ES politika Arkties regiono klausimais (diskusijos) 
Pirmininkas
Kitas klausimas - Europos Sąjungos Vyriausiosios įgaliotinės užsienio reikalams ir saugumo politikai pareiškimas dėl ES politikos Arkties regiono klausimais.
Catherine Ashton
Komisijos pirmininko pavaduotoja / Sąjungos vyriausioji įgaliotinužsienio reikalams ir saugumo politikai. - Pone pirmininke, labai džiaugiuosi galėdamas su jumis svarstyti tai, kas mano nuomone, yra atsirandanti Europos Sąjungos Arkties regiono politika. Tai - rimtas, vis didesnės politinės reikšmės klausimas, ir manau, kad būtent taip jį turėtume vertinti.
Po Kopenhagos derybų teisinga vis daugiau dėmesio skirti tai pasaulio daliai, kurioje akivaizdžiausiai matomi klimato kaitos pokyčiai. Moksliniai įrodymai leidžia teigti, kad ledynų storis pastaruoju dešimtmečiu sumažėjo daugiau negu perpus.
Kiti aplinkos pokyčiai taip pat turi vis daugiau įtakos Arkties tautoms, biologinei įvairovei ir kraštovaizdžiui, žemėje ir jūroje. Drauge su kitais tarptautiniais dalyviais mes vis aktyviau siekiame spręsti Arkties regiono klausimus. Kaip jums žinoma, 2008 m. pabaigoje Komisija paskelbkomunikatą dėl Arkties regiono, kuriam pritarTaryba, ir po to, 2009 m. gruodžio mėn., priimtos išsamios išvados dėl Arkties.
Manau, kad tai - dar vienas žingsnis laipsniškai kuriant nuoseklią, išsamią Arkties politiką. Kaip žinote, Komisijos paprašyta parengti tolesnį pranešimą 2011 m. birželio mėn., ir tai bus dar viena galimybmums bendrai plėtoti mintis. Šis darbas vyksta šiuo metu, todėl šiandien man labai norėtųsi išgirsti šių rūmų narių nuomones.
Komisija pritarjūsų 2008 m. spalio mėn. rezoliucijai dėl Arkties regiono valdymo, kuris buvo tinkamas postūmis Komisijai paskutiniaisiais etapais, rengiant komunikato projektą. Siekiame, kad Parlamentas remtų mūsų pastangas užtikrinant, kad Europos Sąjunga taptų pripažinta, atsakinga ir gerbiama Arkties proceso dalyve. Mūsų geografinpadėtis ir vykdomos programos Arkties regione - atskaitos taškas, tačiau veiklą būtina plėtoti toliau.
Norėčiau labai trumpai apibūdinti tris pagrindines veiklos sritis. Pirmiausia, norime prisidėti prie Arkties regiono, bei jame gyvenančių tautų apsaugos. Arkties ekologinsistema labai trapi, ir būtina nustatyti kiek įmanoma didesnę jos apsaugą ir saugiklius. Taip pat dėl klimato kaitos Arkties regiono ištekliai tampa vis lengviau prieinami. Tai atveria galimybių, tačiau į jas būtina žvelgti labai atsakingai.
Norime užtikrinti, kad mūsų piliečiai ir įmonės veiktų tokiomis pačiomis sąlygomis, kaip ir kiti, taip pat transporto ir gamtos išteklių srityse, ir to turėtų būti siekiama labai apgalvotai ir atidžiai, taikant atitinkamus aplinkos saugiklius. Šiuos tikslus galėtų ir turėtų nustatyti ES institucijos ir valstybės narės, ypač trys ES valstybės narės, turinčios teritorijų Arktyje. Jie visi turėtų glaudžiai dirbti kartu su kitais suinteresuotais Arkties dalyviais.
Trečiasis mūsų tikslas - prisidėti kuriant tinkamas ir apgalvotas valdymo formas, sprendžiant iššūkius, su kuriais susiduria Arkties regionas. Tai apima esamus susitarimus, sistemas ir sąlygas, tarp jų Arkties Tarybą ir JT Jūrų teisės konvencijos laikymąsi. Tačiau, jei reikia, turėtume atidžiai pažvelgti, kaip šios sąlygos galėtų būti papildytos ir plėtojamos.
Norėdami būti patikimi partneriai, turime pripažinti, kad Arkties regionas iš esmės skiriasi nuo Antarktidos ir, atsižvelgiant į tai, formuoti savo politikos priemones. Antarktida - didžiulis ir neapgyventas žemynas, apsuptas vandenyno, o Arkties regionas - jūrų sritis, apsupta žemės, kurioje tūkstančius metų gyveno žmonės, be to, regionai priklauso skirtingoms valstybėms. Todėl siūlymai pritaikyti Antarktidos sutartį Arkties regionui nerealūs, ir jie tikriausia pakenktų tam aktyviam vaidmeniui, kurį norime vaidinti.
Kaip žinote, tai taip pat ir Tarybos požiūris. Norime ir toliau glaudžiai bendradarbiauti su Europos Parlamentu, siekdami laipsniškai sukurti ES Arkties regiono politiką ir dirbti drauge su Arkties šalimis bei tarptautine bendruomene, kad rastume veiksmingiausią būdą, kaip apsaugoti ir išsaugoti Arktį ateities kartoms.
Michael Gahler
Pone pirmininke, ponia pirmininko pavaduotoja, labai dėkoju už čia surengtas diskusijas, mano nuomone, svarbiu klausimu. Šiandien dalyvaujantieji šiose diskusijose man pritars, ir, manau, kad mums tikrai pavyks pasiekti labai didelio bendro sutarimo. Esu pranešėjas, rengiantis būsimą pranešimą, ir norėčiau bendradarbiauti su visais, dalyvaujančiais sprendžiant šį klausimą.
Nurodėte daugelį raktinių žodžių. Labai svarbi aplinkos apsauga. Minėjote vietos tautas, išteklius žemiau jūros lygio ir žuvininkystę. Kitas raktinis žodis - laivyba, laivybos maršrutai, atsiveriantys dėl klimato kaitos: Šiaurės Vakarų jūrų ir Šiaurės Rytų jūrų koridoriai.
Šių kelių kaimynystėje, drauge su trimis valstybėmis narėmis, turinčiomis teritorijų Arktyje, žinoma, yra dar bent dvi pasaulinės dalyvės - Jungtinės Valstijos ir Rusija - ir kita svarbi partner- Kanada. Tai šalia mūsų esančios teritorijos, su kuriomis turėtume kiekvienu atveju siekti palaikyti ir tobulinti savo ryšį politikos, kurią siekiame sukurti, sąlygomis.
Kalbant konkrečiai apie žaliavas, galimas ne tik bendradarbiavimas, bet ir konfliktas, jei mūsų požiūris pasirodys esąs netinkamas. ES tikrai nesmeigs savo vėliavos jūros dugne, kaip tai padarrusai. Vis dėlto, turėtume tartis su visomis suinteresuotomis šalimis, kad galėtume kartu nustatyti tai, kas svarbu galvojant apie regiono aplinkos apsaugą, išteklių gavybą ir vietos gyventojų teises.
Liisa Jaakonsaari
Pone pirmininke, prieš kurį laiką JAV valstybės sekretorHillary Clinton savo interviu užsiminė, kad jos darbas labai sudėtingas - nuo vienos krizės prie kitos. Deja, tokiems svarbiems esminiams ateities iššūkiams, kaip Arkties regiono plėtra, spręsti laiko liko labai mažai.
Baroniene Catherine Ashton, mano nuomone, jūs turėtumėte jaustis panašiai, todėl labai palankiai vertiname, kad jūs iš anksto pradedate diskutuoti dėl politikos Arkties regione ir šį savaitgalį vykstate į Laplandiją, Arkties regiono dalį. Ten jūs neabejotinai gausite vertingos informacijos.
Atsiverianti Arktis su savo lobiais teikia pačių įvairiausių ekonominių galimybių, tačiau čia slypi daug aplinkos ir saugumo pavojų bei pavojų, susijusių su vietos tautų likimu. Visuotinis atšilimas atveria naujus jūrų kelius ir leidžia panaudoti naftos ir dujų rezervus, tai gali pakenkti aplinkai. Švedijos tarptautinis taikos mokslo tyrimų institutas (angl. SIPRI) paskelbdokumentą grėsmingu pavadinimu: "Arktika be ledo" apie Kinijos Arkties politiką. Todėl Europos Sąjunga turėtų imtis skubių veiksmų ir parengti savo Arkties regiono politiką.
Komisijos išvados, kurias mums pristatėte, sveikintinos, nes į regioną, turintį naftos, dujų ir iškastinių medžiagų, neturėtų būti žvelgiama tik kaip į naująjį Eldorado: daugiau dėmesio būtina skirti ten gyvenantiems žmonėms, tai labai svarbu. ES taip pat turėtų būti pasirengusi konstruktyviai derėtis su vietos tautomis, tai - vienas būdų, kaip Europos Sąjunga galėtų vaidinti lemiamą vaidmenį formuojant Arkties politiką. Pvz., pastarojo meto Parlamento patvirtinti ruonių medžioklės apribojimai suerzino vietos gyventojus.
Labai svarbu didinti Arkties Tarybos statusą, ir dėl to dabar privalome turėti didesnę įtaką Kanadai ir ypač Rusijai, kad Europos Sąjungos vaidmuo išaugtų. Svarbi bendradarbiavimo sritis - Arkties moksliniai tyrimai; pvz., Laplandijos universitete, į kurį jūs vykstate, veikia Arkties universitetas, ir esu tikra, kad kai bus steigiamas Arkties informacijos centras, kaip užsiminKomisija, Rovaniemis tam būtų tinkama vieta.
Be to, būtina stiprinti pačios Europos Sąjungos struktūras. Deja, atrodo, kad Taryba Arkties vandenyną laiko žemesniu prioritetu už Pietų ir Rytų dimensiją, ir todėl dabar būtina atverti Šiaurės dimensijos Arkties langą. Baroniene Catherine Ashton, Komisija turėtų patikslinti kiekvieno generalinio direktorato vaidmenį ir skirti asmenį, atsakingą už Arkties klausimus.
Diana Wallis
ALDE frakcijos vardu. - Pone pirmininke, norėčiau labai padėkoti Vyriausiajai įgaliotinei už pareiškimą. Manau, kad daugeliui šiuose rūmuose labai malonu, kad jūs tęsiate tai, ką pradėjo Komisija ir vadovaujatės pirmininkaujančios valstybės narės praėjusio rudens pareiškimais.
Jūs pabrėžėte trapią Arkties regiono gamtą ir aplinką. Trapi gamta, kaip jūs jau supratote - visuotinis rūpestis, svarbus ne tik Europai arba Arkties tautoms.
Arkties regionas atveria unikalias daugiašalio bendradarbiavimo galimybes. Mums jis taip pat - yra vienintelis regionas, kuriame ES palaiko teigiamą ryšį su Rusija per Šiaurės dimensiją. Tai būtina.
Tačiau Arktyje apskritai reikalingas reikšmingas bendradarbiavimas, ir nerimą kelia - jūs nepaminėjote pareiškime - kad formuojasi vidinis penkių Arkties pakrantės šalių branduolys už Arkties Tarybos ribų. Tai galėtų labai pakenkti reikšmingam bendradarbiavimui, ir į tai būtina rimtai atsižvelgti.
Panašiai mums - ES - buvo atsakyta, kai prašėme suteikti mums stebėtojo statusą. Privalome pašalinti kai kurias spragas ir atkurti pasitikėjimą tuo, kas turėtų būti ketinama sukurti Arkties regione.
Manau, kad originalus Komisijos komunikatas buvo puikus dokumentas, leidęs Komisijoje tarp daugelio GD išspręsti daug svarbių klausimų. Tai - tinkamas pagrindas, kuriuo galėsime ateityje pasinaudoti. Taip pat susidomėję lauksime, kaip koordinuosite šią politiką, pradėjusi darbą naujoje Komisijoje ir - užimdama dvi kėdes vienu metu. Tačiau dėkojame už gerą pradžią.
Satu Hassi
Pone pirmininke, mūsų požiūryje į Arkties regioną aiškiai matyti kultūrinės šizofrenijos apraiškų. Viena vertus, mes nerimaujame. Visiškai akivaizdu, kad klimato kaita Arktikoje vyksta greičiau negu bet kur kitur. Regioną galima palyginti su kanarėle šachtoje.
Nuo 1979 m., vidutinis metinis ledynų storis Arkties vandenyne sumažėjo maždaug 1,5 mln. kv. km, ir tai galima prilyginti Prancūzijos, Italijos, Ispanijos ir Jungtinės Karalystės plotui kartu sudėjus. Šis ledynų tirpsmas skatina klimato kaitą, nes mažina Žemės atspindėjimą, vadinamąjį albedo. Dėl to tundros paviršiuje, taip pat ir iš jūros dugno gali išsiskirti metanas. Metanas dar labiau paspartintų klimato kaitą. Dėl šio tirpsmo į aplinką pradėtų išsiskirti toksinai, susikaupę per daugelį metų.
Kol esame susirūpinę dėl šios padėties, Arktyje prasidėjo varžybos dėl naftos ir dujų. Šalys ginčijasi ir derasi, kaip pasidalyti jūros dugną. Dar svarbiau, kad ginče ignoruojamos vietos tautos.
ES turėtų pradėti skatinti nuoseklų požiūrį į tvarią plėtrą. Ji turėtų kontroliuoti euro ir dolerio viliones ir remti Arkties regiono apsaugą priemonėmis, panašiomis į tas, kurios taikomos Antarktidai. Be to, vietos tautos turėtų dalyvauti priimant bet kokių sprendimus, susijusius su regionu. Bet kuriuo atveju regione turėtų būti nustatytas 50 metų moratoriumas iškastiniams ištekliams gauti.
Būtina suprasti, kad regiono aplinka ir laukingamta yra jautrios ir pažeidžiamos. Pvz., naftos gavyba čia būtų susijusi su didesniais pavojais negu bet kur kitur. Laivybos įmonės taip pat turi suvokti didžiulius sunkumus ir riziką, susijusią su laivyba regione. Būtų visiškai nenaudinga, jei mes savo sprendimuose paprasčiausiai parašytume keletą gražių žodžių apie aplinką ir vietos tautas, tačiau, pradėję vykdyti darbus, rizikuotume negrįžtamai užteršti aplinką ir pažeistume vietos gyventojų teises.
Charles Tannock
ECR frakcijos vardu. - Pone pirmininke, kai 1973 m. Danija įstojo į ES, dėl Grenlandijos priklausymo Danijai atsivėrnauja ES Arkties dimensija. 1985 m. Grenlandija nusprendišstoti iš ES, tačiau po 10 metų įstojus į ES Švedijai ir Suomijai, gerokai sustiprėjo ES susidomėjimas Arkties regionu.
Nuo to laiko ES tapo viena iš dalyvių su svarbiais strateginiais - aplinkos ir gamtos išteklių - interesais Arktyje. Valstybės, turinčios teritorijų Arktyje, pvz., Jungtinės Valstijos, Kanada, Rusija, Norvegija ir Islandija, tvirtai ir energingai atstovauja savo interesams. Europos Sąjunga taip pat turėtų tai daryti, ir Arkties Taryba, mano manymu, tam yra tinkamiausia vieta. Europos Sąjungos ad hoc stebėtojos statusas Arkties Taryboje šiam tikslui nėra pakankamas. Tikiuosi, kad Vyriausioji įgaliotinsieks, kad ES būtų suteiktas nuolatinės stebėtojos statusas kitame ministrų susitikime balandžio mėn. Grenlandijoje.
Tenka apgailestauti, kad Kanada blokuoja ES, reaguodama į ruonių medžioklės draudimą, tačiau tikiuosi, kad sveikas protas nugalės. Panašus požiūris nėra protingas, atsižvelgiant į tai, kad šešios ES valstybės narės, tarp jų JungtinKaralyst- mano paties valstyb- turi nuolatinių stebėtojų statusą. Vis dėlto, Danijos, Švedijos ir Suomijos tarpusavio veiklos koordinavimas Arkties Taryboje - pavyzdys ir tinkamas pagrindas ES interesams atstovauti regione.
Mūsų sąjungininkių Norvegijos ir Islandijos, šiuo metu siekiančios narystės ES, įnašas dar labiau paskatino siekti, kad Europa dalyvautų Arkties forume. Tai gyvybiškai svarbu, nes Rusija paliko mums mažai abejonių dėl savo planų Arktyje, įsmeigdama Rusijos vėliavą 2007 m. jūros dugne Šiaurės ašigalyje. Mes iš savo patirties gerai žinome, kad Rusija kartais vadovaujasi savo taisyklėmis, spręsdama tarptautinius klausimus. Tik suvienytas kitų Arkties Tarybos narių ir stebėtojų blokas, naudojantis ES Šiaurės dimensijos politikos priemones, leistų veiksmingai kontroliuoti Kremlių. Negalima leisti, kad Arktis taptų nauja arena Rusijos ekspansionistinėms tendencijoms.
Søren Bo Søndergaard
Pone pirmininke, dėl daugelio priežasčių reikia svarstyti Arkties klausimus. Kai kurios jų buvo minėtos. Svarbus klimato kaitos klausimas, nes Arkties regionas labai stipriai nukentėjo dėl visuotinio atšilimo. Svarbus gamtos išteklių klausimas, ir tai, kad Arkties regionas atveria didelius turtus. Taip pat klausimas dėl atsiveriančio Šiaurės jūrų kelio, kuris reikštų visiškai naujus transporto judėjimo srautus. Vis dėlto, esminis mano frakcijai rūpimas klausimas - kaip reikėtų veikti Arktyje. Ar mūsų atskaitos tašku turėtų būti interesai siaurąja prasme, susiję su tuo, ką ES galėtų gauti Arkties regione? Ar mūsų atskaitos tašku turėtų būti Arkties regiono plėtra, naudinga pasaulio bendruomenei - taip pat nepamirškime, kad būtina atsižvelgti į Arkties tautų apsisprendimo teisę.
Atsakymas į šį klausimą susijęs su pozicija, kurią užimsime: ar dirbsime, kad Arktis taptų ta vieta, kur būtų leidžiama išvystyti naujas ginkluotės varžybas - čia svarbus vaidmuo tenka Rusijai, kitiems sekant jos pavyzdžiu - ar Arktis, kaip Antarktida turėtų būti ne karo zona? Akivaizdu, kad Šiaurės ir Pietų ašigaliai, Arktis ir Antarktida skiriasi. Įdomu, kad mums pavyko parengti sutartį dėl Antarktidos, kurioje karinis dalyvavimas neleistinas ir numatyta, kad šis regionas gali būti naudojamas tik taikiems tikslams. Pagrindinis klausimas, su kuriuo susiduria Komisija, ar Arktį galima paversti ne ginkluotės zona ir jei taip, kokių konkrečių iniciatyvų ji turėtų imtis šia kryptimi.
Timo Soini
Pone pirmininke, Arkties klausimas svarbus, ir būtina jį svarstyti dabar. Suomijoje Arkties sąlygos mums yra gerai pažįstamos. Mes ten gyvename. BaronienCatherine Ashton, vykdama į Laplandiją ras daug žmonių, gyvenančių ir dirbančių į šiaurę nuo speigračio. Pats ten vyksiu sekmadienį ir žinau, kad sutiksiu daug žmonių, kuriems rūpestį kelia jų darbas ir apsirūpinimo galimybės, nes tikros demokratijos sąlygomis žmonės gali pasirinkti, kur jie nori gyventi. Jie taip pat gali gyventi Arktyje, jei to nori.
Laplandijos universitetas Rovaniemyje - tinkamiausia vieta atlikti šį tyrimą finansų ir mokslo tyrimo požiūriu. Diana Wallis tai teigiamai įvertino, duodama interviu Suomijos laikraščiui "Kaleva", ir aš mielai pritariu jos liberaliam požiūriui.
Ateities požiūriu mes turėtume atsižvelgti į tris dalykus: gamtą, gyvūnus ir žmones. Jei visais šiais trimis aspektais galima pasiekti, kad kiekvienoje Arkties dalyje vyrautų darna, vadinasi, galima pasiekti tvarios Arkties politikos ir tinkamai panaudoti jos logistiką ir ekonomiką, tačiau tik rūpinantis gamta, gyvūnais ir žmonėmis.
Diane Dodds
Pone pirmininke, džiaugiuosi, kad galiu šiandien dalyvauti šiose diskusijose ir norėčiau paliesti labai specifinį klausimą, kurį iškėlkai kurie mano kolegos, kurių aš klausiausi.
Nėra jokių abejonių, kad gyvenimo sąlygos puikiajame Arkties regione - atšiaurios, tačiau nėra abejonių ir dėl to, kad naujosios technologijos ir pažanga neišvengiamai atvers regioną didesniam išteklių panaudojimui, ir viena pagrindinių sričių yra žuvininkystė.
2008 m. Komisijos komunikate nagrinėjamas dabartinis žuvininkystės vystymo mastas, taip pat ir galimybatverti naujas sritis. Iš tiesų teisinga, jei būtų laikomasi sisteminio požiūrio. Tvariai vykdoma žvejyba leidžia apsaugoti išteklius ir užtikrinti ateitį žvejyba besiverčiančioms bendruomenėms. Tame pačiame dokumente taip pat teisėtai minimas poreikis apsaugoti vietos tautas ir gyventojus, nurodant statistinius duomenis, kad maždaug trečdalis iš keturių milijonų gyventojų, gyvenančių regione yra vietos gentys - dar kartą, labai pagirtinas tikslas. Vis dėlto - norėčiau įspėti Komisiją - aš vis dar abiejuose dokumentuose įžvelgiu požymių, kad Komisija nepasimokiš bendros žuvininkystės politikos nesėkmės, Šiaurės Airijoje visiškai sugriovusios žuvies pramonę.
Požiūrio iš viršaus į apačią, kontroliuojančio ir nustatančio politikos tikslus ir metodus iš Briuselio, visuomet laukapgailėtina nesėkmė, vis dėlto 2008 m. dokumento ir 2009 m. gruodžio mėn. Užsienio reikalų Tarybos dokumento išvada yra ta, kad ES ketina taikyti tą patį požiūrį Arkties regione. Raginu Vyriausiąją įgaliotinę, sprendžiant, kaip reikėtų toliau koordinuoti politiką šioje srityje, turėti omenyje šį konkretų klausimą.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Pone pirmininke, besivystančiame šiuolaikiniame pasaulyje Arkties regiono politikos klausimai, siejami su atšiauriomis klimato sąlygomis, baltaisiais lokiais ir beribėmis ledo laukais, įgyja naują reikšmę. Dėl tarptautinės prekybos plėtros ir didėjančio gamtos išteklių poreikio auga susidomėjimas regionu. Dėl labai sparčiai tirpstančių Arkties ledynų atsirado naujų regiono vystymosi galimybių. Arktis iš atokios srities virto šalių, ieškančių naujų laivybos maršrutų, begalinių gamtos išteklių šaltinių ir žuvies išteklių, interesų centre. Tačiau tai jau žinome.
Kyla klausimas, kaip Europos Sąjunga turėtų reaguoti į nervingus pasirengimus savotiškai Arkties invazijai, kuri jau kurį laiką vyksta Rusijoje, JAV, Kanadoje ir Norvegijoje. Tačiau svarbiausia spręsti nereguliuojamo teisinio Arkties regiono statuso klausimą. Politika, pagrįsta diplomatijos priemonėmis, naudota iki šiol, turėtų užtikrinti tarptautinį supratimą, garantuojantį sąžiningą galimų įgytų teritorijų pasiskirstymą. Dėl teisinių reglamentų trūkumo gali kilti visuotinis konfliktas. Taigi, reikia sistemingų ir koordinuotų veiksmų, kuriais būtų reaguojama į sparčiai atsirandančius iššūkius. Mokslo tyrimų infrastruktūra, daugiašalio Arkties valdymo vystymas, pagrįstas JT konvencija ir vietos Arkties gyventojų dalyvavimu - tai tik kai kurios sudėtinės dalys, kurios turėtų būti įtrauktos į būsimąją Europos Arkties strategiją, kurios tikslas būtų išlaikyti pusiausvyrą tarp gamtos aplinkos apsaugos ir tvaraus jos išteklių naudojimo.
Kriton Arsenis
(EL) Pirmiausia norėčiau pasveikinti Vyriausiąją įgaliotinę užsienio reikalams.
Arkties regionas - pasaulio vieta, kur klimato kaita matyti akivaizdžiausiai. Dėl visuotinio atšilimo sparčiai tirpsta ledynai. Reikšmingi buvo 2007 m., kai ledo sluoksnis sumažėjo 34 proc. palyginti su 1970-2000 m.
Vis dėlto, Arkties ledynų tirpsmas gali turėti drastiškų padarinių. Dėl jo klimato kaita vyksta dar sparčiau. Iki šiol baltoji Arkties sritis atspindėjo 80 proc. šiam plotui tenkančios saulės šviesos, ir turėjo įtakos pasaulio ir vietos temperatūrai. Šis atspindėjimas nuolat mąžta, sukeldamas planetos ir viso poliarinio regiono temperatūros didėjimą 1500 metrų zonoje Kanadoje, Rusijoje ir Aliaskoje. 2007 m. nuo rugpjūčio iki spalio mėn. temperatūra pakilo 2°C.
Tuo pat metu ledynų tirpsmas sukėlneregėtus jūros srovių pokyčius. Jis neigiamai veikia jūrų ekologines sistemas ir žuvininkystę bei mažina jūros galimybes sugerti anglies dioksidą, nes turi įtakos planktonui ir kitiems organizmams ir kelia jūros lygį.
Todėl Europos piliečiams nerimą kelia kalbos apie Europos Sąjungos dalyvavimą, eskaluojančios konkurenciją, siekiant geopolitinės naudos iš šios Arktyje vykstančios aplinkos katastrofos.
Europos Sąjunga neturėtų siekti laimėti tarptautinių geopolitinių varžybų dėl naftos ir laivybos kelių Arktyje. Mūsų vaidmuo turėtų būti mūsų principų apsauga, pagarba regiono aplinkos vientisumui, JT institucijoms, tarptautinės konkurencijos principas, kokia tarptautinsistema beatsirastų dėl didelių šiuo metu Arktyje vykstančių aplinkos pokyčių.
Pat the Cope Gallagher
Ponia pirmininke, norėčiau pasinaudoti šia galimybe ir palinkėti baronienei Catherine Ashton sėkmės naujose pareigose ir pasidžiaugti jos įsipareigojimu išlaikyti glaudų bendradarbiavimą su Parlamentu, plėtojant tai, ką ji pavadino nuoseklesne ES politika Arktyje.
Europos Sąjungai, žinoma, Arkties regiono politikoje tenka svarbiausias vaidmuo. Dvi Arkties regiono šalys - Islandija ir Norvegija - yra EEE narės. ES politikos priemonės tokiose srityse, kaip aplinka, klimato kaita, energetika, mokslo tyrimai, transportas ir žuvininkystturi tiesioginės įtakos Arktikai.
Būdamas Parlamento delegacijos ryšiams su Šveicarija, Islandija, Norvegija ir Europos ekonominės erdvės (EEE) šalimis pirmininkas, aš atstovauju Parlamentui nuolatiniame Arkties regiono šalių parlamentarų komitete.
Todėl, kaip pirmininkas norėčiau informuoti rūmus, kad šių metų rugsėjo mėn. Parlamente Briuselyje įvyks Arkties regiono šalių parlamento narių kas dveji metai vykstantis susitikimas.
(GA) Parengiamasis susitikimas įvyks kitą savaitę Vašingtone ir Osle - šiek tiek vėliau nei susitikimas. Manau, kad Europos Parlamentui ir Europos Sąjungai labai svarbu tinkamai surengti šiuos susitikimus.
Pirmininkas
Prašau atleisti, bet mes neišgirdome jūsų kalbos paskutinės dalies vertimo.
Pat the Cope Gallagher
Ponia pirmininke, nkiek neabejoju, kad visi, esantys rūmuose, suprato, ką aš pasakiau!
Baigdamas sakiau, kad surengsime konferenciją ir tikiuosi, kad, žinoma, atsižvelgiant į jūsų darbo tvarkaraštį, atvyksite į šį susitikimą, baroniene Catherine Ashton. Tikiu, kad tai - idealus pagrindas, norint pasiekti didesnio supratimo mums visiems rūpimais klausimais ir šio didelio regiono šalių parlamentarams užmegzti ir stiprinti ryšius.
Reinhard Bütikofer
(DE) Ponia pirmininke, džiaugiuosi šiomis diskusijomis ir man labai malonu, kad baronienCatherine Ashton yra čia ir jose dalyvauja. Jūs kalbėjote apie tai, kaip svarbu apsaugoti regioną ir jo gyventojus. Tai neabejotinai tiesa. Vis dėlto, kalbant konkrečiai apie šio regiono vietos tautas, kalbama šiek tiek daugiau, negu tik apie išorinę apsaugą, kurią galėtume suteikti; kalbama apie jų apsisprendimo teisę. Tai turėtų būti labai svarbus Arkties regiono politikos principas.
Yra daug labai jautrių klausimų, susijusių su šio regiono gamtos apsauga. Esu tikras, kad daugelis iš jūsų, dalyvaujančių šiose diskusijose, nepritaria moratoriumo minčiai. Galbūt, baroniene Catherine Ashton, tai jūs turėjote galvoje, kai pasakėte, kad "Arkties regionas iš esmės skiriasi nuo Antarktidos", tačiau net nepritariant moratoriumui būtina atsakyti į klausimą - iš praktinės, o ne lyrinės pusės - kaip ypač jautrios šio regiono sritys gali būti veiksmingai apsaugotos laikantis prevencijos principo. Negalima leisti, kad padėtis toliau vystytųsi taip, kad trumpalaikių ekonomikos tikslų vardan kovos šūkis "mums reikia naftos, mums reikia žuvies" įveiktų visus apsauginius principus.
Taip pat norėčiau papildyti tai, ką sakMichael Gahler: jūs užsiminėte apie galimą konfliktą. Tai nebejotinai teisinga. Mes jau matome tarptautiniu mastu, kad šioms diskusijoms nėra būdingas tik siekis rasti bendrą pagrindą, kitaip Kanada ir Rusija nebūtų mėginusios blokuoti ES stebėtojo statuso Arkties Taryboje. Arkties Taryba, žinoma, savaime yra švelnios teisės organizacija, be fiksuoto biudžeto arba darbuotojų. Ši valdymo struktūra netinkama. Vis dėlto, mes turėtume būti atidūs, nagrinėdami naujas valdymo struktūras - supratau, kad tai yra jūsų pozicija, Vyriausioji įgaliotine - siekiant pažangos įtraukiant suinteresuotas puses ir pripažįstant, kad kitos organizacijos taip pat norėtų dalyvauti.
Anna Rosbach
(DA) Ponia pirmininke, matau, kad Komisija ir Vyriausioji įgaliotinmano, kad ES turėtų nustatyti Arkties regiono politiką. Žinoma, pritariu aplinkos apsaugos Arktyje idėjai ir, kaip Danijos atstovė, puikiai suprantu geopolitinę padėtį. Taip pat puikiai žinau apie tuos sunkumus, su kuriais susiduria vietos gyventojai ir mes turėtume gerbti jų gyvenimo būdą. Tai sakydama, nemanau, kad ES turėtų imtis administravimo vaidmens Arkties regione. Tai nebūtų naudinga Europos Sąjungai arba Arkties regionui.
Mano nuomone, turėtume palikti Arktį šalims, tiesiogiai veikiančioms regione. ES darbas neturėtų būti nustatyti politikos visose srityse, ypač Arkties regione, kuriame mes tradiciškai puikiai bendradarbiavome ir kur tik dvi (o ne trys, kaip čia buvo teigiama) valstybės yra ES narės. Nei JAV, nei Kanada arba Grenlandija arba Rusija nepareišknoro tapti ES nare. Jūs tikriausia manote, kad staigų susidomėjimą šiuo regionu pirmiausia lėmtai, kad įvairios šalys norėtų pasinaudoti ten esančiais ištekliais. Kitaip tariant, geriausia ES politika Arkties atžvilgiu būtų Arkties regione tiesiogiai nedalyvauti.
Nick Griffin
Ponia pirmininke, yra tokia anglų liaudies pasaką apie karalių Knutą, jis įsakpotvyniui pasitraukti ir nesušlapinti jo kojų, ir parodsavo dvariškiams, kad net karaliai negali paklusti tam, kas vyksta aplinkui. Taip šis vardas įkūnijo ne itin protingą, susireikšminusį žmogų.
Karaliaus Knuto istorija tęsiama Europos Sąjungos Vadovų Taryboje, kuri Arkties klausimų svarstymas pradedamas ir baigiamas pabrėžiant tariamo visuotinio atšilimo reikšmę. Taip atsisakoma pripažinti mokslinius įrodymus. Anot JAV nacionalinio Sniego ir ledo duomenų centro, Arkties vasaros ledas padidėjo 409 000 kvadratinių mylių arba 26 proc. nuo 2007 m. Būtent tai ir numatmokslininkai, teigę, kad paskutinysis vasaros ledo tirpsmas netinkamai naudojamas kaip visuotinio atšilimo įrodymas, faktiškai yra ne kas kita, kaip šimtmečius trunkančio įprasto ciklo, apimančio didėjimą, mažėjimą ir vėl didėjimą, rezultatas.
Todėl Arkties vasaros ledas iki 2013 m. neištirps, ir baltieji lokiai nepaskendo ir nepaskęs dėl visuotinio atšilimo. Tačiau milijonai daug ir sunkiai dirbančių rinkėjų skęsta skolose ir mokesčiuose, ir jų kantrybturi ribas, kalbant apie politinės klasės apgaulę naudojantis visuotiniu atšilimu, kaip dingstimi nedemokratiniam tarptautiniam valdymui ir fiktyviems žaliesiems mokesčiams.
JT paskelbpersvarstanti Tarpvyriausybinės klimato kaitos komisijos nesąžiningus dokumentus ir suklastotus statistikos duomenis. Didžiosios Britanijos mokesčių mokėtojų vardu prašau Parlamentą padaryti tą patį ir nustoti švaistyti pinigus pačiai didžiausiai apgaulei žmonijos istorijoje.
Anna Ibrisagic
(SV) Ponia pirmininke, Arktis - unikalus regionas, apie kurį vis dažniau užsimenama kalbant apie tirpstančius ledynus ir dėl to atsiveriančias naujas galimybes. Tai gerai, nes mums reikia daugiau diskutuoti ne tik apie tirpstančio ledo atveriamas galimybes panaudoti išteklius, kurie staiga tapo prieinami, tačiau ir apie su tuo susijusią atsakomybę, ir kaip kuo geriau apsaugoti Arktį ir įvertinti mūsų buvimo ir veiklos šioje jautrioje gamtinėje aplinkoje padarinius ateičiai.
Vis dėlto, kol dar nenusprendėme dėl bendros ES Arkties politikos, reikėtų daugiau laiko skirti dabartinei Arkties ekosistemos padėčiai įvertinti, nes kitaip mums bus sunku imtis tinkamų priemonių. Mano nuomone, naivu ir nerealu galvoti, kad visi ištekliai liks nepaliesti. Privalome užtikrinti, kad išteklių gavyba, transportas, turizmas ir kita veikla būtų vykdoma kuo geriau siekiant apsaugoti ir išsaugoti gamtą. Žinoma, tai turėtų vykti konsultuojantis ir bendradarbiaujant su vietos gyventojais atsižvelgiant į susidariusią padėtį ir esamas sąlygas.
Komisijos pranešimas dėl Arkties - pirmasis teigiamas žingsnis nuoseklios politikos Arktyje link. Švedijai pirmininkaujant ES Tarybai, ji pritarKomisijos sprendimui prašyti nuolatinio stebėtojo statuso Arkties Taryboje. Vis dėlto, manau, kad Komisijos pranešime ir iki šiol vykusiose diskusijose daug dėmesio buvo skirta vandeniui, tačiau nepakankamai - žemės sritims. Kai kuriose valstybėse, pvz. Švedijoje ir Suomijoje Arktyje paplitęs Šiaurės elnių auginimas, vykdomi kasybos, ūkininkavimo ir miško darbai ir labai svarbu, kad į tai būtų atsižvelgta.
Kitas diskusijų aspektas, dažnai neminimas, tačiau kurį būtina pabrėžti, susijęs su ES Arkties strateginiais tikslais ir geostrateginiais interesais bei tarptautinio stabilumo šiame regione pokyčių padariniais.
Kai kurių ES valstybės narės turi teritorijų Arkties regione. Kitos regiono dalys yra ES Šiaurės kaimynės. Todėl neturėtų būti sunku parengti bendrus strateginius tikslus ir įgyti jiems visų ES valstybių narių pritarimą. Atsižvelgiant į išaugusią konkurenciją tarp skirtingų šalių ir kai kuriuos neišspręstus konfliktus, ES turėtų būti suinteresuota užtikrinti, kad nekiltų įtampos dėl saugumo Arkties regione.
Zigmantas Balčytis
(LT) Šiandien mes svarstome labai svarbų klausimą. Klimato kaitos poveikis iš esmės keičia Arkties regiono padėtį. Dėl pasaulinio atšilimo įtakos Arktis atveria naujus jūrinius kelius ir suteikia galimybes gabenti dujas, naftą ir kitus gamtos resursus, tačiau tuo pat metu šis regionas tampa labai pažeidžiamas dėl ekologinių problemų ir jame esančių išteklių pasidalijimo tarp valstybių ir tai gali sukelti neigiamų padarinių tarptautiniam stabilumui ir Europos saugumo interesams. Kalbant apie aplinkos ir klimato kaitos įtaką šiam regionui, tai vienas iš pagrindinių Arkties politikos tikslų turi būti švelninti neigiamą klimato kaitos poveikį ir padėti regionui prisitaikyti prie neišvengiamų pokyčių. Iki šiol Arkties regione nebuvo taikomas joks sutarties režimas. Europos Parlamentas ne kartą pabrėžArkties valdymo svarbą. Manau, kad pasikeitus situacijai būtina laipsniškai pradėti formuoti autonomišką Europos Sąjungos politiką, o Europos Komisija savo ruožtu turėtų imtis aktyvaus vaidmens šiuo klausimu. Situacija šiame regione jau senokai kelia įtampą tarp Arkties teritorijos valstybių ir ši įtampa dar labiau padidės kai šis regionas taps vis prieinamesnis. Manau, kad Europos Sąjungai būtina inicijuoti išsamų dialogą su kitomis valstybėmis, ir tai atvertų naujas bendradarbiavimo galimybes. Manau, kad laikas pradėti galvoti ir apie tarptautinę Konvenciją dėl šio regiono valdymo, Arkties aplinkos išsaugojimo ir tausaus išteklių naudojimo.
Kristiina Ojuland
(ET) Ponia pirmininke, baroniene Catherine Ashton, kaip ir dideli pokyčiai gamtoje, mums turėtų rūpėti tai, kad tirpstantys Arkties vandenyno ledynai, kurie tirpsta dar greičiau, negu iki šiol, sukėlvaržybas dėl naujų gamtos išteklių. Tai gali kelti saugumo pavojų santykiams tarp Europos Sąjungos ir kitų šalių. Todėl norėčiau atkreipti jūsų dėmesį į Rusijos elgesį, susijusį ne su žvejyba, turizmu arba mineralinėmis medžiagomis, bet su likusiais nepaliestais pasaulio dujų ir naftos rezervais.
Nepaisant Europos Komisijos Arkties strategijos idėjos bendradarbiauti su kaimyninėmis šalimis klausimais, susijusiais su gretimomis teritorijomis, naujame tūkstantmetyje Rusija visiškai nenori atsižvelgti į mūsų nuomonę. Praėjusiais metais priėmus Rusijos nacionalinę saugumo strategiją Vakarams buvo pasiųstas gąsdinantis signalas, kad, jei reikia, Rusija pasirengusi naudoti karinę jėgą, norėdama kontroliuoti naujus išteklius Arktyje. Tikiu, kad turėtume įgyvendinti tikslines priemones Rusijos atžvilgiu, kad išvengtume konkurencinių varžybų.
Indrek Tarand
(ET) Ponia pirmininke, baroniene Catherine Ashton, dėkoju jums už tai, kad jau pačioje sunkios kadencijos pradžioje eidama šias pareigas ėmėtės nedelsdama svarstyti šį svarbų klausimą. Mano nuomone, Arkties klausimas pats skubiausias. Jūs tiesiogiai nurodėte, kad Arkties regionas - tai ne Antarktida, ir būtų nerealu kopijuoti Antarktidos susitarimą Arkties jūrai.
Tikiu, kad jeigu kur nors pasaulyje turėtų būti atstovaujami idealai, ta vieta nebejotinai turėtų būti Europos Komisija. Kodėl Europos Komisija negalėtų pateikti idealistinio pasiūlymo savo partneriams, kad prieš pradėdami naują aukso karštligę Arkties jūroje keletui dešimtmečių mes pritaikytume jam moratoriumą - kad neatvertume kelio ginkluotės varžyboms ir kitiems pavojams?
Norėčiau tarti keletą žodžių apie Arkties regiono vietos gyventojų teises. Tikiu, kad, vystant dialogą tarp Europos Sąjungos ir Rusijos dėl žmogaus teisių, būtina paklausti, ar vietos Arkties regiono gyventojai, gyvenantys Rusijos Federacijoje, pakankamai dalyvauja Arkties Tarybos darbe. Taip, Antarktida - tai ne tas pats, kas Arkties regionas, tačiau žingsniai, padėję pasiekti susitarimo pietuose per Šaltąjį karą neturėtų būti pakartoti, nes Komisijai pritrūko idealizmo.
Esu iš šalies, iš kurios į savo keliones pradėjo garsusis Antarktidos tyrinėtojas F. Belingshauzenas. Jo kelionir jo atradimai buvo galimi todėl, kad jis buvo idealistas. Linkiu ir jums idealizmo jūsų darbe.
William
Ponia pirmininke, Europos Sąjunga nori sukurti nuoseklią Arkties politiką. Šis pasiūlymas atrodo keistas. Kipras ir Graikija, pvz., turi savo istoriją ir kultūrą, tačiau pažvelkite į geografiją. Iš tikrųjų labai sunku suprasti, kodėl valstybei prie Egėjo jūros reikalinga ES Arkties politika.
Tačiau ES politika galbūt nėra tokia keista, kaip visiškai nekvalifikuotos baronienės Catherine Ashton, kuri yra radikaliesiems kairiesiems atstovaujanti Sarah Palin, skyrimas eiti Vyriausiosios įgaliotinės pareigas. Klausymuose buvo visiškai aišku, kad Vyriausioji įgaliotinnieko nepamiršo ir nieko neišmoko. Ir, beje, ...
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją)
Pirmininkas
Labai gaila, tačiau nemanau, kad mes šiuose rūmuose turėtume klausytis asmeninių pastabų.
(Kalbėtojo įsiterpimas)
Jūsų kalbos laikas baigėsi. Mes neklausysime panašių pastabų.
(Kalbėtojo įsiterpimas)
Dabar žodis suteikiamas kitam kalbėtojui.
Sari Essayah
(FI) Ponia pirmininke, grįžkime prie mūsų klausimo. Kaip jau minėjo mūsų kolegos nariai, prasidėjo varžybos dėl Arkties regiono gamtos išteklių ir administravimo.
Tačiau Arkties regionui reikia išsamaus požiūrio, kaip minėjo Vyriausioji įgaliotinė. Būtina atsižvelgti į itin jautrią laukinę gamtą Arktyje, ilgalaikį tirpstančių ledynų poveikį ir labiausiai - regiono vietos tautų ir kitų ten gyvenančių žmonių teises.
Iki šiol Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijos ir jos žuvies atsargų susitarimo pakako gamtos išteklių gavybai reguliuoti Arkties jūros regione ir jūros dugne. Arkties Taryboje daugiausia dėmesio skiriama bendradarbiavimui aplinkos ir mokslo tyrimų srityje, tačiau susitarimuose, kuriais siekiama reguliuoti gamtos išteklių naudojimą, vis aiškiau matyti poreikis kurti tarptautines administravimo strategijas, ir ES čia tenka atitinkamas vaidmuo. Be to, ES Arkties politikai būtina strategija, ir ji turėtų būti bendrai koordinuojama.
Tinkamas būdas ES dalyvauti Arktyje būtų įkurti Arkties Centrą. Pirmą kartą apie poreikį steigti ES Arkties informacinį centrą buvo prabilta Komisijos komunikate dėl Europos Sąjungos ir Arkties regiono 2008 m. rudenį. Tarybos nurodymu Komisija pradėjo nagrinėti galimybę įkurti šį centrą Europos Sąjungoje.
Už speigračio esantis Rovaniemio Laplandijos universiteto Arkties centras parodė, kad yra pasiryžęs veikti kaip ES Arkties Informacijos centras. Suomija neturi jokių pretenzijų dėl gamtos išteklių, todėl šalis, kaip neutrali dalyvė, galėtų būti tinkamas pasirinkimas steigiant Centrą, kaip suteikdama vilčių sakDiana Wallis.
Todėl norėčiau paraginti Vyriausiąją įgaliotinę Catherine Ashton priimti sprendimą ir nurodyti ES Arkties centro, kuriuo būtų siekiama stiprinti ES vaidmenį Arkties politikoje, formą, vietą ir užduotis. Linkiu jums malonios kelionės į Laplandiją.
Herbert Reul
(DE) Ponia pirmininke, vykstant diskusijoms dėl klimato kaitos sustiprėjo diskusijos dėl Arkties laivybos maršrutų ir galimybės galbūt sutrumpinti prekybos kelius ir taip sunaudoti mažiau kuro - viena vertus - ir klausimo, kiek išteklių ir kokiu pavidalu esama, pradedant nafta ir baigiant dujomis ir kaip juos galima panaudoti. Žvejyba buvo taip pat minėta. Žinoma, šios diskusijos iki šiol buvo ir toliau bus simbolinės, kaip paaiškėjo po to, kai Rusija įsmeig- iškėlčia būtų ne visai tinkamas žodis - savo vėliavą jūros dugne. Kitos šalys taip pat aiškiau reiškia pretenzijas. Atsižvelgiant į tai, labai dėkoju Vyriausiajai įgaliotinei už tai, kad ji skiria dėmesį ir teikia didelę pirmenybę šiam klausimui.
Mano nuomone, tai, kas iki šiol buvo svarstyta Europos Parlamente ir taip pat Komisijoje, pvz., 2008 m. pasiūlymas, kuris taip pat buvo minimas, yra per daug apsauginio pobūdžio. Tikiu, kad šis klausimas turėtų būti svarstomas agresyviau ir atsižvelgiama į porą klausimų. Pirmiausia atsižvelgiama į klausimą, kurį čia minėjo daugelis narių, t. y. aplinkos ir vietos gyventojų apsaugą, ir tai, kad turime atidžiai spręsti, kokias galimybes tai suteikia ir surengti sąžiningą diskusiją apie tai. Po 2008 m. naftos pranešimo mes pirmiausia surengėme labai atsargias diskusijas šiuo klausimu ir nustatėme pradinę kryptį. Kalbant apie naujų šaltinių, tarp jų išteklių ir energijos tiekimo diversifikaciją, būtina svarstyti, ar galima naudotis šiais ištekliais nekeliant pavojaus gamtai ir aplinkai. Šios diskusijos turėtų būti surengtos - privalome pasinaudoti šia galimybe. Mūsų technologinės pozicijos šiandien kitokios ir, atsitiktinai, Europa pirmauja technologijų šioje srityje požiūriu. Jei kalbame apie tolesnę technologijų plėtrą, ji turėtų vykti visose srityse. Esu dėkingas, kad buvo surengtos šios diskusijos. Tikiuosi, kad jos toliau vyks objektyviai ir atvirai.
Andrzej Grzyb
(PL) Ponia pirmininke, kas kontroliuoja Arktį? Tai spaudos straipsnio, kurį radau, domėdamasis šiuo klausimu, antraštė. Ji glaustai, tačiau, sakyčiau, prikišamai apibūdina dabartinę padėtį prasidėjus lenktynėms Arktyje. Šiuo požiūriu Catherine Ashton klausimas atrodytų labai tinkamas - kaip Europos Sąjunga gali būti atsakinga dalyve sprendžiant problemas, susijusias su Arktimi? Atsakinga - pabrėžiu. Todėl šios diskusijos Europos Parlamente man atrodo naudingos ir reikalingos nes jos vyksta čia jau antrą kartą remiantis pirmuoju ir galiojančiu Tarybos komunikatu Parlamentui ir Komisijos komunikatu Tarybai ir Europos Parlamentui.
Arkties regiono valdymas nėra nustatytas vadovaujantis tarptautine teise, ir didelis susidomėjimas Arktimi, viena vertus, kaip jau buvo pabrėžta, yra klimato kaitos rezultatas, o kita vertus, jis vis aiškiau atpažįstamas ir vis dažniau vertinamas, atsižvelgiant į jo galimybes, ypač energetikos išteklių ir dujų, ir šiuo metu gamtos išteklių, pvz., žuvies išteklių, požiūriu. Žinoma, kyla daugybsu tuo susijusių pavojų - ne tik aplinkai dėl žaliavų naudojimo ir žvejybos, bet ir regiono vietos tautų gyventojams, ir mes turėtume tam skirti ypač daug dėmesio.
Be to, kelio, jūros koridoriaus atidarymas dėl pokyčių regione turi didelės įtakos tam, kaip žmonės vertina Arktį. Panaši įtaka jaučiama bandant faktiškai padalinti teritoriją remiantis daugeliu faits accomplis, pvz., simboliškai iškeliant vėliavas. Norėčiau atkreipti dėmesį, kad penkios Arkties šalys nėra suinteresuotos konkrečiais teisės reglamentais, tačiau Europos Sąjunga, vis dėlto, turėtų vaidinti svarbų vaidmenį šioje pasaulio dalyje ne tiek savo buvimu, kiek dalyvavimu ir žiniomis. Būtina stiprinti abipusį pasitikėjimą, ir šis abipusis pasitikėjimas gali būti stiprinamas iniciatyva reguliavimo srityje, kaip, pvz., Arkties chartija.
Cristian Dan Preda
(RO) Norėčiau kalbėti, kaip šio Parlamento pranešėjas Islandijos kausimu.
Šiuo metu, kaip jums gerai žinoma, Islandija laukia, kol Taryba patvirtins stojimo derybų pradžią. Jeigu, kaip mes visi norėtume, Islandija taptų Europos Sąjungos nare, ji būtų vienintelvalstybnarė, visa esanti Arkties regione. Islandija drauge su Suomija, Danija ir Švedija Arkties Taryboje padidintų Europos Sąjungos narių skaičių iki keturių drauge su Jungtinėmis Valstijomis, Rusija, Kanada ir Norvegija.
Tikiu, kad tai dar svarbiau, atsižvelgiant į tai, kad Europos Sąjungai, deja, nebuvo suteiktas stebėtojos statusas šiame forume.
Be to, tikiu, kad Islandijos stojimas pirmiausia prisidėtų prie Europos energetikos išteklių įvairinimo ir, antra, daugiašalio valdymo nustatymo šiame regione, kuris sulaukia vis didesnio šalių susidomėjimo, ir kuriame, kaip jau minėta anksčiau, gali kilti konfliktų. Ir pagaliau, kas ne mažiau svarbu, Islandijos narystleistų kurti nuoseklią ir veiksmingą Europos politiką šiame regione.
Baigdamas noriu pasakyti, kad tikiu, kad kai Islandija taps Europos Sąjungos nare, ES vaidmuo šiame strateginiame regione išaugs.
Ačiū.
Zuzana Roithová
(CS) Atėjo laikas pradėti kurti suprantamą Europos ir Arkties politiką, sprendžiant užsitęsusias diskusijas dėl naujų teritorijų. Pradėjus tirpti ledynams naujų teritorijų kasybos galimybės persikeltų 200 m žemiau jūros lygio, ir apimtų milijonus kvadratinių kilometrų. Ginčai tarp Rusijos, Norvegijos, JAV ir Kanados yra geopolitiškai reikšmingi. Ledo sluoksnis jau suplonėjo perpus. Vis dėlto, svarbiausia apsaugoti vandenį nuo taršos, taip pat labai svarbus branduolinių atliekų Rusijos Arktyje saugojimo klausimas.
Ponia Vyriausioji įgaliotine, esu iš šalies, kuri, iš pirmo žvilgsnio atrodo, neturi nieko bendra su Arktimi, tačiau galiu jus patikinti, kad net Čekijoje daugelis piliečių neabejingi tam, kokiai pozicijai savo užsienio politikoje atstovauja Europos Sąjunga, taip pat ir darant įtaką Arkties ateičiai. Tai apima tvarią žaliavų kasybą, tvarų transportą, mokslo tyrimų sąlygas, gamtos apsaugą ir pagaliau vietos tautų gyventojų teises.
Man nemalonu klausytis ginčų dėl įgytų ir istorinių teritorijų. Bijau, kad tai gali sukelti naujų rimtų konfliktų. Kitas klausimas - ginčas dėl strateginio šiaurės jūrų kelio tarp Azijos ir Amerikos. Komisijos nare, jūs privalote užtikrinti, kad šis kelias liktų tarptautiniuose vandenyse, ir kad Arktis būtų neginkluotės zona. Imkitės aktyvaus koordinavimo vaidmens siekdama tarptautinių susitarimų visais šiais Arkties regiono klausimais. Europos Sąjunga neturėtų pasyviai laukti, ji turėtų aktyviai derėtis ir taip siekti išvengti konfliktų eskalavimo ir žalos gamtai.
Bendt Bendtsen
(DA) Ponia pirmininke, svarbu, kad ES dalyvautų diskusijose dėl Arkties regiono ir gerai, kad ES dalyvauja regione, kur susikerta tiek daug interesų ir rūpesčių. Mano nuomone, svarbiausias dalykas yra tai, kad ES veiksmai nepakenktų vietos gyventojų pageidavimams ir interesams. ES turėtų imtis atsakomybės, kalbant apie visuotinį atšilimą, kaip akivaizdžiai matyti iš temperatūros kilimo. Būtina atsižvelgti, ką tai reiškia žmonių gyvenimo sąlygoms. Be to, žinome, kad klimato kaita palengvina tokių išteklių, kaip nafta ir dujos ir naujų transporto kelių iš Europos į Aziją, prieigą. Viena vertus, tai vertintina teigiamai, tačiau, kita vertus, mes turime užtikrinti, kad imsimės saugumo priemonių ir bus atsižvelgta į unikalų Arkties klimatą ir trapią aplinką.
Didėjant ekonominiams interesams Arkties regione, svarbu, kad ES užimtų tam tikrą poziciją dėl įvairių šalių veiksmų regione. Neturėtų likti nepastebėta, kai valstybės nesilaiko tarptautinių taisyklių, taikomų šiame regione. Vienas iškalbingų pavyzdžių šiuo metu yra Kanada, siekianti nustatyti privalomą registrą visiems dideliems laivams, plaukiantiems Šiaurės Vakarų koridoriumi nuo 2010 m. liepos mėn. Norėčiau pabrėžti, kad kalbame apie tarptautinius vandenis ir kad Danijos užsienio reikalų ministrLene Espersen įtikinamai pažymėjo, kad tai nepriimtina. Tai - pozicija, kuriai turėtų pritarti ES ir Vyriausioji įgaliotinė.
Thomas Ulmer
(DE) Ponia pirmininke, klausimas mums, Europos Sąjungai - ar mes nustatysime aiškią strategiją ir sustabdysime aukso ir brangiųjų iškasenų karštinę. Europa turėtų aktyviai tame dalyvauti. Europa, kaip partnerė, gali parodyti jėgą, kalbėdama vienu balsu. Tai susiję su laivyba ant vandens ir po vandeniu, žuvininkyste, ir ištekliais - pirminių energetinių išteklių ir žaliavų forma.
Dėl to mums reikia stabilių ir patikimų sutarčių su kitais Arkties regiono partneriais. Mums reikia bendradarbiauti, o ne konfrontuoti. Mums reikia kalbėtis aplinkos klausimais siekiant apsaugoti gamtos išteklius ir gamtą. Mums reikia kalbėtis apie gyvūnų biologinės įvairovės ir vietos gyventojų bei jų žmogaus teisių apsaugą.
Jeigu mes drauge su mūsų partneriais Arkties regione teigiamai valdytume išteklius, atvertume naujus politinius kelius, ir kartu tai būtų puikus pirmasis mūsų bendros užsienio politikos išbandymas - galimybįrodyti, kad mes, europiečiai, galime visi drauge siekti įvairių tikslų.
Pirmininkas
Dabar pereisime prie diskusijų dalies "prašau žodžio". Prieš tai aš tiesiog norėčiau patikslinti, kad jei aš, kaip vadovaujantis diskusijai manau, kad kalba siekiama sutrikdyti rūmų darbą, turiu teisę nutraukti to asmens kalbą.
Riikka Manner
(FI) Ponia pirmininke, pirmiausia, norėčiau pareikšti nuoširdžiai padėkoti Vyriausiajai įgaliotinei už tai, kad ji šį svarbų klausimą įtraukį darbotvarkę pačiame ankstyviausiame etape. Nuoširdžiai tikiuosi, kad Komisija ir visa Europos Sąjunga vaidins svarbų vaidmenį Arkties politikoje ir kad ES parengs savo Arkties strategiją.
Bendroji Arkties politika suteiktų Europos Sąjungai neribotas galimybes saugumo, aplinkos, energijos, transporto klausimais ir leistų apsaugoti vietos tautas. Jei mes, Europos Sąjunga, nedalyvausime diskusijose - nedalyvausime šioje politikoje -labai daug prarasime.
Norėčiau iškelti dar porą klausimų. Pirmiausia, tikiuosi, kad Arkties Taryba, kaip administravimo institucija, ir toliau augs ir kad Europos Sąjunga joje vaidins svarbų vaidmenį. Antra, tikiuosi, kad Arkties informacijos centro planai taps realybe: tai, mano manymu, paskatintų dialogą tarp Arkties teritorijų. Be to, kaip jau buvo minėta anksčiau, tam tinkama vieta neabejotinai būtų Suomijos Laplandija, ir konkrečiai Rovaniemis, kuris jau seniai siejamas su Arkties klausimais.
Gerard Batten
Ponia pirmininke, Arkties diskusijos šią popietę neabejotinai buvo karštos! Ką galima pasakyti apie Parlamentą, jei jame siekiama neleisti kalbėti nariams, nepritariantiems tam, kas kalbama? Vis dėlto, neturėtume nustebti dėl to, kad mūsų naujoji Vyriausioji įgaliotinužsienio reikalams buvo ne kartą apibūdinta MI5 kaip prijaučianti komunistams, ir kai ji buvo CND iždininkė, pinigai iš iždo buvo naudojami Tarybinio bloko labui, šitaip keliant grėsmę jos pačios šalies gynybos politikai.
Ši vieta man kasdien vis labiau primena Tarybų Sąjungą.
Andreas Mölzer
(DE) Ponia pirmininke, jeigu ateityje metanas, pavojingesnis klimato kaitai už CO2, didesniais kiekiais bus išskiriamas iš Arkties vandenyno dėl jūros dugno atšilimo, turėsime naują labai pavojingą veiksnį jautrioje klimato sistemoje - veiksnį, kurio poveikį būtina kuo skubiau atidžiai išnagrinėti.
Arkties regionas kelia rūpesčių ne tik dėl klimato kaitos , bet ir dėl galimo konflikto. Tai, kad net Kinija neva pradėjo statyti ledlaužius pabrėžia Šiaurės Vakarų koridoriaus, atsivėrusio pradėjus tirpti ledui, prekybos kelio reikšmę. Šis galimas taikus panaudojimas, vis dėlto kelia daug mažiau sunkumų, negu, pvz. stiprėjantis Jungtinių Valstijų noras dislokuoti Arkties regione karines ankstyvo įspėjimo sistemas.
Taip pat būtina iš anksto patikslinti bet kokio galimo ekonominio gamtos išteklių, atsiveriančių dėl tirpstančių ledynų, naudojimo sąlygas. Galiausiai, tikėtini naftos ir dujų rezervai, kurie gali būti ten rasti, garantuotų Europai energetinę nepriklausomybę.
Birgit Schnieber-Jastram
(DE) Ponia pirmininke, Vyriausioji įgaliotine, norėčiau dar kartą pabrėžti, kad kaip ir tokios savaime suprantamos sritys, kaip aplinkos ir energetikos klausimai, ypatingas vaidmuo tenka laivininkystės maršrutams. Kadangi laivai, plaukiantys tradiciniais laivybos maršrutais užgrobiami dėl to kyla pavojus kapitonų ir įgulų gyvybei, nes šie keliai tikrai nesaugūs, laivų savininkai ieško naujų galimybių. Mano gimtajame Hamburge šis klausimas labai aktualus. Labai norėčiau paskatinti jus toliau svarstyti diskusijose ES Arkties regiono laivybos maršrutų klausimą.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Arkties regionas, kaip Antarktida labai stipriai priklauso nuo klimato kaitos. Be to, visuotinklimato sistema labai priklauso nuo jo stabilumo. Europos Sąjunga, būdama viena pagrindinių kovotojų su klimato kaita, turėtų laikytis griežtos pozicijos dėl Arkties.
Europos Sąjunga turėtų laikytis apribojimų dėl jūroje esančių išteklių ir tranzito transporto per Arkties regioną. Ilgalaikiu laikotarpiu ši veikla tik dar labiau paskatintų ledynų ir Šiaurės ašigalio ledo sluoksnio irimą, šitaip sukeldama negrįžtamą pavojų ekologinėms sistemoms regione ir Arkties regiono gyventojams.
Ledynų apsauga ir Šiaurės ašigalio ledo sluoksnio apsauga nuo nekontroliuojamos žmogaus veiklos privaloma. Europos Sąjunga turėtų glaudžiai bendradarbiauti su Jungtinėmis Valstijomis, Kanada, Norvegija ir Rusija ir nuolat keistis informacija per SEIS, Eionet ir SAON.
John Bufton
Ponia pirmininke, norėčiau pasakyti poniai Catherine Ashton: tai - pirmoji proga, kai galiu išsakyti pastabas apie jūsų naują vaidmenį. Aš, kaip ir jūs, esu iš Jungtinės Karalystės. Vienintelis skirtumas yra tai, kad aš buvau išrinktas o jūs - ne.
Kalbant apie Arktį, ar tai turėtų tapti išteklių karu su Rusija, Amerika ir Kanada dėl žuvininkystės išteklių ir ketvirčio pasaulio naftos ir dujų atsargų? Jūs turite autentišką ginkluotės varžybų patirtį per Šaltąjį Karą. Ar dabar pradėsite Ledo karą? Veiksmai Arkties regione tikriausia pablogintų užsienio santykius ir apskritai, Europa neturėtų turėti užsienio politikos Arkties regione, ir ypač vadovaujant tokiems, kaip jūs.
Jūs jau įrodėte, kad nesugebate atlikti šio darbo. Neabejoju, kad jūsų vadovavimas paliks mus ant plono ledo. Jei turėtume pateikti mokyklinį pirmųjų 100 dienų įvertinimą, jis būtų toks: "būtina gerinti rezultatus", tačiau tiesa ta, kad jei jūs užimtumėte pareigas 100 metų, nuo to niekas nepasikeistų. Prašome pasielgti garbingai ir atsistatydinti.
Catherine Ashton
Komisijos pirmininko pavaduotoja-Sąjungos vyriausioji įgaliotinužsienio reikalams ir saugumo politikai. - Ponia pirmininke, manau, kad šios diskusijos buvo labai įdomios ir džiaugiuosi, kad mes atkreipėme dėmesį į svarbų pasaulio regioną. Entuziazmas, su kuriuo kalbėjo žmonės apie tai, kas turi būti daroma Arkties politikoje, man labai svarbus, nes ateityje remsiuosi tuo, ką, kaip manau, privalome daryti.
Norėčiau patikinti šių rūmų narius, kad aplinkos apsauga ir dialogas su vietos gyventojais - vietos ir kitomis tautomis - yra svarbiausias mūsų rūpestis. Tarptautinėse diskusijose būtina aiškiai nurodyti, kad Arkties ištekliai turėtų būti žvalgomi ir panaudojami, nustatant aukščiausius aplinkos ir saugumo standartus ir besąlygiškai juos įgyvendinant.
Turime ir toliau pabrėžti, kad Europos Sąjunga sieks dirbti drauge su kitais suinteresuotais Arkties regiono dalyviais, kad galėtume tinkamai spręsti mums kylančius iššūkius. Tai taip pat apima ir hidrovandenilių išskyrimo klausimus.
Manau, kad mūsų įnašas gali būti reikšmingas: nuo mūsų diplomatijos dėl aplinkos iki mūsų klimato kaitos politikos priemonių; nuo mūsų plačių Arkties mokslo tyrimų programų iki mūsų politikos remiant vietos tauteles visame pasaulyje. Tikiu, kad Arkties Taryba taip pat galėtų daug prisidėti, nes ji atlieka didelį darbą, ne paskutinėje vietoje užtikrinant, kad procese dalyvautų vietos tautos - faktiškai tai yra vienintelorganizacija, kurioje jos gali dalyvauti šalia nepriklausomų valstybių - todėl mums tapti nuolatiniais stebėtojais būtų labai naudinga, ką minėjo daugelis kalbėjusiųjų narių.
Manau, kad įmanoma rasti tinkamą pusiausvyrą tarp Arkties regiono apsaugos ir išsaugojimo ir, tvaraus jos išteklių naudojimo, ir turime užtikrinti, kad galėtume tai tinkamai padaryti.
Septynių skirtingų Komisijos padalinių atstovų dalyvavimas - manau, kad jūs vakar man tai sakėte, ponia pirmininke - rengiant pranešimą - geras siektinos ateities pavyzdys atsižvelgiant į bendradarbiavimą ir veiksmingą darbą, kuris atliekamas vietose visame pasaulyje.
Pagaliau aš labai laukiu kelionės šį savaitgalį į Laplandiją. Tai bus mano trečioji kelionten. Vyks didelis susitikimas svarstant klausimus su kai kuriais užsienio ministrais. Kalbant apie Rovaniemį ir centro kūrimo galimybę, galimi du variantai: atskiras centras arba tinklas skirtingų centrų, turime tai apsvarstyti.
Pirmininkas
Diskusijos baigtos.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
Elena Oana Antonescu  
Klausimai, siejami su Arkties regionu, kurių spektras - nuo visuotinio atšilimo iki išteklių panaudojimo ir navigacijos šiame regione - pastaruoju metu sulaukia vis daugiau dėmesio. Turėtume žinoti, kad planetos ateitis glaudžiai siejama su šio regiono ateitimi. Tirpstantys Arkties ledynai, didėjantis išteklių poveikis ir pastarojo meto technologijų pažanga - tai tik kelios priežastys, kodėl Arkties regionas kiekvienam iš mūsų kelia ypatingą susidomėjimą. Manau, kad Europos strategijoje šiame regione daug dėmesio turėtų būti skiriama regionui apsaugoti ir išsaugoti, tvariam išteklių naudojimui skatinti daugiašalio valdymo sąlygomis ir svarbiausia - šio regiono gyventojų dalyvavimui vykdant šias priemones.
Naujų laivybos kelių atsiradimas taip pat reikalauja taikyti aukštesnius saugumo ir aplinkos apsaugos standartus. Kiekvienam jūrų regionui reikia atskiro požiūrio, ir Europa gali naudoti patirtį, įgytą programose, sukurtose kitiems jūrų regionams, pvz., Baltijos jūrai ir Viduržemio jūrai ir siūlant gerosios patirties modelius šioje srityje.
Joanna Senyszyn  
Virš Arkties pakibo visuotinio klimato atšilimo šmėkla. Ledynų tirpsmas turi esminį poveikį ne tik gamtai, bet ir socialiniams santykiams, ekonomikai ir politikai. Ant šio vandenyno ledo šelfo, teritorijoje, didesnėje negu Vokietija, Italija ir Prancūzija kartu paėmus, be to, kas jau yra naudojama, yra dujų ir žalios naftos rezervai. Metai iš metų plonėjantis ledo sluoksnis nebeapsaugo iškasenų nuo žvalgomosios gręžybos. Perspektyvoje - negailestingos varžybos, primenančios XIX a. aukso karštligės masto beprotybę. Europos Sąjunga privalo čia laikytis nedviprasmiškos pozicijos. Itin svarbu sukurti bendrą ES Arkties politiką, ypač dėl naujų galimybių panaudojimo eksploatuojant gamtos turtus, pavojaus gamtos aplinkai ir naujų laivybos galimybių.
Dalis Arkties teritorijos priklauso trims ES valstybėms narėms: Danijai, Suomijai ir Švedijai, taip pat Islandijai, kuri ketina tapti ES nare. Turėtume prisiminti, kad visiškai naujoje padėtyje atsidūrtolimojoje šiaurėje gyvenančios tautos ir gyvūnai ir augalai. Arkties gyventojai jaučia vis didėjančią išorės socialinių, ekonominių ir politinių veiksnių įtaką savo gyvenime. Privalome padėti vietos gyventojams rasti savo vietą naujomis sąlygomis ir apsaugoti jų kultūrą ir kalbą. Jei ES politikos centras - piliečiai, Arkties regiono valdymo planuose pagrindinvieta turėtų būti skirta Arkties gyventojams.
Rafał Trzaskowski  
raštu. - Arkties regiono klausimai seniai nebuvo svarstomi mūsų darbotvarkėje, tačiau dabar jis ir vėl patraukpolitikų ir mokslo darbuotojų dėmesį. Vis didesnis susirūpinimas dėl padėties regione - tai klimato kaitos, kuri lemia ledynų tirpsmą, padarinys. Nesileidžiant į ginčus dėl šio proceso spartos ir mastų, tai turėtų atverti naujas galimybes gamtos ištekliams tyrinėti ir naujiems laivybos maršrutams. Visi sutinkame su tuo, kad šio proceso padariniai bus nevienareikšmiai. Norėčiau atkreipti šių rūmų ir visos ES dėmesį į tai, kad tai susiję su politine ir neabejotinai saugumo dimensija. Šaltasis karas parodstrateginę Arkties regiono reikšmę. Esame ekonominių, politinių, net karinių varžybų šiame regione liudininkai. Jo ateičiai reikia jungtinių tarptautinių pastangų, kuriose aktyvų vaidmenį vaidintų ES. Jei nurodytume bent vieną iš klausimų, pirmiausia reikia ekonominio regiono ir jo ekologinės padėties pusiausvyros, tačiau taip pat reikia apsaugoti, inter alia, teisinę Arkties regiono valdymo sistemą. .
