår desuden overvejelser om en eventuel ny koordinators mandat og opgaver.
I lighed med alle de øvrige institutioner lægger Rådet også stor vægt på bestemmelsen i artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union, hvori det fastslås, at Unionen bygger på principperne om frihed, demokrati og respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder samt retsstatsprincippet. Fremme af disse værdier er en af EU's prioriteter. Medlemsstaternes forpligtelse til at respektere de grundlæggende rettigheder er også forankret i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. EU-medlemsstaterne er desuden som medlemmer af Europarådet bundet af de forpligtelser, der følger af den europæiske menneskerettighedskonvention.
Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder styrker EU's muligheder for at overvåge og indsamle information og fremmer således respekten for menneskerettighederne. EU-medlemsstaterne skal sikre, at de antiterrorforanstaltninger, de vedtager, er i overensstemmelse med deres forpligtelser i henhold til international ret, navnlig den internationale humanitære folkeret, menneskerettighedslovgivningen og flygtningelovgivningen.
Formandskabet mener, at bekæmpelsen af terrorisme bør ske under overholdelse af menneskerettighederne, idet retsstatsprincippet, god regeringsførelse og beskyttelse af grundlægende frihedsrettigheder er redskaber til bekæmpelse af terrorisme. Dette princip er centralt i den terrorbekæmpelsesstrategi, som Rådet som bekendt vedtog i december 2005.
Jeg vil nu komme ind på den dom, der blev afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 12. december 2006, der henvises til i forespørgslen. Jeg vil indledningsvis påpege, at dommen i sag T-228/02 af 12. december 2006, den såkaldte OMPI-sag (Organisation des Modjahedines du Peuple d'Iran mod Rådet for Den Europæiske Union) ikke giver anledning til at konkludere, at EU's brug af terrorlister er et brud på EU-lovgivningen. Retten anfægtede i sin afgørelse rent faktisk ikke brugen af terrorlister, idet den blot fastslog, at en række grundlæggende rettigheder og garantier, herunder retten til kontradiktion, begrundelsespligten og retten til en effektiv domstolsbeskyttelse i princippet fuldt ud finder anvendelse inden for rammerne af vedtagelsen af en afgørelse om indefrysning af midler i henhold til forordning (EF) nr. 2580/2001.
Det er for det andet almindelig kendt, at Rådet allerede har gennemført den nødvendige systematiske revision af dets procedurer i forbindelse med den liste af personer og enheder, der er omfattet af forordning (EF) nr. 2580/2001. Rådet har navnlig truffet følgende foranstaltninger til gennemførelse af dommen i sagen T-228/02. Rådet har gjort opmærksom på muligheden for at indbringe Rådets afgørelse for De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans, understreget, at det var muligt at indsende en anmodning til Rådet ledsaget af dokumentation til støtte for afgørelser om opførelse eller fastholdelse på den pågældende liste - sådanne anmodninger behandles, så snart de modtages. Rådet har desuden i muligt omfang tilsendt alle personer, grupper og enheder begrundelser - i andre tilfælde er de pågældende personer, grupper og enheder blevet underrettet gennem en meddelelse offentliggjort i EU-Tidende - og det foretager en generel gennemgang af listen mindst hver sjette måned i overensstemmelse med ovennævnte procedurer, og der tages i denne forbindelse altid behørigt hensyn til eventuelle supplerende oplysninger.
Rådet har også besluttet at nedsætte en ny arbejdsgruppe - Gruppen vedrørende Fælles Holdning 931 - der skal behandle forslag om opførelse på og fjernelse fra listen og forberede Rådets regelmæssige revision af denne liste. Denne nye arbejdsgruppes mandat og arbejdsmetoder og de praktiske arrangementer er fastlagt i et dokument vedtaget af Rådet. Alle på listen, der er omfattet af forordning (EF) nr. 2580/2001, behandles på samme måde, hvilket fremgår af ovennævnte svar. Institutionernes rolle og kompetenceområder er fastlagt i traktaterne. Rådet træffer de foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre Domstolens afgørelser i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 233 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. Med hensyn til parlamentarisk kontrol med dets afgørelser har Rådet altid fulgt procedurerne i traktaterne.
Det er vigtigt at nævne, at Europa-Parlamentet i henhold til artikel 308 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab blev hørt i forbindelse med vedtagelsen af forordning (EF) nr. 2580/2001.
(Bifald)
Franco Frattini
Hr. formand! Kommissionen er fortsat fast besluttet på gennemførelse af EU's antiterrorstrategi, handlingsplanen, der blev vedtaget i 2005, som Rådet lige har sagt. Vores politiske mål er fortsat at finde den rette balance mellem den grundlæggende ret til sikkerhed for borgerne, der først og fremmest er retten til liv, og individets andre grundlæggende rettigheder, herunder retten til privatliv og retssikkerhed. Alle kilder tyder på, at truslen om nye terrorangreb fortsat er høj. Myndighederne i vores medlemsstater har kunnet forhindre et antal angreb, hvilket vi må være meget taknemmelige for. Jeg taler om Spanien, Italien, Belgien, Det Forenede Kongerige og Tyskland. I går optrevlede de danske myndigheder en gruppe unge terrorister af dansk nationalitet, der var parat til at iværksætte et angreb med bomber. Fru Espersen sagde, at det var det alvorligste tilfælde af terrorisme i Danmark.
Her til formiddag hører vi, at terrormistænkte er blevet anholdt i Frankfurt, og den tyske forsvarsminister sagde, at et angreb var umiddelbart forestående.
Tror De ikke, at der er nået nogen resultater i alle disse tilfælde? Synes De ikke, at det at standse det sidste stadium af et terrorangreb i sig selv er et fantastisk resultat for Europa? Mit svar er: Jo, det er det.
(Bifald)
Så der er ikke plads til efterladenhed eller til at sænke paraderne. Jeg vil først og fremmest gerne benytte denne gode mulighed for at informere om en pakke foranstaltninger, der er under udarbejdelse af mine tjenestemænd, og som vil blive vedtaget af Kommissionen til efteråret i meget tæt samarbejde med det portugisiske formandskab. Vi arbejder på forebyggelse og retsforfølgelse. Pakken vil bestå af en europæisk handlingsplan om sikkerhed i forbindelse med sprængstoffer, et ændringsforslag til rammeafgørelsen om terrorisme, der er rettet mod terroristers misbrug af internettet, og et forslag om en europæisk politik omkring passagerlisteoplysninger. I tilgift hertil vil pakken indeholde en rapport om evaluering af medlemsstaternes gennemførelse af rammeafgørelsen om terrorisme.
Et par ord om hvert af disse elementer:
Den europæiske handlingsplan om sprængstoffer er en opfølgning på Kommissionens meddelelse i 2005 om dette emne og har til formål at reagere på flere opfordringer fra Det Europæiske Råd og Rådet (indre anliggender) om at forbedre forholdene omkring sprængstoffer i Europa.
De vil uden tvivl erindre, at angrebene i Madrid blev udført med sprængstoffer og detonatorer, der kunne fås i almindelig handel, hvilket førte til en opfordring til, at EU skulle gøre noget på dette område. Jeg er glad for at kunne fortælle Dem, at vores embedsmænd har gjort en masse godt arbejde sammen med en række berørte parter, herunder repræsentanter for den private sektor. Jeg har modtaget, hvad jeg tror vil vise sig at være en banebrydende rapport fra en ekspertgruppe, jeg har nedsat, med repræsentanter fra både den offentlige og den private sektor, og den indeholder ca. 50 værdifulde konkrete henstillinger til forbedring af sikkerheden omkring sprængstoffer og forstadier hertil samt detonatorer i hele EU. Disse anbefalinger vil danne grundlag for den europæiske handlingsplan, der, som jeg sagde, bør kunne vedtages inden november.
De foranstaltninger, der vil blive foreslået, vil bl.a. omfatte oprettelsen hos Europol af en europæisk database over sprængstoffer med forbindelse til alle ansvarlige tjenestegrene i medlemsstaterne samt et varslingssystem, så disse tjenestegrene bliver underrettet meget hurtigt, når der f.eks. er stjålet sprængstoffer, eller når man fra pålidelige efterretningskilder har fået nys om en ny måde, som terrorister arbejder på.
Det fører mig til internettet og den måde, hvorpå dette redskab, der har givet vores verden forbløffende fordele, misbruges af terrorister. Vi ved alle, at terroristerne drager fordel af internettet som almindelige borgere, f.eks. når de planlægger deres angreb eller spreder budskaber med konkret tilskyndelse til at begå terrorangreb.
Fordelene ved e-learning er heller ikke undgået terroristernes opmærksomhed. Man kan f.eks. på websteder på nettet finde detaljerede oplysninger og instruktioner om alle former for terrortaktik, herunder fremstilling af sprængstoffer. Det forslag, jeg nævnte lige før, vil sigte mod at sikre, at disse former for negativ og kriminel opførsel kan straffes overalt i EU.
Et andet element i pakken med foranstaltninger drejer sig om at have en europæisk politik om passagerlisteoplysninger (PNR). Der foregår stadig overvejelser af detaljerne i dette forslag, men Kommissionens vigtigste hensigt er at sikre, at medlemsstaterne indsamler PNR-data, behandler dem og, når det er passende, udveksler dem med andre. Hidtil har PNR hovedsagelig været forbundet med forhandlinger, der sigtede mod at sikre, at data om europæiske borgere bliver behandlet korrekt af vores partnere og allierede, i særdeleshed USA.
Jeg mener, at tiden er kommet til delvis at ændre fokus og at bruge ressourcer på sikkerhed for EU. Unionen er i mindst lige så høj grad i fare for terrorangreb som USA, og PNR-analyse er et vigtigt redskab for politiet til at beskytte vores borgere, som fortjener samme beskyttelse som USA's.
Det sidste element i pakken består af den anden rapport om gennemførelsen af rammeafgørelsen om bekæmpelse af terrorisme. Den nye rapport vil også indeholde oplysninger om situationen i de nye medlemsstater, som ikke var til rådighed i 2004 - og De vil forstå hvorfor.
Dette fører mig til det mere generelle spørgsmål, som blev stillet omkring en mere omfattende evaluering af alle de terrorbekæmpelsestiltag, der er blevet taget indtil nu. Jeg tilslutter mig naturligvis principielt en evaluering af politikkernes effektivitet. Hvad angår rets-, friheds- og sikkerhedspolitikken i særdeleshed, er De måske opmærksom på, at der foregår arbejde på udviklingen af globale evalueringsmekanismer. Jeg vil gerne samarbejde med Parlamentet, som jeg tidligere har gjort, og i særdeleshed med Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om at udføre en evaluering af de eksisterende foranstaltninger, herunder de internationale og europæiske aftaler med vores internationale partnere. Men lad mig gøre det klart, at mit mål er at styrke, ikke at svække, vores evne til at forhindre og retsforfølge terrorisme på en mere effektiv måde.
Hvad angår udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstaterne og de europæiske institutioner, er jeg helt enig i, at det er et afgørende aspekt af kampen mod terror. Som De ved, har jeg været aktiv på dette område. I tidligere år har jeg fremsat en række forslag om databeskyttelse i den tredje søjle, om tilgængelighedsprincippet og opbevaring af data om elektronisk kommunikation. Desværre har det, bortset fra dataopbevaringen, ikke været muligt at nå til enighed om disse forslag i Rådet, særlig om databeskyttelse i den tredje søjle. Men jeg vil fortsat stræbe efter at få dem vedtaget, og med det portugisiske forslag har vi i princippet en aftale om at forsøge at få rammeafgørelsen om databeskyttelse i den tredje søjle endeligt vedtaget inden udgangen af december.
Det siges meget ofte, at der er brug for gensidig tillid, hvis man skal have effektivt samarbejde, særligt ved terrorbekæmpelse. Det er min opfattelse, at vi især kan stimulere tilliden på to måder. For det første ved at sikre, at der er en klar og passende juridisk ramme på plads, der skaber tillid til, at de informationer, der stilles til rådighed, vil blive behandlet på en passende måde; og for det andet ved at stimulere til så mange fælles internationale erfaringer som muligt, herunder fælles øvelser, så folk, der arbejder på dette område, kommer til at kende og værdsætte hinanden.
Med hensyn til Situationscentret (SitCen) bør jeg nævne, at det bestemt har givet Rådet en værdifuld strategisk analyse af terrortruslen, og jeg har takket være samarbejdet med hr. Solana etableret et udmærket praktisk samarbejde herom. Ikke desto mindre ser jeg ikke nogen rolle for SitCen, når det gælder samarbejde om operationer, bestemt ikke som et koordineringsredskab ved undersøgelser, eftersom dets mandat er begrænset til at håndtere ikkepersonrelaterede informationer. Det er snarere en opgave for Europol og Eurojust. Jeg mener, at disse organisationer bør være bedre i stand til at håndtere sådanne opgaver.
Vi bør ikke glemme, at det store flertal af vores borgere - 84 % ved sidste Eurobarometer - går stærkt ind for handling fra EU til bekæmpelse af terrorister og organiseret kriminalitet. Så lad os på basis heraf styrke Europol og Eurojust.
Naturligvis må ethvert initiativ, vi tager, være i overensstemmelse med EU's acquis om grundlæggende rettigheder og med artikel 6 i traktaten. Jeg agter at forelægge medlemsstaterne et spørgeskema om foranstaltninger mod terrorisme, som de har vedtaget, og deres effektivitet og om, hvordan de passer sammen med rammen om menneskerettigheder. Jeg er parat til at dele oplysninger herom og resultatet af dette med Dem.
Afslutningsvis mener jeg, at vores bestræbelser på antiterror-området klart kræver fælles handling og total indsats fra Rådet, Parlamentet og Kommissionen. Jeg er parat til endnu en gang at reagere positivt på yderligere mulige opfordringer fra Parlamentet og Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, som jeg har gjort det, siden jeg blev medlem af Kommissionen.
(Bifald)
Manfred Weber
Hr. formand, mine damer og herrer! Den tidligere taler hr. Catania fortalte, at borgerne i Europa er bange for, at retsstaten går til grunde. Europas borgere kan læse i avisen i dag, at man har arresteret terrorister i Danmark, som ville gennemføre konkrete angreb. I Tyskland er borgerne i dag i morgenaviserne og i nyhederne blevet vækket med den oplysning, at tre terrorister har forberedt et angreb på lufthavnen i Frankfurt. Borgerne er bange. Der er bekymring. Terrorismen i Europa har bragt døde og stor smerte. Borgerne forventer sikkerhed. At tackle det er vores opgave som europæiske politikere.
Hvordan ser det europæiske svar ud? Efter at jeg har hørt Rådet, må jeg konstatere i dag, at vi er ramt af stilstand og lammelse. Jeg er skuffet. Terrorisme - det ved vi - er europæisk forgrenet. Cellerne arbejder sammen via internettet og de forskellige metoder. Indenrigsministrene klarer deres nationale forhold og tror, at de har styr på situationen.
Jeg er også fortaler for en evaluering og for, at vi nu underkaster de foranstaltninger, som vi har gennemført, en prøve. Men vi har også brug for et nyt skub. Terrorismen er ikke besejret. Vi har brug for et nyt opbrud. Derfor støtter vi i PPE-DE-Gruppen Kommissionens initiativer.
Terrorisme retter sig mod vores leveform. Derfor vil jeg også understrege, at det handler om en kulturel udfordring, når vi kæmper mod terrorisme. Europa står f.eks. for ligestilling af mænd og kvinder. Derfor ønsker vi ikke at se nogen tvangsægteskaber i Europa. Den, der tvinger en ung pige til at gifte sig, skal straffes. Europa står for tolerance. Derfor ønsker vi ikke nogen hadeprædikanter, som fordømmer andre religioner. Jeg er for, at disse udvises af Europa. Alle prædikanter skal have følgende at vide: Ingen gud synes, at det er i orden at myrde.
Jeg anmoder om, at forhandlingen i dag bruges til at give rygdækning til Rådet og især Kommissionen, som lægger gode forslag på bordet for at generere et nyt skub igen.
Jan Marinus Wiersma
Hr. formand! Jeg tror, det er vigtigt at føre denne forhandling i dag. Det er også vigtigt, at Parlamentet stiller spørgsmål om forløbet af samarbejdet mellem medlemsstaterne på et meget prioriteret område, nemlig terrorbekæmpelse. Der hersker en vis tvivl om, hvorvidt dette samarbejde altid er tilstrækkeligt, og om Rådet altid reagerer hensigtsmæssigt på den trussel, som i dag er beskrevet mange gange. Det viser sig også, at det ikke anses for presserende, at Rådet gør fremskridt på en række punkter. I den forbindelse er det ligeledes vigtigt, hvem der bliver koordinatoren De Vries' efterfølger. Der har i nogle måneder været en lakune på dette punkt. Men der er også stadig spørgsmålet, hvor Rådets reaktion bliver af på Fava-betænkningen, Parlamentets udførlige betænkning om CIA og visse metoder, som har fundet sted som led i terrorbekæmpelsen. Samarbejdet er ikke altid, som det burde være, til trods for - og det må jeg endnu en gang gentage - kommissær Frattinis enorme indsats. Denne viste igen for lidt siden, at han griber kraftigt ind. Men hvad han vil og kan, bestemmes selvfølgelig for en del i sidste instans af, hvad Rådet muliggør.
Jeg vil i dag først og fremmest gøre opmærksom på ét vigtigt punkt, som både kommissæren og Rådet har nævnt, nemlig aspektet radikalisering og rekruttering. Vi må også på europæisk plan, i form af samarbejde mellem medlemsstaterne, søge den bedste måde at bekæmpe radikalisering på, både den religiøst motiverede og den højreekstremistiske. Det er i den forbindelse vigtigt, hvordan vi kan nå de unge, som er modtagelige over for den slags radikalisering. Det er en prioritet for Rådet og Kommissionen, og også Parlamentet vil snart drøfte dette.
Vi må søge de motiver, som driver unge, der gennem radikalisering sommetider også lader sig friste til terroraktioner. Disse motiver varierer fra utilfredshed over deres egen situation, utilfredshed over, hvad der foregår i den internationale politik, eller over polarisering inden for deres eget samfund, behov for at give livet mening og frustrationer over verdenspolitikken. Også fattigdom udgør sommetider et motiv. Vi må undersøge alle disse motiver, hvis vi vil nå frem til en effektiv løsning. Unge i Marokko, som begår attentater, har ofte en helt anden motivation end folk, som har gjort det i Nederlandene, f.eks. han, som myrdede Theo van Gogh. Vi må i fællesskab søge argumenter, som kan modvirke radikalisering, skabe bedre omstændigheder, hvor unge ikke så hurtigt bliver modtagelige for tilskyndelser til radikalisering og sommetider tilskyndelse til vold.
Den første opgave er at begrænse kredsen af radikaliserede unge. Dertil passer repressiv politik, dvs. at vi skal gribe ind over for mennesker, som tilskynder til vold, og over for virtuelle netværk gennem internet, hvor unge tilskyndes til ekstrem adfærd, men også inddrage grupper gennem præventiv politik. Det begynder på lokalt plan, men kan også overføres til nationalt og europæisk plan. Jeg henviser her til nye initiativer, som den nederlandske regering har bebudet, og hvortil der også er stillet en pæn portion penge til rådighed for i de lokale bydele at finde en metode til at opspore unge, som måske er modtagelige for radikalisering, og hvad der kan følge deraf.
Jeg vil gerne anbefale Kommissionen især at se på de nederlandske erfaringer og på, hvordan disse kan udveksles med andre medlemsstater. Måske er det også muligt gennem Kommissionens integrationsfond at stimulere en række af disse aktiviteter, således at en europæisk strategi også der kan skabe merværdi. Jeg vil endnu en gang spørge kommissæren, om han også ser muligheder for at udveksle de nederlandske erfaringer i praksis med andre medlemsstater, som konfronteres med de samme problemer, navnlig i de store byer.
Graham Watson
Hr. formand! Hvis vi går lidt mere end 2.000 år tilbage, vil vi erindre, at verdens eneste supermagt i efteråret 68 f.Kr. blev udsat for et terrorangreb af en bande løst organiserede pirater, og at det romerske senat, i det mindste ifølge Plutarch, gav Pompejus, absolut myndighed og ubegrænset magt over alle via Lex Gabinia. Ved hjælp af det ældste kendte trick underminerede militæret frihed, demokrati og forfatning med tilslutning fra Roms forskræmte borgere, og der gik 1.800 år, før et modent demokrati atter viste sig i Europa.
Nu risikerer love, der fjerner vores frihed, endnu en gang at komme ind ad bagdøren. Jeg glæder mig over den mundtlige forespørgsel, som kolleger har stillet i dag, med deres meget præcise spørgsmål til Rådet og Kommissionen.
Jeg siger ikke, at antiterrorlove er unødvendige. Anholdelsen af tre personer i går i Tyskland og her til morgen af andre tre i Danmark viser den fortsatte trussel, som terroristerne frembyder mod samfundet. Min gruppe står sammen i troen på, at vi må have mere juridisk samarbejde for at gøre Europol og Eurojust så effektive som muligt.
Vi tilsluttede os hele vejen den europæiske arrestordre og stolede på, at Rådet ville indføre et mindstemål af retlige garantier. Vi ville støtte et europæisk FBI. Den Liberale Gruppe er ikke blødsødne, når det gælder forbrydelser. Faktisk er vi forbløffede over, at Rådet, der domineres af højrefløjen, ikke har været i stand til at finde en sammenhængende holdning i et spørgsmål, der drejer sig om lov og orden. Men det, vi siger, er, at loven skal stå i forhold til truslerne.
Og igen, hvis truslen er så stor, hvorfor har Rådet så ikke gjort noget for at erstatte sin antiterrorkoordinater, siden den sidste forlod stillingen i marts?
Hr. rådsformand! De har fortalt os, at De overvejer den bedste måde at sikre samarbejdet på. Nuvel, terroristerne har haft et halvt år, mens De har overvejet sagen. De siger til os, at USA har den førende rolle, når det gælder terrorbekæmpelse. Vi ønsker, at EU skal formulere sin egen politik. De siger til os, at Parlamentet har, og jeg citerer, "a primordial role" (en fundamental rolle), men denne rolle viser sig at være et høflighedsmøde hvert halve år med formanden for vores udvalg.
Jeg glæder mig over hr. Frattinis aftale i dag om sammen med Parlamentet at evaluere effekten af EU's politik, og jeg håber, at rådsformanden vil gå sammen med ham ved den debat.
Siden den 11. september har vi haft en antiterrorstrategi, en handlingsplan, en rammeafgørelse og adskillige samarbejdsinitiativer. Ingen af dem er blevet evalueret ordentligt og åbent, for slet ikke at tale om, at det skulle ske via Europas demokratiske institutioner. Rådet og Kommissionen bør inddrage Parlamentet i en omfattende evaluering af alle de foranstaltninger, der er blevet truffet indtil nu.
Her i Parlamentet bør vi insistere på udløbsdato på antiterrorlove, så at lovgivning, der kan misbruges, ikke forbliver i kraft længere end nødvendigt.
Vi er f.eks. nu ved at gå i gang med den tredje og endelige PNR-aftale, en aftale, som for bestandigt afskaffer visse rettigheder for at opnå uvisse fordele. Min gruppe stiller spørgsmålstegn ved, om sikkerheden virkelig kræver, at USA's myndigheder kender vores madønsker.
Hr. Frattini, De fortæller os, at 85 % af borgerne stærkt går ind for, at EU gør noget. Hr. Lobo Antunes, De fortæller os, at formandskabet ikke nærer nogen tvivl om, at dets foranstaltninger støttes af borgerne. Har De to ikke været gennem en lufthavn denne sommer? Har De ikke hørt unge kvinder spørge, hvorfor deres læbestift skal konfiskeres, før de går om bord i en flyvemaskine? Har De ikke hørt gamle damer råbe frustreret op, når deres neglesaks bliver taget fra dem? Har De ikke hørt folk, som er rasende over, hvordan antiterrorlovene bliver udnyttet til at tjene penge? Min lokale lufthavn tager nu 50 pence for en plastikpose, som de rejsende skal bruge til at komme deres tandpasta i. Vælgere har skrevet til mig om, hvor meget der kræves for kildevand på flaske, når man er kommet igennem sikkerhedskontrollen.
Lex Gabinia var en klassisk illustration af en lov med utilsigtede følger, fordi den på fatal vis undergravede de institutioner, den skulle beskytte. Jeg håber, at Europas antiterrorlove ikke vil ende med at gøre det samme.
Karl Popper sagde engang: "Vi må planlægge med henblik på frihed, ikke på sikkerhed, om ikke af anden grund, så fordi kun frihed kan betrygge sikkerheden".
(Bifald)
Konrad Szymański
for UEN-Gruppen. - (PL) Hr. formand! I kølvandet på de tragiske begivenheder i New York, Madrid og London er vores muligheder for at samarbejde om bekæmpelse af terrorisme blevet styrket både i EU og over Atlanten. Vi bør udvide dette samarbejde.
Vores bekymringer over privatlivets fred og borgernes rettigheder bør ikke anvendes til at retfærdiggøre blokeringen af effektive tiltag. Vi er nødt til at betale en pris for sikkerhed på dette område. Vores borgere ønsker først og fremmest sikkerhed.
Den internationale lovgivning skal også ændres. Den moderne terrorisme har skabt et hidtil ukendt fænomen - den statsløse soldat. Denne statsløshed gør det vanskeligt at anvende Genèvekonventionerne. Vi er samtidig nødt til at blive enige om, at det ikke giver nogen mening at give terrorister de proceduremæssige rettigheder, der kendertegner den europæiske straffeproces, og at dette er til hinder for en effektiv bekæmpelse af dette fænomen.
Cem Özdemir
Hr. formand! Vi har hørt nyhederne i dag, som er blevet citeret mange gange fra Danmark og Tyskland, hvad angår anholdelsen af terrormistænkte. Det gør det tydeligt, at vi ikke taler om et teoretisk problem, men om et reelt problem. Når det nu er sådan, kan mottoet "meget hjælper meget" heller ikke være gældende, men så har vi brug for målrettede foranstaltninger, som skal koordineres og afstemmes i hele Europa og især stå deres prøve i praksis samt føre bevis for, at de rent faktisk hjælper.
Hermed er jeg ved mit første punkt, nemlig spørgsmålet om, at vi virkelig har brug for en oversigt over, hvad der hidtil er truffet af foranstaltninger fra nationalstaternes side. Jeg bifalder kommissærens udtalelser om, at der bør udarbejdes et spørgeskema. Vi har brug for denne evaluering, netop fordi vi ønsker at overbevise borgerne om, at foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme er nødvendige. Men så skal vi også dokumentere, at de rent faktisk batter noget.
Endelig vil vi gerne vide, hvad der hidtil er gjort i kampen mod terrorisme. Også her interesserer det os, at holdningerne til illegale bortførelser i Europa desværre hidtil er blevet benægtet af CIA. Også her har vi brug for svar. Jeg vil gerne gøre én ting klart: Hemmelige fængsler, udlevering til tredjelande, som torterer - også det har noget med kampen mod terrorisme, nemlig den moralske side af kampen mod terrorisme, at gøre. Vi må heller ikke svigte den moralske side i kampen mod terrorisme, for vi skal også vinde denne kamp, hvis vi ønsker at få succes.
Der blev talt om, at Europa-Parlamentet skal deltage i denne debat. Jeg mener, at rådsformandskabet må forstå, at hvis vi ønsker accept, er inddragelsen af frit valgte folkerepræsentanter uomgængelig. Jeg ville ønske, at rådsformandskabet styrkede dette i diskussionen. De ved, at EF-Domstolen flere gange har afgjort, at EU-terrorlisten både krænker fællesskabsretten og international ret. Jeg bifalder de udtalelser, som rådsformandskabet er kommet med i dag i dette spørgsmål. Jeg er dog også interesseret i at vide, om de årlige evalueringer, som De har talt om, gøres tilgængelige for Parlamentet og Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, for vi har brug for dem til vores arbejde, således at vi rent faktisk kan vurdere, hvad der sker med denne terrorliste, hvorvidt der sikres en retsstatslig kontrol, hvorvidt der sikres en parlamentarisk kontrol, hvorvidt det kan sikres, at mennesker, der med urette står på denne liste, så hurtigt som muligt fjernes igen fra denne liste.
Det spørgsmål, som EU's antiterrorkoordinator har stillet, er allerede blevet omtalt. Vi vil gerne vide, hvad der skal ske med denne stilling fremover. Min gruppe er principielt imod en sådan europæisk koordination. Den kan være fornuftig, hvis vi samler kompetencer dér, hvis vi forsøger at samle det, der er af erfaringer på nationalt plan. Men vi er også interesseret i at vide, hvad rådsformandskabet har at sige til det hidtidige arbejde, som har været udført i antiterrorkoordinatorstillingen på europæisk plan. Hvordan er erfaringerne hermed? Derfor stiller jeg følgende spørgsmål til rådsformandskabet: Hvilke konsekvenser drager De af hr. De Vries' hidtidige arbejde?
Tobias Pflüger
Hr. formand! Vi fører efter min mening en meget central forhandling for den demokratiske sammenknytning inden for EU. Vi bør kigge tilbage. Siden den 12. september 2001 har der været ført en såkaldt krig mod terrorisme. NATO forkyndte dengang, at det var et NATO-anliggende, fordi det fejlagtigt betragtede angrebene i New York og Washington som militære angreb. Hvordan dette NATO-anliggende kan trækkes tilbage, er der ingen, der ved. I mellemtiden føres der en såkaldt krig mod terrorisme på globalt plan, f.eks. i Afghanistan. Dér finder der stykke for stykke en tiltagende irakisering sted, og internt sættes flere og flere grundlæggende rettigheder og borgerrettigheder ud af kraft. Man kunne beskrive det hele som en permanent undtagelsestilstand.
Der er EU's rammeafgørelse om bekæmpelse af terrorisme. I forbindelse med EU's rammeafgørelse om bekæmpelse af terrorisme nævnes en hel række punkter, som EU-medlemsstaterne og EU selv gennemfører eller skal gennemføre.
Vi oplever for øjeblikket en omfattende aktivitet, især fra den tyske indenrigsminister Wolfgang Schäubles side. Han kalder imidlertid alt muligt for terrorisme og går tydeligt langt over målet for det, som i virkeligheden er nødvendigt.
Efter angrebene i London kom forfatteren A.L. Kennedy med en meget interessant udtalelse, som jeg vil citere her: "Ingen nævner, at antallet af ofre, hvor frygteligt det end var, de fleste dage anses for at være ret moderat i Baghdad. Ingen nævner, at Blair med sin beslutning om at sende vores soldater i krig i profitøjemed også har bragt sit land i fare. Ingen nævner, at vores handlinger blot har øget hyppigheden og intensiteten af terrorangrebene. Ingen nævner, at vi selv har retfærdiggjort mishandling af fanger med påstanden om, at angreb som disse dermed kan undgås. Ingen nævner, at vi for store dele af verden er terroristerne." Præcis det skal undgås. Derfor må de grundlæggende rettigheder og borgerrettighederne ikke fortsat sættes ud af kraft.
Johannes Blokland
Hr. formand! Allerførst vil jeg takke rådsformanden og Kommissionens næstformand mange gange for deres udførlige besvarelse af spørgsmålene. Jeg er overbevist om, at der under denne forhandling er lejlighed til at se bagud for på den måde også at komme fremad. Centralt i denne forhandling er spørgsmålet, hvilke foranstaltninger der er truffet, hvad angår terrorbekæmpelsen, og om disse foranstaltninger også har været effektive. Og hvad der er endnu vigtigere, er foranstaltningerne ikke i modstrid med den demokratiske retsstat?
I dag vil der blive stemt om en tilpasning af reglerne for håndbagage i fly. Det talte Graham Watson også om. Dermed kommer der forhåbentlig en ende på en omstridt foranstaltning. Reglerne for væsker er ikke effektive og giver anledning til stor modstand. Vi må passe på, at terrorbekæmpelse ikke bliver en illusionspolitik. Siden attentaterne i 2001 er der indsamlet en enorm mængde data. Men indsamling af data skal føre til forarbejdelse af disse. Efter attentaterne i London og Madrid viste det sig, at efterretningstjenesterne ikke greb ind i tide, selv om de rådede over oplysninger. Der findes oplysninger, men anvendelsen af dem er stadig et problem.
For nylig udkom der i Nederlandene en bog om terrorisme og terrorbekæmperne. Set ud fra et historisk perspektiv siges der i denne bog, at effektiviteten af terrorisme er begrænset. På den anden side har terrorbekæmpelse sommetider en vidtrækkende indvirkning på samfundet, som medfører irritation. For terroristerne er det en fordel, at befolkningen mister deres moralske tillid til dem, der bekæmper terror. Ved nye foranstaltninger må vi derfor finde den rette balance mellem retsstaten og en effektiv bekæmpelse af terrorister. Kontrol er i den forbindelse et legitimt parlamentarisk instrument.
Den tidligere antiterrorkoordinator, Gijs de Vries, udtalte på baggrund af sine erfaringer, at der overhovedet ikke er nogen medlemsstat, som ønsker europæisk politi eller en europæisk efterretningstjeneste. Medlemsstaterne ønsker, at sikkerhed fortsat skal gribes an på nationalt plan. Alligevel forsøger vi her i Europa at samarbejde med hinanden. Et problem i forlængelse heraf er den manglende demokratiske kontrol med samarbejdet. Parlamenterne i medlemsstaterne kontrollerer deres egne tjenester, men ikke samarbejdet. Hvad mener Rådet om at informere Europa-Parlamentet konsekvent og regelmæssigt? Og dermed mener jeg ikke i første række, at nye foranstaltninger skal forelægges til godkendelse, men især, at de spørgsmål, som i mellemtiden er stillet temmelig ofte, besvares. Sådanne møder bør dog ligesom ved de nationale parlamentariske sikkerhedsudvalg kunne finde sted bag lukkede døre. Jeg hører gerne, om Rådet vil medvirke til dette.
Andreas Mölzer
Hr. formand! De seneste meldinger fra Danmark og Frankfurt i Tyskland viser, at der fortsat er tale om den islamiske terrrortrussel. De seneste undersøgelser viser imidlertid, at denne fare truer mindre udefra - altså via al-Qaeda - end fra unge muslimer, der lever i EU, og som er modtagelige over for radikalisering og på et eller andet tidspunkt muterer til terrorister.
Terrorister falder altså ikke pludselig ned fra himmelen, men der vokser snarere potentielle gerningsmænd op i vores islamiske parallelsamfund, hvor især koranskoler og hadeprædikanter spiller en stor og skadelig rolle. Mens statsborgere fra de autoktone befolkninger i Europa, når de står fast på deres ledende kultur, takket være politisk korrekthed alt for let stemples som højreradikale eller endda racistiske, kender indvandreren ofte ikke dette problem, og det islamiske parallelsamfund, som eksisterer gennemgående i Europa, undervurderes ofte.
Terrorismen begynder ofte allerede i skolerne. Den fortsætter i ungdomsbander og topper efter en sådan radikalisering så muligvis i angreb. Vi skal lukke de huller i vores samfund igen, som er vokset på grund af misforstået tolerance, og hvor terrorisme kan trives. Vi skal markere grænser, og vi behøver virkelig ikke at tolerere alt. Hvis vi ændrer vores traditionelle levemåde og fornægter vores egen kultur, giver vi god næring til terrorisme. Det er altså på høje tid, at Bruxelles også accepterer, at den multikulturelle vision brister, og igen støtter den autoktone befolkning i Europa i stedet for konstant at diskreditere den under påskud om antiracisme.
Jim Allister
(EN) Hr. formand! Der er i realiteten to ting, som jeg gerne vil sige i denne vigtige forhandling. For det første kan vi alle, eller i hvert fald de fleste af os, komme her i Parlamentet og beklage og undsige terrorismen, som det er passende, for den er nederdrægtig og uforsvarlig på enhver måde. Men lader vi altid konsekvent handling følge ord i EU?
Begivenhederne i Frankfurt og Danmark minder os om den stadige tilstedeværelse af terrortruslen. Hvis nogen minister nogetsteds i EU skulle fordømme de anholdelser, der har fundet sted her til morgen, eller senere skulle modsætte sig den nødvendige udlevering i forbindelse hermed, vil vi alle blive forargede, for terrorisme er terrorisme, og den bliver ikke stueren med tiden.
Men i mit lille land oplevede vi for bare nogle uger siden, at en vicepremierminister, Martin McGuinness, der ved mere end de fleste om den hæslige praksis, som terrorisme udgør, vendte tilbage til sit gamle jeg og voldsomt angreb de tyske myndigheders aktuelle ansøgning under den europæiske arrestordre om udlevering af et IRA-medlem mistænkt for et bombeangreb for mange år siden i Tyskland. En sådan adfærd er utålelig, og det var det samme, da Irland gav ly til tre IRA-terrorister, som var blevet dømt i Colombia.
Så jeg siger, at det passer sig for os alle i Europa at lede ved eksemplets magt. Vi kan ikke vælge og vrage, når vi angriber og modsætter os terrorismen. Hvis vi er imod den, må vi være imod den i sin helhed og handle i overensstemmelse hermed. Hvis man virkelig støtter lov og orden, angriber og protesterer man ikke imod de midler, der sikrer international retfærdighed.
Det andet, jeg vil sige, er, at ETA's tilbagevenden til aktiv terrorisme minder os om, at terroristerne aldrig ændrer natur. De, der nedværdiger sig til at udøve terrorisme, er amoralske, og de kan af taktiske grunde gå over til at foregive at støtte politiske midler, hvis det i øjeblikket tjener deres sag bedst.
Vi bør alle tage os i agt for den slags og aldrig begå den fejl at måle terroristerne med vores egen alen.
Jaime Mayor Oreja
. - (ES) Hr. formand! Jeg vil begynde med at sige, at man ikke bekæmper et fænomen, terrorismen. Man bekæmper i hvert enkelt tilfælde en bestemt organisation, der har et bestemt politisk projekt og nogle konkrete politiske mål.
Derfor er det første man skal gøre at finde ud af, hvilken terrororganisation man står over for, og i dag er det først og fremmest jihad-terrororganisationen, der udgør en trussel for Europas fremtid, og den er ikke et fænomen, men en organisation, der allerede har overvundet frygten og angsten for at foretage angreb og attentater i hjertet af vores kontinent.
Forskellen mellem denne organisation og andre traditionelle organisationer, som har slået til, og som slår til i EU, er, at jihad fortsat er en stor ubekendt, for vi kender ikke rytmen i dens attentater og baggrunden for dens valg af lande, og fordi den har en markant anderledes tidsfornemmelse end os.
Derfor består, og det sagde hr. Watson meget udmærket, EU's opgave ikke i at udarbejde en lang liste over foranstaltninger; EU skal tværtimod søge ned i de europæiske institutioners grundvolde og fundament for at spille en rolle i bekæmpelsen af terrorismen.
Vi skal finde retningen. Det drejer sig ikke om at bebude flere og flere foranstaltninger på området. Vi bør forstå, at de europæiske institutioners rolle grundlæggende bør baseres på det, vi behøver for at bekæmpe denne organisation, dvs. intelligens og information.
Derfor har vi først og fremmest brug for en europæisk model til bekæmpelse af denne terrororganisation, for hvis EU ikke er en merværdi i dette Europa med 25 medlemsstater, er EU ikke noget værd og hverken nyttig eller genkendelig for de europæiske borgere i kampen mod terrorismen, og borgerne vil spørge sig selv, hvad de kan bruge EU til.
Bárbara Dührkop Dührkop
- (ES) Hr. formand! Jeg synes, at det er blevet sagt utallige gange, at fænomenet terrorisme - og der er i øvrigt tale om klart genkendelige grupper - ikke kun er et europæisk spørgsmål, men et globalt spørgsmål, som Rådet tidligere har sagt, og der er ingen tvivl om, at vi har brug for globale og europæiske svar.
Jeg mener, og i lyset af det, hr. Frattini har sagt om det, der er sket i Frankfurt her til morgen - det har jeg også hørt - at det er den vigtigste udfordring, som EU står over for, fordi den ikke blot berører borgernes sikkerhed og fysiske integritet, men også har til formål at underminere noget meget vigtigt, nemlig de demokratiske samfunds værdier. Det er derfor, det er så vigtigt, at EU finder fælles svar.
Jeg synes, at Parlamentets mundtlige forespørgsel viser den interesse, som Parlamentet har i at gøre fremskridt i bekæmpelsen af terrorismen, men den viser også, at vi er bekymrede, for hr. Watson har sagt en lang række ting, der muligvis er vildfarelser, om de foranstaltninger, vi træffer, for først og fremmest har vi også i denne kamp et ansvar for demokratiet og frihedsrettighederne, som vi ikke må glemme.
Jeg vil også gerne, som vi alle har gjort, sige, at jeg mener, at foranstaltningerne er nødvendige, og alt det, som hr. Frattini har sagt, der vil ske med os, og det politiske arbejde er faktisk meget vigtigt, men det er ikke nok. Efter min mening skal vi også styrke konstruktive integrationspolitikker og dialog mellem de forskellige kulturer. Jeg synes, at alliancen af civilisationer er et meget værdifuldt instrument i bekæmpelsen af terrorismen.
Vi bør fortsætte med Tamperereferencerne og det, vi efterfølgende har udviklet i Haag, for at konsolidere det, vi siger: balancen mellem frihed, sikkerhed og retfærdighed.
Europa-Parlamentet skyndte sig derfor at stemme for Prümtraktaten før sommeren. Denne mulighed for hurtigt og effektivt at udveksle eksakte informationer er særdeles vigtig for at opnå et internationalt samarbejde mod terrorismen.
Det er rigtigt, at vi siger, at vi skal forene borgernes rettigheder og garantien for sikkerhed. Det står Europa-Parlamentet fast på, men som nævnt af Rådet, har Parlamentet ingenting at skulle have sagt med hensyn til alt det, der sker på dette område.
Det er Rådet, der enstemmigt træffer beslutningen eller ikke træffer den. Af den grund mener jeg, at EU's evne til at svare på de nye udfordringer bliver svækket og bremset. Det eneste, Europa-Parlamentet har - og jeg mener, at hr. Watson har sagt det klart og tydeligt - er et høflighedssamarbejde, og det burde være denne demokratisk valgte forsamling, der havde mulighed for at tage del i beslutningerne.
Vi glæder os over oprettelsen af Det Europæiske Agentur for Grundlæggende Rettigheder, og vi håber, at agenturet kan udøve kontrol over alle de aktiviteter i EU, der har med politisamarbejdet og det retlige samarbejde at gøre.
Jeg vil også gerne understrege, at vores gruppe støtter EU's koordinator for bekæmpelse af terrorismen, uanset hvem det bliver, bare det sker hurtigt. Men det må ikke bliver en papirtiger. Vedkommende skal have et klart og styrket mandat.
Endelig - og nu slutter jeg, mener jeg, at det er på sin plads at påpege, at EU's aktion til bekæmpelse af terrorismen og dens konsekvenser bør indeholde en væsentlig dimension, nemlig støtten til og beskyttelsen af ofrene og deres familier.
Sarah Ludford
(EN) Hr. formand! Da jeg kommer fra London, vil jeg på ingen måde bagatellisere truslen fra terroristerne. Faktisk har vi i London lidt herunder i årtier, inklusive da det drejede sig om irsk republikansk terrorisme, delvis finansieret fra USA. Man er sjældent så skyldfri, som man selv tror.
Europol fortæller os, at der var næsten 500 terrorangreb i EU sidste år. Naturligvis er det en væsentlig kriminel trussel, men det er narkosmugling, menneskehandel og korruption også. Hvor er initiativerne fra Rådet, der insisterer på, at alle medlemsstater skal underskrive og ratificere den europæiske konvention om menneskehandel? Hvor var Rådets protest, da Det Forenede Kongeriges regering lukkede en større korruptionsundersøgelse i januar mod "den britiske mester" i våbenfremstilling, BAE?
Bare fordi De Liberale sætter spørgsmålstegn ved effektiviteten af forbuddet mod væsker i forhold til det besvær, det forvolder, eller ved den massive indsamling af personlige data, betyder det ikke, at vi er eftergivende over for terrorisme. Intet politisk område bør være unddraget demokratisk ansvarlighed.
Jeg var stolt af at være næstformand for Parlamentets undersøgelse af ekstraordinære udleveringer, og jeg deler den forargelse, som andre har giver udtryk for, over Rådets totale tavshed over for vores resultater, nemlig at mange medlemsstater var medansvarlige for omfattende overtrædelser af menneskerettighederne i form af bortførelse og tortur.
Det ville klæde Rådet at rydde op i sin egen baghave, inden det sluger de borgerlige frihedsrettigheder i EU. Medlemmerne af Parlamentet har ikke nogen underretninger om gennemførelsen af rammeafgørelsen om terrorisme, der blev vedtaget for mere end fem år siden. Har alle medlemsstater fuldt ud gennemført den i national lovgivning? Hvor mange tilfælde har der været? Hvor mange undersøgelser eller domfældelser har man noteret? Vi ved, at institutioner, selv i den samme stat, ikke vil dele oplysninger på grund af jalousi, magtkampe og stridigheder om territorium, for slet ikke at tale om grænseoverskridende samarbejde. Hvorfor ikke prioritere det i stedet for hele tiden at lovgive som gale for at fjerne vores ret til privatliv?
Der er også stor mangel på konsekvens, når det drejer sig om at håndtere de yderligtgående. Det er et vigtigt emne, men det indbefatter også integration af det store flertal af moderate muslimer, og dog er der dele af EU, hvor der bliver lagt store hindringer i vejen for opførelse af moskeer. Hvorfor ikke se på det?
Hr. Szymański gav udtryk for det yderligtgående højreorienterede synspunkt, at vi ikke kan betale sikkerheden for dyrt. Jeg kunne ikke være mere uenig. Er det ikke det, kommunisterne sagde for at retfærdiggøre deres undertrykkelse? I stedet for at bytte alt for megen frihed med sikkerhed så lad os se på det, der virkelig virker: målrettet efterforskning og politiarbejde baseret på efterretninger. Det er på den måde, man bevarer offentlighedens tillid og samarbejdsvilje.
Mario Borghezio
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Den 11. september afholdt en lang række demokratiske bevægelser med katolske og kristne rødder en stor demonstration i Bruxelles mod islamisk terrorisme til minde om ofrene fra 11. september, men Bruxelles' socialistiske borgmester forbød den af tvivlsomme interne politiske årsager.
Dette sender et negativt signal med hensyn til terrorisme, men det er endnu alvorligere, at en premierminister som Romano Prodi og en udenrigsminister som D'Alema fedter for terroristerne fra Hamas. Det er tværtimod nødvendigt, at de politiske signaler fra Europa entydigt er imod islamisk terrorisme, og at vi gør fælles front mod dem, der i moskeerne prædiker mod os og vores sikkerhed.
Kommissæren har helt ret i, at det er nødvendigt, at de europæiske borgere i højere grad bliver beskyttet og føler sig sikre, nemlig mindst lige så meget som de amerikanske borgere, og at det således også er nødvendigt at styrke de transatlantiske forbindelser. Jeg vil dog gerne spørge Dem, hr. kommissær, om vi er forberedt med hensyn til den overhængende fare for terrorisme med f.eks. bakteriologiske våben - gud forbyde det - eller atomvåben. Sydeuropa var ikke forberedt på brandtruslerne, men nu lader det til, at det er noget andet og mere, det drejer sig om. God arbejdslyst, kommissær Frattini.
Kyriacos Triantaphyllides
(EL) Hr. formand! Jeg vil starte med at påpege, at det forsøg, man har gjort de seneste år, på at gøre terrorisme til EU-indsatsområde og -prioritet, er en blindgyde.
I USA vil de hemmelige tjenester være i stand til uhindret at aflytte alle telefonsamtaler og alle menneskers aktiviteter på internettet og elektroniske kommunikation på alle netværk med base i USA. Denne udvikling er endnu et forsøg på at skabe et globalt politisamfund med total kontrol af borgerne, som EU desværre har tilsluttet sig med vedtagelsen af foranstaltninger, der ender med at skade hele dets udvikling. En stor del af budgettet er afsat til at oprette og styrke politiorganer, militære operationer, oprette faciliteter til fængsling af indvandrere osv.
Jeg vil især gerne nævne oprettelsen af et register over terrorister, som ikke er underlagt nogen demokratisk og institutionel lovhjemlet kontrol eller omfattet af en procedure for domstolsprøvelse og -appel. Selv efter EF-Domstolens afgørelser af 12. december 2006, hvor den udtalte sig om den manglende kontrol og manglende overholdelse af de nødvendige foranstaltninger til beskyttelse af menneskerettighederne, har EU kun foretaget skematiske ændringer.
De grundlæggende problemer eksisterer stadig. Medlemsstaterne er ikke tvunget til at udlevere bevismateriale om de personer, der foreslås optaget i registret, selv om - og dette er endnu farligere - Kommissionen selv er ansvarlig både for tilføjelsen og fjernelsen af personer og organisationer i det pågældende register. Den er således både dømmende og udøvende organ.
Koenraad Dillen
(NL) Hr. formand! Til min beklagelse mærker jeg, at der er temmelig mange her i salen, som atter viger tilbage for at nævne tingene udtrykkeligt. For hvad enten man gerne vil høre det eller ej, er det en pinlig realitet, at den internationale terrorisme ikke er andet end en krig, som islamekstremismen har erklæret mod Vesten og mod Europa. Vi må have mod til at erkende, at fjenden allerede befinder sig inden for vores mure. I hele Europa opererer jihadnetværk, og i moskeer opfordres der til en hellig krig mod vores åbne samfund. Det fik vi i går endnu en illustrering af i Danmark. Det er derfor mere end nogensinde på tide, at der træffes altomfattende foranstaltninger mod denne islamiske trojanske hest. Vi har jo ret til og pligt til at forsvare vores åbne samfund og dets værdier.
Men gør vi det nu også? For som hr. Borghezio netop sagde, er det et typisk udtryk for denne europæiske fejhed, at Bruxelles' socialdemokratiske borgmester Thielemans har besluttet at forbyde en demonstration mod den stadig større islamisering af Europa tirsdag den 11. september, fordi denne demonstration kunne støde den stadigt voksende og valgmæssigt interessante islamiske befolkningsgruppe. Europa ønsker i hele verden føre kampagne for det åbne samfunds værdier med ytringsfriheden i spidsen, men i EU's egen officielle hovedstad lukkes munden på dem, der forsvarer de samme europæiske værdier. Det siger meget om Parlamentet, at der ikke indtages en klar holdning til dette.
Timothy Kirkhope
(EN) Hr. formand! Denne debat drejer sig om sikkerhed for vores befolkning og bevarelsen af vores levemåde, vores liberale demokrati, lov og orden og forsvaret af friheden.
Terrorismen angriber selve hjertet i alt dette. I alle sine former definerer terrorismen kampen mellem godt og ondt, og vi må altid forblive årvågne. I Storbritannien havde vi IRA at kæmpe med i tre årtier. Senere har vi i London haft selvmordsbombemænd og forsøgene på at sprede ødelæggelse i Glasgow.
Mine kolleger fra Spanien kæmper med den ondsindede terrorkampagne, som ETA er i gang med. De har vores fulde støtte til deres modige reaktion. At tackle radikalisering er en stor udfordring, men vi lever i en verden, hvor terrortruslen hele tiden ændrer sig og bliver mere raffineret. Verdens demokratier må blive ved med at være på vagt, må dele deres efterretninger mere effektivt og være parat til at tage skrappe midler i brug.
Terrorismen er et led i kampen mod selve vores samfunds opbygning. Den er gennemsyret af kriminelle og mordere, der afskyr vores liberale demokrati og vores frihed. Terrorgrupper må forbydes, og de, der udøver vold eller tilskynder til terrorisme eller hjælper terrorister, må bekæmpes. Med hensyn til hvad EU's medlemsstater kan gøre i fællesskab, så vi i denne weekend anholdelsen af ETA-bombefabrikanter. Det viser, at fælles efterforskningshold forbedrer kampen mod terrorisme.
I dag stemmer vi om restriktionerne for væsker i fly. Sikkerheden for de rejsende må være vores vigtigste hensyn - hvad angår os selv, myndighederne, lufthavnsaktørerne og flyselskaberne. Men som med al lovgivning kan der indføres forbedringer i lyset af erfaringen, og jeg mener, at der er noget, der taler - meget overbevisende endda - for en redegørelse for, hvordan det fungerer.
Samtidig må vi helt grundlæggende forlade os på troværdige efterretninger som støtte for lovgivere som os selv, når vi skal fastslå arten og omfanget af den trussel, vi er udsat for. Jeg glæder mig over hr. Frattinis forslag, som er positive i denne forbindelse.
Jeg forstår, at der er en svær balance at opretholde, men vi må altid gøre alt, hvad vi kan, for at beskytte vores befolkning mod terrorens onde og morderiske hensigter.
Claudio Fava
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg tror, at denne forhandling i mellemtiden gør det muligt for os at gøre status, men også at fjerne nogle farlige misforståelser og en første misforståelse. Vi taler om en strategi mod terrorisme, ikke om en strategi mod islam, og at sige, at terrorismens årsager udelukkende er islamisk fundamentalisme, ville være en meget overfladisk og forenklet løsning. Jeg er også bekymret over nogle af de udtalelser, jeg lige har hørt, f.eks. at moskeerne skaber krig i vores samfund. Det er en ret enfoldig og voldelig holdning, hvor man skærer alle over én kam. Tænk, hvis der i Tyrkiet i morgen var et tyrkisk parlamentsmedlem, der rejste sig og sagde, at "de kristne kirker skaber krig i vores samfund" - hvilken forarget reaktion ville der ikke komme her i Parlamentet?
Jeg vil også gerne stille hr. Frattini et forslag. Vi ved, at håndhævelsen er yderst vigtig, lige så vigtig som forebyggelsen. Jeg tror dog ikke, at vi skal medregne de terrormistænkte, der er blevet anholdt, når vi gør status, men kun de ægte terrorister, der er blevet dømt. Det ville være nyttigt med en overvågning eller en optælling af, hvor mange terrormistænkte der er blevet anholdt i vores lande i de senere år, og som senere er blevet løsladt.
Vi har fået nogle svar fra Rådet, men nogle af disse svar var ikke fyldestgørende. Jeg vil nævne tre punkter, der skal uddybes. Det er ikke helt klart, hvilken rolle Parlamentet skal spille, og på hvilken måde det egentlig skal deltage i denne EU-strategi. Efter vores mening er det - sådan som andre parlamentsmedlemmer allerede har sagt - ikke tilstrækkeligt med et møde hver sjette måned mellem næstformanden, formanden for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender og Rådet. Vi mener, at det er nødvendigt med en konsensus, der har en kvalitet og et niveau, som ikke begrænses til disse formelle og rituelle møder.
Det står ikke klart, hvad der skal ske med de opgaver, som EU-koordinatoren for bekæmpelse af terrorisme har. Vi har fået fortalt, at denne funktion først og fremmest drejer sig om at give strategiske vurderinger og udbrede informationer. Da et af vores udvalg havde lejlighed til at tale med hr. De Vries, indrømmede man over for os, at denne funktion overhovedet ikke havde noget indhold eller nogen instrumenter. I dette tilfælde er der efter min opfattelse ikke noget, som er mere skadeligt end en institutionel funktion, der ikke har nogen instrumenter til at eksistere eller blive repræsenteret.
Endelig står det ikke klart, hvilken holdning det portugisiske formandskab vil have til det euroatlantiske samarbejde. Her vil jeg gerne vende tilbage til det meget enkle og oprigtige spørgsmål, som vi stillede i vores forespørgsel, nemlig om dette samarbejde vil foregå med metoder, der er i overensstemmelse med traktatens artikel 6, sådan som Parlamentet anbefalede efter CIA-undersøgelsens afslutning. Vi har brug for et klart svar. En fælles strategi giver mening, hvis den indebærer fuld respekt for borgernes grundlæggende rettigheder, men det har ikke altid været tilfældet.
Vi bifalder kommissær Frattinis initiativ med et spørgeskema, der skal uddeles til EU's medlemsstater for at finde ud af, hvilke instrumenter de har brugt, og hvilke resultater disse instrumenter har givet, også når det gælder respekten for borgernes grundlæggende rettigheder, men i den forbindelse vil vi gerne sige allerede nu, at Parlamentet under alle omstændigheder agter at opfordre til en opfølgning på CIA-undersøgelsesudvalgets konklusioner og formelt spørge om, hvordan Rådet og Kommissionen har fulgt op på de mange anmodninger, som disse betænkninger indeholdt.
Til sidst vil jeg sige, at bekæmpelse af terrorisme efter min mening har brug for et højt niveau af social konsensus, og at vi skal sørge for, at principperne i traktatens artikel 6 bliver overholdt. Den eneste måde at sikre denne konsensus på er at undgå misbrug og forenklinger.
Sophia in 't Veld
(NL) Hr. formand! Demokratiet, de borgerlige rettigheder og retsstaten sætter jeg overordentlig stor pris på. Jeg sætter også overordentlig stor pris på mit liv og i øvrigt også på andre europæeres liv. Men at sige, at der er en byttehandel mellem disse to er noget farligt sludder. Demokratiets fjender skal bekæmpes. Der er altså terrorister, men det er også en trussel mod demokratiet, hvis myndighederne har uforholdsmæssig stor magt, og hvis den demokratiske kontrol sættes ud af spillet. Vi hører hele tiden erklæringer fra Rådet, og i mindre grad også fra Kommissionen, om de grundlæggende rettigheder, menneskerettighederne og demokratiet. Men disse lyder lidt tomme, for vi konstaterer, at myndighedernes kontrol med borgerne er hastigt voksende. Enhver intim detalje af vores privatliv er i mellemtiden kendt. Derimod har borgerne stadig mindre kontrol med disse myndigheder.
Myndighederne og for øvrigt også Rådet nægter at stå til regnskab. Jeg vil f.eks. gerne af Rådet have at vide, hvordan det står til med den såkaldte kontaktgruppe på højt plan, som er i gang med forhandlinger med amerikanerne om overførslen af vores private oplysninger. Det siges hele tiden, at det er orienterende samtaler, men amerikanerne tror tilsyneladende, at vi allerede er parate til at underskrive en konvention. Jeg vil gerne spørge Rådet, hvordan det hænger sammen. Hvilket mandat har forhandlerne? Hvad forhandles der om? Den 19. og 20. juli blev der talt om det i Lissabon. Hvorfor orienteres de nationale parlamenter og Europa-Parlamentet, Europas borgere, ikke om dette?
Et andet eksempel er den seneste amerikanske lov, Foreign Intelligence Surveillance Act. Graham Watson og jeg har stillet nogle spørgsmål derom. Det er en lov, som sætter amerikanerne i stand til at kontrollere næsten al vores kommunikation, telefonsamtaler og e-mail inden for Europa. Hvorfor siger Rådet, at det overhovedet intet har at gøre med det? Har Rådet da intet ansvar, når det gælder om at beskytte europæiske borgeres privatliv?
Det tredje eksempel er passagerlisterne (PNR). Vi har talt om det i én uendelighed. Blækket på konventionen er næppe tørt, førend amerikanerne trækker det eneste gode element, som den indeholdt, nemlig anvendelsen af Privacy Act for europæiske borgere, tilbage igen. Jeg har hørt fra Kommissionen, at der bliver indført en europæisk PNR, men har vi allerede en evaluering af resultaterne af det amerikanske PNR-program? Jeg er meget glad for, at kommissæren siger, at der kommer en evaluering, ikke kun af gennemførelsen, men også af resultaterne af terrorbekæmpelsespolitikken og af indvirkningen på de grundlæggende rettigheder, for det har vi meget længe haft brug for.
Det er interessant, at man ofte, når man kritiserer eller stiller kritiske spørgsmål om antiterrorpolitikken, får at vide, at man er antiamerikansk. Men det er netop amerikanerne, som stiller de kritiske spørgsmål, og som i de forløbne måneder har foretaget grundige evalueringer og i vid udstrækning sætter spørgsmålstegn ved effektiviteten af disse foranstaltninger. Europa må altså ikke efterabe amerikanernes dårlige politik. Vi må have en god politik og i samarbejde med amerikanerne se på, hvad der er nødvendigt, og hvad der ikke er nødvendigt.
Paul Marie Coûteaux
(FR) Hr. formand! Jeg er naturligvis ikke imod den strøm af fine hensigter, besværgelser og fromme ønsker, som dominerer denne debat, men jeg kan ikke rigtig få øje på den form for objektivitet, som jeg mener er nødvendig for at forstå et fænomen, der så brat har optaget vores sind - så brat, at vi i øvrigt ikke gør os den ulejlighed at undersøge de nærmere omstændigheder, årsagerne og konsekvenserne. Hvad er politik, hvis man ikke tålmodigt undersøger årsagerne og konsekvenserne ved det, som umiddelbart bekymrer os?
Skræmmende videoovervågningssystemer opsættes alle vegne, på offentlige steder og endog i gaderne. Hvorfor? For at bekæmpe terrorisme! Vi registrerer borgerne, udbygger politimyndighederne og nogle gange det hemmelige politi. Hvorfor? For at bekæmpe terrorisme! Vi genindfører tortur. Hvorfor? For at bekæmpe terrorisme! Vi ændrer lovgivningen og tilsidesætter den i stigende grad, og vi tilsidesætter sågar folks grundlæggende rettigheder, som skulle være erstatningen for vores bibler i gammel tid. Hvorfor? For at bekæmpe terrorisme! Vi opstiller missilskjold alle vegne, selv i lande som Tjekkiet, til stor utilfredshed for befolkningen, som i øvrigt ikke har oplevet terror, og alt sammen for at bekæmpe terrorisme. Kort sagt splitter vi landene, skaber mistillid mellem befolkningerne og mest af alt intimiderer dem, hvilket desværre er sket i vores europæiske lande i øst som i vest. Hvorfor? For at bekæmpe terrorisme!
Mine damer og herrer! Er det ikke tydeligt, at det ikke er terrorisme, men bekæmpelsen af terrorisme, der optager os? Det er en lumsk tåge, som slører vores syn, uden at vi lægger mærke til det. Jeg fornægter naturligvis ikke de afskyelige angreb på vores lande, i Spanien og i Det Forenede Kongerige. Disse eksempler taler imidlertid netop for sig selv, idet terror ramte disse lande, fordi de støttede en krigshandling - invasionen af en selvstændig stat. Jeg er desuden ikke bange for at sige, at det, som skete i Irak, ikke så meget var en kamp mod terrorisme, men snarere endnu en ældgammel, barbarisk form for terrorisme, som fik de internationale spændinger helt op i det røde felt.
I virkeligheden er terrorisme i sig selv konsekvensen af en verden i dyb ubalance, som er domineret af et imperium, der som alle verdens imperier ser stort på grænser og befolkninger og forsøger at skabe en endimensioneret, ensartet verden og alene er besat af varernes værdi. Vi lever i en verden, der er så undertrykkende og voldelig over for forskellige menneskers diversitet, at den eneste løsning er en anden form for vold, en som naturligvis er lige så uacceptabel, nemlig terror.
Lad os have modet til virkelig at overveje dette. Hvad, hvis terrorisme primært var en konsekvens af denne nye kategoriske imperativ, som er påtvunget af markedskræfterne og er en del af dens logik, nemlig afskaffelsen af grænserne. Afskaffelsen af grænserne er ikke blot en fiks idé, der fjerner diversiteten i verden og ophidser dem, som ønsker at bevare diversiteten; det er også til gunst for anslag fra bander. Var dette, mine damer og herrer, muligvis et diskussionsemne, som kunne indgå i debatten om bekæmpelsen af terrorisme?
Ryszard Czarnecki
- (PL) Hr. formand! Virkeligheden i det gamle Europa var Hannibal ante portas. Virkeligheden i det moderne Europa er terrorisme ante portas eller ved porten. Europa-Parlamentet har nu gennem et år været formelt inddraget i en interinstitutionel debat. Det er godt, navnlig da Europa fortsat udsættes for terrorangreb og helt sikkert vil blive udsat herfor fremover. Det, vi taler om her, er reelt at begrænse risikoen for gennemførelse af disse angreb.
Det er derfor rimeligt, at vi ønsker at vide, hvilke EU-medlemsstater der ikke har gennemført de antiterrorforanstaltninger, der allerede er blevet vedtaget. Dette spørgsmål må afklares for at sikre, at enkelte lande ikke rammes af chok efter angreb i de pågældende lande. Vi ønsker ligeledes at få kendskab til den reelle baggrund for EU's antiterrorkoordinator Gijs de Vries tilbagetræden. Skyldtes denne opsigelse uenighed om kompetencer?
Terrorisme er ikke et abstrakt begreb, den er meget virkelig. Jeg taler som repræsentant for et land, hvis væbnede styrker er indsat i Irak og Afghanistan. For mit land, der ikke har været udsat for terrorangreb, er terrorisme ikke desto mindre et problem.
Miguel Portas
- (PT) Fru formand! Jeg har lyttet opmærksomt på Rådets og Kommissionens indlæg, og jeg er nødt til at sige, at jeg er sikker på, at dette spørgsmål vil blive sat på dagsordenen igen - under nøjagtig samme vilkår som i dag - inden for et par måneder, idet dr. Lobo Antunes og kommissær Frattini er af den opfattelse, at alle gennemførte tiltag har været vellykkede og uden fejltagelser, og at en vurdering vil vise, at der ikke er blevet begået nogen fejl overhovedet. Vi bliver ved med at høre det samme igen og igen, og det er hovedproblemet - de tager fejl! Så længe vi bliver ved med at opfatte terrorisme som et problem, der henhører under politimyndighederne og efterretningstjenesterne, undlader vi at tage fat på det centrale spørgsmål.
Terrorisme er i dag tæt knyttet til symmetriske politiske principper, der danner grundlag for sammenstød mellem civilisationer og krig, og på dette punkt er tavsheden larmende. Kommissær Frattini meddeler f.eks., at der vil blive truffet foranstaltninger til kontrol af sprængstoffer på et tidspunkt, hvor krigen i Irak er blevet til en privat forretning i milliondollarklassen, og hvor USA outsourcer indsamlingen og behandlingen af klassificerede oplysninger.
Kontrol med sprængstoffer? Jeg kender en metode. Vi kan nationalisere produktion og handel. Det er den eneste måde at forhindre, at terrorisme og terrorbekæmpelse bliver to sider af samme sag, nemlig at gøre liv og død til en forrentning.
Viorica-Pompilia-Georgeta Moisuc
- (RO) Fru formand! Terrorisme er et komplekst fænomen med en lang historie, der tager forskellige former, fra undergravende bevægelser, der ønsker at undertrykke staters suverænitet og interne orden og udløse borgerkrige, til attentater, mord og pogromer. Derfor bør tilgangen til dette problem være realistisk og ansvarlig, og specialister fra forskellige fagområder bør deltage i de relevante debatter.
Henset til terrorangrebene den 11. september, de titusindvis af ofre og de enorme skader er samfundet, de europæiske stater og institutioner nødt til at træffe samordnede, systematiske og permanente tiltag på flere fronter, og jeg vil gerne henlede opmærksomheden på nogle af disse tiltag:
1. Afdækning af årsagerne til dette problem og en varig afhjælpning heraf.
2. Afdækning af terrorismens finansieringskilder samt transnationale politiske og finansielle netværk.
3. Afdækning af sammenhængen mellem terrorisme, våbenpolitik og krige, der har til formål at få kontrol over strategiske råmaterialer og kilder under påskud af terrorbekæmpelse.
Enhver ensidig tilgang til terrorisme medvirker ikke til at finde frem til sandheden bag terrorisme og sætte en stopper for dette farlige transnationale fænomen.
Antonio Tajani
(IT) Fru formand, mine damer og herrer! Bekæmpelse af terrorisme skal fortsat have høj prioritet for EU. Der er ingen tvivl om, at det er nødvendigt med en effektiv, fortsat og samordnet forebyggelses- og bekæmpelsesindsats, og derfor er de forslag, som kommissær Frattini stillede her i Parlamentet, en god idé.
Vi må navnlig ikke begå den fejl at være mindre opmærksomme, når den internationale terrorisme slår ned langt fra Europa. Desværre er truslen fra den islamiske fundamentalisme ikke blevet mindre, heller ikke når attentaterne finder sted langt fra vores grænser.
En samordnet indsats er først og fremmest ensbetydende med et samarbejde inden for EU, men også med stærke forbindelser til USA. At afbryde forbindelserne til USA i vores indsats mod terrorisme ville være en meget alvorlig fejl, og det ville være meget skadeligt for hele EU's befolkning. Vi skal dog også have forbindelser til de moderate arabiske lande, der selv er i al-Qaedas søgelys.
Europa skal være med fremme i første række, når det gælder indsatsen for at forebygge og hindre terrorisme, men her skal vi sikre, at reelle foranstaltninger bliver vigtigere end bureaukratiske manøvrer. Desværre er det mere sandsynligt, at der foretages strenge kontroller af deodoranter, fordi de ikke transporteres i den foreskrevne plasticpose, end der foretages kontroller af terrorister, der er infiltreret som illegale indvandrere. Derfor vil jeg gerne gentage, at en kraftig indsats fra Kommissionens og Rådets side er en god idé.
Bekæmpelse af terrorisme skal dog også ske ved hjælp af politiske initiativer, som langt om længe fører til en løsning på krisen mellem Israel og Palæstina, idet der oprettes en palæstinensisk stat, mens den israelske stat garanteres sikkerhed, og uden at give nogen indrømmelser til de fundamentalistiske organisationer, der er forklædt som politiske partier - her tænker jeg på Hamas og Hizbollah.
Når vi bekæmper terrorisme, må vi dog ikke glemme, at der i Europa - foruden faren for islamisk terrorisme - eksisterer et farligt netværk af væbnede grupper, der er knyttet til interne politiske separatistbevægelser. Jeg vil slutte af med at sige, at vi i Europa heller ikke må være mindre opmærksomme på denne front. Begivenhederne i Spanien viser, at hver gang vi er mindre opmærksomme eller vælger forhandlingsvejen, angriber terroristerne igen.
Michael Cashman
(EN) Fru formand! Jeg glæder mig over hr. Frattinis og rådsformandens reaktion. Men realiteten er, at vi her i Parlamentet kan tillade os den luksus at tale, tale, tale. Men faktisk må De i regeringerne og i Kommissionen gøre noget - noget for at forebygge terrorangreb; terrorangreb, som ikke er indbildte; terrorangreb, som er virkelige, som er under planlægning i øjeblikket. Den politiske realitet er, at hvis De ikke gjorde noget, ville de samme medlemmer af Parlamentet, der nu angriber Dem for at gøre noget, angribe Dem, fordi De ikke havde gjort noget.
Derfor glæder jeg mig over strategien og det, at vi vil genoverveje den. Desuden må vi, som jeg allerede har sagt, forsøge at angribe terrorismens rødder. De ligger i håbløshed og fortvivlelse, fattigdom og i forkyndelsen af had. Lad mig helt klart og umisforståeligt sige, at de, der går ind for en sag, en tradition eller en religion som støtte for deres terrorhandlinger, underminerer deres ideologi, deres religion, deres sag og deres tradition.
Nu har vi frem for alt brug for at handle, alle 27 medlemsstater - ikke hver for sig - og handle i enighed med vores allierede, herunder USA. USA er ikke noget problem. Angrebene på USA skete ikke den 11. september, men tidligere, og man kan hævde, at et angreb på én er et angreb på os alle.
Ignasi Guardans Cambó
(EN) Fru formand! Vi erkender alle truslen fra terrorismen, og vi må fortsætte med at reagere på den uden at forråde det, vi er. Vi er et demokratisk samfund, der beherskes af lov og orden. Det er på denne baggrund, og kun på den, at vi må reagere på kriminelle handlinger og støtte forebyggelsen af mulige fremtidige angreb. Men vi betræder en meget farlig sti, hvor alt synes at være tilladt under påskud af forebyggelse. Vi bliver udsat for moralsk afpresning fra dem, der siger, at hvis vi sætter spørgsmålstegn ved denne foranstaltning, bringer vi os alle i fare - selv om foranstaltningen er en krænkelse eller totalt unyttig.
Det er uacceptabelt. Men det er, hvad nogle af os er blevet anklaget for af Kommissionens embedsmænd, når vi f.eks. sætter spørgsmålstegn ved foranstaltningerne vedrørende sikkerhed i lufthavne eller kritiserer en forordning, der for nogle dage siden forhindrede en gruppe katolske pilgrimme i at vende tilbage fra Lourdes i et fly fra Vatikanet og medtage vievand fra Lourdes, da det blev anset for en trussel mod sikkerheden. Vi har ret til at kritisere denne tåbelige lov og ikke acceptere den afpresning at blive stemplet som terroristvenner, når vi røgter vores ansvar.
(IT) Hr. kommissær, dette er et område - og det er jeg ked af at sige - hvor De ikke påtager Dem Deres ansvar. De har overladt antiterrorlovgivningen på luftfartsområdet til en gruppe fanatikere i Kommissionen, der anonymt implementerer denne lovgivning i al hemmelighed.
Som næstformand i Kommissionen med ansvar for disse ting - og for dette område - er det Deres opgave at forhindre, at dette sker, og at det bliver ved med at ske. I dag får De legitimitet med en afstemning i Parlamentet, der giver Dem de nødvendige instrumenter til at stille Deres kollega i Kommissionen med ansvar for transport nogle spørgsmål. Det er Deres ansvar, og vi forventer os meget af Dem.
Vores snak om grundlæggende rettigheder er i åbenlys modstrid med den hemmelige lovgivning og i kraftig modstrid med de vilkårlige restriktioner af privatlivets fred og de individuelle frihedsrettigheder
(EN) Desuden er langt mere effektive foranstaltninger, der allerede er vedtaget, ikke blevet sat i kraft. Gør det, som De er gode til: Nævn navne og skam dem ud. Nævn og skam de medlemsstater ud, der ikke gennemfører foranstaltningerne om politisk samarbejde. Så vil De få al vores støtte hertil.
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Fru formand! Begrebet terrorisme er indtil videre ikke blevet behørigt defineret, og der er ikke blot tale om ordkløveri. Det handler om den praktiske gennemførelse af en strategi til bekæmpelse af en af de største trusler mod den moderne verden, en trussel, der berører almindelige borgere.
Et vigtigt aspekt af den europæiske strategi til bekæmpelse af terrororganisationer er transatlantisk samarbejde. USA har båret den tungeste byrde i forbindelse med bekæmpelsen af dette grusomme fænomen. Visse institutioner såsom Europarådet og desværre Europa-Parlamentet har iværksat en række nytteløse tiltag såsom oprettelsen af mærkværdige udvalg med det formål at finde påståede CIA-fanger i Europa. Disse organers indsats har ikke fremmet det transatlantiske samarbejde, men har i realiteten givet næring til antiamerikanske følelser og således i betydelig grad svækket terrorbekæmpelsen.
Vi må håbe, at Europa-Parlamentet efter forhandlingen i dag fremover vil bakke reelt op om udviklingen af en terrorbekæmpelsesstrategi og ikke blot yde den symbolske opbakning, som vi har set hidtil. Denne strategi må virkelig sigte på at fremme sikkerheden for alle vores borgere.
Mihael Brejc
(SL) Fru formand! Det er korrekt ... og jeg støtter fuldt ud hr. Frattini og Kommissionens foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme. Vi bør imidlertid også besvare spørgsmålet om, hvorfor dette sker for os, og hvem der truer os.
Kommissionen foreslog sidste år, at vi ikke anvendte udtryk som "islamisk jihadisme" og lignende udtryk, og at disse mennesker i stedet bør betegnes som, og jeg citerer: "terrorister, der begrunder deres aktiviteter i religion". Jeg mener, at det er af afgørende betydning, at vi anerkender, at dette fænomen skal benævnes korrekt. Efter min opfattelse er det korrekte udtryk "jihad-terrorisme", da der er tale om fundamentalister, der alle hader demokratiske, pluralistiske samfund. Deres ideologi er i direkte modstrid med konventionelle demokratier, og deres mål er at skabe et kalifat. Jihadisme beskrives ofte som en religion, der konkurrerer med andre religioner, og som en ideologi, der søger global anerkendelse, men det er ikke korrekt. Jihadisme er ikke baseret på økonomiske betragtninger og er heller ikke i stand til at konkurrere med andre religioner - det er en ideologi, der har til målsætning at tilintetgøre andre religioner.
Det er derfor nødvendigt, at der i Europa-Parlamentet og i EU-institutionerne skabes de rette betingelser for udbredelse af demokrati i verden, evt. gennem en handlingsplan, og at styrke det økonomiske og politiske samarbejde med islamiske lande.
Der er demokratiske kræfter i den islamiske verden, der kan gå imod andre kræfter. Disse demokratiske kræfter kan understøttes på forskellig vis, f.eks. gennem finansiering af mediestationer, der udbreder demokratiske idéer og sætter fokus på terrorhandlinger. Det er også nødvendigt at skabe de rette betingelser for drøftelse af de forskellige fortolkninger og for indledning af drøftelser og etablering af fora og websteder for fritænkende muslimer. Borgerne i Europa er også nødt til at tale mere om terrorisme.
Endelig er det også vigtigt at anerkende, at EU skal være bevidst om sine værdier i kampen mod terrorisme og forsvare disse uden frygt og uden taktiske overvejelser.
Dan Mihalache
(RO) Fru formand! Denne debat er yderst vigtig, da den giver os lejlighed til at undersøge, om vores terrorbekæmpelsespolitikker er konsekvente og sammenhængende. Vi har i dag tilstrækkelige analytiske data til at kunne sige, at disse politikkers succes afhænger af den tætte sammenhæng mellem en lang række centrale elementer.
Der er på den ene side tale om foranstaltningerne til fremme af sikkerhed og retfærdighed i EU og den korrekte balance mellem disse foranstaltninger og respekten for grundlæggende menneskerettigheder, og på den anden side er der tale om EU's udenrigspolitik og bekæmpelsen af social udstødelse og de sociale årsager til terrorisme.
Jeg mener ikke, at det er tilstrækkeligt at sætte ind uden forebyggelse, og interne foranstaltninger er ikke tilstrækkelige uden en vedvarende ekstern dialog. Den europæiske model for terrorbekæmpelse bør være baseret på en korrekt balance, der sikrer EU-borgernes sikkerhed og deres grundlæggende rettigheder.
Vi er nødt til at erkende, at der er et underskud i forholdet mellem Europa-Parlamentet, dets lovgivningsbeføjelser og bekæmpelsen af terrorisme, og dette skaber et demokratisk underskud. For at spille en effektiv rolle i beslutningsprocessen på EU-plan skal Parlamentet inddrages fuldt ud i proceduren med fælles beslutningstagning.
Jeg vil gerne opfordre Rådet til at fremskynde proceduren for udpegning af en ny EU-antiterrorkoordinator med øgede beføjelser i forbindelse med de fastlagte strategier.
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Fru formand! EU's nye terrorbekæmpelsesstrategi er den rette, men dette skyldes ikke de nye tjenestemænd, organer og organisationer. Hovedansvaret for bekæmpelse af terrorisme påhviler de nationale regeringer og uafhængige medlemsstater. Hvis bekæmpelsen af terrorisme skal lykkedes på nationalt plan, forudsætter dette et meget effektivt europæisk og internationalt samarbejde baseret på tillid. Som påpeget af kommissær Frattini er tillid en forudsætning for samarbejde. Tillid afhænger af en klar og præcis europæisk lovgivning, klare samarbejdsformer og respekt for menneskerettighederne.
Bekæmpelsen af terrorisme i lufthavne er blevet skruet op på et grotesk niveau. De konfiskerer f.eks. læbestift. EU og mange andre nationalstater har samtidig glemt, at naturkatastrofer også kan forebygges.
(Formanden fratog taleren ordet)
Jan Tadeusz Masiel
(PL) Fru formand! Inden for medicin forsøger vi at bekæmpe sygdomme ved at fokusere på de dybere, skjulte årsager snarere end på symptomerne. Når vi bekæmper terrorisme, skal vi på næsten samme måde ikke kun fokusere på nogle få kamikazeagenter, der anbringer bomber, men også på baggrunden herfor.
Terrorisme er en blind voldshandling, der har til formål at få opfyldt egne krav og påføre alle omkringværende lidelse, og der skal helt klart sættes en stopper herfor. Det er en uacceptabel metode til at få opfyldt behov, der er baseret på et vist hierarki. Der er ikke tale om uegennyttige angreb. Vi bryder os ikke om denne adfærd, men den har sin egen logik. Hvordan kan vi i dag vise muslimer, at vores hierarki er bedre end deres? Det er ikke muligt. Der er tale om et komplekst etisk problem, men vi er nødt til at starte et sted. Jeg foreslår, at vi starter med at vise større respekt for muslimernes behov på deres territorium for at mindske deres følger i den vestlige verden.
Barbara Kudrycka
- (PL) Fru formand! I den globale krig mod terrorisme kan vi kun sikre, at færre mennesker ender i hænderne på ideologiske mordere gennem en korrekt identificering og vurdering af terrortrusler. Vi har i denne forbindelse brug for en god og praktisk europæisk terrorbekæmpelsesstrategi. Jeg mener, at etableringen af en europæisk kodeks om bekæmpelse af terrorisme er et afgørende element i denne strategi, og glæder mig således over Rådets initiativ på dette område.
Denne kodeks er ikke blot begrundet i behovet for at harmonisere medlemsstaternes foranstaltninger. Den bør også klart definere, hvilke foranstaltninger der er acceptable i kampen mod terrorisme. Vi skal således identificere og have nærmere oplysninger om situationer, hvor terrortruslen skal behandles som en undtagelsestilstand, og vi skal nå til enighed om at iværksætte visse konkrete foranstaltninger og visse retlige foranstaltninger, der desværre vil begrænse borgernes rettigheder og friheder på visse områder. En begrundet begrænsning af borgernes frihedsrettigheder er nødvendig, idet vi uden disse begrænsninger lige så godt kunne sige til terroristerne: "Vi går mere op i jeres rettigheder og frihedsrettigheder end i de rettigheder, der tilkommer de mennesker, som I dræber under jeres angreb".
Det er også vigtigt at definere antiterrorkoordinatorens rolle. Vi står over for et valg, idet vi enten kan fortsætte med at styrke de administrative og koordinerende beføjelser som under Gijs de Vries - om end denne tilgang kræver, at vi foretager en række alvorlige overvejelser og drager konklusioner af de indtrufne begivenheder gennem de sidste fire år - eller vi kan overveje at styrke koordinatorens politiske profil. I så fald vil koordinatoren kunne komme til at konkurrere med Javier Solana. Uanset hvad, må vores beslutning ikke blot være baseret på personlige synspunkter.
Csaba Sándor Tabajdi
- (HU) Fru formand! Urolighederne i franske forstæder og de blodige terrorhandlinger i London, som blev begået af unge muslimske tredjegenerationsindvandrere med Yorkshire-accent, understreger, at integrationen af indvandrermindretal i Vesteuropa er i krise. Et eksempel herpå er Nederlandene, der tidligere var et af de mest tolerante lande i Europa, og som i dag har problemer som følge af de etniske gruppers manglende sameksistens.
Selv om vi forsøger at løse de grundlæggende årsager til problemet her i Europa i kampen mod terror, er det som understreget fra mange sider på tide at drøfte problemet med integration af mindretal. Europa har ikke set dette problem rigtigt i øjnene. Det Europæiske Råd og EU råder endnu ikke over et "blødt" lovgivningsinstrument til afhjælpning af problemet med indvandrermindretal eller - som jeg selv foreslog i Det Europæiske Råd, hvilket blev accepteret - på problemet med nye mindretal, selv om vi ved, at den eneste sikre løsning af problemet med mindretal, både indvandrermindretal og indfødte mindretal, er anerkendelsen af to eller flere tilhørsforhold. Det bedste eksempel i forbindelse med indfødte mindretal er rent faktisk Sydtyrol, hvor de har dobbelt tilhørsforhold, men der kan nævnes en lang række andre eksempler.
Vi kan ikke gøre fremskridt i Europa, hvis vi ikke vedtager et sådant instrument inden for rammerne af mindretalspolitikken.
Formanden
Jeg er blevet gjort opmærksom på, at jeg aldrig siger "hr. eller fru det og det, De har ordet, tak". Det skyldes ikke manglende høflighed, men respekt for Deres tid, fordi jeg ikke ønsker at spilde den. Derfor vil jeg bede Dem om at holde Dem inden for Deres taletid, ellers bliver vi ikke færdige.
Marian-Jean Marinescu
- (RO) Fru formand! Terrorisme er en konstant trussel i et Europa, hvor den muslimske ekstremisme ofte er på spil. EU er nødt til at træffe passende foranstaltninger og fastlægge en sammenhængende strategi for alle medlemsstater. Kommissionens fremtidige lovgivningsforslag, der er indirekte relateret til dette fænomen, bør omfatte bestemmelser, der bidrager til at forebygge udbredelsen og intensiveringen af terrorangreb. Et sådant eksempel er lovgivningspakken om lovlig og ulovlig indvandring.
Det er tvingende nødvendigt, at de kompetente EU-institutioner finder frem til en effektiv samarbejdsform baseret på tillid og informationsudveksling. Et velfungerende europæisk informationscenter vil afhænge af medlemsstaternes gensidige tillid.
Ud over de foranstaltninger, der vedtages på europæisk plan, er de enkelte lande nødt til at bidrage til effektive fælles tiltag til bekæmpelse af alle former for terrorisme. Medlemsstater som f.eks. Rumænien, hvor den islamiske terrorisme ikke opfattes som en trussel, bør være lige så meget på mærkerne som de andre europæiske stater, der står over for denne trussel.
Disse stater bør modtage oplysninger og inddrages i fælles europæiske programmer, der bidrager til at forebygge både årsager og situationer, der udløser terrorhandlinger. Vi skal ikke blot forebygge og afsløre terrorhandlinger, men også identificere og bekæmpe faktorer, der fremmer disse handlinger, såsom fattigdom, social udstødelse og ekstremisme.
En dialog mellem religioner kan være et vigtigt og afgørende bidrag til bekæmpelse af terrorisme. Religiøse ledere er nødt til at prioritere dette spørgsmål og engagere sig for at sikre fred og stabilitet i de samfund, som de har ansvaret for. Et godt eksempel er Den Europæiske Økumeniske Forsamling, der afholder møde i disse dage i Sibiu, Rumænien.
De europæiske borgere er nødt til at være opmærksom på terrorismens fare. En oplysningskampagne og en fremlæggelse af alle konfliktskabende problemer vil kunne få borgerne indraget, således at de sammen med institutionerne kan udrydde dette problem.
Genowefa Grabowska
- (PL) Fru formand! Terrorisme er et klart onde - det sætter borgernes liv og helbred på spil og udgør en trussel mod nationer ved at ødelægge demokratiets grundlag. Terroristerne har imidlertid indtil videre været foran og slået til uden varsel og desværre ofte med held. Vi træffer først foranstaltninger efter sådanne angreb, og vi reagerer således ex post. Danmark og Tyskland, som kommissæren henviste til i dag, er prisværdige undtagelser. Jeg lykønsker myndighederne, men der var tale om nationale tiltag, og mit spørgsmål til kommissæren er følgende: Hvordan ser situationen ud med hensyn til forebyggelse på europæisk plan? Har vi et system til udveksling af god praksis inden for terrorbekæmpelse, og hvordan fungerer det?
EU er i gang med at vedtage nye antiterrorforanstaltninger og oprette særlige institutioner. Vi har i dag Europol og Eurojust, vi har EU's Situationscenter, SitCen, men samarbejder de effektivt, og udveksler de især oplysninger? I denne forbindelse har jeg endnu et spørgsmål til kommissæren i forbindelse med institutionerne: Ville det efter Deres opfattelse ikke være mere hensigtsmæssigt at inddrage Frontex, der har til opgave at sikre Unionens grænser, i terrorbekæmpelsesstrategien? Det er også mit indtryk, at den forsinkede indførelse af SIS II svækker denne strategi i alvorlig grad. Schengen II er tilsyneladende ikke blot vigtig for borgerne i de nye stater, men også for hele Unionens sikkerhed i forbindelse med kampen mod terror.
Bogdan Klich
- (PL) Fru formand! Mandagens arrestationer i København viser, at terrorisme stadig er en trussel i Europa. Det fremgår af Europols rapport, at denne trussel var stor hele sidste år. Lad det være nok at sige, at der blev registreret 498 terrorhandlinger sidste år.
Det er korrekt, at truslen ikke er den samme overalt. Der var hele 294 tilfælde i Frankrig og 145 i Spanien, men i en globaliseringstid er hele EU's territorium af et mål for terrorister. Dette gælder også, selv om langt de fleste af disse handlinger er separatistiske (Europa har haft flere årtier til at vænne sig hertil) som f.eks. baskisk eller korsikansk terrorisme eller venstreorienteret anarki i Grækenland.
Betyder dette forhold, at vi er ved at vænne os til terrorisme, at vi i Europa er godt udrustet til at bekæmpe den? Jeg er overbevist om, at svaret stadig er nej. Gennemførelsen af de grundlæggende begrebsmæssige dokumenter, selv noget så grundlæggende som terrorbekæmpelsesstrategien, eller lovgivningsinstrumenter i form af rammeafgørelsen fra juni 2002 lader meget tilbage at ønske.
Koordinationen af forebyggende tiltag og reaktion på terrorhandlinger er også utilfredsstillende. Der er i denne forbindelse et presserende behov for at opprioritere dette samarbejde, navnlig det operationelle samarbejde og udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstater. Vi er nødt til at styrke Europols og Eurojusts kompetencer, og vi er nødt til at øge beskyttelsen af kritisk infrastruktur, navnlig for transport og energi - hvilket vi til stadighed stiller krav om. Vi er også nødt til at insistere på, at den solidaritetsklausul, der blev indskrevet i det tidligere udkast til traktat om en forfatning for Europa, indskrives i den nye traktat, og at der indarbejdes en passende klausul om bekæmpelse af terrorisme i aftaler med tredjelande, et krav, der også blev stillet i min betænkning før ferien.
Ana Maria Gomes
(PT) (uhørlig) ... Rådets modvilje mod at give Europol, Eurojust, antiterrorkoordinatoren og SitCen institutionelle, juridiske eller finansielle beføjelser, der kunne gøre ad hoc-forbindelser til et reelt strategisk samarbejde mod terrorisme. De forskellige medlemsstater har endnu ikke ratificeret de vigtigste internationale konventioner på dette område.
Al-Qaeda og ETA respekterer ikke grænser eller national suverænitet, men vores politi- og efterretningstjenester er stadig hæmmet af uhensigtsmæssige barrierer. Europa skal ikke blot være mere effektiv, men også strengere, da strategien om, at alt er tilladt, netop er terrorristernes strategi, og den internationale terrorisme fik rent faktisk ikke sit fremstød i New York, Bali, Madrid, London eller selv i Baghdad. Terrorismens største triumf, der øger rekrutteringen af nye medlemmer hver dag, fik den af demokratiske regeringer, der uden besvær ofrer grundlæggende værdier, rettigheder og garantier, grundpillerne for demokrati og civilisation.
Europa er nødt til at rense sit navn, der på sørgelig vis er blevet besudlet som følge af de europæiske regeringers systematiske samarbejde med Bush-regeringen i forbindelse med den ulovlige tilbageholdelse og tortur af terrormistænkte. Parlamentet venter fortsat på at få en redegørelse fra disse regeringer. Europa er nødt til at indgå i et mere effektivt strategisk samarbejde internt og med dets allierede med det formål at bekæmpe terrorisme, men også for at besejre den gennem politiske idéer og gennem lovgivning.
Det portugisiske formandskab under en socialistisk regering har pligt til at forsøge at gøre en forskel.
Hubert Pirker
(DE) Fru formand, hr. kommissær! Terrorisme er en forbrydelse mod menneskeheden og den største trussel mod vores samfund, og den har desværre også allerede nået en europæisk dimension. Spørgsmålet er: Har EU iværksat foranstaltninger? Her er svaret et klart ja, og resultaterne viser, at det var gode foranstaltninger. Heldigvis har der været anholdelser i Danmark og i Tyskland. Jeg takker kommissær Frattini for engagementet i denne retning. Det viser, at Kommissionen er på rette vej.
Vi skal imidlertid også kontrollere nu, om foranstaltningerne virker, hvilke foranstaltninger der virker, og hvilke nye vi har brug for. Man skal også stille følgende spørgsmål: Er vores samlede strategi tilstrækkelig? I hvert fald bør vi arbejde videre på en samlet strategi efter kontrollen. Vi har i hvert fald brug for en samlet strategi, før vi afgør, om der skal være en ny antiterrorkoordinator. Vi skal også fastlægge på forhånd gennem medlemsstaterne, at hvis der igen skal være en sådan koordinator, har han også brug for de nødvendige kompetencer, for ellers har vi helt sikkert ikke brug for denne funktion.
Vi skal i hvert fald - her er jeg enig med mange - styrke og bruge Europol og Eurojust. De har succes, de har instrumenterne. Vi har truffet beslutninger som i går om gennemførelsesbestemmelserne, om, at arbejdsfiler også skal benyttes ukompliceret til analyseformål, og at der skal oprettes en sprængstofdatabase. Problemet er imidlertid medlemsstaternes levering af data. Min appel til Dem som rådsformand er: Pres på over for medlemsstaterne, så leveringen af data sker rettidig!
Hr. rådsformand! De har sagt, at der finder regelmæssige samtaler sted med USA. Det er positivt og fornuftigt, men udnyt alle muligheder, så samarbejdet bliver frugtbart i begge parters interesse. Med andre ord: De skal også forhandle om, at USA i det øjeblik, hvor der er en mistanke om terrorisme, forpligtes ...
(Formanden afbrød taleren)
Libor Rouček
(CS) Fru formand, mine damer og herrer! Terrorisme er en alvorlig trussel mod fred, stabilitet og velstand i Europa.
Som allerede nævnt er terrorisme også et angreb på de grundlæggende værdier, som den europæiske integration er baseret på, dvs. menneskerettighederne, retsstatsprincippet, frihed og demokrati. Derfor mener jeg, at EU's og medlemsstaternes reaktion på terrortrusler skal være radikal og utvetydig. Denne beslutsomme reaktion bør imidlertid ikke udelukkende bestå i repressive sikkerhedsforanstaltninger. Der bør i stedet lægges mere vægt på forebyggelse og forebyggende foranstaltninger, end vi har set tidligere, både i medlemsstaterne og eksternt i forhold til vores oversøiske naboer.
Målsætningen for vores fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik bør være at styrke den økonomiske og sociale udvikling og støtte civilsamfundet og menneskerettighederne og at finde en fredelig løsning på internationale konflikter, herunder den israelsk-palæstinensiske konflikt. I vores fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik bør vi også fokusere på støtte til og udvikling af regionalt samarbejde inden for rammerne af den europæiske naboskabspolitik og Barcelonaprocessen.
Sidst men ikke mindst, bør vi samarbejde med vores venner fra USA og andre lande om udarbejdelsen af et udkast til en omfattende FN-konvention mod terrorisme.
Herbert Reul
(DE) Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Vi har oplevet dramatiske episoder i Madrid og London. Vi har oplevet, at angreb er mislykkedes, fordi kufferter er blevet opdaget eller slet ikke er blevet antændt f.eks. i Tyskland, og vi oplever igen i disse dage, at angreb har kunnet forhindres i tide takket være godt politiarbejde, som f.eks. i dag i Tyskland. Det understreger nu engang, at terrorisme er en reel og stor fare, og det er uden tvivl en af de centrale politiske opgaver - for os - at beskytte mennesker, at beskytte deres liv.
Mange parlamentsmedlemmer har i dag sagt, at vi altid bevæger os på grænsen i forbindelse med den ene eller den anden foranstaltning og skal overveje, om borgerrettigheder og grundlæggende rettigheder i for høj grad er truet i den forbindelse. Jeg mener, at spørgsmålet er berettiget, og jeg mener også, at vi skal undersøge det seriøst, men vi må ikke strække denne undersøgelse over så lang tid, at vi ødelægger eventuelle og nødvendige foranstaltninger med alt for meget snak. Jeg mener, at vi har ansvaret, og det er det vigtigste, for at beskytte mennesker og deres liv. Det er vores højeste prioritet, og for så vidt forlanger jeg af den politiske ledelse, at vi reklamerer for nødvendige foranstaltninger og ikke ødelægger dem med alt for meget snak eller f.eks. af lutter kritik glemmer at vinde folk til disse nødvendige foranstaltninger, fordi der netop ikke er nogen alternativer hertil.
Jeg har ikke nogen forståelse for de bidrag til diskussionen, som bringer USA's eller andre staters adfærd i en slags modregning her. Jeg forstår det ikke og kan ikke følge det. Det er vores pligt at beskytte menneskers liv og også at gennemføre nødvendige foranstaltninger, og jeg er taknemmelig over, at kommissæren igen i dag har stillet nogle konkrete forslag. Jeg er taknemmelig over for dem, der siger, at vi skal overveje, om foranstaltningerne rent faktisk udfylder deres funktion. Jeg er helt enig med dem, som er fortalere for, at vi omhyggeligt undersøger, om vi har har brug for nye institutioner, eller om ikke eksisterende institutioner bedst kan varetage disse opgaver.
Bekæmpelse af terrorisme spiller og skal spille en afgørende rolle. Vi har i øvrigt fremover, når rammeaftalen gennemføres, ...
(Formanden afbrød taleren)
Proinsias De Rossa
(EN) Fru formand! Jeg støtter stærkt kravet om effektiv, afbalanceret og ansvarlig sikkerhed på europæisk og internationalt niveau i forhold til terror.
Hvis vi skal undgå at forstærke denne trussel, er demokratisk ansvarlighed essentiel for at sikre balance og proportionel handling. Men en sikkerhedsreaktion er ikke tilstrækkelig, ligegyldig hvor effektiv den er. Vi må tage fat på den internationale, politiske og økonomiske uretfærdighed, som visse demagoger bruger for at udnytte ungdommens tørst efter retfærdighed.
Deres appel bygger på boulevardpressen, en boulevardpressepolitik, der fornægter nuancerne og de modsætninger, som er indbyggede i alle vores politiske og religiøse traditioner.
Slaget om hjerter og sind kræver, at vi undgår at dæmonisere hele befolkningsgrupper af religiøse troende. Det kræver åben dialog, ikke konfrontation. Det kræver, at vi tager fat på den virkelige og den indbildte fremmedgørelse, som nogle unge oplever. Europas idé om enhed via mangfoldighed kunne hjælpe, men det kræver modigt politisk lederskab, hvilket desværre er sørgeligt fraværende på rådsniveau.
Lad mig endelig appellere, i det mindste til repræsentanterne her i Parlamentet, om at undgå upræcist sprog, der fører til upræcis tænkning. Automatisk at sætte fundamentalisme lig med terrorisme er upræcis tænkning. Der er millioner og atter millioner af katolikker, protestanter, jøder og muslimer, der bogstaveligt tror på Det Gamle Testamente, Det Nye Testamente og Koranen, men de er ikke terrorister. Det er et lille antal mennesker med en bogstavelig opfattelse af deres religion, der er involveret i terror. Vi må tage fat på at finde ud af, hvorfor det er tilfældet.
Charlotte Cederschiöld
- (EN) Fru formand! Terrorismen er en trussel mod alle stater og alle folk. Den frembyder en alvorlig trussel mod vores sikkerhed, mod værdierne i vores demokratiske samfund og mod borgernes frihedsrettigheder.
Det er klart, at nye foranstaltninger har forøget effektiviteten af kampen mod terrorismen, men der bør gøres mere. Vi må vise, at de kreative foranstaltninger virkelig beskytter borgerne, og at de står i forhold til overtrædelserne på det personlige område. Jeg tvivler på, at loven om væsker i flyvemaskiner er proportional i forhold til dens formål. Nogle uskyldige mennesker mister vigtig medicin, for ikke at nævne de mange tons konfiskeret shampoo, læbestift osv.
Hvis det giver fuld sikkerhed, vil man acceptere det, men borgerne stiller spørgsmålstegn ved den måde, dette håndteres på - det er sandsynligvis muligt at indføre forbedringer. At finde den rette balance er at styrke kampen mod terrorisme og forbrydelser og styrke de grundlæggende rettigheder i et demokratisk samfund baseret på lov og orden. Det bør indbefatte oplysninger til Parlamentet, før der bliver underskrevet nogen aftale mellem EU og USA, og vi nærer fuld tillid til hr. Frattini og Kommissionen i denne forbindelse.
For at skaffe legitimitet på dette område har vi brug for øget demokratisk kontrol via fælles beslutningstagning, og de europæiske borgere bør spille en større rolle i beslutningsprocessen. Vi trænger til mere gennemskuelighed og mere demokratisk legitimitet. Rådet må motivere sine foranstaltninger offentligt på europæisk niveau. Vi har også brug for at forbedre de transatlantiske forbindelser.
Endelig er der behov for skrappe antiterrorforanstaltninger. Det vil være langt lettere at nå dette, hvis vi bedre accepterer vores egne demokratiske ...
(Formanden afbrød taleren)
Giulietto Chiesa
(IT) Fru formand, mine damer og herrer! Topmødet mellem EU og USA i april var en lejlighed, vi gik glip af. I lyset af de resultater, som Europa-Parlamentets særlige undersøgelsesudvalg om CIA's hemmelige flyvninger nåede frem til, burde man klart have sagt til Washington, at en udvikling i det transatlantiske samarbejde om bekæmpelse af terrorisme udelukkende er mulig under overholdelse af EU-traktatens artikel 6 og med fuld respekt for menneskerettighederne.
Dette skete ikke, og det betyder, at bekæmpelsen af terrorisme ikke bliver styrket, men at den tværtimod bliver svækket, da det - som Parlamentet selv har udtalt - er uacceptabelt og virker stik imod hensigten at bekæmpe terrorisme med terrormetoder og ulovlige metoder.
De EU-medlemsstater, som gav efter for USA's pres og anvendte disse metoder, har ikke alene krænket EU's grundlæggende principper, men også banet vejen for ulovlighed og udsat Europa for en øget risiko for gengældelse fra terroristerne. At styrke bekæmpelsen af terrorisme er først og fremmest ensbetydende med at gøre dette med respekt for lovgivningen.
Maria da Assunção Esteves
(PT) Fru formand! Terrorisme er en udfordring for vores frie og åbne samfund. Den er desuden årsag til, at vi til tider føler os fristet til at indføre sikkerhedsregler, der er meget tæt på at underminere vores civilisations værdier.
EU bør derfor straks udarbejde en fælles kodeks med en klar fastsættelse af EU's principper og strategier.
Den skal for det første garantere overholdelsen af principperne om menneskets værdighed og retsstatsprincippet i forbindelse med enhver form for bekæmpelse af terrorisme. Vi kan ikke underminere det moralske grundlag for demokrati, der netop er baseret på disse værdier. Som Simone de Beauvoir sagde: "Vi må ikke lade vores bødler give os dårlige vaner".
For det andet skal der udarbejdes en ensartet lovgivning for medlemsstaterne. Enighed omkring dette aspekt må rent faktisk betyde union. Bekæmpelsen af terrorisme gør det tvingende nødvendigt at indføre ensartede og sammenhængende regler. Det kan ikke overlades til de enkelte medlemsstaters indskydelser og den herskende offentlige mening.
For det tredje er vi nødt til at tilskynde til netværkssamarbejde og fremme enigheden gennem godkendelse af foranstaltninger i Europa-Parlamentet og i de nationale parlamenter.
For det fjerde er EU nødt til at arbejde hen imod etableringen af en international mekanisme til overvågning af nødprocedurer og -lovgivning i FN-regi. Bekæmpelsen af terrorisme er en global kamp, og den er ikke begrænset til Europa eller den euro-atlantiske akse.
Hvis vi skal bekæmpe terrorisme, er vi endelig nødt til at arbejde hen imod skabelsen af et mere retfærdigt og mere afbalanceret internationalt samfund. Vi er nødt til at identificere årsager og svagheder, fremme en rettighedskultur for alle mennesker og arbejde hårdt på at fremme dialogen mellem civilisationer. Terrorisme er et komplekst fænomen. Vi kan ikke svare igen på grundlag af en forenklet fortolkning.
Ioannis Varvitsiotis
(EL) Fru formand! Jeg vil begynde med at stille Rådet to grundlæggende spørgsmål: For det første vil jeg spørge, hvorfor hr. de Vries' plads stadig er tom, selv om der er gået så lang tid. Agter Rådet at udfylde den? Finder Rådet den nyttig - ja eller nej?
For det andet vil jeg spørge, hvorfor de antiterrorforanstaltninger, der er truffet, ikke er gennemført korrekt i alle medlemsstaterne.
Det overordnede spørgsmål er imidlertid, om vi i vores forsøg på at bekæmpe terrorisme blot har taget nogle skridt som reaktion på terroristernes handlinger, og om vi rent faktisk har en klog og integreret strategi, der tager sigte på at bekæmpe årsagerne til terrorismen. Dette må vi aldrig glemme. Frygten for vores sikkerhed får os ofte til at anvende metoder, som skaber en falsk sikkerhedsfølelse.
Jeg har flere gange her i Parlamentet erklæret, at det er vores fælles, indlysende mål at bevare den offentlige sikkerhed. Den metode, vi anvender, viser imidlertid noget om vores civilisations grad af modenhed. Respekten for vores rettigheder er ikke kun lovfæstet, det er også den eneste vej til velfærd og sikkerhed.
Jeg tror, det er nødvendigt at vurdere effektiviteten af alle hidtidige antiterrorforanstaltninger, men samtidig er vi også nødt til at se meget omhyggeligt på, hvor vi er på vej hen, så der ikke kun er tale om en række reaktioner på terroristernes handling.
Derfor skal drøftelserne mellem Rådet, Kommissionen og Europa-Parlamentet intensiveres. Samarbejdet mellem medlemsstaterne er af vital betydning. Endelig tror jeg, vi er nødt til at intensivere dialogen med tredjelande. Det, mener jeg, er grundlæggende. Det har jo også vist sig, hvor nyttigt samarbejdet med USA har været.
Józef Pinior
(PL) Fru formand! Forhandlingen i dag handler om kampen mod terror, sikkerhed, retsstatsprincippet og personlige frihedsrettigheder, dvs. EU's centrale værdier. Europa-Parlamentet har stillet en række forespørgsler til Rådet og Kommissionen. Løsningen på disse spørgsmål er af afgørende betydning for borgernes sikkerhed, overholdelsen af lovgivningen og situationen med hensyn til borgernes frihedsrettigheder.
Jeg vil gerne koncentrere mig om spørgsmålet om gennemsigtighed i EU's terrorbekæmpelsesstrategi. Den demokratiske kontrol på dette område, herunder navnlig Europa-Parlamentets og de nationale parlamenters rolle, sikrer overholdelsen af de grundlæggende rettigheder i traktaten om Den Europæiske Union. Jeg vil gerne minde om, at Europa-Parlamentet i sin beslutning om CIA's påståede brug af europæiske lande ved transport og ulovlig tilbageholdelse af fanger henstiller, at der anvendes metoder, der er i overensstemmelse med artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union.
Geoffrey Van Orden
- (EN) Fru formand! Jeg er lige kommet fra en pressekonference, hvor der blev opfordret til streng gennemførelse af økonomiske sanktioner mod regimet i Iran, der notorisk støtter terrorisme i hele Mellemøsten og også derudover.
Jeg er sikker på, at vi alle glæder os over foranstaltninger, som virkelig hjælper med til at bekæmpe terrorismen, men jeg spekulerer på, hvor meget af den lange liste over EU's aktiviteter, som vi har hørt om her til formiddag, der hører hjemme i denne kategori.
EU er god til at udvide sine kompetencer og udbygge sit bureaukratiske apparat, men viser ikke mange resultater af sine aktiviteter og udgifter.
Vi har haft nogle drøftelser med EU's antiterrorkoordinator. Hans titel indebærer en rolle som en slags opsynsmand, hvilket er helt forkert. Efter min mening bør en sådan person fokusere på, hvordan EU fungerer, og på begrænsede områder, hvor det klart er bedst at handle i fællesskab.
Jeg har stor respekt for hr. Frattini, men EU kan virkelig ikke tage æren for det, som vores nationale politi og sikkerhedsstyrker har gjort. Det ville være nyttigt at foretage en uafhængig undersøgelse af EU's såkaldte antiterrorforanstaltninger.
Terrorbekæmpelse må forblive et nationalt ansvar og noget, der hører ind under internationalt samarbejde. EU bør koncentrere sig om måder, hvorpå det kan støtte dette initiativ mod terrorismen på nationalt plan.
En af de alvorlige vanskeligheder for vores bestræbelser på at beskytte vores borgere skyldes vores manglende evne til at kontrollere vores grænser. Terroristerne kommer og går, og fortsat ukontrolleret indvandring er en væsentlig hindring for en ordentlig integration af de indvandrere, vi allerede har. Det må være et nøgleelement i enhver antiterrorstrategi.
Problemet sætter også spørgsmålstegn ved hele princippet om fri bevægelighed for personer, og det er et andet område, som et uafhængigt organ bør se på igen.
Jeg nævnte vores nationale myndigheders ansvar for disse ting. Jeg er ked af at måtte sige, at de britiske myndigheder i katastrofal grad har svigtet, når det gælder kontrollen med vores grænser. Ikke alene har vi ikke megen idé om, hvem der kommer og går i vores land, men man kan sætte alvorlige spørgsmålstegn ved grænse- og indvandringsmyndighederne, som har ansvaret for kontrol med gennemførelsen.
Jeg er foruroliget over at læse, at en kvinde, der i mange måneder kendte de personer, der i øjeblikket er anklaget for terrorhandlinger i Glasgow, og som tilsyneladende ikke anmeldte de pågældendes aktiviteter, nu er ansat som indvandrings...
(Formanden afbrød taleren)
Marianne Mikko   -
(ET) Fru formand, mine damer og herrer! I forbindelse med forhandlingen om bekæmpelse af terrorisme vil jeg gerne fokusere på Maastrichttraktatens artikel 6 om grundlæggende rettigheder og friheder.
I mit arbejde som leder af delegationen til Moldova og som socialdemokrat har jeg beskæftiget mig med Europas sikkerhed, beskyttelse af vores værdier og udbredelse af disse værdier til landene omfattet af den europæiske naboskabspolitik. Jeg ønsker, at der hersker stabilitet og fred i landene omkring EU. Hvis vi skal bekæmpe terrorisme, er vi også nødt til at få støtte fra lande som Pakistan, Rusland, ja, selv Iran.
Et vellykket forsvar af vores værdier afhænger i vidt omfang af vores evne til at inddrage partnere. Enhver indskrænkning af grundlæggende friheder og rettigheder i EU vil blive afspejlet 15 gange i de 15 lande omfattet af den europæiske naboskabspolitik for slet ikke at tale om Rusland og Kina. Tredjelande ser, hvad vi gør, og ikke, hvad vi siger.
Kommissionen og Rådet er nødt til at forstå, at borgernes opbakning om kampen mod terrorisme vil forsvinde, hvis vi ikke er i stand til at respektere nogen af de grundlæggende rettigheder, der er forankret i vores grundlæggende traktater.
Jana Hybášková
- (EN) Fru formand! Jeg vil ikke deltage i denne dumme debat om væsker. De eneste, der har ret til at gøre det, er sikkerhedseksperterne og de tekniske eksperter. Hvis de når frem til klare konklusioner, så er det vores pligt at reagere øjeblikkeligt. Intet skræmmer terrorister mere end vores evne til at reagere.
Terrortruslen bygger på vores mangel på fleksibilitet - den mangel, der findes i fastlåste, konservative systemer - og vores manglende evne til at tilpasse os nye dimensioner inden for kommunikation, informationsstrømme, pengeoverførsler og bevægelse for personer. Den eneste vej frem er at skabe flydende strukturer, ad hoc-grupper, horisontal og gensidig udveksling af informationer, samarbejde mellem organer og stater, samt at give Europol og Eurojust de fornødne beføjelser. Hr. de Vries' afgang fra jobbet var helt klart et meget dårligt tegn. Det var en bekræftelse af EU's manglende evne til at overvinde et dumt, gammeldags, nationsbaseret sikkerhedssystem. Det var sørgeligt symptomatisk på en manglende evne til at dele informationer og gennemføre beslutninger. Reformtraktaten sender på den anden side et godt og positivt signal.
Minimumsregler for politisamarbejde, en tilnærmelse mellem den strafferetlige og den civile lovgivning, gensidig anerkendelse mellem afgørelser i strafferetlige og civile sager, såvel som beskyttelse fra EU af beviser, ofre for forbrydelser og forbryderne selv, er foranstaltninger, som forkynder, at vi med en masse energi, penge og politiske omkostninger kan håndtere terrorismen, og at vi kan være til hjælp for europæiske borgere i London, Glasgow og andre truede lokaliteter.
Hr. kommissær! Medlemsstaterne har indtil december 2007 til at gennemføre det tredje hvidvaskningsdirektiv. Jeg opfordrer Kommissionen til at være klar og beslutsom i sine bestræbelser på at gennemføre de nødvendige sikkerhedsforanstaltninger for at få kontrol med hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme. Det vil være til hjælp for os. og vi må hjælpe Dem. Så kan vi klart sige, at vi er parate til at kæmpe og vinde.
Paulo Casaca
(PT) Fru formand! Den 12. december 2006 er en historisk dag, hvor EF-Domstolen med sin afgørelse fuldt ud støttede argumentet om retten til at blive informeret om en terroranklage, som jeg for mange år siden fremførte over for Rådet og Kommissionen her i Parlamentet. Der vil imidlertid ikke blive øvet retfærdighed, og der vil ikke ske en egentlig bekæmpelse af terrorisme, så længe uskyldige ofre såsom People's Mojahedin Organisation of Iran (folkets mujahedinorganisation i Iran) fastholdes på denne liste, og så længe verdens største terrororganisation - den iranske revolutionsgarde og alle dens satellitorganisationer i Irak, Libanon, Golfstaterne og verden over - fortsat handler ustraffet og uimodsagt, da de europæiske institutioner er bange for at sætte sig op imod det terroristiske bæst.
Jeg opfordrer på det kraftigste institutionerne til at træffe de foranstaltninger, som de rent faktisk opfordres til at træffe.
Manuel Lobo Antunes
formand for Rådet. - (PT) Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg mener, at denne debat har været yderst nyttig, interessant og meget relevant, navnlig i lyset af de seneste begivenheder i Danmark og Tyskland, som jeg var inde på tidligere.
Jeg vil viderebringe mange af Deres forslag, bekymringer og råd til Rådet - hvilket jeg har pligt til - og jeg vil gerne forsikre Dem om, at det portugisiske formandskab naturligvis er villigt til at indgå i et samarbejde og en dialog med Parlamentet inden for rammerne af de juridiske bestemmelser, som vi er underlagt.
Denne debat er naturligvis vanskelig og kompleks. Nogle mener, at vi bør gå videre endnu, og andre mener, at vi er gået for vidt og måske burde træde et skridt tilbage. Nogle kritiserer os, mens andre bifalder vores tilgang. Nogle fordømmer og andre tilskynder. Vi er imidlertid naturligvis alle enige om, at vi skal sætte hårdt og beslutsomt ind over for denne plage, terrorismen, og at der overhovedet ikke kan være tale om at erklære våbentilstand under denne kamp. Det er også en læringsproces for os, en stadig udviklingsproces. Der er tale om en ny trussel, som vi ikke har kendt til tidligere, og som vi ikke var vant til at bekæmpe og imødegå. Vi er derfor naturligvis nødt til at blive bedre, lære og være aktive hele tiden for at sikre, at der ikke sker en gentagelse af de angreb, vi har været vidne til.
Vi har arbejdet hårdt og ganske rigtigt i vidt omfang samarbejdet med tredjelande. Denne kamp er international. En medlemsstat, der står alene, kan ikke effektivt føre den kamp eller imødegå den trussel, som ligger forude, og det samme gælder for en organisation eller en gruppe af lande, der står alene. Vi har brug for et meget stærkt internationalt samarbejde.
I forbindelse med forberedelsen til denne debat udarbejdede jeg et notat om de forskellige foranstaltninger og tiltag, som vi har truffet med hensyn til forebyggelse, beskyttelse, forfølgelse og reaktion på terrorangreb. Jeg konkluderede, at selv om der stadig er lang vej igen, er der allerede blevet gjort en hel del, og vi er nødt til at forsøge at forbedre indsatsen på de områder, hvor vi ikke har gjort det så godt, som vi burde. Det er i denne forbindelse vigtigt at nævne de evalueringsmekanismer, som vi har indført specifikt med det formål at drage konklusioner, der kan hjælpe os med at forbedre de trufne foranstaltninger, når de har fungeret et stykke tid.
Jeg vil gerne forsikre Dem om, at det portugisiske formandskab og Rådet mener, at kampen mod terrorisme kun kan og kun vil blive ført under overholdelse af vores grundlæggende værdier og principper. Det er netop disse grundlæggende værdier og principper der er i fare i vores kamp mod terrorisme, som vi således skal forsvare. Vi må ikke se bort fra disse principper og værdier i vores kamp mod terrorisme. Det portugisiske formandskab vil stå helt fast på dette punkt og vil ikke gå på kompromis.
Endelig vil jeg gerne understrege - dette punkt har fået stor opmærksom her, og jeg kom selv ind på det i mit første indlæg - at formandskabet undersøger spørgsmålet om antiterrorkoordinatoren i tæt samarbejde med Rådets generalsekretær, dvs. spørgsmålet om, hvordan hans beføjelser og kapacitet kan udvides, således at han rent faktisk kan spille den rolle, som oprindelig var tiltænkt med oprettelsen af denne stilling. Jeg er klar over, at der muligvis er visse forsinkelser. Det portugisiske formandskab garanterer, at det vil fremskynde debatten i Rådets organer og udpege en ny antiterrorkoordinator, når tiden er inde.
Som understreget vil jeg naturligvis viderebringe de råd, forslag, bekymringer, der er blevet givet udtryk for under denne debat. Vi er ikke og vil aldrig være ligeglade med Parlamentets synspunkter. Vi påstår ikke, og har aldrig påstået, at vi er perfekte, eller at alle vores tiltag har været vellykkede og upåklagelige, og at de ikke kan kritiseres. Vi vil tværtimod altid bestræbe os på at gøre det bedre for at sikre, at vores samfund altid vil være frie, åbne og demokratiske, og forsvare os over for de samfund, der ikke ønsker en sådan udvikling.
Franco Frattini
Fru formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke alle dem, der deltog i denne vigtige forhandling. Nogle sagde, at terrorisme forfølger en politisk strategi. Jeg er enig, hr. Mayor Oreja. Terrorisme skal imødegås med en global politisk strategi.
De talte meget om forebyggelse og om bekæmpelse af stærk radikalisering. I min indledende tale gav jeg Dem nogle konkrete oplysninger om en række forslag. Jeg kan fortælle Dem, at der er et vigtigt initiativ med hensyn til stærk radikalisering.
Om lidt mindre end en måned, nemlig den 16. og 17. oktober, bliver der for første gang afholdt en europæisk konference om undervisningens og skolens rolle, når det gælder om at undgå stærk radikalisering blandt de yngste. Vi har henvendt os til folk fra undervisningsmiljøet i Europa, og jeg vil naturligvis invitere de observatører fra Europa-Parlamentet, der ønsker at deltage. Det bliver en mulighed for klart at sige, at vi ønsker at erstatte en kultur med ondskab og vold med en kultur med tolerance og samarbejde.
Vi er ved at kortlægge alle de initiativer, der er iværksat i medlemsstaterne for at bekæmpe radikalisering og hindre rekruttering af terrorister. Resultater og bedste praksis fra denne kortlægning bliver naturligvis stillet til rådighed for Parlamentet.
Vi talte meget om udbredelse og udveksling af data og informationer. Vi råder ofte over mange data - nogle gange alt for mange data - men uden en tilstrækkelig analyse af disse data. Derfor er det nødvendigt at styrke Europol. Jeg vil gerne takke alle dem, der gik ind for en styrkelse af Europol, bl.a. hr. Pirker. I december sidste år forelagde jeg et forslag for Rådet i den forbindelse, og jeg håber, at det portugisiske formandskab støtter vedtagelsen af en styrkelse af Europols analyserolle inden årets udgang.
I juli blev der fremlagt et initiativ, som vedrører bioterrorisme. Vi har angivet meget klart, hvilke områder der er sårbare, og hvor det er nødvendigt med et større europæisk samarbejde - det siger jeg henvendt til hr. Borghezio, som rejste dette spørgsmål. Nogle var inde på, at medlemsstaterne ikke har opfyldt deres forpligtelser. Jeg er tilhænger af den såkaldte "naming and shaming"praksis. I juni offentliggjorde jeg et dokument, hvoraf det klart fremgår, hvilke medlemsstater der ikke har gennemført bestemmelserne, heller ikke den gældende lovgivning mod terrorisme. Det viser - og det siger jeg navnlig til hr. Cambó - at jeg er rede til at placeret ansvaret, men denne praksis er hensigtsmæssig, hvis alle medlemsstaterne og Rådet betragter angivelsen af den manglende gennemførelse som et forslag og en opfordring til at gøre noget ved det.
Der var mange, der tale om de transatlantiske forbindelser. Efter min mening er det nødvendigt med et større samarbejde med USA, og samtidig er det nødvendigt med mere Europa. Jeg vil gerne takke bl.a. hr. Cashman for, at han nævnte dette princip. Vi må ikke komme bagud med at udarbejde og udvikle en europæisk model og samtidig kritisere USA, fordi de til gengæld har en model. Jeg mener, at vi har brug for mere Europa og mere samarbejde med USA, men vi kan ikke sige, at det er USA, der er Europas problem. Problemet er terroristerne og deres attentater lige midt i Europa. Det er det, vi skal huske.
(Bifald)
Til sidst vil jeg sige, at jeg er sikker på, at den nye europæiske traktat giver os nogle bedre instrumenter, og at den giver os et instrument til at samarbejde med Parlamentet og endelig skabe et fælles ansvar mellem de tre institutioner. Dette vil også give os i Kommissionen og Rådet mere styrke. Jeg tror, at alle borgerne så klart vil kunne se og forstå, hvem der har begået en fejl, hvem der har opført sig korrekt, og hvem der ikke handlede, da de skulle. Jeg håber således, at denne traktat bliver en realitet, at den langt om længe bliver vedtaget, og at Parlamentet sammen med os bliver en fuldgyldig institutionel aktør, når det gælder bekæmpelse af terrorisme.
(Bifald)
Formanden
Tak, hr. Frattini. De må undskylde støjen, men det var ikke for at være uhøflig over for Dem.
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted den 11. oktober.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Pedro Guerreiro  
skriftlig. - (PT) Som under tidligere forhandlinger har de fleste medlemmer af Parlamentet, Kommissionen og Rådet undladt at gå i detaljer eller endog at foretage en seriøs analyse af terrorisme - i alle dets former, herunder statsterrorisme - eller af "bekæmpelsen af terrorisme". Det er tydeligt, at de konstant forsøger at tage analysen af terrorisme ud af sammenhæng for at kaste et slør over de grundlæggende årsager til terrorisme, og de politikker, der skaber terrorisme.
Denne adfærd er navnlig alvorlig og af stor politisk betydning, henset til at det bliver mere og mere åbenlyst, at verdens befolkning i forbindelse med "bekæmpelsen af terrorisme" - hvor USA og EU har den ledende rolle - står over for et instrument, der ikke respekterer folkeretten, som tilsidesætter folkets suverænitet og bringer staters afhængighed i fare ved at fremme intervention, aggression og krig, f.eks. i Afghanistan, Irak og Palæstina, med hundredtusindvis af ofre til følge.
Selv om nogle talere til bevidstløshed har understreget betydningen af overholdelsen af menneskerettighederne i forbindelse med "bekæmpelsen af terrorisme" og de sikkerhedsforanstaltninger, der træffes som led i denne bekæmpelse, viser et stigende antal situationer og kendsgerninger, at borgernes grundlæggende friheder, rettigheder og garantier ikke overholdes.
Alexander Stubb  
skriftlig. - (EN) EU drejer sig om fri bevægelighed for personer, varer, tjenesteydelser og kapital. Forhindringer for disse ting skal tages alvorligt. Kampen mod terrorisme som en del af internationale forbrydelser må ikke forsømmes.
Men terrorisme er et ømtåleligt emne. Vi må aldrig glemme, at alle politikker vedrørende terrorbekæmpelse skal baseres på respekt for grundlæggende rettigheder og menneskelig værdighed.
Det er også nødvendigt, at foranstaltningerne er effektive og står i forhold til den sikkerhed, der opnås. Jeg tvivler f.eks. på, at de nye restriktioner vedrørende væsker i flyvemaskiner opfylder disse kriterier.
Alt i alt bør man glæde sig over enhver anstrengelse i retning af bedre koordinering mellem medlemsstaterne og mellem dem og EU's institutioner. Nu hvor hr. de Vries er trådt tilbage, bør man hurtigst muligt udpege en ny antiterrorkoordinator.
Sophia in 't Veld
(NL) Hr. formand! Jeg konstaterer blot, at der i den forløbne forhandling til Rådet, som i mellemtiden har forladt salen, og til Kommissionen er stillet nogle meget præcise spørgsmål, som vi ikke har fået svar på. Jeg vil gerne have et skriftligt svar fra Rådet og Kommissionen på mit spørgsmål om gruppen på højt plan vedrørende databeskyttelse og om den amerikanske Foreign Intelligence Surveillance Act.
Formanden
Vi vil gå frem i henhold til forretningsordenen og på baggrund af Deres anmodning.
