
Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session, der blev afbrudt den 24. februar 2005, for genoptaget.
Formanden.
   - Mine damer og herrer, jeg vil gerne indlede dette møde med at komme med en erklæring om nogle aktuelle spørgsmål, som er blevet rejst af nogle af Parlamentets medlemmer.
Mine damer og herrer, sidste torsdag vedtog konferencen for formændene for de politiske grupper enstemmigt en erklæring om situationen for journalisterne i Irak, som jeg skal læse højt for Dem i dag. Erklæringen var resultatet af nogle møder, jeg havde med lederne af de franske og italienske presseorganisationer, som de europæiske journalister, der tilbageholdes som gidsler i Irak, tilhører, samt med repræsentanter for organisationen "Journalister uden grænser".
Formandskonferencen udsendte denne erklæring, der fik en bemærkelsesværdig modtagelse i de europæiske medier.
Kort tid efter, fredag eftermiddag, modtog vi med glæde nyheden om Giuliana Sgrenas frigivelse. Denne glæde blev hurtigt overskygget af Nicola Caliparis tragiske død, da han med sin krop forsøgte at beskytte Giuliana. Lad os i dag anerkende det mod og den pligtfølelse, der fik Nicola Calipari til at ofre livet under udførelsen af sin pligt.
Jeg vil gerne tilslutte mig de italienske myndigheders hyldest af ham, især præsident Ciampi og præsident Berlusconi, der har anmodet de amerikanske myndigheder om at komme med en fuldstændig redegørelse for de dramatiske omstændigheder, hvorunder Nicola Calipari mistede livet. Som under andre lignende omstændigheder er det nødvendigt at vide, hvordan og hvorfor disse tragiske begivenheder fandt sted.
Her til formiddag er hele Italien kommet med en posthum national hyldest. Jeg vil gerne bede Europa-Parlamentet om at tilslutte sig hele det italienske folks anerkendelse, og på vegne af Dem alle overbringe hans familie vores solidaritet og medfølelse i denne smertefulde tid.
I dag er Giuliana atter iblandt os og kan nyde sin frihed, men vi skal blive ved med at arbejde for at få frigivet Florence Aubenas og hendes guide og tolk, Hussein Hanun Al-Saadi. De er fortsat i fangenskab og tilbageholdes af dem, der forkaster retten til information og dermed demokratiet.
Der bliver fra i dag hængt billeder op af dem ved indgangen til vores mødesal. Det er et visuelt vidnesbyrd om vores solidaritet. Europa-Parlamentet ønsker, at de hurtigst muligt kommer tilbage til deres familier og kolleger.
Under disse omstændigheder bør Europa-Parlamentet endnu en gang understrege, at der ikke findes demokrati uden informationsfrihed, og at journalisternes sikkerhed skal beskyttes i hele verden. Det er nødvendigt at træffe alle de nødvendige foranstaltninger, så medierne kan udføre deres opgaver, i særdeleshed i områder med væbnede konflikter, herunder Irak.
Og efter denne erklæring om aktuelle spørgsmål, hvoraf nogle er smertefulde og andre lykkelige, vil jeg gerne komme med en anden erklæring om det, som vi kan kalde historiske mindehøjtideligheder.
Som bekendt har århundreders borgerkrige præget vores erindring. Som Europa-Parlamentets formand modtager jeg jævnligt anmodninger om iagttagelse af et minuts stilhed til højtideligholdelse af begivenheder, der minder os om de triste øjeblikke i vores historie.
For et par dage siden bad vores polske kolleger mig om, at der blev iagttaget et minuts stilhed til minde om massakren i Katyn, Miednoye og Jarkov, hvor 14.000 polske officerer blev koldblodigt henrettet af Stalins styre den 5. marts 1940. Denne anmodning er naturligvis legitim, og det er vores pligt ikke at glemme disse begivenheder eller deres ofre. Men på grund af vores kontinents historie - en tragisk og forpint historie - vil kalenderen hver dag minde os om triste begivenheder i hvert enkelt af vores lande. Det skyldes, at Europa har været splittet af krige, hvor millioner af vores medborgere er døde.
Men selv om vi bør mindes fortiden - og det gør vi - besluttede Formandskonferencen i sidste uge, at vi ikke vil iagttage et minuts stilhed eller systematisk komme med en erklæring ved hvert plenarmøde, hver gang vi bliver mindet om en smertefuld begivenhed.
Vores nuværende historie, vores genforening, skal hjælpe os med at overvinde fortidens hændelser og minde os om, at konsolideringen af freden og demokratiet, EU's værdier, bør være med til at forebygge, at det sker igen.
Endelig, idet jeg håber, at alle medlemmerne forstår den beslutning, vi har truffet herom, kan jeg heller ikke lade være med at nævne den politiundertrykkelse, som de kvinder, der i Istanbul demonstrerede forud for kvindernes internationale kampdag, har været udsat for. Inden jeg kom til dette plenarmøde, udsendte jeg en pressemeddelelse, hvori jeg på det kraftigste fordømmer disse handlinger, og jeg anmoder den tyrkiske regering om at pålægge nogle eksemplariske straffe i forbindelse med disse begivenheder, der på ingen måde sender det rigtige signal med hensyn til Tyrkiets mulige indtræden i EU.
Formanden.
   - Det endelige forslag til dagsorden som opstillet af Formandskonferencen på mødet den 3. marts i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 130 og 131 er omdelt.
Der foreligger ingen forslag til ændring.
Jeg har modtaget to anmodninger om, at Kommissionen kommer med en redegørelse. På den ene side har Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance fremsat en anmodning om, at Kommissionen kommer med en redegørelse om sin holdning til tjenesteydelser i det indre marked. Kommissionen vil gerne komme med en sådan redegørelse, og vi kan drøfte dette punkt i morgen tirsdag fra kl. 18.00 til kl. 18.30, med en meddelelse fra kommissær McCreevy, efterfulgt af spørgsmål og svar ved hjælp af -proceduren.
På den anden side har Europa-Parlamentets Socialdemokratiske Gruppe anmodet om, at kommissær McCreevy i morgen på samme tid kommer med en redegørelse om softwaredirektivet, der som minimum efterfølges af indlæg fra de politiske grupper.
Gruppen De Grønne har også anmodet om, at redegørelserne fra Rådet og Kommissionen på onsdag om sundhedsarbejdere, der er tilbageholdt i Libyen, bliver erstattet af en redegørelse fra Rådet og Kommissionen om softwarepatenter.
Det er klart, at disse anmodninger i vidt omfang ikke er indbyrdes forenelige. Vi kan ikke vedtage dem alle. Vi kan ikke drøfte to forskellige ting på samme tid, og jeg er derfor nødt til at sætte anmodningerne om ændringer til dagsordenen til afstemning i den rækkefølge, jeg har modtaget dem. Hvis et af disse bliver vedtaget, er det ikke nødvendigt, at vi stemmer om de øvrige, da det vil komme i direkte modstrid med den beslutning, vi i så fald har truffet.
Jeg vil derfor sætte Gruppen De Grønnes anmodning om, at Kommissionen kommer med en redegørelse om dens holdning til tjenesteydelser i det indre marked, til afstemning ved håndsoprækning, naturligvis. 
Watson (ALDE ).
   - Hr. formand, er der nogen grund til, at Kommissionen ikke kan behandle både servicedirektivet og softwarepatenter kl. 18.00 i morgen? Det vil gøre det muligt for os at beholde det vigtige og vedvarende problem med de sundhedsarbejdere, der er tilbageholdt i Libyen, på dagsordenen for onsdag.
Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, det forslag kan vi erklære os enige i. Hvis hr. McCreevy ville komme med en kort erklæring om de to områder, kunne vi fra gruppernes side foretage vores prioriteringer. Det ville jeg støtte som en kompromisvariant. 
Frassoni (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, vi er også helt enige i dette forslag, men det er på betingelse af, at spørgsmålet ikke er færdigbehandlet på 30 minutter. 
Wurtz (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, jeg forstod ikke rigtig, hvad det var, De foreslog os i starten. Vi ønsker, at det skal være muligt at behandle begge emner, softwarepatenterne og tjenesteydelsesdirektivet, under dette møde. Man kunne f.eks. behandle det ene tirsdag og det andet onsdag, eller på et andet tidspunkt, men hvis vi sætter det ene på dagsordenen, må det ikke betyde, at det andet bliver fjernet. 
Grossetête (PPE-DE ).
   - Hr. formand, vi er ikke enige i dette forslag. Vi ønsker, at der skal være en debat, som kan afklare Kommissionens holdning til tjenesteydelsesdirektivet. Det er meget vigtigt. Med hensyn til softwarepatenterne mener vi, at Parlamentets arbejde bør gøres som normalt. Der bliver nødvendigvis en debat i Parlamentet, men som del af andenbehandlingen, eftersom vi netop har vedtaget en fælles holdning. Vi ønsker derfor ikke, at de to debatter skal blandes sammen, og derfor ønsker vi at bruge så lang tid som nødvendigt på debatten efter Kommissionens redegørelse om tjenesteydelsesdirektivet. 
Frassoni (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil blot understrege, at vores anmodning med hensyn til forhandlingen om patentering af software ikke blot drejede sig om en redegørelse fra Kommissionen, men også om en redegørelse fra Rådet. 
Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil kun bede Dem om, uanset hvordan afstemningen ender, at sørge for, at spørgetiden med Kommissionen i morgen kan gennemføres uden begrænsninger, for det er en parlamentarisk ret, som også er sikret i traktaterne. 
Formanden.
   - Jeg er enig, hr. Posselt, og De kan være forvisset om, at vi vil gøre det sådan.
Jeg synes, at vi skal stemme om ændringen af dagsordenen om, at Kommissionen i morgen fra kl. 18.00 til kl. 18.45 kommer med en redegørelse om de to rejste spørgsmål, dvs. om tjenesteydelser i det indre marked og om direktivet om softwarepatenter, som der for øjeblikket foreligger flest anmodninger til fordel for. 
Poettering (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne have lov at komme med en bemærkning til proceduren. Jeg vil bede Dem om først at afholde afstemning om tjenesteydelsesdirektivet, og det bliver der så flertal for eller ikke. Så kommer vi til softwaresagen, også i en særskilt afstemning. Hvis De holder afstemning om de to ting sammen, får De et resultat, som måske slet ikke er det, Parlamentet ønsker. Derfor beder jeg Dem holde afstemningen punkt for punkt. 
Formanden.
   - Spørgsmålet er kompliceret. Vi vil gøre følgende, og det er min beslutning, som jeg vil gennemføre. Vi vil først stemme om anmodningen om, at Kommissionen kommer med en redegørelse om tjenesteydelserne i det indre marked, og bagefter vil jeg, uanset resultatet af den første afstemning, sætte forslaget om, at Kommissionen i morgen kommer med en redegørelse om softwarepatenter, til afstemning.
Hvis de begge bliver vedtaget, vil de begge finde sted mellem kl. 18.00 og 18.45.
Jeg sætter forslaget om, at Kommissionen kommer med en redegørelse om tjenesteydelserne i det indre marked til afstemning:
Frassoni (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, De må virkelig undskylde, men jeg er ikke klar over, hvad vi stemmer om lige nu. Stemmer vi om at erstatte forhandlingen om direktivet om tjenesteydelser med forhandlingen om direktivet om patentering af software? 
Formanden.
   - Fru Frassoni, vi har vedtaget et forslag om, at Kommissionen kommer med en meddelelse i morgen.
Nu skal vi stemme om det andet forslag om, at Kommissionen kommer med en meddelelse om softwarepatenter i morgen. Vi går over til afstemning.
Kommissionen vil derfor i morgen mellem kl. 18.00 og kl. 18.45 komme med en redegørelse om de to spørgsmål, vi har behandlet. 
Harbour (PPE-DE ).
   - Hr. formand, dette vedrører Deres sidste beslutning. Jeg har to kommentarer. Som koordinator for Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse håber jeg i spørgsmålet om det indre marked for tjenester, at vi for det første vil få lejlighed ...
Formanden.
   - Hvilken artikel i forretningsordenen henviser De til? 
Harbour (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det er nyt. Der er ikke tale om en bemærkning til forretningsordenen, men om en ny procedure. Vi er nu blevet enige om at kombinere de to redegørelser, og jeg vil gerne ...
Formanden.
   - Hr. medlem, vær sød at sætte Dem ned. Jeg har ikke givet Dem ordet.
Gruppen for Det Europæiske Folkeparti og Den Socialdemokratiske Gruppe har fremsat en anmodning om, at vi afsætter hele onsdag formiddag til midtvejsevaluering af Lissabon-strategien, og om at forhandlingen forlænges til kl. 12.30.
Dagsordenen vil i så fald se således ud: Fra kl. 9.00 til 12.30, midtvejsevaluering af Lissabon-strategien. Kl. 12.30, afstemninger. Fra kl. 15.00 til 17.30, redegørelser fra Rådet og Kommissionen, først om forberedelse af Det Europæiske Råd i Bruxelles og dernæst om de sundhedsarbejdere, der er tilbageholdt i Libyen. 
Watson (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg er meget imod, at forhandlingen om de tilbageholdte sundhedsarbejdere i Libyen fjernes fra dagsordenen for onsdag. Så vidt jeg ved, foreligger der ikke længere nogen anmodning om at få fjernet dette punkt fra dagsordenen.
Grossetête (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kunne De forklare det igen? De fastholder indlægget om Lissabon-strategien fra kl. 9 til 12.30. Afstemningen finder sted kl. 12.30, men hvornår vil debatten om de tilbageholdte sundhedsarbejdere i Libyen finde sted? 
Formanden.
   - Mellem kl. 15.00 og 17.30 kan vi så drøfte de to redegørelser fra Rådet og Kommissionen om Det Europæiske Råd i Bruxelles og om de sundhedsarbejdere, der er tilbageholdt i Libyen.
Heldigvis foreligger der ingen forslag til ændring af dagsordenen vedrørende torsdag.
Formanden.
   - I henhold til forretningsordenens artikel 144 er næste punkt på dagsordenen indlæg af et minuts varighed om politisk vigtige sager. 
Pannella (ALDE ).
   - Hr. formand, De ærede Nicola Caliparis navn og minde. Han var en højtstående embedsmand fra den italienske efterretningstjeneste og var for fjerde gang i Baghdad med den opgave at befri et gidsel fra fangenskabet hos bevæbnede terrorbander, som slår irakere ihjel.
Det takker jeg Dem for, men jeg vil også gerne sige, at det måske var på tide, at Europa-Parlamentet ikke ufrivilligt gjorde sig skyldigt i racisme. Vi betragter nemlig en vesterlændings død som en verdensbegivenhed, men tier, når der i kølvandet på Saddams ideologier og lignende idéer fortsat bliver slået irakere ihjel, ligesom vi i efterhånden 50 år har tiet om gravene i Katyn. Det er forkasteligt! 
Harbour (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne sige det, jeg forsøgte at sige tidligere. Først vil jeg gerne have lov til at sige, at jeg som politisk gruppekoordinator for det udvalg, der er mest berørt af den nye procedure for i morgen, burde have haft lov til at tale tidligere.
Jeg håber, at vi starter med drøftelsen om det indre marked for tjenesteydelser, og at vi har tid nok. Da vi i torsdags havde et særskilt møde med ordføreren, underskrev alle udvalgsmedlemmer en mundtlig forespørgsel. Det var ikke i rette tid, men vi ønsker at få hele redegørelsen med.
Det andet punkt er vigtigt, og jeg føler, at jeg var fuldt berettiget til at fremsætte det, mens alle var til stede. Som flere kolleger har antydet, skal redegørelsen om computer-implementerede opfindelser også omfatte Rådet. Rådet nåede til enighed i dag, hvilket De fuldstændigt ignorerede, hr. formand. De tilkendegav ikke, hvorvidt Rådet ville være tilgængeligt. Det var det, jeg ønskede at fortælle Dem. De koordinatorer og erfarne personer, der deltog i drøftelserne, har en stor viden, og hvis ikke De giver dem lov til at kommentere proceduremæssige ændringer, yder De ikke parlamentsmedlemmerne retfærdighed, når de drøfter ændringer i dagsordenen.
Formanden.
   - Mange tak, hr. Harbour. De må forstå, at ændringer af dagsordenen altid er konfliktfyldte og polemiske. Jeg er nødt til at tage mig af de anmodninger, som de politiske grupper kommer med via deres talsmænd. 
Titley (PSE ).
   - Hr. formand, Parlamentet har meget stolte traditioner for at støtte fredsprocessen i Nordirland samt for at støtte både den irske og den britiske regering i deres bestræbelser på at finde en holdbar løsning på problemerne.
Både den irske og den britiske regering mener, at den eneste tilbageværende hindring for fred er IRA's kriminalitet og paramilitære aktivitet. Den erklæring blev mødt med nogen overraskelse i IRA-kredse. De seneste måneders begivenheder - angrebet på Northern Bank, mordet på Robert McCartney, intimideringen af vidner, beviser på hvidvaskning af penge - antyder, at der er tale om omfattende kriminalitet, hvilket nu er blevet en fast bestanddel af den nordirske scene.
Jeg håber, at Parlamentet sender en støttetilkendegivelse til begge regeringer og fortæller alle parter, at kriminalitet overhovedet ikke hører hjemme i politiske aktioner. Kriminalitet fængsler folk, den befrier dem ikke.
Schmitt, Pál (PPE-DE ).
   - Kroatien har gennemført vidtrækkende reformer i de seneste år for at leve op til EU' s politiske, økonomiske og juridiske krav, de såkaldte Københavnskriterier, og blive accepteret som ansøgerland. Rådet har anerkendt disse bestræbelser, og Kroatien fik på denne baggrund status som ansøgerland i december sidste år, og der blev fastsat en dato for påbegyndelsen af tiltrædelsesforhandlingerne. Uenigheden omkring udleveringen af general Gotovina har imidlertid skabt usikkerhed om, hvorvidt Kroatien kan indlede forhandlingerne. 
Under samtalerne i Zagreb i sidste uge blev vores udvalg overbevist om, at den kroatiske regering lever op til Rådets beslutning af 17. december og samarbejder fuldt ud med Den Internationale Straffedomstol. Jeg vil især gerne bede Rådets medlemmer om at betragte det som helhjertet samarbejde, at 625 af de 626 krav fra anklageren i Haag er blevet opfyldt. Det er ikke passende for EU's udvidelses historie, at en tusindårig europæisk nations skæbne skal afhænge af en enkelt mand. 
Tomczak (IND/DEM ).
    -  Mine damer og herrer, en ægte integration af Europas folk vil kun kunne ske på grundlag af sandheden. I forbindelse med de nylige mindehøjtideligheder for ofrene for den tyske koncentrationslejr Auschwitz blev det klart, at det ikke er alle, som kan lide denne sandhed eller finder det let at acceptere den. I dag vil jeg gerne henlede medlemmernes opmærksomhed på nogle begivenheder, som med fuldt overlæg er blevet skrevet ud af den moderne europæiske historie. For 65 år siden blev Polen offer for koalitionen mellem de to forbrydere Hitler og Stalin. Formålet med denne koalition var at tilintetgøre den polske stat og det polske folk og at undertvinge Europa.
Den 10. februar 1940 begyndte de sovjetiske aggressorer den umenneskelige opgave med at deportere polske familier til Sibirien, Østens Golgata. Børn, kvinder og gamle mennesker blev revet bort fra deres hjem midt i vinternatten og stuvet sammen i kvægvogne. Efter en rejse under livstruende forhold, som varede adskillige uger, ankom de til tvangsarbejdslejrene i det såkaldt onde land, hvor der bliver ned til -40 oC. Mange års ydmygelser, sult, sygdom og hjemvé ventede dem, som overlevede rejsen, og 1.500.000 uskyldige mennesker blev deporteret på denne måde, alene fordi de var polske. Disse misgerninger fortsatte endda efter krigens afslutning, hvor Polen blev styret af Sovjetunionen. De fleste af mine medborgere overlevede ikke disse deportationer, som havde karakter af folkedrab. Kære medeuropæere, kender I denne periode af historien? Lærer de børnene om det i de europæiske skoler? Hvis vi vil opbygge en fredelig fremtid for vores folk, må vi stå ved sandheden, både før …
Guerreiro (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, som De har nævnt, undertrykte tyrkiske politistyrker i går den 6. marts i Istanbul brutalt en demonstration, der fejrede den internationale kvindedag, hvor der blev anholdt adskillige personer.
Desværre er denne voldshandling ikke et isoleret tilfælde. Den 26. februar gik det ud over et medlem af det tyrkiske arbejderparti EMEP. Jeg tilslutter mig derfor Deres ord, hr. formand, og beder Dem om over for de tyrkiske myndigheder at fordømme disse handlinger og anmode om foranstaltninger over for de ansvarlige. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ).
   - Hr. formand, vi har hørt forlydender om, at Cubas udenrigsminister skal aflægge EU et besøg og herunder skal modtages af Dem. Jeg ved ikke, om det er rigtigt, men vi vil gerne have bekræftet, om det forholder sig sådan.
Hvis det gør, kunne det ikke falde os ind, at han skal udvises, i modsætning til det, som den cubanske regering foretog sig over for tre af vores medlemmer - fra Spanien og Nederlandene - for nogle måneder siden. Tværtom. Vi mener, at han bør modtages, hvis han ønsker det. Vi vil derimod gerne bede Dem om tre ting, hr. formand, hvis dette møde faktisk bliver tilfældet. For det første, at De sørger for, at den cubanske udenrigsminister får overdraget den beslutning, som Parlamentet vedtog den 17. november, og som er Parlamentets holdning til forholdene på Cuba. For det andet kommer ministeren - hvis han da gør det - uden at være inviteret. Det har vi ikke noget imod, men det er jo Oswaldo Payá Sardiñas, modtager af Sakharov-prisen 2002, vi har inviteret til Europa-Parlamentet. Og det er netop den regering, som ministeren tilhører, der ikke vil lade ham rejse. Vi vil derfor så inderligt bede Dem om at holde fast på, at vi ønsker, at Oswaldo Payá skal have lov til at besøge Europa-Parlamentet for sammen med os frit at tale om forholdene på Cuba.
Til slut en bøn: Gid Cuba ville frigive de politiske fanger, gid Cuba ville frigive de politiske fanger en gang for alle. Gid Cuba ville gennemføre en generel amnesti, også for alle dem, der blev ofre for undertrykkelsesbølgen i marts 2003. 
Formanden.
   - Mange tak, hr. Ribeiro e Castro. Jeg skal faktisk i morgen kl. 19.30 mødes med den cubanske udenrigsminister. De kan være forvisset om, at jeg har noteret mig Deres anmodning og vil viderebringe den til ministeren. 
Dührkop Dührkop (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne tilslutte mig det manifest, som 157 offentligt ansatte skolelærere i Baskerlandet har udsendt, fordi de er blevet berørt af et dekret fra den baskiske regering, der betyder, at de mister deres job, som de har haft i mere end 15 år, fordi de ikke har opnået et tilstrækkeligt højt niveau i det baskiske sprog, der er et officielt sprog sammen med spansk, og som det fag, de underviser i, undervises på. De er ofre for en sproglig forskelsbehandling, der sætter politiske overvejelser højere end professionelle kvalifikationer. De er udsat for forskelsbehandling i forhold til andre lærergrupper og andre områder af den offentlige forvaltning.
Det er beklageligt, at den baskiske regering i sin uforsonlighed pålægger disse lærere at forlade det offentlige baskiske undervisningssystem uden at anerkende deres professionelle indsats og uden at tilbyde en kompenserende løsning. 
Samuelsen (ALDE ).
   - Hr. formand. Tak for ordet. Jeg vil gerne tilslutte mig det indlæg, der har været omkring situationen i Tyrkiet. Jeg vil gerne, ud over den afstandstagen, som formanden har givet udtryk for fra Parlamentets side, spørge, om der er yderligere initiativer, som formanden har tænkt sig at tage i den sammenhæng? For det er utrolig vigtigt, at Parlamentet, som for størstedelens vedkommende har stillet sig åbent over for Tyrkiets indlemmelse - og vi er nogen, som er meget positive og ser store muligheder i Tyrkiets indlemmelse i EU - også er først til at råbe op og protestere, når Tyrkiet åbenlyst bevæger sig i den forkerte retning. Hvis formanden kunne komme med et bud på yderligere tiltag, ville det være meget befordrende. 
Mitchell (PPE-DE ).
   - Hr. formand, for nogle få dage siden advarede læger fra Verdenssundhedsorganisationen om, at verden står over for en meget alvorlig risiko for, at den såkaldte fugleinfluenza kan udløse en pandemisk menneskelig influenza. Dødsraten for denne virus ligger i øjeblikket på ca. 72 %. Hvis den spredes blandt mennesker, kan den bogstavelig talt dræbe millioner af mennesker.
Verdenssundhedsorganisationen rådgiver om, at opbygning af vaccinelagre kun er en af de foranstaltninger, regeringerne kan indføre for at bekæmpe spredningen af virussen. Italien og Frankrig planlægger angiveligt at oplagre to millioner doser vaccine hver, mens Det Forenede Kongerige har besluttet ikke at opbygge vaccinelagre på grund af problemerne med at finde frem til et effektivt antiviralt lægemiddel inden en evt. forekomst af en mutantvirus. Klaus Stöhr, der er leder af Verdenssundhedsorganisationens globale influenzaprogram, udtrykte bekymring i december i fjor. Nu er tiden inde til at spørge, om EU gør tilstrækkeligt for at forberede sig på en potentiel pandemi, og hvis ikke, hvorfor?
Gröner (PSE ).
   - Hr. formand, millioner af mennesker over hele verden fejrer i disse dage kvindernes internationale kampdag, også i Tyrkiet, og som vi har hørt, blev demonstrationen slået ned med knipler. Jeg takker Dem, fordi De reagerede så hurtigt og sendte det rigtige signal. Vi skal have demokratiske rettigheder for kvinder i Tyrkiet, ellers kan der ikke blive noget af EU-medlemsskabet.
Et andet punkt er, at vi i morgen i Parlamentet skal drøfte resultaterne af FN-konferencen Beijing + 10. I morgen formiddag afholder vi debatten med mundtlig forespørgsel og derefter afstemningen til middag. Samtidig har kommissionsformand Barroso indbudt til en informationsudveksling med 10 medlemmer af Kvindeudvalget. Det betragter jeg som en fornærmelse, og ingen af vores medlemmer bør deltage i et sådant møde, som afholdes her i Parlamentets bygning og ignorerer afstemningen. Jeg vil gerne bede Dem gøre det klart for hr. Barroso, at vi først og fremmest skal gøre vores pligt her i salen og drøfte kvinders rettigheder her. 
Chruszcz (IND/DEM ).
    -  Hr. formand, mine damer og herrer, på egne vegne og på vegne af organisationen vil jeg gerne advare medlemmerne om den mulige ødelæggelse af miljøet langs Oders nedre løb mellem byerne Szczecin og Schwedt ved den polsk-tyske grænse. Der er planer om at rekonstruere kanalen på dette sted, eller med andre ord at udvide og uddybe den. Det er yderst sandsynligt, at dette arbejde vil skade og ødelægge naturparken ved Oders nedre løb. Jeg har set planerne, og jeg er overbevist om, at denne rekonstruerede kanal vil ødelægge de lokale tørvemoser, afbryde vandstrømmene og ødelægge de naturlige yngleområder for fugle. Jeg er sikker på, at der i dag her i Parlamentet bestemt ikke vil være mangel på mennesker, som vil kæmpe for at beskytte miljøet mod ødelæggelse.
Karatzaferis (IND/DEM ).
   - Hr. formand, Libanon er på denne uges dagsorden. Det drejer sig om Syriens tilbagetrækning af sine besættelsestropper fra Libanon i henhold til Sikkerhedsrådets resolution. Vi - her i det civiliserede Europa - bifalder det. Vi glæder os, og der er ingen iblandt os, som ikke ønsker besættelseshæren ud af Libanon.
Sikkerhedsrådet har imidlertid udsendt nøjagtig den samme resolution om den tyrkiske besættelseshær på Cypern. Er der ingen følsomhed med hensyn til det spørgsmål? Vi kan ikke gå ind for dobbeltmoral. Vi i Europa-Parlamentet er nødt til at sige, at det, der gælder for den syriske hær - som skal forlade Libanon - også bør gælde for den tyrkiske hær, som skal forlade Cypern. Det er den samme resolution fra det samme råd, nemlig Sikkerhedsrådet. Hvis vi virkelig vil have demokrati og lighed for loven, må vi derfor kræve, at den tyrkiske hær forlader Cypern, ligesom vi kræver, at den syriske hær forlader Libanon.
Iturgaiz Angulo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne ligesom fru Dührkop Dührkop her i Parlamentet fordømme, at 157 skolelærere i Baskerlandet, 157 arbejdstagere med mere end 15 års erhvervs- og undervisningserfaring, kan miste deres arbejde på grund af sproglige spørgsmål, fordi de ikke taler et bestemt sprog.
Den baskiske regering under ledelse af hr. Ibarretxe ønsker at diskriminere, marginalisere og smide disse baskiske lærere ud af forvaltningen. Det er et skandaløst eksempel på sproglig og undervisningsmæssig apartheid, som er i modstrid med den spanske forfatning, Guernica-selvstyrevedtægten, traktaten om en europæisk forfatning og menneskerettighedspagten, eftersom retten til at arbejde er en ret, der tilkommer mennesker, og disse lærere bliver berøvet denne ret i kraft af et nationalistisk dekret, til trods for deres erhvervs- og undervisningserfaring.
Det, den baskiske regering gør, mine damer og herrer, har ikke baggrund i pædagogiske eller akademiske kriterier, men i ideologiske, politiske, fremmedfjendske og ekskluderende kriterier, som er medtaget i Ibarretxe-planen. Vi skal derfor i frihedsrettighedernes, solidaritetens og lighedens Europa sørge for, at der ikke igen opstår sådanne beklagelige situationer i andre områder af vores europæiske union. 
Gomes (PSE ).
   - Hr. formand, jeg takker Dem for den holdning, som De har givet udtryk for, til de sørgelige hændelser, som vi alle kunne se i fjernsynet fra Tyrkiet i går, hvor man brutalt undertrykte en demonstration for den internationale kvindedag, hvilket står i skærende kontrast til de forpligtelser, som Tyrkiet har påtaget sig som følge af dets ansøgning om medlemskab af EU og Europa-Parlamentets og de øvrige europæiske institutioners beslutning om at indlede forhandlingsprocessen.
De har, hr. formand, anmodet om, at der træffes foranstaltninger over for de ansvarlige, men sådanne foranstaltninger skal ikke kun iværksættes over for de betjente, der udøvede selve brutaliteten, men også over for deres foresatte, der havde udstedt ordren. Hvis menneskerettighederne skal fremmes, er det meget vigtigt at bekæmpe straffrihed. Dette er blot ét af mange eksempler, som Tyrkiet er så rigt på, som det også sås for nylig, hvor et kurdisk barn, Ugur Kaymaz, blev dræbt, og hvor politiet forsøgte at kamuflere hændelsen. Også Kommissionen og Rådet må sende et utvetydigt budskab til Tyrkiet om, at det ikke er foreneligt med dets forpligtelser med hensyn til forhandlinger om tiltrædelse, og at respekt for menneskerettighederne ikke blot består i lovændringer, men betyder respekt i praksis. 
Formanden.
   - Mange tak, fru Gomes. De har nok bemærket, at jeg i min indledende erklæring omtalte denne sag og den pressemeddelelse, som jeg har udsendt på vegne af Dem alle. 
Agnoletto (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, ved mødets åbning mindede De om Nicola Caliparis død, men jeg ville snarere kalde det for drabet på Nicola Calipari. For få minutter siden offentliggjorde man en udtalelse fra kommissionsformand Barroso, som kaldte det, der er sket, for en uheldig ulykke. Jeg ved ikke, om Kommissionen er i besiddelse af oplysninger, der endnu ikke er blevet offentliggjort, og som gør det muligt for den at sige, at det var en uheldig ulykke og ikke noget andet og mere alvorligt.
For ca. en time siden kunne man på CNN - der henviste til kilder fra Pentagon - høre den konklusion, som USA's undersøgelsesudvalg er nået frem til, nemlig at der udelukkende var tale om en misforståelse mellem de italienske myndigheder og de amerikanske myndigheder om meddelelsen om bilers forbikørsel.
Jeg vil tilslutte mig anmodningen fra foreningen "Journalister uden Grænser", nemlig at der oprettes et undersøgelsesudvalg under FN, og jeg beder Kommissionen og Rådet om at støtte denne anmodning. Jeg anmoder ligeledes om, at dette spørgsmål tages op på EU-plan inden for rammerne af de transatlantiske forbindelser, eftersom EU har et meget præcist ansvar. 
Wallis (ALDE ).
   - Hr. formand, som tidligere nævnt fejrer vi kvindernes internationale kampdag i denne uge, men jeg håber også, at Parlamentet i ugens løb vil tage sig tid til at øge kendskabet til en sygdom, der rammer mere end 14 millioner kvinder i Europa - endometriose. I denne uge kører der også en oplysningskampagne om endometriose. Jeg ved, at mange er ved at få nok af kampagner for snart det ene og snart det andet, men der tales alt for lidt om denne frygtelige sygdom. Den gennemsnitlige diagnosticeringstid er stigende, og i øjeblikket ligger den på ni år. 14 millioner kvinder i Europa er berørt af sygdommen.
Man kender fortsat ikke årsagen til sygdommen, og der er heller ikke fundet nogen kur mod den. Den ødelægger liv og familier. Om ikke andet, så kan det faktum, at vores økonomier hvert år mister mere end 30 milliarder euro, måske få os til at tænke på sygdommen. Der bliver fremlagt en skriftlig erklæring herom senere på ugen. Jeg håber, at kollegerne vil benytte lejligheden til at underskrive den og medvirke til at øge kendskabet til denne frygtelige sygdom.
Bowis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg tilslutter mig det sidste punkt, men jeg vil også fremhæve hr. Mitchells indlæg. Verdenssundhedsorganisationen har udstedt en af sine alvorligste advarsler nogensinde om en truende influenzapandemi, i et omfang som verden ikke har set mage til siden 1917. Alligevel forbliver Parlamentet tavst. Vi bad om at få sagen sat på dagsordenen for Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed, og den er ikke på dagsordenen for denne uge. Vi bad om at få sagen sat på dagsorden for plenarforsamlingen, og den er ikke på dagsordenen for denne uge.
USA traf foranstaltninger for seks måneder siden. I øjeblikket begynder medlemsstaterne at træffe utilstrækkelige foranstaltninger. Hr. formand, vil De skrive til Kommissionen og anmode om en aktivitetsrapport over Kommissionens og medlemsstaternes indsats og vedlægge svaret til protokollen fra dette møde? Vil De med Deres venskabelige mellemkomst sørge for at lægge pres på Kommissionen for at fremsætte en erklæring på Europa-Parlamentets næste plenarmøde?
Formanden.
   - Tak, hr. Bowis. Jeg noterer mig Deres anmodning, som vi vil tage os af.
Swoboda (PSE ).
   - Tak, hr. formand. Jeg vil gerne gøre opmærksom på en anden hændelse i Tyrkiet. I henhold til informationer i pressen har udenrigsminister Gül kritiseret Kommissionens repræsentant hr. Kretschmer og faktisk hånet ham for hans kritik, som han har ytret i de seneste dage. Jeg stemte for, at der indledes forhandlinger med Tyrkiet, og det står jeg ved, men jeg mener ikke, det går an, at en person, der som hr. Kretschmer er meget rolig og besindig, bliver hånet af udenrigsminister Gül. Kommissionen skal også vide, at vi står fuldt og helt bag hr. Kretschmers berettigede kritik af Tyrkiet. Uanset at vi går ind for at indlede forhandlinger med Tyrkiet, så kan man ikke gøre det, som udenrigsminister Gül for nylig har gjort. 
Gebhardt (PSE ).
   - (DE) Hr. formand, Jeg henviser til, hvad min kollega Malcolm Harbour sagde før, og jeg vil gerne sige helt klart, at Parlamentet efter min mening traf en meget klog beslutning før, om at vi i morgen aften skal drøfte både softwarepatentdirektivet og tjenesteydelsesdirektivet. Som ordfører for tjenesteydelsesdirektivet vil jeg gerne understrege, at jeg finder det uacceptabelt, hvis man vil bruge tjenesteydelsesdirektivet til at presse andre lovgivningsprocedurer ud, som også er meget vigtige. Det kan og vil jeg ikke acceptere. Derfor har vores gruppe hverken stemt for eller imod. 
Szent-Iványi (ALDE ).
   - Hr. formand, vi er blevet vant til at høre dårlige og foruroligende nyheder fra Rusland. Jeg kan føje endnu en begivenhed til den lange liste af dårlige nyheder. Det finsk-ugriske marifolk udsættes i øjeblikket for alvorlig diskrimination. Marifolket bor i en autonom republik af Den Russiske Føderation. For nylig er der rapporteret om angreb, prygl og drab. Ofrene er journalister og oppositionsledere som f.eks. Yelena Rogacheva og Vladimir Kozlov. Endnu mere modbydeligt er det, at den regionale regering, der ledes af en Moskva-født politiker, er passiv og totalt ligegyldig over for disse alvorlige menneskerettighedskrænkelser.
Jeg vil opfordre Europa-Parlamentet til at protestere imod disse krænkelser samt til at opfordre Føderationens regionale regering til at standse menneskerettighedskrænkelserne.
Nicholson (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne gøre Parlamentet opmærksom på McCartney-familien i Belfast og rose den for den styrke, den har udvist i forbindelse med det nylige mord på familiens bror og søn Robert McCartney. Mange af os er rørt over denne families styrke. Mordet skal fordømmes af alle normalt indstillede mennesker. Det er ikke tilstrækkeligt, at Sinn Féin og IRA siger, at de vil undskylde eller udlevere en eller fem personer. Alle medskyldige i dette angreb skal udleveres til ordensmagten i Belfast. Det er den eneste måde at gøre det på. Man kan ikke nøjes med en halv lov. Man kan ikke undskylde over for loven. Loven er loven. Det skal vi anerkende som Parlament og som folk.
Jeg opfordrer Dem til at udøve maksimalt pres for at vise, at Parlamentet er stærkt modstander af de aktuelle angreb og mord. Det har jeg oplevet alt for meget af i min egen valgkreds. Heldigvis går det meget bedre nu.
Claeys (NI ).
   - Hr. formand, ved åbningen af det såkaldte parlament i det kommunistiske Kina blev afstemningen om en antiløsrivelseslov bebudet som et højdepunkt. Det drejer sig i virkeligheden om en form for trussel mod Taiwan, der, som vi alle ved, er et demokratisk land, som siden 1941 de facto er uafhængigt. Samtidig bebudede det kommunistiske regime en forhøjelse af de militære udgifter med 12,6 %. Det er vanskeligt at se disse kendsgerninger fuldstændigt isoleret fra hinanden.
Netop på nuværende tidspunkt forbereder Det Europæiske Råd sig på at ophæve våbenembargoen mod Kina. En sådan beslutning vil være fuldstændigt uacceptabel, hvis Europa vil bevare sin troværdighed, hvad angår menneskerettighederne i verden. Det er derfor ønskeligt, at Parlamentet udsender et kraftigt signal om opretholdelse af våbenembargoen og mod den såkaldte Folkerepublik Kinas trussel om aggression over for det demokratiske Taiwan. 
Corbey (PSE ).
   - I Leeuwarden, Friesland, finder der i øjeblikket en strejke sted, idet 30 arbejdstagere i virksomheden Atoglas har nedlagt arbejdet i protest mod det franske moderselskab Total Fina Elfs plan om at lukke Atoglas. Atoglas er en blomstrende og innovativ virksomhed, og uafhængige eksperter har erklæret, at Atoglas har en rentabel fremtid. Samarbejdsudvalget bakker fuldstændigt dette op og ønsker at forhindre en lukning. Alligevel vil den franske direktion lukke virksomheden.
Det er for mig ubegribeligt, at Total Fina Elf vender det døve øre til samarbejdsudvalgets argumenter. Total Fina profilerer sig som en socialt ansvarlig virksomhed. Det mindste, man kan gøre, er da at lytte til samarbejdsudvalget. Det er for mig også ubegribeligt, at Total Fina lukker øjnene for den innovation, som finder sted i Friesland. Vi kan også forvente, at franske virksomheder tager hensyn til regional udvikling i Nederlandene. I den europæiske forfatning står der udtrykkeligt, at regional sammenhæng og solidaritet mellem medlemsstaterne er en fælles målsætning. De strejkende i Friesland påberåber sig denne europæiske målsætning og appellerer til Total Fina om ikke at lukke Atoglas. Jeg appellerer til mine kolleger om at støtte de strejkende i Friesland. 
Brepoels (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg er meget glad for, at De selv og mange kolleger allerede har henledt opmærksomheden på den måde, hvorpå kvindemarchen i går i Istanbul blev slået ned med knipler, men også på andre alvorlige uregelmæssigheder i Tyrkiet. Parlamentet kan ikke protestere nok imod dette.
At de tyrkiske myndigheder ikke tager det så nøje med respekten for menneskerettighederne, kunne disse kvinder virkelig føle på deres egen krop i går. Men nu, hvor kommissær Rehn, som er ansvarlig for udvidelsen, i dag begynder på sit første officielle arbejdsbesøg i Tyrkiet for at forberede indledningen af tiltrædelsesforhandlingerne, kan en sådan indgriben med vold jo være vigtig.
Denne situation illustrerer, at der i hverdagen stadig ikke mærkes særlig meget til de mange reformer på papiret, at mange reformer inden for mindretallenes, såsom kurdernes, rettigheder endog fuldstændig er gået i stå, og at vi i Parlamentet nøje skal følge udviklingerne i løbet af de kommende måneder. 
Tabajdi (PSE ).
   - Hr. formand, med hensyn til de finansielle overslag er situationen yderst bekymrende på mange områder, særligt udvikling af landdistrikterne og miljøbeskyttelse. Det er klart, at man ikke kan få mere Europa for færre penge. De økonomiske ressourcer for 2007-2013 er klart utilstrækkelige, men stramme budgetter påvirker de 15 gamle og de 10 nye medlemsstater forskelligt.
For os ville midlerne til udvikling af landdistrikterne gøre det muligt til en vis grad at opveje de stærkt diskriminerende foranstaltninger, der blev vedtaget på topmødet i København, og som betyder, at små landmænd i de 10 nye medlemsstater kun modtager 25 % af den direkte støtte. For os var der kun et håb om kompensation. Det havde form af den højt besungne udvikling af landdistrikterne, som er blevet erklæret for en prioritet for EU inden for landbrugssektoren. Ressourcerne ser imidlertid ud til at være meget begrænsede.
Jeg vil bede Kommissionen om at sikre, at midlerne til gavn for de mindst udviklede regioner ikke bliver beskåret. 
Dillen (NI ).
   - Hr. formand, Oplysningstidens filosof Voltaire sagde engang, at selv om han er uenig i, hvad folk tænker, vil han til sin død kæmpe for at forsvare deres ret til at sige, hvad de tænker. Vi, som mener, vi forsvarer menneskerettighederne over hele verden, glemmer desværre sommetider, at vi først skal feje for vores egen dør. Gud ved, at jeg med mine politiske idéer er uenig med borgmesteren i London eller med den franske humorist Dieudonné, men jeg vil til mine dages ende aldrig forhindre dem i at sige, hvad de for ganske nylig sagde. Med de samme forenede kræfter skal vi imidlertid, uanset hvor vi befinder os i det politiske spektrum, være forargede over den måde, hvorpå Torquemadas på universitetet i Lyon har ofret en af vores kolleger, Bruno Gollnisch, på den politiske korrektheds alter, udelukkende på grund af en taktløs bemærkning. Man kan være fuldstændigt uenig med en kollega, men han har aldrig politisk misbrugt sit professorembede som Japan-specialist, og han bør have ret til at sige, hvad han vil uden for universitetet. Hvad der i dag er sket i Lyon, er en skændsel. 
Formanden.
   - Vi er nødt til at afslutte disse indlæg.
Der er mange medlemmer, herunder jeg selv, der er utilfredse med -proceduren. Jeg forstår godt alle dem, der beder om ordet, men jeg kan ikke tilgodese alle. Vi er nødt til at finde en procedure, så det, vi gør, bliver mere tilfredsstillende.
Jeg forstår Dem udmærket, men jeg har en halv time, og jeg forsøger at være afbalanceret, når jeg giver ordet. Jeg ved også godt, at der efter hvert møde er flere medlemmer, der er vrede på formanden.
Vi er nødt til at finde en procedure, der sikrer, at disse indlæg kan afvikles på en måde, der er mere acceptabel for os alle.
Maaten (ALDE ).
   - Jeg har tidligere flere gange taget problematikken omkring europæiske fanger i Thailand op. De nederlandske fangers tilstand tvinger mig til at tage den op igen. Ikke blot er Rien Parlevliet alvorligt syg, og ikke blot går det dårligt med de dødsdømte Li Yang og Eddy Tang fra Rotterdam, men jeg vil især på ny komme ind på sagen om Machiel Kuijt. Han blev arresteret i april 1997, frikendt, pludselig idømt fængsel på livstid efter appel til en højere instans seks et halvt år senere og venter nu på appeldomstolens dom. I januar 2004 blev det under det nederlandske kongelige besøg lovet, at dommen ville blive afsagt inden sommeren. Fra højesteretten har vi imidlertid intet hørt siden da. De thailandske myndigheder løber om hjørner med os, og denne skændsel må ikke fortsætte. Konsulatanliggender er medlemsstaternes område, men jeg spekulerer virkelig på, om Unionen kan tillade, at dens borgeres grundlæggende rettigheder behandles sådan. Det er godt, at Kommissionen følger den slags sager, men her er også en opgave for Rådet og den højtstående repræsentant. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0032/2005) af Lipietz for Økonomi- og Valutaudvalget om Den Europæiske Investeringsbanks aktivitetsberetning (2003) (2004/2187(INI)). 
Lipietz (Verts/ALE ),
   Hr. formand, det er nøjagtig fem år siden, at Europa-Parlamentet indledte sin dialog med Den Europæiske Investeringsbank med en initiativbetænkning. Jeg var ordfører allerede for fem år siden, og jeg kan derfor bevidne det ekstraordinære fremskridt, som der er sket i disse fem år med kvaliteten af dialogen mellem Den Europæiske Investeringsbank og Europa-Parlamentet, med kvaliteten af dialogen med civilsamfundet og i at matche Den Europæiske Investeringsbanks politik med de opgaver, som den har fået overdraget, siden EU blev dannet.
Jeg vil derfor gerne begynde med at udtrykke en dybfølt tak fra alle os, som allerede var her under den sidste valgperiode og, håber jeg, fra alle dem, som nu vil engagere sig i Den Europæiske Investeringsbanks arbejde og dens bidrag til at gennemføre EU's politik. Også varme lykønskninger og tak til EIB's ledelse, som vi har ført denne dialog med.
Det har været en krævende dialog, en rig dialog med ægte interaktion på begge sider. Vi har ændret vores syn på EIB, og EIB har ændret sit syn på sine egne opgaver.
Jeg vil derfor gerne benytte de få minutter, jeg har fået her, til at opsummere den enstemmige betænkning fra Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål og understrege og problematisere de fem vigtigste punkter i vores betænkning.
For det første kan vi ikke længere nøjes med at tale om Lissabon og Göteborg, nu må vi forsøge at komme videre med at præcisere målene. EIB anerkender, at den eksisterer for at støtte EU's politik, og at den må vedtage kriterier, kvantitative indikatorer, i dialog med Parlamentet.
For det andet var vi i Europa-Parlamentet blandt dem, som mest vedholdende krævede, at Den Europæiske Investeringsbank skulle yde lån til små og mellemstore virksomheder. Det kan imidlertid kun lade sig gøre i form af globale lån, som gives til banker, og bankerne fordeler så lånene. I dette tilfælde risikerer vi at miste muligheden for at kontrollere, at disse lån er i overensstemmelse med EU's mål, og vi må finde en metode til at undersøge, hvor disse globale lån er endt, naturligvis.
For det tredje skal det være muligt at udvide denne mikrokreditpolitik til et område, som er meget vigtigt i et samfund, som både er en videnbaseret økonomi og en aldrende økonomi. Jeg taler om virksomheder i den tertiære sektor, som yder assistance til enkeltpersoner og familier.
Det fjerde problem er, at der dukkede en potentiel konflikt op under den høring, som vi har afholdt. Den Europæiske Investeringsbank gør en stor indsats for at tilbyde billige langfristede lån til lokale og regionale myndigheder. Men selv om disse lån er attraktive, så støder de naturligvis på de grænser, der er fastsat i stabilitets- og vækstpagten. Tendensen til at klare den vanskelighed ved at yde statsgaranterede lån til det private erhvervsliv betyder naturligvis, at der opstår en risiko, som ikke opføres i regnskabet. Vi foreslår, at Den Europæiske Investeringsbank følger Den Europæiske Centralbanks eksempel og vedtager etiske regler.
Mit sidste punkt er, at vi i den første version af min betænkning noterede den kritik, der har været i visse dele af pressen, især uden for EU, af de mulige interessekonflikter for nogle af EIB's ledende medarbejdere på grund af deres tidligere aktiviteter i spidsen for store private virksomheder, som kunne nyde godt af EIB-lån. Siden da har EIB sendt os en række nye interne regler, som skal forebygge sådanne interessekonflikter eller i hvert fald tage højde for dem ved at håndtere dem, før de opstår. Jeg har derfor stillet et ændringsforslag, som jeg tror, alle gruppekoordinatorerne eller skyggeordførerne har taget op, og hvori vi takker Den Europæiske Investeringsbank og anerkender de detaljer, den har fremsendt efter vores afstemning i Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål. 

Piebalgs,
    Hr. formand, Kommissionen glæder sig over Europa-Parlamentets betænkning om Den Europæiske Investeringsbanks årsberetning for 2003 og opfordrer EIB-gruppen og Parlamentet til at fortsætte den igangværende dialog, der har udviklet sig gennem flere på hinanden følgende årsberetninger.
Kommissionen arbejder stadigt tættere sammen med EIB-gruppen på en lang række områder, både i og uden for EU. Som en "politikstyret" bank skal EIB tage pulsen på den europæiske politiske udvikling og reagere, når det er nødvendigt. 
I EU spiller EIB en meget vigtig rolle med hensyn til at støtte dagsordenen fra Lissabon og en europæisk indsats for vækst. Jeg vil specielt fremhæve - hvilket betænkningen også gør - "Innovation 2010"-initiativet, der støtter innovation, forskning og udvikling, samt TEN-infrastrukturfaciliteten, der finansierer TEN-projekter. Bankens store erfaring med infrastrukturprojekter og dermed dens evne til at yde ekspertbistand kan og bør give merværdi ud over de økonomiske fordele ved lånene. Jeg glæder mig specielt over EIB's miljømæssige aktiviteter og i særdeleshed dens øgede udlån til projekter med vedvarende energikilder.
Uden for EU har Den Europæisk Investeringsbank udvidet sine forretningsområder med eksisterende partnere og indledt samarbejde med nye partnere. Jeg vil gerne fremhæve bankens arbejde i de lande, der deltager i Euro-Middelhavs-partnerskabet, hvor aktiviteterne under FEMIP er vokset år efter år. Som Parlamentet har bemærket, skal vi sikre os, at bankens fremtidige eksterne aktiviteter er ordentligt udformet inden for rammerne af Fællesskabets politikker for eksterne forbindelser. Vi vil tage hensyn hertil under arbejdet med at udvikle det næste sæt eksterne lånemandater, der skal være på plads fra og med 2007.
Ifølge Parlamentets betænkning skal der fastlægges tilsynsregler for at sikre, at EIB's lån ikke bringer bæredygtigheden af medlemsstaternes offentlige gæld i fare. Jeg vil gerne påpege, at de eksisterende rammer under stabilitets- og vækstpagten er en detaljeret og effektiv mekanisme til at sikre, at medlemsstaternes låntaging foregår på en bæredygtig måde. De ved selvfølgelig, at vi forsøger at gøre pagten endnu bedre. Blandt revisionselementerne har man drøftet behovet for at sætte øget fokus på de langsigtede aspekter af offentlige finanser samt for at tage større hensyn til regeringsrisici, der kan føre til øget gæld i fremtiden. Specifikt med hensyn til partnerskaber mellem den offentlige og den private sektor har Kommissionen leveret en mere detaljeret statistisk vejledning for at registrere dem i de offentlige regnskaber, og den har understreget vigtigheden af at godtgøre deres værdi.
Kommissionen anerkender EIB's store indsats i de seneste år for at forbedre dens gennemsigtighed og virksomhedsledelse. EIB's nye redegørelse for virksomhedsledelse er en vigtig sammenfatning af dens politikker vedrørende en række virksomhedsledelsesmæssige aspekter. Kommissionen opfordrer EIB til at lytte opmærksomt til de indkomne kommentarer under den kommende offentlige høring om dens offentlige informationspolitikker.
Afslutningsvis hilser Kommissionen Parlamentets betænkning velkommen og håber, at den frugtbare politiske dialog mellem Den Europæiske Investeringsbank og Parlamentet vil fortsætte.
Wortmann-Kool,
   Hr. formand, jeg vil gerne takke ordføreren hr. Lipietz for hans betænkning, for den er afbalanceret og positiv over for EIB's resultater. Det er der også al mulig anledning til, for EIB har i forhold til tidligere år gennemgået en positiv udvikling, især hvad angår gennemsigtighed og offentlighed. Jeg vil gerne, ligeledes på PPE-DE-Gruppens vegne, give EIB og i særdeleshed formanden, hr. Maystadt, en kompliment, selv om også vi erkender, at der stadig skal ændres temmelig meget, hvad angår tilsynet.
Tilsynet med EIB udgør derfor med rette et af de vigtigste emner i aktivitetsberetningen, og det er der desværre stadig ikke fundet en effektiv løsning på. Spørgsmålet er, hvordan tilsynet i fremtiden bedst kan garanteres. Jeg vil opfordre EIB og Kommissionen til i forbindelse med den næste aktivitetsberetning at fremlægge en holdning til tilsynet. Kan De give tilsagn om dette?
Nu vil jeg komme ind på målsætningerne. Hovedvægten skal faktisk ligge på den rolle, som EIB kan spille i Lissabon-strategien, en forstærkelse af innovation, forskning og udvikling. Det kan en større synergi mellem EIB's og Kommissionens programmer yde et vigtigt bidrag til ligesom medfinansiering fra Kommissionens programmer, når det drejer sig om projekter, f.eks. som led i Innovation 2010-initiativet, men også omvendt. Hvis Kommissionen har godkendt projekter, og hvis samfinansiering er påkrævet, ville det være godt, hvis bistand fra EIB også er mulig. Jeg vil derfor anmode EIB om at udvikle et egnet instrument til dette, således at f.eks. virksomheder hurtigere kan deltage i programmer såsom Craft og Collective Research.
De små og mellemstore virksomheders rolle skal stadig forstærkes, når det gælder brug af lån, for forskellene mellem medlemsstaterne er store. Jeg vil derfor også opfordre EIB til ved kampagner at inddrage de små og mellemstore virksomheder direkte og ikke kun at fremme bevillinger gennem banker i medlemsstaterne, for det viser sig, at der findes store forskelle mellem medlemsstaterne, især når det gælder de nye medlemsstater. Jeg gentager vores komplimenter, og vi støtter gerne hr. Lipietz' betænkning under afstemningen i morgen. 
dos Santos,
   Hr. formand, jeg mener ikke, at denne betænkning giver anledning til større uenighed, men der er dog nogle fundamentale spørgsmål, som vi gerne vil gå nærmere ind på, også selv om de rækker ud over betænkningen og ud over EIB's aktiviteter.
Det fremragende samarbejde, der har været mellem Europa-Parlamentet og EIB i de seneste fem år, er allerede blevet omtalt. Som bekendt er EIB, som det også nævnes i betænkningen, en institution, der har eksisteret længe - siden Fællesskaberne blev grundlagt - men som først i de seneste fem år har virket i samarbejde med Europa-Parlamentet. Dette samarbejde har, som også ordføreren har nævnt, været særdeles frugtbart og har haft flere vigtige konsekvenser.
Jeg vil derfor mene, at denne succeshistorie for så vidt fortjener at blive fremhævet, så meget som EIB er en af Europas store finansinstitutioner, som medlemsstaterne har oprettet for at finansiere de investeringer og politikker, som gennemførelsen af de i traktaterne opstillede mål forudsætter, enten direkte eller ved private midler fra det internationale kapitalmarked.
Den foreliggende betænkning omtaler selvsagt dette forhold og beskriver EIB's aktiviteter i et overvejende dynamisk perspektiv, idet det dog erkendes, at jo større dialogen er med Europa-Parlamentet, jo mere effektivitet og gennemsigtighed er der i EIB's aktiviteter. Det må således erkendes, at EIB's virksomhed i stadig større grad har tilpasset sig den europæiske økonomis konkrete omstændigheder, men at institutionen har foretaget denne tilpasning, samtidig med at den til fulde har opfyldt sit mandat. Det er derfor let at formulere en række principper og regler eller, om man vil, forslag, som EIB bør følge for at styrke sin indsats, og som vil give en bedre forståelse af dens aktivitet, og helt sikkert resultere i en bedre indsats fremover.
Det første forslag er, at EIB kan - og bør - påtage sig en stigende rolle i udviklingen af den europæiske økonomi, især under lavkonjunktur, og rette sine ressourcer og politikker imod økonomisk vækst og samhørighed. Det andet princip er, at EIB udøver en vigtig rolle som multiplikatoreffekt, når der skal rejses private eller halvoffentlige midler, for at fremme deltagelse af alle de økonomiske aktører under acceptable risikobetingelser, både gennem instrumenter for risikovillig kapital og udstedelse af garantier. Det tredje forslag er, at EIB også skal vurdere, hvilket egentligt bidrag til Lissabon-strategien dens politik har, således at EIB derfor skal foretage en kvantitativ undersøgelse af de opnåede resultater og straks meddele offentligheden indholdet heraf. Det fjerde princip er, at EIB's indsats skal have en konkret og målbar effekt på jobskabelse og en positiv indflydelse på det økonomiske klima, der stadig begrænser og betinger de små og mellemstore virksomheders fulde udvikling. Det femte forslag er, at EIB bør støtte den europæiske økonomi i dens helhed, men særlig støtte forskning og højteknologiske sektorer. Det sjette princip er, at alt dette på ingen måde er uforeneligt med EIB's vedvarende forpligtelse til gennemsigtighed og ansvarlighed i sin virksomhed, som offentligheden forventer, og som dialogen med Europa-Parlamentet har styrket.
Hr. formand, hr. Lipietz havde udarbejdet et særdeles fornuftigt grundlag, og det har derfor ikke været svært at nå frem til en meget fin endelig betænkning og bred enighed, som jeg mener plenarforsamlingen bør kunne støtte. 
In 't Veld,
   Hr. formand, det er jo tydeligt, at der er stor enighed om dette emne. Jeg vil derfor allerførst takke ordføreren for en fremragende betænkning, som støttes fra alle sider. Vi bakker den positive kurs op, som Den Europæiske Investeringsbank har fulgt i en årrække.
Adskillige medlemmer har allerede bemærket, at EIB er drevet af politik og bidrager til at nå EU's målsætninger, som er fastlagt i f.eks. Lissabon og Göteborg. Det støtter vi helhjertet. I den forbindelse vil jeg understrege, at EIB's uafhængighed naturligvis skal opretholdes, og at EIB skal koncentrere sig om områder, hvor den har en merværdi. Den bør frem for alt støtte, at der sættes skub i udviklinger.
Jeg vil endvidere henlede opmærksomheden på et par små punkter. EIB's aktiviteter skal selvfølgelig være konsekvente og ikke underminere hinanden. Således er det på den ene side glædeligt, at der afsættes stadig flere midler til miljøprojekter, f.eks. vedvarende energikilder. Det er udmærket, men man skal passe på, at der ikke ligeledes finansieres andre projekter med en meget negativ indvirkning på miljøet, for på den måde udligner den ene aktion den anden.
Adskillige medlemmer har allerede understreget betydningen af de små og mellemstore virksomheder som Europas jobskabere. Det er jeg fuldstændig enig i, og også i denne sammenhæng vil jeg opfordre EIB til især at koncentrere sig om fornyelse. Et lille punkt, som jeg selv er meget tilfreds med, er, at FN's år for mikrolån nævnes, og på den internationale kvindedag er det måske også umagen værd at nævne, at især investeringer i små virksomheder, der ledes af kvinder, er meget indbringende i andre dele af verden. Det er også værd at nævne.
Endelig har nogle medlemmer allerede bemærket, at der gøres gode fremskridt, hvad angår gennemsigtighed og ledelse. Der er imidlertid stadig nogen kritik, f.eks. fra og i øvrigt også fra ordføreren. Jeg kan blot råde EIB til at tage kritikken alvorligt og fortsætte i denne positive retning. Så har vi uden tvivl endnu mere grund til at lykønske EIB til næste år. 
Seppänen,
   Hr. formand, jeg er ordfører for Den Europæiske Investeringsbanks lån og garantier i Budgetudvalget, og jeg vil derfor gerne fremlægge vores udvalgs holdning til dette spørgsmål.
EIB-kreditter er en let måde at støtte den økonomiske udvikling i lande uden for EU. Med henblik på det formål overfører vi hvert år midler fra EU's budget til en særlig garantifond, som fungerer som en garanti for EIB i tilfælde af tab på lånene. Tabene har været minimale. Derfor kunne der være grund til at sænke den andel af EIB-lån, som EU garanterer for gennem garantifonden. Den Europæiske Investeringsbank selv beder ikke engang om en 100 % garanti for alle de lån, den yder. Der kunne endvidere være grund til at sænke den procentsats, som overførslen af midler fra EU-budgettet er baseret på. Hvis vi gennemførte disse ændringer, kunne vi øge den andel af EIB-lån, som kan kaldes udviklingshjælp til lande uden for EU. Vi forventer, at Kommissionen stiller forslag om ændring af betingelserne for at bruge garantifonden, og jeg vil bede formanden for Den Europæiske Investeringsbank, hr. Maystadt, om på bankens vegne at bekræfte, at disse ændringer ville være berettigede, og at banken ikke ville have noget imod dem.
Sidste gang den generelle autorisation til at yde lån blev ændret som følge af EU's udvidelse, blev EU's naboregioner i nord og øst ikke behandlet ens. I stedet hældede banken mere i retning af Middelhavsområdet under påvirkning af nogle lande i syd. Denne situation bør der rettes op på. Vi kan ikke acceptere en situation, hvor medlemsstater ikke betragter alle EU's naboregioner ligeværdigt, men i stedet forsøger at favorisere deres egne naboer. Den Europæiske Investeringsbank bør også gøre det muligt for alle EU's naboer at modtage lån i denne forbindelse. 
Blokland,
   Hr. formand, først og fremmest vil jeg takke hr. Lipietz for hans betænkning om Den Europæiske Investeringsbanks aktiviteter. At det ikke er en nem opgave at udarbejde en betænkning om EIB's aktiviteter, så vi sidste år i Økonomi- og Valutaudvalget med fru Ridruejos forslag til betænkning. Det er ufrugtbart at tænke i sådanne yderligheder, når det gælder europæiske institutioner, og der tages ikke hensyn til den situation, hvori institutionen skal arbejde. Den kortfattede betænkning, som vi i dag drøfter, er imidlertid nuanceret. Jeg har et par bemærkninger til betænkningen.
I hr. Lipietz' betænkning savner jeg interesse for den rolle, som ydelse af lån spiller for miljøet. EIB's miljøbetænkning er efter min mening for begrænset. Lån til virksomheder skal også bedømmes efter indvirkningen på miljøet, og derfor opfordrer jeg til, at der optages en vurdering af indvirkningen på miljøet ved bedømmelsen af lånene. Med rette konstaterer ordføreren i punkt 20, at der skal lægges større vægt på at forbedre EIB's regnskabskontrol. Foruden bedømmelsen af lånene og de betingelser, hvorpå disse ydes, bør også EIB's organisation bedømmes. Der bør stilles spørgsmål om organisationens effektivitet og den måde, hvorpå den står til regnskab for de anvendte midler. EIB er en finansiel EU-institution, der er oprettet i henhold til traktaten, og den bør derfor også kontrolleres af Revisionsretten. Et godt forhold til Revisionsretten og OLAF kan bidrage til en voksende tillid.
For det tredje vil jeg henlede opmærksomheden på de etiske aspekter af ydelsen af lån. Passer de lån, som EIB yder, til de etiske normer, som vi i Europa-Parlamentet går ind for? Man kan i den forbindelse tænke på finansieringen af videnskabelig forskning og investeringer i teknologisk udvikling. Ydes der lån til forskning og udvikling, som der ikke er politisk og moralsk opbakning til i Parlamentet? Jeg håber, vi får svar på dette under denne forhandling.
Endelig glæder vi os særdeles meget over den vægt, der i punkt 6 lægges på mikrolån. Støtten til mindre initiativer giver mulighed for skræddersyede løsninger, og det er glædeligt, at dette instrument får den anerkendelse, som det fortjener. Jeg vil opfordre til, at man i den forbindelse lægger vægt på kvaliteten af selve projekterne og de lån, der ydes. Den store stigning, som der er for den type lån, medfører en risiko for, at kvaliteten af projekterne og af lånene ikke overvåges kritisk nok. Eftersom det skal undersøges omhyggeligt, hvilke projekter der kommer i betragtning, opfordrer jeg til en solid fremgangsmåde, hvor der skal samarbejdes med institutioner, som har erfaringer med mikrolån. For at undgå, at instrumentet bliver offer for sin egen succes, skal EIB således aktivt bestræbe sig på, at mikrolånene har en permanent høj kvalitet. 
Martin, Hans-Peter (NI ).
   - Hr. formand, eftersom formanden for Parlamentet nu for tredje gang i træk har nægtet at give mig mulighed for at udtale mig i et indlæg af et minuts varighed, vil jeg ganske kort komme ind på det emne, jeg længe gerne har villet tale om.
Netop i dette minut begynder der et møde i Parlamentets Præsidium med et meget problematisk punkt 8 på dagsordenen. Man planlægger et angreb på pressefriheden! I et Parlament, som udadtil angiveligt står for gennemsigtighed, vil Præsidiet nu, uden at have drøftet det med medlemmerne og uden at have offentliggjort det nogen steder, vedtage regler, som er en hån mod pressefriheden, og som kun vil tillade følgagtig og ukritisk rapportering.
Jeg vil simpelthen gerne gøre offentligheden opmærksom på det, og jeg ville tidligere også have bedt formanden om at forhindre det. Noget tilsvarende gælder jo for punkt 7 på dagsordenen.
Det har alt sammen direkte med det emne at gøre, som vi taler om her, nemlig årsberetningen fra en EU-institution, i dette tilfælde Den Europæiske Investeringsbank. Her har vi i de foregående år oplevet, at der på grund af manglende gennemsigtighed har været mulighed for at gøre og er blevet gjort rigtig mange ting, som der må gøres op med.
Jeg glæder mig især over punkt 21 i den foreliggende betænkning, hvor bekymringen over de gentagne presseforlydender om mulige interessekonflikter på ledelsesniveau i EIB kommer til udtryk. Jeg konstaterer med interesse, at der allerede ligger et ændringsforslag til det, som skal ophæve det igen.
Jeg husker ganske tydeligt de tilsvarende beretninger sidste sommer, f.eks. i den 19. august sidste år. Jeg kan ikke se, at disse interessekonflikter virkelig skulle være ryddet af vejen. Jeg kan heller ikke se, at der skulle være tilvejebragt den nødvendige gennemsigtighed, og jeg kan ikke se, at man allerede skulle kunne rose investeringsbanken så højt. Jeg mener, at banken er vigtig, men som vi ser, er der ingen tillid og intet demokrati, hvis der ikke er gennemsigtighed. Det gælder for Parlamentet, som det gælder for EIB. 
Karas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, det er overraskende, at der i dag er medlemmer, der beder om ordet i debatten, som den foregående taler, der har taget fejl af emnet, og som ikke var til stede ved afstemningen om betænkningen i udvalget, selv om de er medlemmer. Herefter vil jeg gerne slå helt fast, at vi i dag drøfter betænkningen om EIB, fordi Parlamentet udlever demokrati, gennemsigtighed og parlamentarisk kontrol, og netop samarbejdet med EIB viser, hvordan dialogen med os har ført til forbedringer og ændringer ikke bare af dialogen, men også af arbejdet.
De gør et godt stykke arbejde, og det vil jeg gerne takke for. Jeg vil i øvrigt også gerne i dag takke den fratrådte næstformand, vicerektor for det økonomiske universitet i Wien, professor Ewald Nowotny, for hans fremragende arbejde i EIB's direktion.
Hvad er EIB? EIB er en offentlig bank, som blev oprettet med EF-traktaten som den vigtigste finansielle institution til at gennemføre EU's mål gennem egne investeringer og støtte til investeringer. Derfor er det forhåbentlig ikke tilfældigt, at vi i denne uge drøfter midtvejsevalueringen af Lissabon-strategien, forberedelsen af forårstopmødet og EIB. De er i mine øjne tæt forbundet med Lissabon-strategien, og Deres opgave er at støtte netop disse mål, vækst, beskæftigelse, konkurrenceevne, socialt sammenhold og bæredygtighed. Derfor beder jeg Dem også om fremover at fremlægge beretningerne analogt med Kommissionens nye Lissabon-strategi og medlemsstaternes handlingsplaner og især i endnu højere grad tage højde for vores punkter 5, 8 og 19, som vedrører de små og mellemstore virksomheder, kernen i det europæiske erhvervsliv og skabelsen af arbejdspladser.
Van den Burg (PSE ).
   - Hr. formand, også jeg vil gerne tage afstand fra de bemærkninger, som hr. Martin har fremsat. Jeg synes absolut ikke, at det i beslutningsforslagets punkt 21 på nogen som helst måde antydes, at vi skulle være utilfredse med Den Europæiske Investeringsbanks gennemsigtighed. Desuden viste det sig, at de ting, som hr. Martin henviser til - de uroligheder og den sensation, som man sidste år forsøgte at skabe i forbindelse med en rapport om investeringsbanken - ikke var baseret på sandheden.
Hensigten med mit indlæg er især at fremhæve forbindelsen mellem EIB's aktiviteter og Lissabon-strategien. Jeg synes, at slagordet "Investeringer, investeringer, investeringer" som en variant af titlen på Kok II-rapporten "" bør være et af de vigtigste slagord for Lissabon-strategien. EIB spiller en meget væsentlig rolle deri. Jeg nævner f.eks. de 7,1 milliarder euro, som i 2004 blev investeret som led i Innovations-initiativet. Disse investeringer er præcis, hvad vi har brug for, nemlig investeringer i forskning og udvikling, i undervisning og uddannelse og i IKT-udvikling.
I det notat, som blev forelagt Økofin-Rådet den 2. februar, har jeg set, at der også indtages en innovativ holdning til de finansielle instrumenter. Dette notat indeholder en række idéer, som dels allerede er gennemført, dels stadig er under udvikling. Disse idéer sigter især mod at sørge for, at en række af investeringsbankens muligheder kan benyttes og bruges så effektivt som muligt til mikrolån, til små og mellemstore virksomheder og til netop de innovative investeringer, som er nødvendige. Jeg nævner især e-teknologi, og samarbejdet mellem forskellige aktiviteter inden for rammerne af Research-programmet. Jeg håber også, at Økofin-ministrene vil se sammenhængen mellem investeringer og den måde, hvorpå de håndterer udgifterne og investeringerne i stabilitets- og vækstpagten. Jeg håber ligeledes, at denne drøftelse vil fortsætte. 
Zimmer (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, det fremgår tydeligt af denne beretning, at Den Europæiske Investeringsbank spiller en vigtig rolle i EU's udviklingspolitik. Jeg mener, at EIB bør spille en betydeligt mere aktiv rolle og lægge et større engagement for dagen, når det gælder om at nå især millenniummålsætningen for udvikling. Her vil jeg især gerne pege på spørgsmålet om fattigdomsbekæmpelse. En anden ting, som efter min mening kommer til kort i forbindelse med de emner, der er omtalt i beretningen, er investeringerne i selve EU.
Det aktuelle omfang af genopbygningshjælpen til de regioner, der blev ødelagt af tsunamikatastrofen, bør også nævnes. Kommissionsformand Barroso har jo under stor mediebevågenhed lovet op til 1 milliard euro i hjælp, formidlet gennem EIB. Her vil jeg gerne gøre udtrykkeligt opmærksom på, at pengene ikke vil blive givet under de nuværende betingelser. EIB har selv flere gange peget på, at den ikke har det nødvendige mandat til at anvende disse midler i denne region, og lånene ville også være for dyre, hvis de ikke får medfinansiering fra Kommissionen. Jeg vil derfor bede Parlamentet om ikke at afvise denne medfinansiering. 
Czarnecki, Ryszard (NI ).
    -  Hr. formand, mine damer og herrer, Den Europæiske Investeringsbank må og bør samarbejde tæt med Den Europæiske Centralbank og Kommissionen, men samtidig skal dens prioriteringer være klare. Hvis der skal ske en virkelig integration i EU, ikke kun en politisk, men også en praktisk og logistisk integration, skal der skaffes midler til de transeuropæiske net. Hvis Europas økonomi skal udvikle sig, må Den Europæiske Investeringsbank øge sin støtte til de små og mellemstore virksomheder, den sociale økonomiske sektor og til det, man kalder lokale tjenesteydelser, eftersom dette er særligt vigtigt set fra et demografisk synspunkt. Det er helt afgørende, at der er ens betingelser for långivningen. Visse medlemsstater modtager en relativt lille lånemængde, og deres små og mellemstore virksomheder bør modtage mere. Til dette formål må Den Europæiske Investeringsbank forbedre sine administrative procedurer og øge adgangen for lokale finansieringspartnere og små og mellemstore virksomheder. Det er afgørende, at alle EU-relaterede institutioner, særligt finansielle institutioner, er gennemsigtige. Desværre har vi fået kendskab til, at der er interessekonflikter i EIB's ledelse. Jeg henviser til punkt 21 i beslutningsforslaget. Det er meget dårlige nyheder. Konflikter af denne art må ikke få lov at fortsætte, for de giver et negativt billede af EIB. Tak. 
Batzeli (PSE ).
   - Hr. formand, jeg mener, Den Europæiske Investeringsbank som et af EU's grundlæggende finansieringsorganer spiller en indlysende vigtig rolle i bestræbelserne på at nå målene i Lissabon-strategien. På baggrund heraf bifalder jeg Den Europæiske Investeringsbanks forsøg på at styre EU's investeringer på grundlag af målene i Lissabon-strategien.
For det andet vil jeg gerne fremhæve nødvendigheden af at opretholde en balance i finansieringen af de forskellige områder inden for europæisk økonomi. En balance, som i øvrigt også afspejler Lissabon-målsætningerne om, vækst, beskæftigelse, samhørighed og miljø. Derfor bifalder jeg forøgelsen af lån til små virksomheder. Jeg mener, det er vigtigt at udvide lånene til den sociale økonomi og til lokale servicefaciliteter og at reducere de høje administrative byrder. Jeg støtter den indsats, banken indtil nu har gjort for at bidrage til finansieringen af materielle og immaterielle investeringer i nye teknologier. Jeg mener, at finansieringen af investeringer i infrastruktur bør styrkes, navnlig finansieringen af de transeuropæiske net.
Til sidst vil jeg gerne fremhæve behovet for at koordinere Den Europæiske Investeringsbanks aktiviteter med alle EU's politikker på nationalt og europæisk plan.
Endelig vil jeg også takke ordføreren, hr. Lipietz, for hans fremragende betænkning. 
Maystadt,
   Hr. formand, først vil jeg gerne takke Dem, fordi De fortsætter den tradition, der begyndte i den foregående valgperiode. Som hr. Lipietz netop sagde, er det kun fem år siden, Den Europæiske Investeringsbank blev indbudt til dialog med Europa-Parlamentet. Jeg for min del er meget glad for det.
Det er rigtigt, at Den Europæiske Investeringsbank formelt ikke er en EU-institution. Dens aktionærer er medlemsstaterne, og vi er ansvarlige over for vores aktionærer, dvs. de nationale regeringer og parlamenter, men på den anden side blev Den Europæiske Investeringsbank skabt med traktaten, og som vi har nævnt, er dens opgave at støtte EU's politiske mål økonomisk. Derfor er det efter min mening kun rimeligt, at banken bliver bedt om at aflægge beretning over for de valgte repræsentanter for Europas borgere, og jeg kan bekræfte, hvad hr. Lipietz sagde i starten, at det er en produktiv dialog.
Der er ikke tvivl om, at Parlamentet nu har en mere positiv opfattelse af EIB på en række områder, fordi flere anbefalinger, som Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål har udarbejdet, og som Parlamentet har vedtaget, er blevet gennemført og har ført til fremskridt, særligt inden for styring, gennemsigtighed og kvaliteten af kontrollen. I sidste uge deltog jeg i det årlige møde for formænd for multilaterale udviklingsbanker, og det glædede mig at se, at EIB nu på flere områder fungerer som model for andre internationale finansielle institutioner.
Det er en produktiv dialog. Jeg mener, den bør fortsættes med forskellige udvalg. Jeg vil ikke komme nærmere ind på spørgsmålene om styring og gennemsigtighed, som jeg netop nævnte. Jeg vil blot sige til fru Wortmann-Kool, at vi fortsat er åbne over for spørgsmålet om tilsyn. Der er en meget enkel grund til, at ingen andre internationale finansielle organer er genstand for denne form for kontrol. Hovedformålet med tilsyn er et beskytte indskyderne. Internationale finansinstitutioner har imidlertid ingen indskydere.
Ikke desto mindre er vi fortsat åbne. Parlamentet har foreslået, at Den Europæiske Centralbank kunne føre tilsyn med EIB. Medlemsstaterne har ikke ønsket at give ECB denne kompetence. Under alle omstændigheder kan jeg fortælle Dem, at vi har besluttet at anvende de nye Basel II-regler frivilligt. Hvis vi en dag kommer under tilsyn, vil vi derfor være i stand til at vise den kompetente myndighed, at vi har anvendt de relevante regler.
En bemærkning om vores aktiviteter i EU. Jeg har bemærket, at flere medlemmer har lagt særlig vægt på vores bidrag til Lissabon-strategien. I Lissabon bad Det Europæiske Råd faktisk EIB om at yde et bidrag til at finansiere en række områder, som blev anset for topprioriteter for denne strategi. Som De ved, er det en vigtig del af Lissabon-strategien at øge investeringerne i forskning og uddannelse. Efter Lissabon præsenterede vi derfor et program, som vi kalder "i2i", Innovation 2010 Initiativet. Vi har allerede ydet lån på i alt 24 milliarder euro under dette program. Mere præcist drejer det sig om 7 milliarder til uddannelse, 10 milliarder til forskning og udvikling og 7 milliarder til udbredelse af ny teknologi. Vi har tænkt os at fortsætte denne linje og, som hr. Lipietz sagde, yde et bidrag, som går videre end ord og principerklæringer, som går ud på at finansiere nogle meget specifikke projekter, samtidig med at vi forsøger, som fru van den Burg understregede, at anvende nye finansielle instrumenter. Som et led i dette i2i-program har vi allerede indført nye låntyper med risikodeling. I samarbejde med Kommissionen arbejder vi nu på at finde metoder, så vi kan komme endnu længere ad denne vej, tage større risici, eftersom disse områder er af en sådan art, at det kræver, at den, der stiller midlerne til rådighed, er villig til at påtage sig en del af risikoen.
Jeg har også bemærket, at nogle af medlemmerne lægger stor vægt på de små og mellemstore virksomheder. Jeg kan se, at min tid er ved at løbe ud, så jeg vil svare kort. Jeg kan bekræfte, at hvad de globale lån angår - det er et emne, som allerede er blevet drøftet i udvalget - er vi i færd med at genforhandle kontrakterne med de formidlende banker for at sikre, at de virkelig giver den økonomiske fordel, som vi giver dem, videre til de endelige låntagere. Jeg har også bemærket, at mikrokreditter bliver fremhævet. Jeg har bemærket bekymringerne for miljøet, og jeg kan forsikre Dem, at den beretning, som vi fremlægger for bestyrelsen om alle de projekter, vi bliver bedt om at finansiere, indeholder et afsnit, som nogle gange er et meget detaljeret afsnit, hvis projektet kræver det, om miljøkonsekvenserne af det projekt, vi bliver bedt om at finansiere.
Til sidst en bemærkning om vores aktiviteter uden for EU. De skal faktisk ses i sammenhæng med EU's nye tilgang til udenrigspolitikken. Som fru Zimmer kort nævnte, er målet at kombinere ressourcerne fra Kommissionen, medlemsstaterne og Den Europæiske Investeringsbank bedre for at gøre vores udviklingshjælp mere effektiv og involvere os mere direkte i at nå millenniummålene.
Til hr. Seppänen vil jeg blot sige, at vi er helt enige i dette forslag om garantifonden. Hvad angår balancen og kortet er det ikke noget, vi afgør, det er op til Rådet, som giver os mandater for de forskellige regioner.
Hr. formand, jeg håber, De vil tilgive mig, at jeg har overskredet tiden. Jeg vil gerne slutte med at gentage vores ønske om at fortsætte denne dialog med Parlamentet. Vi er i dialog med Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål, og vi har netop påbegyndt en dialog med Udviklingsudvalget. Vi står til rådighed for Parlamentets forskellige udvalg for en nærmere undersøgelse af disse spørgsmål. 
Formanden.
   - Jeg takker Dem, hr. Maystadt, og Deres institution for det arbejde, den udfører.
Martin, Hans-Peter (NI ).
   - Hr. formand, jeg henviser til den gældende forretningsordens artikel 145. En kollega henvendte sig direkte til mig, og nu ved jeg ikke, om det var hende eller mig, der blev oversat forkert.
I hvert fald ville jeg gerne præcisere endnu en gang, at jeg udtrykkeligt refererede til artikel 21 i den foreliggende betænkning, som netop giver udtryk for disse betænkeligheder. Når så repræsentanterne for de to store partier her i Parlamentet i en slags stor koalition siger, at alt er i orden, så må det også være i orden, at én, som ikke hører til denne store koalition, siger, at det ikke er i orden, hvilket fører mig til mit andet punkt.
En kollega nævnte også, at jeg ikke havde deltaget i afstemningen om denne betænkning. Det hænger sammen med, at jeg er med i tre udvalg, som desværre ofte holder møder samtidig, og det er svært at være tre steder på samme tid. Hvad angår informationen og den såkaldte objektivitet, så henviser jeg udtrykkeligt til, at netop Ewald Nowotny, som kollegaen nævnte, hørte til de centrale oplysningspersoner med hensyn til denne kritiske rapportering, så vi altså fortsat må beskæftige os med hele problematikken for at komme til den klarhed og gennemsigtighed, som altså ikke er der endnu. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling (A6-0012/2005) fra Udvalget om Industri, Forskning og Energi om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om betingelserne for adgang til naturgastransmissionsnet (Ordfører: Seppänen).
Seppänen (GUE/NGL ),
    Hr. formand, hr. kommissær, vi har stillet dette forslag om en forordning om betingelserne for adgang til naturgastransmissionsnet til Parlamentets andenbehandling. Vores to behandlinger har taget omkring et år, og derfor kan vi sige, at Parlamentet har arbejdet så hurtigt, som det kunne under de nuværende betingelser. Vi har opnået et tilfredsstillende slutresultat, og det skyldes det gode samarbejde fra de forskellige politiske grupper.
Som ordfører havde jeg gerne set, at forordningen havde omfattet to vigtige emner, som nu mangler. Når adgangen til naturgasnettene bliver drøftet på Madrid-forummet blandt alle involverede, ville jeg gerne have haft, at Kommissionen fortsatte med at lytte til alle de involverede parter i fremtiden, når der foretages ændringer eller tilføjelser til et forslag til forordning. Det lykkedes ikke at få en sådan artikel med i teksten af juridiske grunde. Den juridiske tjeneste i alle tre institutioner, Rådet, Kommissionen og Parlamentet, mente, at udarbejdelse af lovforslag burde ske ved hjælp af udvalgsproceduren, og at høring af et eksternt agentur ikke kunne skrives ind i selve lovteksten. En klog Kommission, som har monopol på at stille lovforslag i forhold til Rådet og Parlamentet, vil bestemt tillade, at Madrid-forummet bliver ved at være en sammenhængende enhed, og vil lytte ivrigt til alle dets interesserede parter. Jeg forventer derfor, at Kommissionens repræsentant vil forsikre os om dette under denne debat.
Den anden sag, hvor jeg gerne ville have tilføjet min egen artikel til forordningen, vedrører lagring af gas. At bevare lagringsmonopolerne vil forhindre, at nettene udnyttes fuldt ud til gavn for alle interessenter og svække konkurrencen på markedet. Eftersom der skal bruges transmissionsnet til at transportere gas fra et land til et andet, kan gasmarkedet kun fungere effektivt, hvis samme rørledning kan transportere gas solgt af et stort antal producenter og købt af et stort antal forbrugere. Fælles brug af nettene, altså adgang til nettene, er derfor vigtig. Eftersom gasprisen er steget i nogle medlemsstater denne vinter på en måde, som er helt ude af proportion med tendensen i andre lande, bør Kommissionen forklare, hvad der sker her.
I Parlamentet er vi glade for, at vi i sidste fase af andenbehandlingen har kunnet stille nogle forslag til forbedring af Rådets fælles holdning, som vi forventer, at Rådet vil vedtage. Vores mål i Parlamentet har været, at denne forordning skulle træde i kraft så hurtigt som muligt. Det vil forhåbentlig hjælpe med til at overtale visse medlemsstater til at opfylde de løfter om at sikre adgang til gasnet, som de har givet, men endnu ikke ført ud i livet. Vi mener, det er vigtigt, at denne forordning træder i kraft så hurtigt som muligt. 
Piebalgs,
    Hr. formand, forslaget om Europa-Parlamentets og Rådets forordning om betingelserne for adgang til naturgastransmissionsnet er et godt eksempel på et frugtbart samarbejde mellem institutionerne og dermed en succeshistorie. Takket være den konstruktive tilgang fra ordføreren hr. Seppänen og fra hans kolleger i alle Parlamentets politiske grupper nåede vi frem til en tekst, der vil føre til de ønskede resultater. Jeg vil gerne takke alle herfor. Deres engagement i dette lovgivningsforslag har ikke blot sikret tekstens kvalitet, men også en hurtig og effektiv behandling.
Når forordningen træder i kraft, vil den skabe lige konkurrencevilkår for adgangen til gastransmissionsnet på hele det europæiske marked og dermed gennemføre det afgørende element af direktivet om det indre marked for gas. Ikke-diskriminerende og gennemskuelige betingelser for adgang til nettet er afgørende, hvis konkurrencen skal udvikles.
Europa-Parlamentet har spillet en vigtig rolle i hele processen. De fleste af de ændringsforslag, der blev vedtaget under førstebehandlingen, er accepteret af både Rådet og Kommissionen. Det et derfor sikkert at sige, at Europa-Parlamentet allerede har sat sit aftryk på teksten.
Nu er vi tæt på at afslutte lovgivningsproceduren - atter med en henstilling om at ændre teksten i den fælles holdning. Kommissionen kan fuldt ud acceptere resultatet af kompromiset mellem Europa-Parlamentet og Rådet. Resultaterne baner endelig vejen for Rådets vedtagelse af forordningen, hvorved der føjes en vigtig retsakt til de retlige rammer for det indre marked for gas.
Jeg ved, at nogle af parlamentsmedlemmerne gerne ville have gået længere ved at medtage adgang til oplagringsanlæg i forordningens anvendelsesområde. Ligesom Parlamentet tillægger Kommissionen spørgsmålet væsentlig betydning. Jeg er imidlertid helt sikker på, at denne forordning ikke er det rette sted at behandle et så vigtigt emne.
Drøftelserne om en frivillig aftale om retningslinjer for ikke-diskriminerende betingelser for adgang til oplagringsanlæg nærmer sig en vellykket afslutning. En sådan aftale vil være den mest effektive måde at skabe hurtige forbedringer i markedet på fra 1. april 2005, forudsat at industrien holder sig til aftalens bestemmelser.
Det siger sig selv, at både de regulerende myndigheder og Kommissionen nøje vil overvåge gennemførelsen af disse retningslinjer. Hvis det er hensigtsmæssigt, vil der blive truffet yderligere foranstaltninger, når tiden er inde. 
Jeg vil opfordre Dem til at vedtage indstillingen fra Udvalget om Industri, Forskning og Energi, da den repræsenterer den bedste måde at fremme vores fælles mål på: et velfungerende indre marked for gas til fordel for forbrugerne og Europas konkurrenceevne.
Jeg vil tilføje, at Kommissionen fortsat vil høre alle berørte parter, og vi har haft ekstremt gode erfaringer med forummet i Madrid.
Reul,
    Hr. formand, mine damer og herrer, først hjertelig tak til ordføreren. Vi har haft et fremragende samarbejde. På kort tid er det lykkedes at få afsluttet et projekt, som har varet længe, med et godt resultat. Her handler det om, at folk i Europa får en chance for frit at kunne vælge gasudbyder, at have flere forskellige tilbud, at åbne markedet. Det kræver klare rammebetingelser, som vi har forsøgt at definere. Det er offentliggørelse af takstberegningerne, gennemsigtighed i omkostningsberegningerne, omfattende informationspligt for netoperatørerne. Det er helt centrale elementer.
På den anden side skal der naturligvis være balance i tingene, og det har vi også forsøgt at opnå. Der skal også tages højde for netoperatørernes interesser. Det giver ikke mening at skabe så strenge betingelser, at der ikke længere er nogen, der kan have interesse i at drive nettene. Jeg tror, vi har fundet en klog balance mellem at åbne markedet og give forbrugerne nye muligheder på den ene side og at bevare den økonomiske interesse i at drive gasnet på den anden side. Hvem skulle ellers gøre det?
Grundlaget for disse drøftelser har været frivillige aftaler, retningslinjerne for en god praksis, som blev aftalt i 2003 i Madrid. Jeg tror, det var klogt at bygge videre på en sådan konsensus. Derfor er jeg enig med hr. Seppänen i, at det er nyttigt at have dette i baghovedet i det videre forløb med afstemningerne. Jeg mener sammen med PPE-DE-Gruppen, at det derfor er godt, at vi ikke har taget gaslagrene med i denne forordning. Her var der endnu ikke opnået konsensus, og jeg er heller ikke overbevist om, at det nødvendigvis skal reguleres juridisk. Hvis der findes frivillige aftaler, er det at foretrække. Man behøver ikke nødvendigvis altid vedtage alting ved lov. Man bør vente og se, hvordan denne proces nu fortsætter.
I øvrigt bør man også give gasmarkedet en vis tid til at udvikle sig. Det forudsætter, at de nationale regeringer gennemfører vores bestemmelser. Effekten kan først vurderes, når der er gået nogen tid. Derfor beder jeg om, at vi lader nogen tid gå, når vi har vedtaget det i dag, for så at se, hvordan situationen har udviklet sig. 

Rapkay,
   Hr. formand, hr. kommissær, lad mig først komme med min udtrykkelige og oprigtige tak til ordføreren. Det gør jeg normalt ikke, fordi jeg mener, at det er en ordførers opgave at levere et anstændigt stykke arbejde, og selvfølgeligheder behøver man ikke takke for. Men det her har jo virkelig været en kompliceret sag. Vores kollega Seppänen har gjort det fremragende. Det er jo ikke nogen ny debat. Vi og forskellige andre kolleger kender jo allerede hinanden fra det sidste Parlament fra førstebehandlingen, hvor det allerede var meget kompliceret.
Nu har Rådet medtaget mange af de ting, som vi under førstebehandlingen først diskuterede heftigt og derefter vedtog i Parlamentet, og man kan faktisk være tilfreds. Men som det nu engang er, så har vi et nyt Parlament, nye mennesker, nye idéer, nye forslag. Naturligvis kom de nye kolleger med deres nye idéer, og så var det vanskeligt at få dem med, fordi der jo langt hen ad vejen allerede var opnået et kompromis med Rådet. Hr. Seppänen, som jeg ved, gik ind for Kommissionens forslag og også ville lade os vedtage Rådets holdning uden de store ændringer, har altså repræsenteret Parlamentets interesser klart og godt og også fået dem igennem i forhandlingerne med Rådet.
Men lad mig komme til sagen. Vi ønsker jo ikke konkurrence for konkurrencens egen skyld, hverken på energimarkederne eller på de andre markeder. Men vi ved også, at konkurrencen faktisk er det bedst egnede instrument til virkelig at udnytte effektivitetsgevinsterne af et fælles marked. Til dette fælles marked og for at kunne udnytte disse effektivitetsgevinster skal vi have åbnet de nationale delmarkeder til et integreret indre energimarked. Det kræver en gennemsigtig og ikke-diskriminerende adgang til nettene. Som supplement til direktivet fra 2003 om fuldstændig åbning af gasmarkederne skal denne forordning efter vores mening omfatte bestemmelser for udstedelse af præciserende, detaljerede og bindende retningslinjer.
Denne forordning skal bl.a. indeholde klare krav til gennemsigtighed, også at netoperatørerne tilbyder tjenesteydelser til tredjemand for deres adgang til nettet, samt især klarere strukturer for priserne, altså en prisstruktur. Netop denne prisstruktur er afgørende for, at konkurrenter kan få gennemsigtig og ikke-diskriminerende adgang til at benytte nettene, for sådanne net er nu engang naturlige monopoler, og vi kan egentlig kun få styr på dem og gøre dem gennemsigtige og ikke-diskriminerende ved at regulere adgangen. Derfor var det vigtigt - det vil jeg fremhæve - at vi ud over de mange punkter, som vi allerede har fået igennem, endnu en gang præciserer den fælles holdning, når det gælder prisstrukturen. Det er ikke nok at sikre forholdsvis abstrakte incitamenter med hensyn til effektivitet, når der skal fastsættes priser. Målestokken for priserne er udgifterne hos en effektiv og strukturelt sammenlignelig netoperatør, og dette kriterium, som vi i Parlamentet har udviklet og fået igennem for den grænseoverskridende handel med elektricitet, er også egnet til gasnettene. Derfor bør det få bred tilslutning i Parlamentet. 
Prodi,
    Hr. formand, kære kolleger, også jeg vil gerne takke hr. Seppänen for det detaljerede arbejde, som han har gjort det muligt for os at udføre. Jeg vil ligeledes takke kommissær Piebalgs for hans tilstedeværelse.
Jeg vil gerne understrege vigtigheden af direktivet om gennemførelsen af det indre marked for gas. Dette direktiv, der blev vedtaget sidste år, indeholder retfærdige og detaljerede bestemmelser om tredjemands adgang til medlemsstaternes gastransmissionsnet, idet der tages højde for de nationale og regionale markeders særpræg.
Sådan som det allerede er blevet sagt, svarer dette direktiv til direktivet om adgang til netværket ved grænseoverskridende handel med elektricitet. Det er vigtigt at huske, at forslaget bygger på de frivillige aftaler, der er indgået inden for rammerne af det europæiske gasreguleringsforum, og at det bliver bindende med denne forordning.
De vigtigste ændringer, som Rådet har foretaget, vedrører retningslinjerne i artikel 9, som er blevet gjort mindre omfattende, fjernelsen af Kommisionens beføjelse til at vedtage nye retningslinjer via komitologiproceduren og Kommissionens mulighed for at ændre de retningslinjer, der er medtaget i bilagene. Retningslinjerne vedrører tredjemands adgang, principperne for kapacitetsallokeringssystemerne, procedurerne for forvaltning af overbelastning og gennemsigtighedskravene.
Rådet har desuden medtaget et nyt stykke i artikel 9, der belyser forskellen mellem de nationale gasnet, som skal afspejle sig i retningslinjerne, deres anvendelse og kommende ændringsforslag.
Jeg vil ligeledes minde om, at Rådet har udskudt forordningens ikrafttrædelsesdato fra 1. juli 2005 til 1. juli 2006, dog med undtagelse af artikel 9, stk. 2, der træder i kraft seks måneder senere.
På min gruppes vegne vil jeg gerne give udtryk for vores tilfredshed med den enighed, vi er nået til med Rådet, selv om jeg personligt havde foretrukket, at der i Rådets og Kommissionens forordning også blev taget højde for nødvendigheden af at regulere adgangen til lagerstrukturerne. I denne meget kolde periode har man i Italien brugt 10 % af reserverne, og derfor er det efter min mening hensigtsmæssigt også at minde om dette aspekt samt om lagerprisernes støddæmpereffekt. Jeg regner dog med, at Kommissionen er villig til også snart at regulere dette område. 
Caspary (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, liberalisering er principielt godt. Når det gælder gas, vil den imidlertid næppe få nogen effekt. Hvorfor? Af to grunde især.
Lad os for det første se på producentniveauet. Der har vi i øjeblikket næsten kun Rusland, Norge og Algeriet. Dette oligopol bestemmer, hvad der sker på gasmarkedet i Europa, og denne markedsmagt tillader eksempelvis, at gasprisen i Europa for 90 % vedkommende er bundet til olien. Det er der ingen økonomisk grund til. Det er ren markedsmagt, eller mere brutalt udtrykt ren udnyttelse. Der er ingen tegn på konkurrence mellem producenterne. Hvad nytter en -regulering, hvis der kun findes et oligopol af de tre store? Det er som på torvet. Hvis der er flere jordbær, så falder prisen! Eksempelvis skulle russerne altså sende mere gas ud på verdensmarkedet og gå i konkurrence med Norge, så priserne kunne falde. Det gør de ikke frivilligt. Her er der bud efter Rådet og Kommissionen!
Den anden hindring er de store nationale og internationale distributører. Med disse foranstaltninger rammer vi imidlertid hovedsageligt de mindre distributører. Hvem er det eksempelvis, der tilbyder gas til et mellemstort værk i Tyskland? Rusland ville dø af grin, hvis et tysk bygasværk ville købe ind direkte hos Gasprom og have en direkte tilledning. I denne forbindelse giver det anledning til bekymring, at de største elektricitetsleverandører i Europa nu også er de største gasleverandører.
Hvis vi vil have konkurrence og liberalisering, så må branchen ikke organisere sig vertikalt og kontrollere alt fra produktion til sidste led i distributionskæden. Vi må forhindre effektivt, at f.eks. de fire største i Tyskland organiserer sig endnu bredere vertikalt og opkøber alle små og mellemstore distributører.
Situationen er nøjagtig den samme i Italien med ENEL og ENI eller i Frankrig med GDF og EDF. I en branche, som bestemmes af netledningerne, skal der findes distributører, som er uafhængige af de store producenter. Alt andet giver ingen mening, og her er sammenfaldende kapitalinteresser skadelige for konkurrencen.
Hvis ikke vi tager disse udfordringer op, så er vores bestræbelser i dag, så gode de end er, desværre langt hen ad vejen virkningsløse. 
Paasilinna (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, de tidligere vedtagne retningslinjer for gasmarkedet bliver kun fulgt i utilfredsstillende omfang, og det skaber usikkerhed. Der er også store forskelle i betingelserne for adgang blandt transmissionsnetoperatørerne. Unfair adgangsbetingelser til gasnet er en hindring for markedets funktion i denne sektor. Det indre marked kan ikke fungere uden mindstestandarder med hensyn til tredjemands adgang til nettet. Vi må skabe ikke-diskriminerende konkurrencebetingelser og sikre, at alle følger de nye retningslinjer.
Jeg vil gerne lykønske min kollega hr. Seppänen, som har udført et stort arbejde med at få denne forordning igennem så hurtigt som muligt, som det var vores mål. Denne forordning vil blive en prøvesten for medlemsstaternes sande vilje til at prioritere Lissabon-målene. Det er ikke så mærkeligt, at ordføreren måtte gennem lange og vanskelige forhandlinger med Rådet.
Nu er et aspekt af at åbne energimarkedet for konkurrence, som ville gavne forbrugere i mange medlemsstater, usikkert, i det mindste for øjeblikket. Desuden har visse store medlemsstater alt for længe ignoreret det indre markeds regler. Det betyder, at deres energigiganter har været beskyttet mod konkurrence og har kunnet kræve høje priser af forbrugerne og anvende den ekstra gevinst til f.eks. at opkøbe mindre konkurrenter, som er i en vanskeligere situation på grund af konkurrencen end dem, som unddrager sig dem. EU skal vise beslutsomhed og åbne alle områder af energisektoren for fair konkurrence, og det inkluderer naturgastransmissionsnettene. 
Piebalgs,
    Hr. formand, jeg kan se af diskussionen i Parlamentet, at der er bred enighed om omfanget og indholdet af denne vigtige retsakt, som forhåbentlig bliver vedtaget. Der er brug for denne afgørende retsakt om betingelserne for adgang til naturgastransmissionsnet, hvis det indre marked skal fungere.
Hvad angår oplagringsanlæg, vil jeg atter gøre Dem opmærksom på, at der snart kommer en frivillig aftale om retningslinjer for ikke-diskriminerende adgang til oplagringsanlæg, og at der om nødvendigt vil blive truffet yderligere foranstaltninger.
Hr. Caspary kom ind på nogle vigtige emner. Denne forordning repræsenterer et af de nødvendige skridt til oprettelse af de rette betingelser for det indre marked for energi. Kommissionen gør meget i den henseende. Vi forsøger at udvide antallet af kilder, og det vil helt bestemt medføre ændringer i prispolitikkerne.
Ved årets udgang vil Kommissionen fremlægge en rapport med en analyse af situationen på energimarkedet, som er udarbejdet sammen med konkurrencemyndighederne. Det vil sætte os i stand til at behandle de spørgsmål, De har stillet.
Jeg vil atter understrege, at fremskridtet med denne forordning primært skyldes den måde, den er udarbejdet på. Forummet i Madrid har vist sig at være ekstremt vellykket, og derfor bør adgang til oplagring håndteres på samme måde. Jeg vil gerne takke Parlamentet og ordføreren for den gode indsats med at forberede denne retsakt om energimarkedet.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er mundtlig forespørgsel til Kommissionen (B6-0018/2005) af Mechtild Rothe, Reino Paasilinna og Hannes Swoboda for De Europæiske Socialdemokraters Gruppe i Europa-Parlamentet, og af Dimitrios Papadimoulis for Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre om alternative energiformer, mundtlig forespørgsel til Kommissionen (B6-0157/2005) af Rebecca Harms og Claude Turmes for Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance om alternative energiformer og mundtlig forespørgsel til Kommissionen (B6-0158/2005) af Lena Ek for Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa om alternative energiformer. 
Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, hvis man tør tro medierne, og det tør man vel i dette tilfælde, så har de fem største oliekoncerner i 2004 haft et nettooverskud på 65 milliarder euro, heraf står de tre "europæiske" koncerner Shell, British Petrol og Total for 37 milliarder euro. Når man ser på den aktuelle situation og følger efterspørgslen og udviklingen, så må man gå ud fra, at dette resultat sikkert vil blive endnu bedre i 2005. Det er ikke kun en kortvarig konjunktursvingning, men på grund af energibehovet i mange store lande, f.eks. Kina og Indien, vil disse overskud stige yderligere.
Der er tale om stigninger i overskuddet i 2004 i forhold til 2003 på 20, 30, 40 og 50 %. Hvad gør virksomhederne med disse store overskud? Det er interessant at se på regnskaberne på internettet. En stor del af disse overskud går til aktionærerne, og en god del bliver brugt til at tilbagekøbe aktier. F.eks. har Shell alene i fjerde kvartal 2004 brugt 1,6 milliarder på det og planlægger i 2005 at bruge mellem 2,3 milliarder og 3,9 milliarder euro på det. Noget lignende gælder for British Petrol. Her er tallene for det kommende år sågar endnu højere, nemlig 6 milliarder euro alene til tilbagekøb af aktier, til kurspleje, for ikke at aktionærerne skal have alt for stor indflydelse og så videre.
På den anden side ser vi en situation, hvor EU - også De, hr. kommissær, talte meget indgående og positivt om dette emne - arbejder for at udvikle bæredygtige energisystemer og også bruger penge på forskningen. Hvis jeg har forstået det rigtigt, så er der afsat 900 millioner euro til de forskellige EU-forskningsområder mellem 2003 og 2006. Det er faktisk kun en brøkdel af, hvad bare de største oliekoncerner - jeg nævner slet ikke de mellemstore og mindre koncerner - som bl.a. også er aktive i Europa, har tjent. Det er også kun en brøkdel af, hvad oliekoncernerne bruger på at opkøbe deres egne aktier og begrænse aktionærernes indflydelse.
Det er et stort misforhold. Jeg under dem gerne overskuddet. Men vi ved udmærket, at det for olieselskabernes vedkommende især er , som ikke er opnået gennem egne investeringer eller egne anstrengelser, men på grund af markedssituationen, altså den voksende efterspørgsel og det øgede udbud. Jeg mener derfor, at det virkelig er på tide, at en del af disse store overskud også bliver brugt til udvikling og anvendelse af alternative, vedvarende energiformer, altså til bæredygtige energisystemer generelt.
Normalt ville man gøre det ved hjælp af skatten. Det er imidlertid ikke muligt. Men netop industrien har også altid sagt, at den er meget interesseret i frivillige aftaler. Industrien vil gerne vise sin ansvarlighed i offentligheden. Hvad ville være bedre for de internationale oliekoncerner end at vise deres ansvarlighed ved at være villige til at gå ind på Kommissionens ønske - jeg håber, der er et sådant ønske - tale med Kommissionen om det og indbyrdes indgå en frivillig aftale om i det mindste at bruge en del af disse på at forske i og udvikle bæredygtige energisystemer? Derfor vil jeg gerne bede Kommissionen og Dem, hr. kommissær, om alvorligt at overveje dette forslag om at tale med de store koncerner og forhåbentlig få noget til dette formål. Så ville vi også kunne bruge penge på andre vigtige forskningsopgaver. Oliekoncernerne ville gøre klogt i at vise samfundsansvar og udvikle alternative energisystemer. 
Papadimoulis (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, da det er givet, at de vedvarende energikilder har betydelige fordele for miljøet, folkesundheden og borgernes livskvalitet, er spørgsmålet - som hverken Kommissionen eller Europa-Parlamentet har givet et egentligt svar på - hvordan vi kan fremme udviklingen af de vedvarende energikilder yderligere, så borgerne kan nyde godt af fordelene.
Vi har her Kommissionens seneste rapport, som påpeger, at man er betydeligt bagud i forhold til de mål, der blev opstillet i direktiv 2001/77. Derfor er vi nødt til at gøre mere. Personligt tror jeg, der skal sættes ind på tre indsatsområder.
For det første ved at udforme et mere gunstigt politisk miljø for fremme af vedvarende energikilder. Her spiller regeringerne en afgørende rolle, idet de store multinationale virksomheder i energibranchen stadig investerer først og fremmest i olie og vil have svært ved at ændre på denne ensidige orientering. Det er derfor nødvendigt med en pakke af incitamenter fra regeringernes side, så man tilskynder til alternative energiinvesteringer, og der dannes profitable markeder for alternative energikilder.
Det andet indsatsområde er en passende lovramme til støtte for de vedvarende energikilder. Vi skal med andre ord beskytte disse markeder mod et forstokket energisystem, som - sammen med det tilhørende lovgrundlag - blev dannet i en tid, hvor vedvarende energikilder var et næsten ukendt begreb.
Det tredje og vigtigste indsatsområde - som det spørgsmål, jeg har stillet Kommissionen sammen med flere andre kolleger, fokuserer på - er en hurtig udvikling i offentlige og private investeringer i forskning med henblik på udvikling af bedre og billigere teknologier, der vedrører vedvarende energikilder. Udviklingen af de vedvarende energikilder afhænger først og fremmest af forskning i udvikling af nye teknologier, og nu er chancen der. Nu hvor de store virksomheder, som handler med olie, skraber formuer sammen med de store fortjenester, de har fået ved at udnytte prisstigningerne på børsmarkedet, nu hvor rammeprogrammet for forskning og udvikling, som vi alle har konstateret, ikke slår til med de midler, det har til rådighed, har vi lejlighed til at gennemføre idéen om at pålægge olieindustrien en energiafgift, der kan bruges til at finansiere udviklingen af vedvarende energikilder. Den kunne f.eks. være på højst 1 % af industriens nettoindtægt, så det ikke går ud over deres konkurrenceevne.
Jeg afventer med stor interesse Kommissionens svar og især også de næste skridt. 
Turmes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, folk i Irak dør i kampen for olie. Den europæiske økonomi afdæmpes på grund af høje og ustabile oliepriser. Landene i den tredje verden bryder sammen under gæld forårsaget af olieimport. Er alle tabere? Nej, der findes vindere: Seks af de "syv søstre" - inklusive Exxon, Total, Shell, BP, - har tjent styrtende med penge i de seneste 2-3 år. I dag har de i EU overhovedet ingen forpligtelser hverken med hensyn til forskning eller med hensyn til at blande vedvarende energikilder i det, de sælger til motorkørerne. Hvornår vil det ændre sig, kommissær?
Ek (ALDE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil begynde med en hurtig analyse af omverdenen for at vise, hvordan det ser ud i det Europa, som vi har fælles ansvar for. Vi har de meget store olieproducerende lande i Mellemøsten, hvor der er uro, og hvor olieressourcerne er begrænset. På vores anden side er der et meget stort land, Rusland, hvor Putin har indset, at energi er magt, og hvor han samler mere og mere af denne magt i form af forskellige energiselskaber i Rusland i egen hånd, dvs. bogstavelig talt i Kreml. Vi har 10 nye medlemslande, som er meget afhængige af energiimport fra Rusland. Desuden er der de gamle medlemsstater, f.eks. Tyskland, hvor halvdelen af gasimporten kommer fra Rusland. Ud fra et sikkerhedspolitisk synspunkt er det således en meget ubalanceret og foruroligende situation.
Derudover har vi store miljøproblemer, som vi alle er enige om skal løses, samt meget ambitiøse miljømål. Samtidig stiger energipriserne. Forbruget stiger. Den europæiske industri har konstant brug for mere energi, og det samme gælder husholdningerne og transportområdet. Som jeg allerede har nævnt, er visse lande virkelig afhængige af import.
Vi har store problemer med energinettet. I Sverige havde vi en storm, der var skyld i, at indtil 50.000 husholdninger, og naturligvis også industrien og små virksomheder i de berørte områder, har været uden el i mere end to måneder efter stormen, hvilket er fuldstændig uacceptabelt. Vi kan også huske, da hele Italien blev mørkelagt i mange timer. Vi har altså et ustabilt energinet, som ikke er acceptabelt.
EU har defineret de såkaldte Ten-projekter, som utrolig vigtige, men vi kan se, hvordan de i område efter område går i stå og ikke udvikler sig som forventet i de oprindelige afgørelser. Alt i alt befinder vi os således i en meget bekymrende situation.
Hvad angår energipolitiken i Europa, skal vi stabilisere energiadgangen. Vi må sørge for, at transmissionsnettetfungerer og er stabilt, at virksomhederne investerer i ny teknik, så enkle storme eller tilsvarende hændelser ikke medfører langvarige strømafbrydelser. Vi må sørge for, at Ten-projekterne fungerer. Mit første spørgsmål er derfor: Hvad gør Kommissionen for at stabilisere energiforsyningen?
Vi skal desuden omdanne energiforsyningen i Europa, dvs. vi skal have den miljøvenlige energi, som efter alles mening er nødvendig. Det giver Kommissionen et meget stort ansvar. Normalt er der ikke samarbejde mellem politikområderne, men vi har en landbrugsreform, som indebærer, at biomasserne kan produceres på europæiske markområder, som ikke længere benyttes. Vi har en industri, som har brug for energi. Vi har desuden både målsætninger for miljøet og for beskæftigelsen, som skal opfyldes. Jeg vil derfor for det andet gerne vide, hvordan forskellige dele af Kommissionen samarbejder for at finde en løsning på disse problemer.
For det tredje skal vi puste nyt liv i energiforsyningen, dvs. producere mere energi. Jeg vil gerne spørge, hvilke foranstaltninger, der træffes, så den europæiske basisindustri gennem fjernvarme, kraft-varme-værk osv. også producerer mere energi. Hr. formand, energi er magt. Vi skal sikre, at denne magt anvendes rigtigt. 
Piebalgs,
    Hr. formand, jeg er enig i det synspunkt, der ligger bag disse spørgsmål: Hvordan finder vi løsninger på udfordringerne som svar på vores Kyoto-forpligtelser samt høje olie- og gaspriser, og hvordan skal vi håndtere Europas stigende afhængighed af importeret kulbrinte? Det er centrale spørgsmål for den nye Kommission, hvilket jeg allerede har fortalt Parlamentet.
Hele spørgsmålet om en sammenhængende energipolitik handler om at udvikle en pakke af gensidigt forstærkende politikker, der til sammen opfylder de tre centrale mål, nemlig konkurrenceevne, bæredygtig udvikling og forsyningssikkerhed.
Jeg vil først tale om vores eksterne afhængighed af olie. De seneste olieprisstigninger er en stærk påmindelse om, at oliemarkedet er meget ustabilt. Det er klart, at den nuværende og fremtidige konkurrence om kulbrinteressourcer påvirker den globale forsyningssikkerhed og økonomiske vækst. Jeg er endnu mere bekymret, når vi ser på energiforudsigelserne. Hvis ikke der gøres noget, kan den importerede energi tegne sig for 70 % af vores samlede behov i 2030.
Vi skal selvfølgelig fortsætte vores diversifikationspolitik og vores dialog med producentlandene. På grund af afhængighedsgraden har EU imidlertid beskedne muligheder for at påvirke energiforsyningen. Endvidere er vores egne energikilder enten beskedne eller i visse tilfælde mindre konkurrencedygtige. Det er derfor vigtigt på efterspørgselssiden, at EU kan og bør intervenere. Derfor mener jeg, at EU skal koncentrere sig om at lede og styre efterspørgslen.
På denne baggrund har Kommissionen allerede forpligtet sig til at gøre en indsats for at diversificere de forskellige energikilder, fremme energieffektivitet og støtte vedvarende energikilder. Alle disse indsatsområder peger i retning af en reduktion i brugen af kulbrinter i vores samfund samt et fald i deres andel af energimixet. Som tidligere nævnt vil jeg fortsætte og styrke EU's indsats på disse områder. Jeg vil gøre en særlig indsats med hensyn til energieffektivitet. En styrket indsats med hensyn til energieffektivitet vil ikke kun gavne vores forsyningssikkerhed, men også andre vigtige mål inklusive dem, der vedrører dagsordenen fra Lissabon. I løbet af dette forår præsenterer jeg en grønbog om energieffektivitet for at skitsere mine idéer.
Skønt jeg forstår de ærede medlemmers ønske om at krydssubsidiere vedvarende energikilder, er jeg bange for, at det vil blive vanskeligt at vurdere, hvad "ekstraordinære indtægter" eller "for stort engagement i virksomhedspolitik" er. Det bliver også svært at fortælle virksomhederne, hvordan de skal bruge deres overskud. Samtidig følger jeg de ærede medlemmers råd.
Jeg er også nødt til at påpege, at store olieselskaber som f.eks. BP, Shell, Repsol og Total allerede har startet betydelige forsknings-, udviklings-, og ressourceanvendelsesaktiviteter inden for vedvarende energikilder samt opsamling og oplagring af CO2. I mine samtaler med disse selskaber fremhæver jeg altid det vigtige i, at de spiller en mere aktiv rolle på dette område. I min videre kontakt med de olieselskaber, der er aktive på EU's område, vil jeg derfor stærkt opfordre dem til at engagere sig i forskning i og udvikling af vedvarende energikilder samt opsamling og oplagring af CO2. Når det så er sagt, må jeg understrege, at EU i de senere år har skabt rammer for fremme af vedvarende energikilder, der er enestående i verden, med direktiver om fremme af grøn elektricitet og biobrændstof. En sidegevinst fra disse direktiver har været udviklingen af støttesystemer i de fleste medlemsstater samt EU's fortsatte lederrolle inden for miljøteknologi.
Kommissionen har også aktivt støttet forskning i samt påvisning og brug af alternative energiformer. Disse aktiviteter forventes fortsat i de kommende år. I den forbindelse må jeg fremhæve samfinansieringen af forsknings- og udviklingsaktiviteter og specielt den økonomiske støtte til forskningsmæssige og teknologiske udviklingsfaser samt demonstration af storstilede installationer og disse nye teknologiers markedsgennembrud. I øjeblikket ydes en sådan økonomisk støtte under det sjette rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling. I denne forbindelse vil Kommissionens forslag vedrørende det syvende rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling, der planlægges vedtaget i april 2005, indlede den interinstitutionelle debat om EU's nøgleprioriteter inden for forskning og teknologisk udvikling i de kommende år.
Nu vil jeg gå videre med spørgsmålet om miljøpolitiske mål og konkurrenceevne. Europas forpligtelser - ikke mindst vedrørende klimaændringer - er omsat i en række praktiske energipolitiske målsætninger, der samtidig fremmer industriens konkurrenceevne. Derfor er de miljømæssige mål fuldt ud integreret i de energipolitiske mål og instrumenter. Et godt eksempel er direktiv 2001/77/EF om grøn elektricitet, der har genereret en ekstra indsats med hensyn til produktion og installation af vindmøller. Der er skabt et betydeligt antal job i denne nye og hurtigt voksende industri, hvor nogle europæiske lande nu er førende på verdensmarkedet. Et andet eksempel er direktivet om biobrændstoffer. Produktionen af disse brændstoffer bidrager ikke kun til at opfylde vores Kyoto-målsætninger, men har også en positiv indvirkning på udviklingen af landdistrikter og dermed på vores globale økonomi.
Jeg mener imidlertid, at den vigtigste direkte effekt på vores økonomi vil komme fra en stærk politisk indsats for at øge energieffektiviteten i hele vores samfund. Vi kunne skønsmæssigt spare 20 % af vores samlede energiforbrug på en omkostningseffektiv måde. Energieffektivitet vil ikke alene spare penge, men også skabe job i Europa og være til gavn for miljøet. Derfor har Kommissionen gjort miljøteknologi til en af de politiske prioriteter på dagsordenen fra Lissabon.
Jeg er overbevist om, at miljømæssige mål, forsyningssikkerhed og konkurrenceevne går udmærket i spænd sammen. Kommissionen har tidligere vist, at den er klar til at træffe foranstaltninger på dette område. Jeg agter bestemt at gøre en reel indsats for at styrke disse politikker.
Chichester,
   Hr. formand, i denne forhandling er jeg glad for at kunne erklære mine kapitalinteresser i adskillige olie- og gasselskaber. Overskuddene er gode som følge af virksomhedernes succes og som et middel til fremtidig investering i forskning og udvikling samt erstatningskapacitet.
Højere oliepriser skaber flere penge til regeringerne - ikke olieselskaberne - da skat udgør størstedelen af forbrugernes udgifter til brændstof til vejtransport. Derfor bør dette spørgsmål måske i stedet stilles til medlemsstaterne.
Vi skal passe på med at styre investeringerne og blande os i virksomhedernes investeringsbeslutninger. Regeringer og offentlige organer er ikke specielt dygtige til at vælge vindere. Jeg tvivler på, at de, der forsøger at fortælle virksomhederne, hvad de skal gøre med deres overskud, vil være lige så hurtige til at tilbyde at dele fremtidige tab. Der er i virkeligheden tale om at banke på en åben dør, da virksomhederne allerede investerer meget store summer i alternativ teknologi og tronfølgerteknologi i form af forskning i en lang række forskellige teknologier. De gør det af indlysende udbudsmæssige og kommercielle grunde. Når olien og gassen slipper op, ønsker disse virksomheder at levere alternative og nye brændstoffer i stedet. Shell og BP investerer enorme summer i fotovoltaik og vind og en lang række syntetiske brændstofteknologier. Måske skal kollegerne søge trøst i arbejdsministerens bemærkninger om, at skatter på ekstraordinært store indtægter ikke er på dagsordenen. Sådanne skatter er ikke en sund praksis. Lad markedsmekanismerne fremme indførslen af vedvarende og alternative energikilder.
Paasilinna,
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, vi spørger Kommissionen, om den ville være villig til at forhandle en frivillig aftale med olieselskaber med hjemsted i EU om, at noget af den uventet høje indtjening som følge af de stigende oliepriser skulle investeres i forskning og udvikling med hensyn til alternative energiformer. Det har jeg ikke fået noget klart svar på. Man må overveje, om dette overhovedet ville være fornuftigt. Det er blevet nævnt, at selskaberne allerede gør dette, om end i lille målestok i forhold til, hvor vigtige disse emner er.
Nationale olieselskaber har altid været profitable, ikke bare tilfældigvis og ikke bare sidste år, men i årtier. Indtjeningen på over 60 milliarder euro sidste år er så ufattelig, at den sågar overstiger mange landes statsbudget. For Finlands vedkommende svarer det til det dobbelte. Det handler så mere om lande end bare selskaber.
Den store indtjening skyldes naturligvis Kinas vækst og især situationen i Mellemøsten, altså krigen dér. Det er offentligt kendt, at olieselskaber nogle gange sågar har bidraget til, at der opstod krig eller oprør med stigende oliepriser til følge. Vi ved, at industrien også har karteller, og at der ikke er så meget gentleman over branchen. Der er udkæmpet mange krige om olie i Mellemøsten. Folk har med andre ord fået snavsede hænder af denne substans, som er så vigtig for os alle.
Høje oliepriser er naturligvis meget skadelige for økonomien, og spørgsmålet er nu, om disse profitter vil blive brugt til noget fornuftigt, og hvor fornuftigt. Vi insisterer på, at de skal bruges på forskning i alternative energiformer, som i sidste ende er til gavn for selskaberne selv, som hr. Chichester sagde. På denne måde ville vi samtidig opfylde vores egen del af vores miljømål. Kommissæren sagde, at det er vanskeligt at blande sig i selskabernes forretninger. Det er vanskeligt, fordi de er større end stater, men jeg vil opfordre Dem til at være modig, for vi har et ansvar over for Europas borgere og menneskehedens fremtid. Det er altså ikke ubetydelige ting. Der er faktisk to alternativer, at øge forskningen eller hæve skatterne. Eller måske begge dele. 
Turmes,
   Hr. formand, jeg takker kommissæren for hans klare udtalelser om energieffektivitet. En reduktion af efterspørgslen i både energi- og transportsektoren bliver en af de vigtige løsninger.
I den forgangne weekend besøgte jeg en af de største messer for vedvarende energikilder i Wels i Østrig. Det, man har gjort i Oberösterreich, kunne gøres i andre områder i Europa, fordi kun 7 % af alle nye huse i Oberösterreich i dag opvarmes af olie. 20 % af Europas olieforbrug går til boligopvarmning. I Oberösterreich er man stort set gået helt over til træpiller og andre vedvarende energikilder. Vi har således helt klart brug for et direktiv til at fremme brugen af vedvarende energikilder i opvarmnings- og afkølingssektoren - med andre ord til lavtemperaturenergiformål.
Hr. kommissær, jeg håber, at Deres kollega hr. Barrot vil bidrage til Deres indsats for at effektivisere transportsektoren. Vi er ikke tilstrækkeligt effektive med hensyn til bilstandarder. Vi har brug for et bedre modalskift på transportområdet.
Et andet spørgsmål fører mig videre til noget, som olieselskaberne virkelig kunne gøre. Vi har et direktiv om biobrændstof. Vi skal finansiere gennemførelsen af sådanne direktiver ud fra vores begrænsede offentlige budgetter. Hvad nu hvis vi forpligtede de olieselskaber, der sælger brændstof i Europa, til gradvist at øge minimumsmængden af grønne brændstoffer i pumperne? Så ville betalingen ikke længere skulle komme fra knappe offentlige ressourcer, men fra olieselskabernes enorme overskud. Det ville være et meget klart signal til olieselskaberne om, at de skal investere i alternativer og gøre mere for at fremme dem.
Liese (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det er godt, at vi får lejlighed til at drøfte de vedvarende energiformer i det nyvalgte Parlament. Det er første gang efter valget. Der kommer ganske vist en betænkning fra Industriudvalget, men det vil nok vare nogle måneder endnu. Derfor er det godt, at vi har emnet på dagsordenen.
PPE-DE-Gruppen har imidlertid ikke underskrevet forespørgslen, fordi vi nærer en vis tvivl om den måde, det nu bliver fremført på. Jeg er enig i de betænkeligheder, som kommissær Piebalgs gav udtryk for. Et andet spørgsmål er også, at der jo findes nogle virksomheder, som allerede gør rigtig meget inden for den vedvarende energi, og andre, som endnu ikke gør det, og hvis man behandler de to grupper ens, er det ikke differentieret nok. Vi må gøre noget. Vi politikere i Europa og på det nationale niveau må skabe de rigtige rammebetingelser, så de, der investerer meget i vedvarende energiformer, får gode rammebetingelser og opmuntres ekstra. Jeg takker kommissær Piebalgs for hans klare og principielle udtalelser. Jeg er enig i, at vedvarende energiformer er en vigtig del af en strategi, som mindsker vores afhængighed af fossile brændstoffer og hjælper os med at nå Kyoto-målene. Et andet vigtigt område er energieffektiviteten, og vi mener, at også kerneenergien bør yde et bidrag.
Men jeg vil gerne lægge kommissæren og kollegerne en sidste tanke på sinde. Jeg tror, vi bliver nødt til at omprioritere inden for de vedvarende energiformer. Der er gjort rigtig meget inden for vindkraft og fotovoltaik. Men vi ved, at disse to former også fører problemer med sig. For fotovoltaikkens vedkommende skal vi stadig bruge rigtig mange penge for at spare en t CO2. Der er langt større potentiale i biomasse og også i udnyttelse af varme, altså solenergi, til opvarmningsformål. Kommissionen styrer i den rigtige retning, hvis den tager fat på dette emne og generelt forbedrer rammebetingelserne i Europa for udnyttelse af solenergi til opvarmningsformål og for udnyttelsen af biomasse. Her tror jeg, De vil få støtte fra alle grupperne i Parlamentet. 
Panzeri (PSE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg lyttede til kommissærens redegørelse, som forekom mig klar. Jeg mener dog ikke, at svaret var tilstrækkeligt i betragtning af den forespørgsel, der er stillet. Vores anmodning er fornuftig, rimelig og sammenhængende.
I Europa skal vi tage nogle alvorlige problemer op, som De er bekendt med. Det første er, at EU bruger stadig mere energi og importerer stadig flere energiprodukter, det andet er forholdet mellem energiudviklingen og miljøet, navnlig efter Kyoto-protokollens gennemførelse, og det tredje er livskvaliteten i vores byer set ud fra et energiforureningsmæssigt synspunkt.
Disse aspekter gør det i stadig større grad nødvendigt at overveje fremtidens energi, ikke mindst de vedvarende energikilder, og konstant at forske i alternative energikilder. Jeg tror, at vi ved at fremme vedvarende energi kan bidrage til målsætningerne for den generelle energipolitik, forsyningssikkerheden og konkurrenceevnen samt styrke og forbedre miljøbeskyttelsen og den bæredygtige udvikling.
Der er en generel bevidsthed og overbevisning om, at det i den forbindelse utvivlsomt er nødvendigt med konsekvente politiske valg, men også med betydelige offentlige og private midler. Netop i dette tilfælde finder jeg det helt naturligt at bede økonomiske aktører som olieselskaberne - der har nydt godt af særlige markedsforhold og derfor har opnået en fortjeneste af en vis størrelse - om sammen med andre aktører og med en passende finansiering at deltage i planer og projekter for vedvarende og alternative energikilder.
Det ville ikke være et eksempel på, at virksomhedernes udbyttefrihed begrænses - den bør tværtimod være uændret - men et seriøst eksempel på det, man almindeligvis kalder "virksomhedernes sociale ansvar". Blandt de mulige indgreb, der allerede er blevet nævnt, er indsatsen over for metropolerne og storbyerne - hvor der investeres ressourcer i at sanere dem ud fra et energi- og miljømæssigt synspunkt - efter min mening meget vigtig.
Det er vigtigt at sende et klart signal om, at der skal ske en ændring, og her er det absolut nødvendigt, at alle giver et bidrag, også olieselskaberne. Det ville være et nyttigt svar, som Kommissionen kunne give alle de europæiske borgere. 
Smith (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg lyttede til kommissæren med et spirende håb om, at denne forhandling vil føre til mere end blot den sædvanlige varme luft og de sædvanlige hurtige replikker om dette emne.
Da jeg kommer fra Skotland, har jeg en traditionsbunden interesse i emnet. Vi er kun lidt over 5 millioner indbyggere, og alligevel har University of Scotland beregnet, at vi kan dække 1 % af verdens behov for vedvarende energi. Det ville have en værdi på ca. 14 milliarder britiske pund eller 20 milliarder euro pr. år. Grøn energi er ikke nogen slagvare. For at opnå dette har vi brug for lederskab, hvilket den skotske regering desværre ikke leverer. I Skotland og Europa har vi brug for en sammenhængende energiplan. Kommissionen er i en ideel position til at levere det lederskab og den struktur, som disse nye teknologier har brug for.
Vi hørte i sidste uge, at de europæiske organisationer for vedvarende energi beder om bevillinger på 250 millioner euro under det syvende rammeprogram for forskning. Jeg opfordrer Kommissionen til at nå og overgå dette beløb.
Langen (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg er meget taknemmelig over for kommissæren, fordi han besvarede kommunisternes og socialisternes spørgsmål så sagligt. 
For det, der her blev sagt af ideologisk …
Ja, hr. Swoboda, hør godt efter. Hvad De har pakket ind i Deres spørgsmål af ideologiske præmisser, det trodser enhver beskrivelse. Kommissæren svarede sagligt, han benyttede lejligheden til at præsentere nogle udgangspunkter for hans perspektiver for en fornuftig energipolitik.
Men at bruge energi- eller olieselskabernes som en anledning til at aflede opmærksomheden fra ens eget ansvar for vedvarende energiformer, det mener jeg er en fejl, som socialisterne og kommunisterne må forsvare her.
Vi har lige hørt tallene - 60 milliarder euro i overskud! Oliepriserne, hr. kollega Turmes, drives jo ikke kun i vejret af de olieproducerende lande og oliekoncernerne, men især også af staterne via afgifterne. Alene i Tyskland skønnes det, at der hvert år opstår ekstra afgifter på over 30 milliarder euro for borgerne. Derfor bør en sådan forespørgsel ikke aflede opmærksomheden fra problematikken, og jeg er taknemmelig for, at De Grønne og De Liberale har udvidet problematikken, så vi i dag kan føre en fornuftig, samlet debat.
Jeg mener, at det, vi kan gøre, er lagt frem. Vi husker jo stadig tydeligt diskussionen om biobrændslet. Det skyldtes ikke Europa-Parlamentet, at der ikke kom nogen tilblandingspligt, det skyldtes medlemsstaternes uvilje. Og så vil De, hr. Swoboda, pålægge Kommissionen en opgave, som den aldrig nogensinde vil kunne løse. Vi må blive på jorden, hvor vi har mulighed for at handle, nemlig omkring energiforsyningssikkerhed, udvikling af alternative energiformer, støtte til forskning, den samlede ramme. Her skal vi varetage dette ansvar, men ikke aflede opmærksomheden ved at gøre store overskud i oliekoncernerne til temaet her.
I 1973 skønnede man, at oliereserverne ville slå til til endnu 30 år. I dag er der nok til en meget længere periode, fordi man også har brugt disse overskud til at finde nye olieforekomster. Det satser vi på, at man dér varetager ansvaret for en sikker energiforsyning. 
Van Nistelrooij (PPE-DE ).
   - Hr. formand, for tre måneder siden, den 10. og 11. december, deltog jeg på Europa-Parlamentets vegne i Nordisk Råds, Den Baltiske Forsamlings og Benelux-samarbejdets rådgivende interparlamentariske Råds trilaterale energikonference. Det drejede sig især om fremme af vedvarende energi og om atomenergiens fremtid. Der blev forelagt et fremragende dokument, (bæredygtige og sikre energiforsyninger), som også vil blive drøftet i Udvalget om Industri, Forskning og Energi i slutningen af denne måned. De parlamentariske delegationer på konferencen konstaterede endnu en gang, at vi ikke har nået de mål, som vi opstillede i Göteborg og i Lissabon. Vi er ikke i stand til at forøge procentdelen for vedvarende energi fra 6 % til 12 %.
I betragtning af det begrænsede forråd af fossile brændstoffer må vi arbejde på at intensivere forskningsprogrammerne. Det vil vi også gøre i Parlamentet ved behandlingen af Locatelli-betænkningen på onsdag. Kombinationen af private og offentlige midler er den rette løsning for Lissabon-strategien. Behovet for nye investeringsvarianter og nye former - partnerskab mellem den offentlige og den private sektor, om De vil - tages også op til diskussion.
Kommissær Piebalgs kan roligt indlede drøftelser inden for Parlamentets prioriteter og på et frivilligt grundlag - jeg taler ikke om skjulte energibeskatninger, som er uacceptable - men inden for disse rammebetingelser. De europæiske investeringer i f.eks. brintteknologi, som gruppen på højt niveau anbefaler, er nødvendige. Vi ved, at olieselskaberne i øjeblikket har mange muligheder. De er vigtige partnere, og de gør allerede meget, men det er umuligt at få dem overtalt på et frivilligt grundlag. Må jeg få at vide af kommissæren, hvordan han giver sig i kast med de samtaler, som han hentydede til? 
Vakalis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, jeg vil gerne sætte spørgsmålet om vedvarende energikilder i forbindelse med Lissabon-strategien og imødegåelsen af klimaforandringerne med Kyoto-protokollen.
Gennemførelsen af protokollen har to fordele og en ulempe.
Fordelene er a) beskyttelsen af miljøet og menneskets sundhed og b) det pres, der er for at gennemføre teknologisk innovation.
Ulempen er, at man, indtil innovationen kan markedsføres, står med et problem i form af negative konsekvenser for industrien som f.eks. en eksportnedgang på mellem 3,8 og 5,1 %.
Der er ingen tvivl om, at vedvarende energikilder kan bidrage til en sikker energiforsyning til Europa, men de kan også bidrage til Lissabon-strategien ved teknologisk udvikling, eksport af teknologi, jobskabelse og miljøbeskyttelse.
Imidlertid er det konstateret, at der er en stor kløft, fra man har fundet frem til og kan fremvise innovative teknologier, til de reelt kommer på markedet, og denne kløft, mener jeg, er absolut nødvendigt at få fjernet så hurtigt som muligt.
Hvilke foranstaltninger agter De at træffe som kommissær i denne retning, hvis man ser bort fra arbejdet - og/eller muligheden - for at fremme frivillige aftaler med energiindustrien?
Olajos (PPE-DE ).
   - Der er i dag ingen tvivl om, at vi i lyset af klimaforandringerne og af hensyn til energiforsyningssikkerheden bliver nødt til at gøre fremskridt i brugen af vedvarende energiformer. Selv hvis man brugte en del af olieselskabernes overskud på det, er jeg ikke sikker på, at det ville være nok. Vi bliver nødt til at gå frem på mindst to andre fronter, nemlig engagement fra medlemsstaternes side og centraliseret forskning og udvikling. Lad os se på det første, engagement og initiativer fra medlemsstaternes side. 
I henhold til Kommissionens redegørelse til Parlamentet "har flere lande endnu ikke taget praktiske skridt til at nå de fastsatte mål", og på fællesskabsniveau er målet om, at 22,1 % af energien i 2010 skal komme fra vedvarende energiformer, i fare, og kun 18-19 % ser ud til at være realistisk. 
Der er meget store forskelle på de enkelte medlemsstaters præstationer med f.eks. mit eget land Ungarn på sidstepladsen og et mål på kun 3,6 % i 2010, selv om det har Europas største geotermiske energiressourcer, som hidtil ikke har produceret en eneste watt elektricitet. Derfor støtter jeg oprettelsen af en konference om vedvarende energiformer, som kunne behandle de forskellige situationer i medlemsstaterne og forsøge at nå frem til en aftale. Det er også afgørende, at medlemsstaterne er ansvarlige for at sikre, at miljøvenlig elektricitet kan få en del af markedet og tage højde for de administrative, juridiske, tekniske og netadgangsmæssige forhindringer. 
Større støtte og medfinansiering er nødvendig, ikke bare fra EU's side, men også fra medlemsstaternes. Kommissionen bør gøre alt for at sikre, at medlemsstaterne har større finansiel adgang til udvikling, og også at de eksterne omkostninger bør indgå i prisen på den forbrugte energi. Det er meget bekymrende at se, at der i de sidste 20 år er brugt stadig færre penge på forskning og udvikling i vedvarende energiformer på nationalt og europæisk niveau. Jeg foreslår, at man i det syvende forskningsrammeprogram, som starter i 2007, opretter et særskilt udgiftsområde til forsknings- og udviklingsprogrammer for vedvarende energi. 
Piebalgs,
    Først vil jeg gerne takke de ærede medlemmer af Europa-Parlamentet for denne forhandling. Energipolitikken er ikke debatteret tilstrækkeligt i hverken Parlamentet eller EU. Jeg håber ikke, at offentligheden udelukkende betragter energipolitikken ud fra et klimaændringsmæssigt perspektiv. Energipolitikken er så vigtig, at den skal debatteres ordentligt.
Dagens forhandling viser, at vi kan fremme markederne ved at skabe de rette betingelser. EU har opnået en bemærkelsesværdig succes. Det faktum, at vi spørger os selv, hvordan vi kan nå målet på 22 % grøn elektricitet, når de aktuelle prognoser lyder på utilstrækkelige 19 %, er allerede en succes i sig selv. Vi skal fortsat stille specifikke krav for at tilskynde markederne til at reagere. Kommissionen vil forelægge konkrete nye forslag vedrørende vedvarende energikilder, biomasse og rene køretøjer, og den arbejder med nye forslag. På denne måde kan vi tilskynde markedet til at opfylde samfundets behov. Samtidig består den største udfordring i at fremme en samordnet indsats for at skabe nye teknologier. Opsamling og oplagring af CO2 og andre nye miljøteknologier er nu på dagsordenen. Det er et af de områder, hvor Kommissionens aktioner skal styrkes gennem en indsats fra medlemsstaterne og industrien. Jeg ser frem til at samarbejde med Europa-Parlamentet om at nå sådanne energipolitiske mål.

Chichester (PPE-DE ).
   - Hr. formand, de af os, der forblev tavse, mens hr. Swoboda ydede sit bidrag til forhandlingen, ville have været taknemmelige, hvis han havde holdt sine bemærkninger for sig selv eller måske havde fremsat dem bagefter. Det er uhøfligt over for parlamentsmedlemmmerne at afbryde andres taletid. 
Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, jeg mener nok, man må have lov at forsvare sig, når et medlem af Parlamentet af demagogiske grunde bliver ved med at skære kommunister og socialdemokrater over samme kam. De ville nok også protestere, hvis De blev slået i hartkorn med eller andre partier endnu længere til højre. Det er et medlems gode ret at forsvare sig mod sådanne fornærmelser. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0038/2005) af Ingo Schmitt for Transport- og Turismeudvalget om Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om et EU-flyveledercertifikat (KOM(2004)0473 - C6-0076/2004 - 2004/0146(COD)).
Barrot,
    Hr. formand, mine damer og herrer, under forligsproceduren om pakken om det fælles europæiske luftrum understregede Parlamentet, at det var nødvendigt at finde en balance mellem pakkens forskellige dele for at behandle de institutionelle, økonomiske og tekniske aspekter og samtidig udvikle en solid social side. Kommissionen lovede at stille forslag om et EU-flyveledercertifikat hurtigt. I dag drøfter De dette EU-certifikat.
Kommissionens direktivforslag har tre mål. For det første mener Kommissionen ligesom Parlamentet, at det er meget vigtigt, at de forskellige elementer i pakken om det fælles luftrum bliver udviklet i et afbalanceret forhold. Dette forslag er en central del af den sociale søjle. Derfor har arbejdsmarkedets parter medvirket til at forberede direktivet.
Det andet mål, grunden til at vi foreslog at indføre et EU-flyveledercertifikat, har at gøre med sikkerheden. Dette fælles certifikat vil gøre det muligt at forbedre sikkerheden i afviklingen af flytrafikken ved at forbedre flyveledernes uddannelse. Desuden giver forslaget os også mulighed for at identificere og, hvis det er relevant, vedtage Eurocontrol sikkerhedskravene om uddannelse af flyveledere og overføre dem til EU-lovgivningen.
Det tredje mål er, at der med lovgivningen om det fælles luftrum bliver etableret grænseoverskridende funktionelle luftrumsblokke for at mindske opsplitningen af luftrummet. Certifikatet vil gøre det lettere at organisere disse tjenester på begge sider af grænserne og vil bidrage til arbejdskraftens bevægelighed inden for flyveledertjenesten.
Lad os nu se på de midler, der er brugt for at nå disse tre mål. For at få fjernet de mange forskellige nationale regler introduceres der med direktivet høje EU-standarder for alle de færdigheder, som er vigtige for sikkerheden. Det drejer sig især om adgangsbetingelser, kvalifikationernes struktur, godkendelserne, indholdet af den grundlæggende flyvelederuddannelse og sprogkundskaber, både på engelsk og modersmålet. Problemet med sprogreglerne var et af de mest følsomme punkter under drøftelserne i Rådet. Kommissionen havde taget udgangspunkt i allerede accepterede internationale standarder. Det, forslaget bidrager med, er derfor ikke så meget at udarbejde disse standarder som at sætte dem ind i en EU-ramme, der gør, at de kan anvendes på en virkelig harmoniseret måde. Jeg har især store forventninger til certificeringen af uddannelsesudbydere, som giver en solid garanti for, at man kan udstede et certifikat på højt niveau.
Som De nok ved, går Rådets arbejde godt fremad, og en generel holdning blev vedtaget i Rådet (transport) den 9. december. Denne holdning respekterer logikken i vores forslag, og jeg vil sige, at det præciserer vores forslag en række steder eller styrker det, især hvad angår den praktiske forvaltning, f.eks. med hensyn til gensidig anerkendelse eller direktivets anvendelse på eksisterende certifikater. Jeg kan faktisk se, hr. Schmitt, at de fleste af Deres ændringsforslag omhandler de samme emner, som dem Rådet har taget op.
Mine damer og herrer, vedtagelsen af denne betænkning er et skridt hen mod konvergens mellem Parlamentets og Rådets holdninger. Jeg har indtryk af, at Rådet er indstillet på sammen med Dem at undersøge de nødvendige forlig med henblik på en hurtig vedtagelse af teksten, og jeg kan bekræfte, at betænkningen i høj grad er på samme bølgelængde omkring det mest følsomme punkt, nemlig sprogreglerne. Forslagene i hr. Schmitts betænkning er en afbalanceret forening af legitime sikkerhedshensyn og flyveledernes mobilitet og frie bevægelighed. Derfor, hr. formand, afventer Kommissionen fortrøstningsfuldt Parlamentets holdning i denne sag.
Jeg vil gerne takke hr. Schmitt igen og sige, at vi med dette flyveledercertifikat vil kunne bevæge os hen mod et fælles luftrum, som er sikrere for alle europæere. Derfor har jeg tillid til, at Parlamentet vil hjælpe os med dette konstruktive initiativ. 
Schmitt, Ingo (PPE-DE ),
    Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, mange tak for Deres indlæg, som faktisk også præciserede, at vi har et forslag fra Kommissionen, som for store deles vedkommende også accepteres af Parlamentet og også er ønsket sådan af Rådet. Derfor bør vi forsøge at få lavet et fælles direktiv så hurtigt som muligt, som så også træder i kraft.
Situationen i Europa er stadig kendetegnet af, at det europæiske luftrum er et af de stærkest belastede i verden. Det store trafikvolumen på den ene side mødes imidlertid ikke af et fleksibelt rum, men tværtimod af en opsplittet europæisk himmel. Den dag i dag har vi i medlemsstaterne den situation, at flysikringssystemerne ofte ikke er kompatible. Nationale forskrifter, procedurer og præstationsniveauer er ofte på dagsordenen. Det var også udgangspunktet for, at Kommissionen og Parlamentet under overskriften "fælles europæisk luftrum" for knap to år siden vedtog fire initiativpakker med det formål langt om længe at få gjort op med denne opsplitning på den europæiske himmel.
Dengang var jeg noget forbeholden, fordi alt det, som Parlamentet havde forestillet sig og ønsket under disse initiativpakker, desværre ikke kunne gennemføres fuldt ud i Rådet. Men i øjeblikket er der grund til at tro, at medlemsstaterne - i hvert fald når det gælder de grænseoverskridende luftrumsblokke - åbenbart alligevel er indstillet på at nærme sig hinanden, så vi måske alligevel inden for en overskuelig tid kan skabe et fælles luftrum i Europa.
Dengang satte vi imidlertid også - som De sagde - andre ønsker på dagsordenen i forbindelse med de fire forordninger, fordi det blev klart under debatten, at der er mange andre ting, der ikke er kompatible inden for flysikring, både hvad angår hardware, teknikken og flyveledertjenesten. Det kan undre, når man tænker på, at mange af forudsætningerne og standarderne i dag er reguleret i internationale bestemmelser fra ICAO eller Eurocontrol. Alligevel har vi i næsten alle medlemsstater forskellige ordninger, som fører til, at autorisationen af flyvelederne ikke er kompatibel. Derfor er denne harmonisering efter min opfattelse tvingende nødvendig. Jeg tror, vi kan opnå tre ting med den.
For det første opnår vi gennem tilpasningen af uddannelse og efteruddannelse - naturligvis på et højt niveau - en endnu større sikkerhed, som altid er værd at stræbe efter. Som De selv var inde på, er den sproglige kompetence helt central i denne forbindelse, og den er i dag ikke sikret på alle områder. Det andet punkt, som De også understregede, er, hvem der skal stå for uddannelsen. Hvordan bliver udbyderen kontrolleret, hvordan bliver der certificeret? Samtidig skal en uafhængig instans fremover kunne kontrollere, hvad der bliver præsteret, hvor god uddannelsen er, og hvor godt de uddannede flyveledere senere udfører deres tjeneste.
Et tredje punkt, som jeg også mener er vigtigt, er, at flyvelederne indtil i dag normalt ikke har haft mulighed for at udøve deres erhverv i en anden medlemsstat på grundlag af deres uddannelse.
Jeg mener, at alle disse tre punkter er vigtige, og derfor bør vi hurtigst muligt sætte dem i værk. Det er der heller ikke uenighed om, hvis jeg bedømmer det rigtigt, det var i hvert fald stemningen i det kompetente udvalg. Der blev min betænkning vedtaget med stort flertal. Det fremgår også af samtaler med kollegerne, at der stort set ikke er uenighed. Der er som altid fortsat uenighed med Rådet på små punkter, men jeg tror, at vi hurtigst muligt vil nå frem til en fælles ordning.
Jeg vil gerne takke alle kolleger, som har bidraget til denne betænkning med nyttige forslag, inspiration eller kritik af det ene eller andet punkt, så vi alt i alt er nået frem til et resultat, som gør, at vi i fællesskab i Parlamentet kan træffe en positiv beslutning.
Rack,
    Hr. formand, hr. næstformand i Kommissionen, kære kolleger, i PPE-DE-Gruppen overlader vi som regel spørgsmål om lufttrafik og flysikkerhed til Ingo Schmitt, fordi vi som oftest kan tilslutte os hans forslag, som fortiden har vist.
Derfor er det ikke så mærkeligt, at vi også fuldt ud kan identificere os med det arbejde, som ordføreren Ingo Schmitt har udført. Vi takker ham, fordi han har ydet et væsentligt bidrag til, at der på grundlag af en god kommissionstekst er opstået en forhåbentlig endnu bedre tekst. Efter det, vi har hørt, ser det ud til, at også Rådet vil være med, og at der således er enighed mellem de tre parter. Som det allerede er blevet nævnt, gik vi i udvalget næsten enstemmigt ind for maksimal ansvarsbevidsthed og kompetence. Vi har uddybet disse generelle mål i en række specifikke anvendelser.
Et vigtigt aspekt af dette tema er allerede blevet nævnt, nemlig spørgsmålet om sproglig kompetence, især i engelsk. Vi har set alt for mange tragiske sager, hvor kommunikationsfejl har været den egentlige årsag til alvorlige ulykker.
I udvalget var det - og det er også blevet nævnt af ordføreren, og indirekte af Kommissionen - et næsten enstemmigt resultat. Det er ikke udtryk for, at vi ikke finder denne betænkning vigtig, men for, at vi i denne sag faktisk er nået frem til en meget vidtgående konsensus. Vi ønsker, at denne konsensus også bliver understreget ved afstemningen i salen af et så stort flertal som muligt, så vi kan komme det meget omtalte europæiske luftrum et vigtigt skridt nærmere. 
Stockmann,
   Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, først min tak til ordføreren. Direktivet om godkendelse af flyveledere er et vigtigt skridt til at gennemføre vores store mål om et fælles europæisk luftrum. For det første er det en forudsætning for, at der kan skabes funktionelle, grænseoverskridende luftrumsblokke. For det andet har vi nu også på dette område en harmoniseret godkendelses- og uddannelsesforudsætning på højt niveau. Det giver også mulighed for større mobilitet blandt flyvelederne, og det er der stort behov for med 1.500 manglende flyveledere i Europa. For det tredje bidrager de fælles bestemmelser på højt niveau til en markant forbedring af sikkerheden.
I denne forbindelse glæder det mig, at ordføreren også har taget min idé op om at indføre en harmoniseret uddannelse i håndtering af krisesituationer. Det betyder, at vi i Europa er bedre forberedt på ekstreme situationer som flykapringer eller andre farlige situationer.
For at øge mobiliteten er det også vigtigt for os, at vi kan reducere overdrevne nationale krav med hensyn til de lokale sprog til begrundede enkeltstående tilfælde - her taler jeg udtrykkeligt ikke om engelsk. Kun på den måde kan vi forhindre, at markederne lukkes ad bagdøren. Samtidig tager vi socialdemokrater fagforeningernes bekymringer alvorligt. Derfor vil vi også være sikre på, at den sociale dialog er eksplicit forankret i dette direktiv. Det er også vigtigt for os - netop i lyset af den ophidsede diskussion om tjenesteydelsesdirektivet - at vi for flyveledernes vedkommende har forankret værtslandsprincippet, for det første for at forhindre social dumping, men på den anden side også for at skabe mulighed for teamfølelse mellem de flyveledere, der arbejder sammen, i stedet for at underminere den. Erhvervet som flyveleder er nu mere end nogensinde før et attraktivt, europæisk erhverv, og jeg håber, at mange flere unge mennesker end tidligere vil vælge en sådan karriere. 
Lichtenberger,
   Hr. formand, hjertelig tak især til ordføreren, som har formået at afslutte dette spørgsmål med stor konsensus, i en meget behagelig tone og meget sagligt, i hvert fald i udvalget.
Jeg vil gerne nævne nogle punkter, som var meget vigtige for mig i denne forbindelse. Det er for det første at forhindre social dumping. Det kan vi ikke tillade på et område med så store sikkerhedsopgaver, og det har der også været enighed om hele vejen igennem.
Det andet punkt er, at uddannelse og sikkerhed kommer i første række for os alle, og her har vi i højere grad også brug for træning af særlige situationer, f.eks. i tilfælde af flykapringer og lignende, for her opstår der ekstreme belastninger i dette erhverv.
Det tredje punkt er, at jeg også fandt det vigtigt, at vi som opfølgning på dette direktiv skridt for skridt får personalet i hele sikkerhedskæden med, hvis det har relevant del i beslutningsprocessen, for vi må harmonisere generelt på området og sikre mobiliteten.
Jeg vil ikke undlade at komme med en bemærkning om sprogene. Det var jo et af de mest interessante og hedest debatterede emner, og man fik nogle gange indtryk af, at det ikke så meget handlede om at beherske værtslandets sprog som om at oprette hindringer ad bagdøren. Dertil siger jeg, at det ville være et forkert kriterium, hvis det drejede sig om at oprette hindringer i denne retning. Vi skal være opmærksomme på en særdeles god beherskelse af engelsk, og det har vi sikret med dette direktiv. Jeg takker alle kollegerne for det gode samarbejde. 
Markov,
   Hr. formand, kære kolleger, min gruppe har i trafikudvalget stemt for hr. Schmitts betænkning, selv om vi naturligvis er lidt kede af, at vores forslag om at betragte flyveledertjenesten som en offentlig tjeneste ikke kom igennem.
Alt i alt må man imidlertid ærligt konstatere, at den fremgangsmåde, som hr. Schmitt har valgt, stemmer helt med vores idé, nemlig harmonisering, og i sidste ende kan harmonisering også være et mål i sig selv for EU, uanset på hvilket område. Hvis det lykkes os at harmonisere visse politiske områder og skabe ens forudsætninger, så vil det under alle omstændigheder altid forbedre den sociale standard, det forbedrer altid sikkerheden, og så fører det også altid til en mere fair indbyrdes konkurrence.
Det er denne vej, ordføreren er gået. Han har naturligvis også taget visse andre ting op, og jeg vil gerne nævne to af dem. For det første, som den forrige taler sagde, at vi for flyveledernes vedkommende har sagt, at det skal være lovgivningen i det land, hvor flyvelederen udfører sine tjenester, der skal gælde.
Fru Lichtenberger, jeg kender Dem efterhånden for godt. De sagde, at social dumping under ingen omstændigheder må finde sted på dette område. Social dumping må ikke finde sted nogen steder! Hvis vi gør det til et princip i dette direktiv, så har vi også gode chancer for at ændre tjenesteydelsesdirektivet generelt, fjerne oprindelseslandet, fordi dette virkelig fører til erosion af lovgivningen og til social dumping.
Et andet punkt, som naturligvis også interesserer mig som ordfører for kontroller inden for vejtrafikken, er hr. Schmitts forslag om, at der skal være fælles eller harmoniserede sanktioner. Jeg håber meget, at det kommer igennem i Rådet, for det har vi også brug for på vejene.
Det går ikke, at forskellige medlemsstater vurderer ens overtrædelser forskelligt. Her er der efter min mening stærkt brug for en harmonisering i EU, og derfor håber jeg, at De får det igennem. Det bliver min tur lidt senere under andenbehandlingen af min betænkning, og så vil chancerne naturligvis være større for, at jeg så også vil klare det med min betænkning. Derfor endnu en gang mange tak til ordføreren. 
Nattrass,
   Hr. formand, denne mødeperiode omfatter drøftelser af et direktiv, hvori det fastslås, at flyveledere skal forstå engelsk på tilfredsstillende måde i alle medlemsstater. Engelsk er allerede flyveledernes sprog. Disse forslag nedsætter kravene til at kunne tale engelsk blandt alle flyveledere. Gode engelskkundskaber er et af adgangskravene for at kunne uddanne sig på Eurocontrol. I ændringsforslag 17 står der, at "medlemsstaterne kræve kundskaber svarende til niveau 5 i ICAO-færdighedstesten i engelsk og/eller i det lokale sprog". "Eller" betyder "eller" på alle sprog. Det truer sikkerheden. Betænkningen indeholder sætninger som f.eks.: "Medlemsstaternes ret til at udarbejde nationale påtegninger gælder kun i undtagelsestilfælde." Det er ikke engelsk, det er EU-kancellistil. Verdens luftfartsselskaber frygter EU's bekostelige ønske om at lade flyveledelsen gå fra radar til Galileo, men EU's flyveledelsesdagsorden handler i virkeligheden ikke om flyveruter, men om EU-kontrol og kontrol for kontrollens skyld.
Janowski,
   Hr. formand, medlemmer af Kommissionen, mine damer og herrer, de emner, der bliver behandlet i Parlamentets og Rådets direktiv om et EU-flyveledercertifikat, er centrale emner inden for sikkerheden i den civile flytrafik. Vi kan ikke tillade os at være ligeglade eller tillade nogen slaphed i procedurer og foranstaltninger på dette område, for ethvert problem kan udgøre en trussel mod menneskers liv og helbred. Derfor mener jeg, at dette direktiv er nødvendigt og meget vigtigt.
Hvis himlen over os skal behandles som et fælles europæisk luftrum, er der brug for præcise og klare regler. Disse regler skal også omfatte flyveledercertifikater, fordi flyveledernes arbejde skal opfylde de højest mulige standarder for ansvarlighed og professionalisme. Samtidig med den specialiserede uddannelse til arbejdet under normale forhold, som vi håber altid vil være fremherskende, er det vigtigt, at der gives uddannelse til usædvanlige situationer eller kriser, som kunne opstå. Flyveledere skal derfor være mennesker med en del teoretisk viden og omfattende praktiske færdigheder. De skal være i fremragende fysisk og psykisk form, hvilket betyder, at det er nødvendigt med regelmæssige helbredsundersøgelser, og de skal være mennesker, som kan bevare roen og kontrollen selv i usædvanlige situationer som flystyrt og terrorangreb som nævnt af de foregående talere. Med hensyn til sprogkundskaber skal flyveledere naturligvis have meget gode engelskkundskaber, det fælles sprog, men de bør også være flydende på det lokale sprog, eftersom det ville være særlig vigtigt i en krisesituation.
Jeg mener, at disse regler også bør omfatte en form for feedback eller systematisk overvågning af virkningerne af lovgivningen, og de bør omfatte mulighed for at vedtage nødvendige ændringer, især med hensyn til udviklingen inden for elektronik og digital teknologi.
Endelig vil jeg gerne takke ordføreren hr. Schmitt varmt for den indsats, han har lagt i behandlingen af dette emne. Jeg har selv været med til at uddanne polske civile piloter, eftersom dette indtil for nylig var mit job på det tekniske universitet i Rzeszow. Jeg tror også, det ville være en god idé, hvis EU-lovgivning om et så vigtigt emne blev vedtaget og respekteret uden for EU. Der er ikke nogen kunstige grænser i luften, og aeromekanikkens love gælder alle vegne. Principperne for flysikkerhed bør derfor gennemføres i hele verden, og EU kan godt være med til at sikre, at det sker. Mange tak. 
Queiró (PPE-DE ).
   - Hr. formand, vi husker nok alle, i hvert fald de af os, der var til stede under forhandlingerne om dette spørgsmål i den foregående lovgivningsperiode, hvor megen vægt, der blev lagt på de initiativer, der skulle forbedre luftfarts- og flyvekontroltjenesternes organisation, præcision og sikkerhed samt - mere specifikt - gennemføre det fælles europæiske luftrum og forordningerne herom.
Da vi er klar over, at styringen af de komplekse forhold omkring luftfart og flyvekontrol skal ses i et bredere og mere globalt perspektiv, der ikke blot omfatter lufttrafikstringenstjenesterne, men også flyselskaberne og lufthavnene, mener vi, at der med dette direktiv lovgives om en meget vigtig side af del fælles luftrum, nemlig harmoniseringen af certificerings- og uddannelsesbestemmelserne for flyveledere i EU. Direktivet vil komme til at styrke flyveledernes mobilitet og som sagt også fremme udøvelse af flyvekontroltjenester på tværs af grænserne.
Det er imidlertid også vigtigt at afklare, hvilken retlig status der gælder for certifikater udstedt af medlemsstaterne i henhold til de respektive nationale lovgivninger gældende inden direktivets ikrafttræden, idet den nødvendige retssikkerhed må garanteres for disse certifikaters indehavere, og ikrafttræden med tilbagevirkende kraft hindres. Deraf betydningen af det ændringsforslag, som udvalget har vedtaget om denne problematik, et forslag, som plenarforsamlingen forhåbentlig nu vil tilslutte sig ved at vedtage denne betænkning.
Vi ser også med tilfredshed på, at ordføreren - som jeg benytter anledningen til at takke for hans fremragende betænkning - nævner, at de kontakter, som han har haft med de berørte interessegrupper, giver grundlag for den konklusion, at såvel arbejdstagersiden som flyvebranchen ikke blot er indforstået med indførelse af et fælles EU-flyveledercertifikat, men endog ser positivt på det. Dette forhold får ligeledes os til konkludere, at hverken de økonomiske eller de sociale aspekter af det fælles europæiske luftrum, herunder den faglige uddannelse, er blevet tildelt utilstrækkelig opmærksomhed i Kommissionen eller i Parlamentet.
Jeg håber så, hr. formand, at dette initiativ, når medlemsstaterne har gennemført det, til fulde vil indfri alle de mål, som har været hensigten med det, og ikke mindst, at det vil indebære konkrete muligheder for at øge lufttrafikstyringstjenesternes effektivitet og forbedre flysikkerheden til gavn for brugerne, der jo er os alle sammen. 
Savary (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, først vil jeg gerne lykønske hr. Schmitt med hans yderst omfattende og afbalancerede arbejde. Endelig har vi en tekst af meget høj kvalitet, og arbejdet med ændringerne i udvalget tilføjer et vigtigt parlamentarisk bidrag.
Det er en tekst, som følger naturligt efter det arbejde, vi udførte i sidste valgperiode om etableringen af et fælles europæisk luftrum, og denne sociale dimension var absolut afgørende, fordi vi har at gøre med en offentlig sikkerhedsfunktion, som først og fremmest er en menneskelig funktion. Kvaliteten af kontrollen af flytrafikken og flynavigeringen afhænger af menneskene og deres kvalifikationer, og kvalitetskriteriet er naturligvis det høje sikkerhedsniveau.
Jeg mener, teksten lever op til alle disse krav. Jeg kender ikke udfaldet af afstemningen i morgen, men det ser ud til, at det nærmest repræsenterer en anti-Bolkestein-løsning. Det er en øvelse i EU-lovgivning. Det er en øvelse i harmoniseret lovgivning. Det er en øvelse i gensidig anerkendelse med en yderst detaljeret beskrivelse af certificering, godkendelser og gensidig anerkendelse. Jeg er derfor meget tilfreds med det.
Set fra dette perspektiv er ændringsforslag 20 meget vigtigt, eftersom man ønsker at gøre det klart, at flyvelederne er underlagt den sociale lovgivning i det land, de arbejder i. Det vil være en eksplicit bekræftelse på det, vi alle ønsker, dvs. harmonisering, ikke social dumping.
For det andet stiller vi igen ændringsforslag 22 om sektordialogen. Jeg ved, at nogle af kollegerne mener, at det siger sig selv. Vi mener alligevel, det er endnu bedre at sige det, især eftersom udvalget om det fælles luftrum ikke har villet medtage arbejdstagerrepræsentanter, hvilket er helt afgørende for kvaliteten af servicen på dette område. 
Barrot,
    Hr. formand, Kommissionen ser tillidsfuldt frem til den holdning, som Parlamentet vil indtage til denne sag, og jeg vil gerne takke talerne, som alle har understreget det fine arbejde, som Parlamentet har gjort, og takke ordføreren hr. Schmitt. Jeg mener virkelig, at denne betænkning er meget opmuntrende, og jeg vil gerne endnu en gang tilslutte mig rosen og takken til ordføreren fra Transport- og Turismeudvalget.
Jeg vil nu kommentere ændringsforslagene. Jeg vil ikke behandle dem hver for sig, hr. formand. Med Deres tilladelse vil jeg hellere tage dem i grupper. De fleste af ændringsforslagene sigter mod at præcisere teksten i direktivforslaget og at fremhæve sikkerheden, fordi sikkerhed virkelig er tekstens fremmeste formål, eller at indføre fortsat uddannelse inden for sikkerheden. Det gælder for ændringsforslag 1, 2, 3, 5, 7, 8, 9, 11, 12, 13 og 15. Kommissionen kan derfor acceptere alle disse ændringsforslag. Det samme gælder for ændringsforslag 16, som strammer betingelserne for at indføre nationale godkendelser, og for ændringsforslag 18, som sigter mod en forenkling af de administrative byrder.
Kommissionen kan støtte Deres holdning til sprogreglerne, som på en afbalanceret måde forener legitime sikkerhedshensyn og flyveledernes ret til fri bevægelighed, og med Deres ændringsforslag 10 og 17 skabes der ægte konvergens mellem Parlamentets og Rådets holdninger.
En række andre ændringer kan principielt accepteres, hvis ordlyden ændres en smule. Kommissionen støtter fuldt ud princippet bag ændringsforslag 6 om at inddrage og høre arbejdsmarkedet parter. Det understregede jeg allerede i min første tale. Hvad angår ændringsforslag 14, accepterer Kommissionen idéen om bedre uddannelse i sikkerhed, men den mener, at det ville være bedre at behandle det i bilag I, som specificerer uddannelsens indhold.
Så er der det ændringsforslag, som indfører henvisningen til lovgivningen på arbejdsstedet i tilfælde af mobilitet. Jeg forstår fuldt ud logikken bag ændringsforslag 20. Det juridiske grundlag for sådan et forslag er ikke desto mindre sikkerhed, og det mål søges opnået ved at oprette standarder for de centrale betingelser i sagen. Som hr. Savary påpegede, findes der allerede EU-lovgivning om dette emne. Udstationeringsdirektivet fastsætter faktisk, at betingelserne på arbejdsstedet skal gælde i tilfælde af udstationering. Derfor er Kommissionen villig til - i stedet for en artikel, som er fremmed for tekstens formål - at acceptere en betragtning med en eksplicit henvisning til den relevante EU-lovgivning, som De har bedt om.
Som jeg netop sagde, for at bekræfte vigtigheden af at involvere arbejdsmarkedets parter i gennemførelsen og opfølgningen af dette direktiv, særligt som støtte til ændringsforslag 6, foreslår jeg, at en sådan henvisning til den sociale lovgivning tages med i en betragtning. Med andre ord er denne tekst, som grundlæggende drejer sig om sikkerhed, placeret i en kontekst, som består af EU's sociallovgivning, og den kan der fint henvises til i betragtningerne.
Så er der tre ændringsforslag tilbage, som Kommissionen ikke kan støtte, især af formelle grunde. For det første mener Kommissionen, at det er unødvendigt at bibeholde kravet om regnskaber i overensstemmelse med internationale standarder, som kræves i ændringsforslag 19. Uddannelsesudbyderne, dvs. leverandørerne af flyveledertjenester, er allerede dækket af andre EU-regler, og et sådant krav forekommer os at være overdrevet for små uddannelsesudbydere. Kommissionen kan derfor tilslutte sig, at det pågældende stykke slettes helt, idet Deres bekymring om sund ledelse allerede er dækket af andre kilder i fællesskabslovgivningen.
Vedrørende ændringsforslag 21 om sanktionernes struktur foretrækker Kommissionen af beholde standardformuleringen, da den også optræder i den generelle holdning, som Rådet har vedtaget. Der er også ændringsforslag 4, som berører et meget vigtigt aspekt af indførelsen af et certifikat, nemlig hvad man skal gøre med indehavere af nationale certifikater. Efter vores mening er løsningen ikke at udsætte indførelsen af de nye harmoniserede standarder eller at have to parallelle kompetencestandarder ved siden af hinanden. Det ville helt ærligt ikke være godt for sikkerheden. Derfor kan Kommissionen ikke støtte dette ændringsforslag. Når det er sagt, er Kommissionen åben for enhver løsning, som kan føre til en hurtig indførelse af kompetencestandarderne, samtidig med at man sikrer retssikkerheden for nuværende indehavere af certifikater.
Ændringsforslag 22 blev fremsat lige før plenarmødet. Som jeg nævnte tidligere, støtter Kommissionen, at arbejdsmarkedets parter skal høres og inddrages - de er vigtige. Kommissionen mener imidlertid ikke, at det er vigtigt, at en sådan forpligtelse optræder i denne tekst.
Her står vi altså, mine damer og herrer, Kommissionen er meget enig i Deres arbejde. Kommissionen kan virkelig give sin fulde støtte til hr. Schmitts betænkning, og jeg vil gerne tilføje, at Kommissionens og Parlamentets synspunkter virkelig ligger meget tæt op ad hinanden. Det skal virkelig fremhæves, hvor konstruktiv Schmitt-betænkningen er, og hr. Rack sagde lige før, at det oprindelige forslag var godt, men teksten er endnu bedre. Ja, det er sandt, teksten er endnu bedre, og den beviser endnu en gang vigtigheden af Parlamentets arbejde som medlovgiver.
Hvis De godkender denne løsning under afstemningen i morgen, tror jeg derfor, at vi vil have gjort fremskridt med hensyn til at nå de mål, vi har sat os. nemlig at stræbe efter endnu større sikkerhed inden for lufttrafikken. Det er, hvad Europas borgere forventer af os, og det er endnu mere nødvendigt, hvis vi ønsker, at lufttrafikken skal udvikles i retning af en meget høj servicekvalitet, især med et sikkerhedsniveau, som skulle gøre Europas himmel til nok den sikreste himmel i verden. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling (A6-0003/2005) fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 ((12062/3/2004 - C6-0189/2004 - 2003/0184(COD)) (Ordfører: De Rossa).
Andersson (PSE ),
    Hr. formand, jeg vil starte med at beklage, at ordføreren, hr. De Rossa, ikke kan være til stede. Han er det parlamentsmedlem, der har arbejdet med sagen, og som kender stoffet bedst af alle, men han er desværre syg hjemme i Irland og kan ikke deltage i denne forhandling. Jeg er derfor stedfortræder for ham, hvilket ikke er svært, da både min politiske gruppe og jeg har samme holdning som hr. De Rossa til Parlamentets andenbehandling. Vi mener, at vi skal sige ja.
Jeg vil gerne begynde med at sige noget om betydningen af forordning 1408/71. Det er grundlæggende for den frie bevægelighed i EU at gøre det lettere for folk at flytte mellem de forskellige medlemsstater og samtidig kunne oppebære forskellige sociale ydelser. Siden denne forordning trådte i kraft i 1970'erne, er den blevet revideret grundigt. Desuden er der sket forbedringer undervejs. Selv nu er der sket forbedringer, hvilket også er anledningen til ordførerens holdning.
Da vi behandlede sagen i udvalg, var der stort flertal for, at vi skulle godkende Rådets fælles holdning. Afstemningsresultatet var 30 stemmer for og en stemme imod. Hvis ikke jeg husker forkert, kom nejstemmen fra en, som generelt er imod den frie bevægelighed og samarbejdet inden for EU. Der var altså stor enighed under udvalgsbehandlingen og ved godkendelsen af ordførerens holdning. Siden da er den oprindelige holdning ændret, nemlig i spørgsmålet om punkt 2, da vi allerede ved udvalgsbehandlingen vidste, at der var uenighed mellem Kommissionen og Rådet med henblik på nogle specifikke ydelser. Siden udvalgsbehandlingen har vi fundet ud af, at den formulering, som vi anvendte dengang, skaber retsusikkerhed. Vi har derfor fået råd fra Parlamentets Juridiske Tjeneste om at ændre punkt 2. Med støtte fra sin politiske gruppe og fra Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance og Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre har hr. De Rossa således stillet et ændringsforslag, der fjerner denne retsusikkerhed. Ellers er ordførerens holdning uændret.
Et ændringsforslag sigter desuden mod at få os til at afvise den fælles holdning. Jeg vil dog argumentere for, at vi følger ordførerens anbefaling.
For det første bør vi ikke forsinke processen yderligere. Vi ved, at der sideløbende har været en revision af selve forordningen. Nu skal gennemførelsesforordningen også revideres. Det vil ikke gavne denne proces, hvis Parlamentet forkaster den fælles holdning.
For det andet, hvis vi ser på helheden, og hvad vi sagde ved førstebehandlingen, har Rådet faktisk taget stort hensyn til Parlamentets synspunkter, endda stort hensyn. De to synspunkter, som jeg nu omtaler, dvs. at vi for det første ikke skal forsinke processen, og at vores synspunkter for det andet i vid udstrækning er taget i betragtning, gør, at vi bør stemme for den fælles holdning, men med det ændringsforslag, som er stillet for at undgå retsusikkerhed.
Hvad angår de ydelser, som Kommissionen og Rådet har forskellige opfattelser af, bør det afgøres af domstolene med Kommissionens samtykke. Derfor skal vi ikke foregribe de afgørelser, som domstolene kan træffe.
Jeg kan ikke se, at det er i nogens interesse at forsinke denne process eller forkaste den fælles holdning. Det er ikke i Kommissionens, Rådets eller Parlamentets interesse, og det er slet ikke i befolkningens interesse. 
Barrot,
    Hr. formand, jeg vil gerne begynde med at takke hr. Andersson, fordi han springer ind for hr. De Rossa på denne måde, og jeg ønsker hr. De Rossa god bedring. Jeg er meget glad for de store fremskridt, der er gjort med dette forslag, både i Rådet og i Europa-Parlamentet, fremskridt som betyder, at det nu endelig kan vedtages. Kommissionens forslag, som ligger foran os i dag, sigter mod at ajourføre fællesskabsforordningerne om koordinering af medlemsstaternes sociale sikringsordninger for at tage højde for ændringer i national lovgivning, præcisere den retlige situation vedrørende visse artikler i disse forordninger og tage højde for den seneste udvikling i EF-Domstolens domspraksis, særligt med hensyn til bilag IIa til forordning 1408/71.
Jeg vil gerne koncentrere mig om bilag IIa. Dette bilag indeholder en liste over særlige bidragsfrie ydelser, som er koordineret specifikt i den forordning, jeg netop nævnte. Denne koordinering, som Domstolen har stadfæstet, er baseret på bopælsprincippet. Den betyder på den ene side, at de pågældende ydelser ikke kan eksporteres, og på den anden side, at den nye bopælsstat på sit territorium skal yde de ydelser, som er fastsat i dens nationale lovgivning. Ifølge Domstolens seneste domspraksis var det nødvendigt at ajourføre listen over ydelser i bilag IIa og tjekke, at den kun indeholder ydelser, som opfylder følgende kriterier. For det første skal ydelserne være uden bidragspligt, altså være betalt for over skatterne, og for det andet skal det være særlige ydelser. En særlig ydelse ligger et sted mellem social sikring og socialhjælp. Den er særlig, hvis dens hovedformål er at garantere en minimumsindkomst, eller hvis den er specifikt beregnet på beskyttelse af handicappede. Jeg vil gerne understrege det store fremskridt, der er gjort i Rådet, idet medlemsstaternes kompromisvilje har ført til, at en lang række af de nuværende ydelser i bilag IIa er blevet fjernet. Det omfatter især ydelser, som er rettet mod handicappede, men som især sigter mod at gøre dem mere uafhængige ved at forbedre deres helbredstilstand og deres liv. Det gør dem særlige, og de kan derfor ikke længere optræde i bilag IIa.
Jeg vil derfor gerne lykønske Deres ordfører, hr. De Rossa, med hans fremragende betænkning og Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender med dets arbejde. Ordføreren og udvalget har med rette peget på de store forbedringer, som denne forordning vil kunne betyde for borgerne og dermed nødvendigheden af at acceptere Rådets fælles holdning, hvis ikke det opnåede fremskridt skal sættes på spil. Tre medlemsstater mente, at nogle af deres ydelser havde særlige kendetegn, som adskilte dem fra andre ydelser, og at disse ydelser - fem i alt - derfor opfyldte kriterierne for at blive i bilag IIa. Da Rådet ikke ønskede at forhindre, at forordningen kunne vedtages, eftersom den også indeholder væsentlige forbedringer, gik det ind på at beholde disse fem ydelser i bilag IIa og afvente en præcisering fra Domstolen af dens domspraksis. Kommissionen har imidlertid forbeholdt sig ret til at bede Domstolen om at foretage den nødvendige præcisering vedrørende disse fem ydelser i lyset af de kriterier, der er fastsat i forordningen. På grundlag af disse præciseringer og resultater fra Domstolen vil Kommissionen, hvis det er relevant, stille forslag om revision af listen i bilag IIa.
Mine damer og herrer, vi er i gang med et sandt socialt fremskridt. Det er selvfølgelig ærgerligt, at det ikke er fuldstændigt afsluttet, men fremskridtet er så stort, at jeg mener, at Parlamentet har al mulig grund til at acceptere det og dermed give vores europæiske medborgere bedre muligheder for at udøve den mobilitet, som folk i EU bør have uden at miste retten til de ydelser, de har behov for for at klare livets risici. Jeg takker derfor Parlamentet for dets arbejde, hr. formand, og forhåbentlig for at vedtage denne tekst. 
Oomen-Ruijten,
   Hr. formand, i Nederlandene findes udtrykket, at man ikke skal skyde gråspurve med kanoner. Det ændringsforslag, som jeg har stillet, kunne imidlertid godt forklares på den måde. Når jeg desuden ser de bestræbelser, som en række medlemsstater har gjort sig for at overbevise folk om, at det, som PPE-DE-Gruppen har foreslået, er uheldigt, synes jeg, at historien om kanonerne og gråspurvene er rigtig.
Hvad drejer det sig om? Jeg vil gerne skabe nogen klarhed om det. Vi taler i dag om den årlige tilpasning af forordning 1408/71. Denne forordning tilpasses forandringerne i den sociale lovgivning og den sociale sikring i medlemsstaterne. Der ses i den forbindelse på Domstolens retspraksis, og det undersøges, om de elementer, som der anmodes om ved disse tilpasninger, opfylder de almindelige kriterier for mobiliteten og den frie bevægelighed, men også for forordning 1408/71. Medlemsstaternes forslag bedømmes således på forhånd. Vi taler også om bilag IIa, som vedrører en vurdering af visse specifikke kendetegn. Det undersøges, om forslagene indeholder elementer om, hvorvidt visse ydelser skal eksporteres eller ej. Jeg nævner som eksempel den nederlandske bistandshjælp, som ikke behøver blive eksporteret. I Spanien er der bistand eller godtgørelser og ydelser til mobilitet, som ikke behøver blive eksporteret. Det har vi alle sammen konstateret, og derom er der ingen meningsforskel. Hver medlemsstat har foreslået noget til disse lister. Hvad jeg imidlertid ikke forstår, er, at det, selv om vi har fastlagt principper i den nye samordningsforordning, alligevel lykkes os at lade en række medlemsstater slippe godt fra ting, hvorom vi på forhånd har sagt, at de egentlig bør kunne eksporteres.
Normalt ville jeg have overladt det til Kommissionen at løse dette problem. Det er også grunden til, at vi i vores gruppe er gået med til denne ændring. Så kom Juridisk Tjeneste imidlertid og fortalte os, at vi i Parlamentet ikke kan godkende noget, som Domstolen ikke har accepteret. Vi må ikke vedtage en lovtekst, der indeholder elementer, som ikke er lovlige.
Da opstod problemet. Hvad jeg ikke kan forstå, er hvorfor vi tillader, at finnerne ikke behøver eksportere deres børnepenge, at svenskerne ikke behøver eksportere deres ydelser til handicappede børn og til pleje, og at briterne ikke behøver eksportere deres pleje- og omsorgstillæg - som der tilmed er vedtaget et andragende om - mens vi samtidig beder 22 andre medlemsstater, som er nødt til at indordne sig - bl.a. luxembourgerne, grækerne og spanierne - om at eksportere sådanne ydelser. Da Juridisk Tjeneste sagde, at vi ikke burde acceptere dette, spurgte jeg, hvorfor Rådet har accepteret det. Det er på grund af enstemmigheden, at der er en række medlemsstater, som ikke overholder reglerne. Bør Parlamentet gå med til det? Jeg spekulerer på, om dette ikke bør være sidste gang, og jeg synes, at vi simpelthen skal afgive et klart og tydeligt signal, der skal optages i den gennemførelsesforordning, som vi også stadig venter på. 
Lambert,
   Hr. formand, det er sent på aftenen, så tiden er selvfølgelig inde til at tale om forordning nr. 1408: Vi får altid de bedste sendetider til vores drøftelser! Jeg vil gerne takke ordføreren for hans arbejde med denne forordning. Det er med en vis modvilje, at min gruppe har tegnet sig for ændringsforslaget, fordi vi har fuld forståelse for de frustrationer, som fru Oomen-Ruijten netop har givet udtryk for. Vi føler endnu en gang, at en række medlemsstater overholder, hvad de mener er lovens ordlyd frem for lovens ånd. Min gruppe vil imidlertid ikke forsinke gennemførelsen af de øvrige ændringer, der er vigtige og positive for folk, for at vente på passende sager og Domstolens tidsplan, da det måske ikke kommer til at gå specielt stærkt.
Vi er bekymrede over antallet af udelukkelser, ikke mindst fra Det Forenede Kongerige, fordi de specielt påvirker de handicappede og de ældre. Arbejds- og pensionsministeriets websted beskriver invaliditetsydelsen og plejetilskuddet som to af de vigtigste sociale sikringsydelser i Det Forenede Kongerige. Ordlyden er vigtig.
Mange medlemmer modtager breve om sådanne ydelsers betydning for studerende, der studerer i udlandet. Skønt det er sandt, at de kan ansøge om at blive godkendt til særlige ydelser i andre medlemsstater. er det ikke specielt nyttigt i en tid, hvor de f.eks. i Det Forenede Kongerige skal have været bosat i landet i 26 ud af de forudgående 52 uger for at være berettiget til invaliditetsydelse. Det er ikke særligt nyttigt, hvis de har været studerende i perioden fra oktober til juni. Vi kan blot gøre regnestykket.
Vi modtager også breve fra folk, der ønsker at gå på pension i udlandet, hvor forskellen i de udbetalte beløb har stor betydning for, hvorvidt de kan flytte til et klima med en mere positiv effekt på deres sundhed og livskvalitet. Jeg beklager derfor dybt den britiske regerings beslutning om ikke at medtage disse sociale sikringsydelser. Jeg mener, at dens beslutninger i praksis er diskriminerende og en hindring for lige muligheder, og at de ikke passer sammen med begrebet social integration, da den er grænseoverskridende.
Jeg håber, at vi ser en hurtig indsats fra Kommissionen, selv om vi ikke kunne udtrykke det skriftligt.
Clark,
   Hr. formand, i en artikel i det aktuelle nummer af Parlamentets tidsskrift fastslog hr. De Rossa, at hans beslutning blev enstemmigt vedtaget i Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender. Men protokollen viser, at ét medlem stemte imod. Det var mig, og det agter jeg at gøre igen i denne uge sammen med mine kolleger fra UKIP. Lad mig forklare.
I centrum af hr. De Rossas betænkning findes en uafgjort kamp mellem Kommissionen og Rådet om, hvorvidt fem ydelser kan eksporteres. Tre af disse ydelser kommer fra Det Forenede Kongerige. Hr. De Rossa opfordrer til, at betænkningen straks vedtages, så der kan blive ryddet op i forordning nr. 1408/71. Dernæst foreslår han, at EF-Domstolen løser striden om de fem ydelser. Vi mener, at beslutningen om Det Forenede Kongeriges ydelser skal overlades til den britiske regering, der ikke ønsker at eksportere dem. Rådets føromtalte fælles holdning giver den britiske regering medhold. Vi finder det derfor dybt beklageligt, at Kommissionen har skiftet mening. Vi mener, at det bør være op til de enkelte medlemsstater at definere det grundlag, på hvilket deres ydelser skal udbetales, og til hvem. Vi er helt imod tanken om, at hårdknuden skal løses af EF-Domstolen. Ydelser er en del af skattesystemerne. Der er tale om tostrengede systemer, hvor man tager noget og giver noget tilbage. Hvis man blander sig i den ene del, blander man sig i hele skattesystemet. Da EU ynder at hævde, at det ikke har nogen kompetence i skattespørgsmål, bør det overhovedet ikke blande sig i ydelsessystemet.
Afslutningsvis vil jeg vende tilbage til hr. De Rossas artikel, hvori det bemærkes, at Finland og Sverige også bestrider opførelsen af to ydelser på listen. Vi respekterer deres holdning. Artiklen viser, at Kommissionen har fritaget det irske omsorgstillæg i overensstemmelse med den irske regerings ønsker. Det er forkert og uretfærdigt, at Det Forenede Kongeriges omsorgstillæg ikke er fritaget. Hvad angår Det Forenede Kongeriges tre ydelser, vil jeg klart og tydeligt sige, at den valgte britiske regering skal behandles som dens irske pendant i denne henseende og dermed basta.
Novak (PPE-DE ).
   - Social sikkerhed er en værdi, som vi går ind for i EU's medlemsstater. Det er en ting, som er endnu vigtigere for alle dem, der er uarbejdsdygtige på grund af handicap, sygdom eller alder.
Den øgede mobilitet i EU-landene har været ledsaget af et voksende antal problemer, som skal løses så ikke-diskriminerende som muligt. Derfor skal de sociale sikringssystemer i EU's medlemsstater harmoniseres, så alle sager kan få samme behandling. Jeg støtter ordfører De Rossas forslag, og jeg vil stemme for betænkningen.
I den nuværende situation er det bedre at støtte ændringen af forordning 1408 og bilag IIa end at fortsætte med frugtesløse forhandlinger, eftersom vedtagelsen af en fælles holdning har kastet Rådet ud i langvarige forhandlinger. Tiden vil vise, hvilke tilfælde der ikke kan komme med på listen, så jeg foreslår, at den slags sager afgøres individuelt, upartisk og i folks interesse.
Det glæder mig, at Rådet har vedtaget Parlamentets forslag om mobilitetstillægget, som dækker rejseudgifter for mennesker med handicap, og som udelukkende skal yde særlig beskyttelse til mennesker med handicap. Jeg er også tilfreds med de mundtlige ændringsforslag, som Parlamentet har vedtaget, og som betyder, at medlemsstaterne skal vedtage foranstaltninger til at afbøde uønskede konsekvenser for de mennesker, som bliver mest berørt af forordningen. 
Barrot,
    Hr. formand, Kommissionen glæder sig over den støtte til den fælles holdning, som er kommet til udtryk. Jeg vil gerne understrege endnu en gang, at målet med denne fælles holdning er at forbedre rettighederne for europæiske borgere, som flytter inden for EU, i flere henseender. Jeg vil gerne sige, at de europæiske borgere er heldige, at de kan flytte inden for EU på denne måde og samtidig være sikre på den solidaritet, de har brug for, i en række tilfælde. Det er virkelig et skridt fremad.
Fru Oomen-Ruijten vil ikke tage det ilde op, at Kommissionen under disse omstændigheder ikke støtter hendes ændringsforslag om at forkaste den fælles holdning, for det ændringsforslag ville sætte hele det fremskridt på spil, som EU's lovgivere har opnået indtil nu i spørgsmålet om særlige ikke-bidragspligtige ydelser.
Det aktuelle forslag vil betyde, at en lang række ydelser, som hidtil ikke har kunne eksporteres, nu kan eksporteres. Der er imidlertid stadig fem ydelser, som ikke er blevet accepteret som ydelser, der skal kunne eksporteres. Virkningen af ændringsforslag 2 vil være, at alle disse ydelser vil forblive i bilag IIa og derfor fortsat ikke vil kunne eksporteres.
Selv om disse fem ydelsers skæbne stadig er uvis, så tror jeg virkelig, at den enighed, der er opnået i Rådet, og støtten i Parlamentet, som jeg fornemmer er ganske bred, vil gøre det muligt for os at gøre et markant socialt fremskridt for alle europæiske borgere, hvad angår de resterende ydelser. Derfor er Kommissionen opsat på at få denne tekst vedtaget. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.

Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session 2004/2005 for afbrudt. 
