Jäsenvaltioiden tuomioistuinten välinen yhteistyö siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa tapahtuvassa todisteiden vastaanottamisessa 
Puhemies
(DE) Esityslistalla on seuraavana Medina Ortegan oikeudellisten asioiden valiokunnan puolesta laatima mietintö jäsenvaltioiden tuomioistuinten välisestä yhteistyöstä siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa tapahtuvassa todisteiden vastaanottamisessa.
Manuel Medina Ortega
esittelijä. - (ES) Arvoisa puhemies, näin myöhään maanantai-iltana komissiolla on varmaan mielessään huolestuttavampiakin asioita kuin tämä mietintö. Lyhyesti sanottuna vastaamme yksinkertaisesti komission kertomukseen jäsenvaltioiden tuomioistuinten välisestä yhteistyöstä siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa tapahtuvassa todisteiden vastaanottamisessa 28. toukokuuta 2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1206/2001 soveltamisesta.
Itse asiassa tämä asia ei kuulu yhteisön toimivaltaan, vaan sitä käsitellään hallitusten välisesti, ja neuvosto on yrittänyt - asetuksella - kannustaa tuomioistuimia yhteistyöhön. Mielestäni Euroopan unioni on kuitenkin pyrkinyt tähän tavoitteeseen varsin ponnettomasti. Toisin sanoen tiettyjä toimenpiteitä on toteutettu, on esimerkiksi pohdittu käytännön ideoita, elektronisten välineiden käyttöä ja niin edelleen, mutta näyttää siltä, että komission on vaikea ryhtyä toimeen.
En tiedä, mitä komissio on saavuttanut tai mitä se toivoo saavuttavansa, mutta mielestäni tämän tyyppiseen hallitustenväliseen yhteistyöhön liittyvien suurten ongelmien vuoksi on melko vaikea saavuttaa yhtään mitään. Pyydämme oikeusviranomaisia tekemään yhteistyötä, mutta kysymys on 27 maasta, oikeusviranomaisista, jotka käyttävät 22 eri kieltä, ja oikeusjärjestelmistä, joiden välillä on huomattavia eroja, ja yritämme saada aikaan tuloksia.
Komissio on todennut, etteivät tulokset ole hyviä, että yhteistyöjärjestelmien toteutuksessa ollaan pahasti myöhässä ja että tämän vuoksi meillä ei ole resursseja onnistua tässä. Ihanteellisin ratkaisu olisi käyttää fyysisiä välineitä. Mitä komissio voisi esimerkiksi tehdä varustaakseen erityisesti alemmat tuomioistuimet videokonferenssijärjestelmien kaltaisilla teknisillä laitteistoilla? Videokonferenssien järjestäminen saattaa olla monille Euroopan unionin pienille tuomioistuimille saavuttamaton asia, mutta se on ilmeisesti ainoa keino päästä tavoitteeseemme.
Euroopan unionin pitäisi hyödyntää jo olemassa olevia elimiä, ja erityisesti Euroopan oikeudellista verkostoa. Meidän olisi vahvistettava näitä elimiä, jotta tuomarit voisivat itse kehittää tällaista viestintää omien yhteistyöjärjestelmiensä avulla.
Toisaalta tuomarien kouluttaminen on kokonaisuudessaan erittäin tärkeää. Tähänkään komissio ei pysty yksin. Komissio kuitenkin pystyy edistämään tämän tyyppisten kurssien kehittämistä tarjoamalla yhteisön oikeuteen ja erilaisten oikeusjärjestelmien tuntemukseen liittyvää koulutusta.
Tämän lisäksi toinen suuri ongelma liittyy kieliin: miten esimerkiksi espanjalainen tuomari voi viestiä suomalaisen tuomarin kanssa, kun kielet ovat keskenään niin erilaisia? Ei voida edellyttää, että tuomareiden pitäisi olla asiantuntijoita omalla lainsäädännön alallaan - joka on jo sinänsä hyvin monimutkainen - ja sen lisäksi heillä pitäisi olla myös kielten tuntemusta.
Mitä voimme käytännössä auttaa tuomareita tulkkauksessa ja kääntämisessä? Miten voimme auttaa heitä pääsemään tähän tavoitteeseen? Laatiessani tätä mietintöä tavoitteenani ei ollut puuttua kärkkäästi komission ehdotukseen. Tehtävä on mielestäni todella vaikea. Hyödyntääkseni sitä, että paikalla on komission jäsen, jota aihe kiinnostaa, haluaisin tietää, mitä komission mielestä voidaan tehdä tämän vuonna 2001 annetun asetuksen tiukentamiseksi, sillä se on hieman epämääräinen ja se perustuu hieman liikaa vapaaehtoisuuteen. En tiedä, voiko se johtaa käytännön tuloksiin tai voidaanko sen avulla asiassa edetä.
Jacques Barrot
komission varapuheenjohtaja. - (FR) Arvoisa puhemies, ensiksi haluan kiittää jäsen Medina Ortegaa, joka esittää monta todella tärkeää kysymystä. On totta, että jokaisen maan tuomareiden ja asianajajien on tiedettävä enemmän tästä asetuksesta.
On korostettava, että asetuksen 17 artiklassa säädetty todisteiden välitön vastaanottaminen on yksinkertaistanut ja nopeuttanut todisteiden vastaanottamista ilman että siitä aiheutuu erityisongelmia. Asetuksessa tarkoitetuilla keskuselimillä on edelleen tärkeä tehtävä niiden tuomioistuinten toiminnan valvonnassa, jotka ovat vastuussa asetuksen mukaisten pyyntöjen käsittelystä, sekä syntyvien ongelmien ratkaisemisessa.
Keskuselinten antama apu voi olla ratkaisevan tärkeää pienille paikallistuomioistuimille, jotka joutuvat ensimmäistä kertaa ratkaisemaan rajat ylittävään todisteiden vastaanottamiseen liittyvää ongelmaa.
Jäsen Medina Ortega, viestintätekniikan ja videokonferenssien ja turvallisen sähköpostijärjestelmän käytön pitäisi olla tavanomainen keino lähettää todisteita. Kuten totesitte, Euroopan siviili- ja kauppaoikeudellisen verkoston tavanomainen tehtävä on helpottaa tätä oikeudellista yhteistyötä Euroopan unionissa. Todisteiden vastaanottamisesta annetun asetuksen täytäntöönpano on asetuksen voimaantulon jälkeen ollut usein olennainen osa verkoston työtä. Asetuksen soveltamista koskeva käsikirja laadittiin vuonna 2006, ja se jaettiin kaikille Euroopan unionin tuomioistuimille vuonna 2007. Euroopan siviili- ja kauppaoikeudellinen verkosto voi epäilemättä käyttää yhteyksiään - tässä olette oikeassa, Medina Ortega - ja pyrkiä näin aktiivisemmin varmistamaan, että vaatimukset, jotka koskevat todisteiden vastaanottamista asetuksessa säädetyssä määräajassa, täytetään paremmin. Se on totta.
Seuraavaksi tarkastelen lyhyesti yleisiä näkymiä. On totta, että asetuksessa esitetään pyynnön muotoa ja sisältöä koskevat tarkat kriteerit. Pyyntö on laadittava tietyssä muodossa ja siinä on oltava seuraavat tiedot: asianosaisten nimet ja osoitteet, oikeudenkäynnin laatu ja kohde sekä kuvaus pyydettävistä todisteista. Asetuksessa säädetään myös, että pyyntö on laadittava pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion virallisella kielellä tai jollakin muulla sellaisella kielellä, jonka pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio on ilmoittanut hyväksyvänsä, mutta kuten juuri korostitte, kieli ei ole vähäinen ongelma.
Yleisesti ottaen todisteiden vastaanottamista koskeva pyyntö olisi täytettävä pikaisesti. Ellei pyyntöä voida täyttää 90 päivän kuluessa sen vastaanottamisesta, vastaanottavan tuomioistuimen on ilmoitettava asiasta pyynnön esittäneelle tuomioistuimelle ja kerrottava, miksei pyyntöä ole täytetty.
Todisteiden vastaanottamista koskevan pyynnön täyttämisestä voidaan itse asiassa kieltäytyä vain poikkeuksellisissa ja hyvin harvoissa tapauksissa.
Tämä on siis asetuksen sisältö. Asetuksen täytäntöönpanoa koskeva tutkimus tehtiin maaliskuussa 2007, ja komissio hyväksyi tutkimustuloksiin perustuvan kertomuksen joulukuussa 2007. Kertomus laadittiin asetuksen 23 artiklan mukaisesti. Mitä kertomuksessa todetaan? Siinä todetaan, että asetuksen soveltaminen on jonkin verran parantanut, yksinkertaistanut ja nopeuttanut tuomioistuinten välistä yhteistyötä todisteiden vastaanottamisessa siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa.
Näin ollen seuraavat kaksi päätavoitetta on jo saavutettu: jäsenvaltioiden välisen yhteistyön yksinkertaistaminen ja todisteiden vastaanoton nopeuttaminen.
Yksinkertaistaminen on pääasiassa saatu aikaan ottamalla käyttöön tuomioistuinten väliset suorat yhteydet, vaikka pyyntöjä lähetetäänkin toisinaan keskuselimiin, ja ottamalla käyttöön vakiolomakkeet. Edistymistä on tapahtunut myös siinä, miten nopeasti todisteiden vastaanottoa koskevat pyynnöt käsitellään. Useimmat pyynnöt täytetään onneksi nopeammin kuin ennen asetuksen voimaantuloa ja asetuksessa säädetyn 90 päivän kuluessa.
Näin ollen totean, jäsen Medina Ortega, ettei asetusta mielestämme tarvitse muuttaa. Sen toimivuutta on kuitenkin parannettava. Marraskuussa 2008 hyväksymässään toimintasuunnitelmassa neuvosto antoi komission tehtäväksi luoda sähköisen oikeudenkäytön portaalin (eJustice). Portaalin ensimmäisen version luominen ja käyttöön ottaminen tänä vuonna on tietenkin sekä meille että minulle ehdottomasti ensisijaisen tärkeää.
Myös videokonferenssien käyttö asetetaan ensisijaiseksi tavoitteeksi. Euroopan siviili- ja kauppaoikeudellinen verkosto valmistelee parhaillaan käsikirjaa niistä oikeudellisista näkökohdista, joita liittyy videokonferenssin hyödyntämiseen todisteiden vastaanottamisessa. Käsikirja lähetetään tietenkin Euroopan unionin tuomareille, ja se saadaan valmiiksi vuoden loppuun mennessä. Se on osa portaalia, joka otetaan käyttöön ennen vuoden loppua, kuten totesin.
Oikeussalit on tietenkin vielä varustettava videokonferenssilaitteilla. Toivomme, että voimme hyödyntää vuosia 2010-2013 koskevien rahoitusnäkymien uudelleentarkastelun aikana uusia rahoitusmenetelmiä. Vaihtoehtoja rajatylittävien hankkeiden rahoittamiseen sisältyy jo yksityisoikeutta koskevaan ohjelmaan, jossa videokonferenssin käyttö on ensisijaisena tavoitteena.
Jäsen Medina Ortega, voin todeta olevani kanssanne samaa mieltä tärkeimmästä asiasta, jonka on mielestäni oltava Tukholman ohjelman ensisijaisena tavoitteena: tarkoitan tuomarien kouluttamista. Tänä iltana käsittelemässämme todisteiden vastaanottamista koskevassa kysymyksessä tuomarien asianmukaista kouluttamista todella tarvitaan. Pidän tätä yhtenä tulevan Tukholman ohjelman suuntaviivana.
Joka tapauksessa kiitos tästä hyödyllisestä ja erittäin valaisevasta mietinnöstä.
Puhemies
(DE) Päätämme tämän kohdan käsittelyn. Äänestys toimitetaan huomenna.
