Reakce EU na migrační toky v severní Africe a v jižním Středomoří, zejména na ostrově Lampedusa - Migrační toky plynoucí z nestability: rozsah a úloha zahraniční politiky EU (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem je společná rozprava o:
stanovisku Komise k reakci EU na migrační toky v severní Africe a v jižním Středomoří, zejména na ostrově Lampedusa, a
ke zprávě Fiorella Provery jménem Výboru pro zahraniční věci o migračních tocích plynoucích z nestability: rozsah a úloha zahraniční politiky EU:.
Cecilia Malmström
členka Komise. - Paní předsedající, někteří poslanci jsou ze mne možná již unaveni, ale já si myslím, že tato společná rozprava o migračních tocích přichází v pravou chvíli. Bude to obecná diskuse o úloze a rozsahu zahraniční politiky EU, jak je uvedeno ve zprávě pana Provery, i příležitost pro mne, abych vás informovala o tom, jak EU reaguje na krizi v jižním Středomoří.
Začnu poděkováním panu Proverovi za jeho vynikající zprávu, kterou jsem si přečetla s velkým zájmem. Je to velmi aktuální předmět k diskusi, stejně jako úloha, kterou by zahraniční politika EU měla hrát s ohledem na velmi složitou a mnohostrannou povahu migrace.
Nejdříve se zmíním o několika součástech reakce EU na krizi v jižním Středomoří a poté přejdu k obecnější úloze zahraniční politiky EU. Jak všichni víte, v jižním Středomoří čelíme situaci, která se, pokud jde o příslušné migrační toky, za poslední týdny velmi zdramatizovala. Od vypuknutí změn v severní Africe a v Libyi bylo vysídleno více než 40 000 lidí. Většina z nich jsou státní příslušníci třetích zemí, kteří přišli do Tuniska nebo do Egypta. Většina z nich byla repatriována do svých zemí, ale několik tisíc z nich je stále na místě a já se k nim za chvíli vrátím.
Přibližně 20 000 přistěhovalců, většinou z Tuniska a v menší míře i z jiných afrických zemí, se podařilo dostat se ilegálně do Evropské unie přes pobřeží Lampedusy a Malty. Oba tyto ostrova jsou proto pod silným migračním tlakem. Evropská unie již účinně a rychle reagovala na tyto vážné, ale rozdílné problémy, a učinila tři kroky. Zaprvé, Komise uvolnila 30 milionů EUR na řešení naléhavých humanitárních potřeb, jež vznikly v souvislosti s náhlým přílivem přistěhovalců a uprchlíků do zemí sousedících s Libyí. Za pomoci prostředků poskytovaných na bilaterálním základě členskými státy a dalšími mezinárodními dárci je možné nabídnout přistěhovalcům a uprchlíkům dočasné útočiště, kde jsou uspokojeny jejich základní potřeby, a vrátit je do jejich zemí původu.
Zadruhé, reagovali jsme na nepravidelný a smíšený příliv přes Středozemní moře. Agentura Frontex za pomoci několika členských států zahájila smíšenou operaci Hermes, jejímž cílem je pomoci Itálii s kontrolou plavidel, která přivážejí přistěhovalce a uprchlíky. Europol navíc nasadil do Itálie tým odborníků s cílem pomoci donucovacím orgánům odhalit možné zločinecké sítě zapojené do obchodování s lidmi.
Zatřetí, Komise se pokusila zajistit, aby členské státy vystavené sílícímu přílivu uprchlíků a ilegálních přistěhovalců mohly ve velmi krátké lhůtě vyřešit finanční důsledky tohoto vysídlování. Rychle jsme nalezli 25 milionů EUR, které by mohly být mobilizovány ve fondu pro vnější hranice a v evropském fondu pro uprchlíky, pokud by o ně členské státy konkrétně požádaly. Doposud jsme přijali jen jednu žádost, ale jsme připraveni zvážit další naléhavé žádosti.
Jsem přesvědčena, že tato první reakce je komplexní. Je však jasné, že musíme udělat víc. Musíme vypracovat strukturovanější soudržný plán, který se bude týkat všech dimenzí tohoto jevu, bude se opírat o solidaritu mezi členskými státy a bude plně respektovat mezinárodní závazky Evropské unie.
S maďarským ministrem zahraničních věcí, panem Martonyiem, jsem navštívila Egypt a se svým kolegou, komisařem Fülem, který odpovídá za politiku sousedství, jsem navštívila Tunisko. Bylo to částečně v reakci na závěry zasedání Evropské rady, která požádala Komisi, aby s těmito dvěma zeměmi aktivně spolupracovala.
Před červnovým zasedáním rady SVV mám v úmyslu předložit v květnu Komisi balíček návrhů, které se budou týkat přístupu EU k zemím jižního Středomoří v oblasti migrace, mobility a bezpečnosti.
V krátké době je třeba přijmout řadu opatření. V souvislosti s pokračujícím a případně sílícím přílivem uprchlíků z území Libye budou zváženy následující kroky: na podporu poskytování humanitární pomoci musí zůstat k dispozici odpovídající množství prostředků. V této souvislosti bude třeba vyčlenit prostředky na zajištění základních potřeb uprchlíků, na usnadnění jejich případného návratu do vlasti a na podporu jejich úspěšného společenského a profesionálního začlenění v jejich vlasti.
Stále větší počet uprchlíků prchajících z Libye je navíc státními příslušníky třetích zemí, kteří žili v Libyi jako uprchlíci nebo žadatelé o azyl. Tito lidé, jichž je několik tisíc, nemohou být vráceni do zemí původu. Je třeba zvažovat jejich přesídlení. Komise je připravena napomoci tomuto procesu a vyzývá členské státy, aby převzaly odpovědnost a zapojily se do těchto aktivit spojených s přesídlením. Budeme na to poskytovat podporu zejména z evropského fondu pro uprchlíky. V této souvislosti je nejdůležitější, aby se Rada a Evropský parlament snažily rychle dosáhnout dohody o evropském programu pro znovuusídlování. Všechny tři orgány se shodují na politickém cíli této operace. Musíme nalézt cestu z této institucionální patové situace.
Je také nutné rozvíjet regionální program ochrany, který by zahrnoval Egypt, Libyi a Tunisko. V rámci tematického programu spolupráce s třetími zeměmi má Komise v plánu vyčlenit 3,6 milionu EUR na podporu tohoto programu. Bude se zvažovat i nasazení týmů Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu (EASO) v postižených členských státech s cílem pomoci orgánům prověřovat žadatele o azyl.
Konečně v případě masivního přílivu vysídlených osob a v případě, že budou splněny podmínky stanovené ve směrnici, by Komise byla připravena zvážit využití mechanismu stanoveného ve směrnici o dočasné ochraně z roku 2001 a poskytnout bezprostřední ochranu těmto lidem na území dalších členských států EU. Cílem by bylo dát vnitrostátním azylovým systémům čas na zotavení a podpořit dobrovolná solidární opatření mezi členskými státy.
Pokud jde o neustávající příliv ilegálních přistěhovalců z jižního Středomoří, který by mohl zesílit, Komise je přesvědčena, že společná operace Hermes koordinovaná agenturou Frontex by měla získat od členských států další zdroje. Agentura Frontex bude připravena poskytnout logistickou a finanční podporu na pomoc dotčeným členským státům, organizovat návratové lety a v případě potřeby nasadit pohraniční jednotky rychlé reakce.
Důležité je, aby byly rychle posíleny pravomoci agentury Frontex a aby měla k dispozici účinnější nástroje. Rada a Evropský parlament by měly co nejdříve přijmout upravené nařízení o zřízení agentury Frontex.
Služby EU připravují také konkrétní projekty, které budou v brzké době zahájeny ve spolupráci s dotčenými zeměmi, počínaje Tuniskem a Egyptem. Cílem je posílit jejich schopnost kontrolovat vlastní hranice ve spolupráci s příslušnými orgány s cílem bojovat proti zločineckým organizacím zabývajícím se pašováním přistěhovalců a obchodováním s lidmi, usnadňovat navracení a sociální a profesionální reintegraci a identifikovat a registrovat přistěhovalce přicházející na toto území, a jednat s nimi v souladu s mezinárodními normami a nabízet azyl těm, kteří potřebují mezinárodní ochranu.
Tato opatření jsou bezprostřední odpovědí na situaci. Musíme však také zavést dlouhodobě udržitelné programy. Společně s našimi partnery v Tunisku a v Egyptě jsme jednali o zavedení pracovních opatření k řadě záležitostí, na něž se vztahuje partnerství mobility. To by mohlo mít podobu nového, na míru šitého přístupu EU, který by zvažoval zásluhy každé jednotlivé země a zohledňoval celkovou zahraniční politiku EU ve vztahu k dané zemi.
Partnerství by mohlo zahrnovat vše od usnadnění získávání víz za určitých podmínek a pro určité kategorie, přes pracovní migraci, prevenci ilegálních migračních toků, zavedení azylových systémů, navracení, vymáhání práva, návrat atd. S ministry vnitra obou zemí jsme se dohodli na zavedení pracovních opatření a na zjišťování toho, co můžeme společně udělat.
Jsem přesvědčena, že tento soudržný přístup zahraniční politiky EU pomůže vytvořit dlouhodobý systém řešení migračních toků, což mne přivádí ke zprávě pana Provery. Vleklé dlouholeté konflikty a humanitární krize v takových regionech, o jakých hovoříme, jsou důležitými faktory, které podněcují migraci jih-jih a migraci do EU. Naše největší globální problémy, jako je migrace, plně podtrhují význam rozvoje komplexního přístupu, v němž se spojuje bezpečnost, stabilita, krizové řízení a rozvoj.
Jak doporučuje zpráva, takový přístup se musí opírat o rozhodný přístup k lidským právům, zejména k právům přistěhovalců. Zvláštní pozornost je třeba věnovat situaci zranitelných skupin. Sdílíme stanovisko, že je nutné uplatňovat dlouhodobější udržitelné programy spolupráce zabývající se migrací, mobilitou a bezpečností, v kombinaci s podporou demokracie, právního státu a řádné správy věcí veřejných ve třetích zemích.
Tento přístup by měl být šitý na míru, jak jsem již popisovala, a měl by hledět na každou zemi podle jejích individuálních zásluh. Takový komplexní přístup zapadá do ostatních politických postupů, jako je propojení mezi bezpečností a rozvojem, které se uvádí jak v evropské bezpečnostní strategii, tak v evropském konsensu o rozvoji.
Musíme mobilizovat celou škálu politik a nástrojů, které máme k dispozici, pokud jde o vymícení chudoby, o systémy včasného varování a preventivní diplomacii, humanitární pomoc, reakci na krize, včetně sankcí, misí krizového řízení a rekonstrukce a budování míru po skončení konfliktu.
Tato zpráva proto přichází v pravou chvíli, neboť EU se musí v současné době vyrovnat s krizí. Představuje však i možnost začít s něčím novým, možnost podpořit nové fantastické demokratické síly, které se objevují. Zejména v Tunisku, ale i v Egyptě, existuje velká snaha reformovat tyto země.
Globální přístup k migraci jako externí rozměr migrační politiky EU se musí opírat o skutečné partnerství s třetími zeměmi. To je uvedeno ve Stockholmském programu a ve Stockholmském akčním plánu a v globálním přístupu k migraci, který předložíme letos na podzim, kde poskytneme další iniciativy. Účelem je jasněji a strategičtěji definovat cíle tohoto přístupu. V tomto přístupu budou navrženy priority, zásady a konkrétní opatření, ale bude se blíže zabývat například i propojením mezi migrací a rozvojem a mezi migrací a změnou klimatu.
Vím, že chcete projednat různé prvky tohoto problému. Je to složitá a velmi obtížná záležitost, která vyžaduje mnoho času a úsilí o řádné hodnocení. Je také velmi dynamická a mění se téměř z hodiny na hodinu. Komise se doposud snažila být konstruktivní a promlouvat velmi komplexně a inkluzívně. Těším se na vaše dotazy.
Fiorello Provera
Paní předsedající, dámy a pánové, tato tragicky aktuální zpráva z vlastního podnětu byla poprvé vypracována před více než rokem s cílem pragmaticky a vyváženě zhodnotit fenomén přistěhovalectví a jeho strukturální příčiny bez ohledu na politické a ideologické předsudky.
Chtěli jsme prozkoumat úlohu zahraniční politiky a její schopnost ovlivňovat hluboké příčiny přistěhovalectví, pomineme-li humanitární a krizové příčiny. Války, etnické napětí, trvalá změna klimatu, porušování lidských práv, nedostatečné občanské a hospodářské svobody, místní korupce, nedostatek institucionálních zástupců potřeb občanů, jako jsou odbory, sdružení, politické strany. Soubor všech těchto prvků představuje oblast vhodnou pro nasazení evropské zahraniční politiky a řešení těchto problémů odstraní mnohé důvody, které nutí miliony lidí k emigraci.
Žádná politika rozvojové spolupráce nemůže být plně účinná, aniž by se zabývala příčinami nestability v zemích původu přistěhovalců. Sem patří regionální spolupráce jak se zeměmi původu, tak s tranzitními zeměmi, a to i prostřednictvím dvojstranných smluv. Rozvojové cíle tisíciletí jsou již velmi ambiciózní, ale jistě nebudou dosaženy bez politické stability a bez užívání účinných mechanismů na předcházení konfliktů a zachování míru. Globální dosah této politiky a její holistický přístup vyžadují jasné myšlenky a značné finanční zdroje, jež je v tomto období krize obtížné získat.
Proto lze doporučit koordinaci těchto kroků Unie s kroky jiných velmocí, jako jsou Spojené státy, aby nedocházelo k dvojímu financování ve stejných oblastech nebo k rozptylování finančních zdrojů, jak tomu bylo často v minulosti. Globální fenomén je třeba řešit pomocí globální politiky. Tím, že dáme k dispozici své hodnoty a své zkušenosti, musíme vést země původu přistěhovalců k demokracii.
V rámci evropské politiky sousedství bychom měli nabídnout hospodářskou agendu, která může zvýšit úroveň zaměstnanosti, a obchodní dohody, které mohou přinést skutečný hospodářský rozvoj v souladu se zákony trhu. Komisař Füle a vysoká představitelka, baronka Ashtonová, upozornili pomocí sloganu "víc za víc" na koncepci podmíněnosti pomoci, jíž by se měly odměňovat země, které nejaktivněji kráčejí po cestě k demokratickým reformám a k dodržování lidských práv. To je v souladu s našimi evropskými hodnotami, účinnými z hlediska rozvoje a, dovolíte-li, morálně spravedlivými pro daňové poplatníky.
Závěrem bych chtěl konstatovat, že evropská politika řízení velkých migračních toků by měla jít ruku v ruce s přijetím koncepce "rozdělení zátěže" v souladu s povinností solidarity státu podle článku 80 Smlouvy, neboť žádná země nemůže sama čelit krizové situaci obrovských rozměrů.
Nakonec chci poděkovat komisařce Malmströmové za její podporu některých či mnoha bobů v této zprávě a doufám, že Evropa bude skutečně spolupracovat s Itálií na řešení fenoménu, který má mezinárodní rozměr a ovlivňuje každého z nás.
Corina Creţu
Paní předsedající, nejdříve bych chtěla poděkovat zpravodaji za účinnou spolupráci na přípravě této zprávy.
Pokud jde o konkrétní téma, o němž dnes vedeme rozpravu, tedy exodus lidí z oblasti Středomoří, není jen problémem pro země v této oblasti, neboť celá Evropská unie je zodpovědná za řešení této naléhavé humanitární situace. Je to specifická situace, kterou jsme v době přípravy této zprávy nepředvídali. Výbor pro rozvoj zastává stanovisko, že prioritou musí být řešení humanitární situace a poskytnutí pomoci uprchlíkům. Nemůžeme však akceptovat navrhovaná extrémně populistická řešení, kdy se občanům ostrova Lampedusa slibovalo, že budou zbaveni přistěhovalců do 60 hodin. Následovala evakuace na pevninu, ale poté, co cílové regiony odmítly poskytnout prostory pro tábory, se rozběhla repatriace.
Považuji za nepřijatelné, že Francie a Německo odmítly převzít některé uprchlíky a že italský ministr vnitra vyhrožuje, že udělí dočasná povolení k pobytu, která umožní tisícům uprchlíků pohyb po Evropské unii. To nejsou konstruktivní a inkluzívní reakce v souladu se závazky členských států. Ani sobectví, ani vynucená solidarita nepatří mezi hodnoty, na nichž je vybudována Evropská unie. Proto jsem přesvědčena, že musíme co nejrozhodněji trvat na dialogu a na spolupráci, abychom nalezli společná řešení tohoto závažného problému.
Franziska Keller
zpravodajka ke stanovisku Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci. - Paní předsedající, k migraci nedochází jen z různých zemí do Evropy. K většině případů migrace dochází ve skutečnosti mimo Evropu v zemích nebo v regionech na jiných kontinentech.
V současné době hostí nejvíce migrantů Pákistán a Sýrie, na to bychom neměli zapomínat. Pro migraci existují různé důvody: válka, konflikt, chudoba, diskriminace, násilí a pronásledování, rodina, změna klimatu a mnoho dalších. Spíše než migranti sami bychom tyto problémy měli řešit my a měli bychom bojovat proti faktorům, které podněcují migraci. Pro boj s těmito faktory podněcujícími migraci potřebujeme dobrou rozvojovou politiku, podmíněnost nám moc nepomůže.
Musíme revidovat politiky, které jsou namířeny proti našim rozvojovým cílům, jako je tomu někdy v obchodní politice a v zemědělství. Potřebujeme také dobrou politiku v oblasti demokracie a podpory lidských práv. Komise jednala s Libyí o dohodě s cílem podpořit Libyi a poskytnout jí pomoc tak, aby Kaddáfí zastavil migranty. Nyní nastal čas na změnu. Velmi ráda slyším, že se mnou souhlasíte, že naléhavě potřebujeme změnu směrem k postoji založenému na lidských právech. Neměli bychom zapomínat, že stabilita není jediná věc, kterou lidé chtějí a potřebují. Stabilita bez demokracie není udržitelnou cestou vpřed. Stabilita je důležitá, ale není to jediná věc, na které záleží.
Nesmíme zavírat dveře těm několika málo migrantům na celém světě, kteří se vydají do Evropy. Potřebujeme společný azylový systém, který poskytne účinnou ochranu těm, kdo ji potřebují, a potřebujeme chránit i migranty z oblastí konfliktů. Potřebujeme mít přiměřený přístup k legální migraci, která poskytuje migrantům náležitá společenská práva. Musíme nalézt způsob, jak chránit migranty z důvodu změny klimatu, neboť oni musí utíkat, protože my působíme změnu klimatu. Musíme také revidovat svou vízovou a pohraniční politiku z pohledu lidských práv.
Migrantů bychom se neměli bát. Jsou to lidé jako my, často zoufalí, kteří hledají lepší život, mír a prosperitu. Nebyla právě proto vytvořena EU?
Ptám se proto Komise: bude zaveden společný azylový systém? Co se stalo s nařízením o modré kartě? A jak zajistíte, aby byl plně prováděn článek 208 Lisabonské smlouvy, zejména zásada o nepoškozování našich rozvojových cílů?
Mario Mauro
Paní předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, děkuji vám především za odhodlání, které jste osvědčili při sestavování tohoto balíčku opatření, který, jak věřím, vysílá jasný politický signál, že nejde o problém Malty, že nejde o problém Itálie a že nejde o problém Španělska, ale že jde o evropský problém.
Myslím si, že tímto směrem jsou vedeny vaše odkazy na solidaritu mezi členskými státy a na evropskou politiku sousedství, touha podpořit odpovídající financování naléhavé humanitární situace, pomoc, repatriaci a školení, zasáhnout ve věci žadatelů o azyl, vypracovat program, který by vedl ven ze slepé uličky posvátného odkazu na směrnici 2001/55/ES a touha podpořit operaci Hermes. To vše je skutečně znakem evropské touhy postavit se proti mnoho měsíců trvající apatii a nekonzistentnosti.
Zároveň bych chtěl vysvětlit, co je hlavním bodem našich obav. Primárně nemáme obavy z těch 20 000 uprchlíků, kteří přišli na Lampedusu. Máme obavy z politické skutečnosti, kterou to představuje. Například to, co se stalo v roce 1989, kdy došlo ke zhroucení východního systému a k pádu komunismu, bylo velkou zátěží pro Německo a Rakousko, ale pak se jim dostalo evropské solidarity. Byl učiněn pokus politicky na tento problém reagovat a nabídnout plán, který skončil integrací mnoha zemí a mnoha národů, které jsou dnes přítomny v této sněmovně.
Neočekáváme mnoho. Neexistují důvody pro integraci Středozemí, ale existují důvody pro to, aby politika sousedství konečně dostála svému názvu, k tomu, aby evropská středomořská strategie konečně dostála svému názvu. To žádáme od Evropy. Věřím, že to, co jste uvedl, míří tímto směrem.
Pokud jde například o směrnici 2001/55/ES, chtěl bych požádat, aby kromě vaší odvolávky na ni Komise přišla se skutečným návrhem k předložení Radě, který by měl být v Radě schválen kvalifikovanou většinou, a to by mělo vést evropské země k neodvratnému pochopení, že problém přistěhovalců je evropským problémem, a k pochopení, že problém ochrany přistěhovalců je evropským problémem, jemuž se dále nemůžeme vyhýbat.
Juan Fernando López Aguilar
Paní předsedající, paní komisařko, i já jsem se podílel na poslední rozpravě ve sněmovně k tomuto tématu a mohu jen litovat, že vzhledem k tomu, že byly vzaty v úvahu jen některé návrhy z rozpravy, stojíme dnes před těmito údaji a před touto situací, zejména na ostrově Lampedusa.
Jsme si vědomi pomoci a úsilí, které vyvíjí paní Malmströmová jako komisařka pro vnitřní záležitosti, s cílem posílit Evropský fond pro vnější hranice, Evropský návratový fond a Evropský fond pro uprchlíky a řídit Evropskou agenturu pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie.
Krize ve Středomoří však jasně ukazuje, že nejde jen o důvěryhodnost, ale i o životaschopnost společné evropské přistěhovalecké politiky, jejímž cílem je vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva podle článků 67 až 89 Smlouvy o fungování Evropské unie. Konečným výsledkem je, že tato náročná transformační evropská zahraniční politika, která klade značné nároky na životaschopnost strategie pro Středomoří, tedy sdružení pro Středomoří, klade zvláštní nároky na humanitární dopad a význam Evropy při řešení humanitárního dopadu vysídlených osob a potenciálních žadatelů o azyl a uprchlíků.
Chtěl bych tedy ještě jednou zdůraznit, že jedním z cílů této rozpravy by mělo být definitivní vycouvání ze slepé uličky azylového balíčku, definitivní upozornění na potřebu provádět a zajistit soulad se směrnicí 2001/55/ES o opatřeních pro vysídlené osoby v případě hromadného nepředvídaného přílivu emigrantů. Kromě toho by také, a zejména, bylo potřeba vypracovat politiku solidarity nad rámec směrnice, aby bylo možno účinně provádět článek o solidaritě, který byl zařazen do Smlouvy o fungování Evropské unie a který by měl být uplatňován v případě, že jsme v takové situaci, jako nyní.
Musíme si skutečně uvědomit, že ani Itálie, ani Španělsko, ani Řecko, ani žádná jiná pohraniční země ve Středomoří není schopna řešit tyto problémy sama.
Jsem navíc otřesen skutečností, že ještě nezazněla žádná výzva nebo žádost o aktivaci článku 5 směrnice, aby byl uplatněn článek o solidaritě v souladu se Smlouvou. Měli bychom samozřejmě využít této příležitosti, abychom důstojně a s podporou reagovali na problém, který je, stejně jako Středomoří, typicky evropskou záležitostí.
Cecilia Wikström
Paní předsedající, dnes slýcháme mnoho lidí, jak vyjadřují své obavy z migrace. Po nedávných významných událostech v severní Africe se lidé prostě bojí masového přistěhovalectví do Evropy. Je jisté, že po těchto událostech budou následovat migrační vlny. Již začaly a je jisté, že budou pokračovat. Je nevyhnutelné, že lidé budou utíkat před nestabilitou a násilím, zejména před stávající situací v Libyi. Doposud však byly migrační vlny spíše horizontální než vertikální a týkaly se zejména Tuniska a Egypta, ale tisíce lidí dorazily i na malý italský ostrov Lampedusa a to je skutečnou prověrkou solidarity mezi našimi členskými státy. Je dosti znepokojivé, že členské státy EU tuto prověrku doposud nezvládly a nezdá se, že by v obtížných časech chtěly stát při sobě.
Skupina Aliance liberálů a demokratů pro Evropu je přesvědčena, že nejdůležitější věcí, kterou můžeme udělat hned, je provedení směrnice o azylu. Poněkud dlouhodobější odpověď představuje příprava společné evropské azylové politiky, která by dělala část svému jménu. To mimo jiné umožní dočasně zastavit přesuny žadatelů o azyl podle předpisu Dublin II, když je členský stát z jakéhokoli důvodu mimořádně přetížený. Se solidaritou přichází i odpovědnost. Každý členský stát musí nyní respektovat a uplatňovat směrnici, jejímž cílem je harmonizace ochrany lidí na útěku a do roku 2012 vytvoření udržitelného evropského azylového systému. Zavázali jsme se k jejímu provedení a musíme to udělat. A musíme to udělat v duchu solidarity s ohledem na mezinárodní závazky pro společnou bezpečnost a stabilitu nás všech.
Jean Lambert
jménem skupiny Verts/ALE. - Paní předsedající, velmi mne potěšilo, že nám paní komisařka připomněla, že k pohybu dochází převážně v severní Africe samé. UNHCR odhaduje, že z Libye již odešlo více než 400 000 lidí. Po vyslechnutí dřívější rozpravy o směrnici o postupech je to něco, co by si někteří z poslanců měli dobře zapamatovat: většina lidí se pohybuje v rámci severní Afriky.
Rozhodně vítáme podporu poskytovanou úřadu UNHCR a dalším orgánům v rámci pomoci těmto vysídlencům. Hodně obav však bylo vyřčeno v souvislosti s tlakem na Maltu a Lampedusu, a to zcela oprávněně. Je to vážné, ale není to totéž, co se děje v Tunisku a v Egyptě. Sílí však obavy o to, co se děje s nezletilými osobami, které nikdo nedoprovází, nebo které jsou při příjezdu odděleny. Panují obavy, že se jim nedostane řádné pomoci, nebo nejsou řádně identifikovány. Doufáme, že Komise se bude zabývat jejich situací i situací ostatních, kteří jsou v tomto ohledu považováni za zvláště zranitelné.
Vítáme také odhodlání uvažovat o uplatňování směrnice o dočasné ochraně. Mohla by paní komisařka nastínit, jaká kritéria použije při posuzování toho, zda předložit doporučení?
Rui Tavares
Paní předsedající, paní komisařko, uprchlíci jsou na Lampeduse přijímáni za otřesných podmínek, bez jídla a bez toaletních zařízení, za podmínek, které jsou skutečně nelidské. Záchytné středisko je v současné době uzavřené a nevládní organizace, novináři a případně ani poslanci parlamentu do něj nemají přístup. Italský výbor pro uprchlíky požaduje, aby těmto uprchlíkům byly uděleny příkazy k dočasné ochraně podle směrnice 2001/55/ES, a vy jste, paní komisařko, tuto žádost schválila. Děkuji vám za váš zásah, neboť tato žádost byla rozsáhlá a komplexní. Jsou věci, s nimiž souhlasíme, a jsou věci, s nimiž nesouhlasíme. To, co blokuje tuto komplexní akci, má však také jméno: je to pokrytectví členských států.
Vy jste, paní komisařko, hovořila o dosažení spolurozhodování o přesídlování. Jako zpravodaj mohu říci, že Parlament je připraven zabývat se jakoukoli myšlenkou, kterou Rada předloží. Již rok a půl však čekáme, a pokud jde o přesídlování, neslyšeli jsme jediný nápad. Právě toto pokrytectví členských států umožnilo plukovníku Kaddáfímu zamést uprchlíky a přistěhovalce na dlouhá léta pod koberec a prodávat mu zbraně. Proto je veškerá debata o nynějším nedostatku zdrojů také naprosto pokrytecká. Jen v roce 2009 vydělaly země Evropské unie 343 milionů EUR z prodeje zbraní plukovníku Kaddáfímu, zatímco původní částka, kterou poskytly na přijímání uprchlíků z oblastí arabských revolucí, byla 3 miliony EUR, tedy stokrát méně. Myslím si, že tento rozdíl hovoří sám za sebe.
Mara Bizzotto
Paní předsedající, dámy a pánové, Lampedusa byla zaplavena desítkami tisíc lidí ze severní Afriky, což tento ostrov není v žádném případě schopen pojmout. Itálie je již celé týdny terčem stovek lodí s ilegálními přistěhovalci. Nebudeme-l společně reagovat, nebude-li EU reagovat, bude migrační vlna vysídlenců pokračovat.
Ilegální přistěhovalci, kteří dorazili v posledních měsících, musí být posláni zpět domů, není jiná možnost. Kromě pár slov o solidaritě byla italská vláda ponechána, aby tento biblický exodus nepředvídatelných rozměrů zvládla sama.
Kde je Evropa? Brusel se provinil tím, že se až doposud skrývá. Moji spoluobčané nemohou dále snášet toto ostudné chování. Evropa nechala Itálii, aby sama čelila této bezpříkladné krizi. Evropa by místo toho měla Itálii pomoci s repatriací ilegálních přistěhovalců a musí podpořit i úsilí italské vlády, která se snaží předejít tomu, aby zejména z Tuniska odcházely další tisíce lidí.
Libyjští uprchlíci jsou něco jiného: Evropa by měla pomoci Itálii s operacemi týkajícími se identifikace a logistického řízení, ale především musí zajistit, aby uprchlíci byli přijímáni všemi členskými státy. Přijímání uprchlíků před válkou nemůže být jen záležitostí Itálie. Je čas přestat řečnit. Přítomnost Evropské unie musí být citelná. Nemůžeme se smířit se skutečností, že Itálie je plná ilegálních přistěhovalců, zatímco Francie je hanebně zamítá. Ilegální přistěhovalci by měli být posíláni zpět domů, přičemž všechny členské státy by se nyní měly zavázat, že budou přijímat libyjské uprchlíky.
Philip Claeys
(NL) Paní předsedající, to, čeho jsme nyní svědky na Lampeduse, popsal a předpověděl v roce 1973 francouzský spisovatel Jean Raspail ve svém prorockém románu Tábor svatých. Jediný rozdíl je v tom, že skutečnost překonává fikci.
Evropa musí nad touto situací převzít kontrolu, nesmí jí nechat volný průběh. Je absurdní nejdříve tleskat změně režimu v Tunisku a Egyptě a vzápětí z těchto zemí masově přijímat migranty, nebo přesněji takzvané uprchlíky. Každý ví, že prakticky nikdo na lodích, které kotví na Lampeduse, nemá nárok na to být uznán za politického uprchlíka. Těmto lidem je ale nyní umožněn vstup na evropské území a s podporou všech možných dotovaných skupin, obchodníků s lidmi a drahých právníků zahájí řízení, které se protáhne, jek nejvíce to jde, a nebudou-li uznáni za uprchlíky, zmizí v případě potřeby v ilegalitě.
Pokud mám soudit na základě aktuálních událostí, Frontex nechrání vnější hranice Evropy. Dělá z nich jakýsi uvítací výbor. Tyto lidi by měly být odeslány s doprovodem zpět na místa, odkud pochází, a skuteční uprchlíci by měli být pokud možno přijímáni ve svých vlastních regionech, nikoli v Evropě. Velmi důležité je také to, aby celá řada mezinárodních úmluv byla přizpůsobena dnešním potřebám.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Paní předsedající, chtěl bych hovořit a využít této rozpravy pro přednesení zásadního problému, jímž je bezpečnost. S tím si nemohou poradit jednotlivé země samy.
Kořeny tohoto problému jsou, jak každý ví, v nestabilní situaci v Tunisku a v Egyptě a ve válce v Libyi. Není však žádná hranice, jak dlouho to bude trvat. Bude to bohužel trvat znepokojivě dlouhou dobu. Proto se musíme rozhodnout, jak můžeme využít naše společné politiky a zvládat tuto krizovou situaci, neboť ony si s tím nemohou samy poradit.
Paní předsedající, paní komisařko, podle mého názoru musí být naší prioritou solidarity s hostitelskými zeměmi a regiony.
Máme nástroje, které řádně neužíváme. Máme čtyři fondy. Paní Malmströmová nás dnes jasně informovala o částkách, které mi připadají směšné. Hovořila o 30 milionech EUR, o 25 milionech EUR na vyžádání atd. Naše čtyři fondy, fond pro uprchlíky, návratový fond, fond pro vnější hranice a fond pro integraci představují dohromady téměř 3 miliardy EUR v rozsahu finančních perspektiv.
Paní Malmströmová, zdá se mi, že tyto fondy by měly být používány pro krizové situace, neboť musíme být schopni je používat a upravovat. Naše omezení, pokud jde o spolupráci a solidaritu, spočívá v křehkosti, kterou ukazuje Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie při operaci Hermes. Příchod většího množství lidí prchajících před válkou a před zoufalstvím upozornil na to, jak je tato kapacita omezená. Nemohou si s tím poradit sami.
Kdo si s tím může poradit? Evropská unie disponuje potřebnou solidaritou, aby v reálném čase vyhověla požadavkům této krizové situace.
Ana Gomes
(PT) Paní předsedající, zpráva pana Provery nemohla přijít v příhodnější dobu. Tunisko a Egypt, země s obrovskými hospodářskými problémy, již otevřely své dveře více než 400 000 uprchlíků z Libye. Navzdory tomu se evropské vlády rozhodly jen naprázdno řečnit a nevšímat si 20 000 lidí nahromaděných na Lampeduse v nelidských podmínkách. Vzhledem k revolucím v severní Africe je pro členské státy Evropské unie ještě naléhavější plnit své humanitární povinnosti a přijímat uprchlíky a vypracovat novou migrační politiku založenou na solidaritě a na dalších základních hodnotách a zásadách Evropské unie. Politika zavřených dveří a nucených návratů, kterou několik posledních let používají některé členské státy ve vztahu ke svým středomořským sousedům, mohla zabránit některým migrantům dostat se do Evropy v důsledku zesílených kontrol v severoafrických přístavech, hlídek ve Středomoří a dokonce i některých brutálních metod, jako jsou elektrické šoky. Cena však byla hanebně vysoká - práva migrantů a uprchlíků násilně vrácených do takových režimů, jako je režim Kaddáfího.
Nynější krizová situace vyžaduje přijetí společného azylového systému se sdílenou odpovědností, včetně mechanismu dočasné ochrany a větší nabídkou přesídlení. Potřebujeme novou migrační strategii, která bude zohledňovat původní příčiny migrace, jako je mimo jiné chudoba, diskriminace, konflikty a politické pronásledování. Bez toho si obchodníci s lidmi vždy najdou alternativní cesty. Podpora lidských práv, demokracie a udržitelného rozvoje se tak musí v zahraniční politice Evropské unie a v rozvojových programech nejen pro Středomoří stát skutečnou strategickou prioritou.
Sonia Alfano
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, krizová situace uděluje evropské azylové a imigrační politice zásadní lekci. Je opět zřejmé, že EU nemá legislativní a operační rámec, který by umožňoval, aby se vyrovnala s mimořádnými, avšak nikoli nepředvídatelnými událostmi, jako jsou události posledních měsíců v severní Africe.
Lampedusa, Itálie a jižní Itálie platí za tyto chyby, ale kdo platí hlavně, jsou uprchlíci, kteří jsou přijímáni v tak nelidských podmínkách. Navzdory článku 80 Smlouvy o fungování EU a zásadě spravedlivého sdílení solidarity se všechny země momentálně zajímají jen o své vlastní záležitosti a přístup Francie, která sdílí hranici s Itálií, je v současném evropském scénáři nepřijatelný. V tomto ohledu naléhavě vyzývám Komisi, aby zvážila možnost požadovat po francouzské vládě vysvětlení.
Po léta EU uzavírá dohody se třetími zeměmi, v nichž vládne diktatura, financuje jejich aktivity a nadřazuje obchodní zájmy požadavkům na demokracii. Evropa mlčí na libyjské útoky. Má v úmyslu mlčet i tváří v tvář neudržitelné situaci ve stanových táborech?
Všichni se samozřejmě shodneme na tom, že nemůžeme obchodovat s plukovníkem Kaddáfím, i když před několika málo měsíci jsem neslyšela žádné námitky proti smlouvě mezi Itálií a Libyí, která vedla k tomu, že se problém přistěhovalectví řeší tak nelidsky. Předseda vlády Berlusconi se dnes snažil uplatnit stejný postup u Tuniska a nabízel peníze. Nová tuniská vláda se ovšem snad poučila.
Ať se nám to tedy líbí, nebo ne, EU a jejích 27 členských států musí učinit kroky a mít na paměti, že mezinárodní solidarita a ochrana lidských práv je prvořadou prioritou. Z tohoto důvodu doufám, že Evropská komise navrhne zahájit co nejdříve krizový postup stanovený směrnicí 2001/55/ES o dočasné ochraně a že Rada tento návrh v blízké budoucnosti přijme, neboť jinak bude zbytečný.
Vyzývám také k ustavení parlamentní delegace, nikoli delegace politických skupin, která by byla vyslána na Lampedusu, kde by ověřila jak humanitární podmínky přistěhovalců, tak zásadu non-refoulement (nevracení zpět).
Malika Benarab-Attou
(FR) Paní předsedající, tato zpráva je citlivá a já musím kritizovat její název. Použití slov "migrační toky" vytváří dojem, že migranti jsou komodity nebo nájezdníci.
Pro národy jižního Středomoří a pro nás je to historická doba, ale obavy z masového přistěhovalectví brání EU a členským státům v nové dynamice.
Nedávná demokratická hnutí na jihu nám pomáhají uvědomit si rozpory. Tato hnutí znovu poukázala na nekonzistentnost a neexistenci vize v našich zastaralých politikách spolupráce odtržených od dění. Je nejvyšší čas, aby Evropská unie zavedla migrační politiku, která by byla konzistentní s našimi hodnotami, která by uznávala, že žijeme ve světě, v němž jsou lidé mobilní, ve světě, kde jsou lidské bytosti v pohybu.
Je absurdní a v rozporu s humanistickými hodnotami hovořit nadále o migračních tocích. Chceme-li být my, Evropané, nejvýznamnějšími hráči na světě, musíme změnit svůj přístup a snažit se vytvořit Unii pro Středomoří založenou na solidaritě. Nemůžeme to dělat, aniž bychom revidovali politiku mobility, neboli to, o čem se dnes hovoří jako o migrační politice. Musíme naplnit očekávání národů jihu.
Naše politika nesmí být nadále vedena obavami z přistěhovalectví. Naší hlavní motivací při provádění smluv o spolupráci již nesmí být posilování kontrol na hranicích, jako tomu bylo v případě Libye.
Musíme revidovat podmínky nezbytné pro podpis jakékoli dohody o pohybu osob, včetně dohod o zpětném přebírání osob, abychom dodržovali lidská práva. Pro naše kroky je stále charakteristický přístup k mobilitě vedený bezpečností, který je v rozporu s našimi hodnotami a naším požadavkem na ochranu obyvatelstva. Skandální přístup pana Berlusconiho a pana Guéanta je třeba rozhodně odsoudit.
Paní komisařko, jakou politiku musíme přijmout, abychom vytvořili skutečnou Unii pro Středomoří, takovou, v níž prokážeme solidaritu s národy jihu, které dnes mají dojem, že jimi opovrhujeme?
Marie-Christine Vergiat
(FR) Paní předsedající, skupina konfederace Evropské sjednocené levice a Severské zelené levice nebude hlasovat pro tuto zprávu. Nelze popřít, že zpráva obsahuje některé pozitivní body, ale ty jsou stále v rozporu s praxí některých členských států, včetně mé vlastní země.
Tato zpráva nevidí v migraci předně záležitost jih-jih. Neuznáme-li to, znamená to, že napětí prostě vzroste a uvrhne řadu těchto zemí do ještě větší chudoby.
Je pravda, že Evropská unie nemůže přijmout všechny strádající lidi na světě, ale to nebezpečí jí nehrozí. Čísla, která máme k dispozici, to dokazují, bez ohledu povyk, který někteří lidé dělají. Evropská unie nemůže přijmout všechny strádající lidi na světě, ale měla by přispět přiměřeně svému bohatství, svým potřebám a škodám, které způsobila a které dodnes stále působí prostřednictvím některých svých společností, které drancují zdroje těchto zemí. Tato zpráva je tradičně zahleděna do pevnosti zvané Evropa, a to v rozporu se svými vlastními zájmy, zejména demografickými.
Ne, Evropská unie se nepoučila z revolucí probíhajících v arabských státech. Neprojevuje solidaritu. Tunisko za několik dní přijalo 100 000 libyjských uprchlíků za příkladných podmínek. Ne, paní komisařko, hlas Evropy nijak neodpovídá na problémy, před nimiž svět stojí. Bude jen živit xenofobní politiky některých členských států a to je mi líto.
Mario Borghezio
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, úvodem bych chtěl poděkovat komisařce Malmströmové za její obtížnou práci, kdy se týden co týden zabývala touto impozantní tragédií, neboť tak to je.
Nejen v této sněmovně zazněly komentáře, které se pokoušejí snižovat a zlehčovat to, co naše vláda, naše země a naši lidé musí řešit. Byla to - a stále je - krizová situace (z pohledu humanitárního i jiných) mimořádných rozměrů. Jsem přesvědčen, že naše vláda, a zejména naši lidé, z toho vycházejí skutečně dobře, pokud jde o mezinárodní veřejné mínění. Lidé na Lampeduse se chovali ohromně, když migranty nejdříve přivítali a pak jim pomáhali ze svého, až poté v určitém okamžiku řekli, že už to nemohou dále dělat, neboť kromě lidských práv, o nichž denně diskutujeme v této sněmovně, musíme mít na paměti i práva občanů, včetně jejich práva zachovat si svou identitu, své aktivity a, pochopitelně, nestat se obětí invaze.
Mezi migranty jsou i ilegální přistěhovalci, zločinci propuštění z vězení. To oprávněně vyvolává obavy zemí, které je musí přijímat. Jestliže navíc migrace nabude rozměry invaze, což opakuji, musíme ten problém řešit.
Jsme stoprocentně s našimi lidmi, neexistují žádná když nebo ale. Paní komisařko, Evropská unie to musí mít na paměti. Kromě lidských práv musíme uvažovat i o svých právech, o právech domácího obyvatelstva. Z tohoto důvodu plně podporujeme současné úsilí italské vlády v Tunisku, neboť ve srovnání se skromnými údaji, které uvedla komisařka, Itálie nabízí Tunisku hodně. Mnoho bylo vykonáno a věříme, že dosáhneme hmatatelných výsledků.
Musíme však přejít od slov k činům a Frontex nedělá to, co by měl dělat, aby skončil tento strašný obchod, neboť tento obchod je ostudou Středomoří a Evropská unie je za to částečně zodpovědná. Proto říkám: skoncujte s obchodováním s lidmi, a proto říkám ano Marshallovu plánu pro tyto země.
Andreas Mölzer
(DE) Paní předsedající, paní Malmströmová, je dobře známo, že lidé z přelidněných a málo rozvinutých zemí riskují každodenně své životy, neboť EU se svými pseudohumanistickými myšlenkami nedala jasně najevo, že pravidla, která platí pro migranty, nejsou stejná, jako pravidla, která platí pro uprchlíky.
Podle Ženevské konvence o postavení uprchlíků jsou uprchlíci, jak všichni víme, lidé, kteří se z důvodu oprávněného strachu z pronásledování z důvodu rasy, náboženství nebo politického přesvědčení nacházejí mimo svou zemi. Tato definice se ale nevztahuje na velkou většinu lidí, kteří denně zaplavují Evropu. Bez ohledu na situaci v jejich zemi chtějí jít prostě někam v EU, do země, která podle nich oplývá mlékem a strdím, aby zde zkusili své štěstí a obvykle jen proto, aby byli zahrnuti do našich sociálních systémů. V jejich očích to má možná smysl, ale jako poslanci Evropského parlamentu musíme sloužit zájmům Evropanů. Mezi ně patrně nepatří neustálá podpora milionů hospodářských migrantů, kteří nám bez průpravy a kvalifikace vhodné pro náš trh práce prostě nejsou téměř k ničemu.
Bylo by to také vrcholně nespravedlivé vůči zemím, jako je zejména Tunisko a Libye, které se právě osvobozují od diktátorských režimů a vydávají se na cestu k demokracii, a které budou potřebovat veškerou svou sílu na přestavbu svých vlastních zemí. Tito lidé musí budovat své vlastní země.
Od konce diktatury Ben Aliho je Tunisko svobodnou zemí. Zde v EU musíme vzít tuto situaci na vědomí při diskusích, jak se vyrovnat s masovým přílivem lidí ze severní Afriky. Všichni ekonomičtí migranti by proto měli být podle mého názoru posíláni zpět ještě dříve, než se dostanou do Evropy. Neměli by mít možnost dostat se ani na Lampedusu a agenturu Frontex bychom měli vybavit příslušnými pravomocemi, aby zajistila, že se tam nedostanou.
Salvatore Iacolino
(IT) Paní předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, slyšeli jsme o řadě opatření a iniciativ, které jsou jistě povzbudivé a jsou v souladu s linií, jež požadovala italská delegace na setkání vedení delegace s předsedou Barrosem minulý týden: více solidarity, více prostředků, více specifických kroků a rozhodnější kroky ve prospěch Lampedusy, Malty a všech států, které jsou vystaveny mimořádným migračním tlakům, které lze řešit jedině na správní úrovni EU.
Tato povzbudivá prohlášení jsou samozřejmě v souladu s našimi myšlenkami týkajícími se provádění článku 5 směrnice 2001/55/ES. Věříme, že to lze předložit Radě v celkem přiměřené lhůtě. Soudržnější evropská politika sousedství opírající se o výsledky a o politiku prvenství ve prospěch pohraničních regionů, které mohou využít prostředky na to, aby jejich vlastní mladí lidé měli ve své vlastní zemi práci a možnosti růstu. Lépe odpovídající plán pro Frontex, který právě osvědčil svou užitečnost tím, že v této výjimečné etapě vývoje vykonává společné hlídky. Jsme přesvědčeni, že vzhledem k výjimečnému stavu, který si každý dobře uvědomuje, umožňuje oddíl financování migrace další kroky.
Komisařko Malmströmová, nezmínili jsme se o vyrovnávacích opatřeních. Komisař Hahn zde není s vámi, ovšem bylo by pravděpodobně užitečné, kdyby tady byl. Přezkum strukturálních fondů, politika, která zohledňuje mimořádnou situaci, nižší přitažlivost, penalizace přitažlivosti regionu Sicílie, pokud jde o rybolov a cestovní ruch, za něž musí být Lampedusa a Sicílie nějakým způsobem kompenzovány.
Sto padesát tisíc Egypťanů se vrátilo do Libye, ale tím tato migrace nekončí. Z tohoto důvodu musíme jednat velmi odhodlaně a s pomocí silné a rozhodné evropské politiky a věříme, že vy a předseda Barroso budete schopni vypracovat takovou strategii prostřednictvím komplexního plánu migrace. Nemůžeme čekat na žádná další opatření a věříme, že koncem tohoto měsíce Evropa přijde s plánem migrace v zájmu dlouho očekávané solidarity, kterou chceme konečně vidět v akci.
John Attard-Montalto
Paní předsedající, především, když slyším některé - ne všechny - své kolegy, kteří vystupují v této rozpravě, hovoří o migraci jako o něčem, co v této chvíli neexistuje, ale co přijde.
Zatímco hovoříme v této sněmovně, odehrává se lidská tragédie. V mnoha případech hovoříme o tom, zda souhlasíme, nebo nesouhlasíme, ale měli bychom být zajedno v tom, že se právě teď před naším prahem, několik set kilometrů od jižní hranice Evropské unie, odehrává tragédie, která se bude prohlubovat. Přesto stále debatujeme, i když máme nástroj - směrnici Rady 2001/55/ES, kterou by Rada mohla na doporučení Komise uvést v život.
Jak změříme, zda je příliv vysoký, není vysoký, nebo zda je dostatečně vysoký, až bude po všem? Evropská unie se musí rozhodnout, zda chce akci nebo reakci. Reagujeme, když k věcem již došlo. Nebuďme včerejší. Buďme orgánem, který žije dneškem.
Sarah Ludford
Paní předsedající, předpokládá se, že základy společné migrační politiky EU tvoří účinné řízení, soudržnost, solidarita a odpovědnost. To kontrastuje s počínáním EU za posledních deset let, za něž si EU zaslouží jen asi tři body z deseti. Není to vina Komise, která připravila řadu politik a návrhů předpisů, ale je to do velké míry vina členských států. Nastal čas skoncovat s reakcí a chaosem a přiklonit se k aktivnějšímu a dobře řízenému počínání. Mohli bychom se možná poučit na příkladu země, jako je Kanada, zejména z její politiky týkající se legálního přistěhovalectví.
Moje vlastní země, Spojené království, nepřijala myšlenku společné politiky. Je mi to líto, ale když tolik lidí, s nimiž se dělají pohovory na místech, jako je Lampedusa, říká, že se chce rychle dostat na sever, často konkrétně do Spojeného království, nepomůže to přesvědčit mou zemi, která sama čelí silnému přistěhovalectví, aby odstranila kontrolu hranic.
Věřím v solidaritu. Věřím, že by se nyní dala použít směrnice o dočasné ochraně. Všechny členské státy - na severu i na jihu - však musí projevit odpovědnost za řádné provádění práva EU o přijímání migrantů, o vyřizování požadavků o finanční a jinou pomoc a o integraci a vymáhání pracovního práva. Solidarita a odpovědnost musí být obousměrné.
Hélène Flautre
(FR) Paní předsedající, nemyslím si, že můžeme na jedné straně vítat revoluci v Tunisku a na druhé straně žádat, aby tato země zavedla kontrolu hranic, která existovala v době diktatury Ben Aliho. Myslím si, že bychom měli přestat vyvíjet tlak na tuniskou vládu, která má řadu jiných věcí na práci: své vlastní uprchlíky, jak bylo uvedeno, a kontrolu nad svým procesem demokratického přechodu.
Situace je tedy nová a výjimečná a měla by nám snad pomoci, abychom vymysleli vhodná řešení a zároveň projevili solidaritu. Baronka Ludfordová má pravdu - to je to, co v Evropské unii chybí rozhodně nejvíce. Myslím si, že práce Evropské komise a Parlamentu by mohla spočívat především ve vyhlášení moratoria na návrat Tunisanů, protože to je skutečně nesprávné a nevhodné. Tunisanům, kteří se již dostali do Francie a do Itálie, bychom také měli udělit mimořádná povolení k pobytu, zaručit přístup do Evropy lidem, kteří hledají ochranu, a zdržet se všech kroků a neuzavírat dohody, které by se této ochraně mohly stavět do cesty, uplatňovat ustanovení směrnice z roku 2001, jak bylo řečeno, na všechny, kdo mají nárok ji využívat, a přijmout uprchlíky, kteří čekají na hranici mezi Tuniskem a Libyí v rámci procesu přesídlování.
Dále jsem přesvědčena, že musíme myslet na vytvoření vazeb spolupráce s těmito budoucímu plně demokratickými zeměmi, aby Tunisané mohli přijet a naprosto legálně pracovat, studovat a cestovat, a tak vytvořit skutečné kanály mobility mezi oběma pobřežími Středozemí.
(Potlesk.)
Willy Meyer
(ES) Paní předsedající, myslím si, že Lampedusa se stala symbolem nelidskosti imigrační politiky Evropské unie. Není to jen okamžitý problém, je to strukturální problém.
Pamatuji si 14. únor 2009 v minulém volebním období. Jel jsem na Lampedusu s delegací ze své parlamentní skupiny. Byla to cesta do pekla, opakuji, do pekla! Tato migrační politika se neopírala o pochopení, že emigrace je právo, nikoli zločin, a nedělala nic, aby zaručila posvátnou zásadu práva žádat o azyl.
Na Lampeduse se v roce 2009 nedělalo nic, pokud jde o identifikaci lidí nebo o vyřizování žádostí o azyl, dokud lidé neudělali to, co museli udělat: povstali a vzbouřili se, neboť žili jako zvířata.
Od roku 2009 do roku 2011 se nic nezměnilo. Dalo by se vlastně říci, že se něco změnilo: předseda vlády Berlusconi podepsal dohodu s plukovníkem Kaddáfím navzdory skutečnosti, že plukovník Kaddáfí se neřídil mezinárodním právem a vypověděl vysokého komisaře OSN pro uprchlíky, i když věděl, že má v Libyi 9 000 uprchlíků, tedy v té Libyi, která je v současné době bombardována na základě humanitární výzvy.
To je pokrytectví, které se musí změnit. To se v Evropské unii musí od základu změnit.
Gerard Batten
Paní předsedající, rozhodnutí Rady schvaluje rezoluci Rady bezpečnosti OSN. Budu citovat: "Přijmout všechna nezbytná opatření na ochranu civilního obyvatelstva a oblastí osídlených civilním obyvatelstvem v Libyi, které jsou ohroženy útokem, a zabránit vstupu zahraničních okupačních sil v jakékoli podobě na jakoukoli součást území Libye".
Tato jediná věta obsahuje dvě naprosto protichůdné myšlenky. Jak chcete chránit civilní obyvatelstvo před útokem, aniž byste okupovali určitou část území, abyste to mohli udělat? Jak mohou národy s tak dlouhou a slavnou vojenskou historií, jako je Británie a Francie, schválit takovou nesmyslnou politiku? Odpověď na to je jednoduchá: zavazuje je k tomu společná zahraniční a bezpečnostní politika Evropské unie, která je výsledkem Lisabonské smlouvy. Nemají již žádnou kontrolu nad svou vlastní zahraniční politikou.
Rozhodnutí Rady dále pokračuje tím, že odpovědnost za vojenskou politiku Unie má vysoká představitelka pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku. Baronka Catherine Ashtonová tak bude mít příležitost vést svou první válku a zapsat své jméno po bok velikánů vojenské historie, jako byli Rommel, Montgomery a Eisenhower. Přeji jí hodně štěstí, ale pravděpodobnější je, že tato idiotská politika skončí katastrofou pro všechny zúčastněné.
Prioritami Západu, a zejména evropských zemí, by měla být podpora umírněných režimů v severní Africe všemi diplomatickými prostředky a ochrana našich vlastních hranic před dalšími masovými migračními toky. Není to možná politicky korektní reakce, ale od rozumných národních států je realistická, pokud budou schopny přijímat taková rozhodnutí.
Daniël van der Stoep
(NL) Paní předsedající, minulý pátek se stovky takzvaných žadatelů o azyl pocházejících ze států berberského pobřeží dostalo z přijímacích táborů na italskou pevninu. Tito přistěhovalci tam byli přemístěni, neboť Lampedusa je přeplněná. Paní předsedající, to je drsná realita: tisíce přistěhovalců z berberského pobřeží bez jakýchkoli vyhlídek zneužívá nestabilitu ve svém regionu, aby hledali lepší život v bohaté Evropě.
Přistěhovalci, s nimiž byly rozhovory v televizi, okamžitě uváděli, že města, kam by nejraději šli, jsou Amsterodam a Řím, na tom jim celkem nezáleželo, a situaci ještě zhoršilo, že si stěžovali na nedostatek cigaret a pití ze strany italských orgánů. Téměř byste zapomněli, že lidé si vědomě vybrali ilegalitu, a záměrně zneužívají sociální služby v Evropě. Tito takzvaní žadatelé o azyl, kterým já raději říkám vyžírkové, musí být přijímáni ve svém vlastním regionu. Za jejich útočiště má zodpovědnost Africká unie, Arabská liga nebo ta hrozná Organizace islámské konference.
Evropská unie není zodpovědná za tyto zlatokopy. Pokud se sem i tak dostanou, urychleme zásadním způsobem azylové řízení těchto takzvaných uprchlíků a posílejme je co nejrychleji zpět do zemí v Barbárii a v okolí. Ať převezmou zodpovědnost tyto země, ne my a ne nyní.
(Řečník souhlasil s položením otázky postupem modré karty podle čl. 149 odst. 8.)
Silvia Costa
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, chtěla bych se zeptat svého kolegy, který právě hovořil, zda lze považovat za správné používání termínů "vyžírkové" a "zlatokopové" pro lidi, kteří prchají za situace velké politické tísně, jaká panuje v severní Africe, na čemž se shodnou všechny politické skupiny.
Podle mého názoru je to vážné nařčení a vyzývám předsedající, aby nějakým způsobem zdůraznila, co bylo řečeno, a stanovila, zda to lze považovat za vhodné v takové citlivé rozpravě, která se týká trpících lidských bytostí, kteří podle vás nemají ani právo na jídlo, neboť o nich bylo řečeno, že "oni dokonce požadují jídlo a mnoho z nich jsou vyžírkové".
Považuji za velmi vážné, že něco takového bylo řečeno v této sněmovně, a doufám, že evropští občané chápou tento drsný výrok, který slouží jen k odhalení naprosté politické neschopnosti osoby, jež jej pronesla.
Daniël van der Stoep
(NL) Paní předsedající, paní Costová, máte pravdu, užívám drsná slova, ale tato slova jsou naprosto jasná. My se musíme v Evropské unii nyní vyrovnat s obrovským přílivem uprchlíků a levicová většina tvrdí, že jsou to jen nešťastní lidé, kteří všichni prchají ze svých zemí. Dobře, ale proč musí jít všichni do Evropy? Myslím si, že je obtížnější dostat se na lodi do Evropy, než se dostat do Maroka nebo Saúdské Arábie. Sem jsou pochopitelně kvůli našim sociálním službám a proto, že zde budou moci dostat od vlády peníze. A vy to všechno umožňujete!
Musíme proti tomu rozhodně zakročit a jako poslanci Evropského parlamentu musíme stát za občany Evropské unie. Pokud přijmete tento způsob uvažování, bude to naše zkáza. Příště se podíváme na subsaharskou Afriku a nakonec sem všichni přijdou. to si nemůžeme dovolit. To je váš svět, ne můj. Přeji vám hodně úspěchů, ale tohle naši lidé nechtějí, rozhodně ne ti v Nizozemsku.
Simon Busuttil
Paní předsedající, před několika dny oznámili představitelé EU, že jsou připraveni projevit konkrétní solidaritu s těmi členskými státy, které jsou nejvíce zasaženy migračními tlaky. Ta chvíle nadešla, neboť Evropská unie je nyní zasažena masovým hnutím. Vyzýváme nyní Evropskou radu, aby dostála svému slovu. A aby byla solidarita konkrétní, musí znamenat, že všechny členské státy převezmou odpovědnost za vysídlené lidi, kteří utíkají z Libye do Evropy.
Nástroj již máme, musíme jej jen použít. Je to mechanismus solidarity stanovený ve směrnici 2001/55/ES, který se projevuje dvojím způsobem. Zaprvé udělováním dočasné ochrany všem vysídleným lidem, kteří se dostanou do EU. Zadruhé, odpovědnost za jejich přijetí mají všechny členské státy, nejen země, do které se náhodou dostali. Tento mechanismus uvádí do pohybu rozhodnutí Rady uvádějící, že existuje masový příliv. Musí k tomu však dojít na návrh Komise, tedy od vás, paní komisařko.
Není pochyby o tom, že Libye zažívá masový exodus. Z Libye uprchlo více než 400 000 lidí, většinou do Tuniska a do Egypta, ale nyní i do zemí EU. Minulý týden dorazilo za pouhých 24 hodin více než 800 lidí, většinou Somálců a Eritrejců, na Maltu. Poměrně to znamená stejný dopad, jako by do Francie za jediný den dorazilo 120 000 lidí. To lze jistě kvalifikovat jako masový příliv. Nejde tedy o absolutní počty, na které bychom měli hledět, ale o relativní počty a jejich relativní dopad na zemi, kam tito lidé přijíždějí.
Skutečně vás tedy vyzývám, paní komisařko, abyste se z politického hlediska postavila do čela a vypracovala tento návrh. Vyzývám i Radu, aby dostála svému slovu a prokázala konkrétní solidaritu.
Claude Moraes
Paní předsedající, Rada od roku 1999 odmítá vypracovat azylovou politiku a skutečné formální sdílení zátěže. Hovořím-li jménem Davida Sassoliho a svých italských kolegů, to, co dnes vidíme v Itálii, je krizová situace, která nemá žádné skutečné řešení v právních předpisech. Řešení musíme nalézt právě teď. Postupy přijímání, kvalifikace - tedy to hlavní z azylového balíčku, o němž dnes jednáme - měly být zavedeny již dávno. Pak bychom měli koncepci přesídlování a koncepci sdílení zátěže, jenže ji nemáme.
Z tohoto důvodu říkám za svou skupinu, že v této krizové situaci musíme pomoci. Vyzýváme zejména Radu, ale i vás, paní komisařko, abyste předvedly politické vedení a uplatnily směrnici Rady 2001/55/ES. Dojde tak k přesídlování, což může alespoň odlehčit určitou zátěž.
Zároveň, jak někdo říká, nemůžeme pominout své povinnosti, pokud jde o azyl a mezinárodní právo. Tyto povinnosti se budou týkat mnoha lidí, kteří jsou dnes zranitelní a trpí. Důvody vedoucí k žádostem o azyl jsou hluboké - chudoba a nestabilita. Momentálně je zde však situace, která dopadá na jižní země, a my musíme uplatnit směrnici 2001/55/ES.
Cornelia Ernst
(DE) Paní předsedající, chtěla bych se věnovat třem bodům. Zaprvé, měli bychom vyjasnit, zda jsme skutečně schopni poskytnout pomoc uprchlíkům ze severní Afriky, zejména z Tuniska, a že ji také chceme poskytnout. Vítám proto také skutečnost, že Komise chce aktivovat směrnici 2001/55/ES a udělovat dočasnou ochranu, a k jejímu skutečnému použití bych chtěla zároveň vyzvat všechny členské státy, nejen Itálii, ale také Francii a Německo, tedy především státy, které jsou v současné době schopny investovat.
Zadruhé, očekáváme jasné stanovisko od Komise, pokud jde o skutečnost, že všechny dohody, které byly uzavřeny s diktátory Ben Alim nebo Kaddáfím a týkají se předcházení migrace - tak bych je alespoň popsala, jsou neplatné. Skutečná partnerství se třetími zeměmi, jak zmínila paní Malmströmová, se asi nedají srovnávat s italskou představou o zakoupení ochoty brát zpět uprchlíky za 150 milionů EUR. Místo, abychom prokazovali solidaritu, pokud jde o prevenci uprchlíků, měli bychom ukázat praktickou solidaritu se státy severní Afriky jako je Tunisko, do něhož uteklo 150 000 lidí.
Zatřetí, musíme pochopit, jak křehký je základ nástrojů EU pro prevenci uprchlíků. Musíme znovu promyslet Frontex a Dublin II. Potřebujeme liberální právní předpisy o azylu a migraci v Evropě a jinou rozvojovou politiku, která by byla skutečně udržitelná.
Constance Le Grip
(FR) Paní předsedající, v této fázi naší rozpravy budu muset nevyhnutelně opakovat nebo podpořit některé z věcí, které již byly řečeny. Jako několik mých kolegů bych však chtěla říci, že jeden členský stát sám nemůže vyřešit problémy, které musíme řešit, tedy problémy, které v této chvíli musí řešit celá Evropská unie.
Žádný členský stát by neměl zůstat sám před problémy, které řeší a které podle mne řeší celá Evropská unie. To, co požaduji, je schopnost Evropské unie zajistit zvládnutí situace na základě vzájemné spolupráce a jako jeden celek. Jsem přesvědčena, že skutečně nadešel okamžik, kdy bychom měli položit základy skutečné evropské imigrační a azylové politiky.
Evropský pakt o azylu a imigraci byl schválen před více než rokem. Myslím si, že nyní nadešel okamžik, jak jej konkrétně použít.
Vyslechli jsme komisařku, vyslechli jsme řadu jejích doporučení. Chtěla bych se k nim vrátit a některé z jejích návrhů rozhodně podpořit. Ano, musíme za každou cenu zvýšit prostředky určené pro Frontex. Musíme posílit jeho lidské, materiální a finanční zdroje a musíme zajistit, aby mohl poskytovat větší podporu operaci Hermes a operaci Poseidon.
Potřebujeme další zdroje pro ty členské státy, které jsou zejména zasaženy, řekla bych, zvýšenými migračními toky, které dnes vidíme. To bude finanční vyjádření naší solidarity.
Potřebujeme navázat užší vztahy spolupráce se zeměmi jižního Středomoří, musíme je samozřejmě podpořit, pomoci jim a nalézt k tomu nástroje. Paní komisařka se zmínila o partnerstvích v oblasti mobility - myslím, že o této záležitosti jela jednat do Tuniska. Potřebujeme posílit tyto nástroje v duchu odpovědnosti, v duchu solidarity, ale i v duchu skutečných, konkrétních kroků.
David-Maria Sassoli
(IT) Paní předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, jistě si uvědomujete, že v této sněmovně vládne plná solidarita, ale to nestačí. Společně musíme udělat to, co jiní nemohou udělat, jinými slovy, dosáhnout shody vlád na tom, abychom zavedli a umožnili plně používat evropskou imigrační politiku.
Vezmete své návrhy a předložte je Radě. My vás podpoříme. Musíte si být vědoma toho, že kromě několika xenofobních poznámek se těšíte velkému uznání a velké solidaritě v této sněmovně. Parlament to zítra znovu potvrdí, když řekne ne na refoulements, ano provádění směrnice 2001/55/ES a ano provádění článku 25 této směrnice.
Zítra uděláme v Parlamentu, co můžeme. Potřebujeme ale, aby i ostatní udělali, co mohou, aby vlády byly méně sobecké a my abychom podpořili solidaritu nezbytnou k provádění evropské politiky. Vaše práce je samozřejmě ústředním bodem tohoto úsilí, neboť bez vlád by Evropa byla slabší.
Carlos Coelho
(PT) Paní předsedající, komisařko Malmströmová, dámy a pánové, všichni hovoříme o tom, jak čelíme stále větším migračním tokům, a to co do rozsahu, tak do komplexnosti. K chronicky konfliktním situacím v Afghánistánu, Somálsku a Demokratické republice Kongu se nyní přidává znepokojivě se zvyšující počet nových případů, jako je Egypt, Tunisko a Libye, což vede k dramatickému zhoršování situace.
Členské státy, které jsou z geografických důvodů více zasaženy těmito migračními tlaky, mají i značně omezenou schopnost reagovat. Chaotická situace na ostrově Lampedusa, o níž již hovořilo několik řečníků, je jedním z příkladů, kde počet uprchlíků převyšuje počet obyvatel. Členské státy, které jsou zvláště zasaženy, musí proto bezodkladně obdržet nezbytnou podporu tak, že jim budou poskytnuty finanční, lidské a technické zdroje, aby bylo zajištěno, že jsou skutečně schopny reagovat na masivní migrační toky a že na lidský tlak, jemuž čelíme, jsou schopny odpovědět humánně.
Proto podporuji výzvu svých kolegů vyzývající k okamžité aktivaci mechanismu solidarity Evropské unie. Důležité je také využít stávající infrastruktury a orgánů, jako je Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie a Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu, a pravděpodobně i přehodnotit a přizpůsobit operaci Hermes. Souhlasím také s tím, co uvedl pan Tavares o procesu přesídlování uprchlíků. Je důležité, aby se Rada, která není této rozpravě přítomna, přestala schovávat za právní výmluvy a aby byla schopna dotáhnout tuto záležitost přesídlování uprchlíků ke zdárnému konci. A nakonec, paní komisařko, jsem přesvědčen, že mezi členskými státy Unie musí panovat větší solidarity, lepší koordinace úsilí a sdílení povinností a zátěže.
Rosario Crocetta
(IT) Paní předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, je smutné, že Západ někdy vyvine velkou solidaritu, když jde o bombardování, o vysílání společností do zemí třetího světa kvůli ropě, ale obtížně hledá solidaritu, když jde o politiku solidarity a migrační politiku. Dnešní večerní rozprava se týká právě těchto témat.
V pondělí jsem byl na Lampeduse a viděl jsem 4 nebo 5 tisíc lidí na zemi, jak se choulili k sobě a spali na slunci a na dešti, vykonávali svou potřebu na místě, kde jedli, a nemohli si ani převléci mokré šaty - podle některých značkové, ve skutečnosti však jde o padělky, které měli na sobě na cestě. Byli tam v žalostných podmínkách. Mezi nimi bylo 4 500 dětí, dvanáctiletých až třináctiletých dětí, které tam žijí ve stejných podmínkách, v podmínkách nepohodlí, v nichž žijí i obyvatelé Lampedusy.
Tunisko je dnes domovem 150 000 migrantů pocházejících z Libye a projevuje solidaritu. Jde o chudou zemi, která projevuje solidaritu, a bohatá Evropa není schopna přijmout 5 000 migrantů. Evropa by místo toho měla projevit solidaritu s těmito krásnými dětmi, které v Sidi Bouzid zažehly jasmínovou revoluci, jež mění severní Afriku a celý svět.
Alfredo Pallone
(IT) Paní předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, vaše slova jsou v souladu s tím, co jsme chtěli slyšet. Nechci však ideologizovat tuto rozpravu, která je někdy ideologizovaná ze dvou stran. Myslím si, že hovoříme-li o humanitární krizi, jde o velice vážnou věc.
Otázka, kterou pokládám sám sobě a kterou adresuji i svým kolegům, je následující: "Můžeme hovořit o humanitární krizi a u toho také zůstat, nebo bychom si měli položit dvě otázky, jednu týkající se krize, a tím pádem naléhavých problémů, a druhou týkající se strategie?"
Problém Afriky a Blízkého východu je problém, který musí ze své podstaty spočívat mimo Evropu, a otázka, která se nabízí, je, zda může docházet k rozvoji bez demokracie. Připomeňme si, že vzpoura v těchto zemích Blízkého východu a Středomoří nevypukla kvůli ideologii, ale kvůli chlebu, vzpoura za demokracii s cílem přežít.
Sami si v souvislosti s tím musíme položit některé otázky. Je skvělé, paní komisařko, věnovat se problematice směrnice 2001/55/ES a všemu, co dělá Frontex, ale Evropa se musí ptát sama sebe, co chce udělat se Středozemím a s celou Afrikou.
Mnozí mí kolegové hovořili o Libyi a o dalších zemích. To mi odvádí myšlenky na Dárfúr, na některé situace, kdy je v Africe den co den přítomna genocida. Jediná poznámka, kterou chci uvést, je tato: není pravda, že Evropa je odpovědna za drancování. Některé evropské země jsou samozřejmě částečně zodpovědné, ale v Africe na sebe vzájemně působí řada kapitalistických systémů, jejichž základem není sociální ekonomika práce jako u nás, ale státní ekonomika, státní kapitalismus. Hlavním příkladem je Čína, která nakupuje státní dluh a vykořisťuje veškeré obyvatelstvo. Nemůžeme jít a vyhnat prezidenty, kteří jsou vedeni zločinem. Ani OSN to nemůže udělat.
Myslím si, že bychom měli nechat stranou ideologické záležitosti a měli bychom myslet na aktuální problém, to znamená přijmout tyto lidi, všechny dohromady. Zítra se ovšem nemůžeme vyhnout diskusi o evropské strategii vůči celé Africe.
Sylvie Guillaume
(FR) Paní předsedající, dospěli jsme ke konci projevů, takže bych se chtěla soustředit na dva body ve formě otázek. Zaprvé, je humanitární chaos ve Středozemí nevyhnutelným důsledkem nedostatků, tedy chybějící společné migrační politiky v Evropské unii? Snažit se jen předcházet migračním tokům směřujícím do Evropy je nereálné a znamená to, že třetí země a členské státy v jižní Evropě musí dnes samy trpět následky. Italská reakce - kolektivní vypovězení - je nepřijatelná, stejně jako francouzský postoj, tedy uzavření hranic. Neřeší to nic a jen se tak přehlíží, o co skutečně jde.
Moje první otázka zní takto: můžeme očekávat reorganizaci a přípravu vyvážené evropské migrační politiky?
Moje druhá otázka se také týká evropské solidarity. Nevidím v ní žádný slogan, ale něco, co je naléhavé a naprosto nezbytné. I já naléhavě žádám Radu, aby okamžitě reagovala a aktivovala mechanismus solidarity stanovený ve směrnici o dočasné ochraně v případě masového přílivu uprchlíků, ale naléhavě žádám i členské státy, aby reagovaly na výzvu UNHCR týkající se bezodkladného uplatňování mechanismu přesídlování.
Moje druhá otázka tedy zní: můžeme na zasedání Rady ve složení pro spravedlnost a vnitřní věci ve dnech 11. a 12. dubna očekávat konkrétní kroky?
Cristian Dan Preda
(RO) Paní předsedající, myslím si, že dnešní rozprava o zprávě pana Provery je vítaná z hlediska nedávných událostí ve Středozemí a v severní Africe. Úvodem bych chtěl zdůraznit potřebu přístupu na úrovni EU ke zvládnutí migračních toků, vyvolaných revoluční vlnou v arabském světě, v duchu solidarity, již vyžaduje článek 80 Lisabonské smlouvy.
Na druhé straně bych chtěl poděkovat panu Proverovi za jeho zprávu, která zdůrazňuje potřebu konzistentně vzít v úvahu hluboce zakořeněné příčiny nestability, která vyvolává migračních toky. V současné době se děje mnoho věcí, které nám připomínají naléhavou potřebu jednat. Po konfliktu po volbách v Pobřeží slonoviny hledaly například stovky tisíc tamních občanů útočiště v sousedních zemích, z toho 94 000 v Libyi, tedy v zemi, která je sama ohrožována nestabilitou.
Myslím si, že bychom měli zdůraznit především preventivní aspekt, abychom unikli z této spirály nestability a migrace. Tím mám na mysli především předcházení konfliktům. Musíme také uvažovat o prosazování demokracie a lidských práv a samozřejmě o dlouhodobém zlepšení hospodářské situace.
Podle mého názoru bychom pak také měli lépe používat nástroje, jež máme k dispozici jako součást globálního přístupu k migraci, abychom podpořili součinnost mezi migrací a rozvojem. Záležitost migrace musí automaticky hrát důležitou úlohu v dialogu s evropskými partnery. Je třeba také znásobit úsilí v oblasti podpory rozvojových projektů v zemích původu a tranzitu, které zlepší životní podmínky a schopnost těchto zemí zvládnout migrační toky.
Carlo Casini
(IT) Paní předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, pokud jde o situaci v severní Africe, nic není jisté. Neznáme bezprostřední výsledek občanské války v Libyi, nevíme, zda nový politický řád v zemích Maghrebu a v Egyptě povede k demokracii, nebo zda vzniknou ještě horší podmínky, pokud jde o demokracii a vztahy s Evropou.
Pokud jde o příchod nezadržitelného proudu běženců z pobřeží Afriky na evropská pobřeží, a zejména na pobřeží Lampedusy, je i v tomto případě obtížné rozlišit ty, kdo prchají před násilím a ve strachu ze smrti od těch, kdo například uprchli z vězení, a těch, kdo hledají budoucnost, která představuje něco lepšího, než hlad ve vlastní zemi.
Některými věcmi si však můžeme být jisti. Zaprvé, lidskou důstojnost je třeba respektovat u všech lidských bytostí. Zadruhé, evropský přístup znamená nabídnout pohostinnost všem uprchlíkům. Zatřetí, hranice jednotlivých států, které jsou součástí Evropské unie, jsou hranicemi Evropy. Začtvrté, mezi evropskými zeměmi, které jsou součástí Unie, panuje povinnost solidarity, to bylo potvrzeno, posíleno a stalo se to závazným díky Lisabonské smlouvě, která upravuje také migrační politiku a řízení migračních toků v oblasti svobody, bezpečnosti a práva. Zapáté, nástroje na řešení takových krizových situací, jako je tato, již existují v podobě směrnice 2001/55/ES, Frontexu a Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu (EASO). Stávající situace je jednou ze situací, díky níž vychází najevo, zda Evropa je či není realitou.
Paní komisařko, vaše řeč se mi velmi líbila, ale myslím si, že bychom měli přejít od slov k činům. Jsem si toho dobře vědom a vím, že budete jednat. Doufáme, že váš příklad bude následován. Důležité je, že slova nestačí, aby se Evropa stala realitou, potřebujeme činy. Je to příležitost, jak vybudovat Evropu.
Georgios Papanikolaou
(EL) Paní předsedající, nacházíme se ve zlomovém bodě. To říkám proto, že musíme zvážit, jak chceme pokračovat, až pomine krize, které jsme nyní vystaveni. V uplynulých letech se nám podařilo omezit migrační toky ze severní Afriky do jižní Evropy, do Itálie, Španělska, Portugalska, na Maltu a do Řecka pomocí dvoustranných dohod mezi těmito zeměmi a příslušnými zeměmi v severní Africe a dosáhli jsme skutečně výrazných výsledků. Proto je tlak na Řecko vyvíjen nyní zejména ze strany Turecka, neboť Evropě a Řecku se nepodařilo uplatnit podobné dohody s Tureckem navzdory skutečnosti, že takové dvoustranné dohody existují.
Moje otázka proto zní: nyní, když propuklo toto narušování, co s těmito dohodami bude, paní komisařko? Mohli bychom - a měli bychom - tyto dřívější dohody nebo další budoucí dohody propojit s financováním, které poskytujeme? Balíček opatření, který jste oznámila, je velmi dobrý a my musíme těmto zemím pomoci. Je naší povinností pomoci všem našim bližním. Musí to však být spojeno s povinností těchto zemí vzít zpět každého, kdo přišel na Lampedusu, a každého, kdo přichází a v bezprostřední nebo vzdálenější budoucnosti přijde do jiných evropských zemí, neboť čím bude tlak větší, tím více lidí přijde do jiných zemí.
Jelikož hovoříme o tomto tématu a byla připomenuta směrnice 2001/55/ES, snad bychom měli revidovat, co jsme říkali před rokem. Někteří poslanci hovořili o slavném přerozdělení, na něž jsme tak dychtivě čekali. Stále čekáme na uplatnění repatriace a přesídlování. Řekněte nám, co jiného bychom měli dělat. Měli bychom snad začít rovnou s interním přesídlováním uprchlíků, abychom zmírnili tlak na země, které čelí skutečnému problému?
A nakonec, jelikož můj čas již vypršel, musíme omezit roztříštěný přístup členských států. Některé země, jako Německo a Francie, selektivně pozastavují Řecku návraty podle Dublinu II. V bezprostřední nebo vzdálenější budoucnosti můžeme mít stejný problém s Itálií. Řecká vláda oznámila další součást roztříštěného přístupu - plot v Evrosu, ale nemáme celkové řešení problému. Paní komisařko, je to tak důležitá záležitost, že potřebujeme skutečnou solidaritu a celkovou strategii.
Jacek Protasiewicz
(PL) Paní předsedající, paní komisařko, podle původního plánu měla být tato rozprava mnohem užší a měla se týkat jen zprávy pana Provery. Konference předsedů rozhodla o rozšíření jejího rozsahu, takže nyní projednáváme, a to zcela oprávněně, stávající reakce na příliv lidí, kteří jsou většinou uprchlíky. Nemůžeme jim říkat ilegální přistěhovalci, neboť jsou to uprchlíci ze Sýrie a především ze severní Afriky, jež je nyní zachvácena revolučními nepokoji. Naše rozprava se nyní zaměřuje také na celkové hodnocení stávající azylové a imigrační politiky Evropské unie.
Jako stínový zpravodaj za skupinu Evropské lidové strany (Křesťanských demokratů) ke zprávě pana Provery bych se chtěl vrátit k tomuto dokumentu. Chtěl bych v souvislosti s ní poukázat na dvě věci, které jsou podle mého názoru velmi důležité. Zaprvé bych chtěl říci, jak velmi vítám skutečnost, že zpráva pojednává o potřebě větší synergie mezi dvěma hlavními pilíři Evropské politiky, tedy mezi rozvojem a bezpečností. Lekce, kterou dnes dostáváme od revolučních událostí v severní Africe, nás učí, že pomoc poskytovaná jen prostřednictvím oficiálních kanálů a distribuovaná diktátorem vedenými ministerstvy neřeší společenské problémy lidí žijících v zemích, na něž se vztahuje politika pomoci EU. Pomoc EU musí skutečně pomáhat řešit společenské problémy obyčejných lidí a nesmí končit v kapsách diktátorů a osob, které jsou u moci.
Nejen hospodářská reforma, ale i reforma v oblasti demokracie a lidských práv, by měla být předpokladem pro poskytnutí rozvojové pomoci. Dnes vidíme, že mladí lidé z těchto částí světa, o něž se zajímáme a na něž se vztahuje naše rozvojová politika, chtějí nejen chléb, ale i svobodu a demokracii.
Zadruhé, vzhledem k demografickým problémům Evropy je jasné, že Evropská unie se nevyrovná s problémy, které se již objevují na obzoru, pokud jde o trh práce, bez soudržné a skutečně racionální přistěhovalecké politiky. Jediná věc, která může pomoci Evropě zabránit přílivu nejméně vzdělaných a nejchudších migrantů, hledajících své místo ve světě, je dobře promyšlená a soudržná migrační politika, jakou má Kanada a Nový Zéland, jak uváděli předchozí mluvčí.
Giovanni La Via
(IT) Paní předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, situace ve Středomoří a stávající a předvídatelné migrační vlny vyžadují přijetí střednědobé a dlouhodobé strategie, která by byla odlišná od strategie ohlášené komisařkou Malmströmovou.
Myslím si, že v afrických zemích sousedících se Středozemním mořem je nezbytné vytvořit demokratické životní a rozvojové podmínky, které zabrání takové migraci, jaké jsme svědky. Jsem proto přesvědčen, že v krátkodobé perspektivě potřebujeme zvláštní plán - někdo mu říká Marshallův plán, jímž se v zemích severní Afriky podnítí a zavede proces rozvoje. Jen tak můžeme zastavit dnešní migraci a předejít migraci v budoucnosti.
Chtěl bych také zdůraznit potřebu vyrovnávacích opatření pro zasažené oblasti. Všichni hovořili o Lampeduse, ale já bych byl rád, kdybyste se zamysleli nad tím, co tento proces migrace, který momentálně zažíváme, skutečně znamená pro ostrov, který žije z cestovního ruchu a rybolovu. Podnikatelé v cestovním ruchu již řadu měsíců nemají žádné rezervace, jen storna. Evropa musí ukázat svou podporu prostřednictvím vhodných vyrovnávacích opatření.
Barbara Matera
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, hovořím jako představitelka jižní Itálie a jako hrdá Evropanka. Jsem přesvědčena, že členské státy by měly přispět k vybudování pevné a trvalé Unie.
To, že nás krizová situace pouhých 70 mil od našeho pobřeží zastihla nepřipravené, svědčí o slabých stránkách našeho systému s 27 členy a o potřebě vybudovat si větší smysl pro odpovědnost a solidaritu. Individualistický přístup Evropu jen oslabí a zbrzdí proces integrace, který jsme v uplynulých desetiletích tak pečlivě budovali.
Každý kout této Evropy je Evropa. I Lampedusa je Evropa a to platí ve všech oblastech a pro všechny politiky. Je absurdní, že tuto krizovou situaci řeší jen dvě členské země. Rozhodli jsme se spojit dohromady, abychom byli silnější, a stejně jako v nejlepším manželství by toto spojení mělo platit v dobách dobrých i zlých.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Paní předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, děkuji za vaše slova. Jsme zavázáni poskytnout naši plnou podporu, když hovoříte o solidaritě mezi členskými státy a když zdůrazňujete, že Komise vyzve členské státy, aby přejaly plnou zodpovědnost za žadatele o azyl. Děkuji vám, protože jste nás ujistila, že všechno, co chybělo, nyní bude.
Svým hlasem chceme zítra podpořit vaše počínání, dodat sílu vašim slovům a dát vám plný mandát, abyste zajistila, že to, co doposud chybělo, nyní bude.
Bohužel ne všechny evropské vlády mají stejný přístup. Některé považují námořní hranice Itálie za hranice Itálie, nikoli Evropy, a jasně prohlašují, že si nepřejí sdílet zátěž, kterou nese jen Itálie, konkrétně jižní Itálie.
Proto plně podporujeme váš příspěvek, ale podporujeme jej v přesvědčení, že díky odhodlaným krokům Komise v Radě by solidarita členských států s Itálií měla být skutečná a zásadní a že všech 27 členských států by mělo projevit svou odpovědnost a podílet se na řešení této krizové situace.
Raffaele Baldassarre
(IT) Paní předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, vítám váš příspěvek a seznam ohlášených opatření a nechci zacházet do právní diskuse o předpisech o dočasné ochraně migrantů a o uplatňování článku 80 Smlouvy.
Zatímco tu hovoříme, lodi ve špatném stavu nadále plují po Středozemním moři k italským břehům a cestující na nich často platí svými životy. Navzdory nedávným přesunům zůstává situace na Lampeduse velmi kritická a lidé jsou nadále posíláni do stanového městečka Manduria.
Itálie pokračuje v přijímání těchto nešťastných lidí, zatímco ostatní země vedou jen v počtu lidí vypovězených prostřednictvím policejních stanic. Naše vláda je v Tunisu a pokouší se tento příliv omezit, ale nemůžeme to dále řešit sami. Potřebujeme Evropskou unii, potřebujeme pomoc a potřebujeme politickou úlohu Evropy k naplánování politiky sousedství a účinnější strategie migrace, počínaje selháním systému Dublin a konstatováním, že Lampedusa je nejen hranicí Itálie, ale i hranicí Evropy.
Mario Pirillo
(IT) Paní předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, jako volený zástupce z jižní Itálie se připojuji ke skupině svých kolegů, kteří přede mnou vyzývali k odpovídajícím krokům při řešení kritické situace, před níž stojí občané i migranti na Lampeduse.
Zdravotní a hygienická situace na ostrově přesáhla hranice slušnosti. Apeluji na smysl italské vlády pro spravedlnost, aby přijala veškerá možná opatření, a vyzývám Evropskou komisi, aby zavedla opatření, která stanoví směrnice EU o dočasné ochraně přistěhovalců.
Na příštím zasedání Rady ministrů vnitra, které je plánováno na 11. dubna, musí být přijata vhodná opatření, která zajistí, že ani migranti, ani občané Lampedusy nebudou ponecháni v beznadějné situaci. Musíme proto zahájit zásadní debatu o evropské politice sousedství, která se zaměří na iniciativy na podporu přechodu k demokracii, zejména v zemích na jižním pobřeží Středozemního moře. Blahopřeji panu Proverovi.
Ilda Figueiredo
(PT) Paní předsedající, víme, že pro řešení problémů s přistěhovalectvím, je třeba podporovat rozvoj zemí, z nichž přistěhovalci pochází, a to bez vnějšího zásahu, ale konkrétními kroky na podporu solidarity, respektování lidských práv a obrany míru bez ohledu na to, zda jde o Tunisko, Egypt, Libyi nebo kteroukoli jinou zemi. To se ale neděje a smutným příkladem je situace na Lampeduse. Naléhavě potřebujeme seriózní opatření, opatření v oblasti solidarity, opatření, která ukončí tuto tragédii. Chtěla bych, paní komisařko, upozornit zejména na situaci imigrantek. Těmto ženám je třeba zaručit právo na vlastní cestovní pas a povolení k pobytu, což je důležité i z hlediska boje proti obchodování s lidmi, zejména s ženami a dětmi. K tomu je nutné ještě připojit podporu přesídlování. Nakonec vyzývám Komisi, aby co nejdříve revidovala návratovou směrnici, tedy směrnici, která je namířena proti přistěhovalcům prchajícím před válkou, hladem a bídou, jejichž jediným přáním je být šťastni se svými rodinami a kteří si zaslouží naši solidaritu.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Paní předsedající, pan Provera odvedl skvělou práci a já mu blahopřeji. Jeho zpráva je realistickým pohledem na problém a jeho návrh na sdílení zátěže spojené s přistěhovalectvím je tolik potřebným řešením.
Navrhuji proto, abychom vyjednali dohodu, která zlepší a aktualizuje nařízení Dublin. Události nám ukazují, že otázku přistěhovalectví nevyřešíme a že bude existovat i nadále. Nemůžeme ji odstranit, ale musíme ji zvládnout. Řecko, Itálie a Španělsko to nemohou řešit samy, neboť tyto země jsou pod silným tlakem. Od roku 1990 jsme se tomuto problému nevěnovali. Děláme, jako kdyby neexistoval, ponecháváme členské státy jejich osudu a tito ubozí lidé jsou zneužíváni stejně, jako rodilí Evropané, kteří trpí pod tímto břemenem. Nesmíme zapomínat, že v Evropě je dnes 7 milionů nezaměstnaných, z nichž 3 miliony jsou ve věku 19 až 24 let.
Corneliu Vadim Tudor
(RO) Paní předsedající, Stalinův bývalý asistent, Boris Bažanov, líčí ve svých pamětech nazvaných "Jak se zrodil stalinismus" scénu, k níž došlo v Kremlu v prosinci 1923. V diskusi se svými soudruhy tento gruzínský vrah řekl něco, co způsobilo rozruch. Není důležité, kdo a jak ve straně hlasuje. Mimořádně důležité ale je, kdo sčítá hlasy. Nijak překvapivým výsledkem pro nás je například to, že Nursultan Nazarbajev byl nedávno v Kazachstánu opětovně zvolen více než 95 % hlasů.
Totéž se děje v Rumunsku, kde jsou každé volby zmanipulovány. Tato šaráda s demokracií je řízena místní mafií pod přímou ochranou velvyslanectví USA v Rumunsku, které ve skutečnosti rozhoduje, co je pro rumunský lid nejlepší. Telegramy na WikiLeaks bohužel skutečně zdůrazňují, že Rumunsko se stalo předsunutou výspou CIA, která démonizuje Stalina, ale užívá jeho metody. Takový skandál!
Marco Scurria
(IT) Paní předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, v tomto bodě rozpravy již bylo prakticky všechno řečeno a o to snad právě jde. Hovoříme dále a jak mluvíme, lodi dál přistávají a lidé umírají na moři a tlačí se v nelidských podmínkách na pobřeží Itálie a Malty, které není pobřežím Itálie a Malty, ale hranicí Evropy, branou do naší Evropské unie, jíž lze vstoupit do kteréhokoli z našich 27 členských států.
Čas na řeči již vypršel, jak nám vzkázali naši občané a migranti, kteří hledali svobodu a ocitli se pod zámkem v uzavřených táborech. Je čas jednat, paní komisařko. Vyzývám vás, vyzýváme vás, abyste se zítra po našem hlasování postavila do čela a požádala Radu o provedení směrnice 2001/55/ES a abychom společně vypracovali skutečnou strategii pro budoucnost Středomoří, neboť v sázce není jen důvěryhodnost Evropy, ale také její bezprostřední osud.
Elena Băsescu
(RO) Paní předsedající, tato rozprava se odehrává v době, která je rozhodující pro budoucnost evropské politiky sousedství. V této souvislosti jsem přesvědčena, že události, které potkaly Itálii na Lampeduse, podtrhují potřebu vypracovat migrační politiku EU zaměřenou na následující oblasti.
Zaprvé, EU by se měla zaměřit na příčiny migračních toků. Tím mám na mysli nejistou hospodářskou situaci a nestabilní politické ovzduší v zemích původu. Tím, že bychom v těchto zemích vytvořili pracovní místa a zvýšili své investice do nich, by Unie podpořila jejich občany, aby se angažovali ve své vlastní komunitě.
Zadruhé, jsem přesvědčena, že je třeba chránit práva migrantů. Povinností agentury Frontex je především provádět Ženevskou úmluvu, týkající se postavení uprchlíků a další mezinárodní smlouvy v této oblasti.
Mairead McGuinness
Paní předsedající, pro dnešní večerní rozpravu je charakteristické slovo "solidarita". V této sněmovně poslanci příliš často hovoří ve svém vlastním národním zájmu, ale bylo by asi lepší, kdyby nás bylo více, kdo hovoří o obavách panujících v jiných zemích, abychom ukázali solidaritu.
Důvod, proč jsem požádala o slovo, je skutečnost, že jsem byla velmi otřesena čísly, která uvedl můj kolega, Simon Busuttil, tedy tím, že 800 lidí, kteří dorazili na Maltu, odpovídá 120 00 lidí, kteří by za jediný den dorazili do Francie. Problémy Malty a Lampedusy jsou problémy Evropské unie.
V rozpravě o Lisabonské smlouvě jsem hodně hovořila o myšlence solidarity. V tomto Parlamentu musíme diskutovat o pojmu solidarita, neboť se obávám, že solidarita se v Evropské unii v tuto chvíli rozpadá nejen pokud jde o tuto obtížnou záležitost, ale v mnoha dalších. Nadešel okamžik, abychom to my, jako Parlament, řešili a vrátili solidaritu na mapu Evropské unie.
Cecilia Malmström
členka Komise. - Paní předsedající, samozřejmě že to je složitá situace. Severní Afrika skutečně má velké problémy. Lidé se, zejména v Tunisku a v Egyptě nyní pokoušejí vybudovat nové státy - demokratické země, v nichž jsou respektována základní práva a právní stát. Připravují se na volby, které proběhnou letos v létě. Měli bychom udělat vše, abychom je na této fantastické cestě podpořili.
Jak víte, Komise připravuje revidovanou strategii sousedství, která bude předložena Radě. Její součástí bude podpora demokracie, podpora hospodářského rozvoje, růstu a pracovních příležitostí a bude obsahovat i prvek mobility. Je to výzva, kterou bychom měli podpořit.
Složitá situace panuje i v Libyi, kde vzrůstající násilí vytváří velmi nejistou situaci a nutí mnoho lidí k útěku. Pro evropskou migrační politiku je to složitá situace. V dlouhodobé perspektivě musíme rozvíjet globálnější přístup, který by byl v souladu se zprávou pana Provery, jejíž přínos bude zohledněn.
V krátké době musíme pochopitelně dokončit azylový balíček. Paní Kellerová, věřte mi, že se o to snažíme. S pomocí Evropského parlamentu a díky úsilí různých zpravodajů zkompletovat tento balíček a uzavřít jednání s Parlamentem stále doufám, že to můžeme finalizovat do konce tohoto roku.
Lampedusa a Malta čelí složité situaci. Chtěla bych odmítnout některá tvrzení, že Komise, nebo "Brusel" se neangažovaly v pomoci Itálii. Itálii jsme naopak pomoc nabídli. Pro zbývající období stávajícího dlouhodobého rozpočtu je v národní položce pro Itálii 171 milionů EUR. Část z těch peněz ještě nebyla pro Itálii použita a my téměř denně spolupracujeme s italskými orgány na přerozdělení programového financování tak, aby mohlo být použito na řešení situace na Lampeduse.
Nabídli jsme Itálii i pomoc s úhradou některých nákladů spojených s interními přesuny migrantů. Probíhá akce Frontexu Hermes, ale chtěla bych vám připomenout, že Frontex je závislý na příspěvcích členských států a ty budou v nejbližší době vyčerpány. Máme odpověď: máme Europol. Zapojili jsme se do diskuse s Tuniskem a hledáme řešení organizovaného, důstojného a dobrovolného návratu těch lidí, kteří nepotřebují mezinárodní ochranu. Pomáháme Tunisku v boji proti sítím obchodníků s lidmi a v hledání způsobu, jak bychom mu mohli pomoci vybudovat kontrolu hranic. Je to součást širšího partnerství v oblasti mobility.
Většina uprchlíků je v Tunisku a v Egyptě. Jak jsem uvedla, z Libye odešlo více než 400 000 lidí. Většina těchto lidí byla repatriována. Jsou to většinou Tunisané a Egypťané, ale pocházejí i z přibližně třiceti různých zemí, zejména v Africe. Jsou tam také lidé z Bangladéše, Iráku, Afghánistánu atd.
Většina těchto lidí byla s evropskou pomocí repatriována a členské státy na tom spolupracovaly v duchu skutečné solidarity s Tuniskem a s Egyptem. Ale někteří lidé ještě zbývají. Před několika dny jsem navštívila tyto uprchlické tábory. Tunisané si společně s mezinárodními organizacemi, jako je UNHCR, počínají obdivuhodně. Ale několik tisíc lidí tam uvízlo. Nemohou se vrátit domů. Musíme těmto lidem pomoci. Musí být přesídleni do Evropy. Velmi těžko vysvětluji těmto Somálcům, že nemohou do Evropy, protože jsme se nedohodli na delegovaných nebo prováděných aktech. Naléhám tedy na vás a na Radu, abyste se na tom dohodli, protože bychom skutečně mohli splnit cíl evropského programu přesídlování a pomoci těmto lidem, neboť oni nemají kam jít.
Vidíme i uprchlíky, kteří nyní přicházejí do Evropy - na Lampedusu a na Maltu. Dovedu si samozřejmě představit, že Malta, svými rozměry pouhý ostrov, je pod ohromným tlakem. Možná zažijeme příchod více lidí. Mnozí z těchto lidí možná potřebují mezinárodní ochranu. S tím, jak v Libyi pokračuje násilí, vzroste riziko, že bude muset utíkat více lidí.
Tito lidé jsou pro Evropu skutečnou výzvou. Budou pravděpodobně potřebovat útočiště. Máme nějaké finanční prostředky. Máme určité agentury. Máme určité politiky, abychom se pokusili těmto lidem pomoci. Jak jsem řekla, zvažujeme možnost použít mechanismus dočasné ochrany. Ten může být aktivován při masovém přílivu lidí, kteří se nemohou vrátit. Aby ale byl aktivován, potřebuje v Radě kvalifikovanou většinu. Dnes v ní taková většina není. Samozřejmě to velmi pečlivě sledujeme a příští týden to Radě opět předložíme. Dříve, než tento mechanismus ale aktivujeme, vyzývám, a budu nadále vyzývat, členské státy, aby projevily solidaritu. Aby přišly nejen s krásnými slovy, ale i s činy.
Musíme najít řešení, jak pomoci Itálii a Maltě a případně dalším zemím, které se dostanou pod tlak. Naléhavě žádám členské státy, aby to udělaly. Pro evropské země, které vyslyší tuto výzvu, existují finanční prostředky z fondu solidarity. To vše bude projednáno příští týden na zasedání Rady ve složení pro spravedlnost a vnitřní věci. Po zasedání vás ráda budu informovat.
Paní předsedající, děkuji vám za velmi důležitou rozpravu.
Mario Mauro
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, chtěl bych od komisařky Malmströmové vysvětlení. Paní komisařka uvedla, že aktivace směrnice 2001/55/ES bude projednána v Radě. Budete ji projednávat příští týden s Radou, neboť, rozumím-li tomu správně, v tuto chvíli nemáme kvalifikovanou většinu.
Cecilia Malmström
členka Komise. - Paní předsedající, možná jsem nehovořila dost jasně. Vše, co jsem vám přednesla, včetně určitých zkušeností z Egypta a Tuniska, bude příští týden projednáváno na zasedání Rady.
Situace v severní Africe je samozřejmě hlavním bodem programu. Ve svém příspěvku jsem hovořila o mechanismu dočasné ochrany, ale nevím, zda padne rozhodnutí, nebo něco podobného. To je věc předsedů vlád, jak chtějí tuto situaci sledovat, ale my ji sledujeme doslova každou hodinu. Chtěla jsem jen říci, že do této chvíle zde není kvalifikovaná většina, aby bylo možno aktivovat tento mechanismus ochrany.
Fiorello Provera
Paní předsedající, dámy a pánové, než se dostanu ke zprávě, chtěl bych odpovědět panu Meyerovi a panu Tavaresovi. Skutečně respektuji názory každého člověka, ale zdá se mi, že jejich názory na Lampedusu a na to, co se děje na Lampeduse, nejsou ani trochu velkorysé.
Chtěl bych je informovat o tom, že na Lampedusu dorazilo za tři noci 12 000 lidí. Lampedusa je malý ostrov s šesti tisíci obyvateli a za tři noci přijelo najednou 12 000 lidí, což zvýšilo počet obyvatelstva na 20 000. Myslím si, že pro každou zemi je velmi obtížné přijmout tak velký počet lidí v tak krátké době na malém ostrově, který není na tak velký počet příchozích vybaven. Na Lampeduse je v současné době 1 400 migrantů. Jakmile to dovolily podmínky na moři, udělalo se mnoho práce, migranti byli přesunuti do jiných středisek, především v jižní části země.
Tím se dostáváme ke zprávě. Chtěl bych poděkovat stínovým zpravodajům z různých politických stran, kteří svým různorodým přístupem velmi účinně k této zprávě přispěli. Zásadním způsobem a naprosto transparentně přispěli ve stejném duchu, který nás inspiroval na počátku. Děkuji i komisařce Malmströmové za nadšení, které projevila v souvislosti s koncepcí sdílení zátěže, což by mělo ovlivnit její práci v Komisi, a tedy i v Radě. Bude-li projevovat stejné nadšení, myslím si, že se dostaví výsledky.
Nakonec chci říci, že je velmi složité shrnout situaci. Pokud je shrnutí vůbec možné, chtěl bych říci, že jakákoli politika bude neúčinná a neúplná, budou-li přetrvávat rozdíly ve vývoji v severní a v jižní části světa, budou-li přetrvávat rozdíly v kvalitě demokratických institucí, budou-li existovat velké rozdíly v dodržování lidských práv. Jako součást hlavní politiky strategické spolupráce a pomoci musíme učinit kroky, které ovlivní strukturální příčiny, jež vedly k těmto obrovským rozdílům mezi severem a jihem. Vyřešíme-li tyto strukturální příčiny, zbytek bude následovat a svět, v němž všichni žijeme, se pravděpodobně stane lepším místem.
President
Společná rozprava je ukončena.
Hlasování se bude konat v úterý 5. dubna 2011.
Písemná prohlášení (článek 149)
Giovanni Collino
Jsem velmi kritický ke krokům, které EU podniká v souvislosti s migrací. Různorodé zájmy Německa, Francie, Španělska a dalších členských států, rozdělené mezi severní a jižní Evropu, staví Itálii do velmi nepříjemné situace. Italská vláda by udělala dobře, kdyby méně otálela a více jednala a odmítala migranty, dokud Evropa nepřijde se skutečnou společnou přistěhovaleckou politikou. Evropská unie potřebuje společnou azylovou politiku a musí zajistit, aby zásady solidarity a sdílení zátěže nezůstaly pouhými sliby na papíře. Tak by to dopadlo, kdyby Itálie měla převzít zátěž vyvolanou situací, která mění podobu severní Afriky a celého Středomoří. Itálie již nemůže přijímat Libyjce, Tunisany a Egypťany, dokud Francie, Německo a Rakousko nepřestanou odmítat na svém území kohokoli, kdo pochází ze severní Afriky. Dokud Brusel nebude koordinovat řízení migračních toků s vládami v Paříži, Berlíně, Vídni i v Římě a v dalších členských státech, by Itálie udělala dobře, kdyby zaujala nekompromisnější postoj než doposud.
Robert Dušek
Zpráva o migraci řeší, jakým způsobem předcházet migračním tokům. Zpravodaj se domnívá, že je nutné migraci předcházet formou investic do zemí, odkud budou migrační toky proudit. V době hospodářské a finanční krize však není možné, aby EU masivně "financovala" třetí svět na úkor zachování životního standardu evropských občanů. Mezi EU a Afrikou byly, jsou a budou velké ekonomické rozdíly. Pokud by byly tyto rozdíly smazány a občané třetího světa již neměli důvod migrovat do EU, bylo by to proto, že jsme přispěli k úpadku standardu zemí EU. Nedělejme si iluze o tom, že k migraci dochází pouze v důsledku porušování základních lidských práv. Velké procento migrantů míří do EU pouze za "lepším" životem. Ze sociologických výzkumů vyplývá, že čím větší je procento migrantů v EU, tím větší je nespokojenost místních občanů se způsobem života. Pokud totiž počet migrantů překročí určité procento, ztrácejí zájem o zapojení do evropské společnosti a naopak vytvářejí svoji vlastní společnost v rámci EU. EU by se měla v politice migrace zaměřit pouze na porušování lidských práv. Finanční a hospodářské rozdíly mezi migračními zeměmi a EU nemohou být důvodem pro finanční injekce do těchto zemí. Politiku předcházení migrace je nutné propojit s politikou zamezení migrace na vnějších hranicích EU.
Ville Itälä
Události v severní Africe vyústily v nový migrační tok na jižních hranicích Evropy. Zatímco zvažujeme řešení tohoto naléhavého problému, musíme zkoumat i jeho příčiny.
Pád arabských diktatur může být jedním ze zlomových bodů v celosvětové politice od pádu železné opony před dvaceti lety. Je to především obrovská příležitost pro demokracii a občanská práva. Jako všechny revoluce, i tato v sobě skrývá nebezpečí. To je nejlépe vidět, když diktátoři zneužívající své pravomoci ohrožují své vlastní občany, jako je tomu v Libyi.
Evropa a její spojenci nemohou a neměli by jen nečinně sedět, zatímco u jejích hranic panuje neklid. Máme jedno společné poslání: musíme udělat vše, co můžeme, abychom chránili životy nevinných občanů, včetně žen a dětí, nemůže-li to udělat nikdo jiný. Demokratizace severní Afriky, dodržování lidských práv a s tím spojený počínající hospodářský růst jsou nejlepším způsobem, jak zastavit příliv lidí na jižní hranici Evropy.
Véronique Mathieu
Již několik týdnů přistávají tisíce migrantů na pobřeží Středozemního moře, zejména na Maltě a na Lampeduse, a prchají před situací ve své zemi, kde vládne bezpříkladná politická nestabilita. Frontex oprávněně zahájil operaci Hermes na pomoc italským úřadům, aby zvládly tento masový příliv migrantů na svém pobřeží. Řízení této humanitární krize nelze nechat jen na italských orgánech. Kontrola vnějších hranic EU musí představovat společné úsilí, neboť je to společný problém. Tento masový příliv státních příslušníků třetích zemí způsobí vlny ilegálních migrantů přicházejících do mnoha členských států. Můžeme jen konstatovat, že francouzské orgány zadržují každý den stovky ilegálních migrantů, přicházejících přímo z Itálie. Velmi dobře víme, že mezi těmito žadateli o azyl je mnoho hospodářských migrantů, kteří proklouzli do těchto různorodých migračních toků. Navíc je třeba urychlit úsilí Evropy. Členské státy musí poskytnout Frontexu potřebné zdroje, aby mohl plnit své poslání. Musíme i více spolupracovat s tuniskými orgány. Tunisko musí plnit své povinnosti spojené se zpětným přebíráním osob.
Edward Scicluna
písemně. - Situace v Libyi je v současnosti velmi nejistá. Jisté však je, že s sebou přinesla humanitární krizi. Jak uvádí tato zpráva, ozbrojené konflikty, zejména pokud v nich dochází k porušování lidských práv, ohromně zvyšují migrační toky do sousedních zemí. S ohledem na masivní rozměry, jichž mohou tyto toky dosáhnout, nemůže být program EU týkající se Frontexu nejlepším nástrojem k řešení tak rozsáhlé migrace. EU musí vypracovat a naplánovat vlastní reakci, včetně podrobného akčního plánu na sdílení zátěže, který pomůže uprchlíkům ke koordinovanému přesídlení. Měl by se opírat o doložku solidarity obsaženou v článku 80 SFEU. Mohli bychom se dohadovat o tom, jaký konkrétní počet uprchlíků představuje "krizovou situaci". Musíme však mít podrobný plán s jasnými limity pro jednotlivé země, aby vlády EU a Komise byly hotovy a dobře připraveny řešit tuto hrozící krizi. Jako maltský poslanec jsem velmi zklamán, že Komise zjevně není připravena řešit krizi, která je již dlouho nevyhnutelná.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
Návrh usnesení zdůrazňuje velmi významnou a důležitou věc. Nejen, že se soustředí na problém rovného zacházení se ženami a muži ve venkovských oblastech, ale přímo poukazuje na potřebu vytvořit rovné příležitosti pro ženy žijící ve venkovských oblastech, podobné příležitostem, které běžně mají ženy žijící v městských centrech. Myslím si, že jsme v Parlamentu doposud věnovali příliš málo pozornosti společenskému a profesionálnímu rozvoji žen ve venkovských oblastech. Ženy žijící ve venkovských oblastech se denně setkávají s mnoha překážkami, jak ekonomickými, tak infrastrukturními, které značně omezují jejich možnosti, pokud jde o přístup ke vzdělání, ochraně zdraví a hlavně trhu práce. Ostatně jen málo pracovních nabídek je zaměřeno na venkovské oblasti, zejména vzhledem ke skutečnosti, že tyto oblasti jsou hospodářsky výrazně méně rozvinuté. Proto je tak důležité podporovat politiky rozvoje venkova tím, že se zlepší dostupnost moderních infrastruktur nebo příležitost využívat vysoce rozvinuté informační a komunikační technologie. Jsem si jista, že poslanci Evropského parlamentu mohou značně přispět k tomu, že venkovské oblasti doženou všechny výhody civilizace. Jsme ostatně schopni zorganizovat různé druhy školení nebo seminářů, při nichž můžeme skutečně pomoci zajistit přístup k fondům EU vyčleněným na rozvoj venkovských oblastí.
