Eiropas stratēģija romu jautājumā (debates)
Priekšsēdētājs
Nākamais darba kārtības punkts ir debates par Padomes un Komisijas deklarācijām attiecībā uz ES stratēģiju romu jautājumā.
Jean-Pierre Jouyet
Padomes priekšsēdētājs. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, komisār, dāmas un kungi, Padome pilnībā atzīst to, cik svarīgi ir atbilstoši rīkoties, lai uzlabotu romu situāciju un nodrošinātu viņu pamattiesības, kā to pieprasīja Parlaments savā 31. janvāra rezolūcijā.
Kā jūs zināt, Francijas prezidentūras laikā tika panākts reāls progress nediskriminējošas attieksmes un sociālās integrācijas jomā, un šajā sakarā bija iespējams ņemt vērā romu situāciju, kas nebija mazsvarīgākais jautājums Sociālās programmas paketē, ko 2. jūlijā bija iesniedzis komisārs V. Špidla.
Komisija ir iesniegusi paketi, kuras mērķis ir dot svaigu impulsu politikai, lai apkarotu nabadzību, atstumtību un diskrimināciju, kas skar visneaizsargātākās grupas, un no šāda viedokļa Komisijas sagatavotie priekšlikumi un tas, ka tika kritiski izvērtēti esošie līdzekļi, kas romu tautai palīdz nodrošināt labāku sociālo integrāciju, ir patiesi ļoti labs ieguldījums.
Tomēr Padome pauž nožēlu, ka dalībvalstis nevarēja vienprātīgi vienoties par finansējumu attiecībā uz paketē piedāvātajiem nabadzības un sociālās atstumtības apkarošanas pasākumiem. Uzstājoties šajās debatēs, arī es vēlos to paust.
Pirmais Eiropas samits, kurā tika skatīts romu jautājums, notika 16. septembrī. To atbalstīja Komisijas priekšsēdētājs un Eiropas Savienības prezidentvalsts Francija. Pieņemot deklarāciju, tika pasvītrota dalībvalstu atbildība nodrošināt romu pilnvērtīgu sociālo integrāciju, uzsvaru liekot uz cilvēku individuālo tiesību stiprināšanu un romu organizāciju dalības nozīmību.
Otrais līdztiesības samits notika 2008. gada 29. un 30. septembrī. Šajā samitā mēs akcentējām tās problēmas, ar kurām romu tautības cilvēkiem ir jāsastopas ļoti bieži gan saistībā ar izglītības, darba vai profesionālās izglītības pieejamību, gan arī saistībā ar citu preču un pakalpojumu pieejamību, un tas ļāva mums ieraudzīt, kā efektīvāk apkarot diskrimināciju, no kuras šī tauta cieš.
Mēs esam gandarīti par to, ka Eiropas Savienība ir iekļāvusi romu jautājumu debatēs un nodrošinās, ka šis būs viens no prioritārajiem Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras jautājumiem.
Prezidentvalsts Francija nesen sagatavoja secinājumu projektu par romu tautas īpašo stāvokli. Šie secinājumi nākamajā pirmdienā un otrdienā tiks iesniegti Ārlietu ministru padomei un Vispārējo lietu un ārējo sakaru padomei. Otrdien man jūsu Ārlietu komitejai ir jāiesniedz to pārskats.
Secinājumu projektā ir izteikts aicinājums Komisijai un dalībvalstīm ņemt vērā romu tautas situāciju, izstrādājot un īstenojot politiku tādās jomās kā pamattiesību aizsardzība, nabadzības un diskriminācijas apkarošana, dzimumu līdztiesība un izglītības, mājokļa, veselības aprūpes, darbavietu, likuma un kultūras pieejamība. Šajā secinājumu projektā mēs aicinām Komisiju un dalībvalstis noteikt reālas darbības 2009. un 2010. gadam.
Šajā sakarā ir sagatavoti arī nosacījumi labākai struktūrfondu izmantošanai. Šā iemesla dēļ Padome aicina Komisiju 2010. gadā iesniegt ziņojumu par panākto progresu, lai turpinātu debates un organizētu nepieciešamo apmaiņu ar romu organizācijām.
To es vēlējos pateikt Parlamentam, priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi.
Vladimír Špidla
Komisijas loceklis. - (CS) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, pirmais romu jautājumam veltītais Eiropas samits, kas notika Briselē 16. septembrī, bija ārkārtīgi nozīmīgs partnerattiecību veidošanai starp galvenajiem dalībniekiem šajā jomā. Tajā piedalījās vairāk nekā 500 augstākie ES struktūru, dalībvalstu un nevalstisko organizāciju pārstāvji, un tas atspoguļoja mūsu šodienas nostāju uzlabot centienus stāties pretī romu sociālajai atstumtībai.
Attiecībā uz vispārējo mērķi tas bija skaidrs vēstījums, ka romi ir pilnībā jāintegrē Eiropas ekonomiskajā, sociālajā un kultūras dzīvē un jānodrošina vienlīdzīgas iespējas ikvienam, kas dzīvo ES, arī romiem. Šajās partnerattiecībās ir jāiesaistās visai pilsoniskajai sabiedrībai. No tā izriet, ka romiem ir jāpiedalās attiecībā uz viņiem veidojamās politikas priekšlikumu izstrādē, īstenošanā un monitoringā. Komisija tāpēc atzinīgi vērtē nevalstisko organizāciju devumu samita veidošanā, piemēram, deklarāciju, ko sagatavoja organizācija "EU Roma Policy Coalition”. Romu integrācija šogad ir sasniegusi vēl nebijušu progresu, pateicoties ES un dalībvalstu kopīgajiem centieniem un sadarbībai, kas veidota uz savstarpējas uzticības un labas gribas pamatiem.
Pēc Komisijas atzinuma, visnozīmīgākie secinājumi, kas tika izdarīti samitā, bija: apņemšanās veicināt romu vīriešu, sieviešu un bērnu individuālās tiesības; fakta atzīšana, ka ES un dalībvalstīm ir kopīgi jādala atbildība par atbalsta sniegšanu romu integrācijai dažādajās viņu darbības jomās; apliecinājums, ka ES ir jāatbalsta dalībvalstu īstenotās politikas virzieni, nodrošinot saskaņošanu un finansiālo atbalstu no struktūrfondu līdzekļiem; vienošanās, ka attiecībā uz romu kultūru ir jāatbalsta īpaša pieeja, lai veicinātu romu integrāciju vispārējā izglītības, nodarbinātības un sabiedrības plūsmā, neizstumjot citus līdzīgi nelabvēlīgus sabiedrības locekļus.
Komisija samitā deva arī skaidru vēstījumu, ka tā savā darbības jomā veiks visus būtiskos pasākumus, lai uzlabotu romu stāvokli, un ka tā centīsies nodrošināt, lai romi varētu pilnībā izmantot visas hartā garantētās pamattiesības. Komisija nevilcinoties iejauksies, ja tiks pārkāptas Kopienas tiesības un ja šis pārkāpums skars pamattiesības.
Saistībā ar samitā izdarītajiem secinājumiem priekšsēdētājs J. M. Barroso un es ieteicām izveidot platformu romu sociālajai integrācijai. Tas varētu nodrošināt augsta līmeņa divpusēju sanāksmju struktūru, lai, piemēram, finanšu instrumentus, kas paredzēti kohēzijas un lauku attīstības politikas atbalstam, varētu labāk novirzīt romu integrācijai. Turklāt šī platforma varētu būt konkrēta Komisijas solījuma izpilde izstrādāt efektīvākus Kopienas instrumentus un politikas virzienus, kā arī sniegt ziņojumu par sasniegtajiem rezultātiem.
Saistībā ar secinājumiem, kas tika izdarīti Eiropadomes jūnija sanāksmē, dalībvalstīm tagad vajadzētu novērtēt līdz šim panākto progresu un palielināt savus centienus attiecībā uz pilnīgu romu integrāciju. Protams, Komisija sniegs atbalstu dalībvalstīm. Turklāt Komisija ar nepacietību gaida Vispārējo lietu padomes 8. decembra sanāksmi, kurā tiks apspriesti priekšlikumi attiecībā uz secinājumiem par romu integrāciju.
Lívia Járóka
PPE-DE grupas vārdā. - (HU) Priekšsēdētāja kungs, komisār, ministr, dāmas un kungi, pēdējā gada laikā ir panākts nozīmīgs progress tam, lai Eiropas līmenī tiktu atzīts fakts, ka 10 miljonu romu ES dalībvalstīs dzīvo trūkumā, un viņu integrācija un pilnīga tiesību īstenošana ir visas Eiropas sabiedrības interesēs.
Tomēr man šķiet, ka šobrīd šis process ir apstājies. Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un nevalstisko organizāciju teikto ir nepieciešams profesionāls monitorings un Eiropas Kopienas uzraudzība, jo, lai arī dalībvalstis savos plānos, kas tika iesniegti Eiropas Savienībai, ir norādījušas nodomus integrēt savā teritorijā dzīvojošos romus, šīs deklarācijas neatspoguļojas pieņemtajos valsts budžetos un sasniegtajos rezultātos.
Atsevišķi projekti, kas tika finansēti no ES avotiem, nav devuši būtiskus rezultātus. Eiropas romi tiek izstumti no ekonomikas un no mājokļiem, viņiem nav pieejama kvalitatīva izglītība, uztraucošie rādītāji veselības aprūpes jomā nevis uzlabojas, bet pat pasliktinās, un Eiropas sociālā kohēzija aizvien pavājinās.
Ir nepieciešamas nevis uz projektiem balstītas pieejas, kā tas ir bijis līdz šim, bet gan profesionāli centieni, kas būtu daudz plašāki, un tie ir jāvērš gan uz romu sabiedrību, gan arī uz to sabiedrības daļu, kas nav romi, lai pilnveidotu minētās jomas tādā veidā, kas iziet ārpus partiju un ciklu robežām. Pamatnosacījums tam, lai šie centieni būtu sekmīgi, ir nodrošināt, ka arī nākamās prezidējošās valstis apņemas īstenot Francijas prezidentūras laikā sagatavotās Eiropas vienotās rīcības programmas.
Ir būtiski uzsākt neatliekamus pasākumus, kuru mērķis ir panākt to, lai romi tiktu pieņemti un lai viņu ekonomiskais potenciāls tiktu izmantots Eiropas attīstībai. No kohēzijas politikas uzsākšanas līdz brīdim, kad notika 2004. gada paplašināšanās, bija gūti zināmi panākumi, taču gaidīt vēl trīs desmitgades ir pārāk ilgs laiks. Šajā situācijā ir nepieciešams nekas cits, kā tikai krīzes pasākumi. Romu geto var novērst tikai tad, ja tajos mītošie vairāki tūkstoši iedzīvotāji tiks integrēti darba tirgū un ja maksimāli tiks izmantotas jaunas un neattīstītas ekonomikas jomas - piemēram, atjaunojamie un alternatīvie enerģijas resursi vai vides aizsardzība - kā arī radot kvalitatīvu integrētu izglītību.
Vienlaikus ir jāstiprina pašu romu identitāte, viņu valstiskā identitāte, kas sakņojas viņu mītnes zemes identitātē, un viņu sociālā un ekonomiskā identitāte. 5 miljoni eiro, kas 2009. gada budžetā ir paredzēti pilotprojektam, nodrošina to, ka mēs varam runāt par šo jautājumu, taču process ar to vien nevar beigties. Divpusējo sarunu vietā mums ir nepieciešama ES stratēģija, kas varētu radīt jaunus elementus, juridisku pamatu un iespējamās sankcijas, kā arī monetāros mehānismus.
Jan Marinus Wiersma
PSE grupas vārdā. - (NL) Priekšsēdētāja kungs, nesen Eiropas Parlaments uzsvērti runāja par labu ilgtermiņa stratēģijas attīstīšanai, kas būtu vērsta uz romu integrāciju Eiropā. Pagājušajā gadā kļuva skaidrs, ka šajā jomā ir jādara vairāk, pirmkārt, pašām dalībvalstīm un arī Eiropas Savienībai. Padome šo jautājumu drīz iesniegs atkal. Jau tas vien norāda, ka mūsu valdību vadītāji, izstrādājot efektīvus politiskos risinājumus, izveido lielisku politisko resursu ar domu apkarot romu diskrimināciju un viņu sociālo un ekonomisko atstumtību.
Šis jautājums atrodas arī Komisijas prioritāro darbu saraksta augšgalā. Septembrī tā organizēja pirmo romu samitu, kurā dalībvalstu un Komisijas pārstāvjiem, un jo īpaši romu pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem tika dota iespēja iesniegt ieteikumus attiecībā uz Eiropas politiku romu jautājumā.
Šādām augsta līmeņa politiskajām sanāksmēm, kas ir daļa no kopējās Eiropas stratēģijas romu jautājumā, būtu jānotiek ik gadu, lai varētu pārliecināties par politikas virzību, veikt pozitīvās pieredzes apmaiņu un vajadzības gadījumā izteikt arī kritiskas piezīmes. Es ceru, ka komisārs var šodien to apņemties.
Tomēr ir jāizdara vēl kas vairāk. Tāpēc Eiropadome ir devusi Komisijai skaidru un konkrētu uzdevumu izstrādāt plašu stratēģisku ilgtermiņa politikas struktūru, lai pārrautu atstumtības burvju loku, kas apjož Eiropas romus paaudžu paaudzēs.
Nav iemesla ilgāk kavēties ar politikas priekšlikumu izstrādi. Darāmie darbi ir acīmredzami: neskaitāmi pētījumi un politiskie ieteikumi ir iezīmējuši vājās vietas. Eiropas Parlamenta rezolūcijas dod skaidru un konkrētu iespējamo politisko iniciatīvu kopsavilkumu.
Viktória Mohácsi
Priekšsēdētāja kungs, 31. janvārī šajā sēžu zālē mēs ar lielu vairākumu pieņēmām Parlamenta rezolūciju, kas skaidri pieprasa Eiropas Komisijai izstrādāt ES stratēģiju romu jautājumā. Tika identificētas četras prioritārās jomas, kurās ir jānodrošina materiālie un cilvēkresursi - izglītība, mājoklis, nodarbinātība un veselības aprūpe.
Komisijas paziņojums, ko mēs tikko kā dzirdējām, nav visai pārliecinošs, un man godīgi jāpasaka, ka man tas atgādināja baisos Austrumeiropas sociālistiskās diktatūras propagandas paziņojumus. Tāpat kā toreiz, arī tagad mēs nedzirdam neko citu, izņemot pozitīvus vēstījumus par panākumiem un attīstību, tomēr reālajā dzīvē romi joprojām dzīvo nometnēs un geto, ik dienu sastopas ar pazemojumu, diskrimināciju un ļaunākajā gadījumā cieš no rasistiskiem uzbrukumiem, kā rezultātā gandrīz 30 tūkstoši tikai Itālijā vien dzīvojošo romu klīst pa Eiropas Savienības teritoriju, lai beidzot atrastu sev mājvietu vismaz kādā no dalībvalstīm.
Priekšsēdētāja kungs, manās rokās ir priekšsēdētāja vietnieka Barrot kunga 6. novembra vēstule, kurā viņš man un četriem maniem kolēģiem deputātiem apgalvo, ka - es citēju - "saistībā ar ES stratēģiju romu jautājumā mēs varam būt droši, ka viņš strādās ciešā sadarbībā ar komisāru V. Špidla, lai pārliecinātos, ka tā atbilst romu nevalstisko organizāciju vēlmēm”. Tomēr šeit nav minēta stratēģija, bet gan tikai romu integrācijas platforma. Kā lai to izskaidro?
Attiecībā uz Eiropas samitu romu jautājumā es esmu dzirdējusi no nevalstiskajām organizācijām tikai kritiku par to, ka viņi bija cerējuši sagaidīt daudz vairāk no šā vēsturiskā samita, un ka viņi nebija uzaicināti piedalīties sagatavošanā. Taču es iešu vēl tālāk: vēl joprojām nav skaidrs, kādu pārskatu S. Berlusconi valdība ir sniegusi Eiropas Komisijai par rezultātiem attiecībā uz pirkstu nospiedumu noņemšanu.
Daniel Cohn-Bendit
Verts/ALE grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, Komisija, Padome, šīs debates ir nedaudz liekulīgas. Lietas ir jāsauc īstajā vārdā. Mums ir problēma ar romiem, un šī problēma ir, ka sabiedrības lielākā daļa dažādās pakāpēs pret viņiem izturas ļoti noraidoši. Tika minēta Itālija, Čehu Republikai un Rumānijai ir labi zināmi reālu grautiņu un rasistisku uzbrukumu gadījumi.
Šajā situācijā Eiropas Savienībai būtu jādara viena lieta, proti, jāpiešķir romiem Eiropas mazākumtautības statuss. Citiem vārdiem, lai apkarotu atstumtību, pirmais solis, kas jāsper, ir oficiāla atzīšana. Otrkārt, pēc tam mums vajadzētu pilnveidot stratēģiju romu jautājumā, kurai tomēr ir jāsastāv no divām daļām. Stratēģija attiecībā uz romiem, kas ir nometinājušies uz pastāvīgu dzīvi, un stratēģija attiecībā uz romiem, kas pārvietojas. Tos, kas ceļo apkārt, nevar ar varu piespiest dzīvot vienā vietā, savukārt, tos, kas dzīvo pastāvīgās dzīves vietās, nevar piespiest ceļot. Tā ir smaga problēma. Es biju sešus gadus atbildīgs par romu jautājumu Frankfurtē un es zinu, cik grūts ir šis ikdienas darbs.
Taču pamatproblēma ir - un tāpēc tas, kas tika pateikts par organizāciju, arī atbilst patiesībai: ja mēs neizveidosim struktūras, kurās būtu pārstāvētas romu organizācijas, mēs visu sabojāsim, jo mēs vienmēr par viņu problēmām runāsim aizbildnieciski, nevis mēģināsim risināt viņu problēmas ar viņiem kopā - tai skaitā viņu iebildumus. Piemēram, mēs runājam par skolām. Taču ir romu ģimenes, kuras negrib, lai viņu bērni ietu skolā, un ir tādas, kas to grib. Tās ir atšķirīgas problēmas. Tāpēc es piekrītu, ka mums ir jābeidz iesniegt tādi pozitīvā statusa ziņojumi, kā "mēs esam nobažījušies” un "mums ir programmas”, un tā tālāk, ja mēs zinām, ka tie nedarbojas.
Īsumā, vispirms apzināsim skaidrāk problēmu un, otrkārt, radikālāk integrēsim romu organizācijas šajā procesā.
Roberta Angelilli
UEN grupas vārdā. - (IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, es pilnībā piekrītu pieejai, ko attiecībā uz romiem ir pieņēmusi Komisija. Es saprotu pragmatisku pieeju, kas ir brīva no jebkādas politiskas un ideoloģiskas iejaukšanās, tādu pieeju - kā minēja priekšsēdētājs J. M. Barosso 16. septembra samitā Briselē - kas nodrošinātu visu līderu iesaistīšanos bez izņēmuma, sākot ar romu kopienu līdz pat valsts iestādēm, lai tās visas darbotos Eiropas Komisijas vadībā.
Politiku attiecībā uz romiem, protams, veido dalībvalstis, taču ir labi, ka tā beidzot tiek koordinēta Kopienas līmenī. Labas prakses piemēri ir jākoordinē un ir regulāri jāuzrauga finanšu līdzekļu izmantojums. Cik daudz resursu ir izšķērdēts pēdējo dažu gadu laikā? Cik daudz iespēju zaudēts? Skatoties uz patieso situāciju un ņemot vērā attiecīgos izņēmumus, budžets diemžēl ir ar deficītu. Pārāk daudz līdzekļu netika izmantots, pārāk daudz tika izmests vējā par pasākumiem un projektiem, kas nav devuši rezultātus. Ja mēs šajā jautājumā vēlamies būt nopietni, mēs nevaram izlikties, ka tā nav noticis. Šajā sakarā mēs patiesi varam teikt: "ja kāds ir bez grēka, lai pirmais ņem akmeni”. Komisija dalībvalstīm ir izstrādājusi noderīgu dokumentu. Tagad katram ir jāpieliek klāt savs gabaliņš, sākot ar to, ka ir nelokāmi jāapkaro jebkāda veida rasisms un diskriminācija un jāaizstāv nopietna integrācijas politika, kurai galvenokārt ir trīs prioritāras jomas: izglītība, vakcinācijas un veselības aprūpe, kā arī profesionālā izglītība un darba uzsākšanas programmas, izmantojot arī mikrokredīta fondus.
Taču mums ir jāprasa, lai romi uzņemas savus pienākumus. Ļaujiet man minēt kādu piemēru. Mums ir jāizbeidz būt pielaidīgiem pret tiem romu tautības vecākiem, kas atrauj savus bērnus no mācībām, lai piespiestu viņus ubagot. Ekspluatācija un prettiesīgas darbības nav pieļaujamas nekādās izpausmes formās. Tikai tad, ja solidaritāte, integrācija un noteikumu ievērošana būs apvienota vienā kopumā, mēs varēsim atrast pareizo stratēģiju šo problēmu risināšanai.
Giusto Catania
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, pēc tam, kad Parlaments bija pieņēmis rezolūciju, mēs devāmies apmeklēt romu nometnes, un mēs savām acīm varējām redzēt, kā viņi uzņem cilvēkus un kā viņi dzīvo. Mēs apmeklējām nometnes Romā un mēs varējām pārliecināties, ka faktiski romiem patiešām ir nepieciešama īpaša aizsardzība, kaut vai tāpēc vien, ka pēc ES paplašināšanās viņi ir kļuvuši par vienu no lielākajām Eiropas Savienības mazākumtautībām. Mums jānodrošina, lai šī mazākumtautība tiktu nepārprotami atzīta par Eiropas mazākumtautību.
Šajos pēdējos gados īstenotie centieni ir bijuši juceklīgi, un Eiropas Savienība tos nav koordinējusi. Tik daudz naudas ir izšķērdēts un izgāzts, lai attiecībā uz romu situāciju izstrādātu strukturālus un noturīgus uzlabojumus, jo īpaši tādās jomās, kā izglītība, mājoklis un nodarbinātība. Mēs ik dienas esam liecinieki rasu diskriminācijai gan vietējā līmenī, gan programmās, kas nav vērstas integrācijas virzienā. Mēs pastāvīgi esam liecinieki diskriminācijai, ko īsteno policija, vai valdību rasistiskiem stereotipiem, kas domā par romu reģistrēšanu, izmantojot pirkstu nospiedumus vai citas reģistrācijas formas. Pret romu kopienu Eiropā tiek veikta patiesa kriminalizācijas kampaņa. Katru dienu mēs dzirdam gan kreiso, gan labējo politisko personu paziņojumus, kas uz to vērsti.
Es ceru, ka Angelilli kundze var pārliecināt savas partijas vadītāju, kurš ir arī Itālijas Deputātu palātas priekšsēdētājs, ka, neskatoties uz to, ko viņš teica publiski, romus ir iespējam integrēt.
Frank Vanhecke
(NL) Priekšsēdētāja kungs, es atvainojos iepriekšējam runātājam, bet spriedums, ka galvenās problēmas, kas rodas, dzīvojot ar romiem, var vienkārši reducēt uz diskrimināciju vai aizspriedumiem, varbūt arī ir politiski korekts, taču faktiski tas neiztur nekādu kritiku.
Romu cilvēki dzīvo pēc daudzām ieražām, kuras ir grūti, varbūt pat neiespējami, saskaņot ar vairumā Eiropas valstu pieņemtajiem pamatstandartiem. Milzīgais bezdarbs pieaugušo vidū un šokējošais skolu neapmeklējuma līmenis romu bērnu vidū nav tomēr uzskatāms par diskriminācijas sekām.
Pagājušajā nedēļā Itālijas Kasācijas instances tiesa nolēma, ka ubagošana, ko piekopj čigāni, it neatņemama romu kultūras sastāvdaļa, tāpēc to nevar aizliegt. Es gribu zināt, uz kurieni tas mūs ved. Personīgi es gribētu pārliecināt par to, ka ir nepieciešama cienīga un humāna, taču vienlaikus arī viennozīmīga pieeja.
Katram, kas vēlas dzīvot mūsu sabiedrībā, ir jāievēro tās likumi un standarti. Ubagošana, izvairīšanās nodrošināt bērniem veselības aprūpes pamatpakalpojumus vai, vēl ļaunāk, sistemātiska skolas neapmeklēšana, tas viss kopumā mūsu sabiedrībā nav pieņemams.
Magda Kósáné Kovács
. - (HU) Priekšsēdētāja kungs, šodienas debates ir daļa no procesa, kurā joprojām ir jāpieņem svarīgi lēmumi, un tāpēc es vēlreiz uzsveru, ka Eiropas lielākās mazākumtautības dzīves apstākļi ir droši salīdzināmi ar apstākļiem, kādos cilvēki dzīvo jaunattīstības valstīs. Protams, var turpināt viņus nomelnot, sakot, ka tā ir viņu pašu vaina, taču tieši situācija izglītības, mājokļa, veselības aprūpes un nodarbinātības jomā ir tas, kas pielīdzina viņus jaunattīstības valstu situācijai. Neveicot tūlītējus, koncentrētus un mērķtiecīgus ārējas palīdzības pasākumus, 10-12 miljoniem cilvēku nav cerību izlauzties no nabadzības un atstumtības loka. Šī sociālā atstumtība traucē realizēt pamata pasākumus, kas vērsti uz cilvēka cieņas un vienādu iespēju nodrošināšanu romiem.
Ir pagājušas jau vairākas desmitgades, kopš Eiropa varēja no attāluma vērot to, ka līdzās milzīgajam ekonomiskajam potenciālam tās teritorijā ir tik liels iedzīvotāju skaits, kas no paaudzes paaudzē dzīvo sociālā atstumtībā. Nevienā ekonomiskās attīstības posmā netika pavērts reāls ceļš tam, lai tie, kas atrodas sociālo kāpņu pašā apakšā, varētu no šīs vides izrauties.
Mums ir kopīgi jādala atbildība, pirmkārt, jau tāpēc, ka romu situācija jaunajās dalībvalstīs, kas ir iestājušās, vai kandidātvalstīs, kas gaida jaunu paplašināšanos, nav būtiski mainījusies. Vienlaikus aizvien atklātāks kļūst pret romiem vērstais noskaņojums, Eiropā izvēršot naidīgus ekstrēmistisku viedokļu lozungus, tas ir process, kas mums ir jāapstādina. Tas, ka šis jautājums ir ielikts darba kārtībā, norāda, ka mums ir daudz darāmā: komisārs V. Špidla ir uzskaitījis daudzus veicamos uzdevumus, ko papildinājuši mani kolēģi deputāti. Apvienosim mūsu uzdevumus, un šis jautājums februārī atkal tiks skatīts Parlamentā.
Jiří Maštálka
- (CS) Dāmas un kungi, kā Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas ēnu referents es gribētu izteikt milzīgu pateicību par darbu, ko veikusi Komisija un referents, centīgi meklējot pozitīvu risinājumu problēmai, kas skar vienu no Eiropas Savienības mazākumtautībām. Debates ir parādījušas, es baidos, ka komisāra V. Špidla vārdus Mohácsi kundze un Cohn-Bendit kungs ir vai nu slikti iztulkojuši, vai arī slikti sapratuši. Es esmu no Čehijas, no valsts, kas bieži un, manuprāt, diezgan nepamatoti ir kritizēta šajā kontekstā un kas ir guvusi lielu pieredzi saistībā ar šo problēmu. Ņemot to vērā, es gribētu atzīmēt četrus punktus. Es piekrītu Komisijai, ka problēmu var atrisināt tikai tad, ja reģionālās, valstu un Eiropas struktūras izveido iespējami ciešākas saites. Otrkārt, es piekrītu viedoklim, ka šobrīd mūsu rīcībā ir pietiekami daudz instrumentu, lai īstenotu integrācijas politiku. Treškārt, es pilnībā piekrītu Komisijas un dažu manu kolēģu deputātu viedoklim, ka tas, vai tiks atrasts veiksmīgs risinājums, ir atkarīgs arī no pašu romu kopienas pārstāvju sadarbības.
Adrian Severin
Priekšsēdētāja kungs, romi ir etniska kultūras kopiena, kas dzīvo visā Eiropas teritorijā, un kurai ir dramatiskas sociālas un ekonomiskas problēmas. Šīs problēmas jārisina, pirmkārt, Eiropas Savienībai, īstenojot atbilstošu kopēju politiku, kurai ir nepieciešams skaidrs tiesiskais pamats.
Mēs nevaram pārvērst īstenībā izdomājumu par valsts pilsonību romiem, ja romi izvairās pieņemt attiecīgās valsts pilsonību. Romi ir Eiropas pilsoņi, kuriem nav savas valsts. Tāpēc modeļi, ko parasti piemēro mazākumtautībām valsts līmenī, nedarbojas. Romu sociālā un kultūras integrācija ir starptautisks jautājums, un tāpēc tas pirmām kārtām ir Eiropas Savienības pienākums.
Protams, arī dalībvalstīm attiecībā uz romiem ir jāuzņemas sava atbildības daļa, kas vērsta uz nediskrimināciju, sociālo integrāciju un pozitīviem vietēja mēroga pasākumiem. Taču šim atbildības līmenim ir sekundārs raksturs. Ja Komisija uzsver, ka lielākā atbildības daļa ir jāuzņemas dalībvalstīm, faktiski tā atsakās uzņemties pildīt savus tiešos pienākumus un atgriežas atpakaļ pie modeļa, kas jau ir pierādījis sevi kā neefektīvs.
Mums ir jāizveido, mums ir jārada romiem Eiropas sabiedriskā telpa, mehānisms, ar kura palīdzību romi var efektīvi piedalīties politikas veidošanā un tās īstenošanā. To nedarot, mēs patiesībā nevaram atrisināt šo problēmu. Mēs nevaram sagatavot īstu stratēģiju.
Katalin Lévai
(HU) Neskatoties uz to, ka Eiropas iestādes ir demonstrējušas savu apņemšanos ievērot Eiropas vērtības un pamattiesības un apkarot diskrimināciju, reālā situācija attiecībā uz romu integrāciju Eiropā liek vilties. Lielākā daļa romu Eiropā dzīvo nabadzīgos sociālos apstākļos, un problēmas, ar kurām viņi cīnās, paliek nemainīgas gadiem ilgi: galvenās ir sociālā atstumtība, nodarbinātības trūkums, skolu segregācija un romu sieviešu neizdevīgais stāvoklis daudzās jomās.
Eiropas ekonomiskās krīzes laikā ir viegli meklēt grēkāzi to vidū, kas pārstāv visneaizsargātākās sociālās grupas, un tāpēc pieaug vardarbība pret romiem, par kuras mērķi kļūst nevainīgi cilvēki, un šiem uzbrukumiem ne vienu reizi vien ir bijušas fatālas sekas.
Šādā situācijā risinājums nav jāmeklē, etniski diskriminējošā veidā noņemot pirkstu nospiedumus vai veidojot tiesībaizsardzības iestādes vai milicijas, kuras darbojas, lai iedvestu bailes piedienīgiem cilvēkiem un aizbiedētu viņus prom. Īstā atbilde ir Eiropas stratēģija romu jautājumā, kurai ir piecas darbības jomas: izglītība, nodarbinātība, mājoklis, veselības aprūpe un aktīva līdzdalība sabiedriskajā dzīvē no romu puses. Ja nebūs Eiropas politikas romu jautājumā, nevar būt arī valsts politikas romu jautājumā.
Zita Pleštinská
(SK) Eiropas Savienībai ir pienākums pieņemt stratēģiju romu jautājumā, tomēr arī dalībvalstīm ir jābūt aktīvākām šajā jomā. Es pati dzīvoju Slovākijas reģionā, kurā apmēram 10 % iedzīvotāju ir romi. Tāpēc es ļoti labi zinu par viņu īpašo sociāli nelabvēlīgo situāciju. Galvenā atbildība gulstas uz vietējās pašpārvaldes pārstāvju pleciem, kuri bieži vien ir atstāti vieni paši risināt ļoti sarežģītus, galvenokārt ar nodarbinātību saistītus jautājumus, kas ir romu tautības cilvēku zemā izglītības līmeņa sekas.
Ja mēs gribam atrast līdzsvarotus risinājumus, mums, pirmkārt un galvenokārt, dialogā ir jāiesaista romu mazākumtautības pārstāvji, kas vislabāk pārzina savas kopienas problēmas. Tikai tad mūsu risinājumi būs efektīvi. Eiropas Sociālais fonds ir visbūtiskākais instruments cilvēku integrācijai darba tirgū. Es aicinu dalībvalstis nelikt nesamērīgus birokrātiskus šķēršļus, lai neatturētu NVO un vietējās pašpārvaldes meklēt Eiropas Sociālā fonda finansējumu projektiem, kas palīdzētu efektīvi risināt romu jautājumu.
Marusya Ivanova Lyubcheva
(BG) Es kopumā atbalstu Komisijas nostāju. Neskatoties uz to, ka problēma saistībā ar romu kopienu tika bieži apspriesta, mēs joprojām neesam atraduši vispiemērotākos risinājumus, kas ļautu mums nodrošināt viņu pastāvīgu integrāciju sabiedrībā. Manuprāt, tas attiecas uz visām dalībvalstīm. Pamatcēlonis joprojām ir problēmas etnocentriskums. Tā būtība ir, ka mēs "etniskojam” romu sociālās problēmas un risinām šīs problēmas, pieņemot, ka tās attiecas tikai uz vienu atsevišķu etnisko grupu. Mums ir jāmaina pieeja. Jā, lielais vairums romu ir nabadzīgi, un viņiem nav kur patverties un nav pietiekamas izglītības, taču šīs problēmas neskar tikai viņus vien. Šo sociālo problēmu apvienošana vienā atsevišķā etniskā problēmā rada atklātu diskrimināciju. Šā iemesla dēļ viņu integrācija ir kļuvusi vēl sarežģītāka un spraigāka, un problēmu risināšana ir kļuvusi vēl grūtāka. Tāpēc ir svarīgi, ka mēs īstenojam politiku, kas vērsta uz indivīda tiesību aizsardzību, un ka mums ir pamatinstruments: subsidēšana.
Bulgārijā mums ir daudz problēmu, kuras mēs saistām ar romiem, un tas mums ir licis rīkoties, lai sagatavotu pamatprogrammu to sociālo priekšnosacījumu risināšanai, kas izraisa viņu etnisko diskrimināciju. Mēs piedāvājam par šīs pamatprogrammas pamatelementiem veikt viedokļu apmaiņu ar citām dalībvalstīm, kuras arī šī problēma būtiski skar.
Elly de Groen-Kouwenhoven
(NL) Manuprāt, jautājumam attiecībā uz romiem ir līdzība ar rasisma jautājumu ASV. Kamēr viņi ir mēģinājuši to atrisināt - vismaz daļēji - un ir guvuši manāmu progresu līdz ar B. Obama uzvaru, Eiropā skandāls - nevaru atrast labāku vārdu - pastāv joprojām.
Kāpēc mēs visi pieņēmām šo rezolūciju šeit janvāra plenārsēdē? Tam bija labs iemesls. Rezolūcijā cita starpā bija teikts, ka mēs atbalstām romu struktūrvienības izveidošanu Komisijas sastāvā, Eiropas stratēģiju romu jautājumā, kopējo pieeju, kas vērsta uz to, lai veicinātu dalībvalstu sadarbību ar Komisiju, kā arī EDSO (Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas) izstrādāto pieeju romi romiem. Tam visam nav bijis nekāda rezultāta, izņemot to, ka ir noticis samits, kurā ir bijis vēl vairāk runu, kas gatavotas bez sadarbības ar romiem.
Es jums varu pateikt, ka romu kopiena, ar kuru man ir bijusi laime cieši sadarboties desmit gadus, bija ļoti neapmierināta ar rezultātu. Atvainojiet, komisār V. Špidla, ka es nevaru izrādīt sajūsmu par jūsu platformu, kas ir vēl viens, lai arī augsta līmeņa, debašu forums divpusējo sarunu shēmā. Mēs esam pietiekami daudz runājuši. Ja nu mums ir kas nepieciešams, tad tā ir rīcība.
Nesen es izlasīju rakstu, kas sākās ar šādiem vārdiem: "mēs esam asinspirts gaidās”. Vairākās dalībvalstīs ir modras, formās tērptas patruļas, kas provocē romus. Vai mums būtu jāgaida, līdz notiek kaut kas līdzīgs tam, kas notiek Itālijā, kur visas nometnes pārņem liesmas?
Hannes Swoboda
(DE) Priekšsēdētāja kungs, es gribētu atvainoties Parlamentam un priekšsēdētājam par to, ka esmu ieradies tik vēlu, jo īpaši tāpēc, ka es esmu tas, kas savas grupas kolēģus vienmēr brīdinu būt punktuāliem. Tāpēc man tas sagādā divkāršas raizes.
Es gribētu izteikt tikai vienu apsvērumu. Es noklausījos, ko teica gan Joyet kungs, gan komisārs. Mēs pilnībā esam vienojušies par mērķiem, taču Eiropas Savienības neatlaidība, uzstājība attiecībā uz dalībvalstīm - un arī uz kandidātvalstīm vai iespējamajām kandidātvalstīm - nav pietiekami stipra.
Tas, ko mēs nesen redzējām Belgradā un, piemēram, citās valstīs, bet kas arī ir Eiropas Savienības valstis, jau ir minēts. Tas ir apkaunojoši, ka mēs šodien joprojām runājam par romu nometnēm. Tāpēc es gribētu nekavējoties pieprasīt, lai gan Padomes, gan Komisijas pārstāvji izteiktu brīdinājumu dalībvalstīm un stingrāk aicinātu tās beidzot pilnībā veikt savus uzdevumus. Aina nebūt nav tik rožaina, kā dažreiz to šeit attēlo.
Es esmu pateicīgs Cohn-Bendit kungam par to, ka viņš ir bijis tik pielaidīgs un ļāvis man runāt.
Priekšsēdētājs
Šo sēdi vadu es, nevis Cohn-Bendit kungs. Mēs tikko esam uzsākuši brīvā mikrofona procedūru. Tāpēc jums tika ļauts uzstāties, un jums it nemaz nav dotas privilēģijas.
Jean-Pierre Jouyet
Padomes priekšsēdētājs. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, es gribētu pateikt, ka šīs bija Padomei ļoti svarīgas debates. Tas, ko es no tām esmu guvis, ir, kā daudzi no jums to ir uzsvēruši, ka romi kā grupa ir neizdevīgā situācijā un ir ļoti neaizsargāti attiecībā uz nabadzību, diskrimināciju un rasistiskiem uzbrukumiem. Par to tika runāts un diemžēl, tā ir taisnība, kā daudzi no jums to uzsvēra.
Kā Severin kungs, Cohn-Bendit kungs un Mohácsi kundze diezgan pareizi teica, ir skaidrs arī tas, ka mums nav jālolo viltus optimisms un ka šo stratēģiju īstenot būs ārkārtīgi grūti. Kā jūs uzsvērāt, mums mūsu ikdienas darbā ir jānošķir tie, kas dzīvo pastāvīgā dzīves vietā, no tiem, kas joprojām piekopj klejotāju dzīves veidu. Tas nav viens un tas pats: viņu ieražas un dzīves apstākļi nav vienādi. Strādājot ikdienā, lai arī mēs tiešām vēlamies viņiem palīdzēt, tas reālajā dzīvē ir patiesi ļoti grūti. Mēs nedrīkstam kļūt par naiva optimisma upuriem: mums ir jāturpina noteiktās, iesāktās darbības, un es gribētu Jums teikt, Severin kungs, ka tas, ka Padomes darbu šajā jomā ir ierosinājusi Rumānija, arī ir laba zīme, un tas, ka Padome ir sākusi nodarboties ar šo jautājumu pēc jūsu novadnieku ieteikuma, ir ļoti svarīgi.
Manuprāt, mums ir jāzina, ka mums ir garš ceļš ejams: mums ir jābūt par to skaidrībā, tāpat kā jūs esat skaidrībā par to. Es uzskatu, ka vienīgā pareizā atbilde ir, kā tika teikts, izveidot struktūras un asociācijas. Mēs to cenšamies darīt, bet tas patiesi ir ārkārtīgi grūti.
Otrkārt, kā jūs pasvītrojāt, ir svarīgi, ka mēs izmantojam Eiropas pieeju šim jautājumam, jo tā lielā mērā ir pārrobežu problēma, nevis tikai tīri valstiska. Ir acīmredzams arī tas, ka - un es to saku Komisijai un saistībā ar izteiktajām piezīmēm - mums ir jābūt diezgan pārliecinātiem par to, ka arī dalībvalstīm ir konkrēta atbildība šajā jautājumā. Eiropas līmenī mēs varam pieņemt tikai likumdošanas iniciatīvas, ja tās attiecas uz kompetences jomām, kas Eiropas Savienībai ir piešķirtas saskaņā ar pašreizējiem primārajiem tiesību aktiem. Mums - un es to gribētu pateikt Angelilli kundzei un Járóka kundzei - ir jāveic reālas darbības arī valsts līmenī.
Tāpēc, apkopojot iepriekš teikto, es uzskatu, ka šogad mēs redzam, ka šī problēma aizvien vairāk tiek atzīta - pat, ja, kā jūs sakāt, tas notiek pārāk lēni. Es neesmu pārliecināts, vai mums attiecībā uz mazākumtautību problēmu ir jāievēro viss, kas tika teikts, un ar kādu pamatojumu mēs to varam darīt. Turklāt Padomei ir jāturpina savs darbs un, pāri visam, jāstiprina valsts un vietējā līmenī īstenotās dalībvalstu darbības un pasākumi, jo pašreizējā situācija ir nehumāna un nepieņemama. Mums ir arī jāatzīst tomēr, ka reālajā dzīvē šī ir ļoti sarežģīta problēma. Liels paldies par jūsu piezīmēm.
Vladimír Špidla
Dāmas un kungi, Komisija uzskata, ka romu stāvoklis ir ētiski un politiski aktuāls, un tā, protams, ir gatava darīt visu savu pilnvaru robežās, lai veicinātu visaptverošu pieeju un stiprinātu Eiropas līmenī un dalībvalstu līmenī īstenotās politikas sinerģiju, lai dalībvalstis vairāk koncentrētos uz tādu politiku, kas vērsta uz romu integrāciju, nevis uz tādu, kas bieži vien veicina viņu turpmāko sociālo atstumtību. Komisija mudina dalībvalstis to risināt kulturāli saudzīgā veidā, ņemot vērā romu īpašās vajadzības, bet vienlaikus cenšoties nodrošināt viņiem iespēju integrēties sabiedrībā un piekļuvi izglītībai, darba tirgum un mājoklim. Tomēr Komisija nevar izlikties, ka tā var pārstāvēt dalībvalstis šajā jomā, jo tas būtu ne tikai neefektīvi, bet arī negodīgi.
Dāmas un kungi, ir skaidrs, ka mums ir jādivkāršo mūsu centieni, bet neskatoties uz to, ka mēs joprojām esam tālu no mūsu mērķa, ir skaidrs, ka lietas ir sākušas kustēties, jo pirmais Eiropas forums, kas veltīts romu jautājumam, pats par sevi iezīmē izmaiņas. Tas, ka Eiropas Savienība ir sākusi risināt romu jautājumu un ka tas tagad būs regulārs jautājums visaugstākajā līmenī, arī iezīmē izmaiņas. Ja mēs varēsim sakārtot romu platformu un nodrošināt tās efektīvu darbību, mēs būsim radījuši pareizu pamatu, stāvot uz kura mēs spēsim uzraudzīt, kā notiek attīstība, sniegt ieteikumus un nodrošināt daudz labāku sadarbību politikas jomā, nekā tas ir bijis līdz šim. Dāmas un kungi, ļaujiet man atgriezties uz runas sākumu. Komisija uzskata, ka romu stāvoklis ir ētiski un politiski aktuāls, un tā darīs visu savu spēju un pilnvaru robežās.
Priekšsēdētājs
Debates ir slēgtas.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 142. pants)
Marian-Jean Marinescu  
Mums ir jāatzīst, ka nekāds nozīmīgs progress romu integrācijā kopš 2005. gada, kad Komisija pirmo reizi izdeva šādu aicinājumu, nav panākts.
Pirmais solis šajā virzienā varētu būt izstrādāt politiku, kas veicinātu romu izglītību. Šo politiku vajadzētu īstenot ne tikai valstij, bet arī nevalstiskajām organizācijām, kurām vairs nebūtu par savu galveno mērķi jāizvirza diskriminācijas gadījumu identificēšana, bet gan etnisko grupu izglītošana. Šis risinājums ne tikai valsts iestādēm liks pievērsties saviem pienākumiem, bet arī romu kopienām.
Daži no romu bezdarba iemesliem ir analfabētisms, izglītības un profesionālo iemaņu trūkums, nemaz jau nerunājot par informācijas pieejamības trūkumu.
Izglītības reformu attiecībā uz šo etnisko grupu var īstenot trīs virzienos: samazināt analfabētisma līmeni, nodrošināt to, lai mācības tiek pabeigtas, un nodrošināt profesionālo specializāciju un pārkvalifikāciju. Īstenojot šo reformu, ir jāņem vērā romu īpašā kultūra un tradīcijas, vienlaikus izglītības sistēmu saistot ar Eiropas kultūras un civilizācijas vērtībām.
Es aicinu Komisiju sagatavot vienotu plānu romu integrācijai Eiropas līmenī, kas būtu balstīts uz esošo starpvaldību un NVO projektu sadarbību. Tas ietver arī projektus, kuros iesaistītos pārstāvji no izglītības iestādēm. Mērķim ir jābūt paaugstināt pieejamības statusu augstākajai izglītībai, lai tas kļūtu par Kopienas politikas pamatmērķi.
