Rozvojové aspekty Mezinárodního dne za vymýcení chudoby - Úloha minimálního příjmu v boji proti chudobě a prosazování společnosti otevřené sociálnímu začleňování v Evropě (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem jednání je společná rozprava na téma chudoby:
Prohlášení Rady a Komise k rozvojovým aspektům Mezinárodního dne za vymýcení chudoby, a
zpráva poslankyně Figueiredové, jménem Výboru pro zaměstnanost a sociální věci, o úloze minimálního příjmu v boji proti chudobě a o prosazování společnosti otevřené sociálnímu začleňování v Evropě (http://www.europarl.europa.eu/oeil/FindByProcnum.do?lang=en&procnum=INI/2010/2039" ).
Olivier Chastel
Vážená paní předsedající, vážený pane komisaři, vážení poslanci, vzhledem k tomu, že rok 2010 je Evropským rokem boje proti chudobě a sociálnímu vyloučení, jsme si samozřejmě velice dobře vědomi toho, že náročný problém, jenž představuje chudoba, nekončí na hranicích Unie a nelze jej řešit výlučně v jejich rámci.
Nedávný sled globálních krizí, který měl dopad na všechny země a nejsilněji zasáhl země nejchudší, ukázal, jak je svět propojený. Podpora rozvoje je proto nedílnou součástí reakce Evropy na dnešní globální výzvy a příštích pět let bude mít zásadní význam pro rozvojovou politiku v Evropě i ve světě.
V návaznosti na principy zakotvené v článku 208 Lisabonské smlouvy a Evropském konsensu o rozvoji jsme jasně prohlásili, že zastřešujícím cílem rozvojové spolupráce EU je vymýcení chudoby v kontextu udržitelného rozvoje, včetně rozvojových cílů tisíciletí.
Dosažení všech rozvojových cílů tisíciletí v kontextu udržitelného rozvoje je ovšem věcí kolektivní odpovědnosti, v jejímž rámci by všichni partneři měli dodržovat závazky, které přijali. Evropská unie je přesvědčena, že rozvojové země nesou také odpovědnost za vlastní rozvoj a mohou o něm rozhodovat samy a že je přede vším na nich, aby převzaly odpovědnost za dosažení rozvojových cílů tisíciletí.
Je proto důležité zdůraznit skutečnost, že k dosažení těchto cílů jsou potřebné globální strategie, včetně demokratické správy a řízení, ochrany lidských práv a právního státu, hospodářského růstu přispívajícího ke snížení chudoby, rozvoje soukromého sektoru, rozvoje obchodu, lidského a sociálního rozvoje a environmentální udržitelnosti.
Evropská unie nabádá partnerské země, aby urychleně zintenzívnily vlastní úsilí, zejména ve vztahu ke snižování chudoby a nerovnosti, a také v oblasti vytváření partnerství s občanskou společností, soukromým sektorem a místními úřady. Evropská unie jim nabídne zvýšenou podporu pro jejich úsilí zmobilizovat tuzemské zdroje pro účely rozvoje, zejména v souvislosti se zkvalitňováním veřejné finanční správy a stability a efektivity jejich fiskálních a daňových systémů.
22. září tohoto roku, po přijetí závěrečného dokumentu summitu k rozvojovým cílům tisíciletí, členské státy Organizace spojených národů také obnovily svůj závazek spolupracovat na zlepšování ekonomických a sociálních podmínek všech lidí a udělat vše, co je v jejich silách, k dosažení rozvojových cílů tisíciletí od tohoto okamžiku do roku 2015.
Andris Piebalgs
člen Komise. - Vážená paní předsedající, dovolte mi, abych vám nejprve poděkoval za tuto příležitost vyslovit se k závažnému problému chudoby a k otázce, co může Evropská unie udělat na globální úrovni prostřednictvím politiky rozvojové spolupráce. Ve druhé části tohoto prohlášení se budu zabývat také zprávou poslankyně Figueiredové.
Vymýcení chudoby je nejnaléhavější globální výzvou naší doby. Je to výzva, s níž je třeba se vypořádat, ne kvůli důvodům solidarity a povinnosti, jež jsou nasnadě, ale také za účelem dosažení celosvětové prosperity a stability. A to je v zájmu každého. V roce 2000 se přední světoví političtí činitelé shromáždili v sídle Organizace spojených národů v New Yorku a dohodli se na mezinárodní rozvojové agendě pro nadcházejících 15 let, na takzvaných rozvojových cílech tisíciletí. Kromě různých jiných rámcových cílů a záměrů se svět zavázal, že sníží extrémní chudobu o polovinu. V jaké situaci se nacházíme teď, pět let před lhůtou roku 2015?
Bylo dosaženo povzbudivého pokroku. Celkově se v období od roku 2000 do roku 2005 podařilo vymanit z chudoby 120 milionů lidí, což odpovídá ročnímu snížení chudoby o 2,4 %; není to ovšem důvod, abychom usnuli na vavřínech. I nadále žije 1,4 miliardy lidí v extrémní bídě a existují propastné rozdíly mezi regiony, zeměmi a skupinami obyvatel. Kromě toho nedávná a současná globální krize - od šoků, jež představuje vývoj cen potravin a ropy, až po hospodářskou nestabilitu a změnu klimatu - ohrožují výsledky dosažené v minulosti i budoucí vyhlídky.
Přede dvěma týdny summit k rozvojovým cílům tisíciletí potvrdil ambici světa bojovat proti chudobě. Poslanci Evropského parlamentu vedení Gayem Mitchellem významným způsobem k tomuto summitu přispěli a já jim velice děkuji za jejich účast a podporu. Rád bych také poděkoval Parlamentu za jeho podporu v celém přípravném procesu završeném přijetím zprávy poslance Cashmana. Pozornost, kterou tato sněmovna trvale věnuje rozvojovým cílům tisíciletí (RCT), posílila pozici EU v New Yorku a zvýšila její ambice. Domnívám se, že pro poslance Evropského parlamentu, kteří se summitu zúčastnili, byl jeho výsledek povzbudivý. Shromáždění se nesnažilo poukazovat na něčí vinu, naopak dodávalo novou energii, podněty a naději, pokud jde o dosažení stanovených cílů. Prokázalo, že RCT mají v politické agendě stále vysokou prioritu; summitu se zúčastnilo přibližně 110 hlav států nebo vlád. Evropská unie přispěla k úspěšnosti této akce tím, že se zasazovala o důrazný společný postoj našich 27 členských států.
Boj proti chudobě je také vysokou prioritou naší agendy v Evropské unii. Je součástí našeho evropského projektu. Je ústředním cílem rozvojové politiky Evropské unie v souladu s principy zakotvenými v Lisabonské smlouvě a je také aspektem, který má pevnou podporu evropských občanů, což je stejně důležité.
Jako přední světový dárce Evropská unie doposud významně přispěla k dosažení RCT. Abych uvedl jen dva příklady za všechny, samotná Evropská komise pomohla od roku 2004 zajistit školní výuku pro dalších 9 milionů dívek a chlapců a připojili jsme 31 milionů domácností k čisté pitné vodě. Jsem přesvědčen, že jsou to výsledky, na které můžeme být hrdí, ale je třeba, abychom udělali více, a jsme schopni udělat více.
V červnu přední evropští političtí činitelé pomáhali zvýšit přínos RCT tím, že se dohodli na ambiciózním plánu a souboru opatření. Plán vytyčuje jako priority opatření týkající se cílů, v souvislosti s nimiž jsme dosáhli nejmenšího pokroku a v těch oblastech a zemích, které nejvíce zaostávají, včetně těch, jež jsou zmítány konflikty a vnitřní nestabilitou. Plán také potvrzuje naše odhodlání splnit cíl 0,7% GNI do roku 2050, přes náročné ekonomické a finanční podmínky. Abychom toho dosáhli, musíme každoročně posuzovat pokrok, kterého bylo v této věci dosaženo.
Změnit do roku 2015 rozvojové cíle tisíciletí - zejména cíl týkající se vymýcení chudoby - v rozvojovou skutečnost tisíciletí bude i nadále zastřešující prioritou mé činnosti.
Všichni víme, že samotná pomoc nebude k dosažení rozvojových cílů tisíciletí dostatečná. Máme-li tyto cíle splnit, je také mimořádně důležité, abychom byli tvořivější při posílení dopadu naší pomoci, při prosazování udržitelnějšího růstu podporujícího sociální začleňování a při mobilizování dalších a doplňkových zdrojů financování rozvoje. Stejně důležitá je kvalita a efektivnost pomoci, včetně vyšší míry transparentnosti a odpovědnosti a také zajištění toho, aby politiky přímo nesouvisející s pomocí více podporovaly RCT.
Rozvojová pomoc musí být chápána jako katalyzátor, ne jako lék. Ještě žádná země nebyla nikdy transformována pouze prostřednictvím pomoci. Udržitelný pokrok závisí v prvé řadě na rozvíjení schopnosti určité země realizovat udržitelný růst podporující sociální začleňování. Rozvoj může být uskutečňován pouze zevnitř rozvojových zemí, nikoli zvenku, a naše rozvojové úsilí proto musíme zaměřit právě na přetváření zevnitř. V konečném důsledku právě v tom spočívá princip "vlastnictví".
V listopadu mám v plánu zveřejnit zelenou knihu a zahájit veřejné konzultace s cílem shromáždit názory, jak zlepšit naše politiky a nástroje, abychom postupovali účinněji ve věci faktorů přispívajících k udržitelnému růstu podporujícímu sociální začleňování v partnerských zemích, a tím se vypořádali s nejzákladnějšími příčinami chudoby a vnesli výraznou přidanou hodnotu do naší rozvojové spolupráce. Věřím, že jako obvykle váš příspěvek k této rozpravě bude mít zásadní význam.
Rád bych poděkoval paní Figueiredové za její zprávu o systémech minimálního příjmu. Stěžejním bodem její zprávy je postulování základního práva lidí mít dostatečné zdroje, které by jim umožnily důstojný život. To je zakotveno v Listině základních práv Evropské unie. Bylo jím inspirováno také několik nedávných iniciativ Komise v oblasti aktivního začleňování, zejména doporučení Komise z roku 2008 ve věci aktivního začleňování, které schválil Parlament a Rada. Doporučení stanoví integrované strategie aktivního začleňování založené na třech pilířích - a to trhy práce podporující sociální začleňování, přístup ke kvalitním službám a přiměřená finanční podpora formou sociálních příspěvků. Komise proto tuto zprávu vítá.
Zároveň plně respektujeme pravomoci členských států, pokud jde o strukturu a fungování systémů sociální ochrany obecně a systémů minimálního příjmu konkrétně. Přiměřený příjem je zásadním aspektem boje proti chudobě pro lidi, kteří nemohou pracovat. Představuje nezbytný doplněk trhů práce podporujících sociální začleňování v rámci boje proti chudobě v případě lidí, kteří mohou pracovat.
Zpráva zcela správně znovu zdůrazňuje základní princip finanční podpory formou sociálních příspěvků, jejichž výše musí být přiměřená i slučitelná s pobídkami k práci. Členské státy v současnosti přijímají opatření k fiskální konsolidaci s cílem zajistit dlouhodobou udržitelnost veřejných financí. Komise sdílí názor, že tato opatření musí vzít v úvahu potřebu chránit nejzranitelnější členy společnosti.
Evropská komise předloží do konce letošního roku Evropskou platformu proti chudobě, která stanoví konkrétní opatření na podporu členských států při dosahování cíle vymanit do roku 2020 nejméně 20 milionů evropských občanů z chudoby.
Ilda Figueiredo
Vážená paní předsedající, chudoba a sociální vyloučení představují popření lidské důstojnosti a porušení základních lidských práv, ale v kontextu Evropského roku boje proti chudobě a sociálnímu vyloučení nám bohužel hrozí, že počet lidí žijících v chudobě dosáhne rekordní výše.
Pro bohatou Evropu, v níž zisky finančního sektoru a finančních skupin i nadále rostou a jsou skrývány v daňových rájích, je to otřesný krok směrem zpátky. V důsledku toho se šíří rostoucí vlna rozhořčení mezi miliony pracujících, žen, mladých lidí, obětí snižování mezd a nejistých, špatně placených pracovních míst, nezaměstnaných a důchodců s žalostnými důchody.
Na konci roku 2008 Eurostat uvedl, že i po zohlednění příspěvků na sociální péči by přibližně 85 milionům lidí hrozila chudoba; nicméně tato situace se bude neustále zhoršovat v důsledku dalších neoliberálních politik EU a takzvaných úsporných opatření, která přijímá několik členských států. Součástí těchto opatření je snižování mezd a omezování veřejných zdravotních služeb, škrty v oblasti školství a v jiných oblastech, snižování dávek sociální podpory a zvyšování daní u základního zboží, včetně potravin, což nyní probíhá také v Portugalsku, po Řecku, Irsku a jiných zemích.
Je nepřijatelné, aby Komise a Rada nadále vyvíjela tlak na členské státy z titulu iracionálních kritérií Paktu stability a růstu. Tyto instituce se zabývají pouze finančními, nikoli sociálními problémy, neboť všechny finanční prostředky určené na veřejnou podporu poskytly bankám a finančnímu systému a veřejnost naprosto ignorují. A co je nejhorší, nutí nyní pracující a chudé lidi, aby zaplatili za naléhavě potřebné finanční dotace z veřejných zdrojů, které vlády poskytly bankám za podpory vedoucích politických činitelů EU a za potlesku finančních skupin.
Je proto nutné stávající politiky přehodnotit, aby se zaměřily na řešení chudoby a sociálního vyloučení, tak jak to požadovaly miliony demonstrantů v celé Evropě, včetně zde ve Štrasburku.
Cíle a určující zásady Evropského roku boje proti chudobě a sociálnímu vyloučení nemohou být pouhými slovy do větru. Závazek uskutečnit rozvojové cíle tisíciletí Organizace spojených národů, který EU přijala, nelze zapomenout.
Politiky by měly respektovat práva a společnou odpovědnost, podporovat soudržnost a zapojení lidí ohrožených chudobou nebo žijících v chudobě, přijímat konkrétní opatření a provádět je s cílem účinně předcházet chudobě a vymycovat ji a sociálně začleňovat bezdomovce a přistěhovalce, nemluvě o osobách se zdravotním postižením, a neměly by ohrozit budoucnost mladých lidí a dětí.
Strategie Evropa 2020 se bohužel omezuje pouze na vytyčení cesty směřující k vymanění se z chudoby pro 20 milionů lidí do roku 2020, což představuje krok směrem zpět od původních cílů takzvané Lisabonské strategie.
Mnohostranná povaha chudoby a sociálního vyloučení vyžaduje, aby makroekonomické politiky měly sociální rozměr jako nedílnou součást strategie k překonání krize. Znamená to změnu priorit a politik, zejména měnových politik, jako je Pakt stability a růstu, rozpočtových a fiskálních politik a politik v oblasti hospodářské soutěže a politik vnitřního trhu. Hospodářskou a sociální soudržnost a obranu lidských práv je třeba vytknout jako priority. To znamená, že by mělo být dosaženo přinejmenším vyváženého vztahu mezi hospodářskými politikami, zaměstnaností, sociálními a environmentálními politikami a spravedlivým rozdělováním bohatství a příjmů.
V této souvislosti jsou systémy minimálního příjmu efektivním nástrojem k zabezpečení sociálních jistot lidí a k omezení dopadů sociálního vyloučení a nezaměstnanosti. Tím je podporován přístup ke slušné práci, jsou posilovány sociální jistoty a je zamezováno extrémně nízkým mzdám, které vedou k růstu procentuálního podílu chudých pracovníků. Tyto systémy minimálního příjmu hrají důležitou roli v přerozdělování příjmů a zajišťují solidaritu a sociální spravedlnost, zejména v době krize, protože působí proticyklickým způsobem jako faktor společenské stabilizace, vytvářejí další zdroje k posílení poptávky a spotřeby na vnitřním trhu, a bojují tak proti recesi.
Systémy minimálního příjmu založené přinejmenším na 60 % mediánu příjmů v každé zemi by proto měly být nedílnou součástí strategie zaměřené na sociální začleňování zahrnující všeobecné politiky i konkrétní opatření pro nejzranitelnější skupiny ve společnosti z hlediska bydlení, zdravotní péče, vzdělání, odborné přípravy a sociálních služeb. To by pomohlo lidem vymanit se z chudoby a působilo by to zároveň jako prostředek sociálního začleňování a přístupu k pracovním místům pro všechny, kteří pro to mají předpoklady, za slušných pracovních podmínek, nikoli v onom otrokářství nové doby, jakým je nestálá a špatně placená práce, již jsou nuceny vykonávat miliony pracovníků, zejména žen a mladých lidí.
Výzva, s níž je konfrontována Komise, spočívá v předložení iniciativy a akčního plánu týkajícího se systémů minimálního příjmu s cílem vymanit děti, mladé lidi, dospělé a starší lidí z chudoby a přivést je na cestu k sociálnímu pokroku.
Licia Ronzulli
Vážená paní předsedající, dámy a pánové, údaje o světové chudobě jsou znepokojivé, alarmující a neúprosné. Počet lidí žijících pod hranicí chudoby neustále roste, stejně jako se prohlubuje propast mezi těmi, kdo žijí v nouzi, a těmi, kdo se těší vysoké životní úrovni.
Podle nejnovější zprávy Organizace spojených národů o stavu světových měst dnes 827 milionů lidí žije v koloniích nuzných domků a tento počet se bude i nadále zvyšovat v průměru o 6 milionů každý rok. Jak již bylo zdůrazněno, pro Evropu to není nic nového: dnes žije téměř 80 milionů našich občanů v chudobě - 16 % obyvatel Unie - a dobrých 19 milionů z nich jsou děti.
Tento rok 2010 byl prohlášen Evropským rokem boje proti chudobě a sociálnímu vyloučení a to tvoří kontext zprávy, o které dnes diskutujeme. Trvala jsem na tom, aby konečné znění textu obsahovalo analýzu určitých aspektů, které považuji za mimořádně důležité, a jsem za to paní Figueiredové vděčná. Nedávná hospodářská krize měla za následek nárůst nezaměstnanosti. Bohužel měla nejtvrdší dopad opět na ženy. Boj s chudobou vyžaduje především politiky prosazující pracovní místa, zejména pro ženy a mladé lidi.
Každý by měl mít možnost mít dostatek finančních prostředků, který by mu zaručoval slušnou životní úroveň. To je skutečnost: minimální mzda může hrát důležitou roli v boji s chudobou tím, že nabídne každému příležitost aktivně se účastnit společenského, kulturního a politického života. Každý členský stát však musí mít svobodnou volbu rozhodnout se, zda zavede minimální mzdu: nesmí to být rozhodnutí přijaté na úrovni Unie.
Chceme-li dosáhnout skutečného sociálního začlenění a bojovat proti situacím ponížení a chudoby, nesmíme spoléhat pouze na opatření v oblasti sociálního zabezpečení: musíme se zaměřit na obecnější cíle. Je třeba se tedy zasazovat o kvalitnější strukturální reformy a společně utvářet prozíravější politiky zaměstnanosti, abychom povzbudili slabší části společnosti k zapojení do trhu práce.
Thijs Berman
Vážená paní předsedající, paní Figueiredová to vyjádřila výtečně a já bych rád dodal jenom jednu věc. EU je založena na myšlence, že prosperita maximálního počtu lidí je zárukou hospodářského rozvoje pro všechny Evropany. Díky otevřenému trhu, ale také díky strukturálnímu financování - přerozdělování prosperity - se životní úroveň ve státech střední a východní Evropy zvyšuje a starší členské státy z toho těží. Všichni Evropané mají právo na důstojný život, stejně jako všichni občané na celém světě.
To je také důvod, proč v Lisabonské smlouvě figuruje cíl snížení chudoby. Je třeba dosáhnout rozvojových cílů tisíciletí a na mezinárodní úrovni můžeme postupovat přesně stejným způsobem jako ve vztahu k novým členským státům. Chudé země zvyšují svou prosperitu díky dodržování principů právního státu, protože to dodává podnikům odvahu zde investovat, jelikož mají jistotu, že budou dodrženy smluvní závazky. Celosvětové přerozdělování prosperity snižuje sociální napětí a riziko vzniku násilí a přílivu uprchlíků a rozšiřuje naše potenciální trhy.
Je proto nepochopitelné, že některé vlády členských států, jako například Nizozemí - moje vlastní země -, nyní neoprávněně zasahují do rozpočtu na rozvojové cíle a snaží se překroutit i tyto cíle. Činí tak z pomýleného, krátkozrakého sobectví. Snížení chudoby musí zůstat prioritou EU.
Elizabeth Lynne
jménem skupiny ALDE. - Vážená paní předsedající, jsem přesvědčena, že zpráva o minimálním příjmu, kterou jsme schválili v hlasování Výboru pro zaměstnanost a sociální věci, je nejlepším způsobem, jak docílit pokroku v této záležitosti, a věřím, že si získá nejširší podporu. Proto vás vyzývám, abyste zamítli pozměňovací návrhy 1 a 2.
Vždy jsem byla horlivým stoupencem zavedení minimálního příjmu ve všech členských státech a uvedla jsem to ve všech zprávách s tématem sociálního začlenění, které jsem vypracovala. Věřím ovšem, že nejlepším způsobem, jak toho dosáhnout, je prostřednictvím výměny osvědčených postupů. Podle mého názoru, pokud se pokusíme jít legislativní cestou, nepodaří se nám, aby se k nám všichni přidali, a nedosáhneme toho, co všichni chceme - slušné životní úrovně pro všechny, vymanění lidí z chudoby a zamezení bezdomovectví.
Ve zprávě Výboru pro zaměstnanost také vyjadřujeme názor, že nejefektivnější cestou z chudoby je umožnit všem přístup na trh práce. Jedním způsobem, jak toho lze dosáhnout, je zajistit, aby byla směrnice o zaměstnanosti účinně prováděna ve všech členských státech. Jestliže formulujeme politiku v oblasti chudoby a sociálního začleňování, musíme naslouchat lidem, kterých se tento problém dotýká nejcitelněji - jinými slovy, těm, kteří žijí v bídě nebo jsou bezdomovci. Musíme zajistit, aby členské státy splnily své cíle snížení chudoby nastíněné ve strategii EU 2020.
V této rozpravě bych chtěla také poukázat na to, že hovoříme o minimálním příjmu - jinými slovy, o mimopracovních dávkách, nikoli o mzdách.
Karima Delli
Vážená paní předsedající, dámy a pánové, v Evropě žije 80 milionů lidí v chudobě, více než 5 milionů bezdomovců, miliony lidí v nevyhovujících bytových podmínkách, každé páté dítě je obětí chudoby a na druhém konci této stupnice najdeme co? Počet miliardářů se zvyšuje.
Nedávno, dne 17. října, jsme si připomněli Mezinárodní den za vymýcení chudoby a Evropský rok boje s chudobou a sociálním vyloučením pomalu končí, ale jaké konkrétní výsledky budeme moci ukázat? Jaká konkrétní řešení bude Evropa moci nabídnout těm, kdo jsou primárními obětmi krize, za kterou nenesou odpovědnost? Jakou naději můžeme nabídnout mé generaci, této evropské generaci, která je nucena nést hlavní břímě nezaměstnanosti, absence sociálních jistot a vyloučení, těmto mladým lidem, kteří mají k Evropě nedůvěru, kteří od Evropy, a tedy od vás hodně očekávají?
Máme povinnost reagovat na jejich každodenní obavy a na jejich úzkost ohledně budoucnosti. Lisabonská strategie neuspěla ve své snaze vymýtit chudobu. Nemůžeme již nečinně stát opodál a nechat věcem volný průběh. Nelze se spokojit s bezobsažnou rétorikou. Nastal čas, kdy je třeba jednat směle a projevit určitou politickou odvahu. Všechny organizace spolupracující s obětmi chudoby, ATD Fourth World, European Anti-poverty Network (EAPN), European Federation of National Organisations Working with the Homeless (FEANTSA), Emmaüs Europe, to požadují již 20 let!
Proto také žádáme Evropskou komisi o rámcovou směrnici, jejímž cílem je stanovit přiměřený minimální příjem. Tato rámcová směrnice zajistí oprávněný nárok na přiměřený minimální příjem a přístup k tomuto příjmu, tak, aby každému dítěti, dospělému nebo staršímu člověku žijícím v chudobě byla dána šance se z této situace vymanit, a aby jim tak bylo zaručeno jejich nezcizitelné právo žít důstojně.
Čas běží, dámy a pánové, a potřeba jednat nebyla nikdy naléhavější. Společně můžeme jednou provždy skoncovat s tou mimořádně ostudnou záležitostí, již představuje dlouhodobá chudoba. Chudoba, skoncovat s chudobou, to by nemělo být jenom politické heslo. Je to realita a doufám, že společně tento boj dovedeme do vítězného konce.
Nirj Deva
jménem skupiny ECR. - Vážená paní předsedající, tuto rozpravu považuji za poněkud směšnou, téměř absurdní. Vyslechl jsem teď několik projevů a mluvili jsme o vymýcení chudoby, aniž alespoň jednou zaznělo, jakým způsobem vytvoříme větší bohatství. Chudobu nemůžeme vymýtit bez vytvoření bohatství, jinak provádíte pouhé přerozdělováním z jednoho zdroje do jiného, aniž je vytvářeno nové bohatství.
V mezinárodním měřítku z rozvojových zemí odtéká 880 miliard EUR v důsledku veškerých možných druhů korupce a jiných činností, které nejsou účetně vykázány, nepodléhají dani či nejsou náležitě uloženy v bankách. Jedná se o skandální přístup finančního společenství k mezinárodnímu prostředí rozvojové politiky. Těch 880 miliard EUR by mohlo v rozvojových zemích vytvářet ono potřebné bohatství.
V Evropě zaznamenáváme nárůst chudoby, protože se příliš necháváme svazovat regulací, čímž podvazujeme možnou tvorbu bohatství, v situaci, kdy bychom měli reagovat na výzvy přicházející z Indie a Číny. Tento přístup musíme přehodnotit.
Gabriele Zimmer
Vážená paní předsedající, při dnešním zasedání k tématu chudoby se úmyslně zaměřujeme na souvislost mezi globální chudobou a chudobou v členských státech Evropské unie. To ovšem před námi udělaly již stovky tisíc lidí. V nedávných týdnech a měsících stále rostoucí počet lidí demonstroval v ulicích evropských měst a vyzval k opatřením v tomto směru a den globálních akcí byl úmyslně uspořádán v termínu blízkém summitu Organizace spojených národů k rozvojovým cílům tisíciletí.
Na rozdíl od těchto lidí ovšem my, jako evropské instituce, ve všech našich strategiích i nadále zaujímáme vágní a nedůsledný postoj a vytváříme rámcové podmínky, které zase brání boji proti chudobě. Lisabonská smlouva a také strategie Evropa 2020 de facto vyloučily cíle v oblasti chudoby. Četné členské státy Evropské unie využívají výzvu k udržitelnosti veřejných financí jako argument k omezování sociálních služeb a přerozdělování prostředků prostřednictvím omezování zdravotnických služeb a škrtů v penzijních systémech, omezování nástrojů politiky zaměstnanosti a služeb poskytovaných nezaměstnaným, dětem a rodinám. Tímto způsobem postupujeme my sami v našich členských státech EU a v této sněmovně jednáme tak, jako bychom jednoduše potřebovali vést kampaň za to, aby lidé postižení chudobou již nebyli sociálně vylučováni. Zasazujeme se o to sami našimi politickými metodami.
Rád bych poukázal na fakt, že strategie Evropa 2020 a strategie udržitelnosti Evropské unie jsou navzájem protichůdné, a znemožňují tak bojovat proti globální chudobě.
Derek Roland Clark
jménem skupiny EFD. - Vážená paní předsedající, chudoba, zejména počet lidí ohrožených chudobou, se zvyšovala v souvislosti s rozšiřováním EU a s každým novým členským státem se tento problém dále prohluboval, takže je nabíledni, jak bránit dalšímu nárůstu chudoby.
Jednou z našich odpovědí je zavést minimální příjem. Podporuji institut minimální mzdy, ale jenom za předpokladu, že o její výši rozhodne každá země samostatně. Celoevropská minimální mzda by situaci v této oblasti deformovala. Například ve Skandinávii musí být vytápění domácností dražší pro všechny příjmové skupiny než v jižní Evropě.
Jsem proti minimálnímu příjmu, protože ve svém důsledku jde o to, že veřejné finanční prostředky doplní nízkou mzdu: je to další zatížení daňového poplatníka v době hospodářské krize. Jak zabráníte některým zaměstnavatelům v tom, aby platili méně, než by mohli, protože vědí, že systém dávek dorovná příslušný rozdíl? Odpověď zní takto: větším zatížením předpisy a byrokracií pro podniky, jež postihne nejcitelněji malé a střední podniky, které zaměstnávají polovinu celkové pracovní síly.
A samozřejmě, že minimální příjem harmonizovaný v celé EU, bude následován harmonizovaným daňovým systémem, který vše zredukuje na šedou amorfní masu, zbavenou nejúžasnější vlastnosti Evropy: rozmanitosti.
Franz Obermayr
(DE) Vážená paní předsedající, je znepokojivé, že tisíce lidí v EU žije na hranici chudoby, přestože má trvalé zaměstnání. Z tohoto hlediska je třeba maximálně uvítat pokusy zavést přiměřenou minimální mzdu. Minimální mzda má ovšem smysl pouze v případě, že je kombinována s doplňujícími opatřeními. Izolovaný přístup by mohl vést k poklesu počtu provozoven a ke zvýšení počtu lidí bez práce. A konečně, malé a střední podniky si nebudou moci dovolit platit zákonem stanovenou minimální mzdu, pokud daňové zatížení zůstane takové, jaké v současnosti je, a samozřejmě, že vyšší mzdy s sebou také nesou riziko zvýšení cen zboží a služeb. To by znovu roztočilo inflační spirálu.
Je proto třeba se zaměřit na úlevy v souvislosti s prací. Občanům EU musí opět stát za to pracovat. Minimální mzda je jistě dobrý nápad, ale měla by být poskytována v rámci smysluplného celkového souboru daňových úlev pro pracovníky a také pro malé a střední podniky v Evropě.
Elisabeth Morin-Chartier
(FR) Vážená paní předsedající, vymýcení chudoby je skutečně rozvojovým cílem tisíciletí, ale je také evropským cílem v Evropě.
V Evropě máme opravdu celkově nejvyšší průměrnou životní úroveň na světě, ale nikde jinde na světě nejsou takové rozdíly jako v rámci naší evropské společnosti a také ve vztahu mezi Evropou a Afrikou. Projevuje se zde nejpropastnější rozdíl v životní úrovni na světě. Je proto našim úkolem tyto rozdíly zmírnit.
Příliš mnoho Evropanů v Evropě nemá přístup k jídlu s dostatečnou výživovou hodnotou občas i po dobu celých dvou dnů. Příliš mnoho dětí strádá chudobou a čelí zdravotním problémům a problémům se vzděláním, jejichž příčinou je přetrvávající chudoba. Příliš mnoho žen si musí nechat líbit mzdové rozdíly, jsou opomíjeny, pokud jde o zaměstnání, postrádají jistotu pracovního místa a v této souvislosti je odborné vzdělávání jediným způsobem, jak je vrátit do společnosti a jak je vymanit z chudoby. Příliš mnoho starších lidí - a častěji spíše ženy - ve svém profesním životě zaostává.
Ve venkovských oblastech žije příliš mnoho lidí pod hranicí chudoby. Mnohé z našich politik pomoci v boji s chudobou jsou politiky zaměřené na obyvatele měst. V boji s chudobou musíme pomáhat také venkovské komunitě.
A tak vás vyzývám, boj s chudobou ...
(Předsedající řečníka přerušila)
Frédéric Daerden
(FR) Vážená paní předsedající, dámy a pánové, dnes je v Evropském parlamentu dominantním tématem boj se světovou chudobou. Je to důležité, ale jak podotkla paní Figueiredová, i v Evropě je chudoba až příliš rozšířená. Boj proti tomuto fenoménu je jednou z priorit stanovených ve strategii 2020. Ovšem jakkoli je dobré vytyčovat cíle, které by, mimochodem, měly být ambicióznější, je lepší, když jsou k dispozici nezbytné prostředky. A přiměřený minimální příjem pro každého v Evropě je jednoznačně jedním z těchto prostředků.
Vynikající zpráva naší kolegyně poslankyně vysvětluje účel minimálního příjmu v tomto boji a skutečně věci posouvá dopředu: Avšak bez legislativní iniciativy Komise, která by také uznala roli, již hraje minimální příjem, se obáváme, že členské státy nemohou splnit náš slib, že vymýtíme chudobu. Tato zpráva musí být proto následována rámcovou směrnicí, která by zohlednila vnitrostátní postupy.
Charles Goerens
(FR) Vážená paní předsedající, dámy a pánové, pokud jde o mne, měl bych k této rozpravě tři důležité připomínky.
Za prvé, globalizace zvýšila nerovnost v rámci jednotlivých zemí, ale snížila nerovnost mezi národy, což dokládají úspěchy nově se rozvíjejících zemí. Na tuto skutečnost poukázal jeden z odborníků Mezinárodního měnového fondu na konferenci v Oslu, kde MMF spojil své síly s Mezinárodní organizací práce.
Je pravda, že doposud existují významné rozdíly mezi jednotlivými národy, bylo by ale chybné vinit z přetrvávající chudoby pouze globalizaci, pokud jde o nerovnosti v rámci našich zemí.
Situace v Evropě, a to je moje druhá připomínka, je velice specifická. Je to jediná velká ekonomická oblast, která si v minulých třech desetiletích přivykla masové nezaměstnanosti, jak uvedl profesor Fitoussi.
Strategie 2020 skutečně otevírá některé zajímavé perspektivy, jak řešit strukturální nezaměstnanost, ale Evropská unie musí najít cesty ke zvýšení úrovně zaměstnanosti v kontextu zvládání současné krize.
Mnozí z nás věří, že pokud se věci příliš vychýlí ve prospěch škrtů ve veřejných financích, cíl snížení rizik chudoby se stane pouhou chimérou.
Za třetí, náš přístup k boji s chudobou musí být mezinárodní i otevřený světu. Se zřetelem k perspektivě udržitelného rozvoje si již nemůžeme dovolit upřednostňovat jeden před druhým. Maltuziánský přístup, který spočívá v prosazení výdajů ve jménu solidarity je jednoduše...
(Předsedající řečníka přerušila)
Jean Lambert
Vážená paní předsedající, myslím si, že si jsme všichni velice dobře vědomi významu systémů minimálního příjmu v celé Evropské unii, přestože je zatím ne všechny členské státy zavedly. Víme také, že jsou často velké odchylky v efektivnosti, takže mnohdy neexistuje jasný základ pro částky, které jsou vypláceny, a že vyplacené částky nutně nedrží krok s nárůstem nákladů. Některé členské státy mají velmi omezený okruh příjemců, lidé tak nedostanou částky, na které mají nárok, a jiné zase tyto systémy příjmů omezují lhůtami, což se jeví jako dost bizarní aspekt něčeho, co má být bezpečnostní sítí.
Pevně věřím, že potřebujeme v celé Evropské unii společný rámec, který stanoví jasné zásady, jak tyto systémy vypracovat, a jasnou metodiku pro jejich vypracování. Neprosazujeme stejnou výši této dávky v každém členském státě, a pokud to někdo i nadále tvrdí, opakuje hlubokou nepravdu. Potřebujeme tyto systémy vypracovat, aby každý v Evropské unii mohl žít důstojně.
Tadeusz Cymański
(PL) Tuto rozpravu o chudobě vedeme v průběhu Evropského roku boje proti chudobě a sociálnímu vyloučení. Je důležité, aby naše úsilí a úsilí vlád a nevládních organizací bylo vytrvalé a nemělo pouze charakter kampaní a propagandy. Ze všech opatření navržených v projednávané zprávě má speciální význam návrh definovat minimální příjem ve vztahu k mediánu příjmů. Příčiny chudoby jsou různé a jsou často spojeny se společenskými nešvary a sociálním vyloučením. Avšak obzvláště bijící do očí a velice ostudná je skutečnost výskytu chudoby mezi pracujícími lidmi a dokonce i mezi těmi, kteří nemají děti nebo mají malý počet dětí. Taková situace je nepřijatelná, a proto kroky přijaté Evropskou komisí a Parlamentem v této záležitosti musí být mimořádně účinné, důsledné a rázné. Jestliže pomáháme lidem na různých kontinentech a odesíláme humanitární pomoc následně po živelních pohromách, měli bychom v prvé řadě jít příkladem tím, že projevíme solidaritu s lidmi, kteří trpí chudobou na území Evropské unie.
Niki Tzavela
(EL) Vážená paní předsedající, vážený pane komisaři, ráda bych upozornila na odvětví, ve kterém musíme přijmout preventivní politická opatření, chceme-li zamezit vzniku nové generace nouveaux pauvres v Evropě. Z nedávných studií vyplynulo, že existuje velký rozdíl mezi mzdami pracovníků a důchody, jež budou pobírat, takzvaná "penzijní propast", která je zařadí mezi nouveaux pauvres. V celoevropském měřítku musejí pracující spořit 2 miliardy EUR ročně, aby tento rozdíl ve svém pojistném krytí vyrovnali a zajistili si slušnou životní úroveň v době odchodu do důchodu.
Důvodem této mé poznámky je snaha upozornit vás na tento velice závažný problém, s nímž jsou miliony evropských důchodců - evropští nouveaux pauvres - již v tuto chvíli konfrontovány.
Sari Essayah
(FI) Vážená paní předsedající, zpráva o minimálním příjmu dobře odráží obsáhlou rozpravu, kterou jsme ve Výboru pro zaměstnanost a sociální věci vedli v otázce boje s chudobou a sociálním vyloučením. Letošní rok je sice Evropským rokem boje s chudobou, ale díky hospodářské krizi v mnohých členských státech stále roste nezaměstnanost a vyhrocují se sociální problémy.
Význačnými rysy evropské chudoby je dětská chudoba, rostoucí nezaměstnanost mladých lidí, méněcenné postavení žen na trhu práce, sociální vyloučení přistěhovalců, status etnických menšin, jako jsou Romové, a tíživá situace nezaměstnaných ve věku před odchodem do důchodu. Snížení chudoby je jedním z klíčových cílů strategie Evropa 2020 a existoval záměr tento cíl uskutečnit prostřednictvím kvantitativně nastavených cílů, které by byly pro členské státy závazné. To má také svůj dobrý důvod, neboť výsledky úsilí omezit chudobu v minulém desetiletí byly prakticky nulové.
Většina výboru se nakonec rozhodla navrhnout, aby členské státy stanovily minimální příjem ve výši 60 % jejich stropu mediánu příjmů a někteří poslanci dokonce požadovali přijetí rámcového zákona o minimálním příjmu. Nepodporuji změny právních předpisů, neboť stanovení minimálního příjmu ignoruje lišící se struktury systémů sociálního zabezpečení členských států. V některých členských státech jsou součástí systému sociálního zabezpečení sociální služby s odlišnou hierarchickou strukturou, sociální služby vázané na příjem a také univerzální služby financované z daní. K otázce minimálního příjmu by se proto mělo přistupovat z hlediska zásady subsidiarity v členských státech a řešení by měla být hledána prostřednictvím výměny osvědčených postupů.
Pervenche Berès
(FR) Vážená paní předsedající, vážený pane Chastele, vážení komisaři, v kontextu 17. října, který je dnem akcí v boji proti chudobě, a tohoto roku akcí v boji proti chudobě a sociálnímu vyloučení si můžeme připomenout, že v roce 2007, před krizí, žilo 17 % obyvatel Evropské unie pod hranicí chudoby. Neznáme aktuální údaje, ale víme, že jsou vysoké a že takovou situaci nelze tolerovat.
Ano, jsme důslední v našich závazcích, ano, věříme v to, co jsme přijali v našich základních právních předpisech, v článku 1 Listiny, ve kterém se uvádí, že každý má právo na důstojnost, v Lisabonské smlouvě, která stanoví jako cíl Evropské unie boj proti sociálnímu vyloučení, a ve strategii 2020, která vytyčuje boj proti chudobě jako jeden ze svých hlavních cílů. Nikdy jsme ale nedefinovali prostředky k provádění takové strategie, a proto neuspějeme a naši spoluobčané budou zklamáni.
Musíme přijmout legislativní iniciativu k minimálnímu příjmu a organizovat financování ...
(Předsedající řečníka přerušila)
David Casa
(MT) Jak již bylo řečeno, téma chudoby má v naší agendě vysokou prioritu. Všichni jsme seznámeni se statistickými údaji, procentuálními údaji a s rétorikou týkající se tohoto tématu; skutečnost, že tak velký počet občanů žije pod hranicí chudoby, je závažným problémem, který je třeba neprodleně řešit. Je skvělá věc dokázat bojovat proti chudobě tím, že vytváříme více pracovních míst a nabádáme k zavedení struktur, které nám mohou být nápomocné k dosažení našeho cíle. Součástí těchto iniciativ je záměr pomoci evropským občanům absolvovat potřebné odborné vzdělávání, které jim umožní vykonávat práci s přijatelným finančním ohodnocením. Požadujeme také potřebné finanční prostředky za účelem poskytnutí podpory zemím, které doposud v tomto ohledu zaostávají, aby i ony mohly splnit tyto cíle. Je tedy zřejmé, že potřebujeme povzbudit co nejvíce lidí, aby vstoupili na trh práce, zejména ženy. Tato zpráva důkladně vyhodnocuje danou situaci a velice rád bych zde poděkoval a poblahopřál zpravodajce k její velice užitečné práci. Musíme však zajistit, abychom se nehnali slepě vpřed, protože ustanovení smlouvy zakotvující zásadu subsidiarity je třeba i nadále dodržovat. Uplatňovat univerzální koncepci na celou Evropu není praktické řešení. Kromě toho nemáme doposud potřebný právní základ, který naše smlouva pro tyto účely požaduje. Členské státy by měly mít následně svobodu upravit tyto požadavky podle svých vlastních potřeb, bez jakéhokoli zatížení.
Regina Bastos
(PT) Vážená paní předsedající, Evropa v současné době prochází obdobím transformace v důsledku hospodářské, finanční a sociální krize. Stávající krize v určitých členských státech se zhoršily, společenské nerovnosti se dále prohloubily a tato situace vedla ke zvýšení počtu lidí žijících pod hranicí chudoby.
V Evropské unii je dnes více chudých lidí. Je zde více mužů a žen s příjmem nižším než 60 % průměrného platu v zemi, ve které žijí. Čelíme závažnému problému, který vyžaduje konkrétní a efektivní opatření. 80 milionů Evropanů žije na hranici chudoby nebo pod hranicí chudoby. Přestože se hranice chudoby v jednotlivých zemích EU liší, jistý je fakt, že tento fenomén se v naší Unii, která má jako své paradigma rozvoje nejvyspělejší sociální model na světě, dále rozšiřuje.
V Portugalsku žije přibližně 20 % lidí v chudobě nebo jsou ohroženi chudobou, a jejich příjem je pod hranicí 360 EUR měsíčně. Údaje o dětské chudobě v mé zemi jsou zdrcující. Portugalsko je jednou z osmi zemí s nejvyššími úrovněmi dětské chudoby.
Vítáme cíl vymanit do roku 2020 20 milionů lidí z chudoby, stejně jako vítáme úsilí podporovat zaměstnanost a sociální začleňování. Ráda bych poblahopřála zpravodajce k jejímu příspěvku a zdůraznila, že minimální příjem je žádoucí; stanovení jeho výše by mělo být odpovědností každého členského státu.
Csaba Sógor
(HU) V roce 1992 Organizace spojených národů prohlásila 17. říjen Mezinárodním dnem chudoby. V roce 2000 se mezinárodní organizace zavázala, že do 15 let sníží podíl lidí žijících v extrémní chudobě na polovinu. Dvě třetiny této doby již uplynuly. Zmíněné údaje jsou alarmující a my můžeme mít na tyto ukazatele vliv, v době, kdy jsou poptávka a očekávání velmi vysoké. Sedmdesát tři procent obyvatel EU vidí hlavní problém ve stále více se šířící chudobě ve svých zemích. Osmdesát devět procent občanů požaduje neodkladné přijetí opatření, které by řešilo tento problém, a 74 % předpokládá, že EU bude hrát důležitou roli při vymýcení chudoby. Na druhé straně 6 milionů občanů EU ztratilo v minulých dvou letech svou práci a dětská chudoba roste.
Přestože víme a často poukazujeme na skutečnost, že zaměstnanost je nejúčinnějším prostředkem boje proti chudobě, model sociální Evropy, který definoval Jean Monnet, byl zastíněn ekonomickými zájmy. Cílem hospodářského rozvoje je zajistit blahobyt občanů, ale tento rozvoj nemá smysl bez účinných sociálních opatření a drastického snížení současné úrovně chudoby. Je zřejmé, že sociální politika je v prvé řadě úkolem a odpovědností členských států. Přesto si však myslím, že musíme hledat odpovědi na nejpalčivější problémy společně, intenzivnějším používáním metody otevřené koordinace a umožněním výměny osvědčených postupů.
Ivo Belet
(NL) Vážená paní předsedající, vážený pane komisaři, každý šestý obyvatel Evropské unie je ohrožen chudobou: zejména mladí lidé do 17 let, ale zranitelní jsou také mnozí starší lidé. Chudoba postihuje stále větší počet lidí, a to i mezi Evropany, kteří mají práci. Jsem proto přesvědčen, že musíme převzít iniciativu také na evropské úrovni, dámy a pánové.
Hospodářský růst, lepší vzdělání a odborná příprava, více pracovních míst: samozřejmě, že tyto cíle bezvýhradně podporujeme, je ale jasné, že to samo o sobě nestačí a že potřebujeme speciální politiku boje proti chudobě. Jak již zde bylo řečeno, je to skutečně jedna z vlajkových lodí, jedna z priorit naší strategie EU 2020. Čeho se týká konkrétně? Týká se důstojného života - práva žít důstojně - a také potravin, bydlení, oděvů: základních věcí, které v naší prosperující Evropské unii v roce 2010 zjevně nejsou zaručeny.
Paní předsedající, dámy a pánové, proto jsem také přesvědčen, že je třeba přijmout opatření na evropské úrovni, aby byl zajištěn tento minimální příjem. Jak již uvedl paní Bastosová, nejedná se o nástroj, který musí být navržen stejným způsobem v celé Evropské unii. Členským státům je třeba dát dostatečný prostor, aby mohly zvolit své vlastní specifické řešení. Musíme ale i nadále zvyšovat tlak, abychom zabránili tomu, že zranitelné osoby budou ponechány bez střechy nad hlavou napospas chladu.
Proto výslovně požadujeme, aby byl ve všech státech Evropské unie zaveden systém zaručeného minimálního příjmu. Byl by to důležitý signál naděje pro všechny nejzranitelnější osoby v Evropě, ty, které v současné době trpí chudobou a sociálním vyloučením.
Milan Zver
(SL) Těší mě, že se snažíme nastolit tuto otázku chudoby a sociálního vyloučení také na úrovni evropských institucí. To je velice důležité.
Usnesení, které máme přijmout, míří přesně tímto směrem. Situaci charakterizuje velice dobře, ale poněkud méně úspěšné je v hledání jejího řešení.
Minimální příjem může být jednou součástí tohoto řešení a skutečně již existuje, v té či oné podobě, v sociálních politikách členských států. V tomto materiálu jsem se ale také setkal s návrhem všeobecného základního příjmu nebo nepodmíněného příjmu pro všechny.
To by ovšem bylo problematické, i z hlediska sociálního nároku. Není dobrý nápad, aby každý pobíral základní příjem pro běžný život, neboť bychom potom měli méně peněz pro ty, kdo potřebují skutečnou sociální pomoc.
Doufám, že na tomto plenárním zasedání ...
(Předsedající řečníka přerušila)
Vasilica Viorica Dăncilă
(RO) Cílů vytyčených Lisabonskou strategií - vytvoření více pracovních míst a vymýcení chudoby do roku 2010 - nebylo dosaženo. Proto musí Evropa i nadále pokračovat ve svém úsilí směřujícím k dosažení těchto cílů.
Jsem přesvědčena, že Evropská unie a členské státy musí zaměřit speciální pozornost na programy celoživotního vzdělávání. Nabízejí prostředek boje proti chudobě a sociálnímu vyloučení a pomáhají posilovat zaměstnatelnost a schopnost začlenění na trh práce.
Na druhé straně si myslím, že by evropská exekutiva měla analyzovat oblasti, ve kterých je rostoucí nedostatek kvalifikovaných zaměstnanců, aby dokázala v budoucnosti prosazovat opatření směřující k vyrovnání tohoto nedostatku.
Jedním z možných opatření by bylo také rozšíření programu Erasmus, který je v současné době určen studentům, na jiné společensko-profesní skupiny, jako jsou například mladí lidé bez vysokoškolského vzdělání nebo nezaměstnaní zařazení do oborových rekvalifikačních programů.
Antonyia Parvanova
(BG) Vzhledem k základní zásadě solidarity uplatňované Evropskou unií a v kontextu Evropského roku boje proti chudobě a sociálnímu vyloučení vyzývám k zavedení zaručené přiměřené výše minimálního příjmu ve všech členských státech EU, který podpoří lidi s nedostatečnými příjmy za účelem upevnění jejich ekonomického a sociálního začlenění a zajištění důstojného života.
Významného, účinného pokroku v boji proti chudobě dosáhneme pouze přijetím konkrétních opatření zaměřených na zavedení systémů minimálního příjmu. To nám umožní zaručit přiměřenou životní úroveň pro všechny evropské občany, jejíž součástí bude sociální zabezpečení a rovný přístup k sociálním službám poskytovaným státem, jako je například veřejná sociální péče, zdravotní péče a vzdělání.
A konečně bych ráda zdůraznila, že naše občany, zejména ženy a rizikové skupiny a také etnické menšiny budeme schopni chránit proti sociálnímu vyloučení pouze s pomocí rozsáhlé škály konkrétních politických řešení zajišťujících poskytování zdrojů na sociální zásahy a ochranu.
Elisabeth Schroedter
(DE) Vážená paní předsedající, chtěla bych ještě jednou apelovat na Komisi, aby zajistila, pokud vytvoří platformu proti chudobě, že nezůstane jednoduše jen u prázdných slov, ale že převezme iniciativy Parlamentu. Za prvé, je zde iniciativa, která požaduje posouzení, zda by měla existovat rámcová směrnice pro minimální příjem, tak, aby byl pro každého v Evropské unii zajištěn důstojný život. Za druhé, je zde iniciativa, která jde dále, než je pouhé kritérium HDP při přípravě strukturálních fondů; měřítkem příjmové nerovnosti je totiž při posuzování v tomto případě také koeficient Gini - stanovující, kde vzniká nevýhoda. To jsou věci, o kterých musíte nyní rozhodnout, pokud máme mít nějakou šanci je zavést. Požádal bych tedy pana komisaře, aby tyto dva body z plenárního zasedání zařadil na pořad jednání Komise a zajistil, aby Komise měla pro Evropský parlament odpověď v této věci.
Elie Hoarau
(FR) Vážená paní předsedající, až příliš mnoho let slavíme Mezinárodní den za vymýcení chudoby bez valných konkrétních výsledků a vystavujeme se riziku, že si tento den budeme připomínat ještě řadu desetiletí, pokud budou nadále uplatňovány tytéž politiky. Z tohoto hlediska se Evropa a západní svět obecně nemohou jednoduše orientovat jiným směrem.
Předpokladem boje proti chudobě je boj za spravedlivé rozdělení bohatství v rámci členských států i na mezinárodní úrovni. Je to také otázka respektování životního prostředí a prosazování zásady rovnosti všech lidských bytostí. Pokud po našich dnešních diskuzích nebudou následovat konkrétní opatření vycházející z toho, co jsme zde dnes slyšeli, obávám se, že prohlášení, jež jsme zde učinili, nebudou vyslyšena a zůstanou pouhými dobrými úmysly bez skutečného dopadu na utrpení a bídu v celém světě a v Evropě.
Angelika Werthmann
(DE) Vážená paní předsedající, dámy a pánové, chudoba a sociální vyloučení pošlapávají lidskou důstojnost, jinými slovy základní lidská práva. Nejohroženějšími skupinami jsou rodiče v neúplných rodinách, děti a starší lidé. Ženy tvoří významný podíl obyvatel ohrožených chudobou, zejména v důsledku běžné diskriminace, která doposud všeobecně převládá v souvislosti se mzdami a důchody, a částečně vzhledem k nejistým pracovním podmínkám, jež jsou v případě žen velice časté.
Musíme přijmout opatření, která podporují investice na trhu práce, například vytvořit pracovní místa, podporovat programy Společenství, jako je program celoživotního vzdělávání. Ano, měli bychom stanovit minimální výši sociálních dávek, ale za předpokladu rozsáhlých kontrol a podmínek, abychom dokázali zamezit jakémukoli případnému zneužívání od samého začátku. Ano, měli bychom stanovit minimální příjem, ale pod podmínkou, že nesmí za žádných okolností vést k nové formě nepřímé nebo pozitivní diskriminace.
Miroslav Mikolášik
(SK) Přibližně 85 milionů lidí v Evropské unii je ohrožených chudobou a 17 % z 500 milionů obyvatel EU v roce 2008 žilo pod hranicí chudoby.
Vzhledem k tomu, že chudoba a sociální vyloučení mají vícerozměrný charakter, je třeba systematicky zavádět jejich prevenci do jiných politik, aby byl všem občanům Evropské unie umožněn důstojný život. Boj proti chudobě vyžaduje nejenom aktivní podporu příjmových systémů a sociální ochrany, ale také vytváření důstojných a trvalých pracovních míst pro znevýhodněné pracovní skupiny. Zdůrazňuji, že zaměstnání by mělo být všeobecně považováno za nejúčinnější způsob ochrany proti chudobě, a proto by právě tvorba pracovních míst měla být jasnou prioritou Evropské unie i členských států. Zvláštní pozornost je třeba věnovat integraci mladých, ale i starších lidí do pracovního života.
Proinsias De Rossa
Vážená paní předsedající, minulou neděli jsem se v Irsku sešel se skupinou mladých lidí, kteří bojují o přežití v situaci chudoby. Ptali se mě, jako poslance tohoto parlamentu, na čí straně stojím. Jsem na jejich straně nebo na straně bankéřů? Položili mi tuto přímočarou otázku. Podali mi řadu svědectví o své situaci a požádali mě, abych je sdělil tomuto parlamentu. Sdělili mi, že již nemají zájem chodit k volbám, protože nevidí žádnou naději na změnu v případě, že by nadále volili. Říkají, že jsou již znechuceni tím, že se s nimi zachází jako s nulami, a že pociťují, že nemají pro společnost žádnou cenu.
Jsem přesvědčen, že musíme brát v potaz, co si tito mladí lidé myslí. Jsou naší budoucností. Nevidím žádný důkaz, že by Komise skutečně zajistila, aby členské státy, které jsou nabádány k fiskální konsolidaci, vzaly v úvahu skutečnost, že nesmíme tyto lidi - kteří již prožívají utrpení - vystavovat dalšímu strádání a přivodit lidem, kteří jsou v současném okamžiku na okraji, situaci chudoby. Je mimořádně důležité, abychom...
(Předsedající řečníka přerušila)
Ilda Figueiredo
Vážená paní předsedající, chtěla bych poděkovat všem svým kolegům a také Komisi, Radě a belgickému předsednictví za jejich projevy, ale ráda bych zdůraznila tři aspekty, na které kladlo důraz také několik poslanců.
Především je třeba říci, že veškerá dobře míněná slova a veškeré dobré úmysly nestačí. Evropský rok boje proti chudobě a sociálnímu vyloučení musí mít svůj praktický rozměr. Musí dojít ke skutečné změně politik. Lidé musí být na prvním místě. Je třeba, aby si lidé uvědomovali, že bohatství vytvářejí pracující a že potřebují slušné mzdy, ale také fakt, že pro vytvoření většího bohatství potřebujeme více pracovních míst. Více pracovních míst, ovšem za předpokladu přiznání práv a spravedlivých mezd. Musí ale existovat ještě jiný způsob přerozdělování bohatství a příjmů a v této souvislosti je systém minimálního příjmu nesmírně důležitým nástrojem, který může být v tomto boji nápomocný díky tomu, že zachovává minimální příjmy, jejichž konkrétní výše se může v jednotlivých zemích lišit, ale které spojuje společný cíl...
(Předsedající řečníka přerušila)
Andris Piebalgs
člen Komise. - Vážená paní předsedající, chudoba je tragédií pro jednotlivce i pro společnost. Chudoba vede k násilí, zločinu a konfliktu. Chtěl bych poděkovat Evropskému parlamentu za to, že boji s chudobou dal tak vysokou prioritu ve své agendě a dnešní rozprava prokazuje odhodlání Evropanů řešit tento náročný problém. Strategie Evropa 2020, zpráva poslankyně Figueiredové, činnosti v členských státech - to všechno jsou kroky správným směrem.
Rád bych zdůraznil, že dokud existuje globální chudoba - počet lidí, kteří jsou nuceni vyžít z prostředků pod hranicí jednoho dolaru denně, celkově dosahuje hodnoty 1,4 miliardy -, nemůžeme čekat, že tento problém vyřešíme uvnitř Evropské unie. To znamená, že politika rozvojových cílů tisíciletí má význam i pro nás.
Jsem přesvědčen, že se snažíme najít správné řešení a tím je hospodářský růst podporující sociální začlenění - našich partnerských zemí a také v Evropské unii. Uvědomuji si, že koncept hospodářského růstu podporujícího sociální začlenění může znít jako poněkud jednoduché řešení, ale přesně o to nám jde v procesu přehodnocení našich rozvojových politik. Strategie EU 2020 směřuje také tímto směrem.
Olivier Chastel
Vážená paní předsedající, dámy a pánové, ve svém prvním projevu jsem se úmyslně zaměřil na rozvojový aspekt boje proti chudobě. Měl bych samozřejmě říci několik slov týkajících se Evropské unie. Belgické předsednictví je odhodláno navrhovat nástroje k boji proti chudobě a sociálnímu vyloučení, zejména prostřednictvím hlavních iniciativ v rámci strategie Evropa 2020. Jedním z cílů této strategie, kterou schválila Rada dne 7. června 2010, je podporovat sociální začlenění, zejména snížením chudoby.
Tento cíl stanoví, že nejméně 20 milionů lidí by mělo být do roku 2020 vymaněno ze situace ohrožení chudobou nebo sociálního vyloučení na základě tří ukazatelů předložených Výborem pro sociální ochranu, to jest ohrožení chudobou, materiální deprivací a životem v domácnosti bez pracovního místa.
Kromě toho si Evropský rok boje proti chudobě a sociálnímu vyloučení klade za cíl zvyšovat povědomí veřejnosti o tomto problému a předávat občanům stanovisko, že chudoba a sociální vyloučení podkopávají společenský a hospodářský rozvoj. Usiluje také o zpochybnění názoru, který posuzuje boj s chudobou výhradně prizmatem nákladů pro společnost, a o opětovné zdůraznění významu kolektivní odpovědnosti, nejenom pro politické činitele přijímající politická rozhodnutí, ale také pro ty, kdo se podílejí na činnostech ve veřejném a soukromém sektoru.
Belgické předsednictví se s velkým zájmem zapojilo do letošního Evropského roku boje proti chudobě a sociálnímu vyloučení. Chtěl bych zmínit některé z iniciativ a akcí, které byly uspořádány. V září byla zorganizována konference o dětské chudobě. Účelem konference bylo dát prostor evropské diskuzi o přijetí doporučení týkajících se dětské chudoby, s cílem vymanit se ze začarovaného kruhu chudoby, která přechází z generace na generaci.
Dnes byl uspořádán kulatý stůl v Bruselu, čímž reaguji na konkrétní podnět pana Daerdena. Jeho tématem bude realizace doporučení týkajících se aktivního začleňování s jeho třemi pilíři: minimální příjem, trh práce podporující sociální začlenění a přístup ke kvalitním službám.
Další konference na téma sociální ekonomiky se má uskutečnit ve dnech 27. a 28. října a jedna konference o bezdomovectví bude uspořádána ve dnech 9. a 10. prosince. A konečně, dne 17. prosince, v souvislosti se zasedáním Evropské rady, se uskuteční oficiální závěrečné zasedání k Roku boje proti chudobě, v jehož průběhu budou prezentovány osvědčené postupy a nejdůležitější události roku.
Vážená paní předsedající, dámy a pánové, takto belgické předsednictví uvádělo do praxe svůj záměr učinit sociální problémy nejdůležitější prioritou evropské politické agendy.
Anna Záborská
(FR) Vážená paní předsedající, dovolte mi, abych uvítala na diplomatické galeriii delegaci mladých lidí z organizace International Movement ATD Fourth World. Blahopřeji jim ke všemu, co dělají v rámci boje s extrémní chudobou, a děkuji jim, že dnes přišli na toto plenární zasedání.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
Hlasování se uskuteční ve středu 20. října ve 12:30.
Písemná prohlášení (článek 149 jednacího řádu)
Luís Paulo Alves
Chudoba je velice závažný problém, který sužuje 85 milionů našich evropských spoluobčanů, a nikdo by k ní tedy neměl být lhostejný. Musí být v popředí našich priorit a zaslouží si kolektivní reakci, která zajistí, aby si naši evropští spoluobčané, kteří se ocitají v situaci sociální zranitelnosti, mohli zachovat alespoň trochu lidské důstojnosti.
Tento dalekosáhlý problém má negativní dopad na naše mladé lidi, na naše starší občany a stále více i na naše pracující, jež jenom v uplynulých dvou letech postihla ztráta 6 milionů pracovních míst a kteří trpí v důsledku nízkých mezd a nejistoty ohledně budoucnosti, a to i v případě, že si svá pracovní místa udrželi.
Bezesporu potřebujeme systémový přístup, který se zaměří na řešení příčin problémů a tyto příčiny vyřeší, neboť zamezí rodícím se problémům v samém jejich zárodku. Na druhé straně ovšem nemůžeme v současnosti okamžitě a bezodkladně reagovat na jejich důsledky. Z tohoto hlediska snaha zajistit, aby zranitelní členové naší společnosti dostávali minimální příjem na obživu a abychom bezodkladně reagovali na jejich potřeby s cílem umožnit jim vymanit se z této situace, není jenom nezbytnost, ale také požadavek, který bychom měli podporovat, a rovněž požadavek, jenž tato zpráva velice dobře obhajuje.
Elena Oana Antonescu
V roce 2009 Evropa nesla v plném rozsahu břímě globální hospodářské krize. Její dopad z hlediska hranice chudoby v celé Evropské unii v tomto období skutečně nemohl být škodlivější, zejména pro 17 % Evropanů žijících v roce 2008 pod hranicí chudoby. Je bohužel velice pravděpodobné, že se tento procentuální podíl zvýšil.
Teprve nyní, v roce 2010, začínáme vidět jiskřičku naděje, že by se celková hospodářská situace mohla začít zlepšovat. Nejdůrazněji se musíme zaměřit na Evropany, kteří pociťují nejtvrdší důsledky krize, zejména vzhledem k tomu, že rok 2010 je Evropským rokem boje proti chudobě a sociálnímu vyloučení.
Se zřetelem k cíli vymýtit do roku 2015 absolutní chudobu a chudobu mezi dětmi a rovněž k záměru výrazně snížit relativní chudobu chci i já zdůraznit naléhavou potřebu zavést hranice minimálního příjmu na úrovni Evropské unie. Tyto hranice umožní ochranu proti ohrožení chudobou a sociální začlenění pro všechny evropské občany.
Vilija Blinkevičiūt
V kontextu toho, že si připomínáme Mezinárodní den za vymýcení chudoby a že letošní rok je vyhlášen Evropským rokem boje proti chudobě, bohužel musíme konstatovat smutnou skutečnost, že v Evropské unii žije 85 milionů lidí pod hranicí chudoby. Přestože nezaměstnanost je hlavní příčinou chudoby, mnoho Evropanů, dokonce i těch, kteří pracují, bojuje s chudobou každodenně a nemá možnost žít svůj život naplno. Je absurdní, že příjem, který pracující lidé pobírají, je nedostatečný k tomu, aby zajistil důstojný život jejich rodinám. Ráda bych vás upozornila na to, že hospodářský růst sám o sobě nesnížil chudobu ani sociální vyloučení a že obtížná hospodářská situace jenom přispívá ke zvyšování chudoby, ale systémy minimálního příjmu nám umožňují bránit nejzranitelnější lidi. Záruka minimálních příjmů je důležitým a účinným prostředkem k překonání chudoby, který podporuje sociální začlenění a přístup na trh práce a dává lidem možnost žít v důstojných podmínkách. Ráda bych upozornila na skutečnost, že ani v době krize by minimální příjmy neměly být nahlíženy jako prvek, který zvyšuje náklady, ale jako základní nástroj boje s krizí, protože včasné investice do boje proti chudobě vytvářejí maximální výhody prostřednictvím snižování dlouhodobých sociálních výdajů. Za účelem splnění závazku vytyčeného strategií Evropa 2020 vymýtit hrozbu chudoby a sociálního vyloučení přinejmenším pro 20 milionů lidí v Evropské unii proto musí Evropská komise přijmout konkrétní opatření a navrhnout evropské právní předpisy, které by zajistily minimální příjmy v celé Evropě v rámci boje proti chudobě.
Kinga Gál
V době celosvětové hospodářské krize, probíhajícího "Evropského roku boje proti chudobě a sociálnímu vyloučení" a tři dny po Světovém dnu výživy je obzvláště důležité, aby byla věnována patřičná pozornost problému dětské chudoby také na evropské úrovni. Každých šest vteřin umírá na Zemi jedno dítě hlady. V Evropě existuje několik milionů dětí trpících podvýživou. Podíl dětí žijících v chudobě, často s vícenásobným znevýhodněním, činí na úrovni EU 19 %, což je o 3 % vyšší podíl než v případě celkové populace. Tato potřeba zvláštní pozornosti vyplývá i z příslušných ukazatelů a strategie týkající se práv dětí na úrovni EU na to musí klást náležitý důraz. Světová hospodářská krize, s kterou jsme dnes konfrontováni, není pro nás jenom zátěží, ale také příležitostí. Je příležitostí ke tvořivému myšlení, k přehodnocení přístupu v podnikatelské činnosti, příležitostí ke změně paradigmatu v našem způsobu myšlení ve vztahu k ekonomice, společnosti a životnímu prostředí, jíž jsou naše společnosti stále přístupnější.
Sociální solidarita a místní iniciativy mohou přispět ke zmírnění dětské chudoby a podvýživy. Díky iniciativě "Dostatek jídla pro všechny děti!", která byla nedávno zahájena v Maďarsku, dostává několik tisíc dětí každý den teplá jídla. Zároveň díky jiné iniciativě, kterou zahájil františkánský mnich Csaba Böjt v Transylvánii, je zajištěna strava pro téměř 2 000 dětí a dohled nad nimi v 18 dětských domovech a 40 pečovatelských domech. V souladu s názorem mezinárodní organizace Eurochild bych také ráda zdůraznila, že boj s dětskou chudobou by měl být řešen nejenom jako náročný ekonomický problém, ale také jako problém práv dítěte.
Pascale Gruny
Za prvé, skutečnost, že strategie 2020 reflektuje problém boje s chudobou, pro mě představuje významný pokrok. Hospodářská krize problém chudoby v nedávných letech ještě prohloubila. Evropská unie musí být schopna povzbudit členské státy, aby se s tímto problémem vypořádaly.
Za druhé, nejdůležitějším evropským nástrojem v boji proti chudobě je Evropský sociální fond (ESF). Jsem zpravodajkou Evropského sociálního fondu a podporuji jeho využívání, aby lidem, kteří jsou nejvíce vzdáleni trhu práce, bylo umožněno znovu získat místo. Taková je úloha ESF od jeho založení podle Římské smlouvy a jeho prvořadým cílem musí být udržovat zaměstnanost.
Za třetí, jsem proti minimálnímu příjmu, pokud by nebyl podmíněn příspěvky. Tento příjem bych přiznala pouze lidem, kteří nejsou způsobilí k práci. Zaměstnanost je ideálním řešením, jak snižovat chudobu. Je to jediný způsob, jak každému vrátit důstojnost.
Za čtvrté, vlády členských států mají odpovědnost aktivně bojovat s chudobou. Úkolem Evropy je podporovat je v tomto úsilí a doplňovat jejich činnost, ne však zaujímat jejich místo. Evropa nemůže vyléčit všechny neduhy. Členské státy se musejí především postavit čelem ke své odpovědnosti.
Zita Gurmai
písemně. - Hovoříme-li o chudobě, často zapomínáme na ty, jejichž práce je výrazně podhodnocena. V tomto ohledu má chudoba v Evropě doposud ženskou tvář. Tato znevýhodněná situace žen má strukturální charakter. Pracují méně, neboť práce v domácnosti není uznávána jako legitimní. Pokud pracují na trhu práce, jejich výdělek je z důvodu diskriminace a segregace nižší. Jen pro připomenutí: celkově rozdíl v odměňování žen a mužů v Evropě stále činí více než 17 % (což znamená, že ženy pracují o 17 % více za stejnou mzdu, kterou pobírají muži). A v konečném důsledku ženy vzhledem k výše popsaným okolnostem samozřejmě pobírají také nižší důchody. Není to nanejvýš nespravedlivé?
Tento začarovaný kruh můžeme rozetnout tím, že uznáme, že i nevýdělečná práce je skutečnou prací, tím, že budeme ženy vybízet ke vstupu na trh práce a k získání ekonomické nezávislosti, tím, že se pokusíme zamezit strukturálním příčinám segregace na trhu práce a tím, že budeme věnovat pozornost problémům žen při reformě našich penzijních systémů. Tento proces může být aktuálně nákladnější, ale z dlouhodobého hlediska zmírnění nerovnosti a chudoby přispěje zároveň k vyrovnanějšímu rozpočtu. Vyřešení problému chudoby žen by bylo přínosem pro nás pro všechny - nejenom pro ženy, ale také pro muže.
Jaromír Kohlíček
- Vítám otevření debaty o úloze minimálního příjmu jako nástroje v boji proti chudobě. Je nesporné, že v roce, který je vyhlášen Evropským rokem boje proti chudobě a sociálnímu vyloučení, je podobná aktivita zcela namístě. První otázkou, kterou si kladu, je vypovídací schopnost oficiálních údajů o nezaměstnanosti, průměrné mzdě, procentu lidí žijících v chudobě a stanovení hranice chudoby. Průměrná mzda je údaj z oblasti čísel nepravděpodobných, ne-li přímo lživých. Pokud sčítáme milionové platy různých manažerů a pracovníků s minimálním příjmem, může se údaj považovat za velmi nespolehlivý. V porovnání mezd by měli být zvlášť vedeni vedoucí a výkonní pracovníci. Navíc vztah mezi příjmem obyvatel - měřeno např. jako HDP na osobu - má k minimální mzdě velmi volný vztah. V Portugalsku a v České republice je - měřeno HDP - příjem obyvatel zhruba stejný. Minimální mzda se ale liší téměř o 50 %. Naprosto nepochopitelný je pro mé zpozdilé chápání ukazatel "hranice chudoby" a "míra rizika chudoby". Pokud se dočtu, že ve Švédsku je míra rizika chudoby pro populaci 12 %, v ČR 9 %, zatímco v Lucembursku 13 %, nestačím se divit. Přes tyto nedostatky má zpráva určitou vypovídací schopnost.
Ádám Kósa
Pokud jde o sporné otázky, které zde zazněly v souvislosti s minimálním příjmem, považuji za důležité zdůraznit, že se musíme rozhodovat nejenom o dnešku a o zítřku, ale také o popozítřku. Nečinnost je mnohem destruktivnější, než by si mnozí z nás pomysleli nebo než si mnozí z nás uvědomují. S touto skutečností jsou ovšem lidé žijící s postižením konfrontováni každodenně. Zvýšení příjmu o zlomek procenta je jim k ničemu, jsou-li nezaměstnaní. Je třeba za každou cenu zvyšovat a podporovat aktivitu. Kromě toho by měly být podporovány nauka o lidském stárnutí a výzkum životního stylu. Je třeba umožnit aktuálně přínosné, inovační investice přispívající ke zvýšení kvality každodenního života a podporující přizpůsobení a přístup na pracovní trh. Nemá smysl, abychom legalizovali a posilovali závislost, a rozšiřovali tím masy závislých osob a občanů v nouzi. To je také neustále se obnovující stigma, které je neúnosné.
Je stále těžší získat zdroje potřebné na sociální dávky z tenčících se veřejných zdrojů (daně). Neustále se zhoršuje situace lidí, jejichž potřeby reálně vyžadují podporu společnosti: těch, kteří jsou tělesně postižení, i těch, kteří žijí s vážným postižením: jsme svědky dalších a dalších příkladů rozsáhlého zneužívání, například v oblasti invalidních důchodů, které snižují úroveň sociálních dávek. Zpět k otázce stárnutí: míra závislosti se neustále zvyšuje, což znamená, že hodnota stávajících sociálních dávek se také sníží, vzhledem k nedostatečnému počtu aktivních občanů, kteří by zajistili patřičnou výši sociálních dávek a minimálního příjmu. Aktivních evropských občanů bude o miliony méně dokonce již v příštím desetiletí. Tento předpokládaný vývoj předznamenává zhoršení kvality života lidí, kteří jsou skutečně potřební, což by nemělo být tolerováno.
Elżbieta Katarzyna Łukacijewska
Dámy a pánové, ze statistik vyplývá, že problém chudoby má negativní dopad na 16 % občanů Evropské unie. K hlavním příčinám růstu počtu chudých lidí v členských státech EU patří absence odpovídajícího vzdělání a nedostatečné přizpůsobení schopností požadavkům trhu práce. Chudoba je také spojena s nesmírnou psychickou zátěží a se strachem, stresem a nemožností uskutečnit vhodné volby. V důsledku těchto faktorů musejí lidé postižení chudobou velice často bojovat ještě s jiným problémem - a to problémem sociálního vyloučení.
Děti z chudých rodin jsou ochuzeny o příležitosti, které mají děti z rodin lépe situovaných. Mladí lidé vyrůstající v takovém prostředí nemají ani příležitosti, ani správné vzory jednání, které by jim v budoucnosti umožnily vymanit se z tohoto uzavřeného kruhu chudoby. Rok 2010 byl vyhlášen Evropským rokem boje proti chudobě a sociálnímu vyloučení. Máme proto jedinečnou příležitost zasvětit celé mezinárodní společenství do problémů chudých a sociálně vyloučených a navrhnout konkrétní řešení.
Katarína Neveďalová
Tento rok je v Evropské unii věnovaný boji proti chudobě a sociálnímu vyloučení. Položme si však otázku, co skutečně dělá EU, aby bojovala proti chudobě? V současné době žije v EU 80 milionů lidí pod hranicí chudoby, což představuje 17 % evropské populace. A navíc ohroženi v této skupině už dávno nejsou jen starší občané, ale hlavně mladí lidé. Zatímco celková nezaměstnanost v EU dosahuje v průměru 10 %, u mladých lidí je toto číslo dvojnásobně vyšší - 21 %, a v některých zemích, jako například ve Španělsku, dosahuje až 40 %. Chudobou jsou tedy nejvíce ohroženi mladí lidé. Proto je pro další vývoj EU důležité zabezpečit nejenom minimální příjem, ale určitě hlavně pracovní příležitosti pro mladé. Je velmi těžké pro člověka, který skončil vzdělávací proces, najít si zaměstnání. Můžeme se odvolávat na celoživotní vzdělávání, ale i to má primární cíl - připravit člověka na výkon povolání. Apeluji proto na představitele EU. Přijměte opatření ke zlepšení podmínek mladých lidí, a vychovejme tak zdravou společnost budoucnosti. Protože mladí lidé jsou budoucností Evropské unie a celého světa.
Wojciech Michał Olejniczak
Chudoba a sociální vyloučení pošlapávají lidskou důstojnost a základní lidská práva. Hlavním cílem programů na podporu příjmů by mělo být vymanit lidi z chudoby a umožnit jim žít důstojně. Aktuální statistiky jsou hrozivé. Ve světě žije 1,4 miliardy lidí trpících chudobou, v Evropské unii je to přibližně 85 milionů občanů. Evropský parlament a členské státy by měly přijmout další opatření s cílem vytvořit více pracovních míst, zlepšit jejich kvalitu, zvýšit mzdy a zaručit také spravedlivé důchody, dávky a rodinné přídavky. Je nesmírně důležité zajistit všeobecný přístup k veřejným službám vysoké kvality. Jedním z návrhů Evropského parlamentu je stanovit hranici minimálního příjmu ve výši alespoň 60 % mediánu příjmů v daném členském státě. V Polsku činí výše minimálního příjmu v současnosti přibližně 42 % průměrného příjmu. Zvýšení minimální mzdy by pomohlo vymanit dospělé a starší lidi z chudoby, přiznat jim právo na důstojný život a poskytnout všem dětem příležitost k podpoře jejich rozvoje a získání vzdělání. Pokud jde o problém vzdělání, je obzvláště důležité přijmout účinná opatření, především za účelem boje proti faktorům, které přispívají k tomu, že jsou děti nuceny nedobrovolně předčasně opustit vzdělávací systém, a také ke zlepšení úrovně odborné přípravy. Jsem přesvědčen, že potřebujeme vytvořit východiska pro provádění konkrétních opatření a politických strategií za účelem rozšíření přístupu mladých lidí ke vzdělání, například prostřednictvím grantů nebo studentských půjček a dotací.
Rovana Plumb
Cíl vytyčený ve strategii EU 2020 snížit počet Evropanů žijících pod hranicí chudoby o 25 %, což je více než 20 milionů lidí, musí přispět k definování vnitrostátních politik, které budou chránit občany před ohrožením chudobou.
Ženy představují významnou část populace ohrožené chudobou v důsledku nezaměstnanosti (jejich míra nezaměstnanosti vzrostla ze 7,4 % v roce 2008 na 9 % v roce 2009), povinnosti vykonávat péči, o kterou se nemohou podělit, zastávání nejistých špatně placených míst, mzdové diskriminace a menších důchodů. V Rumunsku žije v chudobě 25 % žen (ve srovnání s evropským průměrem činícím 17 %) a také 33 % dětí. Rumunsko má druhý největší podíl občanů žijících v chudobě v Evropské unii - 23 % populace. Minimální mzda činí sotva 140 EUR, zatímco průměrná hrubá mzda nepřesahuje 460 EUR.
Vyzývám členské státy, aby přijaly konkrétní opatření, která budou zaměřena na vytvoření slušných, udržitelných pracovních míst a budou podporovat přiměřené systémy příjmu a sociální ochrany za účelem zabránění chudobě a snížení chudoby, zejména ve vztahu k extrémní chudobě, a také, aby navrhly střednědobé a dlouhodobé strategie, které zohlední aspekt rovnosti podmínek pro ženy a muže a budou promítnuty do všech oblastí politiky.
Joanna Senyszyn
V Evropské unii byl rok 2010 vyhlášen Evropským rokem boje proti chudobě a sociálnímu vyloučení. Každý šestý Evropan, neboli 17 % obyvatel, žije pod hranicí chudoby. V Polsku to je přibližně 6,5 milionu lidí. Chudoba může postihnout kohokoli. Ztratit práci nebo být vážně nemocný je samo o sobě dost krušné. Řady chudých se stále více rozšiřují i o lidi, kteří mají práci. Chudoba často postihuje děti, starší občany, mladé administrativní pracovníky, absolventy vysokých škol, rodiny s mnoha dětmi a lidi, kteří splácejí půjčky.
Je povinností Parlamentu přijmout účinná opatření předcházející příčinám chudoby a bojující proti nim. Našim cílem je snížit počet chudých do roku 2020 o 20 milionů. Hlavní prioritou vnitrostátních strategií boje proti chudobě by mělo být zajištění vhodné materiální podpory pro chudé, usnadnění přístupu na trh práce, poskytování příležitostí ke vzdělání a rovněž zajištění vysoké kvality veřejných služeb pro všechny.
Stejně důležité jsou i sociální a etické problémy. Chudoba je také stav mysli spojený se ztrátou důstojnosti a pocity ponížení. Ve skutečnosti je právě změna tohoto postoje jedním z nejdůležitějších aspektů boje proti chudobě. V tomto směru potřebujeme zajistit účinnou psychologickou péči a rychlou pomoc. Vnitrostátní strategie by měly být v souladu s iniciativami podporovanými Evropským sociálním fondem a projekty programu Společenství pro zaměstnanost a sociální solidaritu - PROGRESS. Nechť je rok 2010 příležitostí pro sociální dialog za účelem dosažení ratifikace Evropské sociální charty všemi členskými státy Evropské unie.
Kathleen Van Brempt
Jen pár dní po tom, co jsme si připomínali Mezinárodní den za vymýcení chudoby a dobré dva měsíce před koncem Evropského roku boje proti chudobě a sociálnímu vyloučení má Evropský parlament příležitost nechat svůj hlas zaznít hlasitě a jednoznačně. Existuje jedna volba, kterou zde dnes musíme učinit: má být rok 2010 rokem krásných slov a prázdných slibů o snížení chudoby nebo přijmeme konkrétní opatření, která pomohou milionům Evropanů? Parlament může zvolit druhou možnost tím, že bude požadovat, aby Komise předložila návrh rámcové směrnice, kterou se stanoví zásada přiměřeného minimálního příjmu v Evropě. Konec konců, v Evropě existují v současné době ohromné rozdíly a některé země nemají stanoven vůbec žádný minimální příjem. Dokonce i v zemích, které jsou na tom lépe, jako je Belgie, jsou tyto minimální příjmy doposud často pod hranicí chudoby. Jsem přesvědčena, že každý si zaslouží rovné příležitosti. Kdykoli jsou lidé okolnostmi donuceni žít pod hranicí chudoby, jsou o tyto příležitosti ochuzeni a to se projevuje na různých úrovních (jako je zdravotní péče, bytová otázka a pracovní příležitosti). Kromě toho, jestliže chceme opravdu začít pracovat na dosažení cílů strategie EU 2020, nemůžeme si jednoduše dovolit nechat lidi na holičkách.
