ES attīstības politikas saskaņotība un jēdziens "oficiālā attīstības palīdzība plus” (īss izklāsts)
Priekšsēdētājs
Nākamais punkts ir Franziska Keller ziņojuma par ES attīstības politikas saskaņotību un jēdzienu "oficiālā attīstības palīdzība plus” īss izklāsts Attīstības komitejas vārdā.
Franziska Keller
Priekšsēdētāja kungs, attīstības politikas saskaņotība nenozīmē ar vienu roku dot, bet ar otru ņemt. Tam nav jēgas, ja mēs, piemēram, piešķiram finansējumu jaunattīstības valstu lauksaimniecības attīstībai, bet vienlaikus ar tiešām vai netiešām eksporta subsīdijām graujam vietējos tirgus.
Līdzīgi mēs veltām lielas pūles veselības aprūpes uzlabošanai, bet vienlaikus kavējam ģenērisko zāļu tirdzniecību un palielinām zāļu cenas līdz pat aizlieguma līmenim, paplašinot patentu aizsardzību. Iespējams, ka agrodegvielas izmantošana palīdzēs nedaudz mazināt CO2 emisijas ES, tomēr tādējādi tiks veicināta atmežošana un lielu lauksaimniecības zemes platību atvēlēšana agrodegvielas ražošanai jaunattīstības valstīs, kas vienīgi palielinās klimata pārmaiņas, no kā mēs vēlējāmies izvairīties, nemaz jau nerunājot par vietējo populāciju pārvietošanos, kā arī bioloģiskās daudzveidības un pārtikas audzēšanai paredzēto zemes platību samazināšanos. Pašlaik mēs, proti, ES pati par sevi, esam tālu no saskaņotības.
ES teorētiski jau sen ir atzinusi, ka politiski pasākumi nedrīkst būt pretrunīgi. Attīstības politikas saskaņotība ir noteikta ar Lisabonas līgumu, kura 208. pantā ir teikts, ka: "Īstenojot politiku, kas var ietekmēt jaunattīstības valstis, ES ievēro attīstības sadarbībai noteiktos mērķus.” Ļausim, lai par mums spriež pēc tā, kā esam ievērojuši šo prasību.
Šogad mēs novērtējām to, kādi panākumi ir gūti, lai sasniegtu Tūkstošgades attīstības mērķus. Ir skaidrs, ka mēs nevarēsim turēt dotos solījumus, ja mūsu politika nebūs saskaņota. Mums visiem, kuri pieņemam un transponējam tiesību aktus, ir jāapzinās šī atbildība. Pirms mēs pieņemam lēmumu par kādu konkrētu pasākumu, mums ir jāizvērtē tā iespējamās sekas un jāapzinās, ka Eiropas tiesību akti var negatīvi ietekmēt jaunattīstības valstis. Mums Padomē, Komisijā un Parlamentā ir vajadzīgi profesionāļi, kuri varētu konstatēt politikas virzienu nesaskaņotību. Komisijas darba programma attīstības politikas saskaņošanas jomā ir pareizais solis šajā virzienā. Tagad ir runa par to, kā šis plāns tiek īstenots.
Attīstības politikas saskaņotība nozīmē to, ka, īstenojot zivsaimniecības politiku, mums ir jāpievērš lielāka uzmanība vietējo iedzīvotāju interesēm un mēs nedrīkstam pieļaut šo interešu pakārtošanu Eiropas zivsaimniecības nozares kopējām interesēm. Tādēļ mums ir jāsamazina naudas plūsma no jaunattīstības valstīm uz nodokļu oāzēm. Tas nozīmē, ka mēs nevaram pieņemt Tirdzniecības nolīgumu viltojumu novēršanas jomā, ja pastāv aizdomas, ka tādējādi varētu tikt traucēta zāļu vai tehnoloģiju piegāde jaunattīstības valstīm. Līdz šim Komisija nav varējusi novērst šādas aizdomas. Politikas saskaņotība nozīmē arī to, ka, lai izveidotu Eiropas Ārējās darbības dienestu, attīstības politikai ir jābūt spēcīgam, neatkarīgam politikas virzienam, un ka attīstības komisāra kompetences joma ir nevis jāierobežo, bet gan jāpaplašina. Kā jau atzīmēja Rühle kundze, svarīgi ir arī tas, lai pašvaldības publiskā iepirkuma procesā ņemtu vērā tādu kritēriju kā, piemēram, godīga tirdzniecība.
Daudzos gadījumos mums, proti, Parlamenta deputātiem, vajadzētu uzmanīgi sekot līdzi situācijai Komisijā un Padomē, lai nodrošinātu politikas virzienu saskaņotību. Tomēr daudzos gadījumos arī mēs kā Parlamenta deputāti varam nodrošināt attīstības politikas saskaņotību. Ir svarīgi, lai komitejas būtu saliedētākas, un mums ir vajadzīgs pastāvīgs referents.
Ziņojumā, kuru vienbalsīgi pieņēma Attīstības komiteja, ir ietverti daudzi vērā ņemami priekšlikumi, un tas ir vērtējams pozitīvi. Es vēlētos pateikties visiem opozīcijas referentiem, ombudam, kā arī nevalstiskām organizācijām par viņu sadarbību un palīdzību, un es ceru, ka mūsu kopīgi sagatavotais ziņojums tiks pieņemts rītdienas plenārsēdē.
Mairead McGuinness
Priekšsēdētāja kungs, es nevēlos paust neapmierinātību ar minēto ziņojumu šajā agrīnajā debašu posmā, tomēr īpaši gribētu atsaukties uz I apsvērumu, kā arī 44. un 45. punktu. Ir daudzas lietas, kuras es šajā ziņojumā vērtēju atzinīgi, tomēr, manuprāt, šo punktu satura pamatā daļēji ir iesakņojies vēsturiskais viedoklis par lauksaimniecības politiku, nevis pašreizējā faktiskā situācija.
Es šobrīd vēlētos uzsvērt, ka ziņojuma 15. punkts ir ļoti nozīmīgs, un varbūt to būtu bijis lietderīgi apspriest padziļināti. Tajā ir norādīts, ka tikai četri procenti no ārvalstu attīstības palīdzībai paredzētajiem līdzekļiem tiek novirzīti lauksaimniecības vajadzībām. Tas ir satraucoši mazs skaitlis, un es to esmu minējusi savā ziņojumā, kuru izstrādāju EP iepriekšējā pilnvaru termiņa laikā.
Manuprāt, šajā ziņojumā diemžēl ir jaušams uzbrukums Eiropas lauksaimniekiem, un es domāju, ka tas nav pareizi. Ņemot vērā iepriekš teikto, es nekādā gadījumā šo ziņojumu neatbalstīšu un man ir žēl, ka ir izveidojusies šāda situācija. Es gribētu aicināt kolēģus rūpīgi izvērtēt minētos punktus.
Enrique Guerrero Salom
(ES) Priekšsēdētāja kungs, Keller kundzes ziņojumā, kuru mēs šodien apspriežam, ir risināts ar attīstības politikas efektivitāti saistīts svarīgs jautājums. Saskaņotība vienmēr veicina efektivitāti. Runājot par jaunattīstības valstīm, nesaskaņotība ir līdzvērtīga neefektivitātei un netaisnībai.
Es runāju ne tikai par oficiālo attīstības palīdzību, bet arī par attīstības politiku. Saskaņotība nozīmē to, ka visi politikas virzieni, proti, tirdzniecības politika, lauksaimniecības politika, kā arī visas ārējās darbības ir jāapvieno vienā kopējā politikā, kurai ir jābūt saskaņotai ar mūsu izvirzītajiem globālajiem mērķiem.
Vienīgi tā mēs varēsim nodrošināt lielāku sinerģiju un pilnībā izmantot globālos sabiedriskos labumus. Tādēļ es atbalstu un arī turpināšu atbalstīt Keller kundzes ziņojumā izteikto prasību Parlamentam iecelt pastāvīgu referentu, kurš novērtētu un uzraudzītu šajā Parlamentā apspriežamo attīstības politiku.
João Ferreira
(PT) Eiropas Savienības politikas virzieni un darbības dažādās nozarēs bieži ir pretrunā ar izvirzītajiem attīstības palīdzības mērķiem. Pasaules tirdzniecības liberalizācija un ierobežojumu, kurus Eiropas Savienība ir aizstāvējusi un noteikusi, atcelšana apdraud jaunattīstības valstu vājākās ražošanas sistēmas. Mēs nedrīkstam ignorēt faktu, ka liela daļa no šīm valstīm paredzētajiem attīstības palīdzības līdzekļiem aizplūst atpakaļ uz izcelsmes valstīm preču un pakalpojumu iegādes rezultātā.
Mēs nedrīkstam ignorēt tādu nopietnu šķērsli kā lielos ārējos parādus, kuri jau ir vairākas reizes atmaksājušies un tādējādi varēja tikt atcelti. Ir nepieņemami, ka, lai jaunattīstības valstis saņemtu valsts atbalstu, tām tiek uzspiesti tā sauktie ekonomiskās partnerības nolīgumi, neņemot vērā šo valstu pretestību un paustās bažas. Tā vietā, lai uzspiestu šādus nolīgumus, ir jāpārskata Eiropas attīstības fondu prioritātes, ņemot vērā jaunattīstības valstu viedokli, prioritātes un faktiskās vajadzības.
Antonio Tajani
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, godātie Komisijas locekļi un īpaši, komisār, Piebalga kungs, kuru es aizvietoju, es vēlētos apsveikt referenti ar lielisko un izsmeļošo rezolūcijas priekšlikumu par attīstības politikas saskaņotību.
Komisija piekrīt referentes viedoklim par to, ka šis vērienīgais uzdevums ir ļoti nozīmīgs, kā arī pilnībā atbalsta rezolūcijā ietvertos priekšlikumus attiecībā uz Eiropas Parlamenta darba uzlabošanu šajā jomā. Šī rezolūcija ir sagatavota īstajā laikā. Kā jūs zināt, Komisija ir ierosinājusi divpadsmit punktu rīcības plānu Tūkstošgades attīstības mērķu sasniegšanai. Attīstības politikas saskaņotība ir viena no šā plāna, kurš pašlaik tiek apspriests Padomē, prioritātēm. Parlamenta rezolūciju priekšlikumos minētās problemātiskās jomas lielā mērā sakrīt ar Komisijas darba programmā par attīstības politikas saskaņotību izvirzītajām prioritārajām jomām, kaut arī mēs nepiekrītam visiem rezolūcijā ietvertajiem komentāriem.
Šie divi dokumenti ir stabils pamats tam, lai ES iestādes gūtu panākumus vislielākās iespējamās ES politikas virzienu saskaņotības ar attīstības mērķiem nodrošināšanā. Politikas saskaņotība nozīmē ne tikai to, ka ir jākonstatē ES politikas virzienu iespējamā negatīvā ietekme uz attīstības mērķiem. Mums kopā ar partneriem ir arī jāapvieno centieni, lai rastu piemērotu risinājumu, kas palīdzēs pārorientēt ES politikas virzienus uz attīstības mērķu sasniegšanu.
Tādēļ Komisija ir pieņēmusi jaunu uzlabotu pieeju attiecībā uz attīstības politikas saskaņotību. Šī pieeja paredz visu ES politikas virzienu koncentrēšanu, lai risinātu piecas būtiskākās starptautiskās problēmas. Tā neierobežo mūsu centienus šajā jomā, bet nodrošina saikni starp politikas virzienu novērtējumu un stratēģisko mērķu sasniegšanu.
Turklāt darba programmas pamatojas uz mērķiem un rādītājiem, kā arī ietekmes novērtējumu, kurš vairumā gadījumu palīdz noteikt politikas virzienu saskaņotību.
Kas attiecas uz oficiālo palīdzību attīstības jomā, tad Komisijas nostāja šajā jautājumā ir ļoti skaidra. Eiropas Savienībai un dalībvalstīm ir jāizpilda savas saistības šajā jomā.
Tādēļ Komisija ir ierosinājusi izveidot atbildības mehānismu Eiropas Savienībā. Šo priekšlikumu pašlaik izvērtē dalībvalstis.
Vienlaikus papildus oficiālās attīstības palīdzībai jaunattīstības valstīm tiks piešķirti arī valsts finanšu resursi, lai cita starpā tām palīdzētu cīnīties pret klimata pārmaiņām. Tādēļ mums ir jācenšas rast piemērots šo līdzekļu uzraudzības veids un jānodrošina, lai tie tiktu izlietoti vienīgi attīstības mērķiem.
Ja vēlamies, lai mūsu politika būtu saskaņotāka, mums šajā procesā ir jāiesaista partneri. Kotonū nolīguma 12. pantā ir paredzēts tāds komunikācijas veids kā forums, kurā ĀKK valstīm ir iespēja izteikt savu viedokli par ES politikas virzieniem. Šāda iespēja ir jāizmanto sistemātiskāk. Tādēļ mums ir jāstiprina dialogs par attīstības politikas saskaņotību tādos starptautiskos pasākumos kā pašreiz notiekošajā Āzijas un Eiropas konferencē par attīstību, kā arī septembrī plānotajā ANO augstākā līmeņa sanāksmē par Tūkstošgades attīstības mērķiem.
Nobeigumā es gribētu teikt to, ka, analizējot dažādas tādas stratēģiskās jomas, kā tirdzniecība, rūpniecība, lauksaimniecība, zivsaimniecība un citas, mums ir jāapzinās, ka vienīgi visu ekonomikas lielvaru, ne tikai Eiropas Savienības, kopīgi centieni un savstarpēja sadarbība palīdzēs nodrošināt attīstībai labvēlīgu vidi. Gan pašlaik, gan arī turpmāk attīstības politikas saskaņotībai ir jābūt prioritātei kā Eiropas tā arī starptautiskajā mērogā.
Priekšsēdētājs
Debates tiek slēgtas.
Balsojums notiks rīt (otrdien, 2010. gada 18. maijā).
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Elisabeth Köstinger  
Es gribētu vairāk pakavēties pie šā ziņojuma I apsvēruma, kā arī 44. un 45. punkta, kuru formulējums ir neveikls un neatspoguļo faktisko situāciju. Pirmkārt, ir skaidri jānorāda, ka eksporta kompensācijas ir Eiropas Savienības tirgus kontroles instruments, kuru Eiropas Komisija piemēroja ar lielu piesardzību vienīgi dažos izņēmuma gadījumos. Tādēļ šīs kompensācijas, kuras bija paredzētas kā "drošības tīkls”, nevar būt jaunattīstības valstu lauksaimniecības nozarei nodarītā lielā kaitējuma iemesls, kā tas ir minēts apsvērumā. Turklāt ir jāatzīmē, ka ES ir pasaulē lielākā lauksaimniecības produktu importētāja no jaunattīstības valstīm. Tādēļ ES nav ieinteresēta kavēt dzīvotspējīgas lauksaimniecības nozares izveidi un attīstību šajās valstīs, bet gluži pretēji. ES nešaubīgi ir liela atbildība par starptautisko tirdzniecību lauksaimniecības nozarē, jo īpaši ar jaunattīstības valstīm, un tā šo atbildību pilnībā apzinās. Ņemot vērā iepriekš teikto, es protestēju pret nepamatotajiem apgalvojumiem, kuriem nav nekā kopīga ar diferencēto un objektīvo pieeju. Es iebilstu pret I apsvērumu, kā arī pret 44. un 45. punktu un tādējādi arī pret ziņojumu kopumā.
Proinsias De Rossa  
rakstiski. - Es atbalstu šo rezolūciju par attīstības politikas saskaņotību. Lisabonas līgumā ir nepārprotami norādīts, ka politikā, kas var iespaidot jaunattīstības valstis, Eiropas Savienībai ir jāievēro mērķi, kas noteikti sadarbībai attīstības jomā. Laikā, kad krīze nopietni apdraud Tūkstošgades attīstības mērķu sasniegšanu, ir svarīgi nodrošināt, lai mūsu attīstības politiku neapdraudētu citos politikas virzienos īstenotie pasākumi. Kaut arī nabadzības izskaušana ir galvenais ES attīstības politikas mērķis, daudzas politikas iniciatīvas mazina tā nozīmi. ES lauksaimniecības produktu eksporta subsīdijas nopietni apdraud pārtikas nodrošinājumu citās valstīs, un mēs vēl neesam novērtējuši ar jaunattīstības valstīm noslēgto zvejniecības nolīgumu ietekmi uz vidi un sabiedrību. Apspriežot divpusējos un reģionālos tirdzniecības nolīgumus, mēs nedrīkstam ignorēt attīstības politikas saskaņotību, jo tai ir galvenā nozīme, ja vēlamies panākt, lai Dohas sarunu kārta nekaitētu attīstībai. Eiropas Investīciju bankas ārējiem aizdevumiem jaunattīstības valstīm ir jābūt vērstiem uz nabadzības izskaušanai paredzētiem ieguldījumiem, un tai ir jāpārtrauc izsniegt aizdevumus nodokļu oāzēs izveidotiem uzņēmumiem. Cilvēktiesībām, darba un vides standartiem, kā arī nodokļu pārvaldībai ir jābūt galvenajiem jautājumiem ES sarunās ar jaunattīstības valstīm.
