Rosé borok és engedélyezett borászati eljárások (vita)
Elnök
- A következő napirendi pont a következők együttes tárgyalása:
a Bizottsághoz intézett szóbeli kérdések a következő képviselők által: Astrid Lulling, Jean-Pierre Audy, Joseph Daul, Françoise Grossetête, Véronique Mathieu, Elisabeth Morin, Margie Sudre, Oldřich Vlasák és Dominique Vlasto, a PPE-DE Képviselőcsoport nevében, Patrick Louis, az IND/DEM Képviselőcsoport nevében, Jean Marie Beaupuy, Anne Laperrouze, Nathalie Griesbeck és Marielle De Sarnez, az ALDE Képviselőcsoport nevében, Sergio Berlato, Cristiana Muscardini, Roberta Angelilli, Domenico Antonio Basile, Alessandro Foglietta, Antonio Mussa, Sebastiano (Nello) Musumeci, Giovanni Robusti, Umberto Pirilli és Salvatore Tatarella, az UEN Képviselőcsoport nevében: A rozéborok és az engedélyezett borászati eljárások (B6-0228/2009), és
a Bizottsághoz intézett szóbeli kérdések a következő képviselők által: Luis Manuel Capoulas Santos, Katerina Batzeli, Vincent Peillon, Vincenzo Lavarra, Stéphane Le Foll és Alessandro Battilocchio, a PSE Képviselőcsoport Nevében: A rozéborok és az engedélyezett borászati eljárások (B6-0229/2009).
Astrid Lulling
Elnök asszony, Biztos asszony, a minőségi borok termelői és a tájékozott fogyasztók - országunk termékeinek igazi szakértői - hallani sem akarnak a borok házasításáról.
Teljesen érthető, hogy számos európai borvidék termelői félelemmel gondolnak arra, hogy milyen gazdasági, társadalmi és környezeti következményekkel járhat annak a házasítási tilalomnak a feloldása, amely ez idáig nem engedélyezte a vörös és fehér borok rozé készítése céljából történő keverését.
A tilalom feloldásából eredő tisztességtelen verseny következtében pontosan azok a régiók kerülhetnek hátrányba, amelyek a növekvő kereslet láttán a minőségi rozéborok előállítására szakosodtak. A szóbeli kérdésünkben elhangzott első kérésünkkel kapcsolatban már intézkedett a Bizottság, mivel elhalasztotta azt a döntést, amelyet eredetileg április végén kellett volna meghozni, és ezért köszönetet szeretnék mondani.
Szeretném azonban tudni, hogy az így nyert időt fel fogja-e használni a Bizottság a második kérésünk teljesítésére, tehát arra, hogy széleskörű konzultációt folytasson az iparágban dolgozókkal a házasítási tilalom feloldásának lehetséges gazdasági, társadalmi és környezeti hatásainak alapos tanulmányozását követően?
Kérdezem továbbá, hogy milyen megoldásokat lát a Bizottság arra az esetre, ha végül mégsem vonná vissza a házasítási tilalom feloldására vonatkozó javaslatot, tehát hogyan fogja megakadályozni a rövid eltarthatóságú rozéborok törékeny piacának összeomlását, valamint egy egész régió gazdasági visszaesését, mely régió egyébként a kulturális és idegenforgalmi szolgáltatások széles skáláját kínálja a bortermeléshez kapcsolódóan?
Tisztában van-e a Bizottság azzal, hogy a javasolt címkézési megoldásokat a hagyományos borvidékek már elutasították, mert a "rozé” elnevezést nem kizárólag az általuk vörös szőlőből készített borok használhatják majd?
Patrick Louis
Elnök asszony, Biztos asszony, a közös piacszervezés (KPSZ) reformja, melyet a lobbisták és az eurokraták közös erővel vezettek be, három súlyos problémát fog okozni. Meg akarja szüntetni a piacszabályozási mechanizmusokat, 2015-től liberalizálni akarja a telepítési jogokat, és lehetővé kívánja tenni egymástól gyökeresen eltérő borfajták együttélését a lényegében azonos címkékkel való ellátással. Ez a három, szentségtöréssel felérő intézkedés végzetes lesz az európai, de különösen a franciaországi bortermelés számára. A fogyasztókat tévútra fogja vezetni, a bortermelőknek nem lesz bevételük, és az ágazat iparosítása a speciális szaktudás elvesztéséhez fog vezetni.
Az európai bortermelés sajátos jellegét meghatározó alapelvek szisztematikus lerombolása különös logikát követ. A Világkereskedelmi Szervezetbe (WTO) történő felvétel és a befolyásos európai üzleti lobbi, a CEEV kettős szorításában vergődve a Bizottság 2004 óta szisztematikusan elkötelezte magát az irányban, hogy megnyissa az európai tyúkól kapuit a földgolyó összes rókája számára. A Bizottság egyre inkább a globalizáció szekértolójaként viselkedik. Ez a következetlen logika teljesen nyilvánvalóvá válik, ha megvizsgálunk bizonyos adatokat.
Európában 170.000 hektár szőlőt irtottak ki, miközben Új-Zélandon 240%-kal, Ausztráliában 169%-kal, Kínában pedig 164%-kal nőtt a telepített terület. Európában a kínálatnak az árak elfogadható szinten tartása érdekében történő csökkentését aláássák azoknak a nagyüzemi bortermelőknek az akciói, akik alacsony áron dobják piacra fölös termékeiket, és így elfoglalják a szabad piacokat. Lényegében a rozé-piacon is erre megy ki a játék. Látható, hogy milyen ellentétek állnak fenn a WTO alapelvei és egy adott iparág megszervezésének alapelvei között, ahol a cél a beruházások, a minőség és a szaktudás támogatása lenne. Tegnap volt szerencsénk megtudni, hogy a minőség a jövőben átalakul mennyiséggé. A Biztos asszony reformjai mindenesetre garantálják, hogy a mai döntések holnap a szaktudás halálát okozzák.
Biztos asszony, létfontosságú, hogy betiltsuk a keverést június 7. előtt. Azt követően a bortermelők kezében már csak egyetlen eszköz marad arra, hogy hallassák a hangjukat, mégpedig a szavazás.
Anne Laperrouze
Elnök asszony, mit akarnak már megint megitatni velünk ? Vörös és fehér borok keverékét rozénak álcázva? Polgáraink rendkívül negatívan reagálnak a Bizottság ezen a kezdeményezésére, mely egyébként bírja a tagállamok, közöttük Franciaország egyetértését is.
Kétféle reakciót tapasztaltam: az egyik, hogy a polgárok azt kérdezik, hogy az Európai Unió miért vacakol a rozé borral, amikor olyan sok más megoldandó kérdés van, különösen a gazdasági válság súlyos problémája. A másik reakció pedig a gyors áztatással és finom préseléssel készített hagyományos rozéborok termelőitől származik, akik a tárgyalt kezdeményezésben súlyos támadást látnak a "rozé” elnevezés és a minőség ellen, melyet oly sok év alatt fejlesztettek ki olyan borok előállításával, mint például ezek a provence-i rozék, amelyek még őrzik a föld aromáját, és amelyek kivívták a rozéborok általános sikerét.
A "Bor Intergroup” legutóbbi ülésén végre megértettük az Európai Bizottság és a tagállamok motivációját. A rozé asztali borok fogyasztása az egész világon növekszik, és a borfogyasztásnak már majdnem 30%-át teszi ki. Harmadik országok keveréssel készítenek ilyen borokat, és az Európai Unió piacát egyre több ilyen külső keverék célozza meg.
A brit piacot különösen uralják az amerikai borok. Jól tudjuk, hogy a hagyományos rozé nem tartható el sokáig. Sokkal könnyebb rendelésre készíteni, a vörös- és fehérbor készletek felhasználásával. A tagállamok számára tehát a kérdés az, hogy a nemzetközi piachoz igazítsák-e a rozé asztali borok előállítását.
Márpedig ha nem tudunk újabb borászati eljárásokat feltalálni rozéborok gyártására, akkor akár Pierre Dacra is hallgathatunk, aki a következőt mondta: "Oltsuk be a szőlőt rózsával, hogy természetes rosébort kapjunk!” Ez nem történhet meg! Sok képviselőtársamhoz hasonlóan én is úgy gondolom, hogy az Európai Bizottságnak és a tagállamoknak vissza kell térniük az íróasztalhoz, meg kell határozniuk a "rozébor” fogalmát, és gondoskodniuk kell arról, hogy a rozé nevet csak hagyományos módszerekkel készített borok viselhessék, akár az Európai Unión belül, akár harmadik országokban.
Addig pedig, Biztos asszony, kérem, hogy kóstolja meg ezt a kis gaillaci rozét, mely a Tarn ezer színét viseli - természetesen csak mértékkel fogyasztva.
Cristiana Muscardini
szerző. - (IT) Elnök asszony, Biztos asszony, Hölgyeim és uraim, számunkra a bor nem csak egyszerűen mezőgazdasági termék, hanem kultúrát és hagyományokat is képvisel.
Gyakran hallottuk ebben a teremben, hogy biztos jövőt kell garantálnunk az európai borpiacnak. Ezt csak akkor tudjuk megtenni, ha a minőségre összpontosítunk, de nem tudunk minőséget elérni, ha nem tartjuk tiszteletben a hagyományos gyártási eljárásokat. Ennél fogva, Biztos asszony, csakis ellenezni tudjuk azoknak az új bortermelési eljárásoknak a bevezetését, amelyek teljesen légből kapottak, és valójában semmi közük a borkészítés tudományához, mert úgy hisszük, hogy ezek csakis a bor imázsának romlásához vezethetnek, és lerombolják a termék és a fogyasztó közötti bizalmat, ami súlyos következményekkel jár a minőség, de talán még az egészség tekintetében is.
A jó minőségű európai termékek azzal vívták ki rangjukat, hogy az összetevők, a kisüzemi gyártási módszerek és a hagyomány tiszteletben tartásával készülnek, és a speciális hozzávalók és előállítási módok adják meg a jellegzetes ízüket. Tartok tőle, hogy ha engedményeket teszünk, és felborítjuk a hagyományos borkészítési eljárásokat, akkor az Unió legközelebb már azt is meg fogja engedni, hogy a fahordó darabjait is hozzá lehessen adni a borhoz, csak hogy előbb beérjen az íze, ez pedig mesterséges ízesítéséhez fog vezetni, és mire észbe kapunk, már vizet is öntenek hozzá, és tulajdonképpen szőlő nélkül készítik a bort.
Biztos asszony! Nem gondolom, hogy ez lenne a helyes út a belső és a nemzetközi piacok fellendítésére és fejlesztésére. A rozéborok iránti nemzetközi kereslet nem csökken, hanem nő, és ebben a helyzetben nem az a megfelelő hozzáállás, hogy minél többet termeljünk olyan borkészítési eljárásokkal, amelyek leginkább egy vegyi üzemre jellemzőek, hanem az, hogy még többet fektessünk a minőségbe, a szakosodásba, és az európai borok tulajdonságainak megőrzésébe, valamint a valódi borok forgalmazásába és reklámozásába, és így bővítsük a piacot, mellyel egyben megkönnyítjük a fiataloknak is a borászati ágazatba történő belépést.
Gilles Savary
Elnök asszony, Biztos asszony, ami engem illet, nem veszek részt a választási kampányban, mert nem leszek itt a következő parlamentben. Biztos asszony, ezért tegye meg nekem azt a szívességet, hogy nem túloz. Jómagam bordeaux-i vagyok, és Ön is járt már azon a vidéken, ahol nagyon kevés rozébort termelnek, de nagyon szeretik az ott termelt rozéborokat.
Szeretném elmondani, hogy rendkívül megdöbbentem, amikor azt hallottam, hogy az Európai Bizottság arra készül, hogy legalizálja a rozébor vörös- és fehérborok keverésével történő előállítását. Véleményem szerint ez egyértelműen hamisított termék lenne, pont akkor, amikor az a feladatunk, hogy harcoljunk az iparban folyó hamisítás ellen. Engedélyezzük, illetve feltaláljuk a borszármazékokat, miközben küzdünk a pénzügyi derivatívák ellen.
Tulajdonképpen mindkettőnek ugyanaz a célja, nevezetesen az, hogy olyan új termékeket találjon, amelyek még nagyobb profitot termelnek. Ameddig az Európai Unió nyeresége és versenyképessége biztosított, minden rendben. Hadd szórakoztassam el magam egy javaslattal. Itt van előttem egy rozébor. Az imént készítettem, itt az Európai Parlamentben, mégpedig úgy, hogy vettem fehérbort, és céklát adtam hozzá. Biztosíthatom Önöket, hogy pontosan ugyanolyan a színe, mint egy rozénak, sőt, ha nagyon akarjuk, a teljes színskálát láthatjuk benne, és talán még némi íze is van. Ezzel megoldhatnánk a cukoripar problémáját is, és lehetővé válna a must természetes anyaggal történő cukrozása. Teljesen nyilvánvaló, hogy ha megengedjük az első lépést, többé nem lesz megállás. Más képviselők is jelezték már, hogy az élelmiszerhamisítás egyre jobban terjedni fog. Mi azt mondjuk Önöknek: nézzék meg, hogy már most mi folyik egyes országokban.
A manapság előállított rozéborok egy ötöde keveréssel készül. Továbbra is fenntartom azt az álláspontot, hogy a Bizottságnak nem kellene a többi négyötödöt is módszeresen elvéreztetnie. Sok ember dolgozott azért, hogy legyen rozébor, hogy az igazi bor legyen, és igazi borászati eljárásokkal készüljön. Most ki akarjuk húzni a talajt lábuk alól, azzal az ürüggyel, hogy a rozé-piacon nagyobbat lehetne tarolni a vörös és fehér keverésével. Ezt teljesen erkölcstelennek tartom. Személy szerint úgy gondolom, hogy a címkézés nem oldja meg a problémát, vagy ha mégis bevezetjük, akkor a kevert bort nem szabad rozénak nevezni. Nevezze például "mosogatóvíznek”, Biztos asszony, mert az jobban megfelel a termék minőségének.
Mariann Fischer Boel
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, a rozébor története nagyon hosszú, de sem az EU jogszabályai, sem a Nemzetközi Szőlő és Bor Szervezet (OIV) nem írja le a definícióját. Mindenki mélyen hallgat ez ügyben.
Bizonyos régiókban a bortermelők sok munkát fektettek abba, hogy kifejlesszenek egy jó minőségű rozébort pontos termékspecifikációk alapján, és a rozébor gyártási eljárásait a hagyományos módszerekre korlátozták. Más oltalom alatt álló eredetmegjelölések azonban nem szabnak meg korlátozásokat a rozéborok előállítására vonatkozóan. A pezsgő termékspecifikációja megengedi a vörös és fehér keverését rozépezsgő előállítása céljából. Az EU-ban a vörös- és fehérborok keverési tilalma jelenleg csak az asztali borokra vonatkozik.
A borkészítési eljárásokról, többek között a keverésről szóló vita még 2006-ban kezdődött, a borreform tárgyalása során. A reform lehetővé tette a Bizottság számára, hogy új borászati eljárásokat engedélyezzen, és az OIV ajánlásaira támaszkodjon.
Az elmúlt ősszel az érintettek és minden tagország részvételével zajló széleskörű tárgyalásokat követően a Bizottság javasolta a vörös- és fehérborok keverési tilalmának feloldását. Januárban próbaszavazása is bocsátották a kérdést a Borszabályozási Bizottságban, és akkor a tagállamok többsége - köztük Franciaország is - igennel szavazott.
A szabályzattervezetet megküldtük a Világkereskedelmi Szervezetnek a Kereskedelem Technikai Korlátairól szóló Megállapodás témájában folyó eljárás keretében, és a közelmúltban elfogadtuk, hogy több időt adunk a harmadik országoknak javaslatunk megvizsgálására. A Borszabályozási Bizottság tehát hivatalosan júniusban fogja megszavazni a szabályt, mégpedig valószínűleg június 19-én, mert minden további késedelem lehetetlenné tenné, hogy ez év augusztus 1-től bevezessük az új borászati eljárásokat, ahogyan azt a Tanács szabályzata előírja.
Önök hatáselemzést is kértek a keverési tilalom megszüntetése előtt. A borreform kidolgozásakor a Bizottság szolgálatai mélyreható hatáselemzéseket végeztek, ezért nem kívánjuk újrakezdeni a borreform előkészítése során 2006-ban és 2007-ben már elvégzett munkát, és nem kívánunk részletes hatáselemzést készíteni minden egyes borkészítési eljárásról, ezért az OIV-ben folyó munkára támaszkodunk.
A borágazatban dolgozó közgazdászok már most is hangsúlyozzák, hogy ez a reform nem fogja gyengíteni a hagyományos rozék helyzetét, mert az eredetmegjelöléssel rendelkező rozéborok nem versenytársai az asztali boroknak. Egyértelmű, hogy a hagyományos rozé olyan minőségi termék, amelyet nagyra értékelnek a fogyasztók, és amely erősen kötődik a termék származási helyéhez.
Az asztali borok keverésének engedélyezése tisztességes versenyt teremt majd az európai országok és a harmadik országok között, mivel a harmadik országoknak - ahogyan az ma már itt elhangzott - már megengedtük a borok keverését. Teljes mértékben egyetértek Laperrouze asszonnyal. Miért hozzuk a saját bortermelőinket rosszabb versenyhelyzetbe, mint azokat, akik bort adhatnak el az Európai Unióban?
Néhány héttel ezelőtt provence-i francia rozé termelőkkel találkoztam itt Strasbourgban, és nagyon nyílt és őszinte beszélgetést folytattunk a dolgok állásáról. Természetesen megértem, hogy védeni próbálják a hagyományos rozét, és éppen ez az oka annak, hogy a Bizottság többféle megoldást is megvizsgált a címkézéssel kapcsolatban. Lényegében kétféle címkézési lehetőséget javasoltunk: "hagyományos rozé” és "kevert rozé”. A tagállamok eldönthetik, hogy csak az egyik, vagy mindkét címkézést kötelezővé teszik-e a területükön előállított rozéborok számára. Ezáltal lehetővé tesszük a fogyasztók számára, hogy pontosabb képet kapjanak arról, amit megvásárolnak.
A provence-i bortermelőktől hallottam azt az érvet is, hogy a 'hagyományos rozé' kifejezés már kicsit elavult, mivel ők a rozébort modern borfajtának tekintik. Egyértelműen kifejezésre juttattam, hogy ha van jobb ötletük, szívesen meghallgatom őket, de eddig még nem kaptam semmilyen alternatív javaslatot. Mint a mezőgazdasági termékek biztosa, fontosnak tartom, hogy megtaláljuk a megfelelő megoldást, és a saját bortermelőinknek is egyenlő feltételeket biztosítsunk.
Agnes Schierhuber
Elnök asszony, Biztos asszony, örülök, hogy ismét itt találkozunk. Politikai pályafutásom során - mind Ausztriában, mint az Európai Parlamentben töltött majdnem 15 év alatt - a borral kapcsolatos viták mindig nagy érzelmeket váltottak ki. Ma is ezt láthatjuk.
Véleményem szerint a bor az egyik legelegánsabb termék, amit a mezőgazdaság elő tud állítani. Az európai - és főleg osztrák - minőségi borok termelőinek az az érdekük, hogy a minőség álljon az első helyen, és meg lehessen egymástól különböztetni a különböző borvidékekről származó borokat.
Mi úgy gondoljuk, hogy a borok keverése nem borászati eljárás. A rozébor speciális és nagyon hagyományos borászati eljárással készül. Ennél fogva, Biztos asszony, azokat a képviselőtársaimat támogatom, akik hozzám hasonlóan elutasítják a fehér- és vörösborok keverését. Itt az ideje, hogy világosan definiáljuk a hagyományos rozéborok előállításának módját.
Biztos asszony, bizonyára az is előfordulhat, ahogyan Ön is említette, hogy a tagállamok újabb ismeretekhez jutnak, és ezek alapján másképpen látnak bizonyos döntéseket, vagy akár módosítják is őket. Kérem, hogy most is tegyék meg ezt az európai bortermelés minősége érdekében.
Alessandro Battilocchio
a PSE képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök asszony, Hölgyeim és uraim, ma ismét azért jöttünk össze ebben a teremben, hogy megvédjük az évezredes tradíciók által ránk hagyományozott élelmiszeripari, kulturális és vidéki örökségünket, mely olyan értékes, hogy az egész világ irigységének tárgyát képezi, és hihetetlen kincset jelent az Unió gazdasága és identitása szempontjából is.
Manapság ezt az örökséget komoly veszélybe sodorják a Bizottság és a Tanács azon szándékai, amelyek fel akarják oldani a rozéborok házasítással történő előállításának tilalmát. Ez a szándék erős nyomás hatására fogalmazódott meg, és úgy fogják ratifikálni, hogy a Parlamentnek módja sem lesz beavatkozni, holott ez az a szervezet, amely hivatalosan a polgárok millióit képviseli, beleértve azokat a gyártókat és a fogyasztókat is, akiket leginkább érinteni fog ez a kezdeményezés.
A Bizottság azt javasolja, hogy engedjük meg a rozéborok oly módon történő előállítását, hogy egyszerűen összekevernek vörös- és fehérborokat, ahogyan olyan országok teszik, amelyek nem rendelkeznek a mi szaktudásunkkal és ismereteinkkel, és mindezt azzal az egyszerű ürüggyel, hogy reagálnunk kell a nemzetközi versenyre.
Mint a kérdés egyik társaláírója, szeretném hangsúlyozni, hogy mi nem a több évszázados hagyomány és kutatás, az óriási befektetések, a szenvedély és a részletekre történő odafigyelés eredményeképpen kialakult gyártási színvonal csökkentésével akarunk reagálni a versenyre, különösen nem a jelenlegi gazdasági válság idején, amikor az átlagos fogyasztó bizonyosan nagyobb figyelmet fordít az árra, mint arra, hogy mit írtak a címkére.
A döntést ellensúlyozhatnánk azzal, hogy kitalálunk egy nevet az új terméknek, és tájékoztatjuk a fogyasztókat a két különböző fajtájú és eltérő tulajdonságokkal rendelkező rozébor létezéséről, és arról, hogy mennyire fontos az ágazatban dolgozó szakemberek munkájának és erőfeszítéseinek az elismerése. De ki fogja mindezt megfizetni? Talán a Bizottság jóváhagyott valamiféle támogatási programot, vagy a gyártó fogja megfizetni, miután azt kérjük tőle, hogy egyenlőtlen feltételek mellett küzdjön meg az olcsó versenytársakkal olyan időkben, amelyek már úgyis elég nehezek?
Bízom benne, hogy a Bizottság és a Tanács képes lesz jó döntést hozni, és ha szükséges, felülvizsgálni a teljes eljárást.
Jean-Claude Martinez
(FR) Elnök asszony, Biztos asszony, ehetünk már olyan csokoládét, amely nem is tartalmaz kakaót, és betiltottuk a frissen fejt tejből készített sajtokat. A Roquefortra 300%-os vámot vetettünk ki, a csirkéket pedig majdnem fehérítőben, sőt a szomatropin nevű laktációs hormonban mosattuk.
Most azon gondolkodunk, hogy a fehérbort vörösborral színezzük, és így készítsünk rozébort. Ha megengedik, mi ezt Franciaországban úgy mondjuk, hogy ez az utolsó csepp a pohárban. A borok keverésének engedélyezése ugyanolyan, mint azoknak a "fából készült” boroknak az engedélyezése, amelyeket faforgács hozzáadásával készítettek, nem pedig hordóban, és majdnem engedélyeztük az importált mustból készített borokat is. Ha így haladunk, hamarosan akár Thaiföldön is készülhet bor.
A kérdés az, hogy milyen pszichoanalitikus reakciót vált ki ez az ötlet, ami egyébként a kultúra elleni támadás. Mi a bor definíciója? Ha ipari termék, akkor keverhetjük, mint a Coca-Colát borral. Ha azonban mezőgazdasági termék, akkor nem nyúlhatunk hozzá anélkül, hogy kulturális sokkot ne okoznánk. "Ez a vérem; idd meg és emlékezz rám”. Ha keverjük a vért, fertőzött vért kapunk.
Meg tudják-e érteni ezt a túlzott reakciót? Ezzel a rozé-ötlettel 2500 éves örökséget kérdőjelezünk meg, amely addig a római birodalomig nyúlik vissza, amely még a barbárok ellen küzdött. Elnök asszony, a következőt szeretném mondani: "Ez freudi kérdés, nem bortermelési kérdés”.
Françoise Grossetête
(FR) Elnök asszony, Biztos asszony, amikor ideértem, nagyon aggódtam. Miután végighallgattam a hozzászólásokat, már mérges is lettem. Elfogadhatatlan, hogy engedélyezzék, ráadásul ebben a választási ciklusban, a fehér- és vörösborok keverését.
A közelmúltban Provence-ben és Korzikán jártam, és a választókerületemben működő bortermelőkkel találkoztam, akik mindannyian a minőségi utat választották, de most úgy érzik, hogy magukra hagytuk őket. Emlékszem Barroso úrnak az egyik két évvel ezelőtt elmondott beszédére, amelyben arról beszélt, hogy a bortermelés fontos, és a gazdaság részét képezi. Azt is mondta, hogy többet kell exportálnunk, és ennek érdekében minőségre van szükség. Igen jól emlékszem erre a beszédre.
Az Európai Bizottság ezért elrendelte a szőlők kiirtását, hogy jobb minőségű és kevesebb bor készüljön. A Franciaország déli részén működő bortermelők ezt be is tartották, és most megnézhetjük, hogy hova jutottak. Olyan sok szőlőt kiirtottak, hogy hamarosan már importálniuk kell a bort, ha ki akarják elégíteni a helyi fogyasztási igényeket.
Ezzel a politikával Önök a bortermelőink halálos ítéletét írták alá. Most azt akarják engedélyezni, hogy keverni lehessen a fehérbort a vörössel, és ezt nevezzük rozénak. Ez a legnagyobb sértés a bortermelőink számára. Ráadásul arra is kérni fogják őket, hogy a hagyományos eljárással készült borokra írják rá, hogy "hagyományos bor”, és mindezt csakis azért, mert spanyol barátaink el akarják adni a fölösleges fehérbor készleteiket, amelyek egyébként azért keletkeztek, mert ők nem végezték el az irtást. Nem a minőségre szavazó bortermelőknek kellene bizonyítaniuk a boruk értékét. Erre csak végső esetben kerülhetne sor.
A kevert bor nem rozé, csak kevert fehér bor. Nevezzük nevén a gyereket. Nem engedhetjük tovább, hogy a fogyasztók szemét kiszúrják olyan borkereskedők, akik a profitot a minőség elé helyezik, és akiket ebben Ön is támogat, Fischer Boel asszony. Kérem azokat a képviselőtársaimat, akik a következő ciklusban is itt lesznek, hogy kettőzzük meg az erőfeszítéseinket, és érjük el, hogy ezt a bizottsági intézkedést egyszer és mindenkorra vonják vissza, és ne csak átmenetileg. Figyeljük június 19-ét.
Ioannis Gklavakis
(EL) Elnök asszony, Biztos asszony, Hölgyeim és uraim, az én hazámban háromezer éve készítenek bort. Ellenvetésemet, sajnálatomat és aggodalmamat fejezem ki azzal kapcsolatban, amit tenni készülünk. A rozébor mesterséges termék. A bor érleléssel készül, nem keveréssel. Ha elfogadjuk a javaslatot, az eredmény tisztességtelen versenyt teremt a saját termelőink számára, akik csodálatos borokat állítanak elő.
Másodsorban pedig, ami szintén fontos, az európai borok hírneve megint csorbul. Látom előre, hogy ha elindulunk ezen a lejtőn, nem lesz többé megállás. Nem is olyan régen még arról vitatkoztunk, hogy lehet-e fadarabokat adni a borhoz, és végül megengedtük. Az érleléssel és a költségekkel indokoltuk. Elfogadtuk azt is, hogy cukrot is lehet a borhoz adni. Azt mondtuk, hogy gazdasági okokból, és nem volt bátorságunk megkövetelni, hogy ezeket a technikákat feltüntessék a címkén is. Most sem lesz ehhez bátorságunk.
Európa csak a legkiválóbb minőségű boraival érvényesülhet. A jó Isten segítsen rajtunk, ha azt hisszük, hogy versenyezni tudunk az olcsó ausztrál vagy amerikai borokkal - ezt nem szabad elfelejtenünk. Ugyanezt mondtam akkor is, amikor bevezettük a cukor hozzáadását a borhoz. Mi, akik ilyen döntéseket hozunk, úgy fogunk bekerülni az európai borászat történetébe, mint olyan emberek, akik aláásták a kiváló európai borok alapjait. Azt mondom tehát, hogy hagyjuk el az ilyen döntések ingoványos területét.
Elisabetta Gardini
(IT) Elnök asszony, Biztos asszony, Hölgyeim és uraim, meg kell mondanom, hogy egyetértek a Grossette asszony által mondottakkal, mert azzal a szándékkal jöttem ide, hogy közvetítem az olasz bortermelők fájdalmát, sajnálatát és elégedetlenségét, de csak közönnyel találkoztam, mintha téglafalnak beszélnék. Azt reméltem, hogy csak a személytelen fordítási folyamat mellékterméke ez a helyzet, de a hallottak alapján úgy tűnik, hogy nem közeledtek egymáshoz az álláspontok, és nem látszik semmi remény, továbbra is fennáll a két fél közötti szakadék.
Nem olyan régen, a közelmúltban, a saját körzetemben - Venetoban - megrendezték a Vinitaly nevű rendezvényt, amely a borok világában az egyik legfontosabb esemény a világon, és itt rendkívül sikeres petíciót állítottak össze a rozéborok védelmében. Nem csak nagy olasz borházak és kiváló bortermelők írták alá, hanem a nagyközönség is, hollandok, franciák, spanyolok, belgák, luxemburgiak, szlovének, lengyelek, litvánok és ukránok. A rozébor iránti szenvedély tehát hiteles, és nem ismer határokat, kivéve, úgy tűnik, az Európai Bizottságban, noha itt kultúráról, helyi értékekről és tradíciókról beszélünk.
Mint nő, szeretném, ha még egy dolgon elgondolkodnának: miközben az alkoholizmus ellen harcolunk, gondolják, hogy jó szolgálatot teszünk az újabb generációknak azzal, hogy olyan rossz minőségű italt adunk nekik, amelyet én nem is neveznék bornak, csak olcsó szeszes italnak, amelynek az égvilágon semmi köze borvidékhez, kultúrához, vagy minőséghez? Vajon meg tudjuk-e így tanítani a fiataloknak a bor és a szeszes italok helyes fogyasztását az általános jó szokások és jó gyakorlatok részeként?
Csak el akartam mondani mit gondolok, mert Önök sok tekintetben nagy felelősséget vállalnak magukra.
Christa Klaß
(DE) Elnök asszony, Biztos asszony, az utóbbi években láthatták, hogy mennyire kényes termék a bor. Ma itt lényegében a borpiaci szabályok liberalizálását támogatjuk. Önök azt mondják, hogy nyissunk a világpiac felé. Néha azon gondolkodom, hogy ki is irányít kit?
A borkészítés hagyományosan Európában fejlődött ki. A hagyományaink és a regionális identitásunk határozzák meg a bor jellegét, és minket is ezeknek kell irányítaniuk abban, amit most tenni szándékozunk a borpiaci szabályozásban. Megdöbbentem azon, hogy bizonyos dolgokat beépítettek a borpiaci szabályozásokba a Bizottságon keresztül, és ezek olyan dolgok, amelyeket nem is tárgyaltunk a Parlamentben!
A kérdés az, Biztos asszony, hogy milyen nemzeti és regionális szabályozási lehetőségek léteznek még? Milyen korlátozásokat és tiltásokat vezethetnek be a tagállamok azokra a régióikra, amelyek részt vesznek a legrosszabb minőségű borok előállításában? Mert erről van szó, nem eredeti és nem házi borokról beszélünk most, hanem a legrosszabb minőségű borokról. A vörös- és fehérborok keverésének tilalma például regionális vagy országos tiltás lenne? Lehetséges lesz-e ez a jövőben a rosszabb minőségű borok esetében?
Vagy vegyük a szőlőfajta és az évjárat jelölésének tilalmát: ez is problémákat okoz nekünk, mert mi meg akarjuk különböztetni a borainkat, a rosszabb borokat az úgynevezett házi vagy eredeti boroktól. A francia rozé vagy a német rizling tehát olyan elnevezések, amelyek világos és egyértelmű szabályozást igényelnek. A hagyományos termelőinkhez kötődnek, és ezt a jövőre nézve is fontosnak tartjuk. Ezért kérjük most a támogatásukat.
Astrid Lulling
Elnök asszony, Fischer Boel asszony, Önök negatív választ adtak a második kérdésünkre, mondván, hogy a bor KPSZ reformja idején már elvégezték azt az értékelést, amelyet most kérünk. Ez engem meglep: a reform során soha nem merült fel olyan kérdés, hogy engedélyezünk-e olyan borászati eljárást, amely abból áll, hogy összekeverik a vörös- és fehérborokat rozé előállítása céljából.
Azt kérdezem Önöktől, hogy miért nem teljesítették azt az egyébként teljesen jogos kérésünket, hogy konzultáljanak az iparággal? Június 19-én döntést akarnak hozni, de fölösleges kapkodni. Ráadásul soha senki nem kérte Önöket arra, hogy engedélyezzék ezt a borászati eljárást. Nem is tudom, hogy honnan vették ezt az ötletet, amikor Európában senki nem is kéri ezt.
A címkézéssel kapcsolatban szeretném hozzátenni, hogy tudomásul kell vennünk, hogy a hagyományos roéborok gyártói soha nem fognak hozzájárulni ahhoz, hogy ezt a kotyvalékot - beleértve a Savary úr által gyártottat is - rozénak nevezzük. Ezzel kapcsolatban tehát még sok dolguk lesz. Biztos asszony, őszintén kérem, hogy adjon pozitív választ mindkét kérésünkre.
Françoise Grossetête
Biztos asszony, Ön korábban többek között azt mondta, hogy nem kapott semmiféle javaslatot, bár várta őket.
Ennek éppen az ellenkezője igaz, Ön több javaslatot is kapott. Találkozott bortermelőinkkel. Ők elmondták Önnek, hogy nem akarják ezt. Elmondták Önnek, hogy nem akarják, hogy arra kényszerítsék őket, hogy a "hagyományos rozébor” elnevezést használják azért, hogy megkülönböztessék a terméküket attól, amire nem fogják ráírni azt, hogy "kevert”. Nem mondhatja tehát, hogy senkitől nem kapott semmilyen javaslatot.
Ami a rozé pezsgőt illeti, jól tudjuk, hogy ez olyan borászati termék, amelynek semmi köze ahhoz a keveréshez, amit itt javasolnak, vagyis a fehér borés vörösbor keveréséhez. Arra kérjük Önt, Fischer Boel asszony, hogy legyen annyi bátorsága, hogy a kevert vörös- és fehérbort nem nevezi rozébornak. Ez tehát a kérésünk Önhöz. Ez a javaslatunk. Ne büntesse a valódi borok termelőit.
Hogyan várhatják el, hogy a polgártársaink megértsék ezt a hozzáállást az Európai Bizottság részéről? Minden érvünk süket fülekre talál: ez teljesen érthetetlen.
Gilles Savary
Biztos asszony, engedje meg, hogy még egyszer hozzászóljak, és elmondjam, hogy meghallgattam az érveit, és biztos vagyok benne, hogy ezek nem az Ön gondolatai: ezek csakis a lobbisták gondolatai lehetnek.
Én nem gondolom, hogy Európának az lenne az érdeke, hogy folyamatosan engedjen a minőségből, különösen nem az élelmiszerek terén. Azok az országok, amelyek nem engedtek a minőségből az iparban, ma már globálisan vezető szerepet játszanak a kereskedelemben. A németek például mindig ellenálltak annak a kísértésnek, hogy engedjenek a színvonalból. Nos, én úgy gondolom, hogy az élelmiszeriparban Európának is ellen kellene állnia ennek az állandó kísértésnek, mert ez nagyon messzire vezet.
Azt javasoljuk tehát, hogy mindenáron kerüljük el azt, hogy a rozénak kétféle elnevezése legyen: hagyományos vagy kevert. Van ugyanis rozébor, és van valami más. Írjanak ki európai pályázatot ennek a más valaminek az elnevezésére, ha úgy gondolják, hogy ezt is legalizálni kellene. Személy szerint úgy gondolom, hogy Európának fel kellene vennie a harcot a WTO-val szemben ezzel a termékkel kapcsolatban. Úgyis mindig azt mondják nekünk, hogy azonnal kapitulálunk minden előtt, ami kívülről jön.
Patrick Louis
Biztos asszony, értelmetlen a rozébor kifejezést feltüntetni a palackokon, mert a jó rozéborokon, például azon a Bandolon, amit hoztam Önnek, egyáltalán nem szerepel a rozé szó.
Ráadásul ostobaság is lenne a "hagyományos rozé” felirat a címkén. A rozé olyan ital, melyet a fiatalok isznak, modern bor, még akkor is, ha az előállításához hagyományos ismeretekre van szükség. Ezért is lenne félrevezető ez a felirat. Nincs 36 különböző megoldás, csak egy van, mert ahogyan korábban már nagyon helyesen elhangzott, a rozé kultúrbor, azaz szakemberek által készített termék. Itt nem régi dolgokról van szó. Egyértelműen és egyszerűen be kell tiltani mindenféle keverést Európában, és különösen Franciaországban.
Mariann Fischer Boel
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, nagyszerű élmény volt Önt hallgatni ma este, mert még mindig úgy érzem, hogy megvan Önben mindaz a szenvedély, mindaz az energia, és mindazok az érzelmek a borászati ágazattal kapcsolatban, amelyeket a borreform tárgyalása során tapasztaltunk. Mégis csak él még a borhoz kötődő kulturális örökség és hagyomány itt az Európai Parlamentben.
A ma felvetett kérdések egy része azonban ismét megkérdőjelezi azt a politikai kompromisszumot, amelyet a borreform bevezetésekor kötöttünk, ezért nem is megyek bele ezekbe a kérdésekbe, csak a most tárgyalt fő problémára koncentrálok.
Teljes mértékben egyetértek azokkal, akik azt mondták, hogy csakis a minőség lehet a jövője az európai mezőgazdasági termékeknek. Pontosan ez az oka annak, hogy a borreform bevezetésekor - amint arra bizonyára Önök is jól emlékeznek - hatalmas összeget különítettünk el az európai boroknak a harmadik világ piacain történő reklámozására: évente 125 millió euróról volt szó, amikor erről beszéltünk. Mindezt azért tettük, mert tudjuk, hogy olyan kiváló minőségű termékkel rendelkezünk, amely keresett lesz a most még fejlődésben lévő országokban is. Ebben a kérdésben tehát teljesen azonos hullámhosszon vagyunk.
Én azonban bizonyos mértékig sajnálom azokat az európai bortermelőket, akiknek a harmadik világ országaiban engedélyezett másfajta borászati eljárásokkal készített borokkal kell versenyezniük. Erre az egyik példa a vörös- és fehérborok keverése rozé előállítása céljából. Megengedett gyakorlatról van szó, ami részét képezi az OIV borászati eljárásoknak is, ezért az Európai Unió is importál ma ilyen módon készített borokat. Akkor miért akadályozzuk meg, hogy a saját bortermelőink versenyezzenek az importált borral az Európai Unión belül? Úgy gondolom, hogy kiegyensúlyozott hozzáállást tanúsítunk ebben a kérdésben.
Az is fontos volt, hogy módot találjunk arra, hogy felcímkézzük a borokat, és a fogyasztók lássák, hogy mit vesznek meg, hiszen a mai PDO-kkal már lehetőség van olyan információkat rátenni a címkére, amelyek tájékoztatják a fogyasztót arról, hogy ez hagyományos eljárással készített bor. Az első beszédemben elmondtam, hogy találkoztam provence-i bortermelőkkel. Nekik nem tetszett a "hagyományos rozé” kifejezés, pontosan az Önök által említett okok miatt, vagyis mert szerintük kissé régimódi. Ekkor kértem tőlük újabb ötleteket a hagyományos módszer címkézésére, de nem kaptam semmilyen javaslatot. Elképzelésünk szerint a tagállamok maguk dönthetnék el, hogy kötelezővé teszik-e a saját területükön belül a termelők számára, hogy feltüntessék a címkén, hogy az adott termék coupage vagy hagyományos bor.
A szabályozási bizottságban ismét meg fogjuk vitatni ezt a kérdést. Ahogyan már elmondtam, valószínűleg 2009. június 19-én kerül majd sor a szavazásra, és azt követően megvizsgáljuk az eredményt, ami azért lesz érdekes, mert a tagállamok a saját kormányaik véleményét fogják képviselni. Ez tehát nagyon érdekes lesz, de továbbra is meg vagyok róla győződve, hogy amit javasoltunk, és ami összhangban áll az OIV borászati eljárásaival is, az lesz a jövő útja a mi bortermelőink számára is, mert csak így tudnak versenyképesek maradni a világpiacon.
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 142. cikke)
Stéphane Le Foll  
Az európai roéborok előállítóit ma aggasztja a Bizottság azon projektje, melynek keretében fel kívánja oldani a vörös-és fehérborok házasításának tilalmát rozéborok előállítása céljából.
Az újfajta gyakorlat aláássa a minőségi termelést, és semmibe veszi azt a kemény munkát, amelyet a termelők végeztek sok éven át azért, hogy előállítsanak egy olyan rozébort, amely bár sokáig kegyvesztett volt, most megtalálta méltó helyét a piacon és számtalan fogyasztó asztalán. Ezért sem szabad megengedni, hogy az új gyakorlat félrevezesse a fogyasztókat.
Amennyiben a Bizottság keverésre vonatkozó tervét megerősítik a tagállamok a következő hetekben, akkor mi kollégámmal, Savary úrral együtt azt reméljük, hogy legalább bevezetik a kötelező címkézést, hogy meg lehessen különböztetni az igazi rozéborokat a keveréssel készült új termékektől, amelyeket nem is lehet rozénak hívni.
Véronique Mathieu  
Az európai bortermelők heves reakciója miatt az Európai Bizottság úgy döntött, hogy június 19-ig elhalasztja azt az érthetetlen döntést, mely engedélyezné rozéborok vörös- és fehérborok keverésével történő előállítását.
Mindazonáltal ez a halasztás egyáltalán nem kielégítő megoldás. Az a döntés sem elég, hogy meg kell különböztetni a hagyományos rozét és a kevert rozét a forgalmazott termékek címkéjén, mert ez nem lenne elég annak a tisztességtelen versenynek a kezeléséhez, amellyel a termelők szembekerülnének a döntés elfogadása esetén.
Miközben az Európai Unió bortermelői évek óta jelentős energiát és pénzt fordítottak arra, hogy jó minőségű rozéborokat állítsanak elő, a Bizottság döntése semmissé teszi mindezeket a hatalmas erőfeszítéseket, melyek egyébként nagyon kedvező hatást gyakoroltak a gazdaságra és az adott területek regionális fejlődésére.
Az a kérdés, amelyet képviselőtársaim és jómagam ma feltettünk a Bizottságnak, arra vonatkozik, hogy a Bizottság pontosítsa szándékait, és biztosítsa azt, hogy az általa hozott döntés a rozéborok európai termelőivel folytatott konzultáció után fog megszületni.
Vincent Peillon  
Biztos asszony!
Nem fogom eltitkolni mélységes elégedetlenségemet, melyet azon törekvésük vált ki belőlem, hogy megpróbálják megmagyarázni a rozéborok keverését.
Azoknak a bortermelőknek, akikkel módomban állt hosszasan elbeszélgetni Provence-ban, és akik a termékeik minőségétől függenek, semmilyen választ nem tudnak adni. A termelők attól félnek, hogy a rozéborok hírnevének megteremtésére fordított 30 éves munkájuk - melyet valódi kereskedelmi siker koronázott - teljesen semmivé válik.
Önök semmilyen választ nem tudnak adni azoknak, akik szerint a keverés engedélyezése erős ellentmondásban áll a tömeges és fájdalmas szőlőirtással. Nem a termelési költségeink csökkentésével fogjuk megnyerni a nemzetközi versenyt. Éppen ellenkezőleg, csak úgy kerülhetünk ki győztesen versenyből, ha tovább javítjuk boraink hírnevét.
Azoknak sem tudnak semmilyen választ adni, akik azt mondják Önöknek, hogy a címkézés nem lesz elég, mert nem lesz hatással azokra a borokra, amelyeket kevert rozénak neveznek majd.
Ha az engedélyezésről szóló döntést a június 7-i választásokat követő időpontra halasztják, akkor lényegében az euroszkepticizmus kártyáját játsszák ki.
Ezért ünnepélyesen arra kérem Önöket, hogy vonják vissza ezt az ártalmas tervezetet, amely egyaránt fenyegeti a gazdaságot és a kultúrát.
Dominique Vlasto  
Az engedélyezett borászati eljárások felülvizsgálatának ürügyén az Európai Bizottság engedélyezni fogja a vörös- és fehérborok keverését rozébor előállítása céljából.
Én megkérdőjelezem azt, hogy különböző borok keverékét lehet-e rozénak nevezni. A bor a nevét nem csak a színe után kapja, hiszen a szőlőfajta, a talaj és a bortermelő szakértelme együttesen alkotják meg a bort, és nem a folyadék végleges színe számít.
A kevert rozé előállításához az alapnak - több mint 95%-nak - fehér bornak kell lennie, amelyet megfestenek vörösborral. Valójában a rozébort elsősorban vörös szőlő vagy must erjesztésével állítják elő. Ha tehát engedélyezzük a borok keverését, az Európai Unió engedélyezi a rozéborok hamisítását, ami lényegében a fogyasztók becsapása.
Azon túl, hogy ez sértés a minőségre törekvő bortermelőkre nézve, különösen Provence-ban, elfogadhatatlan lenne, hogy legitimitást adjunk egy mellékterméknek, mely késztermékek keveréséből jön létre, és megengedjük a rozé színre vonatkozó félrevezető utalásokat.
Ha nem találunk más megoldást, ezeken az italokon a címke legalább tükrözze a valós tartalmat: 'kevert bor' vagy 'borkeverék'.
