Напредък във връзка с обратното заселване на задържаните в Гуантанамо и закриването на затвора (разискване) 
Председател
Следващата точка са изявленията на Съвета и на Комисията относно напредъка във връзка с обратното заселване на задържаните в Гуантанамо и закриването на затвора.
Диего Лопес Гаридо
Г-жо председател, както знаете, Европейският съюз приветства обещанието на президента Обама да закрие затвора Гуантанамо. Той обеща това в речта си по време на встъпването си в длъжност и по-късно, на 15 юни миналата година, то бе потвърдено в съвместната декларация на Европейския съюз и неговите държави-членки и САЩ.
Ние подкрепяме постоянното спазване на закона и зачитането на правата на човека и в декларацията, а САЩ, разбира се, се съгласиха. Такава позиция изглеждаше несъвместима с поддържането на центъра за задържане Гуантанамо, който се превърна в претекст за пропаганда, често използван от Ал Кайда.
Вярно е, че планираният срок за затварянето му - една година - вече изтече. Обаче е и вярно, че има трудности и можем да дадем примери, като невъзможността за бивши затворници от Йемен да се върнат веднага. Констатираме също, че в САЩ въпросът е доста спорен, но приветстваме факта, че президентът Обама поддържа намерението си да закрие Гуантанамо въпреки силната съпротива в Конгреса не само сред републиканците, но и сред демократите.
Във всеки случай някои затворници вече напуснаха Гуантанамо и ще бъдат съдени в обикновени съдилища в САЩ, като например Халид Шейх Мохамед, набеден за мозъка на атаките на 11 септември, въпреки загрижеността, че това се случва в САЩ.
Ето защо винаги сме заемали ясна позиция в контактите си със САЩ, както и при скорошното посещение на специалния пратеник на САЩ в Брюксел - Даниел Фрийд, който преди това отговаряше за отношенията между САЩ и ЕС, а сега отговаря за управлението на процеса по закриването на Гуантанамо. По време на посещението му в Брюксел и в контекста на диалога за правата на човека, който Европейският съюз провежда редовно със САЩ, от страна на Европейския съюз беше изказана загриженост за използването на така наречените военни комисии и продължителното задържане без съдебен процес. Изложихме също така и възраженията си срещу смъртното наказание. Това са много ясни и категорични позиции, които Европейският съюз е поддържал, поддържа и ще продължи да поддържа в отношенията си със САЩ.
Предполагам, че в отношенията между членовете на парламентите, в трансатлантическия диалог между законодателите, вие също сте имали възможности да поддържате тези принципи.
Мисля, че Европейският съюз изпълни споразумението си със САЩ - споразумение, което беше изложено в съвместната декларация, за която споменах по-рано. Има държави-членки, които вече се съгласиха да приемат бивши или настоящи затворници от Гуантанамо и броят на такива хора, които в момента можем да настаним в европейски държави, заедно със Швейцария - наш партньор в Шенгенското пространство - е изчислен на 16 души.
Във всеки случай трябва да знаете също, че решението дали да приемат даден затворник от Гуантанамо естествено изцяло зависи от държавите-членки. Механизмът, който договориха министрите на вътрешните работи на Европейския съюз беше реализация на желанието да помогнем на САЩ. Винаги сме твърдели, че искаме закриването на затвора Гуантанамо, тъй като е в явно противоречие с най-основните права на човека. Следователно Европейският съюз трябва доколкото може да помогне това да стане възможно съгласно взетите решения - повтарям - от всяка държава-членка поотделно и суверенно по отношение на възможността за приемане на тези затворници. Можем да кажем, че в затвора имаше 242 затворници, когато президентът Обама дойде на власт, и че 44 от тях напуснаха затвора.
Съществуването на центъра за задържане, разбира се, е сериозен проблем за трансатлантическите отношения. Съвместната декларация относно закриването на центъра беше направена върху разбирането, че подобни неща няма да се случват в бъдеще. Това, разбира се, е намерението на правителството на САЩ, като позицията на Европейския съюз несъмнено допринесе за промяна в позицията на САЩ и политиката й по отношение на затвора Гуантанамо.
Както казахме, ние искаме също - и това е част от съвместната декларация на Европейския съюз и САЩ - да проучим възможността да създадем и съгласуваме между Европейския съюз и САЩ набор от принципи, които да станат обща референтна точка в контекста на нашите усилия да победим тероризма, което също е част от съвместната декларация.
В Европейския съюз имаме силно желание центърът за задържане в залива Гуантанамо да бъде закрит завинаги и приветстваме факта, че президентът Обама е последователен в ангажимента си да направи това.
ПавелСамецки
Г-жо председател, Европейският съюз, включително Европейската комисия, последователно призоваваха за затварянето на центъра за задържане в залива Гуантанамо. Както министърът вече спомена, Европейският съюз създаде двустепенна рамка за подпомагане на закриването на Гуантанамо: първо чрез заключението на съвета по вътрешни работи и правосъдие от 4 юни 2009 г. и приложения механизъм за обмен на информация, и второ чрез съвместното изявление на Европейския съюз и неговите държави-членки, и Съединените американски щати относно закриването на центъра за задържане в залива Гуантанамо и бъдещото сътрудничество срещу тероризма от 15 юни 2009 г.
Заключенията на Съвета и съвместното изявление ясно посочват, че решенията относно приемането на бивши задържани и определянето на правния им статут попадат под едноличната отговорност и компетенции на приемащата държава-членка на ЕС или държава, асоциирана в шенгенското пространство. Бившите затворници, приети по тази схема могат да получат достъп до мерки за рехабилитация в държавите-членки на ЕС съгласно приложимото национално право.
В контекста на споменатото изявление относно закриването на Гуантанамо на 16 юни 2009 г. председателят на Съвета писа на съпредседателя на работната група по политиката на Съединените американски щати относно задържането. В това писмо, Европейският съюз предложи non-paper с принципи на международното право, които имат отношение към борбата с тероризма. То включва недвусмислени изявления относно нужните гаранции за процеса, като достъп до съд за оспорване на ареста, задържането и трансфера, както и относно забраната за изтезания. Те са обсъдени в детайли по време на разговорите относно борбата срещу тероризма и международното право.
Комисията счита, че тези гаранции са важни за диалога, тъй като допринасят за по-добро разбиране относно това как борбата срещу тероризма трябва да спазва правовия ред и международното право, включително международното право относно правата на човека, международното право относно бежанците и международното хуманитарно право. Както беше споменато, Европейският съюз се противопоставя на смъртното наказание и се е намесвал в конкретни случаи с трети страни, включително със Съединените американски щати, за да предотврати изпълнението му. Комисията ще разгледа подходящи стъпки в случай на смъртно наказание, наложено на бивш затворник от Гуантанамо, осъден от съд на САЩ или военна комисия. Европейската комисия оценява стъпките, предприети досега от президента Обама за закриването на Гуантанамо и се надява в бъдеще да види по-нататъшен напредък в това отношение.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
Г-жо председател, г-н Лопес Гаридо, г-н член на Комисията, на първо място бих искал да изтъкна, че Европейският парламент е изразявал мнението си относно положението на затворниците в Гуантанамо по различни поводи чрез различни резолюции.
В речта си по време на инагурацията президентът Обама каза, че се ангажира да закрие центъра за задържане Гуантанамо в срок от една година. Този срок изтече на 22 януари и фактът, че затворът не е закрит е доказателство, че в политиката често да се даде обещание е по-лесно, отколкото да се изпълни.
Както каза и представителят на действащото председателство на Съвета, личен представител на президента Обама посети Европейския съюз, срещна се с нашия председател и с няколко държави-членки и помоли за нашето сътрудничество, което трябва да бъде предложено въз основа на серия предварителни условия, споменати от г-н членът на Комисията. Едно от тях е, че това е проблем, създаден от предходното правителство на Съединените американски щати и, че Европейският съюз трябва да сътрудничи, но въз основа на някои изисквания, по-конкретно относно сигурността на държавите-членки.
Във връзка с това, аз бих искал да припомня решението, взето от някои държави-членки, включително тази, която в момента председателства Съвета - моята родина. Бих искал да попитам представителя на испанското председателство, дали той обмисля да предприеме някакви допълнителни мерки, за да се опита да хармонизира реакциите на държавите-членки по проблемите, които възникнаха конкретно в Йемен или възнамерява да остави това решение на отделните суверенни държави-членки, както решиха министрите на вътрешните работи и правосъдието.
Един последен въпрос, г-жо председател: вярно е наистина, че 100 от около 190 затворници, които остават бяха изпратени в родните си страни или в трети държави и, че 40 ще бъдат под юрисдикцията на съдилищата на Съединените американски щати. Има обаче още 50, които няма да бъдат освободени, защото няма достатъчно доказателства, за да бъдат предадени на властите, но рискът, който в действителност представляват, принуди Съединените американски щати да решат, че те не трябва да бъдат освободени. Бих искал да попитам Комисията и Съвета какво мислят за положението на тези 50 човека, които няма да бъдат предадени на юрисдикцията на съдилищата на Съединените американски щати.
Ana Gomes
Гуантанамо е продукт на администрацията на президента Буш, но той не би бил възможен без помощта на европейските съюзници и без мълчанието на Европейския съюз. Следователно на Съюза сега се налага да действа в съзвучие със своите ценности и интереси, като направи всичко възможно, за да затвори тази низка глава от нашата история.
Имиджът на ЕС в света, трансатлантическите отношения, борбата срещу тероризма и свободата на придвижване в шенгенското пространство - всички те означават, че молбата да бъдат приети затворници от Гуантанамо заслужава колективна и последователна европейска реакция. Тази реакция обаче е закъсняла и е ограничена до двустранното разбирателство между Съединените американски щати и някои държави-членки.
Шокиращо е, че големи държави, които бяха съучастници на президента Буш в изключителните задържания, в тайните затвори и в Гуантанамо, като Германия, Обединеното кралство, Италия, Полша и Румъния, се изплъзват от отговорност като пренебрегват призивите на администрацията на Обама. Това е въпрос на общата външна политика и политиката за сигурност, с която трябва да се занимават министрите на външните работи от Европейския съюз с оглед на член 24 от Договора от Лисабон и той трябва да се основава на взаимна политическа солидарност между държавите-членки.
На върховния представител, сега въоръжен с правомощието за инициатива съгласно член 30 от Договора, се пада да предложи и ръководи действителна европейска стратегия за подпомагане на закриването на Гуантанамо възможно най-скоро, като осигури нужната подкрепа за индивидуалното възстановяване и социална реинтеграция на освободените лица, включително правото им на събиране на семействата.
Трябва да приветствам приноса на моята родина - Португалия, която първа предложи помощ на администрацията на президента Обама, за това, че насърчава своите европейски партньори да направят същото и за това, че вече приема хора, които несправедливо са страдали през годините на задържане в Гуантанамо.
Sarah Ludford
Г-жо председател, някои европейски правителства активно участваха в незаконни арести, мъчения и незаконно задържане. Други оказаха подкрепа. Трети се преструваха, че не виждат. Така че това не е нещо, което просто се е случило "там някъде". Това е една от причините да запазим интереса си.
Разбира се, членовете на парламента от много години призовават за закриването на Гуантанамо, така че ние топло приветстваме съобщението на президента Обама и разбираме трудностите при оправянето на бъркотията, оставена от Джордж Буш. Въпреки това е отчайващо, че почти 200 души остават там. Ние също така напълно приветстваме федералните процеси за хора като Халид Шейх Мохамед, но защо това не се случи преди осем години? Най-добрата реакция срещу терористите са наказателните присъди.
Ние ще продължим да приканваме правителствата от ЕС да приемат за обратно заселване повече затворници, както заради трансатлантическата солидарност така и заради вината за съучастничеството им, и ще се противопоставяме срещу заплахите на Китай по отношение на уйгурите. Това, че Съединените американски щати не могат да заселят никой от 17-те уйгури на територията на САЩ не помага.
Моят избирател, Shaker Aamer, законен гражданин на Обединеното кралство, чието семейство с британска съпруга и четири британски деца живее в Battersea в Лондон, все още, след осем години, е изолиран в законното чистилище в Гуантанамо. Той изглежда е жертва на "прехвърляне на топката", чрез което САЩ и Обединеното кралство заговорничат да го натирят в родината му - Саудитска Арабия. Той е пряк свидетел на собственото си изтезаване и на изтезанията на други хора от тайни агенти не само от САЩ, но и от Обединеното кралство. Това би било много удобно за предотвратяване на свидетелстването му пред съдилища в Обединеното кралство.
Ние наистина, както казах, приветстваме усилията за закриване на Гуантанамо, но се противопоставяме на военните комисии и другите продължаващи злоупотреби. Европа също трябва да направи повече.
Heidi Hautala
Г-жо председател, г-н Лопес Гаридо, по време на скорошното си посещение в Брюксел висшите представител на САЩ, които споменахте, се срещнаха и с нас, членовете на европейския парламент.
Парламентът, разбира се, може да има ключова позиция за насърчаването на държавите-членки да опитват да установят обща политика по отношение на закриването на Гуантанамо. Съвсем очевидно е, че Гуантанамо все още е ярък символ на несправедливост и, че неговото закриване е в интерес на Европейския съюз.
Ние изразихме мнението, на което застана и Европейският парламент в своята резолюция през февруари миналата година. Казахме им, че ние не просто искаме да говорим за това къде да настаним затворниците от Гуантанамо, но и, че в същото време искаме да обсъдим със Съединените американски щати идеята, че тяхната политика относно грижите за затворниците и техният наказателен кодекс се нуждаят от задълбочени поправки, за да се приведат в съответствие с принципите на правовия ред.
Г-н Лопес Гаридо, г-н член на Комисията, надявам се, че ще приемете това сериозно и ще обсъдите тези въпроси с представителите на САЩ в разговорите, които споменахте.
И накрая, искам да кажа колко е важно за Европейския съюз да си даде сметка за собственото си участие в тези тайни арести и центрове за задържане. Бих искала да спомена важната работа, която моят колега г-н Coelho свърши през предишния парламентарен мандат. Ние трябва да продължим тази работа, защото до днес Европейският съюз все още не е обяснил каква е била ролята на държавите-членки в тези тайни арести и центрове за задържане на територията на ЕС.
Ryszard Czarnecki
Г-жо председател, като вземам повод от изявлението на уважаваната колега, която говори преди мен, бих искал да подчертая, че фактически няма сигурни доказателства и няма конкретни факти относно съществуването на центрове за задържане и затвори на ЦРУ в някои европейски държави, поне не в Полша. Още веднъж, за последните няколко години ние говорим за Гуантанамо в Европейския парламент. Бих искал да изтъкна, че говорим за това и по време на управлението на президента Барак Обама и изглежда, че това не е проблем, който можем да отнесем изключително към ужасната и зла администрация на Джордж Буш младши. Изглежда, че това е доста по-сложен въпрос. Казвам това, защото представителят на Съвета и испанското председателство казаха, че американците все още не са направили всичко, което обещаха.
И накрая, бих искал само да добавя, че е много добре, че Европейският съюз говори открито по въпроси, които засягат гражданските свободи. Въпреки това нека си спомним и за жертвите - за онези, които са жертви на терористите.
Председател
Г-н Czarnecki, ще приемете ли въпрос от г-жа Hautala?
Ryszard Czarnecki
(PL) Г-жо председател, аз се позовах на изявление на уважаваната колега от групата на Зелените/Европейски свободен алианс, която говори преди мене.
Heidi Hautala
(FI) Г-жо председател, г-н Czarnecki вероятно не знае, че на 22 декември 2009 г., едно европейско правителство за първи път призна, че на негова територия е имало такъв таен център за задържане. Това се случи, когато литовска парламентарна комисия заяви, че в Литва във връзка с войната срещу тероризма е работил такъв затвор на ЦРУ.
Щастлива съм да отбележа, че литовското правителство реагира твърдо на това разкритие.
Ryszard Czarnecki
Г-жо председател, благодаря на почитаемата колега за тази бележка, но бих искал да я информирам, че аз съм представител на Полша, а не на Литва.
Helmut Scholz
Г-жо председател, госпожи и господа, аз специално приветствам факта, че Европейският парламент още веднъж разисква темата за незабавното закриване на затвора за изтезания на задържани в залива Гуантанамо и потвърждавам думите, и позициите на всички мои колеги, които призоваха за решителни действия от страна на Европейския съюз и на държавите-членки.
В действителност това е проблем на трансатлантическото сътрудничество. Почти 800 души от над 40 държави са задържани там независимо от Женевската конвенция - без обвинение, без адвокат и без процес. Има множество доклади за убийства и най-ужасяващо малтретиране и унижаване на задържаните. Фактът, че повечето държави-членки на Европейския съюз досега не се решиха да заявят желанието си като трети страни да приемат задържани от залива Гуантанамо според мен е безчестен и достоен за съжаление, и аз призовавам Комисията незабавно още веднъж да постави този въпрос пред Съвета, включително темата за установената роля на европейските държави в незаконното задържане на затворниците там.
Може би ще завърша с още една мисъл: използването на Гуантанамо като затвор за мъчения представлява категорично нарушение на първоначалния договор за наем и баронеса Аштън и другите членове на Комисията, отговарящи за външната политика вероятно би трябвало да се присъденият към моя призив към правителството на САЩ да тегли символична черта под тази безчестна глава и да върне Гуантанамо на Куба.
Mike Nattrass
Г-жо председател, аз идвам от Уест Мидландс, родината на т.нар. "талибани от Типтън", които бяха задържани в Гуантанамо. Като член на Европейския парламент от UKIP (Партия за независимост на Обединеното кралство), аз трябва да призная, че залавянето и депортирането на хора от една страна в друга без съдебен надзор и задържането им в чужди затвори е несвойствен процес. Той е оскърбление за свободата, демокрацията, логичността и естествените права на човека.
Мога да ви дам списък на британски граждани, които по този начин са били изпратени в затвори, в мизерни и неподходящи затвори, не в ръцете на ЦРУ и неговата програма за задържане, а в ръцете на държави-членки на ЕС по силата на европейската заповед за арест, която този парламент въведе. Тя беше създадена в ЕС. Така че преди да заклеймите САЩ, погледнете в огледалото и вижте собственото си лицемерие.
Franz Obermayr
(DE) Г-жо председател, закриването на Гуантанамо със сигурност е знак, че САЩ трябва да признаят, че са нарушили правата на човека, включително за целите на борбата против тероризма и, че искат да сложат край на това. Ето защо аз приветствам тази стъпка. Словакия, Италия и други държави-членки заявиха готовност да приемат задържани. Според мен това трябва да се обсъди на европейско равнище, тъй като в резултат на Шенгенското споразумение, в крайна сметка бившите затворници могат да се появят в която и да било държава-членка. По същество обаче, ние трябва първо да изясним три пункта.
Първо - и това не е нито безчестно, нито достойно за съжаление, г-н Scholz - трябва да бъде изяснен рискът за сигурността на държавата-домакин. Всяка конкретна връзка на задържания с въпросната държава-членка също трябва да се проучи. И накрая, от основно значение е първо окончателно да се изясни защо въпросният затворник не може да бъде настанен и в Съединените американски щати.
Carlos Coelho
(PT) Г-н Лопес Гаридо, г-н член на Комисията, Гуантанамо беше една от най-големите грешки на администрацията на президента Буш. Тя се изразява в нарушаване на международни конвенции като Конвенцията против изтезанията и други форми на жестоко, нечовешко или унизително отнасяне или наказание и Конвенцията срещу насилственото изчезване на хора, а и в това, че позволи произвол, незачитане на правата на човека, задържане в затвори на невинни хора и изтезания.
Президентът Обама беше напълно прав, когато декларира, че закриването на Гуантанамо е от основно значение за възвръщането на моралния авторитет на САЩ, който загубиха чрез използването на извънсъдебни инструменти в борбата срещу тероризма. В първия си ден в Белия дом президентът Обама взе решението да прекрати процесите пред военни трибунали и да обяви закриването на базата Гуантанамо. Неговата задача не беше лесна особено предвид липсата на сътрудничество от страна на Конгреса на САЩ.
В Европейския парламент винаги сме били разделени по отношение на трансатлантическата стратегия, но постигнахме широк консенсус против затвора на срама. В Съвета, значително разделен по въпроса за войната в Ирак, се оказа възможно всички министри на външните работи да бъдат единодушни в изискването да се закрие Гуантанамо. Както г-н Salafranca Sánchez-Neyra вече каза, няколко държави-членки се съгласиха да приемат на своя територия бивши затворници: Франция, Португалия, Ирландия, Белгия, Обединеното кралство, Италия и Унгария. Решението дали да приемат или не затворници от Гуантанамо е решение, което се взема единствено от всяка държава-членка поотделно, но трябва да се основава на европейска координация. В Европа без граници и със свобода на движение информацията трябва да се споделя между държавите-членки.
Г-н Лопес Гаридо, г-н член на Комисията, изразявайки загрижеността си по отношение на забавянето на положението в Америка, искам да попитам: според Вас какво още може да направи Европейският съюз, за да помогне? Какво не правим, а бихме могли все още да направим? И какво според Вас в момента забавя или затруднява Европейския съюз да окаже тази помощ?
María Muñiz De Urquiza
(ES) Г-жо председател, Гуантанамо беше правно и хуманитарно отклонение, вероятно най-видимият пример за едностранната концепция на администрацията на президента Буш за международно общество и международни отношения, с пълно презрение към международното право. След "бедствието Буш" остана много за поправяне и президентът Обама го поправя.
Той тръгна по верния път преди една година, когато обяви закриването на Гуантанамо като едно от първите си решения, смело решение, с което да възстанови легитимността на САЩ в света, а също и жест към мюсюлманската общност. Въпреки това срокът, който сам си определи - 22 януари - за закриването на Гуантанамо изтече, а там все още има 192 затворници.
Ако правителствата от Европейския съюз действително искат да установят истински стратегически отношения, те трябва да подкрепят решението на президента Обама и най-добрият начин да го направят е като приемат затворници или задържани от Гуантанамо. Испания и други държави от Европейския съюз правят това въз основа на споменатата съвместна декларация от 15 юни, която създаде споделена рамка за приемане на задържани.
Въпреки това, макар че технически това са едностранни, суверенни решения, които се вземат от всяка отделна държава-членка, Европейският съюз трябва като съвместно действие да демонстрира своята подкрепа за споделено решение на Европейския съюз, което Парламентът поиска по няколко причини, особено групата на Прогресивния алианс на социалистите и демократите в Европейския парламент.
Това засяга 50 затворници: тези, които са обявени за подходящи за освобождаване. Това е брой, с който 27-те държави-членки би трябвало да могат да се справят. В добавка към съществуващите механизми за обмен на информация между държавите-членки и държавите, които членуват в Шенгенското пространство, които участват в приемането на затворници, трябва да е налице и обмен на информация и опит на подходящи практики за социално интегриране на бивши задържани.
Ivo Vajgl
(SL) Преди всичко трябва да благодаря на представителите на Съвета и на Комисията за проактивната им позиция относно Гуантанамо. Гуантанамо е аномалия и позор от самото начало, от самото отваряне на този затвор. Неговото отваряне вероятно може по-лесно да бъде разбрано, заради разтърсващите атаки на 11 септември, но от тогава минаха години. Освен това позорът Гуантанамо продължава и фактически всички ние, които вярваме в ценностите на западната цивилизация като зачитане на правата на човека и принципите на правовата държава, продължаваме да се срамуваме от него.
Тази сутрин случайно попаднах на уебсайт на правителствена организация, наречена Съвместна работна група Гуантанамо. Тяхното описание на положението би било смешно, ако не беше толкова тъжно: затворът е описан като петзвезден хотел и като място с всички удобства, от които човек би могъл да се нуждае. Крайно време е да призовем г-н Обама да закрие този позор и да ни спести срама от такова лицемерие.
Hélène Flautre
(FR) Г-жо председател, аз също се надявам, че на европейско ниво е направено всичко, за да се насърчат държавите-членки да поемат своите отговорности и да настанят онези задържани от Гуантанамо, за които е доказано, че са невинни. Те са жертви и трябва да бъдат настанени на безопасна европейска територия.
Всеки знае обаче, че закриването на Гуантанамо няма да спре въпросите, които се задават относно правата на човека и контратероризма нито в САЩ, нито в Европа. Както казахте, в САЩ антитерористичният закон все още позволява неограничено задържане преди съдебен процес и процес пред военен съд. В Европа затворниците от Гуантанамо не са паднали от небето. Наистина мисля, че не успяхме да хвърлим светлина по въпроса.
Г-жа Hautala правилно отбеляза парламентарното разследване в Литва, приключило на 22 декември. То трябва да бъде възхвалявано до небесата. То е и трябва да служи за пример за подражание. Не са направени изводи от тези незаконни практики на европейска земя и считам, че това е работа на Европейската комисия; това е работа на Съвета.
Трябва да извлечем всички възможни изводи от незаконните практики, които са се случили и които са довели до отваряне на Гуантанамо, решение, в които държавите-членки са участвали пълноценно.
Rachida Dati
(FR) Г-жо председател, преди всичко ние съвсем наскоро научихме, че центърът за задържане Гуантанамо няма да бъде закрит съгласно графика през 2010 г., а през 2013 г. - с други думи в края на мандата на президента Обама. Въпреки че това закриване отнема повече време от планираното, ние все още можем да сме доволни, че то се случва, защото можеше и да бъде спряно. То е реакция на желанието, изразено от Европа. Наистина, ние не можем, от една страна, години на ред да критикуваме САЩ за центъра Гуантанамо и, от друга страна, да не успяваме да покажем повече воля или амбиция да им помогнем да решат проблема.
Наскоро се срещнах с главния прокурор на САЩ Eric Holder, който ми обясни мащаба на задачата, но който също така ме запозна с желанието и волята на САЩ да се възползват от подкрепата на държавите-членки на Европейския съюз. Тази подкрепа ще доведе до помощ за закриването на центъра за задържане чрез настаняване на някои от задържаните в Европа. Ето защо трябва да помогнем на САЩ като част от координираните усилия да затворят страницата на една институция, на която ние, европейците, се противопоставяме от много години.
Katarína Neveďalová
(SK) Защо Европейският съюз трябва да се примирява с последиците от американските политики? Би било по-просто да призовем Америка и нейния президент, който изпълнява свое предизборно обещание - в което между другото много водещи политици го подкрепят публично - да се справят с този голям и неприятен проблем сами. Европейският съюз обаче има много общо с това. Терористите заплашваха и атакуваха и Европейския съюз и продължават да заплашват целия свят, от който ЕС е неделима част. Забравихме ли вече метрото в Лондон, Германия, Нидерландия, Испания и десетките осуетени терористични опити? Следователно в борбата сме заедно с Америка. Това засяга всички ни.
На този етап нашето внимание трябва по-скоро да е съсредоточено особено върху предотвратяването и елиминирането на негативните ефекти върху тези хора, да положим всички възможни усилия да подпомогнем тези хора в тяхната социална реинтеграция, така че те да могат да се върнат към нормалния си живот и да водят благоприличен цивилен живот със своите семейства.
Raül Romeva i Rueda
(ES) Г-жо председател, искам да подчертая въпроса, повдигнат наскоро от г-жа Flautre. Много е важно да помогнем на президента Обама да закрие Гуантанамо. Искаме това отдавна и от основно значение е в Европейския съюз ние също да имаме нужната подкрепа да приемем всички хора, които сега администрацията на президента Обама ни моли да приемем.
Това обаче не трябва да ни кара да забравяме, че затворът съществуваше до голяма степен благодарение на насърчението от Европа. Следователно имаме историческата отговорност, която при никакви обстоятелства не можем да скрием. Трябва да помогнем за закриването на Гуантанамо, защото е от основно значение ние също да поемем своята отговорност като европейци, защото това е европейска отговорност.
Дълго време Европа гледаше на това по друг начин например в случая с въздушния транспорт. Когато беше министър-председател на Португалия, настоящият председател на Европейската комисия оторизира и позволи полетите да преминават над португалска територия на път за Гуантанамо. Госпожи и господа от Съвета и от Комисията, такава историческа отговорност не може да бъде позволена при никакви обстоятелства.
Georgios Papanikolaou
(EL) Г-жо председател, съвсем правилно всички сме съгласни да окажем практическа подкрепа на решението на САЩ да закрият центъра за задържане Гуантанамо и, разбира се, ние приканваме държавите-членки на Европейския съюз да приемат задържани.
Общоприето е мнението, че Гуантанамо беше грешка от страна на САЩ в техните усилия да се борят с тероризма. Ние обаче трябва да направим така, че такива грешки да не се повтарят в бъдеще, не и в Европа. За съжаление, докладът, който ще бъде внесен малко преди Съвета по правата на човека на ООН през март 2010 г., повдига сериозни подозрения относно практиката за тайни задържания на заподозрени в държави-членки на Европейския съюз като Великобритания, Румъния и Полша.
Ние не можем, от една страна, да заклеймим такова поведение и да кажем, че е правилно да се закрие Гуантанамо, а от друга страна, да толерираме подобно поведение, като считаме, че то вероятно не представлява толкова сериозен проблем. Всички трябва да се изправим лице в лице със своите отговорности.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Г-жо председател, искам да започна с това, което каза предишният оратор. Защото Вие, г-н Papanikolaou, заявихте най-категорично, че в Европа, включително в Полша и в Румъния, съществуват нелегални затвори. Като поляк, искам ясно да заявя, че няма сигурни доказателства, че такива затвори са съществували в Полша. Това е първият ми коментар. Сега, моят втори коментар: наистина не мисля, че между нас в Парламента има спор дали Гуантанамо трябва да спре да съществува. Въпреки това много лесно се вижда, че затварянето на Гуантанамо ще бъде сложен процес и че никой не иска да помага за това. Трябва да запитаме какво може да се направи по въпроса. Искам да задам следния въпрос: направени ли са някакви промени по отношение на техниките, използвани за настаняване и разпитване на затворници? За това са използвани много методи - от потапянето на главите на затворниците под вода до лишаването им от сън в продължение на много нощи. Сигурни ли сме, че тези нехуманни техники вече не се използват там?
Krisztina Morvai
(HU) Доволна съм, че моите колеги са толкова ядосани по повод тежките нарушения на правата на човека, извършвани в Гуантанамо в името на борбата с тероризма. Но мога да приема този гняв сериозно само ако вие най-накрая поемете ангажимент в отговор на многобройните ми изявления по този повод да проучите въпроса за Гуантанамо, който съществува тук, в Европейския съюз, в Унгария. Безброй пъти повтарям, че в Унгария има 12 души, представители на политическата опозиция, които са задържани от почти една година преди съдебните процеси по обвинения в тероризъм, които се държат при същите условия и чиито наказателно-процесуални права са нарушени точно толкова, колкото и на затворниците в Гуантанамо. Моля моите колеги да бъдат любезни да покажат с вдигане на ръка кой от тях желае да погледне сериозно на този случай и да вземе участие в подробно разследване. Очаквам председателят и моите колеги да вдигнат ръце.
Диего Лопес Гаридо
Г-жо председател, искам да се спра на два много конкретни въпроса, споменати в разискването: единият от г-н Salafranca, а другият от г-н Scholz.
Първият въпрос е за Йемен. По отношение на Йемен аз не разполагам с никакви доказателства, че са взети или ще бъдат взети конкретни решения, които свързват Йемен със затворници от тази държава, задържани в Гуантанамо. Положението в Йемен беше предмет на заключенията на първата среща на Съвета по външни работи в историята на Съюза. Досега е имало само една редовна среща на Съвета по външни работи на 25 януари и на нея се направи заключение да се прикани Йемен да приложи програма за основни политически реформи, но въпросът за Гуантанамо не беше засегнат. Ние, разбира се, подкрепяме тези заключения, както и конференцията, състояла се в Лондон на 27 януари.
По отношение на намека на г-н Scholz за положението в залива Гуантанамо и възможността за промяна на неговия териториален статут, това е въпрос, който произтича от международния договор от 1903 г. между САЩ и Куба. Следователно това е изцяло двустранен въпрос между Куба и САЩ.
Мисля, че е налице общо съгласие, че затворът Гуантанамо представлява поредица от сериозни нарушения на правата на човека и отклонения от правото, които не могат да бъдат толерирани, които не искаме да се повтарят и които Европейският съюз остро разкритикува. Именно по тази причина искаме да работим с президента на САЩ, който реши да сложи край на Гуантанамо и да закрие затвора. Не само това, но той реши също и че политиката на САЩ относно затворите ще бъде преразгледана.
Следователно налице са сериозни основания за коментарите на г-н Vajgl за насъщната нужда този затвор да бъде закрит, заради масовите нарушения на правата на човека, както и за други направени коментари. Още повече мисля, че във всеки случай, независимо дали нарушенията на правата на човека се случват в други държави по света или в Европа, не означава, че тази ситуация не трябва да бъде критикувана или че не трябва да работим, за да гарантираме, че това повече няма да се случва. Казвам това във връзка с изказването на г-н Nattrass, защото, разбира се, аз съм сигурен, че той е съгласен, че в Европа няма нищо подобно на затвора Гуантанамо.
Европейският съюз и САЩ работиха много задълбочено по проблема. Споменах декларацията от 15 юни миналата година, в която САЩ и Европейският съюз се ангажираха да работят за консолидирането на правата на човека и борбата с тероризма. Това се отнася за правата на човека, нарушени в затвора Гуантанамо, но също и за необходимостта борбата с тероризма да се води при абсолютно съблюдаване на свободите, основните права и законността. За нас е важно да спазваме това. Следователно съм напълно съгласен с казаното от г-н Coelho относно значението на приноса на Европейския съюз.
Ние обаче не говорим само за решението на САЩ за закриване на Гуантанамо с всички проблеми, до които води това, за които говорих в моето първо изказване. Трябва да се признае също, че президентът Обама действително къса с миналото. Това означава обръщане на нова страница не само с Гуантанамо, но и с всички съпътстващи го практики. Мисля, че това се вижда много ясно, когато погледнем мерките, приети от президента Обама.
Той сложи край на тайните задържания от ЦРУ и разпореди от сега нататък всички затворници на САЩ да бъдат регистрирани в Международния комитет на Червения кръст. Сложи край на "разширените" техники за разпитване от ЦРУ. Това означава, че разследващите от САЩ вече на могат да използват правни мнения относно изтезанията и техниките за разпитване, възникнали след 11 септември, като оправдание, което означава обръщането на нова страница. Налице е и преразглеждане на политиката за прехвърляне, за да се гарантира, че тя е в съответствие с международното право.
Това е нещо, което приветстваме и изразихме това в съвместната декларация. Приветстваме факта, че е налице задълбочен преглед на политиката на САЩ относно задържането, прехвърлянето, съдебните процеси, разпитите и борбата с тероризма. Ето защо в декларацията изрично казахме, че сме забелязали ангажимента на САЩ да преосмисли всички въпроси, свързани със сигурността, и изчерпателно да разгледа предприетите политики, благодарение на заповедта на президента Обама от 22 януари 2009 г.
Мисля, че това е нещо, което трябва да се изтъкне. За да се постигне, наистина трябва да си сътрудничим и г-жа Muñiz de Urquiza изрично се спря на това: на сътрудничеството със САЩ. Европа отправи критики по отношение на затвора по много поводи и Европа трябва да сътрудничи във възможно най-голяма степен, въпреки че са налице два вида ограничения. Единият се отнася до САЩ и той е, че в крайна сметка се прилага законодателството на САЩ и се отнася до суверенитета на САЩ. Другият е, че държавите-членки на Европейския съюз също суверенно решават дали да приемат затворници от Гуантанамо.
Разбира се, действащото председателство на Съвета определено подкрепя сътрудничеството и насърчаването на сътрудничеството при зачитане на правото на сигурност на всяка държава и всеки гражданин, което следователно е друг принцип, който трябва да се вземе предвид. Следователно, както г-жа Gomes каза, трябва да насърчаваме сътрудничеството между САЩ и Европейския съюз, но също и сътрудничеството между държавите-членки на Съюза.
Нуждаем се от сътрудничество помежду ни, нуждаем се от диалог помежду ни и част от този диалог трябва да стигне дори по-далеч от конкретната тема за Гуантанамо. Въпросът беше споменат в някои от изказванията например от г-жа Hautala и г-н Czarnecki: въпросът за жертвите. Мисля, че това е една от областите, по които да се разговаря в контекста на нашите отношения със САЩ. Мисля, че този диалог за жертвите на различни терористични престъпления е въпрос, с който трябва да се занимаем в бъдеще, но във всеки случай по този проблем се води задълбочен диалог със САЩ.
Искам да завърша, като кажа, че Европейският съюз има много ясна позиция относно проблема с Гуантанамо в полза на закриването на затвора. Европейският съюз има много ясна позиция, че правата на човека и основните свободи не трябва да се нарушават при никакви основания и, разбира се, в подкрепа на борбата с тероризма и необходимостта да работим заедно със САЩ. Това е достойна за доверие позиция, при условие че безспорно е налице радикална промяна, очевидна радикална промяна спрямо миналото по отношение на политиката на САЩ и на президента Обама за борба с тероризма и по отношение на цяла серия политики относно задържането, прехвърлянето и разпитите. Това е позицията, която следва да укрепим и да помогнем да се консолидира. Позицията на Съвета следователно е за категорично сътрудничество със САЩ, за да постигнем това, което всички желаем - закриването на затвора Гуантанамо завинаги.
Павел Самецки
Г-жо председател, преди всичко искам да повторя за пореден път, че ние считаме, че е в общ интерес за Европейския съюз да се закрие центърът за задържане Гуантанамо и, както казах преди, Комисията очаква в близко бъдеще американската администрация да отбележи по-нататъшен напредък в закриването на Гуантанамо.
Като коментар по намесата на г-н Scholz, искам отново да подчертая, че мислим, че основната отговорност за Гуантанамо е на САЩ. Въпреки това Комисията е на мнение, че ние от Европейския съюз трябва да помагаме в най-голямата възможна степен за разрешаването на проблема, а някои важни стъпки вече са предприети от администрацията на президента Обама. Те бяха споменати от г-н министъра.
В отговор на въпроса на г-н Zemke наистина трябва да споменем, че г-н Обама прекрати използването на разширени мерки и техники за разпит и ние приветстваме тази стъпка.
В отговор на въпроса на г-н Salafranca Sánchez-Neyra за 50-те задържани, чиято съдба все още не е решена, считаме, че администрацията на САЩ ще продължи да разглежда тези 50 случая и ще постигне позиция или решение, подобно на тези относно предишните случаи.
Комисията още не е получила доклада на работната група, така че не можем да ви дадем конкретни разяснения, но по принцип смятаме, че всеки трябва да получи надлежен процес.
И накрая, считаме, че трябва да продължим да подкрепяме координиран подход на ЕС към тази ситуация и ще оценим приноса и усилията на Парламента в това отношение.
Председател
Разискването приключи.
