Prohlášení předsednictví
Předsedající
Dámy a pánové, chtěl bych učinit dvě prohlášení. Druhé z nich je činěno jménem Konference předsedů na její vlastní žádost.
Výsledek referenda konaného dne 12. června 2008 v Irsku staví Evropskou unii před jednu z nejobtížnějších výzev v její historii. Reformní Lisabonská smlouva , která se zrodila z ústavní smlouvy a jež byla navržena veřejně zasedajícím konventem složeným z členů vnitrostátních parlamentů a Evropského parlamentu, pomáhá učinit Evropskou unii demokratičtější, účinnější a průhlednější. Posiluje Evropský parlament, ukládá vnitrostátním parlamentům větší odpovědnost za utváření politiky EU, umožňuje občanům Evropské unie předkládat podněty evropským orgánům a zaručuje úlohu místní samosprávy.
Lisabonská smlouva je reakcí na veřejnou kritiku nedostatků Evropské unie. Tato smlouva posouvá Evropskou unii blíže k jejím občanům. Nelze pochybovat o tom, že uplatňování reformní smlouvy je naprosto nezbytné, má-li Evropská unie chránit své hodnoty a zájmy v 21. století. Bez reforem, které umožňuje Lisabonská smlouva, je přistoupení dalších zemí k Evropské unii těžko představitelné.
Vyzýváme účastníky summitu EU konaného v Bruselu nadcházející čtvrtek a pátek, aby přijali veškeré vhodné kroky k provedení reformní smlouvy. Ratifikační proces musí pokračovat bez omezení. Naléhavě žádáme irskou vládu, aby navrhla způsoby možné spolupráce ve snaze nalézt východisko z tohoto obtížného období politického života v Evropě.
Evropský parlament bude celou svou váhou a angažovaností usilovat o naplnění těchto výzev. Očekáváme, že se Evropská komise a vlády všech členských států Evropské unie zachovají obdobně. Očekáváme od nich rovněž, že plně zapojí Evropský parlament do svého úsilí. Naším cílem i nadále zůstává, aby Lisabonská smlouva vstoupila v platnost včas pro volby do Evropského parlamentu v červnu 2009. S Vaším souhlasem budu tyto zásady rozhodně bránit před Evropskou radou v Bruselu ve dnech 19. a 20. června.
(potlesk)
Ve středu ráno proběhne rozprava s Radou a Komisí. Záměrem je nediskutovat o této otázce nyní. Rozprava o přípravě zasedání Evropské rady proběhne ve středu ráno, což je logicky doba pro diskusi o této otázce, neboť budou přítomni představitelé Rady a Komise.
Musíme vést vysoce strukturovanou rozpravu a já jsem Vám představil pevné postoje k této otázce. Dalším důvodem, proč jsem tak učinil, je, že mě bývalá předsedkyně Evropského parlamentu, paní Simone Veilová, které bude ve středu ve Španělsku uděleno významné ocenění, osobně požádala, abych přednesl slavnostní řeč. Nemohl jsem její žádosti nevyhovět a chtěl jsem se ujistit, že znáte mé osobní názory na události v Irsku a na výzvy, před kterými stojíme.
Konference předsedů mě požádala, aby učinil prohlášení o Středním východu. Čtrnáctičlenná delegace z naší pracovní skupiny o Středním východu, vedená Veronique De Keyserovou a Annemie Neyts-Uyttebroeckovou, navštívila ve dnech 30. května až 2. června 2008 Izrael a Palestinu. Během této návštěvy delegace hodnotila praktické provádění cílů, které byly veřejně vyhlášeny před šesti měsíci ve společném prohlášení všech účastníků konference v Annapolisu jakožto součást úsilí o uskutečnění myšlenky dvou států do konce tohoto roku. K hlavním bodům patřilo posilování bezpečnostních sil samotnými Palestinci, otázka rozvoje osad, zejména kolem Jeruzaléma, hospodářský rozvoj, omezení svobody pohybu na západním břehu Jordánu a konečně, humanitární situace v pásmu Gazy, které je odříznuté a které podléhá mezinárodním sankcím.
Zpráva, kterou delegace jednomyslně přijala - a jednalo se o reprezentativní delegaci všech stran -, byla představena minulý týden za přítomnosti Komise a Rady a následně byla předána Konferenci předsedů; podává depresivní obrázek o situaci. Ačkoli bylo dosaženo určitého povzbudivého pokroku, týká se jeho rozsah pouze některých odvětví a jeho účinky jsou omezené. Obecný sled událostí nedává důvody k optimismu. Za stávající situace jsou ambiciózní cíle z Annapolisu těžko dosažitelné.
Delegace byla - což Konference předsedů ocenila -zajedno v názoru, že blokáda pásma Gazy musí být zrušena, že musí být obnoven kontrolovaný pohyb osob a zboží a že je nutné omezit násilí.
Na západním břehu Jordánu musí být rovněž sledován nový směr, který posílí důvěryhodnost Palestinské samosprávy a který bude systematicky vytvářet podmínky pro udržitelný hospodářský růst. Je nutné odmítnout politiku Izraele spočívající v trvalém rozdělení a územní separaci. Stejně jako administrativa Spojených států, která vyjádřila svůj postoj včera prostřednictvím ministryně zahraničí Condoleezzy Riceové, vyzýváme k ukončení rozšiřování osad, zejména ve východním Jeruzalému.
Domníváme se, že nikdo nemá právo obcházet závazky dohodnuté v Annapolisu. Izraelci i Palestinci se zavázali k jednání v dobré víře a v duchu usmíření. Musí pokračovat v přísném sledování této cesty. Obě strany musí ukázat odvahu a odhodlání zapojit se do politické obnovy. Úkolem Evropanů je doprovázet a podporovat naše partnery v tomto procesu. Evropský parlament bude své závazky plnit se vší rozhodností.
Vztahy Evropské unie s Izraelem a Palestinskou samosprávou musí být rozvíjeny tak, aby podporovaly celkový mírový proces. Barcelonský proces - Středomořská unie - by mohl být dalším faktorem v úsilí o podporu míru. Evropský parlament očekává, že bude řádně konzultován v rámci evropského hledání míru na Středním východě.
Zatímco zde zasedáme, rybáři z pásma Gazy vyplouvají na moře. Z důvodu blokády nabralo znečištění životního prostředí alarmujícího rozsahu. Ohrožuje živobytí rybářských posádek, a ty proti tomu protestují. Demonstrují za právo na rybolov, na vlastní obživu a na život ve svobodě a míru. Naše delegace přislíbila rybářům podporu. Jménem nás všech proto mohu projevit těmto rybářům solidaritu Evropského parlamentu.
Děkuji Vám, dámy a pánové, za vyslechnutí mého prohlášení a tohoto druhého prohlášení, o jehož přednesení mě Konference předsedů požádala.
