Toiduainete radioaktiivne saastatus (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on tööstuse, teadusuuringute ja energeetikakomisjoni nimel Ivo Belet' koostatud raport, mis käsitleb ettepanekut võtta vastu nõukogu määrus (Euratom) toiduainete ja loomasööda radioaktiivse saastatuse lubatud piirmäärade kehtestamise kohta tuuma- või muu kiirgusavarii korral
- C7-0137/2010 -.
Ivo Belet
raportöör. - (NL) Lugupeetud juhataja! Räägime siinkohal ohutust toidust inimestele ja ohutust söödast loomadele. Need on loomulikult Euroopa Liidu prioriteetide seas kõrgel kohal. On ütlematagi selge, et tegemist on olulise õigusaktiga ning loodetavasti ei tule seda kunagi või enam kunagi kohaldada, sest käsitleb see radioaktiivset saastatust. Seepärast nõutakse kõrgeimaid ohutusstandardeid.
Praegused standardid ja eeskirjad on kehtinud vähemalt 20 aastat. Samal ajal on põhiseaduslik ja ühiskondlik taust radikaalselt muutunud. Seepärast vajame mitmeid kohandusi. Just neid muudatusi, mille Euroopa Parlament loodetavasti homme vastu võtab ning mida teised institutsioonid loodetavasti arvesse võtavad.
Esmalt on oluline - ning ma loodan, et volinik kuulab mind nüüd tähelepanelikult -, et sellistes eriolukordades täidaks põhirolli komisjon, mitte nõukogu. Lugupeetud volinik! Kõikide kodanike huvides peaks tuumaõnnetusele järgnevat olukorda ohjama komisjon, arvestades, et see ületab üsna ilmsesti üksikute riikide valitsuste huvid.
Praegune õigustik, millele äsja viitasin, kehtestati niisiis kohe pärast Tšernobõli kriisi. See toimus 1986. aastal. Seepärast tuleb õigusakte ajakohastada ja kooskõlastada Euroopa Liidu uue institutsioonilise olukorraga.
Lugupeetud kolleegid! Teiseks on ütlematagi selge, et komisjon peaks kohandamakehtestatud standardid tehnoloogilise arenguga, ning rahvatervise ja toiduohutuse valdkonna ekspertidega konsulteerimise toel on ta seda teinud. See on ütlematagi selge, kuid praegustes õigusaktides ei ole sellele eraldi osutatud. Seepärast teeme ettepaneku niisugune tingimus selgelt sätestada.
Sellega seoses palume selgesõnaliselt, et komisjon avaldaks järgmisel aastal aruande, mis käsitleks praeguste standardite adekvaatsust, uuriks, kas on soovitatav niinimetatud vähem tähtsate toiduainete nimekirjaga edasi töötada ning kas on asjakohane nimekirja jõus hoida.
Lugupeetud volinik, juhataja! Mu kolmas punkt on seotud imikutoidu määratlusega, mis on loomulikult väga tundlik teema ja sellega tuleks tööd teha. Praegune tekst ei ole tegelikult kohandatud hiljutiste toiduaineid käsitlevate ELi õigusaktidega ning me peame nimetatud tekstiga kindlasti midagi ette võtma. See on ettepanek, mille me homme täiskogule esitame.
Neljandaks on Euroopa Parlament teinud ettepaneku pakkuda hüvitist kõikidele põllumajandustootjatele, keda kõnealune õnnetus võib ohustada. Mingit selgesõnalist sätet selle kohta veel ei ole. Kutsume komisjoni üles - ning teeme seda homme suulise ettepaneku abil - asja kaaluma ning soovi korral ettepaneku esitama.
Viimane, kuid mitte tähtsusetu on õigusliku aluse probleem. Lugupeetud volinik! Euroopa Parlamendi õiguskomisjon on ühehäälselt jõudnud seisukohale, et kõne all olevat küsimust tuleks käsitleda Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 168 lõike 4 alusel. Lõppude lõpuks on küsimus meetmetes - ning siinkohal tsiteerin lepingut - "mille otsene eesmärk on rahvatervise kaitse”, tsitaadi lõpp. Tegemist on loomulikult põhjapaneva muudatusega, sest see tähendab, et peame kohandama kaasotsustamismenetlust, mitte rakendama Euratomi lepingu alusel nõuandemenetlust.
Eeldame, et nõukogu ja komisjon võtavad eelöeldut Euroopa Liidu kodanike huvides tõsiselt arvesse ning liiguvad meiega samal kursil.
Michel Barnier
komisjoni liige. - (FR) Lugupeetud juhataja! Esmalt lubage mul paluda vabandust Maroš Šefčoviči ja Günther Oettingeri eest, kes on muude kohustustega hõivatud ning palusid mul end esindada. Nende nimel soovin avaldada tänu raportöör Ivo Belet'le, kes tõi esile olulised aspektid, mis tulenevad vajadusest tugevdada tervisekaitsemeetmeid toiduainete ja loomasööda radioaktiivse saastatuse korral.
Tahaksin juhtida tähelepanu ka asjaolule, et komisjoni ettepanek sõnastada ümber nõukogu määrus nr 3954/87 sisaldab ainult üht läbivaatamisele kuuluvat sätet. See on preambulas sisalduv põhjendus, mis on lisatud sinna eesmärgiga põhjendada üht määruse olemasolevat sätet, nimelt nõukogu rakendamisvolituste säilimist. Lugupeetud kolleegid! Kõik muud sätted on esitatud kodifitseerimiseks ning esinevad seepärast ettepanekus muutmata kujul.
Niisiis ei saa komisjon nõustuda - ning ma mõtlen seda siiralt - Belet' raportis esitatud muudatusettepanekutega. Põhjuseid on kaks: esimene on institutsioonilist laadi ning teine sisuline. Esimene põhjus seostub vajadusega järgida rangelt Euroopa Parlamendi, komisjoni ja nõukogu vahel sõlmitud uuesti sõnastamise menetluse kokkulepet.
Institutsioonidevahelise kokkuleppe ja uuesti sõnastamise menetluse loogika kohaselt ei saa esitada muudatusettepanekuid ettepaneku kodifitseeritud osade kohta, välja arvatud väga erandlikel asjaoludel.
Eesmärk on muuhulgas pakkuda vahendit, millega tagada nõutavate muudatuste tegemisel järjepidevus. Selle kokkulepitud reegli range järgmine on oluline tingimus, mille abil tagada institutsioonidevaheline tasakaal ja komisjoni algatusõigus.
Institutsiooni suutmatus pidada institutsioonidevahelisest kokkuleppest kinni muudaks selle õigusloomeliigi kasutamise õigupoolest otstarbetuks ja jätaks institutsioonid ilma olulisest vahendist, mille abil saavutada parema õigusloome eesmärki, mis on olnud osa kodanike huve teeniva suurema läbipaistvuse eesmärgist.
Teine põhjus on sisulist laadi. Esimene tööstuse, teadusuuringute ja energeetikakomisjoni vastuvõetud muudatusettepanek käsitleb õiguslikku alust. Sellega soovitakse kohaldada Euratomi lepingu artikli 31 asemel Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 168. Enamik teisi muudatusettepanekuid on seotud õigusliku aluse muutmisega.
Komisjon on seisukohal, et õiguslikku alust käsitlev muudatusettepanek ei ole põhjendatud. See satuks isegi vastuollu Euratomi lepingu artikliga 106a, mis näeb ette, et juhul kui kõnealune leping sisaldab teatud sätteid kindla valdkonna kohta, on Euratomi leping Euroopa Liidu lepingu ja Euroopa Liidu toimimise lepingu suhtes ülimuslik.
Nagu teada, on Euratomi lepingu artikli 31 kehtivust kinnitanud Euroopa Kohus oma kohtuotsuses C-70/88. Euratomi lepingu 3. peatükis, täpsemalt selle artiklites 31 ja 32 reguleeritakse probleeme, mis on seotud töötajate ja kogu elanikkonna tervise kaitsega ioniseerivast kiirgusest tulenevate ohtude eest.
Lõpetuseks pean osutama Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikale, mille kohaselt - tsiteerin - "Ühenduse institutsioonide tahte formuleerumist puudutavad eeskirjad kehtestatakse asutamislepinguga, mitte liikmesriikide või institutsioonide endi poolt.” Euratomi lepingu artikkel 31 on kõnealuse ettepaneku ainus objektiivselt põhjendatud õiguslik alus.
Lugupeetud juhataja, parlamendiliikmed! Need on õiguslikud piirangud ja just nende piirangute alusel jõudis komisjon järeldusele, et soovib Ivo Belet' raportis esitatud muudatusettepanekud tagasi lükata.
Seda tahtsin ma Maroš Šefčoviči ja Günther Oettingeri nimel öelda.
Romana Jordan Cizelj
fraktsiooni PPE nimel. - (SL) Lugupeetud juhataja! Radioaktiivsus on mõnevõrra salapärane teema, mille suhtes inimestel on üldiselt kahtlusi. Õigupoolest valmistab neile hirmu eeskätt see, et kuigi kiirgust ei näe ega tunne, võib see elusolenditele suurt kahju tekitada.
Kiirgusel on samas ka palju kasulikke omadusi, mistõttu seda kasutatakse nii meditsiinis kui teadusuuringutes materjalide uurimiseks, steriliseerimiseks ja energiatootmiseks.
Kui tahame neid kasulikke omadusi ära kasutada, peame loomulikult inimeste hirmudega arvestama ning nende ohutuse tagama. Meie raportöör Ivo Belet tegi selles osas suurepärast tööd, kui ta koostas muudatusettepanekud määrusele, mis käsitleb toidu ja loomasööda saastatust tuumaõnnetuste korral.
Tunnustan teda nende muudatusettepanekute eest ja loodan siiralt, et komisjon muudab oma arvamust ja pöörab meie raportööri sõnadele suuremat tähelepanu. Loodan ka, et nõukogu võtab Euroopa Parlamendi sellealaseid jõupingutusi tõsisemalt, kuigi mind kurvastab ja teeb väga murelikuks asjaolu, et nõukogu eesistuja enam siin kohal ei ole. Mõtlen, kas see näitab, et nõukogule ei lähe tuumaenergia valdkonna olukorda käsitlev Euroopa Parlamendi arvamus korda.
Usun, et nõukogu ja komisjon peavad võtma arvesse demokraatlikku arengut, mis on toimunud alates Euratomi asutamislepingu vastuvõtmisest, st alates umbes 1958. aastast, ning pöörama suuremat tähelepanu sellele, missugused õigusaktid Euroopa Parlament tuumaenergia valdkonnas vastu võtab. Vastasel juhul võib juhtuda, et peame avama Pandora laeka, ehk siis Euratomi lepingu.
Adam Gierek
fraktsiooni S&D nimel. - (PL) Lugupeetud juhataja! Tuumaenergia ning kogu tehnoloogiavaldkond, mis tegeleb isotoopide tootmisega katsereaktorites meditsiinilistel ja muudel eesmärkidel, sealhulgas sensoorsete mõõteriistade tootmise ja steriliseerimise eesmärgil, nõuab asjakohaste ohutusstandardite väljatöötamist. Siia kuulub muuhulgas ka kiiritatud toiduainete, loomasöötade ja ravimite ohutus.
Tänapäeva maailmas on kiirgusavarii oht või tõenäosus väga väike, kuid seda tuleks alati minimeerida. Reaktorites toimuvad õnnetused, sealhulgas Tšernobõlis toimunu, on toonud kaasa palju rangemad kriteeriumid kaitse kohta ioniseeriva kiirguse mõjude eest, kuid nagu hiljem välja tuli, osutusid need mõjud ennustatust palju väiksemaks. Radioaktiivse tolmu tõttu esines ka vähest pinnase saastumist, mis tekitas metsa ja saastatud piirkonnast pärinevate põllumajanduslike toiduainete radioaktiivsuse kerget kasvu. Sellegipoolest näib, et tegemist oli liialdamisega ning ala, kust elanikud ümber asustati, oli liiga suur. Mahajäetud külad Valgevene saastunud tsoonis on nüüd taas asustatud. Mõne eksperdi arvates esines seal isegi hormeesi - kasulikku mõju, mida avaldab kõrge, kuid loomulikult teatud piirväärtusest allapoole jääva energiakiirguse ravitoime. Tegemist on aga radioaktiivsuse toime lineaarse käsitlusviisi, mitte lävendipõhise käsitlusviisiga ning see on toonud kaasa kõnealuste teemade poolhaldusliku käsitluse teadusliku asemel. Loogiline tagajärg on kiirgusega kokkupuutumise piiramine looduslikult tasemelt veelgi madalamale, st kiirgustasemele, millega me pidevalt kokku puutume. See on majanduslikus mõttes absurdne. Keskmiselt neelame igal aastal ligikaudu 2,4 millisiiverti suuruse doosi, mis umbes 70 eluaasta pärast teeb kokku ligikaudu 200 millisiiverti suuruse doosi. Seepärast on vaja meditsiinilisi uuringuid, et uurida samaaegset toimet, mida avaldab kiirgusavariile järgnenud saastatusest tingitud doos ja looduslik, sealhulgas vulkaanilist päritolu kiirgusest tingitud märksa suurem doos. Esimesel juhul on see seotud eeskätt toiduga ja mõjuga kilpnäärmele (jood), luudele (strontsium) ja lihastele (tseesium), teisel juhul toimega nahale ja kopsudele (radoon).
Fiona Hall
fraktsiooni ALDE nimel. - Lugupeetud juhataja! Praegune arutelu toiduainete radioaktiivsuse lubatud piirmäärade üle toimub õigel ajal, sest selle aasta aprillis möödub Tšernobõli katastroofist 25 aastat. Paljud meist mäletavad, kui ärevil oli tollal avalikkus ja kui pikka aega püsis radioaktiivne saaste teatud kohtades nagu Lake District Inglismaal, kus pinnasetingimused ja tugevad sademed tõid kaasa maapinna aastatepikkuse saastatuse.
Niisiis on väga oluline kehtestada süsteem, mis pakuks inimestele tuumaõnnetuse korral võimalikult suurt kindlustunnet. Selleks vajame teistsugust õiguslikku alust ja suuremat eksperdirühma, mis hõlmaks ka sõltumatuid rahvatervise ja toiduohutuse teaduseksperte. Tegemist ei ole ainuüksi tehnilise teemaga, mille võib tuumateadlaste hooleks jätta. See on märksa laiema kõlapinnaga üldine probleem.
Samamoodi on oluline, et lubatud kiirgusmäärade kehtestamisel peetaks silmas, et toit oleks ohutu igas vanuses inimestele. Kas kujutaksite ette pinget, mida põhjustaks teade, et näiteks porgandeid võivad ohtu kartmata süüa täiskasvanud, kuid mitte lapsed? Vajame selgeid suuniseid, mida iga inimene võib usaldada. Seepärast usun, et me peaksime järgima siinkohal USA eeskuju ja kehtestama iga inimese maksimaalseks efektiivdoosiks ühe mikrosiiverti aastas igaühele. Igatahes on ülim aeg, et lisades esitatud määrad uuesti üle vaadataks, sest nende juures ei ole võetud arvesse muutusi toitumises ega kultuurilisi eelistusi. Näiteks maniokk on paljude inimeste jaoks põhitoit, mitte harvaesinev toiduaine. Komisjon peab niisiis esitama lubatud piirmäärade kohta täieliku aruande.
Lõpetuseks soovin tänada raportööri Ivo Belet'd väga konsensusliku vaatenurga eest raportis. Loodan, et komisjon peab meeles, et Euroopa Parlament on kõnealuse ettepanekuga seoses tähelepanuväärselt ühtne.
Rebecca Harms
Lugupeetud juhataja! Arutame komisjoni ettepanekuid seepärast, et eelmise määruse kehtivusaeg lõppes 2010. aastal.
Ettepanekut läbi töötades meenus mulle, kuidas 1980. aastate keskel töötasin oma roheliste fraktsioonist pärit eelkäijaga Euroopa Parlamendis - Undine von Blottnitziga -, Tšernobõli tagajärgede kallal. Üks suurimaid Tšernobõli õnnetusele järgnenud probleeme oli läbipaistvuse puudumine ja laiaulatusliku demokraatliku kontrolli nurjumine. Ausalt öeldes paneb mind imestama, et nüüd peame vaidluses peaaegu kaitsepositsioonile asuma, sest me ei saa käsitleda küsimust üksnes Euratomi lepingu alusel, vaid peame Euroopa Liidu lepingu eeskirjadele tuginedes arvestama ka tarbijate kaitsmist, elanike kaitsmist tuumaelektrijaamade suurte õnnetuste korral, et saaksime lõpptulemuse juures öelda oma sõna ning meil oleks selle üle täielik kontroll. Tahaksin veelkord paluda Prantsusmaalt pärit Michel Barnier'l tagada, et olukord muutub. Tollal käitus Prantsusmaa, nagu probleemi ei olekski ning nagu radioaktiivsed pilved liiguksid kuidagi riigi territooriumist mööda. See oli häbiväärne, sest Prantsusmaa elanikud said sellest teada tagantjärele.
Muidu nõustun ma Fiona Halliga - me peaksime järgima Ameerika Ühendriikide eeskuju ja võtma reguleerimise küsimuses omaks väga konservatiivse hoiaku: piirmäärasid ei kehtestata noortele ja vanadele, tugevatele ja nõrkadele, vaid ainult laste talumisvõime alusel, et õnnetuse korral kehtiksid madalaimad võimalikud piirmäärad. Soovitused USAs on kümme korda madalamad neist, mis Euroopa Komisjon täna Euratomi soovituse alusel avaldas. Usun, et te peaksite selles küsimuses tõesti minu ja Fiona Halli arvamust kuulda võtma.
Marisa Matias
Lugupeetud juhataja! Ka mina tahan kõigepealt avaldada toetust neile kolleegidele, kes on ühel nõul selles, et kui kõneleme toiduainete või pinnase radioaktiivsest saastatusest, kõneleme rahvatervise probleemist. Põhimõtteliselt on see keskne küsimus. Esiteks on ülemäärase radioaktiivse saastatuse probleemi mõju tunda tervisele, eeskätt vähijuhtude ja muude terviseprobleemide hulga suurenemise kaudu. Seepärast ei ole mõtet õiguslikul alusel, mis ei aseta rahvatervist probleemi keskmesse.
Me kõik teame, kui tähtis on praegune arutelu. Teame seda Tšernobõli tõttu, kuid mitte ainult Tšernobõli tõttu. Õigupoolest on Tšernobõl olnud tähtis seepärast, et on näidanud meile probleemi suurust ja seda, kui suurel määral võib probleem inimeste elu mõjutada. On eluliselt tähtis, et teeksime ajaloo õppetunnist omad järeldused. Seepärast peame kehtestama ennetavad meetmed ja eeskirjad.
Siin esitatud ettepaneku osas on tänane arutelu minu arvates selge. Esiteks on hea, et määrus püütakse tuua rahvatervise valdkonda, nagu olen juba öelnud. Teiseks püüame kaotada teatud vastuolulised ja mõneti isegi meelevaldsed meetmed. Kolmandaks on kavatsus muuta protsesside ajakohastamine ja otsusetegemise protsess läbipaistvamaks ja demokraatlikumaks.
Piirmäärade probleem püsib aga endiselt. Me ei saa jätta jätkuvalt kõige ebasoodsamas olukorras ja kõige tõsisemalt mõjutatud rühmi nii kõrgete määrade ees kaitsetuks. Piirmäärad peavad tagama kõikide kodanike ohutuse ja me teame kõik hästi, et niisuguseid eluohtlikke juhtumeid tuleb igas riigis ette - Portugalis näiteks Urgeiriça juhtum.
On oluline, et me kõike seda arvesse võtaksime.
Anna Rosbach
fraktsiooni EFD nimel. - (DA) Lugupeetud juhataja! Teeme peagi toiduainete radioaktiivse saastatuse piirmäärades mõned olulised ja vajalikud parandused. Mina toetan loomulikult ettepanekuid, mis tagavad kodanike parima võimaliku kaitse, sealhulgas seoses meditsiiniseadmetega. Seepärast peame ilmselgelt kasutama ära kõik uued ja kättesaadavad teaduslikud andmed ning ajakohastama piirmäärad neile vastavalt, sest on iseenesestmõistetav, et meil peab ELis olema kõrgetasemeline tervisekaitse. Lissaboni leping lubab võtta veterinaaria valdkonnas ühised meetmed, millega jälgida toiduainete ja loomasööda ohutusstandardeid otsese eesmärgiga kaitsta rahvatervist ning see on hea, sest on vägagi murettekitav, et ELis on praegu kõrgemad piirmäärad kui Ameerika Ühendriikides. Radioaktiivne kiirgus ei ole Euroopas inimestele, loomadele ja põllukultuuridele vähem ohtlik kui USAs. Üldiselt näitab kõnealune ettepanek, kui tähtis on seada sisse selged menetlused ja ajakohastada vanu standardeid. Seepärast tahaksin tänada raportööri suurepäraste ja oluliste muudatusettepanekute eest.
Csanád Szegedi
(HU) Lugupeetud juhataja, kolleegid! Kahetsusväärsel kombel koges Ungari rahvas Tšernobõli tuumakatastroofi tõttu otseselt, mida tähendab toiduainete tõsine saastatus. Peame tegema kõik, et hoida ära Tšernobõli katastroofi sarnaste hirmsate sündmuste kordumine. Üks ennetustöö osa on olemasolevate ja töötavate tuumaelektrijaamade ülimalt range kontrollimine. Tuleviku seisukohalt on minu arvates aga vastuvõetav lahendus taastuvatele energiaallikatele rõhumine. Mingil juhul ei tohi suurendada energiavarustuses tuumaenergia rolli, vaid pigem tuleks seda võimalikult palju vähendada. Igal juhul on see Euroopa Liidu energiajulgeoleku seisukohalt hädavajalik. See on ainus võimalus, kuidas oma kindlustatust tõhustada.
Me ei pea toetama ega pidama silmas tuumaenergiatööstuse huve, vaid ainult Euroopa Liidu elanike, meie valijate tervist ning seda, mis on neile hea või halb. Usun, et õnnetuse stsenaariumi kavandamine võimaliku õnnetuse jaoks on oluline, kuid minu arvates on meie peamine ülesanne ilmselgelt riskide vähendamine ja nende minimeerimine. See on teostatav ning nõuab üksnes poliitilist tahet ja ka mu kolleegide otsustavust. Me peame probleemi juurteni minema, mitte, käed rüpes, katastroofi ootama.
Andreas Mölzer
(DE) Lugupeetud juhataja! On hästi teada, et Tšernobõli katastroof ja järgnenud toiduainete radioaktiivne saastatus tabas naaberriike 1986. aastal ootamatult. Õnneks tegi Euroopa Liit toimunust omad järeldused ja kehtestas sarnaste katastroofide jaoks piirmäärad. On teada, et radioaktiivne saastatus võib mõnda toiduainet mõjutada aastaid, kuigi seda ei saa näha, maitsta ega nuusutada. Just see kujutab endast probleemi, kui saastunud toiduaineid, näiteks metsaande piirkondadest, mida on radioaktiivsus aastasadu mõjutanud, ei tarbita ainult kohalikul tasandil, vaid müüakse vabalt ja väidetavalt ohutuna saastamata piirkondades.
Tagajärjed, mida põhjustavad radioaktiivsed toiduained, mis on eriti ohtlikud rasedatele naistele, põduratele, väikestele lastele ja eakatele, ilmnevad sageli alles aastakümnete pärast. Meie praegused teadmised näitavad, et sellist kiirgustaset, mida võib absoluutse kindlusega kahjutuks liigitada, ei ole. Paljude uute haiguste, näiteks allergiate põhjuste uurimine on ikka veel lapsekingades; vaatamata sellele kiiritatakse toitu endiselt. Lisaks ei ole keegi uurinud võimalikku koostoimet geenitehnoloogiga.
Kui 25 aastat pärast Tšernobõli ei saa riskigruppi kuuluvad elanikud endiselt ohutult süüa suures koguses kohalikke seeni, on kindlasti aeg tuumaelektrijaamad mitte üksnes sulgeda, vaid lõpetada ka igasugused tuumakatsetused. Lõppkokkuvõttes on see kõik kasutu, kui toiduainete kontrollimine saastatud piirkondades ja nende ümber tegelikult ei toimi.
Vasilica Viorica Dăncilă
(RO) Lugupeetud juhataja! Minu arvates tuleb selleks, et saavutada radioaktiivse saastatuse korral vajalikul tasemel Euroopa Liidu kodanike tervisekaitse ja muuta kõnealuse määruse vastuvõtmine demokraatlikult õiguspäraseks, kehtestada ohutusstandardid, millega kaitsta töötajate ja kogu elanikkonna tervist. Tagada tuleb standardite kohaldamine kõikides liikmesriikides kooskõlas liidu otsustega. Liikmesriigid vastutavad ka selle eest, et määruses sätestatud radioaktiivse saastatuse vastaseks kaitseks ette nähtud määradest kinnipidamist kontrollitaks, eeskätt toiduainetele ja loomasöödale kehtestatud ohutusstandardite järelevalve kaudu ning keskkonnaparameetrite jälgimise kaudu. See tagab lubatud piirmääradest kinnipidamise, ohutuse ja radioaktiivse saasteohu ohjamise.
João Ferreira
(PT) Lugupeetud juhataja! Arvestades tuumakatastroofi või mõne muu kiirgusavarii tõsidust ja piiriülest iseloomu, nõuavad need ilmsesti kooskõlastatust ja jõupingutuste ühendamist ning ühiste menetluste sisseseadmist eesmärgiga ohjata ja minimeerida inimestele ja keskkonnale avalduvat mõju.
Vajadus kooskõlastatuse järele laieneb ka piirmäärade kehtestamisele toiduainete saastatuse osas. Me ei saa aga pidada vastuvõetavaks väidet, mille kohaselt peame selleks, et teenida paremini kodanike huve katastroofijärgse olukorra kontrolli all hoidmise teel, piirama liikmesriikide kaasatust ja mänguruumi. Hoopis liikmesriigid ise vastutavad oma kodanike huvide tagamise ja kaitsmise eest.
See kehtib eriti hädaolukordades ning seepärast peavad liikmesriigid saama soovi korral võtta vastu rangemad kaitsemeetmed. See peab igal juhul sõltuma nende suutlikkusest võtta inimeste tervise ja keskkonna kaitseks vastu erakorralisi meetmeid.
Michel Barnier
komisjoni liige. - (FR) Lugupeetud juhataja! On asju, mida saan öelda poliitiku ja kodanikuna ning asju, mida pean ütlema komisjoni nimel õiguslikust seisukohast. Lugupeetud Rebecca Harms! Te juhtisite tähelepanu, et ma olen prantslane, kuid ma läheksin sellest kaugemale. Juhtumisi on kõnealused teemad mulle pikka aega huvi pakkunud.
Prantsusmaa keskkonnaministrina tuli mul tegeleda pinnase saastumise probleemidega. Olin ilmselt üks väheseid ministreid, kes läks 1993. või 1994. aastal Tšernobõli ja veetis sarkofaagi all 17 sekundit. Ma ei ole unustanud oma visiiti kummituslinna Pripjati, kus kardinad on ikka veel akende ees ja maas lebavad endiselt laste mänguasjad. Ma ei ole seda unustanud.
Prantsuse poliitikuna töötasin Euroopa keskkonnaohutusalgatuse nimel. Kirjutasin isegi raamatu - maailmas valitsevate suurte ohtude atlase, milles kirjeldan kõiki saaste ning eeskätt tuumasaastega seotud ohte kohtades, kus riske ei teadvustata piisavalt. Seega on minu jaoks oluline just see teema, lugupeetud Rebecca Harms! Väga palju aega ei ole möödas ka sellest, kui töötasin Prantsuse põllumajandusministrina. Inimeste ohutus ja tervis, kõikide elanike ja tarbijate kaitse ning loomade tervis, mis on samuti oluline, on kõik mulle huvi pakkuvad teemad ning ma mõistan, miks parlamendiliikmed praegusel hilisel tunnil nende osas nii tähelepanelikud ja valvsad on.
Seepärast - nagu ütlesin Ivo Belet'le - olen isiklikult kuulanud hoolikalt teie üksmeelselt väljendatud muresid ning ma edastan need komisjoni presidendile ja oma kolleegidele.
Kõik, mida ma öelda võin, on see, mis ma äsja ütlesin ning mille ma omale ülesandeks olen võtnud. Samuti pean ütlema midagi õiguslikust seisukohast ning esitama kaks punkti, millele komisjon on rajanud oma seisukoha, mis koosneb minu talituse ja kolleegide Maroš Šefčoviči ja Günther Oettingeri talituste õiguslikest hinnangutest.
Need kaks punkti - lubage mul meelde tuletada - on järgmised: esiteks sisaldab Euratomi leping radioaktiivse saastatusega seotud tervisekaitseeeskirjade jaoks asjakohast õiguslikku alust ning need eeskirjad on ülimuslikud. Teiseks peavad kolm institutsiooni pidama kinni uuestisõnastamise suhtes sõlmitud institutsioonidevahelisest kokkuleppest ning loomulikult ütlen ma seda komisjoni nimel. Need on punktid, millele tugineb komisjon oma hinnangus ning kolleegiumina võetud seisukohas, kui ta muudatusettepanekute tagasilükkamist nõuab.
Lugupeetud Rebecca Harms! Soovisin teile ning kõikidele teie kolleegidele öelda ka seda, et olen teid tähelepanelikult kuulanud ja soovin teie mured oma kolleegidele edastada.
Ivo Belet
raportöör. - (NL) Lugupeetud juhataja, volinik! Austan teid väga, eeskätt teie tollase Tšernobõli visiidi kogemuse pärast ning loomulikult teie suurte põllumajandusalaste eriteadmiste pärast, kuid lubage meil kui Euroopa Parlamendil seista põhimõtteliselt vastu komisjoni üksmeelsele seisukohale.
Olete viidanud Euroopa Kohtu otsustele muude küsimuste korral. Praegu on asi teine ja tahaksime seista sellele vastu Euroopa Parlamendi õiguskomisjoni ühehäälse, konsensusel põhineva arusaamaga, mille kohaselt tuleks õiguslikku alust muuta ja viia see kooskõla Lissaboni lepinguga tekkinud uue institutsioonilise keskkonnaga. Tegemist ei ole võimuvõitlusega institutsioonide vahel; kõne all on meie kodanike tervis, Lissaboni lepingu üks tugisambaid.
Seepärast tunneme kahetsust tõsiasja pärast, et komisjon on oma seisukohale jäänud. Kordan veelkord, et me ei süüdista teid, kaugel sellest, kuid meie arvates on kasutamata jäetud suurepärane võimalus. Seepärast jätab parlament omale õiguse kaaluda konsolideeritud ettepanekut laiemas kontekstis. Lugupeetud juhataja, volinik! Praegu kehtiv menetluskord radioaktiivset saastatust hõlmava õnnetuse korral on praeguste institutsiooniliste tingimuste juures täiesti ebasobiv. Ettepanekutes, mida me Euroopa Parlamendina homme esitame ning mis loodetavasti suure häälteenamusega vastu võetakse, parandatakse põhjalikult olemasolevaid õigusakte, mis ei ole enam asjakohased.
Lugupeetud volinik! Kui saaksin veel hetkeks teie tähelepanu, esitan teile konkreetse näite: palume selgesõnaliselt, et komisjon hindaks lisas olevaid standardeid; nõuame, et rahvatervise ja toiduohutuse eksperdid viiksid läbi hindamise. Lugupeetud volinik! Need eeskirjad pärinevad 1980. aastate lõpust, kui te Tšernobõlis käisite. Läbivaatamisklausli rakendamine, mida me Euroopa Parlamendina homme nõuame, ei tule liiga vara. Tänan teid tähelepanu ja pühendumuse eest.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Hääletamine toimub homme keskpäeval (teisipäev, 15. veebruar 2011).
