Výsledky neformálneho samitu hláv štátov a predsedov vlád (Lisabon, 18.-19. október 2007) (rozprava)
Predseda
Ďalším bodom programu je vyhlásenie Rady a Komisie o výsledkoch neformálneho samitu hláv štátov a predsedov vlád v Lisabone. Dovoľte, aby som medzi nami srdečne privítal predsedu Rady EÚ a predsedu vlády Portugalska, Josého Sócratesa. Srdečne vás vítam dnes ráno v Európskom parlamente.
Rovnako srdečne vítam aj predsedu Európskej komisie Josého Manuela Durăa Barrosa a ďakujem mu za jeho prácu na európskom samite.
Vážené dámy a páni, pred tým, než začneme rozpravu by som rád - a určite nechcem predbiehať - úprimne poďakoval portugalskému predsedníctvu za obrovské úsilie a za úspech dosiahnutý vo štvrtok okolo jednej popoludní, keď bola schválená Zmluva o Európskej únii a Zmluva o fungovaní Európskej únie.
Je to skvelý výsledok pre Európsku úniu a skvelý výsledok pre náš všetkých. V mene Európskeho parlamentu by som rád povedal, že bez Európskeho parlamentu by sme neboli tam, kde sme dnes. Je to tiež skvelý výsledok pre nás všetkých, pretože Zmluva bola a je hlavnou prioritou Európskeho parlamentu, ktorá nám umožní napredovať a dosiahnuť touto Zmluvou víťazstvo
Ešte raz gratulujem portugalskému predsedníctvu a taktiež Komisii - vidím medzi nami komisárku Wallströmovú, ktorá sa o tento úspech taktiež pričinila spolu s predsedom Komisie - a odovzdávam slovo predsedovi Rady EÚ, Josému Sócratesovi. Srdečne vás vítam v Európskom parlamente.
José Sócrates
Vážený pán predseda, vážený pán predseda komisie, dámy a páni, dovoľte mi, aby som svoje prvé slová venoval spomienke na svojho priateľa. Spomienke na pána poslanca Fausta Correiu, ktorý zomrel pred niekoľkými dňami. Zomrel mladý. Jeho smrť je veľkou stratou nielen pre Európsky parlament, ale aj pre Socialistickú stranu Portugalska.
Fausto Correia bol muž vynikajúcich politických a ľudských kvalít. Všetci ste mali možnosť spoznať ho. Bol inteligentným politikom, otvoreným a vždy odovzdaným vznešeným európskym ideálom. Rád by som však osobitne zdôraznil jeho ľudské kvality - jeho štedrosť, priateľskosť a tolerantnosť. V skutočnosti sú to naše ľudské kvality, ktoré dávajú zmysel nášmu politickému životu.
Jeho úmrtie je pre mňa osobnou stratou, stratou starého priateľa, s ktorým som sa delil o mnohé životné chvíle a ktorý mi bude veľmi chýbať.
Dámy a páni, keď som pred tromi mesiacmi predstavoval plénu program portugalského predsedníctva, jasne som povedal, čo bude hlavnou výzvou a najväčšou prioritou portugalského predsedníctva. Je ňou návrh a dosiahnutie zhody o novej Zmluve, ktorá by ukončila šesťmesačnú stagnáciu inštitucionálnej rozpravy, v ktorej sa Európska únia ocitla.
Dnes preto s veľkým uspokojením stojím pred týmto Parlamentom, aby som predstavil dohodu, ktorú 18. októbra dosiahla medzivládna konferencia. Táto dohoda bola základom novej Lisabonskej zmluvy. Zmluva bude podpísaná 13. decembra v meste, ktorého meno bude niesť.
Portugalské predsedníctvo začalo s úlohou pretvoriť mandát, ktorý sme zdedili od nemeckého predsedníctva a ktorý bol, ako som uviedol už v minulosti, príkladne jasný a presný. Musel však byť pretvorený na novú Zmluvu. Toto bolo naším cieľom.
Dohoda, ktorú sme dosiahli, potvrdzuje, že spôsob a časový harmonogram, ktorý sme si stanovili na začiatku nášho predsedníctva, boli správne. Bolo potrebné - ako som uviedol na začiatku predsedníctva - aby sme čo najlepšie využili júnovú Radu a snažili sa dokončiť Zmluvu nie v decembri, ako to mnohí predpovedali, ale v októbri na neformálnom zasadnutí Rady a mali sme pravdu.
Pravdou je, že posledná medzivládna konferencia bola najrýchlejšou konferenciou zaoberajúcou sa revíziou zmluvy v histórii Európskej únie. Začali sme 23. júla a skončili 18. októbra.
Keď sa dopíše história tejto Zmluvy, bude nám jasnejšia dôležitosť politického rozhodnutia, na základe ktorého sme si úlohu, ktorú sme mohli splniť skôr, nenechali až na koniec roka. Európa potrebovala rýchlu dohodu a skutočne ju aj dosiahla. Európa potrebovala znak dôvery a dostala ho. Európa sa potrebovala postaviť čelom k budúcnosti a to aj urobila.
Pracovali sme rýchlo spolu so všetkými členskými štátmi, ktoré bez výnimky preukázali konštruktívneho ducha a vôľu prekonať zostávajúce prekážky. To nám umožnilo predstaviť plný text Zmluvy už 3. októbra a priblížilo nás oveľa viac k nášmu cieľu.
Otázok, ktoré ostali na riešenie na samite v Lisabone, bolo len niekoľko, aj keď boli samozrejme politicky citlivé. V tejto súvislosti bolo našou stratégiou dosiahnuť dohodu na prvom dni samitu. Zdalo sa nám to nielen možné, ale aj vysoko žiaduce, keďže by to vyslalo Európe silný signál. Signál, že EÚ je schopná urobiť rýchle rozhodnutia, a to aj rozhodnutia, ktoré všetci považujú za zložité. Navyše, bolo veľmi dôležité, aby sme tieto inštitucionálne otázky vyriešili počas prvého dňa neformálnej Rady a na druhý deň, hneď po tomto rozhodnutí diskutovali o globalizácii a o tom, ako by mala Európa riešiť globálne otázky.
V Lisabone preto bolo možné dosiahnuť dohodu o otázkach, ktoré nám umožnili finalizovať dohodu o Zmluve. Ide najmä o nasledujúce otázky:
V otázke kompromisu z Ioanniny bolo dosiahnuté riešenie na dvoch úrovniach:
vyhlásenie o systéme rozhodovania v Rade prostredníctvom kvalifikovanej väčšiny, ktoré objasňuje súčasný ioanninský ochranný mechanizmus;
a protokol, ktorý určuje, akým spôsobom sa tento mechanizmus konsenzu v Európskej rade môže zmeniť alebo zrušiť. Ako som mal možnosť uviesť už pred tým, kompromis z Ioanniny podľa dohody na poslednej Rade vyžadoval, aby táto klauzula bola stanovená zákonom, ale aby nebola obsiahnutá v Zmluve. Riešenie, ktoré sme prijali, teda vyhlásenie a protokol zaručujúci, že rozhodnutie o Ioanninskej otázke môže byť zmenené len prostredníctvom konsenzu, sa nám zdalo byť najbližšie duchu poslednej dohody.
Týmto sme poskytli záruky vzhľadom na kompromis z Ioanniny bez porušenia integrity procesu rozhodovania kvalifikovanou väčšinou.
Taktiež existovala potreba vyriešiť politickú otázku vzhľadom na počet generálnych advokátov na Súdnom dvore. Bolo dohodnuté vyhlásenie v tom zmysle, že Rada schváli akúkoľvek žiadosť Súdneho dvora o zvýšenie počtu generálnych advokátov o troch (teda jedenásť miesto osem). V tomto prípade bude mať Poľsko stáleho generálneho advokáta a nebude sa ďalej podieľať na rotačnom systéme, kým existujúci rotačný systém bude spočívať v rotácii piatich generálnych advokátov namiesto súčasných troch.
Čo sa týka vymenovania vysokého predstaviteľa Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku, dohodli sme sa na vyhlásení v tom zmysle, že Európsky parlament by sa mal podieľať na procese menovania aj v prvej fáze, od januára 2009, prostredníctvom primeraných kontaktov.
Konferencia taktiež schválila vyhlásenie o delimitácii kompetencií medzi Úniou a členskými štátmi tak, ako to určujú Zmluvy.
Na záver spomeniem otázku zloženia Európskeho parlamentu. Ako viete, článok 9a Zmluvy o Európskej únii bol zmenený a doplnený tak, že počet poslancov neprekročí sedemstopäťdesiat plus predseda, takže 751, pričom sa bude zachovávať degresívna proporcionalita.
K zmene a doplneniu boli pripojené dve vyhlásenia:
podľa prvého získa Taliansko jeden ďalší mandát v Európskom parlamente;
a druhé vyhlásenie zaručuje, že Európska rada bude vyjadrovať svoj politický súhlas so zložením Európskeho parlamentu na základe návrhu od samotného Parlamentu.
Rada preto akceptovala kritériá navrhnuté Parlamentom a navrhla to, čo sa považuje za prijateľnú úpravu s tým, že súčasný rámec sa zmení v období 2009 - 2014.
Okrem otázok, ktoré som spomínal, bolo cieľom portugalského predsedníctva zabudovať do Zmluvy aj tie pravidlá a klauzuly o výnimkách, ktoré boli v mandáte, pričom samozrejme rešpektovalo pozície tých členských štátov, ktoré ich chceli získať, ale taktiež bralo ohľad na to, aby sme sa vyhli odklonu od procesu rozhodovania v rámci Spoločenstva a neohrozili celkovú súdržnosť Zmluvy.
Máme teda novú Zmluvu. Je to nová Zmluva a je to dobrá Zmluva. Zmluva, ktorá rieši krízu minulosti a stavia Európu do pozície, v ktorej môže obrátiť svoj pohľad do budúcnosti. Zmluva obsahuje mnoho výrazných zlepšení a aspoň niektoré z nich by som rád popísal, ak môžem.
Táto Zmluva prijíma, bez zmeny, rozšírenie účasti Európskeho parlamentu na legislatívnom procese, ako aj inovácie rozpočtového postupu, čím sa zvyšuje demokratická legitimita Únie;
Zmluva zlepšuje rozhodovací proces a to konkrétne prostredníctvom rozšírenia hlasovania kvalifikovanou väčšinou v oblastiach slobody, bezpečnosti a spravodlivosti;
V oblasti slobody, bezpečnosti a spravodlivosti táto Zmluva zakotvuje potrebný právny základ pre prijatie efektívnejšej prisťahovaleckej a azylovej politiky, ako aj policajnej a súdnej spolupráce v boji proti terorizmu a organizovanému zločinu, čím posilňuje bezpečnosť našich občanov.
Táto Zmluva jasne popisuje oblasti, v ktorých členské štáty odovzdali svoje právomoci Európskej únii;
Táto Zmluva posilňuje dozornú úlohu národných parlamentov.
Avšak medzi mnohými zlepšeniami obsiahnutými v Zmluve je jeden bod, ktorý by som chcel osobitne zdôrazniť: Táto Zmluva dáva explicitne právnu záväznosť Charte základných práv, ktorú by mali vyhlásiť tri inštitúcie Európskej únie 12. decembra.
Okrem toho je dôležité pristúpenie Európskej únie k Európskemu dohovoru o ľudských právach a skutočnosť, že bolo nájdené riešenie otázky právneho rámca európskeho občianstva, ako požadovali dokonca aj predstavitelia Európskeho parlamentu.
Čo sa týka vonkajších vzťahov nový inštitucionálny rámec vytvorený Zmluvou - konkrétne vytvorenie postu vysokého predstaviteľa a podpredsedu Európskej komisie pre zahraničné veci - je odrazom ambícií Európy v oblasti zahraničnej politiky, ktorý Európe umožní hrať výraznejšiu úlohu na medzinárodnej scéne a dá jej prostriedky na účinnejšiu spoluprácu s našimi partnermi.
Vážené dámy a páni, rokovania boli tvrdé a náročné, ale Európa uspela. Európa uspela a dosiahla zásadný cieľ mať Zmluvu, ktorá potvrdzuje európske hodnoty a posilňuje pozíciu Európy ako globálneho ekonomického hráča, ako aj cieľ mať účinnejšie inštitucionálne podmienky, ktoré Európe umožnia plniť svoju úlohu.
Európa sa vďaka tomuto samitu stala silnejšou. Silnejšou čeliť globálnym otázkam. Silnejšou prevziať svoju úlohu vo svete. Silnejšou, pretože vyslala signál dôvery nášmu hospodárstvu a európskym občanom.
Lisabonská zmluva teraz ukazuje, že Európa je pripravená, sebavedomá a sebaistá. Lisabonská zmluva Európu znovu pripravila na novú éru.
Dovoľte mi poďakovať Európskemu parlamentu a jeho predsedovi, Hansovi-Gertovi Pötteringovi ako aj jeho zástupcom na medzivládnej konferencii - Elmarovi Brokovi (PPE-DE), Enriquovi Barón-Crespovi (PSE) a Andrewovi Duffovi (ALDE). V mene portugalského predsedníctva by som vám všetkým rád poďakoval za vašu vynikajúcu spoluprácu, vaše konštruktívne návrhy, ale najmä za vašu neustálu snahu smerom tomu, aby Európa dosiahla dohodu a aby ju dosiahla rýchlo.
(hlasný potlesk)
Rád by som tiež poďakoval Európskej komisii, najmä predsedovi Európskej komisie, ktorému je predsedníctvo nesmierne zaviazané za cennú pomoc, ktorú nám poskytoval počas uplynulých mesiacov pri dovedení rokovaní do úspešného konca. Veľmi pekne vám ďakujem, pán predseda.
(potlesk)
Musím však taktiež vyjadriť svoju hlbokú vďačnosť generálnemu sekretariátu Rady, najmä právnemu oddeleniu a jeho generálnemu riaditeľovi, Jeanovi-Claudovi Pirisovi. V mene predsedníctva im chcem poďakovať za tvrdú prácu, odbornosť a obetavosť. Odviedli absolútne skvelú prácu.
Rád by som tiež poďakoval všetkým predstaviteľom členských štátov, ktorí sa na rôznej úrovni podieľali na medzivládnej konferencii. Predsedníctvo nikdy nezabudne na ducha spolupráce, oddanosti a otvorenosti, ktoré všetci prejavovali pri hľadaní najlepších riešení.
Dámy a páni, dovoľte mi teraz jedno veľmi osobné poďakovanie. Rád by so poďakoval ministrovi zahraničných vecí, ktorý sedí vedľa mňa, Luísovi Amadovi, ministrovi Lobovi Antunesovi, a všetkým portugalským diplomatom, ktorí odviedli tú najlepšiu prácu a zaistili tak, že toto obdobie bude hodnotené ako jedno z výrazných úspechov predsedníctiev EÚ.
Dámy a páni, keďže sme splnili cieľ uzavretia Lisabonskej zmluvy, hlavy štátov alebo vlád mohli venovať dopoludnie druhého dňa diskusii o vonkajšej dimenzii lisabonskej agendy a tomu, ako by mala Európa reagovať na výzvy globalizácie. Bola to vynikajúca diskusia, v rámci ktorej odznel aj dôležitý príspevok od predsedu Európskeho parlamentu. Bola to tiež diskusia o budúcnosti.
Predseda Európskej komisie predniesol dôležitý príspevok k diskusii založenej na oznámení "Európsky záujem: uspieť vo veku globalizácie." Tento dokument hlavy štátov a vlád veľmi ocenili.
Hlavnými bodmi diskusie boli finančné trhy vo svetle nedávnej krízy a klimatické zmeny s ohľadom na konferenciu na Bali.
Z rôznych záverov, ktoré sme v diskusii dosiahli, by som rád zdôraznil jeden: myšlienku, ktorá v diskusii z piatkového rána prevládala, a to, že Európa je v súčasnosti dobre pripravená a v niektorých oblastiach dokonca povinná viesť proces globalizácie. Ide napríklad o oblasti recipročného otvorenia trhov, zlepšenia environmentálnych, sociálnych, finančných štandardov a štandardov v oblasti duševného vlastníctva, alebo v oblasti posilnenia strategickej spolupráce s našimi medzinárodnými partnermi.
Dámy a páni, pred tým než skončím, dovoľte mi povedať ešte jednu vec. Je pravdou, že 18. október skončil dohodou o Lisabonskej zmluve, ale tento deň začal aj ďalšou dôležitou dohodou, o ktorej by som vám rád povedal. Ide o dohodu medzi európskymi sociálnymi partnermi o nových výzvach pre trh práce. Bola to tiež veľmi dôležitá dohoda. Touto dohodou sociálni partneri dali príklad konštruktívnej účasti, zodpovednosti a sociálneho dialógu. Je to dobrý príklad rešpektovania potreby dialógu, potreby reformy v globalizovanom a neustále sa meniacom svete.
Dámy a páni, dovoľte mi jednu osobnú poznámku na záver. V politickom živote je ojedinelé mať možnosť slúžiť svojej krajine a slúžiť Európe v zlomových chvíľach. Som poctený, že som mal túto možnosť. Rád by som vám všetkým zo srdca poďakoval za podporu všetkých strán, ktorú som v tomto Parlamente vždy mal.
Naša práca sa však nekončí. Máme toho veľa pred sebou. Za seba by som vás rád uistil, že predsedníctvo bude pracovať s rovnakým zanietením, energiou a presvedčením, s ktorým sme začali a budeme pracovať pre silnejšiu Európu a lepší svet.
(hlasný potlesk)
Predseda
Veľmi pekne ďakujem, pán úradujúci predseda Rady EÚ za vašu prácu.
Dámy a páni, počuli ste o zložení Európskeho parlamentu, ale pán úradujúci predseda Rady nehovoril o hlasovacích práva predsedu Európskeho parlamentu. Preto by som rád znovu zdôraznil, že to nebolo ani o Európskej rade. Predseda Európskeho parlamentu bude, ak s tým bude súhlasiť, samozrejme využívať svoje práva. Nikto mu to nemôže zobrať a Európska rada mu to taktiež nezobrala. Rád by som to tu uviedol do záznamu.
Teraz by som rád požiadal predsedu Európskej komisie, Josého Manuela Durăa Barrosa, aby bol taký láskavý a predniesol svoj príhovor.
José Manuel Barroso
predseda Komisie. - (PT) Vážený pán predsedajúci, vážený úradujúci predseda Európskej rady, lisabonský samit bol samitom Európy zjednotenej v solidarite. EÚ uzavrela obdobie šiestich rokov diskusií o inštitucionálnych otázkach a rozdelení, ktoré z týchto diskusií vyplývali. Dosiahli sme dohodu o Lisabonskej zmluve.
Po prvé, rád by som vzdal poctu práci portugalského predsedníctva a najmä rozhodnému vedeniu premiéra Josého Sócratesa. Rád by som tiež zložil poklonu celému jeho tímu, ktorého schopnosti a zanietenie som mal možnosť takmer každodenne sledovať. Je tiež správne oceniť pozoruhodnú prácu nemeckého predsedníctva, najmä kancelárky Angely Merkelovej, ktorej sa podarilo definovať mandát, jasný a presný mandát, ktorý bol základom medzivládnej konferencie. Je však tiež pravdou, že bez odhodlania a schopností portugalského predsedníctva by sme teraz neoslavovali skutočnosť, že bol mandát pretvorený do Zmluvy.
Dovoľte mi povedať, že dátum podpisu Zmluvy 13. decembra v Lisabone v kláštore Jeronimo, má osobitný význam. Ide presne o to miesto, kde bola podpísaná zmluva o pristúpení Portugalska do Európskeho spoločenstva. Dvadsať rokov po pristúpení Portugalska do Európskeho spoločenstva sa ukazuje, že Portugalsko splatilo Európe všetko, čo preňho Európa urobila tým, že jej pomohlo prekonať túto slepú uličku.
Vážený pán premiér, Portugalsko má všetky dôvody byť hrdé na prácu, ktorú portugalské predsedníctvo urobilo pri uzavretí Lisabonskej zmluvy.
predseda Komisie. - Dovoľte mi tiež poďakovať Európskemu parlamentu za jeho podporu počas medzivládnej konferencie. Počas tohto procesu prejavil Európsky parlament silnú politickú vôľu vyriešiť inštitucionálne otázky a bol odhodlaný posilniť európsku demokraciu.
Chcel by som osobitne vyjadriť poctu pánovi predsedovi Pötteringovi a delegácii Európskeho parlamentu - pánovi Brokovi, pánovi Barón-Crespovi a pánovi Duffovi - a poďakovať im za ich konštruktívny vzťah ku Komisii. Bola to skutočne výnimočná spolupráca a myslím, že obe strany prispeli k veľmi dôležitým pokrokom dosiahnutým v novej Zmluve, najmä v otázke občianstva.
Lisabonská zmluva je prvou zmluvou rozšírenej Únie. Je to prvýkrát v histórii európskej integrácie, kedy štáty, ktoré rozdeľovala totalitná opona, spolu rokovaniami dosiahli dohodu o spoločnej európskej Zmluve.
Je vhodné, aby sme si dnes pripomenuli Berlínsku deklaráciu, ktorá bola nielen oslavou 50. výročia Rímskej zmluvy, ale tiež oslavou vytvorenia slobodnej a znovuzjednotenej Európy.
Dovoľte mi pripomenúť niektoré predpovede, ktoré sme počuli počas uplynulých dvoch rokoch. V roku 2005 po dvoch neúspešných referendách sme počuli, že Európska únia zložená z 25 alebo 27 štátov sa nikdy nedohodne na Zmluve bez ohľadu na jej obsah. Podľa niektorých skeptikov bolo v Únii príliš veľa rôznych národných záujmov na to, aby bolo možné dosiahnuť dohodu.
V roku 2007 kritici hovorili, že členské štáty sa nikdy nedohodnú na mandáte. Hovorili tiež, že mandát z júnovej Európskej rady nebude nikdy dodržaný.
Na svojej ceste do Lisabonu minulý týždeň som počul niektorých kritikov hovoriť, že bude veľmi ťažké, ak nie nemožné, dosiahnuť dohodu a že delegácie si dokonca zarezervovali hotely do nedele rána v očakávaní, že si možno budú môcť užiť pekného počasia v Lisabone a v Portugalsku.
Skutočnosťou je, že 27 členských štátov dosiahlo konsenzus, dodržalo mandát a dohodlo sa na Zmluve - a to všetko vo štvrtok večer po večeri.
Úspech Lisabonu nám hovorí, že Európska únia je v skutočnosti pevnejšia než vyzerá a má silnú schopnosť zotaviť sa z neúspechov. Som hrdý, že môžem povedať, že Európska únia žije a plní svoje ciele.
Komisia je spokojná s výsledkami medzivládnej konferencie. Dve nemenné podmienky stanovené Komisiou boli plne dodržané. Na jednej strane Lisabonská zmluva jednoznačne pomohla prekonať súčasné status quo. Vždy som hovoril, že Komisia nemôže prijať menej ambiciózne riešenie ako Zmluva z Nice. V skutočnosti sme chceli dosiahnuť čo najväčší možný pokrok.
Na druhej strane tvrdo sme bojovali za to, aby kompetencie Komisie ostali nedotknuté a aby sme udržali metódu Spoločenstva ako základ Európskej únie. Vyskytli sa, buďme úprimní, pokusy znížiť či oslabiť kompetencie Komisie. Chcem k tejto veci zaujať jasné stanovisko: bez silných európskych inštitúcií by neexistovala európska integrácia a som presvedčený, že táto Zmluva európske inštitúcie posilní a nie oslabí. Ak totiž chceme, aby mala Európska únia vyššiu schopnosť konať, potrebujeme silné, efektívne a zodpovedné európske inštitúcie.
Lisabonská zmluva posilní demokratický charakter Európskej únie. Po prvé, vďaka úsiliu Európskeho parlamentu máme v súčasnosti jasnú definíciu obsahu európskeho občianstva.
Po druhé, reformná zmluva dáva právnu účinnosť Charte základných práv, ktorá bude základom systému kontrolných postupov v našej Únii práva. Spolu s pánom predsedom Pötteringom a premiérom Sócratesom vyhlásime Chartu v Európskom parlamente ešte pred samotným podpisom reformnej zmluvy. Týmto spôsobom tu v Štrasburgu náležite oceníme vážnosť a dôstojnosť Charty.
Po tretie, Európsky parlament bude mať v rámci legislatívneho procesu Únie väčšiu úlohu.
Štvrtým demokratickým pokrokom zavedeným reformnou zmluvou sú práva národných parlamentov, ktoré posilnia zásady zodpovednosti a subsidiarity.
Hlavnou črtou demokratickej povahy Únie však zostáva Európsky parlament. Jednou z vecí, ktoré si najviac cením, keď som tu v Štrasburgu, je počúvať mnohých politických predstaviteľov a osobností z celého sveta, ako k tomuto plénu hovoria o svojich demokratických cieľoch a svojej viere v slobodu a individuálne práva. To je skutočne jedným z poslaní Európskeho parlamentu - byť parlamentom pre hlasy slobody z celého sveta. Je to niečo, na čo by mali byť všetci Európania hrdí. Keď tieto hlasy počujete, uvedomujete si tiež, čo sme v Európe dosiahli, pretože v minulosti ľudia v uliciach európskych miest rovnako pochodovali za rovnaké demokratické práva. Mali by sme byť skutočne hrdí na to, že žijeme na kontinente, kde sa vďaka Európskej únii môžeme tešiť základným právam a kde spoločne vyjadríme svoj súhlas s reformnou zmluvou a Chartou základných práv.
Pred Európskou úniou stoja mnohé výzvy, vnútorné aj vonkajšie. Naši občania očakávajú výsledky. Lisabonská zmluva bude novou stránkou našej histórie, ktorá preukáže našu schopnosť dosahovať výsledky a posilní našu schopnosť konať. Zmluva zavedie podstatné vylepšenia v oblasti spravodlivosti a vnútorných vecí.
Reformná zmluva taktiež posilní súdržnosť Európskej únie v zahraničných veciach. Osobne som prikladal najvyššiu dôležitosť jednej z najvýznamnejších inovácií tejto Zmluvy, ktorou je práve vytvorenie postu Vysokého predstaviteľa Európskej únie pre zahraničné veci, ktorý bude súčasne podpredsedom Komisie.
Je to pre Európsku úniu skvelá príležitosť postupovať vo svete súdržným a jednotným spôsobom. Naša vnútorná prosperita, naša sloboda a naša bezpečnosť závisia od schopnosti Európskej únie konať rozhodným spôsobom na globálnej úrovni.
Vďaka reformnej zmluve bude mať Európa podmienky a nástroje, ktoré jej umožnia globalizáciu ovplyvňovať a nie pred ňou utekať. Nemali by sme túto možnosť premeškať.
Viem, že niektorí oddaní Európania nie sú spokojní s množstvom rozhodnutí o neúčasti. Komisia a ja osobne by sme samozrejme boli radšej, keby sme sa boli vyhli klauzulám o neúčasti a osobitným ustanoveniam. Rozmanitosť je však hlavnou charakteristikou Európskej únie, čo si niekedy vyžaduje politické a inštitucionálne kompromisy. Som radšej za špecifické klauzuly o neúčasti, než za to, že by sme mali oklieštiť celkovú úroveň našich ambícií týkajúcich sa našej Zmluvy a našej Európy.
Hlavné je, že napriek svojej rozmanitosti ostávame zjednotení v základných cieľoch, základných hodnotách a zásadách. Čaká nás množstvo úloh: hospodárske reformy, rast a pracovné miesta, posilnenie sociálnej súdržnosti, naše ciele v oblasti inovácií, naše návrhy v oblasti energie a klimatických zmien, náš program pre spravodlivosť, slobodu a bezpečnosť. Musíme sa snažiť dokázať, že sa donekonečna nezaoberáme len inštitucionálnymi otázkami a že riešime skutočné problémy, ktoré trápia Európu.
Aj naši sociálni partneri dali hneď v prvý deň nášho samitu výborný signál, keď sa na európskej úrovni dohodli na analýze trhu práce v Európe a vo všeobecnosti privítali koncept flexiistoty. Ukázali tak, že sa s nami chcú podieľať na proaktívnom prístupe ku globalizácii.
Čo sa týka Lisabonu, dosiahli sme pokrok aj na druhom dni nášho samitu. Diskutovali sme o veľkej výzve pre Európsku úniu v 21. storočí, ktorou je presadzovať európske záujmy vo veku globalizácie.
Naša diskusia bola prirodzeným doplnkom uzavretia reformnej zmluvy. Odkaz bol jasný: uzatvorili sme rokovania o inštitúciách, preto by sme ich mali nechať za nami a mali by sme čeliť skutočným otázkam, ktoré trápia našich občanov a v ktorých chcú vidieť dosahovanie konkrétnych výsledkov.
Mali sme veľmi pozitívnu diskusiu. Dokument, ktorý predstavila Komisia a ktorý je postavený na myšlienke európskeho záujmu, bol plne podporený a bolo prijaté rozhodnutie pracovať na vyhlásení o globalizácii pre decembrový samit Európskej rady, ktorým by sme ukázali, že riešenie otázok globalizácie je myšlienkou, ktorá sa vinie väčšinou aktivít Európskej únie v súčasnosti.
Hlavy štátov a vlád prijali koncept piatej slobody: slobody pohybu výskumníkov a myšlienok, ktorá by mala byť základom našej reakcie na výzvy globalizácie. Je to veľmi dôležité, keďže práve vedieme zásadné diskusie o programe Galileo a pripravujeme sa na zriadenie Európskeho technologického inštitútu.
Úprimne oceňujem ducha, v ktorom sa niesla táto rozprava. Bolo jasné, že potrebujeme posilniť vonkajší rozmer lisabonskej stratégie pre hospodársky rast a zamestnanosť. Bolo jasné, že bez ďalšej snahy členských štátov v oblastiach vzdelávania, inovácií, výskumu a technológií sa nám nepodarí uspieť. Myslím, že je spravodlivé povedať, že všetky členské štáty uznávajú potrebu postupu na európskej úrovni a skutočnosť, že na európskej úrovni potrebujeme viac konkrétnych činov, ak chceme vo veku globalizácie uspieť.
Táto Komisia celý čas presadzovala dôležitosť inštitucionálnej reformy, potrebujeme však spoločne dosahovať výsledky. Komisia v rokoch 2005 aj 2006 hovorila, že duálny prístup je správnou cestou na prekonanie patovej situácie v inštitucionálnej oblasti.
V Lisabone sme dosiahli strategický cieľ: dohodli sme sa na reformnej zmluve. Teraz je nesmierne dôležité dosiahnuť ďalší cieľ, ktorým je ratifikácia Lisabonskej zmluvy pred európskymi voľbami v roku 2009. Som presvedčený, že v Európe existuje nová politická dôvera. Výsledky posledných prieskumov verejnej mienky ukázali najvyššiu podporu Európskej únie od roku 1994. Politická klíma sa preto vyvíja správnym smerom vpred.
Medzivládna konferencia a neformálne zasadnutie Rady o lisabonskej stratégii ukázali, že keď európske inštitúcie a členské štáty spolupracujú, sme schopní vyriešiť aj tie zdanlivo najzložitejšie a najnáročnejšie problémy. Je mojím želaním, aby duch Lisabonu, ktorý nám priniesol konsenzus o Zmluve o EÚ motivoval Európsku úniu k úspešnému ratifikačnému procesu v budúcom roku. Potrebujeme silnú Európsku úniu, ktorá prináša výsledky pre svojich občanov.
Predseda
Veľmi pekne vám ďakujem, pán predseda komisie.
Joseph Daul
v mene skupiny PPE-DE. - (FR) Vážený pán predsedajúci, vážený pán úradujúci predseda Rady, vážený pán predseda Komisie, dámy a páni, chcel by som predovšetkým vyjadriť svoju osobnú spokojnosť a spokojnosť svojej skupiny. Spokojnosť z výsledku, ktorý sme dosiahli minulý štvrtok v Lisabone a spokojnosť z cesty, na ktorú sa vydala Angela Merkelová a pán Sócrates v nej ďalej pokračuje.
Európa sa vybavila inštitucionálnymi nástrojmi potrebnými na svoje fungovanie a tým získala nástroje na riešenie hlavných výziev 21. storočia. Bolo to naším želaním. Z tohto dôvodu sme tento text podporovali od začiatku jeho príprav, hoci ako viete, mnohí z nás by uprednostnili ešte ambicióznejší text. Táto Zmluva vyvoláva kritiku rôznych strán. Osobne vítam dohodu, ktorá sa dosiahla v Lisabone, keďže predznačuje začiatok novej európskej dynamiky.
Zjednodušená Zmluva, reforma alebo reformovaná zmluva, úprava alebo upravená zmluva - na mene nezáleží. Na čom záleží nie je samotná škatuľka, ale to, čo je v nej. Táto Zmluva bude oficiálne podpísaná v Lisabone 13. decembra. To je skvelý dátum. Číslo 13 mi vždy prinášalo šťastie. Pozrite sa na dátum môjho narodenia: narodil som sa 13-teho, takže ide o naozaj výborný dátum. Pred európskymi voľbami v roku 2009 musia Zmluvu ratifikovať členské štáty. Niektorí už oznámili, že tento proces sa začne deň po podpise v Lisabone a ja som tým potešený.
Rád by som povedal hlavám štátov a vlád Európskej únie, že je dôležité, aby sa táto Zmluva stala základom európskeho projektu založeného na skutočnom členstve jeho občanov. Inštitúcie EÚ a členských štátov sa musia snažiť dosiahnuť tento cieľ prostredníctvom vysvetľovania, vysvetľovania a ešte raz vysvetľovania. Čo to znamená? Znamená to dať obsah ustanoveniam Zmluvy, ktoré ovplyvnia demokratický život Únie. Iniciatíva občanov a účasť národných parlamentov znamenajú, že bude potrebné poskytovať informácie o obsahu Charty základných práv, ktorá zakotvuje najdôležitejšie práva európskych občanov.
Znamená to tiež, že je potrebné poskytovať lepšie informácie našim občanom o tom, kto sú ich zvolení zástupcovia v tomto Parlamente - ktorých počet v roku 2009 dosiahne 751 - a o tom, čo robia. Znamená to vysvetľovať, ako postup hlasovania kvalifikovanou väčšinou, ktorý sa stane pravidlom, Európe umožní konať v nových oblastiach, akými sú súdna a policajná spolupráca, ochrana životného prostredia, hospodárska politika a prisťahovalecká politika. Znamená to tiež vysvetľovať našim partnerom na medzinárodnej úrovni, že vysoký predstaviteľ Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku, ktorý bude od 1. januára 2009 zároveň podpredsedom Európskej komisie, bude spolu s predsedom Rady primárnym kontaktom, ktorý bude zvolený na dva a pol roka a bude napomáhať súdržnosť a konsenzus v Európskej únii, aby mohla konečne vystupovať jednotne.
Ak Lisabonská zmluva sľubuje, že Európska únia bude demokratickejšia, transparentnejšia, efektívnejšia a schopnejšia konať na medzinárodnej úrovni ako jeden politický celok, musí to vysvetliť predovšetkým svojim občanom.
Vďaka tejto Zmluve bude Európa schopná prejsť od diskusií k činom. Bude schopná začať ďalekosiahle a potrebné reformy na účinný boj so zločinom a hrozbami terorizmu. Bude tiež schopná potvrdiť svoju úlohu globálneho lídra v boji proti klimatickým zmenám.
Dámy a páni, keď s našimi medzinárodnými partnermi hovoríme o takých dôležitých otázkach, nemôžeme sa ďalej zamotávať v neproduktívnych sporoch. Cesta, ktorá sa začala v Berlíne, prešla cez Lisabon a bude pokračovať ďalej Ľubľanou a Parížom, vedie správnym smerom, pretože konečne vytvára základ pre konzistentné európske politiky; politiky, ktoré by sa mali zameriavať predovšetkým na ochranu, blahobyt a prosperitu našich občanov, ktorí od Európy očakávajú viac, ako ukázali naši poľskí priatelia, ktorí v hlasovaní jednotne vyjadrili tento svoj názor. Naplňme ich očakávania a očakávania mnohých ďalších.
Martin Schulz
v mene skupiny PSE. - (DE) Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, dovoľte mi začať poďakovaním pánovi Sócratesovi a pánovi Amadovi. Mali veľmi ťažkú, skutočne veľmi ťažkú úlohu. V mene skupiny socialistov v Európskom parlamente by som im rád povedal, že svoju úlohu splnili naozaj vynikajúco. Gratulujem, pán premiér.
(potlesk)
Európa čelí zásadným výzvam, ktoré sa netýkajú len budúcnosti, ale prejavujú sa už mnoho rokov. Už roky diskutujeme o tých istých problémoch. Priepasť medzi bohatými a chudobnými je čoraz väčšia a väčšia - v rámci Európskej únie a vo svete, medzi naším svetadielom a ostatnými. Sociálna nespravodlivosť doma a sociálna nespravodlivosť vo svete je jednou z hlavných výziev EÚ. Štáty, ktoré sú členmi Organizácie spojených národov a sú ostrovnými štátmi, už roky žiadajú OSN o pomoc. Niektoré z týchto štátov vedia, že keď budú klimatické zmeny pokračovať týmto tempom a keď sa zdvihne hladina morí, v blízkej budúcnosti prestanú existovať. Klimatické zmeny nie sú len teóriou, ale sú niečím praktickým, čo si vyžaduje okamžitú reakciu Európskej únie.
Týmto výzvam dnes čelíme. V rámci Predsedníctva ste sa oprávnene venovali jednej z týchto výziev: a to problémom afrického kontinentu. Ako veľmi bohatí Európania sa nemôžeme len prizerať, ako tento kontinent umiera, či už z dôvodu občianskych vojen alebo epidémie AIDS. Portugalské predsedníctvo preto urobilo správne rozhodnutie, keď sa na Afriku zameralo. Dámy a páni, žiada sa od nás ako Európanov, ako štáty a ako Parlament, aby sme tejto otázke čelili. Nejde pritom o novú požiadavku, ale o požiadavku, ktorá je na stole už mnoho rokov. Od roku 2001 sa však Európska únia zaoberala najmä sama sebou, svojimi inštitucionálnymi záležitosťami, a nie uvedenými výzvami. Trvá to skutočne príliš dlho! Je dobré, že toto obdobie máme za sebou, že ústavný rámec bol vytvorený a že sa teraz môžeme venovať na tejto báze politickým výzvam. Obrovský úspech, ktorý sme tento víkend dosiahli, je, že sa teraz konečne môžeme sústrediť na to, čo je potrebné urobiť v politickej oblasti a na to, čo od nás ľudia očakávajú.
Vážený pán predseda, dámy a páni, uplynulý víkend priniesol niekoľko povzbudivých signálov. Samit so sociálnymi partnermi je krokom správnym smerom. Kapitál a práca musia opäť vzájomne komunikovať na rovnakom základe. Pre nás socialistov tento nový návrh Ústavy - aj keď by sme ju tak nemali nazývať, pretože musím povedať, že od skutočnej ústavy má ďaleko - prináša nový prvok, že proti sociálnej nespravodlivosti bude možné bojovať vďaka zvýšenému spolurozhodovaniu Európskeho parlamentu. Prostredníctvom hlasovania kvalifikovanou väčšinou sa bez európskych socialistov, ľavičiarov, nedá nič dosiahnuť. Preto by som povedal, že táto Zmluva zaručí, aby boli európske právne predpisy viac sociálne orientované a založené na cieľoch, na ktorých ste sa na tomto samite dohodli so sociálnymi partnermi. Pri budúcich väčšinových rozhodnutiach nám to umožňuje - týka sa to mimochodom aj poľnohospodárskej politiky - zaoberať sa reformami, ktoré sme všetkým už dlho pripomínali. Tieto reformy sú taktiež veľmi potrebné, pretože každý, kto chce byť dôveryhodný v rámci svetových obchodných rokovaní v Dauhe a na Bali bude v určitom bode musieť povedať: áno, potrebujeme reformu politiky EÚ v oblasti dotácií. Aj toto je vďaka tejto Zmluve možné.
Existujú výzvy, ktorým musíme čeliť. Prezident Spojených štátov hovorí o vojne tretieho sveta a my hovoríme o tom, či má alebo nemá mať predseda Európskeho parlamentu hlasovacie práva. Ide o nerovnomernosť, ktorá v Európe musí skončiť. Návrh Zmluvy by to mal ukončiť.
Myslím, že sme touto Zmluvou urobili veľký krok vpred. Európa sa stáva demokratickejšou, Európa sa stáva transparentnejšou a európske inštitúcie sa stávajú efektívnejšími. My socialisti v Európskom parlamente musíme pripustiť že sme nedosiahli všetko, čo by sme chceli a tým, čo znova rozhlasujú, že ide o Ústavu - čítal som v britských novinách, že niekoľko našich kolegov poslancov tvrdí, že ide v podstate o Ústavu - musím, bohužiaľ, povedať, že nečítali ani Ústavu ani túto Zmluvu. Táto Zmluva ďaleko zaostáva za Ústavou. Na druhej strane je ďaleko pred zmluvou z Nice.
Pokrok preto nejde vždy tým smerom, ktorým by sme chceli. Niekedy si to žiada viac času. Môžeme však povedať jednu vec: to, čo máme pred sebou nám v oblasti demokratickej politiky, sociálnej politiky a v inštitucionálnej oblasti dáva vyššiu schopnosť a pripravuje nás na efektívne riešenie celosvetových sociálnych výziev, ktoré pred nami stoja. Skupina socialistov v Európskom parlamente je schopná podporiť túto Zmluvu, ako aj delegácie mojej skupiny a toto je výsledok našej včerajšej diskusie.
(potlesk)
Graham Watson
v mene skupiny ALDE. - Vážený pán predseda, je správne, že reformná zmluva má byť podpísaná v meste, ktoré Cézar kedysi nazval "Felicitas Julia," pretože odolalo rokom útokov, obliehania, dokonca podvodu v poslednej chvíli, a hoci mu útok spôsobil rany, ostalo do veľkej miery neporušené, ako vzor pre demokratickejšiu a transparentnejšiu Európsku úniu. Takže Felicitas, José. Želám vám, aby vaše meno bolo ako meno Cézarovo navždy spojené s historickými zmenami, ktoré ste pripravili v Lisabone, ako napríklad normalizácia procesu spolurozhodovania, ukončenie tyranie veta zo strany Rady a zavedenia demokratickej kontroly nad otázkami energie, spravodlivosti a vnútorných záležitostí. Tieto zmeny Únii umožnia čeliť výzvam globalizácie.
(smiech)
Je škoda, že Zmluva nie je jednoduchšia na pochopenie, ale potom, čo ju zmasakrovali perá štátnych úradníkov z 27 členských štátov, sa asi niet čo čudovať. Slávny básnik Fernando Pessoa raz napísal: Žiadna inteligentná myšlienka nemá šancu, aby ju prijali ľudia bez toho, aby do nej bola primiešaná nejaká hlúposť. V tomto prípade boli vinníkom národné záujmy, ktoré oslabili a skomplikovali politiky a postupy, ktoré sú v záujme nás všetkých.
Handlovanie, ktoré tu prebiehalo, vyzeralo ako komédia so sklonom k fraške. Príkladom je rozhodnutie, že rakúske univerzity môžu ďalších päť rokov porušovať zákon, pričom policajti sa pozerajú opačným smerom, alebo vytvorenie dvoch tried európskych občanov, tých so základnými právami a tých bez nich. Alebo návrh, že predseda Európskeho parlamentu by sa mal vzdať hlasovacieho práva, alebo že by mala Rada rozhodovať o rokovacom poriadku Parlamentu. Ale skutočnou tragédiou je toto: ani jeden z národných predstaviteľov sa domov nevracal pod vlajkou Európy. Namiesto toho len bojovali o klauzuly o neúčasti, odchýlkach a výnimkách, ktoré zdeformovali prerokúvaný text.
Ako chcete presvedčiť ľudí, keď sami vôbec presvedčení nie ste? Ak sú vaše chabé ambície prítomné v tejto minimalistickej zmluve odzrkadlením vášho nedostatočného nadšenia? Pozrite sa, máte právo konať podľa svojho uváženia, ale zároveň je to vaša povinnosť. Toto je jediná vec, ktorú môže tento Parlament ľutovať v rámci mnohých úspechov dosiahnutých v tomto procese. Kódexy transparentnosti a demokracie, ktoré boli hybnou silou Konventu o Ústave boli oveľa prijateľnejšie ako utajované samity a kuloárne diskusie, ktoré sa viedli v utorok nadránom. O otázkach takéhoto významu by sa nemalo rozhodovať takýmto kamikadze spôsobom.
(potlesk)
Napriek tomu ešte raz gratulujem. Prednášam prípitok s poloplným pohárom: dva krát na zdravie Lisabonskej zmluve. Dúfajme, že vylepšenia, ktoré prináša, nám umožnia napredovať rýchlejšie a zmeniť cynizmus na obnovenú vieru.
(potlesk)
Brian Crowley
v mene skupiny UEN. - (GA) Vážený pán predseda, je potrebné zablahoželať politickým predstaviteľom krajín Únie k dosiahnutiu novej Zmluvy o EÚ. Na úrovni EÚ sa budú ľahšie prijímať rozhodnutia. To je presne to, čo touto novou Zmluvou dosiahneme. EÚ funguje dobre vtedy, keď Parlament, Komisia a Rada ťahajú za jeden povraz v tomto novom duchu.
v mene skupiny UEN.- Vážený pán predseda, hoci iní môžu označiť to, čo sa stalo na lisabonskom samite za šokujúce, ja som pevne presvedčený, že zvolení predstavitelia vlád členských štátov Európskej únie majú nárok obraňovať to, čo vnímajú ako práva svojich národov v rámci Únie.
Myslím, že keď sa globálne pozrieme na príklad, ktorý nám dal lisabonský samit, môžeme vnímať jeho kladné stránky. Môžeme vidieť pokrok, ktorý sme urobili a predovšetkým príležitosť pre novú zónu a novú oblasť rozvoja Európskej únie najmä v otázkach, ktoré sa teraz riadia postupom spolurozhodovania, ako sú životné prostredie, globalizácia, výskum, vzdelávanie a potreba reakcie európskych inštitúcií na čoraz dynamickejšie zmeny vo svete.
Ale vidíme aj problémy - a moji kolegovia už o nich hovorili - v oblasti spravodlivosti a vnútorných vecí, napríklad, kde muselo Írsko v niektorých otázkach uplatniť špecifické klauzuly o účasti a neúčasti. To neznamená, že sme proti väčšej spolupráci a koordinácii. V skutočnosti bola naša činnosť v rámci Europolu alebo Eurojustu v oblasti obchodovania s drogami ďaleko výraznejšia ako činnosť iných krajín. V rámci Námorného centra operácií a analýz spolupracujeme s ďalšími ôsmymi krajinami na boji proti obchodovaniu s kokaínom.
Ale myslím, že tou najdôležitejšou otázkou, keď hovoríme o demokracii a ratifikácii tejto Zmluvy je, že ratifikačný proces je ďalším krokom k informovaniu ľudí a verejnosti v Európe o tom, čo vieme urobiť. Bohužiaľ, len v jedinej krajine - mojej vlastnej, teda Írsku - sa referendum uskutoční. Chcem vyzvať kolegov: keď budeme hovoriť o budúcom vývoji Európy, neurobme rovnakú chybu ako prezident Prodi, ktorý za čias, keď bol predsedom Komisie hovoril, že ide len o prvý krok k ďalšej zmluve a zmluvám a až tie prinesú skutočné zmeny, pretože ľudia hlasujúci v referende sa budú pýtať: aký zmysel má hlasovať o tejto zmluve, ak o nej budeme niekedy v budúcnosti musieť rozhodovať znova?
Keď máme demokraticky pracovať pre ľudí, povedzme im presne, čo táto Zmluva obsahuje a čo je najdôležitejšie, ukážme malým a stredne veľkým krajinám, čo môžu dosiahnuť prostredníctvom ochrany svojich záujmov a práv.
Monica Frassoni
v mene skupiny Verts/ALE. - (IT) Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, skupina zelených a Európska slobodná aliancia boli vždy silnými podporovateľmi naliehavej potreby Zmluvy o Ústave pre Európu, stručného a silného textu, vyjadrenia európskej demokracie a súdržnosti jej národov.
Podporovali sme Zmluvu o Ústave pre Európu napriek jej obrovským chybám a dúfame, že text, ktorý ste nám dnes predstavili - text, ktorý nemôžeme nazývať zjednodušenou zmluvou, lebo to by vyznelo ako vtip - bude ratifikovaný, aby sme, pán Crowley, mohli postúpiť do ďalšieho štádia.
Nebudeme sa podieľať na oslavných rečiach o tomto výsledku, ktorý oproti Zmluve o Ústave pre Európu obsahuje len kroky naspäť. Našťastie, pán premiér Sócrates, bola medzivládna konferencia krátka. Neviem si predstaviť, aké veľdiela jednoduchosti a jasnosti by nám Rada a jej právne a diplomatické služby pripravili, ak by mala trvať dlhšie. Preto sme vďační, že trvala len tak krátko.
Dnes záleží na tom, aby sme odsúdili tých, čo sú za túto situáciu, ktorú považujeme za krajne neuspokojivú, zodpovední: teda predovšetkým konvent o ústave a jeho predsedu, ktorý systematicky odmietal venovať sa prelomeniu dogmy o vete, čo sa týka doplnení a zmien Zmluvy a dnes za to platí cenu, že jeho práca sa systematicky rozoberá a ničí.
Nikto, dokonca ani premiér Sócrates, tu nespomenul prácu konventu, proeurópskych zástancov myšlienky nekonania referend, ktorí vyšli naprázdno a ocitli sa v situácii menšej demokracie, väčšieho nacionalizmu a väčšieho zmätku. Britská vláda a britské médiá, ktoré pri všetkom svojom zdaní pragmatizmu a spoľahlivosti v skutočnosti hanebne podľahli tlaku Murdochovej bulvárnej tlače a výrazne uškodili Charte základných práv a Zmluve o Ústave pre Európu, dnes verejnosť presviedčajú, že mať menej práv, menej ochrany, menej transparentnosti a menej demokracie, je skvelým víťazstvom.
Tento Parlament a Komisia, ktoré sa rozhodli mlčať dva roky pred zázračnou iniciatívou pani Merkelovej, Európska rada a vlády, ktoré sa rozhodli ukradnúť proces reformy zmlúv verejnému názoru a národným parlamentom a hrať hru komplikovanosti a zmätkov, aby zachránili, čo sa zachrániť dá.
Vážený pán predseda, začal sa proces ratifikácie, počas ktorého Zelení nebudú verejnosti klamať. Tento text obsahuje pozitívne prvky, ale je plný pascí a prekazených šancí. Budeme pracovať tak, aby ratifikácia a aplikácia novej Zmluvy neobišla skutočnosť, že cesta k skutočne slobodnej, otvorenej a demokratickej Európe sa nekončí a že toto je len malý krok a nie je až taký úžasný.
Francis Wurtz
, v mene skupiny GUE/NGL. - (FR) Vážený pán predseda, vážený pán úradujúci predseda Rady, pán predseda Komisie, generál de Gaulle povedal o Valérymu Giscard d'Estaingovi: "Jeho problémom sú ľudia." Toto vyjadrenie sa dá celkom dobre aplikovať na Európsku radu. Na samite sa 27 členských štátov opäť ukázalo ako veľmi zdatných handliarov. Inventár ústupkov v štýle Préverta, ktoré boli pridelené všetkým nespratným členským štátom, naozaj stojí za zmienku. Je to cena za to, aby súhlasili všetci, od potomkov otcov-zakladateľov EÚ až po najzaťatejších euroskeptikov.
Nakoniec sa zmeny nedotkli len dvoch, troch vecí, na ktoré si v Európskej rade nikto nespomenul. Napríklad reštriktívny rámec, do ktorého sa musia zmestiť všetky hospodárske a sociálne politiky Európskej únie: hospodárstvo založené na voľnom trhu a konkurencii, otázka stanovovania úrokov Európskou centrálnou bankou, orientácie Paktu stability, dôsledné dodržiavanie slobody pohybu kapitálu, postupné odstránenie všetkého, čo investori považujú za prekážku obchodu a sústredenie kľúčových právomocí v inštitúciách, ktoré nie sú dostupné občanom, národným parlamentom a dokonca ani samotným vládam, najmä v menších krajinách a rozsah vojenských aspektov zahraničnej politiky Európskej únie.
Toto sú červené línie, ako sa im hovorí v angličtine, ktoré vedúce kruhy EÚ nesmú prekročiť. Problémom je, že práve tieto témy vyvolávajú najviac otázok a kritiky zo strany ľudí a práve trvalo chýbajúce odpovede na tieto otázky a opakovaná neochota tejto kritike načúvať, podnecujú krízu dôvery občanov, ktorú momentálne Európska únia zažíva. Navyše, keby členovia Európskej rady 18. októbra otvorili okná svojej zasadacej miestnosti, mali by možnosť osobne zakúsiť mieru znechutenia, ktoré v uliciach Lisabonu vyjadrovali ľudia na najväčšej demonštrácii v meste za uplynulých 20 rokov. Myslím, že ani pán Barroso ani pán Sócrates mi v tejto otázke nebudú protirečiť.
Najväčšou výzvou Európskej únie - videli sme to aj z oznámenia Komisie na lisabonskom samite - je vysvetliť občanom, čo znamená Európska únia pre Európanov. Stále vysvetľovanie, žiadne zodpovedanie sa. Neustále komunikovanie, žiadne otvorené rozpravy a preto aj oveľa viac dôvodov na neuskutočnenie referend. Áno, problémom Európskej rady sú ľudia, ale bez ľudí by pre veľké európske ciele nebolo budúcnosti. Určite ide o otázky, o ktorých raz bude treba diskutovať otvorene? A o to vás žiadam.
Nigel Farage
v mene skupiny IND/DEM. - Vážený pán predseda, toto nie je prvý krát, čo som zažil, ako predseda Komisie a hlavy štátov prišli do tohto Parlamentu po samite v starobylom meste Lisabon a tvrdili, že samit bol fantastickým úspechom a príkladom úspešnosti Európskej únie. Pamätáte si to aj vy, pán Barroso, nie? Lisabonská stratégia. Pred siedmimi rokmi ste mi na tomto mieste hovorili, že vďaka tomu víkendovému stretnutiu v Lisabone sa staneme technologicky najvyspelejším hospodárstvom na svete s plnou zamestnanosťou a vysokou mierou rastu. Ale ako vieme, máme za sebou 75 % času a celá stratégia skončila v ruinách.
Keby som bol vami, netváril by som sa príliš samoľúbo v súvislosti so samitom, ktorý ste mali v Lisabone minulý týždeň, pretože tento raz rozhodnú národné parlamenty. Toto je samozrejme nezvyčajné, pretože národné parlamenty už nemajú veľmi čo robiť, keďže si ich uzurpovali inštitúcie EÚ. Napriek tomu národné parlamenty rozhodnú a existuje šanca, že sa uskutoční viac referend než len to Írske.
Samozrejme to je práve tá vec, ktorú nechcete, že? Neznášate demokraciu do takej miery, že ju dokonca nazývate populizmom. Na francúzske a holandské referendá ste sa pozerali s pohŕdaním a odmietli ste prijať nie ako odpoveď. Ste euronacionalisti, nebezpeční ľudia, ktorí sa nezastavia pred ničím.
Samit v Lisabone bol obrovským podvodom a pokusom vnútiť európskym národom ústavu tým, že vynecháte názov ústava a zabalíte ju inak, hoci obsahuje presne tie isté návrhy. Je absolútne nehanebné, že to robíte, ale mám vieru a nádej, že otec parlamentov vo Westminstri splní svoju úlohu a britskému národu bude umožnené referendum.
Od politických tried Európy sme už toho počuli dosť. Je čas, aby sme v Británii a v iných krajinách Európy počúvali, čo nám chcú ľudia povedať. Bez podpory ľudí nemôžete v tomto projekte pokračovať. Umožnite ľuďom vyjadriť sa.
Jean-Marie Le Pen
v mene skupiny ITS. - (FR) Vážený pán predseda, dámy a páni, dva a pol roka po tom čo Francúzi a Holanďania odmietli Zmluvu o Ústave pre Európu v Lisabone, 19. októbra prijala Európska rada zjednodušenú reformnú zmluvu, ktorá má veľmi zlé meno, pretože je zložitejšia a len okrajovo "reformuje" odmietnutú Ústavu. Inými slovami snažia sa nás opiť rožkom a presvedčiť nás, že tento text nemá nič spoločné s tým predchádzajúcim, aby sa vyhli tomu, že budú čeliť európskym občanom v referende.
Zdá sa, akoby ste hovorili, že táto otázka je pre ľudí príliš zložitá. My si ale myslíme presný opak. Táto v podstate prekopírovaná Zmluva o Ústave pre Európu si zaslúži referendum o ratifikácii v každej krajine, počnúc Francúzskom a Holandskom. Iba referendum môže zrušiť to, o čom rozhodlo iné referendum. Dnes bez ohľadu na stranícke príslušenstvo začínam vo svojej krajine veľkú petíciu, aby som francúzskeho prezidenta, ktorý túto európsku minizmluvu odštartoval, primal k obratu o 180 stupňov a ponúkol referendum.
Toto je o budúcnosti našich národov, ich suverenite, nezávislosti, identite a slobode. Nemôžeme, napríklad, odovzdať vysokému predstaviteľovi zodpovednosť za to, aby nás reprezentoval v zahraničí rovnako ako sa nemôžeme vzdať kresla v Bezpečnostnej rade OSN v mene právneho subjektu Európskej únie. Alebo dovoliť, aby bol náš súdny a právny systém rozobratý sudcami v Luxembursku. Účastníci tohto popretia demokracie budú pred históriou niesť ťažké bremeno zodpovednosti.
Irena Belohorská
Na minulotýždňovom stretnutí hláv štátov a vlád sa dohodla zmluva, ktorá by mala adaptovať inštitúcie Európskej únie na novú situáciu a zlepšiť doteraz platné zmluvy. V súčasnosti, keď tvar Európskej únie je diametrálne odlišný od toho z roku 1957, je nevyhnutné prijať nový európsky dokument, nové jasné pravidlá hry, a tento proces plne podporujem.
Ak má byť Európska únia hodnoverná, musí garantovať svojim občanom ľudské práva a základné slobody. V preambule a v článkoch zmluvy sú tieto hodnoty viackrát spomenuté - a práve na hodnotách úcty a ľudskej dôstojnosti, slobode, demokracie a rovnosti je Únia založená. Veľmi ma mrzí, že sa síce v článku 3 novej zmluvy hlásime k prísnemu dodržiavaniu zásad Charty OSN, ktorá sa týka ochrany ľudských práv, no zahrnutie Európskej charty základných práv ako súčasť zmluvy odmietame. Zámerne tento negatívny akt generalizujem, pretože mojím cieľom nie je ukázať prstom na jednotlivé členské štáty, ktoré sa odmietajú vyjadriť k tejto závažnej otázke. A tak vyjadrujem svoj nesúhlas s vynechaním Charty základných práv zo zmluvy. Chartou sa predsa aj potvrdzujú tieto ľudské práva, ktoré vyplývajú z ústavných tradícií, ktoré sú spoločné pre všetky členské štáty.
Zastávam názor, že poslanci Európskeho parlamentu zohrávajú v súčasnosti veľmi dôležitú úlohu v procese reforiem zmluvy ako obhajcovia názorov európskych občanov a mali by byť katalyzátorom pre dosiahnutie dohody hlavne v oblastiach, ako sú ľudské práva. Pán Sócrates, pán Barroso, gratulujem vám.
Elmar Brok
zástupca Európskeho parlamentu na medzivládnej konferencii - (DE) Vážený pán predsedajúci, pán úradujúci predseda, dámy a páni, nemecké predsedníctvo uspelo v príprave mandátu a portugalské predsedníctvo tento mandát naplnilo a získalo preňho podporu. Za to vám ďakujem.
Pre diskusie o niekoľkých okrajových otázkach, ktoré sme sledovali v posledných dňoch, sa zabudlo, že táto Zmluva je prielomom v demokracii a schopnosti konať, pretože Európsky parlament má teraz viac ako 95 % legislatívy v rámci postupu spolurozhodovania. Bol totiž odstránený rozdiel medzi povinnými a nepovinnými výdavkami, parlament má plné práva v rámci rozpočtu a poľnohospodárstva, Európsky parlament rozhoduje o zmluvách s tretími krajinami a ich ratifikácii, Európsky parlament volí predsedu Komisie a bez Európskeho parlamentu by Komisia ani vysoký predstaviteľ nemohli nastúpiť do úradu.
Zmluva posilnila demokraciu a schopnosť konať tým, že odstránila tretí pilier a nové metódy rozhodovania v Rade na rozšírenie spolurozhodovania zlepšili schopnosť EÚ konať.
Spolurozhodovanie a rozhodovanie prostredníctvom kvalifikovanej väčšiny teraz v právnej oblasti prevládajú. Je to prehodnotenie doterajšieho postupu, ktoré má veľký význam. Zavádza sa Charta základných práv a právna subjektivita a navyše sa v plnom rozsahu zachovali červené línie Spojeného kráľovstva, pretože v právnych a vnútorných záležitostiach boli dohodnuté klauzuly o neúčasti.
Niektoré otázky, konkrétne ustanovenia článku 24, musíme ešte objasniť. Musíme sa snažiť o to, aby Rada nezneužívala prechod od jednej zmluvy k druhej v súvislosti s prideľovaním postov, akými sú napríklad pozície vysokých predstaviteľov. V tejto chvíli sme len schopní povedať, že v Európskom parlamente je 751 poslancov a nevidím pozíciu, ktorá by podľa tohto textu mala mať odlišné hlasovacie práva.
Okrem toho musím povedať, že je skutočne potrebné zabezpečiť, aby bol tento text zavedený do praxe, aby sme Ústavu premenili na skutočnosť spôsobom, akým túto Zmluvu chápeme. Pán predseda, dovoľte mi jednu poznámku. V roku 1994 som bol prvý krát v mene tohto Parlamentu vymenovaný do skupiny Westendorp, za čo by som rád poďakoval. Toto bola moja štvrtá medzivládna konferencia. Keď sme začínali, nemali sme ako Parlament čo povedať. Rád by som na tomto mieste poďakoval pani Guigouovej, pánovi Tsatsosovi, pánovi Hänschovi a pánovi Méndezovi De Vigovi, ako aj svojim dvom kolegom z medzivládnej konferencie za skvelú spoluprácu v uplynulých 13 rokoch.
Predseda
Patrí vám aj moje uznanie za nepretržitú prácu na rozšírení právomocí Parlamentu.
Enrique Barón Crespo
zástupca Európskeho parlamentu na medzivládnej konferencii. - (PT) Blahoželám, pán predseda je vďaka svojej zanietenej a zmysluplnej práci s cieľom dosiahnuť úspech samitu hodný svojho priezviska.
Enrique Barón Crespo, zástupca Európskeho parlamentu na medzivládnej konferencii - (ES) Pán úradujúci predseda Rady, pán predseda Komisie, dámy a páni, ako človek, ktorý sa zúčastnil záverečnej časti medzivládnej konferencie, a myslím, že to bolo prvýkrát, čo predseda a traja zástupcovia dostali možnosť zúčastniť sa na nej, môžem dosvedčiť, že portugalské predsedníctvo načúvalo Európskemu parlamentu. Týka sa to v prvom rade obnovenia občianstva, niečoho, čo sa do polovice septembra zdalo nemožné, a v druhom rade náležitého zaobchádzania s Chartou základných práv, čo sa tiež zdalo nemožné, ako aj uznania značného rozšírenia hlasovania väčšinou.
Nezískal tým len Európsky parlament. Získala aj Európa, a my sme tí, ktorí sme jej pomohli. Pán úradujúci predseda hovoril v úvode svojho vystúpenia o Ioannine. Vyzývam ho, aby sme Európanom vysvetlili ktorý protokol sa týka kompromisu z Ioanniny. Najviac ma však prekvapila skutočnosť, že vlády sa dôrazne nepostavili voči tomu, aby sa súčasťou Zmluvy stal Luxemburský kompromis, ktorý by znamenal jej zničenie.
Viac-menej to isté sa týka, a obraciam sa na pána predsedu Komisie, otázky vysokého predstaviteľa pre spoločnú zahraničnú a bezpečnostnú politiku. V súvislosti s touto otázkou bude potrebná usilovná práca. Parlament má v pláne obhajovať svoje práva s cieľom zabezpečiť po vstupe do platnosti Zmluvy inteligentné riešenie, čo dúfam aj uskutoční za predpokladu, že bude potrebné obsadiť niekoľko zaujímavých miest. Samozrejme, že máme v úmysle demokraticky dohliadať na tento proces.
Záverom, pán predseda, pán premiér Sócrates povedal, že sa zrodila Lisabonská zmluva. Je ešte len dieťaťom a dúfam, že v decembri všetci podpíšu súhlas s tým, aby vyrastala, a predovšetkým, že všetci budú konať v duchu vzájomnej lojálnosti a solidarity, a že sa Lisabonská zmluva stane realitou.
Predseda
Vrelá vďaka pán Barón Crespo za uznanie tejto úlohy ako aj mnohých ďalších predošlých úloh.
Andrew Duff
zástupca Európskeho parlamentu na medzivládnej konferencii. - Vážený pán predseda, Zmluva predstavuje pre európsku jednotu obrovský pokrok a čo sa týka dôležitosti, určite konkuruje Maastrichtskej zmluve. Samozrejme, že jej chýba jednoduchosť jej nedávneho predchodcu, nad ktorým sa toľko bedákalo, sú v nej však zachované všetky hlavné reformy. V Únii i mimo nej budeme čoskoro svedkami vyššej účinnosti, výkonnosti a demokracie.
V jednej krajine je to však inak. Briti sa neustále cítia byť zastrašovaní úspechom EÚ a na medzivládnej konferencii sa snažili o obmedzenie rozsahu a účinnosti spoločných politík v oblasti základných práv, slobody, bezpečnosti a spravodlivosti a v oblastiach spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky a spoločnej obrannej politiky. Nie je jasné, prečo existuje názor, že táto stratégia nespolupráce je v záujme britských občanov. Vhodnejšie alebo náhradné riešenie neposkytujú ani pán Farage ani Konzervatívna strana. Želám si a verím, že táto zvláštna, svojrázna britská politika bude trvať čo najkratšie.
Predseda
. - Veľmi pekne ďakujem pán Duff za obrovskú angažovanosť v rámci vašej pôsobnosti.
Luís Queiró
(PT) Vážený pán úradujúci predseda Rady, pán predseda Komisie, dámy a páni, najlepším spôsobom, ako osláviť minulotýždňový úspech, ktorý sme docielili vďaka mandátu, dosiahnutému počas nemeckého predsedníctva a vďaka účinnej angažovanosti portugalského predsedníctva, ktorým by som rád vzdal hold, je účinne využívať nové inštitucionálne nástroje a dosiahnuť tak lepšie výsledky.
V poslednej dobe sa európskym občanom často a celkom správne opakovalo, že potrebujeme nový inštitucionálny rámec, aby sme mohli Európu z Nice prispôsobiť rozširujúcej sa Európe. Je čas ukázať, že reorganizovaná Európa dokáže splniť svoje nové poslanie.
Päťdesiat rokov po podpísaní Rímskej zmluvy už nie je hrozbou, ktorá visí nad Európou ani vojna ani večné múry nárekov. Novou výzvou je čeliť globálnemu svetu s väčším množstvom ľudí, ktorí konzumujú a vyrábajú, v ktorom sa strácajú hranice, a v ktorom úlohu hlavného svetového aktéra v skutočnosti nehrá žiadna z európskych krajín. Musíme čeliť obavám z globalizácie a revolúcie technológií a dokázať, že Európa, posilnená novou Zmluvou, dokáže objaviť nové cesty a vytvoriť nové bohatstvo. Navyše, máme aj príležitosť navrhnúť nové riešenia nových problémov. Pre šiestich, dvanástich a dokonca aj pre pätnástich členov bola podpora užších väzieb medzi občanmi a štruktúrami Spoločenstva jednoduchšia, dnes však predstavuje najväčšiu výzvu.
Spolu s rozširovaním EÚ sa od občanov vzďaľuje centrum moci. Tento nepriaznivý účinok okrem iného vidieť aj v posledných fázach rotujúcich predsedníctiev Rady, alebo v upustení od zásady jedného komisára pre každý členský štát. Musíme naň reagovať a Parlament hrá v tomto procese rozhodujúcu úlohu. Cieľom je dosiahnuť vyššiu mieru transparentnosti a menej byrokracie, väčší rozvoj a menej nepotrebnej legislatívy, viac spolupráce s národnými parlamentmi a menší odstup od občanov, väčšiu súdržnosť a menej nerovnosti. Oslobodení od pochybností o našej vnútornej organizácii buďme symbolom odvahy a postavme sa tvárou v tvár výzvam modernej doby. Dnes by sme mali oslavovať našu schopnosť zjednotiť sa.
Edite Estrela
(PT) Vážený pán predseda, vážený pán úradujúci predseda Rady, pán predseda Komisie, dámy a páni, spokojnosť, šťastie, úspech, víťazstvo. To sú slová, ktoré sme tu dnes počuli v súvislosti s neformálnym samitom v Lisabone, a boli použité plným právom. Je to tak, pred polnocou 18. októbra bola oznámená dohoda o novej Zmluve. Bola to historická chvíľa.
V prvom rade pre dosiahnuté výsledky, ale aj preto, lebo bola dosiahnutá veľmi rýchlo. Požadovaný konsenzus sa podarilo dosiahnuť v prvý deň samitu po zhruba 12 mesiacoch intenzívnej práce a rokovaní. V ten istý deň bola navyše podpísaná dohoda so sociálnymi partnermi Európskej únie, zamestnávateľmi a odborovými zväzmi s cieľom modernizovať trh práce, ktorá predstavuje dôležitý krok k novému cyklu lisabonskej stratégie.
Portugalské predsedníctvo si zaslúži gratuláciu. Svoju najväčšiu prioritu dosiahlo obdivuhodne zručne: dalo Európe novú Zmluvu, a dosiahlo veľké víťazstvo. Európa po šiestich rokoch v slepej uličke našla cestu a môže sa sústrediť na to, čo je pre občanov skutočne dôležité. Ako povedal Jean Monnet, nemôžeme zastať, keď je celý svet okolo nás v pohybe, a rýchlosť, ktorou sa otáča, neberie ohľad na pomalú európsku reakciu.
Zmluva sa podpíše 13. decembra a bude nasledovať proces ratifikácie, ktorý by mal byť rýchly a bezproblémový. Ako Portugalka by som znova dala rada najavo svoju radosť, pretože meno mesta Lisabon sa nezmazateľne spojí s rozhodujúcou chvíľou európskej integrácie. Ďakujem vám, pán premiér Sócrates. Za svoje odhodlanie a oddanosť si zaslúžite vďaku Portugalska aj Európy. Európe sa podarilo dostať zo slepej uličky. Vrelá vďaka, pán premiér.
Karin Riis-Jørgensen
(DA) Vážený pán predseda, lisabonský samit sa našťastie skončil úspešne. Nemecké predsedníctvo výborne vykonalo prípravné práce, ktoré profesionálne dotiahlo do konca portugalské predsedníctvo. Musím však, žiaľ, poznamenať, že svoju úlohu zohrali aj národné záujmy. Z hľadiska európskej spolupráce je takáto situácia rozhodne nevhodná. Musíme využiť osobitné právomoci, aby sme diskutovali o obsahu a nie o procese. Máme však, žiaľ, možnosť pozorovať spiatočnícke zámery, na základe ktorých sa odporúča diskusia o procese a nie o obsahu. Ale keď máme nakoniec diskutovať o procese, rada by som dala jasne najavo, že nepotrebujeme referendá o ratifikácii Zmluvy. Referendá situáciu jednoducho nevyriešia. Nech svoju prácu odvedie zastupiteľská demokracia!
Dôvodom nie je obava pred negatívnym výsledkom, ani zďaleka nie! Je ním skôr skutočnosť, že je absolútne nesprávne oddeľovať záležitosti EÚ od volieb do národných parlamentov. EÚ je a ostane neoddeliteľnou súčasťou národnej politiky. Referendá sa používajú ako rany vystrelené na úradujúce vlády. Umožňujú ostatným politickým stranám vyhnúť sa hodnoteniu ich politík vo vzťahu k EÚ. Politika všetkých politických strán vo vzťahu k EÚ sa však bude hodnotiť počas národných volieb. Avšak, sú tu dve požiadavky: prvá, že my, voliči, umožníme naším výberom národných politikov politike EÚ rozhodnosť, a druhá, že politické strany nesmú využívať referendá na to, aby sa zbavili zodpovednosti za Európske spoločenstvo. Z uvedených dôvodov dúfame, že snahy s cieľom zaručiť najvyššiu prioritu obsahu a nie procesu budú úspešné.
Konrad Szymański
(PL) Vážený pán úradujúci predseda Rady, pán predseda Komisie, som veľmi rád, že proces zmluvnej reformy je pred ukončením. Nie preto, že je možné v plnej miere realizovať navrhované zmeny týkajúce sa integrácie, ktoré sú v súlade s mojím presvedčením. V tomto prípade sú od realizácie ešte veľmi ďaleko. Som nadšený skôr preto, že v poslednej dobe venujeme príliš veľa času a politickej energie inštitúciám.
Som presvedčený, že úspech EÚ nie je výsledkom organizácie inštitúcií či mechaniky moci. Je výsledkom politickej vôle a spoločnej vízie budúcnosti. Dúfam, že po ukončení ratifikácie nám už nič nezabráni angažovať sa v Európe, ktorá dosahuje výsledky, brať na seba viac zodpovednosti za globálnu bezpečnosť, aktívnejšie vplývať na susedné krajiny, a nakoniec, vyhrávať z hľadiska súťaže, investícií a rastu. Aj napriek tomu, čo odznelo v priebehu posledných siedmych rokov, nie sú inštitucionálne zmeny úplnou a ani uspokojivou odozvou na tieto problémy.
Johannes Voggenhuber
(DE) Vážený pán predseda, z mnohých európskych prevratov, kresťanských vojen a revolúcií poznáme všetci romantický príbeh o tom, ako utečenca skryli do voza plného hnoja, ktorý mal prekročiť hranice a utiecť pred policajnými psami kardinála Richelieu a kráľovskými strážami. Ak sa mu to nakoniec podarí, nevyzerá ani nevonia príliš lákavo. Keď sa však umyje, možno povedať, že je nažive.
Ústava má za sebou podobnú cestu. Vlády ju zahrabali do zamotanej hromady nečitateľných, nedešifrovateľných textov výnimiek, doložiek, poznámok pod čiarou, uznesení, zápisníc a prepašovali ju ukrytú v tejto kope hnoja. Tragédia je v tom, že hľadali úkryt ústavného pokladu nie pred kráľovskými strážami, ale pred ostražitým okom občanov.
Prehrabávam sa domotanou hromadou textov. Áno, skutočne som si všimol hlavné výsledky Ústavy, na ktorej osobne pracujem už viac ako 10 rokov, a mohol by som byť vlastne šťastný. Ale táto situácia ma aj napriek tomu veľmi znepokojuje. Navyše, ako to jednoducho v podobných prípadoch býva, vždy, keď niekto utečencovi pomohol, vzal si trocha z pokladu. Preto som v tejto hromade hnoja našiel aj stopy rúk niekoľkých vlád. Jedna si pre seba zaručila výnimku, a preto ukradla kúsok Charty základných práv, kúsok práv Parlamentu, kúsok ochrany údajov, a tak ďalej. Poklad dorazí na miesto zničený, ale vo všeobecnosti možno konštatovať, že dorazí.
Získali sme kúsok Európy, zachránili sme časť budúcnosti Európy, nie však s občanmi, ale bez nich, nie s parlamentmi ale bez nich, a to je veľmi nebezpečné. Získali sme kúsok Európy, nevyriešili sme však krízu dôvery medzi občanmi Európy. Preto má tento Parlament pred sebou obrovskú výzvu: znova získať dôveru občanov Európy.
Ilda Figueiredo
(PT) Vážený pán predseda, je nám ľúto, že lisabonský samit prebral podstatu obsahu takzvanej Zmluvy o Ústave pre Európu, s ktorou vyjadrili v referende nesúhlas Francúzi a Holanďania, a že sa na ňom objavila snaha vyhnúť sa potrebnej demokratickej rozprave a verejnej konzultácii formou referenda. Okrem toho, že ide o hlbokú urážku demokracie a vyjadrenie zvrchovanej vôle, dokazuje to váš strach z výsledku hlasovania občanov o Zmluve, ktorá predstavuje kvalitatívny skok v posune k neoliberalizmu, federalizmu a militarizmu, ktoré stále viac narúšajú hospodárske a sociálne výsledky pracujúcich a chudobných.
Avšak, ako dalo najavo viac ako 200 000 ľudí aj na pôsobivej demonštrácii, ktorú podporila portugalská organizácia CGPT 18. októbra, boj bude aj naďalej pokračovať. Bola to najväčšia demonštrácia za posledných 20 rokov a predsedovia Rady a Komisie, obaja Portugalci, sa tu symbolicky tvária, akoby nebola. Aj to sa zapíše do histórie tejto Zmluvy.
Vladimír Železný
(CS) Vážený pán predseda, po neúspechu Ústavy sa zdalo, že demokratický princíp rozhodovania v Európskej únii získa opäť aspoň načas prevahu. Bol to mylný názor. Veľmi rýchlo sa na stôl vrátila pod odlišným názvom tá istá Ústava. Jej autori sa vôbec netaja tým, že to je pôvodná Ústava, lenže v trochu inej podobe, aby sa tak vyhli demokratickej vôli ľudu v referende.
Zmluva, ktorá upevňuje úlohu nevolených úradníkov EÚ, a tým upevňuje aj nedostatok demokracie, vytvára okrem iného aj 105 legislatívnych a nelegislatívnych kompetencií EÚ. V 68 prípadoch nahrádza právo veta členských krajín majoritným rozhodovaním. Podkopáva kompetencie členských štátov v oblasti zahraničnej politiky. Odovzdáva rozhodovanie v EÚ veľkým členským štátom, predovšetkým Nemecku, na úkor malých štátov.
Jednoduché porovnanie dokazuje, že je to takmer tá istá Ústava federálnej Európy, ktorú zamietli Francúzi a pochovali Holanďania. Ohromuje len bezočivosť, s akou bola pod iným, orwellovským, názvom a s kamennými tvárami hráčov pokra vrátená späť na stôl. V Lisabone zvíťazil nový druh utopického nacionalizmu: paneurópskeho a úniového nacionalizmu. Nacionalizmu bez reálneho národného, kultúrneho a historického základu, ktorý je zakorenený len v dlhých chodbách bruselských úradov. Zvíťazil patriotizmus Berlaymontu.
Tých z nás, ktorí zastupujú krajiny, ktoré žili takmer pol storočia v komunistickom totalitnom režime, hocičo neprekvapí. Na bezočivosť moci a pohŕdanie vôľou ľudu sme zvyknutí. Avšak s takou otvorenosťou, s akou dnes EÚ podvádza občanov členských štátov, sme sa nestretli ani v RVHP. Tam sa podobné pokusy aspoň skrývali za rozhodnutia politbyra. Čas sa však nevráti späť.
Občania sa chcú sami rozhodnúť, či predajú svoje suverénne práva európskemu superštátu, ktorý nemá demokratický ani historický charakter. Preto požadujem referendum.
Luca Romagnoli
(IT) Vážený pán predseda, dámy a páni, reformná zmluva, s ktorou nesúhlasím, má svojich víťazov i porazených. Výhrady Poľska a Talianska v súvislosti s rozdelením kresiel v Parlamente sa vyriešili. Poľsko okrem toho vyhráva aj iné, ešte dôležitejšie boje: získalo výnimku z Charty základných práv, bude mať generálneho advokáta Súdneho dvora a má výhody z Ioanninského kompromisu. Vyhralo dokonca aj Rakúsko, ktorému sa povolilo obmedziť prístup študentov z cudziny na domáce univerzity.
Romano Prodi predtým, než prišiel na stretnutie, vyhlásil, že bude bojovať, aby Taliansko nestratilo paritu. Nakoniec stratil paritu s Francúzskom, ale obnovil ju so Spojeným kráľovstvom a chvastal sa sľubom, ktorý dostal, že po roku 2014 sa rozdelenie kresiel prehodnotí na základe občianstva. Stalo sa tak však už na poslednom plenárnom zasadnutí v Bruseli.
To, čo ľahostajná Prodiho vláda prijala, bolo len pár omrviniek zo stola, v dôsledku čoho sú viac ako tri milióny Európanov s talianskym občianstvom považované za čosi menej ako Pakistanci, Indovia a Keňania, ktorí mali to šťastie, že pracujú a žijú v Spojenom kráľovstve, alebo ako Kamerunčania vo Francúzsku, ktorí sú síce občanmi nečlenskej krajiny Európskeho spoločenstva, ale do rozdelenia miest sa zaratávajú.
Od talianskej vlády, ktorú podporuje neohrabaná komunistická ľavica a zradná a pokrytecká stredná ľavica, sa nič lepšie ani nedalo čakať. Ako vidíte, sú tu aj iné príčiny, ktoré nám nedovoľujú považovať Európu týchto zmlúv za našu a nútia nás dúfať, že čoskoro budeme oslavovať De profundis smiešnej Prodiho vlády.
Jana Bobošíková
(CS) Dámy a páni, pri podrobnom čítaní Lisabonskej zmluvy je jasné, že hlavy štátov prichádzajú so zásadnými zmenami dokumentov EÚ.
Reformná zmluva je doslova prepisom dohôd o EÚ a zakladajúcich zmlúv Európskeho spoločenstva. Chcela by som zdôrazniť, že zmeny sa netýkajú len vplyvu jednotlivých štátov na procesy EÚ, ale aj samotných základných zásad, na ktorých EÚ pred päťdesiatimi rokmi vznikla. V reformnej zmluve je totiž vyškrtnutá zásada voľnej hospodárskej súťaže z hlavného textu a odsunutá do protokolu, ktorý má tvoriť jej prílohu. Tento krok považujem za zásadné varovanie pre všetkých demokraticky zmýšľajúcich občanov.
Dámy a páni, ak má byť projekt Európskej únie dôveryhodný, je potrebné podrobiť reformnú zmluvu referendám v členských štátoch. Politici by mali odložiť aroganciu a pohodlie nabok. Musia rozhodnutie z Lisabonu vysvetliť svojim občanom a získať ich pre toto rozhodnutie. Inak sa bude priepasť medzi občanmi a politickou elitou naďalej zväčšovať. A takáto situácia nielenže ohrozí prosperitu, ale aj prispeje k prehĺbeniu nedostatku demokracie v celej EÚ.
Timothy Kirkhope
Vážený pán predseda, som pánovi premiérovi vďačný za to, čo dnes ráno povedal a ako som si všimol rozhodnutia hláv vlád, britskí občania a britská Konzervatívna strana majú v súvislosti s Ústavou a veľmi podobnou reformnou zmluvou rovnaké obavy.
Britský premiér sa vyjadril, že reformná zmluva nie je ústava. Jeho partneri nesúhlasia. Nám povedal, že Británia si zabezpečila "prípustné hranice". V tejto otázke nášmu pánovi premiérovi rovnako ako väčšia Britov nerozumiem alebo neverím. Tu ide o dôveru. Náš pán premiér sa zaviazal, že uskutoční referendum - je to jeho záväzok z programového vyhlásenia počas volieb spred dvoch rokov. Referendum o tejto Zmluve je preto potrebné nielen z politického hľadiska, ale je aj morálnym imperatívom.
Írsky predseda vlády o možných referendách cez víkend povedal: "Prečo nenechať prehovoriť ľud? Zdá sa mi trocha znepokojujúce, že tak veľa krajín uniká pred možnosťou poskytnúť svojim občanom túto príležitosť."
Gordon Brown sa pred pár dňami vyjadril, že Zmluva označí koniec inštitucionálnej reformy EÚ v nasledujúcom desaťročí. Počas posledných pätnástich rokov sme však mali štyri zmluvy, v ktorých sa hovorilo o reforme a pochybujem, že je možné odolať túžbe po ďalších inštitucionálnych zmenách. Napríklad takzvaná "ratchet clause" by mohla umožniť ďalšie zrušenie národného veta členských krajín.
Na druhej strane, konzervatívna vízia Európy je zameraná na tri kľúčové oblasti - svetovú konkurencieschopnosť, svetové klimatické zmeny a svetovú chudobu. V každom prípade blahoželám pánovi predsedovi Barrosovi najmä k jeho odhodlaniu presadzovať tieto ciele. Možno ich však dosiahnuť prostredníctvom politickej vôle. Nevyžadujú si túto Zmluvu. Mali by sme si pripomenúť, čo sa uvádza v Laekenskej deklarácii. Uvádza sa v nej, že Únia má byť demokratickejšia, transparentnejšia a výkonnejšia, avšak obsahuje aj výzvu, že je potrebné aktívnejšie zapájanie občanov, nielen oznamovanie našich rozhodnutí. Dnes ale otázka znie takto: reaguje Zmluva na Laeken? Laeken nastolil správne otázky. Dali sme však na ne správne odpovede?
Poul Nyrup Rasmussen
Vážený pán predseda, úradujúcemu predsedovi Rady by som rád povedal: "Aký úžasný samit." Nikdy som nepochyboval, že to zvládnete. Jedna vec je však nepochybovať a druhá niečo urobiť. A vám sa to podarilo. Blahoželám vám.
Neviem, či je našim kolegom známe, že ide o historický míľnik. Hneď v prvý deň sme získali novú Zmluvu skutočného sveta. Viem, že maximalisti medzi nami si nemyslia, že je to najúžasnejšia zmluva, akú kedy mali, ale reálny svet predsa nie je ten najkrajší. Takže to, čo potrebujeme je zmluva účinná, zmluva jasných hodnôt, a tú máme.
Na druhý deň, priatelia, sme dostali pokyny - prvý deň zmluvu a druhý deň pokyny - v ktorých sa uvádza, čo od nás očakávajú ľudia: reálny svet. Na druhý deň ste povedali, že chceme, aby Európa riadila globalizáciu tak, aby sa stala humánnejšou, bola kompletnejšou, a aby stála na našich sociálnych ucelených hodnotách. Povedali ste, že lisabonský proces sa netýka len pár jednotlivcov, ale že určuje vonkajšie smerovanie Európskej únie, ktorého cieľom nie je len to, aby bola EÚ najsilnejšou hospodárskou mocnosťou, ale aj pochopenie, že svet, založený na sociálne orientovanej trhovej ekonomike, bude súdržnejší.
A práve to vám chcem dnes zdôrazniť. Rád by som predsedníctvu poďakoval nielen za prvý, ale aj za druhý deň práve preto, že jeho záverom sa konštatovalo, že podstatou Európskej únie nie sú trhové spoločnosti. Sú ňou sociálne orientované trhové ekonomiky, čo znamená že v spájaní sociálnych otázok a hospodárskej konkurencieschopnosti vedieme. Výborná práca, pán úradujúci predseda a priateľ. Dúfam, že vás tak môžem nazvať, pretože to súvisí s mojím tretím a posledným odkazom.
Umožnime portugalskému predsedníctvu zorganizovať v decembri svoj posledný samit, na ktorom toto predsedníctvo formálne podpíše Zmluvu, a zároveň, na ktorom potvrdíme, že lisabonský proces predstavuje správny smer. Poďme teda. Napredujme. Lebo práve to od nás ľudia očakávajú.
Marielle De Sarnez
- (FR) Vážený pán predseda, Európska únia bude mať novú Zmluvu. Možno však dať najavo isté sklamanie. Sklamanie z toho, že z textu sa odstránili symboly Európskej únie, sklamanie z výnimiek, ktoré si vydobyli niektoré krajiny, najmä v súvislosti s Chartou, a nakoniec, sklamanie z úplnosti Zmluvy. Žiadam jej konečný text, s ktorým sa budú môcť občania Európy oboznámiť. Bolo by to vhodné.
Avšak aj napriek tomu, ak budeme chcieť, Zmluva nám poskytne možnosť oživiť Európu. Týmto textom Európska únia získa nástroje, ktoré potrebuje pre svoju ďalšiu integráciu, rozšírenie a prehĺbenie svojich spoločných politík. Európa sa teraz môže posunúť v oblastiach energetiky, klimatických zmien, prisťahovaleckej politiky, v oblastiach boja proti terorizmu, hospodárskej koordinácie, zahraničnej a obrannej politiky a rozvojovej politiky.
Pôjde jednoducho len o otázku politickej vôle. Nikto sa už nebude môcť vyhovárať na nedostatok inštitucionálnych druhov činností. Teraz sa bude každý musieť postaviť tvárou v tvár svojim záväzkom. Okrem našich inštitúcií mám v tomto smere na mysli najmä členské štáty. Je to dobrá správa pre Európu a dúfam, že bude dobrou aj pre jej občanov.
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Vážený pán predseda, aj napriek pochmúrnym predpovediam a neopodstatnenej kritike Poľska počas posledných rozpráv v Parlamente, predovšetkým zo strany vedúceho predstaviteľa socialistickej skupiny v Európskom parlamente, sa lisabonský samit ukončil kompromisom. Orgány EÚ a Poľska sa chopili potenciálu s cieľom dosiahnuť dohodu. Zo strany Európskej únie sa Poľsku preukázalo uznanie jeho dôležitosti a potenciálu tým, že sa zvýšil počet generálnych advokátov Súdneho dvora a tým, že sa kompromis z Ioanniny zahrnul do textu zmluvy.
Musíme dúfať, že kompromis, ktorý sa dosiahol na samite, je len začiatkom konzultácií s európskymi národmi. Návrh reformnej zmluvy EÚ je koniec koncov príliš dôležitý dokument na to, aby sa prepašoval v tajnosti politických zasadacích miestností. Nezabúdajme na to, že predošlá verzia tejto zmluvy bola pochovaná referendami v dvoch členských štátoch. Ak verejnosti neumožníme znova sa vyjadriť o budúcnosti EÚ porušíme nielen jednu zo základných hodnôt EÚ, ale bude to aj jasný dôkaz, že vlády sa obávajú hlasu svojich vlastných voličov. Nech diktátori demokracie umožnia verejnosti vyjadriť svoju vôľu, čo sa týka ďalšej vízie EÚ.
Ian Hudghton
Vážený pán predseda, zastupujem Škótsko. Moja strana, Škótska národná strana, vytvára v Škótsku novú vládu a verím, že pri účasti na záležitostiach EÚ preukáže väčšiu konštruktívnosť ako vlády Spojeného kráľovstva.
Prijímam možnosť reformovať zmluvy a vytvoriť otvorenejšie, demokratickejšie, účinnejšie a spoľahlivejšie riadenie. V zásade podporujem rozšírenie uplatňovania postupu hlasovania kvalifikovanou väčšinou a spolurozhodovanie s Európskym parlamentom, avšak istá odlišnosť, na ktorú sa správne odvolával pán Barroso, bude vždy spočívať v tom, že sa budú podporovať národné záujmy. Nemali by sme strácať kontakt s miestnymi spoločenstvami tým, že budeme šliapať po ich záujmoch alebo tak budeme pôsobiť.
Škótsko pociťuje reálne obavy z toho, že upevnenie spoločnej politiky v oblasti rybolovu spadajúcej výlučne do právomocí zmlúv môže len zabrániť dôkladnej reforme riadenia rybného hospodárstva, ktorá je podľa mňa potrebná. Je poľutovaniahodné, nie však prekvapivé, že vláda Spojeného kráľovstva na tento problém na samite nepoukázala. Znova zopakujem, vláda Spojeného kráľovstva ignoruje kľúčové záujmy Škótska.
Koenraad Dillen
(NL) Vážený pán predseda, Ústava je mŕtva. Nech žije Ústava! Ako inak možno opísať to, čo sa stalo v Lisabone? Všetci súhlasíme s tým, že táto reformná zmluva je takmer klonom Ústavy, ktorú odmietli Francúzi a Holanďania, že je, ako povedal Valéry Giscard d'Estaing, ešte nezrozumiteľnejšia ako originál. A nakoniec nám hovoríte, že referendám sa musíme za každú cenu vyhnúť.
V porovnaní s rokom 2005 tu je skutočne jedna odlišnosť. Francúzi, Holanďania a ostatné európske národy tentoraz nedostali šancu vyjadriť svoj názor. Príklad tohto pohŕdania demokraciou možno nájsť vo vyjadreniach pani komisárky Wallströmovej, ktorá má stále veľa rečí o prekonávaní priepasti medzi Európou a jej občanmi. Nalieha na národné parlamenty, aby tento text čo najrýchlejšie ratifikovali.
Lenže skutočná úcta k demokracii znamená, že občania všetkých členských štátov EÚ dostanú možnosť vyjadriť svoje názory na Zmluvu, na text, ktorý v mnohých ohľadoch narúša suverenitu národných štátov viac ako v súčasnosti. Zodpovední by sa nemali sťažovať, keď sa v ďalších európskych voľbách tento strach občanov postaví proti oficiálnej Európe.
Hans-Peter Martin
(DE) Vážený pán predsedajúci, vážení páni, vaša úloha v súčasnom období naozaj nie je jednoduchá. V krajinách, v ktorých malo dôjsť k referendu, ako napríklad v Spojenom kráľovstve alebo v mojej krajine, v Rakúsku, je Zmluva vykreslená len ako nepodstatný detail, ako rozšírenie čohosi iného. V iných krajinách, ako napríklad v Nemecku, sa hovorí o úplnej reorganizácii Spoločenstva, o historickom prelome. Kde je teda pravda?
Myslím, že pri tejto príležitosti by sme si mali znova pripomenúť slová a veľmi presné úslovia bývalého prezidenta Západného Nemecka, pána Romana Herzoga, ktorý koniec koncov predsedal konventu zodpovednému za predloženie Charty základných práv, a ktorý povedal, že Ústava EÚ narúša demokraciu. Teraz tu máme niečo podobné vo forme reformnej zmluvy.
Ak nechcete, aby bola narúšaná, ak nechcete, aby demokracia vyhasla, majte aspoň toľko politickej slušnosti, aby ste umožnili referendá tak, ako v minulosti, v prípade Zmluvy o Ústave pre Európu, dokonca aj v Španielsku a Luxembursku.
Marianne Thyssen
(NL) Vážený pán predseda, pán predseda Komisie, pán úradujúci predseda Rady, dámy a páni, keď sa pozerám na zmeny v reformnej zmluve, ktoré sa týkajú oblastí ako migrácia, poľnohospodárstvo, polícia a súdnictvo a na rozhodnutia týkajúce sa vysokého predstaviteľa pre spoločnú zahraničnú a bezpečnostnú politiku, Charty základných práv, eurozóny a rozhodnutia týkajúce sa sociálneho trhového hospodárstva, ktoré sa po prvý krát stáva cieľom, a ďalej rozhodnutia, ktoré sa týkajú medzištátnej solidarity v oblasti energetiky, je mi jasné, že táto Zmluva je postavená na výsledkoch dohovoru a júnového samitu a ustanovuje viac vplyvu a oveľa viac demokracie ako politické inštitúcie. Odteraz bude Únia z vonkajšieho i vnútorného hľadiska lepšie pripravená odpovedať na otázky, ktoré od nej ľudia očakávajú.
Z tohto hľadiska by som rada zablahoželala predsedníctvu Rady k príprave programu. Pán úradujúci predseda, tým že ste na svojom samite umožnili nielen rozhodnúť o Zmluve, ale aj vymeniť si názory o probléme našej generácie, o globalizácii, ste vyslali dôležitý signál. Koniec koncov, nie sú dôležité inštitúcie, ktoré sa zaoberajú len sami sebou, ale ich politiky.
A táto skutočnosť vo mne vyvoláva otázku pre pána predsedu Komisie. Myslíte, že v období od dnešného dňa po konečnú ratifikáciu Zmluvy je možné skutočné odvážne zákonodarstvo, alebo vám proces ratifikácie spôsobuje strach z toho, že sa nemôžete voči ľuďom prehrešiť, a že sa musíte obmedzovať len na "opatrnícke činy"? Alebo inými slovami, môže Európa konkrétnych projektov v roku 2008 naďalej fungovať?
Na záver mám ešte dve stručné otázky pre Radu. Pán úradujúci predseda, požiadali ste hlavy štátov alebo vlád, aby prijali osobný politický záväzok s cieľom doviesť proces ratifikácie vo svojich krajinách do úspešného konca? Pevne verím, že áno. Druhá otázka, kedy bude k dispozícii koordinovaný text týchto zmlúv? Napokon, zmluva, ktorej súčasťou sú ciele byť transparentnou a jednoduchou, musí byť už len z úcty k ľuďom zrozumiteľná. Vážený pán predseda, ďakujem vám a pán úradujúci predseda a pán predseda Komisie, vopred ďakujem za odpovede na moje otázky.
Jo Leinen
(DE) Vážený pán predseda, máme lisabonskú stratégiu a dúfajme, že sa nám podarí mať aj Lisabonskú zmluvu, a že Európa vďaka obom textom pokročí. Tento Parlament, a najmä Výbor pre ústavné veci, bojoval a pracoval na novej európskej zmluve sedem rokov. Samozrejme, nemáme ústavu, ale tvrdíme, že táto reformná zmluva je pokroková po všetkých stránkach. Nie je jediný bod, v ktorom by sme v porovnaní s Nice zaostávali. Všetko napreduje a vedie nás do Únie 27 štátov. Túto skutočnosť potrebujeme dať najavo aj občanom mimo Únie.
Novou Zmluvou víťazia Európania. Existujú rozmanité formy priamej a nepriamej účasti v európskej politike a my sme v situácii, keď musíme rýchlejšie a účinnejšie vyriešiť problémy, o ktorých sa tu hovorilo. Víťazmi sú aj snemovne občanov v Európe, národné parlamenty a táto snemovňa Európanov, tento Parlament. Demokracia teda nie je narúšaná, ako bolo práve povedané. Je to úplný nezmysel. Naopak, touto Zmluvou môžeme v skutočnosti európsku demokraciu naplniť.
Táto dohoda bola štvrtá v poradí. Dúfam, že v súvislosti s touto záležitosťou sa členské štáty zišli posledný krát. Teraz je potrebné vynaložiť všetku energiu na ratifikáciu. Dúfam, že žiadna z krajín ju nebude negovať. Pre Zmluvu je to možno posledná šanca. Každým "nie" by si konkrétna krajina zapríčinila izoláciu, možno dokonca až vylúčenie. Dúfame, že nič podobné sa nestane, Všetka energia by mala smerovať k ratifikácii, a tak budeme mať Zmluvu do roku 2009.
Lapo Pistelli
(IT) Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, na stene v milánskom metre bol veľmi duchaplný a cynický slogan, ktorý znel: "budúcnosť už nie je to, čo bývala", podobne ako počasie či jedlo.
Žijeme v časoch, keď už mladšie generácie na rozdiel od svojich rodičov v minulosti neveria, že budúcnosť bude lepšia. Často počujeme ľudí hovoriť, že "Európa už nie je to, čo bývala." Na našom kontinente sa objavuje a rozmáha nacionalistický, protieurópsky spôsob myslenia, ktorý podporuje suverenitu. Aj dnes ráno sme boli v tejto snemovni jeho svedkami.
Som presvedčený, že výsledok lisabonského samitu je dôležitý. Avšak dôležitejšia ako jeho obsah, ktorému možno stále vytknúť priveľa výnimiek a klauzúl, a ktorý je ešte vždy príliš zložitý, je rýchlosť, akou sa k tomuto výsledku dospelo, a ktorá vysiela verejnej mienke pozitívny signál. Parlament, Komisia a Rada však majú ďalších 18 mesiacov na to, aby po období krízy verejnú mienku vzkriesili.
Všetci, alebo aspoň väčšina z nás v tomto Parlamente verí, že Európa je riešením a nie príčinou obáv z globalizácie, a že spoločné riešenie problémov týkajúcich sa prisťahovalectva, klimatických zmien, inovácie a výskumu nás posilní. Je to názor väčšiny poslancov Európskeho parlamentu. Máme 18 mesiacov, aby sme o tom pred európskymi voľbami presvedčili 500 miliónov občanov žijúcich v Európe.
Mario Borghezio
- (IT) Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, lisabonský samit dospel k jedinému výsledku: oddialil občanov Európy od Európskej únie a poskytol viac priestoru lobistom a technokratickým silám. Vízia, za ktorú bojujeme, vízia Európy národov a regiónov, sa vzďaľuje čím ďalej, tým viac. Dokonca aj v našom Parlamente. Kde sú Korzičania, obyvatelia údolia Aosty, Baskovia, kde sú bretónski separatisti, Alsasania?
Je hanba, že pri rozdeľovaní kresiel by malo našu krajinu, ktorú zastupuje rozhorčený predseda vlády pán Prodi, poraziť Francúzsko. A ani to nestálemu pánovi Prodimu, ktorý bol v Lisabone úplne stratený a dezinformovaný, ako Alica v krajine zázrakov, nestačilo. Taliansko vďaka pánovi Prodimu vylúčili z vyhlásenia, zo spoločného vyhlásenia, ktorým Francúzsko, Nemecko a Spojené kráľovstvo správne požiadali Európu, aby prijala opatrenia s cieľom vyhnúť sa ďalším finančným otrasom v dôsledku krízy na trhu rizikových hypotekárnych úverov v USA.
Pán Prodi podľa vyhlásení, ktoré poskytol tlači o celosvetovej finančnej kríze, tvrdí, že nerozumie podstate stanoviska Európy k problematike pôžičiek. Bývalý konzultant banky GoldmanSachs a bývalý predseda Komisie by sa občas mohol správať ako bývalý konzultant medzinárodnej banky, on však nemá v úmysle zaoberať sa vážnymi následkami pre talianske rodiny, vrátane rodín na severe, ktoré sú zavalené poplatkami, a ktoré žijú od výplaty k výplate.
(predsedajúci prerušil rečníka)
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Vážený pán predsedajúci, pán úradujúci predseda Rady, pán predseda Komisie, hovorca mojej skupiny, pán Daul, uviedol, že skupina Európskej ľudovej strany, (kresťanských demokratov) a Európskych demokratov vyjadrila spokojnosť s tým, že sme sa dostali z bezvýchodiskovej situácie, nevyjadrila však nadšenie. Dôvodom je nie veľmi proeurópska atmosféra, ktorá panuje medzi vládami, a ktorá je v protiklade s výsledkom prieskumu, o ktorom hovoril pán Barroso v súvislosti s vôľou európskeho ľudu. Ďalším dôvodom je to, že Lisabonská zmluva nakoniec obsahuje požiadavky šité na mieru vlád, ktoré chcú čím ďalej tým viac pre seba a čím ďalej tým menej pre Európu.
Pán úradujúci predseda Rady, poukázali ste, a ja by som vám rád poblahoželal k dohode, ktorá bola dosiahnutá, pretože by som rád zdôraznil, že podľa mňa je dohoda pre vyviaznutie zo slepej uličky dôležitá, poukázali ste na tri otázky, ktoré by som rád zdôraznil.
Po prvé, myslím, že je veľmi dôležité v tomto Parlamente formálne vyhlásiť Chartu základných práv. V Nice sa to nestalo, odohralo sa to v tajnosti. Vyhlásme ju verejne, pretože Charta základných práv, či už s výnimkami alebo bez nich, je DNA Európanov.
Po druhé, pán úradujúci predseda, znepokojuje ma rozdelenie miest v Európskom parlamente, pretože ste prijali niečo, čo porušuje zásadu zakotvenú v Zmluve, degresívnu proporcionalitu. Dostane sa až do Parlamentu? Uvidíme, čo budeme robiť, ste si však veľmi dobre vedomý toho, že to, čo ste prijali, degresívnu proporcionalitu neumožňuje.
Nakoniec, vysoký predstaviteľ. Myslím, že sa vám podarilo dosiahnuť dobrú dohodu, ale zároveň si myslím, že otázky predsedu Rady, vysokého predstaviteľa a predsedu Komisie sú súčasťou balíka, ktorý bude potrebné prediskutovať v Parlamente.
Súhrnne povedané pán predseda, myslím, že Paul Valéry, ktorý bol veľkým básnikom, a preto aj veľkým Európanom, napísal, že báseň nie je nikdy dopísaná, jej písanie sa dá len prerušiť. Európu budeme budovať stále. V tomto prípade sme sa v záujme konsenzov zriekli niektorých pokrokov Zmluvy o Ústave pre Európu, avšak budeme tu, aby sme o ne naďalej bojovali. Vyjadrili sme ich podporu aj v jednej vete preambuly, ktorú sa iróniou osudu podarilo pred plameňmi uchrániť: čoraz užší zväzok európskych národov. To je náš cieľ, pán predsedajúci.
Jan Marinus Wiersma
(NL) Vážený pán predsedajúci, aj Holandsku sa v sobotu ráno po dosiahnutí dohody uľavilo, a som presvedčený, že sa tak stalo vďaka pánovi úradujúcemu predsedovi Rady. Nová Zmluva umožní Európskej únii robiť pokroky. Únia bude rozhodnejšia a demokratickejšia. Európska únia sa znova postavila na vlastné nohy. Teraz sa už môže plne sústrediť na svoju základnú úlohu, na prácu s programom zaoberajúcim sa otázkami počnúc ďalším rozvojom sociálnej Európy až po lepšie usmerňovanú zahraničnú politiku. Takto sa aj najskôr dostane bližšie k svojim občanom.
Moja krajina, Holandsko, bola svedkom rozsiahlych diskusií o povahe Zmluvy, ktorá bola prijatá, aj o jej odlišnostiach od Zmluvy o Ústave pre Európu, ktorú krajina v referende odmietla. Došli sme k záveru, že ide o také rozdiely, že ďalšie referendum nie je potrebné. Novej Zmluve chýba ústavná povaha pôvodnej, preto ani my nepotrebujeme ďalšie referendum. V tomto prípade pôjde len o bežnú parlamentnú ratifikáciu.
Reformy, o ktorých sa rozhodlo, najmä tie, ktoré sa týkajú práv Európskeho parlamentu, majú našu plnú podporu, pretože v rovnováhe medzi členskými štátmi a európskymi inštitúciami predstavujú významný pokrok bez zásadných zmien. Väčšia Únia potrebuje iné, komplexnejšie pravidlá. Našťastie, všetky členské štáty sa teraz poponáhľajú s ratifikáciou, takže v roku 2009 môžeme všetci začať s novými pravidlami, a pokračovať v plnení základnej úlohy Únie vo všetkých oblastiach, v ktorých to naši občania očakávajú.
Bronisław Geremek
(PL) Vážený pán predseda, úvodom by som sa rád pripojil k vyjadreniu obrovskej vďaky portugalskému predsedníctvu. Dosiahol sa značný úspech. Európska únia potrebovala skoncovať s pocitom porážky a neúspechu, potrebovala politický rozmer. A vďaka portugalskému predsedníctvu ho získala.
Za výnimočne dôležitú považujem aj skutočnosť, že súčasťou týchto rozhodnutí je aj Charta základných práv, a rád by som na tomto mieste poznamenal, že Charta základných práv je pre Európu kompasom, inštrumentáriom. Neviem si ani predstaviť, ako sa môže krajina, ktorá chce byť súčasťou Európskej únie zároveň dištancovať od niečoho, čo predstavuje jej morálny, filozofický a politický základ.
Môj kolega, pán Duff adresoval svoje kritické slová stanovisku britskej vlády, ktorá požadovala výnimku. Moja pozícia je lepšia. Poľská vláda, ktorá požadovala výnimky ako výsledok rozhodnutia, ktoré prijal poľský ľud, stráca moc. Rád by som vyjadril obrovskú nádej, že po politických zmenách, ktoré sa v mojej krajine uskutočnili a z vernosti k poľskej tradícii solidarity, bude Poľsko dodržiavať Chartu základných práv v plnej miere. Poľsko bude súhlasiť s Chartou základných práv v plnom rozsahu a bez výnimiek.
Alain Lamassoure
(FR) Vážený pán predseda, ako hovorca väčšinovej francúzskej strany, UMP, blahoželám portugalskému predsedníctvu, a teším sa z dohody o texte Zmluvy. Poskytuje rozšírenej Európe pravidlá, ktoré potrebuje k svojmu účinnému a demokratickému fungovaniu.
Ako spoluspravodajca správy o novom zložení Európskeho parlamentu chcem vyjadriť aj radosť zo súhlasu Rady s návrhom uznesenia, o ktorom Parlament hlasoval 11. októbra. Rada tým schválila našu definíciu degresívnej proporcionality, premenu tejto zásady na čísla, použitie údajov Eurostatu na vyhodnotenie populácií, ktoré sa budú brať do úvahy, ako aj naše želanie dosiahnuť po roku 2009 vyššiu stabilitu systému.
Súhlas Rady je viac ako 100-percentným súhlasom. Je to 101-percentný súhlas, pretože Rada pridelila bez vysvetlenia jedno kreslo Taliansku. Táto skutočnosť ma privádza k dvom poznámkam.
Prvá. pán predseda, povedali ste, že všetkým poslancom Parlamentu ostane právo hlasovať, dokonca aj predsedovi a sedemdesiatemu tretiemu talianskemu poslancovi, na rozdiel od neustálych chýrov, ktoré šíria niektoré noviny.
Moja druhá poznámka sa týka toho, že sedemdesiate tretie kreslo pridelené Taliansku je v rozpore so zásadou degresívnej proporcionality, ktorá je súčasťou Zmluvy, navrhnutej Parlamentom a prijatej Radou. Preto sa musíme uistiť, že rozhodnutie použiť článok 9 je pred Európskym súdnym dvorom nenapadnuteľné a z uvedeného dôvodu spravodajcovia predložia revidovaný návrh, v ktorom sa zohľadnia želania Európskej rady.
Predseda
Aj vám, a samozrejme aj pánovi Severinovi, srdečná vďaka za správu o rozdelení kresiel. Odviedli ste skvelú prácu a my s vami na 99 percent súhlasíme.
Bernard Poignant
- (FR) Vážený pán predseda, "nič nie je možné bez ľudí a nič neprežije bez inštitúcií". Sú to slová Jeana Monneta a veľmi presne sa hodia na našu situáciu.
Je teda Zmluva dokonalá? Samozrejme, že nie. Jean Monnet má odpoveď aj na túto otázku. O Rímskej zmluve napísal, že sa nepýta sám seba, či by mohla byť lepšia, pretože sa týkala všetkého, čo bolo v tom čase možné a zodpovedala múdrosti doby. 1957 - 2007. Znova podstupujeme počiatočné riziko? Nie, samozrejme, že nie. Tretia zmluva už nebude. Jedna kríza stačí. Dve, to je priveľa. Jean Monnet ma opäť k dispozícii odpoveď: "Vždy som toho názoru, že Európa by sa mala formovať krízami, a že by mala byť výsledkom riešení týchto kríz. A Zmluva riešením je.
Ale keďže naši britskí priatelia sú takí posadnutí výnimkami, nie každý s ňou súhlasí. Sám žijem na polostrove, takže ostrovným povahám rozumiem. Jean Monnet mal v roku 1951 podobnú skúsenosť s uhlím a oceľou. Nemali záujem, dostali ponuku a až potom sa pripojili. Spomeňte si na Tonyho Blaira. To on podpísal Sociálny protokol Maastrichtskej zmluvy. Sme si istí, že náš britský kolega v týchto dňoch podpíše Chartu základných práv. Buďme trpezliví a spomeňme si na čínskeho diplomata, ktorý raz povedal, že oceňuje múdru zdĺhavosť budovania Európy. Pokračujme.
Samozrejme by som rád skončil blahoželaním portugalskému predsedníctvu, a pretože som francúzsky poslanec Európskeho parlamentu, som hrdý na svojho portugalského predsedu a na okolnosti, vzhľadom na ktoré sa zdá, že v súčasnosti máme dvoch za cenu jedného.
Hartmut Nassauer
(DE) Vážený pán predseda, dámy a páni, Európa sa dostala z neriešiteľnej situácie jedným šmahom. Nová Európska únia bude aktívnejšia, demokratickejšia a transparentnejšia a bude schopná úspešnejšie plniť svoje povinnosti doma i vo svete. To je pozitívne a z tohto hľadiska patrí portugalskému predsedníctvu gratulácia. Dúfam, že mi ako Nemcovi prepáčite, ak s hrdosťou poznamenám, že na začiatku cesty do Lisabonu tu bolo nemecké predsedníctvo Rady.
Ešte sa nevyriešili všetky problémy. Ukázala to absurdná epizóda okolo sedemstopäťdesiateho prvého kresla v Parlamente a okolo hlasovacieho práva predsedu. O tom, že Rada nie je oprávnená odňať zvolenému poslancovi právo hlasovať bez ohľadu na jeho funkciu v Parlamente, by sa vôbec nemalo diskutovať. Som vďačný, že predseda aj zástupcovia Parlamentu k uvedenej situácii zaujali na medzivládnej konferencii pohotové a jasné stanovisko.
Aj napriek tomu však máme problém. Týka sa zloženia Parlamentu, ktoré je počnúc rokom 2014 nejasné. Som presvedčený, že nájdeme systém, ktorý nám umožní určovať a riadiť zloženie Parlamentu na základe objektívnych kritérií a bez ohľadu na politické vrtochy. Rada nemôže účinne rozdeľovať kreslá v Parlamente ako by bola pánom statku. Túto situáciu musíme do roku 2014 vyriešiť.
Doteraz zrejme nebol náležitým spôsobom uznaný ešte jeden dôležitý pokrok, posilnenie zásady subsidiarity. V zapájaní národných parlamentov do zodpovednosti za európsku legislatívu v medziach subsidiarity je to veľmi dôležitý krok. Subsidiarita a jej vyžadovanie Spoločenstvo posilňujú a nie oslabujú, pán predseda Komisie. Aj o to by sme sa mali v budúcnosti usilovať. Národné parlamenty môžem len požiadať o dôkladné využitie týchto príležitostí!
(potlesk)
Richard Corbett
Vážený pán predseda, aj ja vítam túto dohodu, ktorá okrem niektorých zvláštností, ako napríklad dodatočné miesto v Parlamente pre Taliansko, predstavuje kvalitný balík hodný ratifikácie, ktorý umožní lepšie fungovanie Európskej únie a zvýši aj jej demokratickú zodpovednosť.
Počas minúty, ktorú ešte mám, mi dovoľte zaoberať sa druhým hľadiskom. Pán Kirkhope sa práve opýtal, či sme už odpovedali na otázky, ktoré boli nastolené v Laekene, a ktoré sa týkali vyššej demokratickej zodpovednosti EÚ a toho, či je bližšie k svojim občanom. Povedal by som, že sme v týchto oblastiach určite pokročili. Zapamätajme si jedno: keď Zmluva vstúpi do platnosti, nebude možné prijať žiadny európsky právny predpis bez toho, aby sa predtým nepodrobil preskúmaniu zo strany všetkých národných parlamentov, ďalej schváleniu Radou ministrov zloženou z ministrov členských štátov, ktorí sa zodpovedajú spomínaným národným parlamentom a napokon, Európskym parlamentom, ktorého poslanci sú volení priamo občanmi na to, aby sa zaoberali európskymi záležitosťami na úrovni Európy.
Ide o úroveň zodpovednosti, ktorá neexistuje v žiadnej inej medzinárodnej štruktúre. Pozrite sa na Svetovú obchodnú organizáciu. Pozrite sa na MMF. Pozrite sa na Svetovú banku. Pozrite sa na OECD Ani jedna z organizácií, ktorá je na vyššej ako štátnej úrovni, nemá takýto stupeň demokratickej zodpovednosti. Tí, ktorí sa obávajú o demokratickú zodpovednosť v medzinárodných štruktúrach, by sa mali sústrediť na tieto inštitúcie a organizácie. Mali by sme byť hrdí na to, čo v našej demokratickej Európskej únii dosahujeme.
Bogdan Klich
(PL) Vážený pán predseda, naozaj máme novú Zmluvu a už len samotná skutočnosť, že ju máme, je dôvodom k spokojnosti. Je tu však ešte niečo oveľa dôležitejšie. Fakt, že je to dobrá zmluva. Je dobrá, pretože reaguje na výzvy, ktorým dnešná Európa čelí.
Navyše, plní ciele, ktoré boli pred šiestimi rokmi zaznamenané ako záväzky v Laekenskej deklarácii. V súlade s týmito cieľmi Zmluva upravuje a zjednodušuje inštitucionálny rámec a právny systém Únie. Európsku úniu demokratizuje okrem iného aj posilnením legislatívnej úlohy nášho Parlamentu. Približuje Úniu jej občanom a jedným zo spôsobov je iniciatíva občanov.
Otázne je, či bude Únia v dôsledku Zmluvy vo svete dôležitejšia a či bude konať účinnejšie. Nezáleží to však len od inštitúcií, ktoré sa na základe Zmluvy zaviedli alebo upravili. Závisí to predovšetkým od politickej vôle hláv členských štátov. Ak bude chýbať, bude celá inštitucionálna reforma nanič. Aby sa Zmluva nestala zákonom, dokumentom odsúdeným na zánik, rád by som vás požiadal, aby ste boli počas jej podpísania a po jej ratifikácii spoločenstvom s politickou vôľou.
Adrian Severin
Vážený pán predseda, text reformnej zmluvy prijatý na lisabonskom samite je jasným pokrokom, napredovaním v histórii európskej integrácie. Rád by som ho nazval európskym zjednotením. Preto je potrebné vyjadriť spokojnosť s ním.
Avšak, akokoľvek dôležitý sa môže tento krok zdať, nie je posledný. V najbližšom období je dôležité, aby Zmluvu ratifikovalo všetkých 27 členských štátov. Teraz by malo byť každému jasné, že neexistoval žiaden plán B a nie je ani plán C. Zo strednodobého a dlhodobého hľadiska musíme pokračovať v potrebných reformách a politikách, kým v rámci európskej nadnárodnej demokracie nedôjde k úplnému súladu medzi históriou a geografiou Európy.
V tejto chvíli úľavy je veľmi dôležité zbaviť sa aj akejkoľvek demokratickej pretvárky a zavádzania a pripustiť, že v tomto zložitom svete si politické riadenie, viac ako kedykoľvek predtým, vyžaduje odborné znalosti, ktoré by nemali podliehať referendu. Od ľudí máme žiadať odpoveď "áno" alebo "nie" na zásadné a hlavné otázky a nie na náročné otázky technického charakteru alebo zložité kompromisy. Pri ostatných otázkach musíme konať v súlade so zásadou voľného mandátu.
Na druhej strane musíme priznať, že pokrok, ktorý dnes oslavujeme, sme dosiahli na úkor transparentnosti a úprimnosti. Priepasť medzi národmi a nami, politickými vodcami ostáva po Lisabone rovnaká ako pred ním. Kým nepreklenieme túto priepasť, nemáme dôvod na oslavu.
Jan Zahradil
(CS) Vážený pán predseda, ako bývalý člen Konventu o budúcnosti Európy, ako jediný poslanec Európskeho parlamentu, ktorý sa zúčastnil na rokovaniach a ako presvedčený odporca Ústavy od samotného počiatku s radosťou konštatujem, že v Lisabone aspoň do istej miery zvíťazil zdravý rozum.
Koncepcia Zmluvy o Ústave pre Európu bola chybná od samého počiatku. Som rád, že sa od nej upustilo a som rád, že k tomu prispela aj moja krajina. EÚ nie je štát a nikdy ním nebude. Preto nemôže mať ústavu. Musí byť založená na medzivládnej zmluve, kde ostanú členské štáty, národné štáty, základnými kameňmi celého procesu európskej integrácie.
Čo sa týka obsahu, každému z nás sa páčia alebo nepáčia isté jeho hľadiská. Na jednej strane, ja osobne som nadšený posilnením úlohy národných parlamentov a národných vlád prostredníctvom takzvanej klauzuly flexibility. Na druhej strane však mám výhrady voči obmedzeniu práva národného veta. Som však realista a viem, že sme dosiahli hranice možného.
Za dôležitú ale považujem skutočnosť, že po prvýkrát v histórii EÚ sa musel umelý koncept vypracovaný na zelenom stole po odskúšaní v reálnej situácii do istej miery prepracovať. A to vo mne živí nádej, že EÚ aj v budúcnosti ukáže, že sa dokáže odvrátiť od koncepcií, ktoré sa neosvedčili, ku ktorým napríklad podľa mňa patrí päťdesiatročný zastaralý federalistický model. Som presvedčený, že EÚ bude schopná vydať sa na cestu skutočnej, flexibilnej, decentralizovanej a medzivládnej organizácie, ktorá je dokáže čeliť výzvam 21. storočia.
Vážený pán predseda, dúfam, že Parlament nepodľahne pokušeniu oživiť v súčasnosti už mŕtvu ústavnú myšlienku, pretože tým by len dokázal, že je odtrhnutý od reality.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Vážený pán predseda, myslel som, že uplynulý týždeň skončí menej úspešne.
Po prvé, na lisabonskom samite sme prijali novú reformnú zmluvu. Je to obrovský úspech a srdečne blahoželám pánovi premiérovi Josému Sócratesovi, pánovi predsedovi Barrosovi a vlastne nám všetkým. Jej prijatie sa zaobišlo bez pokusov o vetovanie a bez sporov o jej konečnú verziu. Podľa mňa to znamená, že Európska únia sa dostala z ústavnej krízy.
Po druhé, mám dobré správy aj zo svojej krajiny. Zbavenie moci protieurópsky orientovanej a silne pravicovej vlády posledných rokov je nesporný úspech. Stanovisko Poliakov potvrdzuje to, čo som uviedol už veľakrát. Ich väčšina podporuje Európsku integráciu, želajú si, aby bolo Poľsko partnerom a nie odporcom Európskej únie.
Podobné udalosti sú v súvislosti s budúcnosťou nášho spoločného európskeho projektu bezpochyby dôvodom k optimizmu. Som presvedčený, že Európska únia je pripravená čeliť výzvam budúcnosti. Ako poznamenal pán Sócrates, Únia je teraz silnejšia a vnútorne súdržnejšia štruktúra. V medzinárodných celosvetových vzťahoch je pri rokovaniach rozhodne silnejším partnerom. Miesta úradujúceho predsedu a vysokého predstaviteľa pre spoločnú zahraničnú a bezpečnostnú politiku predstavujú potenciálnu zbraň, ktorá môže po vhodnom rozostavení kladne upevniť obraz o Európskej únii.
Navyše, jedným z najdôležitejších úspechov tejto dohody je, že Charta základných práv nadobudla právne záväzný charakter. Dúfam, že nová poľská vláda stiahne rozhodnutie vylúčiť poľských občanov z ustanovení hlavy IV s názvom Solidarita. V tejto hlave sa nachádzajú ustanovenia týkajúce sa práv zamestnancov a odborových zväzov, ktoré sú pre poľskú a európsku ľavicu obzvlášť dôležité.
Tunne Kelam
Vážený pán predseda, rád by som zablahoželal portugalskému predsedníctvu k výsledku, ktorý je za týchto okolností vynikajúci. Musíme však myslieť na jedno: ešte vždy máme pred sebou hlavný cieľ Konventu o budúcnosti Európy, ktorým je preklenúť priepasť medzi inštitúciami a európskymi občanmi. V súčasnosti máme prostriedky potrebné na uplatňovanie našich spoločných európskych politík. Potrebujeme však politickú vôľu a odhodlanie. V súčasnosti sa všetko zameriava na uplatňovanie a pokiaľ ide o uplatňovanie Lisabonskej zmluvy malo by byť založené na dvoch zásadách. Prvou z nich je subsidiarita.
Určenie kompetencií EÚ je očividne veľmi povzbudivý úspech, ktorý je spojený s dôležitejšou úlohou a väčšou zodpovednosťou zo strany národných parlamentov, pretože naši občania by si mali uvedomovať, že Európske spoločenstvo bude účinne riešiť problémy spoločenstiev a zároveň sa zdrží zasahovania v oblastiach, v ktorých to nie je potrebné.
Druhá zásada sa týka solidarity, ktorá je hlavnou hodnotou Európskeho spoločenstva. Dohoda o degresívnej proporcionalite pri zostavovaní budúceho Európskeho parlamentu je jasným prejavom solidarity, za čo som vďačný. Ďalšou veľmi dôležitou skúškou solidarity bude spoločná európska zahraničná politika v oblasti energetickej bezpečnosti, ktorú Európsky parlament navrhol minulý mesiac vrátane osobitného vysokého úradníka pre zahraničnú politiku v oblasti energie, ktorý by bol podriadeným vysokého predstaviteľa pre spoločnú zahraničnú a bezpečnostnú politiku.
Nakoniec by som rád citoval skvelé vyjadrenie solidarity, ktoré vyslovil minulý rok v máji v Samare za prítomnosti svojho ruského kolegu pán predseda Barroso, a ktoré znelo, že pre Európsku úniu je pri chápaní solidarity rovnako dôležité Poľsko a Estónsko ako Nemecko a Portugalsko.
Jerzy Buzek
(PL) Vážený pán predseda, po lisabonskom samite možno diskusiu o európskej Zmluve považovať za uzavretú, pretože v súčasnosti máme jeden hlavný cieľ, čo najrýchlejšie a čo najúčinnejšie ju ratifikovať.
Parlament tu zohráva svoju úlohu. Uvedomte si prosím, že na základe Zmluvy sme dôležitejší ako doteraz. Potrebujeme zvážiť tri otázky: popis úlohy a povinností vysokého predstaviteľa pre spoločnú zahraničnú a bezpečnostnú politiku a spôsob jeho výberu. Pôjde o výsledok spoločného rozhodnutia s Európskou radou z 1. januára 2009. Na toto spoločné rozhodnutie sa potrebujeme pripraviť vo viacerých oblastiach, predovšetkým v oblasti bezpečnosti a správy súdnictva. Po tretie, musíme uskutočniť politickú rozpravu s cieľom vytvoriť konečnú verziu zásad, v súlade s ktorými bude konať predseda Parlamentu s osobitným dôrazom na svoj vzťah k Európskemu parlamentu.
Najdôležitejšia vec je však ratifikácia, ktorá vo veľkej miere závisí od nás, od poslancov Európskeho parlamentu. V jednotlivých krajinách sa uskutoční rozličnými spôsobmi. Musíme nájsť spôsob ako presvedčiť občanov, že nejde len o úspech Únie, o úspech politikov, ale predovšetkým o úspech ich všetkých. To je naša najdôležitejšia úloha - ratifikácia. Ďakujem a blahoželám.
José Sócrates
úradujúci predseda Rady. - (PT) Vážený pán predseda, dámy a páni, rád by som poďakoval za vynikajúcu rozpravu o samite a Lisabonskej zmluve.
V prvom rade, aj napriek všetkým vyjadreným názorom, jedna vec sa novej Zmluve nedá poprieť - Európa je v dôsledku tejto Zmluvy silnejšia. Potvrdzujú sa v nej európske hodnoty, správne hodnoty, ktoré boli vždy základom projektu európskej integrácie. Rovnako vyzdvihuje európske hospodárstvo a vytvára pre Európu podmienky umožňujúce lepšie zohrávať svoju úlohu vo svete.
Ako mnohí poznamenali, ide o Zmluvu, ktorá demokratizuje európske inštitúcie a politické činnosti Európy. Vyzbrojuje Európsku úniu 27 štátov na účinnejšie rozhodovanie. Tí, ktorí majú v obľube demokraciu majú v obľube aj to, keď sa demokracia cení ako postup umožňujúci účinné rozhodovacie procesy. Všetci, ktorí sledujú politický život Európy vedia, že Európa účinnejšie rozhodovacie procesy potrebovala.
Nakoniec by som rád každému kto pochybuje o Zmluve a potenciáli Európy poradil, aby sa zobudil a začal uvažovať reálne. Svet už v súvislosti so Zmluvou konečné rozhodnutie prijal. Európa zosilnela, zvýšila svoju schopnosť reagovať na celosvetové výzvy, reagovať na strategické výzvy a od Lisabonu sa svet pozerá na Európu v nádeji, že sa znova chopí svojej úlohy v ňom.
Nie, táto Zmluva je pre nás pokrokom. Niektorí už o Európe povedali: nie, nepochybujte, zobuďte sa, sme silnejší. Európa je od lisabonskej dohody sebavedomejšia, už dokáže zaujať postoj k budúcnosti, a môže prejsť z obrany do útoku.
Graham Watson bol taký milý a spomenul vo svojom vystúpení Pessou. Rád by som mu poďakoval za láskavosť, pretože Pessoa patrí k našim najväčším básnikom a rád by som ho znova citoval. Raz hovoril o "clivote po budúcnosti". Aj ja, ako Európan, pociťujem túto clivotu po budúcnosti, po období, keď Európa diskutovala o budúcnosti, keď preukázala vodcovstvo, pociťujem clivotu po tých dňoch a verím, že táto Zmluva poskytne Európe podmienky, aby tak mohla urobiť.
Ak dovolíte, pán predseda, rád by som objasnil dve veci. Prvá sa týka predsedu Parlamentu. Rád by som pánom poslancom povedal, že nikoho nikdy nenapadlo, že Rada by mohla navrhnúť, aby bolo predsedovi Parlamentu odobraté hlasovacie právo. Samozrejme, že predsedovi jeho právo ostane, neviem, akým spôsobom sa zrodila táto mylná informácia. Rada rozhodla o tom, že Parlament bude mať 751 poslancov (750 a predsedu). Ďalej by som rád poznamenal, že doložka z Ioanniny sa vyriešila tak, ako som vždy tvrdil: Kompromis z Ioanniny musí byť právne záväzný, avšak nesmie byť súčasťou Zmluvy a riešenie, ktoré sme navrhli, vyhlásenie a protokol, je plne v súlade s mandátom, ktorý nám bol udelený.
Rovnako, ako vždy, by som aj teraz rád prejavil uznanie predošlému predsedníctvu. Počas celého procesu týkajúceho sa tejto Zmluvy boli rozhodujúce dva okamihy. Prvý v októbri minulého roka, keď sa Angela Merkelová rozhodla, že Zmluva bude najdôležitejšou záležitosťou jej i budúcich predsedníctiev. Tento krok si vyžadoval politickú odvahu a z politického hľadiska bol rizikom. Zároveň si nikto nemyslel, že bude mať veľkú šancu uspieť. Tento okamih nazývam rozhodujúcim, pretože Európa sa potrebovala vrátiť späť k politike a k odvahe a politickému riziku. Ako som už uviedol, je tu ešte jeden rozhodujúci okamih. Nastal, keď sme sa rozhodli využiť príležitosť poslednej Rady, nečakať do decembra a dosiahnuť dohodu už v októbri.
Vážený pán predseda, nakoniec by som rád povedal, že je rozhodne veľa takých, a sú to ľudia v Európe, ktorí v Európu nikdy neverili a sú s touto Zmluvou natoľko nespokojní, ako by boli s akoukoľvek inou zmluvou. Sú však možno aj takí, ktorí by mali radi odlišnú zmluvu. Má význam diskutovať s nimi a oznámiť im, že v tomto stave sme mali možnosť prijať buď túto Zmluvu, alebo zotrvať v štádiu inštitucionálnej krízy.
Myslím, že všetci, ktorí si uvedomujú, že politik musí konať realisticky, a nie na základe ilúzií, podporí to, o čom sa v Lisabone rozhodlo. Čo sa týka ratifikácie, rád by som dal jasne najavo, že je záležitosťou jednotlivých krajín. Avšak ako demokrat nemôžem prijať to, že sú takí, ktorí žiadajú o ratifikáciu na základe výsledkov národných referend, čím oslabujú zastupiteľskú demokraciu a odmietajú legitímnosť ratifikácie parlamentmi.
(potlesk)
Som demokrat a Európa je demokratická, preto necháme na jednotlivé krajiny, aby si samé vybrali najlepší spôsob ratifikácie.
Nakoniec pán predseda, dámy a páni, áno, som veľmi hrdý, áno, som spokojný, áno, je to pre mňa česť, že sa môžem spolu s mnohými ďalšími zúčastniť na tomto historickom a rozhodujúcom okamihu, okamihu, v ktorom sa zrodila Lisabonská zmluva, pretože je znakom, že Európa dosiahne pokrok.
(hlasný potlesk)
Predseda
Pán úradujúci predseda, aj ja by som rád úprimne poďakoval najmä pánovi ministrovi zahraničných vecí Luisovi Amadovi, Manuelovi Lobovi Antunesovi ako aj pánovi veľvyslancovi Mendonçovi e Mourovi a právnej službe, ktorú koordinoval Jean-Claude Pires.
José Manuel Barroso
predseda Komisie. - Vážený pán predseda, pani Thyssenová položila presnú otázku: je možné napredovať v období medzi súčasnosťou a konečnou ratifikáciou? Ako som už uviedol, pri vytváraní priaznivého politického prostredia pre uľahčenie ratifikácie môžeme pomáhať dosahovaním výsledkov vo vzťahu k občanom Európy.
Bolo by chybou spomaliť prácu a nebolo by to ani v súlade s dvojúrovňovou kľúčovou stratégiou Komisie, v ktorej bolo uvedené, že je potrebné riešiť zároveň politické inštitucionálne záležitosti a dosahovať vo vzťahu k našim občanom konkrétne výsledky. Naopak, táto Komisia, a som si istý, že aj tento Parlament, by mali byť v presadzovaní agendy európskych občanov aktívni a spolu dokonca aktívnejšími.
Druhá otázka sa týka komunikácie a demokracie. Za približovanie a vysvetľovanie zmluvy našej verejnosti sú zodpovedné v prvom rade vnútroštátne orgány. Je to však aj úlohou európskych inštitúcií. Súhlasím s názorom pána Queiróa o dôležitosti Európskeho parlamentu v súvislosti s touto otázkou. My v Komisii sme pripravení prevziať svoju zodpovednosť a úzko spolupracovať s členskými štátmi a Európskym parlamentom.
Súhlasím s poznámkami pánov Kelama a Nassauera, ktoré sa týkali subsidiarity. Veľmi dôležité je zdôrazniť pridanú hodnotu tejto Zmluvy z hľadiska demokracie. Robí Európu demokratickejšou a zodpovednejšou a kladie väčší dôraz na subsidiaritu. Subsidiarita predstavuje spôsob posilnenia Európy a európskych inštitúcií a nie ich oslabenie, pretože ak budú mať bližšie k občanom, stanú sa legitímnejšími a budú mať možnosť lepšie sa rozhodovať.
Som presvedčený, ako zdôraznil pán Corbett, že vysvetlenie nového demokratického rozmeru v našom oznámení je správnym krokom. My v Európskej únii sme hrdí, že máme tento druh demokratického systému. Môžeme ho ešte vylepšiť, avšak na svete neexistuje žiadne iné miesto, pre ktoré by bola typická taká demokratická účasť a nadnárodná úroveň ako pre Európsku úniu.
V rámci komunikácie by sme mali objasniť aj našu zvýšenú schopnosť konať v mene občanov v oblastiach, ktoré sú v centre ich záujmu, ako ochrana klímy, energia a migrácia. V súvislosti s uvedenými oblasťami majú naši občania konkrétne obavy a my sa s nimi potýkame. V rámci komunikácie by sme mali zdôrazniť aj zvýšenú schopnosť konať na medzinárodnej scéne.
Nakoniec by som rád podčiarkol jeden bod, ktorý objasnil pán Poignant a za zdôraznenie dôležitosti Jeana Monneta mu ďakujem. Je pravda, že Zmluva nie je dokonalá, ľudia však niekedy tvrdia, že sa vzdávame hodnôt a odovzdanosti svojich otcov. Nie je to tak. Robíme to, čo povedal Jean Monnet a veľa iných, budujeme tento spoločný projekt pas á pas, krok za krokom, a je potrebné priznať, že sa musíme odovzdať svojim občanom, aby sme splnili konkrétne úlohy a dosiahli konkrétne výsledky.
Lisabonský samit svojím zameraním na Zmluvu a inštitúcie a na druhý deň predložením postupu globalizácie a spôsobu spoločného posilnenia svojej schopnosti čeliť výzve globalizácie, skutočne pripravil program budúcnosti Európy. Preto bol obrovským úspechom a portugalské predsedníctvo, členské štáty, Európsky parlament a Komisia by mali túto skutočnosť osláviť a hľadieť do budúcnosti s novou odvahou.
(potlesk)
Predseda
Mnohokrát vám ďakujem, pán predseda Komisie. Táto rozprava ukázala, že dokážeme veriť v budúcnosť nášho kontinentu, Európy. V smerovaní nášho úsilia na dosiahnutie tohto cieľa by sme mali byť ešte odovzdanejší. Veľmi pekne vám ďakujem.
Rozprava sa skončila.
Písomné vyhlásenia (článok 142)
Jean-Pierre Audy
písomne. - (FR) Moje počiatočné slová sú blahoželaním hlavám členských štátov, k historickej dohode, ktorú uzavreli v Lisabone, a ktorou sa končí dlhé obdobie inštitucionálnej neistoty. Vítam neúnavnú odvážnu, rozvážnu a pragmatickú prácu francúzskeho prezidenta pána Nicolasa Sarkozyho a výborné nemecké predsedníctvo pani Angely Merkelovej v prvej polovici roka 2007, v priebehu ktorého postavila inštitucionálny program na nohy. Rád by som prejavil uznanie aj výbornej a enormnej práci, ktorú vykonal pán predseda Valéry Giscard d'Estaing. Táto dohoda nadväzuje na hlavný politický pokrok starého textu: stále predsedníctvo Európskej únie, osoba zodpovedná za európsku diplomaciu, nový mechanizmus hlasovania s rozšírením hlasovania kvalifikovanou väčšinou a súčasné rozšírenie právomocí Európskeho parlamentu. Je mi ľúto, že sa zrušili všetky symboly Európskej únie (vlajka, hymna a motto.) Zmluva zohľadňuje aj odkazy Francúzov a Holanďanov, ktorí odmietli starú Zmluvu. Z toho dôvodu si neponecháva formu ústavy, ktorú pôvodný text mal a nepovažuje za záväzné spoločné európske politiky tak, ako sú zakotvené v Zbierke zmlúv Európskej únie. Naopak, spoločné politiky podliehajú súčasnému fungovaniu európskej demokracie.
Alexandra Dobolyi  
písomne. - (HU) To, že politici, ktorí sa zúčastnili samitu v Lisabone, si uvedomili svoju zodpovednosť a zabudli na svoje krivdy a dosiahli dohodu o Zmluve, na ktorej sa pracovalo šesť dlhých rokov, a ktorá určí budúcu tvár Európy a vytvorí rámec umožňujúci jej účinné fungovanie, považujem za zásadný krok.
Dôležité je, že proces ratifikácie tohto dôležitého dokumentu, ktorý sa má podpísať 13. decembra tohto roka, prebieha hladko aj v členských štátoch. Je absolútne nevyhnutné, aby Európsky parlament pokračoval v záväzku podporovať reformnú zmluvu a na tomto mieste chceme znova obrátiť pozornosť členských štátov na dôležitosť procesu ratifikácie.
Maďarsko vždy plne podporovalo ústavný proces a verilo, že členské štáty skôr či neskôr nájdu spoločnú reč a budú úspešne napredovať v procese európskej integrácie.
Ako členka Výboru pre zahraničné veci Európskeho parlamentu považujem za veľmi dôležité zdôrazniť skutočnosť, že prijatý dokument môže pozitívne prispieť k zvýšeniu účinnosti zahraničnej politiky Európskej únie a rovnako môže zvýšiť jej účinnosť aj na medzinárodnej diplomatickej scéne. Avšak reformná zmluva neprinesie zmeny len v oblasti zahraničnej politiky, ale aj v iných oblastiach nevyhnutne dôležitých pre účinné fungovanie EÚ. Napríklad pre nový Európsky parlament a Európsku komisiu, ktoré sa zriadia v roku 2009, otvorí možnosť začať vykonávať ich činnosť účinnejším, transparentnejším a demokratickejším spôsobom.
Tento spoločný úspech si vyžadoval predovšetkým politickú vôľu s cieľom podniknúť spoločné opatrenia, preto sa zo Zmluvy tešme. Ale v záujme zaručenia úspechu tohto procesu nesmieme skončiť pri radosti. Musíme v našich spoločných snahách pokračovať a zaručiť úspešné zavŕšenie procesu ratifikácie.
Jules Maaten  
Za zatvorenými dverami v Lisabone sa rozdalo veľa darov, aby sa dosiahla dohoda o reformnej zmluve. Taliansko dostáva kreslo navyše v Európskom parlamente, Bulharsko písanie slova "evro" cyrilikou, Poľsko môže v nasledujúcich rokoch pokračovať v blokovaní rozhodovacieho procesu a Rakúsko môže vylúčiť nemeckých študentov zo svojich univerzít. Toto handrkovanie je ako zo stredoveku a má úplne protichodný charakter ako naše snahy s cieľom dosiahnuť v Únii väčšiu transparentnosť.
Napriek tomu však môžeme byť radi, že sme nakoniec po rokoch rozpráv dali dohode konečnú bodku, pretože táto Zmluva je zlepšením súčasnej situácie. Nie je to dokonalosť sama, ale väčšiu demokraciu v Európe zaručí. Zaručí Európskemu parlamentu i národným parlamentom väčší vplyv a umožní európskym občanom mať na politiku priamejší dosah. Uspokojuje potreby spoločnej energetickej a spoločnej zahraničnej politiky. Nevyhnutné je prísne presadzovanie kodanských kritérií a nakoniec, zavedenie "oranžovej karty" prináša aj väčšiu demokratickú zodpovednosť, ktorá poskytuje národným parlamentom príležitosť namietať voči európskej legislatíve na základe zásady subsidiarity.
Witold Tomczak  
Pravda o reformnej zmluve je rovnaká ako pravda o Zmluve o Ústave pre Európu. Tieto dokumenty menia medzinárodnú organizáciu akou je Európske spoločenstvo, ako aj úniu jeho členov, ktorou je Európska únia, na kontinentálny superštát. Vplývajú aj na uznávanie tohto superštátu (pristúpením k Európskemu dohovoru o ľudských právach z roku 1950, ktorého členmi môžu byť len štáty). Otvárajú novú cestu pre vytvorenie jednotného európskeho práva bez zapojenia členských štátov (prostredníctvom výkladu Charty základných práv Európskym súdnym dvorom). Vymenúvaním príkladov rovnakej dôležitosti možno stráviť ešte veľa času.
Vzhľadom na túto situáciu narážame na problém záruky práv národov Európy v novom superštáte, pretože doteraz túto záruku poskytovali národom vlastné členské štáty. Tento problém v reformnej zmluve vôbec nefiguruje. Keďže práva národov nie sú ničím iným len ľudskými právami, ktoré sú pozdvihnuté na úroveň spoločenstva, čelíme v Európe z dôvodu projektu zriadenia superštátu kríze ľudských práv.
Z uvedeného dôvodu musíme reformnú zmluvu odmietnuť a pustiť sa do základnej práce na systéme záruky práv národov v podmienkach európskej integrácie. V opačnom prípade Európu ohrozí ďalšia explózia totalitarizmu.
