3. Zimbabwe
Formanden
Næste punkt på dagordenen er forhandling om seks forslag til beslutning om Zimbabwe.
Jaroslav Paška
Hr. formand! Det er ikke første gang, at vi drøfter de regeringsmetoder, som Robert Mugabe og hans parti anvender. I juli 2008 vedtog Parlamentet et beslutningsforslag om indførelse af sanktioner over for Robert Mugabe og hans følge. Grunden til dette beslutningsforslag var ligesom i dag alvorlige krænkelser af menneskerettighederne fra den siddende administrations side.
Nye tilfælde af intimidering, anholdelser og også uefterforskede forsvindinger af politiske rivaler til det herskende parti bekræfter os i, at Robert Mugabe og hans politiske parti ved, at en retfærdig og gennemsigtig politisk konkurrence ville fratage dem magten og sandsynligvis straffe dem for at have terroriseret befolkningen og plyndret landets rigdomme i en årrække.
Vi kan uden tvivl alle være enige om at vedtage beslutningsforslaget i håb om, at de af EU igangsatte initiativer kan hjælpe Zimbabwes befolkning, som bliver terroriseret af deres regering, til med hjælp fra borgerlige ledere og oppositionsledere at vende den aktuelle vanskelige situation i landet ved hjælp af så fredelige metoder som muligt. Hvis EU i denne situation akkrediterer en ambassadør, som Robert Mugabe har udnævnt, ville det helt bestemt blive opfattet som en fornærmelse af anstændige mennesker. Vi skal derfor i det mindste via vores politiske opførsel forsøge at få indført vigtige politiske ændringer i det sydlige Afrika.
Geoffrey Van Orden
Hr. formand! I den tid, jeg har siddet i Parlamentet, og det er nu 12 år, har vi forsøgt at hjælpe befolkningen i Zimbabwe til at få et bedre liv og større optimisme, hvad angår deres fremtid.
Vi har udtalt os klart om to ting. For det første, at så længe Robert Mugabe stadig sad ved magten, beskyttet af et lille selvisk element i Zanu-PF og sikkerhedsstyrkerne, som plyndrer landets rigdomme for egen vindings skyld, var der meget små udsigter til virkelig forandring. For det andet, at det var op til Zimbabwes befolkning, med støtte fra deres afrikanske naboer - og her vil jeg naturligvis især nævne Sydafrika - at få gennemført de nødvendige forandringer.
Der er måske, men kun måske, endelig en vis bevægelse i den rigtige retning. Man ved, når Mugabe er bekymret. Han begynder at gå i panik. Hans politi og militser begynder at angribe alle dem, som de opfatter som modstandere. MDC formodes at være i en koalition, hvor man deler magten, men i de sidste par dage er ministre og parlamentsmedlemmer fra MDC samt menneskerettighedsaktivister blevet tævet og anholdt.
Jeg formoder, at Mugabe er blevet mere nervøs af to grunde. Han har set, hvad der er sket med hans ven og største finansielle bagmand, Gaddafi. Og for blot en uge siden, den 31. marts, gav Det Sydafrikanske Udviklingssamfund, som omfatter Sydafrika og alle Zimbabwes naboer, endelig udtryk for alvorlig bekymring over, at volden igen var blusset op i Zimbabwe. Organisationen har opfordret til, at al vold bringes til ophør, og til at elementerne i den globale politiske aftale gennemføres. Den har udpeget et team, der skal udarbejde en køreplan for fredelige, frie og retfærdige valg i Zimbabwe, og dette team er i dag i Harare.
Vi opfordrer de europæiske regeringer og EU til at engagere sig stærkere og bruge al deres politiske indflydelse i det sydlige Afrika til at få indført en hurtig ændring til det bedre i Zimbabwe og bane vejen for et korrekt overvåget valg, der kan afholdes i en atmosfære uden intimidering.
Indtil vi ser beviser på en virkelig ændring, skal de restriktive foranstaltninger, der specifikt er rettet mod Mugabe og hans nærmeste allierede, opretholdes. I den forbindelse kan EU på ingen måde akkreditere Mugabes ensidigt indstillede kandidat som ambassadør. Når Zimbabwes befolkning har genvundet deres frihed, og når der er blevet etableret ægte demokrati og en retsstat, er jeg sikker på, at det internationale samfund, og også EU, vil være rede med en generøs bistand.
Judith Sargentini
Hr. formand! Jeg har nu, så vidt jeg husker, i ca. 10 år beskæftiget mig med situationen i Zimbabwe. Jeg arbejdede tidligere for en udviklingsorganisation i Amsterdam, og fra tid til anden hentede vi zimbabwiske menneskerettighedsaktivister til Holland, til Europa, for at give dem et pusterum. Ikke bare for at de kunne lære andre aktivister at kende og udveksle erfaringer, men også for at give dem mulighed for at komme væk fra Zimbabwe et stykke tid.
En af dem, jeg mødte dengang, var Abel Chikomo, som vi også har nævnt i beslutningsforslaget. En menneskerettighedsaktivist, som aldrig i disse mange år har mistet sin begejstring, sin motivation, for sagen. Det er på grund af mennesker som ham, at vi vedtager beslutningsforslag som dette, for ærlig talt tror jeg ikke, at hr. Mugabe ligger søvnløs på grund af dette. Det, det drejer sig om med disse beslutningsforslag, er at sikre, at han og hans kolleger i MDC får ny motivation til at fortsætte deres arbejde. Hvad kunne vi ellers forestille os at gøre med disse beslutningsforslag, udover at håndhæve sanktionerne?
Jeg vil derfor indtrængende opfordre til, at vi strammer Kimberly-processen vedrørende handel med konfliktdiamanter så meget, at diamanter fra Zimbabwe forhindres i overhovedet at blive udbudt til salg, for diamanterne er grunden til, at regeringen har krænket menneskerettighederne, undertrykt befolkningen, anvendt børnearbejde osv. Vores engagement i Zimbabwe er velkendt, men vi skal blive ved med at nævne det igen og igen netop på grund af mennesker som Abel Chikomo.
Kristiina Ojuland
Hr. formand! Det giver anledning til alvorlig bekymring, at menneskerettighedssituationen er blevet forværret især i de seneste måneder, og denne bekymring skyldes Zanu-PF's bevidste obstruktion af Zimbabwes nationale samlingsregering.
Parlamentet skal kræve øjeblikkelig standsning af forfølgelsen af den politiske modstand mod Zanu-PF, af civilsamfundsaktivister, der anholdes og tortureres, og af ngo'er, der er blevet ransaget, og hvis medlemmer er blevet vilkårligt tilbageholdt. EU skal opretholde sine restriktive foranstaltninger mod personer og enheder med tilknytning til Mugabes styre, indtil der er sket en virkelig ændring til det bedre i Zimbabwe.
Zimbabwes befolkning skal ligeledes gives ytringsfrihed uden frygt for voldelig forfølgelse, vilkårlig fængsling og tortur, og de, der har begået systematisk politisk chikane, skal retsforfølges.
Ana Gomes
Hr. formand! Den bølge af undertrykkelse, som hærger Zimbabwe, er et klart tegn på den uro, man vil se forud for det kommende valg. Det internationale samfund, og især de politiske aktører i regionen som f.eks. Det Sydafrikanske Udviklingssamfund kan ikke tolerere den chikane og de vilkårlige anholdelser, der gennemføres af Zanu-FP og sikkerhedsstyrkerne mod civilsamfundsaktivister og medlemmer og tilhængere af MDC, og man skal kræve større respekt for menneskerettighederne, før valget finder sted.
Politirazziaerne mod menneskerettighedsorganisationernes kontorer, som f.eks. Zimbabwes menneskerettighedsforum og mange andre, angiveligt for at lede efter undergravende materiale, og anholdelsen af forskellige ngo-medarbejdere og medlemmer af MDC samt af studenter og unge aktivister, som er taget til siden februar, er taktikker i en uacceptabel intimideringskampagne. I stedet for at starte en terrorkampagne mod dem, som nægter at underskrive en appel mod de restriktive foranstaltninger, som EU har pålagt ledere, der er tilknyttet Mugabe, skulle lederne af Zanu-PF snarere være mere opmærksomme på det, der kan læres af det arabiske forår og tillade ægte frie valg.
Seán Kelly
Hr. formand! Jeg vil først gerne sige, at jeg taler på vegne af min kollega, Alain Cadec, som skulle have været taleren her i eftermiddag. Blandt de tre emner, vi drøfter, er dette sandsynligvis langt det værste og det oftest tilbagevendende, som andre talere har sagt. Robert Mugabe har spankuleret rundt på verdensscenen alt for længe og har opført sig på en yderst diktatorisk og brutal måde over for sit eget folk og især over for modstanderne i landet.
Den nationale samlingsregering, som blev oprettet i 2009 for at indføre demokrati, fungerer helt indlysende ikke, fordi han gør alt, for at den ikke fungerer. Intimideringen, de vilkårlige anholdelser og forsvindinger - som sandsynligvis er et andet ord for summariske henrettelser - af modstandere, især i de sidste måneder, er helt uacceptabelt. Selv ngo'erne er ikke gået fri. Deres kontorer er blevet ransaget, og deres personale er blevet tilbageholdt, så det er helt klart, at der skal sættes ind mod denne diktator.
Som hr. Van Orden sagde, er Den Afrikanske Union nu i det mindste begyndt at vise en vis form for modstand mod ham, og det giver os i EU lejlighed til at stå sammen med den og bruge al den diplomatiske indflydelse, vi har, på dette spørgsmål, for det første for at sikre, at hr. Mugabe standser anholdelserne og henrettelserne, og for det andet at forfatningen accepteres for det zimbabwiske folks frihed, hvilket vil føre til frie valg og etableringen af en ægte demokratisk regering i Zimbabwe.
Rui Tavares
Hr. formand! Vi ved alle, at 2008-aftalen, der blev gennemført i 2009, om magtdelingen mellem Robert Mugabe og Morgan Tsvangirai, eller mellem Zanu-PF og MDC, ikke var en ideel aftale, og det var heller ikke en aftale, der kunne skabe en ideel verden, men det var den eneste mulige aftale for at forsøge at forbedre menneskerettighedssituationen og demokratiet i Zimbabwe. Sagen er, at hr. Mugabe og hans tilhængere har gjort alt, hvad de kan, for at sikre, at denne aftale ikke fungerer. De har brugt pression og intimidering i et forsøg på at knække oppositionsbevægelsen, som nu har flertal i parlamentets underhus. For bare et par minutter siden var der forlydender om, at der havde været angreb og vold mod mennesker, der havde samlet sig ved et mindesmærke, hvor der var MCD-medlemmer til stede.
Det er afgørende, at EU ikke lukker øjnene for det, der sker i Zimbabwe, at EU ikke tillader, at hr. Mugabe slipper af sted med dette sidste trick med at udpege en ambassadør uden at gå via sit lands forfatningsmekanismer, og at EU også sikrer, at diamantsalget ikke kommer hr. Mugabe og hans tilhængere til gode.
Filip Kaczmarek
Hr. formand! Det er ikke alle, der vil være glade for denne forhandling i dag, for om et par dage, den 18. april, er det Zimbabwes uafhængighedsdag. Det vil ødelægge festen for dem, der begår uret i dette land.
Aftaler om magtdeling er ofte problematiske. Det skyldes, at de normalt ikke afspejler resultatet af borgernes demokratiske beslutning, men at de derimod er et kompromis, der er fremtvunget af omstændighederne. Det var netop tilfældet i Zimbabwe. Men aftaler om magtdeling kan accepteres og kan få en positiv indvirkning på samfundet, hvis visse betingelser opfyldes. En af disse betingelser er en forbedring af menneskerettighedssituationen. Det er grunden til, at vi beskæftiger os med menneskerettighederne i dette land. Der kan f.eks. sættes spørgsmålstegn ved, om de restriktive foranstaltninger er et nødvendigt og effektivt redskab. Vi kan imidlertid ikke tillade, at folk, som ikke ønsker at skrive under på en appel om afskaffelse af disse foranstaltninger, tæves og forfølges. Det er derfor, at vi forsvarer dem, der kæmper for menneskerettighederne.
Kriton Arsenis
Hr. formand! Som mine kolleger har sagt, er Mugabes parti og dets mekanismer for øjeblikket i gang med at true, torturere og slå ned på alle, der kæmper for demokrati, demokratiske frihedsrettigheder og overgang til et problemfrit demokratisk styre i Zimbabwe.
Vi er ansvarlige for det, der sker i Afrika. Vi har ved utallige lejligheder grebet ind i dette kontinents demokratiske historie især i begyndelsen, da disse nye lande blev oprettet, og vi har obstrueret de demokratiske procedurer, når de truede vores interesser. Derfor har vi en dobbelt pligt til at hjælpe Zimbabwe med at få en demokratisk valgt regering.
Følelsesmæssigt er denne situation meget vigtig for grækerne. Vi levede under et meget hårdt diktatur fra 1967 til 1974, og på det tidspunkt gav alle fordømmelser fra Europarådet eller en international organisation håb til de borgere, der kæmpede i Grækenland.
Derfor kan vi ikke tolerere nogen forbindelser til ulovligt udpegede repræsentanter for Zimbabwe og tidligere allierede af Mugabe-styret, og EU skal sammen med landene i sin region sikre Zimbabwes overgang til demokrati og gennemførelsen af Kimberly-processen.
Charles Tannock
Hr. formand! EU støtter Kimberly-processen, hvis formål er at få fjernet konfliktdiamanterne - eller de såkaldte bloddiamanter - fra det globale marked. Men den seneste udvikling i Zimbabwe er foruroligende. Formanden for Kimberly-processen, hr. Mathieu Yamba fra Den Demokratiske Republik Congo, har ensidigt og uden konsultation besluttet at tillade salg af diamanter fra Zimbabwes Marange-mine. Denne mine, som blev drøftet i Parlamentet sidste år, blev konfiskeret af præsident Robert Mugabe og hans kumpaner. Mange hundrede mennesker fik frataget deres hjem, og der er pålidelige forlydender om, at hans sikkerhedsstyrker torturerede, voldtog og endog dræbte de lokale beboere.
Salget af diamanter fra Marange-minen vil hjælpe Mugabe med yderligere at konsolidere sit tyranniske greb om Zimbabwe og også berige hans Zanu-PF bøller. Jeg opfordrer derfor indtrængende EU til som partner i Kimberly-processen at rejse denne skandale på det allerhøjeste niveau og insistere på, at der genindføres en konsensusbaseret beslutningstagning i Kimberly-processen. Desuden har jeg længe opfordret til, at der indføres et lignende system, certificering, der skal gælde for andre naturressourcer, der udvindes i Afrika, for at forhindre brutale regeringer eller guerillagrupper i at sælge mineraler for at finansiere køb af våben. Det glæder mig at arbejde sammen med den i London baserede, internationalt anerkendte ngo Global Witness i disse bestræbelser, hvor den amerikanske administration fører an med vedtagelsen af Dodd-Frank-loven.
Cristian Dan Preda
(RO) Hr. formand! Jeg vil begynde med at sige, at når jeg hører Robert Mugabe nævnt, ser jeg altid den rumænske diktator Nicolae Ceauşescu for mig. Faktisk var Robert Mugabe i 1980'erne en regelmæssig gæst hos Ceauşescu, og det samme gjaldt hr. Gaddafi. Jeg er hr. Van Orden taknemmelig, for han mindede mig om forbindelsen mellem Mugabe og Gaddafi.
Jeg mener faktisk, at Mugabe har lært noget af Ceauşescu, nemlig hadet til civilsamfundsaktivister. De 46 medlemmer af civilsamfundet, som blev anholdt af Zimbabwes sikkerhedsstyrker den 19. februar, står for øjeblikket anklaget for forræderi. De risikerer nu at blive dømt til døden. Det er straffen. Deres eneste "forbrydelse" er, at de diskuterede det, der skete i Egypten og Tunesien.
Løsningen for Mugabe-styret er grundlæggende at afholde retfærdige og frie valg. Lad os håbe, at det vil vise sig muligt ved denne lejlighed.
Sari Essayah
(FI) Hr. formand! I februar vedtog Rådet (udenrigsanliggender) sine konklusioner vedrørende situationen i Zimbabwe. EU-sanktionerne skulle fortsat være i kraft, fordi der ikke var blevet gjort tilstrækkeligt fremskridt i landets interne reformer.
Ophævelsen af sanktionerne vil kræve, at der gøres konkrete fremskridt i gennemførelsen af aftalen om magtdeling fra 2008. Denne angivelige magtdelingsaftale kunne ikke forhindre, at Mugabes sikkerhedsstyrker forsat forfølger hans modstandere, og lige nu bliver de anholdt, tortureret og myrdet helt op til ministerniveau.
Da EU's sanktioner ikke er rettet mod Zimbabwes befolkning, er EU stadig landets største leverandør af bistand, som især gives til landbrugs- og fødevareproduktion. EU skal blive ved med at lægge pres på Mugabe, og hvis der træffes beslutning om at afholde valg, skal EU inddrages som observatør.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Hr. formand! Siden vi sidst drøftede Zimbabwe i oktober sidste år, har situationen i dette land i det sydlige Afrika ikke ændret sig. Arbejdsløsheden er nået op på 90 %, den gennemsnitlige levealder er 44 år, og borgerne i landet har ingen adgang til basale sundhedstjenester. Det er indlysende, at den politiske aftale, der blev indgået for to år siden mellem præsident Mugabe og premierminister Tsvangirai, ikke har kunnet leve op til de forhåbninger, man havde til den, og at det er nødvendigt at finde en ny og fuldstændig demokratisk løsning. Den interne situation i Zimbabwe har ikke ændret sig i det sidste halve år, men det har den eksterne situation. I dag drøfter vi et land i en kontekst, hvor vi oplever "nationernes forår" i Afrika, og selv om Harare ligger 6 000 km fra Tunis, viser det seneste tilfælde med Elfenbenskysten, at demokratiet sommetider ikke kender nogen grænser. Parlamentet opfordrer derfor indtrængende Zimbabwes regering til at tage højde for den internationale situation og den stærke nyorientering i indenrigspolitikken og først og fremmest til at holde op med at undertrykke den politiske modstand, løslade oppositionens repræsentanter fra fængslerne og tillade, at de deltager i valget.
For et halvt år siden sagde jeg, at et fattigt land som Zimbabwe ikke har råd til at lede efter andre problemer. I dag tror jeg, at "nationernes forår" i Afrika lægger et ekstra pres på præsident Mugabes politiske gæld.
Cristian Silviu Buşoi
(RO) Hr. formand, mine damer og herrer! Som medlem af Delegationen for Forbindelserne til Det Panafrikanske Parlament er jeg fast overbevist om, at EU, og især fru Ashton, kraftigt skal tage afstand fra hr. Mugabes styre med intimidering og chikane af menneskerettighedsaktivister, og at man skal fremme respekten for offentlige rettigheder og frihedsrettigheder, herunder ytrings- og forsamlingsfrihed, som Zimbabwe formelt har forpligtet sig til på globalt niveau. Zimbabwe skal overholde sine internationale forpligtelser, herunder det afrikanske charter om menneskers og folks rettigheder, ved at ophæve alle de nationale love, som er i modstrid med de internationale tekster om beskyttelse af menneskerettighederne.
Jeg er også helt overbevist om, at landene i regionen, og først og fremmest Sydafrika, skal være med til at støtte genindførelsen af demokrati og respekt for menneskerettighederne i Zimbabwe.
Elena Băsescu
(RO) Hr. formand! Det, der for øjeblikket foregår i Zimbabwe, får alarmklokkerne til at ringe for menneskerettighedssituationen på det afrikanske kontinent. Med udsigten til valg i juni fører præsident Mugabe en intimideringskampagne mod sine rivaler. Hundreder af regeringsembedsmænd, menneskerettighedsaktivister og modstandere af styret er blevet anholdt i de sidste to måneder. Denne situation er uacceptabel.
Derudover har Mugabe udsat udarbejdelsen af en demokratisk forfatning et år. Den nye grundlov ville have sikret, at valget blev afholdt under gennemsigtige forhold.
Jeg skal understrege, at landets økonomiske situation er hårdt ramt. Præsidenten støtter en nationalisering af minesektoren, som er den største økonomiske sektor i Zimbabwe. En sådan foranstaltning er skadelig, da det netop er de udenlandske investeringer i denne sektor, der har bevaret statens stabilitet i kølvandet på den økonomiske krise.
Mitro Repo
(FI) Hr. formand! I Zimbabwe har præsident Mugabe og Zanu-PF ikke kunnet holde sig til betingelserne i den globale politiske aftale, der blev indgået i 2009. Zimbabwe har ikke kunnet bevæge sig i retning af demokrati. Tværtimod er der i de seneste par måneder sket en tydelig stigning i intimideringen af de politiske modstandere og i antallet af vilkårlige anholdelser og forsvindinger. Bestræbelserne på at skabe stabilitet vil ikke bære frugt i et klima som det nuværende.
Zimbabwe er stadig et land, hvor man kan blive mishandlet og tortureret for sine politiske meninger. Lovgivningssystemet, der undertrykker fri og åben journalistik, begrænser ytringsfriheden. Journalister chikaneres. Man skal gøre alt, hvad man kan, for at støtte landets fremkridt i retning af ægte demokrati og økonomisk udvikling.
Det er kun ret og rimeligt, at Det Europæiske Råd i februar i år besluttede at forlænge de restriktive foranstaltninger for personer og organisationer med tilknytning til Mugabes administration og at føre en sortliste. Jeg mener også, at man skal fortsætte med disse restriktioner, indtil man ser reelle tegn på ægte forandringer i Zimbabwe. Men foranstaltningerne skal kun rettes mod Zimbabwes korrupte regering og må ikke forværre den zimbabwiske befolknings vanskelige situation.
Albert Deß
(DE) Hr. formand! Da jeg var barn, fik jeg breve fra det, der dengang hed Rhodesia. Tre af min bedstefaders søstre var katolske nonner i det tidligere Rhodesia og i Sydafrika. De skrev aldrig hjem om, at den rhodesiske befolkning måtte sulte. Det, vi hører om dette land, er simpelt hen utåleligt. Rhodesia, og senere Zimbabwe, var det sydlige Afrikas brødkurv. Det er lykkedes hr. Mugabe - en kommunistisk socialistisk diktator - at gøre denne brødkurv til et sultens område.
Jeg vil gerne takke alle de kolleger, som har fået sat dette spørgsmål på dagsordenen igen. Det er utåleligt, at denne diktator, hr. Mugabe, har fået lov til at terrorisere befolkningen i Zimbabwe så længe. Nøglen til at få dette bragt til ophør ligger efter min opfattelse i det sydlige Afrika. Jeg beklager at måtte sige, at så længe Sydafrika ikke sætter denne diktator på plads, vil han fortsætte med at terrorisere sit folk.
Maroš Šefčovič
Hr. formand! Jeg tror, at vi alle kan være enige om, at Zimbabwe og landets krænkelse af menneskerettighederne har stået på dagsordenen alt for længe. Ethvert lille glimt af håb om en positiv udvikling knuses øjeblikkelig af nye udbrud af politisk repression og vold. Det er nøjagtigt det, der skete igen for bare et par måneder siden. EU måtte derfor tage skridt til at forlænge de restriktive foranstaltninger for ottende gang i februar i år.
Vi ønskede med denne klare gestus at understrege, at aftalen mellem regeringspartierne om de nødvendige skridt for at gennemføre valg i landet er af afgørende betydning. I denne sammenhæng understregede EU, at man er villig til at tage beslutningen op til fornyet overvejelse, hvis der sker yderlige konkrete udviklinger i landet.
EU er dybt foruroliget over optrapningen af den politiske vold i de seneste måneder i Zimbabwe. EU udstedte den 11. oktober sammen med 21 ambassader og delegationer en erklæring, hvori man udtrykte bekymring over den stigning, der er sket i det, der synes at være politisk motiveret intimidering og vold.
I denne sammenhæng udtrykker EU sin glæde over resultatet af det sidste SADC-topmøde den 31. marts 2011. SADC-kommunikéet kræver en øjeblikkelig standsning af vold, intimidering, hadske ytringer og chikane og opfordrer Zimbabwes regering til at fuldføre de nødvendige skridt til at afholde valg. Der tilbydes hjælp, således at valget kan tilrettelægges i overensstemmelser med SADC's principper og retningslinjer vedrørende demokratiske valg. Af denne grund vil SADC udpege embedsmænd, der skal være med i det sydafrikanske facilitetsteam og arbejde sammen med den fælles overvågnings- og gennemførelseskomité.
EU mener, at en øget facilitets- og mæglingsindsats fra SADC's og Sydafrikas side er afgørende for at forhindre yderligere ustabilitet i Zimbabwe. EU hilser regionens bestræbelser på at mægle i Zimbabwe-krisen velkommen.
Sydafrika i sin egenskab af facilitator og SADC som garant for den globale politiske aftale har besluttet at akkreditere den zimbabwiske ambassadør. På indeværende tidspunkt er det vigtigt at holde en formel kommunikationskanal åben med Zimbabwe og bevare en dialog med den inklusive regering, og vi må ikke bringe EU-ambassadøren i Harares stilling i fare. EU vil handle og gå videre i tæt samarbejde med alle EU's medlemsstater.
EU er stadig den største udviklingsbistandsyder i Zimbabwe. Vi ønsker klart at give udtryk for, at vi indtager en hård linje over for styret, men at vi forsøger at hjælpe befolkningen. Med udbetalingen af ca. 365 mio. EUR siden indgåelsen af den globale politiske aftale i 2009 er vi, som jeg sagde, den største donor.
Midlerne bliver udelukkende kanaliseret via FN-organer og specialiserede ngo'er. Siden 2009 har EU også støttet reformer i styremåden, som det stipuleres i den globale politiske aftale, herunder den konstitutionelle reformproces. EU finansierer også menneskerettighedsprogrammer, herunder programmer fra menneskerettighedsforsvarere. Vi må bare håbe, at alt dette internationale pres i sidste ende vil føre til frie og retfærdige valg i Zimbabwe og til en gradvis normalisering af dette lands meget vanskelige situation.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (forretningsordenens artikel 149)
Alain Cadec
I de seneste måneder er mange modstandere af Mugabe-styret og mange repræsentanter for ngo'er blevet vilkårligt anholdt af Zimbabwes myndigheder. Hr. Mugabes parti har systematisk forhindret Zimbabwes nationale samlingsregering, der blev dannet i 2009, i at bane vejen for en overgang til demokrati og troværdige valg. Al politisk vold begået af Mugabes tilhængere skal øjeblikkeligt bringes til ophør. EU og medlemsstaterne skal aktivt arbejde sammen med Den Afrikanske Union og Det Sydafrikanske Udviklingssamfund for at sikre, at fremtidige valg ikke afholdes i et klima af intimidering og vold. Det glæder mig, at Parlamentet i sit beslutningsforslag opfordrer alle Zimbabwes politiske partier til at samarbejde om udarbejdelsen af en ny demokratisk forfatning, der kan accepteres af hele Zimbabwes befolkning forud for det næste valg.
Monica Luisa Macovei
Vi ser endnu en gang, at intimidering, vold og endog tortur er de våben, som Mugabe bruger over for sine politiske modstandere og civilsamfundet. De styrker, der er loyale over for Mugabe, har intimideret oppositionsministre i den nationale samlingsregering. De har forfulgt ledere af menneskerettighedsorganisationer og anholdt 46 repræsentanter for civilsamfundet på anklager om forræderi, og nogle af dem er blevet slået og endog tortureret, mens de var fængslet. Der kan ikke opbygges en bæredygtig struktur, der er baseret på frygt og terror eller er imod borgerlige og politiske frihedsrettigheder.
Jeg opfordrer EU's højtstående repræsentant til at støtte bestræbelserne på at afholde frie valg i Zimbabwe uden vold og intimidering. Det er nødvendigt med en legitim regering, der respekterer rettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, dvs. viser respekt for mennesket. En stramning af EU's restriktive foranstaltninger over for Mugabes folk skal være én foranstaltning.
