"made in" (označevanje izvora) (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka je izjava Komisije o "made in" (označevanje izvora).
Catherine Ashton
članica Komisije. - Gospod predsednik, vesela sem, da vas imam priložnost nagovoriti na plenarnem zasedanju glede predloga uredbe o označevanju izvora. To je predlog, ki ga je, kot se morda spomnijo spoštovani poslanci, Parlament močno podpiral vse odkar ga je sprejel kolegij decembra 2005. Še zlasti se spomnim vaše resolucije iz julija 2006 in pisne izjave iz septembra 2007. Prejšnji mesec sem imela priložnost o tem razpravljati v Strasbourgu s skupino poslancev Evropskega parlamenta, ki so poudarili potrebo po hitrem sprejetju te uredbe.
Menim, da se spoštovani poslanci strinjajo, da je temeljnega pomena, da trgovinska politika ne samo okrepi možnosti, ki jih lahko ponudijo odprti trgi, ampak tudi obravnava pomisleke, ki jih imajo glede globalizacije potrošniki in zlasti mala podjetja.
Označevanje izvora je torej treba preučiti v tem duhu. V izjavi iz leta 2007 ste poudarili pravico evropskih potrošnikov do jasnih in neposrednih informacij glede njihovih nakupov. Točno za to gre v tej uredbi. Njen cilj je, da potrošnikom EU omogoči poznavanje države izvora izdelka, ki ga kupujejo.
Komisija je predlagala obvezno navedbo države izvora določenih izdelkov, uvoženih v Evropsko unijo iz tretjih držav. Zajeti niso vsi izdelki - po obsežnem posvetovanju s potrošniki in industrijo smo se osredotočili na tiste, ki so v resničnem interesu.
Naj dodam, da je označevanje izvora povsem v skladu z veljavnimi predpisi in načeli STO ter nekaj, kar obstaja skoraj povsod po svetu. Za uvoz v Združene države, Kanado, Kitajsko in Japonsko velja označevanje izvora države. Dejansko je večina izdelkov, ki jih lahko trenutno kupite v trgovinah v Evropski uniji, že opremljena z oznako države izvora, saj to zahteva večina pravnih sistemov. To seveda pomeni, da za veliko večino podjetij obveznost označevanja izdelkov, izvoženih v Evropsko unijo, ne bo povzročila dodatnih stroškov.
Od leta 2006 v Svetu potekajo razprave, da se doseže soglasje o predlogu Komisije. Prepričati je treba številne države. Zaskrbljene so, da bodo upravno breme in stroški sistema označevanja večji od koristi.
Seznanili smo se s temi pomisleki in pred kratkim predstavili konkretne možnosti, za katere menimo, da rešujejo ta vprašanja. To ni nov formalni predlog; je poskus najti skupno stališče in skleniti kompromis. O dokumentu Komisije o možnostih se je z državami članicami 23. oktobra 2009 razpravljalo v Odboru 133.
Komisija je države članice najprej prosila, naj zožijo obseg izdelkov - da vključuje samo blago za končne potrošnike. Prvotni seznam je vseboval nekatere vmesne proizvode kot so surova koža in določeni tekstilni izdelki, ki niso v neposrednem interesu potrošnika. Komisija zdaj predlaga, da se vključi samo tisto blago, ki ga lahko potrošniki najdejo v prodajalnah.
Drugič, Komisija je predlagala, da se sistem za začetek oblikuje kot pilotni projekt. Preden bi s predlaganim sistemom nadaljevali, bi ocenili njegov vpliv. Tako bi dobili oceno vpliva na stroške in cene - seveda pa nam lahko tudi pokaže, kako bi lahko spremenili seznam izdelkov v uredbi.
Veseli me, da lahko povem, da so države članice z zanimanjem sprejele naš dokument o možnostih. Čeprav niso bili odpravljeni vsi dvomi in nekatere države članice še vedno načeloma nasprotujejo temu predlogu, so pripravljene dodatno preučiti vprašanje, delo pa se bo v naslednjih nekaj tednih nadaljevalo na ravni strokovnih srečanj in v Odboru 133. Iskreno upam, da bo to utrlo pot kompromisni rešitvi.
Kot spoštovani poslanci vedo, daje novi člen 207 Lizbonske pogodbe Parlamentu nove in večje pristojnosti v zvezi z zakonodajnimi ukrepi na področju trgovinske politike - uredba "made in" bi bila lahko med prvimi na mizah spoštovanih poslancev.
Zato vas bom redno vključevala v razprave o tej pomembni temi, zdaj pa se veselim naše jedrnate razprave.
Cristiana Muscardini
Gospod predsednik, gospe in gospodje, določeni problemi vplivajo tudi na nas in ne samo na tolmače in tiste, ki hočejo spremljati razpravo in bodo, upam, dobili konkretne odgovore na vprašanje, ki se vleče že od leta 2005.
Kot je pravilno izpostavila komisarka, so naši glavni konkurenti in gospodarski partnerji že leta označevali izvor blaga, ki vstopi na njihovo ozemlje. Vendar Evropska unija kljub predlogu uredbe iz leta 2005, ki ga je podprla velika večina potrošnikov in civilne družbe, še vedno nima opredelitve, čeprav so bila v Parlamentu pogosto izražena pozitivna mnenja. Odsotnost uredbe o označbi izvora blaga spodkopava pravico državljanov in potrošnikov in preprečuje pravilno delovanje trga, ki mora imeti, da bi bil svoboden, skupna pravila.
Odbor 133 je v zadnjih dneh preučil zamisel zmanjšanja kategorij blaga, vključenih v uredbo, in podlago za priporočilo njegove uporabe v poskusnem obdobju. Komisarko sprašujemo: so te kompromisne predloge sprejele vsaj nekatere države članice? Se jih bo nadalje preučilo? Ali nameravate skupaj s Parlamentom in kot del postopka soodločanja še naprej podpirati predlog uredbe iz leta 2005? Kakšna jamstva in časovne razporede nudi Komisija ob koncu te zahtevne in zapoznele razprave? Nazadnje, komisarka, bi vas ob zahvali za vse, kar ste storili z veliko energije in odločnosti, vprašala, ali lahko potrdite, kar ste zapisali v svojem odgovoru na moje vprašanje 5. novembra 2009, namreč, da bo Komisija še naprej močno podpirala sprejetje predloga iz leta 2005 in še naprej upoštevala vse svoje zaveze?
Gianluca Susta
Gospod predsednik, gospe in gospodje, zagotovo ne nameravam zdaj - kljub času, ki mi je na voljo - ponoviti vseh razlogov za ponovno zahtevo Parlamenta. Izpostavil bi - tudi sami ste to poudarili, komisarka -, da sva z gospo Muscardini edina veterana iz leta 2006 v zvezi s podpisom resolucije, s katerim je ta Parlament decembra 2006 sprejel pobudo takratnega komisarja Mandelsona.
Upali smo, da bo vaša pobuda, ki ste jo začeli pred nekaj tedni, da bi uvedli manjše spremembe za dosego kompromisa, močneje podprta, vključno znotraj Odbora 133. Med drugim obžalujemo, da so znotraj odbora mnoge države potrdile svoje nasprotovanje ali dvome, vključno z Združenim kraljestvom, ki je to storilo prek svojega predstavnika. Želimo vas le spomniti, da pri tej zahtevi ne gre za protekcionizem; industrije niso tiste, ki ne morejo več tekmovati na mednarodnem trgu, ki ga hočemo zaščititi, ampak potrošniki: pozornost hočemo pritegniti k zdravju, okolju in pristni vzajemnosti na svetovnem trgu, ki je danes primanjkuje. Ne gre samo za pomanjkanje v zvezi z najšibkejšimi osebami na svetu: ne, gre tudi za pomanjkanje v zvezi z Japonsko, Združenimi državami, Avstralijo, Kanado, Brazilijo, Indijo, glavnimi konkurenti Evropske unije, ki je dolžna v teh gospodarsko težkih časih braniti interes Skupnosti, ki se tudi skriva za to zahtevo.
Zato upamo, da si bo Parlament po svojih najboljših močeh prizadeval za pobude Komisije, upamo pa tudi, da se bo v celoti spoštovalo zaveze, sprejete pred nekaj tedni, čeprav tega postopka ni mogoče zaključiti do božiča, ampak v skladu z novim postopkom, ki ga uvaja Lizbonska pogodba.
Niccolò Rinaldi
Gospod predsednik, komisarka, gospe in gospodje, ob hkratnem sprejemanju mnenj, ki so jih izrazili poslanci, ki so govorili pred menoj, in tudi sprejemanju zahtev gospe Muscardini bi spomnil na podobo iz knjige Itala Calvina z naslovom Kozmokomične, v katerem je veliki pok opisan kot nerazločna masa materije, v kateri ni znano nič o komer koli ali o izvoru kogar koli. V nekem trenutku ženska reče, da bi lahko, če bi imela dovolj prostora, za prisotne naredila testenine in pico. To povzroči veliko navdušenje v masi materije: poči in želeni prostor se materializira kot svet, narejen iz razlik, ki predstavljajo današnje vesolje.
Menim, da na našem svetovnem trgu nazadujemo in se vračamo k nerazpoznavni masi blaga, katerega izvor in seveda značilnosti njegove proizvodnje se izmikajo potrošniku. Kot liberalci in demokrati smo zelo navezani na sistem in načelo svobodne trgovine, vendar tudi načelo preglednosti in sledljivosti blaga. Kot je že bilo povedano, ne gre toliko za vprašanje mednarodne trgovine kot za vprašanje varstva potrošnikov. Potrjujemo našo podporo predlogu iz leta 2005 in - ponavljam - podpiramo zahteve gospe Muscardini.
Carl Schlyter
Gospod predsednik, hvala, komisarka, da ste končno podali predlog. Menim, da si Barrosova komisija prepogosto ni upala izzvati Sveta, ko se je slednji pomikal nazaj namesto naprej, toda zdaj je Komisija storila prav to. Hvala. Adam Smith je ugotovil, da tržno gospodarstvo ne more delovati, če potrošniki ne prejmejo dovolj informacij, da bi lahko izbirali, ko kupujejo izdelke, zato je označevanje izdelkov za nas resnično nujno.
Za tiste države, ki so sklenile sporazum o prosti trgovini ali kakšen drug sporazum z EU, ne bi smelo biti nobenih izjem; za vse morajo veljati enaka pravila. Nekateri trdijo, da je označevanje drago, vendar pa so številni izdelki že označeni, zato bi morali biti dodatni stroški minimalni. To smo že doživeli pri podrobnejšem označevanju govedine v Evropi - sploh ni drago. Vendar pa mislim, da bi seznam lahko bil daljši. Zdi se, da se osredotoča predvsem na izdelke, ki se jih pogosto ponareja in kjer so zainteresirani vsi v industriji. Hkrati manjkajo mnogi pomembni potrošniški izdelki, zato menim, da je treba seznam razširiti.
Helmut Scholz
v imenu skupine GUE/NGL. - Gospod predsednik, moja skupina, skupina GUE/NGL, meni, da je označevanje izvora "made in" izdelkov, ki niso iz EU, nujno za Evropsko unijo. V pretežno globaliziranem in dereguliranem svetu je resnično potrebno potrošnikom omogočiti, da vedo, od kod prihaja izdelek in kaj kupujejo.
Menim, da je to področje, kjer državljani in potrošniki resnično razumejo, kaj je Evropa in kako lahko prispeva k mednarodni trgovini in zunanjemu svetu. Strinjam se s kolegi, da bi morali sprejeti pristop k označevanju izvora iz leta 2005. Po našem mnenju je to najmanj, kar je treba zagotoviti evropskim potrošnikom in državljanom. Koristilo bi lahko tudi malim in srednje velikim industrijam v Evropi.
Komisijo in Svet pozivamo, naj predlog hitro predata v preučitev Evropskemu parlamentu. Med drugim gre za skladen pristop k oblikovanju politike in menim, da lahko na tem področju mednarodna trgovina prispeva tudi k mednarodnemu miru.
Lara Comi
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, na evropski ravni smo del industrijskega sistema, v katerem je dober sloves blaga v veliki meri odvisen od celovitosti proizvodnega sistema. Z ohranitvijo vsaj dela naše proizvodnje v Evropi, lahko našim potrošnikom resnično ponudimo kontrolirano, visoko kakovostno blago. V interesu vseh nas je, da s tem nadaljujemo in potrošnikom damo možnost, da v celoti vedo, kaj proizvajamo, in poznajo izvor proizvedenega blaga. Da bi dosegli ta cilj, potrebujemo nekaj enostavnega, vendar bistvenega: preglednost, koncept, ki poudarja pravila o označevanju izvora, ki jih je Parlament že potrdil leta 2006 in ki so, kot je prej omenila komisarka, še vedno v splošni uporabi na glavnih svetovnih trgih, kot so Združene države, Mehika in Kitajska.
Kljub temu označbe izvora "made in" nekatere države članice še vedno niso odobrile. Menimo, da morajo, če je izdelek proizveden na Kitajskem ali v kateri koli drugi neevropski državi, ne glede na njegovo kakovost - ki je pogosto visoka -, evropski potrošniki imeti možnost vedeti, kje je bil izdelek proizveden, da lahko odločitev sprejmejo na podlagi dejstev. Nekateri bi lahko potrebo po preglednosti razložili kot pretiran protekcionizem in menijo, da bi vse to lahko imelo za posledico povečanje stroškov za industrijo: zagotovo ne gre za to.
Odsotnost označevanja izvora blaga, uvoženega v Evropo, ne glede na to, kaj se dogaja na Kitajskem, v Združenih državah in Avstraliji, evropskemu blagu otežuje konkurenco na globaliziranem mednarodnem trgu. Zaradi vseh teh razlogov je zaščita zamisli o blagu, proizvedenem z uporabo najboljšega, kar lahko ponudi Evropa, prvi ključni korak k priznanju na ravni posameznih držav članic.
Kader Arif
(FR) Gospod predsednik, komisarka, gospe in gospodje, to ni naša prva razprava o označevanju izvora, ker pa sem prepričan, da ima ponavljanje svoje prednosti, se bom pridružil kolegom poslancem, ki poudarjajo potrebo po evropski zakonodaji o označevanju izvora "made in".
Kljub mnenju tega Parlamenta iz leta 2005 in nato leta 2007 z glasovanjem o resoluciji našega kolega gospoda Baróna Crespa je pomanjkanje večine v Svetu vedno preprečilo sprejetje te uredbe.
Vendar pa bi takšno besedilo predstavljalo ključno prednost ne samo za evropske potrošnike, ampak tudi za naše industrije. Z označevanjem države izvora določenih izdelkov, uvoženih iz tretjih držav, bi bili potrošniki v celoti obveščeni o značilnostih izdelkov, ki jih kupujejo. V tako občutljivih sektorjih, kot so oblačila, usnjeno blago in pohištvo, je vzpostavitev pogojev za potrošnika, da se odloča na podlagi dejstev, pomembno vprašanje za tista podjetja, ki so se odločila obdržati proizvodnjo v Evropi in s tem ohraniti evropsko znanje in evropska delovna mesta.
Zato pozdravljam vaš predlog, komisarka, vendar pa moram poudariti, da mora ta predlog ostati ambiciozen Podpora večine držav članic me sme biti pridobljena na račun našega končnega cilja. Bilo bi na primer nesprejemljivo za označevanje izvora, če bi zadevalo samo končne izdelke, zaradi česar bi bilo nemogoče uvažati vse dele ločeno in jih sestaviti v Evropi ter jih opisati kot "proizvedeno v Evropi".
Poleg tega bi podprl prizadevanja Komisije, da iz takšnega sporazuma potegne največje koristi. Ne da bi se vračal k ponovljeni zahtevi po izboljšanju in poenostavitvi pravil izvora, bi bila možnost oblikovanja vseevrosredozemske označbe pomembna prednost v smislu krepitve sektorjev, zgrajenih okoli sredozemske trgovine in trgovine jug-jug.
Nazadnje bi poudaril, da se bodo pooblastila Odbora za mednarodno trgovino kot del izvajanja Lizbonske pogodbe pomembno povečala. Komisija bo tako lahko računala - zagotavljam vam, komisarka - na polno zavezanost poslancev Evropskega parlamenta, da pozorno spremljajo razprave o tej ključni uredbi za evropske potrošnike in delavce.
Jacky Hénin
(FR) Gospod predsednik, gospe in gospodje, pri konceptu "made in" ne sme iti zgolj za označevanje. Hitro mora postati močen koncept spoštovanja najnaprednejših pravil v zvezi z znanjem, pravicami zaposlenih, trajnostnim razvojem in varstvom okolja ter izražanjem odgovorne gospodarske drže.
Medtem ko globalizacija ustvarja pogoje, v katerih lahko vsakdo proizvaja, besno gnanje za dobičkom pomeni, da se nenehno kršijo pravice delavcev in prebivalstva ter uničuje njihovo okolje. Ponarejanje, ki je včasih skrbelo samo luksuzne znamke, je zdaj prizadelo sektorje, ki so si tako različni kot farmacevtski, avtomobilski in aeronavtični sektorji, v ozadju je vedno dobiček, varnost potrošnikov pa se hudo ogroža. Sočasno izginja na deset tisoče delovnih mest.
Z uvedbo koncepta "proizvedeno v Evropi" bi potrošnikom omogočili, da se odločajo na podlagi dejstev, da ukrepajo za pridobitev novih pravic. "Da" spoštovanju pravic delavcev in okoljskih predpisov, našemu znanju in odgovornemu upravljanju. In nazadnje, kar je najpomembneje, "da" ohranjanju in zaščiti delovnih mest v industriji v Evropi.
Christofer Fjellner
(SV) Gospod predsednik, protekcionisti redko priznajo, da so njihovi predlogi protekcionistični, svoje namene raje skrijejo za argumenti. Rekel bi, da je obvezno označevanje izvora jasen primer tega. Junija 2006 sem stal v tem Parlamentu in razbil številne mite v zvezi s točno tem predlogom, in takrat je predlog končal tam, kjer bi moral - v košu.
Mešetarjenje pred odločitvijo o sporazumu o svobodni trgovini s Korejo je imelo za posledico, da ponovno razpravljamo o tem predlogu, to pa je neprimeren način za obravnavanje predloga takšne vrste. Tri leta kasneje je nekaj mitov še živih in treba jih je razbiti.
Začnimo torej s prvim, ki se venomer ponavlja, namreč da si potrošniki to želijo, tu pa zagovorniki trdijo, da jih podpira internetno posvetovanje Komisije v zvezi s tem. Vendar pa pozabljajo omeniti, da je 96,7 % odzivov na posvetovanje prišlo iz ene same države, namreč Italije, kjer so industrija in organizirane posebne zainteresirane skupine gonilna sila tega vprašanja. Danes lahko vsak, ki to hoče, označi izvor svojega blaga, in verjemite mi, vsako konkurenčno podjetje, ki misli, da bi tako lahko pridobilo stranke, to že dela, torej ni potrebno.
Drugi mit je, da označevanje potrošnikom zagotavlja pomembne informacije in jih varuje ter je koristno za okolje, kot da bi šlo za vprašanje geografije. Ne, gre zgolj za poigravanje s predsodki ljudi, na pa za njihovo zaščito. Tretji mit je, da označevanje povečuje evropsko konkurenčnost. Vendar pa nove tehnične ovire v trgovini ne ščitijo evropske industrije. Nič nima opraviti s konkurenčnostjo - slednjo krepijo le odprti trgi in dobro poslovno okolje.
Če državam članicam prepovemo, da dovolijo zakonodajo te vrste znotraj EU, ker je protekcionistična, zakaj bi potem enaka pravila uporabili za preostali svet, ne da bi priznali, da gre za protekcionizem? Opustili smo zamisel o uvedbi obvezne oznake "proizvedeno v EU", zato bi bilo nerazumno, če bi zdaj to uveljavili v zvezi s preostalim svetom.
Mairead McGuinness
Gospod predsednik, v mnogih primerih že imamo označevanje države izvora za hrano in druge izdelke, torej to ni nekaj novega. Težava z nekaterim označevanjem živilskih izdelkov je, da ni vedno točno, torej ne glede na to, kaj storimo s tem predlogom, moramo biti zmožni preveriti resničnost oznake, da je to, kar je zapisano na oznaki, da lahko potrošniki dobijo informacije, ki jih iščejo.
Imam posebno vprašanje: poklical me je proizvajalec, ki dela znotraj Evropske unije, in me vprašal, ali Komisija, Svet in Parlament preučujejo oznako "proizvedeno v Evropski uniji", ki bi mu omogočila reklamirati dejstvo, da proizvaja znotraj Evropske unije. Bi lahko komisarka, prosim, osvetlila to točko?
Seán Kelly
Gospod predsednik, celotna zadeva je povzročila veliko problemov, predvsem v kmetijskem sektorju na Irskem. Skoraj vsakič, ko slišim govoriti vodjo Združenja irskih kmetov Padraiga Walsheja, omenja težave v zvezi z ustreznim, točnim označevanjem, kot je dejala gospa McGuinness.
Zdi se, da je mogoče izdelke uvoziti na Irsko, ponovno obdelati z dodajanjem začimb ali nečesa, in jih nato ponuditi kot izdelke irskega izvora. To je velika prevara potrošnikov in menim, da je vsak upravičen poznati državo izvora izdelka in ne državo obdelave.
Ali lahko domnevam, da se bo ta praksa končala in da lahko imamo jasno in natančno označevanje, da bomo vedeli, iz katere države prihajajo posamezni proizvodi?
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Gospod predsednik, komisarka, gospe in gospodje, jasnost, jasnost, jasnost: to danes trg zahteva in tudi pravila za zagotavljanje preglednosti, da se zaščitijo potrošniki. Tudi svobodo trga opredeljujejo jasna pravila, ki ob uporabi prek preglednih mehanizmov potrošnikom kot celoti dajejo možnost izbire. Za to bi danes radi zaprosili tu; tu smo zato, da to zahtevamo.
Na italijanskih državnih televizijskih kanalih so pogosto na programu raziskovalni dokumentarni filmi, ki prikazujejo, kako v državah, zelo oddaljenih od Evrope - tudi kulturno oddaljenih - proizvodnja temelji na uporabi blaga, ki povzroča veliko onesnaževanje, na metodah, ki onesnažujejo, strupenih topilih, z delovno silo, vključno z otroki, ki se jo izkorišča in je prisiljena delati v absurdnem delovnem času. Potrošnikom je treba dati možnost, da izbirajo in imajo jasno predstavo o tem, od kod prihaja določen izdelek. To je tisto, za kar prosimo. Menim, da je prišel čas, da sprejmemo, jasno in takoj, pravila, ki bodo potrošnikom dala možnost, da izbirajo na podlagi povsem jasnih in preglednih mehanizmov, in da jih sprejmemo odločno in precej hitreje kot doslej.
Catherine Ashton
članica Komisije. - Gospod predsednik, zahvalila bi se vsem, ki so prispevali k pomembni razpravi o tem vprašanju.
Če začnem s točkami gospe Muscardini - z občutkom, da se to vleče že nekaj časa. Odkar sem komisarka, sem zelo dosledna glede razpravljanja z državami članicami o vprašanjih, zaradi katerih so najbolj zaskrbljene, in sem se poskušala odzvati, ko sem opazila pomembno vprašanje. Toda kot so povedali drugi poslanci, je resničnost političnega življenja takšna, da moram vsak predlog spraviti skozi Svet. To pomeni, da je treba - ko je jasno, da glede določene zamisli ni velike večine - ponovno razmisliti o tem, kaj bi lahko bila tista razlika med tem, da nečesa ne spravim skozi, saj obstajajo trdna stališča, in uspehom.
Zdelo se mi je, da smo z izboljšanjem vsega tistega, kar smo omenjali, da bi se lahko posvetili pomislekom držav članic, imeli priložnost to ponovno spodbuditi, saj je še vedno v Komisiji. Še posebno, ko se čas Komisije izteka in je zdaj seveda že prekoračila - kot bi rekli nekateri - svoj čas, je pomembno, da se ozremo na tisto, kar še ni bilo zaključeno.
Ne morem dajati časovnih jamstev; hotela bi, vendar sem glede tega neizogibno v rokah Sveta. Vendar pa se zavezujem, da bom nadaljevala s tem, ker obstaja čustveni naboj. Nadaljevala bom s svojim mnenjem in s tem, zakaj mislim, da je vprašanje tako pomembno.
Številni spoštovani poslanci so načeli posebna vprašanja o potrošnikih in priložnosti, ki bi jo dali preglednost in jasnost - potrošniki bi dobili informacije. Mislim, da je bil citiran tudi Adam Smith. Če naj imamo svobodno trgovino v svetu, je pomembno potrošnikom dati jasnost in preglednost, da se odločajo tako, kot je primerno za svobodno trgovino. Ti koncepti gredo z roko v roki in s tem se strinjam. Zato menim, da so tisti spoštovani poslanci, ki so načeli to vprašanje, segli v središče tega, kar poskuša predlog narediti.
Ne gre za protekcionizem. To se dogaja povsod po svetu. Za večino držav, iz katerih kupimo vrste proizvodov, ki smo jih dali na seznam, že vemo, od kod prihajajo. Ker sem tudi sama potrošnica, se mi zdi pomembno vedeti, kje je bil izdelek narejen. Menim, da je za potrošnike to pomemben del načina vplivanja na trg. Priložnost, da povemo, da bomo zagotovili preglednost, se mi zdi zelo pomembna. Ne smemo se bati, če se bojimo, potem je nekaj narobe. Bistvo odprtosti in proste trgovine ter preglednosti je, da se s tem soočimo in to ustrezno obravnavamo.
Gospod Schlyter me je vprašal glede razširitve seznama. To je predmet nadaljnje razprave: končni seznam še ne obstaja. Poskušali smo predstaviti samo tisto, za kar menimo, da je realen seznam, vendar se veselimo nadaljnje razprave o tem.
Menim, da je prav, da se posvetim pomislekom, ki so bili izraženi v zvezi s tem, ali smo dovolj ambiciozni. Gospod Arif je rekel, da tega ne smemo razvodeneti. Seveda - vendar pa ne poskušam stvari omiliti, poskušam samo biti realna. Če bom na koncu imela predlog, ki ga enostavno ne morem spraviti skozi Svet, menim, da sem dolžna zadevo še enkrat preučiti in vprašati, ali obstajajo stvari, ki jih lahko storimo, ne da omilimo, ampak da priznamo upravičene pomisleke in preučimo, ali lahko predlog spravimo skozi, morda kot pilotni model ali ožji model, da bi preverili, ali je to, kar pravim, res, in da bi, upam, to kasneje razširili, ker smo končno razumeli, kaj si prizadevamo storiti.
Preučujemo tudi vsa vprašanja v zvezi z Euromedom. To je del razprave, kot veste, ki trenutno poteka. Vprašanje, kaj si prizadevamo storiti, razumem tudi v smislu zaščite delovnih mest. Spoštovani poslanci vedo, da sem veliko storila v zvezi z razliko med protekcionizmom in podporo industriji, podporo delovnim mestom in potrošnikom in tako dalje. Jasno moramo povedati, da pri trgovini ne gre za ignoriranje vsega tega. Gredo z roko v roki.
Gospod Fjellner, posvetiti se moram vaši točki, saj ste to, kar počnem, opisali kot neprimerno ukrepanje. Nisem povsem prepričana, kako parlamentarno je v Evropskem parlamentu za nekoga reči, da se vede neprimerno, toda naj vam zagotovim, da tega nikakor ne počnem. Ne gre za kakršno koli povezavo s čemer koli. Kar sem poskušala storiti, ko sem razpravljala z državami članicami o vseh teh vidikih trgovine, je bilo pridobiti informacije bodisi z delom, ki ga opravljam - in predvsem v pogovorih z malimi podjetji po Evropi, kjer se mi zdi pomembno, da imajo prave priložnosti, da bi jih več kot 3 % začelo trgovati tudi zunaj mej Evropske unije -, o stvareh, ki so preložene - ki jih torej še nismo uspeli rešiti - ali o katerih imajo države posebno močna stališča.
To vsekakor ni edino vprašanje, vendar pa sem ugotovila, da imam priložnost, da ga poskusim vrniti nazaj. Gre za enake pogoje. Gre za jasnost in preglednost za potrošnike. Gre za to, da rečemo, da se moramo premakniti naprej. Upam, da se bo s tem ukvarjal tudi Parlament in pomagal to dodatno izboljšati, tako da bomo dobili dejansko nek pozitiven rezultat.
Nazadnje, zastavljeno mi je bilo vprašanje o "proizvedeno v Evropski uniji". Glede tega smo se posvetovali z industrijo in potrošniki. Ni bilo dobro sprejeto. Izražen je bil pomislek, da bo to drago. Nismo želeli tega, zato smo opustili prizadevanja.
Predsednik
Razprava je zaključena.
Glasovanje bo potekalo na naslednjem delnem zasedanju.
Pisne izjave (člen 149)
Joăo Ferreira  
Ena izmed posledic liberalizacije svetovne trgovine je huda izguba delovnih mest in slabšanje socialnih razmer v številnih regijah in državah, vključno s Portugalsko, ki so bolj odvisne od določenih proizvodnih sektorjev, kot je na primer sektor tekstila in oblačil. V trenutnih razmerah hude gospodarske in socialne krize ta situacija zahteva drugačen pristop. Sprejetje pravil o označevanju izvora bi lahko pripomoglo k dvigu profila proizvodnje v različnih državah članicah. Vendar pa se zahteva veliko več. Zaščititi moramo proizvodne sektorje s svežnjem širših in učinkovitejših ukrepov, ki vključujejo: izvajanje varovalnih in zaščitnih mehanizmov proti agresivnemu izvozu, dajanje prednosti lokalni proizvodnji, opustitev modela, ki temelji na nizkem plačilu, nizkih kvalifikacijah in negotovosti delovnih mest, pripravo javnih instrumentov za nadzor proizvodnje in urejanje trgov, da bi podprli načelo neodvisne in zanesljive preskrbe s hrano, ter učinkovit boj proti selitvi podjetij. Naslednja zahteva je obramba pravice vsake države do trajnostne proizvodnje. To moramo storiti v imenu nove gospodarske, socialne, energetske in okoljske racionalnosti, ki jo neoliberalni model ne samo ne zagotavlja, ampak jo pravzaprav onemogoča.
