Frihandelsaftale med Golfstaternes Samarbejdsråd (forhandling)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er mundtlig forespørgsel af Helmuth Markov for Udvalget om International Handel til Kommissionen om den seneste udvikling i forhandlingerne om en frihandelsaftale mellem Fællesskabet og Golfstaternes Samarbejdsråd - B6-0020/2008).
Androula Vassiliou
Fru formand! Nogen vil hævde, at forhandlingerne om frihandelsaftalen med landene i Golfstaternes Samarbejdsråd (GCC) har varet i 17 år. Faktisk har emnet kun været drøftet siden 2002. I lighed med medlemsstaternes repræsentanter i Rådet håber vi i Kommissionen at få afsluttet forhandlingerne så hurtigt som muligt. Vi ved, at frihandelsaftalen vil bidrage til at udbygge vores indbyrdes forhold. Der blev sat fart i forhandlingerne om frihandelsaftalen i 2007 kulminerende i kommissær Peter Mandelsons besøg i Doha i december samme år, hvilket gav et betydeligt politisk skub fremad. Vi har gjort gode fremskridt i alle kapitler og er tættere end nogensinde på en aftale.
Dog er der stadig emner, vi ikke er færdige med, og som har betydning for, at der kan garanteres reel præferenceadgang for EU til GCC-markederne, og at der ikke sker forskelsbehandling i forhold til andre. Disse emner er udførselstold, visse undtagelser på området for energitjenester, især fra De Forenede Arabiske Emirater, og visse horisontale bestemmelser i aftalen som konkurrence og intellektuel ejendomsret. Der blev aflyst en forhandlingsrunde i januar. Siden da har GCC ikke givet lyd fra sig overhovedet. Nu håber vi at kunne afholde næste runde primo maj samtidig med mødet i den fælles EU-GCC-komité, som er planlagt til den 6. maj.
Vores målsætning er fortsat at opnå fremskridt i næste runde og at afslutte forhandlingerne så hurtigt som muligt og forhåbentlig i løbet af de første måneder af det franske formandskab. Sigtet med frihandelsaftalen er at skabe et præferenceforhold mellem EU og GCC i overensstemmelse med Verdenshandelsorganisationens principper og fagområder. Stort set al handel mellem parterne vil således blive liberaliseret. Aftalen har også til formål at støtte GCC's medlemsstater i deres økonomiske politik om diversificering gennem tilskyndelse til yderligere økonomiske reformer og tilbud om muligheden for at tiltrække flere udenlandske investeringer ud over den øgede dynamik i regionens hjemlige investeringer.
Frihandelsaftalen indeholder vægtige engagementer med hensyn til handel med tjenester og investeringer på begge sider og gensidig adgang til markederne for offentlige indkøb, også i energi- og transportsektoren. Den omfatter ambitiøse planer for liberalisering af toldsatserne, bl.a. i den kemiske sektor. Sidst, men ikke mindst omfatter den andre områder end de toldrelaterede, f.eks. tekniske handelshindringer, sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger og intellektuelle ejendomsrettigheder.
Europa-Parlamentet har udtrykt bekymring over, at Frihandelsaftalen ikke indeholder klausuler om menneskerettigheder og sociale og miljømæssige standarder, når den forhandles med Golfstaternes Samarbejdsråd. Lad mig derfor først og fremmest præcisere, at det nuværende udkast til en EU-GCC-frihandelsaftale ikke inkluderer nogen klausuler uden for handelsområdet - om menneskerettigheder, migration, terrorbekæmpelse eller ikkespredning af masseødelæggelsesvåben. Disse klausuler blev aftalt med GCC for nogle år siden. Men det kom frem under sidste runde, at GCC på sin side havde nogle udestående spørgsmål om ordlyden i ophævelsesklausulen, der er knyttet til anvendelsen af aftalens væsentlige politiske elementer. Ud over disse klausuler henvises der i indledningen til aftalen til behovet for at styrke den økonomiske og sociale udviklingsproces i GCC-landene, samtidig med at miljøet beskyttes. Der henvises også til, at parterne ikke skal opmuntre til udenlandske direkte investeringer ved at sænke eller slække på deres hjemlige standarder for miljø eller mærkning. Desuden skal der afholdes samråd, hvis det viser sig, at en faktisk eller foreslået foranstaltning ikke er i overensstemmelse med disse principper.
I forhandlingerne om frihandelsaftalen mellem EU og GCC indgik resultaterne og konklusionerne fra bæredygtighedskonsekvensanalysen, som blev udført mellem 2001 og 2004. Det drejede sig navnlig om sektorer, som konsulenterne havde fundet vigtige for en mere bæredygtig økonomisk udvikling i Golfstaterne, nemlig tjenesteydelser og visse industrisektorer. Efter Europa-Parlamentets anmodning fremlagde vi i februar forhandlingsdirektiverne til frihandelsaftalen mellem EU og GCC, herunder alle ajourføringer i henhold til de fastlagte procedurer og under iagttagelse af reglerne om fortrolighed.
Lad mig endelig understrege, at Europa-Parlamentet har fået jævnlige orienteringer om status på forhandlingerne om frihandelsaftalen med EU og GCC, og at Kommissionen fortsat vil holde Parlamentet orienteret.
Tokia Saïfi
Fru formand! Der har siden 1988 være forhandlet om indgåelsen af en frihandelsaftale mellem EU og Golfstaternes Samarbejdsråd, og det ser nu endelig ud til, at aftalen bliver en realitet.
Jeg bifalder de nylige fremskridt, fordi indgåelsen af en frihandelsaftale er afgørende for at øge og regulere handelen mellem EU og Golfstaterne. Det bør derfor være starten på en ny, mere dynamisk æra for utallige strategiske områder af samarbejdet mellem to regioner, som er livsvigtige for hinanden, men hvis relationer har manglet dybde.
Frihandelsaftalen skal hjælpe med at afvikle ikketoldmæssige hindringer og fjerne alle offentlige tilskud og godtgørelser, navnlig for så vidt angår adgang til råvarer, i overensstemmelse med de nuværende WTO-regler. De muligheder og udfordringer, som hidrører fra de statslige fondes stigende størrelse, bør være genstand for dybtgående undersøgelser, dialog og konstruktivt samarbejde mellem Europa-Parlamentet og Golfstaterne.
Formålet her er at opretholde et miljø, som er åbent for investering, mens investeringerne skal gøres mere gennemsigtige. Disse fondes forvaltere skal derfor kunne forsyne markedet med supplerende oplysninger om midlernes oprindelse, deres investeringsmål og deres strategier. Imidlertid skal Europa også sikre, at det kan tiltrække disse midler, som genererer vækst, innovation og job, i den skarpe internationale konkurrence om at tiltrække produktiv kapital.
Indgåelsen af frihandelsaftalen vil opmuntre Golfstaterne til at være mere lydhøre over for deres europæiske partneres synspunkter og dermed gøre det muligt for os at diversificere og optrappe vores handel og samhandel.
Carlos Carnero González
Fru formand! Først vil jeg gerne takke kommissæren for hendes forklaringer og straks efter konstatere, at Den Socialdemokratiske Gruppe i Europa-Parlamentet føler, at underskrivelsen af frihandelsaftalen med Golfstaternes Samarbejdsråd er en målsætning, vi deler.
Vi må og skal faktisk have det gjort snarest muligt. Det vil være til gavn for Europa og landene under GCC. Det er ganske vist også rigtigt, at forhandlingsmandatet til denne aftale er temmelig gammelt. Det er et mandat, som ikke indeholder de nødvendige klausuler til at få sat fokus på nutidens centrale emner som menneskerettigheder, beskæftigelse eller miljø.
Jeg er derfor glad for at høre Kommissæren sige, at Kommissionen agter at gøre alt, hvad den kan for at få indlemmet disse anliggender i aftalen. Det ville ellers være fuldstændig uforståeligt, for vi taler jo ikke kun om økonomi og samhandel.
Vi er alle klar over, at der her er tale om vigtige lande med en af klodens største kilder til rigdom - olie - som en afgørende del af vores moderne samfund.
Disse lande har dog ikke kun olie. De rummer også mennesker - mænd og kvinder; mænd og kvinder født i disse lande, og andre mænd og kvinder, som er kommet fra andre lande for at arbejde her, og min fornemmelse er, at menneskerettighederne ikke overholdes i disse lande, som de burde, f.eks. hvad angår ytrings- eller foreningsfrihed. Med hensyn til kvinders manglende ligestilling kan vi kun skamme os og forarges over det, når vi f.eks. læser nyheder som rapporterne fra Human Rights Watch om, at kvinder i nogle af disse lande skal have tilladelse fra en såkaldt "guardian", som kan være en far, mand eller endog søn, til at arbejde, rejse, studere eller sågar få adgang til sundhedsydelser. Det er simpelthen uacceptabelt, fuldstændig uacceptabelt.
Men vi kunne naturligvis også tale om den situation, der blev nævnt før, med indvandrede arbejdstagere, der arbejder i disse lande og udgør en stærk arbejdsstyrke. Er deres rettigheder garanteret eller ikke? Hvad har desuden store olieproducerende lande som GCC-staterne af bekymringer for miljøet? Er de interesserede i klimaforandringer eller prisen på råolie?
Dette skal siges i al venskabelighed, men også krystalklart. Det er derfor, vi er glade for, at den beslutning, vi skal stemme om i morgen, endelig har fået indlemmet så vigtige afsnit som afsnit 17 og 19, som vi føler, vi er fælles forfattere til. De henviser f.eks. til menneskerettigheder som emne for en klausul, som burde være et væsentligt element i frihandelsaftalen, der skal underskrives med Golfstaternes Samarbejdsråd, eller behovet for, at parterne ratificerer konventionerne i Den Internationale Arbejdsorganisation ILO.
Vi har også foreslået yderligere ændringer, som vi håber, grupperne kan støtte og dermed styrke disse emner. Vi må dog passe på ikke at sende et forkert signal til vores allierede: Menneskerettigheder skal forsvares, uanset om der er olie med i billedet.
Ramona Nicole Mănescu
for ALDE-Gruppen. - (RO) Fru formand! Debatten om udviklingen i forhandlingerne om frihandelsaftalen mellem EU og Golfstaternes Samarbejdsråd fangede min opmærksomhed, fordi jeg for nylig besøgte regionen sammen med Europa-Parlamentets Delegation for Forbindelserne med Golfstaterne.
Emnerne på dagsordenen for de interparlamentariske møder omfattede bl.a. forhandlinger om denne aftale.
GCC-repræsentanterne erklærede, at mens europæerne lagde pres på for at få uhindret adgang til utallige investeringsmuligheder, var GCC ikke kun interesseret i at erhverve kapital, men også i at få dækket behovet for knowhow om teknologi og ledelse.
På den ene side skulle forhandlingerne have været afsluttet i 2006, men som det også nævnes, fortsætter de, og skylden kan lægges på begge parter.
EU føler, at GCC-medlemmerne mangler samordning og reform, og sidstnævnte klager over en uendelig liste med krav, som de skal opfylde.
Nogle af de vigtigste blev understreget af Peter Mandelson, kommissær for handel: markedsadgang, mærkning med produkternes oprindelse, offentlige licenser, foranstaltninger til beskyttelse af investeringer samt kriterier for garantien af disse i GCC.
Derfor mener jeg, at begge parter ved at indgå frihandelsaftalen officielt ville forpligte sig til et økonomisk samarbejde, der ville være til stor gensidig gavn: uddybning af energisamarbejdet, økonomisk og teknologisk udvikling af regionen og underforstået en forøget virkning på miljøbeskyttelsen, oprettelse af et fælles marked og en stigning i europæiske investeringer for blot at nævne nogle eksempler.
På den anden side afspejler en følelsesladet debat i regionen problemerne med overholdelsen af menneskerettighederne. Unionen har en meget vigtig rolle at spille i den internationale økonomi, men samtidig er den også en af de vigtigste forkæmpere for overholdelsen af de grundlæggende menneskerettigheder.
De drøftelser, jeg har haft med repræsentanter for de mest aktive ngo'er i regionen afslørede meget klart den mulighed, som forhandlingerne om frihandelsaftalen har givet for at lægge pres på Golfstaterne om at sikre borgerne i disse lande mere civil og politisk frihed.
Når de økonomiske spørgsmål drøftes, er det derfor underforstået, at der sættes øget fokus på love om overholdelsen af indvandreres og kvinders rettigheder.
Caroline Lucas
Fru formand! Min gruppe går stærkt ind for at opfordre Kommissionen til at give Parlamentet flere oplysninger om disse forhandlinger om en frihandelsaftale og navnlig til at videregive det faktiske forhandlingsmandat og en ajourført bæredygtighedskonsekvensanalyse.
Vi støtter også understregningen af behovet for et stærkere kapitel i frihandelsaftalen om bæredygtig udvikling i betragtning af Golfstaternes ringe niveau, hvad angår sociale og miljømæssige standarder. Det er det, der bekymrer os ved antydningerne fra GD Handel om, at fordi forhandlingerne med Golfstaterne indledtes for længe siden, da spørgsmålene om bæredygtig udvikling var mindre påtrængende, skulle det på en måde nu være for sent at belaste forhandlingerne med nye emner såsom klausuler om menneskerettigheder.
Jeg mener, vi bliver nødt til at sige, at det er politisk uacceptabelt, og vi håber, at GD Handel vil huske, at Parlamentet skal give sin godkendelse af ethvert endeligt resultat af forhandlingerne.
Men ud over vores bekymring om sociale og miljømæssige standarder for handel med Golfregionen er vi nødt til at spørge mere nøje om, hvilken type handel en frihandelsaftale med Golfstaterne har til formål at liberalisere. Vi ved selvfølgelig, at EU's interesse ligger i ubegrænset adgang til energikilder og fjernelse af enhver handelshindring som eksportafgifter eller kvantitative restriktioner. Naturligvis ved vi, at EU forsøger at udkonkurrere andre industrialiserede økonomier og vækstøkonomier for at få de bedste adgangsbetingelser, og at EU imødeser stigende energipriser og gerne vil sælge mere til regionen for at rette op på handelsbalancen. Og naturligvis er det fuldstændig ude af trit med de erklærede mål for EU's politik om klimaforandringer.
Men lad os blot forestille os følgende scenario: at EU ikke ville forsøge at skaffe ligevægt i samhandelen gennem en altomfattende liberalisering, men ville bruge incitamentet fra handelsunderskuddet til at fremme udvikling og anvendelse af vedvarende energi, at EU ikke ville deltage i det internationale kapløb om at sikre adgang til olien, men ville insistere på de multilaterale aftaler for at give alle lande en rimelig andel af de svindende globale ressourcer.
Til sammenligning med dette ambitiøse scenario, som vi gerne så realiseret, er Parlamentets insisteren på et stærkere kapitel i frihandelsaftalen om bæredygtig udvikling det absolutte minimum, vi må kræve for at beslutte, om Parlamentet kan give sin godkendelse af den kommende aftale.
Avril Doyle
(EN) Fru formand! Betydningen af at indgå en korrekt fungerende frihandelsaftale kan ikke overdrives. EU-eksporten til GCC-medlemmerne har været stigende siden 1980'erne. GCC er i øjeblikket EU's sjettestørste eksportmarked, og EU er GCC's primære handelspartner. I 2005 eksporterede EU for ca. 50 milliarder euro til GCC, mens EU's import fra GCC beløb sig til ca. 37 milliarder euro.
Kommissionen forventer, at handelsmængderne fordobles, så snart aftalen er underskrevet. Desuden er der for første gang, så vidt jeg forstår, indføjet bestemmelser i aftaleudkastet om menneskerettigheder, ikkespredning og terrorbekæmpelse, og det er sandelig velkomment.
Desværre har det trukket ud med at nå til enighed, og da Peter Mandelson besøgte regionen i februar 2007, sagde De som kommissær, at han gav frihandelsaftalen et skub, hvis jeg husker ret.
Jeg forstår imidlertid, at han officielt beskyldte Golfstaternes protektionisme for at være årsag til forsinkelsen af frihandelsaftalens indgåelse, mens han var dernede. Mener Kommissionen stadig, at det er tilfældet, og er det det rette sprogbrug, når man skal fremme internationale aftaler?
Trods tilbageskridt med hensyn til at nå en handelsaftale er GCC-medlemsstaterne på vej ind i et positivt samarbejde med Kommissionen om harmonisering af lufthavnssikkerhedsregler. Passagerer, der i øjeblikket køber toldfrie varer og rejser enten inden for Golfen eller i EU, har kunnet risikere at få deres varer konfiskeret på grund af de nuværende sikkerhedsrestriktioner på væsker i lufthavne.
Men heldigvis har en række GCC-stater forpligtet sig over for Kommissionen ved at ansøge om sikkerhedsanerkendelse i henhold til forordning (EF) nr. 915/2007. Dette vil, så vidt jeg forstår, tillade passagerer indrejse fra tredjelande med deres toldfrie indkøb, hvis det pågældende land er blevet anerkendt som sikkert. Gennem denne ansøgning har de med held indgået et teknisk og praktisk samarbejde med EU, og Kommissionen bør roses for sin indsats på området.
Et sådant eksempel på praktisk samarbejde er opmuntrende for enhver bred frihandelsaftale, som måtte træde i kraft på et senere tidspunkt. Jeg så imidlertid gerne, at et sådant samarbejde og sådanne aftaler blev hurtigere indgået og udvidet.
En frihandelsaftale bør også være en måde at fremme videnskabeligt samarbejde på med golfstaterne og dermed støtte bæredygtig udvikling i den region. For øjeblikket er der meget lidt videnskabeligt samarbejde mellem Europa og golfstaterne, selv om potentialet kunne være stort.
Samarbejde på det videnskabelige områder er særlig vigtigt, når det handler om klimaforandringer og energipolitik. EU importerer i øjeblikket ca. 50 % af sin energi, hvoraf ca. 20 % kommer fra Golfen.
En frihandelsaftale skal styrkes på områder for bekæmpelse af klimaforandringer, og jeg bifalder derfor Kommissionens planlagte feasibility-undersøgelse på området.
David Martin
(EN) Fru formand! Lad mig begynde med det positive. Lad mig for det første officielt udtale min tak til generaldirektøren for handel David O'Sullivan som svarede hurtigt og positivt på vores anmodning om forhandlingsmandater. Vi modtog dem inden for ca. en uge, efter at han havde besøgt os i udvalget og var blevet bedt om at give os disse mandater.
Jeg bifalder også de betydelige fremskridt, der gøres i disse forhandlinger, og anerkender, som andre allerede har gjort, at det bør åbne for Golfstaternes handel med EU og gavne europæisk erhvervsliv.
Jeg er også overbevist om, at enhver frihandelsaftale, vi forhandler på plads, bliver en forbedring af samarbejdsaftalen fra 1989, og som kommissæren selv mindede os om og Avril Doyle lige har gentaget, bifalder jeg det faktum, at frihandelsaftalen ikke indeholder nogen klausuler uden for handelsområdet om emner som menneskerettigheder, migration, terrorbekæmpelse og ikkespredning af masseødelæggelsesvåben.
Men jeg beklager til gengæld, at klausulerne om sociale forhold, miljø og arbejdsmarkedsforhold, som vi forhandler om med golfstaterne, er betydeligt svagere formuleret end de klausuler, som vi forhandler om i den aktuelle forhandlingsrunde. De standarder, som vi synes rede til at acceptere for golfstaterne, ville vi ikke acceptere, hvis det drejede sig om forhandlingerne med f.eks. Korea eller ASEAN.
Kommissionen har allerede fortalt os - og vi kunne selv have forudset det - at det skyldes, at vi forhandler på baggrund af et gammelt forhandlingsmandat, et mandat, som ikke er blevet ajourført siden 2001. Hvad jeg ikke har hørt fra nogen i Kommissionen, den ansvarlige kommissær, GD Handel eller den tilstedeværende kommissær er, hvorfor vi stadig forhandler på grundlag af et gammelt mandat. Det er vanskeligt ikke at nære mistanke om, at Kommissionen mente, det ville blive for vanskeligt at forhandle om moderne bæredygtighed, udviklingsklausuler og arbejdsmarkedsklausuler med golfstaterne. Hvorfor bæredygtighedskonsekvensanalysen heller ikke blevet ajourført siden 2004? Her mangler jeg atter overbevisende begrundelser.
Jeg må sige, at jeg er særlig bekymret - Carlos Carnero González har nævnt kvinders situation, og det er en bekymring, jeg deler - men jeg er særlig bekymret for indvandrede arbejdstageres rettigheder på arbejdsmarkedet i golfstaterne. Disse mennesker udgør naturligvis størstedelen af arbejdsstyrken i golfstaterne, og jeg kan ikke se, hvordan de i nogen betydning er beskyttet af frihandelsaftalen. Hvad vil Kommissionen gøre for at sikre, at ILO's vigtigste standarder respekteres af golfstaterne, for så vidt angår indvandrede arbejdstagere?
Endelig mødtes Deres kollega Benita Ferrero-Waldner med Bahrains menneskerettighedsorganisation i sidste uge, hvor de drøftede en række bekymringer over menneskerettigheder og indvandrede arbejdstagere. Hun citeres i Gulf Daily News for at give sin fulde støtte til menneskerettighedsklausuler i enhver frihandelsaftale. Hvordan vil Kommissionen holde det løfte?
Kader Arif
(FR) Fru formand! Som allerede fastslået har EU ligget i forhandlinger om indgåelsen af en frihandelsaftale med Golfstaternes Samarbejdsråd i næsten 20 år.
Siden da har Kommissionens forhandlingsmandat næsten ikke ændret sig og har i hvert fald ikke fået en tiltrængt ajourføring. Resultatet er en noget overraskende situation, hvor EU ikke anvender de samme kriterier som grundlag for sine forhandlinger med golfstaterne, som den bruger over for andre handelspartnere som Korea og ASEAN-landene. Navnlig er der i forhandlingsmandatet ingen bestemmelser om indlemmelse i den kommende aftale af nogen klausul om sociale standarder eller noget ambitiøst kapitel om bæredygtig udvikling. Spørgsmålet om overholdelse af menneskerettigheder er knapt nævnt. Eftersom disse elementer skal være en del af prioriteterne i den europæiske indsats, bør de ikke alene integreres fuldt ud i den kommende frihandelsaftale, men også være genstand for ophævelsesklausuler i tilfælde af, at forpligtelserne ikke overholdes. Det er EU's ansvar at sikre, at alle handelsaftaler, Unionen forhandler om, garanterer fremme og overholdelse af de demokratiske principper om menneskerettigheder, ILO's konventioner og miljøstandarderne.
I golfstaternes tilfælde kræver levevilkår og rettigheder for indvandrede arbejdstagere særlig opmærksom, som David Martin også lige nævnte. Der er mange sådanne arbejdstagere i regionen, der understøtter den hastige vækst, men de arbejder ofte under skandaløse og uacceptable vilkår.
Mere generelt og ud over samhandelen, som skal udvikles inden for rammerne af harmoniske handelsrelationer, skal Europa og EU's medlemsstater optrappe deres politiske og sociale dialog. Vi må derfor indføre en frihandelsaftale, som ikke kun har en negativ virkning på folk, der bor i regionen, men tværtimod konsoliderer deres politiske, økonomiske og sociale rettigheder. Det er derfor væsentligt f.eks. at sikre, at der under forhandlingerne om tjenesteydelser tages hensyn til behovet for at garantere en universel offentlig service, som er tilgængelig, bæredygtig og billig, og som opfylder høje kvalitetsstandarder.
Paul Rübig
(DE) Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Vi er alle enige om, at det er meget vigtigt at prioritere en forbedring af vores forbindelser med golfstaterne. Europa og golfstaterne har mange interesser til fælles: Dels er Europa verdens mest købestærke marked, dels forsyner Golfen os med unikke ressourcer. Set fra det perspektiv er det afgørende at intensivere vores forbindelser med disse lande med et blik rettet mod den globale sammenhæng.
I WTO har vi emnet "Alt undtagen våben", og det bør være standarden. Vi skal finde en fornuftig løsning så hurtigt som muligt her, da det er i begge parters interesse. Vi bør også gøre mere for at fremme udveksling af forskning, viden og knowhow og forsøge at opbygge tættere forbindelser i uddannelsessektoren. En fælles indgåelse af energicharteret er også vigtig.
Androula Vassiliou
Fru formand! Jeg takker de ærede medlemmer for deres kommentarer til forhandlingerne om EU-GCC-frihandelsaftalen. Jeg vil gerne understrege, at Kommissionen vil fortsætte med at holde Parlamentet orienteret om status på forhandlingerne.
Jeg blev i særlig grad slået af de ærede medlemmers interesse i at få indlemmet en politisk klausul i den forhandlede aftale, og jeg vil gerne forsikre Dem om, at disse bekymringer sandelig indgår i forhandlingerne. Jeg kan også bekræfte noget, der blev sagt om, at dette punkt blev berørt under kommissær Ferrero-Waldners besøg i Golfen i sidste uge. Faktisk udtrykte golflandene deres faste beslutning om at afslutte frihandelsaftalen og anerkende betydningen af yderligere fleksibilitet om emnet.
Formanden
Fru Doyle, ville De fremsætte en bemærkning til forretningsordenen?
Avril Doyle
(EN) Fru formand! Jeg lader det ligge nu, men da vi ikke brugte de fem minutters catch the eye, har det været praksis i andre debatter, at selv om et medlem har haft sit indlæg, kan medlemmet alligevel stille et hurtigt spørgsmål, der er opstået, så vi kan bruge alle minutterne af catch the eye eller i hvert fald endnu et minut, hvis der var tid.
Jeg lader det ligge denne gang, men det var kun på den baggrund, da der kun var én catch the eye i aften. Jeg havde et supplerende spørgsmål til kommissæren, men det undlader jeg.
Formanden
Fru Doyle, De kan stille spørgsmålet, hvis De ønsker det. Sagen er, at De ikke bad om at stille det.
Avril Doyle
(EN) Fru formand! Jeg ville bare understrege over for kommissæren, at det er spørgsmålet, om man i betragtning af udflugter og forsinkelser og aflysning af forhandlingerne i januar og den ringe kontakt siden og alle de år, der er gået med et eller to møder om året - kan føle sig overbevist om, at der er nogen reel vilje fra GCC's side til at indgå en frihandelsaftale.
De har på en måde lige besvaret det spørgsmål, men er der reelt en vilje til at indgå en frihandelsaftale med EU? Er det ikke et rimeligt spørgsmål i betragtning af den tid, vi har brugt på at forhandle?
Androula Vassiliou
Jeg vil gerne blot sige, at det håber vi, der er. Som De ved, fandt mødet, der var planlagt i januar, ikke sted, men vi håber, at der vil foregå seriøse forhandlinger på den kommende møde i maj. Lad os håbe.
Formanden
Jeg har modtaget et beslutningsforslag, jf. forretningsordenens artikel 108, stk. 5.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
Skriftlig erklæring (artikel 142)
Roberta Alma Anastase  
skriftlig. - (RO) Som medlem af Europa-Parlamentets Delegation for Forbindelserne med golfstaterne vil jeg gerne understrege betydningen af at underskrive frihandelsaftalen mellem EU og Golfstaternes Samarbejdsråd snarest muligt. Indgåelsen af denne aftale i 2008 ville være en væsentlig forudsætning for at intensivere de økonomiske forbindelser mellem de to regioner, og behovet for at sikre EU's energiforsyningssikkerhed afspejler dette temas betydning og presserende karakter.
I betragtning af at den aktuelle handel er fokuseret på energiområdet, er det vigtigt for den kommende aftale klart og grundigt at nærme sig et samarbejde på dette område og konsolidere det. Det ville mangedoble og lette opnåelsen af fælles projekter på energiområdet, herunder med EU-medlemsstaterne i sortehavsregionen, som ville nyde godt af den nye udvikling og samarbejdsmulighederne.
Det er derfor højt prioriteret at fastlægge en veldefineret tidsplan for en færdiggørelse af de nuværende forhandlinger og at formulere hovedmålet om gensidig gavn, som ikke alene ville føre til en styrkelse af de økonomiske forbindelser mellem EU og golfstaterne, men også konsolidere stabiliteten og den bæredygtige udvikling generelt.
