Rammestrategi for flersprogethed (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Bernart Joan i Marí for Kultur- og Uddannelsesudvalget om en ny rammestrategi for flersprogethed.
Bernat Joan i Marí 
ordfører. - (EN) Hr. formand! Jeg vil gerne indledningsvis takke de kolleger, der hjalp mig under udarbejdelsen af denne betænkning, herunder navnlig medlemmerne af Kultur- og Uddannelsesudvalget. Jeg vil også gerne takke kommissær Figeľ, der har været i stadig kontakt med os, for hans holdning til pluralisme og de forskellige aspekter relateret til minoritetssprog osv. Jeg takker også alle de andre kolleger fra flere forskellige grupper og andre, der har været involveret i udarbejdelsen af betænkningen, navnlig medlemmerne af de forskellige ngo'er til støtte for normalisering af sprog, som vi havde kontakt til under udarbejdelsen af betænkningen. Jeg ønsker især at nævne Vicent Santaló, ansat i den juridiske afdeling ved det catalanske parlament, som arbejdede hos os indtil sin død sidste sommer.
Hovedformålet med denne betænkning er at fremme sproglig pluralisme. Pluralisme og mangfoldighed er fælles værdier i EU. Europæerne bør stå sammen på dette område, og en af hovedmålsætningerne bør være pluralisme, da et Europa, der ikke er pluralistisk, er et falsk og devalueret Europa. Dette afspejles på en vis måde i sprog. Som De ved, taler man inden for sociolingvistikken om "normaliserede" sprog, dvs. fuldt ud officielle sprog, der tales i alle samfundslag. Dertil kommer "minoriserede" sprog, som ikke er fuldt ud officielle sprog, og som ikke kan bruges i alle sammenhæng, selv om de bruges som hovedsprog i specifikke sprogsamfund. Der er også en tredje gruppe, nemlig minoritetssprog. Alle disse grupper bør respekteres og bevares, og bevarelsen af sproglig mangfoldighed er en af målsætningerne i EU-institutionerne.
Europa er ikke så flersproget, som vi tror. Mange europæiske borgere har desværre kun et sprog - normalt deres modersmål - og en af EU's hovedmålsætninger er, at unionsborgerne bliver i stand til at tale flere sprog. For at nå dette mål er det meget vigtigt, at der sker en mentalitetsændring. Vores samfund blev skabt under indflydelse af de jakobinske stater. De fleste europæiske stater har ét officielt sprog, og dette er en levn fra jakobinismen. Det afspejler imidlertid ikke de sande kendsgerninger. Formålet med EU er ikke at fastholde denne holdning, men at bevare en reel pluralisme og at arbejde hen imod, at borgerne bliver i stand til at tale flere sprog.
Vi har brug for en europæisk sprogpolitik. Denne politik skal fremme flersprogethed, forbedre alle EU-borgeres sprogfærdigheder og bevare alle sprog, uanset om der er tale om officielle EU-sprog eller ej. Budgettet og EU-programmerne skal således ikke blot støtte hovedsprogene, men alle sprog, med henblik på at fremme mangfoldigheden. Vi skal på denne måde gøre en særlig indsats for at støtte truede sprog. Alle sprog er til menneskehedens fordel, og hvis et sprog går tabt, har vi tabt noget, da ethvert sprog har sin egen unikke udtryksform. Derfor skal vi fastholde en reel pluralisme og mangfoldighed. Det er i denne forbindelse nødvendigt at udarbejde en omfattende rapport om de yderligere tiltag, der skal gøres.
Ján Figeľ
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Jeg vil gerne indledningsvis lykønske hr. Joan i Marí med hans fremragende betænkning om Kommissionens meddelelse om en ny rammestrategi for flersprogethed. Både rammestrategien og betænkningen er blevet udarbejdet ud fra hensynet til mangfoldighed og enhed. Det bør være ledetråden for gennemførelsen af politikker på dette område.
Jeg er sikker på, at vi alle ønsker et flersproget Europa, hvor den individuelle flersprogethed til stadighed øges, indtil hver borger behersker praktiske færdigheder på mindst to fremmedsprog ud over modersmålet. Dette er den berømte målsætning om "modersmål plus to", som EU-lederne blev enige om i Barcelona i 2002.
Jeg etablerede for nylig et internt netværk i Kommissionen til fremme af flersprogethed og oprettede den højtstående gruppe for flersprogethed. Der er i begge tilfælde tale om gennemførelsesinitiativer under den nye rammestrategi for flersprogethed.
En anden prioritering er udviklingen af tidlig sprogindlæring. Hvis vi ønsker at opbygge et flersproget samfund, bliver vi nødt til at starte så tidligt som muligt. Vi bliver nødt til at sikre, at sprogindlæringen på førskole- og grundskoleniveau er effektiv, da grundholdningen til sprog og kultur udvikles på dette niveau. Det nye program for livslang læring indeholder en lang række finansieringsmuligheder for projekter, der fremmer sprogbevidstheden, for adgang til sprogindlæringsressourcer såvel som for netværk, der bidrager til udviklingen af sprogpolitikker.
For første gang har uddannelsesprogrammet som specifik målsætning at fremme sprogindlæring og sproglig mangfoldighed. Det er også første gang, at et tværgående program støtter flersprogede projekter og netværk på dette område. Alle sprog i EU kan drage fordel af disse nye muligheder.
Jeg vil nu gerne sige et par ord om den europæiske indikator for sprogkundskaber. Den blev behandlet i en anden nylig meddelelse fra Kommissionen. Det rådgivende udvalg mødtes for første gang for et par uger siden i slutningen af oktober. De eksperter, der deltog i mødet fra 22 lande, var meget interesserede i og enige om at fremme fastlæggelsen af denne indikator.
Det glæder mig, at Kommissionens bestræbelser på at fremme sprogindlæring og sproglig mangfoldighed i EU anerkendes i hr. Joan i Marís betænkning. Betænkningen omfatter en grundig analyse af vores rammestrategi for et flersproget samfund, og det anerkendes, at vi er fast besluttet på at nå de målsætninger, der er angivet i meddelelsen.
Jeg vil gerne på ny takke ordføreren for hans inspirerende betænkning, og jeg vil gerne understrege, at Kommissionen er fast besluttet på at gennemføre de idéer og tiltag, der er fastlagt i denne nye strategi for flersprogethed i Unionen.
Erna Hennicot-Schoepges
for PPE-DE-Gruppen. - (FR) Hr. formand! Diskussionerne om flersprogethed og beskyttelse af regionale sprog og mindretalssprog samt brugen af sprog inden for de europæiske institutioner får altid folk til at indtage en fast holdning, der underbygges af underliggende politiske konflikter.
Vi skal huske på, at denne initiativbetænkning sigter mod indførelsen af en ny rammestrategi for flersprogethed og udgør en forlængelse af den diskussion, der allerede blev indledt med Ebner- og Bayona-betænkningen i 2003 og Portas-betænkningen i 2005 om regionale sprog og mindretalssprog samt indvandreres sprogindlæring. Parlamentet opfordres dermed til at bekræfte sine tidligere standpunkter eller ændre dem i lyset af den ændrede situation af frygt for at modsige sig selv. Vi har arbejdet hårdt i løbet af denne proces for at finde en balance, der er acceptabel for alle parter, hvilket kom til udtryk gennem resultatet af afstemningerne i udvalget, og i den forbindelse tog vi hensyn til EU's acquis og satte ligeledes spørgsmålet om flersprogethed i perspektiv.
Derfor opfordrer jeg mine kolleger til at handle klogt og ikke udkæmpe det forkerte slag. Sprogene skal være bindeledet mellem Europas borgere, ikke et våben, der bruges til at skabe splid og yppe kiv.
Mit land, Luxembourg, er den eneste medlemsstat, den eneste oprindelige medlemsstat, hvis nationalsprog ikke er anerkendt som et officielt europæisk sprog. Alligevel har den luxembourgske regering besluttet ikke at anmode om, at det får status som officielt sprog, idet vi tror på, at flersprogethed er fremtiden. Vi fik sproget og intelligensen for at lytte til hinanden, ikke for at slås.
For 65 år siden, den 10. oktober 1941, måtte Luxembourgs befolkning deltage i en folkeafstemning arrangeret af den nazistiske besættelsesmagt, hvor de blev bedt om at opgive deres race, etniske tilhørsforhold og sprog. Deres svar på de tre spørgsmål var: luxembourgsk. Som straf blev de tvunget til at gå ind i besættelseshæren og blev deporteret til koncentrationslejre. Det ligger fast, at efter krigen accepterede generationen af ofre, at tysk sammen med fransk var hovedsproget, der blev undervist i på skolerne. Luxembourgsk har udviklet sig positivt og klarer sig godt. Hvad angår vores fremtid, håber jeg, at artikel 22 i chartret om grundlæggende rettigheder, hvori det kræves, at Unionen skal respektere kulturel, religiøs og sproglig mangfoldighed, vil beskytte os mod vilkårlig behandling.
Maria Badia i Cutchet
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Det er storartet, at der er indført en rammestrategi for flersprogethed i EU.
Vores slogan "Forenet i mangfoldighed" bekræfter den betydning, som mangfoldighed i kulturer, skikke, overbevisninger og ligeledes sprog har i EU's opbygning.
EU's charter om grundlæggende rettigheder har gjort respekten for sproglig mangfoldighed til en af vores grundlæggende værdier. Dette princip gælder ikke kun de officielle sprog, men også de mange regionale sprog og mindretalssprog, der tales i EU, herunder sprog som tales af indvandrere.
Forskellige sprogsamfunds frugtbare sameksistens i Europa gør det nogle gange overordentligt vanskeligt at udføre det daglige arbejde i fællesskabsinstitutionerne. Selv om alle sprogene har samme betydning set ud fra et kulturelt synspunkt, mener jeg, at det ville være helt hen i vejret at forestille sig, at EU's institutioner kan fungere, hvis de alle sammen skal anvendes på samme niveau.
Efter min opfattelse bør fremskridtene med at fremme, beskytte og øge kendskabet til denne sproglige mangfoldighed underbygges af, at medlemsstaterne fører aktive politikker til fremme og beskyttelse af deres sprog på uddannelsesniveau og på det mere sociale område, herunder i medierne, og af, at der tilskyndes til, at der læres mindst to fremmedsprog med det formål at lette kendskabet til andre kulturer, fremme mobiliteten og øge de europæiske borgeres bevidsthed.
Endelig drejer det sig i fællesskabsinstitutionerne om at sikre, at borgerne kan kommunikere med Unionen på deres modersmål. For at gøre brugen af modersmål forenelig med institutionernes daglige arbejde er det nødvendigt at fastsætte forskellig brug af de forskellige sprog, og det er på dette punkt, at vi bør arbejde på at blive enige om, hvilke grundlæggende kriterier vi skal anvende for at opnå enighed om disse arbejdssprog, uden at vi tilsidesætter noget som helst, hverken kulturelt, eller hvad angår antallet af udøvere eller sprogenes status i deres respektive stater.
Jeg håber, at den nye kommissær for flersprogethed, Leonard Orban, deler denne opfattelse og vil arbejde i den retning.
Jolanta Dičkutė
Mine damer og herrer! Først og fremmest vil jeg gerne udtrykke min glæde over Kommissionens første meddelelse om flersprogethed, hvori man opstiller de vigtige mål for Den Europæiske Unions sproglige mangfoldighed: at fremme sprogindlæring og en gunstig flersproget økonomi og give alle EU-borgere mulighed for at gøre sig fortrolige med Fællesskabets lovgivning og andre oplysninger på deres modersmål.
I dag udgøres Den Europæiske Union af 450 millioner mennesker med forskellig etnisk, kulturel og sproglig baggrund. Derfor er fordelene ved kendskab til fremmedsprog indlysende. Sprog hjælper med til at forstå forskellig levevis og åbner døren til kulturel tolerance. Desuden er sprogfærdigheder en hjælp i forbindelse med arbejde, studier, rejser og kommunikation overalt i verden.
Fremmedsprogsindlæringen bør starte i en meget tidlig alder, når den menneskelige hjerne er mest modtagelig for nye oplysninger. Det er min faste overbevisning som læge. Hidtil har forskellige undersøgelser vist, at næsten halvdelen af respondenterne erklærer, at de kun kender deres modersmål. Dermed har vi et langsigtet mål, der ikke kan udskydes. Mindst 84 % af europæerne er enige om, at EU-borgere mindst skal kende til ét fremmedsprog. Dermed har vi stor opbakning fra samfundet, og betydningen af dette anerkendes stadig mere i forbindelse med vedtagelsen af love i Den Europæiske Union.
På den anden side må vi ikke glemme de gamle europæiske sprog, hvoraf mit modersmål litauisk hører til de ældste. Jeg vil gerne understrege betydningen af at bevare sådanne sprog i forbindelse med den sproglige mangfoldighed i Europa. Vi skal ikke blot lære fremmesprog, men også huske på en anden udfordring - at bevare og hævde de gamle europæiske sprog ved at sikre deres rettigheder ad juridisk vej.
Jeg opfatter en flersproget europæer som et veluddannet menneske, der kan leve i et andet land end sit fødeland, og som taler fremmedsprog af faglige årsager og er villig til at videreuddanne sig. Desværre nyder en stor del af det europæiske samfund stadig ikke godt af flersprogetheden, og borgernes motivation for at lære fremmedsprog er ikke særligt stærk. Vi bør fremme dette gennem alle til rådighed værende midler.
Raül Romeva i Rueda
Hr. formand! På det minut, jeg har til rådighed, vil jeg klart og tydeligt støtte betænkningen af hr. Joan i Marí.
Hvis EU ønsker at være konsekvent med sit slogan "Forenet i mangfoldighed", bør det prioritere flersprogethed ud over de officielle sprog.
Ligesom beskyttelse af biodiversitet er og bør være en central værdi i nutidens samfund, bør beskyttelse af den sproglige mangfoldighed opfattes som et centralt element for fremskridt, fremme af fred og udvikling.
I betragtning af at årsagen til mange af de aktuelle væbnede konflikter er krænkelse af kulturelle, sproglige og identitetsmæssige rettigheder, skal fremme af flersprogethed ses som et middel til at fremme dialog, forståelse og fred.
Hvis det er vigtigt i verden som helhed, er det særlig vigtigt i en Union, der allerede i dag er en Union af værdier, og som ønsker at være en politisk Union i fremtiden.
Derfor er fremme af flersprogethed i Europa ensbetydende med rigdom og fremskridt. Derimod vil vi blive fattigere ved at vælge etsprogethed.
Bairbre de Brún
for GUE/NGL-Gruppen.
(Taleren talte irsk)
Jeg vil gerne takke hr. Joan i Marí for den indsats, han har gjort. Jeg håber, at vedtagelsen af de ændringsforslag, han har stillet, kan skabe grundlag for en meningsfuld europæisk sprogpolitik. Som ordføreren påpegede, skal vi forbedre sprogfærdighederne og bevare alle europæiske sprog.
Parlamentsmedlemmerne er muligvis bekendt med, at der afholdes en vigtig konference i Dublin den 24. november med titlen "The Legacy of the European Bureau for Lesser-Used Languages and the Future of Lesser-Used Languages in the EU". Det er vigtigt, at ngo'er som f.eks. Det Europæiske Kontor for Mindre Udbredte Sprog fortsat støttes, og at der også ydes projektstøtte til sprog, især til truede sprog.
Jeg støtter fuldt ud kravene om en EU-sprogplan, om finansiering af projekter vedrørende de mest truede sprog, om fuld gennemførelse af Ebner-betænkningen, om ombudsmandens eksplicitte mandat til at gribe ind i tilfælde af forskelsbehandling på grund af sprog og om nedsættelse af en arbejdsgruppe, der skal udarbejde et retsgrundlag, der sikrer respekten for den sproglige mangfoldighed.
Jeg opfordrer parlamentsmedlemmerne til at støtte ordførerens ændringsforslag.
Zdzisław Zbigniew Podkański
for UEN-Gruppen. - (PL) Hr. formand! Beslutningsforslaget om den nye rammestrategi for flersprogethed fortjener særlig opmærksomhed, fordi sproget danner grundlag for en nations kultur og er en ressource, som vi må udnytte. Det er grunden til, at vi er meget opmærksomme på alle forsøg på at gribe ind i Den Europæiske Unions flersprogethed og reagerer på ethvert forsøg på at begrænse den.
Det er med tilfredshed, at vi accepterer initiativet om oprettelse af et europæisk sprogkompetenceindeks, men på betingelse af, at dette initiativ dækker alle officielle EU-sprog og ikke bliver begrænset til kun fem sprog i projekter og undersøgelser. Derfor har Gruppen Union for Nationernes Europa stillet et ændringsforslag til artikel 6 om fjernelse af de afsnit, der reducerer princippet om flersprogethed, og som giver mulighed for at begrænse undersøgelser til kun fem bestemte sprog.
Jeg beder mine kolleger støtte dette ændringsforslag, for ellers vil dette dokument, der er så vigtigt og betydningsfuldt for flersprogetheden, ikke afspejle alle de hensigter og tendenser, der inspirerer os.
Alejo Vidal-Quadras
(ES) Hr. formand! I sin første meddelelse om flersprogethed fastsatte Kommissionen for et år siden tre ganske fornuftige mål, nemlig at tilskynde til sprogindlæring og fremme sproglig mangfoldighed, at fremme en flersproget økonomi med den deraf følgende forbedring af arbejdskraftens mobilitet og den europæiske økonomis konkurrenceevne og at give alle borgerne adgang til informationer om EU på deres eget sprog.
Ingen kan undgå at bemærke den tætte forbindelse mellem denne meddelelse og det generelle europæiske mål, som vi satte os på Det Europæiske Råd i Barcelona i 2002 om, at børn skal lære mindst to fremmedsprog ud over deres modersmål.
Det er netop det, den betænkning, som Parlamentet skal stemme om i morgen, bør dreje sig om. Den bør dreje sig om at tilbyde de 450 millioner europæiske borgere en lang række redskaber, der giver dem mulighed for at lære sprog og dermed udnytte de enorme sociale, økonomiske og kulturelle fordele, der er ved at deltage i vores store integrationsprojekt, som er rigt på nationale historier, sprog og kulturer, og som i dag repræsenterer en drøm om at være forenet i mangfoldighed til fordel for alle borgerne.
Ordførerens opportunistiske forsøg på at udnytte betænkningen til at fremføre nationalistiske synspunkter i sin egen interesse er helt upassende og undergraver fuldstændig hensigten med meddelelsen.
Her skal resultatet af det arbejde, som Kultur- og Uddannelsesudvalget har udført, bifaldes. Udvalget har med sine ændringsforslag ansvarligt og fornuftigt ændret den oprindelige tekst og dens ideologiske drejning. Som bevis på ordførerens yderliggående hensigter er det nok at sige, at han endte med at stemme imod sin egen betænkning under afstemningen i udvalget.
Respekten for mangfoldighed er et af Unionens principper, men udnyttelse af sprogene til at splitte medlemsstaterne af etniske og sproglige grunde er en tåbelighed, som PPE-DE-Gruppen altid vil kæmpe imod af alle kræfter.
Marianne Mikko
(ET) Mine damer og herrer! I Middelalderen handlede min hjemby Pärnu som alle andre hansestæder med Rusland, Tyskland og de skandinaviske lande. Alle købmænd skulle kunne de fire lokale sprog. Jeg er enig i den tankegang, der gennemsyrer denne betænkning - europæerne skal kunne to andre sprog ud over deres modersmål. Sprogkundskaber fremskyndede esternes reintegration i Europa betydeligt efter den sovjetiske besættelse.
Evnen til at forstå hinandens sprog og kultur vil hjælpe Europas samhørighedsfølelse med henblik på at klare problemerne med udvidelsen af Den Europæiske Union og med indvandringen. Der findes en estisk talemåde - jo flere sprog, jo flere liv. I Den Europæiske Union lever mange forskellige mennesker mange forskellige liv. Folk rejser til andre medlemsstater, enten for at arbejde der midlertidigt eller for at bo der permanent. Mange af medlemsstaternes betydelige nationale mindretal opstod efter genopbygningens tidsalder efter Anden Verdenskrig.
Mit modersmål er et af de europæiske sprog, der tales af en million mennesker. I betænkningen understreges det, at de små sprog skal beskyttes. Jeg vil gerne tilføje, at de skal beskyttes ikke kun mod de store sprog i Den Europæiske Union, men også mod store sprog uden for Europa. Her tænker jeg på russisk. Ved at skabe motivation til at lære ud over sprogindlæringen kan vi reducere de problemer, der helt klart er blevet konstateret af anden- og tredjegenerations indvandrere til Tyskland, Frankrig og de baltiske lande. De er langt fra deres fødeland, og de er også ude af stand til at deltage fuldt ud i kulturen og livet i deres nye hjemland på grund af deres ringe sprogfærdigheder. Under sådanne forhold er de kostbare bestræbelser på at gøre det muligt at afvikle officielle aktiviteter på store sprog, der ikke er fra Europa, modproduktive og endda ødelæggende.
Selv om sprogindlæring er det vigtigste integrationsmiddel, er det også tidkrævende og skal indledes så tidligt som muligt.
Daniel Strož
(CS) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Vedrørende den nye rammestrategi for flersprogethed glæder jeg mig over konklusionerne i retning af at støtte og respektere den sproglige mangfoldighed, som er et grundprincip for EU, navnlig med hensyn til den kortsigtede tendens til at begrænse antallet af arbejdssprog med den tåbelige begrundelse, at man vil begrænse de summer, der bruges på tolkning og oversættelse. Ja, støtten til flersprogethed er en vigtig faktor for den kulturelle, økonomiske og sociale integration, men er ikke og har aldrig været den væsentligste faktor til løsning af sociale forskelle og de problemer, der desværre fortsat findes.
Jeg vil også gerne fremhæve og støtte synspunktet om, at EU i sin sprogpolitik skal holde sig nøje til solidaritetsprincippet i lighed med andre områder. Vi kan ikke tillade, at sprogpolitikken bliver en kilde til konflikt blandt EU's medlemsstater eller i den brede offentlighed, hvilket rent faktisk er en realistisk mulighed.
Roberts Zīle
(LV) Hr. formand, jeg tvivler på, at man ved at tilføje yderligere 60 sprog til de 21 officielle sprog i Den Europæiske Union vil nå målet om sand flersprogethed, som ordføreren støtter, eftersom det ikke er muligt at tillægge walisisk og russisk samme vægt. Erfaringen viser, at sprog, der er mere udbredte på en mere økonomisk aktiv måde, "sluger" de små. Lad os bare forestille os, at russisk skulle blive et officielt EU-sprog. Jeg er næsten sikker på, at det ikke ville vare længe, før lettisk og estisk ikke længere ville blive brugt i almindelighed, ikke blot i Den Europæiske Union, men også i Letland og Estland. Før vi begynder at beskæftige os med flersprogetheden rundt om i Europa, bør vi foregå med et godt eksempel her i Parlamentet. Hvor stor motivation har tolkene til at lære de små medlemsstaters sprog? Hvor længe skal vi vente, før grænsevagten taler til en på et andet sprog end fransk, når man ankommer i Strasbourg i hjertet af Europa? Jeg er overbevist om, at vi må starte med at styrke de officielle sprog fra de små EU-medlemsstater og overlade det til medlemsstaterne at tage sig af politikken for mindretalssprog. Fremover vil Den Europæiske Union fortsat være en union af stater og ikke af etniske grupper. Tak.
Vasco Graça Moura
(PT) Hr. formand! Bortset fra nogle ændringsforslag, som jeg vil stemme imod i morgen, indeholder denne betænkning i den form, som den forelægges, i det store og hele korrekte principper, der er blevet til gennem årene, særlig siden 2000, det europæiske sprogår.
Nogle af disse princippers anvendelse er afhængig af, hvad subsidiaritetsbestemmelsen muliggør. Alle har ret til deres modersmål, men den praktiske anvendelse af dette princip helt bogstaveligt og ud over de officielle sprog vil ganske blokere EU-institutionernes virksomhed. Overdreven nationalistisk udnyttelse af de såkaldte minoritetssprog bør på den anden side også søges forebygget.
Betænkningen omhandler også spørgsmålet om at udvide den europæiske indikator for sprogkundskaber. I dens nuværende version er den kun beregnet på at måle kundskaber i engelsk, fransk, tysk, spansk og italiensk. Det bør undgås, at det fejlagtigt fører til, at man kun tilskynder til indlæring af disse fem sprog. Ikke kun af hensyn til den nødvendige balance og rimelighed, men også fordi de europæiske sprogs udbredelse uden for Europa er en meget vigtig faktor i globaliseringens tidsalder, for ikke at nævne de historiske, menneskelige og kulturelle dimensioner.
Portugisisk - og De forstår nok, hvorfor jeg giver dette eksempel - er det tredje mest talte EU-sprog i verden efter engelsk og spansk og før tysk, fransk og italiensk, og jeg støtter derfor ligesom den skriftlige erklæring 58, som jeg er medunderskriver af, det i betænkningen indeholdte princip om, at den europæiske indikator for sprogkundskaber kommer til at omfatte alle EU's officielle sprog og også alle de øvrige sprog, der tales i Europa, hvis det lader sig gennemføre.
Seán Ó Neachtain
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske ordføreren, hr. Joan i Marí, med hans betænkning og med betænkningens indhold. Jeg støtter fuldt ud flersprogethed, herunder især de mindre udbredte sprog.
Jeg vil ikke tale på mit modersmål, irsk, her i aften. Fra begyndelsen af det nye år, to mødeperioder fra i dag, vil jeg have mulighed herfor med støtte fra Parlamentets tjenestegrene. Det glæder jeg mig over og ser frem til. Udtrykket "forenet i mangfoldighed", der er blevet anvendt hyppigt her til aften, får mening.
De mindre udbredte sprog i Europa er lige så vigtige, om ikke vigtigere, end mere udbredte sprog, fordi vi er nødt til at støtte og styrke dem. Derfor mener jeg, at vi kan skabe enhed og samarbejde gennem en fælles styrkelse af vores sprog.
Ján Figel'
Hr. formand! Jeg vil gerne udtrykke min tak for denne diskussion til støtte for flersprogethed i de europæiske institutioner, et spørgsmål, der er vigtigt for de enkelte lande og ligeledes for vores Fællesskab.
Der er mange vigtige principper, der altid definerer, hvad vi er. Som en del af vores kultur er sprog ikke kun tekniske instrumenter, men også vigtige bærere af vores kulturarv og som kulturfænomen fortjener de respekt og anerkendelse. Det er et meget vigtigt ansvar især for medlemsstaterne. Derfor er det vigtigt at anlægge en proaktiv metode vedrørende undervisning i og brug af sprog. Gennem programmet har Kommissionen skabt mulighed for fortsat støtte til flersprogethed, herunder mindretalssprog og regionale sprog. Det Europæiske Kontor for Mindre Udbredte Sprog har været vores partner og tilbudt muligheder for andre aktiviteter inden for rammerne af det nye program. Det samme gælder sprogforskningsnettet, MERCATOR.
Lad mig minde Dem om, at den første retsakt inden for den afledte EU-lovgivning, som blev vedtaget i 1958, drejede sig om sprog. Det var kun begyndelsen, og det er fantastisk vigtigt, at sprog spiller en vigtig rolle også i denne fase af den europæiske integration, en rolle, der ikke bare er politisk, men også kulturel, økonomisk og social.
Sammenfattende er det med stor fornøjelse, at jeg konstaterer, at jeg er den første kommissær i EU's historie, der er ansvarlig for flersprogethed som en særskilt politik, og at hele sektoren snart under forudsætning af Deres godkendelse bliver selvstændig, naturligvis i samarbejde med andre sektorer. Desuden vil endnu en kollega, der udpegede kommissær fra Rumænien, hr. Leonard Orban, slutte sig til os. Han vil være behjælpelig ikke kun med hensyn til at fremme denne politik, men også med at sikre et stærkt engagement i udviklingen af flersprogetheden.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 11.30.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Claire Gibault
(FR) Der var en gang, hvor hele menneskeheden talte samme sprog og brugte de samme ord. Men ifølge den bibelske fortælling om Babelstårnet forsøgte menneskene at bygge et tårn, der kunne nå op til Himmelen og bringe dem på lige fod med Gud. For at forpurre denne plan skabte Gud mange forskellige sprog, så folk ikke længere kunne forstå hinanden og måtte sprede sig over hele Jorden.
Med denne betænkning om flersprogethed gennemfører Europa et "anti-Babelstårn-projekt", idet man forsøger at fremme og udvikle mindretalssprogene.
Med henblik på at vurdere flersprogethedens betydning er vi nødt til at forstå, hvad den drejer sig om. Kulturel og sproglig mangfoldighed går ud på at udvise respekt for kulturel identitet, traditioner og religioner.
Ved at fremme integrationen af et europæisk samfund, hvor der findes mange forskellige former for viden, anerkender Europa implicit, at sprogindlæring er en væsentlig faktor for folks evne til at kommunikere indbyrdes.
Flersprogethed er også en fremtidsmulighed, og det er blevet Europas pligt at sikre den for sine borgere.
I lyset af globaliseringen, som fremmer ensprogethed, gælder det, at jo mere den sproglige mangfoldighed anerkendes, jo vanskeligere bliver det for os at opgive vores identitet.
José Ribeiro e Castro
(PT) Dagen i dag er mindeværdig for de europæiske sprog, der tales i hele verden, f.eks. portugisisk, da Europa-Parlamentet har anerkendt deres betydelige rolle.
Betragtningerne E og F samt punkt 3, som jeg har foreslået, afspejler den store strategiske betydning, som der inden for den europæiske flersprogethedspolitik bør tillægges de sprog, der som portugisisk har den særlige kvalitet, at de muliggør direkte kommunikation med andre dele af verden.
I denne beslutning anerkendes det, at Europa ikke kan lukke sig om sig selv, men må vende sig mod resten af verden og udvikle sin evne til at kommunikere globalt. Nogle sprog er uvurderlige redskaber i til dette formål.
Der er sikret bedre balance og strategisk sigte med den rette forståelse af den værdi, som de sprog har, der som portugisisk er vidt udbredt i verden.
Vejen er åbnet for krav om, at de sprog, der har dette potentiale, aktivt fremmes i undervisning og indlæring, og at de således bør fremmes i EU som andet, tredje og fjerde fremmedsprog.
Jeg takker for medlemmernes støtte, ordføreren for hans imødekommenhed og ikke mindst skyggeordføreren, Erna Hennicot-Schoepges, hvis indsats har været afgørende for, at dette initiativ er lykkedes så godt.
