Sikkerhed ved onlinespil (kortfattet forelæggelse) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er en kortfattet forelæggelse af betænkning af fru Schaldemose på vegne af Udvalget om Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse om sikkerhed ved onlinespil.
Christel Schaldemose
Fru formand! Jeg er både stolt over og glad for her i aften at kunne præsentere initiativbetænkningen om sikkerhed i onlinespil. Som I ved, har spørgsmålet om spil altid været uhyre kontroversielt i Europa-Parlamentet. Spil blev fjernet fra servicedirektivets anvendelsesområde, ligesom det blev fjernet fra e-handelsdirektivet, og det røg også ud af tv uden grænser-direktivet. Og hvorfor egentlig det? Jo, jeg tror, de fleste af os er enige om, at godt nok er spil en økonomisk tjenesteydelse - det har EF-Domstolen jo også fastslået - men spil er en helt særlig økonomisk tjenesteydelse. Vi kan ikke sammenligne det med at spille på internettet med at købe en elkedel eller med at få en tømrer til at lægge et gulv, og derfor skal det behandles særskilt. Det har medlemslandene gjort hidtil. De har reguleret strengt, og det har de gjort for at beskytte forbrugerne mod afhængighed af spil, mod svindel, mod matchfixing, men de har også gjort det for at forhindre hvidvaskning af penge, og de har også haft et ønske om at opretholde lov og orden. Men spil er ikke bare spil. Spil på internettet medfører faktisk en række særlige udfordringer, som landbaserede spil ikke medfører, bl.a. fordi det er grænseoverskridende, og fordi det giver uhyre nem adgang.
Forhandlingerne om betænkningen har til tider været mere ophedede, end jeg havde ønsket. Vi har været meget delte i spørgsmålet om, hvorvidt det at spille på internettet medfører en større risiko for f.eks. at blive afhængig af spil. Og det undrer mig faktisk lidt, fordi tallene taler et tydeligt sprog. En undersøgelse fra bl.a. Sverige viser, at risikoen for at udvikle afhængighed af spil er fem til syv gange højere, hvis man spiller poker på internettet, end hvis man bare begiver sig ud og spiller poker i den fysiske verden. Men jeg vil godt være den første til at erkende, at vi ikke kender alle konsekvenserne for forbrugerne af at spille på internettet. Og det er så et af de områder, hvor vi rent faktisk har kunnet blive enige om noget. Vi er nemlig enige om, at vi har brug for mere viden om, hvordan vi bedst beskytter forbrugerne.
Men der er særlig seks budskaber i betænkningen, jeg godt kunne tænke mig at fremhæve her i aften:
1. Der er et markant flertal i IMCO, der mener, at onlinespiloperatørerne ikke bare skal overholde spillovgivningen i den medlemsstat, hvor de leverer deres tjenesteydelse, men også dér hvor forbrugeren bor.
2. At der skal ske en politisk afklaring frem for en domstolsafklaring af, hvordan vi tackler udfordringerne og problemerne på det europæiske onlinespillemarked.
3. At samarbejdet mellem medlemslandene skal styrkes betragteligt.
4. At der er brug for at udvikle standarder for, hvordan vi beskytter forbrugerne mod svindel, mod spilafhængighed osv.
5. At der er brug for mere forskning på området, og endelig
6. At Europa-Parlamentet bakker fuldt op om de initiativer og den proces, Rådet har sat i gang, og vi opfordrer også Kommissionen til at understøtte den her.
Samlet set mener jeg, at betænkningen er med til at flytte spilområdet tilbage i det politiske rum, hvor det hører hjemme. Betænkningen er afbalanceret og fik faktisk også stor opbakning i udvalget, til trods for at det er et følsomt emne. Den blev stemt igennem med 32 stemmer for og 10 imod. Der foreligger en alternativ beslutning fra et mindretal i IMCO. Jeg har forsøgt at integrere flest mulige af deres synspunkter i betænkningen, men de politiske forskelle er så fundamentale, at det ikke har været muligt at få det hele med. Jeg takker kollegerne for opbakningen og håber, at der vil blive et stort flertal for min betænkning i morgen.
Jacques Barrot
næstformand i Kommissionen. -
(FR) Fru formand, fru Schaldemose! Kommissionen hilser denne initiativbetænkning fra Europa-Parlamentet velkommen. Den roser det arbejde, som Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse og som De, fru Schaldemose, i egenskab af ordfører har gjort, og den bifalder især udforskningen af integritetsspørgsmålet.
Som min kollega hr. McCreevy, har understreget i sine tidligere taler, er medlemsstaternes nuværende praksis for forskellige til at muliggøre et lovgivningsinitiativ. De seneste drøftelser i Rådet (konkurrenceevne) har klart vist, at medlemsstaterne ikke vil kunne nå til enighed om et sådant initiativ.
Desuden indeholder traktaten nogle retningslinjer. Domstolen har ved dom i marts 2007 i sagen Placanica for nylig fastslået, at sportsvæddemål udgør tjenesteydelser i overensstemmelse med traktatens artikel 49. Medlemsstaterne har ret til at lovgive om spillevirksomhed på nationalt niveau. Hvis de ønsker at begrænse spilleaktiviteterne, er det op til dem selv at efterforske mulighederne for at berettige sådanne restriktioner, f.eks. i tilknytning til ludomani eller svindel.
Når det er bevist, at disse foranstaltninger er nødvendige, kræves det ifølge traktaten, at de træffes på en sådan måde, at de ikke diskriminerer mellem nationale operatører og operatører i andre medlemsstater.
Kommissionen har til hensigt at opfylde sin forpligtelse ved at undersøge alle de klager, som den modtager, og indlede de nødvendige procedurer, hvis det viser sig, at traktaten er overtrådt.
Det er opmuntrende at se, at nogle medlemsstater, herunder Frankrig, Ungarn og Italien, som følge af indledningen af overtrædelsesprocedurer lægger sig tættere op ad Kommissionens linje og har forpligtet sig til at ændre deres lovgivninger. Kommissionen søger naturligvis at hjælpe medlemsstaterne med at finde en løsning på overtrædelsesprocedurerne.
Kommissionen offentliggjorde i 2006 forskningsresultater vedrørende de juridiske og økonomiske aspekter af spillemarkedet. Under disse omstændigheder mener Kommissionen ikke, at det i øjeblikket er nødvendigt at spille en større rolle med hensyn til at foretage undersøgelser af nationale lovgivninger eller af bredere emner såsom ludomani, svindel og andre lastværdige forhold. Betænkningen indeholder dog nogle yderst nyttige afklaringer.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet. Afstemningen finder sted i morgen.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Lasse Lehtinen  
skriftlig. - (FI) I morgen vil vi se, at man i mange dele af Europa stadig har den politiske vilje til at bevare de overordentligt vigtige spilmonopoler, og det gælder også Finland. Europa-Parlamentets støtte af det finske nationale lotteri, den finske spilleautomatforening og den finske spilleoperatør, Fintoto, er vigtig, fordi Kommissionens overtrædelsesprocedurer stadig er et problem. Det er vigtigt for europæisk idræt og sportsudøvelse på græsrodsniveau, at medlemsstaterne kan bevare deres nationale spillesystemer.
De udgør også et vigtigt element i det, der er et særtræk ved finsk sport, hvorved frivilligt arbejde, der støttes af samfundet, også yder en grundlæggende støtte til sportsaktiviteter på højt plan. Det er også nemmere at imødegå bivirkningerne ved spillevirksomhed i de lande, hvor staten har et monopol. Onlinespil står for lige godt 5 % af det samlede spillemarked, men sektoren er i stærkt stigende vækst. Derfor er det vigtigt, at medlemsstaterne fortsat har de samme rettigheder som før, selv nu hvor vi har internet. Vi skal ikke glemme, at EU efter vedtagelsen af Lissabontraktaten kommer til at have beføjelser inden for visse sportsområder. Det vil bidrage til bekæmpelsen af bivirkningerne ved professionel sportsudøvelse, såsom racisme, doping og fodboldvandalisme.
Zita Pleštinská  
Bruttoindtægterne fra onlinespil tegnede sig for 2-3 mia. EUR i 2004. Som anført i ovennævnte SICL-undersøgelse står de nu for næsten 5 % af det samlede spillemarked i EU. En hurtig vækst i disse tjenester synes at være uundgåelig i fremtiden, og vi har derfor brug for klare og gennemsigtige regler.
Fru Schaldemoses betænkning indeholder en anden tilgang til spilleindustrien i Europa, og jeg kan derfor ikke tilslutte mig den. Der skelnes ikke mellem spilleoperatører, som har tilladelse, og som udøver deres virksomhed i overensstemmelse med lovgivningen, og dem, der ofte opererer ulovligt uden tilladelse.
Det er nødvendigt at gå ud fra den kendsgerning, at de fleste medlemsstater i EU har en spilleindustri. Jeg er enig i, at de enkelte medlemsstater fortsat bør kunne fastsætte regler for onlinespil. Så længe der ikke foreligger nogen egentlige beviser om risici for spillere, pengehvidvaskning eller korruption inden for sport, bør vi ikke betragte alle virksomheder som kriminelle. Der er også seriøse virksomheder, som anvender den bedste teknologi og opererer i overensstemmelse med lovgivningen.
Jeg er ikke tilhænger, men snarere modstander af onlinespil. Efter min mening vil et generelt forbud dog resultere i en udbredelse og ulovliggørelse af disse aktiviteter og en fuldstændig mangel på regulering. Jeg mener, at min og mine kollegers holdning repræsenterer et mere retfærdigt og klarere alternativ til ordførerens betænkning.
