Omezující opatření týkající se práv jednotlivců po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost (rozprava)
Předsedající
Dalším bodem programu je rozprava o:
otázce k ústnímu zodpovězení Radě (B7-0233/2009), kterou pokládají Emine Bozkurt, Louis Michel a Michèle Striffler jménem Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci o omezujících opatřeních týkajících se práv jednotlivců po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost;
otázce k ústnímu zodpovězení Komisi (B7-0234/2009) , kterou pokládají Emine Bozkurt, Louis Michel a Michèle Striffler jménem Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci o omezujících opatřeních týkajících se práv jednotlivců po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost;
Emine Bozkurt
Pane předsedající, EU se zasazuje o demokracii, právní stát, lidská práva a základní svobody. V boji proti terorismu je však EU méně zásadová. Vezměme si například černou listinu OSN. Na seznam mohou být zařazeni lidé nebo subjekty, kteří jsou podezřelí z kontaktů s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá nebo Talibanem, a výsledkem je, že mají zákaz cestovat a dochází ke zmražení jejich finančních aktiv. Tato opatření jsou zdánlivě v pořádku pokud jde o terorismus, jelikož se proti terorismu musí bezesporu bojovat, ale bezpráví, které teroristé používají, se nesmí vloudit do způsobu, jakým terorismus potíráme.
Současný systém se bohužel vyznačuje zneužíváním základních práv. Lidé se ocitají na listině, aniž by se o tom dozvěděli, bez zásahu jakékoliv soudní moci. Informace, které vedou k tomu, že se ocitají na černé listině, běžně pocházejí od tajných složek. Tato informace není pro podezřelé transparentní, neví, proč se na listinu dostali. Jsou zbaveni nejen práva na informace, ale také práva na obhajobu.
Jakmile se člověk na listině ocitne, je velice obtížné se z ní dostat. Je známo dost případů, kdy se lidé na listině neoprávněně ocitli na mnoho let a museli bojovat za řádný soudní proces. Jsou odsouzeni k chudobě, nemohou používat PIN k placení nákupů a nemají právo opustit svou zemi. Nezastávám se zde větších práv pro podezřelé z terorismu, ale jen toho, aby se mohli spoléhat na svá práva jako kdokoliv jiný. Zasazuji se za transparentní postupy a řádné soudní procesy pro všechny.
Listina má také dalekosáhlé vedlejší účinky. Vzhledem k tomu, že orgány mohou rozhodovat o tom, které osoby a organizace mají být zařazeny na listinu, mohou to také využívat jako politický nástroj. Například nevládní organizace bojující za lidská práva, které jsou trnem v oku vlád, mohou být označeny za teroristické organizace, aby se tak paralyzovala jejich činnost. Komise byla rozhodnutím Evropského soudního dvora donucena současné postupy přehodnotit. Komise vydala slušný impulz, ale vše zkrachovalo na úrovni Rady.
Po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost nastala nová situace. Má to být článek 215 nebo článek 75 Smlouvy o fungování Evropské unie? Jinými slovy, Evropský parlament se již nebude podílet na přezkoumání návrhů, nebo se zapojí obvyklým postupem, tedy v rámci spolurozhodování? Výbor pro právní záležitosti a právní služba Parlamentu uvedly, že správným právním základem je článek 75. Chtěla bych se zeptat Rady i Komise, jak pohlíží na tyto návrhy omezujících opatření. S jakou úlohou se zde počítá pro Parlament? Je čas pro transparentní a demokratické postupy. Otázka je, zda můžeme počítat s vaší spoluprací.
Carlos Coelho
Pane předsedající, mám obavu, že portugalské tlumočení nefunguje. Neslyšel jsem jediné slovo z toho, co bylo řečeno. Musí se s tím něco udělat, jinak nemohu sledovat rozpravu.
Předsedající
Musíme zjistit, co se stalo a dáme vám vědět, pane Coelho.
Louis Michel
Pane předsedající, paní Malmströmová, nejprve bych chtěl poděkovat a pogratulovat svým kolegyním zpravodajkyním, paní Bozkurtové a paní Strifflerové.
Plně podporuji závěry Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci a Výboru pro právní záležitosti, stejně jako závěry právní služby Parlamentu. Vzhledem k tomu, že dodržování lidských práv je jedna ze základních hodnot Unie, je zásadně důležité, aby se tato práva plně dodržovala. Opatření přijímaná v rámci boje proti terorismu musí být přiměřená, vhodná a účinná.
Ještě v souvislosti s dodržováním základních práv a práv na obranu jsou přístup k osobním údajům ze strany zainteresovaných osob a oznamování důvodů, o které se opatření opírá, základními etapami procesu boje proti terorismu. Vzhledem k tomu, že sankce a černé listiny jsou jen dočasné, domnívám se, že je nutné provádět důkladné a seriózní kontrolní sledování a pravidelná hodnocení a že je nutné o nich povinně informovat Parlament.
Přijatá opatření můžeme sice přivítat, především opatření týkající se Zimbabwe a Somálska, ale nesmíme zapomínat, že tyto sankce nemohou v žádném případě představovat překážku rozvoje, podpory demokracie a misí humanitárních organizací, které zde šíří lidská práva, a nesmí mít neblahé důsledky pro místní obyvatele.
A konečně, pokud jde o ochranu osobních údajů, plně podporuji závěry evropského inspektora ochrany údajů týkající se sběru, zpracování a předávání těchto údajů.
Michèle Striffler
Pane předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, velká většina evropských občanů se domnívá, že boj proti terorismu je nutné vést především na úrovni Evropské unie. Jsou si plně vědomi významu, který může v této oblasti mít Evropa díky své globální vizi a provádění konzistentní politiky.
Proto vítám, že díky Lisabonské smlouvě může Evropský parlament plnit v této oblasti svou úlohu spolutvůrce právních předpisů a poskytovat nutnou demokratickou kontrolu v oblasti evropských politik boje proti terorismu.
První desetiletí 21. století je u konce. Všichni si pamatujeme, že začalo jednou z nejhorších tragédií v historii lidstva. Nemůžeme dovolit, aby se terorismus rozvíjel a musíme najít přísné a přiměřené řešení. Taliban, síť Al-Kajdá a Usáma bin Ládin představují pro Evropskou unii největší a nejnaléhavější riziko.
Tuto vražednou teroristickou síť podporuje islámský terorismus, ostudně zneužívající muslimské náboženství, který nenávidí Západ a jeho hodnoty. Musíme proti tomuto jevu bojovat a opakuji, že Evropská unie musí vůči této hrozbě prokázat velkou ráznost a ostražitost.
Ve věci vážného a trvalého porušování lidských práv a svobody vyjadřování, sdružování a pokojného shromažďování, k němuž dochází v Zimbabwe, navíc Evropská unie nemůže zavírat oči. Fyzické i právní osoby, ať už patří k vládě, či nikoliv, jejichž činnost ohrožuje demokracii, dodržování nejzákladnějších lidských práv a právní stát v Zimbabwe, musí být přísně potrestány.
Dámy a pánové, Evropská unie musí ve stejném duchu přijmout cílená opatření proti všem, kdo ohrožují mír, bezpečnost a stabilitu v Somálsku. Musíme dodržovat všeobecné a úplné embargo na veškeré dodávky zbraní do Somálska a musíme zajistit dodávky humanitární pomoci a přístup k této pomoci a její distribuci v Somálsku.
Říkám to proto, že zde trpí nejchudší, nejzranitelnější obyvatelstvo a my tomu nemůžeme přihlížet. Lituji však toho, že Lisabonská smlouva omezila úlohu Parlamentu v této oblasti, což je v rozporu s duchem Smlouvy a významem, který přisuzuje Parlamentu.
Evropská unie však musí odpovědné činitele potrestat. Znamená to, že musíme zapomenout na nejzákladnější principy? Ne. Působení Evropské unie na mezinárodním poli musí spočívat na principech, kterými se řídilo její vytváření, rozvoj a rozšiřování, a musí tyto hodnoty prosazovat ve zbytku světa.
Cecilia Malmström
úřadující předsedkyně Rady. - (SV) Pane předsedající, omezující opatření, o kterých mluvíme, jsou velice důležitá a vím, že mnoho poslanců má na to svůj názor. Pro někoho, kdo tuto rozpravu poslouchá, je to možná těžké pochopit. Dovolte mi, abych nejprve vysvětlila, jak Rada tato opatření používá. Poté pohovořím o Lisabonské smlouvě.
Omezující opatření proti třetím zemím, jednotlivcům, fyzickým a právnickým osobám nebo jiným subjektům představují důležitý nástroj EU v její zahraniční a bezpečnostní politice. Obecně se dá říci, že se používají k tomu, abychom do určité politiky či aktivity přinesli změnu. Mohla by se pochopitelně používat jako součást integrované komplexní politiky, která může zahrnovat politický dialog, různé formy pobídek a podmínky, které je nutné splnit. Omezující opatření sama o sobě nejsou vždy dostatečná k dosažení změny, ale mohou představovat určitý způsobe nátlaku na represivní režimy nebo způsob zastavení přílivu peněz a dalších zdrojů, které tyto režimy nebo teroristické sítě podporují.
Rada v některých případech uplatňuje restriktivní opatření při provádění usnesení Rady bezpečnosti OSN v souladu s kapitolou VII Charty OSN. V těchto případech se musí různé právní nástroje EU striktně těchto usnesení držet. Týká se to situací a činů včetně terorismu, které představují hrozbu míru a bezpečnosti. Mohou být součástí jen vnější činnosti EU, čímž se liší od opatření na vytváření našeho vlastního prostoru svobody, bezpečnosti a spravedlnosti, který je pochopitelně naším cílem v Unii.
Rada interpretuje Lisabonskou smlouvu tak, že v otázce těchto a jiných omezujících opatření v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky včetně boje proti terorismu je nutné uplatnit článek 215 Smlouvy o fungování Evropské unie. Evropská unie se také může rozhodnout uplatnit vedle opatření OSN i jiná opatření a můžeme také zavést opatření sami. Sankce, o nichž EU rozhodne sama, lze zavést tak, aby podpořily další cíle zahraniční a bezpečnostní politiky jako je dodržování lidských práv, demokracie, principy právního státu a dobrá správa věcí veřejných, to vše v souladu s povinnostmi EU podle mezinárodního práva.
Opatření, která jsou v současné době nejčastěji zamířena přímo proti těm, kdo byli označeni jako odpovědní za politiku nebo opatření, s nimiž nesouhlasíme, nebo proti jejich zájmům nebo proti zdrojům jejich příjmů. Je to účinnější než širší sankce ve formě všeobecného embarga nebo jiných obecných opatření. Cílené sankce mají minimalizovat negativní dopad těchto opatření na obyvatele příslušných zemí. Tento aspekt je velice důležitý v době, kdy Rada připravuje rozhodnutí týkající se zavedení nových sankcí.
Všechny sankce procházejí pravidelným hodnocením s cílem posoudit jejich účinnost. Podle vývoje situace mohou být upraveny nebo zcela zrušeny. V souladu s Lisabonskou smlouvou se budou omezující opatření rovněž nadále používat prostřednictvím rozhodnutí Rady v souladu s článkem 29 Smlouvy jako nástroj společné zahraniční a bezpečnostní politiky. Výraznou změnou v nové Smlouvě je to, že rozhodnutí o omezujících opatřeních, která se týkají fyzických nebo právnických osob, nyní podléhá právnímu přezkumu. To znamená, že soud může přezkoumat, zda rozhodnutí ohledně sankcí je v souladu se zákonem. To předtím nebylo možné.
Nyní, kdy Lisabonská smlouva vstoupila v platnost, se podle článku 215 Smlouvy o fungování Evropské unie přijímajaí nařízení na základě společného návrhu vysokého zástupce pro zahraniční a bezpečnostní politiku a Komise. Evropský parlament bude o každém takovém rozhodnutí informován. Chápu, že Parlament tuto změnu příliš neoceňuje, jelikož Rada již není povinna sankce, které se týkají jednotlivců, s Parlamentem konzultovat. Nicméně takto si Smlouvu vykládáme.
Je důležité poukázat na to, že všechna omezující rozhodnutí a uplatnění těchto opatření musí být vždy v souladu s mezinárodním právem. Omezující opatření znamenají omezení určitých práv pro jednotlivce, proti kterým jsou zamířena. Sankce proto musí jasně dodržovat lidská práva a základní svobody. Týká se to rovněž procesních práv a práva na právní ochranu. Opatření musí být vždy přiměřené svému účelu.
Na základě zkušeností, které jsme získali při zavádění sankcí, jsme provedli důkladné hodnocení, při němž jsme se zaměřili na to, jak mohou být sankce konstruktivním způsobem prosazeny. Byla provedena řada konkrétních zlepšení. Zahrnují požadavek na to, aby byla specifikována kritéria pro použití určitých sankcí, dále základy pro to, aby mohl být jednotlivec, fyzická nebo právnická osoba nebo jiný subjekt zapsán na listinu sankcí. Toto musí být nepřetržitě přezkoumáváno a v případě potřeby upraveno. Rada při této práci zohlednila usnesení Evropského parlamentu z loňského roku o hodnocení sankcí EU jako součásti akcí a politik EU v oblasti lidských práv.
Catherine Ashton
jmenovaná místopředsedkyně Komise . - Pane předsedající, jak uvedlo předsednictví, otázky, které jste vznesli, upozorňují na důležité problémy týkající se budoucího řízení omezujících opatření či sankcí v EU. Poté, co vstoupila Lisabonská smlouva v platnost, se musíme nyní rozhodnout, jaký je právní základ navrhovaného nařízení, které mění nařízení o sankcích vůči Al-Kajdě a Talibanu. Naše stanovisko je následující:
Za prvé, nová Smlouva přidala k článku bývalé Smlouvy o EU zvláštní ustanovení o omezujících opatřeních nebo sankcích týkajících se zahraniční politiky. Čl. 215 odst.2 nyní poskytuje nový právní základ pro omezující opatření proti fyzickým nebo právnických osobám a skupinám nebo nestátním subjektům. Rozšiřuje také rozsah dřívějšího článku 301 a bylo by možné ho využít jako právní základ pro úpravu nařízení o sankcích vůči Al-Kajdě a Talibanu.
Za druhé, na rozhodnutí o společné zahraniční a bezpečnostní politice se nyní vztahuje článek 215. Nařízení o sankcích vůči Al-Kajdě a Talibanu provádí rozhodnutí o společné zahraniční a bezpečnostní politice, které vyžaduje, aby bylo přijato nařízení uplatňující určitá usnesení Rady bezpečnosti OSN. Tato usnesení jsou podle mezinárodního práva pro členské státy závazná.
Za třetí se domníváme, že není přijatelné, aby existoval dvojí právní základ, a to čl. 215 odst. 2 a článek 75. Je to z toho důvodu, že cíle, rozsah a postupy těchto dvou článků jsou odlišné. Poukazuji na to, že parlamentní Výbor pro právní záležitosti a právní poradci došli ke stejnému závěru.
Na závěr chci říct, že se domníváme, že nová Smlouva upřesnila a vyjasnila právní základ pro omezující opatření proti fyzickým nebo právnických osobám a skupinám nebo nestátním subjektům. Článek 215 se týká úlohy Parlamentu a Rady a zákonodárce by se neměl od Smlouvy odchylovat.
Žádali jsme také informace ohledně zlepšení týkající se základních práv při práci Výboru pro sankce OSN.
Navrhovaná úprava nařízení o sankcích vůči Al-Kajdě a Talibanu provádí závěry Evropského soudního dvora v případu Kadi. Soud v tomto rozhodnutí uskutečnil řadu vyjádření ke způsobům vylepšení postupu zařazování na seznam, které provádí Výbor OSN pro sankce proti Al-Kajdě a Talibanu. Body, které Soud vyslovil, jsou podnětem pro úpravu postupu uvádění na seznam, o němž nařízení hovoří.
Několik usnesení Rady bezpečnosti OSN stanovilo postupy pro nakládání se seznamem sankcí na úrovni OSN. Nedávné usnesení Rady bezpečnosti OSN číslo 1822 stanovilo, že na internetových stránkách Výboru pro sankce proti Al-Kajdě a Talibanu by mělo být u každé osoby na seznamu uvedeno shrnutí důvodů, proč je na seznamu uvedena, a že se do 30. června 2010 musí provést revize všech jmen na seznamu, které se budou poté pravidelně přezkoumávat. Usnesení požadovalo, aby příslušný stát přijal opatření k tomu, aby byly osoby na seznamu informovány o tom, že jsou na seznam uvedeny, včetně důvodů a informaci o výjimkách a žádostech o vyškrtnutí ze seznamu.
Postoj v usnesení 1822 se promítl i do usnesení 1844 o sankcích ve vztahu k Somálsku a do usnesení 1857 ve vztahu k Demokratické republice Kongo.
Usnesení 1822 počítá s přezkumem opatření v něm obsažených po 18 měsících. Toto období vyprší na konci tohoto roku. Práce na tomto přezkumu pokračuje, ale Komise není schopná naznačit, o jakých změnách postupů Rady bezpečnosti OSN rozhodne.
Nuno Melo
jménem skupiny PPE. - (PT) Posílení pravomocí Parlamentu bylo základní myšlenkou v řadě proslovů politiků týkajících se vstupu Lisabonské smlouvy v platnost. Například předseda Komise pan dr. Barroso prohlásil zde ve Štrasburku dne 25. listopadu o přípravě Evropské rady: "Lisabonská smlouva nám dává novou možnost pohnout se vpřed. Všichni víme, že Smlouva přinesla největší změny v otázkách svobody, bezpečnosti a soudnictví. [...] Především se rozšiřuje demokratický rámec pro tyto politiky díky plnému zapojení vašeho Parlamentu." Rád bych zdůraznil slova "plné zapojení vašeho Parlamentu".
Předseda Rady pan Van Rompuy ve svém prvním oficiálním projevu uvedl, že Smlouva je mocným nástrojem, pomocí kterého můžeme čelit výzvam dnešní doby. Pokud tomu tak je, nemělo by smysl poukazovat v oficiálních projevech na posilování našich pravomocí a kompetencí a pak přijímat omezující výklad Lisabonské smlouvy a zbavovat Parlament výsad, které je zvyklý využívat a které by nemělo smysl mu odepírat.
Položené dotazy proto vycházejí ze zdravého rozumu, ale tento zdravý rozum přesahuje pouhé zhodnocení doktríny a soudržnosti mezi vyhlášenými záměry a jejich interpretací. Jde také o praktické důsledky, které vyplývají ze starého úsloví, že ten, kdo může udělat víc, může určitě udělat i méně, což se týká následujícího: jaký smysl má, aby orgán, který má kompetence v trestních věcech a v prevenci a boji proti teroristickým útokům a zapojuje se do procesu spolurozhodování, byl posléze a priori vyloučen, pokud jde o další opatření, jež tím, že ovlivňují práva občanů, mohou být v této souvislosti také důležitá?
Proto - a už končím, pane předsedající - je zcela zásadní, aby byl způsob výkladu Lisabonské smlouvy v právních předpisech ve skutečnosti ve shodě se stanoveným posilováním pravomocí a kompetencí Parlamentu. Přinejmenším v některých případech, jak bylo v otázce uvedeno, by mělo být možné mít dvojí právní základ, pokud jde o práva občanů a pokud je ohrožena protiteroristická politika. V jiných případech, jako je například Zimbabwe a Somálsko, by se měla zvážit nepovinná konzultace, jak je zakotveno ve stuttgardském usnesení o Evropské unii, o kterém se otázka také zmiňuje. To je stanovisko, které jsem zde chtěl vysvětlit, pane předsedající.
Monika Flašíková Beňová
jménem skupiny S&D. - (SK) Chtěla bych říct, že můj pocit je, že úsilí, které vyvinuli poslanci Evropského parlamentu v procesu ratifikace Lisabonské smlouvy nebyl z pohledu tématu, o kterém hovoříme dnes, přiměřeně oceněné tím, že byste nás byli více zapojili do těchto procesů.
Omezující opatření a sankce považuji za důležitý nástroj v politice Evropské unie, a to jak v oblasti zahraniční a bezpečnostní politiky, tak samozřejmě v otázkách spravedlnosti a ochrany základních lidských práv. Samozřejmě, že bychom očekávali možnost být (jako Evropský parlament) do rozhodování v této oblasti mnohem víc zapojení.
Akceptujeme i to, že cílená opatření a sankce mají za cíl minimalizovat dopady na civilní obyvatelstvo a jsem velmi ráda, že jste právě tuto větu, paní Malströmová, zmínila. Máme však jako jediní přímo volení zástupci evropských institucí přece jen oprávněný pocit, že budeme jen jakýmsi doplňkem při tvorbě a později budeme jakoby vyloučení z procesu rozhodování a kontroly.
Nepovažuji to za zcela korektní, zvlášť v případě jako je tento, kdy jde o velmi citlivou oblast týkající se prostoru spravedlnosti, ochrany základních práv, protože boj proti terorismu je velmi citlivým tématem pro obyvatele našich zemí a pro celou Evropskou unii. Takže budu trpělivě očekávat, jak celý tento proces bude potom i reálně probíhat a jakou bude naše spolupráce mít podobu..
Hélène Flautre
jménem skupiny Verts/ALE. - (FR) Pane předsedající, hovořím zde o cílených sankcích, o inteligentních sankcích, které mají přímý dopad na základní práva jednotlivců, organizací nebo jakýchkoliv právních subjektů. Tato základní práva jsou důležitá. Mohou zahrnovat svobodu pohybu, ale také ochranu vlastnictví.
Z těchto důvodů musí tyto cílené sankce dodržovat určité minimální procesní normy a pravidla právní jistoty. Navíc bych doplnila, že dodržování těchto právních a procesních norem je nezbytné pro samotnou věrohodnost a tedy i účinnost těchto cílených sankcí.
Parlamentní shromáždění Rady Evropy žádalo jménem jednoho z tehdejších poslanců pana Dicka Martina - na což si tato sněmovna dobře pamatuje - transparentnost a právo na obhajobu. Pan Martin poukázal také na absurditu nedostatku transparentnosti, pokud jde o účinnost zapisování na seznam a vymazávání ze seznamu. Toto zapisování a vymazávání se mohlo dotknout také nevinných osob, které o své situaci nevěděly a nebyly schopné s touto situací, o které se většinou dozvěděly náhodou, nic dělat.
Přístup k údajům, o kterém mluvil pan Michel, sdělování důvodů pro zapisování na seznam a ochrana přenosu osobních údajů jsou proto v tomto postupu zcela zásadní.
Bylo však potřeba velké vytrvalosti ze strany obětí systému sankcí OSN a Evropské unie a mobilizace ze strany občanské společnosti, organizací na ochranu lidských práv a Evropského parlamentu, aby Evropský soudní dvůr uznal práva obětí.
Chtěla bych dodat, že pozměňovací návrhy Rady na černé listině závisí na předložených návrzích, včetně návrhů Evropského parlamentu. Proto se Evropský parlament naprosto určitě musí do těchto rozhodování, realizace a kontroly zapojit, protože historie ukazuje, že reformu nařízení Rady umožnil právě Evropský parlament.
Derek Roland Clark
jménem skupiny EFD. - Pane předsedající, práva stejně jako charita začíná doma. Chci se zeptat na práva evropských Sikhů. Kvůli tomu, že nosí pod oblečením kirpan, malou obřadní dýku, nebylo jim dovoleno vstoupit do Evropského parlamentu.
Kirpan je věcí víry, předmět, který nemohou odložit, takže jejich vyloučení je věcí náboženské a rasové netolerance. Řadu let jsem psal oběma předchozím předsedům a Komisi, kteří mi odpovídali, že k vyloučení vedou bezpečnostní důvody.
Královna Alžběta přijela během oslav šedesátého výročí nastoupení na trůn do mého regionu East Midlands, kde pohovořila k Síkhům na jejich posvátném místě a stála při tom k nim tak blízko, jako stojíte vy vůči svým kolegům.
Hodlám o tom dnes mluvit, protože před měsícem jsem byl ve Westminsterském paláci. Zde, v našem demokratickém Parlamentu, velmi blízko jak Sněmovně lordů, tak Dolní sněmovně, jsem se setkal s mnoha Síkhy, z nichž všichni měli kirpan. Byl mezi nimi i jeden hlavní Sikh, se kterým jsem se přišel seznámit. Jeho předci bojovali bok po boku s mými předky za demokracii v konfliktech, které tak zdevastovaly naši Evropu. V důsledku toho můžete vy a 700 dalších osob volně přicházet ze všech koutů Evropy a setkávat se zde.
Takže co s Lisabonskou smlouvou hovořící o Unii založené na úctě ke svobodě, rovnosti, právům menšin, hodnotám nediskriminace? Budete se řídit podle této smlouvy, nebo jsou to jen prázdná slova?
Předsedající
Pane Clarku, je obtížné pochopit, co to má společného s naší rozpravou o ústní otázce, ale děkuji vám.
Andrew Henry William Brons
Pane předsedající, jaké je ospravedlnění proto, že na původním seznamu je Taliban ve stejné kategorii jako Usáma bin Ládin a Al-Kajdá?
Usáma bin Ládin a Al-Kajdá jsou teroristé, kteří již po celém světě spáchali teroristické činy a hodlají v tom pokračovat. Musíme tyto lidi pronásledovat až na konec světa a co nejvíce jim v tom bránit.
Kdežto Taliban je děsivá, represivní a nedemokratická organizace. Svět je plný nepřátelských režimů a Taliban není ani ve vládě.
Zabíjí a mrzačí také naše vojska v Afghánistánu, a je proto zcela oprávněně nenáviděn. Nezabíjel by a nemrzačil by však naše vojska, kdyby tam nebyla. Pokud vím, Taliban nemá ambice mimo své hranice.
Není nebezpečí v tom, že zařazení Talibanu do stejné kategorie jako je Al-Kajdá poskytne argumenty pro válečné štváče v americké a britské vládě, aby další roky vedli nesmyslnou, vražednou a nevyhratelnou válku v Afghánistánu? Války proti muslimským zemím navíc jen provokují další teroristické násilnosti.
Když se na chvíli vrátíme k Al-Kajdě, jsou zde značné pochybnosti o její existenci jako organizovaného subjektu, na rozdíl od ideologického. Není možné sestavit definitivní a kompletní seznam jejích členů. Jedinou strategií je sledovat společenství, odkud se rekrutují, jež bohužel zahrnují nevinné lidi i viníky.
Georgios Papastamkos
(EL) Pane předsedající, Lisabonská smlouva se vyznačuje zvláštním duchem a stanovuje nové rámce pro spolupráci mezi institucemi Evropské unie. Souhlasím s tímto novým režimem; došlo k posílení úlohy Evropského parlamentu, pokud jde o práva jednotlivců, neboť rozhodnutí se nyní přijímají v rámci postupu spolurozhodování.
Považuji proto za poněkud rozporuplné, pokud jsme na tomto prvním plenárním zasedání po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost nuceni diskutovat a probírat právní ustanovení týkající se našich omezení ohledně naší nové úlohy ještě před tím, než jsme podle ní začali fungovat a přizpůsobili se jí.
My všichni bez výjimky souhlasíme s tím, že proti terorismu musíme rozhodně vystupovat. V tomto úsilí je často nutné přijímat přísná opatření jako je v daném případě zmrazení bankovních účtů nebo pohybů kapitálu.
Na druhou stranu je základní a stěžejní hodnotou Evropské unie dodržování a ochrana práv jednotlivců, což nejsme oprávněni přehlížet při přijímání opatření pro bezpečnost občanů, aniž by to pochopitelně znamenalo, že nejsme rozhodnuti upřednostnit boj proti terorismu a dalším trestným činům. Názor právních služeb Parlamentu a judikatura Soudního dvora Evropských společenství je v tomto pochopitelně také stejný.
Nás volí přímo občané Evropské unie, a proto máme mimořádnou odpovědnost za to, abychom jim vysvětlili, jak na jedné straně chráníme jejich bezpečnost a na druhé straně jak současně bojujeme za ochranu jejich práv. Pro tuto práci jsme těmi nejzpůsobilejšími.
Debora Serracchiani
(IT) Pane předsedající, dámy a pánové, Evropská unie odhodlaně bojuje proti terorismu ve všech jeho formách. Když mluvíme o boji proti teroristickým činům, musíme zajistit plné prosazování základních práv a to, aby byla opatření proti terorismu přiměřená a účinná.
Musíme proto zajistit práva na ochranu a zajištění plnění správných základních postupů ze strany institucí EU, včetně toho, kdy se jedná o sestavování seznamů jednotlivců a orgánů, jež mohou mít souvislost s Al-Kajdou, které jsou předmětem omezujících opatření. Je rovněž důležité, aby tato opatření podléhala řádné demokratické a parlamentní kontrole, jak správně vyžaduje Lisabonská smlouva.
Je proto jasné, což také potvrdily právní služby Parlamentu, že každé opatření tohoto druhu se musí řídit běžným legislativním postupem, který představitelům evropských občanů umožní plně vykonávat úlohu zákonodárců a garantů.
Franz Obermayr
(DE) Pane předsedající, článek 75 Smlouvy o fungování Evropské unie upravuje provádění omezujících opatření pro boj proti terorismu, a tedy i narušení vlastnických práv občanů jako je zmrazení bankovních účtů. Zatímco tato ustanovení se týkají policejní spolupráce v trestních věcech, článek 215 hovoří o společné zahraniční a bezpečnostní politice. Tady však jediná kompetence přísluší Radě. V důsledku toho je na jedné stránce v článku 75 Parlament spoluzákonodárcem a na druhé stránce článek 215 hovoří jen o informování Parlamentu. V obou článcích se však jedná o nejrůznější zásahy do individuálních práv občanů nebo právnických osob, a proto musí Rada a Komise vysvětlit, jaký je mezi těmito ustanoveními vztah a proč právě v článku 215 nemůže být Parlament do věci zapojen.
Petru Constantin Luhan
Pane předsedající, před tím, než Lisabonská smlouva vstoupila v platnost, opíraly se dotyčné tři otázky o články 60, 301 a 308 Smlouvy o založení Evropského společenství. To už má nyní pouze historický význam, protože právní základ se změnil a my se nyní musíme odvolávat na články 215 a 75 nové Smlouvy.
Je to sice neuvěřitelné, ale Lisabonská smlouva omezila v tomto případě úlohu Evropského parlamentu. Článek 215 jasně říká, že Rada má pouze informovat Evropský parlament o přijatých opatřeních, na rozdíl od předchozího postupu, který v takových věcech zahrnoval konzultaci Parlamentu. Nemohu s tímto souhlasit a rozhodně podporuji iniciativu svých kolegů, kteří chtějí vyjasnit, jakou roli zde Parlament má.
Když ponechám stranou právní aspekt věci, který bude doufám vyřešen díky dobré spolupráci mezi evropskými institucemi, chtěl bych obrátit vaši pozornost na důležitý problém, o kterém zde diskutujeme, a to na boj proti terorismu a aktivitám spjatými s terorismem, jako jsou činy Usámy bin Ládina a sítě Al-Kajdá. Myslím, že když mluvíme o takto citlivých tématech, nemůžeme si dovolit je roztřídit do přesně vymezených kategorií jako jsou interní otázky EU a zahraniční otázky EU, protože teroristické akce se mohou plánovat mimo Unii, ale mohou vážně zasáhnout občany, žijící uvnitř EU.
Jsme odpovědní za ochranu evropských občanů proti teroristickým akcím, a k tomu proto musíme mít potřebné nástroje. Věřím ve váš dobrý úsudek při řešení tohoto procedurálního problému a těším se na vyjádření zástupců Rady a Komise.
Carlos Coelho
(PT) Paní Malmströmová, paní baronko Ashtonová, dámy a pánové, chtěl bych se vrátit k otázce, které se věnovala řada řečníků, především pan Papanikolaou a pan Luhan.
Pojďme to vzít po pořádku, nejprve jsou to návrhy týkající se Zimbabwe a Somálska. Uznávám, že jde o uplatnění sankcí, které uložilo OSN, a jako takové jasně spadají do vnějších vztahů Unie. Článek 215 se v podstatě zdá být tím nejvhodnějším. Podle tohoto článku by však měl být každý skutek schválený v souladu s ním opatřen právními zárukami, ale tento požadavek není obsažen v žádném z návrhů.
Tyto iniciativy vycházejí výlučně od Komise, nikoli ze společného návrhu Komise a vysokého zástupce pro zahraniční a bezpečnostní politiku. Není proto pochyb o tom, že tyto návrhy nesplňují potřebné požadavky pro schválení podle článku 215.
Pokud jde o třetí návrh týkající se osob a skupin spojených s Usámou bid Ládinem a sítí Al-Kajdá, je neobhajitelné tvrdit, že tyto otázky spadají pod vnější vztahy Unie, což již správně uvedl pan Luhan. Vzhledem k tomu, že zamezování terorismu a boj proti němu jsou jedny z hlavních priorit v rámci vnitřních záležitostí Evropské unie, spadá tento cíl jasně pod článek 75 Lisabonské smlouvy. Ten by proto měl představovat nejvhodnější právní základ, v souladu s běžným legislativním postupem.
Paní Malmströmová, Lisabonskou smlouvu teprve začínáme uplatňovat. Prokáže v rámci vstupu Lisabonské smlouvy v platnost Rada dobrou vůli a hodlá ukázat, že jsou naše vztahy dobré, nebo začneme restriktivním výkladem? Myslím, že bychom chtěli všichni začít co nejlépe.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Pane předsedající, pokud jde o zvláštní omezující opatření, které zmrazilo prostředky patřící jednotlivcům a skupinám napojeným na Al-Kajdu, a opatření proti členům zimbabwské a somálské vlády, Komise a Rada 5. listopadu prohlásily, že jakmile Lisabonská smlouva vstoupí v platnost, budou se návrhy opírat o článek 215 Smlouvy o fungování Evropské unie, a ne o článek 75.
Článek 215 stanoví, že Rada bude informovat Parlament o každém rozhodnutí, které se týká přerušení nebo omezení ekonomických vztahů, atd. Článek 75 však jasně říká, že když je to nutné kvůli splnění cílů podle článku 67, Parlament a Rada určí, tedy jinými slovy spolurozhodnou o opatřeních na zmrazení prostředků, finančních aktiv nebo zisků, které patří, které vlastní nebo které ovládají fyzické nebo právnické osoby, skupiny nebo subjekty napojené na teroristické aktivity.
Článek 87 také stanoví cíle základů v oblasti svobody, bezpečnosti a práva.
Zdá se proto jasné, že pokud jde o osoby a subjekty spojené s teroristickou činností, měl by být právním základem návrhu Rady na nařízení článek 75.
Pokud jde o Zimbabwe a Somálsko, měla by Rada a Komise také vzít v úvahu oficiální stuttgardské prohlášení, které stanovuje nepovinné konzultace s Parlamentem v mezinárodních otázkách včetně případů, kdy to smlouvy nepředpokládají.
Jen vyjasňuji svůj postoj, pane předsedající. Požaduji, aby měl Parlament úlohu spoluzákonodárce, a chci Radu a Komisi požádat o rozumnější vysvětlení. To je pro tuto chvíli vše.
Seán Kelly
Pane předsedající, nejprve chci říci, že jde o téma, u kterého těžko najdeme definitivní odpověď na to, co je správné a co je špatné.
Všichni víme, že od 9. září žijeme ve velmi nebezpečném světě, kde se volně pohybují teroristé, kteří každodenně plánují své vražedné akce a kteří mají na své mise finanční zdroje, někdy i sponzorované státy.
Ti, kdo se pokoušejí s terorismem bojovat, proto obtížně dokazují, jak jsou teroristé účinní, ale myslím, že můžeme s jistotou říct, že pokud bychom nechali teroristům volnou ruku, bylo by toto místo již dávno vyhozené do vzduchu.
I když je důležité, aby měl Parlament dohled na omezeními práv jednotlivců atd., musíme současně důvěřovat těm, kdo se starají o bezpečnost Myslím, že je zjevné, že svou práci dělají dobře. Někdy se nám nedaří znát všechny podrobnosti o tom, co lidé zapojení do terorismu dělají, ale obecně myslím, že je tento princip správný.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Chci velice poděkovat za to, že zde mohu vystoupit. Myslím, že nikdo v tomto Parlamentu nemá pochyb o tom, že terorismus je prokletím 21. století a že proti němu musíme skutečně bojovat. Proto na jedné straně chápu, že se snažíme prosazovat základní práva, ale na druhé straně víme, že se tu pohybujeme v oblasti, kde nemůže být vše veřejné.
Otázka, kterou bych chtěl položit paní Ashtonové, proto zní: souhlasíte s tím, že by měl Parlament obdržet informace o tom, co je dle mého velmi důležité, tedy o různých omezeních uplatnění některých zákonů? Takže má otázka zní: jaké informace se budou Parlamentu poskytovat? Podle mého názoru, nejde v této rozpravě o to, zda může Parlament počítat s tím, že bude informace dostávat, ale o to, jaký má být rozsah těchto informací.
Miroslav Mikolášik
(SK) Vzhledem k tomu, že fungování Unie je založené na zastupitelské demokracii a občané Unie jsou na evropské úrovni zastoupení v Evropském parlamentu, domnívám se, že omezující opatření ovlivňující základní práva jednotlivců by v tomto případě měla být jednoznačně posuzovaná za účasti Evropského parlamentu.
Nepovažuji za koherentní, aby byl Evropský parlament na jedné straně zodpovědný za trestní věci a především za předcházení terorismu a boj proti němu a na druhé straně byl vyňatý z přijímání některých závazných protiteroristických opatření, která se budou uplatňovat na území Evropské unie.
Článek 215 Smlouvy o fungovaní Evropské unie fungující jako výjimka z ustanovení článku 75, podle kterého je Evropský parlament spoluzákonodarcem, by proto neměl být uplatňovaný, ani vykládaný tak, aby oslaboval ochranu základních práv a demokratický proces rozhodování v Evropské unii.
Předsedající
Předtím, než předám slovo paní Malmströmové a paní Ashtonové, bych chtěl jen říci, že Parlament má ve vás obou velkou důvěru a velmi dobře vás zná, hlavně kvůli vašemu osobnímu úsilí, které jste v těchto věcech prokázaly v minulosti. Velmi se těšíme na úzkou spolupráci a očekáváme vaši podporu, jak jste již v minulosti prokázaly, pokud jde o otázku významné úlohy Parlamentu, kterou může v této nesmírně citlivé oblasti sehrát.
Cecilia Malmström
úřadující předsedkyně Rady. - (SV) Pane předsedající, švédské předsednictví věnovalo obrovské množství času tomu, aby Lisabonská smlouva vstoupila v platnost. Jsme velice hrdí na to, že se nám to podařilo. Smlouva obsahuje výrazná vylepšení, která budou dobrá pro Evropskou unii a pro její občany. Jednou z největších změn, kterou Lisabonská smlouva přináší, je právě zavedení spolurozhodovací pravomoci Evropského parlamentu v oblasti spravedlnosti, bezpečnosti a svobody. Evropský parlament tak získal pravomoc spolurozhodování v mnoha oblastech. Je to velice dobrá věc, která posílí kvalitu právních předpisů, jež budeme vytvářet společně. Posílí to rovněž právní jistotu, což je velice důležité, protože jde o citlivá a obtížná témata.
Chtěla bych vám také poděkovat za vaši podporu, pokud jde o zavedení sankcí vůči teroristům, jednotlivcům nebo režimům, které utlačují lidi a odepírají jim jejich lidská práva. Sankce a dodržování lidských práv a právní jistota se vzájemně nevylučují - ba právě naopak. Sankce mohou být velmi účinné a oprávněné, pokud mají současně právní jistotu. Mohu vás ujistit, že Evropský parlament bude zapojen do vytváření nových pravidel, včetně pravidel týkajících se terorismu, a dostane pravomoci pro spolurozhodování ve smyslu článku 75, pokud jde o sankce v rámci Evropské unie.
Nicméně pokud jde o vnější akce, jinými slovy o sankce proti třetím zemím, které přijímá OSN, tam Evropský parlament spolurozhodovací pravomoc mít nebude. Toto podle nás i Komise ze Smlouvy jasně vyplývá. Budeme však vašemu usnesení v této věci věnovat maximální pozornost a pokud sáhneme v rámci EU nebo OSN k omezujícím opatřením, budeme mít vždy na paměti aspekt lidských práv. Snažíme se postup neustále vylepšovat.
Nasloucháme vašim požadavkům na konzultace a výměnu informací týkajících se návrhů na systémy sankcí. Myslím, že můžeme velmi účinně spolupracovat a nepochybuji, že v rámci současného institucionálního rámce najdeme vyhovující způsoby spolupráce.
Catherine Ashton
jmenovaná místopředsedkyně Komise . - Pane předsedající, budu stručná. Jsou zde tři konkrétní body, na které bych chtěla poukázat.
Zaprvé je to význam základních práv, na který členové Parlamentu zcela správně poukázali, myslím, že bychom se všichni shodli na tom, že v tomto hraje významnou úlohu Evropský soudní dvůr, který kromě jiného zajistí, aby se při všem, co Rada a Komise udělá, dodržovala lidská práva. Chápu to ale velice dobře.
Druhou věcí je otázka dobré spolupráce. Předcházející předsedající vyzval mě i paní Wallströmovou, abychom otevřeně řekly, jaký význam přisuzujeme roli Parlamentu a jeho přístupu.
Byla jsem dotázána na typ informací. V tomto stádiu to nevím. Myslím, že jednou z věcí, které musím v této své nové roli udělat, je práce s Parlamentemm což dělat budu, a musím zjistit, jak na to. Musím zjistit, jak spolupracovat efektivně a jaké informace jsou s tím spojené, samozřejmě s přihlédnutím k tomu, co zde bylo řečeno, že některé informace lze zveřejnit, a jiné ne.
Budu na to velmi dbát, protože Parlament to ode mě očekává.
Třetí a poslední věcí, o které bych chtěla mluvit, je právní jistota. Strávila jsem v Parlamentu mnoho hodin nad Lisabonskou smlouvou, takže ji znám velice dobře. Výklad článku 75 je samozřejmě spojen, jak říkáte, s článkem 67 a s jeho relevantností v kontextu, a právní rada, kterou jsem máme, je, že se musíme pokusit vyjasnit, jak mají věci do sebe zapadnout. Právní rada hovoří jasně. Členové Parlamentu mají pochopitelně možnost to zpochybnit, ale myslím, že právní jistota je velmi důležitá, ať k ní dojdeme jakkoliv.
Je to nesmírně důležité teď, kdy Lisabonská smlouva nabyla platnosti. Je to nesmírně důležité i pro mě, protože mi byla dána ta čest zastávat tuto úlohu. Je nesmírně důležité, abychom v tomto došli k nějakému závěru. Pokud jde o mě, myslím, že máme odpověď, pokud jde o jistotu. Chápu obavy Parlamentu; chápu však, že spolu musíme úzce spolupracovat.
Předsedající
Do této rozpravy jsem obdržel jeden návrh usnesení předložený v souladu s čl. 115 odst. 5 jednacího řádu.
Rozprava je ukončena.
Hlasování se bude konat zítra.
