Migrantų vaikai (diskusijos) 
Pirmininkė
Kitas klausimas - diskusijos dėl Jan Andersson žodinio klausimo Komisijai - B6-0014/2009) Užimtumo ir socialinių reikalų komiteto vardu dėl migrantų vaikų.
Rovana Plumb
atstovauja autorių. - (RO) Visų pirma norėčiau padėkoti savo kolegoms iš Užimtumo ir socialinių reikalų komiteto ir Komisijos PES sekretoriatui už pagalbą nagrinėjant šią migrantų vaikų temą, apie kurią šiandien diskutuojame šiame plenariniame posėdyje, nes kalbėdami apie vaikus kalbame apie savo ateitį, apie Europos Sąjungos ateitį.
Migracija ieškant darbo toliau didėja ne tik pasaulio, bet ir ES mastu. Migracija suteikia daug galimybių plėtrai, tačiau ji taip pat susijusi su rimtais iššūkiais ir išsivysčiusiose, ir mažiau išsivysčiusiose Europos Sąjungos valstybėse narėse. Galime kalbėti apie teigiamą migracijos poveikį migruojančių darbuotojų kilmės šalių ekonomikos lygmeniu, kadangi migracija gali sumažinti skurdą ir skatinti investicijas į žmogiškuosius išteklius. Kita vertus, ES migrantų vaikų, kurie paliekami vieni gimtojoje valstybėje narėje, kai jų tėvai išvyksta dirbti į kitą valstybę narę, padėtis per pastaruosius dvejus metus kėldidelį susirūpinimą tam tikrose valstybėse narėse.
Nors jau vykdoma politika, kuria siekiama gerinti migrantų vaikų, kurie kartu su užsienyje dirbančiais tėvais persikelia gyventi svetur, gyvenimo ir lavinimo sąlygas, tačiau vaikų, paliktų vienų gimtojoje šalyje, reiškiniui skirta mažai dėmesio. Tėvų migracija į užsienį ieškant darbo yra socialinis reiškinys, kuris turi sudėtingo poveikio pokyčiams šeimoje ir jos gyvavimui, taip pat visai visuomenei. Vaikai, kurių tėvai išvyko į užsienį dirbti, priklauso pažeidžiamai gyventojų grupei, kuriai kyla grėsmė.
Šios problemos, jos priežasčių ir padarinių, šio proceso spartos ir teisinių nuostatų veiksmingo įgyvendinimo sudėtingumas, taip pat šios srities profesionalų patirties sudėtingumas sukėliššūkių ne tik institucijoms, bet ir pilietinei visuomenei. Šiuo klausimu Rumunijos pilietinvisuomenir masinės informavimo priemonės pristattyrimų rezultatus, kurie rodo, kad Rumunijoje yra 350 000 vaikų, kurių tėvai dirba užsienyje, įskaitant 126 000 vaikų, kurių abu tėvai emigravo.
Nepalankius tėvų išvykimo padarinius vaikai visų pirma jaučia psichiniu lygmeniu. Prislėgta nuotaika ir suinteresuotumo dalyvauti mokyklos ir popamokinėje veikloje stoka gali būti tiesioginis tėvų nebuvimo padarinys. Tiesioginis tėvų migracijos padarinys yra tai, kad vaikui trūksta tėvų meilės ir būtinos jo normalios raidos priežiūros.
Tais atvejais, kai tėvai emigravo ir vaikai liko namuose prižiūrimi asmenų, kurie negali jiems suteikti emocinės paramos ir padėti moksle, tai gali turėti neigiamos įtakos vaikų sveikatai ir psichinei raidai, taip pat priversti juos elgtis nebūdingai ar netinkamai savo amžiui ar padaryti juos pažeidžiamus kitokioms išnaudojimo ir piktnaudžiavimo rūšims.
Esu motina ir Europos socialdemokratė, todėl raginu atsižvelgti į kiekvieno vaiko teises, vaikų teises į vienodas galimybes ir valstybės vaidmenį, taip pat užtikrinti investicijas, kurios būtinos formuojant ateities kartas. Sutelkiant pastangas moksliniams tyrimams pagrindinį dėmesį reikia skirti pažeidžiamiems, atskirtiems ar nustumtiems į šalį vaikams nustatyti užtikrinant, kad būtų sukurti pakankami svertai, remsiantys institucijų pastangas saugoti kiekvieno vaiko teises.
Komisijos nary V. Špidla, norėčiau jums nuoširdžiai padėkoti už vaizdo pranešimą, kuris buvo praėjusį lapkričio mėn. Bukarešte organizuotos europinės konferencijos, kurios tema buvo vieni namuose palikti vaikai, dalis.
Atsižvelgdama į šios problemos sudėtingumą, ypač esant dabartinei ekonomikos ir visuomenės krizei, kuri pirmiausia daro poveikį pažeidžiamoms visuomenės grupėms, kurioms taip pat priklauso vaikai, Užimtumo ir socialinių reikalų komiteto vardu norėčiau paklausti, ar Komisija ketina atlikti šios padėties masto įvertinimo tyrimą ir ar Komisija laikosi nuomonės, kad migrantų vaikų klausimas nėra tik šalies, iš kurios išvykstama, bet ir šalių, kurių darbo rinkai palanku, kad atvyksta migruojančių darbuotojų, vyriausybių problema.
Vladimír Špidla
Komisijos narys. - (CS) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, pastebime nerimą keliančių ženklų, kurie rodo palyginti naują tendenciją kai kuriose valstybėse narėse. Tėvai išvyksta iš savo gimtosios šalies dirbti į kitą valstybę narę - tai vadinamieji "judūs darbuotojai" - ir palieka savo vaikus namuose prižiūrimus giminių. Šie sprendimai turėtų būti laikini, tačiau atrodo, kad dažnai jie trunka ilgesnį laiką Klausimas, ar sprendimai dėl namuose paliktų vaikų daromi oficialiai ar neoficialiai, priklauso nuo to, kokiam laikui tėvai ketina išvykti dirbti į užsienį. Vis dėlto po kurio laiko dalis šių vaikų patenka į viešąsias priežiūros įstaigas, nes dėl finansinių, asmeninių ar kitų praktinių priežasčių giminės ilgiau negali susidoroti su padėtimi.
Valstybėse narėse, kuriose registruojamas aukštas emigracijos lygis, šis reiškinys jokiu būdu nėra neįprastas. Jis jau pradedamas registruoti dokumentuose, taip pat patraukžiniasklaidos dėmesį. Komisija surengkeletą tyrimų, kurie padės rinkti faktus ir rasti sprendimus, nors tokie sprendimai gali būti įgyvendinami tik vidaus lygmeniu. Šiuo metu vis dar nepakanka tikslių duomenų, kad galėtume suvokti šio reiškinio prigimtį, struktūrą ir pagrindines formas, tačiau, kaip jau minėjau, pats faktas yra pakankamai keliantis nerimą. Taikant atvirojo koordinavimo metodą socialinėje srityje pirmenybteikiama kovai su skurdu ir socialine atskirtimi. Valstybės narės privalo užtikrinti prevencinių priemonių vykdymą ir sutelkti dėmesį į pažeidžiamiausias šeimas. Kalbant konkrečiai, tai reiškia paramą projektams, kuriais siekiama stiprinti šeimas, ir paramą suteikiant pagalbą tėvams tose šeimose, kurios pateko į sudėtingas aplinkybes, siekiant išvengti pavojaus, kad ankstyvajame amžiuje vaikai bus atskirti nuo savo tėvų.
Dar vienas aspektas, kurį būtina nagrinėti, yra tai, kad šis reiškinys dažnai vertinamas kaip neigiamas darbuotojų judumo padarinys. Komisija, bendradarbiaudama su EURES tinklu, sutelkia dėmesį į tai, kaip geriausiai padėti tiems, kuriuos paveikkonkrečios problemos, susijusios su tėvų, kurie yra judūs darbuotojai, namuose paliktais vaikais, ir kaip suteikti ieškantiesiems darbo ir jų šeimoms informaciją apie gyvenimo ir darbo sąlygas ES šalyse. Toks požiūris gali prisidėti švelninant neigiamus šio reiškinio, apie kurį šiandien pakankamai pagrįstai diskutuojame, padarinius.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
Gerb. pirmininke, mano politinfrakcija aktyviai dalyvavo rengiant šio pasiūlymo projektą ir tobulino tekstą, kad juo daugiau nebūtų slepiamas veidmainiškumas, kuris pasireiškia tada, kai išnaudojami trečiųjų šalių darbuotojai.
Žinome, kad iš ES valstybių narių kilę tėvai, dirbdami kitoje šalyje, gauna pašalpą už vaiką. Žinome, kad šalyse, kurios palaiko dvišalius ryšius, šeima gali būti kartu. Tai kodėl atsiranda šis reiškinys, kurį Komisijos narys apibūdina kaip neįmanomą išmatuoti? Mes turime filmus, turime dokumentinius filmus, kurie buvo rodomi per televiziją visame pasaulyje, taip pat Rumunijoje, Ukrainoje ir kitose šalyse. Vienas šių filmų buvo rodomas čia Parlamente ir mes matėme situaciją.
Todėl veidmainiška sakyti, kad neturime įrodymų.
Veidmainiška sakyti, kad nėra šeimos ir todėl yra paliktų vaikų.
Yra šeima, tačiau nėra tinkamų dvišalių ryšių ir susitarimų, kurie apimtų tėvus, kad šie nepaliktų savo vaikų, ir nėra Europos Sąjungos pagalbos šioms šalims statant infrastruktūrą, kuri padėtų užtikrinti, kad vaikai, kurie pateko į tokią padėtį, galėtų būti reabilituoti ir visą gyvenimą savyje nenešiotų šios traumos.
Manau, kad taip pat turime geriau informuoti tėvus, atvykstančius į mūsų šalis dirbti. Jei skauda vieną kūno dalį, skauda visą kūną. Jei kas nors iš mūsų brangių žmonių, ypač vaikų, kenčia kaimyninėse šalyse, vėliau pamatysime juos atvykstančius į čia kitais grėsmingesniais būdais ir tada juos uždarysime savo kalėjimuose.
Inger Segelström
Gerb. pirmininke, Komisijos nary V. Špidla, norėčiau iš pradžių padėkoti Komisijos nariui už atsakymą, o Komitetui už parodytą iniciatyvą. Pats laikas Parlamente pradėti diskusiją šiuo klausimu. Patvirtinus Lisabonos sutartį, klausimai, susiję su vaikais, taps ES tikslais ir įgys teisinį pagrindą. Prieš metus, laukdamas Sutarties, Parlamentas taip pat patvirtino vaikų reikalų strategiją.
Skandalinga, kad vaikai iš viso paliekami gyventi savo jėgomis. Žinoma, motina ir tėvas gali būti priversti išvykti ieškoti darbo ar prieglobsčio, tačiau mes, EP nariai, privalome prisiimti atsakomybę, kai patvirtiname tokias taisykles, kai, pvz., prieglobstį gauna tik prašytojas, o ne jo šeima, nors dažniausiai bėga vyrai, o moterys ir vaikai lieka namuose. Arba kai darbdaviai įveža darbo jėgą ir neklausia arba nesirūpina, ar namuose liko vaikų, arba kai jie nekreipia dėmesio į tai, kad taip yra iš tikrųjų. Todėl visiškai pritariu reikalavimams, kuriuos savo klausime pateikSocialistų frakcija Europos Parlamente. Reikia skubiai ir privalomai atlikti poveikio vertinimą. Komisija privalo veikti remdamasi tyrimų, kuriuos užsakpats Komisijos narys, rezultatais, ir privalo tai daryti skubiai.
Būtina parengti išsamesnę informaciją apie vaikų teises ir lavinimą. Taip pat turime parengti informaciją ir užtikrinti, kad vaikams, kurie šiuo metu yra tokioje padėtyje, būtų suteikta pagalba. Turime įtraukti susijusias šalis ir NVO, taip pat turime parengti pasiūlymų. Taip pat manau, kad į Komisijos nario apibūdintą darbą taip pat galėtų būti įtraukta palyginti nauja vienišų vaikų pabėgėlių grupė. Vaikai turėtų augti apgaubti šilumos ir rūpesčio ir jie nėra subjektai, kuriuos turėtų kontroliuoti rinka. Mes, politikai, turime pareigą ir mes turime ją prisiimti, taigi pateikite mums vaikų aspekto integravimą ir šios milžiniškos problemos poveikio vertinimą. Kitaip būsime priversti gėdytis, kai susidursime su naująja karta.
Jean Lambert
Verts/ALE frakcijos vardu. - Gerb. pirmininke, norėčiau padėkoti Komisijos nariui už pasiryžimą imtis tyrimų ir papildyti EURES tinklo informaciją siekiant asmenims suteikti daugiau informacijos apie šeimos teises ir šeimos teisę į susijungimą. Kolegos pateikklausimus, kodėl žmonės jaučia poreikį išvykti ieškoti darbo. Žinoma, ypač svarbu spartinti pažangą kovojant su skurdu Europos Sąjungoje. Tikimės sparčios pažangos šioje srityje, įskaitant klausimo dėl mažiausių pajamų sprendimą, kad žmonės galėtų gyventi oriai.
Vis dėlto taip pat turėtume suvokti, kad daugelis išvykstančių tėvų tai daro siekdami, jų nuomone, geriausiai atsižvelgti į savo vaikų interesus ir suteikti jiems daugiau galimybių. Iš tikrųjų jie dažnai paaukoja savo karjerą, pasirinktą kelią, siekdami pabandyti ir įvykdyti savo sumanymą. Bandydami surūšiuoti vaikų problemas, turėtume saugotis, kad nedemonizuotume išvykstančių tėvų.
Alessandro Battilocchio
Gerb. pirmininke, Europos Komisija turėtų sutelkti dėmesį į šią problemą. Kaip keletą kartų pažymėjo UNICEF ir kitos organizacijos, ši problema liečia milžinišką skaičių pasaulio ir Europos vaikų.
Situacija, kai dėl šalia vaikų nesančių tėvų, kurie negali užtikrinti savo vaikų priežiūros ir lavinimo poreikių, padidėja socialinir ekonominrizika, gali lemti padidėjusį pažeidžiamumą. Pagrindinatsakomybuž vaiko vystymąsi tenka tėvams; tėvai, vykdydami savo pareigas, turi teisę gauti reikiamą paramą iš bendruomenės ir vietos institucijų, kurių pastangos vykdyti savo įpareigojimus, deja, dažnai nueina perniek. Taigi mes tikimės konkrečių Komisijos veiksmų šioje svarbioje srityje.
Flaviu Călin Rus
(RO) Remiantis Jungtinių Tautų Vaikų fondo (UNICEF) ir Rumunijos socialinių alternatyvų asociacijos tyrimų duomenimis, beveik 350 000 vaikų bent vienas iš tėvų dirbo kitoje šalyje, o beveik 126 000 vaikų abu tėvai dirbo užsienyje. Šie duomenys kelia nerimą. Esu įsitikinęs, kad padėtį būtų galima pagerinti patvirtinant šias priemones:
1. Migrantų kilmės valstybių narių vyriausybės ir darbo jėgą priimančių šalių vyriausybės kartu su Europos Komisija turėtų parengti bendrą programą, kuri migruojantiems darbuotojams suteiktų galimybę gauti konkrečias vaikų priežiūros paslaugas, naudotis mokyklinio lavinimo ir švietimo sistema, taip pat lankyti kalbos mokymo kursus. Šios paslaugos turėtų būti prieinamos visiems migruojančių darbuotojų segmentams.
2. Europos Komisija kartu su valstybių, kuriose įdarbinami migrantai, vyriausybėmis turėtų parengti strategiją, pagal kurią jos galėtų pasiūlyti tam tikras priemones įdarbinimo tarnyboms, kad šios darbuotojams taip pat galėtų pasiūlyti konkrečių paslaugų paketą, kuris suteiktų migruojantiems darbuotojams galimybę į šalis, kuriose jie dirba, kartu atsivežti savo vaikus.
Manau, šios priemonės turėtų skatinti darnią šių vaikų raidą ir augimą, nes jie taip pat yra Europos ateitis.
Gabriela Creţu
(RO) Norėčiau pabrėžti vieną dalyką. Darbo jėgos srautas, apie kurį kalbame, juda iš mažiau išsivysčiusių į labiau išsivysčiusias ES šalis.
Galimybpatekti į išsivysčiusių šalių darbo rinkas paprastai laikoma svarbiu privalumu, o didelių pinigų sumų, kurios grįžta atgal į kilmės šalis, argumentas visada naudojamas diskusijose šiuo klausimu. Vis dėlto čia pateikti duomenys parodo kitokį aspektą: greta naudos, gaunamos dėl mažesnių darbo sąnaudų, išsivysčiusios šalys perkelia išorėn kai kurias susijusias išlaidas. Šios išlaidos yra svarbios ir jas turi padengti bendruomenės ir valstybės, iš kurių atvyksta darbuotojai.
Šiuo atžvilgiu valstybių narių sanglaudos ir solidarumo politika neturi būti laikoma altruizmo aktu, kurį turtingieji atlieka neturtingųjų naudai. Ši politika yra būtinas teisingumo aktas, užtikrinantis, kad Europos Sąjunga nuosekliai vadovautųsi savo vertybių ir išsaugotų savo piliečių palaikymą šioms vertybėms.
Nicodim Bulzesc
Gerb. pirmininke, norėčiau pasinaudoti proga ir šios diskusijos fone akcentuoti kitą aspektą, susijusį su jau minėtomis problemomis. Neseniai buvau pagalbiniu pranešėju rengiant PPE-DE frakcijos pranešimą dėl migrantų vaikų švietimo. Šis pranešimas pagrįstas Komisijos komunikatu "Migracija ir judumas. ES švietimo sistemų uždaviniai ir galimybės".
Šio dokumento struktūra labai gerai apibrėžta ir jame labai gerai apibendrintos problemos, susijusios su migracija ir švietimu. Vis dėlto jame nenagrinėjamas vienas aspektas: tūkstančių Europos vaikų, kuriuos paliko tėvai, išvykę į dirbti kitą Europos šalį, kurie bendrai vadinami "migracijos našlaičiais" ir kurių mano šalyje yra beveik 350 000, padėtis.
Jau pateikiau rašytinį klausimą Komisijai šia tema, tačiau norėčiau pasinaudoti šia proga ir iškelti šį klausimą dar kartą. Taigi, Komisijos nary, gal galėtumėte mums pasakyti, ar Komisija mano, kad tai vien valstybių narių vyriausybių reikalas, ar mums reikia Europos veiksmų šioje srityje? Jei reikia, tai kokių veiksmų ėmėsi arba imsis Komisija, siekdama padėti tiems vaikams mokytis?
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Rumunijoje vartojame posakį: sakoma, kad tinkamai išaugintas žmogus praleidžia savo "pirmuosius septynerius metus namuose". Maži vaikai privalo būti kartu su savo šeima, kad galėtų būti tiesiogiai savo tėvų priežiūrimi ir globojami. Tėvams, nusprendusiems išvykti ir laikinai dirbti kitose šalyse, reikia padėti kiek galima greičiau suburti šeimą kartu.
Daugelyje valstybių narių mokyklose sudaromos galimybės mokytis šalies, kurioje vaikai nuolatos gyvena, kalbos. Iš tikrųjų kai kuriose valstybėse narėse šeimos, kurios gyveno nelegaliai, sugebėjo legalizuoti savo padėtį, jei jos turėjo mokyklose registruotų vaikų, ir netgi gavo socialinį būstą.
Vaikai - pats brangiausias dalykas, kurį turi visuomenė, ir mūsų pareiga yra užtikrinti jiems sąlygas, kurios skatintų jų darnų vystymąsi. Formalus švietimas, prisirišimas ir vaikų integracija visuomenėje - pagrindinės sąlygos, leidžiančios socialinei Europai suteikti vienodas galimybes visiems savo piliečiams.
Sveikinu R. Plumb su šia iniciatyva. Tai aktuali tema, nepaprastai svarbi ateičiai. Sveikinu.
Anna Záborská
(SK) Kai darbuotojai emigruoja, vaikai dažnai tampa savo šeimos pagerėjusios finansinės padėties aukomis. Tarpukario laikotarpiu buvusi Čekoslovakijos Respublika patyrdidelemigracijos bangą, daugiausiai į Jungtines Amerikos Valstijas. Vis dėlto šie emigrantai namuose gyveno ypatingo skurdo sąlygomis. Netgi jei vaikai laikinai likdavo prižiūrimi vieno iš tėvų, tai paprastai trukdavo tik ribotą laiką.
Šiandienos vartotojiškoje visuomenėje kylant grėsmei šeimos santykiams yra daug daugiau tragiškų atvejų. Dažnai tėvus dirbti užsienyje skatina ne kraštutinis skurdas. Vienas arba abu tėvai dažnai niekada negrįžta ir jiems gali visiškai nerūpėti jų vaikų likimas, kurie geriausiu atveju gali tikėtis, kad juos prižiūrės artimi giminaičiai.
Turėtume neužmiršti šio aspekto, kai kalbame apie regionų plėtros politiką, ir turėtume stengtis pašalinti regionų skirtumus, ypač naujosiose valstybėse narėse.
Vladimír Špidla
Komisijos narys. - (CS) Ponios ir ponai, manau, kad diskusija aiškiai parodė, jog tai yra svarbi tema, kurią turime nagrinėti neatsižvelgdami į tai, ar šiuo metu turime pakankamai išsamios informacijos, kad galėtume priimti galutinį sprendimą. Pagaliau, žinomi faktai yra pakankamai įpareigojantys, kad taptų aišku, jog turime spręsti šį klausimą ir taikyti aktyvų požiūrį. Nurodžiau, kad Komisija jau parengkai kuriuos tyrimus, vienas iš kurių bus baigtas iki šių metų pabaigos. Manau, kad taip pat aišku, jog daugiausiai atsakymų ir pagrindinreakcija turi sugrįžti iš valstybių narių, nes šeimos politika iš esmės yra valstybių narių reikalas. Žinoma, neabejotinai turime galimybių pačioje ES, nes su migruojančiais darbuotojais susiję klausimai taip pat yra susiję su jų socialine apsauga, socialinių įmokų pervedimu ir daugeliu kitų klausimų. Taigi mano atsakymas į jūsų klausimą būtų toks: tai visų pirma valstybių narių reikalas, tačiau ES turi vaidinti vaidmenį, kuris mano nuomone, yra svarbus.
Pirmininkė
Gavau pasiūlymą dėl rezoliucijos, pateiktą pagal Darbo tvarkos taisyklių 108 straipsnio 5 dalį.
Diskusijos baigtos.
Balsavimas vyks 2009 m. kovo 12 d., ketvirtadienį.
