Problemer og perspektiver i forbindelse med unionsborgerskabet (kortfattet forelæggelse) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er kortfattet forelæggelse af betænkning af Gacek for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om problemer og perspektiver i forbindelse med unionsborgerskabet.
Urszula Gacek
Hr. formand! Det er mig en stor glæde at forelægge betænkningen om problemer og perspektiver i forbindelse med unionsborgerskabet, som i sidste måned blev enstemmigt vedtaget af Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender.
Unionsborgerskabet træder ikke i stedet for et nationalt borgerskab. Det er en bonusgevinst, som giver EU-borgere enestående rettigheder, især retten til fri bevægelighed, til konsulær beskyttelse og til at indgive andragender til Parlamentet og Den Europæiske Ombudsmand. I Parlamentets betænkning er der taget hensyn til Kommissionens femte rapport om unionsborgerskab, som dækker perioden fra 1. maj 2004 til 30. juni 2007, en enestående periode! For fem år siden, den 1. maj 2004, fik EU 10 nye medlemmer. Resultatet af denne tiltrædelse navnlig af landene fra Central- og Østeuropa har givet anledning til en hidtil uset intern indvandring inden for EU's grænser. De nye EU-borgere tog de nye rettigheder til sig, især retten til fri bevægelighed. De udnyttede muligheden for at uddanne sig i udlandet, og i de lande, der gav adgang til deres arbejdsmarked, fik de lovligt arbejde.
Men indvandringens omfang skaber mange udfordringer for værtslandene. Det er udfordringer for både de centrale og de lokale myndigheder. De lokale myndigheder i lande, hvor de er ansvarlige for områder såsom bolig, sundhedspleje og primær- og sekundærundervisning, står ofte over for dagligdagens problemer med de nye indvandrere.
Der er gjort meget for at fremme integration og hjælpe nytilkomne med at få adgang til de samme rettigheder som borgerne i værtslandet. Alligevel opstår der stadig tilfælde af forskelsbehandling. Undertiden skyldes de huller i lovgivningen, undertiden manglende kendskab til, hvordan loven skal anvendes.
LIBE-udvalget indtog en meget konstruktiv og pragmatisk holdning til dette arbejde. Der var enighed på tværs af grupperne om, at vi skulle prioritere at belyse problemområder og tage skridt til at afhjælpe disse ved at give de lokale myndigheder og medlemsstaterne ressourcer og støtte. Vi lagde navnlig vægt på, at den enkelte borger ikke på nogen måde skulle forhindres i at udnytte sine rettigheder.
Den anden rettighed, jeg nævnte, konsulær beskyttelse, anvendes desværre stadig kun i meget begrænset omfang. Dette gik klart op for os, da vores egne kolleger befandt sig i en dramatisk situation under terrorangrebene i Mumbai. Hvis medlemmer af Parlamentet har problemer med at udøve deres ret til konsulær beskyttelse i en så ekstrem situation, hvilken chance har den almindelige borger da under mere almindelige forhold?
Et centralt emne i hele betænkningen er øget viden til borgerne, og der er stillet en række forslag til foranstaltninger, som skal skabe større bevidsthed om dette område. Hvis kun 31 % af borgerne betragter sig som velinformerede om deres rettigheder, har vi stadig et stort arbejde tilbage.
Jeg er sikker på, at Kommissionen vil tage hensyn til Parlamentets henstillinger og rapportere tilbage i den sjette rapport om konkrete fremskridt. Endelig vil jeg takke mine skyggeordførere, medarbejderne i de politiske grupper og LIBE-udvalgets sekretariat for deres store arbejde. En særlig tak skal lyde til alle dem, som deltog i den offentlige høring om betænkningen, især ngo'ernes repræsentanter. Det er kun rimeligt, at der i den endelige udformning af en betænkning om borgerskab tages hensyn til borgernes stemme via ngo'erne.
Günter Verheugen
Hr. formand, fru Gacek! Det ser ud til, at vi nu er helt alene her i Parlamentet. På Kommissionens vegne vil jeg gerne takke Dem for denne meget vigtige og imponerende betænkning og også lykønske Dem med betænkningen.
Unionsborgerskab er et meget vigtigt emne. Mange mener, at "unionsborgerskab" lyder hult, men Deres betænkning gør det helt klart, at sådan forholder det sig ikke. Unionsborgerskab er blevet til virkelighed takket være de rettigheder, der er klart defineret i traktaten, nemlig fri bevægelighed og opholdsret, ret til at stemme og stille op til lokalvalg og valg til Parlamentet, ret til konsulær beskyttelse, ret til at indgive andragender til Parlamentet, ret til at indbringe en klage for Den Europæiske Ombudsmand og ret til at skrive til de europæiske institutioner.
Kommissionen mener, at det er på høje tid, at der nu er kommet et specifikt politisk program om unionsborgerskab. Kommissionen vil derfor gennemføre en omfattende høringsproces for at indhente konkret information om problemerne ved unionsborgerskabet. Dette kan føre til nye forslag, som så vil danne grundlag for Kommissionens sjette rapport om unionsborgerskab, der forventes at foreligge i 2010.
Men Kommissionen arbejder også og vil også fremover arbejde for at sikre, at borgerne også i praksis kan udøve deres borgerrettigheder, og at de kan gøre det hver dag. De opfordrer i Deres betænkning Kommissionen til at handle på mange områder, og det er den også parat til for at sikre, at disse rettigheder styrkes og udvides. Jeg vil gerne nævne Kommissionens handlingsplan om konsulær beskyttelse og tilføje, at jeg er helt enig med Dem i, at der er behov for handling på dette område. For bare et par uger siden gennemførte vi en yderst lærerig forhandling om dette emne her i Parlamentet, som viste, hvor stor en kløft der er mellem ønsker og virkelighed, netop i forbindelse med konsulære rettigheder.
Kommissionen har arrangeret informationskampagner, så borgerne kan blive informeret om deres rettigheder, og arbejder med at få indført garantier, så disse rettigheder også kan udnyttes i praksis - bl.a. gennem vedtagelsen af rapporten om medlemsstaternes anvendelse af direktivet om fri bevægelighed.
Det kommende valg til Parlamentet er en af prioriteringerne i det interinstitutionelle pr-arbejde. Kommissionen støtter og supplerer Parlamentets arbejde med informationstiltag for at øge offentlighedens kendskab til valget og opfordre borgerne til at udnytte deres stemmeret.
Det er gode initiativer, og jeg vil også gerne understrege, at det ikke kun er Kommissionen, som forsøger at indføre unionsborgerskabet i dagligdagen. Også andre aktører - Parlamentet, alle 27 medlemsstater, de regionale myndigheder, de nationale parlamenter, de lokale myndigheder og alle kommuner i EU - spiller en meget vigtig rolle i sikringen af en effektiv udvikling af unionsborgerskabet.
Det glæder mig, at fru Gacek i sin betænkning, som foreligger i god tid før valget i 2009, inddrager nogle af disse meget vigtige aktører, som alle bør tage ejerskab for unionsborgerskabet for at gøre Europa til virkelighed for de mange millioner borgere. Jeg er overbevist om, at vi alle er rede til at påtage os ansvaret for at sikre, at unionsborgerskabet ikke blot forbliver et symbol, men bliver en specifik ret, der kan og skal have sit eget indhold i dagligdagen.
Formanden
Forhandlingen er nu afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Slavi Binev  
Gennemsigtighed og demokratiske relationer mellem borgere og institutioner er grundlæggende principper for Europa og de europæiske borgeres grundlæggende rettigheder. Det er netop disse principper, der skal danne grundlag for valget til Europa-Parlamentet. Men Bulgariens problem med køb af stemmer tyder på det stik modsatte.
Efter at de foregående lokalvalg i gentagne tilfælde blev undermineret på grund af åbenbare køb af stemmer foretaget af GERB (Borgere for Europæisk Udvikling i Bulgarien), DPS (Bevægelsen for Menneskerettigheder og Frihed) og BSP (Det Bulgarske Socialistparti), fik almindelige borgere indtryk af, at de ikke havde nogen ret til selv at vælge. Det betyder, at de er meget mindre villige til at stemme igen.
Trods den eksisterende straffelov og de mange eksempler på overtrædelser af loven, er der til dato ingen af de personer, der nævnes i Kommissionens rapport, der er blevet dømt for disse forbrydelser, idet de relevante håndhævende myndigheder helt klart er uvillige til at sætte en stopper for stemmekøb. I Bulgarien er retsvæsenet stadig svagt, og de velkendte lovovertrædere forbereder igen deres valgkampagner, samtidig med at de, der solgte deres stemmer, nu er på udkig efter nye købere med det bedste tilbud.
Jeg vil gerne understrege, at så længe disse lovovertrædelser er tilladt i Bulgarien, og staten fortsat vender det blinde øje til, berøves ærlige vælgere deres grundlæggende menneskeret, nemlig stemmeretten! Dette er uacceptabelt for europæiske borgere. Jeg opfordrer indtrængende Parlamentet til ikke blot at læne sig tilbage og lade som ingenting.
Magda Kósáné Kovács  
Ifølge EU-traktaten er alle borgere i EU lige. Desværre håndhæves dette princip ikke altid i virkeligheden. Grunden til disse forskelle er udbredt fattigdom, social eller bevidst udelukkelse og meget ugunstigt stillede regioner, som ikke er kommet med i informationssamfundet, og hvis borgere end ikke kan forventes at have en fælles europæisk bevidsthed. Det glæder mig, at romaerne er specifikt nævnt i betænkningen. Dette mindretal på 10-12 mio. mennesker er marginaliserede og oplever deres manglende uddannelsesmuligheder og håbløse arbejdssituation som en devaluering af deres borgerskab.
Noget tyder på, at dette sociale sammenbrud også får følger for valget til Parlamentet. Disse ugunstigt stillede borgere er ikke indstillede på at stemme, for de mangler information, og i samfundets udkant er der ikke særlig stor bevidsthed om, at Parlamentet er den eneste af alle EU's institutioner, hvis sammensætning de har direkte indflydelse på. Det er uheldigt, at ligegyldigheden især er markant i Central- og Østeuropa, og også her skal årsagerne søges i manglende information, men en anden faktor er, at det nu går langsommere med at indhente udviklingen efter den store bølge af udvidelser, og det virker skuffende.
Vi håber, at den frie bevægelighed for borgere, arbejdstagere og serviceudbydere vil nedbryde grænser i folks sind og tanker. Hvis det bliver en naturlig ting, at det at flytte inden for grænserne af et større hjemland er en følge af større frihed, kan det lagdelte, mangefarvede EU rumme mange forskellige, men samtidig sammenknyttede og tolerante europæiske borgere.
