Sikring af synergier mellem de fonde, som er øremærket til forskning og innovation i forordning (EF) nr. 1080/2006 om Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og det syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration - Realisering af et indre marked for forbrugere og borgere - De offentlige finansers langsigtede holdbarhed i forbindelse med økonomisk genopretning - Samhørighedspolitikkens bidrag til opfyldelse af Lissabonmålsætningerne og EU2020-målene (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende betænkninger:
betænkning af Lambert van Nistelrooij for Regionaludviklingsudvalget om sikring af synergier mellem de fonde, som er øremærket til forskning og innovation i forordning (EF) nr. 1080/2006 om Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og det syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration i byer og regioner samt i medlemsstaterne og i EU,
betænkning af Louis Grech for Udvalget om Det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse om realisering af et indre marked for forbrugere og borgere,
betænkning af Liem Hoang Ngoc for Økonomi- og Valutaudvalget om de offentlige finansers langsigtede holdbarhed i forbindelse med økonomisk genopretning [KOM(2009/0545 - 2010/2038 (INI))] og
betænkning af Ricardo Cortés Lastra for Regionaludviklingsudvalget om samhørighedspolitikkens bidrag til opfyldelse af Lissabonmålsætningerne og EU2020-målene.
Lambert van Nistelrooij
Hr. formand! Dette er virkelig en meget sammenhængende pakke. Efter formiddagens forhandling om støttepakken og en strammere og mere robust finansiel og økonomisk styring diskuterer vi nu en række underliggende sager, der er vigtige for det nødvendige engagement i forbindelse med EU2020-strategien.
Parlamentet ønsker helt klart at præge disse forslag fra Kommissionen og især fra Rådet. Det er uacceptabelt, at Rådet træffer beslutninger i juni, uden at vi er nået til klar enighed om en række underliggende spørgsmål. Vi taler om retningen og ligeledes om gennemførelsen i den nærmeste fremtid. Tag f.eks. de flagskibe blandt projekterne, som inden længe også kræver vores støtte. Derfor er det virkelig vigtigt, at vi investerer tid nok i dette nu.
Både Cortés Lastra-betænkningen og min betænkning for Regionaludviklingsudvalget drejer sig om den politiske synergi med henblik på at forbedre resultaterne for Europa. Det gode ved det er, at vi kan gøre det bedre. Det er vi simpelthen nødt til. Vores aktiviteter er temmelig fragmenterede på forskellige områder - hvis vi kigger på udviklingen i verden, konkurrencen og den slags ting, vi ønsker at finde løsninger på. Sammenfattende vil jeg sige, at tingene skal gøres mere intelligente, grønnere, mere bæredygtige og mere integrerende.
Betænkningerne fra Økonomi- og Valutaudvalget drejer sig også om styring og sikring af tilstrækkelige finansielle ressourcer, herunder til uddannelse. Jeg håber kort sagt, at vi her i dag kan skabe et klart grundlag for dette beslutningsforslag. Jeg ved ikke, om vi skal stemme om det i morgen, og om vi når til enighed om styringen. Jeg forventer under alle omstændigheder, at Parlamentet vil kunne vedtage en endelig holdning til EU2020-strategien i juni.
Tilbage til min betænkning, som er en gennemførelsesbetænkning. Vi har kigget grundigt på, hvordan tingene fungerer inden for forskning og udvikling, regionalpolitik samt små og mellemstore virksomheder, og jeg vil gerne takke mine kolleger, også dem fra Udvalget om Industri, Forskning og Energi, som er det udvalg, vi deler ansvaret med i henhold til artikel 50, for at have hjulpet os med at opnå et godt resultat.
Hvad er det, vi har foreslået?
1. I Europa har vi førsteklasses forskning. Der, hvor vi halter bagefter, er udnyttelsen af denne forskning. Viden er gratis. Den rejser rundt i verden, og man må ikke beholde den for sig selv. Selv om vi er vældig gode til at investere i forskning, halter vi bagefter med at udnytte denne forskning, med at få innovationen ud på markedet og derefter med at fastholde en produktion af høj kvalitet i denne del af verden.
2. I min betænkning bemærker jeg, at vi i øjeblikket bruger en fjerdedel af de regionale midler på forskningsinfrastruktur og innovation. Det er en betydelig ændring, en prioritering, der har virket i den igangværende periode takket være Kommissionens initiativer. Øremærkning er et af de instrumenter, der har været effektive, og som helt klart også har påvirket dagsordenen i regioner samt mindre og større byer. Den giver en bedre profil i den videnbaserede økonomi, vi er ved at udvikle os til, og til en højere grad af specialisering.
3. I min betænkning fremsætter jeg sammen med mine kolleger en række forslag til forbedringer gennem hele kæden af forskning/innovation/produktion med henblik på at opnå større effektivitet. Vi skal også være klar over betydningen af den territoriale dimension, der er indskrevet i Lissabontraktaten. Vi er nødt til at fokusere på en række områder for at opnå virkninger på et større område, vi skal have modet til at specialisere produktionen i en region - princippet om specialisering er i øvrigt gammelt i EU-sammenhæng - på betingelse af, at der findes gode forbindelser til overførsel af viden (bredbånd eller traditionel infrastruktur). Hvis EU investerer penge, skal der også være tale om et samarbejde mellem...
(Formanden afbrød taleren)
Liem Hoang Ngoc
Hr. formand, mine damer og herrer! Initiativbetænkningen, som vi stemmer om i denne uge, har en særlig symbolsk betydning i en tid, hvor markederne er ude af stand til at vurdere risiciene ved den økonomiske situation i euroområdet.
Efter at have krævet drastiske budgettilpasningspolitikker tvivler de nu på medlemsstaterne evne til at kickstarte deres vækst og dermed opnå de nødvendige skatteindtægter til at forrente deres gæld. Desværre kan der ikke foretages nogen risikoevaluering i den situation med stor usikkerhed, som den globale økonomi nu befinder sig i. En sådan vurdering er så meget desto vigtigere i EU, hvor udnyttelsesgraden af produktionskapaciteten befinder sig på et historisk lavpunkt.
I stedet for at investere lægger virksomhederne deres maskiner i mølpose, og til trods for spæde tegn på et opsving mod slutningen af 2009 skorter det fortsat på efterspørgsel. Væksten vil endda ende med at gå den gale vej, hvis der iværksættes restriktive foranstaltninger lige i halen på opsvinget. Den første målsætning for vores betænkning var netop af fastslå det optimale tidspunkt for iværksættelse af politikker til at komme ud af krisen. Vi foreslår opretholdelse af støtteforanstaltningerne, indtil den normale udnyttelsesgrad for produktionskapaciteten er genoprettet. Vi foreslog derfor en ratificering af princippet om anticykliske budgetpolitikker, som blev indført helt tilbage i den første fase af krisen i 2008 og 2009, og som er i overensstemmelse med reformånden i stabilitetspagten fra 2005.
Disse politikker indebærer brug af automatiske stabiliseringsmekanismer, med andre ord øremærkning af overskud fra det primære budget til tilbagebetaling af gæld på toppen af cyklussen. I øjeblikket befinder vi os på bunden af cyklussen. Rentesatserne er helt klart under pres og truer gældens bæredygtighed. Eftersom det forholder sig således, gjorde Den Europæiske Centralbank ret i at annoncere, at den vil købe noget af gælden tilbage for at give medlemsstaterne mulighed for at diversificere deres finansieringskilder.
Men ud over at dette bæredygtighedsprincip aldrig er blevet defineret i den økonomiske litteratur, er det spørgsmålet, om de risikotillæg, markederne kræver, er begrundede. Nej, hvis vi går ud fra, at risikoen på markedet for realkreditderivater i lighed med markedet for statsgæld er umuligt at vurdere. Derfor foreslår vi i vores betænkning, at man er særlig opmærksom på indikatoren for strukturelle underskud frem for at fokusere på ...
(Formanden afbrød taleren)
Derfor foreslår vi i vores betænkning, at man er særlig opmærksom på indikatoren for strukturelle underskud frem for at fokusere på underskuddet på de løbende poster, hvis omfang skyldes forværringen af det aktuelle budgetunderskud. Dette er et resultat af krisen, hvilket har svækket væksten og de tilhørende skatteindtægter. Disse indtægter er også blevet påvirket negativt af de lavere skatter, som ikke har haft den forventede indvirkning på udbuddet.
I vores betænkning kommer vi med tre anbefalinger kombineret med en række operationelle indikatorer. Den første er at opretholde støtteforanstaltningerne, indtil opsvinget er blevet konsolideret. Den anden er at overvåge de strukturelle underskud, som stadig er tæt på at være i balance på trods af forværringen i de faktiske budgetunderskud, for at sende et beroligende signal til markederne om de offentlige finansers tilstand. Den tredje er at vurdere effektiviteten af skatteudgifterne og navnlig af visse skattelempelser, der hænger sammen med de faldende skatteindtægter.
Desværre for de liberale og de konservative i Økonomi- og Valutaudvalget er den sunde fornuft ikke i høj kurs, virkningerne af krisen regnes ikke for meget, og det forhold, at den massive gæld også skyldes redningsplanerne for bankerne, tæller heller ikke særlig meget. Kun deres blinde tro på de finansielle markeders effektivitet tæller, kun dogmatisk overholdelse af en entydigt forældet stabilitetspagt tæller. De kan ikke se noget behov for at indføre de nødvendige værktøjer til økonomisk styring, hvilket er vigtigt for at styrke EU. Det drejer sig om at sætte Europa på sultekost og stædigt forsøge at opfylde kriterierne i pagten uden nogen garanti for succes og med risiko for at ødelægge opsvinget, og så er det bare synd for den sociale samhørighed. Det er den holdning, de har forsvaret i Økonomi- og Valutaudvalget. Siden afstemningen der er Europas økonomiske sundhed blevet yderligere forværret. Den Europæiske Centralbank og Kommissionen har endelig fremlagt monetære og budgetmæssige instrumenter, der bør kunne give os mulighed for at forbedre den økonomiske styring i euroområdet. Men markederne er faldet endnu en gang, fordi de er urolige over kriseplanerne.
Økofin-Rådet måtte starte helt forfra i mandags. På denne baggrund er vores ændringsforslag alt i alt meget moderate, og vi fremsætter også et par nye. Heri argumenterer vi for en fleksibel gennemførelse af stabilitetspagten, så vi kan undgå en uønsket økonomisk hestekur. De anbefaler, at et offentligt kreditvurderingsbureau skal skærme medlemsstaterne mod markedernes diktat. Det er de signaler, Parlamentet skal udsende. Hr. Karas, tidspunktet for ideologiske refleksreaktioner er forpasset, og det samme gælder tidspunktet for kortsigtede løsninger, der sigter mod nationale valgkampe. Europa har brug for politikker, der bunder i et virkeligt ønske om at styrke EU. Hvis De og Deres gruppe ikke er denne opgave voksen, hvis De ikke længere er i stand til at repræsentere almenvellets interesser, kan De være sikre på, at vores borgere vil kunne drage deres egne konklusioner, for nu er det euroområdets fremtid, der er på spil.
Ricardo Cortés Lastra
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Først vil jeg gerne takke skyggeordførerne og deres assistenter samt sekretariatet i Regionaludviklingsudvalget for deres bidrag og ligeledes Kommissionens GD for Regionalpolitik og GD for Beskæftigelse, Sociale Anliggender og Ligestilling, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, Regionsudvalget, fagforeningerne og de europæiske regionale netværk og sammenslutninger for deres samarbejde.
Jeg har afholdt møder med adskillige regionale sammenslutninger og institutioner under udarbejdelsen af denne betænkning, navnlig the Regionsudvalget, konferencen for maritime randområder, Forsamlingen af Regioner i Europa, de europæiske regioners forsknings- og innovationsnetværk, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Kommissionens GD for Regionalpolitik og GD for Beskæftigelse, Sociale Anliggender og Ligestilling. Jeg vil gerne takke dem alle for deres tid og deres interessante bidrag.
Efter at have ændret titlen, så den nu indeholder en henvisning til Europa 2020-strategien, er hovedformålet med betænkningen at forsvare samhørighedspolitikken som en stærk, velfinansieret politik, der er til stede i alle EU's regioner samt dens nøglerolle i Europa 2020-strategien.
Betænkningen blev vedtaget stort set enstemmigt i Regionaludviklingsudvalget med 40 stemmer for, en hverken for eller imod og en stemme imod.
Den første del af betænkningen indeholder en kort analyse af samhørighedspolitikkens bidrag til Lissabonstrategien, og der henvises til begrænsningerne af de regionale og lokale myndigheders samt af de sociale og økonomiske aktørers og civilsamfundets aktørers inddragelse i Lissabonstrategien, hvilket gjorde det vanskeligt at vedtage og formidle den og reducerede dens effektivitet. I betænkningen peges der også på behovet for vurderinger, ikke bare af de nuværende udgifter, men også af de faktiske virkninger.
Anden del drejer sig om henstillinger vedrørende den kommende Europa 2020-strategi, og der fokuseres på betydningen af regionerne, forvaltning på flere niveauer samt partnerskabsprincippet, der som grundpiller for samhørighedspolitikken skal indarbejdes i Europa 2020-strategien som en primær og nødvendig forudsætning for en vellykket gennemførelse.
Det er også vigtigt at styrke de sociale og økonomiske aktørers og civilsamfundets aktørers deltagelse i almindelighed for at undgå, at strategien bliver løsrevet fra de centrale interessenter, og at disse mister tilliden til den.
I denne del fremhæves den centrale betydning af almen og faglig uddannelse, forskning og innovation, betydningen af at lette etableringen af den såkaldte videntrekant samt behovet for at støtte små og mellemstore virksomheder, der ganske ofte spiller en pionerrolle inden for innovation.
Men samtidig må vi ikke overse de specifikke behov hos de regioner og samfundsgrupper, der har de største problemer. Derfor skal der være plads til en vis fleksibilitet.
Med henblik på at fremme løftestangseffekten af investeringer i forskning og udvikling samt i almen og faglig uddannelse bør vi navnlig forsvare behovet for at styrke synergien mellem de nationale strategiske referencerammer og de nationale reformprogrammer samt øget koordinering og sammenhæng mellem de forskellige europæiske, nationale og regionale politikker vedrørende strategiske mål.
Den Europæiske Investeringsbank spiller og skal fortsat spille en central rolle i kraft af finansieringsteknikker, samarbejde og støtteinstrumenter for regioner samt små og mellemstore virksomheder. Men for at lette dens opgave og opgaven for alle støttemodtagerne skal der gennemføres forenklinger.
Sammenfattende forsvarer vi i betænkningen en robust og velfinansieret samhørighedspolitik for fremtiden, som er til stede i alle europæiske regioner, og som kan spille en nøglerolle i Europa 2020-strategien.
Louis Grech
Hr. formand! Min betænkning drejer sig grundlæggende om beskyttelse af det indre marked set fra et mikroperspektiv, hvor markedet betragtes som et samlet projekt, og hvor der tages hensyn til 2012-rammerne, 2020-strategien og den seneste finanskrise.
Strategier og handlingsplaner, der skal puste nyt liv i EU's indre marked og det europæiske marked, bør være baseret på en pragmatisk, udbredt og omfattende aftale, der dækker alle medlemsstaterne, og som primært fokuserer på de prioriteringer, som medlemsstaterne virkelig ønsker at påtage sig.
Europa skal udvikle 2020-strategier, således at markedet bliver den førende aktør i den økonomiske genopretning, idet man samtidig sikrer borgernes accept ved at beskytte deres interesser, forbrugerne ved at forsvare deres rettigheder og de små og mellemstore virksomheder ved at give dem de rette incitamenter. I min betænkning foreslår jeg en række strategiske lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige initiativer rettet mod genopretningen af EU's indre marked. Disse initiativer når deres højdepunkt ved indførelsen af retsakten for det indre marked, der kombinerer øjeblikkelige foranstaltninger (2012) med de langsigtede visioner i 2020-strategien.
Jeg har også fremsat specifikke ikkelovgivningsmæssige forslag om udarbejdelse af et borgercharter, hvori man fastslår deres rettigheder, og hvad de er berettiget til. Det er også opmuntrende, at jeg fik positive reaktioner fra kommissær Barnier og kommissær Dalli på mit forslag om de 20 hyppigste frustrationer, som de europæiske borgere giver udtryk for, om indførelse af en mekanisme for kollektive retsmidler og en kommunikationsstrategi, der er specifikt rettet mod de dagligdags problemer, som vores borgere oplever.
Vi skal slå ind på en virkelig ny politisk tankegang, der er baseret på forbrugerbeskyttelse og den sociale dimension, som skal bruges til udarbejdelse af lovgivningen og til at skitsere de opgaver, der skal varetages af EU. Kun på denne måde kan vi opnå en virkelig social markedsøkonomi i henhold til Lissabontraktaten.
Desværre har det indre marked i de senere år ikke kunne overbevise vores borgere om, at det repræsenterer deres interesser og håb. Det er endnu mere alarmerende, at vores borgere og forbrugere oplever en stadig kraftigere følelse af usikkerhed og manglende tiltro til markedet. Vi skal gøre os klart, at den traditionelle definition af det indre marked som noget, der udelukkende hænger sammen med den økonomiske dimension, skal ændres. Vi skal nå frem til en ny fælles linje, der er holistisk, og som tager fuldt ud hensyn til følelserne hos vores borgere, forbrugere samt små og mellemstore virksomheder. Dette kan vi gøre ved at tilbyde dem en hovedrolle i relanceringen af EU's indre marked. Hvis vi spilder tiden med at komme med bortforklaringer om det indre marked på en dogmatisk måde, undervurderer vi de udfordringer, tilfælde af inkonsekvens, interesser, forskellige overbevisninger og forvirring, som vi står over for.
Integrationsprocessen for det indre marked er ikke uafvendelig. Vi skal ændre på den nuværende situation. EU's indre marked er i fare for at blive utrolig svagt og dermed irrelevant som følge af de protektionistiske holdninger, som krisen har ført med sig.
Det indre marked er ikke et mål i sig selv, men et instrument, der skal yde et betydeligt bidrag til en bedre livskvalitet for alle europæiske borgere, så, med Evelyne Gebhardts ord, "det indre marked arbejder for borgerne og ikke imod dem."
For at kunne garantere et levedygtigt og stærkt indre marked skal vi forene det, som Mario Monti i sin analytiske og stimulerende betænkning betegnede som spændinger mellem markedsintegration og sociale mål. Ved den endelige analyse er det dominerende system et system, hvor det lykkes at skabe ligevægt mellem en levende og konkurrencedygtig økonomi, der rummer incitamenter til innovation og jobskabelse, og som tilbyder såvel forbrugerbeskyttelse som de sikkerhedsforanstaltning på det sociale og miljømæssige område, som vores borgere kræver. Alt dette skal opnås i en ånd af kompromisvilje og solidaritet.
Endelig vil jeg gerne takke alle skyggeordførerne og koordinatorerne for deres bidrag.
Pervenche Berès
Hr. formand, hr. kommissær! Først og fremmest vil jeg gerne udtrykke undren over vores programlægning og vores evne til at tilrettelægge vores forhandlinger. Jeg er meget glad for at deltage i denne forhandling om alle disse initiativer fra Europa-Parlamentet, men jeg føler mig lidt som i en smeltedigel, og jeg er ikke sikker på, at det giver en præcis definition af Parlamentets vision for EU2020-strategien. Men måske stiller jeg bare for store krav.
På den anden siden håber jeg, at De deler min bekymring, hr. formand, for på Parlamentets vegne tog De et fantastisk vigtigt spørgsmål op over for hr. Van Rompuy den 10. maj, som drejer sig om følgende.
I forbindelse med vedtagelsen af beskæftigelsesretningslinjerne i år - tør man formode, at det er en ekstraordinær foranstaltning - som led i et særligt partnerskab mellem Kommissionen og Parlamentet og i en god samarbejdsånd med Rådet under hensyntagen til den noget ændrede tidsplan -offentliggøres beskæftigelsesretningslinjerne normalt ved udgangen af det foregående år. I år blev de offentliggjort i april, og selv om de forpligter os til en lang cyklus i det kommende år, er vi nødt til at behandle dem inden Det Europæiske Råds forårstopmøde - De var så venlig på vores vegne at støtte den anmodning, vi sendte til hr. Van Rompuy, hvor vi bad Det Europæiske Råd give Parlamentet ret til selv at udøve sine rettigheder i henhold til Lissabontraktaten.
Det er klart, at hverken Kommissionen eller Rådet har til hensigt at overveje denne anmodning, og derfor vil de bevidst overtræde traktaten. Jeg mener, at de ansvarlige her Parlamentet vil skulle påtage sig deres ansvar og tage ved lære af dette.
Med hensyn til udfordringen ved disse beskæftigelsesretningslinjer, som bliver en faktor ved gennemførelsen af 2020-strategien, skal vi henlede de ansvarliges opmærksomhed på dem på et tidspunkt, hvor 17 % af europæerne lever under fattigdomsgrænsen - jeg skal påpege, at disse tal stammer fra 2007, altså allerede før krisen indtraf - og hvor 23 mio. af vores medborgere ender med at være arbejdsløse.
I øjeblikket hersker der stor bekymring om to spørgsmål inden for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender. For det første vedrørende målet for fattigdomsreduktion, som vist var et initiativ fra kommissær Andor. Dette mål blev medtaget i 2020-strategien, og det glæder vi os over. Vi forstår ikke, hvordan dette spørgsmål kan være genstand for diskussioner, tøven og anfægten af EU's kompetencer inden for Rådet, når det tydeligt fremgår af traktaten, at dette er et område, hvor EU også har et ansvar.
Det andet spørgsmål drejer sig om forholdet og konsekvensen mellem de forskellige politikker, for Kommissionen siger helt klart til os, at den har foretaget grundlæggende ændringer af 2020-strategien, eftersom den har reduceret antallet af mål.
Jeg mener, at grundlæggende ændringer skal være langt mere end blot en reduktion af antallet af mål. Men vi er overbeviste om, at 2020-strategien skal tage højde for den virkelige situation i EU. Virkeligheden er, at de, der i øjeblikket lider mest som følge af krisen, de, der bliver hårdest ramt, er dem, der rent faktisk skaber EU's rigdom.
Faktum er, at vi er vidne til forhandlinger her og der, der strider mod europæernes interesser, fordi de vil føre til faldende investeringer netop på et tidspunkt, hvor der er størst brug for dem, med andre ord investeringer i vores langfristede kapital, nemlig almen og faglig uddannelse samt sundhed.
Derfor opfordrer Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender de ansvarlige til at være opmærksomme på, hvordan de offentlige investeringer kan blive reduceret på disse områder på et tidspunkt, hvor en svag vækst og lavere private investeringer ikke kan kompensere for dette og dermed sikre genopretningen af de offentlige finanser på kort sigt.
Tidsplanen er utrolig vigtig, og vi kan ikke argumentere for en ophævelse af ikkekonventionelle foranstaltninger for beskæftigelsesstøtte og arbejdsløshedsbekæmpelse, men beklager, at ministrene for økonomi og valutaspørgsmål gik ind for dette, selv om ministrene for sociale anliggender ikke var blevet hørt i denne tragiske situation for beskæftigelse og sociale anliggender i EU.
Mary Honeyball
spørger. - (EN) Hr. formand! I EU2020-strategien foreslår man foranstaltninger for at forbedre resultaterne inden for uddannelsessystemerne, styrke tiltrækningsevnen hos Europas videregående uddannelser, etablere flere mobilitets- og uddannelsesprogrammer for unge, modernisere arbejdsmarkederne, fremme arbejdskraftens mobilitet samt udvikle færdigheder og kompetencer, der kan øge deltagelsen på arbejdsmarkedet.
Dette fik støtte på forårstopmødet, hvor man gav udtryk for, at de centrale målsætninger, der kræver en indsats på EU-niveau, omfatter bedre betingelser for forskning og udvikling, forbedrede uddannelsesniveauer, færre, der forlader skolen i utide samt øget deltagelse på arbejdsmarkedet for unge, ældre arbejdstagere og arbejdstagere med færre kvalifikationer.
Men den globale økonomiske krise har ført til budgetnedskæringer inden for uddannelsessektoren i alle EU's medlemsstater. Letland lider f.eks. under en dyb økonomisk krise, og der er foretaget store budgetreduktioner på landets 34 videregående uddannelsesinstitutioner med trusler om en halvering af budgettet for de videregående uddannelser. De irske universiteter står over for en reduktion på 6 %, og Storbritannien går heller ikke fri, for i England mener Higher Education Funding Council, at der kan blive gennemført nedskæringer på de videregående uddannelser på op til 500 mio. EUR.
Det hele er dog ikke dystert og trist. Nogle medlemsstater som Frankrig har klaret sig fint, men problemet er, at finansieringsniveauet varierer i de forskellige medlemsstater. Hvis EU2020-strategien skal fungere, har vi behov for en stærk og koordineret fremgangsmåde. Derfor vil jeg gerne bede Kommissionen forklare for det første, hvordan den vil sikre, at medlemsstaterne opfylder deres forpligtelser med hensyn til uddannelsesmålene i 2020-strategien ved at sørge for, at dette område får tilstrækkelig støtte og finansiering og ikke bliver glemt i hastværket for at skabe balance på regnskabet i lyset af den økonomiske krise, og for det andet, hvordan den vil sikre ekstra budgetmidler til disse vigtige strategier og programmer på EU-niveau.
Michel Barnier
Hr. formand, mine damer og herrer! På Kommissionens og hr. Barrosos vegne vil jeg gerne fremsætte nogle kommentarer til 2020-strategien og komme ind på indholdet i de meget interessante betænkninger fra hr. Grech og hr. Hoang Ngoc. Dernæst vil mine kolleger og venner, kommissærerne Hahn og Andor, tage ordet vedrørende de øvrige mundtlige forespørgsler, der vedrører andre sektorer, nemlig samhørighed, beskæftigelse, den sociale dimension, forskning og udvikling.
På vegne af os alle tre vil jeg gerne takke alle ordførerne og Parlamentet for dette initiativ, som er taget på et fantastisk alvorligt og udfordrende tidspunkt for os alle, i en tid med økonomisk krise, med de seneste problemer for euroen, som helt klart viser, at alle vores medlemsstater er gensidigt afhængige, og at der er behov for at koordinere vores nationale økonomiske politikker. Tiden er inde til at reagere og handle og så vidt mulig i fællesskab i denne situation præget af usikkerhed og krise. De beslutninger, der er truffet i de seneste par dage, er efter vores mening meget vigtige.
Jeg skal ikke vende tilbage til Deres lange diskussion i formiddags med min kollega, kommissær Rehn. Det er klart, at vi skal indføre instrumenter til bedre koordinering af vores økonomiske politikker, og vi mener, at denne Europa 2020-strategi kan blive det første instrument inden for en ny, styrket og koordineret økonomisk politik.
I sine forslag vedrørende denne strategi understregede Kommissionen allerede i begyndelsen af marts behovet for at stabilisere vores offentlige finanser. Eurokrisen, som vi netop har gennemgået, viser os netop, hvor relevant denne indstilling stadig er. Som min kollega, kommissær Rehn, har jeg bemærket forslagene i hr. Hoang Ngocs betænkning om disse spørgsmål.
Endvidere findes der en anden forudsætning for at få succes med 2020, nemlig at vores økonomier skal gøres sundere eller forbedres. Jeg tænker naturligvis på behovet for at overvåge og regulere det finansielle marked, så det kan tjene realøkonomien og ikke omvendt.
Jeg lover Dem, at Kommissionen vil holde sig til sin køreplan på disse områder. Inden for det kommende år vil vi fremsætte alle de nødvendige forslag til retsakter, så vi kan formalisere de forpligtelser, vi indgik sammen ved G20, på fire vigtige områder, gennemsigtighed, ansvarlighed, tilsyn og kriseforebyggelse. I forbindelse med flere af disse spørgsmål, som allerede er blevet behandlet inden for lovgivningsprocessen, håber jeg virkelig, at Parlamentet og Rådet hurtigt vil kunne bilægge deres uenighed om de tekster, der er til diskussion. Jeg tænker på pakken om "finansielt tilsyn" og dokumentet om hedgefonde.
Vi skal genoprette tilliden. Vi skal også udnytte hver eneste ressource til at frigøre vækstpotentialet i vores økonomi. Dette arbejde omfatter helt klart mange aspekter. Dette fremgår også af eftermiddagens forhandling, Relanceringen af det indre marked, regionalpolitik for alle regioner, herunder de mest perifere, samhørighed, økonomisk styring, sunde offentlige finanser, beskæftigelse, uddannelse og forskning.
Hvad taler vi om, når vi taler om Europa 2020? Jeg mener, at denne 2020-strategi skal give os mulighed for at anlægge et bedre perspektiv på vores medlemsstaters økonomiske politikker for at undgå visse ubalancer eller endog tilfælde af konkurrence i fremtiden. Disse ubalancer har været meget tydelige i den nuværende krise, men samtidig med, at vi forsøger at løse krisen, skal vi arbejde med økonomien på mellemlangt og langt sigt. Derfor vedtog Det Europæiske Råd efter forslag fra Kommissionen fem fælles mål, Nemlig en beskæftigelsesgrad på 75 %, 3 % af BNP skal investeres i forskning og udvikling samt en begrænsning på antallet af unge, der forlader skolen i utide, en forøgelse af andelen af befolkningen med en universitetsuddannelse til 40 % og 20-20-20-målene inden for energi og klimaændringer. Endelig ønsker vi også at fremme social integration ved at bekæmpe fattigdommen.
Der skal fastsættes målelige indikatorer for uddannelse og social integration på Det Europæiske Råds møde i juni. Arbejdet med disse to mål er i gang i forskellige fora inden for Rådet. Det er meget vigtigt at forstå, at 2020-strategien er mere end blot en vision. Det er frem for alt et konkret reformprogram, der skal gennemføres, og derfor foreslår vi syv flagskibsinitiativer som led i denne strategi.
Ud over disse flagskibsinitiativer vil vi også mobilisere europæiske instrumenter, navnlig det indre marked, finansielle løftestænger og udenrigspolitiske instrumenter for at fjerne bestemte forhindringer. Jeg vil også gerne anbefale Monti-betænkningen, der blev fremlagt for et par dage siden, og jeg vil gerne rose hr. Grechs intelligente arbejde, idet han giver det indre marked en mere humanistisk og konkret dimension, hvilket jeg også selv ønsker.
Der er også visse krav med hensyn til gennemførelsen. Derfor har man foreslået mere effektive styringsmekanismer, der kræver en indsats fra både medlemsstaterne og Kommissionen på alle trin af overvågningsprocessen. Europa 2020 betyder også vedtagelse af reformer, der skal gennemføres i selve medlemsstaterne. De skal indsende nationale reformprogrammer inden årets udgang på en koordineret måde med et stabilitets- og konvergensprogram, idet man samtidig udviser respekt for stabilitets- og vækstpagten. Hr. Hoang Ngoc, jeg vil gerne påpege, at denne pagt nu er blevet støttet gennem 10 år af både venstre- og højrefløjsregeringer.
Endelig opfordrer Kommissionen Parlamentet til at gøre det, det er bedst til, og spille en stadig større rolle i denne nye strategi. I en krise ønsker vi at udsende tydelige budskaber til medlemsstaterne. Det er formålet med de integrerede retningslinjer, som Kommissionen har foreslået. De vil først blive vedtaget, når De har fremført Deres synspunkter. Men i lyset af, hvor meget det haster, skal vi gennemføre denne strategi. Vi skal sigte mod en politisk aftale på Det Europæiske Råds møde i juni.
Vi skal være klar over, hr. formand, mine damer og herrer, at i resten af verden gennemføres der allerede socioøkonomiske strategier på mellemlangt sigt. Europa må ikke halte bagefter.
Sammenfattende udfylder Parlamentet sin rolle, og det takker vi det for, især for at mobilisere borgerne via de nationale parlamenter. Jeg var meget imponeret af initiativet fra Udvalget om Det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse og dets formand, Malcolm Harbour vedrørende tjenesteydelsesdirektivet, hvor de nationale parlamenter og Europa-Parlamentet gik sammen. Der findes andre eksempler, og dette er en meget vigtig opgave.
Her til sidst vil jeg gerne bekræfte, at Kommissionen vil gøre, hvad De ønsker, og udfylde sin rolle på en hensigtsmæssig måde med henblik på at gennemføre denne strategi og sammen med Dem skabe denne nye, kvalitetsbetonede, mere bæredygtige og mere retfærdige vækst, som borgerne forventer.
Ivaylo Kalfin
ordfører for udtalelsen fra Budgetudvalget. - (BG) Hr. formand, kommissærer! Hvis vi diskuterede Europa 2020-strategien, uden at den økonomiske krise var sat ind, ville alt være godt. Problemet er, at i den aktuelle krise og efter det, der er sket, er Europa 2020-strategien ikke tilstrækkelig ambitiøs og dynamisk.
Problemet, som alle spørgsmål i de seneste uger har drejet sig om, er, hvorvidt koordineringen er tilstrækkelig, således som det hidtil har været tilfældet inden for EU's politikker, til at EU kan gøre fremskridt. Som vi ser det, er denne koordinering god i vækstperioder, men lever ikke op til kravene i krisetider. Som et alternativ skal mange flere funktioner overføres, ikke bare koordineringen, men også beslutningstagningen på europæisk plan, så Europa kan opstille langt mere ambitiøse opgaver og spille en langt større rolle ved denne koordinering.
Dette er det grundlæggende spørgsmål, der skal besvares. Hvis vi undlader dette, vil vi heller ikke kunne fastlægge 2020-programmet. Jeg mener, at vi i de kommende uger især bør fokusere på dette spørgsmål.
Othmar Karas
Hr. formand, kommissærer, mine damer og herrer! Det glæder mig meget at se hr. Hahn, kommissæren for Regionalpolitik, og hr. Barnier, kommissæren for Det Indre Marked, sidde side om side, for det er vigtigt, at vi ikke spiller regionalpolitikken ud mod det indre marked. Vi bør i stedet sikre, at det ene supplerer det andet, og at de begge er stærke, så vi kan nå målene i Europa 2020.
Europa 2020 skal begynde her og nu og bør ikke kun være et katalog med målsætninger. Europa 2020 er et projekt for vækst og beskæftigelse, og vi har behov for konkrete projekter, vi har brug for instrumenterne, vi har brug for proceduren, vi har brug for mekanismer for sanktioner, således at dette kan gennemføres korrekt. Jeg er overbevist om, at vi kun vil kunne gennemføre Europa 2020, hvis vi er klar, hvis Europa er parat til at tænke på EU som Europas forenede stater! At tænke i disse baner, således at vi hver især yder vores bidrag.
Europa 2020 betyder vilje til at gennemføre en politisk union. Dette forudsætter en styrkelse og en udvidelse af den monetære union, en styrkelse og en udvidelse af det indre marked, fjernelse af hindringer og opfordringer til befolkningen om at udnytte den mulighed, som Europa udgør, at bruge Europa og gennembryde grænser. Vi skal skabe en økonomisk union, der er en del af en politisk union såvel som en social union. Ingen af disse ting er på plads, og der er meget, der slet ikke er taget op. Europa 2020 er en fælles union, ikke et nationalistisk eller obstruktivt Europa.
Derfor har vi behov for en finansiel revision, en konsekvensvurdering for EU, gennemførelsen af Small Business Act og naturligvis meget specifikke europæiske projekter for vækst og beskæftigelse samt udvidelse af friheden for uddannelse, videnskab, forskning og innovation i Europa.
(Taleren accepterede et spørgsmål i henhold til forretningsordenens artikel 149, stk. 8)
William
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne spørge hr. Karas, om Europas forenede stater, som han henviste til i sit indlæg, skal gennemføres med eller uden de europæiske befolkningers samtykke.
Othmar Karas
(DE) Hr. formand! Alle vi, der repræsenterer Europas borgere og er i løbende kontakt med dem, har ét mål, nemlig at samarbejde med Europas borgere for at videreudvikle Europa og gøre det mere konkurrencedygtigt og skabe vækst og beskæftigelse til gavn for Europas borgere. Medmindre vi agerer sammen for at blive stærkere, og hvis alle kun sørger for deres egne interesser, vil fællesskabet ikke blive styrket, men svækket, i disse tider med stadig mere globalisering. Borgerne er vores vigtigste allierede i gennemførelsen af vores fælles mål.
Marita Ulvskog
Hr. formand! Det Europa, vi træffer beslutninger om i dag, er også det, der beslutter, hvordan Europa kommer til at se ud i 2020. De beslutninger, vi nægter at tage i dag, vil føre til nye kriser. De beslutninger, vi skal træffe i dag, skal være langsigtede beslutninger.
Det er et alvorligt problem, at så mange af beslutningerne stadig er kortsigtede og styret af en højreorienteret filosofi, hvor økonomier i krise sættes på sultekost. Det er også et alvorligt problem, at vi diskuterer græske pensioner i stedet for adfærden hos de store banker og aktørerne på ejendomsmarkedet og de finansielle markeder. Vi skal rette op på denne situation, for ellers vil det Europa, vi får i 2020, måske befinde sig i en værre krise end den, vi er vidner til i øjeblikket.
Jeg opfordrer Kommissionen til at gøre en alvorlig indsats for at skabe forandringer, så vi kan opgive vores blinde tro på markedsløsninger, vi regulerer markederne, og vi foretager vigtige investeringer i ting, der er til gavn for alle. Det kan være transportsystemet, det kan være energiforsyningen, det kan være andre vigtige løsninger, hvor medlemsstaterne ikke kan stå alene, men hvor EU og Kommissionen skal handle.
Jeg håber også, at Kommissionen er klar til at fremsætte forslag, der viser, at vi tager overgangen til et bæredygtigt samfund alvorligt. Vi vil med andre ord omstrukturere vores erhvervsliv, så det er konkurrencedygtigt og kan skabe nye arbejdsplader. Det gør vi ikke ved at overbevise os selv om, at vi bare kan fortsætte i det samme gamle spor. Dette kræver også investeringer, men det kan gøre noget ved det nuværende tal på 28 mio. registrerede arbejdsløse.
Jeg opfordrer også Kommissionen til at vise EU's arbejdstagere den respekt, der bliver nødvendig i denne økonomiske krise, for at få dem med os, når vi skal opbygge et stærkere og bedre samfund. Hvis vi skal kunne håndtere denne krise, har vi brug for faglige rettigheder, og vi skal gøre Europas arbejdstagere til interessenter.
Lena Ek
Hr. formand! Jeg plejede at sige, at vi havde en tredobbelt krise i Europa med finansielle markeder, job og klima, men nu har vi desværre en firedobbelt krise, hvis vi tilføjer krisen på statsbudgetterne. Det har gjort det smertelig klart, at EU har hårdt brug for visioner. Den europæiske integration har hidtil været fokuseret på at skabe nye projekter uden at sikre sig, at de fungerer korrekt. Jeg mener, at tiden nu er inde til, at vi tager fat på vores problemerne og i stedet arbejder hårdt på at uddybe de eksisterende institutioner. De fejl, der er sket, kan rettes, og EU kan stadig arbejde for - og med - sine borgere.
Europa har brug for et fremsynet EU. For mig at se er retningen klar, for jeg ønsker et Europa, der er åbent, uden forskelsbehandling og grønt. Flagskibet i Kommissionens Europa 2020-strategi er et vigtigt værktøj til skabelse af dette Europa, hvis vi kan få det gennemført. Og her har jeg nogle spørgsmål.
Først og fremmest er det overordnede mål for strategien at skabe en mere dynamisk og konkurrencedygtig økonomi. I nogle lande ligger kvindernes deltagelse på arbejdsmarkedet helt nede på 40 %, og det er skammeligt. Et arbejdsmarked med ligestilling mellem kønnene er en forudsætning for at fremme beskæftigelse og for at løse de demografiske udfordringer. Jeg håber, at Rådet og Kommissionen virkelig tager det alvorligt, at Rådets konklusioner i et par måneder har omfattet ligestilling mellem kønnene. Et samfund uden forskelsbehandling kræver flere arbejdspladser. Arbejdsløsheden er den største årsag til fattigdom. Ungdomsarbejdsløsheden i Spanien på 44 % er ødelæggende.
Vi har endeløse muligheder for at skabe grøn beskæftigelse, men vores politikker skal gå i samme retning. Et energieffektivt Europa er også en drivkraft for innovation, og energiens modstykke til hurtigtog, supernetværk og højteknologiske intelligente netværk er nødvendige for at forbedre Europas konkurrenceevne.
Jeg vil rose den liberale kommissær, Neelie Kroes, for at være den første til at skitsere et klart flagskib blandt forslagene om den digitale dagsorden, og jeg ser frem til at få den samme slags tilbundsgående materiale om resten af flagskibsplatformene inden juni måned, så vi også kan samarbejde om beslutningstagningen.
Men, hr. kommissær, vi har EU-strategien, der peger i den ene retning, mens Deres budgetforslag sandt at sige peger i en anden retning. Som det er tilfældet med regionalfondene, socialfondene og landbrugsfonden, skal vi strømline og skabe konsekvens i vores fælles værktøjer. Vi har brug for gennemsigtighed, og vi har brug for den samme type statistikker, vi har brug for stokke og gulerødder til medlemsstaterne, ikke bare for at få dem til at afgive løfter, men også for at få dem til at holde dem. Dette er vigtigt for de europæiske borgere og for os i Parlamentet. Vi skal styrke vækst- og stabilitetspakken, og vi støtter fuldt ud pakken fra kommissær Olli Rehn.
For at genoprette tilliden, som De var inde på hr. kommissær, har vi brug for indikatorer for resten af flagskibsforslagene. Det vil genoprette vores tillid til Dem som Kommission, og hvis vi kan samarbejde om beslutningstagningen, vil borgerne måske have tillid til os.
Pascal Canfin
for Verts/ALE-Gruppen. - (FR) Hr. formand! I Deres tale nævnte De hr. Montis betænkning, hr. Barnier, som De fik forelagt for få dage siden.
Der er et meget interessant aspekt i hr. Montis betænkning, og det er, at der lægges vægt på det presserende behov for, at vi går videre til næste trin i det finanspolitiske samarbejde. Her forklarer man helt klart, at kriterierne i stabilitets- og vækstpagten skal anvendes, men at hvis de udelukkende anvendes på udgifterne i form af nedskæringer i udgifterne, vil det næsten helt sikkert føre til recession. Derfor er det vigtigt at bruge begge søjler og især den finanspolitiske søjle til at give medlemsstaterne mulighed for at indkræve en række yderligere indtægter fra de økonomiske aktiviteter og de erhvervsdrivende, hvis skattebyrde er blevet nedsat gentagne gange i løbet af de seneste par år, overskud fra virksomheder samt fra kapital og finansielle transaktioner.
For at gøre dette skal vi for enhver pris have europæisk koordinering. Det er konklusionen i hr. Montis betænkning, der blev forelagt for to dage siden. Men dette spørgsmål nævnes overhovedet ikke i EU2020-strategien, som Kommissionen har fremlagt. Dette spørgsmål nævnes overhovedet ikke i hr. Rehns meddelelse, der blev offentliggjort for et par dage siden. Dette er en af de vigtige søjler, en af de grundlæggende merværdier, som Kommissionen kan levere i øjeblikket. Gør dette, og det vil skabe en sammenhæng - fru Berès sagde lige, at denne forhandling er lidt som en smeltedigel. Finanspolitisk koordinering vil bidrage til at skabe sammenhæng mellem EU2020-strategien, betænkningen om styring af euroområdet, om det indre marked samt beskæftigelses- og uddannelsesspørgsmål.
Vi er udmærket klar over, at hvis vi overholder reglerne i stabilitets- og vækstpagten - som i øvrigt er særdeles vigtig - men udelukkende gør det ved at reducere udgifterne, er vi på vej mod social regression og økonomisk recession.
Derfor er mit spørgsmål meget klart. Hr. Barnier, hvad vil De som repræsentant for Kommissionen lægge på bordet i de kommende uger? Hvordan vil De overbevise Deres kolleger - idet jeg går ud fra, at De allerede selv er overbevist - om behovet for en handlingsplan, for en finanspolitisk koordineringsplan, således at medlemsstaterne igen kan sikre sig nye indtægter på grundlag af en række aftaler?
Hvad vil De foreslå? De kan ikke forholde Dem tavs. Kommissionen har ret til at tage initiativ til lovgivning, men på disse områder er denne ret i dag blevet til pligt.
Malcolm Harbour
Hr. formand! Først vil jeg gerne på min gruppes vegne hilse alle betænkningerne velkommen, men navnlig betænkningen af hr. Grech, som jeg var skyggeordfører for i udvalget. Jeg kommer ind på nogle punkter fra den om et øjeblik, men jeg vil gerne støtte det, fru Berès sagde om den vidtrækkende karakter af eftermiddagens forhandling. Men på den anden side er det mere en forhandling uden fokus. Der kommer nogle virkeligt vigtige bidrag fra mange kolleger, men helt ærligt, og dette siger jeg til Kommissionen og kommissær Barnier, afspejler dette også EU2020-dokumentet. Det indeholder en masse idéer, men det savner i høj grad fokus, og det er også underudviklet på nuværende tidspunkt. Han talte om de syv flagskibsinitiativer. Dem kender vi endnu ikke i detaljer.
Så først vil jeg gerne spørge, om vi kan sikre os, at Rådet ikke vedtager dette forslag på sit næste møde i juni, for det er ikke klar til at blive vedtaget. Vi skal bruge mere tid på det i fællesskab for at gennemarbejde detaljerne.
Mit andet punkt er, at jeg mener, at vi skal gøre relanceringen af det indre marked til et ottende flagskibsinitiativ. Det vil ikke gøre tingene overdrevet komplicerede, for det burde være det første initiativ. Kære kolleger, De hørte fra hr. Grech, at der findes et potentiale for at skabe arbejdspladser, tilskynde til mere innovation og til at gå i retning af en mere bæredygtig økonomi, men vi skal sikre borgeres og forbrugernes støtte til dette forslag.
Det var ligesom Earl of Dartmouths spørgsmål til hr. Karas lige før. Borgerne skal koble sig på denne proces, men det har de også mulighed for. De får fordelene. Vi har dette instrument med et kolossalt potentiale, og når nu de offentlige budgetter stadig udgør 16 % af den europæiske økonomi, hvorfor bruger vi så ikke vores budgetter for offentlige indkøb som drivkraft for innovation, til at købe disse nye teknologier, til at tilskynde SMV'erne til at indføre disse teknologier? Det er det største enkeltstående underudviklede politikområde, vi har. Vi hørte fra hr. Barnier og hr. Grech i dag, og vi kom med et bidrag til hr. Montis betænkning. Vi har instrumenterne, men vi skal gennemføre dem i praksis.
Gabriele Zimmer
Hr. formand! Vi står midt i den mest fundamentale krise, som EU har oplevet i sin historie, og alligevel træffes næsten alle beslutninger om den strategiske kurs på regeringsniveau. Parlamentet har fået lov til at kigge på fra sidelinjen, men ikke mere end det.
Igen og igen har hele diskussionen i dag kredset om specifikke spørgsmål vedrørende Europa 2020-strategien for beskæftigelse og vækst, som giver det falske indtryk, at vi taler om Europas fremtid og kursen for den videre udvikling. Vi kan måske stille mundtlige forespørgsler om den politiske relevans af EU2020-strategien i forbindelse med den nuværende økonomiske og finansielle krise, men vi har ikke lov til at gøre vores krav gældende vedrørende denne strategi og ændre den, kompensere for mangler eller måske endda ændre prioriteringerne.
I stedet for at blive inddraget ved denne strategiske skillevej er vi på næsten alle punkter, som vi har drøftet her i Parlamentet i de seneste måneder, blevet fanget i magtspillet mellem institutionerne til trods for eller måske endda på grund af Lissabontraktaten. Dette er især sket på bekostning af Europa-Parlamentet. I både EU2020-strategien og f.eks. de integrerede beskæftigelsesretningslinjer, som Beskæftigelsesudvalgets formand talte om, betragtes Parlamentet som et organ, der kun informeres eller høres.
Alle de enkelte betænkninger her i dag fremlægger langt fra en samlet oversigt over Parlamentets krav eller synspunkter vedrørende den europæiske strategi. Vi ønsker at indføre en lang række specifikke ændringer.
I den seneste valgperiode stillede Parlamentet specifikke krav til Rådet og medlemsstaterne vedrørende kampen mod fattigdom, indførelse af ydelser, der sikrer en minimumsindtægt og en fattigdomssikret mindsteløn for hele EU. Ingen af disse punkter er blevet indarbejdet i strategien. Tværtimod. Der er endda risiko for, at målsætninger såsom kampen mod fattigdom og en reduktion af fattigdommen med 25 % kan forsvinde fra den nuværende strategitekst, fordi de ikke er i overensstemmelse med medlemsstaternes eller regeringernes færdigheder og interesser.
EU's resultater på beskæftigelsesområdet gennem de seneste 10 år har også klart vist, at antallet af atypiske og usikre job er steget til 60 %. Men den kraftige stigning i antallet af atypiske arbejdsforhold bør få os til at opstille en model inden for strategien og i retningslinjerne, der har til formål at sørge for sikre og fattigdomssikrede job. Nu er det et grundlæggende krav, som vi skal forholde os til her.
Men så længe EU, institutionerne og deres specifikke politikker ikke udsender signaler til de marginaliserede, som lever i fattigdom, eller som ikke har noget arbejde, eller til unge uden fremtidsudsigter, vil vi ikke kunne få disse grupper med på tanken om, at et fælles EU er et fremtidssikret projekt. Der findes et demokratisk underskud, som ikke på nogen måde afhjælpes gennem denne EU2020-strategi, og vi skal bekæmpe det sammen med vores borgere.
Bastiaan Belder
Hr. formand. De problemer, som Grækenland og euroområdet oplever, er en alvorlig situation, som kræver en strukturel fremgangsmåde. Dette tilstræber man med den foreslåede EU2020-strategi, der skal bidrage til økonomisk vækst og beskæftigelse.
Strategien omfatter med rette sunde offentlige finanser. Men initiativet vil kun være nyttigt, hvis to betingelser er opfyldt. For det første skal stabilitets- og vækstpagtens funktion styrkes, så denne type situation ikke opstår igen. Det drejer sig ikke kun om strukturer og regler, men om mentalitet. Det centrale er, at medlemsstaterne overholder deres budgetmæssige forpligtelser, som jeg påpegede ved en konference i Athen i sidste uge.
Vi hilser det velkommen, at medlemsstaterne i højere grad skal stille hinanden til ansvar inden for Rådet i forbindelse med de strukturreformer, der er nødvendige for på ny at bringe orden i deres offentlige finanser. Som jeg ser det, burde dette blive resultatet af en styrkelse af den økonomiske koordinering.
Den anden forudsætning, som jeg gerne vil gøre opmærksom på, er det uønskede i, at EU vender sin opmærksomhed mod politikområder som sociale anliggender, beskæftigelse og social samhørighed. Målsætningerne inden for disse områder kan ikke håndhæves på europæisk niveau, og sådan bør det også være. I forbindelse med Lissabonstrategien så vi, at en sådan fremgangsmåde ikke fungerer. Også her er det korrekt, at man er nødt til at mestre begrænsningens kunst, også på europæisk plan.
Barry Madlener
(NL) Hr. formand! I dag diskuterer vi Europas økonomi ud fra et langsigtet perspektiv, og hvordan man kan skabe bæredygtig økonomisk vækst. Når Europa diskuterer dette, sover jeg ikke særlig godt, fordi Europa ikke har foreslået særlig meget indtil videre. Jeg vil gerne minde Parlamentet om Lissabonstrategien, hvor Europa enedes om at blive den mest konkurrencedygtige økonomi i verden. Den viste sig naturligvis at blive en total fiasko.
Det eneste, EU har gjort, er at forøge bureaukratiet, skabe unødvendige regler - navnlig i mit land, Nederlandene - og indføre skattestigninger, masseindvandring, kriminalitet og manglende sikkerhed. Lad os nu kigge på listen over lande, der ønsker at komme med i EU, og som vi sidder til bords med hver eneste dag, nemlig Albanien, Bosnien, Tyrkiet - alle fattige lande, muslimske lande og tilmed korrupte og kriminelle - og Island - en stat, der gået bankerot.
Desuden hører vi hver eneste dag her i salen medlemmer af Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance og Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet og endda Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa sige, at vi har behov for en grøn økonomi, at vi skal yde milliarder af euro i tilskud til vindmøller og grøn elektricitet, selv om vores erhvervsliv bliver stadig mindre konkurrencedygtigt i forhold til Kina, USA og Indien.
Er De overrasket over, at vores økonomi stagnerer? Der findes kun én opskrift på et økonomisk stærkt Europa, og det er mindre bureaukrati og færre tjenestemænd i Bruxelles og ligeledes mindre bureaukrati i medlemsstaterne, skattesænkninger i stedet for skatteforhøjelser og stop for masseindvandring. Grækenland skal helt klart udvises fra euroområdet. Lad os for en gangs skyld holde et spejl op foran os selv og kigge på medlemmerne her. Hvad har De gjort i de seneste år for at få Grækenland til at overholde sine forpligtelser i henhold til stabilitets- og vækstpagten? Jeg kender allerede svaret, absolut ingenting. De har alle snorksovet, mens lande som Grækenland, der har modtaget milliarder fra Europa hvert år, har sløset med pengene og ladet den offentlige sektor vokse uhæmmet.
Hvis dette ikke lykkes for Europa, forudser jeg, at mit land, Nederlandene - og ligeledes Tyskland - vil forlade euroområdet.
Gunnar Hökmark
(EN) Hr. formand! Den finansielle støttepakke, der blev fremlagt for næsten to uger siden, var nødvendig, men ikke en løsning på de problemer, som Europa står over for. Nu er der behov for at handle, for at træffe beslutninger og for at genoprette tilliden til de offentlige finanser. Jeg vil sige, at vi er nødt til at diskutere 2020-strategien, men vi har endnu mere brug for en 2010-strategi, hvor man beskriver de ting, der nu skal gennemføres for at genoprette vækst, reducere underskud og skabe optimisme.
Men vi vil ikke få den vækst, der er nødvendig, uden at genoprette tilliden til de offentlige finanser. Her har socialdemokraterne fejlet. De forsvarer de samme politikker, der har ført til underskud og til krisen i Grækenland, Spanien og Portugal samt andre lande. Ordføreren, hr. Hoang Ngoc, siger, at vi skal fortsætte disse politikker, og at vi skal vente med at reducere underskuddet. Fru Ulvskog fra Sverige foreslår øgede udgifter. Socialisterne er blevet en trussel mod fremgang, genopretning og de nye arbejdspladser, som Europa har brug for. Jeg kan forsikre Dem for, at når socialisterne fejler, vil vi i PPE stå fast på de ting, der skal ske - nedbringelser af underskud, genopretning af tilliden og reformer, der skal skabe vækst og nye arbejdspladser. Det er det, Europa har brug for, og vi vil være til stede og træffe de barske beslutninger og tage ansvaret, når andre fejler.
Alejandro Cercas
(ES) Hr. formand! Jeg er nødt til at bruge et par sekunder på at bede den foregående taler tage til Grækenland og spørge, hvem der har ansvaret for de problemer, som arbejdstagerne oplever i øjeblikket. De venter ikke på Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater). Niksen. De håber på en ægte politisk ændring som den, der kan afstedkommes af 2020-strategien.
Hvis vores analyse er forkert, vil vores løsninger også være forkerte. Den analyse, vi skal foretage, skal vise, at Europa i høj grad lider af grådighed, manglende regulering, manglende økonomisk styring, en utilstrækkeligt uddannet og sammenhængende befolkning, manglende social retfærdighed, lav økonomisk vækst, ringe vækst i beskæftigelsen og af, at kolossale grupper af dårligt uddannede står uden for arbejdsmarkedet.
Indsatsen i de kommende 10 år skal være rettet mod at øge den andel af befolkningen, der arbejder, og sikre, at befolkningen er langt bedre forberedt, i uddannelsesmæssig henseende, til at vinde slaget om produktiviteten. Europa vil ikke få større konkurrenceevne uden at vinde slaget om produktiviteten. Vi får ikke nogen plads i verden ved at sænke lønningerne, ved at ødelægge de sociale og arbejdsmarkedsmæssige standarder, men i stedet ved at øge vores viden, ved at øge solidariteten og den sociale samhørighed i vores samfund. Det er vores styrker. Vi skal gøre Europa til et virkeligt forenet kontinent med et tydeligt projekt, med klare målsætninger, med en økonomisk styring, som ikke bare giver os mulighed for at reagere på de nuværende nødsituationer, men også på morgendagens udfordringer.
Det er vores håb. Det er de håb, der er blevet formet af et betydeligt flertal blandt medlemmerne i Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender, bortset fra sirenesangen fra dem, der ønsker at vende tilbage til tankegangen om "enhver hytter sig selv" og dermed ødelægge solidariteten med andre.
Det er vores håb, hr. formand. At 2020-strategien kommer igennem til alle europæiske borgere, som beder os om flere arbejdspladser, øget beskæftigelse af høj kvalitet og om økonomisk styring og konsolidering på skatteområdet. Konsolidering på skatteområdet er udmærket, men vi skal også have social og økonomisk konsolidering, for ellers opnår vi ingenting.
Michael Theurer
(DE) Hr. formand, kommissærer, mine damer og herrer! Som vi har hørt, skal de finansielle markeder pakkes ind i nye lovgivningsrammer, så vi fremover kan undgå den overdrevne adfærd, der har ført til krisen.
Men hvis vi sætter fokus på de underliggende årsager til regeringernes gældsætning, bliver det klart, at vi her i Parlamentet taler for meget om den offentlige gæld og for lidt om, hvordan vi kan skabe fremgang og vækst. Hvad bestemmer vores vækst? Vores vækst og fremgang afhænger af, at EU's befolkning udvikler produkter og skaber nye idéer, der også kan sælges på det globale marked.
Derfor er det helt på sin plads, at et kapitel i EU2020-strategien drejer sig om innovationsunionen. Vi skal fokusere på opfindelser og på, hvordan vi kan styrke forskning og udvikling. Dermed er det vigtigt, at vi kan forbedre synergierne mellem forskningsfinansiering og regionaludviklingspolitik. Der kan gøres en hel del mere på disse områder. Sammen med De Liberale og Det Frie Demokratiske Parti i Tyskland (FDP) vil jeg fremhæve, at vi skal fokusere på de små og mellemstore virksomheder. Vi skal sørge for, at vi som EU bruger vores finansiering, så SMV'erne virkelig får adgang til denne finansiering, og så der foregår teknologioverførsel mellem universiteter og videregående uddannelsesinstitutioner og SME'er. Vi skal tilskynde befolkningen til at tage deres skæbne i egen hånd gennem personligt ansvar og egne initiativer. Regeringer kan ikke skabe arbejdspladser, de skal skabes i selve økonomien.
Elisabeth Schroedter
(DE) Hr. formand, kommissærer, mine damer og herrer! Det er klart, at De har erkendt, at overgangen til en grøn økonomisk udvikling skal starte nu, fordi klimaændringerne vil bringe EU's økonomiske succeser i fare.
Men det, der mangler i Europa 2020-strategien, er en forbindelse mellem miljøforandringer i økonomien og en grøn beskæftigelsesstrategi. Undersøgelser har vist, at der kan skabes 8 mio. nye arbejdspladser alene gennem overgangen til en grøn energiforsyning. I Europa 2020-strategien skal vi derfor have et initiativ for grønne job. Dette initiativ skal afspejles i specifikke foranstaltninger og integrerede retningslinjer. Derfor har vi brug for stabile juridiske og politiske rammer, så investorerne virkelig investerer i grønne arbejdspladser. Dette indebærer også, at man etablerer forbindelser mellem forskning og udvikling og økonomien, fremme af innovationsklynger og ligeledes muligheden for at fremme sådanne klynger i ugunstigt stillede regioner. Det står der i van Nistelrooij-betænkningen, og det støtter jeg. Selv om jeg ikke støtter dem, der ønsker at pålægge regionerne krav vedrørende øremærkningsprogrammet oven fra, er dynamikken i denne betænkning og i forslagene ikke desto mindre et skridt i den rigtige retning og vil bidrage til at skabe grønne arbejdspladser.
Men i beskæftigelsesstrategien skal vi ligeledes fokusere på at forme overgangen til en grøn økonomi, på at få arbejdstagerne med os og på at forberede dem på overgangen. Disse ord er rettet til kommissær Andor. Grundlæggende er strukturen i de fremlagte beskæftigelsespolitiske retningslinjer rigtige og afbalancerede. Det er særlig vigtigt, at uddannelse er blevet fremhævet som et uafhængigt fokusområde. Dette område giver store muligheder for at bryde fattigdomscyklussen. Det udgør en hjørnesten i en grøn beskæftigelsesstrategi og er dermed nøglen til succes for Europa 2020-strategien. Men vi skal også forbedre retningslinjerne. Beskæftigelsesretningslinjerne kan spille en central rolle og giver os mulighed for virkelig at udnytte potentialet ved grønne job.
Konrad Szymański
(PL) Hr. formand! Man kan udlede vidt forskellige konklusioner af Europas langsomme økonomiske vækst og kollaps på grund af krisen. Man kan bestemt være enig med dem her i Parlamentet, som opfordrer til en begrænsning af de koncessionsbetingede, administrative og informationsmæssige byrder, der skabes ikke bare af medlemsstaterne, men også af EU og af Parlamentet. Men der er imidlertid risiko for, at man anvender en kur, der er langt værre end sygdommen. En sådan foranstaltning, som vil skade den europæiske vækst, vil være at styrke EU's rolle inden for skattesamarbejde og koordinering og den skatteharmonisering, der vil følge. Konkurrence på skatteområdet er som enhver anden konkurrence en fordel for borgerne og for markederne. Den giver mulighed for et bedre resultat og er en vigtig faktor i vores konkurrenceevne på globalt plan. Derfor bør fælles friheder og et fælles marked og ikke en udvidelse af EU's kompetencer være det bærende princip i EU's økonomiske politik.
Ilda Figueiredo
(PT) Hr. formand! Ved denne forhandling vil vi gerne sige, at tiden er inde til at stoppe med ordspillene og tale om de reelle problemer, som flertallet af kvinder og mænd oplever i vores lande, om elendighed, om de mere end 85 mio. mennesker, der lever i fattigdom i et EU, der er et af de rigeste områder i verden, og hvor man stadig kan tjene skandaløse profitter, uden at der gøres noget som helst for at kontrollere dem. Vi ønsker at tale om den manglende jobsikkerhed og lave løn, som arbejdstagerne står over for, om de unge og kvinderne, som ikke kan finde et job, om de 23 mio. arbejdsløse. Vi ønsker at tale om den aldrende befolkning, der nægtes en værdig pensionisttilværelse, og børnene, hvis fremtid pantsættes.
Lad os sige det ligeud, Det, der foreslås i Europa 2020-strategien, er det samme som i starten af krisen. Kommissionen ønskede ikke at analysere årsagerne til den nuværende situation eller at gøre noget ved følgerne af de centrale politikker, som den fulgte i forbindelse med anvendelsen af Lissabonstrategien, nemlig liberaliseringen af de økonomiske sektorer, herunder finansielle tjenester, og fleksibiliteten på arbejdsmarkedet, som den kaldte for flexicurity.
De sigter nu mod at bane vejen for en større koncentration af rigdom ved hjælp af forskellige direktiver, der vil lette privatiseringen af strategiske sektorer af økonomien, og mod at angribe offentlige tjenester, der er af interesse for økonomiske grupper inden for sundhed, social sikring og uddannelse. Hvad som helst, der kan sikre dem et overskud. De foretrækker at skjule det faktum, at kun et brud med disse politikker vil give mulighed for en ændring, og at kun dette kan skabe sociale fremskridt. Ikke desto mindre insisterer vi på dette brud og siger, at tiden er inde til at droppe stabilitetspagten og erstatte den med et program for social udvikling og fremskridt. I dette program skal man prioritere produktion, offentlige tjenester af høj kvalitet, skabelse af arbejdspladser med rettigheder, lønninger, rimelige pensionsbetingelser, social integration og en retfærdig fordeling af rigdommene. Disse prioriteringer vil kræve en virkelig økonomisk og social samhørighed med en klar styrkelse af EU's budget, solidaritet, offentlige politikker og statslig kontrol med de centrale sektorer af økonomien.
Vi er sikre på, at arbejdstagerne og befolkningen vil fortsætte med at kæmpe for dette, f.eks. i Grækenland i morgen eller den 29. maj i Portugal. Vi hylder dem i deres kamp.
William
(EN) Hr. formand! 2020-strategien indeholder uden tvivl en række interessante ting, men gennem udvidelser vil fem nye lande have sluttet sig til EU i 2020 og højst sandsynlig otte. Allerede i EU i 2010 er 12 lande nettobidragydere til EU. De øvrige 15 er modtagere.
Ingen af de nye lande vil sandsynligvis være bidragydere. I 2020 vil der derfor efter al sandsynlighed være ikke mindre end 23 lande, der skal understøttes. I 2020 vil EU derfor i praksis være blevet til en overførselsunion, der overfører penge fra 12 bidragende lande til 23 understøttede lande. Desværre er de britiske skatteydere helt urimeligt blevet fanget i dette. Det forholdsvis forarmede Forenede Kongerige er den næststørste bidragyder til EU-budgettet.
Ved det seneste provinsvalg i Tyskland sagde vælgerne i Nordrhein-Westphalen "nej" til deres koalition og også "nej" til overførselsunionen. Vælgerne i andre bidragende lande vil også sige "nej" i de kommende 10 år. I 2020 vil det være umuligt at slå bro over kløften. Det er ikke i Det Forenede Kongeriges nationale interesse, at der hersker økonomisk kaos på den anden side af Kanalen, men medmindre udvidelsen bremses straks, vil der opstå økonomisk kaos. Derfor rammer 2020-strategien ved siden af målet.
Krisztina Morvai
(HU) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne med al respekt spørge, om De ikke mener, at der foregår noget utrolig bizart her. Til en fantastisk vigtig debat om den finansielle og økonomiske krise, der er årsagen til tragedier blandt mange millioner europæere, er der bare 40 medlemmer til stede. Vi opfordrer det europæiske erhvervsliv og borgerne til at spare på energien, mens vi i de seneste tre dage, men det gælder alle plenarmøder, kan se energispildet til oplysning af en sal på størrelse med et stadion, hvor der ikke er mere end 40 medlemmer til stede undtagen ved afstemningstiden. I de 27 tolkekabiner sidder der 27 x 3, hvilket giver 81 højt kvalificerede simultantolke, der arbejder for os. Med 40 medlemmer giver det to tolke pr. person. Mener vi ikke, at det er på tide at se os selv i spejlet og holde op med at opfordre pensionister, brandfolk, sygeplejersker og lærere til at blive ved med at spænde livremmen ind?
Lena Kolarska-Bobińska
(PL) Hr. formand! I krisetider, når EU's integritet trues, bør vi for at støtte den økonomiske vækst være særlig opmærksomme på EU's samhørighed. Vi skal være særlig opmærksomme på EU's samhørighed. Vi ved stadig ikke, om krisen vil føre til endnu større forskelle mellem Europas forskellige regioner. De historiske forskelle på udviklingsniveauer i regionerne kan blive større, og vi kan også blive vidner til en række nye faktorer, der vil medføre forskelle.
I denne situation er der særligt behov for mekanismer, der mindsker forskellene mellem regionerne, og videreførelsen af en stærk regionalpolitik er vejen frem mod dette mål. I denne situation vil det være uklogt at opgive denne politik og foretage kraftige reduktioner i finansieringen til lokale og regionale myndigheder, for dette vil udgøre en alvorlig trussel mod stimuleringen af den økonomiske vækst, men vil også true den europæiske enhed som sådan.
Både Europa 2020-strategien og samhørighedspolitikken sigter mod det samme mål. De har kolossal betydning for den økonomiske genopretning og for den europæiske solidaritetspolitik. Men der er behov for en bedre koordinering mellem dem. Det vil være spild af tid og penge at oprette nye og separate temafonde som reaktion på nye udfordringer, og det vil også forsinke gennemførelsen af 2020-strategien og dømme den til den samme skæbne som Lissabontraktaten. Vi skal sikre finansieringen af centrale infrastrukturprojekter og sige nej til renationalisering af regionalpolitikken.
I øjeblikket hører vi ofte om et kraftigt pres fra regeringerne i visse medlemsstater og ligeledes fra Kommissionen om at beskære eller begrænse udgifterne til regionalpolitik. Men budskabet fra Parlamentet i betænkningen, som jeg var skyggeordfører for, er klart. Vi har brug for en stærkere og ikke en svagere samhørighedspolitik. Vi har brug for ægte europæisk solidaritet.
Evelyne Gebhardt
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske Dem med en virkelig fremragende betænkning, hr. Grech, som De har forelagt for os her, og som giver os et grundlag at komme videre på. Også tak, fordi De bruger en formulering, som jeg selv bruger hele tiden, nemlig at økonomien er til for befolkningen og ikke omvendt. Det er netop det, EU's politik skal baseres på.
I Deres betænkning påpeger De også helt korrekt, at det er særlig vigtigt med en korrekt vurdering af de sociale, forbrugerrelaterede, miljømæssige og økonomiske virkninger af det indre marked samt de beslutninger, vi tager på det indre marked. Det er netop det, der har manglet hidtil, eller som vi ikke har gjort tilstrækkelig tydeligt for vores borgere. Det er meget vigtigt at påpege de faktiske humanistiske og holistiske elementer af vores politik, også når det drejer sig om det indre marked.
I Deres betænkning siger De også en ting, som har særlig betydning for os socialdemokrater, og det er, at social- og arbejdsmarkedspolitikken skal betragtes som det centrale i politikken for det indre marked, og at beskyttelsen af tjenester af almen økonomisk interesse er særlig vigtigt. Desuden opfordrer De til udformning af en strategi for bedre formidling af de sociale fordele ved det indre marked.
Hvis vi betragter disse punkter, bliver vi klar over, at vi kan opnå en hel del, hvis vi bare fik opbakning fra Kommissionen. Jeg håber også i høj grad, at Kommissionen virkelig vil benytte den mulighed, der beskrives i Grech-betænkningen, til at sætte fremskridt for EU's borgere i centrum. Jeg vil gerne på det kraftigste opfordre til dette, og som vi ved, har hr. Barnier allerede accepteret at gøre dette. Hvis vi anskuer det indre marked ud fra den synsvinkel, vil EU's politik blive mødt med større accept, og vi vil kunne se frem mod en bedre fremtid.
Robert Rochefort
(FR) Hr. formand! Ved denne forhandling om 2020-strategien vil jeg også gerne benytte hr. Grechs meget interessante betænkning til at fortælle Dem, at jeg er overbevist om, at forbrugerne ikke skal holdes uden for denne fremtidige strategi.
Når jeg kigger på Kommissionens tekst om 2020-strategien, kan jeg se, at forbrugere stort set ikke nævnes. I den aktuelle krise skal man huske på, at selv om investeringer naturligvis er den centrale variabel, udgør forbruget i vores forskellige lande mellem 60 og 70 % af vores BNP.
Derfor vil jeg gerne have, at vi bevæger os mere i denne retning i 2020-strategien. Jeg vil gerne se Europa som pioner for en anden slags forbrug, der er baseret på videntrekanten, på bæredygtig udvikling, et Europa, der er i stand til at udvikle produktionsbetingelser og produkter, der er interessante for forbrugerne, som er skabt sammen med dem, et Europa, der er fokuseret på kvalitet og ikke længere på kvantitet for kvantitetens skyld. Jeg vil meget gerne se en slags forbedret konkurrence, som ikke tilskynder til "discount for discountens skyld", men som har til formål at sikre en højere grad af tilfredshed for forbrugerne.
Hr. kommissær, mit spørgsmål er derfor meget enkelt. Vil De foreslå Deres formand, hr. Barroso, og kommissærkollegiet, at der nedsættes en arbejdsgruppe på dette område, så forbrugerne ikke længere betragtes som justeringsvariable, som individer, men snarere som aktive deltagere, der er på Deres side, på vores side, så vi kan skabe dette fremtidige samfund, vi har så hårdt brug for?
Emilie Turunen
(DA) Hr. formand! Jeg vil bruge lidt tid på at tale om de sociale og beskæftigelsesmæssige aspekter af EU2020 og Kommissionens indsats i den forbindelse. Det skal ikke være nogen hemmelighed, at De Grønne gerne så en langt mere ambitiøs 2020-plan, end hvad der er på bordet nu, med ægte vilje til at definere, hvad Europa skal leve af i fremtiden, og med vilje til at sætte høje sociale og beskæftigelsesmæssige mål. Men lige nu står vi i en situation, hvor medlemslandene ikke har tænkt sig at udbygge den plan, Kommissionen er kommet med, men hvor de tværtimod bakker baglæns.
For det første om bekæmpelse af fattigdom. Flere medlemslande har sået tvivl om, hvorvidt EU overhovedet har kompetence til at bekæmpe fattigdom og til at opstille konkrete fattigdomsmål. Til det er der blot at sige, at der adskillige steder i den nye Lissabontraktat er hjemmel til det, bl.a. i EU-traktatens artikel 3 og i artikel 9 og 153 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Det er altså bare at komme jeg gang! For det andet har andre medlemslande, herunder mit eget, Danmark, kritiseret definitionen af fattigdom. Og ja, naturligvis må vi finde en god definition. Men disse argumenter kan altså ikke skygge for, at dette handler om én ting, nemlig om vi effektivt ønsker at bekæmpe fattigdom i Europa. Det er den virkelige diskussion.
Ønsker vi at nedbringe antallet af fattige i Europa, der lige nu er 84 millioner? Ønsker vi at nedbringe antallet af arbejdende fattige, der er op mod 17 millioner? Og ønsker vi ikke bare beskæftigelse til alle, men også ordentlig og god beskæftigelse? Ønsker vi, at unge får adgang til arbejdsmarkedet? Ja, naturligvis ønsker vi det, og netop derfor er der brug for konkrete mål på det sociale område og på det beskæftigelsesmæssige område. Europa står i en økonomisk krise lige nu, men det må ikke få os til at gå i mental baglås og være bange for at sætte ambitiøse mål på disse områder. Hvis vi ikke tør det nu, vil det undergrave den økonomiske situation i Europa og den sociale sammenhængskraft. Så kære kollegaer og kære kommissærer! Til Dem vil jeg sige, at det er den politiske vilje, der bliver afgørende. Jeg håber, at Parlamentet og Kommissionen vil være med til at gå foran og presse de medlemslande, der tøver, til at forpligte sig til et socialt Europa i 2020. Det håber jeg, at De er klar til som kommissærer.
Oldřich Vlasák
(CS) Hr. formand! Vi har brugt hele dagen på at diskutere et ønskværdigt strategisk fokus for EU. Efter min mening bør vi imidlertid først have stillet spørgsmålet om en ønskværdig fremtidig udvikling for vores borgere og for dem, den i første omgang berører, med andre ord borgmestre og byrådsmedlemmer. I denne henseende er det en stor skuffelse for mig, at de lokale myndigheders rolle ikke i tilstrækkelig grad afspejles i EU2020-strategien. I strategien nævner man helt korrekt behovet for bedre forbindelser til regionale og lokale partnere, men det er ikke klart, hvordan princippet om partnerskab skal anvendes i praksis. Desuden er høringsprocessen frivillig, så den er på ingen måde bindende for medlemsstaternes beslutningstagning. Jeg kan bekræfte dette med et konkret eksempel. Da sammenslutningen af kommuner i Den Tjekkiske Republik fremsatte bemærkninger til vores regerings holdning til EU2020-strategien, undlod man ikke blot at medtage disse bemærkninger, men sammenslutningen fik ikke en gang et ordentligt svar på, hvordan disse bemærkninger blev håndteret.
Hvis vi ønsker at undgå fiaskoen med Lissabonstrategien, skal vi ikke fortsætte med at ignorere de lokale myndigheders stemme, for disse udgør en del af den offentlige administration i alle medlemsstater, og deres rolle har central betydning for gennemførelsen af alle europæiske politikker. Tværtimod vil en obligatorisk høring af aktørerne "nedenunder" bidrage med vigtige oplysninger om den korrekte, effektive og omkostningseffektive gennemførelse af de vedtagne foranstaltninger. Derfor vil jeg gerne opfordre Kommissionen til grundigt at overveje, hvordan man kan tilknytte de lokale myndigheder gennem hele processen.
Kyriacos Triantaphyllides
(EL) Hr. formand! Den nuværende Lissabonstrategi er simpelthen blevet omdøbt til Europa 2020-strategien. I bund og grund ændrer Kommissionens forslag som helhed ikke noget ved de nuværende mål, og ikke nok med, at disse mål ikke blev nået, men fremskridtene i løbet af de seneste 10 år har vist, at borgernes levestandard i EU er blevet forringet. På trods af dette indeholder dette forslag fra Kommissionen ikke tilstrækkelig mange sociale kriterier. Derfor spørger vi, hvilke foranstaltninger Kommissionen foreslår med henblik på at forhindre manglende ansvarlighed på markedet, vilkårlige afskedigelser og yderligere usikkerhed på arbejdsmarkedet. Betyder Den Internationale Valutafonds medvirker ikke vanskeligere betingelser for medlemsstaterne og befolkningen? Hvis stabilitetspagten ikke erstattes af en pagt, der har til formål at gennemføre sociale målsætninger, vil løkken omkring befolkningens hals efter vores mening blive stadig strammere, og der bliver behov for stadig flere og større ofre.
Timo Soini
(FI) Hr. formand! Da jeg læste på universitetet i Helsinki i 1980'erne, var Sovjetunionen stadig ved fuld styrke. Når der var problemer der, krævede de mere socialisme. Nu er jeg en midaldrende familiefar her i EU, og når der er problemer her, kræver vi mere integration. Filosofien ligner til forveksling, og resultatet vil også være det samme, det vil nemlig ikke fungere.
Lad os bygge op med nationalstaterne som fundament. Derfor er vi nødt til at bage vores brød, før vi kan dele ud af det, som vi siger i Finland. Lad os skabe arbejdspladser og de rette betingelser. Det bliver kilden til vores styrke. Sådan kan vi gøre fremskridt. Vi mangler arbejdsgivere - ikke medarbejdere, men arbejdsgivere, der kan skaffe arbejde til befolkningen.
Små virksomheder er meget vigtige. Vi bør udsætte forhandlingen om direktivet om selvstændige chaufførers arbejdstid til næste mødeperiode. Det er et typisk eksempel på en situation, hvor vi skal bakke op om uafhængige erhvervsdrivende, der skaber beskæftigelse, som gør det godt og skaffer arbejde til befolkningen. Imidlertid er der nu fare for, at vi mister arbejdspladser som følge af administrative beslutninger. Jeg elsker virkelig Europa, selv om jeg ikke elsker EU.
Franz Obermayr
(DE) Hr. formand! I samme år som VM kan Rådet lære noget af fodboldverdenen, og det er, at man ikke får en god kamp, hvis der er en dommer på hver af spillerne. Men et spil uden regler, uden dommer og uden straf for forseelserne, det vil ende i kaos. Det er netop situationen nu!
Det er på høje tid, at Europa 2020-strategien sætter en stopper for hedgefondspekulanterne. De, der nu i årevis har levet fedt af spekulation og eksorbitante rentesatser, skal nu yde et bidrag. Ikke småsparerne, men virksomhederne med deres store spekulationsprofitter skal betale regningen.
Samhørighedspolitikken skal også forholde sig til eurokrisen. Ud over den aktuelle redningspakke har Grækenland tidligere modtaget uforholdsmæssig store beløb i landbrugs- og regionalstøtte. Uden de nødvendige strukturelle ændringer er disse penge bare sevet væk, og på trods af støtte i årevis står landet i dag på fallittens rand. Jeg kan ikke se, hvorfor vi skulle lade pengehanen stå åben i en sådan situation. Hvorfor lytter vi ikke til kommissær Rehn, der har fremsat det ret fornuftige forslag om at afbryde støtten? Vi kan ikke lade EU udarte til en union baseret på overførsler. En centraliseret planøkonomi, som er det, nogle af Dem ønsker, har endnu ikke vist sit værd, selv om den kommer fra Bruxelles.
Hvad har vi så brug for? En budgetpolitik, hvor landene selv tager ansvar, og hvis det ikke virker, modige og effektive sanktionsmekanismer. Alt dette bør medtages i Europa 2020-strategien.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Den økonomiske og finansielle situation i Europa retfærdiggør fuldt ud de drastiske foranstaltninger, man har truffet, især for at stabilisere euroområdet og undgå at undergrave vores fælles valuta. Vi befinder os i en nødsituation, og det begrunder den praktiske metode, man benytter. Men ved gennemførelsen af de vedtagne foranstaltninger skal man sikre, at Parlamentet inddrages inden for dets beføjelser, så det kan udøve sin demokratiske kontrol på hensigtsmæssige betingelser.
Vi skal sikre os, at vores medborgere ikke mister tilliden til os, men derimod bevarer tilliden til de politiske institutioner. Uden denne tillid bliver det ikke muligt at gennemføre strukturreformer eller opnå accept af de nødvendige kriseforanstaltninger.
Stillet over for finanskrisen har Europa ikke forholdt sig passiv. Det siger vi ikke ofte nok. I 2009 udformede og vedtog vi forordninger om kreditvurderingsbureauer, og Kommissionen vil meget snart offentliggøre gennemførelsesbestemmelserne for disse. Parlamentets Økonomi- og Valutaudvalg stemte for få dage siden om en pakke med tilsynsforanstaltninger over for finansielle aktiviteter. Sidste mandag vedtog det samme udvalg betænkningen om regulering af hedgefondforvaltere med stort flertal.
Der er indledt triloger med henblik på at nå frem til en aftale med Rådet. Denne aftale skal hurtigt på plads, så vores institutioner bevarer deres troværdighed. Vores medborgere spørger ofte, hvad Europa foretager sig. Vi skal opfylde deres forventninger.
I den forbindelse vil jeg gerne lykønske Dem, hr. kommissær, med Deres beslutsomhed og tilskynde Dem til at fortsætte det arbejdsprogram, De har opstillet, i henhold til de løfter, De fremkom med ved Deres høring. Deres ambitiøse, men vigtige tidsplan har vores opbakning. Vi vil stå last og brast med Dem for at sikre gennemførelsen af den nødvendige regulering af de finansielle tjenesteydelser. Der er ikke tale om at chikanere finanssektoren, men om at indføre regler for at sikre, at en aktivitet, der bør reguleres, også bliver det, og for at gøre transaktionerne mere sikre og gennemsigtige.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Hr. formand, kommissærer, mine damer og herrer! Europa står i dag over for to store opgaver, nemlig at udforme en ny strategi, hvilket vi diskuterer i øjeblikket, og som efter min mening er ved at tage form. Men Europa står ved en skillevej, hvis vi ikke finder en ny modus operandi. Begivenhederne i de seneste uger i forbindelse med krisen i Grækenland - og her er jeg uenig med hr. Gauzès, for desværre har EU og medlemsstaterne, og navnlig fru Merkel, været for sent ude i deres reaktion på denne situation - betyder, at Europa nu står ved en skillevej. Det er en usædvanlig farlig skillevej, som vil afgøre, hvorvidt vi kommer til at gå i retning af renationalisering, tilbagetrækning til nationalstaterne og egoisme, eller i retning af fællesskabstanken. Hvis vi ikke går i retning af fællesskabstanken, vil det program, som hr. Barnier har skitseret, ikke blive gennemført og vil være mindre værd. Det er meget vigtigt, at vi, når vi opstiller nye mål, ikke glemmer vores tidligere politik, samhørighedspolitikken, den fælles landbrugspolitik eller, hvis jeg kigger på kommissær Andor, fornyelsen af den europæisk sociale model. Vi står ved en skillevej, kære kolleger. De seneste par uger har vist, at det forholder sig sådan. Den tidligere model fungerer ikke, og den nuværende model fungerer ikke korrekt. Jeg er tilhænger af, at Kommissionen overvåger de nationale budgetter, før de indsendes til medlemsstaternes parlamenter.
Carl Haglund
(SV) Hr. formand! Mit indlæg drejer sig om hr. Hoang Ngocs betænkning om bæredygtige finanser inden for den offentlige sektor. Det har været en meget interessant betænkning at arbejde med. Situationen var - og det fremgik også af ordførerens indlæg - at vi rent ideologisk så forskelligt på dette spørgsmål.
I denne forbindelse er det vigtigt at huske på, hvad der er sket i Europa i de seneste uger, hvor vi har en økonomisk krise, hvis lige vi sjældent har været vidner til. Krisen skyldes i høj grad, at medlemsstaterne har været dårlige til at styre deres egne finanser og til at holde orden i eget hus. Derfor var det måske en smule overraskende, at der var så store ideologiske forskelle på, hvorvidt det rent faktisk var tilrådeligt at låne og bruge alle de penge, som mange lande har gjort i de senere år.
Som sagt var der temmelig store meningsforskelle på disse områder, hvilket vi også har set her i salen. Heldigvis mente et meget stort flertal i udvalget også, at der var behov for strammere foranstaltninger for at rette op på den situation, vi befinder os i. Kommissionen har fremsat virkelig gode forslag i de senere uger. Nu er vi endelig kommet i gang med at træffe beslutninger, der rent faktisk kan genskabe orden i den europæiske økonomi. Det er præcis, hvad vi har brug for.
Derfor var diskussionerne i udvalget mildest talt spændende. Det er vigtigt at huske på, at det ikke bare drejer sig om vores nuværende låntagning, men også om fremtidige udfordringer som Europas demografi, den aldrende befolkning osv. Dette var en vigtig betænkning, og jeg synes, at vi har fremsat positive ændringsforslag til den. Jeg er overbevist om, at Parlamentet vil komme frem til en fornuftig beslutning.
Bas Eickhout
(NL) Hr. formand! Denne igangværende diskussion om krisen har især drejet sig om budgetdisciplin, og det med rette, for det er vigtigt. Det er dog ikke hele historien. Vi skal også anlægge det rette perspektiv på krisen, nemlig at vi rent faktisk stadig taler om en bankkrise.
I mange år tjente bankerne penge på det rene ingenting ved hjælp af uigennemsigtige strukturer, og i 2008 bristede boblen. Landene konverterede så privat gæld til offentlig gæld, og det er det problem, Grækenland skal finde en løsning på nu, en uholdbart stor offentlig gæld. I lyset af dette skal vi også se på bankernes rolle, når vi diskuterer 2020-strategien. Kommissionen savner fuldstændig ambitioner i denne forbindelse. Bankerne er stort set ikke blevet nævnt. Krisen har vist, at vi skal skelne skarpt mellem sparekasser og investeringsbanker. Hvor er Kommissionens ambitioner, når vi snakker om planer for løsning af dette? Det var mit første punkt.
Men vi skal også se på fremtidens økonomi. I fremtidens økonomi udnyttes naturressourcerne effektivt. Også her savner Kommissionen ambitioner. Enten er målene for vagt formulerede eller for lave, f.eks. en 20 % reduktion i emissionerne af drivhusgasser, hvilket er helt utilstrækkeligt til at fremme grøn innovation. Hvordan skal virksomhederne forstå, at de bør investere i grøn teknologi? Vi mener, at Kommissionens planer også skal dække dette.
Endelig skal vores eget budget også være i overensstemmelse med vores egen strategi. Det betyder, at strukturfondene i sidste ende skal bruges til at fremme ny grøn teknologi. I øjeblikket yder vi især støtte til flere drivhusgasemissioner. Hvor er pengene til innovation, og hvor er bevillingerne til bæredygtigt landbrug på landbrugsbudgettet? Kommissionen skal være specifik og ambitiøs i stedet for at fremlægge vage planer. Det er ikke sådan, man løser krisen.
Kay Swinburne
(EN) Hr. formand! Den centrale komponent i EU2020 bør ikke være stabiliseringsfonde og redningspakker. Det skal være en ny strategi, som alle vores lande skal ønske at følge for at skabe fornyet energi på EU's indre marked. Vi skal se på, hvordan vi kan ændre vores økonomier, så de er klar til disse udfordringer. Den eneste vej frem er at kigge på nye brancher gennem forskning, udvikling og innovation. EU bør tilskynde til en ny økonomisk dynamik på det europæiske forskningsområde, oprette ekspertisenetværk, forskningsklynger til integrerede projekter baseret på innovation inden for nye produkter og tjenester, kigge på nye processer og teknologier og nye forretningskoncepter. Vi skal kigge på eksisterende, vellykkede projekter og bruge kontakterne i EU til at finde frem til bedste praksis.
I min egen valgkreds besøgte jeg Glyndŵr University, der har fostret direkte kontakter med højteknologiske virksomheder i North Wales og opnået en ansættelsesprocent på 90 % for sine kandidater, selv sidste år. Det har ikke bare forbedret jobudsigterne for de unge, der deltager, men har skabt nyt liv i hele regionen North Wales. I stedet for at kigge på milliardprojekter og mirakelløsninger skal vi helt tilbage til det basale, der udgør grundlaget for en vellykket økonomi. South Wales har fem betydningsfulde udviklingsvirksomheder inden for den farmaceutiske industri med teknologi i verdensklasse. Med en smule EU-bistand kan denne højteknologiske virksomhedsklynge blive forfremmet til et center i verdensklasse og give et løft til hele økonomien, som i øjeblikket er berettiget til støtte fra samhørighedsfonden, og skabe en lysere fremtid. Vi har brug for løsninger, der fungerer effektivt for vores borgere.
Jacky Hénin
(FR) Hr. formand, mine damer og herrer! De vil ikke indrømme det, men sandheden er fuldkommen indlysende. Tanken eller i det mindste myten om et liberalt Europa har tabt pusten. Hvordan kan nogen fortsat tro på en uddybning af den føderale dimension, når den er ved at gøre klar til at flå de mest forgældede lande for at hjælpe finansmarkederne?
Alligevel er også det liberale Europas projekt og aktiviteter løbet tør for strøm, endda i høj grad. Med de gentagne kriser, hvoraf den sidste var den alvorligste af dem alle, er den offentlige gæld eksploderet. Men hvad værre er, er euroområdets troværdighed gået op i røg. Denne situation kræver reel solidaritet. Desværre udelukker Maastrichttraktaten enhver form for solidaritet mellem landene i euroområdet. Dette er det ultimative europæiske paradoks.
Europas dalende betydning kan også ses i forhandlingerne i WTO og i den historie, vi regelmæssigt får fortalt om, at EU vil beskytte os mod globaliseringen. EU's direktiver er langt fra vores skjold og beskyttelse og har ofte været værre end WTO. I realiteten er vi nu enormt sårbare på grund af EU, og nu betaler vi prisen med afindustrialiseringsprocessen og de forskellige former for udflytning. For befolkningernes skyld skal EU-politikken have et nyt fokus, og det skal være her og nu.
Mara Bizzotto
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! 308 mia. EUR er det samlede beløb, der er øremærket til at gennemføre samhørighedspolitikken for perioden 2007-2013. Hidtil har Europa brugt og at dømme efter resultaterne spildt nogle af disse prioriterede midler, der blev indført gennem Lissabon. Hvis EU2020 skal blive en succes, og hvis de resterende bjerge af kontanter skal bruges til at stimulere økonomisk vækst og støtte konkurrenceevnen, er der behov for to typer af indgreb, forenkling og revision.
Forenklingen bliver nøglen til at frigøre adgangen til disse ressourcer fra et lammende bureaukrati, idet regioner, borgere og virksomheder ønsker at kunne handle mere frit for at udnytte deres potentiale.
Desuden haster det med at få gennemført en revision for at ændre kriterierne for tildeling af midlerne ved at tænke nyt vedrørende den generelle ånd, der danner grundlag for samhørighedspolitikken.
Mere end nogensinde skal vores samhørighedspolitik bevise sit værd som et styringsværktøj på flere niveauer ved at kigge på de konkrete problemer, der har ramt vores område, og ved at Bruxelles kommer med sit længe ventede svar om fremtiden for vores sociale og økonomiske model.
Enhver, der som EU er ansvarlig for at håndtere beløb af denne størrelsesorden, har et ansvar for at indføre et stramt tilsyn med de projekter, der ydes støtte til, og til energisk at bekæmpe spild. Kun på den måde vil EU2020-strategien kunne blive andet end en dårlig kopi af en dårlig original.
Regina Bastos
(PT) Hr. formand! Vi står over for stedse hurtigere globale forandringer, der har ødelæggende konsekvenser for vores økonomiske, politiske og sociale systemer og dermed for alle vores borgere. Vi er i øjeblikket vidner til en hidtil uset svækkelse af staternes evne til at reagere. EU skal derfor identificere fælles årsager og allierede og handle klart og samlet på verdensplan.
Ekstraordinære situationer kræver en tydelig fælles reaktion. Hvis vi ikke træffer de nødvendige markante foranstaltninger og tager et kollektivt ansvar, vil Europa blive henvist til marginalisering og fattigdom. Kun et stærkt Europa, der respekterer kollektive regler, vil kunne levere et hensigtsmæssigt svar i denne nye æra.
Svækkede og forgældede stater har ikke evnen til at beskytte deres borgere. Derfor skal vi kunne genvinde befolkningens tillid, vinde kampene om stabilitet, budgetdisciplin, jobskabelse, stabilitet i den monetære union, globalisering og strategiske valg.
Det er vi nødt til. Ellers risikerer vi at bringe vores fremtid i fare. Fremtiden vindes ved at engagere sig i social samhørighed, sikre freden, opbygge en ny model baseret på værdier som frihed, social retfærdighed og ansvar. Så 2020-strategien og de integrerede Europa 2020-retningslinjer udgør de centrale elementer i en ny cyklus for vækst og beskæftigelse i Europa.
For at kunne gennemføre dette korrekt skal der opstilles tydelige og målbare mål for beskæftigelse, uddannelse og fattigdomsbekæmpelse. Det er også vigtigt, at man gør alt for at lette medlemsstaternes omsætning af deres nationale mål, hvis strategien skal være vellykket og gennemføres korrekt.
Constanze Angela Krehl
(DE) Hr. formand! Den nuværende samhørighedspolitik fødtes med betegnelsen Lissabonstrategien. Men jeg mener virkelig, at samhørighedspolitikken også vil yde et kolossalt bidrag til Europa 2020-strategien, ikke kun fordi vi råder over et betydeligt budget i sammenligning med andre europæiske politikker, men frem for alt fordi samhørighedspolitikken giver os mulighed for at skabe en bæredygtig udvikling i vores regioner og sikrer en god overvågning af omstruktureringsprocesserne og udfordringerne i vores regioner.
Men der er et centralt spørgsmål her, som jeg gerne vil præcisere endnu en gang, og det samme gælder vores gruppe. Vores samhørighedspolitik fungerer kun, hvis økonomisk udvikling anses for lige så vigtig som social udvikling og uddannelse af arbejdsstyrken. Vi skal tage et fælles ansvar for de midler, vi har til rådighed. Det er lidt som med hardware og software - det ene virker ikke uden det andet.
Ramona Nicole Mănescu
(RO) Hr. formand! Først vil jeg gerne lykønske hr. Cortés Lastra med hans indsats i forbindelse med udarbejdelsen af betænkningen. I denne betænkning understreger man endnu en gang det vigtige bidrag, som samhørighedspolitikken yder til gennemførelsen af målene i EU2020-strategien. Vi skal derfor sikre, at samhørighedspolitikkens regionale fokus anerkendes som en del af denne strategi.
Vi er alle klar over, at en effektiv gennemførelse af strategien afhænger af, hvordan den udformes. Derfor mener jeg, at de lokale og regionale myndigheder skal inddrages allerede i forberedelsesfasen for at sikre, at vi senere hen kan opnå virkelig effektive resultater. Samtidig sikrer en bedre styring på en række niveauer den effektive gennemførelse af samhørighedspolitikken på nationalt, regionalt og lokalt plan.
Jeg mener, at medlemsstaterne som modtagere under disse politikker skal bevare deres centrale rolle i beslutningsprocessen vedrørende samhørighedspolitikken inden for Rådet. Endelig vil jeg gerne udtrykke min glæde over den rolle, som strukturfondene tildeles for gennemførelsen af strategiens målsætninger. Men jeg vil gerne henlede opmærksomheden på, at vi fremover skal undgå at bruge disse fonde til at straffe medlemsstaterne. Jeg mener, at en sådan foranstaltning på enhver måde vil stride mod samhørighedspolitikkens virkelige mål.
François Alfonsi
(FR) Hr. formand! Nøgleordet i denne 2020-strategi er vækst. Det er lige meget, hvorvidt vi vælger at kalde den intelligent, bæredygtig eller integrerende, for vi er nu i kløerne på en krise i Europa, der ikke bare slutter om et par dage. De kvantificerede mål for denne 2020-strategi - forøgelse af beskæftigelsesgraden, nedbringelse af fattigdomsgraden osv. - er blot fromme håb, for de benytter sig af den samme model som Lissabonstrategien, der slog fejl.
Europa står over for en krise, der kræver et langt mere visionært og politisk projekt, et med nye idéer, hvilket på enhver måde er en mangelvare i denne 2020-strategi.
Jeg vil gerne fremhæve en sådan idé. Bør vi ikke endelig langt om længe fastsætte et mål for at styrke Europas kulturelle mangfoldighed, en grundlæggende værdi for EU, der har give os råmaterialet, som er uden sidestykke på nogen andre kontinenter, til den økonomiske udvikling af vores Europa gennem brug af immaterielle aktiver som f.eks. kulturøkonomien og materielle aktiver som vores regionale specialiteter?
Hvad mere er, er man ved at udvikle en strategisk vision, der næsten udelukkende fokuserer på medlemsstaterne. Men disse stater med deres grænser, deres traditionelle tankegang og centraliserede myndigheder betyder, at Europa på det nærmeste hænger fast i sirup.
Der er behov for en mere udtalt regional dimension i EU's fremtidige strategi. Makroregionale strategier, som omorganiserer politikkerne for fysisk planlægning omkring kontinentets livsbevarende naturlige afvandingsområder, som også er dets kulturelle og historiske centre - Østersøen, det vestlige Middelhav, Donau, Alperne, Atlantbuen osv. - skal ligeledes fremmes.
Denne fremgangsmåde indføres gradvis f.eks. i Østersøområdet, men den er ikke medtaget i 2020-strategien, og derfor kan den meget vel komme til kort, når midlerne til gennemførelsen skal frigives. 2020-strategien, som vi får præsenteret, er derfor efter vores mening kendetegnet af en særdeles traditionel og teknokratisk fremgangsmåde og savner politiske visioner.
Zbigniew Ziobro
(PL) Hr. formand! EU2020-strategien er et dokument, der har til formål at udstikke retningen for EU's udvikling i løbet af det kommende årti. Men hvis dokumentet skal undgå at lide samme skæbne som Lissabonstrategien, skal det være mere realistisk og ligge tættere på medlemsstaternes ambitioner. Med dette i tankerne skal vi værdsætte de ændringsforslag til Kommissionens forslag, som Parlamentet har vedtaget, og som navnlig drejer sig om en styrkelse af det fælles marked, begrænsning af protektionismen, videreførelse af samhørighedspolitikken og støtte til landbruget.
Men vi må stadig understrege, at der er behov for at føre en mere retfærdig klimapolitik, med andre ord på en måde, så man ikke pålægger landene i Central- og Østeuropa uforholdsmæssige byrder, så de for altid vil være de fattige slægtninge i EU.
Endelig vil jeg gerne påpege, at det centrale princip for EU's strategi er innovation, men vi skal huske at videreføre samhørighedspolitikken og støtten til landbruget, for det er dette, der gør det muligt for de fattigere regioner at slå bro over udviklingskløften.
Mario Borghezio
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Efter min mening vil en industripolitik, der udelukkende fokuserer på virksomheder, der opererer internationalt og anvender avancerede teknologier, ikke være den bedste vej til succes. Vi må ikke glemme hele sektoren for små og mellemstore virksomheder, både de små producenter og detailhandlende. Innovationspolitikken bør også være rettet mod dem.
Denne strategi skal navnlig sikre betingelser, så de små og mellemstore virksomheder stilles på lige fod med deres konkurrenter uden for EU gennem indførelse af sikkerhedsklausuler samt stærke, effektive foranstaltninger til bekæmpelse af det utrolig alvorlige problem med forfalskninger, herunder effektive instrumenter til forsvar for samhandelen. Det er vigtigt, at styringen af Europa 2020-strategien ikke overlades til Kommissionen alene, men at den gennemføres på forskellige niveauer, herunder det nationale og makroregionale niveau.
Vi skal i gang med at formulere en politik og en strategi, der fokuserer på det lokale niveau og de praktiske realiteter for produktionen, og jeg vil gerne understrege behovet for, at vi er opmærksomme på fremstillingsindustrien i Po-dalen. Vi beder med andre ord om, at man er mere opmærksom på situationen for fremstillingsindustrien i praksis, idet man især fokuserer på SMV-strukturen, der som sagt udgør rygraden i produktionen i alle lande i Europa og dermed det sted, hvor det virkelige håb for produktion og udvikling i EU ligger.
Bendt Bendtsen
(DA) Hr. formand! Se, vi havde intentionen om at blive ”the most competitive and knowledge based economy in the world”. Sådan gik det ikke. Udfordringerne for Europa er kæmpestore i årene, der kommer. De problemer, vi i dag ser i Grækenland og måske i en række andre lande inden alt for længe, bunder i to forhold. De bunder i manglende konkurrenceevne i Europa, og de bunder i, at europæerne har levet over evne, altså at man har brugt flere penge, end man har tjent, og man har brugt flere penge, end der produceres for.
Mange økonomer vil gerne gøre økonomi mere vanskeligt, end det er, men forklaringen er enkel. Markedet har simpelthen mistet troen på, at de forgældede lande i Europa kan klare sig i konkurrencen og svare enhver sit - det er årsagen. Europas helt store problem er, som jeg nævnte, den manglende konkurrenceevne, og det er det problem, 2020-strategien skal gøre op med. Vi skal øge konkurrenceevnen i forhold til andre lande, og nationalstaterne må få orden i deres økonomi, samtidig med at de skal investere i fremtiden.
Jo, der kan blive behov for at skære i det, vi kalder velfærdsydelserne, for at bruge pengene til uddannelse og til forskning. Smv'erne er rygraden i Europas økonomi. Derfor må man tage SMV'erne alvorligt i den strategi. De mangler kapitel, og de har svært ved at låne penge. Det er vi nødt til at gøre op med. Mange små og mellemstore virksomheder er udelukkede fra offentlige udbud, både i nationalstaterne og også særligt, når det drejer sig om EU-udbud - så er de store virksomheder prioriteret.
Til sidst vil jeg sige, at også administrative byrder er noget, vi bliver nødt til at kæmpe med hele tiden. De administrative regler, som vi laver, er jo en større byrde for de små virksomheder, der kun har ganske få ansatte. Og endelig må vi hjælpe de små og mellemstore virksomheder med at komme på eksportmarkederne.
Sergio Gaetano Cofferati
(IT) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg mener, at vi alle løber en alvorlig risiko for udelukkende at fokusere på krisen. Efter at man har oprettet en fond, der skal forsvare euroen for at hjælpe de lande, der er i problemer, og sætte en stopper for spekulationen, har diskussionerne her i Parlamentet i høj grad været fokuseret på temaerne fornyelse og stabilitet, mens alt andet er blevet udelukket. Disse temaer overlades til medlemsstaterne.
Vi har fokuseret vores opmærksomhed så snævert på finans- og banksystemet, mens de tilhørende problemer med tilsyn og regulering er blevet tilsidesat og nærmest glemt. Men jeg mener virkelig, at vi har behov for proportionssans i vores formulering af politikken. Det er ikke et tilfælde, at pagten fik navnet stabilitets- og vækstpagten. En mere præcis titel ville have været "stabilitet-for-vækst-pagten".
Vi er nødt til at begynde at tale om vækst og udvikling igen. Det er den bedste måde at bremse spekulation på og i stedet indgyde ægte investorer tillid. Uden forslag vedrørende vækst - jeg tænker på den finanspolitiske overensstemmelse, som hr. Monti har talt om, investeringsressourcer, at give adgang til eurobonds og samhørighedsinstrumenter, idet samhørighed er en meget vigtig faktor for konkurrenceevnen - bliver det vanskeligt at skabe dette positive klima, navnlig i øjeblikket.
Olle Schmidt
(SV) Hr. formand! I den seneste tid har man kunnet se vigtigheden af sunde statsfinanser. Derfor er det mildest talt underligt, at ordføreren, hr. Hoang Ngoc, ønsker at nedtone - og sågar fjerne - kravet om, at de strenge krav i stabilitets- og vækstpagten skal følges. Sandheden er tværtimod, at det er vigtigt, at EU nu fokuserer på at få sin løbske gæld under kontrol. Ellers kan fremtiden blive endnu mere skrækindjagende.
Jeg var medlem af den svenske Riksdag i 1990'erne, og jeg sad i finansudvalget, da vores offentlige finanser kollapsede. Jeg var ikke særlig stolt af dette, men det er sandt: I en periode havde vi rentesatser på 500 %! De var på vej imod 2 000 %, hvilket betød, at vi var godt på vej imod en status som bananrepublik, men selv renter på 500 % var ikke nok - vores valuta kollapsede, og George Soros vandt.
Der var hårde tider på vej for den svenske befolkning, men, hr. Hoang Ngoc, vi lærte én ting, nemlig at holde orden i vores finanser. Det samme gælder Europa - orden i økonomien skaber stabilitet og vækst.
Michail Tremopoulos
(EL) Hr. formand! Europa står stadig over for en krise i flere dimensioner, der rammer beskæftigelsen og de lave indkomster særlig hårdt. Da EU startede, fandtes der kun fattigdom, hvor der ikke var noget arbejde. I dag er 9,6 % af europæerne arbejdsløse, og 8 % af arbejdstagerne lever af indtægter, der ligger under fattigdomsgrænsen. Hvad er udsigterne for 2020?
Denne kombination af arbejdsløshed og fattigdom forstærkes af det pres, der opstår, fordi det er så let at foretage afskedigelser. På europæisk plan findes der ingen beskyttelse mod afskedigelser, og den nationale lovgivning udvandes som i Grækenland. Dette sker alt sammen i året for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse.
Derfor har vi behov for nogle minimumsrammer for at fjerne incitamenterne til afskedigelser. Der er fremsat en række forslag. Udgangspunktet er at karakterisere massefyringer fra virksomheder, der optjener overskud i samme land, som misbrug. Den logiske konsekvens skal være, at de udelukkes fra at modtage EU-tilskud og underlægges højere skatter og bøder samt forpligtes til at tilbagebetale støttebeløbene. Mit spørgsmål er, om virksomhedernes ansvar skal medtages i deres pligt til at fungere som en del af samfundet, eller om de anser det for acceptabelt at opføre sig som konkurrenter til arbejdstagerne.
Vicky Ford
(EN) Hr. formand! Jeg hilser mange af målsætningerne for EU2020-strategien velkommen Fokuseringen på vækst skabt af nyskabende virksomheder, på bæredygtig vækst og på at opnå en høj beskæftigelsesprocent. Men for at nå dette må EU ikke lade det blive ved ord alene, men vi er nødt til at sætte handling bag ordene.
Når vi gennemfører vigtige reformer af de finansielle tjenesteydelser, skal vi huske på, at innovative virksomheder og deres arbejdsgivere skal have adgang til kapital på de globale markeder. Vores medlemsstater har også brug for at få adgang til disse globale kapitalmarkeder, og mens alles øjne er rettet mod Den Europæiske Stabiliseringsfond, og hvorvidt den har opnået en begrænsning af den umiddelbare volatilitet, kan vi grundlæggende kun skabe tillid på lang sigt, hvis både denne ambitiøse vækst og vores underskud kommer under kontrol, og de offentlige finanser anses for bæredygtige.
Johannes Hahn
Hr. formand! Jeg mener, at dagens forhandling har vist og bevist, at Parlamentet kan og bør yde et betydeligt bidrag til udviklingen af denne strategi. I kraft af mit ansvarsområde vil jeg gerne især takke hr. van Nistelrooij og hr. Cortés Lastra for deres betænkninger. Jeg vil også gerne takke alle dem, der har været intenst involveret i dette arbejde, fordi de anser det for vigtigt at tage hensyn til regionerne i Europa, og at regionalpolitikken kan og skal være en politik for alle regioner, og det skal den også fremover.
I begge betænkninger understreger man de positive følger af denne foranstaltning. Jeg vil især gerne takke hr. Cortés Lastra for det betydelige bidrag og for at påpege, at Lissabonstrategien i sidste ende gav resultater på trods af al kritikken. Det var trods alt ikke bare idéen, men den efterfølgende gennemførelse af princippet om øremærkning, der har haft betydelige indvirkninger her, navnlig inden for innovation og forskning.
Fru Schroeder vil måske betragte dette som en bitter pille, men man er naturligvis nødt til at opstille et mål. Men regioner med lokale strukturer og individuelle projektudviklere har haft og vil fremover have mulighed for at gennemføre individuelle projekter og nå målene under en samlet paraply. Naturligvis skal vi fremhæve bestemte punkter, og vi skal opstille prioriteringer, og det er tanken bag øremærkning. Men vi kan opnå en hel del ved at bruge både ikkehierarkiske og hierarkiske procedurer samtidig.
Desuden viser vi i den strategirapport, som jeg for nylig fremlagde om rapporterne fra de 27 medlemsstater om den foreløbige status over gennemførelsen i den igangværende programmeringsperiode, hvor bæredygtig og fornuftig øremærkningen rent faktisk har været, idet 63 mia. EUR af de bevilligede 93 mia. EUR hidtil er blevet brugt på Lissabonmålene, dvs. til forskning, innovation, investering i uddannelse samt transport og infrastruktur, også i bredeste forstand.
Regionalpolitik - og det fremgik meget klart af van Nistelrooij-betænkningen - er en drivkraft bag innovation, der kan skabe fremskridt og gøre EU mere konkurrencedygtigt på verdensplan. Det er blevet påvist, at blandt de mere end 450 operationelle programmer er kun 246 fokuseret på forskning og innovation. Dette er et helt klart bevis på, at der er behov for fokuspunkter som forskning og udvikling, og at det fortsat skal forholde sig således.
Derfor var det åbenbart i indeværende programmeringsperiode, at vi bør afsætte 86 mia. EUR til dette område, hvilket er tre gange mere end i perioden 2000-2006. Men vi skal naturligvis sikre en bedre koordinering, navnlig inden for forskning og innovation. Der eksisterer ikke nogen konflikt mellem ekspertise på den ene side og en stor geografisk spredning på den anden. Det skal være vores mål at fremme hjernecirkulation, ikke hjerneflugt fra flere regioner til nogle få. Vi skal tværtimod sikre formidling af viden og af de mennesker, der besidder denne viden, især i forbindelse med forskning, innovation og udvikling.
Et af de vigtige mål bør være, at vi navnlig med henblik på den kommende programmeringsperiode sikrer en overgang fra en udelukkende ydelsesbaseret periode, dvs. korrekt økonomistyring, til en mere resultatorienteret metode og tilhørende perspektiv. Det skal være et af de vigtige fremskridt ved EU2020 sammenlignet med Lissabon, et, der virkelig giver os mulighed for at opdele europæiske mål i nationale, regionale og i sidste instans lokale mål og derved gøre strategierne konkrete, synlige og forståelige.
En sidste bemærkning skal være, at min forståelse af regionalpolitik er, at det er en investeringspolitik, og derved mener jeg investeringer i alle regioner. Endelig kan alle regioner få gavn af vellykkede investeringer i enkeltregioner, for vi skal hele tiden huske på, at to tredjedele af den europæiske eksport fra de enkelte medlemsstater går til EU, til de 26 andre lande. Det betyder, at hvis disse lande klarer sig godt, vil den 27. medlemsstat også klare sig godt. Det skal være en af vores målsætninger. Hvis vi i dag også skal tale om, hvordan vi skal håndtere krisen, må omstruktureringen af budgettet ikke være vores eneste prioritering, for væksten udgør ligeledes en meget vigtig faktor. Det vil i sig selv sikre os en vellykket vej ud af krisen på længere sigt, og her kan regionalpolitikken yde et vigtigt bidrag.
László Andor
Hr. formand! Der blev stillet fem plus to spørgsmål om økonomisk forvaltning og Europa 2020. Jeg skal gøre mit bedste for at besvare dem på fem minutter, og for at nå det vil jeg tale engelsk i stedet for mit modersmål.
Det første spørgsmål drejer sig om, hvordan Kommissionen har til hensigt at styrke overvågningen af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, og hvordan Kommissionen vil sikre de nationale parlamenter og Europa-Parlamentet en aktiv rolle i den multilaterale overvågningsproces.
Som svar på det første spørgsmål vil jeg gerne henvise til Kommissionens meddelelse om Europa 2020, hvor Kommissionen foreslår, at Parlamentet skal spille en central rolle, ikke bare i sin egenskab af deltager i lovgivningsprocessen, men også som drivkraft til at mobilisere borgerne og de nationale parlamenter. Kommissionen fremhæver også betydningen af at skabe en permanent dialog mellem forskellige regeringsniveauer, herunder nationale, regionale og lokale myndigheder og nationale parlamenter samt arbejdsmarkedets parter og repræsentanter for civilsamfundet.
Det andet spørgsmål drejer sig om stabilitets- og vækstpagten og de supplerende instrumenter, som Kommissionen kan anvende til at supplere denne pagt. Her vil jeg gerne henvise til vores meddelelse om at styrke koordineringen af den økonomiske politik, som vi vedtog i sidste uge. I denne meddelelse fremsatte Kommissionen forslag om en styrkelse af overholdelsen af stabilitets- og vækstpagten og en grundigere finanspolitisk koordinering. Kommissionen har nærmere bestemt planer om at gøre budgetovervågningen og den politiske koordinering mere fremadskuende. Især i euroområdet forekommer det hensigtsmæssigt med en mere vidtgående fremgangsmåde for vurdering af budgetpolitikkerne, herunder en mere tilbundsgående gennemgang af svaghederne ved de nationale budgetplaner, inden de vedtages. For at sikre de rette incitamenter til at få medlemsstaterne til at løse ubalancer inden for finanspolitikken kan funktionen inden for proceduren for uforholdsmæssig store underskud også forbedres ved at fremskynde især de individuelle procedurer over for medlemsstater, der gentagne gange bryder pagten. Kommissionen foreslår ligeledes en styrkelse af de makroøkonomiske forebyggelsesrammer for medlemsstaterne inden for euroområdet ved at indføre permanente kriseløsningsrammer. Under den foreslåede mekanisme vil EU kunne udstede nødlån for at konvertere gæld til finansiering for medlemmer af euroområdet, der er i problemer.
Det tredje spørgsmål drejer sig om forskellen mellem de to dokumenter fra Kommissionen, på den ene side meddelelsen om de offentlige finanser i ØMU'en i 2006 fra juni 2006 og på den anden siden den 10. ØMU-rapport fra 2008. De politiske anbefalinger, som vi fremsatte i 2006, var fokuseret på ændringerne som følge af reformen af pagten i 2005. Den 10. ØMU-rapport fra 2008 er konsekvent i forhold til det, der blev skrevet på daværende tidspunkt, f.eks. i forbindelse med relevansen af langsigtet bæredygtighed, behovet for at indføre incitamenter i gode tider og den positive rolle, som nationale finanspolitiske rammer kan spille. Samtidig peger erfaringerne med mere end 10 år med ØMU'en og de seneste virkninger af krisen i retning af en ajourført, men stadig konsekvent vurdering. Sidste uges meddelelse om en styrkelse af koordineringen af den økonomiske politik er fokuseret på at gøre pagten mere stringent med hensyn til både den forebyggende og korrigerende del. Den indeholder også et detaljeret forslag på baggrund af de nye muligheder i Lissabontraktaten.
Vi foreslår en styrkelse af rammerne for stabilitets- og vækstpagten, både den forebyggende og korrigerende dimension, en udvidelse af overvågningen af makroøkonomiske ubalancer og tendenser for konkurrenceevnen i euroområdet, indførelsen af et "europæisk semester" for at styrke en forudgående koordinering af den økonomiske politik og endelig udformningen af en robust og permanent kriseløsningsmekanisme for de medlemmer af euroområdet, der har finanspolitiske problemer.
Det fjerde spørgsmål drejer sig om den taskforce, som Det Europæiske Råd oprettede i marts 2010 for at forbedre den økonomiske forvaltning i EU. Kommissionen vil samarbejde konstruktivt i EU's interesse og med fuld respekt for sin initiativret. Sidste uges meddelelse er allerede et vigtigt bidrag til taskforcen. I denne forbindelse er Parlamentet naturligvis en meget vigtig interessent i reformen af EU's økonomiske forvaltning. Gennem sit arbejde og sine betænkninger i de relevante udvalg - især udvalgene vedrørende den økonomiske krise - yder Parlamentet allerede et værdifuldt bidrag til taskforcens drøftelser.
Det femte og sidste spørgsmål drejer sig om genoprettelse af tilliden til de europæiske banker og finansielle markeder og til det europæiske projekt i almindelighed. Jeg vil gerne ganske kort sammenfatte dette, for det er et omfattende emne. Jeg mener, at der er tre vigtige ting, der skal understreges her. For det første betydningen af finansiel regulering for at skabe et langt sikrere finansielt system, for det andet skal reglerne for finanspolitisk stabilitet gøres meget tydelige, gennemsigtige og forståelige for alle, og for det tredje skal Europas vækstpotentiale genoprettes. Derfor spiller Europa 2020 en vigtig rolle også i denne sammenhæng. Så disse aspekter er efter min mening ligeså vigtige for at genskabe tilliden til det europæiske projekt.
Dette fører mig videre til de to spørgsmål om Europa 2020-strategien. I henhold til konklusionerne fra Det Europæiske Råds forårstopmøde, navnlig vedrørende de overordnede målsætninger for Europa 2020-strategien, har Kommissionen sammen med medlemsstaterne påbegyndt arbejdet med at fastlægge nationale mål for at understøtte de overordnede mål. For at lette dette arbejde har indikatorgruppen i Beskæftigelseskomitéen fremlagt to alternative tekniske fremgangsmåder, der viser, hvad de enkelte medlemsstater skal gøre for at sikre, at EU når målet om en beskæftigelsesgrad på 75 %.
I den sidste uge af april og den første uge af maj holdt Kommissionen og formandskabet en række bilaterale diskussioner for at udveksle de første tanker om potentielle nationale mål for strategien. Disse diskussioner var meget frugtbare og gav os mulighed for at få et første indtryk af, hvor medlemsstaterne står, og forstå de meget besynderlige økonomiske omstændigheder, der gælder i de enkelte medlemsstater. De bilaterale møder viste, at medlemsstaterne bakker kraftigt op om de overordnede mål og var parate til at fastsætte ambitiøse nationale mål for at opfylde de overordnede mål, der blev fastsat på Rådets forårstopmøde. Med udgangspunkt i det overordnede resultat af disse møder vil Kommissionen samle resultaterne, som derefter skal bruges som udgangspunkt i de forskellige rådssammensætninger i maj og juni. Hvis der er forskelle mellem EU's mål og summen af de nationale mål, vil vi fortsætte diskussionen med medlemsstaterne for at se, hvordan foranstaltninger på nationalt niveau eller EU-niveau kan bringe EU tættere på målene. Det Europæiske Råd har sagt, at det vil revidere det overordnede mål i juni på grundlag af det fortsatte arbejde.
Der er særlig interesse for en forklaring af fattigdomsmålet, hvis De tillader denne bemærkning. På Det Europæiske Råds forårstopmøde blev Kommissionen bedt om at hjælpe medlemsstaterne med at identificere egnede indikatorer, der understøtter EU's overordnede mål for især social integration, navnlig gennem nedbringelse af fattigdommen. Efter at have lyttet til ønskerne fra de forskellige medlemsstater har Kommissionen fremlagt et muligt kompromisforslag. Forslaget er baseret på tre vigtige fattigdomsindikatorer i EU, nemlig risikoen for fattigdom, materiel tilbagegang og antallet af husholdninger, der er ramt af arbejdsløshed. De afspejler samlet set fattigdommens mangeartede karakter og de forskellige situationer i medlemsstaterne. Selv om en række delegationer har udtrykt støtte til Kommissionens forslag inden for Komitéen for Social Beskyttelse, insisterer nogen på at medtage en arbejdsmarkedsdimension blandt EU's målsætninger. Kommissionen udforsker aktivt de mulige løsninger.
Med hensyn til forvaltning kan jeg forsikre Dem for, at vi sætter stor pris på Deres rolle i den nye strategi og på Deres bidrag. Kommissionens formand, hr. Barroso, har gjort det klart, at han lægger stor vægt på at inddrage Parlamentet mere i Europa 2020 i sin anden mandatperiode. Vi gør vores bedste for at sikre, at Parlamentet har tid nok til at nå frem til en beslutning i år. Jeg er personligt fuldt engageret i at hjælpe Dem på enhver mulig måde i denne proces. Vi skal have alle de vigtige EU-institutioner med, hvis det nødvendige politiske ejerskab skal på plads, og strategien skal blive en succes.
Med hensyn til almen og faglig uddannelse, som er genstand for det andet spørgsmål om Europa 2020, vil jeg blot sige følgende. Helt tilbage i genopretningsplanen i november 2008 bad Kommissionen medlemsstaterne fastholde investeringerne i almen og faglig uddannelse, og vi vil fastholde dette fokus. Generelt har medlemsstaterne reageret positivt på opfordringen til at rette genopretningsforanstaltningerne mod intelligente investeringer i ressourcer til fremtidig vækst. Mange regeringer har hverken sænket studiestøtten eller beskåret antallet af studiepladser. Tværtimod har mange genopretningspakker omfattet foranstaltninger til støtte for en bredere deltagelse i uddannelser, navnlig videregående uddannelser. Til trods for krisen er de annoncerede uddannelsesbudgetter for 2010 forblevet på samme niveau eller er forøget i mange medlemsstater. Men vi ser tegn på planer om nedskæringer i uddannelsesbudgetterne i andre lande.
Vi skal huske på, at nogle regeringer allerede havde planlagt - og i nogle tilfælde foretaget - generelle nedskæringer i de offentlige budgetter, før krisen satte ind. Mange sådanne nedskæringer vil ramme uddannelsesområdet. Andre medlemsstater undersøger, hvordan de kan diversificere finansieringskilderne. Kommissionen vil fortsat overvåge dette spørgsmål nøje. I nogle lande vil begrænsningerne af finansieringerne først komme til udtryk nu. Vi vil overvåge de generelle statsbudgetter samt investeringernes effektivitet.
På europæisk plan inden for de nuværende flerårige finansielle rammer vil Kommissionen prioritere foranstaltninger til støtte for målene i Europa 2020. Fremme af den økonomiske genopretning, investering i Europas ungdom og opbygningen af fremtidens infrastruktur er prioriteringerne i det budgetforslag for 2011, som Kommissionen vedtog for nylig. Støtte til flagskibsinitiativet "Youth on the Move" betyder en styrkelse af programmerne for "livslang uddannelse" og "Aktive Unge" samt foranstaltningerne "Marie Curie" og "Erasmus for unge iværksættere".
Vi må ikke glemme, at vi også intervenerer på dette område gennem strukturfondene. Den Europæiske Socialfond med et budget på 76 mia. EUR i perioden 2007-2013 hjælper unge med overgangen fra uddannelse til arbejdslivet. Den hjælper også folk med at komme tilbage i uddannelsessystemet for at forny og udbygge deres færdigheder. Omkring en tredjedel af støttemodtagerne under Den Europæiske Socialfund er unge. Fonden bruger også 8,3 mia. EUR svarende til omkring 11 % af det samlede budget til reformen af medlemsstaternes systemer for almen og faglig uddannelse.
Alt dette viser, at Europa 2020-strategien styrker princippet om den videnbaserede økonomi, og at almen og faglig uddannelse er centrale aspekter for dette. Vi vil sikre os, at vi har ressourcerne til at nå vores mål.
David Casa
(MT) Hr. formand! Det er bekymrende, at den økonomiske krise vil få følgevirkninger på lang sigt. Efterhånden som befolkningens gennemsnitsalder stiger, vil medlemsstaterne blive stillet over for større udfordringer med at garantere bæredygtigheden på velfærdsområdet. Selv om jeg kan forstå, at de offentlige udgifter skal diversificeres, for at Europa kan opfylde sin 2020 vision, tror jeg også på, at disse udgifter skal udgøre en del af den nationale finanspolitik. De faldende fødselstal og en stadig ældre befolkning kræver en ændring af politikken, hvis vi skal garantere finanspolitisk bæredygtighed. Desuden skal vi tænke på de større pensionskrav og kravene til lægebistand.
Med hensyn til de demografiske ændringsmønstre har EU behov for en motiveringsstrategi for de ældre medborgere for at fastholde dem længere på arbejdsmarkedet. Det er vigtigt, at vi overvejer disse strategier i lyset af de specifikke krav fra de forskellige medlemsstater. Vi kan ikke anvende en unisize-politik. De enkelte tilfælde fortjener særlig opmærksomhed. Derfor er det af grundlæggende betydning, at der er flere beskæftigede på arbejdsmarkedet, og at vi øger mulighederne for beskæftigelse på et højt niveau. Det vil ikke blot mindske afhængigheden af de sociale tjenester, men vil også sikre et større antal bidragydere til disse ordninger.
Med hensyn til jobs og uddannelse er det vigtigt, at EU fokuserer på aktiv og integrerende beskæftigelse, dvs. at udnytte det fulde potentiale hos alle, der er i stand til at arbejde, navnlig kvinder, for at fremme integrationen af de grupper, der er mest fremmedgjorte over for arbejdsmarkedet og give dem alle de nødvendige redskaber til at kunne klare sig. Hr. kommissær, efter at vi har beklædt vores respektive embeder i nogle uger nu, er tiden inde til at smøge ærmerne op og komme i gang med arbejdet for at nå disse mål, hvilket vil styrke beskæftigelsen inden for EU.
Ole Christensen
(DA) Hr. formand! Vi mister dagligt tusindvis af arbejdspladser i Europa, og her skulle 2020-strategien være EU's bud på fremtidens udfordringer, og på, hvordan man kan fastholde og styrke konkurrenceevnen, således at vi kan skabe vækst og flere arbejdspladser. Vi skal til at vælge, hvilken vej vi skal gå - om vi vil konkurrere på lave lønninger og dårlige arbejdsforhold, eller om vi vil konkurrere på viden og kompetencer, grønne kvalitetsjob og ordentlige forhold på arbejdsmarkedet.
Her er det lidt bekymrende at se Kommissionens ensidige fokusering på fleksibiliteten i flexicurity-modellen. Det nytter ikke noget. Folk skal være trygge og sikre for at blive fleksible. Der skal være en understøttelse, som man kan leve af, hvis man bliver arbejdsløs. Der skal være tilbud om efteruddannelse, således at man kan flytte sig rundt på arbejdsmarkedet til de jobmuligheder, der helst skal være. Det kræver investeringer i medlemslandene, men det er investeringer, der betaler sig på længere sigt.
Kommissionen skal gøre mere i forhold til social dumping. Når man rejser fra et land til et andet land for at arbejde, skal man arbejde under de forhold, der gælder i det land, man kommer til. Kommissionen skal sikre, at alle er omfattet af reglerne om vandrende arbejdskraft, at alle er omfattet af de regler, der gælder på EU-niveau, og det indre markeds regler må ikke stå over reglerne i forhold til arbejdstagerrettigheder.
Marian Harkin
(EN) Hr. formand! Jeg vil blot gerne sige, at eftermiddagens forhandling afspejler Parlamentets vilje til, ja sågar insisteren på, at bliver inddraget fuldt ud i denne proces. På grund af min begrænsede taletid vil jeg gerne komme ind på tre korte punkter. Jeg støtter udtalelserne fra kommissær Rehn - og ligeledes kommissær Andors erklæring i dag - vedrørende gennemgangen af medlemsstaternes budgetter. På et tidspunkt så det ikke ud til, at euroområdet og EU ville nå frem til 2020 som et samlet hele. Så for at sikre, at vi ikke bare overlever, men også trives, er det vigtigt, at medlemsstaterne skaber resultater i forhold til de forpligtelser og løfter, de allerede har afgivet. Det har altid været en fejl at lukke stalddøren, efter at hesten er stukket af.
For det andet har medlemsstaterne og EU i de seneste 18 måneder næsten udelukkende fokuseret på at stabilisere de finansielle institutioner. Vi har faktisk været nærmest opslugt af dette. Selv om det er vigtigt, har mange borgere mistet tilliden til os og føler sig nu forladt. De søger efter støtte hos medlemsstaterne, og de ønsker, at EU skal indføre rammer, der kan fremme jobskabelse, iværksætteri og støtte SMV'erne, men det er vigtigt, at disse rammer skal kæde væksten i økonomien sammen med skabelsen af ordentlige arbejdspladser og en forbedring af alle borgeres velfærd, især dem, der lever under fattigdomsgrænsen.
Endelig hersker der en alvorlig krise inden for ungdomsarbejdsløsheden. I et dokument fra Kommissionen, der blev offentliggjort i går, bekræfter man, at ungdomsarbejdsløsheden i EU ligger på 20 %, hvilket er dobbelt så højt som prognoserne for den samlede arbejdsløshed. Denne krise er lige så virkelig og påtrængende som den økonomiske krise, og selv om jeg hørte kommissærens bemærkninger om ungdomsinitiativer og hilser dem velkommen, er der behov for en reel koordinering mellem og kraftig påvirkning af medlemsstaterne for at få dem til at omsætte disse initiativer til konkrete arbejdspladser.
Janusz Wojciechowski
(PL) Hr. formand! 2020-strategien indeholder ambitiøse mål, som man vanskeligt kan argumentere mod, men målene er defineret, som om EU allerede er rigt, fri for bekymringer og kun tænker på at opbygge en succesrig fremtid. I mellemtiden ved vi ganske vist, at der er mange ting at bekymre sig om, og frem for alt er der stor forskel på udviklingsniveauet for de rige og fattige lande og regioner i Europa.
Jeg bemærker med forbavselse, at man blandt prioriteringerne i strategien ikke har fundet plads til udvikling af landbruget, selv om vi trods alt ved, at i 2050 vil verden skulle øge sin fødevareproduktion med 70 %, fordi der bliver flere og flere mennesker i verden, mens der bruges mindre og mindre jord til landbrugsproduktionen. Det er svært at forstå, hvorfor udvikling af landbruget ikke betragtes som en prioritering i strategien.
Landbrug betyder fødevaresikkerhed, landbrug betyder miljøsikkerhed, og disse ting er så vigtige for os og for de kommende generationer. Jeg kan ikke forestille mig en ansvarlig udviklingsstrategi for EU, hvor man ikke tager højde for udviklingen af det europæiske landbrug.
Georgios Koumoutsakos
(EL) Hr. formand! Inden jeg siger noget om 2020-strategien, er der vist behov for et svar på nogle af de tidligere bemærkninger om det græske centrumhøjrepartis holdning til støttemekanismen for den græske økonomi. Vi er nødt til at præcisere et par punkter. Vores parti har aldrig modsat sig den europæiske støttemekanisme for Grækenland. Vores parti havde simpelthen en opfattelse af de foranstaltninger, der skulle gennemføres. De foranstaltninger, der nu gennemføres, vil helt sikkert forårsage dyb recession og stagflation, og regeringen traf egenhændigt beslutning om disse foranstaltninger uden nogen forudgående oplysninger til eller aftaler med de øvrige politiske partier i Grækenland og det græske samfund. Flertallet i regeringen afviste enhver forudgående aftale, som kunne have resulteret i en bred og nødvendig politisk og social accept. Jeg gentager, at partiet Nyt Demokrati ikke modsætter sig EU's og Den Internationale Valutafonds støttemekanisme. Vi respekterer hver eneste euro fra vores partnere og takker dem for deres støtte. Derfor har vi udvist ansvarlighed og har støttet et anderledes og mere effektivt policy mix. Vi støtter behovet for stram finanspolitisk disciplin og en vækstpolitik, så Grækenland kan bryde den onde cirkel med dyb recession og galoperende inflation med katastrofale konsekvenser for det græske samfund og økonomien og i sidste ende negative følger for Europa.
Med hensyn til vores forhandling om den økonomiske krise og 2020-strategien mener jeg, at tiden er inde til specifikke handlinger og konkrete resultater. Der er blevet talt nok. Det er essensen af mit indlæg. Gør det enkelt. Euroen er en historisk succes for den europæiske integration, og vi bør forsvare og redde den. Derfor har vi behov for stærk finansiel og økonomisk styring, for uden denne 2020-strategi risikerer vi at ende i fiasko, og at den lider samme skæbne som Lissabonstrategien.
(Taleren accepterede et spørgsmål i henhold til forretningsordenens artikel 149, stk. 8)
Marc Tarabella
(FR) Hr. formand! De er virkelig fræk, hr. Koumoutsakos! Jeg har lige hørt Dem tale om den græske regering, og hvordan den ikke gad høre Dem, de forskellige partier eller civilsamfundet, før den gennemførte foranstaltningerne. Men jeg må sige, at den siddende græske regering på ingen måde er ansvarlig for situationen. Den er offer for spekulanter, som jeg vil kritisere om et øjeblik, når jeg selv får ordet. Men det er også min pligt at fremhæve den foregående regerings ansvar, idet den pyntede på tallene gennem mange år, og Deres parti har haft regeringsmagten i mindst to valgperioder i parlamentet. Derfor mener jeg, at ansvaret i højere grad ligger hos Grækenland, og at det politiske ansvar ligger hos Deres parti. Har De et svar på det spørgsmål, hr. Koumoutsakos?
Georgios Koumoutsakos
(EL) Hr. formand! Det, vi lige har hørt, bunder i forfejlede oplysninger. Den foregående græske regering overtog en dybt forgældet økonomi, meget dybt forgældet, en økonomi med et råddent fundament, og disse problemer, kroniske problemer, er blevet dybt rodfæstede gennem 30 år og blev forværret og dramatiseret af den kolossale internationale økonomiske krise.
Naturligvis begik den foregående regering fejl, men den siddende regering har begået langt større fejl, enten som følge af svaghed eller manglende mod, for det tog den mindst fem måneder at træffe foranstaltninger til at løse den aktuelle situation, og dermed blev underskudskrisen, som findes i alle lande, hvilket De udmærket ved, til en lånekrise.
Sådan er vi havnet i den nuværende alvorlige situation. Det er mit svar til Dem vedrørende vores selvkritik, men den gamle talemåde "den, der er uden synd, skal kaste den første sten" er på sin plads her.
Edward Scicluna
(MT) Hr. formand! Aldrig er betydningen af langsigtet bæredygtighed inden for de offentlige finanser blevet presset frem i første række så dramatisk som i dag. Det er nemt og naturligt at sige "Vi advarede Dem om ikke at lade Deres underskud og gæld komme ud af kontrol", og det gør vi med god grund. Men nu, hvor mange EU-medlemsstater, også inden for euroområdet, er havnet i denne uholdbare situation, kan vi ikke bare ændre situationen og forsøge at gøre det hurtigt uden at tage højde for den alvorlige økonomiske situation, vi befinder os i.
Dette er ikke en appel om at udskyde vores foranstaltninger vedrørende de offentlige finanser. Jeg antyder ikke noget i den retning. Men når man kræver en ubarmhjertig gennemførelse af kriseprogrammer i EU-lande, vil man dømme hele den europæiske region til en lang periode med langsom økonomisk vækst eller det, der er værre. Vi har ikke råd til at begrænse efterspørgslen, selv i lande med overskud, både internt og eksternt, og som har mulighed for at bruge mere og ikke mindre.
Vi skal hjælpe de svage EU-lande med at stimulere deres økonomier gennem eksport og dermed skabe muligheder for forbedringer af beskæftigelsen. Vi skal ikke være dogmatiske. Situationen kræver, at vi handler intelligent. Den kræver også en vis grad af fleksibilitet inden for mange sektorer, ikke mindst den økonomiske politik.
Elizabeth Lynne
(EN) Hr. formand! Vi har naturligvis hørt en hel del om økonomisk genopretning i Kommissionens forslag om EU2020-strategien, men efter min mening ikke nok om fattigdom, og derfor glædede det mig, at De nævnte fattigdomsbekæmpelse i Deres tale.
Vi skal huske på, at de mest sårbare i samfundet lider mere under den økonomiske recession end alle andre, og derfor skal vi indføre mekanismer for at beskytte dem. Jeg kunne f.eks. godt tænke mig en målsætning om en 25 % reduktion af antallet af EU-borgere, der lever i fattigdom, og en forsikring om, at de, der i øjeblikket er udelukket fra arbejdsmarkedet, kan få adgang til beskæftigelse af høj kvalitet, og at vi samtidig får mål for bekæmpelsen af sort arbejde.
Vi skal også sørge for, at medlemsstaterne investerer i sociale sikrings- og beskyttelsessystemer og garanterer adgangen til rettigheder, ressourcer og universelle tjenesteydelser. Jeg kunne også godt tænke mig et EU-dækkende mål om, at medlemsstaterne skal reducere antallet af hjemløse, og at der udvikles integrerede strategier for hjemløse.
På alle disse områder bør Parlamentet ikke bare høres mere - og det glædede mig, at De nævnte dette - men det samme gælder de ngo'er, der arbejder med dette område. Den åbne koordinationsmetode på det sociale område skal styrkes. Vi ved alle, at den ikke har fungeret så godt, som den kunne, men jeg tror, at den kan komme til at fungere godt fremover, hvis de rette mekanismer indføres - men kun hvis disse mekanismer indføres.
Ryszard Czarnecki
(PL) Hr. formand! Strategien vedtages på det værst tænkelige tidspunkt, hvor industriproduktionen i Europa er faldet til niveauet i 1990'erne, mens EU's bruttonationalprodukt sidste år faldt med 4 %. Men det er ikke tidspunktet, der er det værste her. Det værste er, at hele fire af de fem prioriteringer, vi har fået beskrevet som de vigtigste trækdyr for den europæiske udvikling, næppe kan behandles som europæiske foranstaltninger, især beskæftigelse, forskning og udvikling, uddannelse og fattigdomsbekæmpelse. Grundlæggende er der intet overnationalt ved disse temaer. Det er områder, som de enkelte lande er ansvarlige for. Man kan sige, at kun klimapolitikken er et område, hvor vi kan træffe en række foranstaltninger på europæisk plan. De øvrige områder hører helt ærligt under de enkelte medlemsstaters kompetence.
Marc Tarabella
(FR) Hr. formand! 2020-strategien burde omfatte synspunkter på den økonomiske krise og foreslå en ny form for styring i stedet for at forsøge at rette op på det nuværende forfejlede system.
Først og fremmest skal vi sætte os ud over en række fejlagtige opfattelser, navnlig vedrørende Grækenland. Dette er ikke en græsk krise. Grækenland og landets befolkning er i dag ofre for et glubsk økonomisk og finansielt system, et system, hvor G20-landene sammen har hældt adskillige tusind milliarder USD ud på et par dage for at redde bankerne, men som lader Grækenland pines i adskillige måneder.
Man ignorerer nu de internationale topmøder. Vi ser, hvad der sker. Endelig skulle finanssektoren reguleres, og Europa førte endeløse diskussioner, men gribbene er ikke forsvundet. Så hvad siger alle folk nu? At markedet skal beroliges. Men hvem er markedet? Spekulanter, som vi skal tækkes, som om de var halvguder, og som vi skal ofre til for at bede dem om nåde.
Hvor længe skal befolkningen udsættes for denne kyniske fremgangsmåde? Hvor meget længere skal vi leve i illusionen om et marked, der giver finansfolkene mere, end de fortjener, men som skaber fattigdom i befolkningen? Vi må ikke lade de finansielle markeder terrorisere hele lande, så de tvinges i knæ.
En falskmøntner løber en stor risiko, fordi han angriber et aspekt af en stats suverænitet, nemlig dens valuta. Men når en spekulant spekulerer i et lands gæld, risikerer han intet. Hvornår vil de velklædte forbrydere inden for storfinansen blive straffet efter fortjeneste? Spekulanter, som grådigt udnytter det offentlige, bør forbydes. Casinobankerne, der spiller hasard med borgernes liv og fremtid, bør afskaffes, og EU skal sørge for et korrekt tilsyn med de finansielle markeder i stedet for at angribe de offentlige tjenester.
Her til sidst mener jeg, at vi har været udsat for denne spøg længe nok. Vi kan afholde et ekstraordinært topmøde hver fredag og frigive milliarder, men hvis vi ikke går efter ondets rod en af disse fredage, vil vi ende med at skulle meddele, at EU er gået fallit.
Filiz Hakaeva Hyusmenova
(BG) Hr. formand! Den europæiske samhørighedspolitik har demonstreret sin centrale rolle i mere end et år og er blevet et vigtig politik for Fællesskabet. Den giver de europæiske borgere en synlig og målbar indikator for solidaritet. Dens rolle anerkendes også ved, at den er medtaget blandt målsætningerne for Lissabontraktaten. Alt dette fortjener en plads i Europa 2020-strategien.
I forslaget til strategien fik denne politik ikke den nødvendige plads. Derfor sætter jeg også stor pris på betænkningen om at medtage samhørighedspolitikken blandt de mål, der skal nås med Lissabontraktaten og 2020-strategien, som indeholder uvurderlige retningslinjer. Vi har også brug for en stærk samhørighedspolitik i en tid, hvor den økonomiske krise mindsker antallet af arbejdspladser og svækker vores konkurrenceevne, og ligeledes i fremtiden, så vi kan bekræfte, at EU er en stærk, global aktør.
Der er behov for pålidelige benchmarks for at demonstrere effektiviteten af de ressourcer, der investeres i denne politik. Som det hedder i betænkningen, er der behov for en vurdering af, hvilken betydning udgifterne under samhørighedspolitikken har på den regionale udvikling baseret på specifikke indikatorer. For at kunne fastsætte evalueringsindikatorer bør Kommissionen overveje og foreslå en entydig definition af begrebet "territorial samhørighed", for det er netop, hvad der står i Lissabontraktaten. Objektive, præcise evalueringskriterier kan kun fastlægges efter, at man har taget stilling til definitionen af det konkrete koncept. Dette vil skabe et konkret grundlag for politikken og for både institutioner og borgere.
Tamás Deutsch
(HU) Hr. formand, mine damer og herrer! Først og fremmest vil jeg gerne takke ordførerne for deres enestående arbejde og takke kommissærerne for deres vigtige og værdifulde overvejelser.
For et par år siden fortalte en god ven og mentor mig, at man hele livet igennem vil komme ud for situationer, hvor man enten er den del af problemet eller af løsningen. Efter min mening er EU2020-strategien i øjeblikket stadig mere en del af problemet end af løsningen. Jeg mener, at vi har et fælles ansvar for i langt højere grad at gøre denne strategi til en del af løsningen. Jeg vil gerne standse op et øjeblik og bede Dem tænke på, at selve strategiens navn er problematisk. På langt størstedelen af EU-sprogene giver navnet EU2020-strategien ingen mening overhovedet. Det er svært at forestille sig, at et fællesskab med mere end 500 mio. borgere kan identificere sig med en strategi, der er baseret på et princip med en opskrift på løsning af deres personlige problemer, hvis navn er så ukonkret og fjernt fra virkeligheden i deres hverdag. Navnet er muligvis meget meningsfuldt, når det diskuteres af markedsføringsspecialister. Men vi taler ikke om markedsføringsspecialister her, men om almindelige europæere.
Der findes en anden klog ungarsk talemåde, Den, der griber om meget, får kun lidt med. Efter min mening griber strategien - som stadig er en del af problemet - om meget og får kun lidt med. Det bedste ville måske være, at den blev rettet mod de vigtigste spørgsmål. I den forbindelse vil jeg gerne påpege, at vi er nødt til at styrke regionaludviklingen. En styrkelse af regionaludviklingen omfatter investeringer, vækst og jobskabelse, og jeg mener, at det alvorligste problem, som befolkningen står over for i dag, er, at de mangler arbejdspladser og flere arbejdspladser. Det var de punkter, jeg gerne ville gøre Dem opmærksom på.
Francesco De Angelis
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Lanceringen af EU2020-strategien markerer afslutningen på den foregående fase med Lissabonstrategien, og den skal bruges til at løse de negative strukturelle virkninger, som den finansielle, økonomiske og sociale krise har afstedkommet og fortsat afstedkommer.
Jeg mener, at hvis 2020-strategien skal være effektiv, skal den fokusere på to nøgleaspekter, hvoraf det første er et system til evaluering af fremskridt, hvilket giver sig udslag i brugen af guleroden og stokken. Den anden er en aktiv politik for investering i infrastruktur, og hertil kommer naturligvis værktøjer til regulering af det finansielle system og politikker beregnet på at genskabe den sociale dialog og samhørighed.
Infrastruktur er hovedhjørnestenen i relanceringen af innovationspolitikken inden for industrien, SMV'er, produktionskonsortier og forskningsinstitutter samt i forholdet mellem disse og universiteter og lokale institutioner. Van Nistelrooij-betænkningen fortjener derfor en varm velkomst, for ud over at give et tilbundsgående indtryk af det arbejde, medlemsstaterne hidtil har udført, begynder den at behandle spørgsmålet om kriterier for harmonisering af finansielle instrumenter og handlingsplaner for innovation.
Harmonisering af regler, procedurer og administrativ praksis for forvaltningen af EU-projekter samt forenkling og strømlining af procedurer er de løsninger, som interessenterne og borgerne længe har bedt os om. Jeg mener, at Europa her kan og skal gøre mere for at fremme vækst, udvikling og beskæftigelse.
Marietje Schaake
(EN) Hr. formand! Mens vi forsøger at løse den finansielle og økonomiske krise, vil jeg gerne henvise til et vigtigt område med underskud, nemlig viden. Jeg beklager at måtte sige, at Europa bliver et dummere kontinent hver eneste dag, selv om viden er vores mest frugtbare og righoldige ressource. Der er ingen risiko ved at investere i viden.
Den unge generation af europæere betaler imidlertid prisen for krisen, efter som ungdomsarbejdsløsheden vokser, mens uddannelses- og innovationsbudgetterne er fastfrosset eller er blevet beskåret. Vi er nødt til at beskære budgetterne, men lad os gøre det med en indstilling, der passer til det 21. århundrede, for hvad går halvdelen af EU-budgettet til i dag? Til landbruget! Det burde gå til den unge generation og deres udvikling. Ikke bare til en traditionel uddannelse, men til en uddannelse, der er fokuseret på f.eks. e-færdigheder og iværksætteri.
Vi ved, at jo højere ens uddannelse er, desto lavere er risikoen for at miste sit job. Alligevel opfylder medlemsstaterne ikke deres forpligtelse til at fremme en ambitiøs videnøkonomi. Europa straffer på denne måde den kommende generation af europæere ved ikke at give dem mulighed for at udvikle deres talenter og ambitioner fuldt ud, og det giver Kina, Indien og USA mulighed for at blive mere attraktive steder for talenter, forskning, kreativitet og innovation.
Kortsigtede foranstaltninger vil blive meget dyre på længere sigt. Iværksætteri, ekspertise og en bæredygtig fremtid for den europæiske økonomi kan kun fremmes, hvis vi er villige til at investere i viden, for dem, der mener, at viden er dyr, kender ikke prisen på dumhed.
I dag fremlagde kommissær Kroes sin vision for Europas digitale dagsorden, et af flagskibsprogrammerne i EU2020. Det er en ambitiøs, men alligevel konkret strategi, hvor man forsøger at styrke Europas digitale marked i en global økonomi og at give mange europæere forbindelse til et åbent internet.
Jeg mener, at vi skal træffe flere intelligente beslutninger nu og sørge for, at den nuværende krise ikke bliver møllesten om de unges hals, hvor vi opkræver renter af den unge generation, som de aldrig vil kunne betale.
Støtter Kommissionen en koordineret fremgangsmåde, hvor man bevæger sig væk fra den mellemstatslige procedure inden for beslutningstagningen og giver Kommissionen og Parlamentet en større rolle for at sikre, at medlemsstaterne lever op til deres forpligtelser?
Thomas Mann
(DE) Hr. formand! Lissabonstrategien var ikke nogen holdbar succes. Hvordan kan det være? Medlemsstaterne, arbejdsmarkedets parter og store dele af civilsamfundet var ikke tilstrækkelig involveret, og dermed følte de ikke noget fælles ansvar. Det kan blive anderledes med EU2020-strategien. Den kan blive en succes, hr. kommissær, hvis den også beskæftiger sig med dem, der er udstødt, der bliver efterladt i vejkanten, og som ofte ikke har nogen lobby.
I EU har ikke en gang to tredjedele af de arbejdsdygtige et job. Kun lidt under halvdelen af alle ældre arbejdstagere har et job. 80 mio. europæere mangler tilstrækkelige kvalifikationer og har stadig færre muligheder på arbejdsmarkedet. Denne situation kan vi ikke acceptere. Men en korrekt fremtidsstrategi skal have en orientering. Kvalitativ vækst inden for økonomi og beskæftigelse på den ene side skal forenes med social lighed og bæredygtighed. Kommissær Andor, det arbejder vi begge for.
Hvad betyder dette helt konkret? Medlemsstaternes sociale sikringssystemer skal tilpasses de demografiske forandringer. Gennem udveksling af bedste praksis i hele Europa kan vi yde vores bidrag til dette, og vi kan tage ved lære af hinanden. Den Europæiske Socialfond - en af Deres kæpheste - skal tilpasses til de nye udfordringer, så vi kan blive endnu mere effektive i praksis. Den Europæiske Globaliseringsfond er opbygget på en sådan måde, at dem, der risikerer at havne i arbejdsløshed, kan genvinde fodfæstet. Vores samfund skal være integrerende og integrere f.eks. de unge gennem hensigtsmæssig almen og faglig uddannelse, således at de kan udvikle sig fagligt og personligt.
På trods af den nødvendige konsolidering af de nationale budgetter - hvilket er præcis det, vi behandler og diskuterer her til formiddag - er der ét sted, hvor vi ikke må spare, nemlig på investeringer i vores borgere - i økonomisk, bæredygtig og social henseende. EU2020-strategien står og falder med disse tre søjler.
Jutta Steinruck
(DE) Hr. formand! Jeg håber, at De regelmæssigt er i kontakt med Deres kansler, hr. Mann, hvis De betragter tingene på samme måde som jeg.
EU2020-strategien er en reel mulighed for at gøre Europa mere socialt, og vi har behov for denne mulighed netop nu, hvor der lyder mange fjendtlige ord rettet mod Europa, og hvor EU har distanceret sig fra sin befolkning. Vi er simpelthen nødt til at tilbyde vores borgere noget positivt for at rette op på den situation. Med hensyn til vækst og beskæftigelse bør vi holde op med at sætte befolkningens interesser i skyggen af erhvervslivets. Det skal i stedet være det centrale mål for EU2020-strategien, fordi Europa har behov for sociale fremskridt.
Jeg påpegede det allerede i mandags ved diskussionen i udvalget om retningslinjerne for beskæftigelsespolitikken. Vi må ikke tabe målet om fuld beskæftigelse af syne, men vi kan ikke få fuld beskæftigelse for enhver pris, fordi vi har brug for gode arbejdspladser. Vi siger altid, at vi har brug for arbejdspladser, men for mig er det vigtigt, at disse arbejdspladser er gode, at vi har social sikkerhed, at befolkningen ikke skal modtage støtte, og at de rent faktisk kan leve af disse job.
Den stadig større usikkerhed på arbejdsmarkedet, den stigende ulighed i indtægterne og ligeledes den voksende fattigdom - som mange talere har været inde på i dag - skal nu bringes til ophør med EU2020-strategien. Vi har behov for en mere aktiv arbejdsmarkedspolitik, som dækker mange områder. Endelig forventer befolkningen mere specifikke svar, faktisk meget specifikke svar, og ikke bare en 117. strategi!
Bogusław Sonik
(PL) Hr. formand! Den økonomiske krise, der har ramt vores kontinent, har med rette fået os til at fokusere på at redde medlemsstaternes økonomi og oprette en fælles europæisk mekanisme, der kan yde beskyttelse mod økonomisk kollaps. Det er forståeligt, at europæerne fokuserer på at øge hastigheden inden for udvikling og på jobskabelse, men vi kan ikke i forbindelse med opbygningen af en strategi for EU begrænse os til at føre en udelukkende økonomisk debat i mange år. EU skal ikke opføre sig, som om man kun er en effektiv forretningsmand, der skaber økonomisk succes for sit firma.
Europa 2020-strategien skal indeholde omfattende referencer til kulturens rolle for gennemførelsen af de sociale og økonomiske mål, der er opstillet. Disse prioriteringer vil trods alt påvirke fordelingen af det fremtidige budget, så vi skal fastholde muligheden for at finansiere områder såsom udvikling af kulturel infrastruktur og beskyttelse af kulturarven som en del af Den Europæiske Regionaludviklingsfond. I EU's 2020-strategi skal vi understrege kulturens store betydning for den sociale og økonomiske udvikling i EU, for det er trods alt den intellektuelle kapital og de kreative brancher, der har skabt Europas rigdom. Det er en sektor, hvor vi kan opbygge konkurrenceevne i forhold til andre dele af verden. Kreativiteten skal stimuleres og udvikles lige fra de tidligste leveår. Først da vil vi kunne stole på, at den omsættes til en betydelig grad af innovation, herunder inden for områderne moderne teknologi, i EU.
Kulturen må ikke forsømmes i europæisk politik. Vi må ikke afvise alle forslag om at styrke dens rolle inden for EU's politik ved blot at sige, at det er medlemsstaternes kompetence. Europa er i dag stolt af projekter som Den Europæiske Kulturhovedstad, men dette er et projekt, der blev skabt af europæiske byer, og det er disse byer, der bærer den største byrde ved dette spektakulære program.
Derfor forventer jeg en høj grad af beslutsomhed fra Kommissionens side for at sikre, at den endelige udgave af 2020-strategien også omfatter kultur.
Silvia Costa
(IT) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! 10 år efter indførelsen af Lissabonstrategien og lige forud for indførelsen af Europa 2020-strategien, midt i en omfattende økonomiske, sociale og beskæftigelsesmæssige krise, ved vi, at vi ikke kan komme ud af krisen eller skabe grundlaget for ny og bæredygtig vækst og en ny social samhørighed, som De var inde på, medmindre vi styrker de mekanismer og instrumenter, som EU har til rådighed for at fastholde investeringer i videntrekanten med almen og faglig uddannelse samt forskning.
De har netop, hr. kommissær, bekræftet, at nogle europæiske regeringer klarer sig godt i denne forbindelse, mens andre klarer sig mindre godt. For at komme ud over de begrænsninger, der afsløres i Lissabonstrategien, mener jeg, at Kommissionen på dette område skal styrke den åbne koordinationsmetode med medlemsstaterne, skabe incitamenter og sanktioner inden for Den Europæiske Socialfond og overvåge resultaterne.
Jeg mener ikke, at det er konsekvent, når regeringer, som den italienske regering har gjort, på tre år foretager nedskæring på 8 mia. EUR inden for uddannelse og universiteter uden at geninvestere besparelserne på disse områder, især fordi vi har 19 %, der forlader skolen i utide, og en ungdomsarbejdsløshed på 25 %.
Sammenfattende vil jeg høre, om De ikke anser det for formålstjenligt at styrke de juridiske beføjelser i direktiv 2005/36/EF for at lette den gensidige anerkendelse af faglige kvalifikationer blandt medlemsstaterne. Ifølge professor Montis betænkning arbejder mindre end 3 % af de europæiske arbejdstagere i øjeblikket i en anden medlemsstat, og en af årsagerne til dette er tilsyneladende netop det vanskelige spørgsmål om gensidig anerkendelse af kvalifikationer.
Amalia Sartori
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg har også en bemærkning til det, hvad der er sket i løbet af det forgangne årti, 2000-2010, for så vidt angår Lissabon. Det er korrekt, at mange af os på grund af, hvad der skete indtil 2008-2009, ikke betragter resultaterne som fuldt ud tilfredsstillende. Alligevel er der ingen tvivl om, at dette årti har givet anledning til forhåbninger og forventninger, og at der blev gjort store fremskridt i retning af de fastlagte målsætninger, især på beskæftigelsesområdet.
I dag står vi ved starten til et nyt, mere problematisk, mere vanskeligt årti, og med hensyn til de forslag, vi har fået forelagt indtil videre, kan jeg til dels tilslutte mig dem, selvom jeg under gennemlæsningen af dem stadig synes, at de er behæftet med for mange mangler. Jeg ville gerne være gået i dybden med de vejledende principper for dette forslag, men jeg skal begrænse mig til at sige noget om vækst og beskæftigelse.
Flere job, mere økonomisk vækst: Det er det mål, vi skal sætte, men med udgangspunkt i en situation med uforholdsmæssigt stor offentlig gæld, lav strukturel vækst og høj arbejdsløshed. De mål, vi fastsætter, er derfor for ambitiøse og undertiden også for usmidige. Så med lidt mindre ambition og lidt mere smidighed kan vi måske alligevel nå målene for vækst og beskæftigelse.
Zita Gurmai
(EN) Hr. formand! Kommissær Reding har bekræftet og hr. Barroso har også i sit brev i dag bekræftet, kvindechartret forpligter Kommissionen til at fremme og sikre lige muligheder og kvinders rettigheder på alle politikområder, og derfor er jeg skuffet over, at dette ikke er blevet omsat til praksis i 2020-strategien. Burde vi ikke være mere ambitiøse, end vi var i Lissabonstrategien? Det vil være et alvorligt tab at ignorere 52 % af Europas viden, kvalifikationer og arbejdskraft, og det gælder for alle sektorer og på alle niveauer.
Hvis Europa ønsker at udnytte hele sit potentiale og komme ud af krisen, skal vi sikre, at kvinders beskæftigelsesfrekvens hæves til mindst 70 %, hvilket skal fremgå af specifikke kønsstatistikker. Vi skal også fastsætte specifikke mål, så vi kan sikre, at alle medlemsstater forpligter sig til ligestilling og til at gøre forbedringer i den retning.
Hvordan gør vi det? Ved at reducere den kønsbaserede lønforskel med 10 % i alle medlemsstater. Vi skal revaluere sundhedssektoren, der jo er en kvindesektor, ved at hæve lønningerne og forbedre arbejdsvilkårene, og vi skal tilbyde flere tjenesteydelser, da denne sektor bliver stedse vigtigere for vores aldrende samfund.
Vi skal øge antallet af kvinder i beslutningstagende organer såsom virksomheders bestyrelser, baseret på den norske kvotemodel med 40 %. Vi skal give kvinder flere muligheder inden for forskning, udvikling og innovation og uddanne dem til grønne job.
Medlemsstaterne skal styrke, forbedre og gennemføre Barcelonamålene i alle medlemsstater. Vi skal se et ægte engagement fra EU's og medlemsstaternes side, således at alle arbejder i retning af et intelligent, grønt og progressivt samfund. Jeg er overbevist om, at kommissær Andor vil arbejde i den retning.
Jan Olbrycht
(PL) Hr. formand! I diskussionen om Europa 2020-strategien skal der tages hensyn til erfaringerne med den foregående strategi. Vi ved alle, at de fejl, som denne strategi førte til, for det første skyldtes, at strategien blev baseret på den enkelte medlemsstats ansvar i den åbne koordinationsmetode, mens succeserne bl.a. skyldtes "Lissaboniseringen" eller inddragelsen af visse af Lissabon-målsætningerne i samhørighedspolitikken.
I den sammenhæng skal vi undersøge, hvordan vi skal nærme os den nye strategi. For det første er det absolut afgørende, at vi klart viser, at vi taler om "traktatspolitikker", der ikke er politikker udarbejdet med henblik på en strategi, men som opererer i et langt tidsperspektiv, f.eks. samhørighedspolitikken. Det betyder, at vi skal bruge de enkelte politikker til at iværksætte strategien, men som erfaringen viser, kan strategien kun gennemføres, hvis de enkelte politikker integreres i hinanden. Alle foranstaltninger, der skiller de enkelte politikker, opsplitter også midlerne og rollerne og vil føre til de samme fejl som den foregående strategi. Vi skal derfor kombinere, integrere og handle på en synergisk måde.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Hr. formand! De forgældede nationale økonomier og den aldrende befolkning er en reel tidsbombe for Europa. Vi ved, at forekomsten af aldersrelaterede sygdomme som Alzheimers vil blive fordoblet i de næste ti år. Det bliver en enorm byrde for de nationale økonomier. Men vi må ikke gøre gælden til noget mystisk. Så vidt jeg husker, var Ceausescus Rumænien et land uden gæld lige som Nordkorea. Der er også noget, der hedder "intelligent, produktiv gæld", dvs. intelligent gæld, hvis den investeres i mennesker. Her er udryddelse af fattigdom f.eks. en meget lukrativ investering for samfundet, fordi det mindsker ungdomsarbejdsløsheden.
Men det, jeg er virkelig bekymret over, når medlemsstaterne skal reducere deres underskud, er, hvor de vil skære ned. Bliver det inden for uddannelse, beskæftigelse af ældre og handicappede eller hvad? Det ville hverken være smart eller intelligent. Derfor er denne EU 2020-strategi et meget vigtigt dokument, og jeg er en af dem, der siger, at vi skal have mere Europa, ikke mindre Europa. Mere Europa vil svare lidt til en rodbehandling: Medlemsstaterne bliver forpligtet til at nå de mål, der er fastlagt i denne EU 2020-strategi.
Angelika Niebler
(DE) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Helt ærligt, så har jeg slet ikke lyst til at diskutere Europa 2020-strategien overhovedet. For ti år siden vedtog vi en strategi, Lissabonstrategien. Når vi ser tilbage på det forgangne årti, er resultaterne begrænsede, hvis jeg må sige det på denne beskedne made.
Det, vi bør fokusere på nu, er det, der bekymrer borgerne hjemme i vores medlemsstater, i stedet for at begå de samme fejl en gang til. De er bekymrede over, om vi kan sørge for en stabil valuta. Kommer der inflation? Hvad skal vi lære af de sidste to års udvikling, af den finansielle og økonomiske krise og nu valutakrisen? Holder vi de spillere på finansmarkedet, som har bidraget til krisen, ansvarlige?
Først og fremmest vil jeg opfordre Kommissionen til at træffe foranstaltninger for at sikre hurtig regulering af finansmarkedet og fremskridt i Europa for at undgå det, der er sket i de seneste år, nemlig at penge sendes jorden rundt fem gange på samme dag, og at mange mennesker tjener på sådan noget, samtidig med at tabene nationaliseres. Jeg vil bede Kommissionen kræve, at medlemsstaterne udviser streng budgetdisciplin og gennemfører relevante regler. Stabilitets- og vækstpagten skal også strammes op hurtigst muligt.
Det er her, vi skal koncentrere vores indsats. Jeg opfordrer Kommissionen til at træffe de nødvendige foranstaltninger, men ikke lige som før, enten selv eller efter indgående drøftelser med medlemsstaterne. Den skal langt om længe tage Parlamentet alvorligt som en ligeberettiget lovgiver på samme niveau som de 27 medlemsstater.
Sylvana Rapti
(EL) Hr. formand! Jeg er enig med den foregående taler i, at vi skal anvende stabilitetspagten. Men der skal gøres en række andre ting, før vi anvender stabilitetspagten. EU's beslutningstagere skal have hurtige reflekser og handle, når det er nødvendigt, for hvis fru Merkel havde besluttet sig i tide, og hvis EU havde truffet de nødvendige foranstaltninger, ville vi have sparet EU's borgere en masse penge.
Hvis EU skal være en stærk økonomisk spiller og kunne gøre sig gældende på globalt plan, har vi brug for borgerne. Borgerne skal være sunde og veluddannede og have et arbejde. Det skal EU tage hensyn til i planlægningen af tiden indtil 2020, i planlægningen af det indre marked. Det indre marked skal centreres omkring borgerne og være et indre marked med et menneskeligt ansigt.
Arturs Krišjānis Kariņš
(LV) Hr. formand! Jeg har en hund hjemme. For nylig tog den en pølse fra bordet og spiste den. Spørgsmålet er, hvem der bærer skylden for, at hunden åd pølsen. Kan man bebrejde hunden, at den gjorde, hvad der ligger i dens natur? Eller er det min skyld, fordi jeg ikke fjernede pølsen og lagde den tilbage i køleskabet, da jeg var færdig med at spise?
På finansmarkederne falder euroens værdi fra dag til dag. Hvis skyld er det? Mange af mine kolleger siger, at det er spekulanternes skyld, at det er markedets skyld, fordi de angriber euroen og nedskriver dens værdi. Men jeg vil påstå, at det ikke markedets skyld. Nej, det er markedet, som har afsløret den bagvedliggende fejl, den bagvedliggende grund. Den bagvedliggende grund for vores problemer i dag er ret enkel, nemlig at de europæiske lande har levet over evne alt for længe og brugt mange flere penge, end de har kunnet tjene. Det reagerer markederne på, på samme måde som min hund reagerede, da den kunne lugte den pølse, jeg havde ladet ligge på bordet. For halvandet år siden oplevede Letland en krise, der ligner den krise, vi nu oplever i resten af Europa, nemlig at finansmarkederne angreb vores valuta og havde mistet al tillid til den. I stedet for at klage over denne situation rettede vi op på vores grundindikatorer, vi reparerede og fik samling på vores offentlige finanser. Hvis vi ønsker, at Europa 2020-strategien skal give mening, skal vores første og vigtigste prioritering være, at Europa skal kontrollere de offentlige udgifter, så indtægter stemmer overens med udgifter. På den måde genetableres tilliden, krisen letter, og der kommer ro på finansmarkederne.
Georgios Stavrakakis
(EN) Hr. formand! I dag drøfter vi bl.a. to fortræffelige betænkninger af Ricardo Cortés Lastra og Lambert van Nistelrooij. De giver begge et klart billede af samhørighedspolitikkens store bidrag til at sikre konkurrenceevne og beskæftigelse, og at innovation og vækst i høj grad fremmes af videnøkonomien.
EU 2020-strategien svarer på mange områder til Lissabonstrategien, men indeholder mere fokuserede og målrettede målsætninger. Men der er dog ét meget vigtigt område, som stadig er uklart, nemlig hvordan alt dette skal opnås. Det er op til medlemsstaterne at overvåge hinanden med støtte fra Kommissionen.
For mig ser det ud til, at vi ikke har lært noget af erfaringerne fra Lissabonstrategien og dens manglende resultater. Jeg opfordrer Kommissionen til at fremsætte forslag til en leveringsmekanisme for EU 2020-strategien, så vi sikrer, at alle mål nås, og at der sættes handling bag ord.
Georgios Papanikolaou
(EL) Hr. formand! Lissabonstrategien fastsatte høje mål, men det lykkedes ikke Europa at nå dem. Nu er vi må vej med en ny strategi for det næste årti, og det i et yderst vanskeligt og uheldigt miljø. Vi er alle enige om, at prioriteringen af og vægten på udviklingstrekanten uddannelse, forskning og innovation er den bedste investering, hvis vi skal ud af krisen, og det skaber en vis optimisme for Europas fremtid.
Det er vigtigt at understrege, at denne strategi skal gennemføres i en atmosfære af solidaritet, i en atmosfære med tæt samarbejde mellem medlemsstaterne. Her vil jeg gerne for at undgå enhver misforståelse slå fast, at støttemekanismen for Grækenland trods forsinkelser er et tegn på denne solidaritet, og De må ikke være i tvivl om, at vi opfatter det på den måde.
I New Democracy, vores centrum-højre-parti i Grækenland, har vi gjort det klart, at vi respekterer, at andre europæiske befolkningers penge bliver brugt til denne støttemekanisme. Men sammen med de nødvendige ofre, som skal fordeles retfærdigt, og her er vi kritiske over for visse foranstaltninger, sammen med nedskæringerne i udgifter, der er nødvendige for at reducere underskuddet, er der også behov for vækstinitiativer, som vil føre landet ud af krisen, og disse initiativer har vi hidtil ikke set noget til. Det er den eneste måde, hvorpå vi i Grækenland kan bidrage til at nå de ambitiøse mål i 2020-strategien, som er den eneste måde, hvorpå vi kan komme styrket ud af krisen.
(Taleren accepterede at besvare et spørgsmål TIL RETTE TID i henhold til blå kort-proceduren i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 149, stk. 8)
Derek Vaughan
(EN) Hr. formand! Jeg har selv set, hvor vigtig samhørighedspolitikken er for Wales, og derfor bifalder jeg Lastra-betænkningen om samhørighedspolitikken og Europa 2020. Mange projekter i hele Wales er til gavn for den enkelte og for lokalsamfundene. Jeg er derfor ikke i tvivl om, at strukturmidlerne kan bidrage til at nå 2020-målene. Jeg vil dog gerne komme med følgende betragtninger.
Der skal sikres overensstemmelse mellem 2020-strategien, den femte samhørighedsberetning og budgettet. I fremtiden skal strukturfondene finansieres ordentligt, strukturfonden skal ikke renationaliseres, og de regioner, som ikke opfylde konvergenskravene, skal kunne tildeles en overgangsstatus.
Hvis vi kan nå disse mål, er jeg fast overbevist om, at samhørighedspolitikken kan medvirke til at nå 2020-målene. Det vil også gøre EU 2020-strategien relevant for den enkelte og for borgerne i hele Europa.
Sylvana Rapti
(EL) Hr. formand! Jeg vil tage ordet efter min græske kollega, hr. Papanikolaou, fra Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater), og komme med følgende afklaring, som jeg finder utrolig vigtig i disse krisetider, især for Grækenland.
Grækenland tager ikke penge fra andre lande. EU's medlemsstater låner penge til en lavere rente og giver penge til mekanismen og dermed til Grækenland til en højere rente. Vi tager ikke penge fra andre lande.
Georgios Papanikolaou
(EL) Hr. formand! De har helt ret, fru Rapti. Naturligvis ville Grækenlands lånebehov være mindre, og Grækenland ville have kunnet rejse penge lettere på markederne, hvis der ikke havde været den nu seks måneder lange forsinkelse fra den nuværende græske regerings side.
Thomas Ulmer
(DE) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Fru Niebler har allerede sagt meget af det, som i høj grad også bekymrer mig. Jeg er meget bekymret for vores fremtid sammen i EU. Jeg kan ikke bare gå videre til næste punkt på dagsordenen uden at nævne krisen.
En af vores største målsætninger, euroen og dens store monetære stabilitet, risikerer at bryde totalt sammen. Velstand og arbejde kan ikke skabes uden en sikker monetær værdi. Vi taler om Europa 2020, men vi ved ikke engang, hvordan Europa kommer til at se ud i 2011. Vi drøfter kød limet sammen af thrombin, og vi drøfter kørselstider for selvstændige chauffører, som om EU's største problemer løser sig selv.
Vi skal udsende kraftige, hurtige signaler om at regulere, organisere og forbedre underskuddene både på statsbudgetterne og i banksektoren. Lad mig komme med et par eksempler: Vi skal have klare definitioner og omfattende sanktioner for dem, der overtræder underskudsgrænserne, f.eks. ophævelse af finansiering. Vi skal have klare regler for banker såsom forbud mod credit default swaps eller krav til forsikring og deponering af disse mod tilsvarende nominelle værdier. Tillad mig at tilføje en sætning fra en berømt tysk borgmester, som var formand for den tyske sammenslutning af byer i mange år: Den, som ikke bruger penge, han ikke har, er langt fra at være opsparer!
Kerstin Westphal
(DE) Hr. formand! Jeg vil godt vende tilbage til betænkningen af hr. Cortés Lastra, som er en meget god betænkning. Samhørighedspolitikken er det bedste instrument til at mobilisere investeringer i vækst og beskæftigelse. Men jeg vil igen understrege byernes vigtighed her, for de spiller en central rolle, hvis vi skal nå målsætningerne i EU 2020-strategien.
Fire femtedele af alle Europas borgere lever i byområder. Byerne er drivkraften bag økonomisk vækst i Europa. Samtidig har de mange særligt akutte problemer. Lad mig bare nævne social integration, miljø og transport, men også demografiske ændringer. Byerne spiller derfor en særlig rolle, når det handler om at forbedre borgernes levevilkår.
Desuden er Europas byer centrale aktører inden for innovation, forskning og uddannelse, og de spiller derfor en grundlæggende rolle i gennemførelsen af Lissabonstrategien og EU 2020-strategien. Alt dette bør der tages hensyn til i gennemførelsen af disse strategier og udformningen af den fremtidige kurs for samhørighedspolitikken.
Raffaele Baldassarre
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! De sidste to år har gjort millioner af personer arbejdsløse, forværret den nationale gæld, som vi skal kæmpe med i mange år fremover, og lagt stort pres på vores sociale samhørighed.
Vi skal reagere rettidigt og konsekvent, og for at undgå de fejlvurderinger, der blev foretaget i forbindelse med Lissabonstrategien, skal Europa 2020 have yderst realistiske målsætninger og afbalancerede delmål. Tre af disse målsætninger er særligt vigtige. Den første er bestemt en stabil valuta og stabile nationale budgetter, som dog skal ses i sammenhæng med udvikling og økonomisk vækst. Vi skal have investeringer i forskning og innovation, så vores industrier bliver endnu mere konkurrencedygtige og vores produkter af højeste kvalitet. Vi skal støtte SMV og nye industrier såsom it og bæredygtig energi og naturligvis vores infrastruktur. Vi skal hæve uddannelsesniveauet, ja, men vi skal især tilpasse uddannelserne til behovet på arbejdsmarkedet og i produktionen. Det er et paradoks, at virksomhederne stadig kræver specialkundskaber, som markedet ikke kan tilbyde. Det er klart, at hvert mål skal relateres til den nationale sammenhæng, men inden for rammerne af en bredere europæisk strategi.
Til sidst vil jeg sige, at den græske krise og økonomi- og beskæftigelseskrisen i hele Europa viser, at vi for at sikre social samhørighed, udvikling og bæredygtige nationale budgetter skal have en stærk og solid økonomisk ledelse på europæisk plan, så de europæiske institutioner og herunder også Parlamentet kan gribe effektivt og forebyggende ind.
Damien Abad
(FR) Hr. formand, mine damer og herrer! Vi er alle enige om de vidtgående målsætninger i EU 2020-strategien, og når vi alle er det, skal vi nu give os selv midlerne til at gennemføre dem. Det omfatter bl.a. indførelsen af en økonomisk ledelse på EU-plan.
For at virkeliggøre disse fine ord og gennemføre målsætningerne og denne gang undgå, hvad jeg vil kalde en slags kollektiv opvågning efter Lissabonstrategien, er det vigtigt, at vi giver os selv de nødvendige ressourcer til at handle. Derfor støtter jeg fuldt ud Kommissionens forslag om EU's forudgående kontrol med de nationale budgetter, dog med det forbehold, at de nationale parlamenter og Parlamentet inddrages i disse kontrolordninger.
Jeg vil nu sige lidt mere om krisen og de unge. Jeg mener, at de unge har været de største ofre for denne krise, og derfor skal vi i højere grad udnytte muligheden for at sætte de unge i centrum for Europa 2020-strategien.
For det første skal EU 2020-strategien være en integrerende strategi. Mobilitet, der er det konkrete udtryk for den frie bevægelighed i EU, skal blive en reel mulighed for alle unge, ikke kun unge studerende. Derfor håber jeg, at Kommissionen vil støtte mit forslag om at udvide de europæiske mobilitetsprogrammer til også at omfatte unge lærlinge.
Jeg mener også, at denne strategi skal fremme opkvalificeringen af unge, så vi fjerner arbejdsløshedens forbandelse for de unge, for vi ved alle, at overgangen fra et læringsmiljø til det første job er en af de største udfordringer, man bliver udsat for. Fremskridt på dette område er betinget af en forbedring af de unges kvalifikationer og af, at EU-midlerne bliver kanaliseret mere effektivt over i politikker for unge.
Endelig skal alle unge europæere have mulighed for at udnytte mobilitet og opkvalificeres, for det, vi frem for alt har brug for, er en innovativ ung generation. Det er de unge, som i dag skaber morgendagens vækst og innovation. Derfor skal de unge ikke glemmes i denne Europa 2020-strategi.
Rosa Estaràs Ferragut
(ES) Hr. formand! Vi vedtog Lissabondagsordenen og dens meget ambitiøse målsætninger i 2000. Nogle af dem er nået, men mange er ikke. Der er ingen tvivl om, at de regionale midler bidrog til Lissabonstrategien.
Og her, ti år efter, rystes vi af den alvorligste økonomiske krise i mands minde. Jeg mener, at denne krise har gjort det muligt for os i denne nye Europa 2020-strategi at vise, hvor vi tog fejl, og sat os i stand til at opnå bedre resultater.
For det første har vi lært, at koordination mellem styringsniveauer er en forudsætning, som det klart fremgår af hr. Cortés Lastras betænkning. Vi har også lært, at de regionale midler er vigtige, hvis vi skal virkeliggøre de målsætninger, vi har sat os.
Vi mener, at kombinationen af specifikke aktiviteter på alle myndighedsniveauer - EU, nationalt, regionalt og lokalt - er en absolut nødvendighed. Hvis vi samarbejder, bliver vi meget stærkere. Det er også vigtigt, at samhørighedspolitikken vedrørende økonomiske, sociale og territoriale aspekter kommer med i Europa 2020-strategien.
Jeg vil også komme med en bemærkning til samhørighedspolitikken, nemlig at de bureaukratiske procedurer skal gøres meget mere smidige og effektive. I handicapsektoren skal der på en eller anden måde tages hensyn til denne forskel.
Endelig vil jeg understrege indsatsen fra europæiske regioner og byer og især nødvendigheden af at være mere opmærksom på områder med særlige behov såsom bjergegne, kystsamfund og øer.
Kort sagt skal vi for at gennemføre dette med held, kunne stole på de europæiske regioner og byer og på en reformeret samhørighedspolitik, der er tilpasset den nye situation.
Petru Constantin Luhan
(RO) Hr. formand! Europa 2020 skal være et Europa for borgerne og opfylde deres behov. Det er den tilgang, som jeg mener, skal danne grundlag for denne strategi. Det er vigtigt, at vi i de nye europæiske rammer fortsat fremmer udvikling og de allerede fastlagte målsætninger, og vi skal vurdere de konkrete resultater for at sikre en bedre indvirkning. Her tænker jeg specifikt på investeringer i alle former for infrastruktur, så vi kan blive meget mere konkurrencedygtige på det økonomiske område.
Vi skal fortsætte de økonomiske, sociale og territoriale samhørighedspolitikker for at indsnævre forskellene mellem regionerne og etablere en platform for en afbalanceret økonomisk udvikling, som det også hedder i Lissabontraktaten.
Europa 2020 skal være et Europa med global handling, og det opnår vi, hvis EU har et fælles udviklingsniveau, der gør det muligt for de lokale og regionale aktører at håndtere de globale udfordringer.
Europa 2020 er et Europa, hvor regionerne udvikler sig efter deres specifikke potentiale og udnytter de regionale aspekter i forskning, udvikling og innovation til at fremme økonomisk udvikling og øget beskæftigelse.
Richard Seeber
(FI) Hr. formand! Når vi taler om Europa 2020, taler vi frem for alt om fremtiden for vores kontinent. Hvor vil vi hen? Hvilken slags liv kan vores borgere få her? Det, vi efter min mening skal starte med at gøre, er at analysere den aktuelle situation, så vi kan finde de rette værktøjer til at nå disse mål. Det er også vigtigt at sondre mellem årsag og virkning. Hvad er de største udfordringer, vi står over for i dag? Jeg mener, at en af dem bestemt er de europæiske samfunds aldring. Hidtil er det desværre ikke lykkedes os at gøre Europa tilstrækkeligt tiltrækkende til, at folk har lyst til at stifte familie og få børn. Det betyder, at vi får et stort pres på de offentlige budgetter i fremtiden, fordi vores pensionssystemer risikerer at blive underfinansierede.
For det andet har vi allerede nu høje offentlige underskud. Ifølge Keynes' klassiske lære har vi brugt en masse penge under denne krise. Nu er det tid til at spare. Men det betyder naturligvis også, at vores valuta kommer under pres. Vi kan se tegn på dette i den nuværende græske krise, og her er det faktisk os alle, der ikke har evnet at gøre vores økonomi konkurrencedygtig nok til at generere økonomisk vækst, så vi kan håndtere disse høje offentlige underskud.
Her i Europa har vi regler for disse områder, såsom stabilitets- og vækstpagten, men desværre er der ingen, som overholder dem. Det er et af de største problemer. Nu laver vi nye regler, men nogle gange ville det være meget bedre, hvis man bare følger de eksisterende regler, så de virkelig kan få den fulde virkning. Derfor opfordrer jeg især Kommissionen til at skabe et klima med konsekvens, så vi kan nå disse vedtagne mål.
Sabine Verheyen
(DE) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil gerne følge op på det, som hr. Seeber netop har sagt. Hvis vi virkelig ønsker at gennemføre målene i 2020-dagsordenen, skal vi først have løst de problemer, vi står over for her og nu.
Vi skal have en stærk regulering af finansmarkedet, således at vi bedre kan overvåge og regulere adfærden på dette område. Men vi skal også feje for egen dør, og det betyder at sikre, at vi har bedre kontrolsystemer, så vi kan se, hvor effektivt pengene fra de relevante strukturfonde bliver brugt, og hvordan vi skal støtte den videre udvikling. Vi skal også inddrage lokale og regionale myndigheder mere i vores strukturer og planlægning, fordi det i sidste instans er dem, der skal gennemføre opgaverne i marken, og gøre det klart, hvilke opgaver det skal udføres, hvis vi skal virkeliggøre det målsætninger, vi med rette har sat os. Men det giver ingen mening at fastsætte mål uden konkret og konsekvent at forholde sig til status quo og de opgaver, der skal løftes, og uden at analysere, hvad der skal gøres her og nu.
Som hr. Ulmer sagde tidligere, er vi gået videre i dagsordenen, og vi drøfter Parlamentets daglige arbejde, fødevaresikkerhed osv., uden at vide, hvilke opgaver det er vigtigst, at vi løser. Dette skal være vores udgangspunkt. Vi skal først fokusere på at få vores finanssituation under kontrol og sikre, at alle overholder reglerne. Vi skal også sørge for, at Parlamentet og især Kommissionen anvender de kontrolmekanismer, som de har haft til rådighed tidligere, mere konsekvent i fremtiden, og vi skal have større indflydelse på, hvad der sker i nogle medlemsstater.
Seán Kelly
(GA) Hr. formand! Jeg er stolt over at sige et par ord i relation til denne forhandling om 2020-strategien, og her kommer det, jeg gerne vil sige.
(EN) Jeg må sige, at det er skuffende og undertiden deprimerende at høre taler efter taler her i Strasbourg og Bruxelles nævne Lissabonstrategiens fiasko. Den er slet ikke nogen fiasko, og hvis den var, tror jeg ikke, at 67 % af den irske befolkning ville have stemt for Lissabontraktaten i oktober sidste år. Alle har kunnet konstatere, at den har givet os mange fordele, især på regionalt plan, som kommissæren også påpegede. Der er dog række områder, som bekymrer mig.
For det første - hvor passer det seks måneder lange roterende formandskab ind i det hele? Jeg kan se, at hvert land kommer her og beskriver deres prioriteringer for de seks måneder i stedet for at se på, hvordan de passer sammen med de overordnede mål, der fastsættes årligt for de ti år. Dette er meget vigtigt. Der er ingen fodboldhold, som skifter træner hvert halve år, så den nye træner kan komme ned et helt andet sæt prioriteringer, som ikke kan opfyldes i det korte tidsrum.
For det andet bifalder jeg de instrumenter, som er indført for at få medlemsstaterne til at påtage sig deres ansvar og betale for deres fejltagelser, hvis de ikke gør det. Vi kan ikke længere bare tage det helt roligt. Hvis man er med på et hold, og man spiller dårligt, bliver man enten smidt ud eller bedt om at spille bedre. Vi er nødt til at spille bedre.
Endelig vil jeg sige, at jeg også tilslutter mig forslaget om at give flere beføjelser til regionerne og byerne som led i denne proces.
Sophie Auconie
(FR) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Den 9. maj gav EU på foranledning af økonomi- og finansministrene et fast svar til finansmarkederne. Parlamentet er forpligtet til at gennemføre længere parlamentariske procedurer, og man må ikke klandre det for manglende reaktion.
Jeg mener, at Parlamentet og vi, dets medlemmer, har tre vigtige roller at spille. For det første skal vi give regeringerne og Kommissionen den størst mulige støtte til de initiativer, de har taget for nylig. For det andet skal vi øjeblikkelig gå i gang med at finde løsninger, som på mellemlang og lang sigt vil gøre det muligt for os at komme ud af krisen og tilskynde til en vækstmodel, som er ægte dynamisk og støtter realøkonomien. Det er netop udfordringen for EU 2020-strategien og de prioriterede målsætninger, som vi øremærker for EU's strukturfonde for perioden 2014-2020.
Til fru Bowles vil jeg gerne sige, at hvis Lissabonstrategien til en vis grad er en fiasko, så skyldes det, at den blev udviklet for mange år siden, da den økonomiske situation var en helt anden end i dag. De, der derfor fordømmer denne strategi, gør det, fordi den er usmidig og uegnet til den nuværende situation. Det er problemet med strategier. 2020-strategien bliver derfor så meget desto stærkere, hvis den kan tilpasses de herskende omstændigheder.
Endelig - og det er det vigtigste efter min mening - skal vi forklare på lokalt plan, hvad der sker på EU-plan, og få offentlighedens godkendelse. Europas borgere vågnede op den 10. maj til et nyt Europa. Det er ikke dem, som er skyld i denne metamorfose. Ingen kan vurdere dens langsigtede følger på nuværende tidspunkt. Denne metamorfose kommer ikke til at bære frugt, hvis den ikke er rodfæstet i demokrati. Vi var forenede i mangfoldighed. Nu skal vi være forenede i forskellighed.
(Bifald)
Antonio Cancian
(IT) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg har lyttet omhyggeligt til de mange indlæg i dag, og det har været yderst lærerigt, men jeg vil også henlede Deres opmærksomhed på noget andet, som jeg finder meget vigtigt. Vi får ingen resultater, hvis vi baserer hele denne strategi på et marked, som ikke fungerer i dag, der er genstand for konstant spekulation og i dyb krise. I vores drøftelser af Europa 2020 skal vi tage udgangspunkt i denne situation.
Jeg vil inddele diskussionen i to dele: For det første skal markedet understøtte realøkonomien og ikke omvendt, for det andet mener jeg, at Europa skal være drivkraften i denne økonomi. Med hensyn til første del er den blevet drøftet intenst, og det er på høje tid, at vi opfører en barriere mod dette marked, så vi slet ikke behøver være afhængige af nogen, men det vigtige er drivkraften, og hvis Europa skal være drivkraft, skal vi også have midlerne til det.
Lad os være modige nok til at ændre budgettet, lad os være modige nok til at påtage os ansvaret for at oprette en stor fond, som skal fungere som en finansiel barriere, men især en fond, der kan få sat gang i TEN-T, TEN-E og E-TEN. Det er den drivkraft, vi skal have på banen, og for at få sat gang i realøkonomien har vi også brug for den private sektor via PPP-mekanismen. Det er den opgave, vi skal løse her og nu, for krisen er ikke ovre, krisen er her og nu, og vi skal handle her og nu.
Diogo Feio
(PT) Hr. formand! En forhandling om Europa 2020-strategien fører naturligt nok til accept af en bedre koordination af de forskellige nationale politikker, mere Europa, og accept af, at strukturreformer skal bane vejen for vækst i vores økonomi. Men før vi kommer til 2020, skal vi gennem 2010, og her vil jeg gerne gøre opmærksom på, at der skal være balance mellem budgetkonsolideringspolitikkerne og behovet for at undgå en ny recession.
Jeg er portugiser, og lige i dette øjeblik bliver der stillet forslag om at hæve skatterne i dette land. Grundlæggende skal medlemsstaterne gennemføre en kraftig nedskæring af de offentlige udgifter. Deres skattesystemer skal være konkurrencedygtige, og de skal gennemføre strukturreformer, så vi kan skabe den nødvendige vækst.
Vi skal ikke kun tænke på mellemlang og lang sigt, men også på kort sigt, og her skal vi tilskynde til oprettelse af innovative virksomheder. Vi skal styrke universiteter samt forskning og udvikling, det står helt klart. For at nå 2020 skal vi komme helskindet gennem 2010.
Jeg vil gerne væk fra denne bekymring nu. Det er klart, at vi har en stabilitetspagt, men det er også en vækstpagt, og det centrale for vores økonomier i den nærmeste fremtid er vækst.
Veronica Lope Fontagné
(ES) Hr. formand, hr. kommissær! Den fremtidige 2020-strategi skal sætte EU i stand til at rette op på manglerne i Lissabonstrategien, hvis vi virkelig ønsker at skabe et konkurrencedygtigt økonomisk område, som er økonomisk, socialt og territorialt sammenhængende.
Selvom begrundelserne i den nu udløbne Lissabonstrategi stadig er valide, vil jeg påpege, at en af grundene til, at den mistede sin kraft, var dens yderst komplekse struktur, især dens mangel på klare definitioner af ansvar og opgaver for EU og andre ledelsesniveauer, navnlig på regionalt og lokalt niveau.
Regioner og lokale myndigheder skal inddrages i udformningen og gennemførelsen af politikker, hvis 2020-strategien skal bære frugt på mellemlang sigt.
Vores regioner og byer er de vigtigste aktører i udviklingen og gennemførelsen af en stor del af EU's offentlige investeringer i relation til vækst og beskæftigelse.
Tildelingen af ressourcer til regionalpolitikker bliver således en central faktor i opfyldelsen af de europæiske målsætninger, som vi fastlægger. Jeg vil gerne påpege, at de ressourcer, der blev investeret fra 2000 til 2006 via Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, har skabt 1 400 000 job i EU og bidraget til at bygge over 2 000 km motorveje.
Til sidst vil jeg endnu engang pege på værdien af europæisk regionalpolitik i henseende til opfyldelsen af strategiske mål for vækst og beskæftigelse. Økonomisk, social og territorial samhørighed er en af de grundlæggende målsætninger i traktaterne.
Joachim Zeller
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne give en særlig velkomst til de gæster her i Parlamentet, som har fulgt denne forhandling om et af de centrale spørgsmål for EU i de næste ti år, for de har fulgt den med større opmærksomhed og i større antal end vores medlemmer.
Denne forhandling er alt for teknokratisk. Jeg er vokset op i et land, hvor samfundet blev indrettet efter flerårsplaner. Dette land, DDR, findes ikke længere. Derfor nærer jeg stadig en vis skepsis over for programmer, som er et sammensurium af strategier, ønskede målsætninger og planlagte økonomiske koder, som strækker sig over en lang periode og pålægger andre at gennemføre dem. Uanset hvilke beslutninger vi træffer for EU inden for rammerne af Europa 2020-strategien, er det medlemsstaterne, de nationale regeringer og parlamenter samt de regionale og lokale myndigheder, som skal tage sig af gennemførelsen. Det er klart, at der er en vis skepsis over for sådanne procedurer.
Et topstyret Europa kan ikke fungere. Det forenede Europa kan kun fungere, hvis vi opbygger det sammen med nationale og regionale institutioner og med borgerne. Kommissionen har været for hurtig til at lægge Lissabonstrategien på hylden uden forud at foretage en dybdegående analyse af, hvorfor det ikke lykkedes at opfylde målsætningerne i den. Derfor er det sandsynligvis ikke noget tilfælde, at betænkninger og forespørgsler er samlet under én hat under titlen "EU 2020" her i Parlamentet, selvom de alle fortjener deres egen forhandling. De indeholder mindst to punkter, hvor europæisk politik indtil videre har været en succes. Det er dels oprettelsen af det indre marked, dels samhørigheds- og strukturpolitikkerne. Det fremgår imidlertid af EU 2020-strategien, at samhørighedspolitikken kun får en støtterolle i forbindelse med disse målsætninger. Dét er en reel modsigelse. Vi har ikke brug for mere planøkonomi i EU. Det er der andre, der har prøvet før os - og dem er det ikke lykkedes for.
Før vi derfor stiller medlemsstaterne over for en liste med planøkonomikoder, som ingen for indeværende ved, hvordan man formodes at gennemføre, og i lyset af de usikre, turbulente økonomi- og finansmarkeder, både nu og i de sidste par år, og disses indvirkning på jobsituationen og de sociale forhold i medlemsstaterne, har vi brug for en dybtgående debat om, hvor EU har haft succes, hvor vi kan nå fælles mål, f.eks. en pagt med EU's regioner, og hvordan vi kan skabe mere fællesskab uden at overtræde nærhedsprincippet.
Hvis vi gjorde det, kunne og ville en sådan debat munde ud i en overordnet strategi. Men denne debat er, som vi også kan se det i dag, kun lige blevet skudt i gang, og vi i EU bør gå forrest i den.
Csaba Sógor
(HU) Fru formand, hr. kommissær! Hovedprincippet i enhver plan eller strategi for Europas udvikling skal være at opbygge et Europa, der handler som en forenet region i de europæiske borgeres tjeneste. Vi har sagt meget om de økonomiske og sociale dimensioner i Europa 2020-strategien. Men vore dages EU er meget mere end blot det. EU er ikke blot et interessefællesskab, men et værdifællesskab. Det er netop dét, der giver os den økonomiske styrke og politiske gennemslagskraft. Hvis vi her ved slutningen af dette årti ønsker at skabe et mere succesrigt og konkurrencedygtigt Europa, skal vi sikre, at vores fælles værdier respekteres, styrkes og gennemføres i praksis. Vi skal også fokusere på større harmonisering af medlemsstaternes uddannelsespolitikker, reduktion af uligheden mellem regioner og videreførelse af udvidelsesprocessen, samt på beskyttelse af grundlæggende rettigheder og mindretals rettigheder, for blot at nævne et par politikker, der er baseret på europæiske værdier. Økonomisk vækst og forbedring af borgernes levevilkår er utænkeligt uden sådanne værdibaserede politikker.
Frédéric Daerden
(FR) Fru formand, hr. kommissær! 2020-strategien er omfattende og dækker mange områder, som det også fremgår af denne eftermiddags forhandling. Jeg vil blot gerne fremhæve to aspekter.
For det første med hensyn til strategiens sociale dimension støtter jeg helt fru Berès' spørgsmål til Kommissionen om især indførelsen af talsatte mål for reduktion af fattigdom i denne strategi, da dette for mig er en afgørende forudsætning. Også princippet om en mindsteindkomst på EU-plan for at opfylde disse målsætninger forekommer mig at være et indlysende krav, som skal konkretiseres.
For det andet sammenhæng mellem EU's budget og denne strategi. Hverken Rådet eller Kommissionen har indtil videre givet nogen indikation af, om de ønsker at revidere vores flerårige finansielle rammer for den pågældende periode, selvom de har vist deres begrænsninger. Men hvis vi ikke tilpasser dem til de nye udfordringer i strategien, løber vi samlet set en stor risiko. Hverken EU's budget, som er for begrænset, eller de nationale offentlige budgetter kan sætte skub i de investeringer, der er nødvendige for at støtte de forskellige flagskibsinitiativer i 2020-strategien.
Andrew Henry William Brons
(EN) Fru formand! Der står følgende på side syv i Europa 2020-dokumentet: "Europa har mange styrkepunkter; vi har en talentfuld og kreativ befolkning". Der står selvfølgelig ikke, at andre befolkninger er mindre talentfulde eller kreative - det ville være utrolig uvenligt og helt klart også uretfærdigt - men det udskiller Europas befolkning, som får en særlig ros.
Andre steder klages der over, at Europa har en aldrende befolkning. Det skyldes naturligvis den bratte nedgang i fødselstallet, selvom det ikke står sådan i dokumentet. Måske burde nationalstaterne, i det omfang en stat kan gøre sådan noget, tilskynde befolkningen til at føde flere børn. Det ville bestemt rette op på den befolkningsmæssige ubalance. Det kunne endog medføre en mindst forholdsmæssig stigning i antallet af talentfulde og kreative personer, som er så nødvendige for den økonomiske og kulturelle udvikling. Jeg håber ikke, jeg sætter pletter på Kommissionens dokument ved at sætte dele af det i forbindelse med kvalificerede argumenter, men jeg har da holdt mig inden for min taletid!
Czesław Adam Siekierski
(PL) Fru formand! Europa 2020-strategien kan ikke gøre så meget, som vi siger her i dag. Det er ikke muligt at gøre så meget for lidt under 1 % af BNP, for det er værdien af EU's budget. Lad os vise, hvad vi kan gøre, ved at vedtage relevant, moderne lovgivning, og lad os vise, hvad det er for mål, der afsættes midler til over EU's budget.
Lad os gøre én ting klart. Der er ikke realitetssans nok i vores forventninger til Europa 2020-strategien, der er for mange ting, som skal gøres, der skabes for store forhåbninger, og medlemsstaternes rolle er ikke blevet fastlagt. Øget beskæftigelse, reduktion af fattigdom, uddannelse og frem for alt økonomisk vækst er de enorme opgaver og de vigtige prioriteringer, som vi bør gøre noget ved i den nuværende situation, hvor vi befinder os i en krise og skal gøre noget for at styrke økonomien, for den er det største problem i Europa 2020-strategien. Nemlig at skabe nyt liv i vore dages økonomi.
Vasilica Viorica Dăncilă
(RO) Fru formand! EU's samhørighedspolitik har bidraget og bidrager stadig til at skabe synergi mellem forsknings- og innovationspolitikker. Den har også fokuseret på den territoriale samhørigheds betydning.
Regionerne bør specialisere sig i intelligent, grøn udvikling og selv fastlægge nogle mål for innovation baseret på EU's målsætninger og regionernes egne behov, og lad os kanalisere EU's ressourcer ind i disse prioriteringer. Samtidig skal de fremme modeller for succes som led i trekanten med viden og relationerne mellem virksomheder, forskningscentre, universiteter og offentlige myndigheder, især dem, der er oprettet gennem offentlig-private partnerskaber.
Jeg mener også, at udveksling af viden mellem regionale grupper fremmes via strukturfondene, da europæiske politikker konstant rettes mod bæredygtig udvikling og giver en række konkrete resultater på regionalt plan. Alle disse elementer danner den konkrete baggrund for territorial samhørighed i EU.
Iosif Matula
(RO) Fru formand! Jeg vil hermed lykønske ordførerne, især hr. van Nistelrooij, for denne fortræffelige betænkning. Forskning og udvikling giver os adgang til løsninger, der bør indgå i fremtidens håndtering af de store udfordringer, vi står over for, uanset om det handler om den alvorlige økonomiske krise eller at opfylde de langsigtede målsætninger i 2020-strategien. Med afsæt i samhørighedspolitikken, der sigter mod at tilskynde til innovation og iværksætterånd samt at udvikle en videnbaseret økonomi, skal vi nærme os forskning og udvikling fra to sider.
Med en topstyret tilgang vil forskning og innovation danne baggrund for identificering af løsninger på de problemer, vi står over for, og for fornyet økonomisk vækst og bæredygtig udvikling. Lige så vigtigt er det, at innovationstiltagene kommer ud af laboratorierne og forskningscentrene og udnyttes til at opfylde europæiske borgeres behov så godt som muligt. Vi skal tilskynde de lokale og regionale økonomiske aktører til at forbedre deres innovationsevne og finde de mest effektive løsninger som led i en bottom up-tilgang og dermed udnytte det regionale og lokale potentiale.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Fru formand! EU befinder sig i en økonomisk, finansiel og social krise. De seneste års afindustrialiseringspolitik har medført tab af millioner af arbejdspladser, udflytning af europæisk industri til tredjelande og en arbejdsløshed på 10 %, 20 % for unge, hvilket alt sammen forringer EU's konkurrenceevne.
Jeg mener, at EU skal investere intenst i transport- og energiinfrastruktur, landbrug, sundhed, uddannelse og forskning, men frem for i alt i en bæredygtig økonomisk udvikling. Udviklingen af industriproduktionen og derved jobskabelsen i EU kræver investeringer i modernisering af europæiske virksomheder, således at denne udvikling kan føre til en grønnere produktion. I de næste ti år skal energieffektivitet stå øverst på vores liste over prioriteringer.
Hertil kommer den europæiske befolknings aldring og det faldende fødselstal, samtidig med at den høje arbejdsløshed påvirker pensionssystemernes overlevelsesmuligheder. Tiden er nu inde til, at EU forsvarer sine grundprincipper og aktiver, og EU's største aktiv er de 500 millioner borgere.
Angelika Werthmann
(DE) Fru formand, mine damer og herrer! Vi taler om Europa 2020-strategien og dens hovedprioriteringer. Her kan vi tage ved lære af krisen i Grækenland. Nu er tiden inde til handling.
Det er tvingende nødvendigt at koordinere og overvåge budgetpolitikken samt at overvåge og regulere finansmarkedet. For borgernes skyld skal vi satse på investering i vækst og beskæftigelse for at reducere arbejdsløsheden og skabe og bevare arbejdspladser. Det betyder også en styrkelse af undervisningssektoren og investeringer i uddannelse, forskning og innovation, der er hjørnestenene i en bæredygtig, social markedsøkonomi og en bæredygtig og mere miljøvenlig økonomi.
Anna Záborská
(SK) Fru formand! 2020-strategtien og Lissabonstrategien har noget til fælles, nemlig en tro på, at økonomien skal styres. Kommissionens opskrift med "konkurrence eller krise" er desværre ikke blevet ændret. 2020-strategien fastslår, at det var let adgang til kredit og kortsigtede perspektiver, der resulterede i den adfærd, som førte til dækningsløs vækst og stor ubalancer.
Men længere inde i strategidokumentet slås det fast, at Kommissionen vil søge at forbedre adgangen til kapital og gøre det lettere for små og mellemstore virksomheder at få adgang til penge. Derved bliver adgangen til kredit lettere, hvilket igen vil føre til dækningsløs vækst.
I 1991 lancerede den malaysiske premierminister Vision 2020-projektet eller Vavasan 2020 i Malaysia. Ifølge dette projekt skal Malaysia indhente Storbritannien, Frankrig, Tyskland og Japan inden 2020. Men planøkonomier duer ikke, hvilket alle vi fra de nye medlemsstater og også kommissæren kan bekræfte.
László Andor
Fru formand! Denne drøftelse af Europa 2020-strategien har været utrolig interessant og nyttig for os i Kommissionen, og det gælder også formiddagens diskussion om økonomisk ledelse. Jeg vil gerne takke Dem alle for denne debat og for alle Deres bemærkninger til strategien. På Kommissionens vegne vil jeg især takke hr. van Nistelrooij, hr. Grech, hr. Cortés Lastra og hr. Hoang Ngoc for deres betænkninger.
Jeg er parat til at fortsætte diskussionen om forskellige detaljer og endog nuancer i Europa 2020-strategien. Men her og nu vil jeg koncentrere mine svar om nogle af de centrale aspekter i diskussionen med et par afsluttende kommentarer.
Først vil jeg igen understrege vigtigheden af at inddrage Parlamentet i de forskellige faser i Europa 2020-strategien. Det drejer sig i første omgang om Parlamentets holdning til de integrerede retningslinjer, for det andet på et senere trin Parlamentets rolle som medlovgiver om forskellige forslag, der skal stilles under flagskibsinitiativerne, og for det tredje ikke at forglemme de næste flerårige finansielle rammer, der skal sikre, at EU's budgetter bedre afspejler EU's prioriteringer gennem Europa 2020-strategien.
Lad mig også udtale mig helt klart om strategiens målsætninger. Der er to. Først og fremmest er strategien en vigtig søjle i EU's reaktion på krisen. Den er et vigtigt redskab i styrkelsen af koordineringen af den økonomiske politik i EU-27 og naturligvis i euroområdet. Men ud over det kortsigtede mål giver den nye strategi Europa en strategi, eller, som hr. Barnier sagde i sin indledende tale, et handlingsprogram, der skal sætte EU i stand til at komme ud af krisen ved at genskabe økonomisk vækst og sikre, at denne vækst medfører flere og bedre job.
Men vi skal sigte mod en anden salgs jobskabelse end tidligere, en mere bæredygtig slags, ikke kun økologisk, men også økonomisk, socialt og finansielt bæredygtig jobskabelse. Det handler om at genskabe et konkurrencedygtigt EU, der kan sikre en bæredygtig social model, et konkurrencedygtigt EU, der er en global leder med hensyn til klimaændringer, et EU, der investerer mere i sine borgere gennem mere og bedre uddannelse, og endelig et EU, der styrker social samhørighed ved at bekæmpe fattigdom.
Som beskrevet i Kommissionens konklusioner under formiddagens forhandling er det kun muligt at vende tilbage til kraftig vækst, hvis vi sikrer, at vores medlemsstater i de kommende år foretager den nødvendige finanspolitiske konsolidering med udgangspunkt i deres respektive situationer, ikke underminerer et sårbart genopsving og ser på både udgifts- og indtægtssiden. Det er alt sammen meget vigtigt.
Jeg vil gerne igen understrege de store, komplekse finanspolitiske problemer, som står højt på vores dagsorden, men også gøre Dem opmærksom på, at denne finansielle og økonomiske krise handler om meget mere end blot budgetunderskud. Roden til krisen er en dårligt fungerende finanssektor, begyndende med banksektoren, og det skal der rettes op på, hvis vi ønsker at komme ud af denne situation på en bæredygtig måde. Vi skal også forholde os til andre årsager til den uværende recession såsom manglende industripolitik og til en vis grad de tidligere strategiers manglende succes, for at skabe en videnbaseret økonomisk vækst og udbrede denne vækst til alle regioner, alle hjørner af EU.
Derfor skal vi styrke indsatsen inden for økonomisk ledelse, styrke vores indsats inden for finansiel regulering og også skabe en bedre økonomisk, social og territorial samhørighed.
Alt i alt er jeg overbevist om, at Europa ikke har andre muligheder end at iværksætte denne strategi og gøre det meget hurtigt. Hvis Europa ikke kommer tilbage på en vækstkurs, går vi økonomisk og derfor også politisk tilbagegang i møde. Mens vi diskuterer denne nye strategi, har de fleste af vores vigtigste handelspartnere ikke blot allerede indført tiårige, langsigtede socialøkonomiske udviklingsstrategier, de er allerede i gang med at gennemføre dem.
Men hvis der er noget, vi kan lære af den nuværende økonomiske krise og dens forgænger, Lissabonstrategien, og her er jeg enig med hr. Kelly i, at Lissabonstrategien ofte kritiseres alt for hårdt, er det, at reformer er centrale forudsætninger for succes. Derfor haster det med at få iværksat Europa 2020 på Det Europæiske Råds møde i juni og med at få medlemsstaterne til at gennemføre den umiddelbart herefter.
Her vil jeg også takke det spanske formandskab for dets indsats for at samle medlemsstaterne og støtte denne strategi i de seneste måneder og sikkert også de kommende uger. Vi skal handle her og nu på grund af den økonomiske situation og den krise, vi gennemlever. Vi skylder borgerne at give dem løsninger til at komme ud af krisen og styrke koordineringen af de økonomiske politikker, samtidig med at vi skal forberede os på at vende tilbage til en intelligent, bæredygtig og integrerende økonomisk vækst. Hvis vi handler sammen og på en koordineret måde, har vi den nødvendige vægt til også at påvirke den globale arena. Kommissionen regner med Parlamentets støtte, så vi kan sikre, at Europa 2020-strategien bliver iværksat og gennemført med held.
Lambert van Nistelrooij
Fru formand! Efter formiddagens forhandling vil jeg gerne takke for støtten til min betænkning. Jeg har lige et par bemærkninger, bl.a. om social og økonomisk ledelse på kort sigt. Den økonomiske side har tiltrukket nok opmærksomhed og været en af de største prioriteringer. Vi har her i eftermiddag også drøftet planerne på mellemlang sigt og er kommet med flere bemærkninger hertil.
Det tager vi alt sammen med i et forslag til beslutning, som vil blive drøftet her i Parlamentet før mødet i juni.
Jeg vil gerne komme med to bemærkninger. Den ene er om ledelse. Vi er blevet spurgt, hvis strategi det egentlig er. En af fejlene i Lissabonstrategien var, at de decentrale parter, kommuner, regioner og vores partnere, ikke blev inddraget nok i processen. Jeg foreslår derfor en territorial pagt med regioner og byer ud over aftalen i Rådet med medlemsstaterne og Kommissionen. Ellers sker det bare igen, og så kommer vi til at tale om og ikke med regionerne, vores partnere.
Hvis disse ting ikke når ud til borgerne denne gang, er jeg helt sikker på en ting, nemlig at vi sagtens kan søsætte et flagskib, men at det snart vil være mere flag end skib. Deltagelse i Lissabonstrategien og EU 2020-strategien skal gøres mere spændende. Det kan gøres ved at tilskynde til, at de, der melder sig på banen, som også stiller midler til rådighed, også kan deltage. Det hele er alt for fladt. Derfor opfordrer jeg Kommissionen til at indgå en territorial pagt med regioner og byer.
Endelig er det afgørende at have en integreret politik på tværs af sektorer. Opsplitningen af alle former for nye finansieringsstrukturer gavner ingen og hjælper os ikke til at komme gennem dagsordenen. Min betænkning vedrører synergi mellem forskning, udvikling, innovation, produktion og beskæftigelse i Europa. Vi skal bekæmpe opsplitning, og jeg opfordrer også kommissær Andor til at bevare Den Europæiske Socialfond intakt i forordningerne og ikke opsplitte den, som det undertiden er blevet foreslået her i Parlamentet.
Louis Grech
ordfører. - (MT) Fru formand! I den korte tid, jeg har til rådighed, vil jeg gerne besvare et par af kollegernes bemærkninger til min betænkning.
Jeg er enig med Malcolm Harbour i, at det ikke ser ud til, at ret mange er klar til at betragte det indre marked som et basisværktøj i 2020-strategien, som endnu ikke er klar og udviklet nok. Det er en stor skam, eftersom et indre marked, der er bredere og mere holistisk, kan være blandt de bedste initiativer, hvis ikke det bedste, som kan give de europæiske borgere en bedre livskvalitet inden for rammerne af EU's strategi.
Evelyne Gebhardt har også ret i, at det i dag står klart, at det indre marked inden for rammerne af 2020-strategien kræver en saltvandsindsprøjtning og stærkt lederskab i EU's institutioner, især Kommissionen, således at det indre marked igen kan genskabe vores borgeres tillid og tiltro.
Endelig skal vi sikre, at den nye 2020-dagsorden ikke bliver overambitiøs og overbebyrdet, da dette vil føre til alt for mange prioriteringer, hvor intet bliver gennemført, sådan som det skete sidste gang.
Liem Hoang Ngoc
Fru formand, mine damer og herrer! To tabuer er blevet brudt i de sidste par uger. For det første kan ECB nu gøre statsgæld op i penge. For det andet kan EU's udgifter nu finansieres via lån, især efter oprettelsen af stabiliserings- og støttefondene.
Der findes også et tredje tabu, som desværre ikke er blevet brudt, og det er stabilitets- og vækstpagten, som nogle af medlemmerne dogmatisk kræver styrket. Vi socialister er for føderalisme. Vi går ind for koordination af budgetpolitikker. Men hvis koordineringen af budgetpolitikker betyder tilsidesættelse af de nationale parlamenter, så deres borgere bliver sat på sultekur, er jeg bange for, at noget, der kunne være en rigtig god EU-idé, ender med at sulte sig selv ihjel. Det er den tredje trussel, som vi står over for i dag.
Kriseplanerne i Grækenland, Spanien, Portugal og Frankrig har ikke en chance for at lykkes. Det beder jeg Dem indse.
Ricardo Cortés Lastra
Fru formand! Tak til alle mine kolleger for deres bidrag og det konstruktive, kritiske klima, som har hersket under denne vigtige forhandling.
Betænkningen om samhørighedspolitikkens bidrag til Lissabon- og Europa 2020-strategiernes målsætninger er et af Parlamentets vægtigste bidrag til den kommende Europa 2020-strategi for vækst og beskæftigelse, som er en af det spanske formandskabs prioriteringer.
I betænkningen understreges jobskabelse, bæredygtig økonomi, uddannelse og erhvervsuddannelse for at fremme udvikling, beskæftigelse og konkurrenceevne samt investeringernes centrale betydning for forskning og udvikling, samtidig med at der er behov for at vedtage specifikke foranstaltninger for regioner med naturbestemte handicap.
Men Europa 2020-startegien kan ikke gennemføres med held uden deltagelse af og godkendelse fra de regionale og lokale myndigheder samt civilsamfundet.
Ikke blot skal regionerne deltage i projektfinansieringen, de kan også vurdere borgernes og de små og mellemstore virksomheders behov bedre, fordi de er tættere på dem, og fordi de kan skabe en direkte forbindelse til universiteter og innovationscentre, hvorved videntrekanten fremmes.
I denne sammenhæng er samhørighedspolitikken ikke blot en kilde til stabile finansielle tildelinger, men også et kraftfuldt værktøj i den økonomiske udvikling af alle Europas regioner.
Dens målsætninger - at fjerne eksisterende uligheder mellem regioner og indføre økonomisk, social og territorial samhørighed - er sammen med grundprincipperne om et integreret fokus, ledelse på flere niveauer og ægte samarbejde vigtige elementer i en vellykket Europa 2020-strategi.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen (torsdag den 20. maj 2010).
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Cristian Silviu Buşoi  
EU 2020-strategiens principper er vigtige for at fremme europæisk økonomis konkurrenceevne. Strukturreformer er centrale for at komme ud af den nuværende krise. De hidtidige planer for at komme ud af krisen har ikke været rettet mod årsagerne, og det er det, der har sat os i den nuværende situation. Årsagerne til krisen kan kun fjernes gennem strukturreformer. Vi skal lægge større vægt på vores økonomiers innovationsevne, for det er her, nøglen til EU's konkurrenceevne vil ligge i den kommende tid. Vi skal vedtage en koordineret tilgang til anvendelsen af midler til innovation og regional udvikling. Innovation skal indgå som led i udviklingen af regionerne. Innovation var en af målsætningerne i Lissabonstrategien, men den kom desværre aldrig længere end til papiret. Der var meget store forskelle i medlemsstaternes fremskridt, og det overordnede mål blev ikke nået. Derfor opfordrer jeg alle medlemsstater til at udvise et vist ansvar og overholde de forpligtelser, de indgår. Kommissionen skal også spille en mere aktiv rolle i koordinationen af gennemførelsen af denne strategi for at hindre, at den bliver en lige så stor fiasko som Lissabonstrategien.
Alain Cadec  
Kommissionens EU 2020-strategi, der skal fremme vækst og beskæftigelse i EU, er baseret på forskning og innovation. Forskellige instrumenter støtter allerede nu projekter, der gennemføres på disse områder. Det er f.eks. strukturfondene, syvende rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling samt rammeprogrammet for konkurrenceevne og innovation. Under disse forskellige programmer er der afsat omkring 86 mia. EUR for perioden 2007-2013. EU 2020-strategien understreger også forbindelsen mellem de forskellige EU-politikker. Af effektivitetshensyn er det derfor vigtigt at skabe synergi mellem de forskellige instrumenter. Jeg glæder mig over, at ordføreren lægger vægt på en stærk, ordentligt finansieret regionalpolitik, som kan spille en aktiv rolle i virkeliggørelsen af målsætningerne i EU 2020-strategien. Jeg er også enig med ordføreren i, at de potentielle modtagere ikke altid kender mulighederne for at skabe synergi på finansieringsområdet. Derfor er det vigtigt at forbedre kommunikationen, f.eks. om udkastet til den praktiske vejledning i muligheder for finansiering af forskning og udvikling i (EU Practical Guide to EU Funding Opportunities for Research and Development).
Elżbieta Katarzyna Łukacijewska  
I forbindelse med drøftelserne om effektiv anvendelse af alle EU's midler til forskning og innovation har vi rejst problemet om fremme af innovative løsninger i de enkelte medlemsstater.
Det er ofte set, at investeringer som følge af dårlig information gives til forskningsprojekter, som allerede er udført af forskere i en af de andre medlemsstater. Det er spild af EU-midler, og det kan vi ikke tillade i økonomiske krisetider. Der skal lægges større vægt på at forbedre kommunikationen og støtte EU's opkøb af eksisterende ny teknologi, som også vil gøre det muligt at afsætte yderligere midler til innovative virksomheder.
Det er også vigtigt at finansiere bløde projekter såsom uddannelse og formidling viden om af vigtigheden af innovation for økonomisk vækst, bedre information til lokale enheder om eksisterende programmer og også en fleksibel fortolkning af betingelserne for støttetildeling, således at lande med et lavt innovationsniveau ved at udvikle den pågældende sektor kan bidrage til at skabe en konkurrencemæssig fordel for EU på globalt plan.
Det er ligeledes vigtigt at skabe incitamenter til at investere i lokale forskningscentre. Det har små og mellemstore virksomheder ikke råd til at gøre, mens store internationale selskaber ikke ønsker at bruge dem, hvilket øger misforholdet på innovationsområdet mellem EU's medlemsstater.
