ELi-Venemaa suhted (arutelu)
Juhataja
Esimene päevakorrapunkt on nõukogu ja komisjoni avaldused ELi ja Venemaa suhete kohta.
Benita Ferrero-Waldner
komisjoni liige. - Härra juhataja, Euroopa Liidu suhted Venemaaga on praegu ühed problemaatilisemad. Ühelt poolt näeme ühistegevuse ja läbipõimunud huvide keerulist võrgustikku. Teisalt aga näeme tagaplaanil Gruusia sündmusi.
Euroopa Ülemkogu on palunud ELi ja Venemaa suhted läbi vaadata; selline suhete kaalumine on vajalik, sest hiljutised sündmused on heitnud neile suurt varju. Gruusia territoriaalse terviklikkuse rikkumine sõjalise jõuga ning Venemaa ühepoolne Abhaasia ja Lõuna-Osseetia tunnustamine on endiselt vastuvõetamatu ning me ei saa nõustuda hiljuti Moskvas välja öeldud välispoliitiliste põhimõtetega, sealhulgas mõjusfääride taastamisega.
Seetõttu peab käimasoleva suhete läbivaatamise käigus hindama ELi enda asjaomaseid huvisid üsna kainelt. Samas on Euroopa Liidu ja Venemaa majandus- ja kaubandussuhted tugevad ning muutavad üha tugevamaks. Venemaa on juba praegu meie kaubanduspartnerite seas kolmandal kohal ja kasvumäär selles valdkonnas on kuni 20% aastas. Sellest suure osa moodustab energeetika, kuid muljetavaldavalt on kasvanud ka kauplemine teenustega.
Oma hiljutiste kõrgete kasvumäärade ja tekkiva keskklassiga pakub otse meie lähinaabruses asuv Venemaa oma tärkaval turul soodsaid võimalusi ELi ettevõtetele, vaatamata praeguse finantskriisi mõjudele. Euroopa Liit on Venemaa jaoks üks olulisemaid investoreid, kellelt tuleb 80% välisinvesteeringute kogusummast. Märkimisväärne osa Venemaa välisreservist on eurodes, mistõttu on Venemaale kuuluvate ja eurodes väljendatud varade koguväärtus üks maailma suuremaid.
Kõikidel nimetatud põhjustel peame osalema Venemaa majanduse edasise kasvu tagamisel ja ajakohastamise toetamisel, sealhulgas sellise kohtusüsteemi väljatöötamisel, mis on tõeliselt sõltumatu ja suudab tagada lepingute täitmise. See on kooskõlas president Medvedevi rõhuasetusega õigusriigi põhimõtete järgimise tähtsusele Venemaal.
Energiavarustuse kindlus ja nõudlus energia järele moodustab peamise osa meie suhetest. ELi liikmesriigid on põhilised Venemaa energiatoodete ostjad ja see olukord ei muutu tõenäoliselt niipea.
See sõltuvus on vastastikune, mitte ühepoolne. Märkimisväärne osa Venemaa viimase viie-kuue aasta muljetavaldavast majanduskasvust moodustab eksport Euroopa Liitu. Siiski tuleb teha veel palju tööd, et ehitada üles tõeline energiapartnerlus, mis põhineb energiaharta lepingus talletatud põhimõtetel - läbipaistvusel, vastastikkusel ja diskrimineerimisest hoidumisel.
Veelgi olulisem on Venemaa suur geopoliitiline mõjujõud ja ta peab rahvusvahelistes küsimustes kindlasti konstruktiivselt kaasa rääkima, et rahvusvahelise üldsuse toimimine oleks edukas. Seetõttu oleme tegevad Iraanis, Lähis-Idas, Afganistanis, Balkani maades ja mujal, samuti mitmepoolsetel foorumitel. Ühtlasi on meie ühistes huvides massihävitusrelvade leviku tõkestamine. Kõikides nendes valdkondades ei ole koostöö alati lihtne, kuid me peame seda jätkama. Tihedam koostöö vabaduse, julgeoleku ja õiguse valdkondades aitab tulla toime ohtudega, mida põhjustavad terrorism, organiseeritud kuritegevus ja muu selline.
Dialoog on võimaldanud meil arutleda ka inimõiguste teemal. Täna toimuvad Pariisis konsultatsioonid. Tuletame Venemaale taas meelde Euroopa Nõukogu ja OSCE liikmesriigina võetud kohustusi, mis on seotud eelkõige ajakirjandusvabaduse ja näiteks Inguššias arenevate sündmustega, aga ka muude inimõiguse küsimustega.
Meie jaoks on kõik selge - Euroopa toetub rahvusvahelises suhtlemises rakendatavatele väärtustele ja kehtestatud normidele ning me ei tagane neist mingil tingimusel. Need väärtused ja normid hõlmavad territoriaalse terviklikkuse austamist ja vaidluste rahumeelset lahendamist. Euroopa Ülemkogu on rahuldustundega märkinud, et Venemaa väed on Lõuna-Osseetia ja Abhaasiaga piirnevatelt aladelt taandunud - see on tähtis samm kuue punkti kava rakendamisel. Eelmisel nädalal alustati Genfis kõnelusi, mis on samuti suur edasiminek. Loomulikult on veel palju vaja ära teha.
Homme juhatan ma Gruusia abiandjate konverentsi, et koguda raha kahjustatud infrastruktuuri ülesehitamiseks, riigis ümber asustatud inimeste taaslõimimiseks ja Gruusia konfliktijärgse majandusliku taastumise kiirendamiseks. Koostöös Euroopa Parlamendiga kavatsen ma sel eesmärgil koguda kuni 500 miljonit eurot ning ma soovin avaldada tänu eelarvekomisjoni ja väliskomisjoni esimeestele, kes on mulle kirjutanud ja väljendanud kõnealuses vallas oma toetust.
Euroopa Ülemkogu nõutavas dokumendis ELi ja Venemaa suhete läbivaatamise kohta esitatakse põhjalik ülevaade paljudest selle suhte aspektidest, alustades meie püüdlustest toetada Venemaa liitumist Maailma Kaubandusorganisatsiooniga ja lõpetades viisarežiimi lihtsustamise, tollikoostöö, õpilasvahetuste ja teadusuuringute vallas tehtava koostööga. Suhete läbivaatamine peaks andma meile juhised, kuidas suhtuda nii meie praegusesse koostöösse Venemaaga kui ka hetkel peatatud toimingute tegemisse. Suhete läbivaatamist tuleks arutada järgmisel üldasjade nõukogu istungil 10. novembril 2008, kus suudame loodetavasti jõuda ühisele arusaamale ELi ja Venemaa uue koostööleppe teemaliste läbirääkimiste pidamises.
Ma räägin seda sellepärast, et ma ei tea ühtegi paremat moodust, kuidas kaitsta meie endi huvisid ja rääkida oma muredest. Samas ei tohi me käituda nii, nagu polekski midagi juhtunud. Kõiges, mida me teeme, peame olema veendunud, näitama välja, et oleme oma eesmärke põhjalikult hinnanud, ning tagama, et EL toetab neid eesmärke ühise jõuna.
Kõnealune arutelu on täna, homse rahvusvahelise abiandjate konverentsi - mida ma, nagu öeldud, juhatan koos Maailmapanga presidendi, praeguse eesistujariigi Prantsusmaa ja tulevase eesistujariigi Tšehhiga - eelõhtul igati sobilik.
Euroopa Liit jätkab oma ülesande täitmist tulemustele keskendunud ja usaldusväärse partnerina, kes juhindub oma väärtustest ning annab otsustava panuse stabiilsuse ja rahu säilitamisse, nagu me oleme seda teinud kogu kriisi vältel.
Jean-Pierre Jouyet
nõukogu eesistuja. - (FR) Härra juhataja, proua volinik, daamid ja härrad, kõigepealt palun vabandust ja tänan proua Ferrero-Waldnerit enne mind kõnelemast, sest tulin just komisjonide esimeeste konverentsilt. Kõnelused kestsid oodatust pisut kauem, sest hommikul toimus arutelu, kus võttis sõna nõukogu eesistuja ja viidi läbi hääletus. Seetõttu palun võtke vastu mu vabandused.
Nagu proua volinik märkis, oleme praegu ELi ja Venemaa suhetes teelahkmel, eriti pärast Gruusia konflikti. Pärast Euroopa Ülemkogu 1. septembri erakorralist kohtumist arutas nõukogu kõnealust küsimust 13. oktoobril, nagu proua Ferrero-Waldner ütles. Tookord märkis nõukogu, et pärast seda, kui Euroopa Liit saatis sõltumatu tsiviilvaatlejate missiooni Gruusiasse, taandusid väed Lõuna-Osseetia ja Abhaasiaga piirnevatelt aladelt. See oli ülimalt tähtis lisasamm 12. augustil ja 8. septembril Euroopa Liidu vahendusel sõlmitud Gruusia sõltumatust, iseseisvust ja territoriaalset terviklikkust käsitlevate kokkulepete rakendamisel, nagu ma olen teie väliskomisjonile juba mitu korda kinnitanud.
Euroopa Liit palub osalistel jätkata oma kohustuste täitmist käesoleva aasta 12. augustil ja 8. septembril sõlmitud lepingutes ettenähtud arutelude raames.
Te teate, et vastavad kõnelused algasid Genfis 15. oktoobril Euroopa Liidu, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni ja OSCE egiidi all. Nende läbirääkimiste ettevalmistamise ja läbiviimisega tegeleb eriesindaja Gruusia kriisi küsimustes, Pierre Morel, kes on teinud ära suurepärase töö. 15. oktoobril toimunud esimene kohtumine võimaldas asjakohastel osapooltel silmast silma kohtuda.
On selge, et lahenduse leidmine võtab palju aega. See on pikk protsess, kuid kui me tuletame Balkani olukorrale mõeldes meelde, milles seisnevad tavaliselt rahuprotsessid, siis näitab suurt edu ainuüksi asjaolu, et kõik osalised on saanud võimaluse silmast silma kohtuda, kuigi me teame, et tee on kindlasti pikk, nagu ma juba mainisin.
Järgmine kord kohtutakse protsessi raames Genfis 18. novembril. Loodame, et osalised leiavad arutelude jätkamiseks praktilise lahenduse, mis võimaldab tegeleda kõikide lahtiste otsadega, eelkõige julgeoleku ja stabiilsuse tagamisega muu hulgas Kodori oru ülemises osas ja Ahhalgori piirkonnas, aga loomulikult ka ümberasustatud inimesi puudutava pakilise küsimusega.
Liit on otsustanud jääda Gruusia konflikti lahendamise protsessiga seotuks ja saavutada rahvusvahelise õiguse põhimõtetele tugineva laiaulatusliku kokkuleppe.
Hetkel on Euroopa Ülemkogu palunud komisjonil ja nõukogul hinnata 14. novembriks kavandatud tippkohtumise valguses igakülgselt ja põhjalikult ELi ja Venemaa suhteid. Nagu ütles täna hommikul nõukogu eesistuja president Sarkozy, on Venemaaga kõneluste pidamine vajalik ja meie endi huvides, sest suhted Venemaaga on väga olulised.
Volinik tuletas meile meelde, et see on tähtis partnerlus - Euroopa Liit ja Venemaa on vastastikku sõltuvad ning on selge, et dialoogi kaudu saame parandada ka inimõiguste olukorda Venemaal ja vastavas piirkonnas. Meie endi huvides on kutsuda Venemaad üles koostööle, mis on mõlemale osalisele vajalik.
Tuletan teile meelde, et Venemaad on meil tarvis selliste üleilmsete probleemide lahendamisel nagu võitlus terrorismi, kliimamuutuse või massihävitusrelvade levikuga. Euroopa Liit on oma valiku teinud ja me usume, et Venemaa huvides on teha oma valik ning just seetõttu me soovimegi dialoogi jätkata.
14. novembri tippkohtumine annab võimaluse uurida Venemaaga hädavajalike suhete erinevaid külgi ning me peame tegema tulemuslikus koostöös kindlaks, kas Venemaa on valmis kasutama kõiki võimalusi, mida see dialoog pakub. Nagu viitas nõukogu eesistuja täna hommikul, peaksime siiski dialoogi jätkama, kahjustamata seejuures Euroopa lõimumise kõige tähtsamaid põhimõtteid.
Dialoog Venemaaga saab põhineda üksnes riikide iseseisvuse, õigusriigi põhimõtete ja ühiste normide austamisel. Seda arvestades on Venemaa liitumine sellise ühendusega nagu Maailma Kaubandusorganisatsioon meie mõlema huvides. Tegelikult laseks see lahendada rohked tüliküsimused, mis mõjutavad teatud hulka liikmesriike.
Pean siin silmas puidueksporti ja Siberist ülelendamise makse käsitlevaid seadusi. Täna hommikul aset leidnud aruteludest lähtuvalt usume ka, et meie püüded saavutada Venemaaga tihedamad majandus- ja kaubandussuhted on olulised. Ka siin peab meil olema selgemalt määratletud majandus- ja kaubandusvöönd Venemaaga ning me peame võimalust mööda aitama luua Euroopa Liidu ja Venemaa ühist majandusruumi.
Loomulikult väljendame Venemaale jätkuvalt läbipaistvuse, vastastikkuse ja diskrimineerimisest hoidumise tähtsust energiavaldkonnas. See kehtib ka investeeringute kohta laiemas mõttes, sest Venemaal tegutsevad Euroopa Liidu äriühingud puutuvad tihti kokku tõeliste probleemidega, millele ei ole praegu rahuldavat lahendust.
Samuti on selge, et tippkohtumisel peaksime arutama Venemaaga finantskriisi mõju. See on uus ja Euroopa Liidu jaoks oluline küsimus. See on oluline ka Venemaa, investeerimispoliitika ning ELi ja Venemaa vahelise kaubanduspoliitika vaatenurgast.
Kordame ka juba mainitud muret inimõiguste, demokraatia ja õigusriigiga seonduvate kohustuste täitmise pärast. Rahvusvahelisel tasandil vaatleme kõiki meie ühist naabrust puudutavaid koostööküsimusi ja mõistagi Gruusia konflikti järel päevakajalisi küsimusi. Käsitleme ka vastastikust huvi pakkuvaid rahvusvahelisi probleeme, näiteks Lähis-Ida, Iraani ja Afganistani küsimust.
Lõpetuseks soovin öelda, et meie endi huvides on jätkata ja tugevdada dialoogi Venemaaga. Usume, et vaid see aitab Venemaal teha edusamme ja tagada, et meie tulevik põhineb üha enam ühistel väärtustel. Me peame Gruusia sündmustest õppust võtma, püüdma luua Venemaaga konstruktiivsed ja tasakaalustatud sidemed ning üritama saavutada selle riigiga pikaajalised strateegilised partnerlussuhted. Gruusia konflikt ei tohi selle eesmärgi saavutamist mitte raskendada, vaid vastupidi - see peab tugevdama selle poole püüdlemise soovi, kui lähtuda taas sellest, mida tähendab Euroopa Liidu identiteet olukorras, kus teiste partnerite huvid suhetes Venemaaga ei pruugi alati ühtida meie endi huvidega.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
PPE-DE fraktsiooni nimel. - (ES) Härra juhataja, soovin alustada oma kõnet nõukogu eesistuja Sarkozy sõnadega, mida ta lausus tänahommikusel arutelul. Ta ütles, et Euroopa Liit ei tohiks olla kaasosaline uue külma sõja vallapäästmises ja et ta ei või vastutustundetult õhutada pingeid, mille kasv põhjustaks kriisi meie ja Venemaa vahel. Tegelikult nõutakse Venemaalt, et ta oleks Euroopa Liidule hea ja kasulik partner; selle põhjuseks on tema strateegiline tähtsus, loodusvarad, sõjaline ja tuumajõud ning meie ja Venemaa vahelise kaubanduse maht, nagu volinik meenutas, aga ka lihtsalt asjaolu, et Venemaa on ELi peamine energiatarnija.
Siiski ei ole me üksnes majandus- või kaubandusliit, vaid ka väärtuste liit. Seetõttu ei saa me valida väärtusi sõltuvalt sellest, kes on kõige võimsam või tähtsam.
Olen veendunud, et vabadus ning demokraatia, inimõiguste, riikide iseseisvuse ja territoriaalse terviklikkuse austamine on väärtused, millega peab arvestama. Me ei saa silmi kinni pigistada ja teha nägu, et möödunud suvel ei juhtunud midagi, kui me tegelikult nägime pealt, kuidas tungiti iseseisvasse riiki ja okupeeriti see jõuga.
Me peame tugevdama oma naabruspoliitikat ja järgima väärtusi, mille eest me seisame.
Endiselt on veel palju teha - voliniku ja komisjoni talituste poolt tehtav hindamine, Genfi kõnelused ning sel nädalal Brüsselis toimuv abiandjate konverents - see kõik on minu arvates oluline.
Lõpetuseks soovin veel kord viidata nõukogu eesistujale, kes ütles, et Euroopa Liit peab kõnelema ühel kindlal häälel. Me ei suuda kõneleda ühel kindlal häälel, vaid näitame hoopis nõrgenemise märke, kui järgmisel, 14. novembri Nice'i tippkohtumisel alustab Euroopa Liit läbirääkimisi eesmärgiga sõlmida Venemaaga lepe või partnerlussuhe, ilma et viimane oleks Euroopa Liiduga 12. augustil ja 8. septembril sõlmitud kokkulepped täielikult täitnud.
Jan Marinus Wiersma
PSE fraktsiooni nimel. - (NL) Härra juhataja, nagu härra Salafranca, soovin ka mina toonitada president Sarkozy tänahommikusi sõnu: me peame püüdma lahendada Venemaaga tekkinud probleemid pigem dialoogi kui vastandumise teel. Me peame püüdma luua Euroopas suhted, mis põhinevad partnerlusel ja partnerite võrdsusel, unustamata loomulikult tegemast kriitilisi märkusi, kui need on vajalikud.
Sellega seoses peame otsima lahendusi Gruusia ümber tekkinud probleemidele, me peame tegema Venemaaga koostööd mitmes juba mainitud tähtsas rahvusvahelises küsimuses, mis puudutavad näiteks tuumarelva leviku tõkestamise korda, Iraaniga seonduvaid probleeme ning Kyoto järelmeetmeid. Meie endi keskkonnaalased sihid ei jõu eduni, kui me ei suuda jõuda nende osas kokkuleppele teiste põhipartneritega maailmas.
Koostöövõimalusi Venemaaga tuleb otsida ka küsimustes, mis käsitlevad finantskriisi ja Venemaa rolli G8-s. Finantskriis näitab taas, kui suures ulatuses me Venemaale toetume, aga ka seda, kui palju toetub Venemaa rahvusvahelisele majandusele. Veel üks põhjus, miks külma sõja taktika juurde naasmine ei ole võimalik, on asjaolu, et maailm on võrreldes 30 või 40 aasta taguse ajaga täielikult muutunud.
Teiseks soovime avaldada kiitust eesistujariigi Prantsusmaa tegevusele ja liidu üksmeelsele reaktsioonile seoses Gruusia konfliktiga. Ülimalt oluline on säilitada see üksmeelsus ka järgmiste nädalate ja kuude jooksul. Eriti tähtis on see Genfis alanud ja novembris jätkuvatel kõnelustel. Endastmõistetavalt ei jõutud kohe kokkuleppele, kuidas Gruusia küsimus lahendada.
Selle probleemi lahendamine võib tegelikult olla keeruline, sest meie ja Venemaa arvamus on põhimõtteliselt erinevad. Meie leiame, et Gruusia territoriaalset terviklikkust tuleks säilitada ning Lõuna-Osseetia ja Abhaasia tunnustamine iseseisvate riikidena ei ole meile vastuvõetav. Sel teemal peetavad arutelud tulevad rasked.
Siinkohal peaksime tuletama endale meelde vajadust korraldada ka Euroopas ulatuslikum arutelu Helsingi protsessi nime all kehtestatud julgeolekustruktuuride ja -määruste üle. Venelased on teinud ettepanekuid selle protsessi muutmiseks ja parandamiseks, kuid nõukogul ja komisjonil on selles vallas ka omad mõtted.
Selle arutelu raames on tähtis anda Venemaale väga selgelt mõista, et me ei soovi kokkupõrkeid mõjusfääride teemal ning need ei ole meile vastuvõetavad isegi mitte sellistes piirkondades, mis külgnevad nii Venemaa kui ka Euroopa Liiduga. Ma ei poolda NATO laiendamist selles suunas.
Küll aga soosin ma ELi aktiivset tegevust selle nimel, et kindlustada Ukraina, Gruusia, Moldova ja teiste riikide iseseisvus; ma loodan, et komisjoni sellesügisesed ettepanekud idapartnerluse kohta aitavad tugevdada sidemeid nimetatud naaberriikidega, nii et me saame olla neile abiks arengu ja iseseisvuse tagamisel.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
ALDE fraktsiooni nimel. - (FR) Härra juhataja, härra minister, proua volinik, daamid ja härrad, kõigepealt lubage mul soovitada jõulupühadeks üht head raamatut: Séguri krahvinna võrratut elulugu. Te saate teada, et Séguri krahvinna tegelik nimi oli Sophie Rostopchine - jah, Rostopchine - ja et tema isa oli mees, kes peatas keiser Napoleoni sissetungi Venemaale. Raamat pakub imetlusväärset kirjeldust kõigest juhtunust. Selles antavad õppetunnid on kasulikud tänapäevalgi. Igal juhul oli see vaid sissejuhatus.
Esiteks soovin selgitada, et täna hommikul sõna saades ei tahtnud ma mingil juhul mõista anda, nagu peaks ELi ja Moskva tippkohtumine ära jääma. Loomulikult mitte. See peab toimuma. Et mul oli aega vaid poolteist minutit, siis võib-olla ei suutnud ma ennast piisavalt arusaadavaks teha. Tegelikult tahtsin ma öelda, et olin lugenud nõukogu järeldustest välja, nagu oleks partnerlus- ja assotsieerumislepingu läbirääkimiste taasalustamine juba otsustatud ning mis ka ei juhtuks, on tõenäoliselt keeruliseks osutuva 14. novembri tippkohtumise tulemused ilma erilise kaaluta, sest kõnelusi jätkatakse igal juhul, sealjuures võetakse loomulikult arvesse komisjoni ja nõukogu hinnangut, mis on ka õige. Tahtsin seda küsimust pisut paremini selgitada.
Niisiis ei tea ma, kas härra president sai minust meelega valesti aru või mitte. Igal juhul ei vastanud ta mulle, kuid ma soovin siiski vastust, härra minister, sest minul isiklikult oleks kahju, kui läbirääkimisi on otsustatud igal juhul taasalustada. Toetan täielikult dialoogi Venemaaga. Vaieldamatult on tegemist suure riigiga. Venemaa on võimas ja väga uhke riik, mis ei näita üles kuigipalju kaastunnet ega hinda minu arvates teisi, kes on temast nõrgemad.
Seega - kui on juba tehtud otsus selle kohta, et läbirääkimisi alustatakse igal juhul, ükskõik mis ka ei juhtuks, ei näita see just parimaid diplomaatilisi oskusi. Minu aeg on lõppenud, nii et loodan, härra minister, et annate mulle selge vastuse, olgu see siis milline tahes, ja ma olen selle eest väga tänulik.
Bart Staes
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (NL) Härra juhataja, minister, volinik, daamid ja härrad, Venemaa ja Gruusia konflikti kohta võib öelda nii mõndagi ja kindlasti on see praegu üks tegur, mis määrab meie ja Venemaa vahelised suhted.
Igal juhul võib öelda, et nii Venemaa kui ka Gruusia käitumine on olnud kohatu. Sõjaliste meetmete kasutamine riikide omavaheliste konfliktide lahendamiseks on vastuvõetamatu. Politoloogias on teooria, mille kohaselt lahendavad demokraatlikud riigid omavahelised konfliktid põhimõtteliselt demokraatlikult, dialoogi abil, mitte sõjalisi meetmeid rakendades. Et antud juhul nii ei tehtud, siis on Gruusia ja Venemaa demokraatlikus korras kindlasti midagi valesti. Vastasel juhul ei oleks asjad niimoodi läinud, nagu nüüd lõpuks juhtus.
Tänane arutelu keskendub meie suhetele Venemaaga. Pehmelt öeldes on Venemaal väga tõsised lood seoses demokraatia, inimõiguste, ajakirjandusvabaduse ja ühinemisvabadusega, samuti Tšetšeenia olukorraga (mis ei pruugi küll olla enam esiküljeuudis, kuid igaüks, kes jälgib põhjalikult selles riigis toimuvat, teab, et Tšetšeenia olukord on väga ohtlik); ka Sotšis korraldatavate taliolümpiamängude ettevalmistamisega on raskusi. Kõik nimetatud küsimused tekitavad palju probleeme.
Minu arvates sõltuvad Euroopa Liit ja Venemaa vastastikku teineteisest, nagu on juba mainitud. See on tõsi. Me räägime alati sellest vastastikusest sõltuvusest ja arutame probleeme, kuigi minu meelest peaksime tõstma esile just teisi, demokraatlikke ja Euroopale omaseid väärtusi, muid konfliktide lahendamise võimalusi, suurema demokraatia poole püüdlemist ja nn pehme jõu vahendeid.
Roheliste / Euroopa Vabaliidu fraktsioon pooldab täielikult dialoogi, mis on minu arvates üks Euroopa Liidu tunnustest. Euroopa Liit on erakordne näide konfliktide lahendamisest ja ennetamisest rahumeelsete vahendite abil. Kui kõik tingimused on täidetud ning nõukogu, komisjon ja Euroopa Parlament on asunud kindlameelselt mainitud väärtuste eest seisma, saamegi alustada rahuliku südamega otsustavat ja edule keskendunud dialoogi Venemaaga muu hulgas partnerlus- ja koostöölepete sõlmimise teemal.
Adam Bielan
UEN fraktsiooni nimel. - (PL) Härra juhataja, Venemaa relvajõudude tegevus Gruusias on eriti selge näide selle riigi praegustest kavatsustest. Ühtlasi paneb see proovile Euroopa Liidu poliitilise võimu ja tegevuse aluspõhimõtted. Kahjuks käituvad mitme liikmesriigi juhid nii, nagu poleks Venemaa sissetungi iseseisvasse demokraatlikku Gruusiasse üldse toimunud.
Daamid ja härrad, Venemaa nöögib taas Euroopa Liitu, väites, et on viinud oma relvajõud sissetungieelsetele positsioonidele. Kuidas me peame sellisel juhul seletama asjaolu, et Lõuna-Osseetia piirkonnas ja selle vahetus läheduses asuvates Gruusia külades jätkub pidev ja jõhker etniline puhastus? Kuidas peaksime seletama asjaolu, et liidust väljasaadetud kahesajal vaatlejal keelatakse siseneda konfliktipiirkondadesse? Selline olukord on valgusaastate kaugusel 7. augusti status quo'st, mis on Venemaaga peetavate kõneluste eeltingimus. Gruusiasse sisse tungides oli üks Venemaa eesmärke terroriseerida naaberriike selles piirkonnas ja nurjata Nabucco projekt, mis on liidu energiajulgeoleku jaoks hädavajalik. Tundub, et praegu ei mõelda üldse Gruusiat läbivale gaasi- ja naftaveokoridorile. See koridor on meile eluliselt tähtis ja ühtlasi ainuke, mida Kreml ei kontrolli.
Samuti soovin meelde tuletada, et Euroopa Liidu naaberriikides elab suur hulk Venemaa kodanikke. Näiteks võin ma nimetada Ukrainat, Valgevenet ja Balti riike. Seetõttu peame arvestama, et igal hetkel võib Kreml väita, nagu vajaks kõnealused inimesed tema niinimetatud kaitset. Just selline oli sündmuste käik Lõuna-Osseetias. Pean veel kord vajalikuks rõhutada, et liidu liikmesriigid ja nende lähimad naabrid elavad otseses Venemaa-poolse kallaletungi ohus.
Praegu oleme olukorras, kus Venemaa on lisaks energeetikavaldkonnas aset leidvale väljapressimisele läinud nii kaugele, et ähvardab sõjalise jõuga Euroopa Liidu liikmesriike ja nende lähimaid naabreid. Gruusia hetkeseis on ilmne näide. Sellistes tingimustes ei saa rääkida mingist partnerlusest liidu ja Venemaa vahel. 14. novembri Nice'i tippkohtumisel osalemine näitaks jälle, et Euroopa Liidu juhid ei suuda mitte kuidagi Venemaaga toime tulla.
Esko Seppänen
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - (FI) Härra juhataja, lugupeetud volinik, Ameerika Ühendriikide aktsiaturud on kokku varisenud, Euroopa Liidu liikmesriikide aktsiaturud on kokku varisenud ja Venemaa aktsiaturud on kokku varisenud. Me kõik oleme samas kriisis, mille on põhjustanud turbokapitalism. Vaatamata sellele soovivad mõned ELi liikmesriigid - juhindudes Balti riikidest, kelle presidendid on õppinud Ameerika Ühendriikides -, eelkõige Poola, isoleerida Venemaa Euroopa Ühendusest. Kõigepealt lükkasime edasi partnerlusleppe teemaliste kõneluste alguse, täna on põhjuseks Gruusia ja Abhaasia konflikt Venemaaga.
Paljudes lääneriikides kujutab ajakirjandus Venemaad kui ründajat. See pilt on vale. Ründas Saakašvili kaitsevägi ja see tõi kaasa üleilmse konflikti. Ta ei tohiks selle eest tasu saada. Selles küsimuses on Euroopa Rahvapartei (Kristlike Demokraatide) ja Euroopa Demokraatide fraktsioon kahjuks oma äärmuslike vaadete vang.
Loomulikult võitis Venemaa Saakašvili armeed, mille olid välja õpetanud ameeriklased ja iisraellased ja mille olid relvastanud ukrainlased. Lõuna-Osseetia ja Abhaasia iseseisvuse tunnustamine oli poliitiline ülereageerimine. Nüüd peab Venemaa kannatama poliitiliste tagajärgede all. Meie fraktsioon on siiski veendunud, et Venemaa isolatsiooni jätmine ei peaks olema üks neist tagajärgedest. Euroopa kapitalism vajab Venemaa loodusvarasid ning Venemaa vajab Euroopa poliitilist kogemust demokraatia, kodanikuvabaduste ja õigusriigi põhimõtete rakendamisel.
Neid eesmärke ei saavutata poliitilise vägivallaga, vaid koostöö ja dialoogi abil. Tõenäoliselt on see ka täna Helsingis sõjavägede ülemjuhatajate kindral Mike Mulleni ja Nikolai Makarovi vahel peetavate kõneluste eesmärk. EL ei tohiks enam dialoogi boikoteerida.
Soovime eesistujariigile väljapakutud positiivsetes püüdlustes edu.
Paul Marie Coûteaux
fraktsiooni IND/DEM nimel. - (FR) Härra juhataja, härra minister, on aeg kahetseda pattu - selline tundub olevat tänane üldine meeleolu - või vähemalt loobuda senistest dogmadest ja loomusunnilisest reaktsioonist; olen tänulik Prantsusmaa presidendile, kes näitas meile täna hommikul selles eeskuju, mis näis siiras. Seetõttu loobugem oma vanast, väga vanast umbusust Venemaa suhtes või pigem umbusust riiki, kes on üks meie partneritest, meeldib see meile või mitte.
Sellest vaatenurgast soovitan samuti - nagu ka proua Neyts-Uyttebroeck - lugeda Séguri krahvinna elulugu, eriti Strichi kirjutatud ja suurepärase kirjastuse Bartillat' välja antud versiooni - ning te näete täna kaks korda kõlanud väljendi (kui ma kuulsin õigesti) "vastastikune sõltuvus” tõelist tähendust.
Jah, on selge, et me oleme vastastikku sõltuvad, kuid mitte üksnes terrorismi- või massihävitusrelvade vastases võitluses. Me sõltume vastastikku igas asjas - iseenesestmõistetavalt energeetikavaldkonnas, aga väga mitmel moel loomulikult ka teadusuuringute, tööstuse ja poliitika vallas.
Mõelgem, et 21. sajandi Euroopa pale sõltub sellest, kas meie riigid on seotud Siberi mõõtmatute rikkuste väärtustamisega või mitte. Seega ärgem laskem end tõmmata vaidlusesse, mis ei ole mitte meie endi omad, vaid mille on algatanud kolmas osapool, kelle huvides on Euroopa lõhestamine ja Euroopa üle valitsemine. Uskuge mind, ma lähtun siin Euroopa huvidest, kui te üldse peate tõenäoliseks, et Prantsuse iseseisvuslased võiksid samuti sellepärast muretseda.
Jana Bobošíková
(CS) Daamid ja härrad, leian, et nõukogu otsus mitte uuendada strateegilise partnerluse teemalisi kõnelusi Venemaaga on rumal, lühinägelik ja liidu kodanikele kahjulik. Me peame mõistma, et Euroopa toorainevarud sõltuvad kõnealusest partnerist. Küsimus ei ole lihtsalt gaasis või naftas. Ilma Venemaa titaanita ei ole, näiteks, võimalik toota ühtki lennukit. Mis on veel hullem - Euroopa praegune Venemaa-kartus ei põhine mitte faktidel, vaid sellel, kuidas neid poliitikas ja ajakirjanduses kajastatakse. Me peaksime teadma, et Kaukaasia konflikti ei alustanud mitte Venemaa, vaid Gruusia, kes ei hoolinud tagajärgedest. Lisaks ei tea ma ühtegi konkreetset põhjust, miks ei peaks tunnustama Lõuna-Osseetia ja Abhaasia iseseisvust, kui mitmed liidu liikmesriigid väljendasid heameelt ja rõõmustasid Kosovo iseseisvuse üle. Olen rõõmus, et minu esindatava riigi - Tšehhi - president Václav Klaus kirjeldas olukorda realistlikult, öeldes, et tegemist ei ole küsimusega, kus Gruusia on heade poolel ja Venemaa pahade poolel. Kahjuks oli ta oma arvamuses üksi. Kui Euroopa Liit soovib tõepoolest olla strateegiline partner ja maailmatasemel otsustaja, peab ta Venemaad võrdsetel tingimustel tunnustama. Vaenupoliitika ei too kellelegi kasu.
Elmar Brok
(DE) Härra juhataja, proua volinik, härra nõukogu eesistuja, üks eelkõnelejatest märkis, et kogu selle loo taga on jõu kasutamisest hoidumise põhimõte. Sellest peavad hoiduma mõlemad osalised, nagu on kirjas rahvusvahelises õiguses. Me peame nõudma rahvusvahelise õiguse järgimist, sealhulgas territoriaalse terviklikkuse austamist, teise riigi siseasjadesse mittesekkumist, mõjujõu kasutamisest hoidumist ning augusti ja septembri kokkulepete täitmist. Loodan, et sellest lähtutakse ka Genfis.
Me peame endiselt tagama, et järgitaks Euroopa Ülemkogu 1. septembri otsuseid ning komisjoni resolutsioone assotsiatsioonilepingute, vabakaubanduslepingute ja ettepaneku "EMP pluss” - või mis selle nimi oligi - kohta, et üksikud riigid muutuksid tugevamaks ja stabiilsemaks, et neid kaasataks ilma teisi riike provotseerimata ning et selleks vajalik töö saaks tehtud abiandjate konverentsil.
Samal ajal peame Ida-Euroopas asuvatele liikmesriikidele andma Euroopa Liidu ja NATO kaudu turva- ja solidaarsustunde. Usun, et see on oluline ka psühholoogilistel põhjustel.
Proua volinik, mul on hea meel, et te viitasite meie vastastikusele majanduslikule sõltuvusele - see on parim julgeolekupoliitika, mis meil üldse olla saab. Kuid mida tugevamaks muutub vastastikune sõltuvus, mida suurema osa moodustab see mõlema osalise huvisfäärist ning mida tihedamalt need sfäärid omavahel põimuvad, seda raskem on meil rebida ennast sellest sõltuvusest sõjaliste vahendite abil lahti. Praegu peame olema teejuhiks. Me peaksime toetama iga sammu, millega kaasnevad õiguslikud kohustused Venemaa jaoks, samuti Maailma Kaubandusorganisatsiooni ja partnerlusleppeid, millest tulenevad samalaadsed kohustused. Edu suudame saavutada siis, kui meie vastastikust majanduslikku sõltuvust toetavad õiguslikud ja lepingulised meetmed.
See peab siiski põhinema meie huvidel. Energiajulgeolek on üks selline huviküsimus ja selles valdkonnas on probleeme kogu maailmas. Mitte põhjuseta ei alanud 5+1-kohtumine jälle Iraani teemal; alles pärast selle läbiarutamist liiguti edasi tavalise tööga. Sama toimub ka teistel tasanditel. Kuulsin, et üks Euroopa Parlamendi komisjon käis jälle Moskvas. Iraani, Lähis-Ida, kliimamuutuste, terrorismi ja paljudes muudes küsimustes on Venemaal oluline osa.
Me peame olema mõttevahetusele avatud. Julgeolekupartnerlus Venemaaga töötab üksnes juhul, kui seda ei viida ellu olemasolevate liitude ja Ameerika Ühendriikide Euroopast väljatõrjumise hinnaga. See on kõnealuse partnerluse eeltingimus.
Reino Paasilinna
(FI) Härra juhataja, volinik, daamid ja härrad, mõlemad pooled käitusid valesti ja rikkusid rahvusvahelisi lepinguid. Nüüd on küsimus selles, kui kiiresti me suudame edasi liikuda ja stabiilsuse taastada.
Ka selleks tuleb Venemaaga koostööd teha. See on peamine tingimus. Õigupoolest on paljud Venemaa eesmärgid samad mis meie Lissaboni lepingus. President Medvedev on öelnud, et vajalik on institutsionaalne reform. See on tõsi. Tema teine märkus puudutab infrastruktuuri reformimist. Kolmas investeeringuid. Kõik see on meile teada. Siis on veel uuendustegevus, millest, kui nii võib öelda, teame meie palju rohkem. Need asjad on meil ühised. Venemaa soovib osaleda rahvusvahelise finantskriisi lahendamises ja tal on selleks pisut kapitali. Seetõttu on selge, et ta ei taha olla tõrjutud ja me peame vastama koostööga, mis võimaldab näidata Venemaale kätte meile sobiva suuna.
Venemaa ei taha kõneleda ideoloogiast, kuid Euroopa Liit nüüd tahab. Me tahame, et Venemaa oleks demokraatlik, see on meie ideoloogia. Venemaa tahab praktilisi lahendusi; mõlemad nimetatud eesmärgid väärivad tõenäoliselt ühendamist ja just sel viisil saame teha edusamme. Seepärast vajame lisaks president Medvedevi i-dele veel üht i-d ehk integratsiooni, et saaksime mõjutada Venemaad meile kasulikus suunas ja suurendada stabiilsust.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Kui me arutame Venemaa ja Gruusia vahelist konflikti, kipume Osseetias juhtunu kõrval vaatama mööda sellest, mis toimus Abhaasias. Abhaasias leidis aset midagi väga olulist. Venelastel on teatud põhjus väita, et nende tegevus, mis oli küll ebaproportsionaalne, oli reaktsioon püüdlusele lahendada Osseetia probleem sõjaliste meetmete abil. Mis puutub aga Abhaasiasse, siis seal toimunu on hoopis erinev. Venemaa vägede massiline sissetung, sõjalaevastiku ilmumine Gruusia rannikule ja Gruusia võimude kontrolli all olnud territooriumi vallutamine näitavad, et Venemaa valmistus kasutama oma sõjajõude ennetava tegevuse ettekäändel. Selline käitumine tuleb liigitada tegevuseks, mis lähtub vaid ühe poole arusaamast välispoliitilistest vahenditest.
Oma avalduses naasis president Medvedev ühtse, Vancouverist Vladivostokini ulatuva julgeolekupiirkonna idee juurde. Küsin teie käest, lugupeetud daamid ja härrad, kuidas me saame loota ühistegevusele selles ühtses julgeolekupiirkonnas, kui Venemaa ise käitub ohuallikana? Mis puutub teistesse küsimustesse, mida president Medvedev sooviks võimalikku leppesse lisada, siis tuletan meelde, et need juba sisalduvad praegu kehtivas lepingus. See leping võeti vastu 1990. aastal ja see on uue Euroopa Pariisi harta. Loomulikult ei pruugi tegelik küsimus praegu olla mitte dialoogis, vaid vetoõiguses erinevate NATO võimalike sammude suhtes.
(Aplaus)
Rebecca Harms
(DE) Härra juhataja, soovin juhtida tähelepanu sellele, mida ütles Bart Staes oma kõnes teiste Kaukaasias jätkuvate konfliktide kohta.
Kui taastame praegu kõnelused Venemaaga - mida me pooldame -, siis on meie arvates ülimalt oluline, et me ei unustaks ka Karabahhi, Tšetšeenia, Moldova ja Transnistria olemasolu ega ka seda, et me peame seoses Krimmi piirkonnaga järgmisel kümnendil toime tulema väga keerulise vaidlusega Ukrainas. Euroopa Liit ei tohi teha sama viga, mis tehti enne Gruusia sõda ja mis seisnes selles, et konflikti ei suhtutud piisavalt tõsiselt.
Oleme seisukohal, et kõikidele mainitud konfliktidele tuleb tähelepanu pöörata. Kaukaasia ja teised naaberpiirkonnad on väga olulised. Need kõik asuvad Euroopas ja seetõttu peab seal toimuvaga tegelema Euroopa, Euroopa Liit, sellesse küsimusse tuleb suhtuda suurema hoolikusega ning me peame seda tegema koostöös Venemaaga.
Ma ei tea veel, kas me suudame sealsed konfliktid rahuldavalt lahendada, aga olen tegelikult päris veendunud, et see külma rahu tunne, mis hiilis läbi Euroopa - õigupoolest läbi kogu Euroopa Liidu - ja mis on ajanud ärevile ka Venemaa, oli piisav hoiatus ning erinevad pooled naasevad nüüd tõsisemalt läbirääkimiste juurde.
Lääne vaatepunktist on väga huvitav see, et finantskriisis päästab Venemaa terveid riike, et ise kriisiga toime tulla. Üleilmastumise ajastul on meie majanduse läbipõimumine hoopis ulatuslikum, kui me eelnevalt seoses energeetikavaldkonnaga arutasime.
Kui valiksime parema hääletooni, kui lääneriigid ei rõhutaks alati, et nende süsteem on alates 1980. aastatest olnud võidukas, võime saavutada parema positsiooni, kust vaidlust lahendama hakata.
Konrad Szymański
(PL) Härra juhataja, Venemaa on lõiganud finantskriisist vahest kõige rohkem kasu. Viimasel ajal on Venemaa Gruusia-vastase agressiooni asemel tõusnud meie tähelepanu keskmesse probleemid, millega seisavad vastakuti meie pangad. See muutus oli ilmne tänahommikuse arutelu ajal.
Siiski ei tohi me unustada, et praegu on endiselt üle 7000 Venemaa sõjaväelase Osseetias ja Abhaasias. See ületab rohkem kui kolmekordselt seal 7. augustil viibinud sõdurite arvu, mis näitab, et Venemaa ei täida rahulepet meie soovi kohaselt. See tähendab, et Euroopa Liidu ja Venemaa suhted on jätkuvalt ummikus. See tähendab ka seda, et meil ei ole praegu mingit põhjust taastada poliitilist dialoogi Euroopa ja Venemaa ühiste organite kaudu ning puudub põhjus partnerlusleppe läbirääkimiste taasalustamiseks. Lõpetuseks näeme kahetsusega, et teatud liikmesriigid on asunud seisukohale, nagu saaks Venemaa agressiooni Gruusia vastu eirata ja et see eiramine on üksnes aja küsimus. Selline passiivne käitumine võib minna kogu Euroopa Liidu välispoliitika jaoks väga kalliks maksma.
Vittorio Agnoletto
(IT) Härra juhataja, daamid ja härrad, me peame tunnistama seda, et nõukogu on korraldanud suhteid Venemaaga tasakaalukamalt, kui seda tegi Euroopa Parlamendi resolutsioon Gruusia sündmuste kohta. Selles resolutsioonis süüdistati üksnes Venemaad ning õigustati isegi Gruusia-poolset 7. ja 8. augusti rünnakut.
Kui me aga tõesti tahame olukorda stabiliseerida, peame ütlema selge "ei” Gruusia ja Ukraina liitumisele NATOga. Me teame, et see muudaks olukorra kogu piirkonnas ainult ebastabiilsemaks ja suurendaks märkimisväärselt edasiste sõdade tõenäosust. Läbirääkimisi Venemaaga ei tule taasalustada mitte üksnes majanduslikel põhjustel, vaid ka seepärast, et probleemid ei lahene enne, kui neid arutatakse, ja see on alati parim tee.
Samas peame kindlalt kaitsma inimõigusi, infovabadust ja poliitilisi vabadusi, mille tagamine Venemaal ei ole sugugi tavapärane. Parim võimalus õiguste kaitseks ei ole energia vangiks jäämine, kuid et kaotada sõltuvus Venemaast, ei pea me mitte üksnes mitmekesistama oma energiatarne allikaid, vaid ka investeerima alternatiivsetesse keskkonnahoidlikesse energiaallikatesse.
Lõpetuseks soovin teha veel ühe märkuse. Olen kuulnud räägitavat, et nii komisjon kui ka nõukogu on pannud suured lootused Venemaa ühinemisele Maailma Kaubandusorganisatsiooniga. Tuletan teile meelde, et te tegite samasuguseid märkusi ka enne Hiina ühinemist Maailma Kaubandusorganisatsiooniga ning me näeme nüüd neid Hiina liitumisest tulenevaid kohutavaid tagajärgi Euroopa majandusele ja töölistele. Võib-olla peaksime lahendusi otsima mujalt, võib-olla peaksime tegelikult küsimuse alla seadma Maailma Kaubandusorganisatsiooni toimimispõhimõtted tervikuna.
Gerard Batten
Härra juhataja, Kreml on president Sarkozyga sõlmitud tehingust saanud kõik, mis tahtis. President Sarkozy "rahu-meie-ajal-tehing” andis Kremlile soovitu ja ka diplomaatilise pääsetee. Alates Teisest maailmasõjast on rahvusvaheliste suhete aluspõhimõtteks olnud seisukoht, et agressioon ei tohi ennast ära tasuda ja agressoritele ei tohi teha poliitilisi järeleandmisi, kuid Moskva on olnud võidukas, NATO on häbistatud ja EL mängib korraga mõlemal poolel.
Euroopa Liit kui institutsioon lihtsalt ei ole uues külmas sõjas demokraatlike lääneriikide poolel. EL ei kuulu vabasse maailma. Ta on demokraatiavastane, ebademokraatlik ja imperialistlik. Institutsiooniliselt kaldub ta pooldama teisi demokraatiavastaseid impeeriume, mitte vabu rahvaid. EL ei lähtu õigusest, vaid ideoloogiast.
Kahjuks on Euroopa riikide valitsused heade eurooplastena otsustanud jagada ELi katastroofilist seisukohta Venemaa suhtes, selle asemel et järgida oma ühiseid rahvuslikke huvisid.
Sylwester Chruszcz
(PL) Koos Ameerika Ühendriikidega on Vene Föderatsioon üks Euroopa Liidu põhipartnereid. Venemaa on Euroopa Liidu liikmesriikide - sealhulgas minu kodumaa Poola - strateegiline partner ja tarnib neile energiatootmiseks toorainet. Koostöö Venemaaga on lihtsalt fakt ja selle edukus on mõlema poole huvides. Gruusia rünnak Lõuna-Osseetia vastu ja sellele järgnenud konflikti suurenemine ohustab tõsiselt Brüsseli ja Moskva suhteid.
Siiski ei tähenda see, et peaksime pöörama Venemaale selja või katkestama temaga igasugused suhted, nii nagu mõned Euroopa poliitikud seda soovivad. Venemaa on viimase kahekümne aasta jooksul teinud märkimisväärseid jõupingutusi, et ühineda Euroopa demokraatlike riikide ringkonnaga ning kuigi vaieldamatult tuleb veel paljugi saavutada, ei ole kahtlustki selles, et Venemaa rahvas toetab tugevalt nii praegust kui ka eelmist Vene Föderatsiooni presidenti. Loodan, et vaatamata teatud takistustele jätkavad Euroopa Liit ja Venemaa oma edukat koostööd, sest see on mõlema huvides.
Ria Oomen-Ruijten
(NL) Härra juhataja, volinik, minister, daamid ja härrad, ei saa eitada, et suhted Venemaaga on viimasel ajal muutunud. Lubage mul lisada, et Venemaa isolatsiooni jätmine ei ole minu arvates mingi valik. Samas on raske rääkida partnerlusest, kui liikmesriikide usaldamatus Venemaa vastu on nii suur.
Siiski arvan ma Venemaaga suhtlemiseks loodud delegatsiooni esimehena, et me peaksime dialoogi jätkama. Seda teevad nõukogu ja komisjon ning seda peaks tegema ka Euroopa Parlament. Õigupoolest on see seoses selle nädala lõppu planeeritud Moskva visiidiga olnud meie Vene delegatsioonis väga tulise arutelu teema. Arutelu tulemusena leidsime, et dialoogi tuleks jätkata, kuid me peaksime ütlema oma partneritele, et tegemist ei ole tavapäraste suhetega. Me peame selle väljaütlemisel olema otsekohesed ja püüdlema tulemuslike konsultatsioonide poole.
Me ootame Venemaalt palju rohkemat. Vägede taandamine puhvertsoonist oli alles esimene samm. Pinged vähenevad alles siis, kui Abhaasias ja Lõuna-Osseetias olevaid vägesid on vähendatud või kui need on sealt üldse välja viidud. Kuigi seda ei ole kokkulepetes otsesõnu öeldud, vastab see lepingute mõttele ja ma sooviksin kuulda selle kohta ka härra Jouyet' arvamust.
EL ja eriti eesistujariik on tegutsenud viimaste kuude jooksul uskumatult selgelt ja otsustavalt. Leian, et seda suunda tuleb hoida.
Mul on kolm küsimust. Esiteks küsin seoses läheneva tippkohtumisega, milliseid konkreetseid märke ja samme te peate läbirääkimiste taasalustamiseks vajalikuks. Teiseks, kuidas te kaasate sellesse Euroopa Parlamendi? Kolmandaks soovin küsida järgmist. Venemaa ei ühine Oslos allakirjutamisele tuleva kobarpomme keelustava lepinguga. Nüüdseks on selgunud, et Hollandi ajakirjaniku tappis Venemaa kobarpomm. Proua Ferrero-Waldner, kuidas me üldse saame kaasata Venemaa kõnealusesse uude lepingusse, mis Oslos alla kirjutatakse?
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Härra juhataja, eesistujariik Prantsusmaa tegi Gruusia kriisiga toimetulekul ära suurepärase töö. Me teame, kuidas kriiside korral käituda, kuid ei ole veel suutelised neid ära hoidma. Lubage mul parlamendile meelde tuletada, et ELis oli üks välisminister, Saksamaa välisminister Steinmeier, kes esitas väga tõsise lahenduskava, millega nõustusid kõik osapooled peale Tbilisi. See on ajalooline fakt. Kahetsusväärne lugu, sest nii oleks sõda ennetatud. Olen veendunud, et Steinmeieri kava võiks endiselt kasutada lähtepunktina lahenduse leidmiseks peetavatel läbirääkimistel, kuigi tänane olukord on palju keerulisem, arvestades, et abhaasid ja lõunaosseedid on nüüd hoopis teistsugusel seisukohal. Lubage mul kohe lisada, et läbirääkimisi ei saa pidada, kaasamata neisse kaht asjaosalist rahvust - abhaase ja lõunaosseete. Nende arvamus oma suhete kohta Venemaaga on kahtlemata samuti oluline.
Kindlasti ei saa me jätkata sealt, kuhu pooleli jäime. Venemaa jääb strateegiliseks partneriks, kuid kuigi me ei saa Venemaad isolatsiooni jätta, on meie usaldus kadunud. Venemaa peab nendest sündmustest õppima, seda peame ka ise tegema ja eelkõige tuleb meil mõista, miks sallib Venemaa Ukraina ja Gruusia lähenemist ELile palju rohkem kui nende lähenemist NATO-le. See on õppetund, millest me peame koos Ameerika poliitikutega õppima, kui me soovime normaliseerida Venemaa ja ELi vahelist strateegilist partnerlust. Tänan teid tähelepanu eest.
Henrik Lax
(SV) Härra juhataja, Venemaa rünnak Gruusia vastu ei ole üksikjuhtum. Oleme tunnistajaks Venemaa ja tema naaberriikide suhetes toimuvale paradigmanihkele, millel võivad olla tõsised tagajärjed, kui EL ei tegutse targalt. Tõtt-öelda oleme teelahkmel, nagu ütles ka minister Jean-Pierre Jouyet. Mulle valmistab muret, et suur hulk ELi juhte pooldab juba naasmist tavapäraste ELi ja Venemaa suhete juurde. Nad käituvad, nagu poleks sõda Gruusias olnudki, kuid endiselt on vähemalt 8000 Venemaa sõjaväelast okupeeritud piirkondades. Etniline puhastus jätkub.
EL peab selgelt näitama, et ta mõistab karmilt hukka Venemaa imperialistliku poliitika, mida Venemaa tõlgendab kui õigust kaitsta "oma” kodanikke iseseisvate riikide okupeerimise teel. Täna Gruusia, homme Ukraina ja Valgevene. Kordan seda ka reedesel kohtumisel Vene delegatsiooniga Moskvas. Kui EL alustab praeguses olukorras Venemaaga tingimusteta läbirääkimisi kokkuleppe sõlmimiseks, siis kiidame me sellega Venemaa tegevuse Gruusias heaks ja anname Venemaale kõik õigused jätkata imperialistlikku poliitikat. ELil on kohustus aidata ohvreid, mitte ründajaid. Soovin õnne volinik Benita Ferrero-Waldnerile tema 500 miljoni euro kogumise ettepaneku puhul ja ma loodan, et homne rahastamisteemaline konverents on edukas.
Tatjana Ždanoka
Härra juhataja, ma ei räägi täna mitte üksnes oma fraktsiooni esindajana ning ELi ja Venemaa delegatsiooni liikmena, vaid ka ainukese emakeelena vene keelt rääkiva Euroopa Parlamendi liikmena.
Mõned poliitikud unustavad, et Venemaa on rahvastiku poolest tegelikult Euroopa suurim riik ja vene keelt rääkivad inimesed on Euroopa Liidu suurim vähemusrühm, kuhu kuulub kuni 10 miljonit inimest. Kahjuks mõtlevad paljud Venemaa ressurssidest rääkijad üksnes toorainest ja unustavad inimmõõtme. Me peame pidama meeles, et ELi ja Venemaa suhted põhinevad inimestel. Euroopa Liidu vene keelt kõnelevad elanikud pooldavad ELi ja Venemaa vahelisi strateegilisi partnerlussuhteid. Me ei toeta mitte üksnes ELi ja Venemaa ühisturgu, nagu president Sarkozy täna ütles, vaid ka inimeste vabamat liikumist. Me toetame inimõigusi, mida härra Sarkozy samuti mainis, kuid me oleme vastu silmakirjalikkusele, millega Euroopa Liidu institutsioonid pigistavad silma kinni vene keelt kõnelevate inimeste õiguste rikkumise ees Balti riikides.
Ģirts Valdis Kristovskis
(LV) Konkurendid või partnerid, osavad mängijad või teistest sõltuvad tobukesed? Ma räägin suhetest lääne demokraatia ja Vene autokraatia vahel. Need meenutavad kassi ja hiire mängu. Koomiline on, et kaks kuud pärast sõjategevust Gruusias pakub härra Medvedev välja uue Euroopa julgeolekukokkuleppe. Härra Sarkozy on väga vastutulelik ega näe, et Venemaa on suurendanud oma sõjalist jõudu Lõuna-Osseetias ja Abhaasias. On meil üldse põhjust Venemaad uskuda? Kosovo protsessist ja Gruusia konfliktist oleks võinud rohkem õppida. Mis on Euroopa juhtide optimismi taga? Venemaa kasutab lääneriikide kergeusklikkust edukalt ära, ta ihkab maksta läänele kätte, ükskõik kus see ka ei peaks võimalikuks osutuma. Märkimisväärset riski kujutab endast Venemaa välismaalaste poliitika Osseetias, Abhaasias ja Ukrainas; võitlus käib ka küberruumis. Mitte ilmaasjata ei toetanud Venemaa elanikud ja Vene meedia - sealhulgas Balti riikides - Venemaa sissetungi Gruusiasse. Praegu ei peaks me kiirustama Venemaaga laiaulatuslike kõneluste jätkamisega. Kõigepealt peab Venemaa ellu viima Kaukaasia rahuplaani.
Roberto Fiore
(IT) Härra juhataja, daamid ja härrad, ma tahaks saada lahti mõttest, et Venemaa ründas Gruusiat. Ma arvan, et me peaksime võtma vastu venelaste ettepaneku lasta kohtul otsustada, kes on tegelikult sõja alustamises süüdi.
Seda öelnuna usun, et ajal, mil loov raamatupidamine on kokku kukkunud, tuleb mõelda meid tulevikus ootavast tõelisest majandusest, mis koosneb toorainest, maast ja tööjõust ning mis hõlmab nüüd Euroopa jaoks tegelikult ka Venemaad. Samuti tahan öelda, et see ei ole lihtsalt majanduslik fakt - on olemas katoliiklik Lääne-Euroopa, mis võiks ühineda ortodoksse Ida-Euroopaga; selle tulemusena sünniks tõeline Euroopa, mis ühendab kaht hingamist, kaht hingamist ühes vaimus.
Seega on Euroopa huvides olla koos Venemaaga ja Venemaa huvides olla koos Euroopaga.
Zbigniew Zaleski
- (FR) Lugupeetud minister, pärast seda, mida ütles härra Sarkozy täna hommikul selle kohta, et Euroopa peab rääkima valju häälega, soovin teha mõned märkused poola keeles.
(PL) Veel hiljuti olid suhted Venemaaga teistsugused. Euroopa oli lõhenenud ega rääkinud ühel häälel. Volinik Mandelson väitis, et Poola liha embargo küsimus oli kahe riigi vaheline asi. See ei ole minu soovidele vastav Euroopa ja sellisel Euroopal ei ole maailmas kohta.
Gruusia kriis avas ajutiselt Lääne-Euroopa ja eriti meie sotsialistidest kolleegide silmad selle suhtes, milline võib Venemaa tegelikult olla. Nimelt võib Venemaa olla ligitõmbav, lummav, aga ka ettearvamatu ning ta ei pruugi alati täita sõlmitud kokkuleppeid, samuti ei saa tema suhtumist Maailma Kaubandusorganisatsiooni liikmesusse küll entusiastlikuks nimetada. Venemaa tahab säilitada oma reeglid, mis annavad talle vabad käed talle kasulike otsuste tegemiseks. Vajalikke rahumeelseid kokkuleppeid ei ole võimalik saavutada, kui seda asjaolu ei mõisteta. Venemaa on meie lähim naaber, riik, millel on suur potentsiaal ja kultuuripärand ning uhke rahvas; see rahvas on uhke oma riigi üle, mis ulatub Baltikumist Beringi väinani. Meie dialoog Venemaaga peab kätkema austust vene rahva vastu, kuid see peab põhinema ka Venemaa juhtide Medvedevi ja Putini suhtes võetud otsusekindlal ühisel seisukohal, mitte hirmul, et venelased võivad iga hetk gaasikraanid kinni keerata.
Suures ulatuses sõltub vene rahva elustandard neile vajalike kaupade importimisest Euroopa Liidust. See asjaolu peaks andma meie juhtidele jõudu ja tunde, et nad on tugeva partneriga läbirääkimistel väärtuslikud. Seega - selle asemel et põlvili roomata, peaksime istuma Kremlis läbirääkimiste laua taha partneritena. Lõpetuseks, Signora comisaria, nõukogu eesistujad rõhutavad, et Venemaa taandumine puhvertsoonist tähendab edu ja et see oli positiivne märk. Võib-olla peaks seda aga vaatlema hoopis kui sammu tagasi, kui üksnes näilist järeleandmist, sest Venemaa ei ole Osseetiast ega Abhaasiast lahkunud ega kavatsegi seda teha. Olgem realistid ja püüdkem ennustada nende järgmist käiku.
Hannes Swoboda
(DE) Härra juhataja, nõukogu eesistuja, proua volinik, Ameerika Ühendriikide ja Venemaa vahel on palju erinevusi. Üle kõige sooviksin näha Venemaal sama vabu presidendivalimisi, kui ma vähemalt võin eeldada täna Ameerika Ühendriikides.
Siiski on suurriikidel ka teatud sarnasusi ja ma loodan, et paljud teist saavad varsti võimaluse näha ARTE telekanalilt Henry Kissingerist tehtud portreesaadet. Tšiili asjadesse, samuti pideva Ladina-Ameerika asjadesse sekkumise kohta ütlesid Henry Kissinger ja kindral Alexander Haig: "Kui Ameerikat häirib miski, siis ta sekkub ja põhjustab režiimi muutmise.” Nad leidsid, et USA-l on täielik õigus nii teha. Vahest saame öelda midagi sarnast ka Venemaa kohta, kuigi tõenäoliselt harvem kui Ameerika Ühendriikide puhul.
Mõlemad suurriigid on ka mõneti sõnakuulmatud rahvusvahelise õiguse järgimisel. Eelkõige sekkumine Ladina-Ameerikas ei olnud sugugi rahvusvahelise õiguse kohane. Iraagi sõda on selgelt rahvusvahelise õigusega vastuolus ning Venemaa tegevus Abhaasias ja Lõuna-Osseetias samuti. Kosovo probleemi puhul peame ootama Rahvusvahelise Kohtu otsust selle kohta, kas sealse tegevusega rikuti rahvusvahelist õigust või mitte.
Mõlemal juhul, härra Zaleski - ja ma ütlen seda, sest ma pean teist väga lugu - oli teil täiesti õigus, kui te ütlesite, et Venemaa on lummav ja tugev, kuid ettearvamatu riik. See kehtib niihästi Ameerika Ühendriikide kui ka Venemaa kohta ja me peame sellele reageerima.
Samas leian, et mõlemal juhul oleks vale kõnelused katkestada. Pärast rahvusvahelise õiguse ilmselget rikkumist Iraagi sõjas - mis oli tõepoolest tohutu õiguste rikkumine, mille tõttu hukkusid tuhanded inimesed - ei öelnud me, et nüüd katkestame kõnelused Ameerika Ühendriikidega. Loomulikult jätkasime selle riigiga peetavaid kõnelusi.
Ma ei võrdle Ameerika Ühendriikide ja Venemaa sisestruktuure, vaid nende käitumist rahvusvahelisel tasandil. President Sarkozyl on täiesti õigus - ja ma soovin teda pragmaatilise ja selge poliitika eest tänada - me peame kindlameelselt dialoogi jätkama.
Teise märkusena soovin öelda, et me peame tugevdama Venemaa naaberriike eelkõige seetõttu, et nad on ka meie naabrid. Me peame andma Ukrainale ja Gruusiale jõudu, et nad suudaksid tulla toime oma keerulise naabri Venemaaga. Siiski peame veenduma oma tegevuse otstarbekuses, sest härra Saakašvili astutud sammud ei olnud mõistlikud. Näiteks härra Juštšenko käitumine proua Tõmošenko suhtes ei ole samuti mõistlik. Me peame veenduma, et meie naabrid käituvad mõistuspäraselt. Kui nad seda teevad ja saavad meilt tuge, siis suudavad nad hakata vastu jällegi suurvõimu mängida üritavale Venemaale.
Andrzej Wielowieyski
- (FR) Härra juhataja, proua volinik, härra minister, olen härra Swobodale väga tänulik, et ta ei soovi katkestada dialoogi Ameerika Ühendriikidega, kuid pöördugem tagasi päevakorras oleva küsimuse juurde. On selge, et mõlema osalise, s.t Euroopa Liidu ja Venemaa, jaoks on vaja lojaalset ja tõhusat koostööd eriti energeetika valdkonnas.
Ilma meie tehnoloogilise abita ei saaks Venemaa tegelikult oma ressurssidest kindlasti kasu lõigata. Samas on selge ka see, et me vajame ühist ja tõhusat energiapoliitikat, mida meil praegu ei ole, nagu käesoleva arutelu raames on juba rõhutatud.
Ühist poliitikat on loomulikult vaja ka rahu saavutamiseks Kaukaasias. President Sarkozy ja president Medvedevi vahel sõlmitud kokkulepete rakendamine, sealhulgas Vene vägede taandumine Abhaasiast ja Lõuna-Osseetiast, kus Venemaa sõjaväelaste arv on kolme kuu taguse ajaga võrreldes kolmekordistunud, on vajalik just selleks, et näidata oma head tahet ning lojaalset ja usaldusväärset koostööd.
Venelaste vastutus selles Kaukaasia vabariigis tekkinud olukorra eest on ilmselge. Vene sõjajõudude paiknemine seal viimase 16 aasta jooksul ei ole seega teeninud konflikti lahendamise eesmärki, vaid on olnud vahend, mille abil konfliktidest kasu lõigata üritav suurriik on kujundanud oma imperialistlikku poliitikat. Järelikult - nagu mõned kolleegid on juba maininud - peaks avama tee tegelikele läbirääkimistele see, kui Abhaasias ja Osseetias olevate Vene sõjaväelaste arvu alandatakse augustis alanud konflikti eelse tasemeni.
Hanna Foltyn-Kubicka
(PL) Härra juhataja, kui president Sarkozy täna siin parlamendis kõneles, ütles ta, et Venemaa on täitnud kohustuse taandada oma väed 7. augusti eelsetele positsioonidele, ja nõudis Venemaaga normaalsete suhete taastamist. See oleks suur viga ja annaks Vene Föderatsioonile de facto täieliku karistamatuse tunde.
Soovin teile meelde tuletada, et 8000 Vene sõdurit on praegu Abhaasias ja Lõuna-Osseetias, sealhulgas kohtades, kus nad olid ka enne konflikti algust. Piirikülades on toimunud jõhker etniline puhastus, Abhaasia sõdurid on okupeerinud Gruusia kontrolli all oleva Kodori kuru. Enam kui 200 Euroopa Liidu vaatlejat ei ole veel lubatud kumbagi vabariiki, mida Venemaa on tunnustanud iseseisvate riikidena. Mulle tundub, et selline asjade seis on kaugel 7. augustil 2008. aastal valitsenud olukorrast.
Ei saa olla küsimustki normaalsete suhete juurde tagasipöördumisest, kuni venelased jätkavad oma kohustuste eiramist. Kui Euroopa Liit otsustab sellise sammu astuda, riskib ta naerualuseks sattumisega ja näitab, et varem või hiljem seadustab ta igasuguse Venemaa tegevuse, isegi kõige ohtlikuma.
Bastiaan Belder
(NL) Härra juhataja, ELi liikmesriigid ei ole Venemaa kontrolli all toimuvale Gruusia territooriumi ühepoolsele jagamisele reageerides ühele meelele jõudnud. Taas ei ole me näinud ühtegi märki ühtsest, veel vähem karmist Euroopa reaktsioonist Kremli võimumängudele. Seega jääb õhku tähtis küsimus: mida peab liit silmas strateegilise partnerluse all Vene Föderatsiooniga? Teisisõnu, kas Moskva on tõesti Brüsseli jaoks asendamatu partner või riivan ma praegu seda öeldes Euroopa poliitilist närvi?
Pealegi on tõsi, et Venemaa on tänase päevani püüdnud nurjata Iraani ja Põhja-Korea tuumaprogrammidele tõhusa rahvusvahelise vastuse andmist. Samal ajal ei ole Moskva näidanud ennast just eriti asendamatu partnerina ka verises võitluses islami terrorismiga, näiteks Afganistanis.
Üksnes energeetikavaldkonnas näitavad kuivad arvud, et tõenäoliselt on Euroopa Liidu ja Venemaa vahel strateegiline, isegi asendamatu partnerlussuhe: praegusel hetkel loodavad 27 ELi liikmesriiki Vene nafta ja gaasi ekspordile kuni umbes 70% ulatuses. ELi enda huvides on vähendada sellist märkimisväärset sõltuvust siiski nii ruttu kui võimalik. Pealegi tunnistab Moskva, et tema energiavarud ammenduvad kümne kuni viieteistkümne aasta jooksul.
Nõukogu ja komisjon, kus on teie energiaallikate mitmekesistamise strateegia nüüd? Türkmenistanis avastatud uus gaasimaardla peaks ju ometi teie tegevust elavdama.
Josef Zieleniec
- (CS) 1. septembri erakorralisel tippkohtumisel kohustus Euroopa Liit taasalustama läbirääkimisi Venemaaga uue partnerlusleppe üle kohe, kui Venemaa üksused on Gruusia territooriumilt taandunud positsioonidele, kus nad olid 7. augustil. Et liit oma sõna peaks ja näitaks end järjekindla partnerina, peaks kõneluste alustamise ainuke tingimus olema hinnang selle kohta, kas Venemaa üksused on 7. augusti positsioonidel või mitte. Venemaa ei ole seda tingimust veel täitnud. Kõneluste taasalustamist ei tohi mingil juhul tõlgendada kui meie heakskiitu Venemaa poliitikale Kaukaasias ja de facto jätkuvale kõneluste blokeerimisele nimetatud piirkonna tuleviku üle. Me peame tegema ranget vahet kõneluste taasalustamise ja nende jätkamise vahel.
Partnerlus- ja koostöölepe on põhidokument, millele rajada oma suhted Venemaaga. Uus partnerluslepe on liidule vajalik, kuid ma leian, et veel vajalikum on see Venemaale endale. Uus leping, mis täiendab olemasolevat teksti nii sisu kui ka mahu poolest, on meie ja Vene Föderatsiooni vaheliste suhete eeltingimus, aga samal ajal ka nimetatud suhete kvaliteedi peegeldus. Seetõttu on oluline, et meie seisukohad ja väärtused oleks läbirääkimiste ajal selged. Usun, et pärast objektiivset ja ühehäälset hinnangut, mis näitab, et Venemaa on taandunud oma 7. augusti positsioonidele, peaks Euroopa Liit oma lubaduse kohaselt läbirääkimisi alustama. Läbirääkimiste jätkamise vähimaks tingimuseks peaks aga olema Venemaa selge lubadus, et ta ei kasuta Gruusia ega ühegi oma naabri suhtes jõudu ning et vaidlused meie ühiste naaberpiirkondade üle lahendatakse koos Euroopa Liiduga. Venemaaga kõneluste jätkamise lakmustest on Venemaa valmisolek jõuda Kaukaasia, Ukraina ja Moldova probleemide lahendamisel ühisele arusaamale, selle asemel et minna edasi üksinda ja jõumeetodil.
Libor Rouček
- (CS) Nagu kogu ülejäänud maailm, nii seisab ka Euroopa silmitsi terve hulga tõsiste üleilmsete probleemidega. Need on seotud tuumarelvade leviku, rahvusvahelise terrorismi, globaalse soojenemise, Lähis-Idas ja Afganistanis käimasolevate konfliktide, maailma finantskriisi ja palju muude küsimustega. Euroopa Liit ei saa ühtki neist üksi lahendada. Tuleb teha koostööd teiste rahvusvahelisel areenil tegutsejatega, sealhulgas Venemaaga. Ka Venemaa vajab koostööd ja dialoogi. Venemaal on vaja müüa oma mineraaltooret, tal on vaja osta lääne tehnoloogiat, eriteadmisi, tarbekaupu ja palju muud. Vaid nii on Venemaal võimalik nüüdisajastuda ning reformida järk-järgult oma majandust ja ühiskonda. Koostöö Venemaaga loob Euroopa Liidu ja Vene Föderatsiooni jaoks ühise tuleviku. Kuid see eeldab dialoogi kõigil tasanditel alates energiapoliitikast kuni vastastikuse investeerimistegevuseni, seejuures ei tohi loomulikult unustada dialoogi inim- ja kodanikuõiguste ning demokraatia teemal.
Euroopa Liidu otsus jätkata ELi ja Venemaa suhete hindamist enne eelseisvat tippkohtumist Nice'is on minu meelest õige. Liit on andnud selgelt märku, et ta on nõus taastama Venemaaga kõnelused uue partnerlus- ja koostöölepingu üle. Kuid selle eeltingimuseks peab olema Venemaa-poolne 12. augusti ja 8. septembri kokkulepete täitmine.
István Szent-Iványi
- (HU) Härra juhataja, ELi eesmärk on partnerlus ja koostöö Venemaaga, aga me ei saa rääkida partnerlusest, kui see ei ole vastastikune ega põhine rahvusvahelisel õigusel ja kokkulepete täitmisel. Venemaa käitumine Gruusias hävitas partnerluse kõige olulisema psühholoogilise aluse - usalduse. Selle usalduse saab taastada vaid juhul, kui kogu kuue punkti kokkulepet rakendatakse täies ulatuses. Vaja ei ole mitte edasiminekut või liikumist õiges suunas, vaid tegelikku ja täielikku kokkuleppe täitmist. Venemaa peab lõpuks otsustama, kas ta peab Euroopat partneriks, rivaaliks või vaenlaseks. Moskva peab teadma, et ükskõik, mida ta ka ei otsusta - kas ta peab meid oma partneriteks või vaenlasteks -, ei ole Ukraina, Gruusia või teiste naaberriikide tulevik ega sõltumatus võimutehingute objektid. Euroopa ei saa iialgi nõustuda kontinendi uue jagamisega, uue Jalta lepinguga. Me tahame tõepoolest partnerlust, kuid sellist partnerlust, mis on vastastikune ja põhineb üksteise austamisel. Aitäh.
Laima Liucija Andrikien
- Härra juhataja, Venemaa-Gruusia sõda ja selle tagajärjed näitavad, et Euroopa Liidul on poliitiliselt vaja hinnata tõsiselt ümber oma suhted Venemaaga, nagu lugupeetud volinik täna õigesti märkis. Lisaks tuleks tavapärane tegevus peatada, kuni Euroopa saab Venemaalt selged vastused mõnedele väga olulistele küsimustele.
Tuleb öelda, et Euroopa peab leidma viisi, kuidas rääkida Venemaaga uuel, teistsugusel ja tugevamal häälel. Selle on põhjustanud Venemaa tagasipöördumine 19. sajandil valitsenud "mõjusfääride” määramise või lihtsalt väljendudes realpolitik'i doktriini juurde. Venemaa jutt eesõigustest oma naabruskonnas on selle tõendiks. Sellist realpolitik'i doktriini toidab agressiivne rahvuslus kodumaal ja Venemaad ümbritsevate riikide vaenlaseks tembeldamine. Niisuguses olukorras tuleb Euroopal kindlasti mõista, et on tekkinud vajadus tugevamate võimuvahendite järele.
Euroopa reaktsioon Venemaa-Gruusia konfliktile ja selle tagajärgedele on olnud erinev. Mõnede jaoks tundub, et ELi ja Venemaa vahelised suhted pöörduvad tagasi tavapärastesse rööbastesse. Seda leitakse hoolimata asjaolust, et Moskva ei ole siiani täielikult täitnud oma vägede taandamisega seonduvaid kohustusi ja mis veelgi tähtsam, on tunnustanud Lõuna-Osseetia ja Abhaasia iseseisvust. Naasmine tavapäraste suhete juurde enne seda, kui Moskva on kõik oma kohustused täitnud, on sisuliselt lepituspoliitika. Euroopa peab Venemaa oma tegevusse kaasama, kuid ta peab seda tegema põhimõttelisel ja järjekindlal moel.
ELi mõjuvõim Venemaa üle on piiratud. Sellele vaatamata läheks Venemaale lääneriikide ühine seisukoht kindlasti korda. Venemaa on väga tundlik oma rahvusvahelist positsiooni ja mainet puudutavates küsimustes - selle näiteks on G7 kaalutlused G8 omade vastu. Moskva on samuti huvitatud tehnikaalastest teadusprogrammidest, kaubanduskokkulepetest ja tuumakütusest.
Lõpetuseks, EL peab jääma tugevaks ja järjekindlaks, et tutvustada oma arusaama sellest, kuidas partnerlus Venemaaga peaks edasi arenema.
Ioan Mircea Paşcu
Härra juhataja, suursaadik Jouyet, proua volinik, ELi suhted Venemaaga vajanuks ümberhindamist ka ilma Gruusia sündmusteta. Energia-, julgeoleku- ja ühist naabrust käsitlevate küsimuste jaoks on vaja ühtse juhtimise kontseptsiooni, mida praegu veel ei ole. ELis eelistatakse endiselt pigem kahepoolset kui mitmepoolset tegevust ja see vähendab meie lähenemisviisi tõhusust. Veelgi enam, liidusiseste erinevate kogemuste tõttu ei mõisteta idas ja läänes ikka veel Venemaad ühtemoodi - see aga on ühise seisukoha eeltingimus. Lubage mul olla päris otsekohene. Meie ida pool oleme kokkupõrgetest kõige vähem huvitatud, sest esimesi kaotusi kannaksime meie. Samas ei tahaks me lubada Venemaa vastuvõetamatu käitumise ignoreerimist, sest selle kordumisel jääks jälle meie kaotajaks.
Üldistused emma-kumma suuna kohta on valed. Ühest küljest ei tohiks suhted tervikuna jääda Gruusias juhtunu varju. Teisest küljest aga ei tohi Gruusia sündmusi eirata lihtsalt sellepärast, et mitte lasta neil mõjutada meie kahepoolseid suhteid. Me ei pea katkestama sidemeid Venemaaga. Lõppude lõpuks oleme minevikus suutnud hakkama saada palju hullemates tingimustes. Me vajame siirast dialoogi, mis põhineb meie tugevatel külgedel - nähtavasti ainus asi, mida Venemaa austab - ja mille käigus me anname Venemaale teada, mis on vastuvõetav ja mis mitte, ning mille käigus ütleb Venemaa meile lõpuks ometi, mida ta meist tegelikult tahab. Loodan, et see sobib meile mõlemale.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Härra juhataja, Euroopa välispoliitikas on traditsioon, mille väljakujunemise taga on olnud peamiselt Hans-Dietrich Genscher, kes pidas isegi kõige hullematel külma sõja aegadel kõnelusi Nõukogude Liiduga, tehes seda alati Venemaa huvisid kainelt analüüsides. Tol ajal oli Nõukogude Liidu peamine eesmärk status quo kaitsmine, praegu on Venemaa peamine eesmärk aga status quo muutmine temale soodsas suunas. Venemaa huvide seisukohalt on see hoopis teistsugune olukord. Tema objektiivseks huviks on lahendamata konfliktid ja Pariisi harta kritiseerimine Abhaasia ja Lõuna-Osseetia tunnustamise kaudu. Niisugused on Venemaa huvid. Ta on huvitatud ebastabiilsest Ukrainast.
Ükski nendest asjadest ei ole hea. Meie jaoks on see probleem. Samas on see palju parem kui Nõukogude Liidust tulenenud eksistentsiaalne oht, aga ka tol ajal pidasime me venelastega kõnelusi. Seega on üks asi meie jaoks selge - me ei taha külma sõja retoorikat, kuid me ei taha olla ka sinisilmsed. Me tahame Moskvaga otsustavat dialoogi. Me pooldame pikaajalise eesmärgina strateegilist partnerlust, kuid ei eelda naiivselt, et me olemegi selle eesmärgi juba saavutanud.
Tahan lisada, et mul oleks olnud hea meel, kui me oleks saanud seda teemat arutada Brüsselis, mitte Strasbourgis.
Francisco José Millán Mon
(ES) Härra juhataja, Venemaa on üleilmses elus tähtis osaline, ta on julgeolekunõukogu alaline liige. Tal on hiiglaslik tuumaarsenal, ulatuslik territoorium ja rohkelt loodusvarasid, sealhulgas gaasi ja naftat. Koostöö selle riigiga on oluline, et astuda vastu sellistele katsumustele nagu Lähis-Ida rahuprotsess või Iraani tuumaprobleem ning et võidelda organiseeritud kuritegevuse, terrorismi, kliimamuutuse ja tuumarelva levikuga.
Leian seetõttu, et me ei tohi Venemaad isolatsiooni jätta, vaid peame hoopis püüdma luua temaga dialoogi ja teha koostööd. Me võiks rajada oma suhted ka mõnele kaugemale küündivale põhjale. Vene Föderatsioon on Euroopa naaber, kes, olles jätnud seljataha pika poliitilise totalitarismi ja majandusliku tsentralismi ajajärgu, on viimasel kümnendil asunud demokraatia, inimõiguste ja eraalgatusel põhineva majanduse teele.
Kui Venemaa järgib endiselt neid ideaale, peaks tema suhted Euroopa Liiduga olema tugevad, sellised, mis valitsevad tõeliste, ühiseid põhiväärtusi järgivate naabrite ja partnerite vahel. Gruusia kriis oli tõepoolest väga tõsine. Meie kui Euroopa Liidu liikmete jaoks on aluspõhimõteteks jõu kasutamisest hoidumine, riikide iseseisvuse ja territoriaalse terviklikkuse austamine ning rahvusvaheliste kokkulepete heauskne täitmine.
Venemaa suvine käitumine ei vastanud nendele põhimõtetele. Samuti tundub mulle, et Venemaa ei ole piisavalt hästi täitnud 12. augusti ja 8. septembri kokkuleppeid ning on ilmselt lõiganud kasu nendes kokkulepetes sisalduvatest ebaselgetest punktidest.
Ka Genfi konverents ei ole hästi alanud. Kui Venemaa võimud soovivad luua meiega, s.o ELiga tõelisel koostööl ja usaldusel põhinevaid suhteid, ei tohi tema käitumine jääda selliseks, nagu see on olnud viimastel kuudel. Samuti peab Venemaa tagama oma riigis inimõiguste ja õigusriigi põhimõtete järgimise, mida president Medvedev ise oma ametiaja alguses kuulutas.
Daamid ja härrad, minu meelest on see otsustava tähtsusega hetk. Me peame olema valvsad ja püüdma veenda Venemaad, et tõeliste partnerite ja Euroopa naabrite vastastikusel usaldusel põhinevate tihedate suhete loomiseks peame jagama ühiseid aluspõhimõtteid ja norme.
Kristian Vigenin
(BG) Härra juhataja, lugupeetud volinik, daamid ja härrad, suhted Venemaaga on küsimus, mis on Euroopa Parlamendis sageli päevakorral; see iseenesest näitab, kui tähtis on see valdkond mitte üksnes institutsioonide, vaid ka Euroopa Liidu kodanike jaoks. Lugupeetud volinik, mul on hea meel teie käsitusviisi üle, sest me peame elama tegelikus maailmas ning olema täielikult teadlikud riskidest ja halbadest tagajärgedest, mis tulenevad avalikust vastuseisust Venemaaga. Me peame püüdma õppida igast konfliktolukorrast ja muutma need tuleviku tarvis oma tugevateks külgedeks. Me ei alahinda Gruusias aset leidnud sõjategevuse tõsidust. Samasuguseid sündmusi naaberriikides võib ära hoida vaid ennetava poliitikaga.
Kaks kuud tagasi küsisin härra Solanalt, kas tema arvates on Venemaa pärast Gruusia sõda järeleandlikum ja kompromissialtim või jätkab ta oma väljakutsuvamat ja sõjakamat tegevust. Loomulikult ta ei vastanud, aga praegu saan ma teha järelduse, et negatiivne stsenaarium jääb käiku laskmata. Suures osas sõltub see siiski meist. Usun, et meie ees seisab ülesanne, kuidas luua Venemaaga uued, asjalikud suhted, loobumata seejuures väärtustest, millel meie liit põhineb. Seetõttu on oluline, et meil oleks selge strateegia, mis tagab, et igale majandus-, energia- ja välispoliitikaküsimuse ning muu probleemi lahendamiseks tehtava koostöö suunas astutud sammule järgneb Venemaa-poolne samm inimõiguste ja demokraatlike reformide edendamise suunas.
Lõpetuseks soovin juhtida tähelepanu sellele, et tähtis on rõhutada teemasid, mis panevad Venemaa järgima meiega ühiseid põhimõtteid - ma ei hakka neid kõiki siin üles lugema. Usun, et komisjoni ja nõukogu senist tegevussuunda hoitakse ja et see on edukas.
Aitäh.
Toomas Savi
Härra juhataja, Euroopa Parlament on ainus ELi institutsioon, mille ELi kodanikud on otse valinud. Seda nimetatakse ka Euroopa südametunnistuseks. Seda südametunnistust on aastaid koormanud Venemaa provotseeritud konfliktid. Tuletage meelde Tšetšeenia sõda, tuletage meelde Ukrainat, nädalate kaupa Soome, Eesti ja Läti piiridel järjekorras seisvaid veokeid, lahendamata konflikti Transnistrias, küberrünnakuid Eesti vastu, Poola liha keelustamist. Kõigele sellele lisaks järgneb nüüd Venemaa rünnak Gruusia vastu.
Kardan, et EL reageerib liiga pelglikult ja väldib teemat, selle asemel et arutada sanktsioone. Me üksnes julgustame Venemaad veel vastutustundetumalt käituma. Olen veendunud, et puhas südametunnistus suhetes Venemaaga ei ole mingi luksus, mida Euroopa Liit ei saa endale lubada.
Ari Vatanen
Härra juhataja, järgmisel nädalal hakatakse Moskvas ehitama vormel 1 ringrada. Ringraja ehitamisel tuleb kinni pidada inseneri koostatud plaanist. Selles küsimuses ei saa olla kaksipidi mõtlemist. Meie peaks siin Euroopa Parlamendis olema demokraatia insenerid ja võib-olla me ei peaks kõnelema mitte niivõrd ELi ja Venemaa suhetest, vaid ELi ja Kremli suhetest, sest Kremli juhid muutuvad ühel heal päeval ja me loodame, et paremuse poole.
Loomulikult tahame, et Venemaa ja Kreml oleks tegevusse kaasatud. Keegi ei vaidle sellele vastu, kuid küsimus on selles, kes dikteerib tingimused. Selleks ei saa olla Venemaa ja Kreml. Tegemist peab olema üldistel väärtustel põhinevate üldiste tingimustega. Meie ülesanne on kaitsta ELi põhialuseid. Kui kuulud skautide hulka, pead olema seaduskuulekas. Kui andestame Kremli režiimi praegused nii-öelda tavad, siis me justkui ise eitame ELi olemasolu põhjust. Samuti petame venemaalasi, sest peame toetama demokraatlikke jõude kõikjal maailmas. Ei mingeid topeltstandardeid. Me peame andma lootust inimestele, kes võitlevad elu põhiväärtuste eest. See on meie kohus.
Kui Venemaa muutub demokraatlikuks, peame võtma ta vastu mis tahes rahvusvahelisse kooslusesse. Me peame pikalt ette nägema nagu meie eelkäijad. Miks ei võiks Venemaa ühel päeval kuuluda reformitud ELi või NATOsse? Me ei või seda iial teada. Härra Monnet ja härra Schuman olid väga ettenägelikud inimesed. See on tee edasi. See arutelu muutub väga tõsiseks, nii et lubage mul tuletada teile meelde üht Vene anekdooti, mis meenutab mulle meie suhteid. Kana ütleb seale: "Loome ühisettevõtte. Teeme hommikusööke pakkuva firma. Mina toon munad ja sina peekoni.”
Katrin Saks
(ET) On selge, et me ei saa rääkida Venemaaga suhete taastamisest või parandamisest, kui ei ole vastastikust usaldust, ja seda usaldust ei ole võimalik luua ilma, et täidetaks rahuplaani täielikult. Vaataksin suhteid Moskvaga kahes osas. Esiteks liikmesriigi tasandil, kus jagan seisukohta, et asjakohastel teemadel rääkimine on mõistlikum kui suhete katkestamine. Aga euroliidu tasandil on meie sõnumiks see, et liit arvestaks meie, väikeriikide, soovide ja hirmudega, kes me oleme kogenud teistsugust ajalugu. Nii nagu ei saa ainsaks sõnumiks olla Vene agressiivne välispoliitika või inimõiguste rikkumised, ei saa ka liidu ainsaks käitumislaadiks olla huvid, mis käivad üle nõrgemate, s.t Ida-Euroopa peade.
Mulle meeldis, mida ütles täna parempoolne Prantsuse president Nicolas Sarkozy: ta rõhutas dialoogi vajadust vasturünnaku asemel. Ta meenutas, et arvati, et Moskvasse pole mõtet minna, ometi peatas see Vene väed. Muidugi, meil ei ole vaja uut külma sõda, aga meil on vaja kaitsta meie euroopalikke põhimõtteid suveräänsusest, territoriaalsest terviklikkusest ja väärtustel põhinevast poliitikast ja demokraatiast.
Kutsun üles pidama Venemaaga jätkusuutlikku välispoliitikat, mitte katkestama suhteid. Ja parlamendiliikmete kohustus on maandada pingeid. Vajalik on diplomaatia, ka rahvadiplomaatia, olgu või heaks näiteks äsja minu kodumaal Eestis lõppenud Vene teatrite väga edukas festival. Aga samas kutsun üles Euroopa liidreid, eesistujamaad, Euroopa Parlamendi fraktsioonide juhte mitte unustama oma naabrite hirme ja õõvastust, mida Venemaa jätkuvalt tekitab, jätkates oma agressiivset poliitikat. Ilmselgelt on Euroopa Liidu ja Venemaa suhetes täna vähe usaldust ja lugupidamist tänu...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Jerzy Buzek
(PL) Tänan teid võimaluse eest antud küsimust arutada. Usun, et kõigil siin istungisaalis olijatel on sama soov. Me tahame Venemaaga koostööd teha. Samuti tahame, et Euroopa poliitiline olukord oleks stabiilne ja ettearvatav. Loomulikult vajab ka Venemaa meid - Euroopa Liitu -, sest ta tahab müüa gaasi ja toornaftat, kuid peamiselt seetõttu, et tal on omad sise- ja välisprobleemid. Venemaal on vaja meie stabiilsust, vastutustunnet ja jõudu. Millised on siis meie erinevused siin istungisaalis? Me erineme selle poolest, kuidas me soovime jätkata oma suhteid Venemaaga, et saavutada Euroopa Liidu eesmärgid - mitte ainult majanduslikud sihid, vaid ka austuse nende põhimõtete ja väärtussüsteemide vastu, millesse me usume.
Tahan tuua teile näite omast kogemusest. 2001. aastal olid Venemaa ja Poola vahelised suhted tõepoolest väga head ning Poola välisminister võeti Moskvas vastu austusavalduste saatel. Venemaa peaminister tuli Varssavisse ning pidas läbirääkimisi eelkõige energeetikavaldkonda puudutavaid vastastikuseid suhteid käsitlevate tähtsate küsimuste üle. Ta koguni pikendas oma visiiti ühe päeva võrra, mis on tavaliselt haruldane toimimisviis. Kõik see toimus vaatamata sellele, et vaid kaks aastat varem, s.o 1999. aastal oli Poola saatnud riigist välja umbes tosin Vene diplomaati, kes olid tegelenud erinevate asjadega, millest ükski ei olnud eriti diplomaatiaga seotud. Järgnes lühike kriis, kuni venelased lõpuks tunnistasid, et meiega on mõtet kõnelusi pidada ja koostööd teha, sest kui meil on õigus, suudame me jääda endale kindlaks.
Venelased on suurte traditsioonidega uhke rahvas. Nad hindavad teistes otsustavust ja jõulisust rohkem kui keerulisi selgitusi selle kohta, et must ei olegi päris must. Kui meil on ilmselgelt õigus, siis on ainus lahendus karmi ja otsustava seisukoha võtmine.
Maria Eleni Koppa
(EL) Härra juhataja, täna seisab Euroopa Liit silmitsi ülesandega taastada suhted Venemaaga. Nende suhete aluseks peab olema inimõiguste austamine ja rahvusvahelise õiguse järgimine. Rahvusvahelised sündmused näitavad, et Euroopa Liidu ja Venemaa vahel tuleb luua uus strateegiline suhe. Lõppeesmärk on ühendatud Euroopa, kus ei ole minevikust pärit piiride tõmbamist.
Me peame Euroopa naabruspoliitika raames tegema tihedat koostööd, et piirkonda stabiliseerida, võttes arvesse, et ilma Venemaata puudub igasugune väljavaade lahendada mõni Kaukaasias jätkuv konflikt. Meie huvides on otsida ühistele probleemidele ühiseid lahendusi, jätkata esimesel võimalusel partnerlusläbirääkimisi ning astuda vastastikuse mõistmise ja austuse vaimus peetavasse dialoogi. Vaid nii on lootust leida kõiki rahuldavad lahendused isegi kõige keerulisematele probleemidele. Ühtlasi on see vajalik Euroopa kui terviku sisepoliitilise stabiilsuse jaoks.
Kaukaasia riikidele ja Ameerika Ühendriikidele tuleb teha selgeks, et Euroopa-Atlandi suhete laiendamine peab käima käsikäes Moskvaga suhete normaliseerimisega. Kui eesmärk on tõepoolest kollektiivne julgeolek, siis on kõigi koostöö ja osalemine vajalik. Vastasel juhul pole pääsu külma sõja mõttelaadi juurde naasmisest.
Gunnar Hökmark
(SV) Härra juhataja, Euroopa kaart on relvastatud rünnaku ja sõja tagajärjel muutunud. Oma tegevusega näitas Venemaa, et on valmis kasutama poliitiliste eesmärkide saavutamiseks sõjalist jõudu. Ärgem lubagem muutuda sellel asjaolul tänases arutelus kõrvaliseks. Loomulikult peab see mõjutama meie arvamust Venemaast, kuid see mõjutab ka erinevaid nõudeid, mis tuleb seada tulevasele koostööle. Hoiatan neid, kes võrdlevad tekkinud olukorda teiste juhtumitega. Hannes Swoboda - palun ärge võrrelge seda olukorraga Iraagis. Iraak oli üks jõhkramaid diktaatorlikke riike, kes oli rahvusvahelise üldsusega vaenujalal. Me võime juhtunu osas olla eriarvamusel, kuid ärge võrrelge Iraaki Euroopa demokraatliku ja iseseisva riigiga.
Gruusiale tehtut ei saa õigustada. Ärge püüdke leida ettekäändeid sellele, mida ei ole võimalik välja vabandada. Venemaal ega ühelgi muul riigil ei ole õigustatud julgeolekuhuvisid teistes Euroopa riikides. Selline peab olema igasuguse Euroopa koostöö lähtepunkt. Vastasel juhul õõnestatakse koostöö alust ja avatakse tee uutele vägivallaaktidele.
On palju valdkondi, milles me teeme tähtsat koostööd, kuhu on vaja kaasata ka Venemaa. Nende hulka kuuluvad energeetikasektor, Iraan ja kliimamuutus. Minu arvates peaks Euroopa ja Euroopa Liit olema koostööle avatud, kuid järgima kindlameelselt nõudeid, mis moodustavad nimetatud koostöö aluse. Meil peaks olema koostöö üle hea meel, ent samuti peame olema kindlasõnalised esitatavate nõuete osas. Sel viisil saame aidata Venemaal ka edendada demokraatia aktsepteerimist ja põhinormide austamist. Sellel peab põhinema Euroopa poliitika Venemaa suhtes.
Ioannis Varvitsiotis
(EL) Härra juhataja, lugupeetud minister ja volinik, ma mõistan, miks paljud parlamendiliikmed asuvad Venemaa-vastasele seisukohale. Nad on minevikus kannatanud. Kreekas oli meil kodusõda, mis kestis tervelt neli aastat ja tappis palju inimesi.
Ent me ei saa kogu aeg tagasi vaadata. Me peame tunnistama, kui Venemaal on õigus. Kas oleme unustanud Putini hoiatuse, et Kosovo tunnustamine toob kaasa tagasilöögi? Kas oleme unustanud, et Bush murdis Ameerika Ühendriikide nimel Venemaale antud lubadust, et NATO ida poole ei laiene?
Me peaksime järgima vaid üht põhimõtet ja see on president Sarkozy sõnastatud põhimõte, mille kohaselt oleks vastutustundetu lubada tekkida kriisil Euroopa Liidu ja Venemaa vahelistes suhetes.
Adrian Severin
Härra juhataja, Venemaa ei ole enam vaba ja demokraatliku Euroopa nõukogulik vaenlane. Venemaa ei ole veel Euroopa Liidu strateegiline partner. Sellest ebamäärasusest tuleb vabaneda. Venemaa on liiga suur, et teda isolatsiooni jätta; Venemaa on liiga tähtis, et temast mitte välja teha. Euroopa Liit peab lähtuma just niisugusest tegelikkusest.
Lõuna-Kaukaasia ja Lääne-Balkani geopoliitilised kriisid tõendavad, et Venemaa ja Euroopa-Atlandi demokraatlikud riigid võivad tõhustada ühepoolseid meetmeid sõltumatult ja enesele sobivalt, arvestamata seejuures üksteise eelistusi.
Hiljuti alanud üleilmne finants- ja majanduskriis näitas, et Venemaa ja Euroopa Liit on vastastikku sõltuvad ja vajavad üksteist. Seetõttu peame kutsuma kokku laiema, seekord Vancouverist Shanghaini ulatuva Euroopa uue julgeoleku- ja koostöökonverentsi, et sõnastada ümber rahvusvaheliste organisatsioonide rahvusvaheliste suhete ja õiguse põhimõtted ja normid...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Bogusław Rogalski
(PL) Samm-sammult taastab Venemaa kontrolli oma naabrite üle ja täidab edukalt oma välispoliitilised eesmärgid. Ta paneb maailma fakti ette, samas kui Euroopa poliitikud näitavad üles vaid silmakirjalikkust ja nõrkust. Prantsusmaa president puges Venemaad kiites peaaegu nahast välja, kuid Venemaa ei toonud oma vägesid Gruusia mässulistest piirkondadest välja ja tunnustas nende iseseisvust. Saksamaa riigikantsler kinnitas omalt poolt Tbilisis, et Gruusia võetakse NATOsse vastu. Mõned nädalad hiljem kinnitas ta president Medvedevile, et pole põhjust asjade käiku kiirendada.
Jah, muidugi teab Venemaa, kuidas sellist lojaalsust premeerida. Saksa firma E.ON sai juurdepääsu Siberi varudele ja energiaturule ning mõlemad riigid ehitavad koos n-ö nabanöörina Läänemerre gaasijuhtme. Prantsusmaa president aga allkirjastas Moskvas mitme miljardi väärtuses lepinguid Venemaa raudteesüsteemi ajakohastamise kohta. Kõige häbiväärsem näide Euroopa käitumisest Venemaa suhtes on president Sarkozy avaldus selle kohta, et Venemaal on õigus kaitsta oma kodanikke.
Kas me peame uskuma, et nõukogu eesistuja ei teadnud, kuidas Venemaa on samasugust nippi kasutanud mitmel korral ka minevikus? See on uus Jalta...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Juhataja
Daamid ja härrad, ma pean ütlema, et kui te räägite sellise kiirusega nagu viimane kõneleja, siis ei ole sellel tõlget, sest loomulikult ei suuda tõlgid kõnega sammu pidada. Registreerimata sõnavõtud ei ole kaval võimalus rääkida siis, kui teile ei ole kõneaega eraldatud. Me kavatseme rääkida selles töökorrast juhatusele, sest järjest enam parlamendiliikmeid kasutab seda. On selge, et kui 14 või 15 parlamendiliiget paluvad sel viisil kõneaega, siis me lihtsalt mahuta kõiki sellesse aega ära. Igal juhul palun võtke teadmiseks, et kui te räägite väga kiiresti, siis on teie kõne mõistetav vaid teile endale ja teie kaasmaalastele, sest ükski tõlk ei suuda teie tempoga sammu pidada.
Christopher Beazley
Härra juhataja, mul on proua volinikule kolm küsimust. Ta kõneles kolleeg Hökmarki järel kõneluste taasalustamise poolt. Mis on need ELi huvid, mida ta nimetatud kõneluste käigus kaitseb? Kas ta nõuab Vene sõjaväelaste - kellest 8000 on endiselt Gruusia territooriumil - väljaviimist eelkõige Kodori kurust, mille on ebaseaduslikult okupeerinud Abhaasia regulaarvägi, kes vallutas selle Gruusia vägedelt?
Teiseks, kas Venemaa kaalub rahaliste vahendite eraldamist Gruusia kodanikele ja infrastruktuurile Vene vägede tekitatud kahju hüvitamiseks?
Viimaseks, kas on õige, et volinikul on andmeid selle kohta, et ajal, mil Saakašvilit süüdistati mõõdutundetus käitumises, oli tegelikult 400 Vene tanki...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Miloš Koterec
- (SK) Me lähtume valest eeldusest, justkui sooviks me kohelda Venemaad vaenlasena. Nagu on juba mitu korda öeldud, on meil Venemaaga palju ühiseid strateegilisi huvisid. Üleilmastumine on fakt ja me peaks teadma, mis ohustab tegelikult tulevikku, rahu, arengut ja meie eksistentsi.
Olen nõus. Mõistkem hukka ebaproportsionaalne reaktsioon Gruusias ja igasugune muu sarnane käitumine. Kuid mida siis võiski oodata? Me kritiseerime ja reageerime, aga tehkem Venemaaga kui võrdse ja võimaliku strateegilise partneriga ka koostööd ning esitagem lahenduste ettepanekud novembri tippkohtumisel. Nii me vähemalt kaitseme omaenda huvisid.
Reinhard Rack
(DE) Härra juhataja, härra nõukogu eesistuja, proua volinik, eelnev arutelu näitas üsna selgelt, et meil on Venemaaga väga palju kokkupuutepunkte ja et suur osa nendest paistavad tekitavat ka konflikte: Kaukaasia ja Gruusia olukorda ning energiaküsimust on korduvalt arutatud, nagu viimati ka taas põhjusega tõstatatud küsimust meie ühiste huvide kohta finantskriisis.
Palun komisjonilt ja nõukogult - ja seda puudutas vilksamisi ka president Sarkozy - et Euroopa lõpetaks pelgalt olukordadele reageerimise ning püüaks aktiivselt ja ettevaatavalt algatada arutelusid erinevate küsimuste üle, mis on meile olulised. Viljakas dialoog Venemaaga on vajalik, kuid seda ei tohiks alati tingida ühe poole tegevus.
Tunne Kelam
Härra juhataja, arvan, et põhiprobleem ei ole mitte Venemaa, vaid ELi isiksuse lõhenemine - lõhenemine väärtuste, ahvatluste ja vajaduse vahel tegeleda tavapäraste toimingutega. Lahendus on näidata veenvalt, et ELil on oma üldiste väärtuste - küsimus ei ole ainult ELi või Venemaa väärtustes - elluviimisega tõsi taga, ning tagada, et selliseid sissetunge nagu Gruusiasse ei toimu Euroopas enam kunagi. Gruusia on Euroopa osa.
Kuidas seda teha? Mitte teemat vältides, nagu ütles härra Savi, vaid võttes selge seisukoha selle kohta, kuidas samasuguseid sündmusi tulevikus vältida.
Minu küsimus puudutab ka abiandjate konverentsi. Kas me peaksime paluma Venemaal kanda osa kahjudest...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Czesław Adam Siekierski
(PL) Vene Föderatsiooniga heade suhete loomine on Euroopa Liidu jaoks väga suur proovikivi. Vene Föderatsioon on üks meie võimsamaid poliitilisi, majanduslikke ja sõjalisi partnereid.
Hiljutised sündmused Gruusias õõnestasid oluliselt meie usaldust oma idanaabri vastu. Venemaa välispoliitika on paljastanud Kremli soovi taastada suur maailmaimpeerium ja mitte austada piisavalt rahvusvahelisi kokkuleppeid. Moskva esitles selgelt oma mõjusfääri. See asetas Euroopa Liidu väga keerulisse olukorda, ehkki sellisesse, kus me õnneks kõnelesime ühel häälel, mis oli siiski pisut summutatud.
Pärast Gruusia sündmusi peaksime mõtlema, kuidas säilitada järjekindlat poliitikat Venemaa suhtes. Julgeolekuteema nõuab praegu meie viivitamatut tegutsemist.
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Charles Tannock
Härra juhataja, ma tahan avaldada erilist kiitust härra Sarkozyle, kes on eesistujariigi Prantsusmaa juhina taganud, et 90% kuue punkti kavast on täidetud, kui rääkida vägede väljaviimisest Gruusiast. Arvan, et Venemaa juhtkond härra Putini ja härra Medvedeviga eesotsas mõistis hilinemisega, et nende ebaproportsionaalne rünnak Gruusia vastu oli viga, sest nad vajavad endiselt häid suhteid lääneriikidega või muidu variseb nende majandus kokku. Lisaks on Lõuna-Osseetiat ja Abhaasiat tunnustanud vaid Venezuela, Nicaragua ja terroristlik Hamas, mis on Venemaa valitsuse jaoks häbiväärne, ning tema lähimad liitlased, näiteks Valgevene ja Usbekistan, on pidanud survele vastu ega ole kaasa läinud Venemaa uue ja äsjaloodud enesemääramiskontseptsiooniga, mida ei kohaldatud kunagi tšetšeenide suhtes.
Venemaa peab mõistma, et 19. sajandi mõjusfäärid tänapäevases maailmas ei kehti ning Ukrainast, eelkõige Krimmist, Moldovast või Lõuna-Kaukaasia vabariikidest käed tuleb tulevikus eemale hoida. Moskva peab austama nende territoriaalset terviklikkust...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Jean-Pierre Jouyet
Härra juhataja, proua volinik, daamid ja härrad, pean ütlema, et liidu olemust arvestades oli oodata, et kuuleme siin parlamendis erinevaid seisukohti. Arutelu - ja mul on seda hea meel tunnistada - oli väga sisukas, välja arvatud härra Batteni märkused, mida ma isiklikult pean šokeerivateks. Peale selle kõne on teised sõnavõtud olnud siiski täiesti õigustatud. Samuti soovin tänada proua Neytsi ja härra Couteaux'd lugemissoovituste eest, mis võimaldavad meil rikastada oma arusaama Napoleoni ja Venemaa suhetest ning aitavad Benital ja minul parandada teadmisi Austria ja Venemaa vaheliste suhete kohta.
Konflikti tekke ja arengu kohta teen ELi eesistujariigiga seoses kolm sisulisemat märkust: esiteks, ilmselgelt oli jõu kasutamine viga; teiseks, Venemaa reageeris ebaproportsionaalselt, kuid, nagu täna hommikul rõhutati, reaktsioonile pidi eelnema mingi tegevus, isegi kui reaktsioon oli ebaproportsionaalne; ning kolmandaks, Euroopa Liit soovib konflikti tekke ja arengu sõltumatut rahvusvahelist uurimist.
Venemaa taandumise ulatuse ja Kaukaasia stabiilsuse kohta tahan öelda ka seda, et me ei tohi teha nägu, nagu poleks midagi juhtunud. Meile on öeldud: "Eesistujariik käitub, nagu oleks tegemist tavaliste suhetega.” Ei, ma leian, et pärast augustit on teatud sündmused siiski aset leidnud. Kaks kuud tagasi seisime silmitsi relvastatud konfliktiga; 10. oktoobril nägime Venemaa vägede väljatoomist naaberpiirkondadest. Nagu ma olen juba öelnud, on see ülimalt oluline lisasamm.
See ei tähenda, et Venemaa oleks täitnud kõik oma kohustused, millest me oleme täiesti teadlikud - ja ma vastan siin nendele kõnelejatele, kes tõid välja Akhalgori piirkonna probleemid - kuid praegu on kõige tähtsam alustada poliitilist protsessi. See on praegu Genfis toimuvate kõneluste eesmärk. Euroopa Liidu tahab öelda, et siin kontinendil ei tohi enam mingeid mõjupiirkondi olla. Euroopa Liit ja Venemaa asuvad samas naabruskonnas, mille heaks peame tegema koostööd, mitte teineteisele vastu seisma.
Mis puudutab partnerlusläbirääkimiste taasalustamist, siis ütleksin, et ka tänahommikuse arutelu käigus viidatud juriidilistel põhjustel lükati läbirääkimised tulevase leppe üle edasi, mitte ei katkestatud neid, ning nagu Euroopa Ülemkogu 15. oktoobril märkis, kaasneb läbirääkimiste jätkumisega hinnangu andmine, mida on nõudnud komisjon ja nõukogu. See on täiesti loogiline, nagu proua Neyts pealegi rõhutas. Juhin tähelepanu sellele, et me peame tegema selget vahet läbirääkimiste taasalustamisel ning Euroopa Liidu ja Venemaa 14. novembri tippkohtumisel. See tippkohtumine toimub ja tänane arutelu on näidanud, et see on tähtsam kui kunagi varem. Tippkohtumine ise ei ole mõeldud tulevase partnerlusleppe läbirääkimiste harjutusena.
Soovin pöörduda tagasi ka mitme kõneleja kasutatud vastastikuse sõltuvuse mõiste juurde. On õige, et sellist sõltuvust tuleb vaadata laiemas tähenduses. See on olemas kõikides valdkondades: endastmõistetavalt valitseb see energeetikavaldkonnas ning ma ütlekson isegi, et osade ELi liikmesriikide puhul on tegemist sõltuvusega, millele me peame leidma lahenduse varustusallikaid mitmekesistades. Me oleme sõltuvad ka rahvusvahelise julgeoleku valdkonnas ning just sel põhjusel ei tohi Euroopa Liit jätta vastamata Venemaa presidendi Medvedevi ettepanekutele uue Euroopa julgeolekuraamistiku kohta, isegi kui Euroopa Liidu vaated ei ühti tingimata Venemaa omadega.
Eelöelduga seoses soovin sarnaselt paljudega teie hulgast juhtida tähelepanu sellele, et me järgime Helsingi lõppakti ja Pariisi hartat, dokumente, millele on alla kirjutanud ka Venemaa, nagu härra Onyszkiewicz õigesti toonitas. Niisuguses olukorras ei ole kahtlust, et me peame oma suhteid Venemaaga kainelt analüüsima, mida nii mõnedki teie hulgast rõhutasid. Ei saa olla küsimustki külma sõja juurde naasmisest ega ka järeleandmiste tegemisest meie väärtuste ja põhimõtete osas. Selle tagamiseks aga on meil rohkem kui kunagi varem vaja astuda Venemaaga dialoogi.
Soovin tänada kõiki, kes õnnitlesid Euroopa Liidu eesistujariiki Prantsusmaad tehtud töö eest, eriti härra Wielowieyskit ja härra Tannockit. Eesistujariik Prantsusmaa tegutses tõhusamalt - ja sellega ma soovin lõpetada -, sest ta sai tuge liikmesriikidelt, komisjonilt ja Euroopa Parlamendilt. Euroopa Liidu lõhenemine oleks kahtlemata Venemaa jaoks parim viis ELi nõrgestada.
Arvestades meiega alles hiljuti ühinenud riikide ja ELi vanemate liikmete vaheliste arvamuste väga järsku lahknemist selles arutelus, tuleb rõhutada, et arutelu põhjal vajame praegu rohkem kui kunagi varem ühtsust Gruusia kriisi käsitlemisel ja Venemaaga peetavas dialoogis - Euroopa Liidu poolset ühtset hukkamõistu osaliste vahel jõu kasutamisele ja territoriaalse terviklikkuse rikkumisele; Euroopa Liidu ühtset tegutsemist kohapealsete tsiviilvaatlejate ametissemääramisel; ning viimaks, Euroopa Liidu huvide ühtset määratlemist, eelkõige energeetikavaldkonnas ja üldisemalt rahvusvahelise julgeoleku valdkonnas. Niisuguse ühtsusega saame taastada Venemaaga läbirääkimised tulevase leppe üle, kui aeg on selleks küps.
Benita Ferrero-Waldner
komisjoni liige. - Härra juhataja, see arutelu oli väga huvitav, kuid näitas, et mõtted on üsna erinevad - on lahknevaid arvamusi ja vaatenurki ning samamoodi võib näha erinevaid vaateid nõukogus peetavates aruteludes. Olen täiesti nõus meie nõukogu eesistuja ja sõbraga, et kõige tähtsam on rääkida ühel ja tugeval häälel. Seda tuleks teha järgmisel Euroopa tippkohtumisel Venemaaga.
Mis on meie huvid? Arvan, et selgitasin seda piisavalt oma esimeses kõnes. Et me oleme nii suurel määral vastastikku sõltuvad, siis kõik olulised majanduslikud ja energeetikaalased huvid, aga ka huvid maailmatasandil. Neid juba mainiti - need on kliimamuutus, energiajulgeolek ja küsimus, kuidas jõuda Kopenhaagenis tulevase kokkuleppeni. Mida me teeme Iraani ja Lähis-Ida teemaringiga? On näha selget huvi kõikide erinevate küsimuste vastu ning just seda ma tahtsingi rõhutada ja korrata.
Järgmisel üldasjade ja välissuhete nõukogu istungil 10. novembril toimub väga oluline arutelu ning ma loodan, et me jõuame õigele arusaamisele, kuidas jätkata läbirääkimisi uue ELi ja Venemaa vahelise lepingu sõlmimiseks, sest praegu on need üksnes edasi lükatud. Leian, et nõukogu eesistuja kõneles väga selgelt. Ütlen nii, sest arvan, et see on parim viis edasitegutsemiseks, kuid samal ajal peame olema ka vankumatud. Me peame kohtlema Venemaad sellisena, nagu ta on, mitte sellisena, nagu me tahaksime teda näha. Ka see on selge. See tähendab täna juba kirjeldatud dialoogi inimõiguste üle ja kõikidest eriarvamustest rääkimist. Seda me tegimegi viimastel tippkohtumistel, kus ma isiklikult kohal viibisin.
Mis puudutab kõiki küsimusi 8000 sõduri kohta, siis Euroopa Ülemkogu on sellele andnud selge vastuse ja on rahuldustundega märkinud, et Venemaa väed on Lõuna-Osseetia ja Abhaasiaga piirnevatelt aladelt taandunud, mis on oluline samm 12. augusti ja 8. septembri kokkulepete rakendamiseks ning nimetatud kokkulepetes ettenähtud rahvusvaheliste kõneluste alustamiseks Genfis. Arvan, et Genf on see koht, kus jätkata arutelu poliitilise lahenduse üle. Need algasid raskustega, kuid protsess on käima lükatud ja nüüd tahame me edasi liikuda. Seda esiteks.
Teiseks, Venemaa ei tule abiandjate konverentsile teile selgeid vastuseid andma, kuid ma arvan, et saabub aeg, mil kahju hüvitamise küsimus tuleb tõstatada ja seejärel korraldada rahvusvaheline uurimine. Seda on nõukogus juba arutatud ja nõukogu pooldas sedalaadi rahvusvahelist mõttevahetust.
Lubage mul nüüd rääkida paar sõna inimõiguste teemal. Nagu ma enne ütlesin, toimuvad Venemaal mitmed sündmused, mis on andnud meile põhjust muretsemiseks; nendeks on eelkõige ajakirjanike vägivaldsed surmad, vabaühendustele piirangute seadmine ja olukord Põhja-Kaukaasias üldiselt, aga eriti Inguššias. Samuti oleme nõudnud selliste juhtumite põhjalikku uurimist nagu Anna Politkovskaja surm ja Magomed Jevlojevi hiljutine tapmine pärast seda, kui politsei oli ta kinni pidanud. Järgmised inimõigustealased nõupidamised toimuvad täna, nagu ma juba mainisin, ning kindlasti leian ma võimaluse nimetatud probleemide äramärkimiseks.
Ühtlasi oleme Venemaale selgitanud, et ta peab tegema Euroopa Nõukoguga igakülgset koostööd ning ratifitseerima protokolli nr 14 inimõiguste kohtu kohta ja protokolli nr 6 surmanuhtluse kaotamise kohta.
Kui rääkida Maailma Kaubandusorganisatsiooniga ühinemisest, siis Euroopa Liit on endiselt selle tugev toetaja, sest meie arvates loob see meie majandusühendusele vajaliku võrdse mänguvälja ning me usume, et meie kui suure kaubanduspartneri huvides on Venemaa ühinemine eeskirjadel põhineva süsteemiga. See on tähtis ka meie kahepoolsete suhete edasiarendamiseks. Seega on väga oluline, et me jätkaks selle küsimuse toetamist. Me peame endiselt Vene poolega selles tähtsas protsessis avatud koostööd tegema, kuid on selge, et meil tuleb nendega koos leida nende jaoks õigeaegsed lahendused.
Siin mainiti energiajulgeoleku ja puhta energia küsimusi. Lubage mul lihtsalt öelda, et meil on ka energeetika- ja keskkonnaalane dialoog ning seetõttu on energiatõhususe, puhta energia jms küsimustega juba tegeletud erinevatel G8 kohtumistel ja ELi tippkohtumistel ning need on Kopenhaageni tippkohtumise lähenedes kindlasti olulised teemad, millega seoses me vajame samuti Venemaa-poolset koostööd. Komisjon toetas Kyoto protokolli raames ühiseid rakendusprojekte ja on valmis tegema enamgi, sest meie meelest on see väga tähtis küsimus.
Mis puudutab Euroopa julgeolekustruktuuri, siis tahtsin lihtsalt öelda, et president Medvedev mainis seda juba juunikuisel ELi-Venemaa tippkohtumisel Hantõ-Mansiiskis - mitte Gruusia kriisi järel, vaid enne seda. Ma olin seal ja tean seda väga hästi, nii et tahtsin seda lihtsalt selgelt väljendada. See on Venemaa varasem idee, mis on jälle esile tõusnud ning minu meelest on huvitav, et president Sarkozy on teinud ettepaneku sellest võib-olla kõnelda OSCE tippkohtumisel 2009. aastal. Me ei ole veel sinnamaani jõudnud, kuid lubage mul öelda, et julgeolekupartnerluse küsimuse arutamine on ülimalt oluline, aga sealjuures tuleb arvestada praeguseid julgeolekualaseid suhteid. Ka see on selge piir, mille peame tõmbama.
Lõpumärkusena tahaksin öelda, et lahendamata konfliktide küsimusega on kindlasti tarvis edasi liikuda - see on selge - ning ma esitan kohe varsti novembri lõpus või detsembri alguses idapartnerluse teatise. Me oleme seda nõukogus juba arutanud ja see sisaldab ka jõulist julgeolekualast osa, kuid meil on teisigi institutsionaalseid vahendeid, nagu Minski rühm, mida ei tohiks samuti kõrvale jätta.
Minu viimased sõnad puudutavad kobarpomme, sest ka neid mainiti. Minu arvates on väga kahetsusväärne, et mõlemad osapooled kasutasid kobarpomme, takistades sel viisil siseriigis ümberasustatud inimestel pöörduda tagasi koju. Seepärast tahame teha koostööd vastavas valdkonnas tegutsevate rahvusvaheliste organisatsioonidega, et puhastada kahjustatud alad ja tagada, et kobarpomme tulevikus ei eksisteeri.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 142)
Alexandra Dobolyi  
kirjalikult. - Hiljutised sündmused on tõstatanud küsimuse meie suhete olemuse kohta nii lühemas kui ka pikemas plaanis. Me peame edasi liikuma ja ettepoole vaatama. ELi ja Venemaa vahelised läbirääkimised uue strateegilist partnerlust käsitleva lepingu üle peaksid jätkuma. Lepingu sõlmimine on mõlema osalise huvides. EL on väga huvitatud tõelise "strateegilise partnerluse” edendamisest Moskvaga. Me peame olema pragmaatilised ja realistlikud ning ajama tulemustele suunatud poliitikat. EL peab leidma parima ühise lähenemisviisi, et tegeleda koos Venemaaga selliste küsimustega nagu praegused üleilmsed majandusprobleemid, vastastikune majanduslik sõltuvus, massihävitusrelvade leviku tõkestamine, terrorism ja kliimamuutus, sest need on meie mõlema peamised huvid. Me ei saa endale lubada Venemaa kõrvalejätmist, vaid peame ta konstruktiivselt kaasama. Dialoogi ja pikaajalist koostööd on nüüd vaja rohkem kui kunagi varem. Venemaa isolatsiooni jätmine ei aita. Suhteid tuleb tugevdada paljudes vastastikku huvipakkuvates valdkondades, eelkõige praeguse finantskriisiga toimetulekuks, uue üleilmse finantssüsteemi loomiseks, kus koostöö Venemaa, Hiina ja Indiaga on äärmiselt oluline, ning ELi ja Venemaa ühises naabruskonnas stabiilsuse ja julgeoleku tagamiseks.
Lasse Lehtinen  
kirjalikult. - (FI) Läänemaailm on jällegi lasknud end oma Venemaaga seotud lootustes petta. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist usuti, et ideoloogilistest ahelatest vabanenud ja kommunismi kõrvale heitnud Venemaa vabastab end ka totalitarismist, autoritaarsusest ja teisitimõtlejate tagakiusamisest. Nagu lugematutel varasematel kordadel, arvati, et Venemaa võib läheneda Euroopale ja euroopalikele väärtustele. Venemaast ei ole aga saanud demokraatliku turumajandusega riiki, vaid mingi kapitalistlik kurnajate diktatuur, kus kodanikuõigused peavad tegema ruumi tugevama õigusele.
Arutelude käigus on mõnikord raske teha vahet naiivsetel soovunelmatel ja kalkuleerival pragmatismil. ELi liikmesriigid on Gruusia sõjale reageerinud väga erineval moel. Nüüd peame küsima, kas näiteks selline valikuline majanduslikke väärtusi rõhutav suhtumine Venemaasse ei ohusta mitte meie ühiseid väärtusi. EL on rajatud ühistele väärtustele ja arusaamale, et praktilisi probleeme tuleks lahendada läbirääkimiste, mitte sõja teel. See institutsioon tuleb hoida elus, et ellu saaks jääda ka kõige väiksemad ELi liikmed ja need, kes veel kavatsevad sellega ühineda. Nende aluspõhimõtetega ei saa kaubelda liikmesriikide kahepoolsetes suhetes Venemaaga.
Andres Tarand  
kirjalikult. - (ET) Härra esimees! Praeguse finantskriisi põhjuseks on mitmed parlamendiliikmed pidanud ahnust. Sama igivana nähtust on pidanud tähtsaks teguriks ELi-Venemaa suhetes hr Schöpflin oma kevadel ilmunud artiklis. Märgin, et olin ta artikli ilmumise ajaks jõudnud samale seisukohale, võttes arvesse ELi mitme liikmesriigi energiaalaseid suhteid viimaste aastate jooksul. Viimastel nädalatel - pärast augustikuist esimest ehmatust - peegeldub sama nähtus Gruusia küsimuses. Teatud seltskond poliitikuid suutsid end südametunnistuse rahustamiseks vastastikku veenda, et konflikti peasüüdlane on Šaakašvili. Võib-olla organiseeris Šaakašvili juba kaks aastat tagasi ka grusiinlaste väljasaatmise Moskvast ning Pihkva dessantdiviisi kutsumise sündmuspaika lahingute eelõhtul. Usun, et arukam oleks põhjusena näha siiski Venemaa mõjusfääride taastamise ohtlikku poliitikat ning vastavalt reageerida.
Bernard Wojciechowski  
Venemaa vajadus Euroopa Liidu investeeringute ja tehnoloogia järele avaldub majandussektoris. Euroopa Liit vajab Venemaa toorainet. 2001. aastal pärines 79% Venemaale tehtud välisinvesteeringutest ELi liikmesriikidest ligikaudses kogusummas 30 miljardit USA dollarit. Mais 2004 moodustas kahekümne viie Euroopa Liidu liikmesriigi osa Venemaa väliskaubandusest 55%.
Venemaaga suhete halvenemise lubamine ei ole Euroopa Liidu liikmesriikide huvides. Liit peab mitmekesistama toornafta ja maagaasi tarneallikaid. Oma poliitilise ja majandusliku potentsiaali tõttu on Venemaa Euroopa Liidu jaoks tõsiseltvõetav partner. Kui Euroopa Liit sooviks edendada rahvusvahelisel areenil ideid, mis erinevad Ameerika Ühendriikide vaadetest, siis võib Venemaa poliitiline toetus osutuda nende elluviimise võtmeks. Näiteks Kyoto protokoll hakkas kehtima pärast seda, kui Venemaa selle ratifitseeris - vastutasuks nõustus Euroopa Liit Venemaa liikmelisusega Maailma Kaubandusorganisatsioonis.
