Bedre lovgivning i Den Europæiske Union - Nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet - Forenkling af de lovgivningsmæssige rammer - Anvendelse af "soft law"-instrumenter (forhandling)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om
betænkning af Katalin Lévai for Retsudvalget om om bedre lovgivning i Den Europæiske Union,
betænkning af Bert Doorn for Retsudvalget om bedre lovgivning 2005 - anvendelse af nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet (13. rapport),
betænkning af Giuseppe Gargani for Retsudvalget om en strategi til forenkling af de lovgivningsmæssige rammer og
betænkning af Manuel Medina Ortega for Retsudvalget om institutionelle og retlige virkninger af anvendelse af soft law-instrumenter.
Katalin Lévai  
Hr. formand! Jeg ønsker at starte med at takke alle, der har bidraget til min betænkning. Jeg er meget glad for deres hjælp.
Kommissionen er i de senere år blevet mere og mere bekymret over kvaliteten af EU-lovgivningen, både hvad angår klarhed og tilgængelighed på den ene side og lovgivningens effektivitet og positive betydning for borgerne og erhvervslivet på den anden.
Kommissionen henviser som regel til disse målsætninger som "bedre lovgivning". Faktisk har bedre lovgivning til formål at maksimere fordelene ved moderne, rationel og effektiv lovgivning og samtidig minimere omkostningerne forbundet dermed, således at man kan sikre produktivitet, vækst og i sidste ende beskæftigelse på højeste plan i EU.
Der er ingen tvivl om, at bedre lovgivning er af grundlæggende betydning for at sikre retfærdige og konkurrencedygtige markeder, bedre velfærd for borgerne og effektiv beskyttelse af folkesundheden og miljøet. Bedre lovgivning er en vigtig del af Lissabon-strategien, da det kan fremme produktiviteten og beskæftigelsen betydeligt. Bedre lovgivning er et fælles ansvar. EU-lovgivningen omsættes til national ret af de nationale regeringer og parlamenter og finder ofte anvendelse på regionalt og lokalt plan. Der er risiko for, at der tilføres ændringer i lovgivningen i processen fra udarbejdelse til gennemførelse. Ansvaret for god lovgivning er derfor et fælles ansvar.
Mange medlemsstater foretager nu konsekvensanalyser, og nogle medlemsstater har udviklet retningslinjer. Dog er der kun relativt få lande, som systematisk foretager integrerede konsekvensanalyser i forbindelse med nye lovforslag.
Indførelse af lovgivning på europæisk plan har mindsket omfanget af bureaukrati. Fælles regler, der gælder i alle medlemsstater, er meget enklere og mere effektive end et kompliceret puslespil med forskellige regler på nationalt og regionalt plan. EU-lovgivningen har været effektiv i fjernelsen af skadelig konkurrencefordrejning og modstridende nationale regler, således at forenklingsprogrammet kan generere håndgribelige økonomiske fordele - og ikke blot gennem mindskelse af de administrative byrder. Medlemsstaternes erfaringer viser, at de offentlige myndigheder kan gøre meget for at mindske irrelevante administrative byrder i forbindelse med lovgivning. Sådanne tiltag vil ifølge Kommissionen fremme EU's økonomi med ca. 1,5 % af bruttonationalproduktet og frigøre et beløb, der er beregnet til at ligge på 150 milliarder euro til investeringer.
I betænkningen støtter jeg målsætningen om at sikre, at lovgivningsrammerne er nødvendige, enkle og effektive. Samtidig ønsker jeg imidlertid at understrege, at en sådan proces skal være fuldt ud gennemsigtig og baseret på Europa-Parlamentets fulde deltagelse med offentligt tilsyn og brede og åbne høringer af eksperter og alle relevante interessenter - ikke blot regeringen eller erhvervslivet, men især også ikkestatslige organisationer.
Derudover vil jeg gerne foreslå, at der oprettes et uafhængigt organ med ansvaret for konsekvensanalyser. Det er uhyre vigtigt, at dette organ, som skal rådgive og støtte anvendelsen af konsekvensanalyser af høj kvalitet inden for Kommissionen, er uafhængigt af de politiske afdelinger. Det betyder imidlertid ikke nødvendigvis, at konsekvensanalyserne skal foretages af eksterne eksperter, der ikke er en del af institutionen. Det er endvidere nødvendigt, at det pågældende organ deltager i udviklingen af en fælles metodologi for alle konsekvensanalyser.
Jeg vil endvidere foreslå, at der udvikles et særligt projekt inden for proceduren for konsekvensanalyser - den såkaldte "social benchmarking". Projektet skal især fokusere på relevante målgrupper, ugunstigt stillede personer, kvinder, etniske minoriteter, forældre, ældre, kronisk syge og handicappede.
Som opsummering ønsker jeg at understrege, at bedre lovgivning er enklere, tydeligere og mere brugervenlig lovgivning med gennemførelse af løbende konsekvensanalyser og særligt fokus på de sårbare grupper i samfundet, der ikke kan forsvare sig. Klarhed, gennemsigtighed, forenkling og mindre bureaukrati er nok nogle af de vigtigste punkter i min betænkning.
Bert Doorn  
Hr. formand! Jeg vil gerne reagere på fru Lévais fortræffelige tale. Det er udmærket, at vi i hvert fald én gang om året her i Parlamentet beskæftiger os med kvaliteten af love og bestemmelser. Lovene og bestemmelserne er EU's visitkort. Det er inden for rammerne af disse, at borgerne arbejder og bor, og at virksomhederne skal fungere. Det betyder, at vi skal lægge stor vægt på denne kvalitet.
Hvordan går det i øjeblikket? Det går i den rigtige retning. Kommissionen har udviklet en række initiativer. Der er oprettet et udvalg for konsekvensanalyser, og dette gør et udmærket stykke arbejde, men det er ikke nok. Jeg har ofte sagt, at vi har brug for større gennemsigtighed, og jeg opfordrer endnu en gang til, at der oprettes et eksternt ekspertpanel, som vurderer, om Kommissionens konsekvensanalyser er udarbejdet ifølge den rette metodologi.
Jeg ønsker en bedømmelse, ikke bureaukrati. Fru Frassoni hævder altid, at jeg vil have nyt bureaukrati, men jeg vil slet ikke have bureaukrati. Jeg ønsker kun større gennemsigtighed, og jeg synes, at enhver form for gennemsigtighed tjener til myndighedernes ære. Det er en yderligere fordel, at vi, når konsekvensanalyser er gennemført som følge af ændringsforslag i selve Parlamentet - og jeg må sige, at det stadig ikke er nogen stor succes - også kan se, om vi kan forelægge disse for et lignende uafhængigt institut, selvfølgelig ikke for Kommissionens udvalg for konsekvensanalyser.
Det er et vigtigt skridt i den rigtige retning, at vi får et ekspertpanel for problematikken omkring de administrative byrder. Det er en udmærket udvikling, som også kan spille en rolle inden for dette område. Selvfølgelig er det meget vigtigt, hvem der bliver medlem af dette panel. Det skal naturligvis ikke være en paradeforestilling, en slags pseudoparlament, men en lille forsamling af sagkyndige, altså heller ingen industrimagnater, embedsmænd eller politikere, men simpelthen sagkyndige mennesker, som ved, hvad en konsekvensanalyse er, som ved, hvad administrative byrder er, og som har haft meget med disse at gøre i deres eget land.
Kommissionen har opstillet en klar målsætning. Inden 2012 skal de administrative byrder reduceres med 25 %. Det er glimrende, men det skal selvfølgelig være en nettomålsætning. Det betyder, at der fra nu af faktisk skal opnås en reduktion på 25 %, og at nye administrative byrder skal inkluderes i beregningen og trækkes fra resultatet. Ellers nytter det ikke noget.
Jeg vil tilføje endnu et punkt, som Kommissionen skal lægge særlig vægt på. Nu drejer det sig om en begrænsning af de administrative byrder, men i fremtiden skal vi også beskæftige os med begrænsningen af efterlevelsesbyrderne. Disse efterlevelsesbyrder er de udgifter, som virksomheder og borgere må afholde for at kunne overholde lovgivningen, og det er også en enorm udgiftspost. Når vi taler om udgifter i forbindelse med lovgivning, må vi også beskæftige os med disse efterlevelsesbyrder, som i øjeblikket stadig lades ude af betragtning.
Giuseppe Gargani  
Hr. formand, mine damer og herrer! I november 2006 vedtog Kommissionen et arbejdsdokument, nemlig den første statusrapport om strategien til forenkling af de lovgivningsmæssige rammer, som er en opfølning på en anden meddelelse fra oktober 2005. Det er en vigtig kendsgerning, der, som hr. Doorn så rigtigt sagde, er i tråd med den proces, som vi har arbejdet på for at opnå en forenkling, hvor der er gennemsigtighed, dvs. en gennemsigtig og forståelig måde at lovgive på.
Arbejdsdokumentet blev vedtaget af Retsudvalget, der gjorde status over de fremskridt, der er sket med hensyn til gennemførelsen af forenklingsprogrammet, der som sagt blev påbegyndt i 2005. Der bebudes navnlig 43 omarbejdninger og - jeg vil gerne give Parlamentet disse tal - 12 kodificeringer, 8 ophævelser og 46 andre indholdsmæssige forenklinger. Hertil kommer 500 nye lovgivningsinitiativer, der er medtaget i et andet særskilt rullende kodificeringsprogram, og der er allerede taget højde for 200 lovgivningsinitiativer i 2007.
Jeg vil således gerne gøre rede for nogle overvejelser, der ligger til grund for min betænkning - og det vil jeg naturligvis gøre meget kort - for at gøre Parlamentet opmærksomt på den reelle og konkrete situation, og jeg vil ligeledes gøre nøje rede for hele Retsudvalgets samlede overvejelser.
Jeg har tre stærke budskaber til Kommissionen - det er vigtigt at sige og understrege netop dette - nemlig at det er nødvendigt, at Kommissionen: 1. fremover systematisk indarbejder forenklingsinitiativerne i en særlig del af lovgivnings- og arbejdsprogrammet, så de specifikt bliver identificeret; 2. i den forbindelse angiver, hvordan den agter at prioritere de enkelte forenklingsinitiativer; 3. undgår at sprede dokumenter med lister over forenklingsinitiativer med henblik på at opnå en referenceramme, der er så præcis som muligt.
Det er således endnu en gang nødvendigt, at Kommissionen - og det vil jeg gerne understrege igen - er konsekvent, og at den konsekvent forfølger de forenklingsmålsætninger, som den har opstillet og iværksat. Det er navnlig hensigtsmæssigt, at omarbejdning langt om længe bliver den almindelige lovgivningsteknik. Alt i alt er det disse fire reguleringsinitiativer - og det siger jeg som formand for det udvalg, som fru Lévai, hr. Doorn og hr. Medina Ortega sidder i - der giver et billede af den overordnede situation, og Kommissionen kan kun være lydhør i den forbindelse.
På denne måde bliver det altid muligt at råde over lovgivningsteksten i sin helhed, selv når der er tale om punktvise ændringer, og det vil være angivet klart, hvilke dele der er nye, og hvilke dele der er uændrede. Dette er et meget vigtigt udgangspunkt for Parlamentet. Resultatet vil være en bedre læsbarhed af og større gennemsigtighed i fællesskabslovgivningen, sådan som alle ønsker.
Endelig foreslår man i Kommissionens arbejdsdokument, at man udnytter de oprindelige begrundelser til de forslag, som Kommissionen har stillet, for bedre at forklare forenklingens målsætninger. Dette initiativ kan dog vise sig at virke stik imod hensigten. En begrundelse kan måske være hensigtsmæssig for en tekst, der ikke har juridisk karakter, f.eks. en meddelelse, men det samme er ikke tilfældet med en lovgivningstekst, hvor der i begrundelsen risikerer at være usikkerhed, og i den forbindelse er vi nødt til at være meget opmærksomme og meget præcise.
Til sidst vil jeg sige, at formålet med betænkningen at understrege det kraftige signal, som ændringen af Parlamentets forretningsorden er, når det gælder forbedringen og indførelsen af den kodificeringsprocedure, der er taget højde for i artikel 80, og en ny ad hoc-procedure for omarbejdninger (artikel 80 a). Det er de spørgsmål, som Parlamentet skal tage stilling til - forhåbentlig samlet og overordnet set uden ændringer, så dette kan blive et vigtigt punkt for Parlamentets vedtagelse af forslaget i morgen.
Manuel Medina Ortega  
Hr. formand! Min betænkning er en selvmodsigelse, for jeg anvender et selvmodsigende udtryk: "Soft law-instrumenter". Retten er ikke soft law-instrumenter, retten er bindende instrumenter. Men sagen er, at man i EU-jargonen bruger dette udtryk: "soft law-instrumenter".
Og hvad betyder det? Det betyder især dokumenter, der kommer fra Kommissionen: Nogle er af fortolkende karakter, andre, såsom gennemførelsesakter m.fl., er blot forberedende dokumenter. Det problem, der rejses her, er, at man på grund af den forvirring og det manglende kendskab, der er til fællesskabsrettens karakter hos mange domsmyndigheder - herunder selve Domstolen - tillægger disse soft law-instrumenter bindende juridisk virkning.
Det er et brud med de grundlæggende retsprincipper i de stater, der udgør EU, og i EU som helhed. Den eneste legitimitet, der findes for øjeblikket til at give bindende regler af juridisk karakter, hidrører fra den folkets vilje, såvel på nationalstatsniveau som på EU-niveau. Folkets vilje kommer normalt til udtryk via de repræsentative organer, der enten, som i dette tilfælde, kan være Europa-Parlamentet, der er valgt direkte af folket, eller Rådet, der består af regeringer, der afhænger af og er valgt af folkene i deres respektive lande.
Det er klart, at Kommissionen har en vigtig rolle i forbindelse med anvendelsen af EU-retten, den er garant for anvendelsen af traktaterne, men den skal gøre det sammen med de lovgivende organer, og den kan under ingen omstændigheder erstatte den lovgivningsbeføjelse, som traktaterne giver Parlamentet og Rådet.
Vores bekymring i Retsudvalget går på, at vi på den ene side ikke ønsker at vanskeliggøre Kommissionens initiativ, vi ønsker ikke at vanskeliggøre Kommissionens gennemførelsesfunktioner, og vi ønsker ikke at begrænse udviklingsmulighederne, men vi synes, at det er vigtigt, at der bliver skelnet mellem de to typer af instrumenter, og at Kommissionen, når den mener, at der er behov for at ty til denne slags akter, i det mindste etablerer et samarbejde med Parlamentet og Rådet med det formål, at forberedelsen af disse akter ikke giver anledning til fejlfortolkninger eller indblandinger.
Der er naturligvis overhovedet ikke tale om "ret", når man taler om den såkaldte "åbne koordinationsmetode". Den åbne koordinationsmetode kan være et effektiv instrument til gennemførelse af traktatens formål, men den kan kun fastsætte bindende virkninger for de deltagende parter. Det drejer sig kort sagt om kontrakter mellem parterne, f.eks. mellem de sociale aktører. På samme måde som en aftale mellem fagforeninger og virksomhedsejere kan have bindende virkning for de parter, der deltager i aftalen, kan den åbne koordinationsmetode anvendes til at udarbejde denne slags kontrakter, men de er underlagt fællesskabslovgivningen og kan under ingen omstændigheder erstatte den. Og EU har som et retssamfund brug for vedtagelse af juridiske tekster.
Derfor er det ikke nok at sige, at "vi vil anvende den åbne koordinationsmetode", for det er et instrument, der er effektivt til gennemførelse af EU's mål. Det er ikke et effektivt instrument, for EU kan kun fungere som et folkeretligt system.
EU kan ikke have hære, EU har ingen politik, og Unionen har fungeret på baggrund af, at medlemsstaterne har påtaget sig en række forpligtelser, som opfyldes af medlemsstaternes institutioner, og som overvåges af Kommissionen og Domstolen, for så vidt angår overholdelsen af disse forpligtelser. Men den åbne koordinationsmetode er ikke en juridisk metode, det er ikke et juridisk instrument til at give generelle love, og vi må ikke blande tingene sammen.
Retsudvalget er, som hr. Gargani tidligere har sagt, bekymret for denne retsstridige tendens inden for EU. Europa-Parlamentet ønsker at samarbejde med Kommissionen om at gennemføre dens mål, dens gennemførelsesfunktioner, og dens lovgivningsforberedende funktioner, men det kan og skal ikke tillade anvendelsen af teknikker, der ikke er i overensstemmelse med udviklingen af retsstaten og opbygningen af EU som et retssamfund, et samfund, der skal have et tydeligt lovgivningshierarki: Traktater, som jeg trods alt bliver ved med at kalde konstitutionelle, og som fastsætter de grundlæggende love, en EU-lovgivning, som opfylder alle de områder, hvor EU har noget at sige, og som naturligvis respekterer proportionalitets- og subsidiaritetsprincippet, men som fastholder EU's beføjelser og fastsætter de handlinger, der skal tages på lovgivningsområdet, og som naturligvis råder over nogle gennemførelsesinstrumenter, f.eks. den åbne koordinationsmetode, eller et hvilket os helst andet instrument, som Kommissionen mener bør vedtages for at bidrage til gennemførelsen af EU's mål.
(Bifald)
Günter Verheugen
Hr. formand, mine damer og herrer! Bedre lovgivning er et yderst politisk projekt. Under den seneste store forhandling om emnet her i Parlamentet i april 2006 fremhævede jeg, at vi ønsker at opnå to mål. For det første ønsker vi at styrke borgernes tillid til den europæiske integration som et samlet system, og for det andet må vi skabe klare og pålidelige rammebetingelser for det europæiske erhvervsliv, så det kan skabe vækst og arbejdspladser.
Vi er nået et godt stykke siden da. Ifølge meningsmålingerne er tilslutningen til den europæiske integration større, end den har været længe, vores økonomiske situation er blevet væsentligt forbedret og ser lovende ud, og der er bred enighed om at fortsætte den valgte kurs på grundlag af partnerskabet for vækst og beskæftigelse. Som led i denne politik for vækst og beskæftigelse er bedre lovgivning en af hovedsøjlerne. Selv om den generelle politiske situation er meget positiv for øjeblikket, må vi ikke slække på vores bestræbelser, men tværtimod udnytte momentum.
Stemningen kan jo vende lige så hurtigt igen, og vi ville lyve for os selv, hvis vi tror, at EU's image allerede har ændret sig grundlæggende. Inde i deres hoveder har folk stadigvæk en forestilling om, at alt, hvad der kommer fra Europa, er irrelevant, overdimensioneret og centralistisk. Den beskyldning er uden tvivl overdrevet, men det er vigtigt at erkende, at det er sådan, den europæiske befolkning opfatter det. Vi må derfor arbejde hårdt på at imødegå denne refleks.
Vi ønsker et resultaternes Europa. Vi ønsker et Europa, der skaber sikkerhed, velstand og miljøbeskyttelse i alle livssfærer. Det skal komme til udtryk i alle vores konkrete beslutninger på alle politikområder, det være sig i kemikalielovgivningen, i medicinalindustrien, inden for informationsteknologi eller i landbruget. Tag ikke fejl, bedre lovgivning er ikke en imagekampagne. Vi har fuldkommen ændret politikstil og den måde, vi forbereder og evaluerer love på. Jeg vil gerne gentage, at bedre lovgivning ikke skal betragtes isoleret, men som en del af en helhedsstrategi, en fundamental nyorientering af europæisk politik.
Der er blevet gjort lignende forsøg tidligere, men det projekt, vi taler om i dag, rummer to helt særlige elementer: rækkevidde og bæredygtighed. Tidligere koncentrerede vi os om ad hoc-tilpasninger, men nu har vi udvidet rækkevidden i "bedre lovgivning" til at omfatte hele den europæiske lovgivningsproces, fra at undersøge behovet for en lov under en streng subsidiaritetskontrol til en bred konsultation af berørte grupper, analyse af de økonomiske, sociale og miljøpolitiske konsekvenser til spørgsmålet om den bedst mulige anvendelse og gennemførelse af fællesskabslovgivning. Men bedre lovgivning vedrører ikke kun nye initiativer, vi er også i gang med at evaluere hele EU's acquis for at se, hvor og hvordan den kan blive forenklet og moderniseret.
Det andet nye aspekt er bæredygtighed, som vi stræber efter med denne tilgang. Der er ikke tale om en engangsaktion, men, som nogle af ordførerne allerede har sagt, en vidtrækkende proces, der konsekvent bliver videreført. Alle de foreliggende initiativer, som lovgiveren ikke har godkendt, vil blive evalueret regelmæssigt og om nødvendigt trukket tilbage. En sådan evaluering foregår for øjeblikket med fokus på arbejdsprogrammet for 2008.
Vores forenklingsprogram vil blive videreført i 2007 og 2008, og vi vil i den forbindelse fremlægge en række nye initiativer. Resultatet vil være en fremadskridende dækning af alle EU's lovgivningsområder. Vi gør brug af alle til rådighed værende metoder, således som de er nævnt og støttet af hr. Gargani i hans betænkning. Halvdelen af initiativerne omfattet af forenklingsprogrammet er allerede afsluttet, og vi vil videreføre dette arbejde intensivt frem til 2009. Det vil betyde direkte og konkrete fordele for virksomheder, offentlige myndigheder og privatpersoner. Det er vores mål at få en situation, hvor vores lovgivning under alle omstændigheder er klar, forståelig og brugervenlig og også tager højde for den teknologiske udvikling.
Til at kontrollere kvaliteten og konsekvensanalyserne har vi oprettet Udvalget for Konsekvensanalyse, som arbejder uafhængigt af de berørte tjenestegrene i Kommissionen og allerede yder et meget positivt bidrag. Jeg er meget taknemmelig over, at fru Lévai har givet tilsagn om sin fulde støtte til dette udvalg i sin betænkning. Jeg vil dog også gerne gøre det helt klart, at vi har forpligtet os til at evaluere dette system næste år, og at vi ved behov vil træffe de fornødne foranstaltninger på baggrund af resultaterne af denne evaluering. Det vil jeg gerne understrege i lyset af de vigtige spørgsmål, som hr. Doorn har rejst.
En af de store prioriteringer i år er at reducere den administrative byrde, som virksomheder udsættes for som følge af EU-regler. Til det formål har vi allerede præsenteret 10 tiltag efter den hurtige procedure, hvoraf to allerede er blevet gennemført takket være Parlamentets hurtige støtte. Flere forslag vil følge.
Vi er nu i gang med at foretage en omfattende opgørelse over de nuværende byrder. Det sker inden for 10 store sektorer i det europæiske erhvervsliv, som i praksis dækker ca. 85 % af det samlede europæiske erhvervsliv, så vi kan få fastlagt reduktionspotentialet. Målet er - som det allerede har været nævnt - at nedbringe disse omkostninger med 25 % inden 2012. Jeg er fuldkommen enig i det, hr. Doorn har sagt. Det er naturligvis vigtigt at sikre, at der i stedet for lettelser, man opnår på et område, ikke skabes andre byrder andre steder som følge af ny lovgivning. Det er et meget vigtigt punkt, og jeg er meget taknemmelig over, at Parlamentet har gjort opmærksom på det.
Jeg håber, at medlemsstaterne vil fastlægge tilsvarende ambitiøse mål inden udgangen af året, for projektet kan kun blive en succes, hvis det gennemføres på både europæisk og nationalt plan.
I dette projekt har de berørte grupper naturligvis en vigtig rolle at spille, og vi har brug for deres støtte. Derfor vil der blive oprettet en ekspertgruppe med repræsentanter for små og mellemstore virksomheder, forbrugere og miljøorganisationer, som får til opgave at rådgive Kommissionen om potentielle reduceringstiltag.
Kommissionen er, ligesom jeg selv, Parlamentet overordentlig taknemmelig for den brede støtte, som kommer til udtryk i de betænkninger, vi drøfter i dag. Kommissionen glæder sig særligt over, at fru Lévais betænkning opfordrer Rådet og Parlamentet til at foretage systematiske konsekvensanalyser af substantielle ændringsforslag. Det aftalte vi allerede i november 2005 i fælles interinstitutionelle initiativer.
Kommissionen vil også anmode Rådet og Parlamentet om at støtte hr. Doorns forslag og tilpasse deres arbejdsmetoder yderligere, så bestemte opgaver i forbindelse med forenklingen af lovgivningen kan blive løst hurtigt. Det gavner os jo ikke, hvis projekterne ikke kommer videre i forløbet.
Med hensyn til de forskellige instrumenter, som er sammenfattet under begrebet "soft law" i hr. Medina Ortegas betænkning, vil Kommissionen gerne understrege, at klassisk lovgivning ikke altid er den mest hensigtsmæssige løsning. Jeg vil gerne fremhæve princippet igen, hvorefter der kun skal vedtages love, hvor det er absolut nødvendigt. Vi har andre instrumenter, hvis anvendelse er klart reguleret i traktaterne, og også sådanne, der udelukkende tjener til at jævne vejen for kommende lovgivning. På vegne af hele Kommissionen kan jeg forsikre Dem om, at vi i forhold til alle de instrumenter, vi anvender, fuldt ud respekterer Parlamentets rettigheder og i gensidig respekt institutionerne imellem vil holde Parlamentet fuldt underrettet.
Lad mig her til sidst gentage det, som kommissionsformand Barroso sagde om grundprincippet her i Parlamentet i april 2006. Den europæiske lovgivning udgør virkelig noget enestående ved EU, for vi er et retsfællesskab. Europæisk integration baserer på lovgivning. Det er kun lovgivning, der kan garantere de friheder, som europæerne har i dag, og det er kun lovgivning, der kan skabe pålidelige og retfærdige rammevilkår for erhvervslivet. Borgerne i EU har ret til at forvente ikke blot bedre lovgivning, men den bedste lovgivning som menneskeligt muligt.
Gunnar Hökmark  
ordfører for udtalelsen fra Økonomi- og Valutaudvalget.- (EN) Fru formand! Jeg ønsker først og fremmest at takke ordføreren for betænkningen om bedre lovgivning i EU, fru Lévai, og Retsudvalget for at acceptere en række forslag fra Økonomi- og Valutaudvalget, det sætter vi stor pris på.
Dette er et område, hvor det er meget let at blive enige om en fælles målsætning. Det er dog ikke det, forhandlingen handler om, den handler om opnåelse af resultater. Kommissionens rolle i denne sammenhæng skal understreges. Økonomi- og Valutaudvalget har foreslået, at Kommissionen foretager en årlig opfølgning af resultaterne af at mindske den administrative byrde med 25 % inden udgangen af 2012. Kommissionen spiller også en vigtig rolle i beslutningsprocesserne i forbindelse med drøftelse af lovgivning eller f.eks. selvregulering eller gensidig anerkendelse og i forbindelse med sikringen af, at vi har en sådan lovgivning og - noget, som Kommissionen også har gjort - ophævelsen af lovgivning, der ikke er i overensstemmelse med Lissabon-processen.
Vi ønsker, at Kommissionen skal betragte Lamfalussy-processen som en god erfaring, der har åbnet de finansielle markeder i harmoni med den aktuelle situation. Vi ønsker dog også at fremhæve Kommissionens egen forpligtelse i de direkte forbindelser med borgerne til at sikre forenklet og bedre lovgivning om forskningsmidler, tilskud, statsstøtte, forskellige subsidier og indkøb. Kommissionen spiller selv en rolle på dette område. Vi håber derudover, at Kommissionen vil tage forslaget om at give borgerne ret til at anlægge sag, når medlemsstaterne tilføjer nationale regler til de regler, der er vedtaget på europæisk plan (såkaldt "gold-plating"), op til fornyet overvejelse. Det er vigtigt at skabe modvægt til det stigende bureaukrati i alle vores lokale og nationale myndigheder og - måske også - EU-institutionerne. En af de måder, hvorpå dette opnås, er gennem borgernes ret til at anlægge sag.
Ole Christensen  
ordfører for udtalelse fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender. - Fru formand! Den lovgivning, som virksomhederne er omfattet af, har stor betydning for virksomhedernes konkurrenceevne, bæredygtig vækst og resultater med hensyn til beskæftigelsen, hvor det gælder om at skabe flere og bedre job. Som jeg også har sagt i Beskæftigelsesudvalget, støtter vi selvfølgelig øvelsen i at luge ud i unødvendig lovgivning, men vi skal sikre os, at den lovgivning, vi fjerner, rent faktisk også er unødvendig. Fra min plads i Beskæftigelsesudvalget vil svaret afhænge af, om kvaliteten af arbejdspladserne i Europa forværres eller forbedres.
Jeg støtter kun en bedre regulering, hvis hensigten er at gøre lovgivningen mere gennemskuelig og fleksibel, ikke hvis det faktisk betyder deregulering. Det helt afgørende er, at det gøres uden at forringe arbejdstagernes sikkerhed og sundhed. Det fastsatte mål om en reduktion på 25 % kan man dog stille sig tvivlende over for, da det er et tilfældigt tal. Hvis det er unødvendig lovgivning, skal vi heller ikke stoppe ved de 25 %. Overordnet er jeg dog helt enig i øvelsens formål, og jeg anerkender, at EU's unødvendige administrative byrder underminerer EU-lovgivningens effektivitet og troværdighed. Jeg vil gerne opfordre Kommissionen til også at øge brugen af den sociale dialog. Det er et vigtigt redskab i målet til at opnå en bedre regulering.
Elspeth Attwooll  
ordfører for udtalelsen fra Regionaludviklingsudvalget. - (EN) Fru formand! Jeg ønsker specifikt at tale om fru Lévais betænkning. Jeg ønsker at takke hende og Retsudvalget for det fremragende arbejde og for at inkorporere så mange af vores holdninger i betænkningen.
Selv om det endelige ansvar for opfyldelse af bestemmelserne i EU-lovgivningen ligger hos medlemsstaterne, hører den faktiske opfyldelse af bestemmelserne hovedsageligt under andre organer, f.eks. regionale og lokale myndigheder og specialiserede agenturer. Dette kan betyde, at de sikrer deres egen opfyldelse og/eller andres opfyldelse af bestemmelserne i forordninger og direktiver. Hvad angår bestemte direktiver spiller regionerne en rolle i gennemførelsesprocessen.
Regionaludviklingsudvalget ønsker derfor at understrege betydningen af brede høringer på alle niveauer af lovgivningsprocessen, herunder gennemførelsen af konsekvensanalyser, for at tage højde for nationale, regionale og lokale variationer. Vi ønsker endvidere at understrege betydningen af at formidle information. Vi opfordrer især til at udarbejde vejledninger forud for gennemførelsen af direktiver og forordninger. Vejledningen til statsstøtte, der er udarbejdet af Generaldirektoratet for Konkurrence, er et eksempel på sidstnævnte.
Vi opfordrer også til, at man i lovgivningen benytter klart og tydeligt og forståeligt sprog og udarbejder sammenligningstabeller i forbindelse med gennemførelsen af direktiverne, således at risikoen for "gold-plating" mindskes. Med disse og andre foranstaltninger, der fremhæves i betænkningen - faktisk i alle fire betænkninger - skulle det efter vores opfattelse være muligt at opnå bedre lovgivning i EU.
Andreas Schwab  
Fru formand, mine damer og herrer! Jeg vil starte med en undskyldning. Jeg var ikke klar over, at den foregående taler ikke var til stede, og at taletiden var blevet ændret. Tak, fordi jeg måtte få ordet nu.
Jeg var ordfører for udtalelsen fra Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse, og efter indgående drøftelser vedtog udvalget denne holdning i enighed. Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at der herskede enighed i udvalget om, at soft law - eller hvad vi nu måtte vælge at kalde disse foranstaltninger, som vinder stadig større udbredelse ikke kun inden for EU-retten, men også i national lovgivning - er blevet gængs praksis, som giver mulighed for at reagere fleksibelt og dermed hurtigt på nye udviklinger, hvorfor de ikke bør kritiseres per se.
Vi var også til en vis grad enige om, at Kommissionen - for at komme til det europæiske plan - i enkelte tilfælde benytter soft law som et middel til at omgå lovgiverens muligheder for at deltage i processen, således som lovgivningen foreskriver. Det udgør efter vores opfattelse et stort problem i forhold til soft law. Vi diskuterede også det forhold, at Parlamentet støttede sagsanlægget mod Kommissionen i et tilfælde, fordi vi konstaterede, at der rent faktisk var sket en sådan omgåelse.
Vi mener, at lovgiveren støder på soft law på så mange forskellige måder i dag, at vi altid må skelne klart og tydeligt mellem på den ene side det, som kun præsenteres som en grønbog - som altså er planlagt som forberedelse af yderligere lovgivning - og på den anden side det, som virkelig er nødvendigt for en fleksibel lovgivning inden for rammerne af soft law.
Som medlemmer af Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse ser vi ingen lovgivningsmæssig eller direkte følge af sådanne grøn- og hvidbøger, men mener, at lovgiveren også altid må træffe en ny beslutning, når der bliver vedtaget ny lovgivning.
Men debatten handler jo ikke kun om soft law, men også om andre retningslinjer for bedre lovgivning, og jeg tror ikke, at vi har gjort så store fremskridt på mange områder, som borgerne antager på baggrund af medierne, hvorfor alle involverede institutioner - Parlamentet, Rådet og Kommissionen - har et ansvar for at gøre hurtigere fremskridt på dette område.
Gary Titley
Fru formand! Jeg ønsker at starte med tre punkter som grundlag for forhandlingen. Først og fremmest må vi ikke glemme, at det, der opfattes som bureaukrati af nogen, opfattes som et uhyre vigtigt stykke lovgivning af andre. Vi må heller ikke glemme, at kommissær Verheugen tidligere nævnte, at 50 % af den administrative byrde i forbindelse med EU-lovgivningen skyldes medlemsstaterne. Det vigtigste er dog, at EU i sig selv er en forenklingsproces, idet EU ved kun at have ét sæt regler i stedet for 27 har mindsket de erhvervsmæssige omkostninger i forhold til tidligere, inden mange af EU-lovene blev vedtaget.
Når dette er sagt, skal lovgivningen imidlertid være klar og tydelig, let at forstå og gennemføre og kunne tilpasses ændrede omstændigheder. Det har ikke altid været tilfældet tidligere, og ind imellem kan man spørge sig selv om, hvorvidt den overordnede indsats med at udarbejde og gennemføre et stykke lovgivning overhovedet opvejes af de fordele, der er opnået som følge af den pågældende lovgivning. Derfor støtter jeg den indsats, som Kommissionen har ydet i forhold til opnåelse af bedre og enklere lovgivning, og især oprettelsen af et uafhængigt udvalg for konsekvensanalyser.
Det er vigtigt, at alle institutioner forstår deres rolle i denne sammenhæng. Det er udmærket, at Parlamentet eller Rådet docerer om bedre lovgivning, så længe vi også selv - når det drejer sig om ændringsforslag - overvejer konsekvenserne af disse ændringsforslag. Parlamentet har endvidere pligt til at gennemgå den eksisterende lovgivning og foretage en dybtgående analyse heraf for at vurdere, om lovgivningen har den tiltænkte virkning. Vi har en tendens til at gruble over de forskellige ændringsforslag i månedsvis uden efterfølgende at undersøge, om lovgivningen har haft den ønskede virkning. Jeg håber derfor, at vi som parlament kan yde en større indsats i denne proces.
Jan Mulder
(NL) Fru formand! Jeg vil også begynde med at takke alle ordførere for de overordentligt interessante betænkninger. Det er meget vigtigt, at Parlamentet lægger stor vægt på dette emne, og jeg deler fuldstændigt kommissærens mening, nemlig at en masse borgere i Europa har indtryk af, at al dårlig lovgivning kommer fra Bruxelles. Alt for ofte siger også nationale parlamentsmedlemmer, at de heller ikke kan gøre for, at Bruxelles pålægger dem det. Vi må hurtigst muligt gøre alt, hvad vi kan, for at imødegå dette.
Det er første gang, jeg taler om et emne fra Retsudvalget, og under denne forhandling gør jeg det først og fremmest, fordi emnet interesserer mig uhyre meget. Jeg er selv medlem af Budgetudvalget og Budgetkontroludvalget. I Budgetudvalget vedtog vi sidste år et forslag, som jeg stillede, om at oprette en instans, som et forsøgsprojekt, der skulle evaluere de administrative byrder uden om Kommissionen. Det betyder altså, at Parlamentet mente, at den interne evaluering i Kommissionen ikke var tilstrækkelig. Jeg er fuldstændig enig med hr. Doorn i, at der uden om Kommissionen skal oprettes en instans, som skal evaluere, hvilke virkninger lovgivningen får. Den tekst, som står i budgettet, og som Rådet og Parlamentet i mellemtiden har vedtaget, skal for Kommissionen udgøre en vejledning i yderligere foranstaltninger. Også Budgetkontroludvalget har udarbejdet en betænkning, som plenarforsamlingen vedtog i juli.
Vi støtter målsætningen om en reduktion på 25 % af byrderne, og som kommissæren og hr. Doorn også bekræftede, må det selvfølgelig ikke være sådan, at der ad bagdøren kommer ny lovgivning, som vi netop har afskaffet. Det er vigtigt, at vi inden 2013 bedømmer al lovgivning for at se, om den er overflødig eller ej. Kommissionen skal jævnligt offentliggøre en rapport eller en anden meddelelse, hvori den siger, hvad der allerede er opnået. Det skal være helt synligt, hvad Kommissionen gør, og hvordan det lykkes os at formindske de administrative byrder. Måske skal Kommissionen reorganiseres internt.
Jeg vil slutte mit indlæg med at takke hr. Verheugen for det fortræffelige samarbejde, som jeg har haft med hans tjenestegrene om udformningen af et forsøgsprojekt, som plenarforsamlingen vedtog sidste år.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
Fru formand! I diskussionen om bedre lovgivning i EU vil jeg på UEN-Gruppens vegne gerne gøre opmærksomhed på følgende forhold:
For det første støtter ordførernes betænkninger en bedre lovgivningsproces, som har til formål at styrke effektiviteten, nyttevirkningen, sammenhængen og gennemsigtigheden i EU's lovgivning, og denne proces skal efter min opfattelse baseres på opfyldelse af følgende forudsætninger:
fælles deltagelse af Rådet, Kommissionen og Europa-Parlamentet,
bred og åben høring af alle relevante aktører, herunder - hvilket jeg især gerne vil fremhæve - erhvervsfolk, lokalstyrer og ikkestatslige organisationer,
styrkelse af fællesskabsorganernes ansvar for lovgivningsprocessen og af den generelle gennemsigtighed i denne proces,
opsyn med, at enhver forenklingsanalyse tager hensyn til økonomiske, sociale, miljømæssige og sundhedsmæssige aspekter,
sluttelig sikring af, at forenklingsprocessen under ingen omstændigheder fører til en forringelse af standarderne i EU's gældende lovgivning.
For det andet påpeger ordførerne, at uklare og overflødige udtryk skal udelades i den udarbejdede lovgivning, samt at en enkel og forståelig sprogbrug skal anvendes under bibeholdelse af den terminologiske præcision og retssikkerhed, så EU-lovgivningen er forståelig for de knap 500 millioner borgere.
For det tredje er det mig en glæde at fremhæve beslutningen taget på Rådets topmøde i 2007 om at reducere de administrative byrder forbundet med fællesskabsretten med 25 % indtil 2012. Man må blot håbe, det er mere realistisk at realisere denne målsætning end målene i Lissabonstrategien.
For det fjerde skal det fremhæves, at betænkningerne indeholdt alternative løsningsforslag til indførelse af ny lovgivning, bl.a. selvregulering eller gensidig anerkendelse af nationale bestemmelser, ja, sågar en mulighed for slet ikke at tage nogen som helst lovgivningsmæssige skridt. Alle løsningsforslag skal tillægges stor værdi, eftersom EU-lovgivningen er udsat for en voldsom inflation.
Monica Frassoni
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke mine kolleger for deres store arbejde og rejse et andet spørgsmål. Selv om det - sådan som kommissær Verheugen sagde - i høj grad er et politisk spørgsmål, er det også et svært og ofte teknisk spørgsmål. Det er især vanskeligt at arbejde med, ikke mindst for at se, hvad der konkret kan komme ud af en "bedre lovgivning" for de europæiske borgere.
Med hensyn til hr. Garganis og hr. Medina Ortegas betænkning vil jeg meget kort sige, at min gruppe praktisk taget er enig i det hele, men ligesom kommissær Verheugen vil jeg gerne understrege, at når det gælder de alternative instrumenter til lovgivningen, skal det foreløbig siges tydeligt, at deres måde at fungere på - og her tænker jeg navnlig på selvregulering og medregulering - er stærkt utilfredsstillende. Som hr. Medina Ortega siger, gælder det om at holde fast ved dokumenternes juridiske og lovgivningsmæssige værdi.
Som hr. Doorn ved, stiller min gruppe og jeg os lidt tvivlende over for forslaget om udelukkende at fokusere på subsidiaritets- og proportionalitetsspørgsmålet, dvs. det indledende spørgsmål i hans betænkning, og på spørgsmålet om administrative omkostninger. Efter vores mening er spørgsmålet om administrative omkostninger et lille problem i forhold til spørgsmålet om, hvorvidt vi med EU-institutionernes samlede lovgivningsbestemmelser kan nå frem til en lovgivning med et klart indhold, der kan anvendes på en korrekt og velafbalanceret måde, og som ikke er uklar og ikke kan gradbøjes. Debatten om indholdet er mindst lige så vigtigt som debatten om omkostningerne.
Desuden er det - som hr. Titley sagde før - klart, at de høje administrative omkostninger navnlig afhænger af medlemsstaterne, og efter min mening lægges der ikke tilstrækkelig vægt på disse elementer. Jeg kunne f.eks. godt tænke mig at vide, kommissær Verheugen, hvad det vil koste, hvis Kommissionen skal gøre alt det, som den bliver bedt om. Udvalg, rapporter og overvågning - det er alt sammen noget, der koster. Hvis vi virkelig skal opbygge hele denne store struktur, er vi også nødt til at vide, hvor meget det vil koste.
Daniel Strož
for GUE/NGL-Gruppen. - (CS) Hr. formand, hr. kommissær! Jeg betragter det som et meget positivt skridt, at vi drøfter alle de betænkninger, der omhandler udarbejdelse og revidering af EU's afledte ret.
Jeg har en kort kommentar til hr. Garganis betænkning. Betænkningen er efter min opfattelse generelt udmærket, og jeg vil derfor opfordre Parlamentet til at støtte den. Jeg støtter fuldt ud forslaget om at prioritere strategien til forenkling af de lovgivningsmæssige rammer. Jeg mener dog i denne sammenhæng, at det er nødvendigt at styrke Europa-Parlamentets rolle i lovgivningsprocessen. Her tænker jeg på, at Parlamentet bør have den samme lovgivningsmæssige initiativret som Kommissionen. Det vil helt klart have en positiv virkning på processen til forenkling og fremme af kvaliteten af de lovgivningsmæssige rammer i Europa.
Jeg ønsker endvidere at give udtryk for min betænkelighed ved de målsætninger, som Kommissionen har fastsat, og henhold til hvilke ikke blot EU-lovgivningen, men også de nationale lovgivninger, skal reduceres med 25 % inden udgangen af 2012. I forenklingsprogrammet for perioden 2006-2009 indgår der 43 omarbejdninger, 12 kodificeringer, 26 andre foranstaltninger og 8 ophævelser. Men samtidig forventes 500 nye lovgivningsmæssige initiativer på kodificeringsområdet alene. Derfor tror jeg ikke, at Kommissionens planer for mindskelse af EU's afledte ret er realistiske.
Jens-Peter Bonde
for IND/DEM-Gruppen. - Fru formand! Tak til Retsudvalget og ordføreren for en god betænkning om fyordet "soft law" - ordet findes heldigvis ikke på dansk. Jeg er ordfører for det samme emne i EØS-forsamlingen, og vi er helt enige i hr. Medina Ortegas konklusioner. I 2005 udsendte Kommissionens indre markedseksperter en henstilling om komponisternes og forfatternes ophavsret. Den blev samordnet med Generaldirektoratet for Konkurrence i sager mod rettighedsagenturerne. Danske KODA trues stadig med en bøde på 10 % af omsætningen siden 1973. Jeg opfordrer Kommissionens formand José Manuel Barroso til at gribe ind og forsvare den kulturelle mangfoldighed.
Henstillingen og konkurrencesagen virker tilsammen som en hård lov og som en ekspropriation, og det er et brud på EU-retten, fordi den virkning kun kan skabes lovligt med en lov. En ikkevalgt udøvende myndighed skal ikke lovgive og ekspropriere gennem henstillinger og konkurrencesager. Kom i stedet med et forslag til direktiv om kunstnernes ophavsret og rettighedsagenturer. Det bad vi om med Lévai-betænkningen. Vi folkevalgte repræsenterer musikkøbere, kunstnere, radio og tv og mange små og mellemstore virksomheder. De lever af at formidle et mangfoldigt kulturudbud. Vi afviser administrativ lovgivning til fordel for en håndfuld multinationale. Folkevalgte bør altid høres, før Kommissionen udsender sådanne henstillinger.
Andreas Mölzer
Fru formand! Mindre bureaukrati og større retsklarhed er naturligvis ønskeligt, og det er på høje tid at få luget ud i gamle og forældede forordninger og direktiver. Hvis vi f.eks. tager det såkaldte solskinsdirektiv, så var det hovedsagelig beregnet til at begrænse arbejdstagernes eksponering for optisk stråling, men hvis man på forhånd fornægter den jævne borger et minimum af almindelig sund fornuft, behøver man virkelig ikke at undre sig over beskyldninger om EU's reguleringsvanvid og bureaukratisering, som også afspejles i det væld af EU-agenturer, der skyder op alle vegne.
Borgerne er utvivlsomt klogere, end EU's establishment antager, og de mærker også, at der ud over den alt for omfattende regulering, ud over reguleringsvanviddet, samtidig dukker en slags dereguleringsvanvid op, nemlig når det gælder borgernes egne rettigheder og egen sikkerhed. For ikke at blive beskyldt for diskrimination, får f.eks. muslimer og andre indvandrergrupper gang på gang får noget nær carte blanche til at bryde loven, og samtidig bliver arbejdsmarkedet sat under pres af kravet om faglært arbejdskraft fra lande uden for EU for at omgå overenskomster og andre sociale rettigheder. Det er efter min mening uacceptabelt.
Borgerne er naturligvis også med rette irriteret over en forfatning, der er forhandlet på plads bag lukkede døre, og som nu er blevet ændret kosmetisk, og over manglende medbestemmelsesret ved diverse udvidelser af EU. Man kan i mine øjne ikke aflede opmærksomheden fra de virkelige problemer med handling under en parole om at ville bringe EU tættere på borgerne. Bruxelles må lære at acceptere, når borgerne siger nej, og basere sine beslutninger på borgernes vilje. Målet må være et føderativt Europa kendetegnet ved subsidiaritet, et Europa med demokrati, retsstatsprincipper og gennemskuelighed, et Europa, som borgerne endelig kan identificere sig med igen.
Irena Belohorská
(SK) Fru formand! For det første ønsker jeg at fokusere på behovet for kodificering. Der er utallige lovbestemmelser inden for EU, som påvirker en lang række sociale forbindelser. Da der er så mange lovbestemmelser, er de for komplekse og svære at navigere. EU's lovgivning gælder ikke kun for advokater. De gælder også for EU's borgere. Der er et problem i denne sammenhæng, og det er forbindelserne mellem EU-lovgivningen og den nationale lovgivning.
Selv om en EU-borger slår en bestemt lovbestemmelse op, vil borgeren som regel ikke have nogen idé om, at der er andre lovbestemmelser i EU, som grundlæggende er forbundet med denne. Derfor foreslår jeg at drøfte spørgsmålet om kodificering af lovgivningen indgående, således at granskningen og den efterfølgende praktiske anvendelse er lettere.
For det andet ønsker jeg at fokusere på de ændringsforslag, som Parlamentet har stillet. Det er efter min opfattelse ikke praktisk at "berige" den oprindelige EU-tekst med ændringer, der ofte er uforståelige. Nogle af disse ændringer har ingen grundlæggende betydning for det pågældende spørgsmål og er blot sproglige ændringer. Med nogle af ændringerne udvides anvendelsesområdet for en fremtidig lovbestemmelse i en sådan grad, at der forekommer overlapning af lovgivningen og som følge deraf forvirring. Løsningen på et problem skal ikke være behandlet i flere EU-love, da det skaber uklarhed.
Når et stykke lovgivning med ændringer er behandlet i Europa-Parlamentet, er teksten derfor ofte dobbelt så lang som Kommissionens tekst. Det betyder ikke, at lovgivningen forenkles eller tydeliggøres. Kodificering skal være baseret på principperne for effektivitet, ansvarlighed, gennemsigtighed og kontinuitet.
Klaus-Heiner Lehne
Fru formand, mine damer og herrer! Lad mig på gruppens vegne komme med tre bemærkninger om helt principielle punkter. For det første vedrørende konsekvensanalyse så medgiver jeg, at der er gjort bemærkelsesværdige fremskridt siden 1999, da Parlamentet tog initiativet i dette spørgsmål, og siden 2003, da der blev indgået en interinstitutionel aftale, som vores udvalgsformand, hr. Gargani, forhandlede på plads. Men der er fortsat mangler. Parlamentet forlanger - som det har gjort i mange tidligere beslutningsforslag - at konsekvensanalysen skal gennemføres på et mere uafhængigt grundlag. Jeg lægger ikke skjul på, at vi efter min opfattelse burde overveje at overtage modellen i USA med et uafhængigt agentur, der er placeret uden for Kommissionen, som gennemfører konsekvensanalyser efter en standardiseret procedure ikke kun for Kommissionen, men også for alle andre institutioner.
På baggrund af vores erfaring i Retsudvalget er et andet nøglepunkt, at der faktisk ikke bliver foretaget konsekvensanalyser af alle forslag fra Kommissionen som standard. Jeg kan erindre to konkrete eksempler fra Generaldirektoratet for Retlige Anliggender, Frihed og Sikkerhed og et fra Generaldirektoratet for Det Indre Marked og Tjenesteydelser.
Jeg mener også, det er vigtigt seriøst at overveje muligheden for også at gennemføre konsekvensanalyser i komitologiproceduren, da bureaukratiet ofte opstår her på grund af komitologiafgørelserne og de dermed forbundne byrder.
Hvad soft law angår, støtter jeg fuldt ud hr. Medina Ortegas betænkning. I Retsudvalget har vi faktisk i stigende grad det indtryk, at Kommissionen misbruger soft law til at omgå Parlamentets medbestemmelsesbeføjelser. Det er uacceptabelt, at Kommissionen som lovgivende organ træffer beslutninger efter forslag fra Generaldirektoratet for Konkurrence, som den konsulterer Parlamentet om, men at det ikke er tilfældet ved henstillinger vedrørende det indre marked.
Som det sidste punkt vil jeg henlede opmærksomheden på spørgsmålet om forenkling. Det er bydende nødvendigt med en interinstitutionel aftale om forenkling, således som vi også har på andre områder, for at sikre, at vi har en effektiv procedure. Vi ønsker ikke at åbne Pandoras æske og gøre det hele endnu mere kompliceret frem for at forenkle tingene.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Fru formand! Det er en fornøjelse at konstatere, at Kommissionen i de seneste år er blevet mere og mere optaget af kvaliteten af fællesskabslovgivningen, både med hensyn til dens klarhed og tilgængelighed og med hensyn til dens effektivitet og positive virkninger for borgerne og erhvervslivet.
En bedre lovgivning resulterer i flere fordele, som er skabt af en moderne og effektiv lovgivning samt en minimering af omkostningerne forbundet hermed. Kommissionens meddelelse af 14. november fra sidste år, som indeholder en analyse af et program for bedre forvaltning i EU samt en målsætning om at reducere de administrative byrder med 25 % indtil 2012, er et vigtigt skridt på vejen for at løse problemet såvel på europæisk som nationalt plan.
I meddelelsen fremhæves det endvidere, at der er behov for, at Rådet og Europa-Parlamentet udfærdiger regulære analyser af indflydelsen af de vigtigste ændringer, som er indført i forslagene, samt at Rådet og Parlamentet lægger større vægt på forslag om at forenkle lovgivningen i forbindelse med kodificering og ophævelse af forældede retsakter. I denne sammenhæng er det meget vigtigt at danne et særligt udvalg for konsekvensanalyser samt at styrke indførelsen af fællesskabslovgivningen, ved at medlemsstaterne foretager præventive handlinger lige fra de tidligste etaper i gennemførelsen af fællesskabslovgivningen.
Det er meget vigtigt, at Europa-Parlamentet i det videre arbejde med henblik på at forbedre lovgivningen deltager i den interinstitutionelle debat og optræder som medlovgiver i vedtagelsen af lovgivning vedrørende denne proces. Her skal opmærksomheden særligt rettes mod de nye komitologiregler, der styrker Europa-Parlamentets og Rådets kontrol med udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen, hvilket vil medvirke til at forenkle fællesskabslovgivningen.
Kommissionen bør pålægge medlemsstaterne at udarbejde sammenligningstabeller og ikke kun opfordre dem hertil, navnlig med henblik på at forenkle kontrollen med de enkelte nationale procedurer til gennemførelse af direktiver. Parlamentet skal desuden forlange, at Kommissionen anvender en enkel og forståelig sprogbrug i lovgivningsforslagene under bibeholdelse af terminologisk præcision og retssikkerhed.
Leopold Józef Rutowicz
(PL) Fru formand! Bedre lovgivning har stor betydning for harmoniseringen af EU's aktiviteter. Jeg vil gerne takke alle ordførerne for de meget gode betænkninger: Katalin Lévai, Bert Doorn, Giuseppe Gargani, Manuel Medina Ortega.
I mange nationale parlamenter samt vores eget findes der en tendens til at lovgive om så mange problemstillinger som muligt. I mange tilfælde skyldes dette en tankegang om, at man kan klare en sag ved at fastsætte en bestemmelse, og samtidig ønsker vi at tage hensyn til alle aktørers holdninger, lobbyister og særlige interesser. Lovgivningen er ikke ret gennemsigtig og tilgængelig for borgerne, virksomhederne og administrationen. Den udgøres af omfangsrige dokumenter, der ikke er ret gennemskuelige, og det er svært at gennemføre den i alle landene.
Med en forbedret lovgivning bør lovgivningsinstrumenterne udelukkende anvendes til at opfylde målsætningerne fastsat i traktaten. Samregulering og selvregulering kan supplere de lovgivningsmæssige midler, men udelukkende når disse metoder kan bidrage til en lige så stor eller større forbedring end den, som kan indføres ved hjælp af lovgivning.
Lovgivning om så få forhold som muligt samt en bedre lovgivning er ikke nye problemstillinger, men der skal tages vare på dem så hurtigt som muligt. Analyse af de lovgivningsmæssige konsekvenser, bibeholdelse af terminologisk præcision og retssikkerhed, begrænsning af forkortelser og for udbyggede præambler bør medvirke til, at en bedre, mere moderne, rationel og effektiv lovgivning skabes. De påbegyndte initiativer vil markant mindske de administrative omkostninger for Parlamentet og aktørerne, der anvender den vedtagne lovgivning.
Den næste problemstilling vedrører anvendelse af "soft law", som har afsæt i EU's praksis. "Soft law" sikrer ikke fuld retsbeskyttelse, har ikke bindende virkning og skaber retslige betænkeligheder. "Soft law" må ikke være en substitut for lovgivning på områder, hvor Fællesskabet har lovgivningskompetence. Temaerne berørt i betænkningerne er af stor praktisk betydning og kræver videre resolut handling. Det kommer i vid udstrækning til at afhænge af Kommissionen samt Parlamentet og Rådet, om den bedre lovgivning bliver en succes.
Roger Knapman
(EN) Fru formand! Forhandlingen under ét omfatter fire betænkninger, der tilsyneladende har til formål at foreslå tiltag til opnåelse af bedre lovgivning i EU. Det er sandelig noget af en selvmodsigelse! Trods de mange skrevne og talte ord om dette emne overses det vigtigste spørgsmål i denne sammenhæng totalt. Hr. Doorns betænkning indeholder den bedste beskrivelse af tendensen til at bære skyklapper i forhold til bedre lovgivning. I betænkningen angives det nemlig, at Kommissionens handlingsprogram om en reduktion af de unødvendige administrative byrder med 25 % inden 2012 "ikke kan sidestilles med en deregulering eller føre til en ændring af fællesskabslovgivningens politiske målsætninger eller ambitionsniveau". Således overvejes det ikke i nogen af betænkningerne, at det, der kræves, muligvis er mindre lovgivning - eller endnu bedre, ingen lovgivning.
Konceptet vil ikke blive forstået med denne diskussion, ganske enkelt fordi EU med denne form for logik vil blive tvunget til at indrømme, hvad vi har vidst i mange år, nemlig at EU er uhensigtsmæssig for erhvervslivet.
Roger Helmer
(EN) Hr. formand! I forbindelse med drøftelsen af spørgsmålet om bedre lovgivning bør vi først klarlægge omfanget af problemet. Ingen kan forestille sig, at man kan drive en moderne økonomi uden lovgivning, men samtidig kan overdreven lovgivning være meget uhensigtsmæssig, som Kommissionens egne tal også viser. I et interview med Financial Times sidste år udtalte Kommissionens næstformand, hr. Verheugen, at han havde foretaget en ny beregning af de årlige omkostninger til lovgivning for de europæiske økonomier, og at omkostningerne beløb sig til et ekstraordinært tal på 600 milliarder euro! Det er ca. 5,5 % af EU's bruttonationalprodukt.
Men hvad med de indrømmede handelsfordele på det indre marked? I denne sammenhæng kan vi også benytte os af Kommissionens tal. Kommissionen har beregnet handelsfordelene til at være 160 milliarder euro om året. Omkostningerne i relation til EU-lovgivningen overstiger med andre ord fordelene af det indre marked med mere end tre gange. EU's reguleringssystem gør os fattigere og skader vores konkurrenceevne i forbindelse med globaliseringen.
Jeg frygter, at al den snak om bedre lovgivning blot dækker over "mere af det samme". Vi har ikke brug for bedre lovgivning, men mindre lovgivning.
Jeg har et praktisk forslag: Lad os enes om ikke at vedtage ny lovgivning i næste valgperiode. Lad os i stedet vise EU-institutionernes styrke i forbindelse med deregulering. Lad os foretage konsekvensanalyser, lad os konsultere industrien, og lad os ophæve den lovgivning, der holder os tilbage.
Formanden
Mange tak, hr. Helmer. Så vidt jeg ved, var jeg stadig kvinde, da jeg stod op i morges!
Georgios Papastamkos
(EL) Hr. formand! Jeg vil gerne koncentrere mig om de ændringsforslag, jeg har stillet i Udvalget om Konstitutionelle Anliggender, og som er indarbejdet i udtalelsen fra dette udvalg, vedrørende anvendelse af "soft law".
"Soft law" nyder bred accept som en interaktiv form for europæisk lovgivningspolitik på linje med koordinering, samarbejde, forhandling og hierarki. Generelt vil jeg sige, at "soft law"instrumenterne, som ikke har nogen retligt bindende karakter, men alligevel har visse indirekte retsvirkninger, har vist sig at kunne regulere visse fællesskabsaktivitetsområder effektivt i den sammenhæng og under de betingelser, der er fastsat i EU-traktaterne.
Jeg har desuden givet udtryk for den holdning, at "soft law"instrumenterne bør anvendes som forberedende instrumenter til bindende lovgivning, der erstattes, når den passende lovgivning foreligger, og at de bidrager til tolkningen og håndhævelsen af EF-lovgivningen.
Jeg vil dog også påpege følgende: for omfattende brug af "soft law"instrumenter vil markere en tilbagevenden fra den fælles europæiske EF-model til en traditionel international organisation. "Soft law" bør ikke være et surrogat, hvor det er nødvendigt at vedtage bindende EF-lovgivning, naturligvis under overholdelse af subsidiaritets- og proportionalitetsprincippet.
Som jeg også har påpeget i et af de ændringsforslag, der blev vedtaget, bør Kommissionen gøre en særlig indsats for at sikre gennemskuelighed, synlighed og ansvarlighed i forbindelse med vedtagelse af ikkebindende EF-retsakter samt øget anvendelse af konsekvensvurderinger i beslutningsprocessen.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Fru formand, hr. kommissær! Det blev på Det Europæiske Råds møde foreslået at reducere den nationale lovgivning og EU-lovgivningen med 25 % inden udgangen af 2012. Medlemsstaterne skal udvikle en plan til kvantificering og reducering af de administrative omkostninger ved at undgå overregulering i forbindelse med gennemførelse af EU-lovgivningen i national ret. For at opnå bedre lovgivning skal man prioritere forslag til forenkling af lovgivningen og reducering af antallet af normative love, hvorved kun de meget nødvendige lovbestemmelser opretholdes. Ikke-obligatoriske lovgivningsmæssige instrumenter (soft law) skal udvikles i samarbejde med de demokratiske institutioner og om nødvendigt anvendes med omhu, men uden at erstatte EU-lovgivningen. Hvad angår lovgivning, der er let at forstå og anvende, er konsekvensanalyser og høring af de relevante parter af afgørende betydning, især med hensyn til de sociale konsekvenser af lovforslag. Informationsteknologien skal udnyttes for at mindske de administrative omkostninger og sikre lovgivningsprocessens gennemsigtighed. Den fremtidige EU-traktat vil gennem de nationale parlamenter give EU-borgerne mulighed for at føre tilsyn med overholdelsen af subsidiaritetsprincippet inden for rammerne af lovforslagene.
Marek Aleksander Czarnecki
(PL) Fru formand! Dura lex - sed lex er en latinsk maksime, som de fleste advokater helt sikkert kender. Hård lov, men lov. I dag fokuserer vi på "soft law", som udgør en vis retningsangivelse, men ikke en bindende lov. "Soft law" er udtryk for politiske erklæringer, beslutninger, Rådets erklæringer og formandskabets konklusioner, men disse beslutninger er dog ikke bindende. Den kan dog samtidig anvendes af Domstolen til fortolkning af bestemmelser. "Soft law" er således lovgivning, selv om den ifølge Domstolen end ikke er juridisk bindende for de personer, som den er rettet imod. Nationale domstole er imidlertid i praksis forpligtet til at tage hensyn til anbefalingerne, når de forsøger at løse stridigheder. Anbefalingerne er en hjælp til at fortolke den nationale lovgivning, som er vedtaget for at sikre anvendelsen af "soft law" eller for at supplere de bindende fællesskabsbestemmelser.
Betænkningens ordfører analyserer meget kritisk lovbestemmelser, der ikke har bindende virkning, og er især imod Kommissionens anvendelse af dem. Han understreger, at det er mere hensigtsmæssigt, at akterne vedtages af institutioner som Rådet eller Parlamentet under hensyntagen til subsidiaritets- og proportionalitetsprincippet på områder, hvor EU har lovgivningskompetence. Jeg er enig med betænkningens ordfører i, at mulighederne for håndhævelse og lovgivningsudførelse kun kan garanteres ved at vedtage lovbestemmelserne inden for rammerne af de institutionelle procedurer, som er fastsat i traktaten.
Nils Lundgren
(SV) Fru formand! Som grundlag for samarbejdet inden for EU har medlemsstaterne undertegnet adskillige traktater, hvori de grundlæggende regler for EU er fastlagt. Dette kaldes primær lovgivning, og EU-institutionerne må ikke træffe beslutninger, der ikke er baseret på primær lovgivning.
Jeg ønsker at henlede Parlamentets opmærksomhed på beslutningsforslaget fra ordføreren, Manuel Medina Ortega, hvori han indtrængende opfordrer Kommissionen til at undgå udtrykket "soft law". Som alle ved, er soft law dokumenter, der ikke er retligt bindende, og som Kommissionen fremlægger til klarlæggelse af direktiver på de forskellige politiske områder. Det er positivt, ikke negativt, som hr. Ortega understreger, at medlemsstaterne har stemmeret på områder, hvor fuld harmonisering af loven blot er en umulig drøm for føderalister. EU-lovgivningen er udelukkende bindende på områder, hvor medlemsstaterne selv har uddelegeret beslutningsprocessen til EU.
Tadeusz Zwiefka
(PL) Fru formand! Jeg er meget glad for, at initiativer til at forenkle lovgivningen for første gang findes i Kommissionens lovgivnings- og arbejdsprogram for det kommende år. Forenkling af de lovgivningsmæssige rammer samt garanti for klarhed og lovgivningseffektivitet er en betingelse for at kunne opnå en bedre lovgivning, hvilket har stor betydning for den økonomiske vækst og beskæftigelsen. Det er samtidig et værdifuldt bidrag til at realisere Lissabonstrategien.
Man skal endvidere huske på, at medlemsstaternes samfund i mange tilfælde opfatter den hidtidige model for vedtagelse af fællesskabsretten som udtryk for et bureaukratisk apparat, der ikke er interesseret i at løse problemer eller gøre almindelige borgeres liv nemmere, hvilket udnyttes til fulde af euroskeptikerne.
Forenklingen skal naturligvis ikke blot foretages på europæisk, men også på nationalt plan, så alle fordelene ved en forenkling i EU ikke forsvinder i den nationale lovgivning. Jeg tilslutter mig i højeste grad de røster, som opfordrer Kommissionen til også at overvåge denne proces på nationalt plan.
En forenkling af lovgivningen er dog ikke i sig selv en garanti for, at lovgivningen bliver af bedre kvalitet. Vi må selv besvare spørgsmålet om, hvorvidt "soft law" er et effektivt instrument i EU. Den nuværende "soft law"model pålægger, som vi alle ved, de nationale systemer at gennemføre EU-lovgivningen, og det medfører ikke blot store udgifter, men påvirker også i høj grad gennemsigtigheden og effektiviteten af lovgivningen på nationalt plan.
Det skaber desuden store problemer for retsvæsenet, da ventetiden forøges på grund af nødvendigheden af at rette præjudicielle spørgsmål til Domstolen. Jeg tilslutter mig følgelig holdningen om, at "soft law" for ofte er et tvetydigt og virkningsløst instrument, der kan være skadelig for fællesskabslovgivningen og den institutionelle ligevægt, og den bør ikke anvendes som erstatning for ønskværdige love, som ikke er vedtaget.
Der skal findes et effektivt system til at analysere lovgivningens konsekvenser med henblik på at sikre høj kvalitet, klarhed og effektivitet af fællesskabslovgivningen og den nationale lovgivning. Efter min opfattelse er der stadig meget, der skal udrettes på dette punkt, og jeg vil i denne forhandling gerne understrege vigtigheden af, at institutionen, som skal vurdere konsekvenserne, er uafhængig.
En bedre lovgivning kan desuden kun sikres ved, at Europa-Parlamentet deltager i den interinstitutionelle debat, samt at Parlamentet er medlovgiver.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Fru formand! Det er meget glædeligt, at vi i stadig højere grad bliver opmærksomme på kvaliteten af lovgivningen i EU. Lovgivningen analyseres vedrørende gennemsigtighed, tilgængelighed og effektivitet. Det skal dog bemærkes, at bedre lovgivning omfatter alle aspekter af lovgivningsprocessen, lige fra en idés fødsel til dens indførelse og håndhævelse. Derfor skal vi kigge nærmere på hvert administrationstrin, når vi snakker om bedre lovgivning. En unødvendig vækst i det administrative apparat og alle mulige byrder forbundet hermed kan ikke tillades.
Dette vedrører ikke blot EU's administration, men også den, der findes i medlemsstaterne. Derfor bør både EU og medlemsstaterne iværksætte en ambitiøs strategi for at mindske administrationsbyrden, og man skal huske på, at den skyldes såvel den europæiske som den nationale lovgivning. Medlemsstaterne skal desuden skabe og indføre mekanismer og programmer, der kan forenkle de administrative aktiviteter, samt sikre en mere systematisk analyse af de økonomiske og samfundsmæssige konsekvenser af fællesskabsretten.
Diana Wallis
Hr. formand! Jeg troede ikke, at jeg ville få lov til at tale, jeg troede, at jeg skulle sende mit indlæg til Dem senere, hr. formand, men jeg ønskede at deltage på vegne af ALDE-Gruppen. Det er helt klart fire meget væsentlige betænkninger om bedre lovgivning, som vi har drøftet. Selv om det er sjældent forekommende, må jeg tilstå, at jeg er enig med vores kolleger fra højrefløjen, når de erklærer, at fire betænkninger om bedre lovgivning er lidt overvældende! Kunne vi ikke have nøjedes med en enkelt klar og tydelig betænkning?
Jeg ønsker at koncentrere mit indlæg om spørgsmålet om soft law-instrumenter og hr. Medina Ortegas betænkning. Spørgsmålet om blød lovgivning vækker bekymring. Det kan være en meget nyttig proces at anvende soft law-instrumenter, men det kan også føre til uklarheder og vanskeligheder. Hr. Medina Ortega prøver at være meget direkte i betænkningen, og det bifalder jeg, men der vil altid være et ønske blandt lovgivere om at anvende alternative lovgivningsmetoder ud over de nedfældede love.
Vi skal erkende, at staten ikke kan gøre alt, men hvis vi erkender dette, skal vi også erkende farerne ved at anvende soft law-instrumenter. Først og fremmest er der, som mange af mine kolleger i Retsudvalget allerede har nævnt, i forbindelse med soft law-instrumenter en tilbøjelighed til at gå uden om lovgiveren, Parlamentet og demokratiet - og det er helt uacceptabelt. Vi skal være klar over denne fare og sikre, at det ikke sker. Vi har oplevet et tydeligt eksempel med et meget vigtigt projekt i forbindelse med europæisk kontraktret, som helt klart skulle drøftes, også i politisk sammenhæng, men som på grund af den pågældende tilgang til projektet blev præsenteret som et soft law-instrument.
Der er endnu et vanskeligt punkt, når vi anvender soft law-instrumenter eller alternative metoder i forbindelse med retspleje og adgang dertil. Hvis vi anvender alternative metoder - vi taler ofte om alternative konfliktløsningssystemer på europæisk plan - bakkes disse metoder heller ikke op af statsstrukturer. En af borgerne i min valgkreds vendte for nylig hjem fra en ferie i et andet EU-land. Han havde været uheldig i forbindelse med biludlejning og var tvunget til at benytte en alternativ ordning, og udlejningsvirksomheden var ikke samarbejdsvillig. Dette er et eksempel, hvor soft law, der ikke er bakket op af nedfældede love, svigter EU's borgere og ikke yder retfærdighed.
Hvis vi ønsker et EU, der yder retfærdighed, både i den lovgivning, vi vedtager, og den måde, retfærdigheden finder anvendelse i domstolene, skal vi være meget forsigtige med soft law-instrumenter og sikre, at der også er en eller anden form for retlig opbakning fra statens side.
Günter Verheugen
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg er meget taknemmelig over den brede enighed, der har vist sig i denne forhandling, men vil gerne præcisere et par ting. Bedre lovgivning er ikke det samme som deregulering. Det må jeg tilbagevise på det bestemteste. Dette er ikke nogen dereguleringskommission, og som jeg har sagt, beror den europæiske integration på lovgivning og ikke på afskaffelse af lovgivning. Bedre lovgivning indebærer præcis det, som navnet siger, nemlig at forbedre den, gøre den mere moderne, enklere, mere gennemskuelig og frem for alt, at der tages større hensyn til de små og mellemstore virksomheders behov. Ofte pålægger vi dem de samme byrder som store koncerner, og det er uretfærdigt.
Jeg vil gerne bekræfte det, som fru Frassoni sagde. Det handler ikke om at sænke standarderne. Hvis De ser på de mange initiativer, som Kommissionen har fremlagt hidtil, vil De konstatere, at Kommissionen ikke i et eneste tilfælde har foreslået at sænke en standard eller svække det opnåede niveau i den europæiske integration. Formålet er kun at opnå de mål, som De - Parlamentet - betragter som politisk nødvendige, men at gøre det med enklere, mere moderne og billigere midler. Det vil jeg gerne gøre klart.
Der lader til at herske udpræget forvirring om de statistiske tal, hvilket overrasker mig en del. Så lad mig præcisere, at der, hvad forenklingen angår, er tale om et fortløbende program, som bliver suppleret løbende. Kommissionen arbejder for øjeblikket på 143 forenklingsinitiativer, hvoraf omkring halvdelen allerede er vedtaget, nærmere bestemt 67 initiativer. Disse initiativer dækker naturligvis et stort antal oprindelige retsakter med efterfølgende lovgivning. Så hvis vi siger, vi har 143 forenklingsinitiativer, så betyder det, at flere tusinde retsakter er berørt. Her er målet, som jeg har beskrevet, at evaluere den eksisterende lovgivning og afgøre, om den er tidssvarende. Det er da indlysende, at der må gøres noget efter 50 års europæisk integration.
Vedrørende omkostningerne forholder det sig lidt anderledes. Hr. Helmers hyppige gentagelser af sine påstande gør dem ikke mere korrekte. Jeg formoder, at han ikke er til stede, men jeg vil gerne præcisere en gang for alle, at administrative byrder for virksomheder defineres som omkostninger, der pålægges europæiske virksomheder som følge af dokumentationsforpligtelser, statistiske forpligtelser og oplysningspligter samt som følge af europæisk, national og regional lovgivning. De beløber sig til i alt 3,5 % af det europæiske bruttonationalprodukt, men det dækker over alle tre planer, nemlig det europæiske, det nationale og det regionale plan. Vi har også allerede konstateret, hvordan de opstår. Ca. 35 % af omkostningerne kan henføres direkte til europæisk lovgivning, 15 % til den nationale gennemførelse af europæisk lovgivning og resten - 50 % - forårsages rent nationalt.
Det er selvfølgelig forkert at hævde, som hr. Helmer gør, at EU koster erhvervslivet 350 milliarder euro, og det indre marked slet ikke bringer så mange fordele, hvorfor omkostningerne til EU overstiger fordelene ved det indre marked. Med forlov, det er bondefangeri og møntet på folks uvidenhed, for man tilsidesætter f.eks., at vi alligevel ville have national lovgivning, hvis EU-retten ikke fandtes, selv i Det Forenede Kongerige, sågar rigtig megen, som vi ved. Det ville med sikkerhed være dyrere.
Lad mig give et eksempel på de gigantiske forenklinger og potentielle besparelser, som europæisk lovgivning rummer. I Europa havde vi 1.400 forskellige tekniske forskrifter om radioapparater i 27 lande. Dvs. at et firma i Det Forenede Kongerige, der producerede bestemte radioapparater, skulle være fortrolig med 1.400 nationale forskrifter. Parlamentet støttede Kommissionens forslag og vedtog en lovgivning, der reducerede disse 1.400 forskrifter til en enkelt. Man kunne foretage beregninger af, hvilke nøjagtige besparelser det ville betyde for virksomhederne, men det generelle budskab er klart.
Det er absolut muligt at opnå en reduktion på 25 %. Sammen med forslaget får De også de 10 tiltag efter den hurtige procedure, så De kan se, at det rent teknisk er relativt enkelt. De behøver blot at gennemgå de eksisterende lovgivninger og se, hvilke statistiske forpligtelser, oplysningspligter og dokumentationsforpligtelser der findes, og om vi overhovedet har brug for dem i det omfang på baggrund af den praksis, vi har nu. I mange tilfælde finder vi, at der slet ikke er behov for dem i det omfang, eller at moderne informations- og kommunikationsteknologier gør det hele meget lettere.
Vi vil nå disse 25 %, og det vil medføre en produktivitetsstigning for den europæiske økonomi på 1,5 % af bruttonationalproduktet. Det har naturligvis en makroøkonomisk dimension, for der findes ikke mange økonomiske programmer i EU med en positiv væksteffekt på 1,5 %. Jeg vil blot nævne i forbigående, at om alt går vel, så vil vi også opnå en meget høj væksteffekt, når det nye transatlantiske samarbejde - fjernelse af hindringer for transatlantisk samhandel - er blevet en kendsgerning.
Vi fandt det vigtigt at komme med denne præcisering, så vi ved, hvad vi taler om. Jeg understreger alt, hvad der er blevet sagt her om konsekvensanalyse. Det er alfa og omega, og Kommissionen har den regel, at der kun bliver fremlagt nye forslag, hvis der er foretaget en omfattende konsekvensanalyse, som er kontrolleret af Udvalget for Konsekvensanalyse. Hvis denne regel skulle være blevet tilsidesat af og til, har Parlamentet efter min mening bestemt ret - hvis ikke sågar pligt - til kritisk at påpege det. Uden en konsekvensanalyse er lovgiveren ikke i stand til at vurdere de faktiske følger af sine handlinger.
Selv hvis en konsekvensanalyse afslører, at et nyt forslag vil være forbundet med omkostninger for erhvervslivet eller borgerne, betyder det ikke nødvendigvis, at den pågældende foranstaltning bliver skrinlagt, for der er ting, der er vigtigere end omkostninger. Når det handler om at bevare miljøet, bekæmpe klimaændringerne, reducere vores afhængighed af fossile brændstoffer eller fremme borgernes sundhed, så er det ikke et omkostningsspørgsmål. I sådanne tilfælde må vi gøre det, der er nødvendigt. Men ikke desto mindre føler Kommissionen sig forpligtet til at informere Parlamentet fuldt og helt om de sociale, økologiske og økonomiske konsekvenser af et nyt forslag. Derfor er konsekvensanalyser så vigtige.
Vi vil gennemgå de forslag, der er stillet her, meget grundigt. Det vigtigste, som har været nævnt flere gange under debatten, er noget, jeg støtter fuldt og helt, nemlig at det alt sammen kun kan lykkes, hvis det er et fællesprojekt. Det kan ikke lykkes, hvis vi betragter det som et opgør mellem institutionerne. Det vil kun fungere, hvis alle tre institutioner - Parlamentet, Rådet og Kommissionen - støtter det i fællesskab og gør det til deres fælles prioritet. Kun da vil det lykkes.
Formanden
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted tirsdag.
