Illegal invandring, EU:s yttre åtgärder och Frontex (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är rådets och kommissionens uttalanden om illegal invandring, EU:s yttre åtgärder och Frontex.
Janez Lenarčič
rådets ordförande. - (SL) Inledningsvis vill jag framhålla att den utmaning som invandringen utgör kräver en helhetssyn. EU måste utveckla effektiv politik och lagstiftning i fråga om migration och samtidigt fortsätta med sina insatser för att bekämpa illegal invandring. Vi behöver åtgärder på EU-nivå och i medlemsstaterna, och vi måste samarbeta med tredjeländer. Ett av de viktigaste inslagen i kampen mot illegal invandring är effektiv kontroll av EU:s yttre gränser.
En mycket viktig insats på detta område är definitivt införlivandet av nio medlemsstater i Schengenområdet nyligen. Efter deras anslutning till Schengenområdet inledde det slovenska ordförandeskapet arbetet med att införa andra generationen av Schengens informationssystem, känt som SIS II, så snart som möjligt. Det är ett av EU:s prioriterade projekt för närvarande. All nödvändig verksamhet bör bedrivas på så sätt att man underlättar en fullständig övergång från den första till den andra generationen av Schengens informationssystem senast i september 2009.
På grund av de täta incidenterna i Medelhavet och vid den nordafrikanska kusten föreslog kommissionen och några medlemsstater 2007 vissa initiativ för att förbättra hanteringen av illegal invandring. Som ett led i dessa insatser stod det slovenska ordförandeskapet i mars i år värd för en ministerkonferens om de framtida utmaningarna i samband med förvaltningen av EU:s yttre gränser. De tre rapporter som kommissionen lade fram i februari diskuterades för första gången vid konferensen. Konferensdeltagarna debatterade utvärderingen och vidareutvecklingen av Frontex och även andra åtgärder för förvaltning av EU:s yttre gränser. Man enades om att gränskontrollerna bör stärkas i framtiden, och att tillförlitlig identifiering av personer bör underlättas. Samtidigt måste vi sträva efter att göra EU öppet och lättillgängligt.
Ministrarna diskuterade dessutom förslaget om att upprätta ett europeiskt gränsövervakningssystem, Eurosur. Ordförandeskapet håller på att utarbeta ytterligare riktlinjer på det området, och rådet kommer att debattera dem i samband med de rättsliga och inrikes frågorna vid mötet i juni.
Kampen mot illegal invandring kommer också att göras effektivare genom ett direktiv om gemensamma normer och förfaranden för återvändande av tredjelandsmedborgare som vistas olagligt i medlemsstaterna, det så kallade återvändandedirektivet. Ordförandeskapet har redan inlett den andra förhandlingsrundan med Europaparlamentet, som varit mycket konstruktiv. Vi tror att vi med en gemensam insats skulle kunna anta det här direktivet vid första behandlingen.
När det gäller förslaget till direktiv om påföljder för arbetsgivare för tredjelandsmedborgare som vistas olagligt i EU väntar rådet på Europaparlamentets ändringsförslag.
En annan beståndsdel i utvecklingen av en övergripande migrationspolitik är visumpolitiken. Här har det slovenska ordförandeskapet gått framåt genom att diskutera två mycket viktiga ärenden, nämligen ändringarna av de gemensamma konsulära anvisningarna och viseringskodexen. I det framtida arbetet med båda ärendena ser vi fram emot ett kreativt samarbete med Europaparlamentet.
Vid det informella rådsmötet i januari diskuterades asylfrågor och praktiskt samarbete mellan medlemsstaterna. Rådet har den här månaden antagit de relevanta besluten. Som jag sa inledningsvis är en helhetssyn på migrationspolitiken nödvändig för att den illegala invandringen ska kunna hanteras och bekämpas. Kampen mot illegal invandring kräver också samarbete med ursprungs- och transitländerna. Vidare måste orsakerna till migration undanröjas - vi måste alltså stimulera utvecklingen i ursprungsländerna.
Syftet med den övergripande strategi som EU antog i december 2005 var att initiera en uttömmande diskussion om migrationspolitiken, och att stärka och fördjupa det internationella samarbetet, främst med ursprungs- och transitländerna, och upprätta ett partnerskap med dessa länder. Inom ramen för denna övergripande strategi pågår nu en omfattande verksamhet. Den är främst koncentrerad till de mest kritiska områdena, framför allt Afrika och de regioner som gränsar till EU i öst och sydöst.
Jacques Barrot
kommissionens vice ordförande. - (FR) Herr talman! Det som främst lockar till sig illegala invandrare i dag är det illegala arbetet.
Migranterna kommer att fortsätta att komma till Europa så länge de anser att de ekonomiska fördelarna med illegalt arbete uppväger risken att gripas av europeiska brottsbekämpande organ.
Det krävs gemensam vilja på EU-nivå för att genomföra en effektiv strategi mot illegalt arbete. Det är avgörande för denna strategi, och det hänger på oss, medlemsstaterna, och vår gemensamma politiska vilja. Det är bakgrunden till kommissionens förslag om påföljder för dem som anställer tredjelandsmedborgare som vistas olagligt i EU, vilket för närvarande granskas av parlamentet och rådet.
Syftet med förslaget är att se till att alla medlemsstater vidtar förebyggande åtgärder och likartade påföljder, och faktiskt tillämpar dem i kampen mot illegalt arbete.
Jag vill uppmana parlamentet att fullfölja sin granskning av förslaget, så att vi kan få till stånd ett EU-instrument som innebär att medlemsstaterna tvingas vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att rättsstatsprincipen respekteras i hela EU.
Med detta sagt vill jag inte underskatta utmaningarna i samband med illegal invandring över EU:s yttre gränser. Det är mycket sannolikt att många människor från den afrikanska kontinenten även i år kommer att frestas att komma till EU sjövägen. En del kommer att komma ensamma, en del i mindre grupper, och andra kommer att utnyttjas av kriminella organisationer som kräver stora penningsummor för att ta dem till Europa.
Stora insatser har gjorts på EU-nivå för att ge medlemsstaterna det finansiella stöd som behövs under 2008. Budgeten för Frontex har praktiskt taget fördubblats 2008 jämfört med 2007. I år uppgår den till sammanlagt 70 miljoner euro, varav mer än 31 miljoner euro går till insatser vid EU:s sjögränser.
När det gäller insatser i dessa högriskzoner har Frontex organiserat fyra stora operationer: Poseidon, Hermes, Nautilus och Hera. Uppgifterna om deras exakta datum och längd är ännu inte offentliga, men tack vare de ökade anslagen kommer de att pågå längre än de gjorde 2007.
Det är också viktigt att påpeka att en överenskommelse nåtts mellan medlemsstaterna och Frontex om förfaranden och villkor för användning av den tekniska utrustningen i Crate - databasen med en central förteckning över tillgänglig teknisk utrustning för gränskontroll och gränsövervakning.
I dag finns det 18 flygplan, 20 helikoptrar och 105 fartyg som medlemsstaterna ställer till förfogande på frivillig basis. Frontex står för sin del för den personal som krävs för att hjälpa medlemsstaterna att förbereda och utvärdera operationerna till havs. I kommissionens utvärderingsrapport om Frontex rekommenderades att Crates potential och medlemsstaternas åtaganden bör utnyttjas till fullo, för att garantera att det finns nödvändig utrustning för operationer vid sjögränserna.
Frontex ska regelbundet rapportera till EU-institutionerna om det faktiska utnyttjandet av utrustningen och i vilken utsträckning det motsvarar behoven, och byrån ska informera EU-institutionerna om en framtida mekanism för att säkra tillgång till den utrustning som medlemsstaterna erbjuder. Frontex skulle också kunna öka Crates potential genom att förvärva eller hyra sin egen tekniska utrustning.
Genom dessa insatser kommer medlemsstaterna och Frontex att bidra till att i möjligaste mån förhindra att människor som kommer till Europa i provisoriska fartyg försvinner till havs. Kommissionen välkomnar därför den bilaterala överenskommelsen mellan Spanien och de västafrikanska länderna, liksom kontakterna mellan Italien och Malta och Libyen. Kontakterna med Libyen har hittills inte fått önskat resultat och måste därför upprätthållas.
I sin rapport om den framtida utvecklingen av Frontex underströk kommissionen att samarbete med tredjeländer är av grundläggande betydelse för att på lång sikt förbättra de gemensamma operationer som byrån genomför. Det bör därför övervägas om Frontex bör ha möjlighet att genomföra pilotprojekt med tredjeländer som stödmottagare. Byrån måste givetvis se till att den egna verksamheten är förenlig med den övergripande ram som utgörs av EU:s utrikespolitik.
Sådana projekt skulle avsevärt kunna öka effekten av samarbete som inleds inom gällande verksamhetsramar och göra det möjligt att identifiera konkreta behov av kapacitetsuppbyggnad med avseende på gränsförvaltning i specifika tredjeländer.
Slutligen ser kommissionen 2008 som ett försöksår. Frontex har en större sammanlagd budget, databasen Crate fungerar till fullo och de snabba insatsenheterna är på plats. Vi kommer givetvis att utvärdera resultaten av dessa åtgärder, och vid behov kan det vara lämpligt att undersöka andra alternativ, t.ex. inrättande av ett europeiskt gränsövervakningssystem, som nämns i kommissionens utvärderingsrapport.
Detta är den information jag ville ge er i dag, och jag ser fram emot att få höra parlamentets synpunkter på dessa svåra problem.
Simon Busuttil
Vid den här tiden på året börjar vi höra talas om tragedier där hundratals migranter drunknat, och eftersom vi är väl medvetna om vad som händer bör vi fråga oss om vi är bättre förberedda i år för att möta utmaningen med illegal invandring. Frontex är bara en del av lösningen. Som kommissionen sa verkar byrån avskräckande i kampen mot illegal invandring, och det här blir ett försöksår för Frontex. Som kommissionsledamot Jacques Barrot helt riktigt sa har vi i år fördubblat budgeten för Frontex, vi har gett byrån en snabb insatsenhet och den tycks också ha tillräckliga resurser för att kunna utföra sina uppgifter. Vi kommer därför noga att övervaka Frontex arbete, och vi hoppas att det blir effektivare i år än det varit hittills. Om Frontex vill ha parlamentets stöd måste byrån visa att den förtjänar det.
Som jag sa är Frontex bara en del av lösningen. Oavsett om vi vill ha den här lösningen eller inte krävs det dessutom en allvarlig diskussion om hur bördan ska delas mellan medlemsstaterna - en diskussion som rådet hittills har undvikit. Vi måste sluta med det hyckleri det innebär att uppröras över att emigranter drunknar samtidigt som vi lämnar de sydliga medlemsstaterna att själva bära bördan. Behovet av att dela bördan kan inte vara tydligare än i Medelhavet. Redan förra året hade vi incidenter där emigranter som påträffades i libysk räddningszon kapsejsat eller höll i sig i tonfisknät. Libyen gjorde ingenting, och EU-länderna stod och pekade på varandra. Jag skulle vilja fråga kommissionen och rådet vad de tänker göra i år - det råder ingen tvekan, herr kommissionsledamot och herr rådsordförande, om att vi alla är skyldiga att rädda människoliv. Men det är nu dags att både kommissionen och rådet vågar besvara dessa frågor. Är det ett enda land som är skyldigt att ta emot emigranter, eller bör de delas mellan oss alla?
Claudio Fava
för PSE-gruppen. - (IT) Fru talman, mina damer och herrar! Jag vill tacka er, fru talman, herr rådsordförande och herr kommissionsledamot. Vi välkomnar rådsordförandeskapets förslag till en integrerad strategi för om invandring. Detta försök att kombinera de olika aspekterna av problemet och hantera dem tillsammans måste inledas med ett erkännande av något som vi alla vet: 60 procent av de invandrare som kommer till Europa kommer sjövägen, och enligt en ungefärlig uppskattning som gjorts av ”Fästning Europa” har omkring 12 000 personer drunknat eller försvunnit på annat sätt under de senaste tio åren. Medelhavet har blivit världens största massgrav i det fria.
Även om Frontex inte inrättades av humanitära skäl kan byrån enligt min mening inte hållas utanför i detta sammanhang. Den kan inte tillåtas bortse från att vi står inför ett stort humanitärt problem. Var ligger då svårigheterna och tvetydigheterna i detta projekt? Medlemsstaterna har hittills sett det som att Frontex uppgift är att minska deras eget ansvar, och ändå är det ett samordningsorgan grundat på solidaritet och ömsesidighet, som inte kan bedriva sin verksamhet isolerat från medlemsstaterna. Det är definitivt medlemsstaterna som i första hand bär ansvaret för förvaltningen av både land- och sjögränserna.
En annan viktig punkt är att Frontex inte hittills har haft tillräckliga resurser. När vi nu får höra att byrån ska få medel, strukturer, personal och konkreta resurser till sitt förfogande måste vi kontrollera deras operativa tillförlitlighet. Det räcker inte att bara göra en förteckning över fartyg och helikoptrar - vi måste få se hur denna uppsättning resurser och redskap i praktiken kan utnyttjas av byrån.
Min tredje kommentar är att Frontex ännu inte löst ett problem som ni, herr kommissionsledamot, tog upp när ni sa att vi måste bidra till att minska antalet döda och saknade. Hur kan Frontex ta itu med detta? Vi anser att det bara finns ett sätt, nämligen att se till att sjöräddningsoperationer ingår i dess befogenheter. Med andra ord bör vi utöver reglerna om invandring till EU också inkludera sjörätt och humanitär rätt och slå fast att människoliv måste räddas närhelst det finns en överhängande risk för att liv ska gå till spillo.
Det är vårt budskap till er, och det här är några punkter där vi skulle vilja ha ett klargörande från er och från rådet.
Jeanine Hennis-Plasschaert
för ALDE-gruppen. - (EN) Fru talman! Låt oss vara uppriktiga och öppna: eftersom Frontex är ett samordningsorgan kan vi inte förvänta oss att byrån i sig och på egen hand ska stoppa inflödet av olagliga invandrare, eller sätta stopp för människohandeln. Frontex är inte, och kommer aldrig att bli, en patentlösning på alla problem som den illegala invandringen ger upphov till.
I slutändan är det enkelt: EU:s gränssäkerhet är ytterst alla medlemsstaters ansvar, och gränskontroller måste organiseras i en anda av delat ansvar och solidaritet mellan medlemsstaterna.
De senaste åren har vi stått inför en verklig paradox. Vi har hört medlemsstater uppmana Frontex att omedelbart stoppa strömmen av olagliga invandrare och utnyttja så mycket utrustning som möjligt. Den centrala förteckningen över tillgänglig teknisk utrustning är emellertid, som ni vet, bara en virtuell förteckning. Tillgångarna på denna lista tillhör medlemsstaterna, och användningen är avhängig av deras vilja. Det står klart att viljan hos ett antal medlemsstater kan diskuteras.
När det gäller finansieringsramen skulle Frontex budget omedelbart gå upp i rök om all utrustning skulle utnyttjas på en gång. Därför är den viktigaste fråga som fortfarande måste besvaras - och här vänder jag mig till rådet - om rådet är redo att utvidga principen om obligatorisk solidaritet och tvinga alla medlemsstater att bidra, dvs. en obligatorisk solidaritetsmekanism.
De senaste åren har medlemsstaterna upprepade gånger bekräftat vikten av att säkra full respekt för internationella skyldigheter i fråga om mänskliga rättigheter vid hantering av migration. Medlemsstaterna har betonat vikten av europeisk solidaritet i samband med delning av bördan som en grundläggande princip. Ändå lamslås alltför ofta ett effektivt beslutsfattande av dessa medlemsstaters oförmåga att samarbeta i sitt eget ömsesidiga intresse.
Håller rådsordföranden med om att det är dags att sluta prata och börja handla? Håller ni inte med om att rörligheten kommer att öka snarare än minska i en värld som präglas av tilltagande regionala konflikter och ett ökat gap mellan rika och fattiga? Är det inte hög tid att medlemsstaterna skaffar sig möjligheter att hantera den utmaningen med en radikal, men ansvarsfull, omprövning av sin syn på vad som ska vara ett övergripande paket för en gemensam - jag upprepar, gemensam - migrationspolitik?
Tyvärr måste jag lämna kammaren nu, eftersom jag deltar i det pågående trepartsmötet på hög nivå om återvändandedirektivet. Jag ser dock fram emot att få ert detaljerade svar så snart som möjligt.
Mario Borghezio
för UEN-gruppen. - (IT) Fru talman, mina damer och herrar! Frontex-initiativet förtjänar stöd. Det sätter gränserna för den europeiska civilisationen inför en våg av illegal invandring som är överlagd, mycket ofta leder till smärtsamma mänskliga tragedier och innebär stora inkomster för maffialiknande kriminella organisationer. Den måste därför bekämpas med största möjliga beslutsamhet.
Vi anser att en del mycket effektiva åtgärder har vidtagits av länder som Spanien, vars SIVE-system har inneburit att en mycket sofistikerad, högteknologisk mur har kunnat resas mot illegala invandrare. Det är meningslöst att gråta krokodiltårar över dödsfall och humanitära incidenter när vi inte gör någonting för att försvara våra kuster. Mitt eget land gjorde ingenting under lång tid - tänk bara på situationen i Lampedusa - trots att det enda vi behöver göra är att förhindra att fartyg med illegala invandrare når medlemsstaternas territorialvatten.
När det gäller rättsläget framförs fortfarande fullständigt ogrundade skäl mot att kriminalisera illegal invandring. Gripande och kvarhållande av illegala invandrare omfattas helt och hållet av artikel 5 f i den europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna, där det tydligt står att ett undantag från förbudet mot frihetsberövande avser personer som obehörigen reser in i ett annat land.
Slutligen kan inte EU försöka undgå att granska resultatet av det fullständiga genomförandet av Schengenavtalet, som finns framför ögonen på oss. Syftet med Schengen var att främja fri rörlighet för arbetstagare och studenter, men i själva verket har ett slags grönt kort för brottslingars fria rörlighet skapats. Är det vad vi vill ha på vårt territorium? Definitivt inte. Vi måste därför snarast vidta åtgärder. Direktivet från 2004 måste ses över mot bakgrund av detta resultat.
Medlemsstaterna skulle fastställa inkomstgränser och införa en skyldighet för alla som reser in i våra länder att visa att deras tillgångar är lagliga. Så blev det inte - Italien har t.ex. inte gjort det - och därför invaderas våra städer, däribland kristendomens huvudstad, av romer och rumäner som begår brott, våldtäkter och andra olagliga handlingar, utan att bli utkastade. Låt oss fundera över detta resultat.
Cem Özdemir
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Fru talman! Sedan den europeiska byrån för gränssäkerhet, Frontex, inrättades har genomförandet av de europeiska arbetsprogrammen gått framåt effektivt och planenligt. Min grupp har ändå, sedan förordningen om Frontex antogs, varit oerhört bekymrad över de allvarliga incidenterna i Medelhavsområdet, där människor som gett sig av för att få ett bättre liv ofta förlorar sina liv under försöket.
Vi har därför några frågor till rådet, bl.a. denna: Har Frontex till fullo införlivat människorättsliga skyldigheter i sina gällande föreskrifter och sin praxis? Eller, för att vara lite mer exakt och frispråkig: Kan rådet och kommissionen garantera att de EU-medlemsstater som får stöd av Frontex uppfyller alla sina förpliktelser enligt internationell rätt och den internationella konventionen när det gäller säkerhet vid och övervakning av de yttre gränserna?
Den statistik som Frontex offentliggjort avser endast antalet invandrare som har hindrats från att resa in i EU. Det finns ingen statistik över antalet asylsökande som gripits, och det är inte heller klart hur de har behandlats. Vi skulle vilja veta om det finns någon statistik över antalet asylsökande som gripits. I så fall, varför har dessa siffror inte offentliggjorts?
Slutligen - om en asylsökande grips, vilken roll spelar Frontex för samordningen av asylansökan? Var granskas ansökningarna? Vilka mekanismer finns för att garantera att en ansökan granskas ordentligt innan den asylsökande skickas tillbaka?
Tobias Pflüger
för GUE/NGL-gruppen. - (DE) Fru talman! EU och dess institutioner hävdar alltid att kampen för mänskliga rättigheter är av största betydelse. Det tycks dock inte gälla för EU:s egen byrå Frontex och den politik som ligger bakom den. EU vill använda Frontex för att mota bort människor utifrån - man vill inte rädda liv.
Hjälporganisationer menar att fler flyktingar dör sedan Frontex inrättades eftersom de nu måste resa längre. Frontex håller på med en militarisering av EU:s system för att avvisa flyktingar. Frågan är varför flyktingarna egentligen vill komma hit? Det beror i hög grad på välfärdsgapet, och något måste göras. Klimatförändringen kommer att förvärra situationen och leda till att ännu fler flyktingar försöker nå Europa.
Frontex är undantaget all parlamentarisk kontroll. Jag kommer ihåg en utfrågning som anordnades av utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, när Frontex verkställande direktör inte ansåg att han behövde vara med. EU:s strategi är uppenbarligen att plocka ut de bästa invandrarna och flyktingarna och hålla stånd mot de övriga, bl.a. med hjälp av Frontex. På det hela taget bidrar Frontex till att förvärra situationen för flyktingar. Min grupps ståndpunkt är därför mycket klar: Frontex måste läggas ned, och i stället måste mer göras för att hjälpa flyktingarna praktiskt. Det vore den rätta strategin i stället för ännu mer isolationism och ständig förstärkning av Fästning Europa.
Georgios Georgiou
för IND/DEM-gruppen. - (EL) Fru talman! Frågan om gränsöverskridande överenskommelser är inte något svårfattligt, som Lysias eller Ciceros texter. Å andra sidan kommer inte Frontex att göra någonting för att lösa alla problem vi menar finns mellan Europa och de olyckligt lottade som söker sin tillflykt här. Dessa stackare är asiatiska offer som utnyttjas av grannländer som samarbetar med EU men aldrig ser konsekvenserna ur europeiskt perspektiv.
Men om det fick negativa effekter, och Frontex exempelvis både måste fullgöra sin räddningsfunktion och informera oss om varifrån människorna kommer och vilka stater som tillåter denna olagliga handel med olyckliga människor, som ofta hamnar på havets botten, då skulle EU kunna vidta egna åtgärder mot sådana länder och dra in det stöd som vi överöser dem med i dag.
Koenraad Dillen
(NL) Fru talman! Vi kan givetvis bara välkomna den utvidgning av Frontex uppgifter som har tillkännagetts, planerna på en alleuropeisk gränsbevakning och upprättandet av en centraliserad europeisk databas. Det är också ett gott tecken att Frontex fått grönt ljus för att inleda förhandlingar om samarbetsavtal med ett antal avrese- och transitländer, för att få till stånd gemensamma insatser mot illegal invandring. Å andra sidan är det naturligtvis så att denna byrå står och faller med medlemsstaternas tekniska bistånd och politiska stöd, som alltför ofta i det förflutna visat sig problematiskt. Frankrike, Tyskland och Nederländerna, exempelvis, har varit mycket mer aktiva än Belgien, som bara deltagit i tre operationer.
Samtidigt kan vi inte alltför mycket sätta vår lit till en förstärkning av de yttre gränserna, och vi får definitivt inte låta oss förblindas av Frontex tv-mässiga operationer i Medelhavet. De flesta illegala invandrare kommer lagligt till Europa men försvinner in i olaglighet när deras visum löper ut. De är hundratusentals. Ur det perspektivet kommer de 53 000 gripanden som kommissionen föreslog för några månader sedan därför egentligen bara att bota symtomen.
Kärnfrågan är fortfarande att både EU:s medlemsstater och EU bär ansvaret för den okontrollerade och illegala invandringen, med alla dess katastrofala följder för samhället. Jag talar inte bara om den flexibla visumpolitiken och den släpphänta politiken i fråga om spårning och återsändande, utan också om de oansvariga regleringsvågorna i vissa medlemsstater, som har skapat ett enormt sug. Utvidgningen av Schengen österut är i dagsläget det senaste av dessa skadliga beslut. Man kan därför undra om inte Frontex bara måste agera åskledare för att lugna de europeiska medborgarna.
Patrick Gaubert
(FR) Fru talman, herr kommissionsledamot, Jacques, mina damer och herrar! Vi granskar nu mycket betydelsefulla texter som bör leda till verklig förändring och - det törs jag nog säga - en verklig revolution i hanteringen av migrationsströmmar. Jag tänker framför allt på återvändandedirektivet, blåkortsdirektivet, direktivet om påföljder för arbetsgivare och direktivet om en gemensam uppsättning rättigheter.
Det pågående lagstiftningsarbetet måste slutföras så snabbt som möjligt om vi vill ha effektiva resultat som är synliga för våra medborgare och tredjelandsmedborgare. Vi måste sända ett tydligt budskap. Som parlamentsledamöter ger vi frågan om invandring stor uppmärksamhet och går rakt på sak. Vi måste titta på förvaltningen av våra yttre gränser och Frontex roll i det sammanhanget. Frontex bildades inte för att bärga drunknade kroppar i Sydeuropa. Det bildades inte för att hjälpa svältande barn i Östeuropa, som av sina föräldrar tagits med på en oändlig migrationsresa. Frontex har ett tydligt uppdrag: att skydda våra gränser för att skydda våra medborgare.
Medlemsstaterna måste därför ta sitt ansvar och fullgöra sina åtaganden genom att ge Frontex alla resurser byrån behöver för att kunna fullgöra sina uppdrag under bästa möjliga förhållanden. Vi måste sluta se Frontex som en tillfällig eller isolerad åtgärd. Frontex måste kunna ta itu med, och hålla jämna steg med, de företeelser som ingår i dess ansvarsområde: migration och illegal invandring, organiserad brottslighet, smugglare, alla former av olaglig handel. Frontex måste utgöra kärnan i det större gränssäkerhetsprojektet, och i detta avseende krävs ett närmare samarbete med de högre myndigheter som ansvarar för dessa frågor.
Som vanligt är det de överordnade principerna och den politiska viljan som utgör ett hot mot en friktionsfri verksamhet inom byrån: varje medlemsstat måste erinras om sitt åtagande med avseende på principerna om ansvar, solidaritet och respekt. Jag hoppas att kommissionen och framför allt rådet tar till sig våra önskemål och farhågor och att de inte motarbetar en byrå som vi behöver på EU-nivå.
Javier Moreno Sánchez
(ES) Fru talman, mina damer och herrar, herr rådsordförande, herr kommissionsledamot! Frontex fungerar, som ni sa. Förra året, exempelvis, minskade antalet illegala invandrare som kom till Kanarieöarna med 61 procent tack vare de gemensamma operationerna. Maffiaorganisationer försöker dock hitta nya vägar att kringgå säkerhetsoperationerna. Deras verksamhet utgör haren, och vår respons är sköldpaddan. Vi känner alla till La Fontaines fabel, och hur den slutar: visst kommer vi att vinna loppet, men hur många liv kommer att spillas innan dess?
Vi måste tala klarspråk med varandra och med allmänheten. Vill vi verkligen ta itu med problemet med illegal invandring tillsammans, eller bara få det att se ut som om vi tar itu med det? Frontex ger ett mervärde genom att minska antalet illegala invandrare, rädda liv och bekämpa människohandel, och byrån har stor avskräckande effekt i de områden som övervakas.
Men det är viktigt att gå ett steg längre och säkra ett integrerat europeiskt system för att hantera alla yttre gränser i EU. Frontex behöver lämpliga mandat och resurser. Kommissionens förslag går i rätt riktning, men vi vill veta hur enade och engagerade medlemsstaterna är i kampen mot illegal invandring, en företeelse som påverkar oss alla, inte bara länder vid den södra gränsen.
Hur ser medlemsstaterna på idén om att införa ett europeiskt gränsövervakningssystem? När det handlar om Frontex operativa kapacitet, vad anser rådet om inrättandet av regionala center i utsatta områden, särskilt vid de södra sjögränserna?
Och när det gäller den viktiga frågan om gränsövervakning, vilken roll kommer Frontex att få i Iconet, och hur har rådet reagerat på förslaget om inrättande av Eurosur?
Till sist vill jag säga att jag håller med er, herr kommissionsledamot, om att samarbete med tredjeländer är ett nödvändigt inslag i kampen mot illegal invandring. Vilka åtgärder kommer Frontex att vidta för att underlätta utveckling av de avtal som ingåtts av medlemsstater som Spanien? Jag tror att svaren på frågor som dessa kan ge en första indikation om hur och när vi kommer att vinna loppet.
Sarah Ludford
(EN) Fru talman! Medlemsstaterna har både en rättighet och en skyldighet att kontrollera sina gränser ordentligt, att hantera invandring och samarbeta sinsemellan och i hela EU, oavsett om de tillhör Schengenområdet eller inte, vilket mitt land sorgligt nog inte gör. Det betyder att de måste samarbeta med Frontex och genom Frontex, i den mån de juridiskt sett har rätt att göra det, och att de måste stödja de så kallade RABIT - de mobila gränsvakterna - och se till att Frontex har nödvändiga resurser.
Välförvaltade gränser får dock inte innebära omänsklig behandling av migranter eller åsidosättande av kravet att följa flyktinglagstiftningen genom att ge tillgång till ett asylförfarande. Därför bör vi vid sidan av de mobila gränsvakterna ha asylexpertgrupper, som med kort varsel kan tillkallas för att hantera stora inflöden av potentiella migranter och göra individuella bedömningar av eventuella ansökningar.
Frontex kan inte ersätta ett övergripande migrationssystem - som vi ännu inte har - som omfattar illegal invandring och laglig migration och har korrekta vägar för laglig migration, samtidigt som asylförfarandet bibehålls.
Slutligen måste vi se upp med tendensen att blanda ihop invandring och kriminalitet. Begreppet ”gränssäkerhet”, som ofta används, antyder att invandrare automatiskt utgör ett hot. Det gör inte de flesta av dem. De kanske inte har laglig rätt att komma, men det betyder inte nödvändigtvis att de är brottslingar.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Fru talman! Den illegala invandringen visar sitt obehagligaste och mest dramatiska ansikte när det blir fint väder vid Atlantens och Medelhavets kuster.
Maffiagruppernas verksamhet är mycket mer omfattande nu när risken framstår som mindre. Det är därför denna debatt är så nödvändig: för att stödja, underlätta och främja alla initiativ för att förhindra och neutralisera ett kriminellt gissel som äventyrar så många liv och tar sig över våra gränser, ofta ostraffat.
EU:s yttre åtgärder blir ett viktigt inslag i det sammanhanget. Detta bekräftas av pilotprojekten för Montavia och Kap Verde. Parlamentet gav nyligen utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor tillstånd att delta i detta arbete genom att godkänna två resor till Senegal och Mauretanien, utmärkta exempel på ursprungs- och transitländer för illegala invandrare.
EU:s yttre åtgärder när det gäller invandring måste hädanefter vara mer aktiva och synliga och inriktas på mycket mer relevanta länder, främst Guinea-Conakry.
Frontex har gjort goda framsteg på kort tid. Byrån har medel, närmare bestämt 70 miljoner euro, och genomtänkta samordningsförfaranden, men vi behöver rådets otvetydiga stöd, exempelvis för att göra databasen Crate till mer än en katalog över resurser eller ett tillkännagivande av erbjudanden. Problemet är efterhängset och dramatiskt och kräver att vi fortsätter med våra ansträngningar och upprätthåller våra system för förebyggande, bistånd och övervakning, med resurser och personal som ständigt står till förfogande och kan utnyttjas i rätt tid, på Kanarieöarna och i Medelhavet.
Under första kvartalet i år var det 1 702 invandrare som nådde Kanarieöarna, jämfört med 1 425 samma period året innan. Nu kommer det fler invandrare, men de använder färre båtar. På tre år har 48 305 invandrare kommit till Kanarieöarna. Antalet minskade visserligen mellan 2006 och 2007, från 31 000 till 11 000, men den bistra sanningen är att allt fler invandrare kommer till Kanarieöarnas hamnar och att vi varje dag hittar kroppar vid Orans kust i Medelhavet, eller just vid Kanarieöarna.
Dessutom - och avslutningsvis - gör mellan 15 och 20 procent av de invandrare som skickas tillbaka nya försök. Det är alltså ett efterhängset problem. Därför behöver vi en större gemensam vilja över hela linjen och mindre gemensam retorik.
Genowefa Grabowska
(PL) Fru talman, herr kommissionsledamot, herr rådsordförande! Malta, Spanien, Italien och Frankrike är länder som särskilt drabbas av migrationsströmmar, men de utgör inte de enda migrationsvägarna.
Jag vill fästa parlamentets uppmärksamhet på EU:s östra gräns, särskilt gränserna till mitt land Polen. De senaste månadernas händelser visar att migrationsströmmar även passerar över den gränsen, och att mänskliga tragedier äger rum där också. Jag vill påminna parlamentet om att två tjetjenska barn dog av utmattning när de försökte ta sig över gränsen till Polen tillsammans med sin mamma. Vid sidan av illegala invandrare från Ukraina och Vitryssland finns intagna från Pakistan, Korea och Vietnam på Polens säkra flyktingförläggningar.
Migration, framför allt olaglig migration, är ett problem som rör hela EU, och det är därför beklagligt att unionen inte har en gemensam syn på olaglig migration. De principer som tillämpas av medlemsstaterna i fråga om asyl och utvisning skiljer sig kraftigt åt. Jag vill därför ta tillfället i akt att betona att vi behöver en gemensam rättslig ram. Då skulle det vara möjligt för oss att åtminstone behandla illegala invandrare på samma sätt i hela EU. Det enda alternativet till illegal invandring är givetvis laglig migration, och det bör inte EU:s medborgare vara rädda för. Det utgör en möjlighet för det åldrande Europa. Därför välkomnar jag den hållning som det slovenska ordförandeskapet intagit, för även jag anser att det krävs ett närmare samarbete mellan tullen och gränskontrollmyndigheterna för att förbättra dagens metod för förvaltning av unionens gränser.
Dessutom måste medlemsstaternas engagemang i Frontex insatser öka. De får inte fortsätta att vara så själviska som de varit hittills utan måste bli mer generösa när det handlar om att utrusta denna viktiga byrå. Det är inte bara experter jag tänker på utan även, och viktigast, fartyg, flygplan och annan utrustning för att säkra ett effektivt skydd av EU:s gränser. Det är ju faktiskt många människoliv som står på spel till havs och i bergen, för att inte tala om vår gemensamma säkerhet.
Carlos Coelho
(PT) Fru talman, herr rådsordförande, herr vice kommissionsordförande, mina damer och herrar! Vi står inför en kris i form av illegal massinvandring, som får konsekvenser för hela EU:s säkerhet och sammanhållning. Invandringen har enorma dimensioner och kräver, särskilt i ett område utan inre gränser, en strategi på EU-nivå.
Jag stöder därför inrättandet av ett europeiskt gränsövervakningssystem, Eurosur, som kan effektivisera och koppla samman medlemsstaternas gränskontrollsystem och därmed öka EU:s inre säkerhet, motverka illegal invandring, förhindra gränsöverskridande brottslighet och terrorism och stärka medlemsstaternas kapacitet för räddningsinsatser.
Jag stöder också den centrala roll som Frontex måste spela när det gäller att kontrollera och övervaka de yttre gränserna. Jag håller med om att Frontex måste underlätta tillämpningen av gällande och framtida EU-bestämmelser och även göra tillämpningen effektivare med avseende på förvaltning av de yttre gränserna och samordning av medlemsstaternas insatser samt, framför allt, det tekniska och operativa biståndet till medlemsstater som behöver det. Jag vill dock påminna rådet och medlemsstaterna om att dessa mål kan nås endast om vi förser denna byrå med de nödvändiga mänskliga och finansiella resurserna, vilket fram till alldeles nyligen tyvärr inte alls var fallet.
Vad beträffar systemet för in- och utresa anser jag att vi bör vara försiktigare. Jag är bekymrad över alla dessa förslag om övervakning av enskilda, vars antal ökar med oroväckande hastighet. Vi tycks vara oförmögna att slutföra vad vi redan enats om och vi hetsar vidare, utan att tänka på att undvika överlappning eller dubbelarbete, bedöma vilken effekt dessa frågor får för individens grundläggande rättigheter eller vidta skyddsåtgärder där det är lämpligt.
Enligt min mening bör kommissionen, i stället för att föreslå nya mekanismer, inrikta sig på att ta igen de förseningar som redan uppstått och så snart som möjligt få igång system som SIS II (Schengens informationssystem) och VIS (Informationssystemet för viseringar).
Katrin Saks
(ET) Herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! I ett EU utan inre gränser är samarbete och solidaritet för att skydda våra yttre gränser av största vikt, liksom ytterligare förbättring av Frontex verksamhet.
Vid sidan av de invandrare som korsar Medelhavet i båt, som det har talats mycket om och som vi alla utan tvivel känner till tack vare medierna, finns det också ett enormt problem med människor som kommer från tredjeländer med visum och som inte har för avsikt att ge sig av när deras visum löper ut. Det handlar huvudsakligen om invandrare från öst.
Här är ett gemensamt informationssystem för viseringar av stor betydelse, och i det här sammanhanget är det inte tillräckligt att ge en nationalstat eller medlemsstat ökat ansvar. Mer samarbete mellan länder är mycket viktigt.
Vidare har det talats mycket om en gemensam migrationspolitik. I vissa avseenden är det helt klart väsentligt. Vissa frågor måste dock förbli medlemsstaternas behörighet, exempelvis frågan om kvoter, för i sådana frågor måste varje land bedöma sina egna integrationsmöjligheter. Frågor av det slaget kan inte lösas ovanifrån.
Panayiotis Demetriou
(EL) Fru talman! Jag tror inte det är nödvändigt att upprepa vad vi just har hört från de ledamöter som redan talat. De har i alla fall tagit upp nästan alla aspekter av problemet, som alla ser som komplicerat, besvärligt och mycket akut.
När det gäller rådets och kommissionens uttalanden vill jag här och nu säga att vi måste sluta prata och börja handla. EU:s insatser måste styras av tre principer. För det första måste budskapet vara tydligt, och invandringsproblemet måste erkännas inte bara som ett nationellt problem utan som ett europeiskt. För det andra måste solidaritetsprincipen tillämpas i praktiken i det här sammanhanget. För det tredje måste en holistisk snarare än en fragmenterad politik drivas.
Vi har inrättat Frontex och det är utmärkt. Kommissionsledamoten säger att byrån har organiserats, bemannats och förstärkts med alla nödvändiga resurser. Men kan Frontex lösa problemet? Jag tvivlar på det. Mina kolleger i parlamentet har talat om frågor som orsakerna till invandring. Visst måste vi stärka Frontex. Men framför allt måste vi rikta uppmärksamheten mot Medelhavsländerna. Insatserna på land och till havs måste förstärkas så att vi åtminstone kan stå emot det enorma inflödet av illegala invandrare. Cypern är ett bra exempel. Landet har på senare tid varit målet för illegala invandrare som kommer från Mellanöstern via de områden som ockuperas av Turkiet. EU har möjligheter och metoder att ingripa tillsammans med Turkiet för att förhindra detta.
Utöver det vi alla har diskuterat finns det emellertid ytterligare ett ämne för debatt: den viktiga frågan om mänskliga rättigheter. Vi kan inte offra mänskliga rättigheter för att sätta stopp för illegal invandring och invandring i allmänhet. I vår behandling och hantering av invandrare måste vi tillämpa EU:s människorättsliga principer och värden. Det vill jag uppmana kommissionen och rådet att göra.
Ioannis Varvitsiotis
(EL) Fru talman! Nu när sommaren är här och väderförhållandena är goda, särskilt i Grekland och Medelhavsområdet, kommer den illegala invandringen tyvärr att anta enorma proportioner. Illegala invandrare kommer att anlända till Greklands sjö- och landgränser. Mitt land gör sitt bästa. Det vidtar alla tänkbara åtgärder, men de räcker inte för att hejda denna ström.
Frontex inrättades för fem år sedan. Är vi nöjda med dess resultat? Jag skulle nog säga att vi är det, med tanke på byråns knappa tekniska resurser och begränsade befogenheter. Men om vi vill fatta ett verkligt politiskt beslut måste vi stärka Frontex ytterligare med logistisk infrastruktur och ordentlig lagstiftning. Det är det enda sättet att fullgöra våra skyldigheter. Slutligen måste vi också inrätta en kustbevakning för Medelhavets sjögränser.
Marios Matsakis
(EN) Fru talman! Problemet med illegal invandring är mycket komplext. Det handlar endast till viss del om försvaret av ett lands och hela EU:s gränser.
Vi måste undersöka de orsaker och drivkrafter som får dessa människor att komma till Europa. De riskerar sina egna och sina anhörigas liv. De reser tusentals kilometer. De utstår ohyggliga förhållanden men fortsätter ändå att komma. Jag antar därför att de kommer att fortsätta komma, även om vi bygger en sex meter hög mur längs hela EU:s gräns.
Kommissionsledamoten sa något annat mycket klokt. Dessa människor kommer därför att vi behöver dem. Det finns arbete för dem i våra medlemsstater. Så varför kan vi inte åstadkomma ett system för att legalisera de illegala invandrarna? Varför kan vi inte utarbeta ett förvaltningssystem genom vilket dessa människor kan ledas till våra länder på ett lagligt och säkert sätt?
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Herr kommissionsledamot, herr minister! Jag ser det som djupt upprörande när det antyds att vår säkerhet hotas av de svältande människor som kommer hit och söker arbete för att kunna försörja de familjer de lämnat kvar. Jag skulle vilja påminna mina kolleger i parlamentet om det anförande Kofi Annan höll när vi tilldelade honom Sacharovpriset. Han bad oss att göra raka motsatsen till det vi gör: han bad oss att öppna våra gränser. När vi tittar framåt en aning kan vi alltför väl se att vi kommer att behöva de här arbetstagarna eftersom vi kommer att få brist på arbetskraft i EU.
Så vad gör vi? Vi bygger murar och vi tänker välja ut dem som får komma in - vi tänker välja ut de människor vi behöver. Det är fullständigt oacceptabelt. Vi behöver en annan politik, en politik som är öppen för alla dessa människor.
Vad jag vill veta är emellertid vad Frontex hoppas kunna göra, exempelvis i transitländerna. I det sammanhanget vill jag nämna Mauretanien, som jag känner till eftersom EU skickade mig dit som chef för valobservatörsuppdraget. Vi gjorde en utfästelse till detta fattiga land om att hjälpa det med övergången till demokrati. Mauretanien måste hantera de strömmar av invandrare som korsar landet på sin väg till Kanarieöarna.
(Talmannen avbröt talaren.)
Hubert Pirker
(DE) Fru talman, mina damer och herrar! Vi är här för att diskutera Frontex, och det är vad vi bör koncentrera oss på. Frontex måste givetvis betraktas mot bakgrund en övergripande migrationsstrategi för att å ena sidan hantera laglig invandring men å andra sidan bekämpa illegal invandring.
I detta större sammanhang är Frontex det säkerhetsinstrument som krävs för kampen mot illegal invandring och människosmuggling, och det utnyttjas på de områden där medlemsstaterna har svårigheter. Vi måste därför se till att Frontex verkligen kan utvecklas till ett framgångsrikt säkerhetsinstrument.
Parlamentet har lyckats få till stånd en fördubbling av budgeten, med en kraftigt utökad tidsram för gemensamma insatser. Det gläder mig att operationerna Hera och Nautilus redan har inletts och att Poseidon startar inom några dagar. Men - och nu vänder jag mig till rådet - en operation kan bli framgångsrik endast om medlemsstaterna tillhandahåller de förutsättningar som krävs och ställer de nödvändiga instrumenten till förfogande.
Detta är därför mitt önskemål och min angelägna vädjan till rådet: Gör ert yttersta för att se till att vi inte hamnar i samma situation som tidigare år, när medlemsstaterna drog ut på tiden. De måste äntligen förstå att vi behöver detta säkerhetsinstrument och att vi ger det möjlighet att fungera effektivt med hjälp av de nödvändiga resurser ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Janez Lenarčič
rådets ordförande. - (SL) Det har varit oerhört intressant att närvara vid denna dynamiska debatt. Jag tror att en sak var uppenbar för alla under debatten: det är laglig invandring som EU behöver, medan den andra typen av invandring, den olagliga, bör bekämpas. Det var en punkt på dagordningen för dagens debatt.
Ordförandeskapet tillhör under alla omständigheter dem som anser att illegal invandring bör bekämpas eftersom den vanligen har sin grund i brottslighet. Bakom den finns ett samfund av organiserad brottslighet som inte bryr sig om vad de människor får utstå som de försöker få in i EU, i det här fallet. Jag måste säga att jag inte håller med de parlamentsledamöter som menar att rådet försöker undvika de här debatterna. Inte heller kan jag hålla med dem som tycker att vi fortfarande bara pratar.
Rådet undviker inte den här debatten. Det var det slovenska ordförandeskapet som i mars i år anordnade konferensen om de framtida utmaningarna när det gäller att kontrollera EU:s yttre gränser, och alla eller de flesta frågor som behandlats i dagens debatt togs upp på konferensen, som hölls på ministernivå. Jag håller under alla omständigheter med Jeanine Hennis-Plasschaert om att det nu är dags att agera. Hennes frånvaro är ett bevis för att vi handlar. Hon närvarar vid ett mycket viktigt evenemang, nämligen den avslutande delen av trepartsdiskussionen om återvändandedirektivet, som jag fått höra fortskrider mycket bra och kanske kan avslutas framgångsrikt i dag.
Återvändandedirektivet är en viktig aspekt i kampen mot illegal invandring. Om det antas vid första behandlingen, vilket är det slovenska ordförandeskapets förhoppning och Europaparlamentets ambition, får vi ett nytt verktyg som kan hjälpa oss att hantera den illegala invandringen med större framgång.
Solidaritetsfrågan är av stor politisk betydelse i samband med problemen med illegal invandring. Vi måste dock inse att det redan finns vissa solidaritetsinslag: vi hade Schengenresursen, eller ”Schengenfaciliteten”, för nya medlemsstater, vi har Frontex, och kommissionsledamoten har räknat upp viktiga resurser som medlemsstaterna frivilligt har ställt till byråns förfogande i solidaritetens namn.
Jag kan därför inte hålla med om att det inte finns någon solidaritet i EU. Det finns solidaritet, men det finns utrymme för förbättring. Vi måste ta hänsyn till att kontrollen av de yttre gränserna omfattas av medlemsstaternas behörighet - jag tror Claudio Fava var en av dem som påpekade det. Varför är det så? Helt enkelt för att de flesta av dem vill ha det så. Solidariteten har därför sina begränsningar. De flesta av medlemsstaterna vill att kontroll av de yttre gränserna ska omfattas av deras behörighet.
Katrin Saks nämnde att medlemsstaterna inte vill påtvingas en invandringskvot utifrån eller ovanifrån. De vill bestämma sådana saker själva. Detta är ramarna för vår verksamhet, och inom de ramarna försöker det slovenska ordförandeskapet finna möjliga vägar framåt. Jag tycker att vi redan lyckats få till stånd ett antal åtgärder, men vi måste arbeta vidare med andra.
Jag skulle vilja säga några ord om mottagningsenheter, som Javier Moreno Sánchez tog upp. En mycket svår debatt om detta ämne pågår fortfarande. Frågan är politiskt känslig och inte alls enkel. Rådet kommer att arbeta med den under en tid framöver.
Cem Özdemir tog upp asylfrågan. Det finns statistik om asyl. Asylsystemet fungerar på EU-nivå, men vi försöker göra det effektivare. Första steget var offentliggörandet av Europeiska kommissionens grönbok om det framtida asylsystemet och rådets beslut om förbättring av det praktiska samarbetet, som antogs vid det senaste mötet i rådet (rättsliga och inrikes frågor).
Jag tänker sluta här, även om jag kunde säga mer om detta intressanta och aktuella ämne. Jag kan försäkra er om att era synpunkter är viktiga och att vi kommer att ha dem i åtanke under den fortsatta debatten. Det slovenska ordförandeskapet räknar med ert samarbete för att komma vidare med detta ärende.
Jacques Barrot
kommissionens vice ordförande. - (FR) Fru talman, mina damer och herrar! Jag vill först och främst återkomma till huvudämnet för denna debatt, Frontex, och göra några klargöranden. Claudio Fava undrade t.ex. om den utrustning som utnyttjas av Frontex är fullt användbar i praktiken.
Det stämmer att Frontex är beroende av medlemsstaterna för den tekniska utrustning som krävs för de insatser byrån samordnar, och byrån har så här långt varit nöjd med hur medlemsstaterna tillhandahållit den utrustning som finns tillgänglig i databasen Crate.
Ytterligare ett steg vore förstås att inrätta ett obligatoriskt system för medlemsstaterna genom att ändra grundförordningen om byrån. Kommissionen nämner detta i sin utvärderingsrapport, och diskussionerna med Frontex och medlemsstaterna om denna fråga kommer att fortsätta. Frontex har ingått tekniska avtal med de flesta medlemsstater om villkoren för utnyttjande av utrustningen. Byrån kan givetvis inte köpa mycket dyr utrustning, men i utvärderingsrapporten rekommenderade kommissionen att Frontex skulle köpa eller hyra utrustning som används ofta, t.ex. mörkerglasögon, mindre radarutrustning och värmekameror.
Eftersom Javier Moreno Sánchez särskilt tog upp dessa frågor vill jag också säga att det finns en del platser där riskerna är större, och vi kanske skulle kunna överväga att upprätta permanenta operativa enheter i sådana fall. Frontex undersöker för närvarande detta.
Det finns många andra frågor, och jag ber om ursäkt för att jag inte nämner alla ledamöter trots att jag gjort noggranna anteckningar.
Många av er frågade om Frontex förmåga att i dagsläget hjälpa människor vars båtar har förlist. Det är viktigt att komma ihåg att det är medlemsstaterna som ansvarar för att ta hand om eller rädda dem som råkat ut för sådana olyckor - Frontex har inget mandat på det området. Med det sagt tror jag att det stämmer att många liv lyckligtvis har kunnat räddas tack vare de operationer som samordnats av Frontex. Fler människor måste räddas, för något vi har lärt oss av dessa förfärliga haverier med fattiga människor, som ofta också har utnyttjats, är att detta är en oerhört angelägen fråga i samband med operationerna.
Jag vill helt kort än en gång upprepa vad ordföranden och ministern just sagt, och även Patrick Gaubert: det handlar i grund och botten om att EU måste börja förvalta migrationsströmmarna, och de kan inte förvaltas effektivt utan Frontex, utan övervakning av våra yttre gränser. Det råder ingen tvekan om att vi behöver rättsliga ramar som gradvis gör det möjligt för EU att finna en verklig europeisk lösning på alla dessa migrationsproblem. Jag måste också säga att en av de största uppgifter jag har framför mig är utarbetandet av ett nytt meddelande om denna övergripande strategi i fråga om migration, som bör beakta alla de aspekter som ni tagit upp.
Jag vill tillägga att en migrationspolitik inte kan lyckas utan ett nära samarbete med ursprungsländerna, och det som sagts i den frågan är också att alla insatser för att stärka samarbetet med de berörda länderna är välkomna.
Herr minister! Ni påpekade nyss att trepartsdiskussionen om återvändandedirektivet tycks gå framåt. Det är också en av hörnstenarna i denna övergripande invandringspolitik, som givetvis måste vara en övergripande politik men också en gemensam politik; solidaritet är av avgörande betydelse. Det har talats mycket om räddningsinsatser till sjöss här i kväll, men vi får inte glömma EU:s gränser österut.
Avslutningsvis vill jag säga att illegala invandrare givetvis måste behandlas med respekt för grundläggande rättigheter, som EU har ett djupt engagemang för. Allt detta betyder att vi behöver en verklig övergripande strategi, en strategi som är mänsklig men samtidigt oerhört seriös och rigorös. Det är nödvändigt om vi inte vill att Europa ska vara en fästning utan att det ska vara öppet, men öppet inom ramen för regler som vi ser som rimliga, som innebär respekt för individen och som samtidigt är avsedda att se till att medlemsstaternas integrationsinsatser lyckas. Invandringspolitiken kan nämligen inte bli framgångsrik utan integration.
Det var allt jag ville säga, och jag ber ledamöterna om ursäkt för att jag inte har besvarat alla de frågor som ställts. Jag kan försäkra er om att jag gärna lyssnar på parlamentet när vi försöker lägga grunderna för denna övergripande invandringspolitik.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Marian-Jean Marinescu  
skriftlig. - (RO) EU:s yttre gränser, både på land och till sjöss, skyddar alla medlemsstater från möjliga hot på grund av illegal invandring, olaglig handel och organiserad brottslighet.
De instrument som Europeiska kommissionen föreslår i samband med utvecklingen av Frontex, nämligen toppmoderna gränsövervakningssystem, teknisk utrustning och snabba insatsenheter, är utan tvekan lämpliga.
Åtgärderna för att stärka gränserna bör dock utgöra en gemensam insats på EU-nivå och inte endast falla på de länder som ligger längs gränserna. Dessutom måste åtgärder vidtas inte bara vid EU:s gränser, utan även vid dess grannländers gränser.
Jag vill påminna er om att politisk stabilitet, utveckling av demokrati och ekonomi och en högre levnadsstandard i tredjeländer som gränsar till EU avsevärt kommer att minska trycket på gränserna. Av det skälet måste samarbete med behöriga myndigheter i dessa länder prioriteras högt.
De projekt som kommissionen presenterat måste snarast få tillräcklig finansiering, så att de kan genomföras så snart som möjligt.
