Förberedelser inför Europeiska rådets möte (den 15-16 oktober 2008) (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är uttalanden av rådet och kommissionen om förberedelser inför Europeiska rådets möte, samt situationen för det globala finanssystemet.
Jean-Pierre Jouyet
rådets ordförande. - (FR) Fru talman, herr kommissionsordförande, mina damer och herrar! Jag är säker på att ni förstår hur svårt det är att tala till parlamentet omedelbart efter en sådan gripande stund av mänsklighet och solidaritet som vi just har haft med Ingrid Betancourts personliga berättelse och uppmaning till handling.
Men vi måste återvända till verkligheten. Europeiska rådet sammanträder den 15 och 16 oktober. Denna nya session får en särskild betydelse i denna tid av kris och instabilitet som innebär krav på att EU visar prov på politisk vilja, initiativ och beslutsamhet. Den ekonomiska och finansiella situationen kommer att dominera arbetet i Europeiska rådet.
Som jag sa till parlamentet den 23 september är denna kris inte bara en amerikansk kris. Den är nu en europeisk kris. Den är nu en internationell kris. Det bristande förtroendet för marknaderna och för vår finansiella sektor har blivit ännu sämre under de senaste dagarna. EU måste ta sitt ansvar.
Rådets ordförandeskap är beslutet att göra allt man kan för att förbättra samordningen och samstämmigheten mellan de nationella initiativen. Så skedde i lördags när de europeiska medlemmarna i G7 sammanträdde i närvaro av kommissionens ordförande, Eurogruppens ordförande och ordföranden i Europeiska centralbanken. Så skedde i går i Ekofin-rådet. Detta kommer också att ske vid Europeiska rådets möte den 15 och 16 oktober.
Vi har nått en överenskommelse på EU-nivå om behovet av nära samråd om hur varje medlemsstat klarar av krisens inverkan på det egna finansiella systemet. Dialogen inom EU är en konkret verklighet. Det är en ständig kontakt mellan regeringarna, förvaltningarna, centralbankerna, banktillsynsmyndigheterna och Europeiska kommissionen. Som Jean-Claude Trichet påminde oss reagerar vi på krisen med våra egna resurser och strukturer. Vi är ingen federal regering som Förenta staterna. Vi har ingenting att skämmas för. Vi måste arbeta med det institutionella sammanhang som är vårt. Det är tid för handling. Huvudsaken är att man inom EU samarbetar och tar sitt ansvar parallellt med Europeiska centralbanken. I sin förklaring måndagen den 6 oktober erinrade ordföranden i Europeiska rådet, Nicolas Sarkozy, om att EU-ledarna var enhälliga i sin önskan att vidta alla nödvändiga åtgärder för att garantera det finansiella systemets stabilitet.
Vi bör välkomna insatserna från Europeiska centralbanken och de andra centralbankerna - den amerikanska, brittiska, svenska och kanadensiska - som just har gått med på en gemensam räntesänkning med en halv procentenhet. Vi måste fortsätta att handla utan dröjsmål. Som finansministrarna påpekade under sitt sammanträde i går föreligger det ett brådskande behov av att lugna insättarna och att tillgodose interbankmarknaden. På detta sätt kommer vi att återupprätta förtroendet. Vi måste också utföra en detaljerad granskning av den finansiella förvaltningen mot ett system som är gynnsammare för ekonomin när det gäller långtidsfinansiering, att uppmuntra EU-medborgare att spara och att minska volatiliteten och spekulationerna på finansmarknaden.
Inget av detta är förenligt med att vidmakthålla en konkurrenskraftig och innovativ finanssektor. För att förbättra styrningen litar vi i hög grad på Europeiska kommissionens förslag. De måste vara snabba och djärva.
I går nådde medlemsstaterna en överenskommelse om ett omedelbart gensvar, först och främst för att garantera de finansiella institutionernas stabilitet genom att tillskjuta kapital eller på annat sätt, beroende på omständigheterna. Från denna synpunkt är de åtgärder som tillkännagavs i morse av den brittiske premiärministern mycket välkomna. De överensstämmer helt klart med de åtaganden som gjordes av stats- och regeringscheferna den 6 oktober. Under tiden tittar Frankrike på en rättsstruktur som, om det blir nödvändigt, skulle tillåta regeringen att göra en finansiell insats när och där det behövs. Europeiska rådets ordförande kommer att fortsätta att använda dessa olika initiativ och förslag som en utgångspunkt för att ta lämpliga initiativ som syftar till att stärka samordningen inom EU.
Vi måste också skydda och garantera insättarnas intressen. Miniminivån för skydd av insättningar i EU kommer, som ni vet, att höjas till 50 000 euro. Vissa medlemsstater - faktiskt ett flertal - har tillkännagett sitt beslut att öka detta skydd till 100 000 euro. Under nuvarande exceptionella omständigheter är det nödvändigt att visa flexibilitet vid tillämpningen av gemenskapsreglerna för statligt stöd och bestämmelserna i stabilitets- och tillväxtpakten. Europeiska kommissionen, under det beslutsamma agerandet av dess ordförande, hjälper oss i detta mycket specifika fall.
Internationell samordning inom ramen för G7 i slutet av veckan är också nödvändig för att återställa förtroendet. Som den japanske finansministern och ordföranden för G7 påpekade måste G7 sända ett starkt, enhälligt budskap från finansministrarna och centralbankscheferna. Det är vad centralbankerna just har gjort och det var en avgörande och mycket positiv signal från denna synpunkt. Självklart måste vi få med de stora framväxande länderna när det gäller stabiliseringen av marknaderna, med tanke på krisens internationella karaktär. Det är precis vad Europeiska rådets ordförande eftersträvar för det utvidgade G8-mötet vid slutet av året.
Slutligen bör Internationella valutafonden vara det huvudforum där diskussionerna förs bland de stora aktörerna i världen. Den bör återta sin ursprungliga roll som finanspolis och övervaka den monetära stabiliteten, den finansiella stabiliteten, vilket man planerade direkt efter andra världskriget i stället för att bara kontrollera situationen för de framväxande länderna och för utvecklingsländerna.
Förutom denna ytterst viktiga utveckling som gäller den ekonomiska och finansiella krisen ville rådets ordförandeskap att man vid rådets möte skulle diskutera energin och klimatfrågan. Under det tyska ordförandeskapets beslutsamma agerande i mars 2007 gjorde Europeiska rådet ambitiösa åtaganden som gällde miljön. Vi vill bevara den miljöinriktade ambitionen i det paket som har lagts fram av kommissionen och som gör att vi hoppas - jag betonar detta - på en överenskommelse med parlamentet vid första behandlingen. Vi måste vara redo och beslutsamma inför de två mötena i Poznań i december 2008 och i Köpenhamn i slutet av 2009.
Emellertid verkar det som om oron hos vissa av våra partner och även hos våra industrier förvärras genom den bakomliggande ekonomiska nedgången. Vi måste tillsammans reagera på denna oro. Vi måste se vilken flexibilitet vi kan ge dem, men utan att ge efter i fråga om målsättningarna, grunderna och de viktigaste överskotten i det paket som kommissionen har föreslagit. Vad paketet handlar om är den utvecklingsmodell som vi måste använda i framtiden, eftersom dagens utvecklingsmodell har ifrågasatts genom den nuvarande ekonomiska och finansiella krisen.
Ordförandeskapet ville också att frågan om energisäkerhet skulle tas upp, i enlighet med slutsatserna från det Europeiska rådets extra möte den 1 september. När det gäller denna fråga kommer jag att vara mycket tydlig: Det återstår fortfarande mycket att göra, framför allt i fråga om energieffektiviteten, diversifieringen av energikällorna, samtrafiken, utvecklingen av infrastrukturen, samarbetet med de stora leverantörsländerna, transitländerna och de stora konsumenterna. Vi skulle vilja anta några inriktningar och riktlinjer som svar på den berättigade oron från många medlemsstater och, framför allt, från de mest beroende medlemsstaterna från energisynpunkt, de centrala och östeuropeiska medlemsstaterna. Vi måste fastställa riktlinjerna så att kommissionen i november kan göra vad den måste göra för att lägga fram förslag till förbättring av energisäkerheten på vår kontinent.
I enlighet med förslaget från Irland i juni, som har godkänts av alla medlemsstater, kommer Europeiska rådet att återvända till frågan om Lissabonfördraget. Denna institutionella fråga är, som vi kan se i dag, mer nödvändig än någonsin och är av central betydelse för vår oro. Som ni vet hade ordförandeskapet senast i december velat utarbeta en gemensam väg som skulle följas. Den irländske premiärministern, Brian Cowen, bekräftade inför Europeiska rådets ordförande att han till de andra stats- och regeringscheferna skulle lägga fram den undersökning som hade beställts av den irländska regeringen, där anledningarna till att man röstade nej i folkomröstningen analyserades och vilka slutsatser som kunde dras av detta. Under sitt besök i Paris tillkännagav han också att man skulle inrätta en parlamentarisk ad hoc-kommitté vars diskussioner skulle bidra till den irländska regeringens diskussioner från och med nu till november. Den 6 november bekräftade utrikesminister Michael Martin inför utskottet för konstitutionella frågor att den irländska regeringen var besluten att komma med konkreta förslag. Samtidigt uppmanar ordförandeskapet dem som ännu inte har gjort det att avsluta förfarandet med ratificeringen av fördraget. Den instabilitet som vi för närvarande upplever är ytterligare en anledning att ge EU en ny rättslig och institutionell ram. Vi behöver den mer än någonsin och vi behöver den snart.
Europeiska rådet kommer också att uppmanas att anta den europeiska pakten för asyl och invandring, vars text var ämnet för en politisk överenskommelse den 25 september i rådet (rättsliga och inrikes frågor). Jag kommer inte att gå in på vad Ingrid Betancourt sa, men det är mycket viktigt. Invandringen är fortfarande en möjlighet för Europa. Den europeiska pakten för asyl och invandring ger ny stimulans åt invandringspolitiken och den överensstämmer med den balanserade ramen för den heltäckande strategi som har genomförts sedan 2005 och ramen för förslagen från Europeiska kommissionen. Genom den fastställs en ambitiös inriktning för framtiden för framstegen i riktning mot en verklig gemensam invandringspolitik. Pakten omfattar alla aspekter för att hantera migrationsströmmarna: Inte bara kampen mot den illegala invandringen och kontrollen av gränserna utan också nya områden, till exempel ekonomisk invandring, lämplig harmonisering av asyl och utvecklingen av ursprungsländerna. Detta förfaller vara mycket viktigt för oss eftersom Schengenområdet utvidgades i år.
När det gäller de yttre förbindelserna kommer Europeiska rådet att utvärdera om Ryssland har uppfyllt sina skyldigheter enligt avtalet av den 12 augusti och den 8 september om tillbakadragandet av ryska trupper som återupptagandet av kontakterna om det framtida partnerskapet mellan Ryssland och EU är beroende av. Förbindelserna mellan EU och Ryssland kommer att bli föremål för en omfattande och detaljerad utvärdering av kommissionen och rådet i god tid inför det kommande toppmöte som planeras äga rum i Nice den 14 november.
Samtidigt är man inom EU besluten att behålla det stöd som ges till grannarna i öster på grund av deras försök att genomföra en ekonomisk och demokratisk modernisering. Jag påminner i detta sammanhang om betydelsen av resultaten från toppmötet mellan EU och Ukraina som hölls i Paris i september och som innebär ett framsteg utan motstycke i förbindelserna mellan EU och Ukraina.
I samma anda kommer Europeiska rådet att uppmana till ett förstärkande av förbindelserna mellan EU och Moldova, som jag besökte i måndags, genom en ny landspecifik överenskommelse, som är mer ambitiös än den senaste, och tillåta att det knyts till olika politikområden inom EU - om det kommande valet i landet avlöper väl. Dessutom kommer rådet för allmänna frågor och yttre förbindelser att få uppdraget att leda en preliminär undersökning av förslagen till ett framtida östligt partnerskap, som kommissionen avser att lägga fram i november.
Fru talman, herr kommissionsordförande, mina damer och herrar! Som ni ser har det franska ordförandeskapet många brådskande frågor att hantera. Medan det förvisso är ett ordförandeskap för krishantering är det också ett ordförandeskap som inte får offra sina prioriteringar. EU vidtar åtgärder för att möta dagens utmaningar. Det var den rubrik vi valde att ge det franska ordförandeskapets arbetsprogram för några månader sedan. Denna ambition är mer än någonsin kärnan i vårt handlande. Den bör mer än någonsin vara en riktlinje för Europeiska rådets arbete den 15 och 16 oktober.
