Slavnostní zasedání
Předseda
- Pane viceprezidente, vaše Excelence, vážení kolegové, drazí přátelé, je pro mne velikou ctí přivítat v Evropském parlamentu pana Josepha Bidena, 47. viceprezidenta Spojených států.
(Potlesk)
Viceprezident Biden je klíčovou postavou americké politiky a přítelem poslanců tohoto Parlamentu už mnoho let. Do amerického Senátu byl poprvé zvolen v roce 1972, a to jako jeden z nejmladších senátorů v dějinách své země. Zvolen byl celkem šestkrát, než se v listopadu 2008 stal viceprezidentem Spojených států.
Už jako předseda Senátního výboru pro zahraniční vztahy a Senátního justičního výboru byl známý svým otevřeným vyjadřováním i tím, že se často zasazoval o záležitosti, které ve své době nebyly zdaleka populární. On názory představuje, nikoli následuje. To je jeden z důvodů, pane viceprezidente, proč je váš projev v Evropském parlamentu pro nás všechny tak zásadní a klíčový. Dovolte mi, abych vám ještě jednou poděkoval za velice vřelé přijetí a velmi konstruktivní a přínosnou diskusi minulou středu ve Washingtonu.
Drazí kolegové, v dnešním multilaterálním, multipolárním světě by Amerika a Evropa mohly i měly partnersky usilovat o globální stabilitu a jasné hodnoty, v něž věříme. Dnešní návštěva viceprezidenta Bidena v Evropské unii tento zájem potvrzuje.
Bez pevného a účinného transatlantického partnerství Spojených států a Evropské unie jakožto rovnocenných stran není možné nalézt trvalá řešení pro mnohé výzvy, kterým čelíme: změny klimatu, energetická bezpečnost, přetrvávající ekonomická krize, terorismus, ale také prosazování lidských práv, obrana volného trhu a zlepšování globální governance.
Kolegové, před 25 lety, skoro na den přesně, dne 8. května 1985 mluvil k tomuto Parlamentu prezident Ronald Reagan. To bylo naposledy a doposud jedinkrát, kdy prezident USA hovořil k demokraticky zvoleným zástupcům evropských občanů. Vaše dnešní přítomnost na této půdě, pane viceprezidente, je symbolem obnovení dialogu mezi našimi dvěma kontinenty na té nejvyšší úrovni.
Evropa má novou Smlouvu, která nám v Evropském parlamentu dává nové pravomoci a možnosti jednat, jež jsou pro celou Evropskou unii velmi důležité. V Americe se po prvním roce pod vedením prezidenta Obamy objevila nová naděje pro svět. Pane viceprezidente, načasování vašeho projevu nemohlo být lepší.
Pane viceprezidente, je pro mne nesmírným potěšením přivítat vás dnešní odpoledne v Evropském parlamentu. Máte slovo.
(Potlesk)
Joe Biden
Viceprezident Spojených států amerických. - Pane předsedo, děkuji vám za uvítání. Vaše návštěva ve Washingtonu a v Bílém domě pro nás byla potěšením, a vnímám jako poctu - a - snad mohu říci - privilegium - že mohu hovořit k tak váženému publiku.
Působil jsem v parlamentu, který měl dohromady jenom 435 členů; tohle je ještě větší pocta. Pamatuji si zdejší projev prezidenta Reagana v roce 1985, a dovolte mi citovat irského básníka Williama Butlera Yeatse, který v básni Velikonoce 1916, věnované Irsku, napsal: "Vše se změnilo, naprosto změnilo. Zrodila se ohromná krása." Od roku 1985 se toho změnilo opravdu hodně a zrodila se ohromná krása.
Jak už víte, dámy a pánové, jsem rád znovu zde v Bruselu, jako viceprezident už podruhé, a zřejmě také víte, že někteří američtí politici a novináři mluví o Wahingtonu jako o hlavním městě svobodného světa. Zdá se mi však, že tohle veliké město s tisíciletou historií, které je hlavním město Belgie, sídlem Evropské unie a velitelství NATO, že toto město má na zmíněný titul svůj vlastní oprávněný nárok. Jako zákonodárce, který v našem parlamentu působil více než 36 let, jsem obzvláště poctěn, že mohu hovořit k Evropskému parlamentu.
Prezident Obama a já jsme byli prvními kandidáty za posledních 50 let, kteří se do Bílého domu dostali přímo z legislativních orgánů, a proto jsme do svého zaměstnání v exekutivě přišli s hlubokým respektem k vaší práci zde, v baště evropské demokracie. Spolu s mými bývalými kolegy z amerického Kongresu vy a já dohromady zastupujeme více než 800 milionů lidí. Na chvíli se zastavte a zamyslete se nad tím.
Dva volené orgány, které formují zákony pro téměř osminu populace tohoto světa: to je opravdu pozoruhodné. Nyní, díky Lisabonské smlouvě, jste převzali větší pravomoci a zároveň větší zodpovědnost, která se vzrůstajícím vlivem přichází, a my to vítáme. Vítáme to, protože my, Spojené státy, potřebujeme silné spojence a pevná spojenectví, aby nám pomáhali vypořádat se s problémy 21. století, z nichž mnoho je stejných jako ve století minulém, avšak další jsou zcela odlišné.
Dovolte mi to vyjádřit tak jasně, jak to jen umím. Obamova a Bidenova administrativa nepochybuje o své potřebě a zároveň silné podpoře prospívající Evropské unie. Věříme, že je to naprosto nezbytné pro americkou prosperitu i dlouhodobou bezpečnost. Proto o tom není třeba pochybovat.
Když jsem celé ty dlouhé roky předsedal americkému Senátnímu výboru pro zahraniční vztahy, měl jsem příležitost setkat se s mnoha evropskými zákonodárci z národních legislativních orgánů, a to včetně některých z vás, kteří jste dnes v této místnosti. Po všech těch letech proto oceňuji, jaký to byl významný pokrok, vytvořit jediný světový mnohonárodnostní parlament, volený na základě všeobecného hlasovacího práva. Tolik se toho změnilo.
Těší mě, že prostřednictvím transatlantického dialogu zákonodárců vytváříte pevné vztahy s Kongresem Spojených států, a věřím, že kancelář, kterou jste ve Washingtonu minulý měsíc otevřeli, tyto vztahy ještě obohatí.
Vážení, tento týden uplynulo 65 let od chvíle, kdy méně než 200 km na jih odsud podepsali nacističtí vůdci bezpodmínečnou kapitulaci, která v Evropě ukončila druhou světovou válku. Následující den vypukly oslavy na Times Square a Piccadilly Circus, jásající davy tančily podél Champs-Elysées a na náměstích ve všech spojeneckých zemích. Tady v Bruselu při děkovné mši zpívali věřící státní hymny Velké Británie, Belgie a Spojených států. V onen radostný den, 8. května 1945, byl tento kontinent v troskách, zdecimovaný dvěma totálními válkami v průběhu méně než 30 let. V takové chvíli musely spojená Evropa bez válek nebo Evropský parlament každému připadat jako pouhá fantazie. A přesto, díky vůli vašich spoluobčanů a státníků, jako byl Paul-Henri Spaak, po němž je tento úžasný sál pojmenován, a jako byli Robert Schumann nebo Jean Monnet, a díky vizím, jež daly Parlamentu vzniknout a díky nimž Parlament získal medaili svobody od prezidenta Lyndona Johnsona, jsme dnes tady: shromážděni v tomto sále. Vy jste tady.
To, co začalo jako jednoduchá dohoda půl tuctu národů o vytvoření společného trhu pro uhlí a ocel, se vyvinulo do podoby ekonomické a politické mocnosti. Vzniklo Společenství oddané svobodě myšlení, svobodě pohybu a svobodě podnikání. Evropa, kterou jeden historik nazval "ani ne tak místem, jako myšlenkou". Jsem tady proto, abych vás znovu ujistil, že prezident Obama i já v tuto myšlenku věříme, stejně jako věříme v lepší svět a lepší Evropu, jimž pomohla vzniknout. Evropa, v níž všechny členské státy těží ze vzájemných obchodních dohod a jednotně bojují proti ničení životního prostředí, Evropa šířící kulturní a politické hodnoty, jež moje země s vámi všemi sdílí. Evropa, která je jednotná, Evropa, která je svobodná, Evropa, která žije v míru.
(Potlesk)
Jak prezident Obama řekl v Praze ani ne před rokem, silná Evropa je silnějším partnerem Spojených států - a my silné partnery potřebujeme. Proto uděláme vše, co je v našich silách, abychom vaše odvážné snahy podpořili. Proto, že jak posledních 65 let ukázalo, pokud Američané a Evropané věnují své úsilí společnému cíli, neexistuje téměř nic, čeho by nedokázali dosáhnout. Společně, prostřednictvím Marshallova plánu, jsme znovu vybudovali Evropu a uskutečnili tak pravděpodobně největší investici v dějinách lidstva. Společně jsme vybudovali nejtrvalejší bezpečnostní dohodu na světě, NATO, a tím vojenskou a politickou sílu, jež Ameriku a Evropu spojila a v následujících dekádách ještě více sblížila. Společně jsme dali vzniknout největšímu obchodnímu partnerství v dějinách, zahrnujícímu kolem 40 % světového obchodu, díky kterému vstupujeme do éry nepředvídané prosperity a technologických inovací. Společně poskytujeme úlevu a naději trpícím při humanitárních katastrofách na více místech, než mohu vyjmenovat, od západního Balkánu přes Kongo až po probíhající působení na Haiti.
Pro ty skeptiky, kteří navzdory všem těmto úspěchům nepřestávají pochybovat o stavu transatlantických vztahů nebo o postoji mé země ke spojené Evropě, mám následující odpověď: i kdyby Spojené státy a národy, jež reprezentujete, nebyly spojeny společnými hodnotami a společným dědictvím mnoha milionů občanů, nevyhnutelně by nás samy o sobě spojily naše globální zájmy.
Vztahy mezi mou zemí a Evropou jsou dnes stejně silné a pro všechny z nás stejně důležité, jako byly vždy. Toto století s sebou přineslo nové výzvy, o nic méně nebezpečné než ty, které už tu byly dříve, ve 20. století, a společně - společně - se s nimi postupně vypořádáváme. Jsou složité, objeví se i neshody, ale vypořádáváme se s nimi společně. Změny klimatu, to je jedna z největších hrozeb, jimž naše planeta čelí. Spojené státy a Evropa spolupracují na zajištění toho, aby všechny země, a zejména velké ekonomiky, přispěly ke globálnímu řešení. Všichni jsme v Kodani očekávali - a také jsme učinili - významný posun vpřed. Nyní musíme omezit emise, realizovat financování a usilovat o transparentnost, jak to bylo ve zmiňované dohodě stanoveno, a musíme pomáhat nejohroženějším národům, od arktického severu po ostrovy v Pacifiku, jejichž problémy jsou předzvěstí hrozící krize.
V nešťastné krajině Afghánistánu a Pákistánu se společně snažíme rozrušit, rozbít a porazit bojové jednotky Al-Kájdy a Tálibánu a vycvičit afghánskou armádu a policii, aby tamní vlády jednoho dne dokázaly chránit vlastní obyvatele a nebyly hrozbou pro své sousedy. Ve snaze vybudovat schopnou afghánskou vládu využívají Spojené státy, Evropská unie a její členské státy značných finančních i lidských zdrojů. Ačkoli nebylo udržování těchto důležitých misí vždy populární, všichni víte - stejně jako já - že je nezbytné. Jakožto lídři máme povinnost svým národům vysvětlit, že jsou pro naši společnou bezpečnost nutné - i když, věřte mi, jako člověk, který se v politice pohybuje už 38 let, chápu, že to není jednoduché. Ujišťuji vás, že v mé zemi to není populárnější o nic víc než v kterékoli z těch vašich.
To je také důvod, proč se Spojené státy a Evropa bok po boku snaží zabránit Íránu v získání jaderných zbraní: takový vývoj by znamenal nebezpečí pro občany a hrozbu pro sousedy, mezi nimiž jsou i naši blízcí spojenci. Společně jsme se vydali na nepředvídatelnou cestu jednání s íránskými vůdci a, dámy a pánové,
(Potlesk)
navzdory tomu, co si někteří skeptici myslí, prezident svá slova myslel vážně, když říkal: podáme ruku každému, kdo rozevře svou pěst. Při vzniku své administrativy prezident Obama uvedl, že jsme připraveni s Íránem jednat na základě vzájemného zájmu a vzájemného respektu. Spolu se svými spojenci jsme Íránu dali jasně najevo, jak může začít znovu budovat svoji důvěryhodnost v rámci mezinárodního společenství, a to včetně umožnění přístupu ke svým dříve neohlášeným zařízením na obohacování uranu a výměny nízko obohaceného uranu za palivo pro výzkumné reaktory. Jak ale svět mohl vidět, íránští vůdci zavrhli naše společné snahy, vedené s dobrým úmyslem, a nadále podnikají kroky ohrožující stabilitu regionu. Dovolte mi, abych to řekl jasně: íránský jaderný program porušuje nařízení Smlouvy o nešíření jaderných zbraní a vyvolává riziko závodů v jaderném zbrojení na Blízkém východě. Nebyla by to ironie - nebyla by to snad ironie, když padla železná opona a skončilo vzájemné vyhrožování zničením mezi velmocemi, aby začaly nové závody ve zbrojení v některých z nejnestabilnějších částí světa? Byla by to ironie, kterou by nám naše děti, vnoučata a pravnoučata neodpustily, kdybychom dovolili, aby se stala skutečností.
Navíc, íránští vůdci podporují teroristické organizace, jejich podpora nerušeně pokračuje, a ještě k tomu nepřijatelným způsobem trestají ty z občanů, kteří mírumilovnými protesty v ulicích usilují o spravedlnost: to je zrada povinností všech vlád ve smyslu toho, co dluží svým občanům. Teherán má před sebou nevyhnutelnou volbu: držet se mezinárodního práva a vrátit se ke společenství zodpovědných zemí - v což doufáme - nebo čelit dalším následkům a narůstající izolaci.
Tváří v tvář hrozbě, kterou Írán představuje, jsme zavázáni hájit bezpečnost svých spojenců. To je důvod, proč jsme zahájili program adaptivní protiraketové obrany: abychom zabránili raketovým útokům na tento kontinent.
(Potlesk)
Dámy a pánové, spolupracujeme také v rámci NATO, abychom se připravili na budoucí ohrožení bezpečnosti, včetně bezpečnosti energetické a kybernetické, a nadále podporujeme úzkou bezpečnostní spolupráci mezi NATO a EU.
V loňském roce Spojené státy i Evropa postupovaly rychle a rozhodně, když se svět vzpamatovával z finanční krize vážnější než jakákoli od dob velké hospodářské krize. Tak jsme společně pomohli zabránit tomu, co někteří předpovídali: totálnímu kolapsu světové ekonomiky. Dnes prezident Obama i já bedlivě sledujeme ekonomickou a finanční krizi v Řecku a snahy Evropské unie se s ní vypořádat. Vítáme podpůrný balíček, o kterém Evropa ve spojení s Mezinárodním měnovým fondem uvažuje, a budeme podporovat - jak přímo, tak prostřednictvím MMF - vaše úsilí o záchranu Řecka.
Tyto příklady, a mnohé další, které bych mohl uvést, ukazují, proč je Evropa i nadále nejenom největším americkým obchodním partnerem, ale také naším nejdůležitějším spojencem.
Dámy a pánové, naši předchůdci se před více než šesti desetiletími sešli, aby začali budovat takové instituce, které by zajistily, že nejtemnější kapitoly 20. století už se do konce století ani ve století následujícím nebudou opakovat. Tyto instituce - tato instituce - byly velkým úspěchem, nyní však musíme obrátit svou pozornost k výzvám nového století, které jsem zmiňoval na začátku.
Svět se změnil. Naprosto se změnil. Zrodila se ohromná krása. Zřejmě nejsložitější hrozbou, která dnes před námi stojí, je ohrožení našich vlastních občanů nestátními aktéry a násilnými extremisty, obzvláště pokud by tito násilní extremisté nedejbože získali jakékoli zbraně hromadného ničení. Tahle hrozba neuznává žádné hranice - žádné. Žádný jednotlivý národ, jakkoli silný nebo bohatý, jakkoli organizovaný či schopný, této hrozbě nemůže čelit sám. Může být úspěšně odvrácena pouze tehdy, pokud ji budeme vnímat jako záležitost, která se týká všech, a to je přesně to, co musíme udělat.
Nové pravomoci, udělené tomuto Parlamentu Lisabonskou smlouvou, vám přinesly významnější roli v tomto boji a také větší závazek vládnout zodpovědně. Americká vláda i tento Parlament usilují o to, jak co nejlépe chránit občany bez nutnosti vzdát se základních práv, na kterých naše společnosti spočívají. Jsem si naprosto jistý, že musíme - a dokážeme - chránit své občany a zároveň zachovat svoji svobodu.
Od svého vstupu do úřadu v minulém roce jsme se s prezidentem Obamou řídili příkazem americké ústavy usilovat o dokonalejší unii. Tento cíl jsme měli na mysli, když jsme jako jeden z našich prvních oficiálních kroků zastavovali některé vyšetřovací praktiky, jež přinášely pramalé výsledky a ve kterých jsme s čistým svědomím nemohli pokračovat.
(Potlesk)
Rozhodli jsme o uzavření nápravného zařízení v zátoce Guantánamo, které se stalo symbolem nespravedlnosti a sjednocujícím elementem pro teroristy.
(Potlesk)
Vážíme si také podpory - jakkoli pro vás bylo těžké ji poskytnout - které se nám v tomto úsilí od tolika z vás dostalo.
Zmíněné kroky jsme podnikli, protože stejně jako vy, prezident Obama i já odmítáme falešné rozhodování mezi bezpečností a ideály. Věříme, že prosazování vlastních zásad nás může jedině posílit a že kompromisy ve skutečnosti naše snahy v boji proti násilnému extremismu podkopávají. Protože jaký je jeho cíl? Jeho cílem je změnit naše hodnoty, změnit to, jak se chováme. Osm dní po útocích z 11. září jsem skupině tisíců amerických studentů řekl, že nesmí dopustit, aby tato tragédie změnila náš způsob života, protože to je přesně to, co teroristé chtějí. Řekl jsem jim také, že Amerika v tomto boji nemůže uspět, pokud bude stát sama.
Moje slova nejenom že odpovídala náladě doby, ale myslím si také, že se ukázala jako pravdivá - a nejsou o nic méně pravdivá ani dnes. Tomuto publiku není třeba vyprávět o hrdé evropské tradici ochrany občanů před pronikáním vlády do jejich soukromí - což je závazek, založený na respektu k vrozené důstojnosti každého člověka. Říkáme tomu nezcizitelná práva. Zaznamenali jsme je do své ústavy, závazek Ameriky chránit soukromí je opravdový - stejně jako ten váš. Čtvrtý dodatek naší ústavy chrání jednotlivce před neoprávněnými prohlídkami a konfiskacemi ze strany státu a jeden z našich nejslavnějších právníků jej kdysi označil za "právo být nechán na pokoji". Nejvyšší soud Spojených států dal jasně najevo, že ochrana soukromí je ústavou chráněným základním právem. Podobně jako EU charakterizoval Nejvyšší soud toto právo jako otázku lidské důstojnosti.
Co se týče mne osobně, po celých 36 let svého působení jsem právo na soukromí hájil. V Senátu Spojených států jsou každoročně vyzdvihováni ti, kdo nejdůrazněji hájí občanské svobody, a každý rok jsem byl já, a později také prezident Obama, mezi čtyřmi vybranými. Neříkám vám to kvůli své osobě, ale proto, abych dokázal zájem naší administrativy na ochraně práv jednotlivců. Změnit dnes své chování by všechno, za co jsem posledních 37 let bojoval, proměnilo v lež. Když jsem vedl Senátní justiční výbor, zodpovědný za potvrzování prezidentem navržených kandidátů na soudce, byl jsem, jak už jsem říkal, označován za jednoho z nejodhodlanějších obránců občanských svobod, a za svoji prioritu jsem považoval zjištění názorů budoucích soudců na ochranu soukromí ještě před tím, než jsem se rozhodl, zda je jmenovat nebo ne.
Prezident Obama i já rovněž věříme, že hlavní, nejzákladnější a nejdůležitější povinností každé vlády je chránit své občany - občany, jimž slouží - a stejně tak jejich práva. Prezident Obama jednou řekl, že bezpečnost naší země je první věcí, na niž myslí, když ráno vstává, a tou poslední, než jde spát. Předpokládám, že takto se na svoji úlohu dívá každý světový lídr. Vskutku, nejen ochrana soukromí, ale i fyzická bezpečnost jsou nezcizitelným právem člověka. Vláda, která se vzdává svých povinností chránit bezpečnost svých občanů, porušuje svoje pravomoci stejně jako vláda, která umlčuje odpůrce nebo bez soudu vězní obviněné.
Vážení, zatímco tady dnes sedíme, naši nepřátelé využívají všechny dostupné prostředky na přípravu nových zničujících útoků, podobných těm, které zasáhly New York, Londýn, Madrid a mnoho dalších míst po celé planetě. Abychom je zastavili, musíme použít všech legitimních nástrojů - prosazování práva, vojenské výzvědné technologie - které jsou v souladu s naším právem a našimi hodnotami. Bojujeme na mnoha frontách, od odvážných mužů a žen v armádách až po trpělivé a neúnavné finančněprávní odborníky, zkoumající složité a podezřelé finanční sítě.
Právě tento týden naše celní a hraniční kontrola s využitím informací o pasažérech zadržela muže podezřelého z připravovaného bombového útoku na newyorském Times Square, když se snažil uprchnout ze země. Zásadní je udržovat veškeré dostupné kapacity, které podle práva máme, abychom podobným útokům zabránili. Proto věříme, že Program na sledování financování terorismu je klíčový jak pro naši bezpečnost, tak po bezpečnost Evropy - to vidím jako samozřejmost. Poskytuje zásadní vodítka při protiteroristických vyšetřováních na obou březích Atlantiku, pomáhá odhalovat spiknutí a v konečném důsledku zachraňovat životy. Obsahuje pojistky, které zajišťují, že důvěrné informace budou respektovány a využívány pouze k boji proti terorismu. Rozumím ale tomu, že o něm pochybujete. Chápeme vaše obavy. Proto společně pracujeme na jejich řešení a jsem si absolutně jistý, že tento nástroj dokážeme používat a zároveň zaručit ochranu soukromí. Je důležité, abychom to učinili, a abychom to učinili tak rychle, jak jen to bude možné.
Jako bývalý americký senátor také vím, jak může být obtížné rozhodovat se mezi požadavky kladenými globálními výzvami a zároveň zůstat věrný místním hodnotám. Domnívám se, že něčím podobným procházíte při každém hlasování v tomto Parlamentu. Čím déle budeme bez dohody o Programu na sledování financování terorismu, tím větší bude riziko teroristického útoku, který by jinak mohl být odvrácen. Jako lídři máme zodpovědnost za to, že uděláme vše, co je podle práva v našich silách, abychom ochránili všech 800 milionů občanů, jimž společně sloužíme. Rozpory mezi námi existovaly v minulosti a jistě budou existovat i v budoucnu, ale stejně tak jsem přesvědčen, že Spojené státy a Evropa dokáží čelit výzvám 21. století, tak jako jsme čelili těm ve 20. století, pokud spolu budeme mluvit a pokud budeme naslouchat jeden druhému, pokud budeme jeden k druhému upřímní.
(Potlesk)
Dámy a pánové, odvaha je, jak nás naučil Winston Chruchill, umění povstat a promluvit. Odvaha je ale také umění sednout si a naslouchat. Dnes odpoledne jsem mluvil. Můžete si být jistí, že já, naše vláda i náš prezident budeme svým spojencům opět naslouchat. Dámy a pánové, není žádná náhoda, že Evropa byla cílem mé první zaoceánské cesty ve funkci viceprezidenta, a totéž platí pro návštěvu prezidenta Obamy. Není žádná náhoda, že jsme se od té doby již několikrát vrátili. Spojené státy potřebují Evropu a já s respektem předpokládám, že Evropa potřebuje Spojené státy. Potřebujeme se dnes navzájem víc než kdykoli v minulosti.
(Potlesk)
Aktuální výročí proto vnímám jako vítanou příležitost upevnit vzájemné vazby, které naše národy ukovaly dávno, v ohních nepřátelství. Dnes, stejně jako tehdy, při následování ideálů a hledání partnerů, se Evropané a Američané obracejí jeden druhému dříve než ke komukoli dalšímu. Dnes, stejně jako tehdy, je nám ctí a jsme vděční, že můžeme stát po vašem boku v nadcházejících problémech. Ještě jednou, jsem tady proto, abych jednoznačně prohlásil: prezident Obama i Joe Biden silně podporují sjednocenou, svobodnou, otevřenou Evropu. Silně podporujeme to, čemu se tady věnujete. Přejeme vám boží přízeň, ať vám Bůh žehná a ať chrání všechna naše vojska. Velice, velice vám děkuji.
(Potlesk)
Předseda
- Pane viceprezidente, mnohokrát děkuji. Byl to skvělý začátek budoucí spolupráce a budoucích jednání. Jak jste řekl, naslouchejme jeden druhému. To je velice důležité.
Rád bych vám poděkoval, že jste zopakoval nejdůležitější slova z minulého týdne: Evropa potřebuje Ameriku. Pamatujeme si 20. století - první světovou válku, druhou světovou válku, železnou oponu - bojovali jsme bok po boku a vítězství dosahovali společně, jako demokracie. Jak jste dnes dodal, Amerika potřebuje Evropu. To si zapamatujeme. Je to dobrý začátek našeho partnerství a spolupráce.
Pane viceprezidente, ještě jednou, mnohokrát vám děkuji.
(Potlesk)
