Overholdelse af chartret om grundlæggende rettigheder (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenene er betænkning af Johannes Voggenhuber for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om overholdelse af chartret om grundlæggende rettigheder i Kommissionens lovgivningsforslag: fremgangsmåde for en systematisk og stringent kontrol.
Johannes Voggenhuber 
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! I formiddags i den bedste medietid fejrede vi i forbindelse med forhandlingen om Berlin-erklæringen EU som et retssamfund, og vi var alle enige om, at det, der i den inderste kerne holder dette retssamfund sammen, er menneskets værdighed og de grundlæggende frihedsrettigheder.
I aften diskuterer vi i en sen time hverdagen i dette retssamfund, den møjsommelige håndhævelse og beskyttelse af disse grundlæggende frihedsrettigheder. Når man har beskæftiget sig med denne hverdag for de grundlæggende rettigheder i Europa længe, er der tre irritationsmomenter, der springer i øjnene. Det første er, at EU, når det gælder håndhævelsen af de økonomiske og pengepolitiske mål, har hårde love, konkrete mål, om nødvendigt sanktioner, rigtig mange penge, hårde foranstaltninger, hard law. De grundlæggende frihedsrettigheder er altid henvist til soft law på EU-niveau.
Chartret om grundlæggende rettigheder er endnu ikke bindende. Nogle medlemsstater kræver sågar, at det skal tages ud af forfatningen. EU er ikke medlem af Den Europæiske Menneskerettighedskommission. Europol, Eurojust, Frontex osv. hører ikke under den europæiske menneskerettighedskonvention. Politisamarbejdet er stadig ikke fællesskabsret, og det er ikke underlagt kontrol fra de nationale parlamenter eller Europa-Parlamentet. Der opstår en gråzone for de grundlæggende rettigheder i Europa.
Det andet irritationsmoment, som jeg i stigende omfang ser i mine debatter om forfatningen, er, at der er opstået revner i de europæiske borgeres grundlæggende tillid til, at EU har evnen og viljen til at håndhæve disse grundlæggende frihedsrettigheder uden kompromis. Det har CIA-affæren, de illegale bortførelser, de illegale overflyvninger og regeringernes manglende samarbejde været medvirkende til, ligesom de negative afgørelser fra Domstolen om videregivelse af passageroplysninger og SWIFT-bankoplysninger eller det manglende retsgrundlag for EU's tiltag. Det skader alt sammen folks tillid til EU's evne og vilje til at forsvare disse grundlæggende rettigheder uden kompromis.
Det tredje irritationsmoment vedrører Kommissionens kontrol. Hr. kommissær, jeg ved ikke, hvor mange gange endnu vi skal kræve i Parlamentet, at Kommissionen skal være mere systematisk i sit arbejde og sine forslag omkring beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder, mindre restriktiv, mere offentlig. At den i højere grad skal inddrage civilsamfundet og de uafhængige sagkyndige og organisationer. Det har vi gjort i betænkningen med hensyn til artikel 7. Det har vi gjort i betænkningerne om menneskerettighedsagenturet. Det har vi gjort i forbindelse med tiltrædelsestraktaterne. Nej, på dette område virker Kommissionen usikker, ubeslutsom. Dens skøn er ofte ikke logiske, og presset på Rådet og medlemsstaterne er alt for ofte alt for svagt. Vi hilser proceduren til håndhævelse af chartret om grundlæggende rettigheder i forbindelse med Kommissionens lovgivningsinitiativer velkommen. Det er et fremskridt. Det er imidlertid ikke tilstrækkeligt, og det fejler alle de ting, som Parlamentet allerede har påpeget så mange gange.
Kontrol af de grundlæggende rettigheder kan ikke smugles ind i de sociale, økologiske og økonomiske kriterier. Det skal være et selvstændigt kriterium. Ethvert lovgivningsinitiativ fra Kommissionens side skal underkastes en kontrol af grundlæggende rettigheder, og enhver kontrol skal begrundes og dokumenteres. Vi har mange gange krævet, og nu gør vi det igen, at Kommissionen skal udvise større respekt for Europa-Parlamentets ansvar som de europæiske borgeres advokat til beskyttelse af de grundlæggende rettigheder. Det har vi gjort i forbindelse med artikel 7, i forbindelse med agenturet og i forbindelse med tiltrædelsesforhandlingerne. Vi har krævet en større inddragelse af ngo'erne, de internationale organisationer og menneskerettighedsagenturet. Hvor mange gange endnu skal vi kræve det? Eller hvor mange gange endnu skal vi kræve en permanent dialog mellem institutionerne?
Kommissionen taler med rette om at udvikle en kultur for grundlæggende rettigheder i Europa, og det er vel den fremragende del af Deres forslag. Vi deler og støtter denne ambition. Det kræver imidlertid en systematisk, permanent og åben dialog mellem institutionerne. Det kræver imidlertid også de tilsvarende rapporter. Det kræver også, at institutionerne har ret til at påpege misforhold og negative udviklinger i medlemsstaterne. Det er også nødvendigt, at Deres kontrolsystem udvides til at omfatte regeringssamarbejdet og udvalgsproceduren.
Hr. kommissær, vi fremsætter vores krav endnu en gang. Det gør vi i en sen time, uden offentlighed, uden noget som helst. Men jeg tror virkelig, det er på tide, at Kommissionen opfylder Parlamentets ønsker og krav på dette område.
Peter Mandelson
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Jeg glæder mig meget over denne betænkning og ønsker at takke Parlamentet for dets positive modtagelse af Kommissionens meddelelse af 27. april 2005 om en metodologi for en kontrol af overholdelsen af chartret om grundlæggende rettigheder i Kommissionens lovgivningsforslag.
Jeg vil kort minde om baggrunden for Kommissionens vedtagelse af denne meddelelse om en metodologi vedrørende overholdelse af grundlæggende rettigheder, det første dokument udarbejdet af kommissærerne i gruppen " grundlæggende rettigheder, bekæmpelse af forskelsbehandling og lige muligheder".
EU-institutionerne skal til enhver tid kunne dokumentere, at vi værner om grundlæggende rettigheder, ikke blot i ord, men også i handling, og frem for alt i vores egen lovgivning. Det er afgørende, at borgerne anser Unionen for at være troværdig og legitim. Dette charter, som institutionerne undertegnede i 2000, skal tilskynde os til at øge respekten for alle individuelle frihedsrettigheder. Disse omfatter traditionelle borgerrettigheder, der også skal respekteres i forbindelse med de nuværende foranstaltninger, der træffes i kampen mod terrorisme. De omfatter også økonomiske og sociale rettigheder og sidst, men ikke mindst, den nye generation af rettigheder såsom databeskyttelse, god forvaltningsskik og bioetiske garantier. Det skal kort sagt gøres klart for vores borgere, at EU inkorporerer en virkelig kultur for grundlæggende rettigheder i sin egen politikudformning. Det er derfor til stor glæde og opmuntring for Kommissionen, at der i den forelagte beslutning gives udtryk for en så kraftig støtte til vores meddelelse fra 2005, og at Parlamentet forpligter sig til at indføre lignende interne regler til overvågning af de grundlæggende rettigheder. Det bør være et fælles hovedtema for alle institutionerne, at rettighederne tages alvorligt under hele EU's lovgivningsproces.
Jeg ønsker ligeledes at takke Parlamentet for Voggenhuber-betænkningens konstruktive og praktiske forslag til Kommissionen om en videreudvikling af vores metodologi til kontrol af overholdelsen af menneskerettighederne. Som bekendt planlægger vi at iværksætte en revision af vores metodologi senere på året, og Kommissionen vil forelægge resultaterne af denne revision for Parlamentet. Kommissionen er meget interesseret i at dele sine erfaringer med Parlamentet på dette område.
Kommissionen vil naturligvis være yderst opmærksom på Parlamentets forslag i forbindelse med denne revision. Vi har f.eks. noteret os, at vi ikke kun skal henvise til chartret, men også til europæiske og internationale menneskerettighedskonventioner, og at Parlamentet understreger Kommissionens ret til at trække sit forslag tilbage, såfremt der indføres ændringer under lovgivningsprocessen, der er i strid med en grundlæggende rettighed. Vi er også åbne over for at sætte endnu større fokus på menneskerettigheder i vores konsekvensanalyser.
Endelig vil et hovedtema i forbindelse med den planlagte revision være at finde ud af, hvordan vi skal inddrage det nyligt oprettede agentur for grundlæggende rettigheder i forbindelse med forberedelsen af nye politikinitiativer, som kunne rejse problemer i relation til de grundlæggende rettigheder.
Med hensyn til kravet om en årsrapport fra Kommissionen om menneskerettighedssituationen i EU, mener vi, at det kunne være nyttigt at drøfte dette spørgsmål generelt én gang om året. Denne drøftelse kunne finde sted i forbindelse med vores årlige drøftelse af fremskridt på området retfærdighed, frihed og sikkerhed. Vi er ikke så sikre på nytteværdien af en ny, formel særlig årsrapport, især fordi en af de måske vigtigste opgaver for det nyligt oprettede agentur for grundlæggende rettigheder vil være at vedtage en sådan rapport om menneskerettighedssituationen i EU. Denne rapport, og således vores nye agentur for grundlæggende rettigheder, bør få al den offentlige opmærksomhed, den fortjener. De tre institutioners drøftelser af menneskerettighedsspørgsmål bør derfor tage udgangspunkt i denne rapport, og vi bør ikke duplikere denne.
Med dette in mente vil jeg imidlertid gerne sige, at vi i høj grad bifalder indholdet i denne betænkning, og at vi tager den meget alvorligt.
Riccardo Ventre 
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne lykønske Kommissionen med den nye indfaldsvinkel til beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder. Og jeg vil gerne takke kommissæren, der her i aften fortalte os, at Kommissionen vil medtage en væsentlig del af det forslag, som Udvalget om Konstitutionelle Anliggenders har stillet, i den endelige tekst.
Vi håber, at Europa-Parlamentet i stadig større grad bliver inddraget i denne beskyttelse, og det glæder os navnlig at kunne støtte forslaget om en fortsat overvågning af alle de lovgivningsaktiviteter, der fører til en sådan beskyttelse. Det kunne - sådan som kommissæren sagde - munde ud i en endelig rapport. Dette bliver dog ikke så relevant, hvis der finder en effektiv, konstant og kontinuerlig overvågning sted.
Hvad angår inddragelsen af det nyligt oprettede Agentur for Grundlæggende Rettigheder, tror jeg desuden - hvilket vi allerede var inde på i udvalget - at det er nødvendigt at diversificere dets aktiviteter, så man undgår nyttesløse overlapninger og dobbeltarbejde. Jeg mener således, at en fuld inddragelse af agenturet og af de ikkestatslige organisationer og foreninger - sådan som ordføreren sagde - bliver stadig mere meningsfuld og væsentlig, eftersom der er nogle meget vigtige foreninger, som beskæftiger sig med beskyttelsen af menneskerettighederne.
Endelig er det efter vores opfattelse nødvendigt med en systematisk intern kontrol i lovgivningens udarbejdelsesfase på alle niveauer. Derfor håber jeg, at forslagene i ordførerens klare og klarsynede betænkning - kvaliteter, som han også gav udtryk for her i aften - bliver medtaget i Kommissionens eget arbejde.
Kinga Gál
Hr. formand! Respekten for vores grundlæggende rettigheder samt for alle menneskerettigheder og deres gennemførelse er under alle omstændigheder grundpillen i enhver europæisk demokratisk stat, der styres efter retsstatsprincipper. De kan ikke omgås eller tilsidesættes. Det er, når problematiske konfliktsituationer opstår, at det bliver særligt tydeligt, at vi altid på ny skal bekræfte disse nu tilsyneladende indlysende rettigheder, og at deres overholdelse ikke er automatisk, og at vi gang på gang skal kæmpe for respekten for vores grundlæggende rettigheder.
Respekten for og forsvaret af vores grundlæggende menneskerettigheder var udgangspunktet for og resultatet af EU, men hidtil er erklæringen kun blevet ledsaget af nogle få konkrete juridiske og praktiske foranstaltninger. Et af de konkrete resultater er fødslen af selve chartret om de grundlæggende rettigheder, og selv om chartret langtfra er komplet, vil man ikke desto mindre ved at give det juridisk kraft - lad os sige ved at tilslutte sig det europæiske charter om grundlæggende rettigheder - sikre et hårdt tiltrængt fremskridt i Fællesskabets forsvar af grundlæggende menneskerettigheder. Der opstår dagligt problemer vedrørende menneskerettigheder, og emnernes kompleksitet viser, at der skal gøres meget på dette område.
Derfor kan jeg kun hilse hr. Voggenhubers betænkning - dvs. Kommissionens initiativ - velkommen, da den gør os alle opmærksomme på det centrale spørgsmål om, at den effektive respekt for grundlæggende rettigheder starter, når respekten for chartret om de grundlæggende rettigheder optræder blandt Kommissionens lovgivningsforslag, når der er udviklet regelmæssige og strenge kontroller med overholdelse af menneskerettigheder, og når agenturet for grundlæggende rettigheder kan arbejde effektivt. Og selv om nogle få punkter er genstand for juridisk debat, støtter jeg som skyggeordfører betænkningen, hvilket Folkepartiet også vil gøre under morgendagens afstemning.
Giovanni Claudio Fava
Hr. formand, mine damer og herrer! På halvandet minut kan jeg lige nå at indrømme, at hver gang Parlamentet skal drøfte menneskerettighederne, har man en bekymrende fornemmelse af, at det ikke ender med andet end retorik. Det siger jeg også, i betragtning af at selv om Parlamentet for en måned siden drøftede resultaterne af arbejdet i Det Midlertidige Udvalg om CIA's Påståede Brug af Europæiske Lande ved Transport og Ulovlig Tilbageholdelse af Fanger, har Kommissionen og Rådet i denne måned ikke på nogen måde reageret på det arbejde, som Europa-Parlamentet har udført og forelagt for dem.
Vi håber ikke, at dette også bliver tilfældet med den værdifulde meddelelse, som vi drøfter nu, og - sådan som hr. Voggenhuber mindede om - tager sigte på at skabe klarhed omkring og forbedre en praksis, der har været almindelig her i Parlamentet siden 2001, nemlig at sikre, at alle EU's lovgivningsprocesser er forenelige med EU's charter om grundlæggende rettigheder. Vi har længe ventet på, at denne praksis skulle blive anerkendt, og vi håber, at dens gennemførelse bliver til noget.
Der er et punkt, som skal præciseres, nemlig at vi anmoder Kommissionen om at forelægge en årsberetning for Parlamentet, hvor man gør status over de grundlæggende rettigheders gennemførelse i EU-politikkerne. Efter vores mening er det ret mærkeligt, at der tages højde for en årsberetning om fællesskabsrettens gennemførelse og en årsberetning om konkurrencepolitikken, men at der ikke tages højde for, at Kommissionen skal forelægge en beretning om grundlæggende rettigheder for Europa-Parlamentet.
Det siger vi også i betragtning af de konsekvenser, som disse politikker har for 500 millioner europæiske borgere, og fordi vi mener, at det er et følsomt spørgsmål, som EU-institutionerne bør tage ansvaret for, så menneskerettighederne - som vi ofte beskæftiger os med - får deres værdighed og indhold tilbage.
Sophia in 't Veld
for ALDE-Gruppen. - (EN) Hr. formand! For det første ønsker jeg ikke at dvæle ved hr. Voggenhubers fremragende betænkning, men blot sige, at min gruppe vil støtte denne helhjertet.
Vi bifalder generelt Kommissionens forslag, men jeg mener, at der er risiko for, at de bliver kejserens nye klæder. De indeholder mange gode hensigter, men der er en stor risiko for, at der bliver tale om passive, bureaukratiske øvelser, da der er et stort skel mellem virkeligheden og forslagene i Deres dokument, hr. kommissær.
Jeg har et problem, hr. Mandelson. Hvordan skal jeg redegøre for Deres fremragende forslag over for mine vælgere, når Kommissionen ikke reagerer, når en undervisningsminister i EU deltager i en kampagne mod homoseksuelle? Hvorfor reagerer Kommissionen ikke i sagen om CIA-flyvningerne, som hr. Fava påpegede. Hvorfor reagerer Kommissionen ikke på den åbenlyse diskrimination og rædselsfulde behandling af romanibefolkningen? Kommissionen forholder sig meget tit passiv og gemmer sig i nogle tilfælde bag reglerne. Hver gang vi rejser spørgsmål i forbindelse med disse sager, har vi i den seneste tid fået at vide: "Bare vent og se, til agenturet for grundlæggende rettigheder er blevet oprettet". Hr. kommissær, hvorfor udnytter Kommissionen, forkæmperen for grundlæggende rettigheder, ikke sine beføjelser fuldt ud, som hr. Barroso lovede os i oktober 2004? Hvorfor gemmer den sig bag reglerne? Borgerne forventer, at Kommissionen beskytter og fremmer deres grundlæggende rettigheder. Jeg så også gerne, at der blev udarbejdet en årsrapport, men jeg mener helt ærligt, at det er langt vigtigere, at Kommissionen handler og giver udtryk for sin holdning. Det er politisk lederskab.
En af kommissionsformand Barrosos yndlingssætninger er "resultaternes Europa", og jeg kan vældig godt lide denne sætning. Hvorfor gælder den imidlertid kun på det økonomiske område? Hvorfor gælder den ikke på menneskerettighedsområdet? Vi skal snart fejre 50-året for den europæiske integration. Efter Anden Verdenskrig var tanken, at borgerne aldrig mere skulle frygte for deres liv, at alle skulle sikres frihed, sikkerhed og ligestilling og leve i et demokrati. Grundlæggende rettigheder bør derfor være Kommissionens vigtigste prioritet, og udtrykket "resultaternes Europa" bør tolkes på denne måde. Jeg håber, at denne Kommission i løbet af de næste to år vil skabe et sådant resultaternes Europa, hvor de grundlæggende menneskerettigheder overholdes. Jeg opfatter blot dette forslag som et grundlag herfor, men jeg forventer, at der nu skrides til handling.
Sylvia-Yvonne Kaufmann
Hr. formand! Vi har nu haft chartret om grundlæggende rettigheder i over seks år. Det er overordentligt vigtigt for beskyttelsen af borgernes rettigheder, men det er stadig ikke juridisk bindende. Derfor må man håbe, at det lykkes formandskabet at få sat skub i forfatningsprocessen, for borgernes individuelle rettigheder er uden tvivl en grundlæggende del af forfatningen. Chartret er dens kerneindhold.
Netop på denne baggrund kan man kun støtte Kommissionens initiativ. Her er der tale om at skabe en ægte kultur for grundlæggende rettigheder. Denne model vil jeg udtrykkeligt støtte, og jeg vil fremhæve to spørgsmål i denne forbindelse.
For det første må en systematisk kontrol af de grundlæggende rettigheder i hvert fald betyde, at man koncentrerer sig om de specifikke grundlæggende rettigheder, der er berørt, og dokumenterer denne kontrol i hvert enkelt lovforslag.
For det andet har vi brug for mere end blot en kontrol for mulige juridiske fejl ved afvejningen mellem den enkeltes frihed og samfundets behov. Det, vi har brug for, er en politisk optimering af de grundlæggende rettigheder, dvs. en politisk analyse, så man blandt de forskellige fejlfri løsninger kan identificere dem, som etablerer det bedste forhold mellem målet og begrænsningen af de grundlæggende frihedsrettigheder.
En sådan model kunne udgøre den kultur for grundlæggende rettigheder, som der tales om. På den måde kunne man styrke EU's identitet som borgernes EU.
Johannes Blokland
Hr. formand! Garantien for alle borgeres grundlæggende rettigheder er principielt af stor betydning, men vi er uenige om instrumenterne. Det er påfaldende, at EU på ny ønsker at markere sig med grundlæggende rettigheder. Unionen har i mellemtiden et charter om og et agentur for grundlæggende rettigheder, og ingen af dem er oprettet enstemmigt.
Hos et stort mindretal, også her i Parlamentet, er der kraftige indvendinger imod chartret om grundlæggende rettigheder og den måde, hvorpå det skal udformes konkret. Lad mig henlede opmærksomheden på, at chartret om grundlæggende rettigheder er en unødig gentagelse af Den Europæiske Konvention om Menneskerettighederne. Samme gentagelse har vi med agenturet for grundlæggende rettigheder. Begge gentagelser kan undgås uden at krænke borgernes rettigheder.
Det kan Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol her i Strasbourg garantere, i hvert fald hvis den får personalemæssige og finansielle muligheder for det. Der tages desuden også hensyn til det nationale retssystems særpræg. Det forekommer mig at være en tilstrækkelig garanti for vores frihedsrettigheder og grundlæggende rettigheder. Jeg opfordrer derfor til, at Unionens opgave på menneskerettighedsområdet bliver begrænset. Lad Unionen tiltræde Den Europæiske Konvention om Menneskerettighederne. Derefter kan vi så drøfte overholdelsen af og kontrollen med de grundlæggende rettigheder, når det gælder Kommissionens lovgivende opgave.
Daniel Hannan
(EN) Hr. formand, mine damer og herrer! De tabte. Chartret om grundlæggende rettigheder ville have fået retskraft gennem den europæiske forfatning, men denne forfatning blev forkastet, hvilket medlemmerne af Europa-Parlamentet tilsyneladende skal gøres opmærksom på med jævne mellemrum. 55 % af de franske vælgere og 62 % af de nederlandske vælgere stemte imod. Det ville være skandaløst at se bort fra disse resultater og fortsætte, som om chartret havde retskraft, men det er præcist det, De foreslår at gøre. Det er præcist det, De gør. Som det frimodigt anerkendes i Voggenhuber-betænkningen, handler alle EU-institutionerne ud fra den antagelse, at chartret allerede har retskraft. Denne betænkning kan rent faktisk sammenfattes som et forsøg på at lovliggøre en ulovlig og udemokratisk udvidelse er EU's jurisdiktion.
Jeg håber, at vi kan tage det for givet, at alle de tilstedeværende går ind for grundlæggende borgerrettigheder. Vi støtter alle bl.a. ytringsfriheden, trosfriheden og forsamlingsfriheden. Nogle af os protesterer imidlertid imod den måde, hvorpå ansvaret for disse meget vigtige spørgsmål overføres fra vores ansvarlige nationale regeringer og underlægges europæiske dommeres forgodtbefindende.
EU mangler ikke respekt for grundlæggende menneskerettigheder, men respekt for demokrati. Nedskrevne rettigheder, der ikke ledsages af demokratisk ansvarlighed, er meningsløse. Principperne i chartret om grundlæggende rettigheder var også indskrevet i f.eks. Østtysklands eller Sovjetunionens forfatning, men som borgerne i disse ulykkelige stater vidste, er nedskrevne chartre værdiløse, hvis lederne ikke kan drages til ansvar.
Er vi virkelig nødt til at gøre denne erfaring igen i EU?
Ignasi Guardans Cambó
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske hr. Voggenhuber med hans betænkning.
St. Teresa plejede at sige, at dæmonen er i detaljen. Kommissionen vil naturligvis ikke på noget tidspunkt godkende en lovgivningstekst, der åbenlyst er i strid med grundlæggende rettigheder. Det er der ingen, der tror. Der er imidlertid forekommet tilfælde som f.eks. sagen om begrænsninger på væsker i fly, hvor komitologiproceduren er blevet anvendt på en skændig måde, idet man gennem en hemmelig lovgivning - og jeg understreger, en hemmelig lovgivning - har pålagt borgerne afgifter, der ligger uden for europæisk domstolskontrol, idet afgørelser desangående ikke kan prøves ved nationale eller europæiske domstole.
Her er Kommissionen ikke vidne til en krænkelse af grundlæggende rettigheder, men lovgiver selv på en måde, der er i strid med respekten for grundlægende rettigheder og de mest grundlæggende regler om gennemsigtighed. Disse ting sker, og vi bør derfor indstille retorikken og selv begynde at overholde de regler, som vi påstår, at vi gør gældende over for alle andre, vores naboer og vores partnere over hele verden.
Giusto Catania
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Nødvendigheden af, at lovgivningsforslag altid er forenelige med de grundlæggende rettigheder, kan være et godt udgangspunkt, hvis vi seriøst skal genoptage debatten om en reel europæisk forfatningsproces og undgå kejtede forsøg på at genoplive en traktat, der døde efter mødet med befolkningen. Jeg tror, at dette - her kort før Berlin-erklæringen, der stadig er omgærdet af mystik - kan være en god måde at genoptage debatten på og give Europa en ny mening på, og det vil jeg gerne takke hr. Voggenhuber for.
I de senere år har vi oplevet CIA-flyvninger og CIA-bortførelser på europæisk område, systematisk kontrol af borgerne og krænkelser af privatlivets fred samt husning af migranter i umenneskelige og uværdige faciliteter. Alt dette er det tydeligste eksempel på, at EU har svært ved at beskytte de grundlæggende rettigheder. Efter vores mening bør EU's lovgivningsforslag altid være fuldt forenelige med ikke bare chartret om grundlæggende rettigheder, men også de andre europæiske og internationale instrumenter, der omhandler de grundlæggende rettigheder. Her tænker jeg på den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder og på den europæiske socialpagt.
Dette er efter vores mening en god måde at starte en indgående debat om, hvordan vi puster nyt liv i Europa.
Maria da Assunção Esteves
(PT) Hr. formand! De grundlæggende rettigheder er selve fundamentet for EU's politiske indsats. Siden Rom-traktaten har demokrati været en betingelse for denne union af lande og grundlag for deres konsensus. Ingen kan benægte, at demokrati forudsætter, at alle institutionerne bør lade sig lede af en rettighedsetik, da demokratiet selv udspringer af en sådan.
Chartret om grundlæggende rettigheder, formaliseret i Nice-traktaten, er blot det eksplicitte udtryk for EU's genetiske matrix, så enhver tvivl bortvejres.
EU har altid haft en ubrydelig forbindelse til de grundlæggende rettigheder, og det er kun herved, at EU sikrer sin indre overensstemmelse. Jeg bifalder derfor den fremgangsmåde for lovgivningsselvovervågning, som Kommissionen foreslår, og som indebærer respekt for de grundlæggende rettigheder som en integreret del af lovgivningsforslagenes legalitetskontrol og betyder en fuldstændig ny vurdering af lovgivningens konsekvenser for de grundlæggende rettigheder. Frisk luft og større åbenhed i Kommissionens kontorer. Det er en mere strukturel og heldigere løsning end det nye agentur for grundlæggende rettigheder, fordi den af Kommissionen foreslåede metode forudsætter, at menneskerettighederne går på tværs af EU's politikker, alle politikkerne vel at mærke. Deri ligger dens styrke.
I et demokratisk samfund begynder overvågning af rettighederne med institutionernes overvågning af egen politisk praksis. Denne metodologis muligheder blive dog begrænsede, når de ikke omfatter Rådet eller de beslutninger, der træffes i det mellemstatslige samarbejde, hvor Kommissionen ikke har initiativ. Hvis der i dag er spørgsmål, der behøver særlig opmærksomhed i lyset af en rettighedskultur, er det den tredje søjle, strafferetten og strafferetsplejen.
Terrortruslen og offentlighedens bekymring frister staterne til at lægge så megen vægt på sikkerhedsspørgsmål, at frihedens og retfærdighedens principper undertiden i betænkelig grad synes udfordret. Kommissionens metode har åbnet døren, men burde også have åbnet vinduet.
Paul Rübig
(DE) Hr. formand! Først vil jeg gerne ønske hr. Voggenhuber tillykke med hans betænkning og støtte ham i hans kamp for flere rettigheder til vores borgere. Som repræsentant for erhvervslivet må jeg sige, at det er rigtigt, at vi på det indre marked fuldt ud har gennemført Europa-Parlamentets og de europæiske institutioners rettigheder. Her kan vi gennemføre en rationaliseringsproces for de 27 medlemsstater, for 500 millioner borgere, og sikre, at der ikke gælder 27 forskellige regelsæt, men et regelsæt, som er vedtaget i et godt samarbejde.
Jeg vil imidlertid også understrege, at det er meget vigtigt for mig, at vi får et lige så solidt grundlag, når det gælder de grundlæggende rettigheder. Og når hr. Hannan siger, at Frankrig og Holland har stemt imod, så kan jeg kun anføre, at Spanien i en direkte folkeafstemning stemte for dette projekt med et klart flertal. Og hvis man lægger befolkningsgrupperne i de tre lande sammen, er der opstået et klart flertal.
Flertallet i den europæiske befolkning står bag os. Et stort flertal i Europa-Parlamentet går ind for det, og alle Europas regeringer går enstemmigt ind for det. Hvor mange afstemningsresultater mere har vi brug for, før vi kan gennemføre demokratiet i Europa og ikke længere standse ved en geografisk grænse og måle demokratiet i kilometer i stedet for at bedømme det ud fra dets principper?
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag kl. 12.00.
