Dioksino gyvulių pašare įvykio pasekmės Europos Sąjungoje (diskusijos)
Pirmininkė
Kitas klausimas - Komisijos pareiškimas dėl dioksino gyvulių pašare įvykio ir jo poveikio Europos Sąjungai.
John Dalli
Komisijos narys. - Ponia pirmininke, kaip jums gerai žinoma, Naujieji metai prasidėjo Vokietijoje kilusiu rimtu gyvulių pašaro užteršimo dioksinu įvykiu. Komisijos tarnybos atidžiai stebėjo įvykių raidą ir visapusiškai bendradarbiavo su kompetentingomis Vokietijos valdžios institucijomis.
Jau pradėjau svarstyti, kokių priemonių būtų galima imtis siekiant užtikrinti, kad mūsų aukšto lygio maisto produktų ir gyvulių pašarų saugos sistema būtų dar veiksmingesnė. Tačiau pirmiausia leiskite pradėti kalbą nuo įvykio aplinkybių: šis įvykis išaiškėjo, kai kombinuotųjų pašarų gamintojas, iš laboratorijos gavęs analizės rezultatus, 2010 m. gruodžio 22 d. praneškompetentingoms Vokietijos valdžios institucijoms, kad atlikus savikontrolės testus paaiškėjo, jog pavyzdys neatitinka ES teisės aktų reikalavimų.
Nuo praėjusių metų lapkričio mėn. vidurio iki gruodžio mėn. vidurio biodyzelino gamintojas pristatparašų riebalų gamintojui, kuris taip pat gamina riebalus techninėms reikmėms, septynis riebalų rūgščių, skirtų techniniams tikslams, krovinius. Pastaroji įmonbuvo registruota ir kaip pašarų riebalų gamintoja; matyt, buvo sumaišyti gyvulių pašarams ir techninėms reikmėms skirti riebalai. Vėliau nustatyta, kad keturi iš šių lapkričio mėn. antrojoje pusėje pristatytų krovinių užteršti dioksinais. Kiti trys 2010 m. gruodžio mėn. pirmojoje pusėje gyvulių pašarų gamykloms pristatyti kroviniai nebuvo užteršti.
Vis dėlto, kol tai buvo patikrinta ir siekiant imtis atsargumo priemonių, laikytasi nuomonės, kad visi kroviniai galimai užteršti, ir su jais buvo elgiamasi kaip su užterštais. Iš viso 25 Vokietijos gyvulių pašarų gamintojams buvo pristatyta beveik 2 300 t galimai užterštų pašarų riebalų. Nviena galimai užterštų pašarų riebalų siuntų nebuvo išsiųsta už Vokietijos teritorijos ribų.
Apie 4 800 Vokietijos ūkių buvo pristatyta 100 000-200 000 t pašarų, kuriuose buvo nuo 2 iki 10 proc. galimai užterštų riebalų. Siekiant imtis griežtų atsargumo priemonių, visi ūkiai buvo uždaryti; jų komercinveikla buvo sustabdyta; šiuose ūkiuose buvo auginamos vištos dedeklės, penimi naminiai paukščiai, žąsys, kiaulės, pieniniai galvijai, jaučiai ir triušiai. Kai kurie galimai užteršti gyvulių pašarai, skirti veislinėms vištoms lesinti, taip pat buvo išsiųsti į Prancūziją ir Daniją.
Kol šie ūkiai nebus atidaryti, iš jų negalima tiekti rinkai jokių gyvūninės kilmės maisto produktų. Šie ūkiai bus atidaryti tik tuo atveju, jei gavus analizės rezultatus ir atlikus tyrimus bus patvirtinta, kad ūkių tarša neviršija ES teisės aktų nustatyto lygio. Šiuo metu iš šių 4 800 iš pradžių uždarytų ūkių 939 ūkiai - daugiausia paukštininkystės ir kiaulininkystės - tebėra uždaryti. Atrodo, kad nuo tada, kai šis įvykis buvo pastebėtas, jokie užteršti maisto produktai, išskyrus kelias išimtis, iš Vokietijos nebuvo eksportuoti ar parduoti.
Galiausiai gavus analizės rezultatus paaiškėjo, kad produktai atitinka ES teisės aktų reikalavimus. Tai - ES atsekamumo sistemos veiksmingumo pavyzdys, ir šiuo klausimu toliau būsime budrūs.
Dėkingas šio įvykio aspektas tas, kad nustatytas dioksino kiekio lygis maisto produktuose tais atvejais, kai viršytos ES nustatytos ribos, nebuvo itin didelis, o tai reiškia, kad tokių užterštų maisto produktų suvartojimo per trumpą laiką atvejais (jeigu tokių būtų) nekyla tiesioginis pavojus vartotojo sveikatai.
Ką Komisija padarė, kad padėtų suvaldyti šį įvykį? Mano tarnybos nuolat palaikryšius su Vokietijos valdžios institucijomis ir naudodamosi Skubaus perspėjimo apie nesaugų maistą ir pašarus sistema nedelsdamos išplatino visą informaciją valstybėms narėms. Jos taip pat palaikryšius su kompetentingomis trečiųjų šalių valdžios institucijomis ir mūsų prekybos partneriams pateikaiškų įvykio vaizdą. Be to, Komisijos pareigūnai, siekdami ištirti būdus, kaip būtų galima toliau stiprinti dioksino kiekio pašaruose stebėseną, susitiko su suinteresuotaisiais riebalų ir aliejaus pramonės subjektais.
Aš pats sausio 6 d. susisiekiau su Vokietijos Federacinės Respublikos maisto, žemės ūkio ir vartotojų apsaugos ministre Ilse Aigner ir mes pasikeitėme nuomonėmis apie tai, ką reikia daryti, kad ateityje būtų išvengta panašių taršos įvykių. Šiandien dar kartą susisiekiau su Vokietijos ministre, nes man buvo neramu dėl šviežiausių naujienų, paskelbtų praėjusį savaitgalį, kad gyvulių pašarų gamintojas nepateikišsamaus ūkių, kurie gavo galimai užterštų pašarų krovinius, sąrašo ir kad jis pateikklaidingą informaciją apie užterštų pašarų riebalų naudojimą kombinuotiesiems pašarams gaminti, todėl buvo papildomai uždaryta keli šimtai ūkių.
Tai susiję su labai rimtu ES maisto saugos nuostatų pažeidimu. Leiskite aiškiai pasakyti: Vokietijos valdžios institucijos visapusiškai dalyvauja sprendžiant šį taršos klausimą ir daro viską, ką gali, kad jis būtų išspręstas nedelsiant ir ryžtingai.
Man pranešė, kad Vokietijos valdžios institucijos skiria daugiau papildomų pajėgumų bandymams, kad juos būtų galima atlikti ir užbaigti per kuo trumpesnį laiką. Tačiau svarbu, kad taip pat būtų nedelsiant sprendžiamas platesnio masto įtakos požiūriui į gyvulių pašarų saugą ES lygmeniu klausimas. Todėl kitą savaitę Vokietijoje lankysis Maisto ir veterinarijos tarnybos pareigūnų grupė, kuri padės Vokietijos valdžios institucijoms ir perduos mūsų bendras žinias ir supratimą apie tai, kodėl šis taršos įvykis atsitiko ir kaip tokių atvejų būtų galima išvengti ateityje. Vokietijos valdžios institucijoms pranešta apie šį vizitą ir jos jam pritarė. Žinau, kad galime tikėtis visapusio mūsų kolegų iš Vokietijos bendradarbiavimo.
Šis įvykis taip pat bus aptartas per sausio 24 d., kitą pirmadienį, Briuselyje vyksiantį Žemės ūkio tarybos susitikimą. Kaip jau minėjau, svarstome priemones, kurių būtų galima imtis, įskaitant teisėkūros priemones.
Šis įvykis pabrėžbūtinybę užtikrinti nacionalinių kontrolės sistemų, kuriomis pagrįstas visų ES valstybių narių ir trečiųjų šalių pasitikėjimas mūsų maisto produktų ir gyvulių pašarų saugos priemonėmis, veiksmingumą. Norėdamas išspręsti šią problemą, nagrinėju galimybę griežtai atskirti aliejaus ir riebalų, skirtų maisto produktų ir gyvulių pašarų reikmėms, gamybą nuo aliejaus ir riebalų, skirtų naudoti technikos srityje, gamybos, be to, svarstau galimybę nustatyti teisinius reikalavimus griežčiau kontroliuoti dioksino kiekį skirtingais pašarų grandinės etapais.
Esu įsitikinęs, kad patvirtinus šias priemones bus galima atlikti būtinus mūsų jau ir taip patikimų maisto produktų ir gyvulių pašarų saugos sistemų patobulinimus.
Albert Deß
Ponia pirmininke, Komisijos nary, dėkoju jums, pone Komisijos nary, už faktinį šio Vokietijoje kilusio dioksino skandalo pristatymą. Mane, ir kaip ūkininką, labai piktina tai, kad nuolat turime kovoti su tokio pobūdžio skandalais, kurių priežastimis iš pažiūros galima laikyti ne tik neatsargumą, bet ir nusikalstamą veiką. Galime patvirtinti tiek teisės aktų ir reglamentų, kiek norime, - Europoje patvirtinome vienus griežčiausių maisto produktų gamybos reglamentavimo teisės aktus ir nustatėme žemiausias sudedamųjų dalių, galinčių pakenkti mūsų vartotojų sveikatai, ribines vertes - tačiau vis dar nesame apsaugoti nuo tokių pavojų.
Todėl taip pat privalu nustatyti reikalavimą - ir valstybės narės taip pat už tai turi prisiimti atsakomybę, - kad prokurorui nusprendus, jog esama nusikalstamos veikos požymių, būtina atitinkamai padidinti skiriamos bausmės dydį. Tokie žmonės negali išsisukti sumokėję baudą - šiuo atveju raginama taikyti įkalinimo bausmes. Tokie asmenys turi būti uždaryti, kad daugiau negalėtų sukelti tokių nelaimių.
Pone Komisijos nary, labai džiaugiuosi, kad pripažinote, jog priemonių, kurių ėmėsi Vokietijos valdžios institucijos, eilės tvarka buvo tinkama, - kai lankiausi Vokietijoje, man susidartoks pat įspūdis. Vokietijoje kilo tam tikras politinis sąmyšis dėl to, kad klausimas neva sprendžiamas netinkamai. Turime visi sutelkti pastangas ir, jei būtina, papildyti galiojančias griežtas nuostatas.
Minėjote vieną konkretų klausimą, dėl kurio jus visapusiškai palaikome. Aš taip pat palaikau - be to, kalbu savo frakcijos vardu - sumanymą griežtai atskirti maisto ir kitų produktų gamybą, kad būtų galima išvengti tokių nesusipratimų. Pone Komisijos nary, dėl tolesnio mūsų nuostatų ir reglamentų tobulinimo siekiant ateityje geriau užkirsti kelią tokiems skandalams, mes jus palaikome.
Ulrike Rodust
Ponia pirmininke, Komisijos nary, mane gerokai nustebino jūsų pastabos. Remdamasi spaudos - bent jau Vokietijoje - nušviestais įvykiais, padėtį suvokiu šiek tiek kitaip. Mane taip pat labai piktina tai, kad maisto produktų saugos srityje nuolat susiduriame su skandalais. Negalime leisti, kad tokių įvykių atsitiktų. Žinau, kad tik patvirtinus reglamentus ir teisės aktus negalima užkirsti kelio šios srities nusikalstamai veikai. Tačiau turime daryti viską, ką galime, kad šią nusikalstamą veiką vykdantiems asmenims būtų kuo sunkiai ją vykdyti. Komisija privalo paraginti valstybes nares nedelsiant persvarstyti šioje srityje taikomų sankcijų lygį. Už savavališką ir aplaidų elgesį su maisto ir gyvulių pašarų produktais turi būti skiriamos didelės bausmės. Dažnai bauda, palyginti su gaunama nauda, yra tokia maža, kad sumokama smulkioms išlaidoms skirtais pinigais.
Taip pat labai svarbu didinti valstybės inspektorių skaičių. Iš dabartinio Vokietijos pavyzdžio labai gerai matyti, kad savikontrolės principas turi rimtų trūkumų. Norėčiau pabrėžti, kad visoje tiekimo grandinėje - nuo lovio iki stalo - reikia nuosekliai taikyti principą "moka teršėjas". Galiausiai mūsų maisto produktų sauga prasideda nuo to, kuo šeriame savo gyvulius.
Nekalti žmonės neturėtų kentėti dėl kitų asmenų nusikalstamos veikos padarinių. Iki šiol neaišku, kas atlygins nuostolius, kurių ūkininkai patyrdėl dioksino skandalo. Dėl vieno dalyko neabejojama: tai bus ne teršėjai, kurie bankrutavo, nes visiškai neliko pinigų. Tai nepriimtina. Šiuo požiūriu reikėtų apsvarstyti galimybę įsteigti Europos fondą, į kurį visi gyvulių pašarų gamintojai turėtų mokėti įmokas. Dėl problemų, kurių nuolat kyla maisto produktų saugos srityje, aiškėja vienas dalykas: turime užtikrinti visapusį visos proceso grandinės - ir maisto produktų, ir gyvulių pašarų - atsekamumą. Šiuo požiūriu reikia tobulinti ES reglamentus ir nacionalinės teisės aktus.
Corinne Lepage
Ponia pirmininke, Komisijos nary, Europoje per 10 metų patyrėme keturis tokius įvykius.
Nors turėtume džiaugtis, kad mūsų skubaus perspėjimo sistema veiktinkamai, tokie įvykiai visiškai nepriimtini. Europos vartotojų sveikata neturi būti sistemos, kuria teikiama pirmenybišlaidų mažinimui ir kuria iš tikrųjų netiesiogiai skatinami tokie įvykiai, nes skiriamos labai nedidelės baudos, koregavimo kintamasis.
Vis dėlto, pone Komisijos nary, turime užtikrinti, kad mūsų piliečiai mumis pasitikėtų, - jūs tai žinote geriau negu kas kitas. Taigi kokių veiksmų ketinate imtis? Ką tik kalbėjote apie reikalavimą atskirti pramoninių ir maisto produktams skirtų aliejų gamybą, ir labai dėl to džiaugiuosi. Pone Komisijos nary, tai turi būti gamybos proceso įpareigojimas, o ne tik pasirinkimo galimybė; taip užtikrinsime daugiau tikrumo.
Antra, visiškai neteisinga, kad taip ūkininkai gali pasiskelbti esantys nemokūs. Pone Komisijos nary, kokių veiksmų galime imtis, kad užtikrintume, jog tokie veiksmai neliktų nenubausti? Atsakomybvis dar yra geriausias saugos sergėtojas.
Galiausiai kokių veiksmų ketinate imtis, kad būtų pagerinta valstybių narių nustatyta priežiūra? Perspėjimo signalas išsiųstas praėjus beveik trims savaitėms po krovinio su šiais aliejais pristatymo. Žinoma, vargu ar tai Komisijos kaltė, tačiau šiuo metu tai yra vartotojams kylanti problema. Pone Komisijos nary, ar manote, kad šiuo klausimu galime pagerinti padėtį?
Martin Häusling
Ponia pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, akivaizdu, kad vartotojų pasitikėjimas dar kartą stipriai susilpnintas, ir jie visiškai pagrįstai klausia savęs, ką daro nacionalinės valdžios institucijos ir ES, kad sustabdytų šių teršėjų veiklą. Priešingai negu Komisijos narys, nemanau, kad šis įvykis buvo nelaimingas atsitikimas ar tik atsitiktinumas. Manau, už viso to slypi sistema, pagal kurią tam tikros įmonės iš medžiagų, kurios iš tikrųjų nepriskiriamos gyvulių pašarams, mišinio uždirba milijonus. Taigi jos išvengia atsakomybės, o už tai sumoka ūkininkai ir vartotojai.
Manau, tai tūrėtų būti mūsų atspirties taškas, ir, žinoma, taip pat turime paklausti savęs, ar patikros atliekamos tinkamoje vietoje. Vokietijos gyvulių pašarų sektoriuje veikia kelios įmonės, kurios dirba su riebalais. Kodėl ten neatliekame tikslinių patikrų? Kodėl pasitikime savikontrole ir gauname gana atsitiktines vertes, kurias vėliau turi patikrinti valstybės kontrolės institucijos ir atlikti ex post vertinimą? Kitaip tariant, mums reikia visoje Europoje veikiančio rizika pagrįsto kontrolės metodo. Todėl, pone Komisijos nary, mano klausimas jums toks: kokių veiksmų šiuo klausimu imasi Europos maisto saugos tarnyba (ESFA)? Ar toks įvykis atsitiko tik Vokietijoje, ar Europoje dar yra kitų tokių atvejų, apie kuriuos galbūt paaiškės vėliau?
Manau, sutariame, kad turime sudaryti tikslų pašarų, kuriuos iš tikrųjų leidžiama laikyti, sąrašą. Turime nustatyti griežtas bendrovėms taikytinas leidimų išdavimo taisykles, užtikrinti įsipareigojimą atlyginti žalą ir atskirti prekybos srautus. Vis dėlto manau, ir tai reikėtų pakartoti, kad taip pat turime iš esmės pakeisti daugumos politikos sričių kryptį, nes, viską apsvarsčius, gyvulių pašarai turėtų būti gaunami ne iš pramonės įmonių, o iš mūsų laukų. Ūkininkai turi žinoti, kuo šeria savo gyvulius, o vartotojai - iš kur gaunami pašarai. Turime užtikrinti, kad taip ir būtų. Galime ir privalome pradėti žemės ūkio reformą nuo šio aspekto, dar kartą iš esmės pakeisdami šią padėtį, nes galiausiai dėl kelių gyvulių pašarus teršiančių nusikaltėlių padarytos žalos kenčia visas žemės ūkis, ir tam iš esmės turime užkirsti kelią.
James Nicholson
ECR frakcijos vardu. - Ponia pirmininke, labai užjaučiu daugumą Vokietijos ūkininkų dėl padėties, į kurią jie šiuo metu pateko.
Žinau, ką tai reiškia, iš patirties, kurios įgijau prieš maždaug dvejus metus Šiaurės Airijoje, kai išgyvenome labai panašų įvykį. Tuomet didžiausios žalos patyrūkininkai, kurie iš tikrųjų niekaip nebuvo su tuo susiję. Buvo paminėtas žodis "nusikaltėliai", ir čia įsivėlę nusikalstamų ketinimų turintys asmenys. Turime išsiaiškinti, kodėl jie taip elgiasi ir ar jų tikslas - užsidirbti daug papildomų pinigų, kaip sako M. Häusling. Jei taip, jie už tai turėtų būti patraukti baudžiamojon atsakomybėn.
Tačiau turėtume labai aiškiai pasakyti, kad už šį įvykį atsakingi ne maisto produktus gaminantys asmenys. Už tai atsakingi gyvulių parašų tiekėjai, tiekiantys juos maisto produktų gamintojams. Privalome imtis veiksmų prieš šiuos žmones ir užtikrinti, kad tai daugiau nepasikartotų, be to, turime atkurti vartotojų pasitikėjimą. Puikiai suprantu, kodėl vartotojų pasitikėjimas šiuo metu smarkiai susilpnėjo. Kaip kažkas sakė, tokių įvykių nutikdavo ir anksčiau, ir reikėtų užtikrinti, kad jie daugiau nepasikartotų. Neikime paprasčiausiu keliu ir netvirtinkime naujų teisės aktų. Įgyvendinkime tai, ką turime.
Sabine Wils
Ponia pirmininke, malimas, maišymas ir apgaudinėjimas - šiais trimis žodžiais populiariai apibūdinama Vokietijos gyvulių pašarų pramonė. Nuo 1999 m. vien Vokietijoje kilo penki skandalai dėl dioksino. Akivaizdu, kad kai atsiranda galimybprekiauti pigiais maisto produktais ir iš to gauti daug pelno, gyvulių pašarų gamintojai ir didelės maisto produktų gamybos įmonės nesirūpina dėl ES direktyvų. Vokietijos maisto produktų rinkoje vyksta nuožmi konkurencija dėl mažiausios kainos. Todėl intensyviajai gyvulininkystei skirti pašarai turi būti kuo pigesni. Valstybės kontrolės įstaigos retai tikrina gyvulių pašarų ir maisto produktų gamintojus. Valstybvis labiau pasitiki gamintojų savikontrole ir taip taupo lėšas, kurios būtų skiriamos kvalifikuotiems specialistams samdyti. Tokiomis aplinkybėmis dioksinu užterštos techninių riebalų atliekos pateko į gyvulių pašarų ir maisto produktų grandinę.
Jei riebalai, prieš juos įmaišant į pašarus, būtų buvę patikrinti, dabartinio skandalo dėl dioksino būtų buvę galima išvengti. Tokiu atveju tarša būtų buvusi nustatyta laiku. Dabar nemažai vartotojų vėl užkrėsti papildomu dioksino kiekiu. 80 proc. dioksino į mūsų organizmus patenka su gyvūninės kilmės maistu, kitaip tariant, su mėsa, pienu ir kiaušiniais. Vokietijos maisto produktų priežiūros organizacija "Foodwatch" pagrįstai reikalauja įpareigoti pašarų gamintojus prieš sumaišant kiekvieną pašarų partiją tikrinti jų sudedamąsias dalis, ar jose nėra dioksino ir polichlorinuoto bifenilo. Į pašarus negalima įmaišyti jokių sudedamųjų dalių, kurių sudėtis neatitinka nustatytų ribinių verčių. Itin užterštas pašarų partijas privalu sunaikinti, be to, turi būti įmanoma įrodyti šių užterštų pašarų sunaikinimo faktą. Tai - vienintelis būdas, kaip galima užkirsti kelią tolesnėms teršalų priemaišoms ir jų atskiedimui.
Laboratorijos taip pat turi būti įpareigotos pranešti nacionalinės priežiūros institucijoms apie atvejus, kai viršijamos nustatytos ribinės vertės. Siekdami užtikrinti mėsos produktų atsekamumą, turime reikalauti juos ženklinti etiketėmis. Iš dabartinio ir anksčiau Vokietijoje kilusių maisto produktų skandalų paaiškėjo, kad labai svarbu, jog valstybės institucijos atliktų įprastines gyvulių pašarų gamintojų ir gyvulių augintojų patikras. Pone Komisijos nary, kaip ketinate tai įgyvendinti?
Peter Liese
(DE) Ponia pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, privalu geriau apsaugoti vartotojus ir ūkininkus nuo neatsakingo gyvulių pašarų ir pašarų riebalų klastojimo. Privalome visoje Europoje sustabdyti tokių priemaišų praktiką. Viena kolegParlamento narką tik kalbėjo tik apie Vokietiją, tačiau, deja, anksčiau dioksino ir kitų panašių skandalų kilo ir kitose valstybėse narėse.
Visų pirma šį klausimą turi spręsti prokurorai, nes kalbame apie nusikalstamą veiką. Tikiuosi, Vokietijos prokurorai ir kitų šalių, kurios, galbūt, vis dar yra susijusios su šiuo atveju, nes, kaip minėta, Nyderlandai taip pat yra šios grandinės dalis, organizacijos dirbs griečiau nei Airijos prokurorai. Šioje valstybėje asmenys, atsakingi už 2008 m. kilusį skandalą, tik dabar patraukti baudžiamojon atsakomybėn. Apskritai šiuo atveju turime veikti greičiau.
Norėčiau paprašyti pažvelgti į šį skandalą - tai iš tikrųjų yra skandalas - iš tinkamos perspektyvos. Nustatyta, kad daugiausia vertės viršytos keturis kartus. Tai - blogai, tačiau kartu tuo gerai paaiškinama, kodėl nustatėme prevencinį lygį, kurio negalima viršyti. Vis dėlto šis prevencinis lygis sąmoningai parinktas toks, kad galėtume pasiekti tokią ribą, kai ilgalaikžala, nustatyta atliekant eksperimentus su gyvūnais, jaučiama tik tuo atveju, kai ši riba viršijama 100 kartų. Taigi nėra didelės rizikos; tai - atsargumo klausimas.
Palyginti su dabar nustatyta ES ribine verte, 1999 m. Belgijoje kilusio skandalo atveju ribinės vertės buvo 700 kartų didesnės. Be to, naudodamiesi ES priemonėmis, pvz., patvirtinę teisės aktus dėl cheminių medžiagų, patobulinę atliekų deginimo įrenginiams taikytinus standartus ir t. t., aplinkos taršą dioksinu sumažinome iki dešimtadalio to lygio, koks buvo 1990 m. Nepaisant to, mums reikia priemonių, kurias reikia taikyti maisto produktų grandinėje visoje Europoje. Turime stebėti dioksino kiekį, atskirti skirtingoms reikmėms naudojamus riebalus ir, mano manymu, turime nustatyti visoje Europoje taikytiną gyvulių pašarų grynumo reikalavimą, be to, turime geriau apsaugoti ūkininkus, kurie negali imtis priemonių, kad maisto produktų grandinėje daugiau nepasikartotų tokie neatsargumo įvykiai ir nusikalstamos machinacijos.
Luis Manuel Capoulas Santos
(PT) Ponia pirmininke, nereikia nkartoti, kad Europoje neginčijamai nustatyti daug griežtesni maisto produktų kokybės standartai nei bet kuriose kitose pasaulio šalyse. Mūsų vartotojai, eksporto rinkų atstovai ir gamintojai - visi reikalauja, kad labai stengtumėmės išsaugoti šiuos standartus ir į tai nemažai investuotume.
Jei toks su tarša susijęs įvykis, koks neseniai nutiko Vokietijoje, būtų įvykęs daugelyje kitų pasaulio šalių, apie tai tikriausiai nnebūtume išgirdę. Tačiau jis ten nenutiko. Šis įvykis įvyko būtent čia, Europos Sąjungoje. Tai, kas įvyko Vokietijoje, nepriimtina, ir reikia ne tik visapusiškai ištirti šį įvykį, bet ir priversti kaltininkus prisiimti atsakomybę už tai, kas, atrodo, yra ne nelaimingas atsitikimas, o greičiau nusikaltimas.
Vis dar neaišku, kas yra taršos šaltinis, ir man dėl to labai neramu. Galima susidaryti nuomonę, kad aiškiai neapibrėžta Vokietijos valdžios institucijų atsakomybuž bet kokį netinkamą savo priežiūros pareigų atlikimą. Atrodo, šis įvykis išaiškėjo dėl įmonių tarpusavio bendravimo, o ne dėl valdžios institucijų atliekamos kontrolės.
Iki šiol nenustatyti asmenys, atsakingi už šį įvykį, o, turint omenyje padėties rimtumą, Komisija turi nešališkai jį nušviesti.
Britta Reimers
(DE) Ponia pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, dabartinis su dioksinu susijęs įvykis - daugiau nei tiesiog skandalas. Europos žmonės parodė, kokie jie yra iš tikrųjų. Kiek ilgai skundėmės, kad žemės ūkio sektoriuje vyksta nuožmi kova dėl kainų ir išlikimo, kurią skatina nepasotinamas vis pigesnių maisto produktų poreikis.
Iki šiol ne vienus metus ši kova buvo kur kas daugiau nei paprasčiausias jėgos išbandymas. Žmonės vis dažniau griebiasi nusikalstamų priemonių ir metodų. Tačiau galiausiai dėl to visi patirsime nuostolių. Galime patvirtinti daugiau teisės aktų ir direktyvų, galime atlikti daugiau brangesnių patikrų, galime nustatyti griežtesnes bausmes, tačiau nviena iš šių priemonių nepadės įveikti nusikalstamos energijos, kurią kursto tokia nuožmi kova už būvį.
Privalome pagaliau kovoti su šios problemos priežastimis. Turime pagaliau padaryti galą nuolatiniam reikalavimui gauti daugiau ir pigesnių maisto produktų. Kaip ūkininktiesiogiai susidūriau su bejėgiškumu prieš tokius nusikalstamus tam tikrų asmenų veiksmus, kokių būta šiuo atveju. Mane kartu su kolegomis profesionalais ėmšiurpas pagalvojus, kas bus kitas, be kaltės įmestas į šį sūkurį.
Todėl norėčiau paklausti Komisijos: ką jūs ir jūsų kolegos ketinate daryti, kad būtų atkurta maisto produktų vertė? Palankiai vertinu jūsų pateiktus siūlymus, tačiau jie jums nepadės išspręsti pagrindinės problemos.
Bart Staes
(NL) Ponia pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, šis skandalas man sukelia tikrą déjà vu jausmą, nes ši kriziš tikrųjų vyksta beveik taip pat, kaip vyko prieš dvylika metų Belgijoje kilusi krizė. Iš daugybės per pastaruosius dešimt metų kilusių įvykių matyti, kad gyvulių pašarų aliejų ir riebalų pramonėje veikia tik keli dalyviai, kurie, vedami neskrupulingo godumo ir elgdamiesi kaip nusikaltėliai, yra pasirengę sukčiauti, o dėl tokio sukčiavimo mažėja ūkininkų gaunamos pajamos ir kenkiama vartotojų sveikatai. Tai nepriimtina. Taigi iš tikrųjų tapo būtina patikrinti galiojančius teisės aktus nepalankiausiomis sąlygomis. Tikiuosi, Žemės ūkio taryba pateiks savo pastabas šiuo klausimu.
Tačiau taip pat būtina užtikrinti kontrolę ir priežiūrą. Pramonėje vis dar dažnai taikoma savikontrolės praktika. Nacionalinės valdžios institucijos turi atlikti papildomas, griežtesnes visų savikontrolės formų patikras. Tai turėtų būti atitinkamai daroma. Antra, manau, kad Airijos maisto ir veterinarijos tarnyba turėtų vykdyti didesnę kontrolę. Turime labiau kontroliuoti kontrolę atliekančias įstaigas. Skaičiau, kad per pastaruosius dešimt metų Maisto ir veterinarijos tarnyba atliko tik tris misijas. Tai - pernelyg mažai, todėl turime užtikrinti, kad šis skaičius didėtų. Pone Komisijos nary, ar ketinate pavesti Maisto ir veterinarijos tarnybai atlikti kelias misijas dėl dioksino kiekio problemų?
Jaroslav Paška
Ponia pirmininke, per daugelį Europos Sąjungos veikimo metų sukurta labai sudėtinga įvairių taisyklių ir reglamentų sistema, iš kurios visuomenturėtų susidaryti įspūdį, kad Europos Sąjungoje rūpinamasi mūsų maisto produktų švara ir kokybe. Siekiant sustiprinti šį įspūdį, pasamdyta daug įvairių sričių specialistų, inspektorių, veterinarų ir pareigūnų, kurie kuria sudėtingą institucinę pabaisą, turinčią užtikrinti Europos maisto produktų kokybę.
Ponios ir ponai, šiandien matome, kaip gerai ši sistema veikia. Europa užtvindyta itin užterštais maisto produktais, o mūsų biurokratinis aparatas, be abejonės, nežino, ką dėl to daryti. Norėdami suprasti padėties rimtumą, prisiminkime, ką ši machinacija maisto produktais mums davė.
Mokslininkų nuomone, dioksinas yra nuodingiausia kada nors žmogaus sukurta cheminmedžiaga. Jis priskiriamas prie sunkiausios kategorijos kancerogeninių medžiagų, be to, jis taip pat gali sukelti ląstelių ir hormonų atsparumo sumažėjimą, lemti didesnį jautrumą infekcijoms, vaisingumo sumažėjimą, didesnę nėštumo nutrūkimo tikimybę, kiaušidžių funkcijos sutrikimus, gimdymo sunkumus, aukštesnį kūdikių mirtingumo lygį, centrinės nervų sistemos vystymosi problemas, patologinius steroidinių hormonų ir receptorių pokyčius ir t. t.
Dioksinas nesuyra. Jis kaupiasi gyvųjų organizmų audiniuose, o Pasaulio sveikatos organizacija pažymi, kad jei ryžio grūdo dydžio dioksino kiekis patenka į organizmo kraujo apytaką, jis prilygsta metinei vieno milijono žmonių dioksino kiekio ribai.
Be to, šiandien sužinojome, kad Vokietijos įmon"Harles and Jentzsch" papildgyvulių pašarus dioksinu ir nuo 2010 m. kovo mėn. pateikrinkai iki 3 000 t dioksinu užterštų riebalų. Remiantis gautais duomenimis, užteršti kiaušiniai buvo išsiųsti į Nyderlandus ir Jungtinę Karalystę, o užteršta mėsa - į Prancūziją ir Daniją.
Todėl norėčiau paklausti jūsų, pone Komisijos nary, kaip gali būti, kad tūkstančiams ūkininkų gyvulių pašarų mišinius tiekianti įmonneįregistruota reguliuojamoje kontrolės sistemoje? Apie kokį bendradarbiavimą su Vokietijos valstybės institucijomis galime kalbėti, kai kontrolės sistemoje neįregistruota įmongali gaminti gyvulių pašarų mišinius? Kaip galima ūkiuose atlikti veterinarines patikras, kai nuo 2010 m. kovo mėn. veterinarijos inspektoriai nesugebėjo nustatyti gyvulių pašarų taršos? Ponios ir ponai, kas vyksta su šių maisto produktų naikinimu? Kalbame apie naikinamus kiaušinius, naikinamą mėsą, ir ką...
(Pirmininknutraukkalbėtoją.)
Janusz Wojciechowski
(PL) Ponia pirmininke, susiduriame su skandalu, tačiau pavadinti šį įvykį skandalu - pernelyg santūru. Šis įvykis kelia didelę grėsmę tūkstančių žmonių sveikatai ir gyvybei. Tikiuosi, kad asmenys, atsakingi už šį įvykį, bus nustatyti ir tinkamai nubausti, tačiau taip pat tikiuosi, kad šis įvykis paskatins apmąstyti Europos Sąjungoje sukurtą žemės ūkio modelį. Žemės ūkis tapo pramonės šaka. Europoje nebėra gyvulininkystės - yra mėsos produktų gamyba. Turime didelių ūkių, turime gyvulių pašarų pramonę, turime gyvulių, kurie auginami šeriant juos pašarais - taip pat pašarais, kuriuose esama dioksino. Gyvulių pašaruose taip pat randama iki galo nepatikrintų genetiškai modifikuotų medžiagų, ir šis žemės ūkio modelis neveikia. Tai - modelis, kurį taikant neužtikrinama maisto produktų sauga.
Sprendimas - labiau gerbti Europoje (Lenkijoje ir kitose valstybėse narėse) dar išlikusius ūkius, kurių veikla grindžiama jų pačių gaminamais pašarais, ir su jais skaitytis. Turėtume palaikyti šį pasiūlymą.
Kartika Tamara Liotard
(NL) Ponia pirmininke, Komisijos nary, jau 2010 m. kovo mėn. atsakinga įmonžinojo, kad parduoda produktus, kuriuose esančio dioksino kiekio lygis pavojingai aukštas. Kaip gali būti, kad jokia nacionalinės valdžios tikrinimo institucija to nenustatė, kad būtų buvę galima imtis veiksmų šiuo etapu? Ar dabartiniai mūsų maisto produktų saugos kontrolės mechanizmai iš tikrųjų tinkami? Atrodo, kad ne, nes, jei jie būtų veikę tinkamai, šios dioksino krizės būtų buvę galima išvengti.
Atrodo, maisto produktų skandalų kyla ne vienas. Kalbu ne tik apie dioksino krizę; taip pat prisiminkite klonuotų gyvūnų produktus, kurie praėjusiais metais nepastebėti atsidūrmūsų parduotuvėse. Turime nustatę pakankamai taisyklių, bet maisto produktų saugos kontrolturi būti veiksmingesnir dažnesnė, be to, šių patikrų rezultatai turėtų būti skelbiami viešai. Kalbame apie mūsų maisto produktų saugą ir mūsų piliečių sveikatą.
Be to, raginu Komisiją palaikyti apgautų ūkininkų, kurie nežinodami apnuodijo savo galvijus, atsakingoms įmonėms pateiktus reikalavimus atlyginti jų patirtą žalą.
John Stuart Agnew
Ponia pirmininke, norėčiau pareikšti, kad esu suinteresuotasis asmuo: esu Didžiosios Britanijos kiaušinių gamintojas.
Atrodo, kad tarša dioksinu yra griežtesnių perdirbimo standartų, kurie taikomi gaminant gyvulių pašarus, o ne mažiau pastangų ir laiko reikalaujančiame rapsų perdirbimo į biokurą procese, nesilaikymo padarinys. Todėl ES užsidegimas naudoti biokurą gali turėti nenumatytų padarinių. Vis dėlto, mano manymu, tai - ne ES reikalas. Ši problema nebus išspręsta nustačius papildomas taisykles, ir to tikrai nereikia. Vokiečiai nustatproblemą, mums apie ją pranešir imasi reikiamų priemonių jai išspręsti.
Jungtinėje Karalystėje galioja visapusdraudimo sistema, vadinama Liūto kodeksu. Į ją įtrauktos ir gyvulių pašarų gamybos, ir pieno bei kiaušinių gamybos ūkiuose sritys, taigi taip užtikrinama itin maža tokių įvykių tikimybė. Taigi jei bet kuris iš jūsų primygtinai prašo aukščiausios kokybės kiaušinių, "teiraukitės liūto", ir Didžiosios Britanijos gamintojai mielai jums juos pristatys.
Michel Dantin
(FR) Ponia pirmininke, Komisijos nary, visų pirma manau, kad turėtume džiaugtis, nes šiandien galime kalbėti apie krizę, tačiau tik todėl, kad mūsų sistema veikė.
Mūsų vartotojų apsaugos sistema stipriausia pasaulyje. Būtent dabar vartotojai turi turėti tai omenyje. Tačiau ši sistema neveiktinkamai, todėl manau, kad, prieš kurdami kitą, turime atidžiai ir išsamiai išnagrinėti priežastis, kodėl problema pastebėta taip vėlai, ir paklausti savęs, kokios yra šio vėlavimo priežastys.
Vis dėlto manau, kad turėtume ne tik pasmerkti pačią nusikalstamą veiką, bet ir ištirti, kodėl tai atsitiko. Manau, dėl mūsų veiksmų žemės ūkio ir žemės ūkio maisto produktų sektoriai varžosi dėl žemų kainų ir žemiausių tiekimo kainų, o mes daugiau nesame apsaugoti nuo tokių taisyklių nesilaikymo atvejų, kaip šis nepriimtinas elgesys.
Taigi, pone Komisijos nary, ar ketinate sugriežtinti bausmes, skiriamas už tokius veiksmus? Antrasis mano klausimas susijęs su mūsų neatidėliotinos - noriu pasakyti, iš tikrųjų neatidėliotinos - paramos suinteresuotiesiems gyvulių augintojams teikimu. Taip kalbu, nes turimos atsargos tokios menkos, kad jei kai kurie gyvulių augintojai labai greitai nesulauks paramos ar net avanso, lygaus sumai, kurios jie neteko, iki procedūros, kuri vykdoma, sakyčiau, įprastu greičiu, pabaigos jie paprasčiausiai išnyks.
Franz Obermayr
(DE) Ponia pirmininke, ar galėčiau užduoti klausimą kalbėjusiam Parlamento nariui? Jis sakė, kad sistema iš esmės veikia. Man būtų labai įdomu išgirsti, ar jis žino, jog ne sistema, o vartotojai padėjo atskleisti, kas ten nutiko.
Antra, dėl pirmiau kalbėjusio Parlamento nario turimos informacijos, norėčiau jo paklausti, ar jis taip pat žino, kad atlikus tam tikrus tyrimus paaiškėjo, jog piliečiai sutiktų mokėti šiek tiek didesnę kainą, jeigu jie galėtų būti įsitikinę, kad produktai yra aukštos kokybės ir pagaminti iš gyvūnų, laikomų jų rūšiai tinkamomis sąlygomis.
Michel Dantin
(FR) Ponia pirmininke, manau, klausimą pateikęs Parlamento narys iš tikrųjų norėjo pateikti pastabą apie esamą padėtį, o ne užduoti man klausimą. Be abejonės, visi žinome, kad sistema veiknetinkamai. Tačiau dėl Europos vartotojų norėčiau pabrėžti, kad mūsų apsaugos sistema yra labai griežta. Atsižvelgdami į tai, kad mūsų standartai aukščiausi pasaulyje, negalime nereaguoti į pareiškimą, kad nesiimta jokių priemonių.
Paolo De Castro
(IT) Ponia pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, visų pirma taip pat norėčiau padėkoti Komisijos nariui J. Dalli, kad šiandien atvyko į Parlamentą ir pranešapie šį Europos vartotojams didelį susirūpinimą keliantį atvejį.
Kitą savaitę taip pat vyks Žemės ūkio ir kaimo plėtros komiteto, kuriam turiu garbės pirmininkauti, posėdis, kuriame toliau nagrinėsime šias diskusijas dėl šio rimto įvykio padarinių. Nepaisant to, kad Europa yra prisiėmusi didelę atsakomybę užtikrinti maisto produktų saugą, siekiant išvengti tolesnių su maisto produktų tarša susijusių atvejų, reikia labiau stengtis užtikrinti skaidrumą ir griežčiau atlikti patikras.
Norėčiau pažymėti, kad praėjusiais metais Parlamentas patvirtino savo iniciatyva parengtą pranešimą dėl žemės ūkio produktų kokybės ir, svarbiausia, kad šis Parlamentas per pirmąjį svarstymą patvirtino reglamentą dėl informacijos apie maistą pateikimo vartotojams, kuriuo nustatomas privalomas žemės ūkio produktų ženklinimas etiketėmis, jose nurodant produkto kilmės vietą. Deja, gruodžio 8 d. ši svarbi naujovįstrigo Sveikatos ministrų taryboje. Mėginsime dar kartą pateikti šį reglamentą per antrąjį svarstymą, nes jis yra svarbus Europos vartotojų apsaugos ir skaidrumo jiems užtikrinimo tikslas.
Todėl Parlamentas eina teisinga kryptimi ir įrodo, kad palaiko vartotojus. Tikimės, kad Taryba ir Komisija vadovausis panašiu požiūriu.
Marit Paulsen
(SV) Ponia pirmininke, Komisijos nary, norėčiau pasakyti, kad pritariu kelių savo kolegų Parlamento narių jau išsakytoms mintims, būtent tam, kad galiojantys teisės aktai iš esmės veiksmingi. Tačiau problema slypi ne čia. Problema yra atitikties, kontrolės ir sankcijų skyrimo sistemos. ES lygmeniu neturime teisės kištis į sankcijų sistemas, be to, turime nepamiršti, kad jei patvirtiname teisės aktus, tačiau kartu nenustatome jokių sankcijų, taikytinų jų pažeidimo atveju, sistemų, tuomet tiesiog priimame daug visiškai neveiksmingų teisės aktų. Tokia sistema neveiks.
Tačiau Komisijos narys minėjo vieną labai svarbų dalyką. Buvau reglamento, kuriuo grindžiamos gyvulių pašarų patikros, pranešėja. Komisijos narys minėjo griežto gyvulių pašarų pramonės žaliavų ir žaliavų, skirtų techninėms reikmėms, šiuo atveju riebalų, atskyrimo klausimą.
Prieš dešimt metų pateikiau pasiūlymą dažyti visus neaiškios kilmės produktus. Kalbant atvirai, manau, kad labai gaila ūkininkų, kurie ne kartą nukentėjo nuo gyvulių pašaruose randamų toksinų, tačiau nieko negali dėl to padaryti.
Licia Ronzulli
(IT) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, norėjau būti viena šį žodinį klausimą pasirašiusių asmenų, nes manau, kad po pastarųjų savaičių įvykių labai svarbu pradėti diskusijas maisto produktų saugos klausimu.
Kiek produktai, kuriuos kasdien vartoja milijonai europiečių, yra sveiki ir maistingi? Ar iš tikrųjų esame įsitikinę, kad ant mūsų virtuvės stalo patenka saugūs produktai? Siekiant užtikrinti galutinio produkto tikrumą, žaliavų kokyblabai svarbi. Nuolatinkontrol- nuo lauko iki stalo - yra vienintelis būdas, galintis padėti išvengti maisto produktų taršos ir nedelsiant nustatyti galimą riziką.
Po pastarojo Vokietijoje kilusio įvykio paaiškėjo, kad visus produktus, įskaitant perdirbtus produktus, būtina privalomai ženklinti etiketėmis su kilmės nuoroda, kaip jau pabrėžP. De Castro. Privalome apsaugoti vartotojo teisę žinoti kiekvieno nupirkto produkto kilmės vietą, o mūsų maisto produktų saugą galima užtikrinti tik tuo atveju, jeigu visi veiklos vykdytojai prisiims bendrą atsakomybę.
Nors tiesa tai, kad siekiant užtikrinti, jog ant mūsų stalo patenkantys maisto produktai būtų tinkami vartoti ir kad taršos tikimybbūtų sumažinta iki mažiausios ribos, pagal galiojančius Europos teisės aktus jau nustatyta atitinkama kontrolir procedūros, dabar turime siekti kasdien padėti gerinti šių priemonių kokybę.
Didžiuojuosi galėdama atkreipti jūsų dėmesį į tai, kad rytoj Italijos parlamentas patvirtins teisės aktą, pagal kurį visus anksčiau neženklintus maisto produktus bus privaloma ženklinti etiketėmis su kilmės vietos nuoroda. Galiausiai žinosime tokių produktų kaip kiauliena, ilgo vartojimo pienas, vaisiai, daržovės ir kai kurių gėrimų, pvz., oranžado, kilmės vietą.
Tikiuosi, Europa galės pasisemti įkvėpimo iš šio teisės akto. Aktyviai dirbsiu siekdama užtikrinti didesnį skaidrumą, informavimą ir vartotojų teisių apsaugą, nes šios priemonės, mano manymu, labai svarbios skatinant vartoti sveiką ir naudingą maistą.
Marita Ulvskog
(SV) Ponia pirmininke, dabar reikia atsakyti į svarbų klausimą, kaip galėtume išvengti naujų skandalų ir naujos rizikos. Tai, kad Komisijos narys vyks į Vokietiją, - teigiamai vertintinas dalykas, ir akivaizdu, kad Žemės ūkio ministrų taryba privalo apsvarstyti šį klausimą. Kiltų tikras skandalas, jeigu ji to nepadarytų. Tačiau šioje srityje dar reikia daug nuveikti. Turime nustatyti griežtas sankcijas, kad valstybės narės suvoktų, jog jos šioje srityje turi priimti atitinkamus sprendimus.
Visų pirma turime panaikinti savikontrolės patikras. Kitų sektorių ir bendrovių atveju visiškai akivaizdu, kad teisės aktų laikymąsi turi kontroliuoti nepriklausomos institucijos, tačiau tai netaikytina sektoriui, kuriame gaminami mūsų pačių valgomi maisto produktai.
Visiškai nedera kaltinti stambiųjų ūkininkų, kainų konkurencijos ar dar ko nors. Kaip vartotojai nenorime valgyti užteršto maisto. Turime užtikrinti, kad maisto produktų užteršimo atveju vartotojams apie tai būtų pranešta ir kad jie žinotų, jog neturėtų vartoti užteršto maisto.
Antonyia Parvanova
Ponia pirmininke, dėl gruodžio mėn. taršos įvykio Vokietijoje, kurį šiandien svarstome, ir nustatyto šiurkštaus mūsų maisto produktų saugos grandinės pažeidimo ne tik kilo rimtas pavojus tūkstančių vartotojų sveikatai, bet ir paaiškėjo esami mūsų maisto produktų atsekamumo sistemos trūkumai. Iš tikrųjų tai kelia didesnį nerimą nei tai, kad Vokietijos valdžios institucijos ir pati Komisija nesugebėjo užtikrinti, kad jokios užterštos žaliavos, pvz., kiaušiniai, nepatektų į maisto produktų grandinę kartu su perdirbtu maistu kaip jo sudedamosios dalys.
Atsekamumas gana dažnai vertinamas kaip maisto produktų pramonei tenkanti našta, tačiau, kaip matyti, jis labai svarbus, kai susiduriama su tokiomis nepaprastomis situacijomis, kokią svarstome šiandien, todėl atsekamumas turėtų būti laikomas būtina vartotojų sveikatos apsaugos ir saugos sąlyga. Todėl norėčiau Komisijai užduoti du klausimus.
Pirma, ar ji dabar yra įsitikinusi ir gali patvirtinti, kad nvienas iš užterštų kiaušinių ar bet koks kitas užterštas produktas nepateko į maisto produktų grandinę juos naudojant perdirbtiems maisto produktams gaminti?
Antra, ar ji ketina tobulinti atsekamumo ir informavimo priemones, kad ateityje kilus krizėms, galinčioms turėti padarinių sveikatai, būtų užtikrinama tinkamiausia vartotojų apsauga?
Elisabeth Köstinger
(DE) Ponia pirmininke, Komisijos nary, po Vokietijoje kilusio skandalo dėl dioksino Europos vartotojų pasitikėjimas susilpnėjo, ir jie pagrįstai prašo užtikrinti aukščiausią saugos lygį ir visapusį maisto produktų gamybos atsekamumą. Galiausiai dėl aplaidaus stambiųjų gyvulių pašarų gamintojų elgesio padaryta žalos geram tarptautiniam žemės ūkio vardui. Raginu Komisiją nedelsiant atkurti pasitikėjimą aukštos kokybės Europos žemės ūkio produktais, kurie atitinka aukščiausius standartus.
Visų asmenų, atsakingų už Vokietijoje kilusį skandalą dėl dioksino, nustatymas ir jo sukeltos žalos apribojimas - tik pradžia. Siekiant ateityje užkirsti kelią tokiai gyvulių pašarų gamintojų praktikai, reikia imtis skubių ir visapusių priemonių. Gyvulių pašarų grandinnėra atliekų šalinimo vieta, ir gyvulių pašaruose neturi būti pramoninių atliekų produktų. Raginu nustatyti griežtesnes visoje ES taikytinas taisykles, visų pirma vežimo srityje. Net vienas gyvulių pašarų taršos atvejis netoleruotinas. Tačiau visų pirma labai svarbu visapusiškai ir išsamiai tikrinti šias įmones. Joks ūkininkas, kurio veikla tikrinama keletą kartų per metus, negali suprasti, kodėl šiuo metu stambiųjų gyvulių pašarų gamintojų veikla netikrinama taip pat, kaip jų. Nepaisant to, reikėtų pažymėti, kad mūsų svarstomu atveju įvykis išaiškėjo pačiam gamintojui pateikus pranešimą, o kompetentingos valdžios institucijos tinkamai į tai reagavo.
Tačiau svarbiausias dalykas, kurį turime padaryti, - skirti dėmesio ūkininkams, kurie patyržalos, nors yra nekalti. Jiems skubiai reikia paramos, nes padaryta žala jokiu būdu negali būti perkelta ant jų pečių. Šiuo metu iškilo grėsmtūkstančių ūkininkų išlikimui. Praėjusį penktadienį kiaulių auginimo sektoriaus gamintojams mokama kaina pasiek0,23 EUR/kg. Praėjusių metų pabaigoje kiaulių augintojai turėjo susitaikyti su kainos kritimu iki 0,13 EUR/kg. Padėčiai neigiamą įtaką turi tai, kad per pastarąsias savaites staigiai pakilo pašarų kainos. Turime labai greitai surasti šios problemos sprendimo būdų. Godumas ir neapdairumas jokiu būdu negali kelti pavojaus vartotojų pasitikėjimui žemės ūkio produktais.
Catherine Stihler
Ponia pirmininke, kaip girdėjome, dioksinas yra pavojinga cheminmedžiaga, galinti sukelti vėžinius susirgimus, o šiuo atveju dioksinas pateko į maisto produktų grandinę, kai gyvulių pašarams netyčia panaudotos cheminės medžiagos, kurios turėjo būti naudojamos biokurui gaminti.
Šlėzvigo-Holšteino žemės ūkio ministerijoje atlikus tam tikrus tyrimus paaiškėjo, kad pašaruose esančiuose riebaluose leistinas dioksino kiekis viršytas 77 kartus. Skubaus perspėjimo apie nesaugų maistą ir pašarus sistema skirta Europos vartotojams apsaugoti nuo būtent tokios taršos. Tuo metu, kai buvo paskelbtas pavojaus signalas, užteršti produktai jau buvo pasklidę po visą Vokietiją, kitas ES valstybes ir net patekę į Jungtinėje Karalystėje parduodamus apkepus su įdaru, kurie, imantis atsargumo priemonių, iš prekybos centrų lentynų buvo pašalinti.
Tai - ne pirmoji panika dėl dioksino. Anksčiau turėjome problemų dėl iš Italijos atvežto mocarelos sūrio, kiaulienos produktų Airijoje ir galvijų produktų Šiaurės Airijoje. Norime, kad Komisija mums suteiktų informaciją apie tai, kodėl ši skubaus perspėjimo sistema vėl nepadėjo apsaugoti vartotojų ir ką Komisija ketina daryti, kad sistema veiktų tinkamai.
Spyros Danellis
(EL) Ponia pirmininke, Komisijos nary, praėjus dvylikai metų po Belgijoje kilusio dioksino skandalo, dabar dioksino rasta Vokietijos - šalies, turinčios senas drausmės ir patikimų institucijų tradicijas, - pašaruose. Tai reiškia, kad ši kontrolės sistema nėra pakankamai griežta, tikslinga, skaidri ir objektyvi ir kad kartu nenustatyta atitinkamų atgrasymo nuo panašių veiksmų priemonių ir baudų. Šias spragas privalu užpildyti rimtu atsakomybės už vartotojus jausmu, ypač kai dėl ekonomikos krizės žmonės, siekdami sumažinti gamybos sąnaudas, imasi neteisėtų veiksmų. Negalime tikėtis, ypač nepalankiomis ekonomikos sąlygomis, kad problemos savaime išsispręs remiantis moralinių vertybių sistema. Žinoma, vartotojai turi nedelsiant gauti išsamią informaciją apie jiems kylančius pavojus.
Europos Sąjunga didžiuojasi, kad yra nustačiusi griežtas visuomenės sveikatos, aplinkos ir gyvūnų gerovės apsaugos sąlygas. Tačiau ji taip pat turi užtikrinti, kad šios sąlygos būtų taikomos be išlygų, jeigu nenori, kad jos politika apsiribotų tik...
(Pirmininknutraukkalbėtoją.)
Franz Obermayr
(DE) Ponia pirmininke, leiskite pradėti kalbą pasakant, kad, mano manymu, šis įvykis - ne aplaidumo atvejis, o sąmoningas nusikaltimas. Ką turime daryti? Turime padaryti keletą svarbių dalykų: pirma, nustatyti privalomą visoje ES taikytiną reikalavimą ženklinti produktus etiketėmis, kuriose turėtų būti nurodyta ne tik skerdimo, bet ir kilmės vieta. Šiuo metu vartotojai sąmoningai klaidinami. Iš atliktų tyrimų aiškiai matyti, kad žmonės mielai sumokėtų už informaciją. Jie tiesiog nori, kad produktų grandinbūtų visiškai atsekama: jie nori žinoti, iš kur produktai atvežami ir kokia iš tikrųjų yra jų kilmės vieta.
Antra, turime atlikti griežtesnes patikras. Viską apsvarsčius, juk produktų taršą nustatne maisto produktų inspektorius ar ES maisto produktų saugos agentūra, o pati įmonė.
Trečia, turime aiškiai atskirti maisto produktų riebalus ir riebalus, gaminamus techninėms reikmėms. Visiškai pritariu Pitagorui, kuris yra labai taikliai pasakęs: "Viskas, ką žmonės padaro gyvūnams, grįžta jiems patiems."
Mairead McGuinness
Ponia pirmininke, prieš dvejus metus, 2008 m. gruodžio mėn., Airijoje mums kilo problema. Įdomu, kokių veiksmų Komisija ėmėsi per šiuos dvejus metus, kad būtų išvengta šios krizės.
Noriu užduoti konkretų klausimą: valstybių narių valdžios institucijos prašSveikatos ir vartotojų reikalų generalinio direktorato pateikti gaires. Jos nori, kad pašarų higienos reglamentų klausimu būtų parengtos gairės ir surengtas praktinis seminaras. Ar galėtumėte šį vakarą pažadėti suteikti joms tai, ko jos prašo?
Noriu pasakyti dar tris pastabas. Turime labai aiškiai nustatyti didelės rizikos produktus, didelės rizikos perdirbėjus, didelės rizikos gamintojų pavadinimus ir buveinės vietas ir bent jau visiškai atskirti gyvulių pašarų grandinei ir maisto produktų grandinei skirtus produktus. Tai - ne aukštoji matematika.
Be to, kaip sakkiti Parlamento nariai, taip pat turime kontroliuoti visą produktų kelią, kad galėtume nustatyti asmenis, kurie, siekdami uždirbti daug pinigų, nuolat pažeidžia taisykles. Kainų mažinimas susijęs su lengviausio kelio pasirinkimu. Problema ta, kad Europai tai kainuoja milijardus; vartotojai praranda pasitikėjimą, o...
(Pirmininknutraukkalbėtoją.)
Karin Kadenbach
(DE) Ponia pirmininke, Komisijos nary, nesu žemės ūkio srities idealistė; kitaip tariant, netikiu reklaminiais šūkiais apie laimingas vištas ir kiaules, nes kasdien susiduriu su šiek tiek kitokiais dalykais.
Tačiau, nepaisydama to, manau, kad Europos vartotojai turi teisę vartoti saugų maistą. Taigi mano pirmasis svarbus reikalavimas toks: mums reikia griežtesnių patikrų ir griežtesnių sankcijų. Vis dėlto manau, kad per šiandienos diskusijas paaiškėjo, jog Europoje mums taip pat reikia kitokios žemės ūkio struktūros. Šiandien su mumis yra Komisijos narys J. Dalli, kuris atsakingas už sveikatos sritį, todėl tam tikru požiūriu jis yra vienas iš kaltinimų objektų. Be to, turime pasimokyti iš šio skandalo ir panaudoti įgytą patirtį vykdydami žemės ūkio reformą, kad Europos žemės ūkio pramonėje sukurtume struktūrą, kuri, viena vertus, atitiktų žemės ūkio sektoriaus ir ūkininkų poreikius ir, kita vertus, padėtų užtikrinti vartotojų saugą.
Norėčiau paprašyti iš tikrųjų pasimokyti iš šio skandalo.
Richard Ashworth
Ponia pirmininke, per pastaruosius metus nutiko keli tokie įvykiai. Maniau, kad dabar atsekamumo ir kokybės užtikrinimo svarba turėtų būti tinkamai suvokiama ir kad, siekiant užkirsti kelią tokiems įvykiams, turėtų būti patvirtintos atitinkamos struktūros ir reglamentai.
Dėl šio įvykio kyla didelis susirūpinimas. Pirma, jis labai kenkia vartotojų pasitikėjimui maisto pramone ir, antra, tokiais atvejais ūkininkai visada nekalti. Palyginti su padariniais maisto perdirbimo pramonei, poveikis ūkininkams visada pernelyg didelis.
Esu pagrįstai įsitikinęs, kad Vokietijos valdžios institucijos ir Komisijos narys su savo komanda, sužinoję apie kilusią problemą, ėmėsi pagrįstų, tinkamų ir neatidėliotinų veiksmų. Nepaisant to, kyla nemažai labai rimtų klausimų - klausimų apie tam tikrų perdirbimo pramonės sektorių atstovų elgesį, ir akivaizdu, kad šioje srityje reikia daug nuveikti: taikyti prevencijos priemones, suteikti baudžiamųjų įgaliojimų tuo atveju, kai šio veiksmo padariniai...
(Pirmininknutraukkalbėtoją.)
João Ferreira
(PT) Ponia pirmininke, Komisijos nary, produktų, užterštų dioksinu, nustatymas ir jų platinimas įvairiais prekybos kanalais - labai rimtas įvykis.
Neatsižvelgiant į tai, kad reikia nustatyti už šį įvykį atsakingus asmenis, aiškiai įvardyti šio įvykio padarinius ir tinkamai atsekti galutinę užterštų produktų paskirties vietą, taip pat būtina kruopščiau apsvarstyti, kodėl esamas reguliavimo modelis visiškai nepasiteisino.
Tai - į rinką orientuotos bendros žemės ūkio politikos, kuria skatinama taikyti intensyvios, eksportui skirtos gamybos modelius, o dėl to atitinkamai skatinama plėtoti plataus masto žemės ūkio pramonę, dėl kurios nukenčia mažosios ir vidutinės žemės ūkio įmonės ir šeimos ūkiai, padarinių pavyzdys. Tai ne skatina vietos gamybą ir vartojimą, kurie būtini daug aukštesniam atsekamumo lygiui užtikrinti, o jiems trukdo.
Tai - dar vienas būtinybės iš esmės pakeisti dabartinę bendrą žemės ūkio politiką, kad ji duotų naudos visuomenės sveikatai ir maisto saugai bei kokybei, pavyzdys.
Marc Tarabella
(FR) Ponia pirmininke, Komisijos nary, galima pastebėti, kad esama tam tikro susierzinimo dėl šių nuolat kylančių krizių, kurių viena - didelio masto, labai panaši į šią krizę - 1999 m. kilo Belgijoje.
Reikia labai aiškiai pasakyti, kad mūsų priemonės - griežčiausios pasaulyje. Nemanau, kad turėtume jas dar labiau griežtinti. Tiesiog turime užtikrinti geresnį jų veikimą. Tikriausiai viena iš pirmųjų priemonių, kurių turėtume imtis, yra šiems nusikaltėliams skiriamų bausmių griežtinimas, nes akivaizdu, kad kalbama ne apie aplaidžius tarpininkus; šis įvykis - nusikaltėlių, dirbančių įstaigose ir norinčių didinti gaunamą pelną, organizuotas nusikaltimas.
Antra, kitas prioritetas turėtų būti kontrolės stiprinimas ir užtikrinimas, kad ji būtų geriau priderinta prie kylančių pavojų. Trečia, kaip sakC. Stihler, po šio įvykio paaiškėjo, kad Skubaus keitimosi informacija sistemoje (RAPEX), kuri paprastai naudojama visoms valstybėms narėms įspėti apie galimą pavojų, šiuo požiūriu, matyt, esama tam tikrų trūkumų.
Norėčiau išgirsti jūsų, pone Komisijos nary, nuomonę šiuo klausimu.
Peter Jahr
(DE) Ponia pirmininke, Vokietijos gyvulių pašarų pramonėje veikia gera savikontrolės patikrų sistema. Tačiau ši sistema neveikia nusikalstamos veikos ir nusikalstamų programų atvejais. Jei koks nors asmuo tyčia ar neteisėtai įmaišo į gyvulių pašarus draudžiamų medžiagų, tai jis taip pat sąmoningai vengs atlikti šias savikontrolės patikras.
Manau, kad po to, ką pasakmano kolegos Parlamento nariai, galima padaryti dar tris svarbias esmines išvadas: pirma, reikia, kad valstybės institucijos atliktų daugiau patikrų. Antra, reikia nustatyti reikalavimą pranešti apie visus gyvulių pašarų patikrų rezultatus, be to, jie taip pat turi būti pateikiami atliekant atitinkamas patikras. Trečia, turime griežčiau bausti nusikaltėlius. Tai nėra nereikšmingas pažeidimas - šių veiksmų imtasi tyčia.
Galiausiai norėčiau atkreipti jūsų dėmesį į tai, kad per šį gyvulių pašarų skandalą ūkininkai nukentėjo labiausiai, nes šiuo metu jie visiškai negali parduoti savo pagamintų produktų, o jei ir gali, tai dėl to patiria didelių nuostolių.
John Dalli
Ponia pirmininke, klausydamasis pateiktų pastabų - kartu norėčiau padėkoti visiems, dalyvavusiems šiose diskusijose, - negaliu negalvoti apie mums skiriamą kritiką: ne tik šiuo klausimu, bet ir beveik dėl visko, ką darome kaip Europos institucija; esame kritikuojami dėl papildomos biurokratijos naštos, kurią visiems užkrauname patvirtinę reglamentus ir reikalaudami atlikti tam tikras kontrolės procedūras. Vartotojai, verslininkai - visi kaltina mus, kad statome kliūtis sklandžiam veikimui.
Tačiau kai susiduriame su tokiais atvejais kaip šis, susijęs su dioksinu, tampa akivaizdu, kad, kaip šiandien girdėjome, iš tikrųjų reikia tam tikrų kontrolės sistemų, kokios veikia šiuo metu. Iš tikrųjų supratome, kad šios sistemos labai svarbios ir kad jas įgyvendinami turime būti labai kruopštūs. Kaip vartotojas, patekęs į tokią padėtį, būčiau labai nepatenkintas; visi Europos vartotojai taip pat būtų nepatenkinti, nes dėl to kyla pavojus, jog susilpnės mūsų pasitikėjimas Europos produktų sauga. Be to, mane piktina tai, kad šį įvykį sukėlasmenys, sąmoningai pažeidę teisės aktus, ir kad tai nebuvo tiesiog paprasta klaida.
Iš tikrųjų, kaip ką tik sakpaskutinis kalbėtojas, jokia sistema negali veikti, jeigu užsiimama nusikalstama veikla. Jei yra asmenų, norinčių pažeisti įstatymus, neįmanoma įdiegti sklandžiai ir be trūkumų veikiančios sistemos. Todėl turime daryti viską, kas įmanoma, ir nutiesti geriausius ir kuo tankesnius apsaugos tinklus, kad taip būtų galima užtikrinti, jog šie nusikaltėliai neprasprūstų pro jų spragas.
Nuo 1987 m. dalyvauju savo šalyje rengiant teisės aktus. Turėdamas 23 metų patirtį šioje srityje, visada maniau, kad svarbiausias uždavinys yra ne nuspręsti, kokius dokumento straipsnius įtraukti į teisės aktą, o pabandyti numatyti, kaip jį būtų galima apeiti, ir pamėginti iš anksto užkirsti tam kelią. Manau, tokia yra šios padėties tikrovė. Nenorime, kad nutiktų dar vienas toks įvykis, todėl privalome daryti viską, ką galime, ir užtikrinti, kad mūsų sistema bent padėtų greitai sučiupti tuos asmenis, kurie mėgina apeiti jau galiojančias ir mūsų kartu rengiamas taisykles.
Galime imtis veiksmų tik tuomet, kai žinome, kas vyksta, o ne tuomet, kai nesame susipažinę su padėtimi. Dabar norėčiau pateikti savo pastabas dėl Skubaus perspėjimo sistemos. Nemanau, kad ši sistema nesuveikė; iš tikrųjų ji veiktinkamai, nes iš karto buvome pasirengę reaguoti į padėtį ir visiems buvo išsiųsta informacija. Būtent tam Skubaus perspėjimo sistema ir skirta, ir šiuo požiūriu ji veiklabai gerai.
Be to, turime stiprinti savo taisykles ir reglamentus. Pritariu M. McGuinness išsakytoms mintims dėl to, kad labai svarbu nustatyti gaires ir reikalavimus, kurie padėtų užtikrinti griežčiausią maisto produktų grandinių, kuriose kyla pavojus sveikatai, kontrolę. Todėl vienas iš sumanymų, kuriuos stengiamės įgyvendinti ar ketiname pasiūlyti įgyvendinti, yra nesutelkti dėmesio tik į tam tikrus rizikos veiksnius ir reikalauti nustatyti nesudėtingą bendrovių, pvz., gyvulių pašarų gamyklų, registravimo procedūrą, tačiau nesiimti tolesnių priemonių. Vis dėlto, atlikus atitinkamas tikrinimo procedūras, turėtų būti suteikiamas galutinis patvirtinimas.
Turime užtikrinti, kad dabar šis įvykis būtų kontroliuojamas. Nuolat palaikau ryšius su kompetentingomis Vokietijos valdžios institucijomis ir esu įsitikinęs, kad jos daro viską, ką gali, kad ne tik kuo greičiau suvaldytų esamą padėtį ir surinktų visą informaciją, kurios reikia norint susidaryti aiškų ir išsamų padėties vaizdą, bet ir imtųsi atitinkamų veiksmų.
Man pranešė, kad, pvz., gyvulių pašarų gamintojui, kuris teigdamas, jog išsiuntpašarų krovinius tik dešimčiai ūkių (kai iš tikrųjų išsiuntpašarų devyniems šimtams ūkių), pateikklaidingą informaciją, Vokietijos baudžiamosios institucijos jau iškėlbylą, nes ši klaidinga informacija galėjo turėti rimtų padarinių. Be to, galime būti tikri, kad Vokietijos eksportuoti produktai ir produktai, kurie buvo skirti maisto produktų gamybos rinkai, pvz., kiaušiniai, buvo patikrinti ir juose rasto dioksino kiekio lygis buvo labai žemas, nes gaminant maisto produktus jie buvo sumaišyti su kitais ne vokiškais produktais.
Šiomis aplinkybėmis, kadangi mano kalbėjimo laikas baigiasi, norėčiau pasakyti vieną paskutinę pastabą. Visiškai pritariu nuomonei, kad sistema piktnaudžiaujantiems asmenims turėtume skirti griežčiausias sankcijas. Tačiau būtina suvokti, kad Komisija neturi kompetencijos parengti ar nustatyti tokio pobūdžio priemonių. Greičiau valstybės narės pačios turi nuspręsti taikyti jas nacionaliniu lygmeniu.
Pirmininkė
Diskusijos baigtos.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
Luís Paulo Alves
ES turėtų paraginti Vokietiją ir visas šalis, susijusias su šiuo įvykiu, imtis atitinkamų priemonių padėčiai ištaisyti: skirti sankcijas ir užtikrinti, kad visi, sukėlę šią dioksino krizę, prisiimtų visą atsakomybę už didelę žalą, kurią sukėlžemės ūkio ir gamybos sektoriams bei vartotojams. Tai, kad kai kurie gyvulių pašarų gamintojai nuo 2010 m. kovo mėn. žinojo apie šią taršą dioksinu ir nepranešapie tai valdžios institucijoms, visiškai nepriimtina. Todėl raginu teikiant informaciją visoms valstybėms narėms ir trečiosioms šalims apie visus aspektus, susijusius su galimai užterštais pašarais, užtikrinti kuo didesnį skaidrumą. Būtina nustatyti visus maisto produktus, kurie neatitinka ES teisės aktų reikalavimų, ir juos pašalinti iš rinkos. Taip pat reikia užtikrinti, kad būtų imamasi visų priemonių visuomenės sveikatai apsaugoti ir kad būtų galima greitai gauti išsamią informaciją apie su šia padėtimi susijusių įvykių raidą; apie tai turi būti pranešama itin tiksliai ir skaidriai, kad kuo greičiau galėtume atkurti įprastą padėtį ir kartu labai svarbų vartotojų pasitikėjimą maisto produktų grandine.
