Frågestund (frågor till kommissionen)
Talmannen
Nästa punkt är frågestunden (B6-0125/2007).
Följande frågor har överlämnats till kommissionen.
Del I
Talmannen

Angående: Försäkringsbolag i EU
Enligt uppgift ingår försäkringsbolag försäkringsavtal endast för bilar som är registrerade i det land där bolaget har sitt säte och som bär det landets registreringsskyltar, trots att EU med sin lagstiftning gör det möjligt att även försäkra bilar som bär andra medlemsstaters registreringsskyltar. Med beaktande av det tredje direktivet om direkt försäkring 92/49/EEG och det fjärde direktivet om motorfordonsförsäkring 2000/26/EEG undrar jag: Tänker kommissionen föreslå en översyn av direktiven för att de europeiska konsumenterna själva ska kunna välja i vilket försäkringsbolag och vilket land de ska försäkra sina bilar? Anser kommissionen att denna valfrihet även kommer att gynna konkurrensen och därigenom leda till betydligt lägre försäkringsavgifter?
Charlie McCreevy
Herr talman! De huvudsakliga syftena med EU:s rättsliga ram är ett höggradigt skydd av offer för trafikolyckor, främjande av fri rörlighet för motorfordon och uppmuntran till gränsöverskridande verksamhet för försäkringsbolag.
EU:s rättsliga ram för obligatorisk motorfordonsförsäkring är en stor framgångssaga för EU. Den har utvecklats sedan tidigt 1970-tal och har utgjort en grundläggande faktor vid realiseringen av den fria rörligheten för förare och deras motorfordon inom unionen. I motorfordonsförsäkringsdirektiven medges avskaffandet av försäkringskontroller vid gränserna, och fordonen kan följaktligen köras lika lätt mellan medlemsstater som inom ett land. Enligt direktiven är det också tillåtet med kompensation som är lätt att erhålla för de tusentals olyckor där motorfordon från mer än en medlemsstat är inblandade.
Enligt motorfordonsförsäkringsdirektiven krävs lokal närvaro av försäkringsgivaren för skadereglering, och försäkringsgivaren åläggs att vara medlem av den lokala garantifonden och den lokala gröna kort-byrån. Detta syftar till att skydda offer, framför allt från att vara tvungna att inleda gränsöverskridande förhandlingar med ett försäkringsbolag som är etablerat i en annan medlemsstat.
Medlemskap i den lokala gröna kort-byrån garanterar ett smidigt fungerande system utan behov av kontroll av försäkringsintyg. Alla EU:s medlemsstater, Schweiz, Norge, Island, Kroatien och Andorra är delaktiga utifrån det ”multilaterala avtalet”.
Länken mellan det land där motorfordonet är registrerat och försäkringsgivarens medlemskap i detta lands garantifond är också ett uttryck för solidaritet inom den lokala befolkningen med motorfordon.
Europeiska konsumenter har möjlighet att ansöka om en motorfordonsförsäkring som gäller i hela EU i den mån som de ovan nämnda särskilda villkoren som fastställts för försäkringsgivare är uppfyllda. Om försäkringsgivaren är beredd att ingå försäkringsavtal för bilar som är registrerade i ett annat land beror huvudsakligen på försäkringsgivarens affärspolitik och dennes villighet att täcka risker som huvudsakligen eller helt och hållet föreligger i ett annat land, där riskstrukturen kan skilja sig avsevärt från vad man är van vid från sitt hemland.
Med tanke på detta är det kanske inte förvånande att den gränsöverskridande verksamhetens omfattning på detta område är mycket begränsad. Vissa hävdar dock att det råder en bristande konkurrens och att en större mängd gränsöverskridande verksamhet skulle kunna sänka motorfordonsförsäkringens premienivåer. Vi utvärderar denna fråga som en del av vårt pågående offentliga samråd om tillhandahållande av finansiella tjänster.
Manolis Mavrommatis
(EL) Herr talman, fru kommissionsledamot! Tack för ert svar. Jag vill emellertid påminna om min fråga efter morgonens debatt och den enorma Equitable Life-skandalen där miljoner drabbade begärde rättvis kompensation med anledning av försäkringsbolagets undermåliga administration.
Kanske är detta exempel tillräckligt anmärkningsvärt för att övertyga kommissionen om att liberalisera försäkringsmarknaden för bilar och ge medborgarna möjlighet att själva välja det som ligger i deras eget intresse och därmed personligen ansvara för sina val.
Charlie McCreevy
Vad vi diskuterade nu under förmiddagen i fråga om rapporten från undersökningskommittén beträffande bolaget Equitable Life Assurance Society var hur försäkringsbolag är reglerade och de brister i fråga om reglering, införlivande av EU:s direktiv och andra frågor som undersökningskommittén funnit.
Men jag tror att vad ledamoten refererar till här är att medborgaren borde kunna dra fördel av möjligheten att driva motorfordonsförsäkringsverksamhet över gränserna. En sådan verksamhet har dock två sidor. Han eller hon måste få ett försäkringsbolag att tillhandahålla just denna verksamhet, och hittills har det visat sig att många försäkringsbolag, av åtskilliga anledningar, inte har någon affärspolitik för eftersträvande av gränsöverskridande verksamhet. Jag skulle påstå att de förmodligen inte känner till det landets policy för skadereglering, rättssystem eller det ersättningsbelopp som kan tilldelas, som kan skilja sig avsevärt mellan olika länder.
Därför skulle det, som jag har påpekat i mitt svar, vara möjligt för en enskild person att inom ramen för befintliga direktiv göra detta, i enlighet med de olika bestämmelserna. Men det måste naturligtvis finnas ett försäkringsbolag som är villigt att agera på motsvarande sätt och att godkänna aspekterna för gränsöverskridande verksamhet.
Som jag sa i mitt svar erkänner jag att det skulle vara mycket positivt om det skulle kunna genomföras, och det är anledningen till att vi ser på detta mot bakgrund av grönboken om finansiella tjänster. Om det finns något som vi kan göra för att underlätta detta kommer vi att göra det. Hittills är dock situationen den att det, eftersom vi vill luckra upp gränserna och försäkra oss om att marknaden är avreglerad, måste röra sig om ett bolag som vill göra det för egen del, och så har inte varit fallet hittills. Det finns vissa undantag, men det är inte en verksamhet där dessa möjligheter har tillvaratagits.
Angående: Informationskampanjer om egendomsköp i olika EU-medlemsstater
Skulle Europeiska kommissionen kunna överväga att utarbeta och marknadsföra en informationsbroschyr med uppgifter om beskattning, bokföring och lagar som eventuella europeiska köpare bör tänka på när de köper egendom i en annan EU-medlemsstat?
Charlie McCreevy
Att köpa egendom är en stor och tidskrävande utmaning för konsumenter. Rättsliga och skattemässiga frågor utgör en stor utmaning också i den egna medlemsstaten. Dessa utmaningar förvärras bara när konsumenten köper egendom utanför sin medlemsstat: förfarandet skiljer sig ofta helt från förfarandet ”hemma”.
Fastän kommissionen är fullständigt medveten om detta finns det inget lätt svar. Beskattningen och förmögenhetsrätten som ligger till grund för komplexiteten faller till stor del utanför gemenskapens behörighetsområde.
Kommissionen stöder likväl initiativ som främjar öppenhet på europeiska marknader för bostäder och hypotekslångivning. Öppenheten är särskilt viktig för konsumenterna, i synnerhet när reglerna skiljer sig mellan olika länder. Konsumenterna behöver fullständig och korrekt information för att kunna göra ett val grundat på kunskap när de köper egendom i en annan medlemsstat.
Inom ramen för vår pågående granskning av de europeiska marknaderna för hypotekslån har det också ställts krav på en informationsbroschyr för konsumenter som köper egendom. De berörda parterna har föreslagit att kommissionen ska utarbeta och upprätthålla en Internetguide till centrala rättsliga och andra frågor som rör gränsöverskridande lån. Jag är för sådana initiativ. Att köpa egendom över gränserna är en naturlig följd av de friheter som utgör den inre marknadens kärna. I de fall då konsumenter drabbas av praktiska problem eller brist på information måste vi försöka hjälpa dem, t.ex. genom att klargöra vilka problem de skulle kunna råka ut för och genom att hjälpa dem att finna behöriga organ och myndigheter som kan bistå dem.
Kommissionen kommer att titta närmare på detta och se vad som är genomförbart. Men jag ska vara ärlig: det är ingen lätt uppgift. Kommissionen har inte nödvändigtvis tillgång till all information som krävs, och vi har inte heller nödvändigtvis medlen att bekräfta att informationen är korrekt och aktuell. Innan vi går vidare måste vi försäkra oss om att vi kan övervinna den utmaningen. Ett alternativ skulle kunna vara att samarbeta med tredje part.
Brian Crowley
(EN) Jag vill tacka kommissionsledamoten för hans svar. Jag antar att det på detta område, liksom på alla andra områden, är klausulen caveat emptor [köparens undersökningsplikt, sv. köparen må akta sig] som bör gälla framför allt annat. Men det finns saker som komplicerar det hela, som ni med rätta sa, och jag välkomnar att ni har undersökt vad de europeiska långivarna tar hänsyn till.
Men det finns en annan aspekt - behovet av ett andra testamente. Om man äger egendom utanför det land där man är bosatt måste man ha ett andra testamente som täcker förfarandet med egendomen i det fall det skulle behövas. Så även om det finns skillnader mellan de 27 medlemsstaterna, och ytterligare komplexiteter inom dessa, finns det alltså vissa centrala värderingar som kommissionen skulle kunna ange på webbplatsen, som ni med rätta säger.
Jag uppmuntrar er att arbeta vidare mot detta mål, och att samtidigt betona att caveat emptor alltid bör gälla framför allt annat.
Charlie McCreevy
Jag instämmer verkligen med ledamoten. Som jag sa tidigare kan detta arbete bli en tämligen svår uppgift att åta sig. Som Brian Crowley nämnde måste den underliggande principen alltid vara caveat emptor [köparens undersökningsplikt, sv. köparen må akta sig]. Den är något som alla måste vara medvetna om på alla dessa områden, vare sig man köper egendom eller ekonomiska produkter. Som jag sa tidigare i dag: om någon kommer med ett erbjudande som låter för bra för att vara sant så är det oftast för bra för att vara sant. Det är något att lägga på minnet.
Crowley nämnde frågan om att ha ett andra testamente. Så sent som i förra helgen läste jag en artikel i en yrkestidskrift, i vilken personer som har egendom i t.ex. Spanien informeras om att det är mycket viktigt att upprätta ett testamente där som täcker den specifika egendomen, och om hur man ska gå till väga. Jag har förresten ingen egendom i Spanien i nuläget, men många irländare som jag känner har det, utan att känna till detta krav. Den här artikeln fanns i en tidskrift som enbart riktar sig till personer som arbetar med bokföring. Det som Crowley säger är mycket viktigt. Det är bara en mycket liten del av de irländare som äger en fastighet i det väldigt trevliga landet Spanien som kan ha tagit del av denna information.
En av de 48 rekommendationer som expertgruppen fastställt handlar om att det ska finnas en informationsbroschyr. Det kommer att bli en svår uppgift att besluta vad broschyren kan täcka på ett adekvat sätt, men vi kommer verkligen att göra ett försök. Risken är att vi, eftersom vi inte kommer att kunna täcka allt, inte kan tillhandahålla all information, men vi får se vad vi kan göra. Om vi ska försöka ha en inre marknad för alla områden skulle det logiska vara att tillhandahålla sådan information som rör just dessa.
Det skulle också bidra till att förbättra bilden av Europeiska unionen om vanliga människor skulle säga att Europeiska unionen hade medfört något väldigt lönande. Vi kommer att göra ett försök. Vi får se hur framgångsrikt det blir.
DanutBudreikait
(LT) Herr talman, fru kommissionsledamot! Jag instämmer i att denna fråga är komplicerad. Jag har själv skrivit en bok om hur man etablerar verksamhet i de 15 gamla EU-medlemsstaterna, inklusive köp av egendom, beskattning och annat att ta hänsyn till. Ni nämnde att det finns informationskompendier. Kan ni specificera vilka informationskompendier som finns? Om de inte är fullständiga måste de uppdateras så att människor som förflyttar sig fritt inom EU får all information de behöver om dessa villkor, inklusive köp av egendom.
Charlie McCreevy
Jag hoppas att det inte har uppstått något missförstånd - men de finns inte än. Brian Crowleys fråga var om vi kunde överväga att utarbeta en informationsbroschyr, och denna åtgärd har också rekommenderats av expertgruppen om hypotekslån. Vi håller på att undersöka detta, och vi kommer att försöka se vad vi kan göra när det gäller tillhandahållande av en ordentlig informationsbroschyr, efter de olika invändningar som jag själv haft i fråga om möjligheten till genomförande.
Jag gratulerar ledamoten till hennes initiativ till att hantera detta med en uppenbart yrkesmässig förmåga - jag kan tänka mig att det har krävt ett oerhört arbete. Men som jag sa i mitt tidigare svar kanske vi kommer att bemöda oss att samla ihop den sakkunskap som finns tillgänglig inom alla privata organisationer som kanske skulle kunna gå med på någon sorts gemensam strategi, så att vi kan använda oss av vad som redan finns i stället för att börja från början på egen hand. Kanske ledamoten därför skulle kunna tänka sig att ge en del av den information som hon har till mina tjänsteavdelningar, så att vi kan utnyttja hennes uppenbara talang på detta område.
Talmannen

Angående: Europeiska unionens utrikestjänst och invandringspolitiken
Följande fråga ställs mot bakgrund av att unionens befogenheter när det gäller invandring nyligen har utvidgats och mot bakgrund av utvecklingen av kommissionens verksamhet på detta område: Förfogar unionens utrikestjänst över tillräckliga resurser för att bistå medlemsstaterna i de nya samarbetsformer som har inletts på detta område, t.ex. när det gäller anställning av invandrare som lagligen befinner sig i EU eller återsändning av invandrare till deras ursprungsländer och inlemmandet av dem i samhället i hemländerna?
Benita Ferrero-Waldner
Den yttre dimensionen av EU:s invandringspolitik och kommissionens åtgärder på detta område har utvecklats mycket under de senaste åren till följd av behoven i fråga om invandring, i synnerhet vad gäller definitionen, men också vad gäller införlivandet av en global strategi för invandring. Vi anser att detta är viktigt inför framtiden, och vi gör vad vi kan för att uppnå en global strategi.
I samband med denna globala strategi utvecklar vi olika initiativ som rör alla aspekter av invandring. Detta omfattar alltså även legal invandring, men framför allt kampen mot illegal invandring, återtagande och återtagandeavtal, återvändande, återintegrering, asyl, invandring och utveckling, och invandring och integration.
Jag har från första början engagerat mig personligen för målsättningen på 3 procent i EU:s grannskapspolitiska instrument. Jag har redan börjat ge åtagandet en definitiv utformning när det gäller de länder som ligger på mitt ansvar. Tillsammans med Franco Frattini och Louis Michel har jag nyligen lagt fram den tematiska strategin för 2007-2010 för det tematiska programmet om samarbete med tredjeländer på områdena för invandring och asyl för kommissionen för godkännande. I programmet föreskrivs ett vägledande belopp på över 380 miljoner euro för perioden 2007-2013 för samarbete med tredjeländer på områdena för invandring och asyl, inklusive arbetsinvandring och återintegrering av personer som återvänder.
Kommissionens delegationer spelar en central roll i genomförandet av detta ambitiösa program, både på politisk och på operativ nivå, och kommissionens tjänsteavdelningar i Bryssel underrättar systematiskt kommissionens delegationer om, och involverar dem i, nyheter i fråga om invandring. Delegationerna och de Brysselbaserade tjänsteavdelningarna för gemensamt en politisk dialog med tredjeländer.
På operativ nivå är delegationerna också ansvariga för t.ex. att fastställa behov och begränsningar för att säkerställa att sådana åtgärder som finansieras med gemenskapens externa bistånd genomförs korrekt. Dessutom bistås delegationer i länder där invandringen har blivit ett viktigt nytt ämne i samband med gemenskapens externa bistånd också av tjänsteavdelningarna i Bryssel genom utbildningsåtgärder, tematiska nätverk på operativ nivå och stöduppdrag.
Genom dessa åtgärder ser kommissionen till att delegationerna kan interagera med medlemsstaterna, men också med tredjeländer, och att de kan genomföra invandringsrelaterat gemenskapsstöd.
Manuel Medina Ortega
(ES) Herr talman, fru kommissionsledamot! Under de senaste månaderna har jag hört uttalandena från er och kommissionsledamöterna Michel och Frattini och jag ser de åtaganden ni har gjort som mycket uppmuntrande.
Det som oroar mig är att vi inom EU ofta uttrycker stor vilja och gör uttalanden, men att vi sedan inte följer upp dem med åtgärder eftersom resurser saknas. Frontex-systemet har t.ex. ställts inför enorma svårigheter när det gäller att kontrollera illegal invandring.
För de åtaganden som de tre kommissionsledamöterna har gjort krävs att något slags utrikestjänst inrättas, inte ekonomisk eller politisk utan snarare av social och arbetsrelaterad karaktär, en tjänst som påminner om de arbetsrelaterade och sociala organisationer som finns i alla medlemsstater.
Tror kommissionsledamoten att den typen av utrikestjänst kan inrättas? Har ni tillräckliga resurser? Vad kan parlamentet göra för att hjälpa kommissionsledamoten att utforma denna nya roll?
Benita Ferrero-Waldner
Herr talman, parlamentsledamot Medina Ortega! Ni känner till att det för närvarande finns delegationer från Europeiska kommissionen där inte alla typer av experter ingår, men som jag tidigare har sagt försöker vi tillhandahålla utbildning. Det vore emellertid mycket bra att ha fler experter i framtiden.
Jag är alltid öppen för att medlemsstaterna sänder tjänstemän till kommissionens delegationer. Det har vi t.ex. gjort i Mauretanien, på förfrågan från den spanska regeringens vicepresident som sökte upp mig för att be om detta, varpå jag omedelbart ordnade delegationer.
När det gäller Frontex känner ni till att det är ett medlemsstatsorgan och att det därför är mer komplicerat, men Franco Frattini har visat stor vilja och med mycket stöd från oss, och från mig, har han redan hunnit uträtta mycket, även om ännu mer naturligtvis måste göras i framtiden.
Ni vet också att vi har arbetat i Mauretanien och Marocko, med vad jag anser vara god finansiering och med det här utbildningsprogrammet, med gränshanteringen, för att kunna hjälpa dessa länder, men även EU-medlemsstaterna att komma till rätta med nutidens stora utmaning, invandringen, och då framför allt den illegala invandringen.
Del II
Angående: Utvecklingen av budgetunderskottet och statsskulden
I svaret på min fråga om Greklands retroaktiva bidrag till gemenskapsbudgeten skriver kommissionen att en bedömningsrapport väntas läggas fram för Kommittén för bruttonationalinkomsten i juli eller oktober 2007 och att kommissionen kommer att kunna beräkna Greklands ökade bidrag till gemenskapsbudgeten först efter att det vidtagits ett antal åtgärder som beskrivs högre upp i svaret.
När ska kommissionen komma igång med granskningen av den grekiska regeringens förslag om en revidering av landets BNP? Hur har budgetunderskottet och statsskulden utvecklats under 2007 och vilka prognoser gör kommissionen för 2008? Vilka åtgärder anser kommissionen är nödvändiga för att budgetunderskottet och statsskulden ska fortsätta att minska?
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. (ES) Herr talman, parlamentsledamot Papadimoulis! Kommissionen är i färd med att slutföra sin analys av Greklands reviderade BNI och BNP. Vid analysen har samma förfarande använts som för andra medlemsstater.
Följande förfarande och tidsplan tillämpades:
Den 22 september förra året presenterade Grekland den reviderade bruttonationalinkomsten och bruttonationalprodukten för kommissionen. Dessa siffror innebär en revidering uppåt med ca 26 procent. I slutet av oktober förra året, alltså en månad efter att informationen inkommit, vidarebefordrade Eurostat dessa siffror så att medlemsstaternas BNI-kommitté skulle kunna göra en första analys.
Kommittén gjorde ett uttalande med innebörden att det saknades tillräckligt med information om de reviderade uppgifterna och ändringarna i den metod som Grekland tillämpat. Kommittén framhöll även det brådskande behovet av att Grekland till fullo samarbetar med Eurostat och tillhandahåller en fullständigt reviderad förteckning av landets BNI och BNP, med detaljerade förklaringar av de nya källor och metoder som Grekland använt för landets nationella budget, för att göra det möjligt för Eurostat att genomföra en fullständig kontroll av de nya uppgifterna och informera kommittén om resultatet av kontrollen.
Grekland presenterade förteckningen för Eurostat den 6 februari i år, i form av ett 460 sidor långt dokument på grekiska. Efter det att dokumentet översattes påbörjade Eurostat genomförandet av dokumentationsanalysen och en delegation kommer att sändas på studieresa till Grekland i slutet av denna månad. Precis som vid de studieresor som ägt rum till andra länder kommer experter från andra medlemsstater att delta för att säkerställa nödvändig insyn.
Resultatet av studieresan kommer först att analyseras tillsammans med Grekland och därefter kommer eventuella kommentarer att beaktas vid den slutgiltiga utformningen av rapporten där de reviderade siffrorna för Greklands BNI och BNP bedöms. Eurostat kommer att presentera rapporten för kommittén för en ingående debatt. Förhoppningen är att den kommer att kunna presenteras senast i oktober 2007.
När det gäller den andra delen av er fråga: enligt våra vårprognoser, som utarbetats utifrån de oreviderade grekiska BNI-siffrorna, förväntas det offentliga underskottet minska till 2,4 procent, jämfört med förra årets 2,6 procent. Utifrån antagandet att den aktuella politiken förblir oförändrad förutser kommissionen en liten ökning av det offentliga underskottet, från 2,4 procent till 2,7 procent, för 2008. Detta baseras på BNI-siffrorna före revideringen.
När det gäller skuldsättningsnivån beräknas den fortsätta att minska från 104,5 procent av BNI 2006 till omkring 100,7 procent 2007 och 97,5 procent 2008. Med hänsyn till dessa siffror rekommenderade kommissionen den 16 maj i år rådet att avsluta det omfattande underskottsförfarande som inletts två år tidigare och den 5 juni i år antog Ekofinrådet beslutet att avsluta förfarandet i enlighet med kommissionens förslag.
Vidare godkände Ekofinrådet, på kommissionens rekommendation, den 27 februari i år dess yttrande om Greklands uppdaterade stabilitetsprogram för 2006-2009 och i detta yttrande rekommenderar Ekofin Grekland att utnyttja den gynnsamma ekonomiska situationen för att fortsätta utvecklingen mot det medelfristiga målet - dvs. budgetkompensation - och för att fortsätta att förbättra budgetprocessen, öka insynen och fastställa en budgetstrategi med ett mer långsiktigt perspektiv som effektivt tillämpar mekanismerna för övervakning och kontroll av primärutgifterna.
Vidare och med tanke på den höga skuldsättningen och den förväntade ökningen på grund av åldrandet rekommenderas de grekiska myndigheterna att så snart som möjligt utarbeta framtidsprognoser för utgifter kopplade till åldrande samt förbättra statsbudgetens långsiktiga hållbarhet genom att tillhandahålla de resurser som krävs för att uppnå det medelfristiga målet.
Efter ett möte med eurogruppen i Berlin den 20 april tillkännagav den grekiska ekonomi- och finansministern formellt och offentligt att regeringen beslutat att tidigarelägga tidsgränsen från 2012 till 2010 när det gäller att uppnå det medelfristiga målet.
Dimitrios Papadimoulis
(EL) Herr talman, herr kommissionsledamot! Tack för ert detaljerade svar.
I ett uttalande efter den 5 juni gav ni uttryck för kommissionens oro om det stora underskottet när det gäller Greklands betalningsbalans och rekommenderade stränga åtgärder för att kunna uppnå en hållbar och stadig minskning av underskottet och skulden. Min fråga är därför: har ni diskuterat de åtgärder som kommissionen föreslår med den grekiska regeringen? Har den grekiska regeringen svarat er och gjort åtaganden när det gäller de åtgärder ni bedömer vara nödvändiga?
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. (ES) Herr talman! Formellt sett går kommissionen än så länge inte längre än vad vi föreslagit rådet, och Ekofinrådet godkände den senaste uppdateringen av stabilitetsprogrammet, dvs. att statsbudgetens långsiktiga hållbarhet i Grekland måste förbättras.
Grekland är ett av sex länder inom EU som enligt den rapport vi utarbetade förra året löper stor risk för bristande hållbarhet när det gäller statsbudgeten. Detta beror till stor del på att utgifterna för sjukvård och pensioner kommer att öka kraftigt enligt de aktuella befolkningsprognoserna. Detta är inte den enda faktorn, men det är en tydlig faktor, och dessutom tillkommer Greklands mycket höga statsskuld som, vilket jag nämnde i mitt första svar, uppgår till mer än 100 procent av Greklands BNI.
De grekiska myndigheterna måste därför utarbeta reformer för att förbättra hållbarheten och dessa reformer måste diskuteras i och godkännas av det grekiska parlamentet. Det är uppenbart för alla som analyserar den grekiska ekonomin och statsbudgeten att dessa reformer måste innehålla en reform av pensionssystemet och socialförsäkringssystemet, så att deras hållbarhet förbättras och därmed även deras genomförbarhet på medellång och lång sikt och att reformen samtidigt går längre än den justering av det omfattande underskottet som redan har ägt rum.
Ett strukturellt mål när det gäller Greklands budgetstrategier måste även fortsättningsvis vara att minska statsskulden eftersom den, även om den minskar, fortfarande är mycket hög.
Angående: Tillämpning av fördraget om Konungariket Sveriges anslutning till EU
Enligt artikel 2 i första delen av fördraget om villkoren för Konungariket Norges, Republiken Österrikes, Republiken Finlands och Konungariket Sveriges anslutning till Europeiska unionen och justeringarna av de fördrag som Europeiska unionen grundar sig på sägs att i och med anslutningen är de ursprungliga fördragen och de rättsakter som antagits av institutionerna före anslutningen bindande för de nya medlemsstaterna och gäller i dessa länder enligt de nämnda fördragen och anslutningsfördraget.
Detta innebär att Sverige enligt det genom folkomröstningen 1995 antagna anslutningsfördraget bör anta euron för att uppfylla Maastrichtkriterierna. Trots de skyldigheter som anslutningsfördraget medför har Sverige genom en folkomröstning beslutat att inte införa euron.
Kan kommissionen i egenskap av övervakare av tillämpningen av EU-rätten kommentera fallet Sverige? Har även andra medlemsstater rätt att agera på samma sätt för att exempelvis tillgodose sina energibehov?
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. (ES) Herr talman, fru Budreikaitė! När det gäller bestämmelserna för euroområdets gemensamma monetära politik, är Sverige en av de medlemsstater som för närvarande omfattas av ett undantag. För närvarande omfattas 13 medlemsstater av detta undantag och dessutom har vi Förenade kungariket som har den berömda undantagsklausulen och därför inte är en av medlemsstaterna med undantag.
Bortsett från Danmark måste alla övriga medlemsstater med undantag, dvs. tolv medlemsstater, anta euron som sin valuta och de måste därför sträva efter att uppfylla konvergenskriterierna i fördraget. I fördraget anges emellertid inte uttalade tidsgränser för när medlemsstaterna måste uppfylla detta.
Vår sista konvergensrapport, som omfattar stater med undantag, offentliggjordes i december 2006. I denna rapport drog kommissionen slutsatsen att Sverige uppfyllde kriterierna när det gäller prisstabilitet, offentliga finanser och räntesatser på lång sikt.
Enligt samma rapport uppfyllde Sverige emellertid inte kriterierna när det gäller växelkursen, som innebär att medlemsstaten i fråga måste ha iakttagit det normala fluktuationsutrymmet enligt Europeiska monetära systemets växelkursmekanism utan allvarligare spänningar under minst två år före bedömningen av situationen.
Vidare påpekade kommissionen i konvergensrapporten från december förra året att den svenska lagstiftningen inte helt och hållet överensstämmer med artiklarna 108 och 109 i fördraget när det gäller ECBS-stadgan och dess integrering i det europeiska systemet för centralbanker.
Med tanke på denna bedömning fastslog kommissionen att det inte förelåg något behov av att ändra Sveriges status som medlemsstat med undantag på detta område. I enlighet med fördraget kommer kommissionen och Europeiska centralbanken att publicera nästa konvergensrapport år 2008, i princip i maj 2008.
När det gäller den sista delen av er fråga, som handlar om en jämförelse med energisäkerhet, har redan bestämmelserna i det gällande fördraget lett till att Europaparlamentet och rådet har antagit direktiv om å ena sidan säkerheten för naturgas och å andra sidan garanti av elsäkerheten vid investeringar i infrastruktur. Dessa direktiv måste införlivas i nationell lagstiftning, och när det gäller det senare direktivet, måste det ske före den 1 december i år. Därför befinner vi oss ur juridisk synvinkel inte i två exakt likadana situationer. När det gäller kravet på att anta euron anges ingen maximal tidsgräns i fördraget och inte heller regler för genomförande. I stället överlåts detta åt konvergensbedömningen som sker vartannat år. I det fall som ni anger som exempel, nämligen energisäkerhet, finns det emellertid direktiv som måste tillämpas av medlemsstaterna och om så inte sker tillämpas aktuella överträdelseförfaranden.
DanutBudreikait
(LT) Herr kommissionsledamot! Jag är inte nöjd med ert svar eftersom det i Sveriges anslutningsavtal tydligt sägs att Sverige måste införa alla avtal som gäller vid den tidpunkten. Med andra ord och med beaktande av samarbetsprincipen är inga undantag möjliga. Nu, fyra år efter en folkomröstning i frågan, har svenskarna beslutat, att ännu en gång rösta mot införandet av euron. Innebär detta att länderna får välja vilka delar av anslutningsavtalet de vill respektera respektive inte respektera. Jag tänker på den litauiska kärnkraftsanläggningen i Ignalina som är säker och som litauerna inte vill stänga. Ska vi kanske bara strunta i att stänga anläggningen utan att bry oss om att samråda med någon annan?
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. (ES) Herr talman! Sverige måste naturligtvis tillämpa fördragen. Det faktum att en folkomröstning har genomförts innebär inte att Sverige befrias från skyldigheten att tillämpa fördragen. Kommissionen måste också tillämpa fördraget, och vad man har gjort och kommer att fortsätta att göra är att vartannat år, enligt kraven i fördraget, analysera om medlemsstaten i fråga - i det här fallet Sverige - uppfyller villkoren för att delta i eurosamarbetet. För närvarande är så inte fallet.
Sverige har problem eftersom landets valuta inte ingår i växelkursmekanismen, och därför uppfyller man inte kriteriet på växelkursstabilitet och inte heller kriteriet på att lagstiftningen överensstämmer med de regler som anges i artiklarna i fördraget som jag hänvisade till tidigare, och vi påpekar detta. Det alla medlemsstater måste göra är att förbereda sig för detta tillfälle.
Som den ärade parlamentsledamoten och alla ni andra känner till kommer inte resultatet av folkomröstningen i Sverige 2003 att gälla för alltid. Vi har välkända fall med folkomröstningar där en viss ståndpunkt har framkommit i ett visst land, men där denna ståndpunkt har förändrats med tiden eftersom medborgarnas åsikter, som de ger uttryck för vid val eller nya folkomröstningar, har förändrats.
Jag vidhåller att när det gäller den typ av rättsliga krav som anges i fördraget så är situationen inte jämförbar om vi å ena sidan analyserar behovet av att röra oss mot en ekonomisk och monetär union och å andra sidan behovet av att följa bestämmelserna när det gäller energisäkerhet som är en del av våra mest grundläggande bestämmelser.
Talmannen
Vi ska nu fortsätta med följdfrågorna. Jag har mottagit fler frågor än jag kan godkänna. Därför kan jag bara ge två parlamentsledamöter möjlighet att tala. Jag måste följa bestämmelserna i artikel 109 och bilaga II i arbetsordningen om hanteringen av frågor till kommissionen. Jag har valt att ge parlamentsledamöterna Lundgren och Kauppi ordet.
Nils Lundgren
Herr talman! Förutom själva regelsystemet måste man rimligtvis beakta hur hela denna fråga om Sveriges anknytning till valutaunionen har behandlats. När folkomröstningen om Sverige skulle gå med i Europeiska unionen anordnades 1994 klargjordes det att vi inte var skyldiga att gå med i valutaunionen om vi röstade ”ja”. Detta är en fråga som vi har förhandlat om och kan bestämma om senare. Det är den politiska bakgrunden till detta.
Jag håller med kommissionären om att Sverige inte kan tvingas in i ERM II så länge som vi inte uppfyller kraven på ett deltagande. Men jag vill påminna om att ett land som har gått med kan, och det är min fråga till kommissionären, kan man verkligen tänka sig att ...
(Talmannen avbröt talaren)
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. (ES) Herr talman! Jag är inte säker på att parlamentsledamot Lundgren har ställt en fråga, men hur som helst är han och jag överens om den punkt ni nämnde i ert tal, parlamentsledamot Lundgren, och dessutom föreligger det inkompatibiliteter när det gäller lagstiftningen som för närvarande gör det omöjligt att säga att Sverige uppfyller kriterierna för att delta i eurosamarbetet.
Jag vill återigen framhålla att det inte någonstans i fördraget anges någon högsta eller lägsta tidsgräns. Ett allmänt krav på att förbereda sig och att försöka att uppfylla villkoren anges, men ingen specifik tidsplan fastställs. Därför måste fördraget tolkas med samma flexibilitet som när det utformades och inte enligt kriterier som skiljer sig från dem som anges i fördraget. I alla händelser anser jag att vi, som så ofta annars inom politiken, måste tillämpa sunt förnuft. Om de svenska medborgarna sa nej för fyra år sedan måste vi fråga dem när de är redo att ändra åsikt, om de väljer att göra det. Jag tror inte att något land kan tvingas att anta en valuta mot sin vilja.
Piia-Noora Kauppi
(EN) Jag vill ställa tre direkta frågor. Den första är en rent teknisk fråga: är anslutningsfördragets klausul för fördraget om Konungariket Sveriges anslutning till EU helt identisk med klausulerna för de 12 medlemsstater som anslöts efter 2004?
För det andra har jag förstått att DanutBudreikaitinte är lika intresserad av euron som av tidigare tolkningar av anslutningsfördragen. Om det inte finns någon tidsfrist för genomförandet av någonting i primärlagstiftningen, är det då möjligt att skjuta upp det för all framtid?
För det tredje, anser ni att folkomröstningen är relevant för debatten?
Joaquín Almunia
Parlamentsledamot Kauppi! Jag ska försöka vara lika exakt i mitt svar som ni var i era frågor.
För det första har Sverige exakt samma regelverk som de tolv nya medlemsstaterna. De enda medlemsstater som fortfarande är utanför euroområdet och har ett annat regelverk är Danmark och Förenade kungariket som har undantagsklausuler som i sin tur sinsemellan skiljer sig åt. För det andra har vi frågan om tid. För direktiv finns det en tidsskala medan det enligt fördraget inte finns någon tidsskala när det gäller kravet på att utföra förarbetet för att få delta i euroområdet. För det tredje, när det gäller er fråga om folkomröstningen, är detta något som beror på det enskilda landets lagstiftning.
Om jag inte misstar mig är inte folkomröstningen i Sverige bindande när det gäller detta. Det vore svårt för de svenska medborgarna eller den svenska riksdagen att ändra fördraget endast i kraft av egen vilja.
Angående: Polens inträde i euroområdet
När anser kommissionen att Polen senast kommer att uppfylla kriterierna för inträde i euroområdet? Kan det tänkas inträffa 2012 eller möjligtvis tidigare eller kanske senare? När i så fall?
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. (ES) Parlamentsledamot Czarnecki! Att vara medlem i Europeiska unionen, vilket vi just diskuterade i det förra svaret, innebär ett krav på att anta euron, med undantag för Danmark och Förenade kungariket som har förhandlat fram en undantagsklausul. De medlemsstater som ännu inte ingår i euroområdet är fast beslutna att anta den gemensamma valutan så snart de uppfyller de nödvändiga villkoren och att försöka förbereda sig inför detta.
När kommissionen utifrån sin egen bedömning (konvergensrapporten) bekräftar att Polen uppfyller alla villkoren i artikel 121.1 i fördraget, och Europeiska centralbanken gör likadant, kan Polens undantag tas bort i enlighet med artikel 122.2 och zlotyn kan ersättas med euron.
För närvarande uppfyller inte Polen konvergenskriterierna helt och hållet när det gäller offentliga finanser - eftersom det polska statsunderskottet är högre än 3 procent - och landet uppfyller inte heller kriteriet som gäller växelkursstabilitet eftersom zlotyn inte tillhör växelkursmekanismen. Vidare överensstämmer ännu inte lagstiftningen för Polens centralbank med kraven i fördraget, enligt den analys som ingick i vår senaste konvergensrapport från december 2006.
Kommissionen spekulerar inte när det gäller den tidpunkt då medlemsstaterna kommer eller kanske kommer att uppfylla de nödvändiga kriterierna, men vill verkligen uppmuntra dem att inrikta sin politik på att uppnå makroekonomisk stabilitet och främja ökad produktivitet. Denna typ av politik främjar hållbar ekonomisk konvergens, vilket är det bästa underlaget för att förbereda de länder som vill inträda i euroområdet och för att åtnjuta alla de fördelar som den gemensamma valutan innebär när de blivit en del av euroområdet.
Ryszard Czarnecki
(PL) Herr kommissionsledamot! Tack för ert svar. Jag vill emellertid säga att vi naturligtvis är medvetna om de villkor som måste uppfyllas för att få inträde i euroområdet. Mitt land har klargjort att det fortfarande inte är rätt tidpunkt ur ekonomisk synvinkel och att ett beslut med all säkerhet kommer att fattas inom några år. Jag är väl medveten om att Europeiska kommissionen inte kan diskutera datum, men kan vi preliminärt säga att 2012 skulle vara ett mer eller mindre lämpligt år för båda parter?
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. (ES) Herr talman! Jag vidhåller att det inte faller inom kommissionens behörighet att besvara den frågan. Jag anser att det är en fråga som bör ställas, och jag ställer den ibland, till de polska myndigheterna. När jag träffar företrädare för de polska myndigheterna frågar jag dem: har era avsikter, er tidsplan och mål för inträde i euroområdet fastställts ännu? Och jag frågar inte bara av nyfikenhet utan för att jag är övertygad om att det för en ekonomi som Polens - liksom för många andra ekonomier i EU-medlemsstater som ännu inte är anslutna till den gemensamma valutan - skulle vara mycket bra att fastställa ett måldatum för att på ett konsekvent och sammanhängande sätt kunna styra makroekonomisk politik och strukturella reformer mot överensstämmelse med villkoren för att kunna förbereda en ekonomi på att på ett så bra sätt som möjligt utnyttja fördelarna med att vara ansluten till euron.
Sedan utvidgningen har vi upplevt en mycket positiv tid när det gäller valutamarknadernas och finansmarknadernas utveckling, men så kommer inte alltid vara fallet, och finansmarknaderna, kreditvärderingsföretagen och investerarna kommer också att ställa dessa frågor till de polska myndigheterna. Inte bara ni, ledamöter av Europaparlamentet, och vi, kommissionsledamöterna, kommer att ställa dem, utan även förvaltare, observatörer och investerare kommer att ställa dem och fortsätta att göra det alltmer bestämt.
Därför anser jag att det är bra för alla om de länder som ska bli en del av euroområdet, och som genomgår en process som omfattar konvergens, tillväxt och modernisering, inte bara på grund av krav utan framför allt på grund av övertygelse genom en mycket tydlig reforminsats klargör denna del av strategin - framför allt för att det är bra för dem och ligger i deras eget intresse.
Richard Corbett
(EN) Skulle kommissionsledamoten kunna besvara samma fråga igen, men i förhållande till Storbritannien? Som ni påpekade tidigare har Storbritannien ingen skyldighet att ansluta sig till euroområdet, men man har rätt att göra det, under förutsättning att man uppfyller kriterierna. Hur långt ifrån att uppfylla kriterierna är Storbritannien i själva verket?
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. (ES) Herr talman! Det är sant att situationen i Förenade kungariket, vilket jag redan har sagt och ni redan har upprepat, inte är densamma. Förenade kungariket har en undantagsklausul och därför gäller mina tidigare kommentarer om de tolv länder som inte har denna klausul inte detta land.
Även för dem som har denna klausul kommer det dock att komma en dag, och jag hoppas att ni och jag snart får uppleva den, då de brittiska myndigheterna trots klausulen bestämmer sig för att anta euron eftersom de ser det som positivt för den brittiska ekonomin. När kommer denna dag? Om ni frågar mig om jag tror att den kommer i år svarar jag nej, jag tror inte att den kommer i år.
Mitt intryck är att i den aktuella ekonomiska fas som den brittiska ekonomin och euroområdets ekonomi genomgår kommer inte argumenten som talar för ett inträde att öka de kommande månaderna eller inom en snar framtid. Jag besvarar emellertid alltid den frågan med en särskild anmärkning. Jag tror att det kommer att komma en tid när de omständigheter som britterna, som de pragmatiker de är, analyserar varje månad när det gäller för- och nackdelar med att ansluta sig till euron kommer att förändras och då kommer de brittiska medborgarna, politikerna och Londons finanskvarter, som är de tre viktigaste parterna ur detta hänseende, att förstå att det vore bra för den brittiska ekonomin att ansluta sig till euron vid en viss tidpunkt. Jag är säker på att denna tid kommer, men ärligt talat tror jag att den kommer efter nästa kris.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Ärade kommissionsledamot! Jag vill också knyta an till de två senaste frågorna och ställa en specifik fråga till er. Jag betvivlar personligen inte att det finns fördelar med euron, men i vissa länder som ännu inte har euron, ser den allmänna opinionen annorlunda ut. Hur skulle situationen påverkas av t.ex. folkomröstningar i Polen eller Litauen eller Ungern eller Tjeckien, där människor röstade mot införandet av euron? Det är uppenbart hur det moraliska klimatet skulle påverkas, men hur skulle den juridiska och praktiska situationen påverkas?
Joaquín Almunia
Herr talman! Bortsett från de politiska problem som nej-rösterna i folkomröstningarna medför - och det gäller även andra frågor än denna - anser jag att konsekvenserna av ett ”nej” skulle vara annorlunda för de länder ni nämner än för den svenska ekonomin, eller konsekvenserna av undantagsklausulerna för Förenade kungariket och Danmark.
Förenade kungariket, Danmark och Sverige är i hög grad industrialiserade, man skulle rentav kunna kalla dem postindustriella, ekonomier som inte behöver genomföra en nominell och reell konvergensprocess, som har genomfört många av de strukturella reformer som krävs för att få ut största möjliga fördelar av att tillhöra den gemensamma valutan och där finansmarknaderna, investerarna och kreditvärderingsföretagen hyser stor tillförsikt. Dessvärre är ingen av dessa egenskaper för närvarande uppenbara i Polen, Ungern och Tjeckien, länder med hög tillväxttakt, men stora pågående nominella och reella konvergensprocesser som innebär att de, deras medborgare och myndigheter måste genomföra stora reformer och arbeta mycket hårt. De måste ta till yttre besparingar för att finansiera sina investerings- och tillväxtprocesser och få tillförlitlighet hos marknader och investerare. Därför anser jag att om de underlåter att främja euron som medelfristig strategi som en del av den makroekonomiska politiken, och politiken som helhet, skulle det leda till stora svårigheter för dessa länder.
Angående: Planer på en tredje landningsbana på Londonflygplatsen Heathrow
Vilka åtgärder vidtar kommissionen för att se till att planerna på en tredje landningsbana på Londonflygplatsen Heathrow inte fortskrider i strid mot EU:s förordningar om luftföroreningar och buller?
Joaquín Almunia
Herr talman, baronessan Ludford! Enligt gemenskapsrätten är detupp till de brittiska myndigheterna att genomföra konsekvensbedömningar av infrastrukturprojekt och se till att alla tillämpliga miljöstandarder efterlevs före, under och efter förverkligandet av dessa projekt. Trots detta övervakar kommissionen noggrant Förenade kungarikets genomförande av de relevanta bestämmelserna i gemenskapsrätten.
Planerna för Heathrows hållbara utveckling innebär ett åtagande av den brittiska regeringen om att inte bygga en tredje landningsbana utan offentliga samråd och att endast göra det om villkoren när det gäller buller och luftkvalitet efterlevs till fullo. En fullständig miljökonsekvensbedömning har därför påbörjats och denna måste följa bestämmelserna i 1985 års direktiv om bedömningar av detta slag och bestämmelserna i 2001 års direktiv om strategisk miljöbedömning.
Enligt 1996 års direktiv om utvärdering och säkerställande av luftkvaliteten och de direktiv som detta resulterat i måste planer för luftkvalitet tillämpas där så är nödvändigt så att de fastställda gränsvärdena efterlevs. Flygplatsen Heathrows inverkan omfattas av planen för luftkvalitet för Londons storstadsområde. År 2005 var emellertid luftföroreningsnivåerna i området högre än de gränsvärden som fastställts för PM10-partiklar.
Vidare måste Heathrow, enligt 2002 års direktiv om omgivningsbuller, före slutet av denna månad utarbeta en strategisk bullerkarta som innehåller en analys över möjliga omständigheter. Ett år efter att denna karta har utarbetats måste en lämplig handlingsplan utformas i samråd med allmänheten.
Sammanfattningsvis följer kommissionen utvecklingen av EU:s största flygplats med intresse och övervakar genomförandet av relevanta bestämmelser i gemenskapsrätten. De specifika bestämmelserna om flygplatsens utbyggnad, t.ex. bestämmelsen om en tredje landningsbana, fastställs dock av de brittiska myndigheterna i detta fall.
Sarah Ludford
(EN) Jag vill tacka kommissionsledamoten för hans svar. Detta kommer att försäkra Londonborna om att kommissionen håller uppsikt, men som ni säger så ligger det huvudsakliga ansvaret hos den brittiska regeringen.
En extra landningsbana på Heathrow skulle dock innebära att ytterligare 500 flygplan per dag skulle kunna passera London. Den brittiska regeringens optimistiska påstående att luftföroreningarna kan hållas inom EU:s rättsliga begränsningar verkar vila på förhoppningar om renare flygplan och kontroller av motorfordonstrafik runt flygplatsen. Luftfarten står redan för en tredjedel av Londons totala koldioxidutsläpp. Därför ber vi kommissionen att fortsätta hålla noggrann uppsikt över vad som sker. Vi förväntar oss att samrådet kommer att äga rum inom kort, men det kräver att kommissionen håller en mycket noggrann uppsikt för att försäkra sig om att Londonborna skyddas.
Jim Allister
(EN) Känner kommissionen till att British Airways verkställande direktör i förra veckan sa, som en indikation på hur viktig en tredje landningsbana på Heathrow i själva verket är, även om det är lätt att högljutt motsätta sig planer på nya landningsbanor, att det utan en sådan inte finns någon möjlighet för detta flygbolag att återinföra flygningar mellan min valkrets i Belfast och huvudstaden i mitt hemland, London? Borde inte de som brukar rusa upp för att motsätta sig framåtskridande därför stanna upp och fundera över de nackdelar och den påfrestning som de skulle tvinga på invånare i Storbritannien och i andra länder som behöver de moderna, effektiva flygförbindelser som projekt som detta skulle innebära?
Joaquín Almunia
Herr talman, baronessan Ludford! Jag måste upprepa vad jag sa i mitt svar på baronessan Ludfords fråga.
Kommissionen måste övervaka att gemenskapsrätten efterlevs. Som jag nämnde finns flera tillämpliga direktiv och det är vårt ansvar att övervaka att de genomförs.
När det gäller det speciella fall som baronessan Ludford tar upp i sin fråga, det vill säga en tredje landningsbana på Heathrow, vill jag upprepa att ansvaret vilar på de brittiska myndigheterna och i enlighet med subsidiaritetsprincipen får kommissionen inte ingripa i frågor där ansvaret vilar på en viss medlemsstat.
Talmannen

Angående: Europeiskt ”ekologiskt styre”
Tänker kommissionen utarbeta en omfattande och sammanhållen handlingsplan för ”ekologiskt styre”, som kodifierar och förenklar det befintliga regelverket och synliggör det för berörda parter? Kommer handlingsplanen att innehålla de nya lagstiftningsinitiativen om miljön? Kommer den att återge EU:s externa åtaganden på miljöområdet och skapa koherens mellan EU:s miljö-, handels- och industripolitik?
Joaquín Almunia
Herr talman, parlamentsledamot Papastamkos! Sedan kommissionens vitbok publicerades 2001 har kommissionen alltid i sina åtgärder betonat hur viktig den anser kvaliteten på styret vara för att kunna säkerställa att EU-institutionerna fungerar effektivt, demokratiskt och i fruktbar samverkan med det civila samhället.
Styre är en fråga som genomsyrar alla politiska områden, inte bara miljön. Vi måste emellertid tillstå att medborgarna och de icke-statliga organisationerna lägger särskild vikt vid kvaliteten på miljön och att det civila samhället vill informeras om och engageras i miljöfrågor.
Århuskonventet 1998 är av särskild betydelse när det gäller detta eftersom det innebär tillgång till information, allmänhetens engagemang i beslutsprocessen och rättvisa när det gäller miljöfrågor. Genom det här konventet, som gemenskapen och medlemsstaterna deltar i, förstärks de åtaganden om europeiskt styre som nämns i vitboken. Kommissionen har helt och hållet tillämpat principer för styre i dess initiativ.
När det gäller de frågor som parlamentsledamot Papastamkos tar upp i sin fråga vill jag påpeka att alla viktiga åtgärder som kommissionen planerar att presentera för andra institutioner ingår i dess årliga arbetsprogram. Det här programmet presenteras för de andra institutionerna - däribland naturligtvis parlamentet som debatterar det varje år - och är tillgängligt för allmänheten. De flesta miljöåtgärderna bygger på det sjätte miljöhandlingsprogrammet.
Vidare återspeglas de åtaganden som gemenskapen gör i internationella avtal, däribland de som rör handelspolitik och miljö, till fullo i kommissionens förslag.
Slutligen spelar kommissionen en aktiv roll i debatten om att förbättra det internationella miljöstyret. EU har lagt fram ett praktiskt förslag om att inrätta en miljöorganisation inom ramen för FN, en organisation som ska utgå från ett miljöprogram från FN.
Detta organ skulle ha befogenhet och tydliga juridiska funktioner när det gäller tidig upptäckt, övervakning och återställande av data, och skulle arbeta på konsoliderad vetenskaplig bas och därigenom förbättra beslutsfattande och antagande av politik som bygger på vetenskapliga bevis.
Georgios Papastamkos
(EL) Herr talman, herr kommissionsledamot! Regelverket som gäller miljön innehåller cirka 400 texter med sekundärlagstiftning och internationella konventioner, och de används och tillämpas naturligtvis av regeringar, lokala myndigheter, företag och det civila samhället. Vad har dessa berömda ”bättre bestämmelser” gett för resultat hittills?
För två år sedan föreslog jag här i kammaren att vi skulle inrätta en internationell miljöorganisation. Vilken är kommissionens ståndpunkt? Miljön är, som vi alla vet, en allmän tillgång, och som sådan har den inga gränser. Vad är kommissionens ståndpunkt i fråga om inrättandet av en internationell miljödomstol?
Joaquín Almunia
Som jag sa till den ärade ledamoten i mitt första svar arbetar kommissionen tillsammans med andra, och vi föreslår att man inrättar en multilateral miljöorganisation under FN:s beskydd, med maktbefogenheter och klara rättsliga funktioner. Vi anser att det kommer att leda till förbättrat beslutsfattande och till beslut om en politik som grundar sig på vetenskapliga rön.
När det gäller ert förslag om en domstol har kommissionen ännu inte intagit någon fast ståndpunkt.
Talmannen

Angående: EU:s mål för att minska utsläppen av växthusgaser
Europeiska unionen har själv ställt sig världens strängaste mål för att minska växthusgaskoncentrationerna i atmosfären. Enligt kommissionen kommer unionens mål på 550 miljondelar (ppm) koldioxidekvivalenter att begränsa den globala uppvärmningen av klimatet till högst 2 ºC över den förindustriella nivån.
I sin nyligen framlagda forskningsrapport hävdar emellertid klimatforskaren Malte Meinshausen att det endast finns en chans på 12 procent för att detta mål kan begränsa den globala uppvärmningen till 2 ºC. I ett utkast till rapport från IPCC (FN:s klimatpanel) föreslås att sannolikheten till och med skulle kunna vara lägre. Under 2005 visade kommissionens egen forskning att det ”om det skall finnas en rimlig möjlighet att kunna begränsa den globala uppvärmningen till högst 2 ºC, kan vara nödvändigt med en stabilisering av koncentrationerna till långt under 550 ppm CO2-ekvivalenter”.
Skulle kommissionen kunna förtydliga hur den kan fastställa mål, som den vet inte kan nå det önskade resultatet? Vilka planer har kommissionen på att sänka målet för växthusgaskoncentrationen till 400 ppm - den siffra som Malte Meinshausen rekommenderar - för att maximera sina chanser att begränsa den globala uppvärmningen till 2 ºC?
Joaquín Almunia
Herr talman, herr Martin! Kommissionen baserar EU:s klimatpolitik och sin vetenskapliga analys av klimatförändringarna på den mest stabila och aktuella information som finns. Kommissionen är medveten om att möjligheterna att uppfylla målet om att begränsa den globala uppvärmningen till två grader håller på att krympa, enligt den senaste forskningen och med växthusgaser som stabiliserar sig på 500 ppm CO2-ekvivalenter.
I sitt meddelande om begränsning av den globala uppvärmningen till 2 °C som antogs i år uppgav kommissionen att man för att garantera en 50-procentig möjlighet att undvika att överskrida gränsen om 2 °C måste se till att växthusgaskoncentrationen är betydligt mindre än 550 ppm CO2-ekvivalent under de närmaste decennierna. Man uppgav också att utsläppen då måste minska för att man ska få en stabilisering till cirka 450 ppm.
Det betyder att från och med nu fram till 2050 måste växthusgasutsläppen i hela världen minska med minst 50 procent i förhållande till nivåerna 1990.
Kommissionens analys visade att detta mål är tekniskt genomförbart och ekonomiskt möjligt om de som huvudsakligen är ansvariga för utsläppen är snabba med att vidta åtgärder. Denna tekniska genomförbarhet bekräftades nyligen i den rapport som utfärdades av arbetsgrupp 3 inom Internationella panelen om klimatförändringar.
De vetenskapliga undersökningarna som genomfördes av Malte Meinshausen och som nämns i David Martins fråga underbygger också detta ambitiösa mål. För att begränsa klimatförändringarna till en ökning om 2 °C måste de industrialiserade länderna ta initiativet att kollektivt fram till 2020 minska växthusgasutsläppen till 30 procent jämfört med 1990, vilket är det mål som vi inom kommissionen fastslagit i de förslag vi antog i januari i år, och som sedan fick rådets stöd.
Samtidigt måste utvecklingsländernas utsläpp nå sitt maximala mål mellan 2020 och 2025. Vi står inför en global utmaning, och EU, som är ansvarigt för 14 procent av planetens totala växthusgasutsläpp, är beredd att gå i ledningen för denna fråga på den internationella scenen.
Inom EU är vi övertygade om att FN:s konferens om klimatförändringar, som ska hållas på Bali senare i år, kommer att ge en impuls till förhandlingar om framtida internationellt samarbete kring klimatförändringar efter 2012, vilket kommer att leda till - eller snarare bör leda till - en överenskommelse om vad som måste göras för att uppnå en global minskning av utsläppen.
Jag vill tillägga att vi på grundval av sammanfattningarna från det senaste G8-toppmötet - med hänsyn både till framgången och begränsningarna av dessa sammanfattningar - känner att betydande framsteg gjordes i fråga om denna överenskommelse för några dagar sedan i Heiligendamm.
David Martin
(EN) Först och främst vill jag tacka kommissionsledamoten för hans mycket detaljerade och, i viss mån, uppmuntrande svar. Han har dock erkänt i detta svar att det är osannolikt att vi med unionens mål på 550 miljondelar (ppm) kan nå det önskade resultatet. Kommer kommissionen under upptakten till mötet i Bali att framföra idén att Europa ska ta initiativet och sätta 400 ppm som mål för att föregå med gott exempel för resten av världen? Jag godtar också hans påpekande att ett ensamt agerande av Europa inte är tillräckligt.
Joaquín Almunia
Herr talman! Som européer är vi övertygade, som jag sa i mitt första svar till David Martin, att det måste göras enorma framsteg och att EU måste spela en ledande roll på världsscenen.
Genom att arbeta tillsammans kan vi åstadkomma mycket mer ambitiösa mål, sådana som andra som svarar för betydande växthusgasutsläpp inte är beredda att genomföra, vid konferensen i slutet av året om tidsperioden efter Kyoto, och EU kommer att vara ensamt om att avge sådana löften.
EU måste självt, som vi sa i våra förslag i januari, avancera genom att sätta upp ambitiösa mål. Men det är inte möjligt att avge de löften vi önskar om inte de andra deltagarna vid konferensen gör likadant.
Talmannen

Angående: Sopturism
Vad anser kommissionen om utvecklingen av sopturismen mellan Bayern och Tjeckien? Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att minska sopturismen inom EU och i EU:s närmaste grannregioner?
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. (ES) Herr talman, herr Posselt! EU tillämpar sträng lagstiftning för transporter av avfall mellan medlemsstaterna och transporter till tredjeländer.
Gemenskapsrätten som gäller förflyttning av avfall syftar till att förhindra olaglig transport av avfall, inklusive lådor i vilka avfall olagligt transporteras från en medlemsstat till en annan i det som kallas sopturism, så som det också har beskrivits i er fråga.
Transport av avfall är endast tillåten när efterföljande återvinnings- eller förstöringsoperationer uppfyller de miljöskyddskrav som finns i gemenskapsrätten och medlemsstaternas lagstiftning.
I gemenskapslagstiftningen föreskrivs strängast möjliga krav med hänsyn till transport av farligt gods och avfall som är avsett för förstöring. Enligt denna lagstiftning är det olagligt att transportera detta slags avfall till en annan medlemsstat om detta inte har föregåtts av en skriftlig anmälan till den behöriga myndigheten i ursprungslandet. För att kunna genomföra transporten måste också godkännande ha erhållits från de behöriga myndigheterna i ursprungs-, destinations- och transitländer.
Kommissionens huvudsakliga prioriteringar inkluderar en garanti för att medlemsstaterna på korrekt sätt tillämpar gemenskapslagstiftningen på transporten av avfall, samt förhindrar och minskar de olagliga transporterna. Kommissionen har antagit en rad åtgärder för att uppnå dessa mål.
I år har kunskapshöjande evenemang och möten organiserats tillsammans med medlemsstaterna, i syfte att förbättra genomförandet och uppfyllandet av bestämmelserna om transporter av avfall i medlemsstaterna.
Ytterligare ett viktigt steg blir kommissionens antagande av ett förslag till direktiv om miljöskydd genom straffrätten.
Vi kan inte godta de olagliga transporterna av avfall från Tyskland till Tjeckien eller den olagliga dumpningen av avfall på den slutliga destinationen. Vi är medvetna om att liknande situationer kan ha uppstått i andra medlemsstater, förutom den ni tar upp i er fråga. Kommissionen kommer att noga övervaka situationen för att se till att EU:s miljölagstiftning tillämpas korrekt.
Kommissionen och medlemsstaterna delar ansvaret för att garantera att denna lagstiftning tillämpas effektivt. Medlemsstaterna måste se till att lokala inspektioner och kontroller av avfallstransporter görs effektivt och svara för effektiva, proportionerliga och avskräckande sanktioner i händelse av överträdelser.
Bernd Posselt
(DE) Jag är mycket tacksam mot kommissionsledamoten för detta goda och uttömmande svar. Nu har jag två tilläggsfrågor. Görs det för det första, enligt kommissionsledamotens åsikt, tillräckligt för att bekämpa den olagliga sopturismen? Stämmer det, för det andra, att företeelsen endast överflyttas till EU:s nya yttre gränser, till exempel mot Ukraina eller sydöstra Europa?
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. (ES) Herr talman! Jag är inte expert på området, men jag kan säga att när det gäller detta slags åtgärder, och med tanke på att både ni i er fråga och jag i mitt svar noterar att olagliga transporter förekommer, välkomnar vi allt som kan göras utöver det som redan görs, och detta gäller både vårt eget ansvar för att garantera överensstämmelse med gemenskapens lagstiftning och - som jag sa i mitt inledande svar - de åtgärder som vidtas av medlemsstaterna, som har de lokala övervaknings- och inspektionsinstrumenten.
När det gäller de platser där detta slags olagliga verksamhet äger rum, enligt den information som står till buds - vilket jag påpekade i mitt svar - sker sådana transporter inte bara mellan Tyskland och Tjeckien, utan också mellan Tyskland och vissa andra nya medlemsstater. Och dessa transporter kanske också överskrider EU:s gränser.
Det är i varje fall, när det gäller transporter mellan medlemsstaterna, mycket fördelaktigt att denna debatt bekräftar EU:s institutioners avsikter och löften att genomföra våra skyldigheter så kraftfullt som möjligt och uppmana politikerna i medlemsstaterna att göra detsamma.
Talmannen

Angående: Screening av cancer
Två miljoner människor i EU är drabbade av cancer, varav 276 678 i Förenade kungariket. Med tanke på rådets senaste rekommendationer om screening av cancer har kommissionen någon information om huruvida medlemsstaterna verkligen har tagit fasta på denna rekommendation?
Markos Kyprianou
ledamot av kommissionen. (EN) Herr talman! Jag vill tacka ledamoten för denna fråga, även om jag måste vara ärlig och säga att jag önskar att han hade ställt den om sex månader i stället, eftersom vi för närvarande håller på att förbereda en rapport om just denna fråga, dvs. om genomförandet av rådets rekommendation, och vi förväntar oss att denna rapport kommer att antas i slutet av året. Vi förväntar oss att föra en diskussion om rapporten huvudsakligen under första halvåret nästa år, under det slovenska ordförandeskapet.
I denna rapport kommer det att finnas information om genomförandet och om rekommendationens möjliga inverkan i medlemsstaterna, länderna inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och kandidatländerna. Dessutom kommer graden av nationellt genomförande, där så är möjligt, att rapporteras i förhållande till de befintliga europeiska riktmärkena för screening av bröst- och livmodershalscancer. Vi förväntar oss att få dessa uppgifter från två huvudsakliga källor: medlemsstaterna, som kommer att kontaktas direkt av kommissionen, och Europeiska nätverket av cancerregister, som ansvarar för att tillhandahålla bevis i fråga om inverkan och genomförandegraden från oberoende experters sida på detta område.
Jag vill vidare ta tillfället i akt att informera er om att vi också samlar in epidemiologiska uppgifter om cancer genom Europeiska unionens nätverk för information om cancer som upprättades 2005, som kommissionen samfinansierar och som förvaltas av Internationella centret för cancerforskning. Syftet är att sammanställa information som är relevant för övervakandet av den börda som cancer utgör inom den europeiska befolkningen. Slutförandet av detta projekt har planerats till slutet av augusti 2007 - om två månader. Från och med detta datum kommer följaktligen i princip alla uppgifter att vara tillgängliga.
Claude Moraes
(EN) Jag ställde denna fråga till kommissionsledamoten för att jag är medveten om att det finns många bra åtgärder planerade, och det vill jag tacka honom för. Jag ställde frågan för att jag har talat med läkare, rådgivare och onkologer i min hemstad London, och för att vi i Storbritannien har ett oproportionerligt antal cancerfall för en annars välmående medlemsstat.
Frågan jag vill ställa är: vad ska jag säga till dessa onkologer när jag går tillbaka till dem? Ska jag säga att ni kommer att göra allt ni kan för att säkerställa att rådets rekommendation genomförs och att kommissionen kommer att ta de oproportionerliga siffror som vi ser från medlemsstat till medlemsstat på allvar, och att ni kommer att jämföra olika medlemsstater så att vi kan göra något åt vissa av dessa siffror, som är alldeles för höga?
Markos Kyprianou
ledamot av kommissionen. (EN) Jag kan försäkra er om att jag kommer att göra allt jag kan för att få rekommendationerna om screening av cancer uppfyllda och genomförda i så hög grad som möjligt. Men de är ändå rekommendationer, och vi måste erkänna denna svaghet i det europeiska systemet. Följaktligen är det upp till varje medlemsstat att tillämpa och genomföra dem så effektivt som möjligt. Kanske kommer rapporten att sätta en viss press på medlemsstaterna. Men faktum är att det har visat sig utifrån de uppgifter som vi redan har att det fortfarande råder stora skillnader mellan olika medlemsstater i fråga om genomförandet av riktlinjerna för screening, och det är olyckligtvis i många av de nya medlemsstaterna som situationen är värst.
Under det slovenska ordförandeskapet kommer det att föras en diskussion som grundas på den rapport som snart kommer att tillkännages för parlamentet. Cancer kommer att utgöra den huvudsakliga hälsofrågan under ordförandeskapet. Därför är jag övertygad om att vi kommer att få fler möjligheter att diskutera den här frågan. Jag kommer personligen att göra allt jag kan för att dessa riktlinjer och rekommendationer ska tillämpas på ett så effektivt och korrekt sätt som möjligt.
Reinhard Rack
(DE) Screening är viktigt, men förebyggande åtgärder är bättre. Under de senaste månaderna har ett vaccin mot livmoderhalscancer utvecklats, en cancertyp som alltid är särskilt problematisk för unga kvinnor. Medlemsstaterna har valt helt olika tillvägagångssätt. Somliga låter detta ingå i den allmänna hälso- och sjukvården, medan det i andra länder endast kan fås privat. Det gör att det blir mycket dyrt, och att det blir en social fråga. Ser kommissionen någon möjlighet att utöva påtryckningar på medlemsstaterna så att så många unga kvinnor och flickor som möjligt får tillgång till detta vaccin?
Markos Kyprianou
ledamot av kommissionen. (EN) Ja, jag känner till detta, och vi hade faktiskt tillfälle att diskutera frågan vid det informella rådsmötet om hälsa i Aachen i april. Vi har nu bett Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar (ECDC), som arbetar med denna fråga, att utarbeta riktlinjer och ge råd i denna fråga. Vad som täcks och inte täcks av hälsovårdssystemet är naturligtvis, som ni känner till, medlemsstaternas ansvar, men jag anser att vi med ECDC:s vägledning kan diskutera frågan vidare med medlemsstaterna och erbjuda kunskap. Det slutliga beslutet om finansiering kommer dock att fattas av medlemsstaterna.
David Martin
(EN) En av Europeiska unionens starka sidor på området för hälsa är förmågan att sprida bästa metoder. Kommer kommissionen, förutom att granska resultatet av rekommendationerna om screening av cancer, att ta det land som exempel som har bäst resultat i fråga om screening, behandling och låga dödstal och inte bara analysera hur man har uppnått detta utan också hur det skulle kunna tillämpas på andra medlemsstater? Det är meningslöst att bara samla statistik och säga ”dessa länder gör det bra” eller ”dessa länder gör det dåligt”. Vi måste också veta varför de länder med bäst resultat är framgångsrika och hur vi skulle kunna införliva detta i andra hälsovårdssystem i gemenskapen.
Markos Kyprianou
ledamot av kommissionen. (EN) Ja, med tanke på de begränsningar som jag nämnde tidigare i fråga om ansvar för hälsovården är utbyte av bästa metoder ett av de bästa sätten för Europeiska unionen att erbjuda mervärde på detta område.
Utbyte av bästa metoder, nätverk, referenscenter - alla dessa åtgärder kan fungera på ett sätt som gör att vi kan lära av varandra och som gör att en medlemsstat kan använda den expertis och kunskap som den har fått av en annan. Som ni vet förde vi en debatt om hälsovårdsinitiativet för några veckor sedan, och gränsöverskridande samarbete, nätverk, utbyte av bästa metoder och referenscenter kommer på ett strukturellt sätt att utgöra en viktig del av detta initiativ. Olyckligtvis finns det fortfarande vissa rättsliga hinder för sådana samarbetsformer. Dessa kommer förhoppningsvis också att redas ut genom detta initiativ. Detta kommer att vara en av de grundläggande prioriteringarna i detta initiativ, som vi förväntar oss att kunna lägga fram före årsslutet, under hösten. Vi kommer följaktligen också att få tillfälle att diskutera detta i parlamentet.
Talmannen

Angående: Den nya hälsostrategin
Vilka är kommissionens konkreta åtgärder inom ramen för den nya hälsostrategin, i synnerhet för unga, för att förebygga och bekämpa hälsofarligt beteende (exempelvis rökning, alkohol, övervikt)?

Anser kommissionen att barn har en särskild rätt till sjukhus- och läkarvård oberoende av föräldrarnas inkomst och yrke?
Markos Kyprianou
ledamot av kommissionen. (EL) Herr talman! Kommissionen planerar faktiskt att godkänna en ny hälsostrategi för 2007, och denna strategi kommer att bli en allmän ram med kvantifierbara mål, som integrerar alla initiativ inom hälsosektorn på EU-nivå. Jag håller med om det jag vill kalla slutledningen i Marie Panayotopoulos-Cassiotous fråga att barn och ungdomar särskilt bör prioriteras av kommissionen.
Strategin kommer att ta upp sådana frågor som vikten av ett sunt levnadssätt och behovet av att bekämpa fetma, rökning och alkoholism, men också särskilt hänvisa till områden som påverkar barn och ungdomar.
Naturligtvis, som jag sa i samband med förra frågan, kommer vårt initiativ om högkvalitativa tjänster inom hälso- och sjukvården att godkännas inom kort, och hänsyn kommer att tas inom denna ram till alla de gemensamma grundläggande värderingar som antogs för ett år sedan av ministrarna med ansvar för hälso- och sjukvård som stöder EU:s hälsovårdssystem. De värderingar som det hänvisas till i ministrarnas beslut inkluderar jämlikhet, allmängiltighet och jämlik tillgång till hälso- och sjukvården för var och en - och det inkluderar naturligtvis barn - oberoende av deras ekonomiska förhållanden, och dessa värderingar kommer att beaktas av kommissionen i alla relevanta initiativ. Naturligtvis ligger hälso- och sjukvården inom medlemsstaternas behörighet, men kommissionen kommer att stödja medlemsstaterna i deras strävan, och dessa värderingar kommer också att beaktas i våra initiativ så snart de berör hälso- och sjukvårdsområdet.
Vi menar att allt detta kommer att bli en nyttig referenspunkt för alla gemenskapens åtgärder inom hälso- och sjukvårdssektorn.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Herr talman! Särskilt när det gäller barn, eftersom strategin om barnens rättigheter diskuteras och det behöriga utskottet inte har avgett något yttrande inom hälso- och sjukvårdsområdet, vill jag fråga om det har gjorts några förberedelser för att införa vissa regelbundna undersökningar i hela EU, för att garantera hälsostandarden och en tidig diagnos av sjukdomar.
Markos Kyprianou
ledamot av kommissionen. (EL) Herr talman! Det behöver inte sägas att detta ligger inom medlemsstaternas ansvarsområde, men enligt de olika strategier som kommer att antas, och inom ramen för utbytet av erfarenheter inom olika sektorer, kommer naturligtvis också frågan om den bästa förebyggande metoden att diskuteras, och snabba undersökningar är helt klart en viktig metod för att förebygga sjukdomar. Men vi förmodar att detta kommer att behandlas separat i varje sektor. Jag förväntar mig emellertid inte att det blir några övergripande åtgärder särskilt för barn, men i varje hälso- och sjukvårdssektor, och för varje hälsoproblem som kan undvikas, kommer strategin och initiativet att hänvisa särskilt till barn och till förebyggande åtgärder.
Jörg Leichtfried
(DE) Herr talman! Kommissionsledamoten tog upp frågan om alkoholism. I Österrike har en sällsynt - eller kanske inte så sällsynt - företeelse dykt upp bland ungdomar, nämligen ”berusningsdrickande”. Syftet tycks vara att dricka sig medvetslös på så kort tid som möjligt. Är detta enligt kommissionsledamotens erfarenheter uteslutande en österrikisk företeelse, eller är det en trend i hela Europa? Har kommissionsledamoten, om detta är en europeisk trend, redan några åtgärder i åtanke för att motverka sådant extremt drickande, och förhindra det på lång sikt?
Markos Kyprianou
ledamot av kommissionen. (EL) Herr talman! Detta problem med överdriven alkoholkonsumtion kan i själva verket ha börjat som ett problem i EU:s norra eller nordvästra medlemsstater, men det sprider sig nu till de mer sydligt belägna länderna. Vi vet redan att man står inför detta problem i Spanien, och jag har haft flera tillfällen att diskutera denna fråga med ministern för hälso- och sjukvård.
Frågan togs upp i strategin för att bekämpa de skadliga effekterna av den överdrivna alkoholkonsumtionen som antogs förra året, och som stöds av medlemsstaterna. Vi väntar i själva verket på Europaparlamentets ståndpunkt i frågan, men frågorna om ungdomar och bekämpning av denna form av överdriven alkoholkonsumtion i allmänhet hör till strategins viktigaste mål. Till mycket stor del, och här måste jag återigen upprepa något jag sa tidigare, ligger emellertid behörigheten hos medlemsstaterna. Vi tror emellertid att vi genom insatser för att utbyta erfarenheter och överföra dem från en medlemsstat till en annan, och genom samarbete med alla inblandade enheter, ska kunna uppnå positiva resultat. Det är just därför som vi i förra veckan hade det första mötet med europeiska alkohol- och hälsoforumet och det problem som Marie Panayotopoulos-Cassiotou tar upp var en av de frågor som behandlades av detta forum.
Paul Rübig
(DE) Målet är att leva ett långt och hälsosamt liv. Har kommissionen några förslag på hur de befintliga EU-programmen, till exempel det sjunde ramprogrammet för forskning eller ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation, kan användas för att uppnå dessa mål, och vilka är kommissionens planer för perioden fram till 2013?
Markos Kyprianou
ledamot av kommissionen. (EL) Herr talman! Inom hälso- och sjukvårdssektorn i allmänhet är naturligtvis förebyggande åtgärder kommissionens grundläggande strategi för denna period. Därför inriktar vi oss på ett antal insatser mot negativa återverkningar på hälso- och sjukvårdssektorn, som jag sa tidigare, till exempel alkohol, rökning, fetma, psykisk hälsa och alla dessa frågor. Men detta kommer också att ingå i strategin. Taktiken kommer att tillämpas på all EU-politik inom alla områden, särskilt den forskningssektor som ni hänvisade till, och till andra av EU:s sektorer, exempelvis jordbruk, transport och regionalpolitik.
Särskilt inom forskningssektorn har jag ett nära samarbete med min kollega, och en stor del av det ägnas åt forskning om hälsa, till exempel forskning om cancer, fågelinfluensa och andra områden, eftersom vi anser att det är en av de grundläggande prioriteringarna, och detta bekräftas också i det sjunde finansieringsprotokollet.
Talmannen

Angående: Sjukvårdstjänster
Kommissionen lade den 20 april 2007 fram resultatet av det samråd om sjukvårdstjänster som inleddes i september 2006.
Merparten av dem som hörts är positivt inställda till gemenskapsåtgärder inom sjukvårdsområdet. Kan kommissionen mot bakgrund av detta ge några indikationer på hur man kommer att följa upp detta, särskilt när det gäller bättre information till patienter så att de kan göra mer välgrundade val, större klarhet kring hur man går till väga och vilka tidsfrister som gäller för att söka vård i en annan medlemsstat och vilka möjligheter till överklaganden som kommissionen kommer att föreslå då nationella myndigheter inte beviljar förhandstillstånd?
Markos Kyprianou
ledamot av kommissionen. (EN) Som jag sa tidigare hade vi tillfälle att diskutera denna hälsovård i maj, under debatten om betänkandet av Bernadette Vergnaud, vilket var mycket givande för oss. Jag kan informera parlamentet om att vi för närvarande håller på att utarbeta ett förslag. Efter några diskussioner på ministernivå fick detta stöd av hälsoministrarna vid det senaste rådet, som uttryckte sina förväntningar om att kommissionen ska lägga fram förslaget på precis samma sätt som parlamentet. Vi har alltså för avsikt att göra detta så snart som möjligt, definitivt före årsslutet.
Vi har tidigare haft ett omfattande offentligt samråd, och idéerna därifrån kommer också att beaktas, men den grundläggande slutsatsen är att det finns mervärde för initiativ på EU-nivå. Informationsfrågan kommer naturligtvis att utgöra en viktig del, och vi vill att detta ska ske på ett så noggrant och neutralt sätt som möjligt. Vår avsikt är att finna lösningar som ger patienter, hälso- och sjukvårdspersonal och vårdgivare ett verkligt mervärde, utan att skapa nya byråkratiska hinder, och med respekt för subsidiaritetsprincipen. Vi kommer att garantera samstämmighet mellan förslagen om hälso- och sjukvård och kommissionens pågående parallella initiativ för sociala tjänster av allmänt intresse, den mer omfattande frågan om tjänster av allmänt intresse och den pågående moderniseringen och förenklingen av förordningar om samordning av sociala säkerhetssystem.
Som jag sa tidigare utgör informationen till medborgarna en viktig del, och det kommer följaktligen att göras ansträngningar för att få tillgång till information. Några har redan gjorts och framförts med hjälp av en ny webbplats om att täcka kostnaderna för hälso- och sjukvård utomlands. Denna webbplats, som redan finns tillgänglig på franska, engelska och tyska, kommer mycket snart att finnas tillgänglig på alla officiella språk.
Vi kommer naturligtvis att informera parlamentet om kommande förslag så snart som de färdigställts inom kommissionen, men jag kan beskriva de centrala frågor i stort som kommer att tas upp i förslagen: förbättrad information till patienter, framför allt om gränsöverskridande hälso- och sjukvård, frågan om den allmänna kvaliteten och säkerheten inom hälso- och sjukvården, patientens rätt till upprättelse vid tillfogad skada, respekt för sekretessbestämmelser, processrättsligt skydd för patienten i samband med gränsöverskridande hälso- och sjukvård, insamling av uppgifter om gränsöverskridande hälso- och sjukvård, och stöd för ett europeiskt samarbete i frågor som europeiska referensnätverk, utveckling av förfaranden för kvalitet och säkerhet och utveckling av jämförbara uppgifter och indikatorer.
Marc Tarabella
. - (FR) Herr talman, herr kommissionsledamot! Jag vill veta om kommissionen har någon årlig statistik ännu som visar på antalet medborgare i varje medlemsstat som vill utnyttja hälso- och sjukvård i ett annat land, och vilka deras viktigaste skäl till detta är. Om någon sådan statistik inte finns undrar jag om kommissionen känner till antalet klagomål som kan ha lämnats in av medborgare i en medlemsstat, som har vägrats tillstånd att få hälso- och sjukvård i en annan medlemsstat?
Markos Kyprianou
ledamot av kommissionen. (EN) Ett av problemen är att vi inte har tillräckligt omfattande statistiskt material på detta område. Men vi vet utifrån de bevis som vi har framför oss att det rör sig om minst 1 procent av hälso- och sjukvården, och detta kommer att öka förväntningarna. Den huvudsakliga anledningen har än så länge varit frågan om bristen på information. Folk känner inte till att de har denna rättighet, och ju mer medvetna de blir om det, i desto högre grad kommer de att söka behandling utomlands. Nu har vi tillfälle att reglera innan det blir en alltför stor sak, innan det är för sent.
Jag har tyvärr inte fått någon indikation på klagomål från de personer som inte har beviljats tillstånd. Det har som ni vet förekommit mål i EG-domstolen i vilka medborgare varit missnöjda med ett negativt beslut, men samtidigt bidrar patienternas brist på kunskap om att de kan ansöka om upprättelse på EU-nivå till att vi inte får någon korrekt och tydlig bild av det. Det är anledningen till att jag, när jag besvarade er fråga tidigare, bara nämnde insamling av uppgifter och gränsöverskridande hälso- och sjukvård, som kommer att höra till prioriteringarna i det kommande initiativet.
Talmannen
De frågor som på grund av tidsbrist inte hade besvarats skulle erhålla skriftliga svar (se bilagan).
Frågestunden är avslutad.
(Sammanträdet avbröts kl. 19.40 och återupptogs kl. 21.00.)
