Az egyiptomi helyzet (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Bizottság alelnökének/az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének egyiptomi helyzettel kapcsolatos nyilatkozata.
A Bizottság alelnöke/az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselője nevében Füle biztos úr emelkedik szólásra.
Štefan Füle
a Bizottság tagja. - Elnök asszony! Örömömre szolgál, hogy ma itt lehetek önökkel. Mint bizonyára tudják, a főképviselő és egyben a Bizottság alelnöke jelenleg a Földközi-tenger déli partvidékén tesz látogatást, és engem kért fel, hogy nevében tájékoztassam önöket az egyiptomi eseményekről.
Az Egyiptomban uralkodó tényleges politikai helyzet látványosan megváltozott múlt pénteken, amikor Mubarak elnök 30 év elteltével leköszönt hivataláról. Távozásával megnyílt az út Egyiptom lehetséges átalakulása előtt. Engedjék meg, hogy ismét kijelentsem a tisztelt Ház előtt: az Európai Unió tiszteleg az egyiptomi emberek bátorsága előtt, akik békésen és méltósággal küzdöttek a demokratikus változásokért.
Nagy felelősség nyugszik most a Legfelső Katonai Tanács vállán, hogy Egyiptomot a nép által megvalósítani kívánt demokratikus jövő felé kormányozza. Jól megjegyeztük az alkotmány felülvizsgálatára, a parlamenti és elnöki választások megtartására, a nemzetközi egyezmények és kötelezettségek tiszteletben tartására, valamint a katonai hatalom hat hónapra való korlátozására irányuló kötelezettségvállalásokat.
Az első lépésekről már elkészültek a jelentések. Az alkotmánymódosításra irányuló javaslatot tíz napon belül kell elkészíteni és két hónapon belül népszavazásra kell bocsátani. Szorosan figyelemmel fogjuk kísérni a megtett lépéseket, és reméljük, hogy kikövezik az év későbbi szakaszában sorra kerülő demokratikus, szabad és tisztességes választások felé vezető utat.
Az Európai Unió közvetlenül a lakossági tiltakozások elharapózását követően válaszolt az egyiptomi eseményekre. Ismételten felszólítottuk az egyiptomi hatóságokat, hogy biztosítsák az azonnali átmenetet és válaszoljanak az emberek demokratikus törekvéseire. A főképviselő közvetlen kapcsolatba lépett Omar Suleimannal, az egyiptomi alelnökkel, amikor az erőszak és az emberi jogok megsértése aggasztó méreteket öltött.
Az Európai Unió azonnal kijelentette, hogy teljes körűen kész támogatni az egyiptomi demokratikus átalakulási folyamatot. Az Európai Tanács felkérte a főképviselőt, hogy dolgozzon ki egy, az Egyiptomban és Tunéziában zajló átalakulási folyamat támogatására irányuló intézkedéscsomagot. A Bizottsággal együtt arra is felkérték, hogy az európai uniós eszközöket oly módon alkalmazzák, hogy előmozdítsák az átalakulást és az ország gazdasági és társadalmi fejlődését.
Dolgozni kezdtünk azon, hogy miként tudjuk a leghatékonyabban támogatni Egyiptomot, és egy olyan összehangolt külpolitikai válaszra törekszünk, amelyet a Lisszaboni Szerződés lehetővé tesz. Ennek során mindenkit meghallgatunk, így a tisztelt Ház képviselőit is. Demokratikusan megválasztott képviselőként és a költségvetési hatóság egyik ágaként önöknek döntően hozzá kell járulniuk ehhez.
A főképviselő és jómagam pár napon belül erről a folyamatról is be fogunk számolni a Külügyi Tanácsnak. Itt hozzá szeretném tenni, hogy Ashton főképviselő asszony a Külügyek Tanácsán belül egy rendkívüli ülést hívott össze e hét vasárnapra.
Egyiptomban, csakúgy, mint Tunéziában, az Európai Unió egyértelműen támogatja az elindult átalakulási folyamatot. Van azonban egy lényeges különbség. Tunézia esetében a politikai helyzet némiképp tisztább. Sikerült párbeszédet indítanunk az ideiglenes kormánnyal az ország szükségleteiről és az Európai Unió lehetséges válaszáról.
A főképviselő egész idő alatt szoros kapcsolatban állt a nemzetközi vezetőkkel, hogy megvitassák a régió előtt álló kihívásokat, továbbá összehangolt és ily módon határozott nemzetközi választ biztosítsanak.
Elsőként arra fogunk törekedni, hogy a helyzet tisztázódásával a folyamatban lévő programjainkat alkalmassá tegyük az egyiptomi nép reformtörekvéseinek támogatására. Az Európai Unió már számos különböző programot indított Egyiptomban, ahol évente közel 150 millió eurót költ.
Több éve finanszírozzuk a demokratikus reformokkal, a felelősségteljes kormányzással és az emberi jogok tiszteletben tartásával kapcsolatos projekteket. E célra 2007-2010-ben 40 millió eurót különítettünk el, illetve a 2011-2013-as időszakra 50 millió eurót irányoztunk elő. A demokrácia és az emberi jogok világszintű előmozdításának finanszírozási eszköze révén több forrást is mozgósítottunk, különösen a civil társadalom részére. Az Egyiptomban kialakult új helyzetnek megfelelő környezetet kell teremtenie e források maximális kihasználásához, valamint a korábban lehetségesnél sokkal nagyra törőbb programok végrehajtásának előmozdításához.
A meglévő programokon és forrásokon felül meg kívánjuk hallgatni az egyiptomi népet és meg szeretnénk tudni, hogy szerintük az országnak mely területeken van a legnagyobb szüksége a támogatásunkra. Teljesíteni kell a demokráciával, a társadalmi és gazdasági kilátásokkal, valamint a szabad, tisztességes és mindenkire érvényes választásokkal kapcsolatos kéréseiket. Az Európai Unió kész támogatni e reformfolyamatot, amely az emberi jogok és az alapvető szabadságok tiszteletben tartásán alapul.
Az egyiptomi hatóságok már megkerestek minket első kéréseikkel, többek között a közpénzek hűtlen kezelése tekintetében felmerült gyanúkkal kapcsolatban. Erről egyeztetünk a tagállamokkal, és a Külügyek Tanácsa várhatóan foglalkozni fog e kérdéssel. Egyéb kérések felmerülése esetén minden tőlünk telhetőt meg fogunk tenni, hogy megfelelő választ adhassunk és megoszthassuk szakértelmünket a demokratizálódással, a választásokkal, az emberi jogokkal, a gazdasági és társadalmi reformokkal, valamint minden olyan kérdéssel kapcsolatban, ahol ezt az egyiptomiak szükségesnek tarthatják.
Hadd tisztázzak azonban valamit. Nem a mi dolgunk, hogy előírjuk az eredményeket vagy megszabjuk a megoldásokat. A jövő határozottan az egyiptomi nép kezében van.
Az elején már említettem, hogy miközben mi itt beszélgetünk, a főképviselő és alelnök a régióban tesz látogatást. Utazása keretében el kívánt látogatni Egyiptomba, és erről a szándékáról az egyiptomi kollégáit is tájékoztatta. Az egyiptomi hatóságok épp most hívták meg őt Kairóba, ahová hétfő este, a Külügyek Tanácsának ülése után fog elutazni. Ez lehetőséget teremt számára, hogy meghallgassa az egyiptomiakat és megállapítsa az ország elsődleges igényeit a demokrácia felé vezető úton.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
a PPE képviselőcsoport nevében. - (ES) Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim! Mubarak eltűnt a színről, és láthatólag mindenki megkönnyebbülten lélegzett fel. Mindenekelőtt az egyiptomi nép, amely teljesülni látta a nagyobb méltósággal és demokráciával kapcsolatos jogos elvárásait, és másodszor a nemzetközi közösség, amely nem mentes némi cinizmustól, és amely a tegnap szövetségeséből a ma kellemetlenkedőjévé és talán a holnap vádlottjává válik.
Mindazonáltal, elnök asszony, szerintem nem szabad áltatnunk magunkat. Mubarak és Ben Alí lemondása szükséges, de nem elégséges feltétel volt ahhoz, hogy garantálni lehessen a demokratikus átmenetet, amely körül még mindig sok a bizonytalanság. A legfontosabb a demokrácia megszilárdítása.
Elnök asszony! Az is nyilvánvaló, hogy míg a demokratikus szabadságjogok és az emberi jogok tizenhét nappal a tüntetést és a polgári bátorság megnyilvánulását követően bevezethetők és egy nap alatt törvénybe iktathatók, sajnos a gazdasági és társadalmi előrehaladást nem lehet ugyanilyen módon elrendezni. Ezt abból is láthattuk, hogy Egyiptom és Tuniézia egyaránt súlyos gazdasági veszteségeket szenvedett az elmúlt napokban.
Visszatérve a biztos úr beszédére, el szeretném mondani, hogy a kezdeti tétovázásokat és az EU-ról kialakult kép terén felmerült néhány problémát követően úgy tűnik, hogy a dolgok visszatértek a rendes kerékvágásba. Ashton bárónő a régióban tartózkodik, és amit Füle úr javasol, annak van értelme.
Először is annak, hogy határozottan és teljes szívvel támogassuk a demokratikus átmenet folyamatát és a politikai reformokat ezekben az országokban. Másodszor pedig annak, hogy kritikusan vizsgáljuk felül az európai szomszédsági politikát, mégpedig oly módon, ami erősíti a demokratikus záradékot.
Erről ma a kibővített elnökségben hallottunk a lengyel külügyminisztertől, a Tanács következő soros elnökétől, valamint arról a kezdeményezéséről, hogy létre kíván hozni egy demokráciával és emberi jogokkal kapcsolatos lengyel alapot. Ezt ki lehetne terjeszteni az egész EU-ra is.
Elnök asszony! Az EU euromediterrán politikáján belül jelentős mennyiségű forrást mozgósított kevés sikerrel. Ezen ellentmondás miatt sérült az EU-ról kialakult kép - az EU esetében még inkább így történt, mint a többi nemzetközi szereplő esetében. Az EU ennek ellenére továbbra is megőrizte vonzerejét.
El szeretném mondani, elnök asszony, hogy ez kiváló lehetőséget kínál annak hangsúlyozására, hogy az EU egyszer és mindenkorra megértette, hogy a ma történelmét most, e történelmi időkben írjuk, amelyben élünk, és e színpadon globális szereplőként kell fellépnünk és teljesítenünk kell elkerülhetetlen kötelezettségeinket, vagy pedig bele kell törődnünk abba, elnök asszony, hogy a nemzetközi színpadon nem az általunk fenntartani kívánt szerepet játsszuk, valamint arra kell szorítkoznunk - miként eddig is -, hogy mi fizetjük számlát a világ legfőbb problémáiért.
Adrian Severin
az S&D képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony! Az euro-atlanti szereplők évek óta azt gondolják, hogy az iszlám nem tanúsíthat demokratikus magatartást és nem hozhat létre demokratikus intézményeket. Ezért úgy döntöttek, hogy vagy az önkényuralmi rendszereket támogatják, vagy a demokrácia nyugati modelljét mechanikusan átemelik az arab országokba. Nemcsak, hogy mindkét megközelítés hibás, hanem ezek felelősek az iszlám fundamentalisták megjelenéséért és a civil társadalom világi részének elidegenedéséért.
A jelenlegi egyiptomi események bizonyítják, hogy az iszlám nem szükségszerűen fundamentalista, hanem demokratikus is lehet, ha elfogadjuk, hogy a demokrácia más formát is ölthet, és ha hagyjuk, hogy ezen egyedi talajból természetes módon szökjön szárba. Ugyanakkor hozzá kell tennünk, hogy a népfelkelés egyrészről az egyiptomi számítógépes vagy internetes társadalmi elit kifejlődésének eredménye, másrészről a gazdasági világválság által előidézett egzisztenciális nehézségek következménye volt. Ha az Európai Unió nem foglalkozik azonnal és állhatatosan azzal, hogy leküzdje ezeket a nehézségeket, a felkelés anarchiába, majd innen egy újabb diktatúrába is torkollhatna.
Végezetül nem csupán azt a tényt kell üdvözölnünk, hogy a legutóbbi egyiptomi események során nem égettek izraeli zászlókat, hanem azt is észre kell vennünk, hogy az izraeli-palesztin konfliktus hosszú távú megoldásának hiánya abból a kudarcérzésből ered, amely feldúlja az arab társadalmat és táplálja a feszültségüket. Ezért az Európai Uniónak azonnal magához kell ragadnia a kezdeményezést annak érdekében, hogy kihasználják az egyiptomi átalakulási folyamatot - ami jelenleg még csak remény -, és valódi lehetőséget kínáljanak a belső demokrácia és a regionális béke megteremtésére.
Ezzel kapcsolatban jó hír, hogy a főképviselő/alelnök a régióba látogat, és hogy kész kiigazítani és korszerűsíteni a szükséges európai eszközöket a kihívások leküzdése érdekében. Tevékenységét mindnyájunknak támogatnunk kell.
Guy Verhofstadt
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony! Cohn-Bendit úr és jómagam két héttel ezelőtt nagyon kritikusak voltunk Ashton bárónővel szemben, és amint látom, Severin úr ennek megfelelően némiképp hangnemet váltott és bátrabban beszél. Erre a beavatkozásra feltétlenül szükség volt két héttel ezelőtt, mert az Európai Unió határozatlan hozzáállást tanúsított.
Az egyiptomi helyzet egyértelműen három dolgot tesz szükségessé: először is a Bizottságnak Tunézia és Egyiptom tekintetében egy hiteles és globális tervet kell előterjesztenie a következő kérdésekkel kapcsolatban - miként erősíthető meg a civil társadalom, miként küzdhető le a korrupció, hogyan segíthetünk a demokratikus intézmények kiépítésében, miként hozható létre egy független igazságügyi rendszer, valamint hogyan segíthető elő a gazdasági szerkezetátalakítás és fejlődés. Ezek, biztos úr, nem milliók, hanem milliárdok kérdései. Úgy gondolom, hogy önöknek mielőbb elő kell állniuk egy globális tervvel.
Másodszor, képviselőcsoportunk tegnap videokonferenciát folytatott dr. Ayman Nour úrral, az egyiptomi vezető ellenzéki párt egyik vezetőjével, és számos aggály merült fel. Elmondható, hogy Egyiptomban az alkotmánymódosítással kapcsolatos egész vitába mindeddig nem vonták be a világi demokratikus politikai pártokat, és ez azt üzenet továbbítanunk kell. Másrészről semmi esély nincs arra, hogy ezt két hónapon belül megoldják és ugyanennyi idő alatt választásokat szervezzenek, mert ez azt jelentené, hogy nem lesz egy normális politikai párt sem, amely részt vehetne ebben. Így felvetődik annak a kérdése, hogy arányos képviseleti vagy egyéni képviseleti rendszer jön-e létre.
Egy üzentet küldtem Ashton főképviselő asszonynak azzal a kéréssel, hogy a hétfői tárgyalásokon vesse fel ezt a három kérdést, amelyek alapvetőek abból a szempontból, hogy a közeljövőben Egyiptomban egy valódi demokratikus társadalom jöjjön létre. Úgy vélem, hogy a Parlamentnek támogatnia kell őt e három követelés terén, és remélem, hogy kiemeli ezt a három szempontot, hangot ad ennek a három aggálynak az egyiptomi tárgyalásokon.
Harmadszor, biztos úr, ezzel még nincs vége. Látjuk, hogy mi történik Bahreinben, Jemenben, Algériában, Líbiában, Marokkóban és Kuvaitban. Ami most még szükségünk van, az egy határozott üzenet a főképviselő részéről azzal kapcsolatban, hogy mi történik ezekben az országokban; nem várhatunk addig, amíg a dolgok megtörténnek. E kérdések tekintetében egyértelmű tájékoztatásra van szükség a Bizottság és főként Ashton bárónő részéről az említett országokban zajló eseményekről, továbbá támogatásunkról kell biztosítani az említett országokban élő tömegeket.
Daniel Cohn-Bendit
Elnök asszony, biztos úr! Úgy vélem, hogy csakugyan különböző kérdésekkel állunk szemben. Az első kérdés, amely nem fog két héten belül megoldódni, az az, hogy a Bizottság azon tűnődik, vajon mit takar a reálpolitika egy olyan légkörben, mint amilyen évek óta uralkodik a földközi-tengeri régióban és talán máshol is. Más szóval, milyen kapcsolatokat tud és kell az Európai Uniónak kialakítani ezekkel a diktatúrákkal, és milyen formát kell ezeknek ölteniük. Mert az egész helyzet meglehetősen rendkívüli. Jelenleg mindenki azt mondja, hogy Mubarak diktátor volt. Egy hónappal ezelőtt nem hallottam ilyet az Európai Parlamentben. Akkor még nem volt diktátor. Tehát ha be kívánják fagyasztani a pénzeszközöket, ne csak Mubarak barátai, hanem maga Mubarak és családja esetében is fagyasszák be azokat, miként Ben Ali esetében is tették; hiszen nem csupán Ben Ali környezetében lévő személyek pénzeszközeit fagyasztották be.
Másrészről úgy vélem, hogy amit jelenleg Egyiptomban és Tunéziában tapasztalunk, az egy demokratikus cunami. Mit tettünk, amikor egy cunami számtalan áldozatot követelt? Rendkívüli forrásokat mozgósítottunk kifejezetten az érintettek megsegítésére. Most is rendkívüli forrásokat kell mozgósítanunk a tunéziai és egyiptomi emberek megsegítésére, mert a tiltakozások mögötti elsődleges ok az éhség és a szegénység volt, és ha ezt a szegénységet nem enyhítik a demokratikus átalakulás során, fennáll a veszélye annak, hogy néhány tiltakozó csatlakozni fog például a fundamentalistákhoz és a radikálisokhoz. Nem késlekedhetünk.
Ezért úgy gondolom, hogy a Bizottságnak egy komoly csomagot kell kínálnia Tunézia és Egyiptom részére, kijelentve, hogy a demokrácia jó dolog, már csak azért is, mert finanszírozást is von maga után. Ugyanakkor nem gondolom, hogy a helyzet jelenlegi állása mellett elegendő lenne Ashton bárónő látogatása. Szükség van egy különmegbízottra, mert folytatnunk kell a párbeszédet a bizottságokkal. Például Tunéziában és Egyiptomban az alkotmánymódosítással foglalkozó bizottságok tagjai között nincsenek ellenzéki párttagok vagy nők. Csak férfiak vannak közöttük, holott nők is részt vettek a tüntetéseken. Ezért támogatnunk kell ezt a folyamatot, továbbá véleményem szerint a Bizottságnak - miként korábban a keleti országok esetében is tette - fel kell ajánlania segítségét a szükséges alkotmányos kérdésekkel kapcsolatban - azaz jelen kell lennie politikai, jogi és gazdasági szinten.
Egy utolsó pont maradt. Önök is tudják, hogy jelenleg e régió tekintetében tárgyalásokat folytatunk az Izraellel létrejött társulási megállapodás technikai korszerűsítéséről. Nem gondolom, hogy ez a megfelelő megoldás. Nem gondolom, hogy ez a megfelelő üzenetet, amelyet küldenünk kell. Izraelt védeni kell, azonban e régióban mindenkinek a politikáját, köztük az izraeli kormányét is felül kell vizsgálni. Itt nem arról van szó, hogy Izraelt kérdőjelezzük meg, hanem inkább az izraeli kormány politikáját. Ha most Izraelt a társulási megállapodás technikai korszerűsítésével ajándékozzuk meg, az rossz üzenetet közvetítene az egész régió számára.
(Taps)
Charles Tannock
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Izraelnek fennállása első harminc évében Egyiptom volt a legádázabb ellensége. Az elmúlt harminc évben a két ország szerencsére békés viszonyt ápolt.
Nem lehet eléggé hangsúlyozni, mennyire fontosak a Camp David-i megállapodások Izrael biztonsága szempontjából. Az izraeliek komolyan félnek attól, hogy a radikális Muzulmán Testvériség valóban kitölti az egyiptomi forradalom által teremtett űrt. Már önmagában az is elég rossz, hogy Izrael a libanoni határnál a Hezbollah részéről terrorfenyegetéssel, a Gáza-övezetben a Hamasz fanatikusai részéről rakétakilövésekkel, a nukleárisan felfegyverkezett Irán részéről pedig egzisztenciális fenyegetéssel néz szembe. Mindazonáltal Egyiptomban egy iszlám hatalomátvétel minden bizonnyal azt eredményezné, hogy felbomlana az Egyiptom és Izrael közötti békemegállapodás és a Hamasz előtt megnyílna a rafahi határ.
Az EU-nak a segítségnyújtást ahhoz a feltételhez kell kötnie, hogy fenntartják a békemegállapodást, továbbá nem bátoríthatja Egyiptomban az olyan politikai fejlemények előmozdítását, amely stratégiai szövetségesünk biztonságát fenyegeti. A demokratikus Egyiptom támogatása hihetetlenül fontos számunkra, és hatalmasak a gazdasági kihívások. Maradéktalanul támogatom azt az elképzelést, hogy az EBB és az EBRD kölcsönöket nyújtson, ahogy azt tegnap a főképviselő is javasolta a Financial Timesban. Európában politikai pártjainknak és képviselőcsoportjainknak szintén segítséget kell nyújtaniuk ahhoz, hogy Egyiptomban világi, pluralista, demokratikus testvérpártok jöjjenek létre, amelyek részt vehetnek a hat hónapon belül sorra kerülő szabad választásokon, amikor is a katonai hatalom remélhetőleg átadja a hatalmat.
(A felszólaló vállalta, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdése értelmében megválaszol egy kék kártyás kérdést.)
Krisztina Morvai
(HU) Kénytelen vagyok képviselőtársamat megkérdezni, hogy Ön szerint mennyire kiegyensúlyozott az a kép, amit Ön Izraelről, illetőleg a közel-keleti helyzetről adott, úgy hogy egy szót sem beszélt Izrael államnak a rendkívül durva emberijogi jogsértéseiről, többek között a Gáza elleni gyalázatos támadásról, az úgynevezett biztonsági falról, aminek semmi köze a biztonsághoz, mindazokról az emberijogi jogsértésekről, amelyeket az ENSZ és számos más szervezet és emberijogi csoport elítélt.
Charles Tannock
Elnök úr! Ez a vita arról szól, hogy miként segítsünk Egyiptomnak. Természetes, hogy hangsúlyozom, hogy stratégiai szövetségesünknek, Izraelnek is segítenünk kell.
Szükségtelen most arról vitatkoznunk, hogy Izrael miért a szövetségesünk, miért osztja közös demokratikus értékeinket, a biztonsági fal valójában miért csökkentette a terrortámadásokat és az öngyilkos merénylők számát több mint 90%-kal, vagy Izrael - összes szomszédjától eltérően - miért rendelkezik szabad sajtóval és szabad választásokkal.
Ezt a vitát hagyjuk meg máskorra. Itt most arról beszélek, hogy az Izraellel kötött békemegállapodás rendkívül fontos a régió stabilitása és biztonsága szempontjából, és természetesen nem feledkezhetünk meg arról, hogy az EU a Kvartetten belül egy nagyon jelentős szereplő.
Willy Meyer
Elnök úr, Füle úr! Az Európai Unió nagyon komoly problémákkal küzd a szomszédsági politikája terén, amelyet javítani kell. A Mubarak és Ben Ali által fenntartott rendszerek feletti szükséges gyámkodásunktól - egyfajta együttműködő megközelítés, amelyre, mint mondtam, szükség volt - eltávolodva jelenleg olyan helyzetben vagyunk, ahol megpróbáljuk befeketíteni ezeket a diktatúrákat, továbbá arra törekszünk, hogy bizonyos mértékben gyámkodjunk a civil társadalom néhány osztálya által előidézett, demokratikus változásokat célzó forradalmi folyamat fölött.
A tunéziai és egyiptomi forradalomban van valami közös. A felkelők nagyon fiatalok, a politikai szervezetek szerepe elhanyagolható - ugyan a szakszervezetek esetében más a helyzet -, valamint mindkét forradalom egy demokratikus jóléti államot követel, amelynek semmi köze a valláshoz, aminek örülnünk kellene.
Szomszédsági politikánk azonban híján van a hitelességnek. Nem lehet az egyik nap a két diktatúrával szemben szükségszerűen együttműködő szerepet játszani, majd a következő nap szidalmazni azokat és megpróbálni gyámkodni az egyiptomi alkotmányos reformok fölött, amely meghatározza az eljövendő állam formáját.
Füle úr! Nem értjük, hogy miért nem került sor soha a társulási megállapodások 2. cikkének végrehajtására. A 2. cikket még soha nem hajtották végre. Sem Egyiptomban, sem Tunéziában, sem Marokkóban, sem pedig Izraelben. Soha. Ez a cikk a társulási megállapodások fő eleme, amelyet azonban még soha nem hajtottak végre. E záradék tartalma nagyon világos: minden országnak, amely társulási megállapodást ír alá az Európai Unióval, be kell tartania a nemzetközi egyezményeket és az emberi jogokat. Ezt az igen fontos záradékot azonban még soha nem ültették át a gyakorlatba, még soha nem alkalmazták. Ezért mi nem osztjuk ezt a filozófiát, miszerint a földközi-tengeri régióban a szabad kereskedelem előnyt élvez az emberi jogokkal szemben.
Ezen változtatnunk kell, Füle úr.
Fiorello Provera
Elnök úr, hölgyeim és uraim! Mubarak elnök bukása nemcsak a demokrácia felé nyitotta meg az utat, hanem óriási lehetőséget is kínál az egyiptomi nép felszabadítására. Az ország demokratikus intézményeinek reformja többek között további gazdasági fejlődést fog lehetővé tenni, valamint megteremti annak lehetőségét is, hogy a társadalom valamennyi tagja jólétben éljen, még a leggyengébbek is.
Demokrácia nélkül a gazdasági fejlődés csupán néhány család gyarapodását szolgálja, ahogy az mindig is történt a társadalmi igazságossággal nem rendelkező országokban. Az európai politikának ezért támogatnia kell Egyiptomot, mivel az ország nekikezdett a reformoknak, továbbá segíteni kell az egyiptomi népnek, hogy a maga erejéből választhassa meg a saját jövőjét.
Másrészről tisztában kell lennünk Kairó jövőbeli kormányával, valamint hangsúlyoznunk kell, hogy egy új és még inkább nagylelkű partnerségi politika a régió biztonságától és a béke Izraellel való fenntartásától függ.
Andreas Mölzer
(DE) Elnök úr, biztos úr! Teljesen természetes, hogy a forradalmi eseményekhez nagy érzelmek társulnak. Nekünk, mint kívülálló európaiaknak azonban tartózkodnunk kell az ilyen érzelemmegnyilvánulásoktól és a valós helyzetet kell szem előtt tartanunk. Ha most általánosan elkezdünk örvendezni a demokrácia Egyiptomban vagy akár Tunéziában való kitörése felett, akkor elszakadunk a valóságtól. A valóság az, hogy Egyiptomban jelenleg egy katonai rezsim van hatalmon, amely - reményeink szerint - csupán ideiglenes, illetve Tunéziában egy olyan rezsim van hatalmon, amely nincs abban a helyzetben, hogy emberek ezreit vagy tízezreit tartsa vissza az illegális kivándorlástól.
Az európaiaknak kétségtelenül a népek barátaiként és a szabadság szövetségeseiként kell fellépniük. A jövőre nézve azonban fel kell lépnünk az olyan rezsimekkel és diktatúrákkal szemben is, amelyek még mindig szilárdan tartják magukat a többi arab országban. Úgy vélem, hogy csak akkor tehetünk így, ha nem ringatjuk magunkat illúziókba, és ha segítünk ezeknek az embereknek megteremteni a demokráciához szükséges dolgokat: jogállamiság, szabad piacgazdaság és a demokráciához feltétlenül szükséges struktúrák.
(A felszólaló vállalta, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdése értelmében megválaszol egy kék kártyás kérdést.)
Daniel Cohn-Bendit
(DE) Mölzer úr! Valóban ízlésesnek találja, ahogy az EU jelenleg Gaddafival tárgyal a menekültek visszatoloncolásáról egy olyan országba, ahol a napokban a líbiai tüntetéseken 40 ember sérült meg? Valóban jobbnak tartja, ha a diktátorral közösen a menekülteket most visszatérésre kényszerítjük? Valóban ízlésesnek találja ezt?
Andreas Mölzer
(DE) Cohn-Bendit úr! Mint hallotta, én azt mondtam, hogy az EU-nak állást kell foglalnia azokkal a diktátorokkal szemben, akik még mindig szilárdan hatalmon vannak és jelenleg még mindig az Európai Unió elfogadott partnerei, és ezt még az előtt kell megtennünk, hogy forradalmi átalakulásokra kerülne sor az érintett országokban az emberi jogok, a demokratizálódás és a jogállamiság tekintetében. Ezekben az országokban azonban a demokratizálódás nem igazán kínál alapot a menekültügy számára, és ha ott most kitör a demokrácia, annak is lehetségesnek kell lennie, hogy az emberek ott maradhassanak.
Elmar Brok
(DE) Elnök úr, biztos úr, soros tanácsi elnök úr! Egy dolgot ismét észre kell vennünk, amit még mindig nem tanultunk meg, nevezetesen azt, hogy gyakran együtt kell működnünk nem demokratikus rezsimekkel, hiszen a világon számos országot diktátorok uralnak. Ennek során azonban nem feledkezhetünk meg a civiltársadalommal való együttműködésről. A két dolgot egyidejűleg kell megtennünk annak érdekében, hogy egyaránt támogassuk az emberi jogokat és előmozdítsuk a demokráciát.
Másrészről fel kell ismernünk, hogy a stabilitás nem az egyedüli döntő tényező. Valódi stabilitás csak akkor jöhet létre, ha támogatjuk a szabadságot. Ha most elszalasztjuk a lehetőséget és nem nyújtunk segítséget ezekben az országokban a bátraknak, fennáll a veszélye annak, hogy a légüres térben találjuk magunkat és képtelenek leszünk változásokat - a változások szelét - előidézni, miként azt tettük 1989-ben Közép- és Kelet-Európában, ehelyett az 1979-es iráni helyzethez hasonló élményben lesz részünk.
A segítségnyújtás most stabilitást és biztonságot is jelent számunkra - a szabadság és a stabilitás elválaszthatatlanok! Ezért hálás vagyok azért, hogy az új szolgálatunk kezdeti szakaszában felmerült nehézségeket követően a Külügyi Szolgálat és a Bizottság most egyértelműen halad előre és ésszerű javaslatokkal áll elő. E tekintetben fontos, hogy a segítségnyújtást ne csak strukturális szempontból javítsuk és erősítsük, hanem ajánljuk fel segítségünket - hogy ezt elfogadják-e vagy sem, az az ott élő embereken múlik - ezeknek az országoknak a demokratikus struktúrák kiépítéséhez, hogy képesek legyenek bekapcsolódni a demokratikus versenybe, és így végül a demokraták nyerjék meg a választásokat, ne pedig azok, akik talán egy katonai rezsim vagy a Muzulmán Testvériség köré szerveződnek. Ezen a téren még bátrabbnak kell lennünk, és a programjainkat talán egy kicsit intelligensebben is kialakíthatjuk, mint ahogy azt a múltban tettük.
Remélem, hogy e téren jó úton haladunk. Ha ezt megvalósítjuk, a jövőben elkerülhetjük a múlt néhány hibáját, valamint meg kellene ragadnunk ezt az alkalmat, és élnünk kellene a lehetőséggel.
Saïd El Khadraoui
(NL) Elnök úr! Mubarak talán eltávozott, azonban ez csak egy átmeneti állapot. Még számos intézkedésre van szükség, és a hadseregnek, amely magához ragadta a hatalmat, hiteles módon kell levezényelnie a már megindult átalakulási folyamatot. Ez azt jelenti, hogy fel kell oldani a statáriumot és az összes demokratikus erőt be kell vonni a jelenlegi intézkedések meghozatalába. E tekintetben az első fontos vizsgafeladat az új alkotmány kidolgozása lesz.
Az Európai Uniónak a maga részéről minden lehetséges - közvetlen és közvetett - eszközt be kell vetnie annak érdekében, hogy e folyamatot segítse. Ez valójában magában foglalja többek között a demokratikus pártok és a civil társadalom létrehozásának elősegítését. Magában foglalja továbbá azon személyek pénzeszközeinek befagyasztását, akik visszaéltek az állami pénzekkel. Nyilvánvalóan - és ez sokkal nehezebb lesz és több munkát fog követelni - el kell fogadnunk egy gazdasági támogatási intézkedéscsomagot, mert csak akkor lehet megítélni, hogy az átmenet valóban sikeres volt-e, ha a gazdaság már helyreállt.
Végezetül, valóban tudomásul kell vennünk, hogy a demokráciáról szóló záradékok - amelyek ugyan hatályban vannak, azonban amelyeket mégsem alkalmazzák - sikertelennek bizonyultak. Ezért azokat felül kell vizsgálni.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Egy forradalom kimenetele ritkán látható előre. Ugyanígy nem volt előrelátható az amerikai és a francia forradalom, valamint az 1989/91-es nagy európai forradalom kimenetele sem. Egy dolgot fontos tisztáznunk: ez az egyiptomi forradalom és az is marad. Ez nem egy európai forradalom, amelyet irányíthatnánk. Sokkal inkább helyes az, amit Ashton bárónő tesz, mégpedig az, hogy figyel, és nem próbálja meg Európa elvárásainak megfelelően irányítani az eseményeket.
Egy dolog azonban kulcsfontosságú: Egyiptomban nem csupán választásokat kell tartani augusztusban, hanem az egyiptomiaknak valódi választásokra van szükségük. Helyes, hogy a Muzulmán Testvériség is bekapcsolódott az alkotmánymódosítás folyamatába, hogy pártot alapított és részt fog venni a választásokon, azonban a világi erőket úgyszintén be kell vonni, hogy az egyiptomiak valódi választásokon vehessenek részt a szabadságért indított forradalom keretében.
Pár szót szeretnék még szólni az eszközök kiigazításáról. Ez egy szakkifejezés, amelyet szinte alig értünk. Mit jelent ez? Először is több pénzt jelent az Európai Beruházási Banknak, hogy képes legyen tenni valamit. De mit jelent még? Szükségünk van egy európai demokratikus alapra, hogy a jövőben hatékonyabban, gyorsabban és demokratikusabb módon tudjunk ezekkel a civil társadalmakkal együttműködni.
Mirosław Piotrowski
(PL) - Elnök úr! Még egyszer: a Parlament az egyiptomi helyzetet vitatja meg, amely gyorsan változik és ellenőrzést igényel. Időközben az egyiptomi elnök lemondott, azonban ez nem csökkentette az országban, illetve az egész régióban a destabilizáció veszélyét. Továbbra is fennáll annak a veszélye, hogy a hatalmat szélsőséges erők ragadják magukhoz. Korábban azt javasoltam, hogy a Parlament és a Bizottság küldjön egy különleges megfigyelő missziót Egyiptomba, és most e küldöttséget döntési hatáskörrel kell felruháznunk. Nem csak a szabad választásokhoz nyújtott támogatás forog kockán, hanem a sürgősségi segélycsomag biztosítása is, különös tekintettel arra a tényre, hogy maguk az egyiptomiak kértek pénzügyi segélyt Egyiptom számára. A jelenlegi válság elmélyülése az elégedetlenség fokozódásához és a demokráciaellenes hangulat szétterjedéséhez vezethet. Ahhoz, hogy a meghozott intézkedések hatékonyak legyenek, konzultációt kell folytatni az e régió politikájában aktívan részt vevő amerikai diplomatákkal.
Bastiaan Belder
(NL) Elnök úr! A politikai szabadság ijesztő hiánya, amelyhez szívbemarkoló társadalmi-gazdasági helyzet társult, heteken át tartó tömeges tüntetésekhez és Mubarak elnök végleges lemondásához vezetett.
Kairó utcáin az a hír járta, hogy csupán egyetlen egyiptomi polgár tartotta magát ténylegesen a kijárási tilalomhoz: Hosni Mubarak. Kizárólag tréfás megjegyzések révén azonban nem fog javulni az egyiptomi nép átlagos életszínvonala. Mubarak utódainak egyértelműen ez lesz az egyik első feladatuk, ha el kívánják kerülni egy újabb tiltakozási hullám kitörésének veszélyét. Ugyanakkor még mindig arra várunk, hogy meginduljon a belső demokratizálódási folyamat. A békés átmenet biztosítása nagy jelentőséggel bír nem csupán maga az egyiptomi civil társadalom, hanem a régió egésze számára is.
Örömmel látok minden segítséget, amelyet az Európai Unió nyújthat e kettős átalakulási folyamathoz, és ugyanez vonatkozik a koptok kiszolgáltatott helyzetére és az egyiptomi-izraeli kapcsolatos folytonosságára is.
Barry Madlener
(NL) Elnök úr! Most, hogy elült a por Egyiptomban, itt az idő, hogy felnyissunk a szemünket arra, hogy mi történik valójában Észak-Afrikában.
Számos tüntető nem a demokráciára törekszik, hanem a sária bevezetésére. "Allah akbar” - hangzott a jelmondat, amely gyakran volt hallható a tiltakozások során. Újságírókat zaklattak, egy holland tudósítót halállal fenyegettek, és az összes közül a legszomorúbb dolog az volt, hogy Lara Logant, a nagyszerű amerikai újságírót a csőcselék szexuálisan bántalmazta.
Ahmadinezsád diktátor és az al-Kaida mögött álló ajatollahok ünnepelhetnek. A Muzulmán Testvériség most folytathatja szent háborúját Izrael és a Nyugat ellen.
Arra kérem a kollégáimat, hogy ne legyenek most naivak. Az egyiptomiak fontos választás előtt állnak. Vajon az iszlámista Muzulmán Testvériség fog hatalomra kerülni vagy Egyiptomnak világi kormánya lesz? A sária jogrendszerben a kopt keresztényekre, a hitehagyott muzulmánokra, a nőkre és a melegekre semmilyen elfogadható jövő nem vár Egyiptomban. Ha a Muzulmán Testvériség iszlámistái azt tehetnek, amit akarnak, Izrael ismét az erőszak célpontjává válik.
A jelenleg elfogadható egyetlen helyes álláspontra kell helyezkednünk: egyiptomiak, a szabadságot válasszátok a sária helyett! Az iszlám és a demokrácia nem fér meg együtt. Az új egyiptomi alkotmány nem szolgáltatható ki a sáriának. Az imámoknak nem szabad hagyni, hogy ellenőrzést gyakoroljanak a politika felett. A holland Szabadság Pártnak van bátorsága ezt hangosan és nyíltan kimondani. Vajon az Európai Parlamentnek és a Bizottságnak van bátorsága ezt ma kijelenteni? Ma erre a kérdésre kell választ adnunk.
Ioannis Kasoulides
Elnök úr! Hosni Mubarak távozása jelzi, hogy az egyiptomi nép törekvéseire válaszul megindult a pluralista demokrácia felé való átmenet.
Most az egyiptomi fegyveres erők felelősek azért, hogy az országot egy rövid ideig a valódi demokrácia, a független igazságszolgáltatással rendelkező jogállamiság, a felelősségteljes kormányzás és a korrupciógyanús esetekben az elszámoltathatóság irányába kormányozzák. A katonai vezetésnek oda kell figyelnie arra, hogy ne keltsenek csalódást a fiatalok körében, akik az első sorokban tüntettek, és akik képviselőit fel kell szólítani, hogy az átmenet folyamán vegyék ki a részüket a demokrácia építéséből.
Egyiptom üzenete az egész arab világ számára fontos üzenetet hordoz. Az arab országok a partnereink; nem áll szándékunkban lekezelően bánni velük vagy kívülről bármit is előírni nekik. Az egyiptomiak és a tunéziaiak feléjük küldött üzenete azonban a következő: "Reformokra és reformokra van szükség, méghozzá most. Demokráciára, felelősségteljes kormányzásra, korrupció elleni küzdelemre van szükség, különben lecsap a nép haragja.”
Ez az üzenet nem csupán az arab világnak szól. Tegnap eljutott a törökországi Diyarbakirba, Teheránba és a többi iráni városba. Az emberek meg tudják csinálni!
Richard Howitt
Elnök úr! Örömmel tölt el, hogy a főképviselő lesz az első és legmagasabb rangú külföldi diplomata, aki Egyiptomba látogat, és e vitát követően a főképviselő magával viszi a Parlament támogatását a politikai foglyok azonnali szabadon bocsátásával, a békés tiltakozások erőszakos elnyomásáért felelős személyek jogi elszámoltathatóságával, a pénzeszközök befagyasztásával és a múltbeli emberi jogsértések elkövetőivel szembeni egyéb intézkedésekkel kapcsolatban.
Biztos úr! Ez a közösségi média internetkávézókban tervezett forradalma volt, amelynek egyik hőse a Google-vezető, Wael Ghonim volt. A Vodafone-hoz hasonló cégeknek azonban a szolgáltatásaik leállításával kapcsolatban le kell vonniuk a tanulságot, nekünk pedig fel kell szólítanunk e szolgáltatókat, hogy az emberi jogi szervezetek mellett csatlakozzanak a globális hálózati kezdeményezéshez, ezzel is kinyilvánítva, hogy oltalmazni fogják a véleménynyilvánítási szabadság elvét, amennyiben azt veszély fenyegeti.
Végezetül, a Parlament félt megvitatni a tunéziai kérdést; Tunézia kérdését akkor vitattuk meg, amikor az egyiptomi nép az utcára vonult. Ma Egyiptom kérdését vitatjuk meg, és talán fel kellene tennünk magunknak azt a kérdést, hogy jelenleg miként tudjuk jobban támogatni a demokratikus átalakulást Jemenben, Szíriában, Líbiában és bárhol másutt az arab világban még azelőtt, hogy az embereknek meg kellene halniuk saját fővárosuk utcáin, szégyent hozva ezáltal Európára és az egész világra.
Marielle De Sarnez
(FR) Elnök úr! Nem hiszem, hogy a történelem megbocsátja nekünk, ha nem foglalkozunk a most bekövetkezett és a későbbiekben bekövetkező eseményekkel. Ezért nagyon fontosnak tartom, hogy az Európai Unió képes legyen mielőbb levonni a tanulságokat abból, hogy enyhén szólva sem volt igazán jelen a közelmúltbeli eseményeknél.
Ezért úgy gondolom, hogy semmilyen erőfeszítést nem kímélve teljes mértékben és feltétel nélkül támogatnunk kell a demokratikus átalakulási folyamatot Tunéziában és Egyiptomban egyaránt, az emberek mellé kell állunk és meg kell mondanunk nekik, hogy minden tőlük telhetőt meg kell tenniük annak biztosítása érdekében, hogy az ilyen forradalmak és az ilyen változások után - mint Egyiptom esetében is - erős jogállam jöjjön létre. Úgy vélem, hogy önmagában a jogállamiság a stabilitás és az egész régió stabilizálódásának egyik eleme. Más szóval ez rendkívül fontos. Adományozói konferenciát kell szerveznünk, de legfőképp nem szabad visszariadnunk. Ezek a forradalmak a tunéziai és az egyiptomi nép világi forradalma, akik csak demokráciát és fejlődést akarnak, amelyek természetüknél fogva együtt járnak. Felül kell vizsgálnunk azonban a szomszédsági politikánkat és fel kell tárnunk az államok közötti kapcsolatokat, illetve figyelembe kell vennünk az eltérő közvéleményeket is. Az Európai Parlament szerepe pontosan ebben rejlik.
Sajjad Karim
Elnök úr! Ma egy teljesen más vitát folytatunk, mint amilyenre néhány nappal ezelőtt került sor a tisztelt Házban. Elengedhetetlen, hogy az egyiptomi nép tudja, hogy mellettük állunk. Örömömre szolgál, hogy a főképviselőnk jelenleg a világnak abban a részében tesz látogatást.
Az egyiptomi nép jelenleg abban bízik, hogy hadsereg halad tovább előre, szabad és tisztességes választásokat fog biztosítani, továbbá egy olyan társadalmat hoz létre, amelyért életükkel és vérükkel fizettek. Most a nemzetközi közösségen a sor, hogy biztosítsa, hogy a segítségükre sietünk intézményeik kiépítésében, valamint lehetővé tesszük a politikai pártoknak, hogy színre lépjenek és részt vegyenek a választási folyamatokban. Remélem, hogy az Európai Unió fontos szerepet játszik majd ebben.
Végezetül, biztos úr, a forrásoknak a fejlődő országok vezetői általi elszívása egy olyan jelenség, aminek nagyon is tudatában vagyunk. Itt az ideje, hogy Európa kimondja végre: visszautasítjuk, hogy az ilyen emberek továbbra is eszközként használjanak minket a vagyonuk elhelyezésére.
Pino Arlacchi
(A felszólaló az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdése szerint egy kék kártyás kérdést tesz fel Madlener úrnak.) Elnök úr! Az egyiptomi demokratikus átmenet tragikus kimeneteléről számolt be. Állítása szerint elkerülhetetlen volt, hogy az iszlám fundamentalisták vegyék át a hatalmat, és a többi, és a többi.
Nem gondolja, hogy katasztrofális és téves képet fest? Miért nem vesszük figyelembe azt a tényt, hogy az iszlám fundamentalizmus és a terrorizmus okai a Közel-Keleten szorosan összekapcsolódnak a zsarnoki kormányokkal, és hogy a demokratikus rendszereknek most megadatott a lehetőség mindkét jelenség visszaszorítására?
Barry Madlener
(NL) Elnök úr! Én egy valós veszélyről beszélek, amellyel Egyiptomnak szembe kell néznie, mégpedig arról, hogy az ország az iszlám Muzulmán Testvériség prédájává válhat. Magunktól és a Bizottságtól is azt kérem, hogy vegyük számításba ezt a veszélyt, továbbá fontos jelezni az egyiptomi nép felé, hogy amennyiben a Muzulmán Testvériség és a sária mellett döntenek, elfelejthetik a támogatásunkat. Úgy gondolom, a mai napnak ez egy rendkívül fontos üzenete, és remélem, támogatni fognak ebben.
Cristian Dan Preda
(RO) Elnök úr! A 18 napig tartó zavargások, Hosni Mubarak lemondása és a hatalom Legfelső Katonai Tanács általi átvétele alapvetően kikövezte az átalakuláshoz vezető utat. Reményeink szerint ez egy demokratikus átalakulás lesz. A helyzet kétség kívül olyan sebességgel bontakozik ki, miként a forradalmi események alapvetően szoktak. Mint tudják, az elmúlt napokban felfüggesztették az alkotmányt és feloszlott a parlament, valamint az alkotmány felülvizsgálatára létrehozott bizottság 10 napon belül módosításokat, hat hónapon belül pedig parlamenti választásokat és elnökválasztást javasol.
Véleményem szerint az Európai Uniónak minden eszközzel támogatnia kell a demokratikus átmenet felé mutató minden elmozdulást. Másrészről ismét óva intenék attól, hogy elkapkodjuk a dolgokat, hiszen minden ilyen újjáépítési folyamathoz némi időre van szükség. Annak elengedhetetlen szükségességéről se feledkezzünk meg, hogy a demokratikus erőknek meg kell újulniuk és meg kell erősödniük ahhoz, hogy a politikai színtéren elkerülhető legyen az egyensúlyhiány kialakulása.
Rosario Crocetta
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Egyiptom: a Facebookon tevékenykedő virtuális közösségtől az emberek millióit felölelő valós közösségig mindenki a javak méltányosabb elosztását kéri és nagyobb igazságosságot követel, és tiltakozik a korrupció ellen. A katonák és a tankok biztosította átmeneti időszak után el kell mozdulnunk a valódi demokrácia irányába: új alkotmányra, új választásokra, a halálbüntetés eltörlésére, humánusabb börtönökre, szociális jogokra és szabadságra van szükség.
Ez nem lesz könnyű. Lesben állnak olyanok, akik egy eszme nevében semmilyen eszköztől sem riadnak vissza. Hinni akarunk a nagy egyiptomi népben, amely azonban még soha nem tapasztalta meg a demokráciát. Világi demokráciát szeretnénk, amelyben egyértelműen elkülönül a vallási és a politikai hatalom, egy olyan demokráciát, amely befogadja a kisebbségeket is és valódi jogokat hoz létre: jogot a közegészségügyi ellátáshoz, a szociális biztonsághoz és a munkához.
Európa támogatja ezt a megközelítést, erőforrásokat biztosítva Egyiptomban a valódi fejlődés előmozdításához: nincs több diktatúra, nincs több szenvedés, nincs több szegénység.
Edward McMillan-Scott
Elnök úr! A kollégák hétfőn egy e-mailt fognak kapni tőlem, amelyben a múlt hétvégi nem hivatalos kairói látogatásom során szerzett tapasztalataimról számolok be. Megtiszteltetés volt számomra, hogy a Parlament demokráciáért és emberi jogokért felelős alelnökeként ott lehettem.
Kasoulides úr említette a fiatalok mostani egyiptomi forradalomban betöltött szerepét. Teljesen igaza van. A fiatalok alapvető szerepet játszottak. Éppen néhány perccel ezelőtt beszéltem az egyik szervezővel, és azt kérdeztem tőle: "Még mindig optimista?”, mire ő azt válaszolta: "Természetesen az vagyok. A dolgok jó irányba haladnak.”
Azonban vannak problémák. A választási menetrend nem jó, az alkotmány reformjára kitűzött idő pedig túl rövid. Sokkal több időre van szükségünk. Ugyan most Egyiptomról beszélünk, azonban ez a folyamat terjedőben van. Olyan ez, mint 1989-ben, és az Európai Uniónak egyedi eljárásokra van szüksége - a tisztelt Ház, a Bizottság, a Tanács, az EKSZ részéről -, és örülök, hogy Cathy Ashton megelőlegezte a demokráciát, azonban ennél többet kell tennünk. Jutalmaznunk kell a demokráciát.
Ahogy azt vasárnap Kairóban is elmondtam - és remélem, hogy ez mások körében is elterjedt - "Nem britként, és nem is európaiként vagyok itt, hanem tiszteletbeli egyiptomiként.” És ezt most is így gondolom.
Francisco José Millán Mon
(ES) Elnök úr! Egyiptomban a Legfelső Katonai Tanács tervei további tisztázásra szorulnak.
Az egyik konkrét kötelezettségvállalás, hogy hat hónapon belül - a szakértők által levezényelt alkotmányos reformot követően - demokratikus választásokat kell tartani. Azt is olvastam azonban, hogy jövő héten új kormány alakul, amelyben állítólag - a brit külügyminiszter szerint - ellenzéki képviselők is helyet kapnak majd.
Gondolom, abban mindannyian egyetértünk, hogy az előre vezető legjobb út mindenféleképpen az, ha van egy átmeneti folyamat, amelyet a lehető legszélesebb körű egyetértés vezérel a választások megtartásáig. Kívánatos lenne továbbá, hogy a szociális partnerek is együttműködjenek annak biztosítása érdekében, hogy ez az átalakulás mentes legyen a nagy feszültségektől.
Hölgyeim és uraim! Az Európai Uniónak támogatnia kell a demokratikus folyamatokat és hozzá kell járulnia ahhoz, hogy ez a folyamat sikeres legyen. Egyiptom kulcsfontosságú ország, és az ottani fejlemények a földközi-tengeri térség és az arab világ egészében éreztetni fogják hatásukat. Ezért örömömre szolgál, hogy Ashton bárónő jövő héten Kairóba látogat.
Egy másik gondolat: a tunéziai és az egyiptomi nép leckét adott nekünk az emberek szabadság iránti vágyából. Remélem, hogy a külügyminiszterek nem fognak erről megfeledkezni, amikor arra kerül sor, hogy Kubáról közös álláspontot alakítsanak ki, amelynek pontosan az a célja, hogy megvalósítsuk a demokratikus átmenetet ebben az országban, és amely a szabadság oltalmazóit védi.
Kader Arif
(FR) Elnök úr, biztos úr! Soha nem lehet elég gyakran elmondani, hogy ami a földközi-tengeri térség déli partvidékén és általánosságban az arab világban történik, az történelmi jelentőségű, különösen azok számára, akik fél évszázaddal azután, hogy elnyerték függetlenségüket a gyarmatosítás felszámolását követően, most egyéni és kollektív szabadságukat vívják ki. Ez történelmi esemény, de váratlan is, mint minden népfelkelés, ahogy ön is mondta. Ez az új helyzet azonban megköveteli tőlünk, hogy teljesen felülvizsgáljuk elképzeléseinket, politikáinkat és kapcsolatainkat ezekkel az országokkal. Javaslatokra van szükség.
Sőt, azt az óvatosságot, amellyel a mai napig e helyzetre reagáltunk, egyszerűen és sajnálatosan a stabilitás iránti megszállottságunk magyarázza, ami alatt azt értem, hogy az "első a biztonság” megközelítést a félelmeink táplálják, amely megközelítés néhány gazdasági érdek - különösen az energiához való hozzáférés - mellett kizárólag a bevándorlás, a terrorizmus és a radikális iszlám elleni küzdelmet helyezte az előtérbe.
Elfogadtuk az önkényuralmi rendszereket, amikor azok egyedüli célja az volt, hogy megerősítsék a félelmeinket. A nép felkelése rámutatott, hogy hibás politikát folytattunk; nincs jogunk ezt tovább folytatni úgy, hogy elemzéseinket ugyanazon félelmekre, vagy ami még rosszabb, ugyanazokra az idegengyűlölettel áthatott hiedelmekre alapozzuk. Ezért azok mellék kell állnunk, akik nagyobb szabadságra és demokráciára vágynak, azokon a helyeken is, amelyek muzulmánok, demokratikusak és világiak is lehetnek. Ezt az üzenetet küldjük.
Georgios Koumoutsakos
(EL) Elnök úr! A tunéziai és egyiptomi felkelések már számos muzulmán országban dominóhatást indítottak el. Az évtizedek óta elnyomás alatt élő társadalmak lázadtak fel követeléseikkel és igényeikkel.
Vigyázat! Még nincs vége. Az egész csak most kezdődik. Új kihívások és új kilátások. A kérdés az, hogy mit tesz most Európa, mit tehet és mit kell tennie. Minden bizonnyal nem azt, amit eddig is tett. Alapvetően távol tartotta magát az eseményektől, anélkül, hogy összefogott és válaszokat adott volna. Mit fog tenni például az új bevándorlási hullámmal? Bizonyára nem azt, amit eddig is tett, amelyből az északi országok részéről hiányzott a déli partnereivel szemben vállalt szolidaritás.
Ezért nekünk és ciprusi, máltai, francia, spanyol és olasz kollégáinknak ezzel kapcsolatban kérdést kell intéznünk a Bizottsághoz. A tágabb szomszédságunkban bekövetkező események meghatározóak az európai külpolitika szempontjából. Sikerrel járunk vagy kudarcot vallunk? Fogytán az idő. Lampedusa a segítségünkért kiált.
Carmen Romero López
(ES) Elnök úr! Én is szeretnék gratulálni Ashton bárónő közelmúltbeli tunéziai látogatásához és jövő heti egyiptomi utazásához.
Ahogy az előttem felszólaló is kérdezte, mit tehet Európa? Nagyon fontos, hogy ezekben a pillanatokban egyértelműen támogatásunkról biztosítsuk ezeket az országokat. Földrajzi és történelmi szempontból Európa a földközi-tengeri térség országainak természetes szövetségese. Ez a megfelelő idő, hogy tudassuk velük, mennyire fontosak számunkra, milyen gyökeres változást hoztak szomszédsági politikánkba, és milyen nagy reményeket fűzünk az egyiptomi és tunéziai fiatalok által megteremtett új földközi-tengeri térséghez, ami végtelen meglepetésünkre szolgált, és amiben nem is hittünk.
Miként más felszólalók is elmondták, most támogatnunk kell ezt az átalakulást. Mindenekelőtt tegyük ezt azáltal, hogy lebontjuk az elnyomó rendszert - ne feledkezzünk meg arról, hogy a diktatúra nem ér véget a diktátor távozásával -, megszüntetjük a szükségállapotot és segítünk a demokráciapárti erőknek, biztosítva, hogy Európa valóban hozzájárulhasson ehhez a folyamathoz, a demokrácia valóban megerősödhessen és új partnerségek születhessenek.
Ami eddig elhangzott az eszközök kiigazításának szükségességéről, az korántsem megalapozatlan. Az igazság az, hogy egy fejezetet lezártunk és most egy újhoz érkeztünk.
Boris Zala
(SK) Elnök úr! A Verhofstadt úr által elmondottakból világosan kitűnik, hogy ez egyiptomi demokratikus ellenzéki erők nem tudtak egységbe tömörülni, amely képviselhetné az utcán harcoló forradalmi erőket. Az egy dolog, hogy megszabadultak egy diktátortól, azonban a demokratikus rendszer bevezetése már egy egészen más kérdés.
Az 1989-es közép-európai forradalmak alapvető jellemzője az volt, hogy azonnal képesek voltak olyan valódi szervezeteket létrehozni, amelyek a demokratikus, világi forradalmi erőket képviselték.
Ezen a téren az Európai Unió számára számos lehetőség nyílik a segítségnyújtásra. Ez talán még annál is fontosabb, hogy pénzügyi és egyéb támogatást nyújtsunk. Ezek egy későbbi szakaszban játszanak majd fontos szerepet.
Ki fog ezen a ponton leülni egy asztalhoz a katonai vezetőkkel és nyíltan tárgyalni velük? Ki fog hitelesen előlépni a választásokon az említett demokratikus erőket képviselve? Ez a probléma még nem oldódott meg, és az Európai Unió ezen a téren nyújthat segítséget. Ha ez sikerül, akkor nem kell majd attól félni, hogy Egyiptom Irán útjára lép, hanem épp ellenkezőleg, biztosak lehetünk abba, hogy Irán fogja az Egyiptom által választott utat követni.
(A felszólaló vállalta, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdése értelmében megválaszol egy kék kártyás kérdést)
Richard Howitt
Elnök úr! Azt szeretném mondani barátomnak, Zala úrnak, hogy nagyon sokat profitálok abból, amit a forradalommal kapcsolatos személyes tapasztalatairól megoszt velünk. Zala úr! E vita során két olyan kérdés merült fel, amellyel kapcsolatban a véleményét szeretném kérni. Ha a külföld nem áll ki a demokrácia mellett, az a forradalmárok számára nem a szélsőségességet segíti elő, ahelyett, hogy inkább akadályozná? Ha a külföld kiáll a demokrácia mellett, akkor azt beavatkozásnak és nem helyénvalónak tekintik? Kíváncsi vagyok a véleményére.
Boris Zala
(SK) Nagyon köszönöm a kérdését. Véleményem szerint jelenleg elegendő tapasztalattal rendelkezünk a diktatórikus rendszerek ellen irányuló forradalmakkal kapcsolatban ahhoz, hogy attól kellene félnünk, hogy tanácsainkkal esetleg beavatkozunk más országok belügyeibe. 1989-ben kétségtelenül tudtuk ezt, és számos külföldi emberrel konzultáltunk. Saját történelmi tapasztalatinkra kell támaszkodnunk. Nagyon sok kérdés van, amellyel kapcsolatban tanácsot nyújthatunk ezeknek az országoknak, és úgy gondolom, ha egy tanács ésszerű, akkor elfogadható.
Laima Liucija Andrikien
Elnök úr! Tekintve, hogy az egyiptomi fejlemények rendkívüli jelentőséggel bírnak az egész régió számára, illetve az EU-nak a világ e részével kialakított kapcsolataira nézve, nagyon fontos, hogy időben kifejezésre jutassuk figyelmünket és érdeklődésünket, valamint proaktív, ne pedig reakciós szerepet vállaljunk.
Amikor egy nemzet - az egyiptomi vagy bármely másik nemzet - egyesül a demokráciához való jogukat követelve, az EU-nak fel kell ajánlania a segítségét ezeknek az embereknek álmaik valóra váltásához.
Figyelembe véve, hogy az alkotmányt felfüggesztették, a parlament feloszlott és az elnöki választásokat az év egy későbbi időpontjára tűzték ki, nagyon fontos ebben az országban biztosítani a szabad és tisztességes választásokat. Az emberek gyakorolni kívánják a sajtószabadsághoz és a véleménynyilvánítási szabadsághoz való jogukat.
Ugyanakkor fennáll a veszélye annak, hogy ha a választásokat a demokrácia mély megalapozása nélkül tartják, akkor valóban előfordulhat, hogy a szélsőségesek fognak győzedelmeskedni.
Zuzana Roithová
(CS) Elnök úr, biztos úr! Határozottan támogatom a főképviselő minden azzal kapcsolatos lépését, hogy segítse Egyiptomot a demokrácia és a jólét további vérontások nélküli megteremtésében. Ez azonban nem jelenti azt, hogy szemet kellene hunynunk a radikális muzulmánok által a kopt keresztények ellen elkövetett erőszakos cselekmények elharapódzása felett. Kapcsolatban állok olyan európai és cseh polgárokkal, akik segítséget nyújtanak a kopt keresztényeknek, de ennek során szó szoros értelemben az életüket kockáztatják. Az Európai Uniónak nyíltan arra kell kérnie az egyiptomi hadsereget, hogy mutasson példát és büntesse meg azokat, akik üldözik a keresztényeket. Ugyanakkor az Európai Uniónak tevékenyen is segítséget kell nyújtania a veszélyben lévő koptoknak, hogy ideiglenesen egy biztonságos országba települhessenek át.
Azt szeretném kérni öntől, hogy tegyen javaslatot arra, hogy a Tanács a 2001/55/EK irányelv alapján kezdeményezze átmeneti védelmi intézkedések bevezetését annak érdekében, hogy megóvják a koptok életét, amíg Egyiptom biztonságosabb otthont nem jelent számukra. Biztos úr, meg tudja ezt csinálni?
Simon Busuttil
(MT) Elnök úr! Az elkövetkezőkben három dologra lesz szükség. Először is, Egyiptom, illetve Tunézia részére az átmeneti időszak alatt azonnal segítséget kell nyújtanunk, hogy a teljes körű és szilárd demokrácia megteremtésén munkálkodhassanak. Másodszor, egy hosszú távú tervre - egy úgynevezett Marshall-tervre - lesz szükség minden olyan ország esetében, amely Tunéziához és Egyiptomhoz hasonlóan a demokrácia útjára kíván lépni. Ily módon megmutathatjuk, hogy készek vagyunk segítő kezet nyújtani azoknak, akik a demokrácia mellett döntenek, és azt is, hogy a demokrácia a siker előfutára.
Végezetül, teljesen felül kell vizsgálnunk a földközi-tengeri térséggel kapcsolatos politikánkat. Meg kell értenünk és be kell látnunk, hogy e politika híján volt az annak megértéséhez szükség látásmódnak, hogy mi történhetett volna az arab országokban, és hogy valójában mi történt.
Ioan Mircea Paşcu
Elnök úr! A legutóbbi alkalommal néhányak közülünk hangot adtak csalódottságuknak a nyilvános - ismétlem, nyilvános - kijelentéseink mérsékelt hangvétele miatt, és hogy nem tettünk semmit a Mubarak lemondását megelőző egyiptomi eseményekkel kapcsolatban. Természetesen Lady Ashton, az ő pozíciójában, két tűz közé szorult, azonban ha azt akarjuk, hogy meghallják az EU hangját, akkor hangosan kell szólnunk.
Visszatérve Egyiptomra, román állampolgárként saját tapasztalataimra támaszkodva úgy gondolom, hogy a valódi nehézségek még csak most kezdődnek. A gondok megoldásától még igen távol, a volt elnök távozása tovább bonyolítja és tovább szaporítja az egyiptomi társadalom előtt álló problémákat. Néhány ilyen probléma, például az, ha a hadsereg nem tesz eleget ígéretének, miszerint szabad választásokat tart egy meghatározott időpontban, vagy felrúgja az Izraellel kötött megállapodást, közvetlenül fog érinteni minket.
Mindazonáltal bátorságot merítek abból, hogy készek vagyunk megpróbálni a helyi hatóságokkal való állandó kapcsolattartás révén megelőzni az ilyen problémákat, illetve beavatkozni a legmegfelelőbb eszközökkel.
Alexandra Thein
(DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Berlinből származom, és az egész világ velünk örült, amikor városunkban ledőlt a fal, és egész Kelet-Európában megnyitották a határokat. Most, Egyiptom esetében túl későn, túl óvatosan és mindenekelőtt túlságosan szenvtelenül reagáltunk. Hol maradt az örömünk? Minden második szavunk a "stabilitás fenntartása” volt. Holott a szabadság a legfontosabb dolog mindenki számára a világon.
Mi, németek különösen tudjuk, miről beszélünk. Egyiptomban nem stabilitás volt, hanem elnyomás. A szabadság és a stabilitás mindig kéz a kézben jár. Ezért nem szabadhatjuk meg az egyiptomiaknak, hogy kit válasszanak meg. Amennyiben a választások tisztességes és demokratikus úton zajlanak, el kell ismernünk az eredményt és nem engedhetjük meg magunknak - ahogy azt korábban Palesztina vagy akár Algéria esetében tettük -, hogy eldöntsük, vajon elismerjük-e vagy sem az általuk megválasztott személyeket. El kell ismernünk a választásukat.
Franziska Katharina Brantner
Elnök úr! Füle úrnak azt szeretném mondani, hogy valóban arra kell összpontosítanunk, hogy ragaszkodjunk a civil kormány felé való átmenethez, és hogy meggyőződjünk arról, hogy a most hatalmon lévő katonai rezsim teljesíti ígéreteit.
Úgy gondolom, hogy ugyan most létrehoztak egy alkotmányozó bizottságot, azonban az egy női taggal sem rendelkezik. Ez igazán sajnálatos, ha figyelembe vesszük, hogy hány nő - fiatal nő - vonult az utcákra, biztosítandó, hogy e demokratikus átalakulás, e forradalom a társadalom egészére kiterjedjen. Ezért támogatnunk kell őket, és - amikor ön és Ashton bárónő odalátogat - követelnünk kell, hogy nőkkel is találkozhassunk: hogy ne csak azokkal találkozzunk, akiket a "szokásos gyanúsítottként” tartanak számon, hanem azokkal is, akik részt vettek a forradalomban, és akiknek a hangját nem hallhattuk olyan gyakran.
Ragaszkodnunk kell ahhoz, hogy minden rabot szabadon bocsássanak, és hogy kivizsgálják az elkövetett erőszakos cselekményeket. Végezetül, úgy gondolom, Ashton bárónőnek igaza van: itt az idő, hogy nagyban gondolkozzunk. Az EU kereskedelméről, a vízumkérdésről és pénzről van szó - és természetesen bátorságról van szó.
Struan Stevenson
Elnök úr! E vita kezdetén a biztos úr azon fiatalok bátorságát méltatta, akik Egyiptomban és Tunéziában az utcákra vonultak és felkelést szítottak.
Hétfőn százezrek vonultak az utcákra Teheránban és más iráni városokban, azonban kegyetlenül elfojtották a lázadásukat. Megsemmisítették őket. Egy fiatal diák meghalt. Másokat megkínoztak és börtönbe vetettek, ahol minden valószínűség szerint ki fogják őket végezni azért, mert megpróbáltak fellázadni a fasiszta rezsim ellen.
Miért nem mondunk semmit a bátorításukra? Miért viselkedünk úgy, mint egy reflektorfénybe került nyuszi, amikor Teheránban a mollákkal kell tárgyalnunk? Miért nem mondunk semmit és miért nem ítéljük el a kegyetlen lelki kínzásokat és az Ashraf táborban tartózkodó 34 000 iráni ellenzéki elleni ostromot? Itt az idő, hogy cselekedjünk és támogatásunkról biztosítsuk az iráni ellenzéket.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Elnök úr! A közelmúltbeli népfelkelések és a Földközi-tenger afrikai partvidékén kirajzolódó minden egyéb veszély komoly aggodalomra ad okot számunkra. Fel kell tárnunk e felkelések okát; ezek a szegénységből, a vallásból, az igazságtalanságból, a korrupcióból vagy talán a demokrácia és a szabadság hiányából fakadnak? Pontosan mit akarnak ezek az emberek, akik az általuk megválasztott rezsim ellen lázadnak, amely az elmúlt 30-40 évben irányította és kormányozta az országot?
Úgy vettem észre, hogy mi itt, a tisztelt Házban azt gondoljuk, hogy mi vagyunk a tökéletes demokrácia megtestesítői. Az első megoldás, amit javasolunk, a pénz. Volt pénzük, azonban néhány agyafúrt ember elverte. Meg kell azonban értenünk, hogy a legfőbb kérdés a geopolitikai instabilitás, a térségben esetlegesen ezzel járó átrendeződések, a nép reakciónak hatása és a majdan létrejövő új egyensúlyi helyzetek.
Štefan Füle
a Bizottság tagja. - Elnök úr! Meg szeretném köszönni a tisztelt képviselőknek értékes hozzászólásaikat és kérdéseiket. Nagyra értékeltem, hogy a mai napon lehetőségem nyílt eszmecserét folytatni önökkel az egyiptomi eseményekről és az ezekre adható legjobb válaszról. Számos építő jellegű hozzászólást és javaslatot hallottam, és továbbítani fogom üzeneteiket a Bizottság alelnökének/a külügyi és biztonságpolitikai főképviselőnek.
Együtt fogjuk megvizsgálni, hogy miként lehet ezeket a kérdéseket a legjobban megoldani, és ezek a prioritáslistánk élén kapnak helyet az Egyiptomnak adandó válaszok kidolgozásánál. Hadd biztosítsam önöket arról, hogy a folyamatban lévő felülvizsgálati eljárás keretében átfogóan fogunk foglalkozni mindkét fontos kérdéssel: először is az érintett országokban szükséges átalakulással és reformokkal, másodsorban pedig a szomszédos térségekben bekövetkező hatalmas és történelmi átalakulás stratégiai mérlegelésével. A tisztelt Ház fontos szerepet játszik ebben.
Az egyiptomi nép bizonyította, hogy képes a saját kezébe venni a jövőjét. Demokráciát és társadalmi-gazdasági reformokat követelnek, és az Európai Uniónak képesnek kell lennie teljes mértékben támogatni a demokratikus reformfolyamatot. Miként már elmondtam, ez még korai szakaszban van, azonban az Európai Uniót teljes körűen mozgósították, hogy képes legyen odafigyelni és válaszolni maga az egyiptomi nép részéről felmerülő igényekre.
Seán Kelly
Elnök úr! Szeretnék gratulálni önnek ahhoz, ahogy a mai napon a catch-the-eye eljárást levezette. Ez volt az első alkalom, hogy előre elhangzott a felszólalók neve, amikor a felszólalók számát korlátozták, így azok a képviselők, akik nem tudtak felszólalni, mehettek a dolgukra. Jómagam nem kértem, hogy részt vehessek a catch-the-eye eljárásban e vita során, azonban nem hagyhattam figyelmen kívül, ahogy ezt intézte, és remélem, a többi elnök is követni fogja ebben.
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Mariya Nedelcheva
Az egyiptomi hatóságok terveket dolgoztak ki országuk alkotmányának felülvizsgálatára. Ezzel egy jogászokból álló csoportot bíztak meg, amelynek 10 napja van a módosítási javaslatok előterjesztésére. Ez nagyon jó hír. Felül kell vizsgálni a legvitatottabb cikkeket, különösen, ami a korlátlan számú elnöki megbízatásokat illeti, az azzal kapcsolatos szigorú feltételeket, hogy ki vehet részt az elnökválasztásokon, a választások megfigyelésének módját és a parlamenti választások utáni korlátozott fellebbezési lehetőségeket. A demokratikus átmenet tehát folyamatban van. Azonban nem az alkotmány felülvizsgálata az egyetlen kérdés, amellyel foglalkozni kell. A gazdasági jólét és a társadalmi kohézió az emberek egyenjogúságának és az ország zavartalan működésének elengedhetetlen feltétele. Az Európai Unió a maga részéről nem teheti meg, hogy csak szemléli ezeket az eseményeket, és nem tesz semmit, amikor ilyen változások történnek. A demokratikus átalakulás üdvözlését követően Ashton bárónőnek felül kell vizsgálnia a partnerségi megállapodásokat, és központi kérdésként a jogállamisággal, az igazságossággal, az emberi jogokkal kell foglalkoznia. Nem engedhető meg, hogy ezek az értékek a feledés homályába merüljenek kapcsolataink stabilizálása ürügyén.
John Attard-Montalto
írásban. - Elengedhetetlen, hogy meghatározzuk az EU szerepét a számos arab országban általánosságban és különösen Egyiptomban bekövetkező felfordulásban. A zűrzavar mindenkit meglepett, és úgy tűnik, hogy semmilyen válságterv nem készült egy ilyen eshetőségre, amely nem kötődik egy adott helyhez, hanem szétterjedt. Az arab világban változásokat előidéző társadalmi-politikai okok nem különböznek azokban az országokban, amelyek most az átmenet időszakában vannak, ami reményeink szerint demokratikus környezetet fog teremteni.
Ashton bárónő kijelentését jegyzőkönyvbe vették, miszerint az EU "demokratikus elhivatottsága”, hogy meghallgassa a változásra áhítozó embereket - és jelenleg egy változó világ tanúi vagyunk, hiszen az arab országokban bekövetkező események világszerte hatással lesznek a politikai, társadalmi és gazdasági kérdésekre. Az egyik különösen fontos kérdés a biztonság és a stabilitás, és nem kétséges, hogy a "demokratikus elhivatottság” azokat az országokat érinti, amelyeket többnyire a jelenleg demokratikus rendszerekkel rendelkező más országok szövetségeseinek tartják. Ezen a pontot nem tudható, hogy hova fog vezetni a demokratikus átmenet folyamata, vagy hogy milyen helyzetbe kerülnek a hagyományos demokráciák és különösen az EU.
