Brugt nukleart brændsel og radioaktivt affald (forhandling)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Romana Jordan Cizelj for Udvalget om Industri, Forskning og Energi om forslag til Rådets direktiv om håndtering af brugt nukleart brændsel og radioaktivt affald - C7-0387/2010 - 2010/0306(NLE)).
Romana Jordan Cizelj
Fru formand! Vi beskæftiger os med et lovgivningsforslag, hvorved vi for første gang indfører europæiske standarder til håndtering af radioaktivt affald og brugt nukleart brændsel. Der er gået to år, siden vi vedtog et direktiv om atomsikkerhed, og siden er opmærksomheden i stigende grad blevet rettet mod sikker drift af atomkraftværkerne.
Parlamentet har ligeledes flere gange opfordret til, at der udarbejdes et direktiv om håndtering af radioaktivt affald og brugt nukleart brændsel. Begivenhederne i Fukushima har vist, at vi havde ret, for brugt nukleart brændsel, der er oplagret i et midlertidigt bassin, kan også udgøre en risiko, som kan forebygges med egnede foranstaltninger. Udvalget om Industri, Forskning og Energi (ITRE) går stærkt ind for idéen om et europæisk direktiv, men vi ønsker det strengere på visse områder. Vi har i vores betænkning fokuseret på de teknologiske aspekter, de finansielle og menneskelige ressourcer og uafhængige, stærke og kompetente regulerende myndigheder.
Jeg skal komme ind på vores holdning i lidt flere detaljer. Selv de bedste idéer, hvor attraktive de end måtte være, kan ikke føres ud i livet, hvis der ikke er finansielle midler nok. I Udvalget om Industri, Forskning og Energi har vi i det væsentligste styrket finansieringskravene. For os er det ikke nok, at disse midler blot er tilstrækkelige og tilgængelige. Vi skal på det politiske plan sikre, at disse to krav gennemføres, og vi støtter derfor større gennemsigtighed i og tilsyn med de finansielle ressourcer. Vi indfører også et krav om, at pengene skal bruges til et bestemt formål.
Vi har ligeledes holdt fast i princippet om, at det er forureneren, der betaler, og jeg betragter det som et af Parlamentets vigtigste krav. Vi har også reageret på offentlighedens bekymringer vedrørende det bortskaffede nukleare brændsels sikkerhed, og vi har støttet reversibilitetsprincippet. Vi har indtaget den holdning, at brugt nukleart brændsel skal kontrolleres. Men af tekniske grunde, eller hvis man finder nye teknologiske løsninger, skal sådant brændsel kunne udtages, forarbejdes eller genanvendes og genbruges.
Vi har i betydelig grad strammet gennemsigtighedskravene og fastslået detaljerne vedrørende offentlighedens deltagelse, de oplysninger, som offentligheden skal have, og vedrørende metoderne for kommunikation og deltagelse i procedurerne. I denne sammenhæng har vi henvist til Århuskonventionen. Vores udvalg går ind for regionalt samarbejde. Men for at sikre, at et regionalt samarbejde ikke blot tjener som undskyldning for at forhale beslutningerne, har vi tilføjet en hel række krav, som et sådant samarbejde skal opfylde.
Vi har været særlig opmærksomme på beskyttelsen af de arbejdstagere, der håndterer brugt nukleart brændsel og radioaktivt affald, overholdelse af ALARA-princippet (så lavt som det med rimelighed kan lade sig gøre), som er etableret i praksis, behovet for almen og faglig uddannelse samt behovet for udvikling af videnskabelige og teknologiske færdigheder.
Jeg vil især gerne understrege vores holdning til eksport af radioaktivt affald. Jeg vover at påstå, at ikke et eneste medlem af udvalget er en, der siger: Ikke i min baggård. Vi går ikke ind for uansvarlig forvaltning, og vi ønsker, at radioaktivt affald bliver bortskaffet sikkert. Men vi ved på den anden side, at der er undtagelser, hvor eksport er tilladt. Vi støttede derfor det ændringsforslag, der tillader eksport til lande, som arbejder med de samme standarder, som vi indfører i EU med dette direktiv. Vi skal f.eks. ikke eksportere radioaktivt affald til lande, som ikke har nogen slutdeponeringsfaciliteter. Vi har også stillet et ændringsforslag, hvor vi kræver, at Kommissionen efter endt peer review evaluerer håndteringen af radioaktivt affald og brugt nukleart brændsel. Der skal lægges særlig vægt på reversibilitetsprincippet og eksportkravene.
Parlamentet har kun en rådgivende rolle i henhold til Euratomtraktaten. Vi har arbejdet hårdt, og jeg vil gerne kunne tro, at vi ikke har arbejdet forgæves. Jeg forventer derfor, at Kommissionen og Rådet respekterer vores holdninger, og jeg vil bede Dem om under denne forhandling at støtte de holdninger, som ITRE har vedtaget.
Günther Oettinger
medlem af Kommissionen. - (DE) Fru formand, mine damer og herrer! I dag drøfter vi Kommissionens forslag om et emne, som vedrører Europa, og som står på Parlamentets dagsorden for anden gang. Kommissionens første forslag blev ikke vedtaget i 2003 og 2004. Vi mener, at det er fornuftigt og tilrådeligt, at vi på europæisk plan anvender de højeste sikkerhedsstandarder for brugen af atomenergi, ligegyldig hvad formålet er, og for håndteringen af atomaffald.
Jeg vil gerne takke fru Jordan Cizelj for hendes omfattende betænkning og for hendes arbejde i de sidste par uger. Jeg vil også gerne takke skyggeordførerne fra Udvalget om Industri, Forskning og Energi og fra de andre udvalg. Mine tjenestemænd fortæller mig, at De har udarbejdet en meget saglig og kompetent betænkning. Det glæder os, at den støtter de vigtigste aspekter af Kommissionens forslag, som skal være en vigtig byggesten i udviklingen af et omfattende europæisk retligt og regulerende sikkerhedssystem på det højst mulige niveau.
Jeg er glad for, at De grundlæggende er enige i idéen om en europæisk retlig ramme, og at De støtter vores forslag vedrørende ansvaret for de nationale programmer, klare arbejdsmæssige, tidsmæssige og finansielle krav, information, og om at offentligheden skal inddrages fuldt ud på et tidligt stadie i de enkelte nationale gennemførelsesprocesser.
Vi ønsker at arbejde sammen for at sikre, at vi får detaljerede og pålidelige beviser for affaldshåndteringsruterne og deres sikkerhed, især da oplagringsperioderne vil være meget lange.
Vi mener, at mange af de forslag, De har udarbejdet, er velfunderede. De underbygger og styrker Kommissionens tilgang.
Jeg vil gerne fremsætte nogle yderligere kommentarer vedrørende fire specifikke områder.
For det første er grundprincippet, at vi ikke ønsker at regulere alle detaljer ifølge grundtanken om subsidiaritet. Udgangspositionen i medlemsstaterne er forskellig. Vi ønsker at etablere en europæisk retlig ramme. De væsentlige punkter, der er vigtige for sikkerhed og standarder er indeholdt i forslaget. Der er således givet spillerum, hvad angår formen for offentlig deltagelse, uddannelse og videreuddannelse af ansatte og ledere og detaljerne i finansieringsmodellerne - ikke finansieringens kvalitet - og vi lader bevidst spørgsmålet om regulering af slutdeponeringsfaciliteterne, der bygges og/eller drives i fællesskab af flere medlemsstater, stå åbent. Om fornødent kan vi komme med henstillinger på dette område, hvis det er nødvendigt at være mere konkret senere i processen.
Men jeg er sikker på, at dette ikke er det sidste forslag, der vil blive fremlagt i de næste 20 år. Jeg formoder, at det vil være nødvendigt at komme med tilføjelser til eller ændre indholdet under gennemførelsesprocessen i de næste to til fem år. Det er grunden til, at Kommissionen udtrykkeligt tilbyder Dem alle en lejlighed til at revidere direktivet på det rigtige tidspunkt, således at vi kan lære af erfaringerne og forbedre direktivet endnu mere.
For det andet er princippet, når det drejer sig om spørgsmålet om reversibilitet af de deponerede brændselselementer og -affald, at deponeringsfaciliteten skal være velegnet og sikker for slutdeponering ud fra et geologisk og teknisk synspunkt, og hvad angår dens konstruktion. Men vi er klar over, at der vil komme nye udviklinger inden for forskning og videnskab. For øjeblikket er der stadig større forventninger til, at vi inden for en overskuelig fremtid, i løbet af de næste få årtier, vil se udviklinger i den næste eller efterfølgende generation af videnskab, der vil sætte os i stand til at genbruge eller oplagre affald mere effektivt, end det er tilfældet i dag. Derfor mener vi, at muligheden for reversibilitet og i mellemtiden for konstant adgang og sikkerhed er lige vigtige, og vi ønsker at få dette indarbejdet i de nationale lovgivninger og måske gøre det tydeligere i præamblen.
For det tredje støtter vi udtrykkeligt ordførerens synspunkter med hensyn til betydningen af tilstrækkelige finansielle midler til de nationale programmer for affaldshåndtering. Kommissionens program indeholder af denne grund nogle vigtige krav om finansiering, hvis formål er at sikre, at vi ikke pålægger de fremtidige generationer en alt for stor byrde. Vi ønsker derfor at sikre, at tilstrækkelige midler stilles til rådighed på det rigtige tidspunkt og i overensstemmelse med princippet om, at det er forureneren, der betaler, at de nationale programmer indeholder detaljerede og pålidelige overslag over omkostningerne, og at de ansatte og befolkningen som helhed får oplysninger om alle spørgsmål, der vedrører affaldshåndtering. Det er ligeledes vigtigt, at finansieringen er gennemsigtig.
Vi støtter også forslaget om, at finansieringen af affaldshåndteringen skal sikres over passende lange perioder. Vi vil forelægge Rådet disse forslag på Deres vegne.
Mit sidste punkt vedrører eksport. Grundprincippet i vores forslag er, at alle medlemsstater, uanset hvor mange atomkraftværker de har eller ikke har, og uanset hvilken affaldsmængde de sædvanligvis skal forarbejde, for alle medlemsstater har atomaffald fra medicinske anordninger og fra industriforskning, også selv om de ingen atomkraftværker har, skal tage ansvaret for deres egne opgaver og ligeledes indgå bilaterale aftaler eller finde løsninger sammen med andre medlemsstater. I princippet er eksport til tredjelande ikke i Europas interesse.
I mit hjemland, Tyskland, blev store mængder farligt affald i 1970'erne og 1980'erne eksporteret til den tidligere Tyske Demokratiske Republik og til Østeuropa og deponeret der for betaling i faciliteter, som overhovedet ikke levede op til tidens standarder, og som ikke gav den bedst mulige beskyttelse for miljøet og befolkningen. Det er også en bekymring her. Af den grund er vi i Kommissionen indstillet på at vedtage enhver mulig restriktiv løsning, herunder eksportforbud og eksportrestriktioner. Vi vil opfordre Parlamentet til ikke at støtte, at der åbnes op på dette område, men i stedet støtte en restriktiv løsning. Det vil gøre det lettere for os at sikre, at Rådet ikke udvander eksportrestriktionerne ved slutningen af proceduren.
Jeg vil gerne takke Dem varmt for Deres konstruktive støtte i dag. Jeg er sikker på, at vi om nogle få år igen vil drøfte dette spørgsmål i Parlamentet med det formål at udvide og forbedre dette første direktiv.
Jean Lambert
ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender. - (EN) Fru formand! Lad os håbe, at vi, når vi skal revidere dette direktiv, kan gøre det på et andet retsgrundlag.
Det var vores udvalgs opfattelse, at retsgrundlaget skulle være traktatens artikel 153, da dette spørgsmål direkte vedrører sundhed og sikkerhed. Vi understregede også betydningen af information til og ægte høring af arbejdstagerne vedrørende sikkerhed og evaluering af sikkerhed ikke blot angående anlæg, der håndterer brugt brændsel og radioaktivt affald, men også angående den måde, det skal transporteres på, og behovet for en streng og effektiv inspektionsordning med sanktioner, der er effektive, afskrækkende og står i et rimeligt forhold til lovovertrædelsen.
Vi ønsker desuden at se, at alle tilladelsesindehavere sikrer en grundig og løbende uddannelse af alle, der er involveret i håndteringen af disse stoffer, herunder underleverandører - et potentielt svagt led i sikkerhedskæden - løsarbejdere og alle andre, der arbejder på stedet, ligegyldigt hvad deres job er. Vi mente ligeledes, at det ikke var let at sætte en skillelinje mellem civilt og militært affald, da civile udmærket kan håndtere militært affald nu til dags.
Pavel Poc
Fru formand! Jeg vil gerne oprigtigt lykønske ordføreren med resultatet af hendes arbejde. Som ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed havde jeg lejlighed til på første hånd at opleve. hvordan det tekniske forslag blev et højpolitisk emne fra den ene dag til den anden, og derfor vil jeg også gerne takke alle mine kolleger, som var i stand til at fastholde en objektiv tilgang selv under pres efter katastrofen i Japan. Jeg vil navnlig gerne takke skyggeordførerne i Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed for at være med til at sikre, at udvalgets udtalelse blev så god.
Jeg mener, at direktivet vil fastlægge en retlig ramme i EU for håndtering af brugt brændsel og radioaktivt affald og vil blive en integrerende del af EU-lovgivningen og således sikre en sikker anvendelse af atomenergi i de lande, som har den med i deres energimiks. Jeg er bl.a. meget glad for kravet om, at medlemsstaterne skal sikre tilstrækkelige midler til udgifter forbundet med håndteringen af brugt brændsel. Jeg har selv besøgt flere deponeringsfaciliteter for radioaktivt affald, og det er min faste overbevisning, at mangel på midler direkte kan føre til, at faciliteterne bliver mindre sikre, hvilket vi skal forhindre i Europa.
Edit Herczog
Fru formand! Jeg hilser på vegne af Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet denne betænkning velkommen. Den er et resultat af lange drøftelser, høringer og forhandlinger, og vi vil enstemmigt støtte den i morgen. Vi har brugt nuklear teknologi til energifremstilling, fremstilling af medicinalvarer og til drivkraft for undervandsbåde og isbrydere i 60 år. Og i de sidste 60 år er det ikke lykkedes os at finde effektive løsninger på håndteringen og langtidsdeponeringen af farligt affald. Vi støtter dette direktiv, selv om vi ikke er enige med alt i det, fordi det begrænser de politiske hindringer og fastlægger de nødvendige finansielle betingelser og uafhængighed. Selv om vi har forskellige meninger om energifremstilling, er vi alle enige om, på grundlag af princippet om, at det er forureneren, der skal betale, at det affald, der frembringes i EU skal oplagres i EU, selv om oparbejdningen finder sted i et tredjeland. Vi støtter initiativet om at begrænse affald til et minimum, og hvis resultaterne af forskning og udvikling gør det muligt, at foretage yderlig genvinding, for reversibilitetsprincippet er meget vigtigt for os.
Vi mener ligeledes, at det er meget vigtigt at holde sig den menneskelige faktor for øje. Det er absolut nødvendigt, at vi sikrer den menneskelige faktor, og arbejdstagernes sikkerhed hænger nøje sammen med dette og skal være en prioritet i forbindelse med affaldsdeponering. Men vi mener også, at det er vigtigt at nævne, at det nuværende retsgrundlag ikke giver tilstrækkelig mulighed for europæiske løsninger, fordi vi ikke har medbestemmelsesret. Derfor mener vi, at det er vigtigt at finde et nyt retsgrundlag for fremtiden. Og endelig skal Europa føre an, både hvad angår bestemmelser for og opførelse af deponeringsfaciliteter. Kun på den måde kan vi være et eksempel for resten af verden.
Fiona Hall
Fru formand! Atomaffald er et problem, vi er nødt til at forholde os til. Selv om alle atomkraftværker blev lukket i morgen, ville vi stadig stå med affald fra et halvt århundredes fremstilling at atomenergi og fra en række andre aktiviteter. Da vi ikke bare kan fremsætte et ønske og få affaldet til at forsvinde, skal vil gøre noget ved atomaffaldet på en så ansvarlig måde som muligt. Det betyder, at vi skal sikre, at det radioaktive affald forbliver under EU-kontrol og -overvågning.
Når atomaffaldet først er uden for Europas grænser, kan vi ikke kontrollere, hvordan det forvaltes. Af den grund støtter ALDE-gruppen kraftigt kommissærens holdning, og vi insisterer på at bevare status quo. Eksport af radioaktivt affald til tredjelande skal forbydes.
Et særligt problem ved atomaffald er den umådelig lange tid, det udgør en fare. For titusinde år siden boede vi i huler. Hvordan kan vi overhovedet vide, hvordan det menneskelige samfund og planeten Jorden vil se ud om titusinde år?
Af den grund skal vi fremtidssikre de beslutninger, vi træffer i dag. For øjeblikket ser det ud til, at geologisk deponering af atomaffald måske nok er den mindst dårlige løsning, men videnskabelige fremskridt kunne muligvis vende op og ned på den konklusion. Jeg er derfor glad for kommissærens bemærkninger om dette. Af den grund er det sund fornuft at medtage revisionsklausulen i direktivet.
Til slut skal jeg understrege, som en række kolleger har gjort det før mig, at det er helt absurd, at Parlamentet kun skal høres og ikke virkelig har noget at skulle have sagt i forbindelse med dette direktiv, som så mange fremtidige generationers sikkerhed afhænger af.
Evžen Tošenovský
Fru formand! Som skyggeordfører for De Europæiske Konservative og Reformister, vil jeg gerne sige, at jeg bifalder Jordan Cizeljs betænkning. Denne betænkning blev udarbejdet på et tidspunkt, hvor vi havde meget komplicerede og hysteriske drøftelser efter naturkatastrofen i Japan og denne katastrofes indvirkning på atomkraftværkerne.
Efter mange forhandlinger er det lykkedes os at holde fast ved en rationel tilgang til håndteringen af radioaktivt affald. Det siger sig selv, at vi skal bestræbe os på at sikre den størst mulige sikkerhed i håndteringen af radioaktivt affald, og det understreges derfor i betænkningen, at der er pligt til at informere og være åben vedrørende disse aktiviteter, således at offentlighedens tillid øges. Alle disse aktiviteter skal underlægges streng kontrol i overensstemmelse med internationale standarder. Det er vigtigt at sørge for deponering både i midlertidige deponeringsfaciliteter og langvarige deponeringsanlæg i overensstemmelse med disse standarder. Det drejer sig om meget dyre aktiviteter, da der er tale om faciliteter, der skal fungere i årtier eller århundreder. Der skal derfor tages højde for yderligere teknologiske udviklinger i de kommende årtier. Deponeringsteknologien skal muliggøre en vis grad af fleksibilitet i fremtiden. Det er efter min mening uklogt at forsøge at slutdeponere atomaffald i permanente faciliteter.
Béla Kovács
(HU) Fru formand! Mens EU forsøger at finde en løsning på oplagring og bortskaffelse af det såkaldte brugte brændsel, bliver dette i USA og Rusland betragtet som en økonomisk solid energikilde. Brugt brændsel fra atomkraftværker kan i dag nemt bruges som brændsel i fjerdegenerations saltsmeltereaktorer. Anvendelsen af protonacceleratormetoden, hvor man bruger et bly-bismuth-mål, åbner endnu større muligheder. Langlivede højradioaktive isotoper frembragt af atomkraftværker er grundlæggende ufarlige. De kan omdannes til kortlevende lavradioaktive isotoper, samtidig med at faciliteten kan fungere som et elektricitetsfremstillende kraftværk. Det faktum, at disse reaktorer også kan drives med thorium, og at vores beholdning af dette materiale er 10 gange større end vores uranbeholdning, er endnu en fordel. Disse reaktorer drives med en brøkdel af den kritiske masse af fissilt materiale, hvilket betyder, at forekomsten af en spontan nuklear kædereaktion er umulig. Medmindre vi med det samme begynder at indføre og anvende den nye teknologi, vil vi endnu en gang sakke agterud i forhold til de førende lande inden for forskning og udvikling og i økonomien.
Maria Da Graça Carvalho
(PT) Fru formand! Jeg gratulerer ordføreren med det fremragende arbejde, hun har udført. Formålet med den foreslåede ramme er at sikre, at medlemsstaterne etablerer en lovgivningsramme og udarbejder nationale programmer for en mere ansvarlig håndtering af radioaktivt affald.
Det er vigtigt at have klare nationale programmer, hvad angår beslutningstagningsprocessen. Beslutningstagningen skal baseres på en klar fordeling af pligter og ansvar mellem de forskellige involverede enheder. De vigtigste spørgsmål er tilsyn, kontrol og information, som er afgørende for en gennemsigtig håndtering. Offentlighedens deltagelse fremmer enighed og inddragelse og fører til social legitimering af strategierne for håndtering af radioaktivt affald. Det er nødvendigt, at offentligheden underrettes om de mulige risici på alle områder, der vedrører atomenergi og de nye teknologier.
Information, viden og en høj grad af gennemsigtighed er nødvendig for offentlighedens accept. Jeg skal også understrege den vigtige rolle, som det internationale samarbejde og fælles forsknings- og udviklingsprogrammer spiller i forbindelse med udbredelse og udveksling af bedste praksis på dette område.
Marita Ulvskog
(SV) Fru formand! Atomkraftdebatten deler os ofte i to forskellige lejre. Vi er for eller imod, vi ønsker hurtig afvikling eller udfasning eller slet ingen udfasning. Men når det drejer sig om kernekraftsikkerhed, er vores udgangsposition helt anderledes. Her er vi enige om, at vi vil have den højst mulige sikkerhed, og det gælder naturligvis også for det atomaffald, som vi vil være ansvarlige for, uanset hvor længe vi bliver ved med at bruge kernekraft, og som mange mange generationer efter os vil have ansvaret for. Vi skal tage os af affaldet på den absolut bedste måde, og EU-direktivet skal være udformet således, at det virkelig opfylder disse mål. Et særlig vigtigt spørgsmål er spørgsmålet om eksport af atomaffald, som flere talere allerede har nævnt. Det skal være muligt for EU's medlemsstater at blive ved med at indgå aftaler indbyrdes vedrørende affald, men vi må ikke eksportere det til lande uden for EU. Det er et moralsk krav, og det skal vi leve op til.
Corinne Lepage
(FR) Fru formand, hr. kommissær! Et land, som ikke kan forarbejde sit eget affald, bør ikke have lov til at bruge den teknologi, der producerer affaldet. Intet land bør være et andet lands skraldespand. Derfor skal vi støtte Kommissionens holdning til eksport af affald og forbuddet, og det er grunden til, at vi skal være meget strenge vedrørende de bilaterale aftaler, der måtte indgås.
For det andet skal atomaffald være underlagt sædvaneret, men med strengere regler. Den definition, vi har fået forelagt, er mindre end en minimumsstandard. I virkeligheden definerer den ikke affald, da der, hvis vi fører logikken ud i sin yderste konsekvens, aldrig vil være noget atomaffald, da vi altid vil kunne udtænke nye teknologiske løsninger. Det finder jeg uansvarligt.
Endelig skal omkostningerne ved afvikling og omkostningerne ved affaldsbortskaffelse reelt indarbejdes i prisen på atomenergi. Det er desværre ikke tilfældet for øjeblikket. Vi kan ikke anvende princippet om, at det er forureneren, der betaler, hvis vi ikke er meget strikse og ansvarlige med hensyn til priskontrol.
Marina Yannakoudakis
(EN) Fru formand! Den nylige begivenhed i Japan mindede os om de eventuelle problemer, der er forbundet med at styre atomenergien og bortskaffe brugt brændsel. Men i en verden, hvor energimangel er en stor udfordring, skal vi være åbne.
Vi skal forsøge at fremme alle former for energifremstilling - fra vedvarende, bæredygtige energier til investeringer i sikre atomkraftværker. Når vi taler om atomkraft, er sikkerhed og gennemsigtighed, hvad angår producenterne, to vigtige spørgsmål, som vi hele tiden skal være opmærksomme på. Det er ikke nødvendigvis løsningen at lukke anlæg, som Tyskland planlægger at gøre, men vi skal i stedet for sikre, at vi følger de allerstrengeste sikkerhedsprogrammer, når vi har at gøre med denne form for energi og det affald, den producerer.
Atomenergi har et stort potentiale til at tjene Europa, men vi skal være realistiske. Vi skal være proaktive, og vi skal få atomenergien til at virke for os nu og i fremtiden og arbejde med denne betænkning.
Paul Rübig
(DE) Fru formand! Jeg vil først gerne gratulere hr. Oettinger. Han er nu den tredje kommissær med ansvar for atomsikkerhed, affald og afvikling. Parlamentet har altid støttet Kommissionen og har altid krævet, at kompetencen på dette område overflyttes til det europæiske niveau. Men desværre mente Rådets arbejdsgruppe ikke, at disse spørgsmål skulle have en plads på dagsordenen.
Jeg er stolt over, at vi nu langsomt er ved at få held til at føre seriøse drøftelser med hinanden om disse emner, og at Rådet gør en virkelig anstrengelse for at fremhæve den europæiske merværdi og på den anden side overholde subsidiaritetsprincippet. Men jeg mener imidlertid også, at det her simpelt hen drejer sig om at se, hvad vi kan opnå på dette meget følsomme område i det ottende forskningsrammeprogram. Det er grunden til, at det videnskabelige aspekt og spørgsmålet om, hvad vi kan forvente som resultat af en fremtidig harmonisering, og om vi ønsker at se gensidig anerkendelse, er særlig vigtigt på dette område.
Jeg mener også, at vi skal tænke over de emner, som vi ønsker at koncentrere os om i den nærmeste fremtid. Jeg husker, at fru Palacio engang sagde, at spørgsmålet først ville komme på dagsordenen igen, når den næste atomkatastrofe indtraf. Hun havde desværre ret. Det kommer lidt sent, men det er på høje tid, at vi tænker over de foranstaltninger, der skal træffes på europæisk plan. Det er imidlertid ikke nok. Europa skal spille en pionerrolle, især på den internationale scene. Vi skal fastlægge standarder på dette område sammen med Det Internationale Atomenergiagentur (IAEA). Vi har brug for standarder, som ganske enkelt garanterer det højst mulige sikkerhedsniveau, og som i sidste instans betyder, at vi så vidt muligt undgår at udsætte befolkningen for risici. Hr. Oettinger! Jeg vil gerne gratulere Dem. De har indtaget den rigtige holdning, og vi kan være sikre på, at Parlamentet og Kommissionen vil få stor succes.
Hannes Swoboda
(DE) Fru formand! Først vil jeg gerne sige om eksportforbuddet, at jeg er fuldstændig enig med hr. Oettinger. Da der ser ud til at være bred enighed om dette spørgsmål, håber jeg, at der også vil være enighed, når vi skal stemme i morgen, og at vi kan støtte Kommissionen. Det ville helt sikkert være meget fornuftigt, at Kommissionen og Parlamentet indtager samme holdning i denne henseende.
For det andet sagde hr. Oetinger, hvad angår spørgsmålet om offentlighedens deltagelse, at vi ikke har brug for detaljerede regler på dette område. I princippet har han ret, men der er også brug for offentlighedens deltagelse på tværs af grænserne. Da vi har oplagringsfaciliteter, der ligger tæt ved grænserne, kan vi ikke blot sige, at her ligger grænsen, og at spørgsmålet intet har med de andre borgere at gøre. Vi får sandsynligvis brug for fælles bestemmelser på dette område, ellers opstår der måske stridigheder, eller folk bliver måske udelukket og får at vide, at spørgsmålet ikke vedrører dem, fordi de er borgere i en anden stat. Men vi er alle borgere i Europa. Da nogle lande er berørt af sådanne oplagringsfaciliteter, som ligger tæt på deres grænser, er det vigtigt, at vi fastlægger visse principper, og at Kommissionen foreslår visse grundlæggende bestemmelser, således at offentlighedens deltagelse tages alvorligt og bygger på fælles principper.
Vladimir Urutchev
(BG) Fru formand! Først vil jeg gerne takke Romana Cizelj for hendes fine betænkning, som jeg oprigtigt håber vil kunne føre os nærmere i retning af vedtagelse af det efterfølgende direktiv om radioaktivt affald og brugt nukleart brændsel.
Europa har helt klart brug for bestemmelser og en retlig ramme vedrørende lovpligtige krav for at garantere den størst mulige sikkerhed, som både vi og Europas borgere så stærkt ønsker. Men det er ikke noget stort resultat kun at etablere en sådan sikkerhed i Europa. Tværtimod giver det allerede anledning til bekymring for os og de europæiske borgere, hvis aktiviteter, der involverer atomkraft, gennemføres tæt ved de europæiske grænser i henhold til regler og standarder, der er lavere end Europas. Grunden er, at atomkraftuheld ikke respekterer de geografiske grænser. Hvordan kan vi få udbredt anvendelsen af høje europæiske standarder til andre lande? Den eneste praktiske måde at gøre det på er ved at samarbejde med disse lande og ved at drive fælles projekter. Derfor mener jeg, at det er meget vigtigt at gennemføre det første ændringsforslag, som Udvalget om Industri, Forskning og Energi stillede, som gør det muligt at eksportere brugt brændsel og radioaktivt affald til tredjelande, hvis disse lande anvender standarder, der er lige så høje som vores. Hvis man nægter medlemsstaterne denne praktiske mulighed, fratager man dem det mest effektive middel til at sprede vores høje europæiske krav. Her tænker jeg på samarbejde og fælles projekter for oparbejdning af radioaktivt affald. Lad os se bort fra den moralske tvivl om, at den europæiske kernekraftindustri vil benytte sig af denne lejlighed til at skaffe sig af med uanvendeligt affald på tredjelandes bekostning. Det vil ikke ske i virkeligheden. Jeg opfordrer indtrængende Kommissionen til at indtage en mere konstruktiv holdning til dette spørgsmål.
Judith A. Merkies
(NL) Fru formand, hr. kommissær! De har talt om tre ting, som jeg mener, at De kan regne med støtte til fra et stort flertal i Parlamentet. De har talt om støtte til eksportforbuddet. De vil under alle omstændigheder få støtte fra mange af os, fordi det vedrører vores eget affald. Det skal vi selv tage os af, og vi bør ikke eksportere affald til andre lande uden for EU.
De ønsker gennemsigtighed. Ingen er imod gennemsigtighed. Det forekommer at være en meget god idé, især da spørgsmålet om atomenergi og radioaktivt affald ophidser så mange mennesker.
De har også talt om, at den endelige løsning med underjordisk deponering skal være reversibel. De sagde "Dette er ikke en permanent løsning, vi vil altid have adgang til affaldet." Det er jeg enig i. Her har De min fulde ubetingede støtte.
Jeg har imidlertid en bekymring, og det vedrører underjordisk deponering. Er De helt sikker på, at det er den sikreste metode? Efter min opfattelse er det ikke tilfældet. Det er heller ikke en løsning, der bruges andre steder. I nogle lande er landskabet ikke særlig velegnet til deponering af radioaktivt affald, så jeg vil hævde, at vi skal have forelagt realistiske muligheder til håndtering af affald i et sikkert alternativ over jorden.
András Gyürk
(HU) Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Alle medlemsstater producerer radioaktivt affald. Derfor skal vi ikke kun tage os af brugt brændsel fra kraftværkerne med henblik på at beskytte miljøet og borgernes sundhed, men også for at garantere en sikker og effektiv håndtering af radioaktivt affald rent generelt. Alene af den grund er det hensigtsmæssigt at drøfte dette spørgsmål her i Parlamentet i dag.
Jeg er enig i, at anvendelse af atomkraft henhører under den nationale suverænitet. Men det er imidlertid berettiget at fastlægge grundlæggende EU-principper vedrørende nationale bestemmelser om håndtering af affald. Hvis man ikke har sådanne principper og dermed forskellige bestemmelser, vil markedsaktørerne være interesseret i at håndtere deres radioaktive affald i lande med de slappeste bestemmelser. Det er grunden til, at initiativet om at få medlemsstaterne til at fastlægge bindende programmer for håndtering af affald er lovende. En af forudsætningerne herfor er imidlertid at udpege kompetente myndigheder, der kan foretage en streng kontrol med håndteringen af atomaffald, og som på passende vis om nødvendigt kan straffe lovovertrædelser. Jeg mener, at de nationale programmer ligeledes skal klarlægge sådanne myndigheders beføjelser og markedsaktørernes ansvar.
Jeg vil gerne afslutte med en sidste bemærkning. Total håndtering af brugt brændsel og radioaktivt affald er en meget dyr aktivitet. Det betyder, at de nationale programmer er nyttesløse, hvis de finansielle spørgsmål ikke er klarlagt. Det er et vigtigt grundlæggende princip, at der bliver afsat finansielle midler til håndtering af atomaffald allerede i løbet af produktionen af atomaffaldet. Det vil være en velegnet tilskyndelse til, at markedsaktørerne begrænser mængden af deres radioaktive affald og håndterer det effektivt.
Francesco De Angelis
(IT) Fru formand, mine damer og herrer! Fukushima-katastrofen har ført til, at der igen er taget hul på spørgsmålet om atomsikkerhed. Det er nødvendigt at beskæftige sig med og løse problemet med radioaktivt affald.
Jeg skal fatte mig i korthed og komme ind på to spørgsmål, som efter min vurdering har førsteprioritet. Det første vedrører forbuddet om eksport af affald. Alle lande skal kunne opfylde deres egne forpligtelser, og princippet om, at forureneren betaler, er først og fremmest et rimeligt princip. Det andet spørgsmål vedrører sikkerhed, og navnlig arbejdstagernes sundhed og sikkerhed. Det er noget, som jeg betragter som meget vigtigt, og vi skal give folk fred i sindet. Vi skal give folk i Europa fred i sindet ved at sikre, at dette emne behandles med den allerstørste åbenhed og først og fremmest, skal jeg understrege, den allerstørste sikkerhed.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Fru formand! I direktivet fastlægges den retlige ramme for en ansvarlig håndtering af brugt brændsel og radioaktivt affald, som det er absolut nødvendigt at udarbejde bestemmelser for.
For øjeblikket er der tre kraftværker i EU, som man er i gang med at nedlukke, støttet af finansielle midler fra EU. Tyskland har allerede meddelt, at man vil stoppe driften af en række kraftværker. I den nærmeste fremtid vil der være andre kraftværker i andre medlemsstater, der skal standses, fordi de har nået afslutningen på deres levetid. Tilgangen i direktivet vil på nationalt plan føre til oprettelsen af deponeringsanlæg til radioaktivt affald i hele EU. Det er spild af ressourcer og en kilde til bekymring for offentligheden. Det er tilfældet i Rumænien selv i den region, jeg kommer fra, hvad angår deponeringsanlægget for radioaktivt affald fra Kozloduy-kraftværket.
Jeg mener, at der er brug for en virkelig europæisk, langfristet tilgang, som fører til, at man er fælles om teknologien, sparer ressourcer og indfører europæiske finansieringsmekanismer.
Csaba Sógor
(HU) Fru formand! Spørgsmålet om håndtering af brugt brændsel og radioaktivt affald er et vigtig og påtrængende område, som har fået endnu større opmærksomhed siden Fukushima-katastrofen. Til trods for teknologiske fornyelser og løsninger og programmer for affaldshåndtering bliver problemet dag for dag en endnu større udfordring. Affaldshåndtering og slutdeponering af radioaktivt affald er et aktuelt problem, og det er et problem, som vi fortsat vil stå med i fremtiden. I Europa stiler vi efter energisikkerhed og en miljøvenlig, stabil energifremstilling. Men der er flere spørgsmål, som vi skal være meget mere opmærksomme på, f.eks. oparbejdning, transmutation og slutdeponering af hurtigt voksende mængder af radioaktivt affald. Det er ikke blot nødvendigt at oprette de tekniske faciliteter til dette, men der skal også opbygges en streng politisk, retlig og social struktur. Det ville være nyttigt at overveje, evaluere og planlægge et fælleseuropæisk samarbejde på dette område. Alle ansvarlige deltagere skal inddrages i udarbejdelsen og udviklingen af denne sikre proces. Det er nødvendigt, at vi træffer foranstaltninger, der også vil beskytte fremtidige generationer.
Jaroslav Paška
- (SK) Fru formand! Håndteringen af atomaffald følges med rette nøje af offentligheden, og derfor er det godt, at Kommissionen har besluttet at håndtere dette spørgsmål ved hjælp af en omfattende lovgivning, som klart fastlægger pligter og ansvar for alle dem, der er involveret i denne procedure.
Det er godt, at man i det forelagte direktiv lægger vægt på bedre overvågning og kontrol, men især på større gennemsigtighed i disse processer og offentlighedens deltagelse. Efter min opfattelse er sikring af tilstrækkelige øremærkede midler til dækning af de uundgåelige udgifter i forbindelse med nedlukning af atomreaktorer og håndteringen af det deraf følgende affald stadig et meget vigtigt åbent spørgsmål. Det system, der er foreslået til kontrol med de finansielle reserver gennem et uafhængigt organ, kan med den rette organisation skabe forudsætningerne for, at et atomanlæg i sin levetid kan akkumulere tilstrækkelige midler til at finansiere en miljøvenlig nedlukning, og det bør være vores mål.
Elena Băsescu
(RO) Fru formand! Jeg er glad for udarbejdelsen af denne betænkning på baggrund af ændringerne i den globale atomkraftpolitik og Kommissionens forslag til et direktiv på dette område.
Jeg må insistere på, at det er meget vigtigt på retfærdig vis at anvende princippet om, at det er forureneren, der skal betale, som det også har vist sig at være tilfældet i kølvandet på katastrofen i Japan. Selv om de lave omkostninger gør atomkraft attraktiv, skal arbejdstageres og civiles sikkerhed komme først. Derfor støtter jeg et samarbejde mellem medlemsstaterne med sigte på en sikker opbevaring af atomaffald. Gennemsigtighed i denne proces betyder også, at befolkningen skal inddrages, når det gælder deponeringsstedet og andre detaljer. Regionale forskningsprogrammer på dette område har allerede bevist deres værd.
Jeg mener også, at EU's medlemsstater skal være fælles om anvendelsen af faciliteter til behandling og opbevaring af affald fra atomkraftværker.
Miroslav Mikolášik
- (SK) Fru formand! Det glæder mig, at vi gør fremskridt vedrørende håndtering af brugt brændsel og radioaktivt affald, og at der fastlægges specifikke krav, som kan sikre, at medlemsstaterne bruger den nationale lovgivningsmæssige og organisatoriske ramme og udarbejder effektive nationale programmer lige fra fremstillingen til opbevaringen af affald. Det er afgørende, at bestemmelserne i hele systemet omfatter principperne om gennemsigtighed, overvågning og kontrol. Jeg er også glad for muligheden for dyb geologisk deponering og reversibilitetsprincippet. Der skal imidlertid sikres tilstrækkelig finansiering til de nationale programmer, således at det er forureneren, der betaler, og det styrkes helt klart i dette direktiv, som jeg er glad for, herunder også passende afskrækkende sanktioner, som skal sikres i alle systemer.
Günther Oettinger
medlem af Kommissionen. - (DE) Fru formand! Talerne har vist, at medlemmerne af Parlamentet har læst, fordøjet og evalueret alle detaljerne i forslaget. Jeg tror ikke, at der er en konflikt. Jeg er enig i, at vi skal medtage Deres forslag i proceduren.
Vi mener, at et punkt, som hr. Swoboda nævnte, nemlig samme grænseoverskridende rettigheder for offentlig deltagelse, er vigtigt. Det er ofte sådan, at slutdeponeringsanlæg og atomkraftværker ligger i områder tæt ved nationale grænser af geologiske eller andre grunde, og det betyder, at det er nødvendigt at borgernes udelelige og lige deltagelse, gennemsigtighed og de relevante rettigheder får en europæisk dimension.
Mange tak for Deres samarbejde. Jeg håber, vi får Deres støtte i morgen i Parlamentet.
Romana Jordan Cizelj
ordfører. - (SL) Fru formand! Jeg er meget glad for, at denne forhandling også har vist, at der er mange punkter, hvor vi har ens, næsten identiske holdninger, og at det drejer sig om de punkter, som er afgørende for at garantere en sikker håndtering af brugt nukleart brændsel og radioaktivt affald.
Jeg skal også understrege, at vores arbejde på dette tidspunkt i kølvandet på Fukushima-ulykken har været meget vanskeligt, og det glæder mig, at den tekst, der blev vedtaget i Udvalget om Industri, Forskning og Energi (ITRE), er blevet udarbejdet efter passende standarder, og at vi ikke lod os rive med i ideologiske diskussioner.
Der, hvor vi er uenige, er forskellene efter min opfattelse ikke af en sådan art, at betænkningen bringes i fare, og det er meget positivt. Jeg ønsker derfor, at denne betænkning, dette direktiv, bliver vedtaget så hurtigt som muligt, og at vi også begynder at gennemføre det. Jeg er naturligvis enig med alle de medlemmer, der har nævnt, at Parlamentet kun har en rådgivende rolle i forbindelse med atomenergi. Jeg mener, at vi på et eller andet tidspunkt i fremtiden bør have en seriøs drøftelse af dette spørgsmål, og at vi skal forsøge at finde en fælles løsning på dette område, fordi det er et spørgsmål om demokrati.
Til slut vil jeg gerne takke alle, der har været med til at udarbejde denne betænkning, nemlig skyggeordførerne, først og fremmest i ITRE, og dernæst ordførerne og deres grupper, som har udarbejdet udtalelser. Jeg vil gerne takke alle de medlemmer, der har deltaget i forhandlingen, og som har stillet ændringsforslag, Rådet og Kommissionen - vi har haft et godt samarbejde og udvekslet synspunkter regelmæssigt og i god tid. Jeg skal naturligvis også takke min assistent, rådgiveren i min politiske gruppe og rådgiveren i ITRE-udvalget.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag den 23. juni 2011.
Skriftlige erklæringer (forretningsordenens artikel 149)
Paolo Bartolozzi
Da jeg er skyggeordfører for udtalelsen fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed, og da jeg derfor har fulgt dette spørgsmål særligt nøje, føler jeg, at jeg må gratulere fru Jordan Cizelj med det uvurderlige arbejde, hun har udført. Til trods for de vanskeligheder, vi stødte på under forhandlingerne, ikke mindst på grund af den meget følsomme internationale kontekst, er det lykkedes med det arbejde, der førte til forslaget til direktiv om håndtering af brugt brændsel og radioaktivt affald, at udarbejde en sammenhængende, harmoniseret lovgivningsramme, der kan sikre, at den slags affald håndteres sikkert, ligegyldig hvilke anvendelser og konsekvenser atomenergi kan få for fremtiden. Jeg mener, at det er her, at det foreliggende forslags store styrke ligger. I forslaget opfordres medlemsstaterne til at sikre højere sikkerhedsniveauer, som er i overensstemmelse med internationale sikkerhedsstandarder, større opmærksomhed på tekniske og videnskabelige fremskridt, især overholdelse af reversibilitetsprincippet, øget vægt på beskyttelse af miljøet og folkesundheden og tilsagn om at identificere ansvaret i henhold til princippet om, at det er forureneren, der betaler, gennemsigtighed og tilladelsesindehavernes rolle.
Ioan Enciu
skriftlig. - (EN) EU producerer mere end 40 000 m3 radioaktivt affald hvert år, hvoraf 80 % er kortlivet lavradioaktivt affald og ca. 5 % er langlivet lavradioaktivt affald. Det er vigtigt, at EU gennemfører et direktiv om håndtering af brugt brændsel og radioaktivt affald. Rumænien hører til de medlemsstater, som går ind for muligheden for at eksportere radioaktivt affald til tredjelande. Brugt brændsel fra forskningsreaktorer i Rumænien skal enten sendes tilbage til oprindelseslandet, Rusland eller USA, eller i særlige tilfælde eksporteres til tredjelande. Derfor kan jeg ikke støtte forslaget om eksportforbud i denne betænkning. Da atomenergi fortsat vil være en del af medlemsstaternes energimiks i fremtiden, er det vigtigt, at betænkningen vedtages med succes i plenarforsamlingen i Parlamentet. Brugt brændsel skal fjernes fra bassinerne og overføres til tør opbevaring så hurtigt som muligt, og det ældste radioaktive affald skal gives høj prioritet. Det er desuden vigtigt, at borgerne har tillid til de principper, der ligger til grund for deponeringspladsernes sikkerhed, og til programmerne til håndtering af affald.
Alajos Mészáros
Der produceres radioaktivt affald overalt i EU, herunder også isotoper, der bruges til medicinske, industrielle, landbrugsmæssige, forskningsmæssige og endog uddannelsesmæssige formål. Men brugt brændsel frembringes for det meste i atomkraftværker. For øjeblikket bruges der to teknologier til behandling af dette affald, dvs. enten genvinding eller slutdeponering. Affald opdeles i tre klasser baseret på dets radioaktivitet, nemlig lavradioaktivt, mellemradioaktivt eller højradioaktivt affald. Denne klassificering bestemmer også, om det skal deponeres nær overfladen eller i dybe geologiske lag. Det endelige ansvar for brugt brændsel og radioaktivt affald ligger hos medlemsstaterne. De fleste medlemsstater har imidlertid endnu ikke truffet deres vigtigste beslutninger om brugt brændsel. Der er desværre ikke mange, der har velorganiserede slutdeponeringsprogrammer for atomaffald. Vi skal give et fortsat politisk tilsagn til at håndtere langlivet brugt brændsel og radioaktivt affald på en sådan måde, at det kan gennemføres i henhold til de højeste sikkerhedsbestemmelser. Medlemsstaterne skal vedtage strenge nationale bestemmelser om atomsikkerhed for at beskytte borgerne. De skal desuden oprette et system, som fastlægger de nationale myndigheders beføjelser og ansvar for håndtering af atomaffald. Offentligheden skal også informeres, for det er meget vigtigt, at offentligheden har ordentligt kendskab til de begivenheder, der finder sted omkring dem.
Rovana Plumb
I forbindelse med alle de foranstaltninger, vi træffer, skal vi garantere sikkerheden for offentligheden og miljøet. Jeg støtter gennemførelsen af "sikkerhedskulturen", som medfører, at der skal fastlægges sikkerhedsstandarder, oprettes uafhængige og stærke regulerende myndigheder, afsættes passende menneskelige og finansielle ressourcer og gives tilstrækkelig information til offentligheden.
Der skal bruges en gennemsigtig proces til information af offentligheden. Større gennemsigtighed betyder, at det klart skal defineres, hvad myndighedernes ansvar er, og der skal etableres et velfunderet og koordineret system til information af offentligheden for at vinde og bevare folks tillid til håndteringen af radioaktivt affald fra processen til fremstilling af atomenergi og fra nuklearmedicin.
Jutta Steinruck
Spørgsmålet om håndtering af brugt brændsel og radioaktivt affald er i høj grad aktuelt. De seneste begivenheder i Japan har endnu en gang understreget de umiddelbare risici, som rammer de arbejdstagere og borgere, der er udsat for radioaktivt materiale.
Vi har mange tons radioaktivt affald i Europa, som folk skal transportere og flytte. Jeg er glad for, at vi kan lægge det fundament, der vil være med til at beskytte disse menneskers sundhed i hele Europa.
Vi har i Parlamentet udarbejdet en betænkning, som bygger på Kommissionens tekniske rapport, og som sætter fokus på mennesker, herunder ansatte i transportselskaber og anlæg, som arbejder med radioaktivt affald og ansatte på slutdeponeringsstederne. Derfor har medlemmerne af Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender koncentreret sig om at beskytte de berørte arbejdstagere ved at etablere sikkerhedsforanstaltninger, sundhedsbeskyttelsesforanstaltninger og uddannelse af arbejdstagerne vedrørende radioaktivt affald. Vi har derfor brug for en omfattende dokumentation af alt affald og håndteringen heraf, så længe det er skadeligt for mennesker og miljø.
Det glæder mig, at så mange af vores krav er blevet medtaget i den endelige betænkning fra Udvalget om Industri, Forskning og Energi.
Kathleen Van Brempt
Atomenergi er et kontroversielt emne, der fører til lidenskabelige drøftelser i Parlamentet og i vores grupper. Fukushima har ophidset denne debat, og mange mennesker har efterfølgende drastisk ændret holdning. Det er positivt, at dette spørgsmål er blevet håndteret på en måde, der har gjort det muligt for både modstandere og tilhængere at fremsætte deres synspunkter. Men uanset hvad vi mener om dette spørgsmål, er det radioaktive affald et problem, og vi skal håndtere affaldet så godt og sikkert som muligt. Jeg er derfor glad for denne betænkning, som er med til, at vi får en strengere og mere sikker affaldspolitik, behandler alle medlemsstater ens og understreger det ansvar, som producenterne af affaldet har.
Jeg støtter princippet om, at det er forureneren, der skal betale, og vi må under ingen omstændigheder unddrage os vores ansvar. Af den grund opfordrer jeg også til, at der indføres et forbud mod eksport af affald til tredjelande. Det er ikke kun et etisk spørgsmål, det drejer sig ligeledes om sikkerhed og beskyttelse af folk. For vi har jo ingen adgang til eller kontrol over den affaldspolitik, der føres i tredjelande. Det er en uacceptabel risiko. Vi skal håndtere vores affald alene, og vi skal via streng lovgivning og strenge forslag kræve, at dette sker på den sikreste og teknisk bedste måde.
