Övergångsriktlinjer för budgetförfarandet för att beakta ikraftträdandet av Lissabonfördraget (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Alain Lamassoure för budgetutskottet om övergångsriktlinjer för budgetförfarandet för att beakta ikraftträdandet av Lissabonfördraget (2009/2168(ΙΝΙ)) (Α7-0045/2009).
Alain Lamassoure
Herr talman! Först vill jag tacka kommissionens ordförande José Manuel Barroso och den förra kommissionsledamoten för deras beslut att skjuta upp offentliggörandet av kommissionens förslag till den kommande budgetpolitiken och om uppdateringen av budgetplanen till nästa halvår.
Det är sant att Europeiska rådet och Europaparlamentet hade kommit överens om att denna uppdatering skulle göras 2008-2009, men det var för fyra år sedan, vilket är en evighet. Under tiden har vi haft Lissabonfördraget, den första irländska folkomröstningen, finanskrisen, förseningen i ikraftträdandet av det nya fördraget och så vidare.
Därför är det klokare att ge den nya kommissionen i uppdrag att lägga fram sitt politiska program och den finansiella översättningen av det programmet tillsammans om några månader.
Men eftersom Lissabonfördraget ska träda i kraft den 1 december har vi ingen tid att förlora när det gäller att anta de övergångsåtgärder som krävs för att gå från det ena fördraget till det andra på budgetområdet.
Det svenska ordförandeskapet har föreslagit att förlikningskommittén av den 18 november ska ge de tre institutionerna möjlighet att nå en politisk överenskommelse om detta. Nu måste alltså parlamentet ge sin delegation vid förlikningskommittén ett förhandlingsmandat.
Det är fyra saker som måste behandlas så snart som möjligt och ingen av dem bör utgöra något allvarligt politiskt problem.
För det första har vi överföringsförfarandet: i och med att skillnaden mellan obligatoriska och icke-obligatoriska utgifter avskaffas måste det införas ett enda förfarande som innebär att de båda budgetmyndigheterna är lika ansvariga, utan att skada den flexibilitet som Europeiska kommissionen måste ha vid budgetförvaltningen.
För det andra har vi tilläggsbudgetar: från och med början av 2010 kommer det att behövas en första tilläggsbudget för att ge alla berörda institutioner de ekonomiska resurser som krävs för att utöva de nya befogenheter de får i enlighet med Lissabonfördraget. Därför behöver vi ett förenklat förfarande som är inspirerat av det nya förfarande som införs för huvudbudgeten genom fördraget.
För det tredje har vi tidsplanen för de förberedande mötena mellan de tre institutionerna, eller det vi brukar kalla den pragmatiska tidsplanen: här behöver vi inte ändra våra tidigare metoder.
För det fjärde har vi - slutligen - förfarandet för att använda förfarandet med provisoriska tolftedelar i det osannolika men ändå möjliga fall att vi misslyckas med att nå en överenskommelse om 2010 års budget: här anser vi att bestämmelserna i Lissabonfördaget är tillräckligt tydliga för att det inte ska behövas något tillägg.
Budgetutskottet har antagit dessa förslag med mycket stor majoritet. Jag uppmanar kammaren att göra detsamma, så att vi kan avsluta förhandlingarna med rådet och kommissionen innan tidsfristen löper ut.
Algirdas Šemeta
Herr talman! Jag tackar Alain Lamassoure för betänkandet.
När Lissabonfördraget träder i kraft kommer bestämmelserna på budgetområdet att ändras, eftersom parlamentet och rådet kommer att vara jämlikt medbeslutande om samtliga utgifter. Detta kommer att kräva en ny rättslig ram som måste tas under noggrant övervägande institutionerna emellan.
Eftersom vi har ett gemensamt ansvar för att budgetprocesserna och budgetförfarandena fortskrider problemfritt och utan avbrott delar jag föredragandens uppfattning att vi skyndsamt måste enas om övergångsriktlinjer. Övergångsriktlinjerna är tämligen formella till sin karaktär och kommer endast att gälla tills den nya rättsliga ramen träder i kraft.
Föredraganden har lyft fram rätt frågor till diskussion i betänkandet. Vi kommer att behöva nya bestämmelser om hur överföringar ska ske och ändringsbudgetar antas. Det behövs en tidsplan som tillåter ett aktivt engagemang från samtliga aktörers sida. Vi måste även enas om tydliga samarbetsprinciper och i förekommande fall om regler för provisoriska tolftedelar.
Jag kan här bekräfta att jag är beredd att lägga fram de förslag som krävs för att uppnå en balanserad överenskommelse. Jag föreslår att vi inleder diskussionen om dessa frågor vid det trepartssamtal som ska äga rum i eftermiddag. Jag hoppas att de tre institutionerna kommer att nå en överenskommelse under budgetmedlingen i november.
Salvador Garriga Polledo
Herr talman! Lissabonfördraget kommer att medföra stora förändringar, men få kommer att vara lika dramatiska som de som rör budgetförfarandet.
Alla huvudföredragande i budgetfrågor vet hur den nuvarande strategin med två förhandlingsrundor fungerar. Att hinna med allt under en runda kommer att kräva extrainsatser i form av samarbete och samråd de olika institutionerna emellan.
Den nya situationen påverkar redan nu den pågående förhandlingen om budgetförfarandet, samt medlingen nästa vecka, eftersom vi vet att detta är sista gången som det nuvarande förfarandet tillämpas. Jag vill gratulera budgetutskottet till att snabbt och smidigt ha lagt fram övergångsbestämmelserna.
De kommande månaderna blir avgörande för budgetpolitiken. Överföringar kommer nämligen att ske skyndsamt. Brådskande ändringsbudgetar kommer att läggas fram under de kommande månaderna och kräva ett utförligt svar enligt ett nytt förfarande. Vi måste också bland annat diskutera en ändringsbudget för budgetsaldon enligt ett nytt förfarande som kommer att ställa krav på ett betydande ansvarstagande från samtliga institutioners sida.
När det gäller övergångsbestämmelserna anser min grupp att vi alla måste anstränga oss lite extra, men framför allt rådets kommande ordförande kommer att spela en viktig roll, i första hand för att det nuvarande ”gentlemen's agreement” ska fortsätta gälla. Det är inte omöjligt att rådet kommer att frestas att ge sig självt fördelar i mycket brådskande budgetärenden, bland annat när det gäller den europeiska avdelningen för yttre åtgärder, men de tre institutionerna kommer helt klart att väga lika tungt, och parlamentet kommer för sin del att fullt ut ta sitt ansvar.
Göran Färm
för S&D-gruppen. - Herr talman! Lissabonfördraget betyder stora förändringar, inte minst på budgetområdet. Som flera har påpekat är den viktigaste förändringen att indelningen i obligatoriska och icke-obligatoriska utgiftsområden försvinner. Europaparlamentet blir därmed medbeslutande om hela budgeten, och vi får en ny förenklad budgetprocedur. Nu är fördraget klart och godkänt, men det betyder inte att vi bara rakt av kan övergå till det nya förfarandet.
För det första är vi helt eniga om att genomföra årets budgetprocess enligt de gamla reglerna, eftersom det skulle ha lett till kaos att försöka ändra detta mitt i budgetbehandlingen. För det andra: Innan vi fullt ut kan tillämpa det nya fördraget krävs det ett nytt interinstitutionellt avtal. Det krävs en uppdaterad budgetförordning och en ny omförhandlad långtidsbudget, det fleråriga ramverket, som en del av detta nya regelverk.
Det här kommer att ta sin tid. För att vi ska kunna starta budgetarbetet under 2010 krävs därför en rad övergångsbestämmelser. Jag vill passa på att rikta ett tack till budgetutskottets ordförande Alain Lamassoure som mycket snabbt tog initiativ till detta betänkande, och som har utarbetat det på rekordkort tid och ändå i mycket nära samarbete med de olika partigrupperna i utskottet. Tack så mycket.
I betänkandet har vi också infogat en del synpunkter på hur de nya permanenta lösningarna bör se ut. Vi socialdemokrater har framför allt haft ett par synpunkter. Den viktigaste är att se till att parlamentets nya befogenheter tillämpas redan under övergångsperioden, och att de förslag som måste läggas fram inför ett nytt interinstitutionellt avtal i framtiden och om en reviderad budgetförordning måste ses som ett paket så att vi får en fungerande helhet utan överlappningar och tolkningsproblem.
Jag hoppas att vi i dagens trepartssamtal också ska kunna enas om de första delarna av detta. Min slutsats är att den förändring som detta innebär för budgetförfarandet är ett gott exempel på förenkling och mindre byråkratiska förfaranden som hela EU är i stort behov av.
Anne E. Jensen
Herr talman! Även jag vill börja med att framhålla hur glad jag är över att Lissabonfördraget nu är infört, vilket givetvis kommer att ge parlamentet ökat inflytande över budgeten och förändra vårt sätt att anta EU:s årliga budget. Vi befinner oss i en övergångsfas som innebär att budgeten för 2010 antas enligt det gamla fördraget men att budgetgenomförandet kommer att övervakas och följas upp enligt det nya fördraget. Hur vi än tar oss an detta i praktiken utgör Alain Lamassoures betänkande startskottet för vårt arbete, och jag tackar honom för hans snabba initiativ. Alliansen liberaler och demokrater för Europa (ALDE) stöder helhjärtat betänkandet, där det framgår hur vi ska hantera bland annat ändringsbudgetarna och överföringarna.
Gruppen Frihet och demokrati i Europa (EFD) har lagt fram ett antal ändringsförslag om att ändringsbudgetar och överföringar ska avskaffas. Jag kan meddela att ALDE-gruppen kommer att rösta emot samtliga förslag från EFD-gruppen. Vi håller med Alain Lamassoure om att antalet ändringsbudgetar bör minskas. Oförutsedda händelser inträffar emellertid under ett år, och vi måste därför ha ett instrument som detta. Även nationella parlament förfogar för övrigt över ett sådant instrument. Det är möjligt att införa förändringar under årets lopp. Det ökande antalet ansökningar om medel ur Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter (EGF) och det stora antalet avslag kommer i sig givetvis att resultera i ett antal ändringsbudgetar. Vi bör inte heller avhända oss möjligheten till överföringar mellan konton. Det finns mycket bestämda regler för hur stora belopp kommissionen kan överföra - kommissionen kan absolut inte göra som den behagar. Den måste först tillfråga parlamentet och rådet.
I betänkandet framhålls också att även budgetförordningen och den interinstitutionella överenskommelsen nu bör ändras, och jag ser med stor förväntan fram emot ett snabbt förslag från kommissionen.
Helga Trüpel
Herr talman, herr kommissionsledamot! På De gröna/Europeiska fria alliansens (Verts/ALE) vägnar vill jag framföra att vi uttryckligen stöder ordföranden i budgetutskottet, Alain Lamassoure, i hans uppdrag. Vi är övertygade om att han på ett mycket förtjänstfullt sätt och med stor pondus kommer att leda förhandlingarna under den nuvarande övergångsperioden. Vi vet att vi under övergången från Nicefördraget till Lissabonfördraget - som vi alla såg fram emot och behöver för ett mer demokratiskt och öppet Europa - måste ha tydliga bestämmelser.
Budgetutskottet ansvarar tillsammans med bland annat rådet för upprättandet av EU:s budget, och vi vill klart framhålla för rådet att vi kommer att slå vakt om och stärka våra parlamentariska rättigheter. Vi kommer inte att finna oss i - och detta gäller även när Alain Lamassoure leder förhandlingarna - att dessa rättigheter på något sätt naggas i kanten, eftersom vi är helt införstådda med att ingen maktförskjutning får ske till rådets fördel.
När det gäller de nya budgetarna under de kommande åren vill jag erinra om att EU:s nya budget oavvisligen måste upprättas av medlemsstaterna och Europaparlamentet gemensamt i sann europeisk anda. Endast på så sätt kan vi få till stånd ett EU som är berett att möta framtiden. Jag vill även erinra om att detta givetvis, i enlighet med budgetförordningarna och särskilt med tanke på hur pengarna i dagsläget betalas ut till och inom medlemsstaterna, måste ske på ett sätt som omöjliggör missbruk. Bedrägeri eller skandaler får absolut inte förekomma, men budgetförordningarna måste även förenklas och förtydligas, så att de europeiska programmen inte ger upphov till krångel på lokalplanet utan faktiskt når ut till människorna. På detta sätt bör vi utforma den europeiska budgetpolitiken under de kommande åren.
Marta Andreasen
för EFD-gruppen. - (EN) Herr talman! Enligt betänkandet av ledamoten Catherine Guy-Quint i april 2008 bör den nya rättsliga ramen för budgetfrågor nu vara klar att antas. Samtliga institutioner var eniga om detta för att undvika ett rättsligt tomrum. Vi bör följaktligen klara oss utan några övergångsriktlinjer i budgetfrågor.
Ledamoten Alain Lamassoures betänkande är inriktat på att ändringsbudgetar och överföringar ska godkännas. Båda metoderna är olämpliga och riskabla och tyder på bristande professionalism i budget- och planeringsförfarandet, och de blir oundvikligen än mer riskabla under övergångsperioder.
Det nuvarande antalet ändringsbudgetar är orimligt högt och avviker dessutom avsevärt från villkoren i artikel 37 i budgetförordningen.
Det nuvarande antalet överföringar är också orimligt högt och skulle kunna undvikas om budgetplaneringen skedde med större förståelse för de skilda ländernas skiftande behov på olika områden.
Som ledamot av budgetutskottet är jag mycket bestört över att i stort sett hela utskottet utom jag själv godkänner samtliga ansökningar om överföringar.
Inga ändringsbudgetar eller överföringar bör således godkännas under övergångsperioden, och alla insatser bör inriktas på att anta den rättsliga ramen för att förhindra ytterligare skada på skattebetalarnas intressen.
Daniël van der Stoep
(NL) Herr talman! Det nederländska frihetspartiet (PVV) sitter i Europaparlamentet för första gången och är mycket upprört över parlamentsledamöternas krämarinställning. Parlamentet påminner i detta avseende om ett antiparlament. Målet tycks vara att klämma ut så mycket pengar som möjligt av de hårt arbetande medborgarna i Europa och i synnerhet i Nederländerna.
Miljarder anslås till vänsterns hjärtefrågor som klimat och utvecklingsbistånd, medan människor i Nederländerna blir utan plats på äldreboenden, den allmänna pensionsåldern höjs till 67 år och polisen får vidkännas nedskärningar. Europaparlamentet ska värna om medborgarna men driver i stället enbart igenom sina egna och sina elitistiska kompisars politiskt korrekta och kostnadskrävande projekt.
Irländarna har tyvärr gett det förskräckliga Lissabonfördraget godkännandestämpel, men de kunde åtminstone välja. PVV anser att det är stor skam att det avskyvärda fördraget har körts ned i halsen på det nederländska folket. Tyvärr har det emellertid blivit verklighet, och även vi måste beklagligtvis lära oss att leva med det.
PVV samarbetar konstruktivt i Europaparlamentet. Vi kan dock inte ansluta oss till det aktuella betänkandet. Nederländerna är den största nettobidragsgivaren per invånare, och vi vill att detta ändras omgående. Jag anhåller om att föredraganden infogar en kommentar i betänkandet om att parlamentet uppmanar rådet att omgående se till att Nederländernas fortsatta ställning som den största nettobidragsgivaren per invånare upphör.
Om detta införs i betänkandet kommer ytterligare fyra lampor att slå om till grönt här i kammaren vid dagens omröstning. Detta ter sig för mig som ett gyllene tillfälle för föredraganden. Jag vill tillägga att vi kommer att stödja alla ändringsförslag från gruppen Frihet och demokrati i Europa (EFD).
László Surján
(HU) Mina damer och herrar! Efter första världskriget i Ungern byggdes provisoriska baracker i Budapest, vilka skulle fungera som sjukhus för hemvändande krigsfångar. De provisoriska barackerna är fortfarande i bruk än i dag.
Vi vill införa övergångsbestämmelser för att slå vakt om budgetförfarandet. Jag anser att Alain Lamassoure, föredragande och ordförande i utskottet, har diskuterat och vill införa principer som kommer att finnas kvar minst lika länge som de tidigare nämnda provisoriska barackerna, som varit i bruk i 90 år. Vi måste komma ihåg att vi har betalat ett högt pris för Lissabonfördraget. Vi har frångått vissa principer, och medborgarna i ett land, Tjeckien, kommer att dra mindre fördel av de mänskliga rättigheterna än flertalet européer. Det är en grundläggande plikt att smidigt, störningsfritt och effektivt genomföra det fördrag som vi betalat ett så högt pris för. De förslag som föredraganden nu ber oss om mandat att genomföra tjänar enligt min åsikt mer än väl detta syfte. Min grupp vill därför att en betydande majoritet i parlamentet ska godkänna dem utan ändringar.
Apropå provisorier vill jag också avslutningsvis påpeka att det av en annons för några årtionden sedan framgick att lägenheter för permanent ägande hade uppförts för sovjetiska officerare på tillfälligt uppdrag i Ungern. Detta betyder att oavsett hur permanent vi anser något vara blir det inaktuellt efter en viss tid. Jag hoppas att när de nuvarande bestämmelserna upphör att gälla kommer bättre bestämmelser att ersätta dem. Med denna förhoppning ber jag alla att stödja betänkandet.
Eider Gardiazábal Rubial
(ES) Herr talman! Som redan påpekats kommer Lissabonfördraget äntligen att träda i kraft, och vissa effekter av ikraftträdandet kommer att märkas direkt efter undertecknandet. Bland annat ska en del av budgetutskottets arbete styras av nya bestämmelser från och med januari. Inom de tre institutionerna är vi följaktligen redan nu sysselsatta med att ta fram provisoriska bestämmelser för arbetet, parallellt med att de nya bestämmelserna i fördraget diskuteras och antas.
Vi står helt och fullt bakom Alain Lamassoures betänkande. Vi anser att det inte finns något mer att tillägga till slutsatserna. Jag hoppas endast att det samtal som just ska inledas mellan de tre institutionerna kommer att präglas av samförstånd och att ingen kommer att försöka få vågskålen att tippa över till sin egen fördel.
Jag skulle gärna vilja komma med ett par synpunkter, eftersom jag ibland får intrycket av att en del av budgetutskottet hyser viss optimism och att denna optimism har fått oss att anta ett skäl där det påstås att Lissabonfördraget avsevärt förenklar budgetförfarandet.
Jag är nykomling i parlamentet och var givetvis helt utan erfarenhet av EU:s budget, men det jag har kunnat utläsa av de nya budgetbestämmelserna gör att jag ärligt talat har svårt att känna samma optimism. Förfarandet kommer att bli krångligt, och beroende på enigheten eller, vilket är mer sannolikt, bristen på enighet mellan parlamentet och rådet kommer det att bli komplicerat. Vi kommer emellertid inte att få visshet förrän ett antal budgetförfaranden har genomförts enligt de nya bestämmelserna.
Vad vi redan nu känner till är rådets sinnesstämning, och i detta avseende är jag sanningen att säga inte alltför optimistisk, eftersom jag kan notera att rådet försöker tillskansa sig så mycket makt som möjligt för att på så sätt kunna stoppa beslut som inte är alldeles renläriga. Rådet vill kunna sätta käppar i hjulet för alla beslut, oavsett omständigheterna, som handlar om att lägga ut en enda euro mer än de redan planerade. Om det är på detta sätt och om rådet även fortsättningsvis vill ha full kontroll anser jag att rådet begår ett allvarligt misstag, eftersom det behöver ett starkt parlament att samarbeta med.
Timo Soini
(FI) Herr talman! Jag stöder de välgrundade förslag som framförts av min kollega Marta Andreasen. I betänkandet välkomnar ni Lissabonfördraget. Det har ni all rätt till, men själv vill jag än en gång påpeka att det smärtar mig att vår suveränitet trampas ned. Ni vann, men vi är kvar och kommer inte att lämna er någon ro, eftersom Lissabonfördraget drevs igenom på orätt sätt. Frågan om suveränitet kommer ständigt att leva kvar. I betänkandet sägs att ett flertal ändringar i lagstiftningen kommer att bli aktuella, så att den finansiella konstitutionen - så står det faktiskt - kan träda i kraft. Ni har alltså tillstått detta. Det handlar följaktligen om en konstitution, såväl ekonomiskt som politiskt och rättsligt. Vi hade rätt, och vår kamp för suveräniteten kommer att gå vidare.
(Applåder)
Czesław Adam Siekierski
(PL) Herr talman! Antagandet av Lissabonfördraget innebär tveklöst långtgående förändringar av budgeten och antagandeförfarandena. Jag vill endast peka på att skillnaden mellan obligatoriska och icke-obligatoriska utgifter ska avskaffas, vilket bör stärka parlamentets ställning, och att en flerårig budgetram erkänns som en rättsligt bindande akt. Lika betydelsefull är förenklingen av budgetförfarandet.
Vi får emellertid inte glömma bort att dessa förändringar måste genomföras effektivt, så att övergången till de nya principerna går så smidigt som möjligt. Detta är särskilt viktigt för dem som mottar stöd ur EU:s budget.
Vi måste nu kartlägga vilka områden som är i störst behov av tillfälliga riktlinjer. Jag stöder därför betänkandet och de insatser som görs för att anpassa budgetförfarandena till det nya fördraget.
Reimer Böge
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Jag välkomnar hjärtligt - både personligen och som föredragande för den fleråriga budgetramen - betänkandet av vår utskottsordförande Alain Lamassoure, eftersom det bygger de broar, bland annat i fråga om rättssäkerhet, som vi behöver tills vi har enats om den nödvändiga anpassningen av den interinstitutionella överenskommelsen och om de ytterligare förfaranden av teknisk karaktär som vi måste reda ut enligt traktaträtten. Jag vill betona att beslutet också klargör att paketet i sin helhet kvarstår oförändrat inför kommande förhandlingar - från frågan om anpassning av den interinstitutionella överenskommelsen till problemet med samverkan med den framtida avdelningen för yttre åtgärder i bland annat rena budgetfrågor.
Mot bakgrund av den aktuella överenskommelsen är det också enligt min uppfattning rätt att en adekvat bedömning av hur den nuvarande interinstitutionella överenskommelsen fungerar - från såväl formell som budgetpolitisk synpunkt - bör ingå i arbetet med det totala åtgärdspaketet för att genomföra Lissabonfördraget. Detta innefattar för övrigt inte endast rent formella frågor och frågan om förfaranden utan även en kartläggning av möjligheten till nödvändiga anpassningar och nödvändigt handlingsutrymme i budgeten, om vi verkligen avser att genomföra Lissabonfördraget på det budgetpolitiska området.
Jiří Havel
(CS) Herr talman! Jag vill först och främst tacka Alain Lamassoure för betänkandet. Dokumentet är enligt min uppfattning nödvändigt och utarbetades med föredömlig snabbhet. Vi vet att Lissabonfördraget träder i kraft från och med december i år, och vi behöver definitivt betänkandet. Jag vill reagera på några av de anföranden där Lissabonfördragets giltighet togs upp. Lissabonfördraget är nu i kraft, och det är lönlöst att diskutera det vidare. Jag vill också ta upp en synpunkt av László Surján. Jag vill på Tjeckiens vägnar ge László Surján mitt ord på att de tjeckiska socialdemokraterna kommer att göra allt som står i deras makt för att det enligt vår åsikt skandalösa undantag som president Václav Klaus begärt för Tjeckiens räkning ska utgå.
Lajos Bokros
(HU) Gruppen Europeiska konservativa och reformister stöder också med glädje övergångsriktlinjerna för budgetförfarandet, men med det ganska viktiga tillägget att inte heller vi vill att dessa riktlinjer ska bli permanenta. Å andra sidan anser vi att en övergång mellan två olika system är nödvändig och att man då måste utarbeta övergångsriktlinjer. Detta innebär inte nödvändigtvis att förfarandet utsätts för risken med onödiga omfördelningar. Vi måste i själva verket i framtiden undvika en situation där vi gör omfördelningar varje vecka och varje månad. Man måste därför ange i de permanenta riktlinjerna att sådana omfördelningar inte kan göras oftare än två gånger per år, så att vi kan behålla budgetens enhetlighet, stabilitet och öppenhet.
Talmannen
Herr Lamassoure! Detta kanske är första gången i ert liv som detta sker, men talmannen ger er 15 minuters talartid, om ni så önskar, för att avsluta denna debatt.
Jag antar att ni får säga vad ni vill eller hålla er till de två minuterna enligt föredragningslistan för era avslutande kommentarer!
Alain Lamassoure
Herr talman! Jag ska inte missbruka denna mycket ovanliga rättighet som ni ger mig.
Jag vill tacka alla talespersoner från de grupper som stöder de viktigaste förslagen i betänkandet och försäkra alla grupper att vi kommer att fortsätta, tillsammans med Europeiska kommissionen och rådet, att arbeta för ett framgångsrikt avslutande av dessa förhandlingar i en liknande laganda. Jag menar att debatten har visat oss att det fanns en mycket stor majoritet som stödde dessa principer. Marta Andreasen - som inte längre är här - lade fram ett antal ändringsförslag som vi inte kan gå igenom eftersom vi har bråttom.
Jag vill påpeka att det från den 1 december kommer att finnas en del nya institutioner inom EU: en ordförande för Europeiska rådet, en hög representant med helt nya befogenheter och en europeisk avdelning för yttre åtgärder. Vi måste därför fatta en del mycket snabba budgetbeslut om vi vill att det nya fördraget ska träda i kraft enligt fastställt datum.
Tråkigt nog har vi redan förlorat för mycket tid i samband med uppnåendet av ett avtal mellan 27 länder, en ratificering av de 27 parlamenten, eller de 27 nationerna, för att Lissabonfördraget ska kunna träda i kraft i slutet av året, och vår plikt är nu att se till att övergångsbestämmelserna kan slutföras och tillämpas så snart som möjligt.
Jag håller med Eider Gardiazábal Rubial om att det slutliga avtalet kanske inte blir lika lättöverskådligt som vi hade hoppats på och behövt, men vi ska i vilket fall som helst se till att det är godtagbart för alla institutioner och att det tillhandahåller den effektivitet, öppenhet och demokratiska karaktär som Europeiska unionen så väl behöver.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum kl. 11.00.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Georgios Stavrakakis  
Låt mig först och främst gratulera föredraganden till hans utmärkta arbete, som han slutförde på mycket kort tid. Lissabonfördragets ikraftträdande är ett viktigt steg för enandet av EU, för stärkandet av dess institutioner och för fördjupandet av vår europeiska identitet. Samtidigt införs genom Lissabonfördraget viktiga förändringar för godkännandeförfarandet avseende EU:s budget. Med tanke på budgetförfarandets egenheter måste vi säkra godkännandet av övergångsriktlinjerna under de kommande sammanträdena med rådet, i avvaktan på godkännandet av de rättsliga texter som föreskrivs i det nya fördraget. Dessa övergångsbestämmelser måste innebära att institutionerna behandlas lika - särskilt parlamentet i enlighet med den nya behörighet det kommer att få enligt det nya fördraget. Förutom att säkra godkännandet av övergångsbestämmelserna, bör vi prioritera ett omedelbart framläggande av ett förslag till förordning och påföljande godkännande av denna, som omfattar både EU:s fleråriga budgetram och budgetförordningen. Europeiska kommissionens förslag till båda dessa texter bör läggas fram som ett paket för gemensamma förhandlingar med rådet.
