


Marco Cappato (ALDE ).
   - Hr. formand, kære kolleger! I forretningsordenens artikel 96 står der, at vores arbejde er offentligt, og derfor er det efter min mening vigtigt, at vi også noterer os de mulige konsekvenser af de udtalelser, der bliver fremsat her i salen.
Her tænker jeg på fru De Keysers udtalelse i mandags om de otte døde i Gaza, hvor hun sagde - og jeg citerer ordret - at der var tale om en grov forbrydelse, og at i 1987 indledtes den første intifada som følge af en hændelse, som ikke var så alvorlig som denne.
Eftersom denne udtalelse - som blev modtaget med bifald i Parlamentet - er blevet dementeret af en israelsk undersøgelse, hvoraf det fremgår, at der var tale om en bombe, mener jeg, at vi her i Parlamentet burde være forsigtigere med nyheder af denne art, og at vi burde vente, til vi får at vide, hvad der egentlig foregik. Ellers risikerer vores udtalelser at få konsekvenser, som vi ikke ønsker. 
Formanden.
   - Jeg beklager, men det er ikke nogen bemærkning til forretningsordenen. Vi noterer os Deres ord, men det er ikke en bemærkning til forretningsordenen. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Herbert Bösch for Budgetkontroludvalget om beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser - bekæmpelse af svig - årsberetning for 2004 (2005/2184(INI)) (A6-0185/2006). 
Herbert Bösch (PSE ),
   Hr. formand, mine damer og herrer! Hvad angår betænkningen om svig for 2004, må vi notere os, at uregelmæssighederne, og jeg undestreger igen, at der er tale om uregelmæssigheder, ikke svig - svig udgør normalt kun en lille del - bevæger sig relativt stabilt inden for knap 1 % af EU's budget. Det er imidlertid interessant, at der inden for budgettet viser sig at være visse forskydninger, som man også kan se på mellemlang og lang sigt. I den forbindelse er vi glade for og kan med stolthed konstatere, at det er lykkedes at reducere uregelmæssighederne inden for vores største område, nemlig landbruget, stærkt i de senere år. Fra 2003 til 2004 blev tabet reduceret med ca. 50 %, fra 170 til 80 millioner euro. Omvendt må vi desværre også konstatere, at de tilsvarende tab i strukturfondene er steget fra 482 til 694 millioner euro.
At tallene for landbruget er blevet reduceret, kan vi samstemmende henføre til, at det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem øjensynlig virker, da der opnås positive resultater dér, hvor det anvendes. Så meget desto mere skal vi naturligvis anstrenge os for, at dette system også bliver anvendt. Vi bemærker kritisk i vores betænkning, at et gammelt medlemsland, nemlig Grækenland, endnu ikke, syv år efter gennemførelsesfristens udløb, har indført det, og vi opfordrer naturligvis Kommissionen til at være opmærksom på det, da disse fremgangsmåder skal anvendes generelt.
Et andet punkt, der bør tiltrække vores opmærksomhed, er førtiltrædelsesstøtten. Alt, hvad der har med udvidelsen at gøre, er et politisk følsomt område, men vi er nødt til at sørge for, at tingene gøres ordentligt også budgetmæssigt set. Omfanget af de formodede uregelmæssigheder er betænkeligt, men endnu værre er det, at Kommissionen ifølge eget udsagn egentlig ikke ved, hvilken form for uregelmæssigheder der er tale om, og således naturligvis heller ikke ved, hvad der kan inddrives igen og hvordan - og det gælder 90 % af tilfældene.
Med andre ord handler Kommissionen faktisk i blinde på dette område, og vi skal derfor træffe forebyggende foranstaltninger. Vi ved, at de tiltrædende landes administrative kapacitet nok er noget lavere, men jeg beder Parlamentet og Kommissionen om at tage hensyn til det i fremtidige budgetter, således at bægeret ikke flyder over.
I sidste års betænkning om bekæmpelse af svig behandlede vi især smugling af cigaretter, og vi er stolte af, at der er blevet gjort et vigtigt stykke arbejde fra Kommissionens og OLAF's side. Aftalen med Philip Morris er nu tiltrådt af 24 lande, også de nye lande, med en enkelt undtagelse, som vi synes er beklagelig, nemlig Storbritannien. Vi ser imidlertid gerne - og finder det beklageligt, at Kommissionen ikke har vært i stand til det endnu - at Kommissionen anvender betalingerne fra Philip Morris, i alt ca. 1 milliard euro, fornuftigt. Kommissionen bør give os konkrete forslag og initiativer til, hvordan disse penge skal anvendes.
Vi anslår, at EU i 2004 har mistet ca. 418 millioner euro i toldindtægter på grund af cigaretsmugling, og tendensen er opadgående. Det er et område, som skal løses på europæisk plan, da tiltag på nationalt plan ikke nytter meget.
Det er første gang, vi har inkluderet emnet momssvig. Det er vores vurdering, at 10 % af momsindtægterne i medlemsstaterne går tabt årligt på grund af momssvindel, og jeg vil gerne opmuntre Kommissionen til at gribe ind sammen med Parlamentet, og jeg vil give min støtte hertil. 
Til sidst vil jeg komme med en bemærkning til reformen af OLAF. Den 24. maj vedtog Kommissionen et forslag til en forordning, som dog ikke er blevet videregivet til Parlamentet endnu, hvorfor Parlamentets procedure heller ikke kan sættes i gang. Men i dag vil vi alligevel foreslå nogle klare retningslinjer i forbindelse med emnet, f.eks. at Parlamentet ikke vedtager en forordning, der på nogen måde indskrænker Parlamentets rettigheder. 
Hvad angår OLAF's arbejde, har prioriteringerne i de forløbne år flyttet sig længere og længere væk fra OLAF's oprindelige hovedopgave, nemlig fra at foretage undersøgelser til at have koordinerende funktion og funktion som platform. Udvidelsen af koordineringsaktiviteterne må under ingen omstændigheder ske på bekostning af undersøgelsesarbejdet, da det kan have fatale følger udadtil. Hvis der er tale om en konsekvent udvidelse af OLAF's aktiviteter i forbindelse med reformen, skal Kommissionen og Parlamentet fra starten være klar over, at det kan nødvendiggøre flere økonomiske og menneskelige ressourcer, hvilket vi så samtidig skal blive enige om.
Vladimír Špidla,
   Hr. formand, mine damer og herrer! Først vil Kommissionen gerne takke ordføreren, hr. Bösch, for den måde, hvorpå han i årevis har helliget sig kampen mod svig og arbejdet med at beskytte EU's finansielle interesser.
Vi har her en af de mest positive betænkninger på dette område i de seneste år. Betænkningen afspejler naturligvis virkeligheden. Kommissionen glæder sig over denne konstruktive betænkning og støtter de fleste af de synspunkter, der fremsættes heri.
Allerførst vil jeg gerne tale om statistikken og udviklingen med hensyn til de uregelmæssigheder, som medlemsstaterne har indberettet i 2004. Vi må altid passe på ikke at drage forhastede konklusioner på baggrund af statistikken over disse indberetninger. Medlemsstater, der indberetter mange tilfælde, gør generelt et mere oprigtigt forsøg på at opfylde deres forpligtelser end medlemsstater, der indberetter færre tilfælde. Beløbene er endvidere udtryk for skøn og afspejler ikke budgetmæssige tab, da der øjeblikkelig gennemføres korrigerende foranstaltninger.
Inden for egne indtægter og landbrug er beløbene som allerede nævnt faldende, mens de er stigende inden for strukturpolitiske foranstaltninger. Som Parlamentet har understreget, har det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem været en stor succes på landbrugsområdet. Kommissionen bestræber sig ikke alene på at reducere forekomsten af uregelmæssigheder og tiltagene i den forbindelse, men har også truffet foranstaltninger i 2005, som har bevirket, at nogle af de gamle medlemsstater har forbedret deres indberetningsmetoder ved hjælp af elektroniske systemer.
Jeg vil nu kort fokusere på betænkningens indhold. Hvad angår reformen af OLAF, Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig, vedtog Kommissionen den 24. maj 2006 et forslag om ændring af forordning nr. 1073/1999, under hvilken OLAF blev oprettet. Hvad er de vigtigste elementer i reformen af OLAF? Det skal først anføres, at kontoret med hensyn til gennemførelse af undersøgelser er en driftsmæssigt uafhængig enhed under Kommissionen, og den eksisterende struktur fungerer fint. Det har Revisionsretten bekræftet i en særberetning om kontoret. Hvad det angår, vil den foreslåede lovgivning sikre større effektivitet i kontorets undersøgelsesaktiviteter og politiske administration, samtidig med at de proceduremæssige og individuelle rettigheder i forbindelse med undersøgelser og overførsel af data vedrørende undersøgelser overholdes, og uafhængigheden og fortroligheden af kontorets undersøgelsesaktiviteter bevares. Kommissionen mener, at det er et velafbalanceret forslag, der har til hensigt at forbedre den måde, hvorpå kontoret fungerer, og som rent faktisk vil medføre en sådan forbedring.
Kommissionen håber, at Parlamentet får mulighed for at overveje dette forslag hurtigst muligt, da de første drøftelser allerede har fundet sted i Rådet inden for rammerne af den relevante arbejdsgruppe.
Jeg vil gerne sige nogle få ord om bekæmpelse af cigaretsmugleri, især om aftalen med Philip Morris International. Kommissionen vil gerne takke Parlamentet for dets uforbeholdne støtte på dette område. Kommissionen glæder sig over, at 24 af de 25 medlemsstater allerede har sluttet op om aftalen - den eneste, der ikke har gjort det, er Det Forenede Kongerige. Det vidner om en vellykket aftale af stor betydning, der er den første på sit område, og som indebærer et samarbejde mellem myndighederne og industrien.
Tallene for beslaglæggelse af cigaretter produceret af Philip Morris International er af særlig stor betydning for OLAF og medlemsstaterne. For at nævne et eksempel: I 2005 underrettede OLAF og medlemsstaterne Philip Morris om knap 300 individuelle beslaglæggelser på i alt over 400 millioner cigaretter. Heraf var 85-90 % varemærkeforfalskede. Ved hjælp af beslaglæggelserne kan vi identificere de vigtigste områder i kampen mod smugleri og varemærkforfalskning, og det er særdeles vigtigt. I praksis har aftalen vist sig at være et yderst effektivt instrument i kampen mod cigaretsmugleri. Kommissionen håber, at den vil tjene som eksempel for lignende aftaler med andre cigaretproducenter.
I betænkningen nævnes spørgsmålet om, hvordan de opnåede ressourcer skal anvendes. Kommissionen agter i den nærmeste fremtid at stille et forslag om ændringer i Pericles-programmet i perioden 2007-2013, som vil fremhæve bekæmpelse af smugleri og varemærkeforfalskning som et mål, der fortjener tildeling af finansielle ressourcer.
I betænkningen behandles med rette det særlige problem med momssvig i Fællesskabet og medlemsstaternes betydelige tab i den forbindelse. Alle bestræbelser på at styrke samarbejdet mellem medlemsstaterne og mellem Kommissionen og medlemsstaterne fortjener størst mulig støtte. Den foreslåede procedure for gensidig administrativ bistand, som Parlamentet har en positiv holdning til, er et vigtigt initiativ.
Hvornår vil OLAF, som en enhed under Kommissionen, kunne tilføre medlemsstaterne merværdi? Dette initiativ går fint i spænd med meddelelsen om en europæisk strategi for bekæmpelse af skattesvig, som Kommissionen vedtog den 31. maj. Heraf fremgår, at omfanget af skattesvig giver anledning til stigende bekymring, og at medlemsstaterne ikke kan handle effektivt, når de handler alene. Kommissionens hensigt er at forbedre mekanismerne for praktisk samarbejde mellem de enkelte medlemsstater og mellem medlemsstaterne og kontoret.
Som De kan se, er en hel række vigtige juridiske foranstaltninger i øjeblikket under udarbejdelse, eller genstand for drøftelser med Rådet og Parlamentet. Disse foranstaltninger vil på mange forskellige niveauer øge beskyttelsen af de finansielle interesser og sikre bedre samarbejde mellem de forskellige instanser. Beskyttelse af finansielle interesser er et område, hvor myndigheden er delt, og medlemsstaterne har en afgørende rolle at spille i den forbindelse. Kommissionen og OLAF håber, at Parlamentet fortsat vil være en stærk allieret, hvad angår dette projekt. En effektiv struktur til bekæmpelse af misbruget af europæiske finanser er en forudsætning for, at vi kan vinde borgernes tillid. Vores officielle instansers troværdighed er endnu vigtigere nu, hvor det har været så svært at nå til enighed om de nye finansielle overslag.
Nu vil jeg gerne udtale mig om de enkelte ændringsforslag. Kommissionen kan godkende ændringsforslag 1, 3, 4 og 5. Med hensyn til ændringsforslag 2 om Eurostat fremsendte Kommissionen den 12. april 2006 en situationsrapport om Eurostat-sagen. Af rapporten fremgik det, at de godkendte foranstaltninger burde garantere, at lignende uregelmæssigheder ikke vil forekomme igen. OLAF har gennemført alle undersøgelser på nær en. Vedrørende de finansielle konsekvenser af uregelmæssighederne og tilbagebetaling af fordringer kan Kommissionen i øjeblikket ikke give yderligere oplysninger end dem, som er i rapporten. Nogle forhold behandles stadig af nationale domstole, og det er således ikke muligt at give mere nøjagtige oplysninger.
Hvad angår ændringsforslag 6, mener Kommissionen, at det nuværende interne system til udelukkelse af virksomheder i tilstrækkelig grad opfylder dette behov. Systemet står til rådighed og vedligeholdes af alle Kommissionens generaldirektorater og ikke kun af GD Forskning. Idéen om en sortliste som forebyggende instrument er rigtig lovende. Derfor har Kommissionen inden for rammerne af den reviderede finansforordning foreslået, at medlemsstaterne og andre parter, der beskæftiger sig med forvaltning af Fællesskabets midler, også får adgang til databasen over udelukkede virksomheder. Problemet med dette ændringsforslag ud fra Kommissionens synspunkt er ikke essensen i det, men det, at det kun er et delforslag i forbindelse med et større system, som er under udvikling, som er effektivt, og hvis videreudvikling efter Kommissionens mening stadig er et åbent spørgsmål. 
Simon Busuttil,
   Hr. formand! Jeg vil gerne begynde med at lykønske min kollega hr. Bösch med hans betænkning, der, som kommissæren også sagde, er en god og positiv betænkning, som vi vil støtte. Jeg har to korte bemærkninger.
For det første vil jeg gerne, nu hvor vi har bekræftet udnævnelsen af OLAF's direktør, opfordre til, at vi lader kontoret koncentrere sig om sit arbejde uden at lægge det hindringer i vejen. OLAF spiller en central rolle i bekæmpelsen af svig, og det er derfor vigtigt, at vi lader det arbejde i fred og ikke under konstant pres fra vores side. Vi må tage hul på et nyt kapitel og lade OLAF passe sit arbejde. Hvis OLAF så ikke leverer resultater, kan vi fortsætte diskussionen.
For det andet har Kommissionen lige stillet nye forslag om revision af forordningen om oprettelse af OLAF. Vi har stor interesse i denne proces, og vi vil gerne se denne ændring resultere i et meget stærkere og meget mere effektivt kontor. Det bør imidlertid også indebære et uafhængigt OLAF.
Hr. formand, vores gruppe tillægger beskyttelsen af EU's finansielle interesser stor betydning af den simple grund, at vi ikke alene har en klar forpligtelse til at sikre, at skatteydernes penge bruges fornuftigt, men også til at bevise, at de bruges fornuftigt. Da EU bruger skatteydernes penge, er dette vores pligt. 
Inés Ayala Sender,
   Hr. formand! Jeg vil gerne tilslutte mig den generelle anerkendelse af min kollega Herbert Böschs arbejde, hans målrettede indsats for at beskytte Fællesskabets finansielle interesser og hans overvågning af OLAF's aktiviteter.
I år glæder vi os - især jeg, i betragtning af henvisningerne til landbrugsmæssige aspekter, der berører mit land - således over den tydelige forbedring, kvaliteten og det faldende omfang af svig i medlemsstaterne og især over de gode resultater i forbindelse med cigaretsmugleri, som viser, at Unionen er i stand til at hævde sig over for de multinationale virksomheder, der somme tider virker umulige at kontrollere.
I år er der dog også et nyt aspekt, som giver anledning til stor bekymring, og i forhold til hvilket vi alle - men især Kommissionen - er nødt til at udvise større ansvar, nemlig: Overholdes de undersøgte personers grundlæggende rettigheder? Jeg spørger, fordi dommen afsagt af Retten i Første Instans den 6. april 2006 om IRELA-sagen, hvori Kommissionen pålægges at betale erstatning til en tjenestemand, og OLAF's undersøgelse generelt fordømmes, kræver grundige overvejelser og målrettet handling med henblik på at sikre, at den reviderede forordning om OLAF's undersøgelser, der er under forberedelse, uigendriveligt og klart garanterer uafhængig kontrol af de foretagne undersøgelsers lovlighed og først og fremmest størst mulig respekt for de undersøgte personers grundlæggende rettigheder, under fuld iagttagelse af forebyggelsesprincippet.
Vores Union, Fællesskaberne og vores institutioner kan ikke prædike for landene omkring os - og vores egne medlemsstater - om overholdelse af folks grundlæggende rettigheder, hvis vi ikke selv kan overholde forebyggelsesprincippet og vores egne ansattes grundlæggende rettigheder, når de underkastes en undersøgelse. Bagefter er det altid for sent. 
Bart Staes,
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Et parlament har mange opgaver. Ikke alene udarbejder og forenkler det lovgivning, men det overvåger også visse beslutninger og fører tilsyn med, om disse beslutninger udføres korrekt. En af de vigtigste overvågningsopgaver består i at kontrollere budgettets gennemførelse. Det skal undersøge, om de over 100 milliarder euro, som bruges til gennemførelse af europæisk politik, er anvendt hensigtsmæssigt og korrekt, om de europæiske skatteyderes penge er brugt med omtanke og effektivt, og om de ender i de rigtige lommer.
I forbindelse med budgettet for 2004 indberettede medlemsstaterne uregelmæssigheder og svig for næsten 1 milliard euro. Tidligere kunne vi se, at de fleste tilfælde vedrørte landbruget og i mindre omfang det strukturpolitiske område, men nu kan vi, som hr. Bösch ganske rigtigt sagde, se en ny tendens. Nu indberettes der flere tilfælde på strukturfondsområdet og færre på landbrugsområdet. Denne nedgang i forbindelse med landbruget kan naturligvis ene og alene tilskrives det effektive integrerede kontrolsystem. På baggrund heraf vil jeg gerne understrege, at det er uacceptabelt, at en enkelt medlemsstat, Grækenland, stadig ikke har gennemført systemet efter syv år.
Det er lykkedes hr. Bösch meget præcist at sammenfatte, hvad der er gået galt, og han lægger ikke fingrene imellem. Han har brugt den ekstremt effektive metode med at nævne synderne ved navn, og det er helt på sin plads. Takket være bl.a. støtte fra kommissæren for bekæmpelse af svig, hr. Kallas, er det i det forløbne år lykkedes os at tvinge en række medlemsstater til at offentliggøre navnene på de endelige modtagere af støtte fra landbrugsfondene. Det har givet os et godt indblik i landbrugsfondenes udgiftsmønstre og i problemerne. Først og fremmest har det atter en gang vist os, at midlerne ikke altid ender hos landbrugerne, men hos de store fødevareproducenter.
Nu synes jeg, vi skal gå et skridt videre og tvinge medlemsstaterne til at offentliggøre navnene på de endelige modtagere af støtte fra strukturfondene, herunder Fonden for Regionaludvikling og Socialfonden. Jeg vil også gerne benytte anledningen til at hylde de ansatte på Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig, OLAF. De gør et førsteklasses stykke arbejde, selv om de undertiden udsættes for kritik. Hr. Bösch har ret, når han i sin betænkning nævner en række negative punkter, men vi bør altid huske, at der er gjort enorme fremskridt i de seneste otte år.
Jeg vil gerne slutte med at sige nogle ord om to områder, der gør sig kraftigt gældende med hensyn til svig, nemlig momssvig og cigaretsmugleri. Der må gøres noget ved momssvig, og jeg hilser Kommissionens meddelelse på området velkommen. Med hensyn til cigaretsmugleri agter jeg at forelægge en initiativbetænkning senere på året. Det glæder mig, at hr. Bösch alligevel har afsat adskillige afsnit i sin betænkning til dette problem, selv om der vil blive udarbejdet en initiativbetænkning. Vi har indgået en aftale med Philip Morris, og de penge, vi får ud af denne aftale, bør bruges på politikken til bekæmpelse af svig. Som kommissær Špidla ganske rigtigt sagde, mener jeg, at vi sammen med Kommissionen skal undersøge, hvordan disse midler bør anvendes, f.eks. inden for Hercules-programmet. Vi er nødt til at bruge meget af vores tid og energi på dette i de kommende måneder. 
Kartika Tamara Liotard,
   Hr. formand! Først og fremmest mange tak, hr. Bösch. Men hvad nu? I 2004 blev der indberettet næsten 10.000 tilfælde af uregelmæssigheder, der omfattede europæiske fonde, men det er naturligvis kun de tilfælde af svig og inkompetence, som vi kender til. Vi kan kun gætte på det nøjagtige omfang af den svindel, der foregår bag vores ryg med europæiske penge. Jeg frygter personligt, at det kun er toppen af det isbjerg, som EU-skibet vil blive knust imod. De europæiske borgere bliver mere og mere kritiske over for EU, og pengespild er en af de vigtigste årsager til denne berettigede kritik. 2 % af strukturfondenes midler går til svig eller andre former for dårlig forvaltning. I betragtning af de enorme summer, der er på spil, synes jeg, det er en meget bekymrende procentsats, da den er ensbetydende med et spild på flere hundrede millioner euro, hvoraf mindst 20 % ifølge Kommissionen kan tilskrives direkte svig - selvberigelse på europæisk, nationalt og regionalt plan. Det er efter min mening nødvendigt at gennemføre en EU-omspændende vurdering af især Den Europæiske Socialfonds effektivitet og følsomhed over for svig.
Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig, OLAF, bør betragte bekæmpelse af svig i Europa som sin hovedopgave. Desværre har denne vagthund i mange tilfælde vist sig blot at være en skødehund. Karakteristisk for denne situation er, at Parlamentet stadig famler i blinde med hensyn til omfanget og følgerne af den svindel i Eurostat, der kom for dagens lys i 2004. Det stemmer overhovedet ikke overens med den effektivitet og gennemsigtighed, som Kommissionen hævder at stræbe efter i denne meddelelse.
Men hvad angår manglende bekæmpelse af svig, ville det ikke være rimeligt kun at pege fingre ad Bruxelles, for medlemsstaterne har bestemt en lige så stor del af skylden. De vender det blinde øje til svig eller slår i hvert fald ikke hårdt nok ned på det. Det er uacceptabelt, at langt de fleste tilfælde af svig forekommer i gamle, forholdsvis rige medlemsstater, herunder Tyskland og Spanien, og at disse lande endvidere fremsender ukorrekte og ufuldstændige indberetninger af tilfælde af svig på deres område. Her bør der gælde en klar noget for noget-politik. Hvis medlemsstaterne ikke gør nok for at bekæmpe svig og spild af europæiske midler, bør det have konsekvenser for størrelsen af de midler, de modtager. Det gælder i øvrigt også mit eget land, Nederlandene, når det nægter at nævne de skyldige ved navn i sager om svig. Forebyggelse af svig er endnu vigtigere. Det kan gøres ved simpelt hen at afbryde de pengestrømme, der er mest udsat for svig, f.eks. eksportbistand inden for landbruget, for det er en kendt sag, at mange tilfælde af svig finder sted på dette område. Bortset fra alle de øvrige moralske indvendinger, jeg har mod eksportbistand, er dette en glimrende årsag til at sætte en stopper for denne latterlige og skadelige form for støtte. 
Janusz Wojciechowski,
   Hr. formand! Beskyttelsen af Fællesskabets finansielle interesser og bekæmpelsen af svig kræver et effektivt kontrolsystem, som EU ikke har.
Jeg har den største respekt for Revisionsretten, men dens beretninger giver et meget overfladisk billede, og i virkeligheden ved vi ikke særlig meget om, hvordan EU's penge rent faktisk bruges. Budgetkontrol baseret på DAS-systemet eller med andre ord på positive revisionserklæringer i forbindelse med regnskaberne er ikke nok til, at misbruget afsløres. Derfor afsløres misbrug oftere af pressen end af de udpegede kontrolinstanser. Værre er, at den europæiske model anbefales til medlemsstaterne, og i Polen har jeg f.eks. bemærket, at jo større ligheden er mellem budgetgennemførelsesrapporter udarbejdet af Det Øverste Kontrolkammer og Revisionsrettens beretninger, desto mindre reel information indeholder de om de uregelmæssigheder og det misbrug, der finder sted.
Vi bør seriøst genoverveje budgetkontrolsystemet i EU, og en reform bør gå i retning af øget kontrol. Ikke kun kontrol af regnskaberne, men også af specifikke uregelmæssigheder og tilfælde af misbrug, og vi bør finde årsagerne og komme med anbefalinger til, hvordan problemerne løses. Identifikation og fremhævelse af de mekanismer, der fremmer korruption, bør også være en central del af kontrolsystemet i EU. Vi bør endvidere skabe de nødvendige betingelser for, at Europa-Parlamentet kan anvende rapporter fra nationale kontrolinstanser, der indeholder store mængder information om, hvordan pengene fra EU bruges - det har vi slet ikke gjort hidtil. Dette problem bør løses systematisk.
Hr. formand, nu hvor vi taler om misbrug, vil jeg tillade mig et lille tilfælde af verbalt misbrug, nemlig en enkelt sætning om et andet emne. Her i Parlamentet er mit land, Polen, blevet beskyldt for racisme og fremmedhad. Jeg vil gerne på det kraftigste afvise denne beskyldning og sige, at der i mange år ikke er blevet krummet et hår …
… på nogens hoved i Polen på grund af racistiske beskyldninger. Det vil jeg gerne sige, eftersom jeg ikke fik chancen for at tale under gårsdagens forhandling. 
Nils Lundgren,
   Hr. Formand! Herbert Bösch har foretaget en meget samvittighedsfuld og til tider glimrende gennemgang af uregelmæssigheder og svig, som foregår i forskellige dele af EU og hos dets myndigheder. Det er én sag at opdage, hvad der foregår, men det er en anden sag efterfølgende også at sørge for, at der træffes nogle foranstaltninger. Det er Parlamentets hovedopgave at kræve ansvarlighed. Parlamentet opfylder dog ikke sin opgave på dette område.
For det første skal vi kunne definere, hvem der har ansvaret. Mange af os her har forsøgt at fremtvinge en ordning, som indebærer, at et statsråd, en minister, i hvert land med sit navn garanterer, at midler fra EU er anvendt korrekt i hans eget land, så man ved, at den politiker er ansvarlig. For det andet skal vi kræve ansvarlighed, når vi har fundet den ansvarlige. Parlamentet skal gøre det ved at turde give ansvarsfrihed, når der er problemer. Det sker ikke. Der er skjulte forbindelser, som vi ikke kender til. Som ordfører fandt jeg selv misforhold i Regionsudvalget og forlangte, at vi skulle udsætte beslutningen om ansvarsfrihed, men næsten alle stemte imod. Kun De Liberale byttede side, hvilket gav dem hæder, mens Socialdemokraterne og De Kristelige Demokrater som sædvanlig undlod at kræve ansvarlighed. Det skal ændres. 
Hans-Peter Martin (NI ).
   - Hr. formand! Hvis nogen interesserer sig seriøst for dette emne - og det drejer sig, når alt kommer til alt, om at beskytte Fællesskabets finansielle interesser - anbefaler jeg vedkommende at læse, hvad Parlamentet har diskuteret tidligere ved lignende lejligheder, og særligt at læse, hvilke ændringsforslag, udvalget har diskuteret forud for denne betænkning og senere ikke har vedtaget. For at være mere specifik: Denne betænkning berører kun overfladen af Unionens grundlæggende problemer. Når alt kommer til alt, så er det ikke kun uregelmæssigheder på 1 %, vi har med at gøre, men mange flere pengemidler, der, om ikke andet, så i hvert fald ikke bliver anvendt fornuftigt. Jeg tænker på de 5-7 milliarder, der anvendes på Tacis-programmet og andre områder som f.eks. administration, hvor penge bliver ødslet væk.
Derfor er denne betænkning efterhånden kun reduceret til et røgslør, fordi de virkelig essentielle spørgsmål ikke tages op. Ordføreren siger endda selv, at ingen ved, hvilke former for uregelmæssigheder, man har at gøre med i forbindelse med udvidelsesspørgsmålet. Alligevel optager vi nye lande, fordi det centrale er, at den institution, der reelt skulle beskæftige sig med uregelmæssighederne, er en potentielt stor pinlighed for Parlamentet. Kommissionen har således stillet forslag til, hvordan OLAF skal reformeres. Vores betænkning er tydeligvis helt bagud i den sammenhæng. Der er blevet afvist ændringsforslag, hvor det krævedes, at OLAF i det mindste skal arbejde ordentligt, pålideligt og fornuftigt - i hvert fald på de begrænsede områder, OLAF har været involveret i indtil nu. Alle disse krav er blevet afvist af udvalget. Og så siger man, at det er flot, at vi allerede er nået så langt.
Nej, vi er slet ikke kommet langt nok endnu. Hvis der overhovedet finder nogen undersøgelser sted, så er de vilkårlige. Hvis folk lader, som om de gør en indsats mod svindel, men så ikke er i stand til det alligevel, så strider metoderne imod retsstaten. Det er et helt essentielt problem for Unionen, at penge rigtig mange steder bare ødsles bort. De fleste af jer ved det godt, men vi bør ikke lade, som om denne betænkning vil betyde nogen videre forbedringer.
Ingeborg Gräßle (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kommissær Ŝpidla, kære kolleger! OLAF og dets medarbejdere har fortjent vores tak og vores anerkendelse for at udføre en meget vanskelig og meget vigtig opgave. Resultatet er tydeligt: OLAF er en vigtig og slagkraftig partner for Europa i kampen mod svig. Jeg vil gerne invitere hr. Martin til at dokumentere sine anklager om, at fremgangsmåderne skulle være uretmæssige.
Det er i vores egen interesse, at OLAF som en del af budgetmyndigheden bliver en stadigt stærkere partner. Men hvis man lader de sidste 15 måneder passere revy, så har Kommissionen ikke gjort ret meget for at styrke OLAF. En længerevarende appelsag er blevet anlagt med den ulempe til følge, at institutionerne er blevet svækket og personer har lidt skade. Nu er det nødvendigt, at OLAF styrkes. Parlamentet våger over OLAF's uafhængighed i henhold til det nye retsgrundlag med argusøjne. Jeg vil gerne opfordre Kommissionen kraftigt til at formulere forslaget på baggrund heraf. Vi vil kontrollere nøje, om Kommissionen tager bekæmpelsen af svig alvorligt. Jo mere uafhængig OLAF udformes i forslaget, jo stærkere er Kommissionens interesse i at bekæmpe svig.
Jeg vil gerne forsikre Dem om, at De har vores støtte. Der er jo mange andre ting i gang, som hænger umiddelbart sammen med bekæmpelsen af svig, f.eks. grønbogen om åbenhedsinitiativet og spørgsmålet om offentliggørelse af støttemodtagerne eller i det mindste offentliggørelse af dem over for Kommissionen. Vi har et første forslag, som inkluderer disse ting, nemlig finansforordningen, som foreligger i udkast. Det skal være i vores fælles interesse nu, at vi sender Rådet en påmindelse herom og følger det til dørs, for ellers bliver bekæmpelsen af svig ved med at være mangelfuld og vil blot være en tandløs tiger.
Paulo Casaca (PSE ).
   - Hr. formand! Også jeg vil gerne takke ordføreren for hans fremragende arbejde og tilslutte mig det, som medlemmerne af de forskellige grupper har sagt, deriblandt Bart Staes, der med fuld ret har peget på landbruget, som jo er et helt centralt problem, hvad angår Fællesskabets midler.
Først og fremmest vil jeg dog gerne sige til Kommissionen, her ansigt til ansigt, at det er helt afgørende, at den afgørelse, som Domstolens første instans har truffet over for OLAF i sag T-309/2003, og som hr. Ayala Sender har nævnt, får konsekvenser. Det handler ikke kun om, at Kommissionen skal give erstatning til en embedsmand i Kommissionen. Det handler også om at fordømme en hel række undersøgelsesprocedurer gennemført af OLAF, der ikke har opfyldt de bestemmelser, som man skal følge i en retsstat, ikke har overholdt principperne om objektivitet og upartiskhed og ikke har givet de anklagede nogen muligheder for forsvar, og som - og det er det allerværste - fik en undersøgelse rettet mod udenforstående i stedet for mod de egentligt skyldige.
Det kan ikke blive ved på den måde, og hvis det gør, må jeg meget tydeligt sige, at jeg ikke forstår, hvor Kommissionen vil hen med sin åbenhedspolitik. Det må have konsekvenser. Ingen retsstat kan sidde en sådan domstolsafgørelse overhørig uden at drage alle nødvendige konsekvenser. 
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk (UEN ).
   - Hr. formand! Jeg vil gerne henlede Deres opmærksomhed på det, som efter min mening er de vigtigste punkter i denne forhandling.
Det første punkt er det stadigt stigende aktivitetsniveau i medlemsstaterne med hensyn til afsløring af uregelmæssigheder og misbrug af EU-midler, selv om der desværre er lande blandt de gamle medlemsstater, der indsender oplysninger om misbrug til Kommissionen adskillige år for sent.
Det andet punkt er det tydelige fald på over 50 % i bekræftede tab inden for landbrugsudgifter fra ca. 170 millioner i 2003 til 82 millioner i 2004. Det bør særligt fremhæves, da der er flere millioner modtagere af landbrugsstøtte fra EU. Mulighederne for uregelmæssigheder og misbrug er derfor meget store.
Det tredje punkt er den foruroligende stigning i tab i forbindelse med strukturfondene, fra 482 millioner euro i 2003 til næsten 695 millioner euro i 2004, hovedsagelig i de gamle medlemsstater.
Det fjerde og sidste punkt er de kolossale tab inden for egne indtægter i forbindelse med den stigende forekomst af smugleri, især af tobaksprodukter, handel med falske varer samt momssvig. Ifølge eksperters skøn tegner sidstnævnte sig for helt op til 10 % af alle momsindtægter i de enkelte lande. Desuden kræver tab som følge af øget smugleri yderligere midler til sikring af toldgrænserne, især ved EU's østgrænser. 
John Whittaker (IND/DEM ).
   - Hr. formand! Lidt mindre svig her, lidt mere svig der! Denne betænkning er en trist fortegnelse over manglende evner - manglende evner til at sende enorme beløb fra EU derhen, hvor det var hensigten. Men dette er kun en af de måder, hvorpå EU-midler går til spilde. Til trods for alle de åbenlyst gode hensigter bliver en stor del af pengene brugt på forrykte projekter, der reklamerer for EU eller støtter den skandaløse fælles landbrugspolitik, og alt dette har skabt en hel industri af bureaukrater, der udelukkende eksisterer for at udføre det relevante papirarbejde i forbindelse med ansøgninger om og håndtering af tilskud. Endnu et kæmpespild!
EU-penge er lette penge - forudsat at man udfylder formularerne pænt eller forfalsker dem. Hele systemet bliver ringeagtet. Hvor er incitamentet til, at medlemsstaterne bruger deres egne ressourcer til at kontrollere anvendelsen af midlerne? Lad os holde op med at gøre et stort nummer ud af, hvordan vi opnår marginale reduktioner af det, vi kalder svig, og lad os i stedet for tænke nøjere over den sande værdi, der tilføjes af al denne misbrug af EU's skatteyderes penge.
Andreas Mölzer (NI ).
   - Hr. formand! I stedet for at lede efter nye finansieringskilder, f.eks. i form af nye EU-skatter, og i stedet for at øge udgiftssiden er det efter min mening på høje tid, at vi intensiverer bekæmpelsen af svig og pengespild. Det er netop ved udbetalingen af EU-støttemidler, som foretages passende steder i medlemslandene, at der igen og igen sker uregelmæssigheder, og det er påfaldende, hvordan tilfældene af svig hober sig op i nogle EU-stater. Medlemsstaterne bør langt om længe enten korrigere deres mangelfulde administration eller betale for de opståede skader. Efter min mening er det ganske vigtigt, at vi optimerer OLAF og hele tiden søger efter nye løsninger til, hvordan vi kan forbedre vores bekæmpelse af svig. Men vi opnår ikke meget med alle ændringerne, hvis OLAF-sagerne ikke viderebearbejdes løbende, fordi de kompetente myndigheder i de pågældende lande er overbelastede, og fordi der ikke foretages streng geninddrivelse af de penge, der er blevet udbetalt med urette. Jeg mener, at vi langt om længe skal beslutte os for at gøre noget aktivt, således at bekæmpelse af svig ikke blot bliver et fromt ønske.
Béla Glattfelder (PPE-DE ).
   - Hr. formand! I betænkningen behandles problemet med cigaretsmugleri indgående. Det er meget vigtigt at bekæmpe cigaretsmugleri, for det bringer ikke alene vores finansielle interesser i fare, men også forbrugernes sundhed. Smugleri er et særligt alvorligt problem i Ungarn, for her er afgifterne betydeligt højere end i de tilstødende lande uden for EU. Det har nu medført en stigning på 25 % på markedet for afgiftsfri cigaretprodukter, hvilket gør stor skade på det ungarske budget.
Der smugles cigaretter fra Ukraine, Rumænien og andre balkanlande. Jeg vil gerne kraftigt fremhæve, at der findes toldfri butikker på den rumænske side af den ungarsk-rumænske grænse, hvor rejsende kan købe cigaretter og indføre dem toldfrit, ofte med henblik på salg i Ungarn og andre EU-medlemsstater. I lyset af Rumæniens umiddelbart forestående tiltrædelse bør den rumænske regering straks lukke disse toldfri butikker.
Smugleri vil dog fortsat være et problem også efter Rumæniens tiltrædelse af EU, da Rumænien har fået tilladelse til overgangsforanstaltninger, så landet kan tilnærme sig minimumsafgiftssatserne. Det betyder, at vi vil være nødt til løbende at overvåge, om Rumænien kan håndhæve EU's afgiftsregler, og om landet kan hindre smugleri til andre medlemsstater, f.eks. nabolandet Ungarn. Det gælder naturligvis ikke kun i forbindelse med tobaksprodukter - det er også relevant i forbindelse med alkoholiske drikke på grund af den manglende organisation på det rumænske marked og overgangsforanstaltningerne. 
Vladimír Maňka (PSE ).
   - Hr. formand! De uregelmæssigheder på flere millioner eller endda milliarder euro i forvaltningen af EU's finanser, som Herbert Bösch har påvist i sin betænkning, har været en skuffelse. I den forbindelse vil jeg gerne gentage, at betænkningen vedrører året 2004, og dermed har uregelmæssigheder i de nye medlemsstater kun tegnet sig for en brøkdel af de dårligt forvaltede beløb. Der er derfor endnu større grund til at betragte disse afsløringer som en udfordring. Hvis de gamle medlemsstater med deres lange erfaring ikke har været i stand til at sikre tilstrækkelig gennemsigtighed i anvendelsen af EU's offentlige midler, er der ingen tvivl om, at lignende afvigelser kan forventes i de nye medlemsstater. Ekstremt foruroligende er de indberettede tal vedrørende mængderne og værdien af smuglede cigaretter og varemærkeforfalskede produkter, der har påført Fællesskabet store økonomiske tab. EU's østgrænse er den mest sårbare i denne henseende, især den strækning, hvor Slovakiet og Polen grænser op til Ukraine, og hvor Polen grænser op til Belarus.
Jeg opfordrer derfor kraftigt til, at der i højere grad fokuseres på at beskytte disse regioner og bekæmpe den ulovlige handel. Af samme grund vil jeg gerne påpege, at de pågældende regioner er de fattigste i EU, og at omfanget af smugleri indirekte hænger sammen med den økonomiske situation. Mine damer og herrer, tabene og uregelmæssighederne i forbindelse med strukturfondene er tiltaget drastisk i den betragtede periode. I 2004 steg de med 44 % i forhold til 2003 til i alt knap 700 millioner euro. Det tjener både som en advarsel og en udfordring for os. Udfordringen består på den ene side i at træffe effektive foranstaltninger over for de pågældende medlemsstater og på den anden side i at finde systemiske løsninger, der kan sikre Fællesskabets finansielle interesser mod svig og andre former for ulovlig virksomhed. 
Dan Jørgensen (PSE ).
   - Hr. formand! Jeg vil gerne sige tak til hr. Bösch for en god betænkning. Der er tale om arbejde af meget høj kvalitet som altid, når hr. Bösch er inde i billedet.
Vi ved desværre, at EU har et legitimitetsproblem. EU har et imageproblem, når det handler om, hvordan EU forvalter skatteborgernes penge. Det problem bunder i to forhold. Det ene forhold er, at der rent faktisk foregår svindel med EU-midler. Det andet forhold er, at der ikke er åbenhed nok. Det stiller selvfølgelig institutionerne - Europa-Parlamentet, OLAF og de andre EU-institutioner - over for nogle udfordringer. For det første gælder det selvfølgelig om at løse de problemer, der er, ved simpelthen at udøve bedre kontrol. For det andet gælder det om at tilvejebringe større åbenhed.
Jeg læste for nylig en artikel i en dansk avis, som havde overskriften: "Alle taler om åbenhed - ingen gør noget ved det". Jeg tror desværre, at den artikel var ret symptomatisk for den europæiske befolknings syn på Europa. Alle taler om åbenhed. Vi vil alle gerne have åbenhed, men vi gør jo ikke noget. Heldigvis sker der noget. Heldigvis er man i gang med nu fra Kommissionens side at tage initiativ til, at det skal være obligatorisk at offentliggøre, hvem der modtager landbrugsstøttemidler. Det er et skridt i den rigtige retning. Vi så gerne, at det samme princip også gjorde sig gældende for strukturmidler. Det skal selvfølgelig være sådan, at alle journalister, borgere osv. kan gå ind på en hjemmeside meget nemt og meget simpelt og se, hvem det er, der modtager Unionens penge.
Men også i forhold til kontrol er der behov for at gøre mere. Vi anerkender i Den Socialistiske Gruppe, at det integrerede finanskontrolsystem er velfungerende, men vi synes samtidig, at det er problematisk, at systemet ikke er fuldt implementeret endnu - over syv år efter at det skulle have været implementeret. Det samme gør sig gældende med strukturfondsmidlerne, hvor der heller ikke er fyldestgørende kontrol.
Det er meget nemt at glemme disse ting, når man taler om de lange linjer i det europæiske samarbejde. Skal vi have en forfatningstraktat? Skal Tyrkiet med? Osv. Men sandheden er, at disse spørgsmål er utrolig vigtige for at opnå legitimitet i Europas befolkning. Også af ren og skær idealistiske årsager bør vi selvfølgelig arbejde for, at hver eneste euro af de europæiske skatteborgeres midler bliver forvaltet forsvarligt, og at der åbenhed omkring dem. 
Vladimír Špidla,
   Mine damer og herrer! Jeg vil gerne give udtryk for min store glæde over den forhandling, der lige har fundet sted, da den vedrører forhold af usædvanlig stor betydning. Det er uden tvivl sandt, at EU's troværdighed i høj grad afhænger af, hvor pålideligt og effektivt EU's finansielle ressourcer anvendes.
Betænkningen er tydeligvis et skridt hen imod en bedre og mere effektiv anvendelse af ressourcerne og en mindskelse af risikoen for misbrug heraf eller for svig.
Jeg har et par bemærkninger til noget af det, som blev sagt under diskussionen. Der blev udtrykt bekymring for, at Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svigs uafhængighed undergraves. Jeg må sige, at det modsatte er tilfældet med Kommissionens forslag, der skal forhandles i Parlamentet. Den risiko vil ikke opstå, og jeg er overbevist om, at vores forhandling vil være vidtrækkende og vise, at Kommissionens forslag ikke peger i retning af nogen svækkelse af OLAF's uafhængige stilling.
Ligeledes blev det vigtige spørgsmål vedrørende proceduremæssige rettigheder og krav rejst. Her kan jeg også anføre, at Kommissions forslag er i overensstemmelse med de synspunkter, der kom frem under forhandlingen, nemlig at der er behov for at styrke visse elementer i forbindelse med f.eks. videresendelse af information om undersøgelser, uafhængighed og fortrolighed på en sådan måde, at de berørtes rettigheder overholdes i henhold til EU's retsprincipper.
Mine damer og herrer, jeg vil også gerne kort tale om Eurostat-sagen. Sagen er stadig åben, og før alle procedurer er afsluttet, vil det ikke være muligt at vurdere udfaldet præcist på den sædvanlige måde, men det vil blive gjort, så snart situationen er bedre belyst.
Mine damer og herrer, jeg vil gerne understrege, at det er i Kommissionens og Parlamentets fælles interesse at sørge for, at vi fortsætter ad en vej, der sikrer, at Europas finansielle ressourcer anvendes på en effektiv og 100 % ærlig måde. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i dag kl. 11.00.

Formanden.
   - Det er mig en stor glæde at kunne byde velkommen til en delegation fra det sydafrikanske parlament, som har taget plads i den officielle loge.
Den sydafrikanske delegation ledes af parlamentets formand, hr. Obed Bapela. Delegationen består af otte medlemmer og er repræsentativ for de forskellige politiske strømninger i landet. Det er første gang siden 1998, at vi har den glæde at kunne byde vores sydafrikanske kolleger velkommen i Europa.
Sydafrika og EU deler overbevisningen om, at internationale problemer skal løses med multilaterale løsninger. Vi har også fælles politiske og sociale værdier. Begge kæmper aktivt for fred, stabilitet og mod fattigdom på hele det afrikanske kontinent. Vi håber nu, at vi også kan føje den parlamentariske dimension til vores samarbejde.
Kære venner! Jeg er blevet fortalt, at De har holdt succesrige møder i Europa-Parlamentet. Jeg ønsker Dem fortsat fremgang og håber, at De får en god hjemrejse.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er afstemningen.

Philippe Busquin (PSE ).
   - Hr. formand, kære kolleger! Vi ønsker at tilføje "hydrogen og brændselsceller" til aktiviteterne om "vedvarende energiformer" og "virkningsgrad".
Formanden.
   - Er der indvendinger imod at tage dette mundtlige ændringsforslag i betragtning?

Jerzy Buzek (PPE-DE ),
   Hr. formand! Jeg vil gerne takke alle medlemmer af Europa-Parlamentet for det fremragende og frugtbare samarbejde. Vi har haft 1.700 ændringsforslag, så interessen for det syvende rammeprogram har været meget stor.
Jeg vil især gerne takke mine kolleger fra Udvalget om Industri, Forskning og Energi, der har ydet den største indsats. Samarbejdet med skyggeordførerne har været fremragende, og jeg vil også gerne takke mine kolleger for samarbejdet. Kommissionens embedsmænd og de politiske gruppers rådgivere har også gjort en stor indsats.
Takket være det syvende rammeprogram vil vi udnytte potentialet i alle de 25 medlemsstater. Vi vil udnytte eksperternes erfaringer og de bedste infrastrukturer. Europa-Parlamentet har handlet hurtigt, effektivt og ansvarligt. Nu må vi ikke nedsætte hastigheden. Programmet skal iværksættes den 1. januar 2007, det er min opfordring til Dem.

Inés Ayala Sender (PSE ).
   - Hr. formand! Vi bemærker, at der er et problem på afstemningslisten. Det fremgår, at ændringsforslag 12 bortfalder, hvis ændringsforslag 91 vedtages, men der er i realiteten tale om to ændringsforslag, der supplerer hinanden, et a) og et b). Med andre ord bortfalder ændringsforslag 12 ikke - ændringsforslag 91 vedtages eller forkastes, og derefter stemmer vi om ændringsforslag 12. 
Formanden.
   - Kære kolleger! Jeg skulle netop til at meddele Dem det samme, inden vi fortsætter til afstemningen om artikel 2. I modsætning til det, som fremgår af Deres afstemningsliste, er ændringsforslag 12 ikke ugyldigt. Vi vender tilbage til dette senere.

Thierry Cornillet (ALDE ).
   - Hr. formand! Tunesien har ganske rigtigt Europa-Parlamentets store opmærksomhed, men ud over vores fordømmelse kan vi også være mæglere. Det er indholdet i det mundtlige ændringsforslag, som jeg læser op fra, og som følger efter afsnit 3: "Europa-Parlamentet opfordrer alle parter, der er interesserede i fremtiden for den tunesiske menneskerettighedsliga til at genoptage dialogen med henblik på at finde en løsning, der er acceptabel for alle."
Hvis nogen kolleger måske vil modsætte sig, at der afholdes afstemning om ændringsforslaget, vil jeg opfordre mine kolleger til at undlade at stemme, for ændringsforslaget vil dermed få ubalance.
Formanden.
   - Er der indvendinger imod at tage dette mundtlige ændringsforslag i betragtning?

Piia-Noora Kauppi (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Selv om De havde nogle spøgefulde bemærkninger til, hvordan direktivet om markeder for finansielle instrumenter nåede frem til Europa-Parlamentet, vil jeg gerne sige, at det ikke bare er et teknisk anliggende, vi vedtager i dag. Det er første gang, at Parlamentet virkelig har øget sine beføjelser, hvad angår administrative retsforskrifter på komitologiområdet. Vi har forsøgt at få flere beføjelser, når vi behandler administrative retsforskrifter på komitologiområdet. Det var en skandale for Parlamentet, at dette emne var det sidste punkt på dagsordenen i går. Det var et historisk øjeblik, da Europa-Parlamentet fik de beføjelser. Vi må kæmpe stærkt for dem, især nu hvor vi genforhandler komitologiaftalen og den interinstitutionelle aftale. Jeg ved, at alle de politiske grupper støtter disse ekstra beføjelser til Europa-Parlamentet. Det er ikke et teknisk anliggende.
Disse spørgsmål bør behandles om dagen og ikke ved midnatstid!
Formanden.
   - Kære kollega! Jeg er helt enig i Deres holdning, eftersom jeg var næstformand for mødet i går aftes ved midnatstid under forhandlingen. Jeg ved derfor, hvor vigtigt dette er. Faktisk er det et historisk øjeblik, for Lamfalussy-proceduren er for første gang ved at blive afsluttet her i Europa-Parlamentet. 

Anders Wijkman (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Jeg vil gerne stille et mundtligt ændringsforslag, som bør være opført på mine kollegers stemmelister. Jeg har fået alle de største gruppers tilsagn og håber, at det bliver vedtaget. Hvis det sker, er der ingen grund til delt afstemning. Ændringsforslaget lyder som følger:
"finder, at en bæredygtig udvikling snarere bør betragtes som en økonomisk mulighed end begrænsning, og som en ansporing til teknologiske fornyelser og investeringer; opfordrer derfor Kommissionen til at sikre en effektiv koordinering af EU's vækststrategier, der både skal omfatte informations- og kommunikationsteknologierne og ressourceeffektive teknologier med henblik på at opnå en bæredygtig udvikling og "intelligent vækst" både i og uden for EU;"
Jeg håber, at Parlamentet kan godtage dette.
Formanden.
   - Er der indvendinger imod at tage dette mundtlige ændringsforslag i betragtning?

Martine Roure (PSE ).
   - Hr. formand! Faktisk ønsker jeg en simpel strukturel ændring af afsnit 2 med henblik på at gøre det afbalanceret og dermed også mere effektivt. Der er i øjeblikket en generel indledende sætning, der efterfølges af en række eksempler. Jeg foreslår, at man flytter anden del af sjette led og dér indfører den indledende sætning, således at opfordringen til at straffe alle de ansvarlige gælder for alle nationale myndigheder. Og jeg foreslår ligeledes, at ordet "hadefulde" tilføjes til afsnit 2, så det bliver sådan, som jeg læser det op nu: "fordømmer på det kraftigste alle racistiske og hadefulde overgreb; opfordrer alle nationale myndigheder til at gøre alt, hvad der står i deres magt for at straffe de ansvarlige og bekæmpe, at et klima af straffrihed gør sig gældende i forbindelse med sådanne overgreb" osv.
Formanden.
   - Er der indvendinger imod at tage dette mundtlige ændringsforslag i betragtning?
Sophia in 't Veld (ALDE ).
   - Hr. formand! Mellem "gay pride" og "paraden" foreslår vi, at der indsættes "ligheds" som i paradens officielle navn. Dermed ville ordlyden blive ""gay pride"-lighedsparaden".
Formanden.
   - Er der indvendinger imod at tage dette mundtlige ændringsforslag i betragtning?
Sophia in 't Veld (ALDE ).
   - Hr. formand! I betragtning B foreslår vi at indsætte ordene "og sinti-fjendtlighed" efter ordet "homofobi".
Formanden.
   - Er der indvendinger imod at tage dette mundtlige ændringsforslag i betragtning?
Raül Romeva i Rueda (Verts/ALE ).
   - Hr. formand! Det mundtlige ændringsforslag skal sikre konsekvens med et af de ændringsforslag, som vi har vedtaget, og består i at tilføje Spanien på listen over lande, hvor der for nylig har været alvorlige tilfælde af vold, af krænkelser af rettigheder, med baggrund i racisme og fremmedhad. Det er årsagen til det mundtlige ændringsforslag og til, at det bør indarbejdes. Det fastholder jeg, også for at sikre konsekvens med det, som vi har sagt, nemlig at det ikke drejer sig om at fordømme et land, men derimod en begivenhed, der har fundet sted i et land for nylig. 
Formanden.
   - Er der indvendinger imod at tilføje Spanien på listen over nævnte lande?
Martine Roure (PSE ).
   - Hr. formand! Jeg insisterer. Vi er faktisk ikke imod, at der stilles mundtlige ændringsforslag, men vi stemmer imod dette mundtlige ændringsforslag. Jeg vil mene, at der er en forskel, men lad det nu ligge.
Formanden.
   - Jeg ved ikke, om min forklaring var lige så klar som Deres, fru Roure, men Europa-Parlamentets forretningsorden er meget klar. Hvis en kollega foreslår et mundtligt ændringsforslag, og 37 andre kolleger rejser sig i protest, så forkastes ændringsforslaget. Så enkelt er det.
Formanden.
   - Jeg skal meddele Dem, at Formandskonferencen under mødet i går besluttede at give tilladelse til ændring af titlen på denne beslutning til følgende: "Kystfiskeriet og kystfiskerisamfundenes problemer".
Formanden.
   - Afstemningen er afsluttet. 
David Casa (PPE-DE ),
   Målet med denne betænkning er at hjælpe de involverede i sektoren og give dem mulighed for at drive deres virksomhed lettere og koncentrere deres indsats om den direkte drift. Det gælder navnlig små og mellemstore virksomheder.
Dette vil forenkle lovgivningen væsentligt og afskaffe unødvendigt bureaukrati.
Jeg er sikker på, at medlemsstaterne også vil bifalde dette forslag, da det vil nedbringe deres arbejdsbyrde betragteligt.
I dette forslag anerkendes det, at alle de lande, der har en aktiv fiskerisektor, har forskellige strukturer og dermed forskellige behov. Vi vil kunne sikre en koordineret indsamling af data, og desuden vil disse data være lettilgængelige for alle involverede parter.
Jeg er enig med ordføreren i, at der bør indføres en cost-benefit-analyse af systemet og en rapport om bedste praksis med henblik på at mindske arbejdsbyrden for medlemsstaterne og dermed højne dataenes anvendelighed og kvalitet.
Zita Pleštinská (PPE-DE ).
   - Mine damer og herrer! Jeg er dybt skuffet over Europa-Parlamentets holdning til etiske spørgsmål. Jeg er især uenig i finansieringen af forskning, der anvender levende menneskelige embryoner til reproduktive formål - dette er forbudt i nogle medlemsstater og er i modstrid med beskyttelsen af menneskeliv og menneskelig værdighed fra undfangelse til naturlig død. Trods disse forbehold har jeg stemt for Buzek-betænkningen om det syvende rammeprogram, da jeg er klar over, hvor vigtigt det er for Europas fremtid og Europas bud på at blive den mest konkurrencedygtige økonomi i verden.
Jeg betragter dette program lidt ligesom en vejledning til Lissabon-strategien. Det giver mig håb om, at bevillingerne til F[amp]U vil hjælpe Europa med at fastholde sine forskere, og at det vil blive brugt til at udvikle kvalitetsprojekter, der skal forbedre EU-borgernes livskvalitet inden for miljø-, transport-, energi- og sundhedssektoren. Tillad mig at bruge mit eget land som eksempel. Slovakiet er bl.a. afhængigt af det syvende rammeprogram for at kunne afslutte opførelsen af et center for cyklotronbehandling og tage det i brug. Centret vil blive brugt til behandling af forskellige former for kræft med dybdegående protonstråling, der er langt mindre invasiv end konventionel strålebehandling. Hidtil er over 40.000 patienter blevet behandling med denne yderst effektive moderne behandlingsform. 
Cristina Gutiérrez-Cortines (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske de europæiske borgere og forskerne med vedtagelsen af Buzek-betænkningen om det syvende rammeprogram.
Jeg mener, at den bringer håb for alle, der tror på grundlæggende forskning - med oprettelsen af et europæisk forskningsråd - og på banebrydende forskning trods alle de risici, det indebærer.
Jeg mener også, at den støtter små og mellemstore virksomheder og bringer håb til alle, der er afhængige af forskning på sundhedsområdet - noget, der er lagt stor vægt på, og som har givet anledning til en forøgelse af programmets budget, med alle de politiske partiers støtte.
Jeg mener, at vi har grund til håb. Vi skal nu tilskynde forskerne til at deltage i projektet og opfordre universiteterne og regionerne til at deltage i denne fælles opgave, så vi kan samarbejde til alles fordel.
Desuden er det et meget mere fleksibelt og åbent program end det forrige, og det har med entusiasme indført humaniora, historisk arv og andre kulturaspekter. Tillykke til alle. 
Lapo Pistelli (ALDE ).
   - Hr. formand! Parlamentet vedtog her til morgen det syvende rammeprogram med et meget stort flertal - ja, næsten enstemmigt. Der er som bekendt tale om en betydelig økonomisk indsats, som Europa gør i tråd med Lissabon-strategien.
Parlamentsmedlemmerne bemærkede sikkert, at artikel 6 om bioetikken gav anledning til en meget bred debat, hvor det såkaldte kompromisforslag fra Udvalget om Industri, Forskning og Energi blev vedtaget med en margen på lidt over 40 stemmer, hvilket naturligvis er en betydelig margen, men ikke en flertalsmargen. Samtidig blev nogle mere stringente ændringsforslag om dette spørgsmål, f.eks. fru Nieblers ændringsforslag om stamceller, som nogle af os anså for at være fornuftigere, forkastet med mindre end 20 stemmer.
Den italienske delegation fra Margherita-partiet støttede disse ændringsforslag. Med denne stemmeforklaring vil jeg gerne understrege, at den heftige debat om et spørgsmål, der faktisk vedrører under 1 % af vores ressourcer, burde få Parlamentet og Kommissionen til at anvende forsigtighedsprincippet, så man ikke undervurderer dette spørgsmåls effekt på den offentlige mening, som vi henviser til, når vi forsøger at skabe konsensus for Europa. 
Paul Rübig (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Jeg vil gerne understrege på den mest tydelige måde, at medlemmerne af Østrigs Folkeparti støtter forbundsregeringens klare holdning i Euratom-spørgsmålet, og at deres afstemning gav samme resultat som folkeafstemningen i Østrig. Jeg beklager, at fru Nieblers forslag om de etiske områder blev afvist. Delegationen fra Østrigs Folkeparti udtaler sig klart imod en ødelæggende forskning med embryoer.
Andreas Mölzer (NI ).
   - Hr. formand! Efter min mening forsøger den nukleare lobby at skrabe nye milliardbeløb til sig til atomenergiprojekter ved at komme med uholdbare løfter om, at det er en ren, sikker og miljøvenlig energiløsning, og ved at fortie de sande omkostninger.
Atomforskningsbudgetterne er 7-8 gange større end de beløb, der gives ud til vedvarende energi og vedvarende energikilder. Indregner man de reelle omkostninger - f.eks. til oplagring af atomaffald og følgeomkostninger på grund af mulig radioaktiv kontaminering - så vil det være klart, at kerneenergi ikke kun er yderst farlig, men heller ikke rentabel.
Jeg mener, at der på ingen måde må tilgå kerneenergien flere penge. Disse penge bør anvendes til udvidelse af de vedvarende energikilder og forbedring af energieffektiviteten.
Jörg Leichtfried (PSE ).
   - Hr. formand! Som afgjort modstander af nuklear teknologi og energiudvinding fra nuklear teknologi har det været en selvfølge for mig at stemme imod Buzek-betænkningen. Det var også min mening at stemme imod ændringsforslag 24, men jeg har indtryk af, at afstemningsapparatet ikke fungerede. Derfor vil jeg gerne gøre det klart endnu en gang: Jeg har stemt imod ændringsforslag 24. 
James Hugh Allister (NI ),
   Jeg benyttede min stemmeret til at støtte ændringsforslag 354 og 352 som et middel til at modsætte mig finansiering af forskningsaktiviteter med henblik på at klone humane embryoner. Udvalgets forslag mindskede garantierne i det oprindelige forslag fra Kommissionen ved at tillade finansiering af forskning på såkaldte overtallige embryoner uden forbud mod at finansiere aktiviteter, der ville være i strid med bioetikkonventionen (dvs. kloning med henblik på forskning og indgreb i kønsceller). Jeg er også af den faste overbevisning, at nationale standarder og national lovgivning ikke må tilsidesættes eller udvandes af EU's aktiviteter, herunder EU-finansieret forskning.
Hiltrud Breyer (Verts/ALE ),
   Parlamentets beslutning under førstebehandlingen er en katastrofe. Det er ikke lykkedes Parlamentet at sætte klare etiske grænser for forskningspolitikken over for Kommissionen. Det knappe afstemningsresultat giver dog håb om, at denne afstemning kan korrigeres i Rådet og under andenbehandlingen.
Det er en falliterklæring, at Parlamentet endnu ikke har benyttet sig af chancen for at støtte etisk uproblematiske og lovende alternativer. Det er uacceptabelt, at menneskelige embryoner degraderes til at blive behandlet som et råstof. Det vil betyde fare for kommercialisering af det menneskelige liv og instrumentalisering af kvinder som ægcelledonorer. Derudover vil en fremme af forskningen med embryonale stamceller undergrave tilliden til Unionen, hvis værdier som menneskeværdighed og menneskerettigheder så åbenlyst bliver underordnet økonomiske interesser.
Det er uhørt, hvis tyske skatteydere fortsat skal finde sig i at finansiere projekter, der er forbudt i henhold til tysk ret. Allerede nu gives der i det løbende sjette forskningsrammeprogram, i strid med anderledes lydende løfter over for Parlamentet, støtte til seks projekter, som ikke overholder tysk lovgivning. 
Det er nu Rådet, der har bolden, og således Rådet, der kan korrigere denne etiske skævhed. Den tyske regering skal gøre det klart, at der er tale om modstrid med subsidiaritetsprincippet, og at det er meget problematisk at samfinansiere en forskningsstøtte af den slags, som etisk er yderst følsom, og som ikke er i overensstemmelse med tysk lovgivning.
Proinsias De Rossa (PSE ),
   Jeg bifalder opfordringen i Buzek-betænkningen til at fortsætte INTAS-programmet og til, at dets aktiviteter finansieres gennem særprogrammerne "Samarbejde", "Mennesker" og "Kapacitet". INTAS er det eneste paneuropæiske EU-finansierede program, der er beregnet til videnskabeligt samarbejde med NUS-landene og også omfatter forskersamfundet i Irland og Nordirland. Det bør fortsætte.
Forsknings- og uddannelsesnettene bør også fortsætte, navnlig den fleksible støtte, som de under RP5 og RP6 har ydet til en positiv blanding af både unge forskere og erfarne forskere. Unge forskere drager stor fordel af praktisk støtte og råd fra mere erfarne forskere. Forskernes mobilitet er også tilbøjelig til at være høj, når der er en blanding af sådanne forskere. Denne tilgang bør også fortsætte.
Brigitte Douay (PSE ),
   EU's vækst og konkurrenceevne afhænger hovedsageligt af evnen til at udvikle områderne inden for forskning og innovation. Stats- og regeringscheferne forpligtede sig under mødet i Lissabon i 2000 til at fremme Videneuropa og fra 2010 at reservere 3 % af BNP til dette formål.
I hr. Buzeks betænkning, som jeg stemte for i dag, lægges der vægt på målsætningerne og udfordringerne i det syvende rammeprogram for forskning og uddannelse på det nukleare område. Jeg vil især fremhæve to kapitler, der vedrører udvikling på regionalt plan, nemlig videnregioner og støtte til små og mellemstore virksomheder. Det er nødvendigt at øge potentialet for regionerne i EU ved at opfordre til dannelsen af regionale forskningsgrupper, der forbinder universiteter, forskningscentre, virksomheder og regionale myndigheder. Betænkningen taler desuden for, at de små og mellemstore virksomheders evne til innovation skal styrkes, at de opfordres til at danne netværk, og at deres adgang til rammeprogrammet skal lempes.
Således bliver forskning til et reelt redskab til regional udvikling, selv om man må beklage, at de midler, der er bevilget til denne store europæiske ambition, er svundet ind ved den slankekur, som de finansielle retningslinjer har lidt under.
Edite Estrela (PSE ),
   Jeg har stemt for hr. Buzeks betænkning om forslag til Rådets afgørelse om Det Europæiske Atomenergifællesskabs (Euratoms) syvende rammeprogram for forskning og uddannelse på det nukleare område (2007-2011), fordi jeg mener, at investering i forskning og udvikling er afgørende for Lissabon-strategiens succes.
Der skal investeres mere i forskning i klimaforandringer og disses relation til naturkatastrofer og i alternative energikilder til fossile brændstoffer.
Jeg mener, at forskning i embryonale stamceller fra overflødige embryoner - et meget lovende felt - har opnået meget opmuntrende resultater i behandlingen af sygdomme som Parkinson og Alzheimer og bør finansieres af dette rammeprogram, efter nøje kasuistisk vurdering i de etiske råd. 
Glyn Ford (PSE ),
   Jeg stemte for denne betænkning. Europas fremtid afhænger af højteknologi, høje kvalifikationer og arbejdspladser med høj værditilvækst. Disse bliver skabt ved, at der investeres i forskning og udvikling tæt på markedet. De penge, der står til rådighed, er flere, men stadig utilstrækkelige, navnlig i betragtning af det underlige spild inden for den fælles landbrugspolitik, hvor Europas køer med 2 dollars om dagen lever for et større beløb, end 700 millioner kinesere gør.
Jeg bifalder også vedtagelsen af udvalgets ændringsforslag 66, som tillader finansiering af stamcelleforskning, når den type forskning er tilladt i henhold til medlemsstaternes lovgivning og underkastes nøje kontrol. Vi kender alle sammen mennesker, hvis liv kunne ændres som følge af stamcelleforskning. Jeg ønsker hverken at berøve dem de politiske fordele eller at tvinge forskningen fra Europa til Fjernøsten.
Duarte Freitas (PPE-DE ),
   Jeg mener, at dette dokument er et af de vigtigste i denne lovgivningsperiode, da det omhandler det meget vigtige spørgsmål om finansiering af forskningsprojekter inden for teknologisk udvikling på forskellige aktivitetsområder.
Hvad angår fiskeriet, støtter jeg ændringsforslagene om at sikre en mere uafhængig tilgang til denne sektor, hvilket fiskeriets krise til fulde begrunder.
Kun med mere og bedre teknologi kan den europæiske fiskerisektor igen blive rentabel og konkurrencedygtig.
Jeg støtter derfor uforbeholdent, at der oprettes et særligt kapitel for fiskeri og bæredygtig udnyttelse af oceanerne i det syvende rammeprogram, og alle de andre foranstaltninger, der foreslås i betænkningen. 
Bruno Gollnisch (NI ),
   Af åbenlyse etiske årsager skal menneskekloning være fuldstændig forbudt. Man kan ikke lade nogen form for tvivl herske om dette emne. Det gør det syvende rammeprogram for forskning desværre, og en række af de ændringsforslag, som vi har fået fremlagt i dag, udelukker kun kloning med reproduktive formål fra EU-finansiering og desværre ikke kloning til medicinske formål. Denne semilovgivning er farlig. Den er understøttet af tanken om, at mennesket kan betragtes som simpelt materiale, og det er uacceptabelt.
Programmet indeholder desuden ligeledes muligheden for at finansiere forskning i stamceller. Jeg ved, at en række lande i EU tillader det, hvilket jeg misbilliger. Det er ikke vores opgave i forbindelse med en afstemning om finansiering af forskning at udtale os om deres lovgivning. De lande, der derimod forbyder denne praksis, skal ikke forpligtes til at deltage i finansieringen af disse gennem fællesskabsmidler, og der bør derfor ikke bevilges midler fra det syvende rammeprogram for forskning til denne type forskning.
Derfor har vi stemt mod disse bestemmelser og forbeholder vores accept til de øvrige forskningsprogrammer, der er nævnt i betænkningen.
Hélène Goudin og Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Når vi tager stilling til forskellige spørgsmål, skal vi altid begrunde, om disse virkelig bør afgøres på EU-niveau, ikke som i dette tilfælde, hvordan EU skal kunne fremme den forskning, som et etablissement vil have.
Der kommer ikke flere penge til forskning, fordi medlemslandene sender dem via EU-myndighederne. Derimod bliver der mere bureaukrati og øgede omkostninger. Institutionel konkurrence mellem lande for at finde gode løsninger fører til hurtigere fremskridt end centralstyring på højere niveauer.
Det spørgsmål, som burde være blevet stillet, er i stedet, hvad EU kan gøre for forskning i Europa, som landene ikke selv kan klare. I princippet kan det begrænses til områder som fri bevægelighed for forskere inden for EU, forskningsnetværk og storstilet forskning på områder som fusionsenergi. Det er det, EU's forskningspolitik bør begrænses til i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet.
Vi kan således ikke støtte stamcelleforskning på fællesskabsniveau, da den kan medføre, at medlemsstater tvinges til at deltage med finansiering af forskning, som strider mod nationale love på området. Dog vil vi påpege, at vi er varme tilhængere af de love og regler for denne type forskning, som gælder i Sverige.
Da fraværet af et subsidiaritetsræsonnement er tydeligt, har Junilisten stemt nej til betænkningen i dens helhed. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   I Europa-Parlamentets holdning til det syvende forskningsrammeprogram for perioden 2007-2013 er der en modsigelse mellem noget af den retorik, der ledsager det, og dets finansieringsniveau. EU proklamerer et samfund bygget på "viden, innovation og teknologi", men EU's budget til at virkeliggøre disse mål skæres ned med 21 millioner euro i forhold til Kommissionens oprindelige forslag.
Det skal også fremhæves, at man på baggrund af det syvende forskningsrammeprograms prioriteter søger at se forskning mere som et "produkt", der skal markedsføres, og det åbenbart med et godt udbytte. Vi står altså i dette syvende forskningsrammeprogram over for et forsøg på at kommercialisere forskningen til skade for den offentlige forskning.
Trods gode elementer i det forslag, der i dag har været til afstemning, mener vi, at prioriteterne i et så vigtigt instrument også burde omfatte den offentlige forskning inden for samfund, miljø, uddannelse og sundhed. Vi beklager således, at forslag, der f.eks. omfattede arbejdssikkerhed, forebyggelse af arbejdsbetingede sygdomme og brug af ikt med henblik på bæredygtig udvikling og social og økonomisk integration, er blevet forkastet.
Vi har derfor stemt imod. 
Gay Mitchell (PPE-DE ),
   Jeg er indædt modstander af forskning i humane embryoner. Jeg stemte for Gargani/Záborská-ændringsforslagene. Disse ændringsforslag blev forkastet. Jeg mente nemlig, at det var til alles fælles bedste. Dernæst stemte jeg for fru Nieblers ændringsforslag, hvilket hr. Gargani (og førende kristne organisationer) anbefalede. Det gjorde jeg i den tro, at dette ville have begrænset forskningen til stamceller udtaget af humane embryoner (hvor embryonet allerede er ødelagt) inden den 31. december 2003, og at nye humane embryoner ikke kunne frembringes og dernæst destrueres til forskningsformål.
Det gjorde jeg især, fordi de andre to rækker af ændringsforslag (udvalget og Purvis) ville være de næste, der skulle stemmes om, og på det tidspunkt så ud til at blive vedtaget. Dette er den mest uacceptable holdning for mig. Eftersom både Gargani- og Niebler-ændringsforslagene blev forkastet, blev det næste ændringsforslag (udvalget) vedtaget, som jeg frygtede. Jeg stemte imod det. Jeg er ikke tryg ved at stemme for Niebler, men det er en bedre etisk holdning end at frembringe nye embryoner til destruktion. At dræbe nogen for at bruge deres lever til forskningsformål er mord. At tage leveren fra en, der allerede er død, til forskningsformål er noget andet, men det rejser stadig enorme moralske/etiske spørgsmål.
Tobias Pflüger (GUE/NGL ),
   . I Unionens syvende forskningsrammeprogram etableres der for første gang sikkerheds- og våbenforskning som en separat budgetpost. Fra 2007 vil Unionen investere massivt i disse problematiske forskningsområder. Uddelingen af forskningsmidler vil blive afstemt delvis med Det Europæiske Forsvarsagentur (EDA). Våbenkoncerner som EADS og BAE Systems vil kunne få afgørende medbestemmelse med hensyn til brugen af midlerne.
På den ene side skal våbenforskningen etablere våbenteknik som en ledende teknologi inden for den såkaldte Lissabon-strategi. På den anden side er der med den massive støtte af våbenteknologien taget et nyt skridt i etableringen af udrykningsgrupper og kampgrupper i EU.
Derudover handler det om en militær orientering af rumforskningen. GMES, som blev skabt til at give Unionen mulighed for at varetage sin strategiske rolle, skal støttes.
Historisk betragtet er stigende militærudgifter og dermed også en stigning i midlerne til våbenforskningen altid et tegn på flere krige og konflikter. Det taler imod alle forsikringer om "kirurgisk" præcise våben, at antallet af krigsofre og især antallet af civile krigsofre altid er steget støt, jo mere højteknologiske de anvendte våben er.
José Albino Silva Peneda (PPE-DE ),
   Fællesskabets rammeprogram for forskning og udvikling er særlig vigtigt, da det er et af de programmer, der har den største finansieringsramme i EU.
Opdelt på fire særprogrammer - Samarbejde, Mennesker, Idéer og Kapacitet - har dette rammeprogram til formål at fremme europæisk konkurrenceevne og innovation.
Af disse særprogrammer fremhæver jeg komponenten "Samarbejde", der i øvrigt råder over det største budget, og som sigter på erhvervslivets medvirken i forskning og udvikling af nye projekter samt fremme af samarbejde med forskningscentre og universiteter.
Der lægges også passende vægt på SMV'erne, hvis deltagelse i det nye rammeprogram lettes ved den rolle, som teknologiplatformene er tildelt.
Derudover får programmet betydning for regionaludviklingen, da der etableres forbindelse til strukturfondene og tages hensyn til "konvergensregionerne", som dækker næsten hele det portugisiske territorium, ved tildeling af finansielle midler, ligesom lokale og regionale myndigheder skal inddrages i beslutninger om tildeling af midler til ny infrastruktur. 
Kathy Sinnott (IND/DEM ),
   Jeg stemte for ændringsforslag 352, 353, 354, 355, 356 og 357 af Gargani, Záborská og andre, fordi de underkender EU-finansiering af forskning i humane embryonale stamceller og lader det være op til medlemsstaterne at finansiere den type forskning gennem deres nationale budget, hvis de ønsker det. I disse ændringsforslag anerkendes den udnyttelsesorienterede og etisk kontroversielle karakter af frembringelse af og forskning i embryonale stamceller, og det anerkendes, at EU-midler ikke bør tildeles til forskning, der er ulovlig i flere medlemsstater, hvis subsidiaritetsprincippet skal overholdes fuldt ud. Alligevel tilskynder man med disse ændringsforslag til anden lovende og ukontroversiel stamcelleforskning, f.eks. i voksne stamceller og navlestrengsblod. Disse ændringsforslag er allerede blevet vedtaget af Retsudvalget og Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling.
Da Gargani-ændringsforslagene ikke blev vedtaget, stemte jeg for ændringsforslag 319 og 358 af Niebler og andre som en skadebegrænsende foranstaltning. Disse ændringsforslag giver mulighed for EU-finansiering af uetisk anvendelse af eksisterende embryonale stamcellelinjer frembragt før 31. december 2003. Dette er et kompromisændringsforslag. Det er et forsøg på at begrænse skaderne, for det fjerner incitamentet til at frembringe nye embryoner til forskning og ville hindre enhver udvikling hen imod kloning.
Peter Skinner (PSE ),
   Jeg er tilfreds med at have stemt for bl.a. at inddrage stamcelleforskning i denne betænkning. Videnskabelig forskning kan føre til store fremskridt inden for behandling af kroniske sygdomme, der ikke kan helbredes ved hjælp af traditionelle videnskabelige metoder.
Alle, der har levet med pårørende, som lider af svækkende og kroniske sygdomme, håber på bedre behandlingsmetoder. Jeg ved af egne erfaringer med familiemedlemmer, at afstemningen i dag kan ændre hundredtusindvis af menneskers liv over hele EU.
Noget andet er, at der er et stigende behov for at kæde visse virksomheder sammen med forskningsprogrammerne. Der bliver stadig gjort for lidt for den type virksomheder, og der skal gøres mere.
Marc Tarabella (PSE ),
   Afstemningen om denne betænkning er grundlæggende og giver håb til forskningsverdenen, men også til de kvinder og mænd, der er syge, og som virkelig forventer fremskridt på dette område, selv om vi er skuffede over reduceringen af midlerne.
Jeg vil tale imod den oplysningsfjendske modstand hos en række konservative personer, der afviser forskning i stamceller, som dog er kilde til så meget håb. Avanceret forskning netop på dette specifikke område har allerede gjort det muligt at gøre enorme fremskridt inden for viden om sygdomme som diabetes, Parkinson- eller Alzheimersyge. Ændringsforslag 352, 354, 319, 356, 357 og 358 af vores kolleger hr. Gargani, fru Niebler og fru Zaborska blev heldigvis forkastet. Det er imidlertid fuldstændig klart, at forskning i stamceller skal finde sted under meget strenge etiske bestemmelser.
Til sidst vil jeg gerne ud over ordføreren, hr. Buzek, især lykønske min kollega og chef for den belgiske socialdemokratiske delegation, hr. Busquin, som midt i hans fremragende arbejde som kommissær for forskning ufortrødent fortsætter med at arbejde for fremskridt på forskningsområdet her i Europa-Parlamentet.
Dominique Vlasto (PPE-DE ),
   Jeg har stemt for det nye rammeprogram for forskning, fordi vi i væsentlig grad forbedrer Kommissionens forslag, og vi er mere ambitiøse end Rådet.
Med et budget, der modsvarer vores ambitionsniveau, på mere end 50 milliarder euro, hvilket er tre gange så meget som hidtil, giver vi vores forskere midler til at blive i Europa og gør det muligt at tiltrække forskere fra andre lande.
Det syvende rammeprogram for forskning vil med fire specifikke underprogrammer gøre det muligt at strukturere hele det europæiske forskningsområde om 10 hovedtemaer. Jeg støttede desuden oprettelsen af særlige midler til sikkerhed, som borgerne prioriterer. Jeg glæder mig derfor over, at mine ændringsforslag om sundhed i vid udstrækning blev inddraget og vedtaget.
Programmet indeholder ligeledes flere nyheder, bl.a. fælles teknologiske initiativer, som vil forbinde virksomheder og særlige de mindste virksomheder med forskningscentre i en specifik sektor. Vores ambition er derfor også at genindføre innovation i Europa og således støtte de europæiske virksomheder og arbejdspladser.
Anna Záborská (PPE-DE ),
   Jeg respekterer den slovakiske nationale lovgivning, vælgernes vilje og min personlige samvittighed. Derfor kan jeg ikke tilslutte mig det lovgivningsmæssige beslutningsforslag.
Respekten for menneskeliv og kvinders integritet er ukrænkelig. Det er uansvarligt via rammeprogrammet for forskning at finansiere projekter, som udnytter kvinders æg eller ødelægger embryoner fra mennesker.
Rammeprogrammet for forskning finansierer ulovlig forskning i flere medlemslande, herunder mit hjemland, Slovakiet, med penge fra de slovakiske skatteydere. Er det ikke fejt at lade, som om EU og i særdeleshed Kommissionen respekterer medlemslandenes mangfoldighed og suverænitet, når de finansierer ulovlige projekter?
Eftersom EU's budget ikke kan opfylde de væsentligste behov, hvorfor skal skatteydernes penge så smides ud af vinduet på formålsløs forskning?
Det er grunden til, at Retsudvalget og mit udvalg, Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling, i går talte for et forbud mod finansiering eller medfinansiering af forskning, der betragtes som ulovlig af medlemslandene, eller som omhandler ødelæggelse af embryoner fra mennesker, kloning af mennesker, udnyttelse af kvinder for at få deres æg, manipulation af kønsceller til racehygiejniske formål eller endog til skabelse af hybride celler som fantasifostre.
Philip Bradbourn (PPE-DE ),
   De britiske konservative støtter princippet om en fælles tilgang til sikkerhed inden for civil luftfart i EU. Vi kunne imidlertid ikke støtte en udvidelse af Kommissionens beføjelser, som kunne fratage medlemsstaterne deres vigtige ret til at bestemme, hvornår der er behov for øgede sikkerhedsforanstaltninger på deres territorier. Vi kunne heller ikke støtte udvidelsen af denne forordnings anvendelsesområde til sikkerhed under flyvningen eller udvidelsen af Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagenturs kompetencer, i hvert fald ikke før det har vist, at det er i stand til at varetage dets aktuelle sikkerhedsfunktioner kompetent og effektivt.
Derfor undlod de konservative at stemme ved den endelige afstemning.
Glyn Ford (PSE ),
   Jeg stemte for de ændringsforslag, der skal beskytte mine gibraltariske vælgeres interesser. Det er skandaløst, at fælles bestemmelser om sikkerhed inden for civil luftfart ikke automatisk gælder for Gibraltar, fordi Spanien fortsat nægter at anerkende Gibraltar som en fuldgyldig del af EU. Denne vedvarende chikane befæster forståeligt nok bare de håndfaste synspunkter i Gibraltar. Jeg tror, at der er større mulighed for en langsigtet løsning, hvis man benytter guleroden og ikke pisken.
Jörg Leichtfried (PSE ),
   Med min stemmeforklaring vil jeg gerne begrunde min holdning ved afstemningen om ændringsforslag 90 og 91. Det kan ikke være rigtigt, at brugen af forskrifterne for sikkerhed i den civile luftfart i første omgang vedtages for alle de lufthavne, der ligger på medlemsstaternes område, og at lufthavnen i Gibraltar undtages fra denne forordning i et tillæg. Hvordan kan man tale om en Union, når generelt gældende love pludselig ikke længere er gældende for bestemte områder?
Både Spanien og Det Forenede Kongerige tilhører EU. Jeg vil gerne bemærke, at stridigheder af den slags ikke må udstilles i Unionens navn og især ikke på bekostning af sikkerheden inden for civil luftfart, som denne betænkning beskæftiger sig med, og hvis tiltag og regler, som skal forhindre uretmæssige indgreb i den civile luftfart til beskyttelse af alle passagerer, skal gælde alle lufthavne i EU. 
Seán Ó Neachtain (UEN ),
   Jeg ser meget positivt på forslaget om fælles bestemmelser inden for civil luftfart. Jeg mener, at det er på sin plads som følge af de erfaringer om sikkerhed, der blev høstet efter den 11. september, at det fastslås retligt, hvad der skal gøres for at beskytte civil luftfart imod ulovlige handlinger.
Alle medlemsstater skal følge de samme regler for f.eks. sikkerhedskontrol, visitation, overvågning, forbudte genstande og sikkerhedsvagter.
Jeg støtter Kommissionens innovative tilgang, hvor den foreslår bestemmelser, der vil omfatte sikkerhedsforanstaltninger under flyvninger. Jeg er mindre begejstret for ændringsforslag til dette forslag, hvor der opfordres til obligatorisk anvendelse af bevæbnede sikkerhedsansvarlige. Jeg mener, at det er vigtigt, at medlemsstaterne ikke er retligt forpligtede til at indsætte eller acceptere bevæbnede sikkerhedsansvarlige på indenrigs- og udenrigsfly.
Frédérique Ries (ALDE ),
   Europa-Parlamentet stemte her til formiddag om hr. Costas betænkning om fælles bestemmelser om sikkerhed inden for civil luftfart. Lige inden ferien og på et tidspunkt, hvor millioner af passagerer har planer om at flyve til deres drømmedestinationer (ca. 16 millioner om året til Bruxelles-National-lufthavnen), mener jeg, at det vil være nyttigt at minde om en række grundlæggende bestemmelser i forbindelse med flysikkerhed. Hvis nogen kværulerer over at skulle udsættes for strenge kontroller, minder jeg om, at det er den pris, man må betale. Det går muligvis ud over fleksibiliteten, men det er under alle omstændigheder til gavn for den enkeltes sikkerhed.
Betænkningen er en samling revideringer af en lovgivning fra 2002, som blev vedtaget efter attentaterne den 11. september 2001. Enhver, der ønsker at tale om sikkerhed, bør insistere på basisbestemmelser om kontrol, overvågning, forbudte genstande og sikkerhedspersonale om bord på flyene. Det samlede og eneste mål skal være en øget kohærens mellem de førte politikker, som sigter mod en ensartet sikkerhed for alle medlemslandene i EU.
Bruno Gollnisch (NI ),
   Slovakiet opfylder de kriterier i Maastricht-traktaten, som hr. Prodi selv for nylig betegnede som latterlige. Landet kan derfor, og det anmoder det om, tilslutte sig den fælles valuta. Det vil for øvrigt helt sikkert blive det eneste land i euroområdet, der opfylder disse famøse kriterier.
At vi undlader at stemme om dette emne, er ikke en afvisning af den slovakiske anmodning. Vi stemmer ikke mod Slovakiets anmodning, hvis det er det, som landet og især befolkningen virkelig ønsker. Men vi kan heller ikke acceptere, at et nyt land tilslutter sig verdens mindst dynamiske økonomiske område med en monetær politik, som nedbryder vores i forvejen svækkede vækst og en skadelig valutakurspolitik, eftersom den er ikkeeksisterende.
Vedtagelsen af euroen var ikke en god idé. Som franskmand ved jeg alt om det. Frankrig godkendte den. Det har landet betalt dyrt for.
Hélène Goudin og Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Vi har valgt at undlade at stemme ved den endelige afstemning om denne betænkning. Det er op til Sloveniens borgere, helst gennem en folkeafstemning, at beslutte, om de ønsker, at landet skal tilslutte sig ØMU'en.
Vi mener, at Sverige bør stå uden for ØMU'en, og anbefaler heller ikke andre lande at tilslutte sig, men det er som sagt op til hvert lands borgere at afgøre sagen. 
John Attard-Montalto (PSE ).
   - Hr. formand! Hvad angår mønstret i min stemmeafgivelse om beslutningerne om Tunesien, vil jeg sige, at jeg stemte som følge af loyalitet over for mit parti. Jeg mener dog, at vi ikke bør have to sæt kriterier forstået på den måde, at når vi inden for kort tid stemmer om en række beslutninger, der drejer sig om et bestemt land, burde vi måske enten begrænse antallet af beslutninger og fordømmelser eller anvende de samme kriterier som for andre lande.
Simon Busuttil (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Med hensyn til dette beslutningsforslag har PPE-DE-Gruppen hverken stemt for eller imod, da vi mener, at forslaget var unødvendigt og ikke behandler Tunesien retfærdigt.
Jeg vil gerne minde om, at det er fjerde gang inden for nogle få måneder, at vi fremhæver Tunesien, selv om der er adskillige andre lande, hvor situationen er meget værre, og som vi ikke har udtalt os om. Vi undlod derfor at stemme, da vi ganske vist er enige i, at Tunesien stadig mangler en stor indsats for at forbedre sine menneskerettighedsforhold, men føler, at det budskab, vi bør sende landet, skal være konstruktivt og ikke i form af en "heksejagt".
Af lige så stor betydning er det, at beslutningsforslaget ganske vist blev vedtaget, men der var et flertal i salen, som undlod at stemme eller stemte imod. Således er effekten af dette beslutningsforslag i sandhed tvivlsom. 
Hélène Goudin og Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Vi støtter det fælles beslutningsforslag fra center- og venstregrupperingerne, selv om det egentlig er Europarådet og Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol i Strasbourg, som skal overvåge, både politisk og retsligt, at samtlige Europas stater følger FN's almene erklæring om menneskerettigheder. Europarådet og Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol bør være engagerede i disse sager, ikke mindst for at f.eks. den demokratiske frihed for Gay Pride skal kunne holdes i hævd i Rusland.
Det er svært at udarbejde en fuldstændig liste over forskellige voldsepisoder med racistiske eller homofobiske motiver rundt omkring i Europa. Der er imidlertid stærke grunde til at bruge dette tilfælde til at fordømme alle kendte udtalelser og voldsytringer, hvor der er bagom liggende racistiske eller homofobiske årsager. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   Vi fastholder, at miljøpolitik er en vigtig økonomisk mulighed for betydelig direkte og indirekte jobskabelse, hvis innovations- og erhvervspolitikken sætter fokus på at fremme bæredygtig udvikling. Der er derfor behov for en makroøkonomisk ramme, der støtter det enkelte lands bæredygtige udvikling og virker fremmende for beskæftigelse, social samhørighed og miljøet.
Den førte neoliberale politik modarbejder imidlertid disse mål. "Lissabon-strategien" og EU's penge- og skattepolitik har hæmmet væksten i økonomi og beskæftigelse og har også været til skade for miljøet.
Vi henleder opmærksomheden på, at der stadig er høje niveauer for arbejdsløshed, fattigdom, social udelukkelse og indkomstforskelle i EU. Vi mener derfor, at den økonomiske og sociale dagsorden må have bekæmpelse af indkomstforskelle og fremme af reel konvergens blandt sine prioriteter. 
Caroline Jackson (PPE-DE ),
   De britiske konservative støtter målene med strategien for bæredygtig udvikling, men mener, at denne beslutning er urimeligt negativ, hvad angår de fremskridt, der er sket.
Europa-Parlamentet må erkende, at bæredygtig økonomisk vækst er en forudsætning og en katalysator for bæredygtig udvikling og ikke en trussel mod eller et alternativ til den.
Vi bifalder, at der lægges vægt på, at vi opfylder vores internationale forpligtelser, men mener, at tiden er kommet for at fokusere på at styrke og overvåge de eksisterende mål og bestemmelser i stedet for at udarbejde en endeløs strøm af lovgivning, der - i bedste fald - håndhæves sporadisk.
Hvis vi ikke når de miljømål, som vi allerede har sat os, vil Europas troværdighed, hvad angår bæredygtig udvikling, blive fuldstændig undergravet.
Jean Lambert (Verts/ALE ),
   Jeg glæder mig over den positive afstemning i dag og håber, at dens indhold ikke bliver glemt, når vi skal se på vores politikker for vækst i fremtiden, for vægten på kvalitet og afkoblingen af vækst fra anvendelsen af ressourcer er to meget vigtige ting. Jeg bifalder også det østrigske formandskabs vilje til at lytte til vores overvejelser i forbindelse med udarbejdelsen af denne beslutning.
De har taget et historisk skridt med deres forslag til Rådet om at tage nødvendigheden af at udvikle en bedre uddannelsesstrategi alvorligt, omend kun i visse sektorer på nuværende tidspunkt, for at give byggesektoren, dvs. arkitekter osv., de nødvendige kvalifikationer til at arbejde miljøvenligt. Det er noget, som jeg i nogen tid har opfordret Kommissionen til at tage op, og jeg håber på en positiv reaktion.
Vi kan ikke nå vores klimaændringsmål, hvis vi ikke har en arbejdsstyrke med de nødvendige kvalifikationer. Jeg bifalder også anerkendelsen af, at social samhørighed er et vigtigt led i bæredygtig udvikling, for de fattigste mennesker lever og arbejder ofte under de værste miljøforhold i både EU og Afrika. Vores politikker skal være til gavn for alle.
Carl Lang (NI ),
   Bevarelse af miljøet er nødvendigt ud fra et miljømæssigt, men også et økonomisk synspunkt. De store civilisationer som f.eks. mayafolket i Centralamerika forsvandt, fordi de ødelagde de naturlige ressourcer.
I det 20. århundrede har det mest ødelæggende system været kommunismen, som ikke blot dræbte mere end 10 millioner mennesker, men også raserede miljøet. Nukleare anlæg, som er opført ligesom Tjernobyl, eller udtørringen af Aralsøen er nogle af kommunismens bedrifter. I vore dage er det mest forurenede land det kommunistiske Kina.
I Europa hersker der i Bruxelles to ideologier, som truer vores landes udvikling: frihandelen, som er ødelæggende for tekstilindustrien, som i 2000 var inspiration til Lissabon-strategien, og maltusianisme, som dels fører til en ødelæggelse af vores vinmarker og braklægning af de mest frugtbare jorde, dels til et fald i befolkningstilvæksten.
Løsningen til udbedring af mangel på børn er ikke at opfordre til immigration og flytning af vores fabrikker. Reetablering af grænserne og en ambitiøs familiepolitik er nødvendige betingelser for en reel bæredygtig udvikling i EU-landene. 
Carlo Casini (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Jeg stemte imod, da det efter min mening er uacceptabelt, at man forsøger at sammenligne racisme og homofobi.
Det er ikke nødvendigt at minde om racediskriminationens rædsler, som blev udtænkt, længe før de blev ført ud i livet. Det er korrekt at fordømme enhver form for latterliggørelse af eller vold mod personer med en anden seksuel orientering, men man kan bestemt ikke betragte institutionernes og kirkernes holdning som umenneskelig, når de forsvarer familien som et vigtigt holdepunkt for den fælles velfærd, eftersom den bygger på en skelnen mellem kønnene og på mødet mellem mand og kvinde, dvs. på heteroseksualitet.
Der er netop taget højde for dette forsvar i menneskerettighedsdoktrinen. Vi må ikke glemme artikel 16 i verdenserklæringen om menneskerettigheder - et dokument, hvis verdslighed så afgjort ikke kan betvivles - hvor der står, at familien er samfundets naturlige og fundamentale enhedsgruppe og har krav på samfundets og statens beskyttelse.
Vi skal således forkaste racisme og homofobi, men også en sammenligning af de to ting, som ved nærmere eftersyn er et forsøg på at vende op og ned på et vigtigt punkt i menneskerettighederne. 
Frank Vanhecke (NI ).
   - Hr. formand! Eftersom jeg allerede under gårsdagens forhandling forklarede, hvorfor jeg synes, dette beslutningsforslag er dumt og udemokratisk, behøver jeg ikke uddybe dette nærmere, og jeg er allerede på forhånd enig i alle de negative ting, hr. Claeys vil sige om dette emne. Det eneste, jeg vil tilføje i dag, er, at der også er en anden betydelig kategori af meget virkelige ofre for denne meget virkelige racisme, som ingen tilsyneladende tager sig af, og som Parlamentet aldrig udarbejder nogen beslutningsforslag om.
Det er kategorien af de særdeles mange indfødte, der ikke længere kan føle sig trygge i deres egen gade eller deres egen by, og som bliver ofre for racistisk og fremmedhadsk vold. Det er de ældre og kvinderne, der ikke tør gå ud efter mørkets frembrud, og som terroriseres i de offentlige transportmidler. Disse mennesker ignoreres imidlertid af den politisk korrekte, venstreorienterede mafia med de rigtige meninger, som - desværre - også i disse institutioner alt for ofte lægger beslag på forhandlingerne. 
Piia-Noora Kauppi (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Jeg stemte for de andre politiske gruppers fælles beslutning. Desværre underskrev PPE-DE-Gruppen ikke den fælles beslutning som gruppe, men mange af mine kolleger stemte hver især for den.
Jeg mener, at bekæmpelse af alle former for forskelsbehandling er en meget vigtig del af et parlamentsmedlems arbejde. Selv om den fælles beslutning indeholdt nogle flertydigheder og ikke var 100 % perfekt, kan jeg støtte den, for den er afbalanceret i forhold til Parlamentet som helhed.
Alexander Stubb (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Jeg vil blot sige, at jeg har nøjagtig samme holdning som fru Kauppi.
For mig drejer det sig om en beslutning mod racisme, fremmedhad, antisemitisme og homofobi. Jeg har stemt for, for jeg mener, at det er en meget vigtig beslutning. På sidste møde havde vi en fælles beslutning mod homofobi, som alle grupper var enige om. Desværre tror jeg, at forberedelserne ikke har været tilstrækkelige denne gang. Måske vil det næste gang lykkes at samle hele Europa-Parlamentet mod homofobi. 
Ivo Strejček (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Jeg har også stemt imod beslutningsforslaget i dette tilfælde. Jeg vil gerne sige nogle få ord om det. Selv om fremmedhad og forskelsbehandling er skammelige fænomener, betragter jeg dette beslutningsforslag som et ret popsmart forslag af den type, der forholdsvis ofte passerer gennem Parlamentet i forskellige former. Jeg har også stemt imod, fordi jeg ikke synes, at der i sådan et dokument bør være direkte henvisninger til enkelte medlemsstater og deres regeringer, eller at de skal formanes til at følge bestemte fremgangsmåder, eftersom alt er i hænderne på de vælgere, der har valgt disse regeringer. Vi bør ikke hænge dem ud.
I punkt 2 opremses en række absolut meget skændige handlinger, men jeg tror ikke, de repræsenterer en dominerende holdningstendens i Europa, og det er en anden grund til, at jeg har stemt imod forslaget. I punkt 4 og 5 mener jeg som sagt ikke, at det er passende, at Europa-Parlamentet engagerer sig - efter min mening ubehørigt - i de indre anliggender i suveræne stater som Polen og Rusland. I punkt 11 er der igen en udtrykkelig henvisning til Polen, og også derfor har jeg stemt imod forslaget. 
Philip Claeys (NI ).
   - Hr. formand! Jeg har stemt imod beslutningsforslaget om racistisk og homofobisk vold, fordi jeg finder det uacceptabelt, at et mål, der i sig selv er legitimt, tilsmudses med partipolitiske hensyn. I betragtning E kritiseres politiske partier f.eks. for at sætte den multikulturelle models svigt på dagsordenen og for at gå ind for beskyttelse af nationale identiteter i Europa.
Punkt 11 er præget af venstrefløjens manglende evne til at acceptere, at højreorienterede partier vinder demokratiske valg og danner regering. I punkt 12 ønsker man derimod at udbrede det typisk belgiske system, hvor partierne berøves deres støtte, når de fordømmer den svigtende indvandringspolitik. Det er en trussel mod ytringsfriheden, og det samme gælder betragtning K, der sigter mod at indføre censur på internettet.
Næsten alle grupper, der har stillet dette beslutningsforslag, støtter Tyrkiets tiltrædelse af EU. Måske bør de se på, hvordan situationen er derovre, når det drejer sig om homofobi og forskelsbehandling af mindretal. 
Andreas Mölzer (NI ).
   - Hr. formand! Jeg vil også gerne benytte lejligheden til at forklare, hvorfor jeg har stemt imod denne resolution mod racistisk eller homofobisk vold. Intet fornuftigt menneske kan gå ind for racistisk eller homofobisk vold, alle vil fordømme det de steder, hvor det virkelig finder sted. Men det forekommer mig, at folk, som går ind for deres egen kultur og deres egen nationale identitet, alt for hurtigt og alt for let sættes under mistanke om racisme i den omhandlede beslutning. Det forekommer mig også, at folk, der går ind for det traditionelle kristne, europæiske familiebillede, alt for hurtigt mistænkeliggøres for endda muligvis at hilse homofobisk vold velkommen. Hvis enkelte medlemslande også skal stemples med denne holdning, er det efter min mening fuldstændig utilladeligt.
James Hugh Allister (NI ),
   Racistisk vold er nu desværre udbredt over hele Europa og skal tages meget alvorligt. Jeg beklager imidlertid, at beslutningen om dette vigtige emne blev misbrugt som et middel til at angribe interne regeringssammensætninger i medlemsstaterne, som er resultatet af den demokratiske proces og faktisk ikke er noget, som Europa-Parlamentet skal blande sig i. Det fik mig til at stemme imod beslutningen. Hvad angår de standarder og etiske værdier, der forventes af demokratiske partier, beklager jeg dybt, at Unionistpartiet i Ulster i Nordirland har fundet det passende at invitere den politiske repræsentant for UVF, en ulovlig organisation, som er indblandet i racistisk, sekterisk og anden vold, ind i dets Stormont Assembly Party. Sådan en uanstændig forbindelse bringer ikke bare dem, der sværter sig selv, i miskredit, men undergraver også det, der skulle være alle demokratiske partiers fælles front mod kriminalitet, uanset om den er racistisk eller af en anden art.
Gerard Batten and Thomas Wise (IND/DEM ),
   Når vi overvejer de spørgsmål, der er rejst i denne betænkning, er det nødvendigt at påpege, at samtidig med at vi er modstandere af intolerance, mener vi, at kritikken af den nye polske regering er uhensigtsmæssig, og at det er op til polakkerne at løse disse problemer demokratisk.
Manuel António dos Santos (PSE ),
   Jeg har ikke stemt for beslutningen imod racisme og homofobi, selv om jeg i høj grad støtter kernen i dens indhold og finder den politisk relevant.
Jeg har undladt at stemme, og mine indvendinger skyldes udelukkende, at der henvises til en portugisisk "sag", der angiveligt skulle vise, at homofobi er stærkt udbredt i Portugal.
Den såkaldte Gisberta-sag - der foregik i Porto - var blot et tilfælde af ungdomskriminalitet og blev anskuet som sådan af det portugisiske samfund. Den fik også en korrekt behandling i retsvæsenet.
Der er således ingen som helst grund til at medtage denne sag i en beslutning om et emne af denne betydning. 
Glyn Ford (PSE ),
   Som national kasserer for Anti-Nazi League i Storbritannien og medlem af Unite Against Fascisms styregruppe havde jeg for nylig æren af at tale ved "Love Music, Hate Racism"-arrangementet på Trafalgar Square for at skabe modstand imod Englands eget fascistparti, BNP, ved lokalvalget.
I min tale advarede jeg endnu en gang om, at der var en stigende tendens til racisme i Europa. Det har jeg alt for hurtigt fået ret i. Vi har længe haft racist- og fascistpartier i Frankrig, Italien, Belgien og Danmark. Det mest foruroligende er den pludselige nye vækst i racisme, homofobi og antisemitisme i Polen fremhjulpet af sympatiserende kolleger i den nuværende polske regering og Europa-Parlamentet. Alle, der er modstandere af racisme i Europa, må stå sammen imod denne nye bølge af had og intolerance.
Patrick Gaubert (PPE-DE ),
   EU er baseret på et fællesskab af solidariske og universelle værdier om menneskelig værdighed, frihed, lighed og solidaritet. De 25 medlemslande har ved at indgå i Fællesskabet besluttet sig for at tilslutte sig og fremme disse værdier.
De mange racistiske, fremmedfjendske, antisemitiske og homofobiske overfald, som i den seneste tid har fundet sted i Europa, er uacceptable og kan ikke tolereres. Det vigtigste er, at disse overfald bliver fordømt offentligt.
Derfor har jeg udarbejdet et beslutningsforslag på vegne af min politiske gruppe. Jeg opfordrer EU's institutioner, medlemslandene og alle de europæiske demokratiske politiske partier til at fordømme alle former for intolerance og opfordringer til had.
Vi skal være opmærksomme, men vi skal ikke blande alt sammen ved at kæde alle enkelte voldssager, der er begået i lande, der kæmper mod racisme og homofobi, sammen med de åbenlyse ekstreme holdninger, som en række regeringer har truffet. For øvrigt er den liste over tragiske begivenheder, der er anført i det fælles beslutningsforslag, som De Grønne, De Liberale, PSE-Gruppen og GUE/NGL-Gruppen har fremsat, ikke udtømmende.
Jeg ønsker under alle omstændigheder ganske klart en bekæmpelse af alle former for racisme, uanset om det kommer fra højre- eller venstrefløjen. Jeg har derfor stemt for beslutningsforslaget fra PPE-DE-Gruppen og for det fælles beslutningsforslag fra de øvrige grupper.
Lissy Gröner (PSE ),
   Homofobi og racisme hører ikke hjemme i Europa. Artikel 13 i EF-traktaten forbyder enhver diskriminering på grund af køn, race, etnisk oprindelse, religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering.
Især efter de skandaløse og rystende begivenheder i Moskva i forbindelse med Gay Pride i maj 2006 er det nødvendigt at sende et stærkt signal vedrørende tolerance i Europa. Sidste lørdag var jeg i Warszawa, hvor jeg deltog i en ligestillingsdemonstration mod den stigende tendens til homofobi, især i medlemslandet Polen. De europæiske borgeres ret til seksuel selvbestemmelse er en menneskeret og forsvares derfor af os socialdemokrater i Parlamentet, uanset om det er i Warszawa, Riga eller Frankfurt. Derfor har jeg stemt for beslutningen. 
Françoise Grossetête (PPE-DE ),
   Det er en fejl, at racisme og homofobi er blandet sammen i den samme tekst.
I beslutningsforslaget er der afsnit, som jeg ikke kan støtte, som f.eks. afsnittene om anklager om politivold, og jeg gentager min modstand mod enhver form for adoption for homoseksuelle.
Hvordan kan man for øvrigt være imod en tekst, som på det kraftigste fordømmer racistiske handlinger i Europa?
Lad os ikke glemme vores værdier, og lad os ikke glemme, hvorfor vi har skabt Europa. Jeg er især bekymret over det stigende fremmedhad, som vi har set i den seneste tid. 
Lívia Járóka (PPE-DE ),
   Jeg stemte for denne beslutning. Inden for EU er grov racisme stadig udbredt, og ingen gruppe lider mere end romaerne. Der er rapporteret om mange tilfælde af verbale, følelsesmæssige og fysiske overgreb mod romaer, også flere begået af politiet. Selv om der ikke fokuseres nok på romaproblemet i denne beslutning, er det vigtigt, at Parlamentet arbejder på at bekæmpe racismen overalt i Europa.
Timothy Kirkhope (PPE-DE ),
   Mine britiske konservative kolleger og jeg afskyr ethvert tiltag fra enkeltpersoners, regeringers eller politiske partiers side til at anspore til racisme, antisemitisme og homofobi. Enhver person eller organisation, der begår eller tilskynder til den type forskelsbehandling, skal underkastes lovgivningens fulde styrke. Vi tror på frihed og den enkeltes ret til at leve et liv uden frygt for forfølgelse og fordomme.
Vi kunne imidlertid ikke støtte det fælles beslutningsforslag, fordi det undergraver tolerancens sag ved at indeholde vilkårlige opremsninger af specifikke hændelser og specifikke begivenheder og organisationer. Hensigten med forslaget synes at være unødvendigt konfrontationssøgende i stedet for at være et reelt forsøg på at fremme tolerancens sag og ikke-forskelsbehandling. Derfor undlod vi at stemme ved den endelige afstemning.
Ewa Klamt (PPE-DE ),
   Vi i PPE-DE-Gruppen fordømmer enhver form for racistisk motiveret overgreb, angreb eller diskriminering og kritiserer racistiske tendenser af enhver art stærkt. Det har vi givet udtryk for i beslutningen om homofobi vedtaget i januar samt i vores aktuelle beslutning. Vi opfordrer Unionens institutioner, medlemslandene og alle politiske partier i EU til at gøre det samme.
Den fælles beslutning fra De Europæiske Socialdemokraters Gruppe, Gruppen de Grønne/Den Europæiske Fri Alliance og Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa er ikke en beslutning, vi kan støtte, da den vilkårligt hænger enkelte medlemsstater ud og benytter beslutningen, som er et parlamentarisk instrument, til at fremkomme med falske udsagn og beskyldninger.
Lad mig nævne to eksempler:
I punkt 2 står der: "det brutale overgreb mod en tysk borger af etiopisk oprindelse ... især på grund af dets racistiske motiv". Den tyske statsadvokat, som behandler sager om strafbare gerninger af et så betydeligt omfang, at de truer Tysklands indre fred, har ikke set denne sag som specielt racistisk motiveret og henvist sagen til den kompetente domstol.
Beslutningen indeholder generelle beskyldninger vedrørende politikræfter i medlemsstaterne, idet der står, at medlemsstaterne bør overveje, om dette er et tegn på "institutionel racisme" hos deres politistyrker og retssystemer. Jeg nægter at fordømme alle mennesker, som dagligt sætter deres liv og lemmer på spil for vores sikkerhed, under ét og kalde dem for racister. 
Roger Knapman, Michael Henry Nattrass og John Whittaker (IND/DEM ),
   I forbindelse med de spørgsmål, der er rejst i denne betænkning, er det nødvendigt at påpege, at samtidig med at jeg er modstander af intolerance, mener jeg, at kritikken af den nye polske regering er uhensigtsmæssig, og at der er op til polakkerne at løse disse problemer demokratisk. Desuden skal det tages i betragtning, at Polen er et dybt katolsk land, og at befolkningen som følge heraf vil give udtryk for deres katolske tro på nøjagtig samme måde, som muslimer giver udtryk for det islamiske syn på homoseksualitet. Parlamentet kritiserer sjældent, for ikke at sige aldrig, muslimer for disse synspunkter, og det anvender dobbelte standarder, hvis katolikker behandles anderledes.
Jean Lambert (Verts/ALE ),
   Jeg bifalder denne beslutning og var stolt af at stemme for den. Debatten i går viste klart, hvor langt vi endnu har igen for at skabe lighed, hvad angår respekt i EU. Mange har udtrykt bekymring over de homofobiske følelser, der er kommet til udtryk her i salen. Heldigvis afviste langt størstedelen af Parlamentet disse udtalelser, og det har i stærke vendinger kritiseret mindst to medlemsstater og racistiske overgreb i andre. Det er et positivt skridt. Politikere er forpligtede til at skabe et miljø, der afviser vold og hadefulde udtalelser, for det er et led i skabelsen af et rummeligt samfund. Ligesom vi konfronterer politikere, der fremmer fordomme, må vi gøre det samme, når det er medierne og vores institutioner, der gør det. Vi må gøre front mod krænkelser af menneskerettighederne i EU. Den positive afstemning i dag indgår i den proces.
Hubert Pirker (PPE-DE ),
   Delegationen fra Østrigs Folkeparti har i alle tilsvarende beslutninger i år og i de seneste år, ligesom PPE-DE-Gruppen, ytret sig imod racistisk motiveret vold og fremmedhad og imod diskriminering af homoseksuelle samt for de højeste normer i forbindelse med menneskerettigheder og ikke-diskriminering. Derfor stemmer delegationen også for hr. Gauberts beslutning, som blev indleveret på vegne af PPE-DE-Gruppen. 
Men delegationen fra Østrigs Folkeparti stemmer imod det fælles beslutningsforslag fra Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre, Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa, Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance og De Europæiske Socialdemokraters Gruppe med den begrundelse, at disse politiske grupperinger ikke har gjort noget forsøg på at nå frem til en fælles tekst sammen med PPE-DE-Gruppen. En anden ting er, at sådanne beslutningsforslag har fået tendens til inflation, og at en beslutning som denne er blevet et rent politisk stykke papir med mange fejl og generaliseringer, som blot instrumentaliserer racisme og intolerance som et påskud for at kunne udsende ideologiske budskaber.
Anna Záborská (PPE-DE ),
   Der skal tages afstand fra alle former for vold mod mennesker. Den ukrænkelige ret til liv, retten til frihed og sikkerhed og respekt for menneskets værdighed gælder for alle mennesker. De nationale love er garant for disse rettigheder.
En sammenblanding af drøftelser om homoseksuelle og racisme diskrediterer forsvaret for menneskerettighederne. Straffeforanstaltninger for lovovertrædelser påhviler det enkelte medlemsland og henhører under anvendelsesområdet for den europæiske menneskerettighedskonvention, som alle EU-medlemslandene har undertegnet, og de bliver derved ansvarlige over for Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol i Strasbourg.
Er en ny form for totalitarisme mod folkevalgte demokratiske regeringer ved at opstå? På både venstre- og højrefløjen opstår der ekstremistiske grupper, for de etablerede partier blander tingene sammen og mister således troværdighed og nogle politiske visioner, som alle i medlemslandene kan acceptere. En afvisning af den manipulation og misinformation, som fremgår af beslutningsforslaget, er en bekæmpelse af ekstremisme og vold og en afvisning af at puste til hadet mod de sociale grupper, som er nævnt i forslaget.
Derfor har min gruppe besluttet ikke at støtte dette beslutningsforslag.
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   Vi støtter teknologiske løsninger, særlig digitale, der forbedrer jernbanesignalsystemerne med henblik på at øge sikkerheden og fjerne flaskehalse i jernbanetransporten.
Jo mere hastigheden og strækningernes kapacitet øges, jo vigtigere bliver sikkerheden.
Vi betvivler dog påstanden om, at det foreslåede system ERTMS skulle være bedre end de eksisterende nationale systemer. Det øger mulighederne for interoperabilitetskørsel over grænserne, men man bør ikke overse, at dette forslag også indgår i strategien om at liberalisere jernbanetransporten og opbygge et indre marked.
Det centrale spørgsmål er dog, hvordan de meromkostninger skal finansieres, som dette system vil betyde for jernbanevirksomhederne. Hvem skal bære dem, og hvordan skal de fordeles mellem medlemsstaterne i en situation, hvor fællesskabsbudgettet indskrænkes?
Det samme gælder i øvrigt de transeuropæiske transportnet og de europæiske transportpolitiske programmer, hvis midler er blevet skåret ned i den kommende finansieringsramme.
Vi har også vores tvivl om betingelsen om, at strukturfondene for transport kun må bruges til at indføre dette system.
Vi har derfor undladt at stemme. 
Duarte Freitas (PPE-DE ),
   Kystfiskeriet og det traditionelle fiskeri spiller en afgørende rolle for flere fiskersamfunds økonomi.
Fravær af specifikke administrative rammer for kystfiskeriet har været til skade for dette flådesegment og den dertil knyttede industri.
I en tid, hvor flåderne skal moderniseres, og hvor sektorens arbejdskraft skal fornyes, haster det med at finde løsninger, der kan vende disse tendenser.
Jeg mener, at en vedtagelse af denne betænkning vil være til gavn for Fællesskabets fiskeri generelt og for fiskeriet i Portugal og Azorerne i særdeleshed.
Jeg har derfor stemt for betænkningen. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   Vi beklager, at visse af vores forslag er blevet forkastet, selv om de har fundet støtte hos ca. 200 medlemmer. Disse forslag sigtede på at indføre:
- et fællesskabsprogram for kystfiskeriet og det traditionelle fiskeri,
- en midlertidig nødkompensationsordning for at imødegå virkningerne af de voldsomt stigende brændstofpriser.
Andre forslag er dog blevet vedtaget og inkluderet i den oprindelige betænkning og i dag bekræftet. Vi fremhæver:
- anerkendelse af kystfiskeriets og det traditionelle fiskeris specifikke karakteristika i den fælles fiskeripolitik, hvis instrumenter skal tilpasses, så de kan opfylde denne sektors behov,
- finansiering af dette flådesegments fartøjer under den europæiske fiskerifond,
- uddannelsesprogrammer for unge fiskere i denne sektor,
- finansiering af projekter og foranstaltninger udviklet af repræsentative organisationer i sektoren og lokale myndigheder,
- sikring af fiskernes deltagelse i handelsprocessen, således at mekanismerne for markedsføring af deres produkter styrkes, og der tilskyndes til en revision af den fælles markedsordning for fiskeriprodukter med henblik på at sikre rimeligere priser ved det første salg og fremme en bedre fordeling af merværdien i hele værdikæden,
- sikring af kystfiskernes og deres repræsentative organisationers deltagelse i beslutningsprocessen i forbindelse med den fælles fiskeripolitik, beskyttelse af havmiljøet og genopretning af fiskebestandene, idet anvendelse af samforvaltningsprincippet og decentralisering af den fælles fiskeripolitik fremmes. 
Fernand Le Rachinel (NI ),
   I betænkningen om kystfiskeri fremstilles på fremragende vis de problemer, som de fiskere, der udøver kystfiskeri, står over for, og den indeholder realistiske og effektive løsninger.
Hvis fiskerisektoren ikke skal forsvinde, som så mange andre erhvervssektorer før den, er det på tide, at der træffes en række forholdsregler, f.eks. en skærpelse af fiskerierhvervet ved indførelse af en brancheaftale, som skal tilføje merværdi og fremme fiskeriprodukter, fra lodsning til direkte salg, særbevilling fra den kommende europæiske fond for fiskeri til kystfiskeri eller øgede kontroller og sanktionsmuligheder for at undgå illoyal konkurrence fra skibe fra tredjelande, som ikke betaler de samme afgifter som os, og som ikke overholder de samme sikkerhedsstandarder.
Det paradoksale er, at forbruget af fisk stiger i alle EU-landene. Det er ikke nu, vi skal sænke paraderne, så længe kystfiskeriet er det mest miljørigtige og det mindst energiforbrugende erhverv og det erhverv, hvor der skabes flest arbejdspladser.
Erhvervet skal fremmes og støttes med henblik på at finde dets økonomiske ligevægt og bevare arbejdspladserne på havet.
Carl Schlyter (Verts/ALE ),
   EU giver i dag for mange penge til store fiskevirksomheder og fiskerifartøjer. Dette bør omfordeles til fordel for småfiskeriet. Jeg stemmer derfor for ændringsforslag 7 og 9. Denne satsning på småfiskeriet bør ske inden for de nuværende budgetrammer. Jeg vil under ingen omstændigheder have, at fejlslagne foranstaltninger fører til en forhøjelse af budgettet.


Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om 
- mundtlig forespørgsel af Vincenzo Lavarra, Roberta Angelilli, Katerina Batzeli, Jean Beaupuy, Giovanni Berlinguer, Giusto Catania, Thierry Cornillet, Giuseppe Castiglione, Donata Gottardi, Umberto Guidoni, Giovanni Fava, Janelly Fourtou, Lilli Gruber, Claire Gibault, Nathalie Griesbeck, Anne Laperrouze, Pia Locatelli, Andrea Losco, Mario Mauro, Sebastiano Musumeci, Francesco Musotto, Philippe Morillon, Pasqualina Napoletano, Pier Panzeri, Giovanni Pittella, Umberto Pirilli, Lapo Pistelli, Vittorio Prodi, Guido Sacconi, Matteo Salvini, Francesco Speroni, Luciana Sbarbati, Gianluca Susta, Marc Tarabella, Riccardo Ventre, Donato Veraldi, Marcello Vernola, Armando Veneto, Marta Vincenzi, Sepp Kusstatscher, Mauro Zani og Nicola Zingaretti til Kommissionen om anvendelse af træspån til ældning af vin (O-0060/2006 - B6-0308/2006) og
- mundtlig forespørgsel af Giuseppe Castiglione for PPE-DE-Gruppen til Kommissionen om anvendelse af træspån som ønologisk fremgangsmåde ved fremstillingen af europæiske vine (O-0062/2006 - B6-0309/2006). 
Vincenzo Lavarra (PSE ),
   Hr. formand, kære kolleger, kære repræsentanter for Kommissionen! På et møde i Forvaltningskomitéen for Vin blev man enig om, at der bør foretages en ændring af forordning (EF) nr. 1622/2000, nr. 884/2001 og nr. 753/2002 med henblik på at tillade brugen af træspåner til ældning af vin.
Jeg stiller denne mundtlige forespørgsel om det hensigtsmæssige i denne ønologiske metode med støtte fra over 40 parlamentsmedlemmer - som jeg gerne vil takke - da jeg mener, at Parlamentet skal kunne udtale sig om et emne, der tilsyneladende er teknisk, men som i virkeligheden dækker over en række vigtige spørgsmål om europæisk vins kvalitet og fremtid.
Man har begrundet dette forslag med, at vi er nødt til at tilpasse os de ikke-europæiske lande, der allerede tillader denne metode. Jeg spørger dog mig selv, om ikke europæisk vins særpræg og styrke på det internationale marked netop skyldes den høje kvalitet og respekten for de traditionelle fremstillingsmetoder. Har Kommissionen vurderet, hvilke konsekvenser dette forslag vil få for kvalitetsvine? Hvilke foranstaltninger agter den at træffe for i det mindste at forbyde denne metode for kvalitetsvines vedkommende? Mener Kommissionen med hensyn til mærkningen, at den manglende angivelse af denne metode på etiketten er i tråd med vores retningslinjer om gennemsigtighed? Og endelig, hvad ville der ske under WTO-forhandlingerne, hvis vi i stedet for at højne standarderne for de ønologiske metoder tilpassede os sådanne metoder efter laveste fællesnævner?
Det vil glæde mig, hvis Kommissionen vil belyse disse punkter, også med henblik på den kommende reform af markedsordningen for vin. 
Giuseppe Castiglione (PPE-DE ),
   Hr. formand, kære kolleger, hr. kommissær! Dette er et historisk øjeblik for den europæiske vinproduktion. Liberaliseringen af verdens landbrugsmarkeder og den stadig større internationale konkurrence har sat spørgsmålstegn ved vores vines fremstillings- og markedsføringsmetoder og har tvunget vores producenter til at være mere fleksible.
Mange tredjelandes brug af såkaldte "moderne" ønologiske metoder og en mindre streng anvendelse af reglen om "fuldt ud fremstillede produkter" er ved at udelukke vores produkter fra vores eget marked, et marked, som i sig selv udgør to tredjedele af verdens vinhandel. Så hvis det virkelig er nødvendigt, at vi tager vores reglers strenghed op til fornyet overvejelse, og hvis denne internationale udfordring virkelig tvinger os til at være mere fleksible, bliver det af afgørende vigtighed at fastsætte grænserne og betingelserne for anvendelsen af disse nye ønologiske metoder. Det bliver af afgørende vigtighed at finde en balance mellem den større fleksibilitet og kravene til tradition, kvalitet og forbrugerbeskyttelse. Denne åbning skal have til formål at bevare og styrke vores vinproduktions stærke sider og give den en saltvandsindsprøjtning, men bestemt ikke at bremse produktionen af højkvalitetsvine til fordel for vine med konstruerede organoleptiske karakteristika.
Kommissionen begrunder det spørgsmål, vi drøfter i dag, med nødvendigheden af at undgå risikoen for at vildlede forbrugerne og en konkurrenceforvridning mellem producenterne. Hvis dette virkelig er formålet, hr. kommissær, og hvis dette virkelig er den målsætning, man ønsker at forfølge, så er jeg ked af at måtte sige til Dem, at vi står over for en stor fiasko.
Hvis man reelt ønskede forbrugerbeskyttelse, og hvis man reelt ønskede at undgå konkurrenceforvridning, skulle man have indført en obligatorisk foranstaltning, nemlig pligten til at angive på etikken, om der er brugt træspåner. Enhver anden foranstaltning er og bliver fuldstændig ineffektiv, når det gælder forbrugerbeskyttelse, og endnu mere ineffektiv, når det gælder om at undgå konkurrenceforvridning.
Kun en klar etiket, som fortæller om produktets indhold, sikrer en gennemsigtig information. Kun på denne måde får forbrugerne mulighed for at vide helt præcist, hvad de køber. Kun på denne måde forsvarer man forbrugernes valgfrihed og sikrer også vinproducentens valgfrihed.
Hvis man ikke sørger for en sådan angivelse på etiketten, vil man om kort tid ødelægge en del af den europæiske vinsektor, som er en sektor, der bygger på tradition, diversificering, regionalt særpræg og en egentlig vinkultur, der er et udtryk for vores landområder.
De europæiske vinproducenter får ikke noget valg. Før eller siden bliver de nødt til at opgive de traditionelle metoder, da deres produkt - tilsyneladende uden grund - synes at være alt for dyrt for en forbruger, som ikke har fået en korrekt og klar information.
Hr. kommissær, er dette EU's forbrugerbeskyttelsespolitik? Er dette EU's politik for gennemsigtighed og mærkning? Er dette den opprioritering af landbrugsprodukternes kvalitet, som vi taler så meget om? De skal have tak for de svar, som De hurtigst muligt giver Parlamentet. 
Vladimír Špidla,
   Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil besvare de to forespørgsler om anvendelse af træspån til vin på samme tid.
Hensigten med Kommissionens forslag til en forordning, som i øjeblikket behandles i Forvaltningsudvalget for Vin, er at fastsætte betingelserne for anvendelse af egespån i forbindelse med fremstilling af vin. Rådet har lovgivet om denne nye vinfremstillingsproces i forordning (EF) 2165/2005 af 20. december 2005. Kommissionen mener, at forslagets bestemmelser om mærkning af vine opfylder kravene om gennemsigtighed for forbrugerne samt kravene om produktkvalitet. I forslaget fastsættes regler for mærkning af vine, hvis formål er at hindre, at forbrugerne vildledes. Endvidere bevares muligheden for at mærke vine, der er ældet eller lagret i træfade, og som aldrig har været i berøring med egespån, med "oak barrel" eller "oak barrique". Under disse betingelser er det ikke muligt at forveksle vine, der er ældet i berøring med egespån, og som har den smag, der hidrører fra lagring af vin i berøring med træ, med vine, der er lagret traditionelt i fade, og der er således intet behov for at anføre særlige oplysninger på sådanne vine.
I henhold til forordning (EF) nr. 1493/1999 om den fælles markedsordning for vin kan medlemsstaterne indføre strengere krav til fremstilling af fine vine fra bestemte dyrkningsområder og for bordvine med en geografisk betegnelse med henblik på at bevare disse fine vines væsentlige kendetegn. Kommissionen kan ikke gribe ind over for disse nationale beføjelser. Rådet har nu godkendt denne proces for producenter i EU. Det Internationale Vinkontor godkendte den for nogle år siden. Kommissionen tror, at den traditionelle ældning i fade vil blive bevaret for producenter af kvalitetsvine, ligesom det er tilfældet i tredjelande, der godkendte processen for flere år siden.
Langvarig anvendelse i andre vinproducerende lande samt adskillige forsøg udført under EU-kontrol viser, at processen ikke har en negativ indvirkning på forbrugernes sundhed. Kommissionen er af den opfattelse, at større fleksibilitet i forbindelse med godkendelse af nye vinfremstillingsprocesser vil gøre det muligt for Fællesskabets producenter at øge deres marked og nå ud til flere forbrugere, især via eksport, samt forbedre vinsektorens konkurrenceevne over for tredjelande. 
Iles Braghetto,
   Hr. formand, kære kolleger! Sådan som vi hørte, gør den aktuelle EU-lovgivning det ikke muligt for de europæiske producenter at bruge træspåner til ældning af vin.
I lovgivningen i andre vinproducerende lande - navnlig USA, Chile og Sydafrika - er der dog ikke taget højde for et sådant forbud. Desuden kan disse lande i henhold til den aftale, som de indgik med EU for nylig, eksportere deres vinproduktion til EU's indre marked, uden at der på flaskernes etiket er nogen angivelse af, om der er brugt træspåner.
Vinlandet Italien bliver således offer for illoyal konkurrence. Italiens trumfkort har hidtil være dets diversitet, dets gamle vine og produktets sundhed. Nu undermineres billedet af et pålideligt og troværdigt marked som det italienske vinmarked.
Det er uundgåeligt, at globaliseringen også kommer til at berøre en sektor, som hele verden misunder os. Den vil vi selvfølgelig ikke kunne standse, men vi har brug for nogle passende garantier. Det er ikke, fordi vi er modstandere af denne ældningsmetodes indførsel på det europæiske marked, men vi kræver, at man forsvarer forbrugernes ret til at vide, hvad de køber, og hvad de drikker, og til at vide, hvilken kvalitet de betaler en bestemt pris for. De italienske og europæiske producenter er ikke nødt til at bruge tricks eller genveje, når de skal sælge deres kvalitet, som er anerkendt i hele verden.
Forvaltningskomitéen for Vin belaver sig nu på at vedtage en ændring af de gældende bestemmelser om ønologiske metoder, så det bliver tilladt at ælde vinen ved hjælp af træspåner i stedet for den traditionelle metode med fade. For 20 år siden gav skandalen med vin, der var tilsat træsprit, os en advarsel. Kun en seriøs og professionel produktion kan formå at bevare sin stilling på markedet. Det er rigtigt, at , men lad os for en gangs skyld sørge for, at det er etiketten, der røber de informationer, som vi har ret til at få.
Katerina Batzeli,
   Hr. formand, hr. kommissær! Jeg mener, at Deres syn på ønologiske metoder og anvendelsen af træspån er meget generelt, og at Kommissionen måske ikke har forstået det grundlæggende problem i den forbindelse. Nu skal jeg sammenfatte det for Dem:
De sagde, at Det Internationale Vinkontor tillader disse ønologiske metoder. Hr. kommissær, har De fået besked på, at internationale metoder ubetinget skal være sammenfaldende med europæiske metoder, og at vi som europæere er forpligtet til at acceptere de nye landes ønologiske metoder, der undergraver det europæiske marked? Har De fået besked på, at Kommissionen kan gå til WTO-forhandlingerne uden at beskytte produkter med geografisk betegnelse, herunder vin? Har De af samfundet, af vindyrkerne, af ønologerne, af Europa-Parlamentet fået lov til at skabe unfair konkurrence på det europæiske marked? Deres budskab er tydeligvis meget, meget generelt, og jeg er naturligvis enig med mine kolleger i, at den nye metode skal anføres på flaskeetiketten for at beskytte forbrugerne. Men hvem beskytter den europæiske vin? Ingen her i Parlamentet går ud fra, at europæisk vin skal være den samme som for 100 år siden. Ingen her i Parlamentet går ud fra, at den ikke må moderniseres, og ingen her i Parlamentet vil i forbindelse med den nye revision af markedsordningen for vin afstå fra at komme med innovative forslag. Det, der bekymrer os, er dog, at denne enkle, uimodsagte anvendelse af træspån, som ifølge Dem slet og ret vil liberalisere eller øge konkurrencedygtigheden af dårlig kommerciel vin, kan medføre et fald på det kommercielle marked i prisen på kvalitetsvine, på vine med beskyttede navne, på vine med geografiske betegnelser, på vine, som ingen i den globale handel kan undergrave, men De åbner en bagdør, så de europæiske kvalitetsvine kan undergraves billigt.
Jeg skal ikke tage for meget af Deres tid, for vi kommer til at drøfte dette med Dem om ca. en måned og i Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter i næste uge. Jeg vil dog gerne bede Dem om en enkelt ting på vegne af alle mine ærede venner her i Parlamentet: Fragmentariske, trivialiserende metoder i forbindelse med fremtidig vinfremstilling og udviklingen af den fælles landbrugspolitik bør undgås. Vi opfordrer Dem til at hjælpe. Ellers får vi en meget svær dialog. 
Jean Marie Beaupuy,
   Hr. formand, hr. kommissær! Der vil måske om seks måneder og helt sikkert om et år komme en ny markedsordning for vin. Jeg vil derfor behandle dette emne i lyset af de globale ændringer, der har fundet sted i de seneste år, og som vil finde sted i de kommende år.
Jeg vil først og fremmest understrege - jeg vil næsten sige i modsætning til den foregående taler - at den egentlige beslutningstager i forbindelse med vin er forbrugeren. Vi har ikke pligt til at drikke vin, og vi har ikke pligt til at vælge en bestemt slags vin. Den vigtigste beslutningstager er derfor forbrugeren.
Og hvad har forbrugerne så gjort i de seneste år? Vi har på den ene side set et fald i forbruget af bordvin og en stigning i forbruget af kvalitetsvin. Vi har også set en meget kraftig stigning i antallet af forbrugere, og hvis De har læst aviser i den seneste tid om Kinas beslutninger og vilje, vil De vide, at der i løbet af de næste 10 år vil komme millioner af nye forbrugere.
Vi har også på globalt plan og særlig i forbindelse med de nye vinlande oplevet, at der er kommet en ny type smag, som også lever op til forbrugernes behov. Alt dette er sket på samme tid - alt i alt på 20 år - mens vi i Frankrig har set, at forbrugerne har reduceret forbruget af vin med 50 %.
Vi har derfor oplevet, at der på samme tid er sket mange radikale ændringer inden for forbruget af vin. Europa er nødt til at etablere en god position på verdensmarkedet. Jeg mener, at vi bør arbejde for - og jeg tror, at vi er enige om dette - en bevarelse af den meget høje kvalitet af vores store vine fra Spanien, Italien og Frankrig - jeg stammer selv fra Champagne-området - som er anerkendt i hele verden, og den skal bevares både med henblik på kvalitet og som verdenskendt mærke. Men på samme tid skal vinproduktionen i Europa tilpasse sig behovene fra forbrugerne i hele verden.
Mine damer og herrer, kære kolleger! I betragtning af at forbrugerne har udviklet en ny smag, at en række forbrugere er forsvundet, og at nye grupper af forbrugere er opstået, synes jeg, at det ville være naturligt at have mulighed for i den europæiske vinproduktion at anvende træspåner, dog på betingelse af at denne mulighed naturligvis ikke bliver et krav, at det fastsættes inden for rammerne af vores forskellige bestemmelser, og ikke mindst at hvert enkelt medlemsland skal have mulighed for at indføre de krævede restriktioner.
Lad os ikke glemme, at på vores kontinent i de 25 medlemslande er mange millioner arbejdspladser afhængige af vinproduktion, eftersom omsætningen er 17 milliarder euro, hvilket er næsten det samme som for hvede og en hel del mere end for sukker, der kun har en fjerdedel betydning. Af alle disse grunde tilpasser vi os forbrugernes krav.
Thomas Wise,
   Hr. formand! I vinbranchen ville jeg blive betegnet som en . På lægmandssprog betyder det, at jeg kan skelne mellem en bordeauxvin og en rhinskvin. Men jeg har taget eksamener i det forløb, som Det Forenede Kongeriges Wine and Spirit Education Trust har tilrettelagt, og er nået til niveauet lige under , så jeg taler måske med lidt autoritet her.
Det britiske marked er usædvanligt i EU, fordi det har haft en voldsom vækst i mange år. Men vi svigter vine fra EU til fordel for vine fra andre dele af verden, navnlig Australien og Californien. Hvorfor nu det, spørger De. Kunne det ganske enkelt være fordi, kunderne kan lide vinenes smag? Producenterne i disse og andre lande i den nye verden er ikke bundet af spidsfindigt bureaukrati, der fortæller dem, hvilke druer de skal dyrke hvor, og hvordan de skal fremstille vinene. De fremstiller vine uden subsidier, som folk gerne vil købe, til en pris, som de kan betale.
Men der er noget andet, som spiller ind, og det er vareinformation. Forestil Dem følgende situation: De står i et supermarked og ser på hundredvis af flasker med vin. De tager en flaske - som f.eks. denne elegante Pomerol - og forsøger at finde ud af noget om den. Ikke alle går rundt med Sotheby's Wine Encyclopaedia på sig. Hvorfor skulle de det? De kigger efter oplysninger på flasken. Pomerol-flasken mangler desværre oplysninger. Men på denne flaske vin fra Californien er der flere oplysninger om vin på en etiket på 10 cm2, end de fleste mennesker nogensinde får brug for, herunder at den har været lagret i 12 måneder på amerikanske egetræsfade.
At vinde og fastholde kunder er alt, hvad forretning drejer sig om. At skabe flere regler, som EU-producenter skal overholde, vil ødelægge dem og deres industri, og nok så mange subsidier kan ikke redde dem.
Charles Tannock (PPE-DE ).
   - Hr. formand! I henhold til forretningsordenens artikel ... - jeg ved ikke, hvilket nummer! - er det ikke tilladt at sælge kommercielle produkter her i salen, og det var hr. Wise vist ude på.
Inés Ayala Sender (PSE ).
   - Hr. formand! På dette tidspunkt, hvor Kommissionen skal til at afslutte reformen af den fælles markedsordning for vin, vedrører forhandlingen i Parlamentet i dag den europæiske vindyrknings konkurrenceevne i forhold til tredjelandes. Kommissionen siger, at den ønsker, at reformen fremmer denne konkurrenceevne.
Anvendelsen af egespån i forbindelse med fremstilling af vin er en metode, som er godkendt af Det Internationale Vinkontor (OIV). Betingelserne for anvendelse af denne metode afventer dog Forvaltningsudvalget for Vins godkendelse. Vinsektoren er så lidt beskyttet nu til dags, at det er blevet nødvendigt at forene bevarelsen af de traditionelle metoder som f.eks. ældning i fade med muligheden for, at de europæiske vindyrkere, hvis de beslutter det, kan konkurrere på lige vilkår med producenter i tredjelande, idet forbrugeren naturligvis garanteres størst mulig gennemsigtighed og information.
Efter vores mening bør denne fremgangsmåde bruges ved lagrede vine eller vine med traditionelle betegnelser såsom "Crianza", "Reserva" eller "Gran Reserva". Etiketten er der netop for at forhindre forvirring blandt forbrugerne, idet den tydeligt angiver, om denne metode er brugt eller ej, f.eks. ved at reservere udtrykket "oak" til traditionel ældning i fade.
Endvidere giver den grundlæggende forordning om denne markedsordning medlemsstaterne mulighed for, i forbindelse med metoder til fremstilling og behandling af vin, at indføre strengere nationale krav for at sikre, at deres kvalitetsvines kendetegn bevares. I Spanien overvåger tilsynsrådene vinenes kvalitet.
I øjeblikket er Kommissionen imidlertid ansvarlig for at fastsætte betingelserne for anvendelse af denne metode på fællesskabsniveau. Vi beder Dem derfor gøre dette med den nødvendige gennemsigtighed for at forhindre forvirring blandt forbrugerne, og vi beder Dem garantere, at de samme foranstaltninger anvendes på import fra tredjelande.
Vi vil også gerne bede Kommissionen forklare os, hvorfor den opdeler forhandlingen om vinfremstillingsmetoder, når de burde behandles samlet. Endvidere blev dokument KOM(2005)0395 i efteråret 2005 fremsendt til os med en række tekniske ændringsforslag til den grundlæggende forordning, f.eks. erstatning af forpligtelsen til destillation af biprodukter fra vinfremstilling med en forpligtelse til at trække disse biprodukter tilbage i Slovenien og Slovakiet, ændring af klassificeringen af vindyrkningsarealerne i Polen og nye udtryk ved etikettering.
Disse ændringsforslag omfattede imidlertid ikke tilføjelsen af egespån. Jeg tror ikke, der er tale om et oversættelsesproblem, da en sådan ændring hverken indførtes i den franske eller den spanske version. Hvis det havde været tilfældet, havde Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter muligvis ikke valgt at behandle sagen ved hjælp af den forenklede procedure.
Kan Kommissionen derfor fortælle os, hvornår den besluttede at indføre dette nye element, og hvorfor den ikke ventede til reformen af markedsordningen med at gøre det? 
Anne Laperrouze (ALDE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger! I lighed med en række af mine kolleger har jeg underskrevet denne mundtlige forespørgsel om anvendelse af træspåner som ønologisk fremgangsmåde ved fremstilling af europæisk vin. Jeg har tilsluttet mig, da jeg er bekymret og ønsker, at der bliver garanti for, at de kvalitetsvine, som vi fremstiller i Europa, bevarer den høje kvalitet og bliver anerkendt som kvalitetsvine.
Det vil ikke overraske mig, hvis denne praksis anerkendes og godkendes. Vinsektoren forventede denne anerkendelse, for det vil gøre det muligt at opfylde de internationale forbrugeres behov. Der vil for øvrigt ikke være krav om generalisering af denne praksis. Medlemslandene har reelt frihed til at indføre en restriktiv lovgivning for kvalitetsvine, der er fremstillet i bestemte regioner.
Min vurdering er dog, at det er nødvendigt med garantier for oplysninger på vine, der er fremstillet på denne måde, og ligeledes kvalitetsgarantier. Jeg vil insistere på, at anerkendelsen af denne praksis, som er importeret fra områder, der ligger uden for EU, ikke tillader andre fremgangsmåder, der tilsyneladende ikke giver de nødvendige garantier for kvalitet med henblik på sundhed eller oprindelse. Vin er et enestående produkt, som kræver en identitet og et liv. Lad os ikke for hurtigt tilskynde til kludetæppevin.
Tillad mig også at benytte denne udveksling af synspunkter til at insistere på den kommende revidering af markedsordningen, som bør indeholde reelle fremtidsløsninger til den europæiske vinindustri. De europæiske vinbønder skal kunne drage fordel af den globale vækst på vinmarkedet. Det kan ske ved en ny fordeling af økonomisk bistand fra WTO. Afkobling af støtten kan være en løsning, som gør det muligt at overdrage ansvaret til aktørerne i erhvervet, som burde have interesse i det, da alle former for produktion ender hos forbrugerne. Bestemmelserne for destillation - vinsprit og krisedestillation - skal revideres i forhold til et system, der er baseret på en vejledende pris, der er faldende i løbet af kampagnen. Der må ligeledes opfordres til anvendelse af produkter fra vinstokke til berigelse af vinene og anvendelse af ugæret druesaft i stedet for sukker.
EU bør for at sikre, at de europæiske vine kan bevare deres førende verdensposition og med den nye markedsordning indføre en politik om salg og marketing, forskning og udvikling samt uddannelse. EU bør også indføre et økonomisk observatorium. Der er ikke tvivl om, at der skal ske reformer af systemerne for omstrukturering, plantning og optagning af planterne for at leve op til markedsbehovene på mellemlang og lang sigt, men arealet til vindyrkning skal bevares, hvilket vil sige, at man skal bevare potentialet for vinproduktion i EU.
Det er helt utænkeligt, at de europæiske vinmarker vil forsvinde fra vores landskaber, vores historie, vores landbrugshistorie og kulturarv, som er skabt gennem så mange år af vinbønder på jorde, som udelukkende er skabt til dyrkning af druer. Hvad vil der ske med disse områder og de mennesker, der lever dér, dem, der har arbejdet på at forbedre vinene til forbrugernes og livsnydernes store fornøjelse?
Christa Klaß (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Selv om vin er et produkt af regional oprindelse, er det en vare, der købes og sælges over hele verden. Derfor er der behov for nogle internationale rammer, der fastlægger en ønologisk metode og en international konkurrenceevne. Vi ved alle, hvad der er det særlige ved modning af vin på barriquefade - det en gammel tradition, men den har sin berettigelse, fordi lagring i træfade har en positiv indflydelse på vinen.
Men de teknikker, der anvendes for lagring af vin, står ikke stille. I bestræbelserne på at udvikle vores vine efter de bedste metoder under hensyntagen til forbrugernes ønsker åbner der sig nye erkendelser og muligheder. I lande uden for Unionen bliver disse nye erkendelser og muligheder anvendt.
Jeg vil gerne spørge, hvordan vi vurderer tradition på den ene side og moderne metoder på den anden side. I dag er der ingen af os, der vil rejse med hestevogn. Efter min mening må det ene ikke udelukke det andet, men vi bliver usikre. Hr. Castigliones spørgsmål med hensyn til de juridiske aspekter af tilladelsen af brugen af træspån og med hensyn til mærkning er et korrekt spørgsmål at stille.
Jeg tror, vi skal være passe på, at vores vinetiketter ikke kommer til at ligne indlægssedler i medicin. Forbrugeren ønsker en flaske med et godt design og med de vigtigste informationer gengivet på en overskuelig måde. Spørgsmålet om etikettering er et følsomt emne, som efter min mening bedst kan og bør løses på nationalt eller regionalt plan. Det kan ikke være Unionens opgave at regulere det ned til mindste detalje. Disse ting kulminerer i krav om, at der skal påsættes etiketter på alle sprog, sådan som vi kender det fra mærkningen af allergifremkaldende stoffer.
Vi er nødt til at indse en ting, nemlig at det ikke er muligt at indføre kontrol af barriquefade eller træspåner. Hvad angår vinfremstilling i barriquefade eller ved hjælp af tilsætning af træspåner, er vin et regionalt produkt, og det er ikke i den forbindelse, at spørgsmålet om sundhedsmæssige betænkeligheder er relevant. I generationer er vin blevet modnet i træ, og vinens sundhedsmæssige virkning er uomtvistelig.
Ari Vatanen (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Jeg taler på vegne af hr. Daul. Som vindyrker er jeg ikke nødvendigvis enig i alt, hvad han har skrevet, men i politik er det ofte sådan, at vi siger noget, som vi ikke mener. Hans tale er skrevet på fransk, men heldigvis har vi gode tolke her.
Hr. formand! Vinsektoren er for EU en meget vigtig kilde til arbejdspladser og indkomst for for størstedelens vedkommende de små og mellemstore familievingårde, hvilke spiller en grundlæggende rolle i udviklingen af landområderne.
Vi kan inden for den europæiske vinsektor konstatere en krisesituation, der påvirker flere europæiske områder, hvilket er en konsekvens af et stadigt fald i efterspørgslen. Opgaven for den europæiske myndighed i forbindelse med politikken for vindyrkning bør være baseret på behovet for at forbedre og fremme den landbrugsfødevaremæssige kvalitet i den traditionelle produktion samt på behovet for at beskytte denne over for den stigende konkurrence fra tredjelande.
Meget ofte er en dårlig politik om mærkning hovedårsagen til, at de konventionelle producenter taber markeder. Det er bydende nødvendigt for at undgå en illoyal konkurrence på vinmarkedet og de deraf følgende katastrofale konsekvenser for de europæiske producenter at beskytte forbrugerne takket være en forordning om mærkning, der er baseret på gennemsigtighed i informationerne om produktets karakteristika, de anvendte produktionsteknikker, oprindelse og modningsmetode til vinene.
Den gennemsnitlige forbruger, dvs. manden på gaden, opfatter vinproduktion som en modningsproces på egetræsfade. Derfor skal vi forhindre risikoen for forvirring og forblindelse hos forbrugeren, hvad angår kvalitet og vinens modningsmetode. Derfor er det nødvendigt at sikre en relevant information, der garanterer forbrugernes frie valg. En tvungen mærkning på etiketterne om anvendelse af træspåner til modning af vin er derfor helt nødvendig.
Nu er tiden måske kommet til, at vi tager os et glas rødvin - måske et glas Saint-Émilion.
Astrid Lulling (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger! Det overrasker Dem måske, at jeg som formand for Europa-Parlamentets interne gruppe "vin, kvalitet, tradition" ikke har benyttet mig af denne anledning til selv at stille et mundtligt beslutningsforslag om anvendelsen af træspåner i forbindelse med vinenes modningsprocesser.
Jeg vurderede, eftersom vi i de kommende dage får lejlighed til at drøfte Kommissionens meddelelse om en reform af markedsordningen for vin, at tiden ikke var inde til at drøfte tingene i omvendt rækkefølge, men at der skal tid til at reformere en så vigtig ordning, der deler holdningerne hos de europæiske vinproducenter.
En del af dem tilkendegiver, at de efter 10 år forventer en mulighed for at anvende denne praksis med træspåner. Og en anden del af dem ser det som en ødelæggelse af traditionerne inden for europæisk vindyrkning og sår tvivl om risikoen for, at forbrugerne bliver snydt på det groveste. Andre igen gør opmærksom på medlemslandenes ansvar i særdeleshed i forbindelse med lovgivningen for kvalitetsvine, der er produceret i et bestemt område. Og endelig må vi ikke glemme det ansvar, som den internationale organisation for vin har, og som går ud over Fællesskabets rammer.
Og eftersom der altid er mange detaljer, er det umuligt i dag at behandle dem inden for denne ramme, men jeg vil gerne benytte lejligheden til at advare Kommissionen mod en hovedkulds beslutning, som vil medføre for mange farer. Der er først og fremmest fare for, at vi fremlægger et fait accompli for befolkningen ved i komitologiproceduren at vedtage en forordning om ønologisk fremgangsmåde, som først skal defineres, når vi skal drøfte reformen af markedsordningen for vin. Dernæst er der fare for, at vi skaber et bureaukratisk uhyre, som er vanskeligt at styre med de risici for snyd og konkurrenceforvridning, som det medfører.
Jeg anmoder derfor indtrængende Kommissionen om at undgå vedtagelse af forslag til forordning om ændring af forordning 1622/2000, forordning 884/2001 og forordning 753/2002, som, så vidt jeg ved, ikke er vedtaget. I forbindelse med mærkningen opponerer jeg mod oprettelsen af en praksis, som kan vise sig at være til skade for mærkning af alkoholholdige drikke. Vi har hidtil undgået en mærkning, der skader produktet, og som bliver ulæselig for forbrugerne. Lad os ikke lege med ilden på dette delikate område, som fru Klaß har beskrevet så godt.
Werner Langen (PPE-DE ).
   - Hr. formand! I modsætning til forslagsstillerne har jeg som sådan ikke nogen protester imod Kommissionens afgørelse. Kommissionen har legaliseret en metode, som der refereres til f.eks. i aftalen om vindyrkning mellem USA og Unionen og i engangsgodkendelser for tredjelande, som er blevet tildelt siden 1984. Dette forslag er et resultat af den italienske regerings initiativ, og derfor undrer det mig, at forslaget er blevet stillet af to italienske parlamentsmedlemmer fra forskellige grupper. Kommissionens afgørelse tilgodeser også forbrugerne, for modning af vin i barriquefade er allerede en tradition for hvidvine, men i særlig grad for rødvine. Et sådant træfad af eg med 250 l i rumfang koster mellem 600 og 800 euro. Det kan anvendes højst tre gange, således at 1 l rødvin bliver mindst 1 euro dyrere pr. l, hvis vinen er modnet på barriquefad, end hvis der anvendes træspåner, som der forbrugermæssigt og sundhedspolitisk ikke er nogen betænkeligheder ved.
Afgørelsen kommer altså forbrugerne til gode, da de kan få vin af høj kvalitet til lave priser, men jeg er for så vidt af en helt anden holdning end forslagsstillerne. Fru Batzeli har sagt, at man ikke må tillade, at kvalitetsvine kan fremstilles til lave omkostninger, men hvor er vi på vej hen, hvis vi som Parlament forbyder det teknologiske fremskridt? Selvfølgelig skal denne diskussion ses i sammenhæng med den fælles markedsordning for vin, men da Italien har stillet forslag om det, var Kommissionen tvunget til at handle, og jeg kan godt give hr. Špidla min uforbeholdne støtte. For forbrugerne er der ikke noget problem. Men vi vil skulle overveje, om vi skal tillade en positiv mærkning - tillade, ikke foreskrive - og at nogen f.eks. kan bruge udtrykket "modnet i træfad" som positiv reklame. Det vil løse konkurrenceproblematikken. I hvert fald er det bedre at legalisere denne fremgangsmåde frem for i en periode på årtier at acceptere, at mange gør det illegalt. Derfor mener jeg, at den valgte vej er rigtig. 
Albert Jan Maat (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Når jeg kører til Strasbourg, er jeg altid så heldig, at jeg kan køre igennem de vidunderlige regioner Pfalz og Alsace, hvor jeg køber min vin. Jeg er altid imponeret over kvaliteten af de europæiske vinproducenters produkter. Mit eget land har nu otte vinproducenter, men jeg vil ikke tale på deres vegne. Det er efter min mening et vigtigt emne, eftersom EU har bedt om, at vi tillader denne teknik. Det giver også sig selv, når man tænker på de store mængder vin, vi importerer, hvor denne teknik anvendes, og det ville være tåbeligt at nægte de europæiske vinproducenter denne mulighed.
Samtidig ville jeg være ked af, hvis de europæiske vines kvalitet skulle komme under pres som følge heraf. Jeg tror ikke, at det bliver tilfældet, for hvis kvaliteten er god, kan det bevises, at der er forskel på at bruge træspåner og træfade. Når alt kommer til alt, vil en rødvin eller hvidvin være lettere at fordøje, hvis den har fået lov til at ældes på gode, solide fade. Det er forskellen på at bruge træspåner og træfade. Det vil jeg gerne understrege, og jeg vil opfordre de europæiske vinproducenter - dem, som fremstiller kvalitetsvin, og som kan sælge deres vin uden problemer - til under alle omstændigheder at fortsætte med at bruge træfade.
Jeg vil ligeledes gerne henlede Deres opmærksomhed på en anden udvikling, der har fundet sted i Europa. Da man gik bort fra at bruge store træfade og gik over til metal i stedet for, var det ikke et krav, at dette skulle nævnes på etiketten, hvilket heller ikke skete. Nu kræver man dog udtrykkeligt, at brugen af træspåner skal angives på etiketten, og det kan jeg godt tilslutte mig, hvis regionerne selv får lov til at bestemme, om de vil indføre denne forpligtelse eller ej. Det er under ingen omstændigheder tilladt at angive, at vin er modnet med træ, hvis der kun er tale om træspåner. Det er efter min mening det vigtigste.
I den forbindelse er jeg enig i det, som hr. Langen sagde, nemlig at vi skal være forsigtige, når det gælder det røde bånd på vinetiketten. Vi har brug for klarhed på dette område. Som borger i et land, hvor vi drikker mere vin, end vi fremstiller, vil jeg opfordre Kommissionen til at tage behørigt højde for dette i den nye vinpolitik. 
Vladimír Špidla,
   Hr. formand, mine damer og herrer! Tak for Deres bidrag til denne debat. Jeg vil fortælle min kollega, Mariann Fischer Boel, om den interesse, som De viste.
Som jeg nævnte i min indledende tale, blev brugen af egespåner til vinfremstilling allerede godkendt på politisk plan af Rådet sidste år. Inden for rammerne af Forvaltningskomitéen for Vin fandt der en meningsudveksling sted om de tekniske forskrifter for brugen af træspåner, og Kommissionens forslag fik de fleste medlemsstaters støtte. Jeg anser forhandlingen her i dag for at være Parlamentets bidrag til debatten. Det er en vigtig debat, eftersom den er en del af det større spørgsmål om, hvordan vi skal forbedre den europæiske vinsektors konkurrenceevne. Der er et klart behov for, at der træffes nogle foranstaltninger. Kommissionen har netop påbegyndt endnu en krisedestillation af 5,6 millioner hektoliter vin, hvilket vil koste EU-budgettet 131 millioner euro i alt. Udgifterne til destillation løber regelmæssigt op i over 500 millioner euro om året. Dette er naturligvis ikke holdbart på lang sigt.
Kommissionen vil om kort tid vedtage en meddelelse om, hvordan der kan foretages en reform af vinordningen, hvilket utvivlsomt bliver genstand for en kompleks analyse og debat i Parlamentet. Min kollega, fru Fischer Boel, har flere gange sagt om vinsektorens fremtid, at sektoren er nødt til at styrke de europæiske vinproducenters konkurrenceevne, forbedre EU-vinenes kvalitetsomdømme som de bedste vine i verden, vinde gamle markeder tilbage og også komme ind på nye markeder i EU og i resten af verden. Vi skal skabe en vinordning, som fungerer ud fra klare, simple og effektive regler, f.eks. en balance mellem udbud og efterspørgsel. Vi skal skabe en vinordning, hvor vi holder fast ved de bedste vinfremstillingstraditioner i EU, styrker den sociale struktur i mange landbrugsområder og sikrer, at al produktion er miljøvenlig.
De foranstaltninger, som vi drøfter i dag, er i fuldstændig overensstemmelse med disse mål. Vinsektorens fremtid afhænger bl.a. af , om der er en symbiotisk forbindelse mellem sektorens bedste traditioner og den konkrete moderne udvikling.
Tillad mig kort at svare på nogle af de spørgsmål, der blev rejst. Det første spørgsmål var, hvorfor Kommissionen ikke gør det obligatorisk at identificere vin, som er blevet fremstillet ved hjælp af træspåner. I Rådets forordning fastlægges en række obligatoriske oplysninger for vinetiketter, og kun Rådet kan gøre det obligatorisk at nævne brugen af træspåner på etiketten. Det er ikke muligt at gøre dette til et obligatorisk krav i en kommissionsforordning, sådan som det blev nævnt i det forslag, som Forvaltningskomitéen for Vin behandler. Kommissionen er under alle omstændigheder af den opfattelse, at det eksisterende vinmærkningssystem er for kompliceret og stift, og at det derfor ville være hensigtsmæssigt at forenkle de eksisterende procedurer og gøre dem mere fleksible.
Brugen af egespåner og egestykker til ældning af vin har nu været tilladt i 10 år i de fleste vinproducerende lande uden for Europa, og vin, der er fremstillet på denne måde, opfylder forbrugernes ønsker. Den Internationale Vinorganisation, som er det internationale referenceorgan inden for denne sektor, godkendte denne proces i 2001 og betragter den som en god vinfremstillingsmetode. Derfor er der ingen grund til at forbyde denne metode eller forbyde importen i EU af vin, som er fremstillet efter denne metode.
Mine damer og herrer, spørgsmålet om vinfremstilling er yderst vigtigt, eftersom vin er en traditionel del af europæisk landbrug. Som jeg sagde før, er Kommissionen ved at udarbejde nogle passende dokumenter, som vil blive drøftet i Parlamentet. Når det gælder vin og de beføjelser, som Kommissionen har med hensyn til mærkning af vin, som er fremstillet ved hjælp af træspåner, tror jeg, at min meddelelse indeholder tilstrækkelige informationer om Kommissionens procedurebeføjelser. 
Astrid Lulling (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Jeg har et spørgsmål i forbindelse med kommissærens forklaring. Har jeg forstået kommissæren ret? Han sagde, at der i det seneste år havde været en politisk aftale, selv om den famøse forordning, der ændrer forordning 1622/2000, forordning 884/2001 og forordning 753/2002, ifølge mine oplysninger endnu ikke er vedtaget.
Jeg spurgte ganske enkelt Kommissionen om, hvorvidt den var enig i ikke at vedtage denne forordning i komitologiproceduren inden de forhandlinger, som vi skal have om reformen af markedsordningen for vin, for det er noget, som vi er interesserede i. Bag vores rygge udarbejdes der meget bureaukratiske forordninger, og det er grunden til, at jeg gerne vil anmode om, at disse forordninger ikke bliver vedtaget inden drøftelserne her i Europa-Parlamentet om praksis ...
Inés Ayala Sender (PSE ).
   - Hr. formand! Jeg vil gerne gentage fru Lullings spørgsmål om den fælles markedsordning for vin. Hvorfor ventede De ikke på forhandlingen?
Desuden vil jeg gerne have ført til protokols, at jeg talte på vegne af fru Miguélez Ramos, ligesom hr. Vatanen talte på vegne af hr. Daul. 
Vladimír Špidla,
   Den politiske beslutning, som jeg talte om, var Rådets afgørelse om, at denne metode skulle anvendes. Denne sag er nu afsluttet, og det tror jeg ikke, at der er nogen tvivl om.
Det dokument, som De nævner, er under behandling, men så vidt jeg forstår lovgivningen, er det ikke muligt at standse drøftelserne på et proceduregrundlag. 
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling om Timor-Leste(1).
Raül Romeva i Rueda (Verts/ALE ),
   Hr. formand! For mange af os har Timor i flere år været en slags laboratorium, hvor man lærer at styre konflikter i forbindelse med koloniarven. Samtidig har det været et eksempel, der har gjort det muligt for os at teste, forbedre og korrigere visse internationale støttemetoder.
Ikke desto mindre har den internationale ledsagelsesproces, som gav Timor-Leste sin uafhængighed tilbage, også mange gråzoner, sådan som det tit er tilfældet i sådanne sager. I betragtning af de aktuelle begivenheder bør vores første bemærkning nok være, at den internationale tilbagetrækning skete for tidligt, og derfor mener jeg, at Sikkerhedsrådets beslutning om at forlænge FN-missionen i landet er helt rigtig.
Vi må også anerkende og se med meget positive øjne på de timoresiske myndigheders beslutning om at bede et internationalt udvalg foretage en undersøgelse af de voldelige begivenheder den 5. maj, da en gruppe på flere hundrede soldater, som havde trukket sig tilbage fra deres post, stødte sammen med andre, som stadig var i hæren. Desuden fandt disse begivenheder sted i en sammenhæng med mere eller mindre udbredt vold, som medførte et antal døde og sårede og flere tusinde flygtninge.
Det var naturligvis ikke den situation, som det internationale samfund ønskede at se i Timor. Derfor kan vi ikke lukke øjnene for denne situation nu, og vi er nødt til at vise vores fulde solidaritet med dem, der arbejder for at finde en løsning på problemet. Vi må navnlig støtte den indsats, som præsident Xanana Gusmão og ministeren Ramos Horta gør på regeringens vegne.
Endelig mener jeg også, at vi må tage ved lære af fortidens fejltagelser, og derfor opfordrer vi i denne beslutning til, at der etableres horisontale kommunikations- og samarbejdskanaler mellem internationale styrker for på den bedst mulige måde at tjene den østtimoriske befolknings interesser, effektivt at få genoprettet den offentlige ro og orden og snarest at få genskabt normale forhold med velfungerende institutioner. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   Hr. formand! Timor-Leste har været en uafhængig, suveræn stat i fire år, og dets befolkning kæmpede i årtier imod indonesisk besættelse. Det er en stat, hvis udgangspunkt er et land, som besættelsen har ødelagt. Man kan ikke forlange mere af Timor-Lestes demokratiske institutioner end det, som de har præsteret i disse fire år, og det ændrer de seneste begivenheder ikke på.
Vi mener, at der i denne komplekse og vanskelige situation er brug for støtte til at komme tilbage til normale tilstande, ikke mindst sikkerhedsmæssigt, hvilket jo også er ved at ske. Den østtimoresiske befolknings suverænitet skal urokkeligt forsvares, og dens ret til frit at vælge sine repræsentanter skal fuldt ud respekteres ligesom de østtimoresiske institutioners legitimitet og demokratiske virke. Udenlandsk indblanding, herunder fra de regionale magter, Australien og Indonesien, skal afvises, fordi det kun vil forværre situationen. I stedet skal ægte solidaritet og samarbejde med Timor-Leste fremmes, der kan bidrage til landets økonomiske og sociale udvikling og dets befolknings velfærd.
Den foreliggende beslutning afspejler nogle af disse bestræbelser, men er præget af en partisk stillingtagen til den politiske situation, en stillingtagen, der kan risikere at tilskynde til interne og eksterne forhåbninger om politisk at udnytte situationen, så der opstår nye spændinger.
Europa-Parlamentet bør i denne situation uforbeholdent og upartisk påskønne og støtte alle de østtimoresiske institutioners indsats og anstrengelser, hvilket ikke er tilfældet med denne beslutning. Der ses også bort fra de reelle farer ved udenlandsk indblanding, der som bekendt har haft indflydelse på, hvordan begivenhederne har udviklet sig.
Denne holdning er dobbelt farlig. Ét af de østtimoresiske suverænitetsorganer gøres ansvarligt for hele situationen, og der advares ikke imod den destabiliseringseffekt, som direkte eller indirekte indblanding kan få i et land, der stadig er mærket af den indonesiske besættelse og de destabiliseringsmanøvrer, som væbnede militser til stadighed har gennemført.
Vi mener sluttelig, at det ikke er det rette tidspunkt til at rejse spørgsmålet om de blå hjelmes tilstedeværelse. Det vigtige er nu, at de militære styrker, der er stationeret i området, kun bør blive, indtil situationen igen er stabiliseret. De skal være underlagt deres nationale kommandokæder og de østtimoresiske myndigheder i overensstemmelse med de bilaterale aftaler, med landets forfatning og med de folkeretlige bestemmelser. For at sammenfatte: Dette beslutningsforslag afspejler efter vores mening ikke hele den komplekse udvikling på stedet. 
Anneli Jäätteenmäki (ALDE ),
   Hr. formand! For nogle år siden var Timor-Leste i alles tanker på grund af de dårlige erfaringer, landet høstede i bestræbelserne på selvstændighed, og de lidelser, en hårdhændet okkupation havde påført det gennem et kvart århundrede. Landets fremskridt i retning af selvstændighed, genoprettelsen af lov og orden og iværksættelsen af internationale hjælpeaktioner gjorde hurtigt Timor-Leste til, hvad der for os europæere var et eksempel på potentialet i international solidaritet og samarbejde.
Den senere tids uro, vold og det store antal flygtninge i Timor-Leste har derfor været en skuffelse for det internationale samfund. Skuffelsen har været særlig stor, eftersom situationen har vist, at det internationale samfunds tiltro til, at der var indtrådt en permanent forbedring i Timor-Leste, var alt for tidligt ude.
Nu må vi se sandheden i øjnene og erkende, at det ofte tager længere tid at løse problemer med dybe rødder og følge op på dem, end det er muligt ved hjælp af FN-ressourcer, der er belastet af et stort antal kriseområder, hvis ikke der foretages yderligere investeringer. Det fælles forslag fra seks politiske grupperinger til en beslutning om Timor-Leste har opbakning fra Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa og fortjener bred støtte fra Europa-Parlamentet som helhed. 
John Bowis (PPE-DE ),
   Hr. formand! Jeg har fotografier her, der viser død og ødelæggelse i Timor-Leste. Det kunne være billeder fra 1999, men det er det ikke. Jeg fik dem tilsendt fra en ven for en måned siden efter den forfærdelige dag den 28. april, hvor død og optøjer ramte Dili igen.
I 2002 ledte jeg den EU-mission, der skulle overvåge præsidentvalget efterfulgt af uafhængighed, og vi så tydeligt, hvilket godt arbejde UNTAET havde udført under den stærkt savnede Sergio Vieira de Mello. Vi så, hvordan Australien og de andre internationale tropper havde bevaret freden. Vi så, hvordan UNHCR havde hjulpet flygtningene med at vende tilbage fra Vesttimor og andre steder. Så forlod de alle sammen området, og i en periode så alting lyst ud under præsident Xanana og Timor-Lestes regering. Men så afslørede taberne af fortidens kampe, medlemmerne af de gamle militser, som ikke fik arbejde, og andre, som var utilfredse, den slumrende etniske brudlinje mellem Loro Monu og Loro Sae, den vestlige og den østlige del af Timor-Leste, og spændinger mellem hær og politi osv.
Nu må vi have FN og alle dets organer tilbage, herunder civilpolitiet, men denne gang må både de og de internationale tropper fra Australien, Malaysia og andre steder blive der for at sikre stabilitet, og denne gang må EU igen engagere sig stærkt og absolut ikke nedskære sin bistand så drastisk, som det skete efter 2002.
Det seneste medlem af AVS er Timor-Leste. Vi møder dem på Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU i Wien i den kommende uge, og jeg håber, at vi alle sammen kan trække på samme hammel for at sikre, at vi slutter op om at støtte Timor-Lestes befolkning, så de kan genoptage fremskridtet hen imod fred, stabilitet og velstand.
Ana Maria Gomes (PSE ),
   Hr. formand! Jeg overværede for nylig i Dili begyndelsen på den seneste periode med vold mellem østtimoreserne, med tragiske sammenstød mellem dele af politiet og militæret. Jeg overværede desværre også det dramatiske øjeblik af institutionel enhed, da præsidenten, premierministeren og parlamentsformanden så sig nødsaget til at bede om hjælp fra udenlandske tropper til at genskabe orden og politisk stabilitet i landet.
Jeg vil gerne fremhæve den entusiastiske velkomst, som den østtimoresiske befolkning gav den Nationale Republikanske Garde, et portugisisk - et europæisk - politikorps. De østtimoresiske myndigheder viste også enhed og sammenhold, da de for to dage siden anmodede om bistand fra FN, nærmere betegnet om at få styrket og udvidet UNOTIL med en FN-overvåget politimission og om nødvendigt også en fredsbevarende mission under mandat og ledelse af FN. Europa-Parlamentets beslutning støtter disse anmodninger og viser Parlamentets og EU's bekymring over situationen, men udtrykker også tillid til, at Timor-Leste med sine venners hjælp vil kunne komme igennem denne alvorlige krise.
De Europæiske Socialdemokraters Gruppe er overbevist om, at den østtimoresiske befolkning kan klare denne krise for det spirende demokrati, ligesom det før har klaret andre meget alvorlige, ja, sågar eksistentielle kriser. Vi er dog bevidste om, at meget afhænger af os europæere og af det internationale samfund i sin helhed. Det internationale samfund har nemlig et særligt ansvar for at sikre, at staten Timor-Leste får den fremtid, som den østtimoresiske befolkning fortjener, der har kæmpet så hårdt imod undertrykkelse og for sit lands uafhængighed og suverænitet.
Som Kofi Annan sagde i denne uge, er det, der sker i Timor-Leste, særlig smerteligt, fordi landet er et "barn af det internationale samfund". Krisen har udstillet det unge østtimoresiske demokratis svage fundament, men som Kofi Annan fremhævede: "Ikke kun østtimoreserne, men hele det internationale samfund har meget at lære af disse begivenheder". Visse af Sikkerhedsrådets permanente medlemmer må ransage deres samvittighed. Man kan ikke opbygge nationer med solide demokratiske institutioner på få år og i huj og hast. At erklære missionen for overstået for at spare penge ender med at koste dyrt, og det er befolkningen, der står med regningen.
Situationen er dog ikke uoprettelig, og ingen bør så tvivl om Timor-Lestes levedygtighed som en uafhængig og suveræn stat, også over sine betydelige naturressourcer. Ian Martin, chef for UNAMED, der bistod ved fødslen i 1999 og senest har været FN's generalsekretærs særlige udsending, forklarede i forgårs Sikkerhedsrådet, at det ikke drejer sig om at diskutere om, hvorvidt Timor-Leste er en falleret stat, men om, hvordan et fire år gammelt land er ved at lære at håndtere det ansvar, der følger med uafhængigheden, og møde de udfordringer, som det demokratiske system stiller.
Her kan vi, EU, gøre hele forskellen. Derfor sigter denne beslutnings henstillinger til Kommissionen og Rådet på at styrke den europæiske bistand til konsolidering af de demokratiske institutioner, så respekt for menneskerettighederne og forsoning i Timor-Leste fremmes. Europa-Parlamentet bifalder således de østtimoresiske myndigheders enstemmige beslutning om at anmode om en international undersøgelse af de seneste hændelser med mange døde og sårede og tusinder af østtimoresere, der er fordrevet fra deres hjem.
Europa-Parlamentet vil fortsat følge situationens udvikling tæt og agter at sende en ad hoc-mission af sted til oktober. Vi håber, at de bestræbelser, som udfoldes af præsident Xanana Gusmão og premierminister Ramos Horta, modtager af Nobels fredspris, hurtigt vil kunne dæmpe den politiske krise, så missionen kan koncentrere sig om den europæiske udviklingsbistand til Timor-Leste. 
Marcin Libicki (UEN ),
   . - Hr. formand! Timor-Leste blev formelt uafhængigt i 1975. Derefter blev landet dog straks besat af Indonesien og dets venstreorienterede islamiske diktatur. Dette lille katolske land med en befolkning på 300.000 mennesker var under en grusom fjendtlig besættelse i 25 år. Efter at det fik sin uafhængighed tilbage, var det stadig genstand for forskellige internationale konflikter, bl.a. på grund af sine naturressourcer.
Timor-Leste bør støttes af de internationale organisationer, og FN-missionen bør fortsætte. Denne mission bør ikke begrænses til 130 soldater, men omfatte så mange tropper, som det er nødvendigt for at beskytte Timor-Lestes plagede katolske befolkning fra social ufred og konflikter.
Mine damer og herrer, når man tænker på, at Gadaffis blodige regime, Castros blodige regime og andre blodige regimer er med i FN's Menneskerettighedskommission, kan man spørge sig selv, om disse internationale organisationer har nok autoritet. Førnævnte regimer er alle medlemmer af Menneskerettighedskommissionen.
Hvis vi også tænker på, at Parlamentet - som burde gå foran med et godt eksempel - i dag endnu en gang drøfter ægteskab mellem mennesker af samme køn, og at en af EU's medlemsstater har besluttet at give store aber borgerlige rettigheder, kan vi så afgjort spørge os selv, om vi har nok autoritet til at hjælpe de mennesker, som er mest forfulgte, og som lider mest. Disse mennesker har virkelig nogle mere presserende problemer end dem, der ofte drøftes her i Parlamentet. 
Charles Tannock,
   Hr. formand! Det gør mig bedrøvet at tænke på, at jeg i 1999 holdt min første tale i Europa-Parlamentet om Timor-Leste, kort før FN sendte den fredsbevarende styrke ind, som banede vej for dets endelige uafhængighed. Det er stadig FN's yngste medlem fra 2002.
Nu debatterer vi igen voldelige optøjer i området, og igen har Australien, New Zealand, Portugal og Malaysia måttet skride ind for at genoprette lov og orden i det, der nu er en suveræn stat.
Jeg vil især sige, hvor meget jeg påskønner Australiens fredsbevarende indsats i regionen, som vi også for nylig var vidne til i forbindelse med Salomonøerne. Jeg støtter præsident Xanana Gusmaos og det internationale samfunds bestræbelser på at gå uden om premierministeren, som synes at nægte at træde tilbage og er meget uforsonlig, og på at afvæbne de paramilitære grupper, genoprette lov og orden og sørge for, at området igen kan drage fordel af bistand og genopbygning.
Jeg er sikker på, at Parlamentet vil støtte EU og FN i det, der er nødvendigt for at opnå varig fred og forsoning på denne tragiske, men smukke fjerne ø.
John Attard-Montalto,
   Hr. formand! Jeg vil gerne sige, at jeg er meget overrasket over, at begivenhederne i Timor-Leste finder sted hele fire år efter landets anerkendelse, eftersom jeg troede, at alle forudsætningerne desværre var til stede for, at de fandt sted på et tidligere tidspunkt.
Alle, som tror, at Timor-Lestes internationale anerkendelse betyder, at alting så var i orden med hensyn til demokratiske strukturer og andre strukturer og med hensyn til uddannelse, miljø, menneskerettigheder og domstole, bliver ført bag lyset. Jeg tror, at vi narrede os selv ved at tro, at fordi vi havde anerkendt Timor-Lestes uafhængighed, og fordi de relevante strukturer formodentlig var etableret i landet, havde landet ikke længere brug for vores hjælp til at gøre fremskridt, når det gælder demokrati og overholdelse af menneskerettighederne.
Enhver, som var opmærksom på, hvad der skete i Timor-Leste, ville have indset, at den eneste samlende faktor i landet ofte var besættelsesstyrkerne. Efter anerkendelsen af Timor-Lestes uafhængighed, var det klart, at situationen ikke ville ændre sig til det bedre. Det skyldtes fattigdomsfaktoren, eftersom Timor-Leste som bekendt er et af verdens fattigste lande. Desuden var der manglen på struktur og muligheden for - hvilket viste sig at blive en realitet - at der pludselig ville blive fundet olie i landet.
Vi bør derfor bruge Timor-Lestes eksempel og tage ved lære af, hvad der skete i landet. Jeg vil slutte af med at sige, at hvis Timor-Leste har brug for hjælp - sådan som det faktisk er tilfældet - bør denne hjælp både ydes af det internationale samfund og af religiøse og frivillige organisationer. 
Alyn Smith,
   Hr. formand! Jeg er enig med min gruppekollega, hr. Romeva i Rueda, og jeg kan tilslutte mig alt, hvad han og andre har sagt om situationen i Timor-Leste.
Nu har vi igen en uopsættelig debat, hvor de få medlemmer, der er til stede, i det store og hele vil være enige om, at det er noget skidt, at der sker noget dårligt et eller andet sted i verden. Kommissæren vil utvivlsomt i det store og hele være enig med os. Men jeg mener - og jeg anmoder kommissæren om hans synspunkt - at det ville være nyttigt for Rådet at være repræsenteret ved disse debatter, for at de kan blive lidt mere relevante og meningsfulde.
Som sagt er jeg enig i hr. Tannocks og hr. Romeva i Ruedas udlægninger af situationen i Timor-Leste. Dette beslutningsforslag indeholder en række konkrete skridt, som vi selv kan tage for at afhjælpe situationen i den betrængte del af verden. Det er tragisk, at et land har genvundet sin uafhængighed for at bryde sammen i sådan et anarki, og at det så mange år efter stadig ikke er nået meget længere. Vi har i dette beslutningsforslag en række idéer til, hvordan vi kan afhjælpe situationen, og jeg håber, at vi følger dem.
Kathy Sinnott,
   Hr. formand! Nogle gange er det vigtigt at undersøge baggrunden for en situation. Timor-Leste er et land, der er forbandet med olie og gas. Hvis et land er rigt, magtfuldt og udviklet, kan det være velsignet med den slags naturlige ressourcer, men det lader til, at et fattigt land med den slags rigdomme er dømt til udnyttelse, strid og international indblanding. Ligesom mange andre lande - Côte d'Ivoire, Usbekistan, Tjetjenien osv. - er Timor-Leste blevet udnyttet af større lande. Det er utilgiveligt, at Australien, et land, der opfatter sig selv som en avanceret og fredelig nation, besætter og borer i gas- og oliefelterne i Timorhavet ud for Timor-Leste, og at Australien begrunder det tyveri med, at Indonesien - Timor-Lestes seneste udnytter - gav det ret til at bore der. Det er endnu mere utilgiveligt, at vi har tolereret det.
Vi bør på enhver måde opmuntre Timor-Leste og være sikre på, at vores hensigter med at gøre det er gode og ikke er baserede på, at vi opnår en fordel, hvad angår olie eller gas, og lade Timor-Leste fortsætte med at udvikle en levedygtig, fredelig og stabil nation.
Vladimír Špidla,
   Hr. formand, mine damer og herrer! Den aktuelle krise i Timor-Leste rejser en række komplekse spørgsmål. Var det internationale samfund ude af stand til at forhindre volden i at bryde ud? Hvad kan donorlandene lære af dette?
Ifølge de seneste rapporter er sikkerhedssituationen nu roligere, selv om de plyndringer og sammenstød fortsætter, som har resulteret i, at over 100.000 mennesker er blevet evakueret til lejre. De, der er blevet evakueret, får nu assistance fra humanitære organisationer, herunder Kommissionens partnere, som allerede har givet bistand til landet før. Vi skal dog gøre en meget større indsats, navnlig med hensyn til sikkerhed, beskyttelse, mad, vand og hygienefaciliteter, og det samme gælder for lægehjælp og husning.
Den politiske situation i landet er meget kompliceret. Efter at en tredjedel af de bevæbnede styrker er blevet hjemsendt, er de stærke sociale og økonomiske spændinger i hele landet kommet op til overfladen. Massearbejdsløshed og vedvarende fattigdom skyldes primært politiske faktorer. Etniske uligheder spiller måske også en rolle, selv om de ikke i sig selv udgør årsagen til de grundlæggende økonomiske og politiske problemer.
Hvad kan Kommissionen gøre? På kort sigt er Kommission besluttet på at hjælpe landet med at overvinde den aktuelle krise ved at yde humanitær bistand til de evakuerede. Kommissionen har allerede givet nogle af sine humanitære partnere til opgave at ændre igangværende projekter, så støtten omdirigeres til de mest presserende behov hos folk i lejrene. Kommissionen er også ved at udarbejde en beslutning om finansiering, som opfylder indbyggernes supplerende humanitære behov. Samtidig bør vi forsøge at finde en måde at støtte den politiske proces på. EU har lige fra starten været besluttet på at hjælpe regeringen og befolkningen i Timor-Leste. Det bliver ikke let at finde en løsning, eftersom den aktuelle krise viser sig både på regeringsniveau og hos de samfundsgrupper, som er dårligt socialt stillet.
Både FN og det internationale samfund spiller fortsat en rolle i landet. Men Timor-Leste kan ikke løse sine problemer - hverken nu eller i fremtiden - ved hjælp af FN's fredsbevarende styrker alene. Det er først og fremmest nødvendigt med udvikling og demokrati. Det næste parlamentsvalg i 2007 burde give mulighed for at støtte demokratiet og vil samtidig være en test for Timor-Lestes regering og befolkning, eftersom de skal vælge, hvilken vej de vil gå. Kommissionen vil fortsat drøfte alle disse spørgsmål indgående med medlemsstaterne, partnerlandene og FN's agenturer, og den vil naturligvis fortsætte den politiske dialog med myndighederne i Timor-Leste, både på bilateralt plan og inden for rammerne af Cotonou-aftalen.
Enhver levedygtig demokratisk stat har brug for stærke institutioner, som arbejder efter gennemsigtige regler, og menneskerettighedsbestemmelserne er af demokratiets hjørnestene. Jeg er bange for, at nogle af Timor-Lestes institutioner ikke har opfyldt vores forventninger i den henseende. Landet sikrede netop sin uafhængighed, fordi det var i stand til at give borgerne de rettigheder, som de tidligere blev nægtet. Den internationale ikke-statslige organisation Human Rights Watch har offentliggjort en detaljeret rapport om dette spørgsmål, og derfor vil jeg kun fokusere på udvalgte områder.
Der er helt klart sket nogle fremskridt. Et eksempel på dette er indførelsen af en ombudsmand for menneskerettigheder. Det glæder mig også at kunne fortælle, at der arbejdes på oprettelsen af en bilateral komité for rettigheder og venskab med Indonesien, og jeg håber, at den får et bredt mandat. Det er dog nødvendigt, at der gøres fremskridt med hensyn til politiet og retssystemet som helhed, og det samme gælder for ytrings- og foreningsfriheden.
Vores støtte fortsætter i den forbindelse. Vores seneste projekt omfatter en finansiering af komitéen for modtagelse, sandhed og forsoning. Dette projekt har gjort det muligt at samle vigtig information om krænkelserne af menneskerettighederne før i tiden. Denne komités rapport blev offentliggjort i 2005. Vi overvejer nu et yderligere bidrag til fredsskabelsen i landet.
Både medlemmerne af Europa-Parlamentet og Timor-Lestes borgere skal vide, at EU kraftigt støtter fredsprocessen i landet. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 17.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling om Syrien og krænkelser af menneskerettighederne(1).
Marios Matsakis (ALDE ),
   Hr. formand! Syrien er i de senere år gået i gang med demokratiske reformer, navnlig efter at præsident Bashar Al-Assad kom til magten. Desværre har fremskridtene været skuffende langsomme, især fordi undtagelsesbestemmelserne, der blev indført under usædvanlige omstændigheder for 43 år siden, stadig er gældende i dag. Desværre har uafhængige organisationer som Amnesty International især i de seneste måneder rapporteret om og bekræftet talrige krænkelser af menneskerettighederne imod politikere, advokater, forfattere og andre civile. Nogle af disse begivenheder er nævnt i beslutningsforslaget, men ikke alle.
Vi håber og forventer, at den syriske regering omgående tager afgørende skridt til at rette op på menneskerettighedssituationen. En omgående ratificering af konventionen om tortur og anden grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf ville absolut være et skridt i den rigtige retning. Det samme gælder naturligvis omgående løsladelse og ophør med at chikanere menneskerettighedsforkæmpere, der bor og arbejder i Syrien.
Syrien og EU har mange politiske, økonomiske og kulturelle bånd, og det er vores bestemte og ærlige ønske, at disse bånd styrkes i fremtiden. I den hensigt er en associeringsaftale mellem EU og Syrien klar til at blive undertegnet. Vi har en optimistisk tiltro til, at de syriske myndigheder vil tage de bekymringer, der kommer til udtryk i dette beslutningsforslag, til efterretning, og at de vil tage nødvendigheden af at forbedre menneskerettighedssituationen i deres land så alvorligt, som det passer sig. Desuden har vi tiltro til, at de i overensstemmelse hermed vil overholde de internationale principper om respekt for menneskerettighederne nøje og ansvarsfuldt.
Józef Pinior (PSE ),
   Hr. formand! Europa-Parlamentet har drøftet spørgsmålet om krænkelser af menneskerettighederne og de grundlæggende politiske frihedsrettigheder i Syrien flere gange.
De syriske myndigheder er kendt for at anholde civilsamfundaktivister og forsvarsadvokater i politiske sager samt deltagerne i udenlandske menneskerettighedskonferencer, når de vender hjem. Disse anholdelser er i strid med artikel 38 i den syriske forfatning, hvor alle borgere sikres "retten til frit og åbent at give udtryk for holdninger i tale og på skrift og ved hjælp af alle andre udtryksmåder." Den syriske undtagelsestilstandslov, som har været i kraft siden 8. marts 1963, berettiger heller ikke anholdelse og tilbageholdelse af folk uden rettergang, fordi de frit har givet udtryk for deres holdning.
I maj i år anholdt den syriske efterretningstjeneste Amn al-Dawla 12 underskrivere af et andragende, hvor man opfordrer de syriske myndigheder til at forbedre forbindelserne mellem Syrien og Libanon ved at respektere begge landes suverænitet. Først i maj fik man omkring 300 intellektuelle og civilsamfundsaktivister i Syrien og Libanon til at skrive under på andragendet. Den 14. maj blev den kendte journalist og almindeligt respekterede repræsentant for oppositionen Michel Kilo anholdt. Den 16. maj blev to menneskerettighedsaktivister mere, Nidal Darwish og Mahmud Mer’i, anholdt. Flere personer blev anholdt den følgende dag, herunder den berømte forsvarsadvokat Anwar al-Bunni. 10 dage inden anholdelsen havde den syriske advokatsammenslutning ophævet Anwar al-Bunnis medlemskab af denne brancheforening. Anwar al-Bunni skulle have været direktør for det EU-finansierede center for menneskerettigheder, der skulle oprettes i Damaskus. Hovedparten af dem, der blev anholdt mellem den 14. og 17. maj, er fængslet i det centrale fængsel i Adra ved Damaskus.
Europa-Parlamentet opfordrer den syriske regering og det syriske parlament til straks at løslade disse mennesker og anmoder det politiske system i Syrien om at respektere de grundlæggende politiske og civile rettigheder. 
Tobias Pflüger (GUE/NGL ),
   Hr. formand! Syrien trues meget ofte udefra med krig, og USA har placeret Syrien på USA's såkaldte "ondskabens akse". Også EU har udtrykt tydelig kritik af det syriske styre.
Samtidig er der et meget tæt samarbejde med Syrien, idet f.eks. terrormistænkte flyves til Syrien, hvor de bliver udsat for tortur. Der er også forskellige EU-stater, som har et tæt samarbejde med Syrien, f.eks. har den nederlandske stat konfronteret syriske flygtninge i Nederlandene direkte med repræsentanter fra styret. 
Indenrigspolitisk set undertrykkes den demokratiske opposition mere og mere, især dem, der har underskrevet det såkaldte Damaskus-Beirut-andragende, hvilket understreger nødvendigheden af en definitiv anerkendelse fra Syriens side af Libanons uafhængighed. Samtidig står der i denne deklaration, at indflydelsen og aggressionerne udefra, f.eks. fra Israel eller USA, afvises, og andragendet indeholder samme udsagn.
For nogle måneder siden havde Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre en gæst med her i Parlamentet, Michel Kilo, som er medlem af den syriske opposition. I dag sidder han fængslet i Syrien. Det skal bemærkes, at der også er mange venstrefolk blandt de tilfangetagne. Vi kræver, at disse fanger løslades, og at der sættes en stopper for udefra kommende trusler mod Syrien, især fra USA, men også fra Unionen. Vi skal støtte Syriens demokratiske opposition.
Jana Hybášková (PPE-DE ),
   Hr. formand! Jeg vil indlede med at byde fire repræsentanter for den syriske opposition, som er kommet på besøg fra forskellige dele af Europa for at støtte deres landsmænd, velkommen.
Anwar Al Bunni, Michel Kilo, Khalil Hussein, Safwan Tayfour, Mahmoud Issa, Fateh Jammous, Suleiman Achmar, Nidal Derwiche, Suleiman Shummor, Ghalem Amer, Muhammad Mahfud, Mahmoud Meri'i og Kamal Labwani er kun nogle få af dem, der blev indsat i den syriske efterretningstjenestes grusomme og umenneskelige fængsler den 19. maj. De blev fængslet, fordi de sammen med 500 andre intellektuelle underskrev en anmodning om normalisering af forholdet til Libanon. De blev fængslet, fordi de ønsker, at der bliver fred, stabilitet og normale forhold i Mellemøsten. De blev fængslet, fordi de ønsker præcis det samme, som vi ønsker.
Kamal Labwani henvendte sig til os for et år siden for at fortælle os om fremtidsudsigterne, hvad angår situationen i Syrien. Han fortalte os, at han ville blive fængslet, når han vendte tilbage. Han ankom i Damaskus lufthavn og blev fængslet. I dag er han idømt livsvarigt fængsel, og hidtil har vi intet gjort for at hjælpe ham. Anwar Al Bunni havde netop accepteret posten som direktør for det menneskerettighedscenter, som EU finansierer. Derfor blev han omgående fængslet.
Vores ansvar for deres fængsling er indlysende. Lad os være ansvarlige for deres frihed. Hvordan kan vi arbejde og leve værdigt her, hvis de, der kommer her for at tale og arbejde for os, idømmes livsvarigt fængsel? Vi opfordrer indtrængende Dem, Kommissionen, Rådet, medlemsstaterne og navnlig den europæiske offentlighed, til at hjælpe os med at befri de mennesker, der tortureres, misbruges, fængsles og dræbes, for de ønsker, at deres land og deres landsmænd lever i værdighed og fred.
Det autoritære styre i Syrien driver en lang række usædvanligt grusomme politiske fængsler. Lad Syrien løslade alle dets politiske fanger, før vi genoptager dialogen om den syriske associeringsaftale.
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   Hr. formand! Parlamentet sætter en ære i og gør ret i at notere sig og fremhæve menneskerettighedskrænkelserne i Syrien. Det allermindste, vi kan gøre, er at give udtryk for vores bekymringer. I dette beslutningsforslag gør vi faktisk lidt mere end det.
Jeg voksede op i Mellemøsten, så jeg kender regionen ganske godt. Vi må også tage baggrunden for disse problemer i betragtning. Sagen er, at vi europæere ikke opfattes som de gode. Vi opfattes ikke som dem med rene hænder. Jeg vil henvise til den officielle regeringserklæring fra Syriens udenrigsministerium, som blev offentliggjort den 19. maj 2006. Der står: "Stater, der tillod hemmelige flyvende fængsler at passere gennem deres luftrum og bruge deres lufthavne, og som tillod hemmelige fængsler på deres territorier, hvilket er en klar krænkelse af de enkleste menneskerettigheder og internationale traktater om dette emne, har ikke ret til at udbrede beskyttelsen af menneskerettigheder."
Vi har bragt os selv i en situation, hvor Syrien kan beskylde os for at krænke menneskerettighederne. Det er rigtignok en vanvittig verden. Vi bliver ikke opfattet som de gode. Hykleri er den mest modbydelige anklage, vi kan blive udsat for. Vi er med en vis berettigelse blevet beskyldt for hykleri nu. Vi må gøre mere for at beskikke vores hus, samtidig med at vi holder øje med Syriens.
Bogusław Sonik,
   Hr. formand! Jeg var i Libanon for nylig, og der så jeg, at der er ved at opstå et håb om, at der kan skabes demokrati og en demokratisk stat, og at statens suverænitet kan omfatte hele området.
Derfor er Syrien også en nøgle til fred i Mellemøsten. Syrien nægter at anerkende Libanon eller at indgå diplomatiske forbindelser med landet. Det anholder folk, som har underskrevet Beirut-andragendet om en normalisering af forbindelserne mellem Syrien og Libanon. Det arresterer journalister, advokater, arbejdere, embedsmænd og medlemmer af oppositionen på et løst grundlag.
Vi er nødt til at insistere på, at de syriske myndigheder løslader dem, som holdes ulovligt fængslet. De forhold, som folk er fængslet under, skal ændres. Syrien skal også løslade dem, der har siddet fængslet i flere år, som er erklæret for savnet i Libanon, og hvis mødre har bedt om, at man griber ind og løslader dem. Vi må insistere på, at Syrien ratificerer konventionen mod tortur og anden grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf. 
Marek Aleksander Czarnecki (NI ).
   - Hr. formand! Alle mennesker ønsker og fortjener at leve et værdigt liv i frihed. At fremme menneskerettighederne og de demokratiske principper er en opgave af globalt omfang, og det er også Europa-Parlamentets opgave.
Historien viser - og tit behøver man ikke at gå særlig langt tilbage - at den bedste garanti for menneskerettighederne er en velfungerende demokratisk stat, dvs. en stat, hvor borgernes rettigheder respekteres, og hvor alle borgere behandles ens uanset køn, tro eller kaste.
Vi kan ikke tillade, at en kvindes liv ofres på grund af familiens ære i det 21. århundrede. Vi kan ikke tillade, at man i en civiliseret verden for at berettige overgreb indfører undtagelsestilstand og under dække af denne arresterer folk uden grund, bruger tortur eller slår civile, journalister, advokater eller aktivister ihjel for at forsvare menneskerettighederne. Derfor stemmer jeg for beslutningsforslagets vedtagelse. 
Tadeusz Zwiefka (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Talerne før mig gjorde Parlamentet opmærksomt på de alvorlige sager, hvor syriske oppostionsmedlemmer er blevet anholdt i de sidste par måneder, men der har fundet krænkelser af de grundlæggende rettigheder sted i Syrien i de sidste 40 år.
Det er uacceptabelt, at det i et land, som er en af EU's nære naboer, er en familieklan og deres venner og bekendte, der sidder på den absolutte magt. I over 40 år har der været undtagelsestilstand, og parlamentet er en institution, som er fuldstændig underlagt ét parti, nemlig Baas-partiet, og som ikke har nogen lovgivningsbeføjelser. Borgerne har ikke valgrettigheder, de har ikke foreningsfrihed, og de har heller ingen politiske rettigheder. I den sammenhæng er der ikke nogen lovlig opposition. Kritik af myndighederne er umulig, og de allestedsnærværende efterretningstjenester og korrupte domstole med ubegrænsede beføjelser til at foretage anholdelser og udøve tortur fuldender det dramatiske billede.
Et af de meste presserende problemer i Syrien er dog diskrimineringen af et mindretal, nemlig det kurdiske mindretal. Det kurdiske mindretal, som udgør 1,5 millioner mennesker, er i øjeblikket frataget de mest grundlæggende borgerlige rettigheder. Der er et totalt forbud mod at bruge det kurdiske sprog og mod at give udtryk for en enhver form for kurdisk kultur. Kurderne har ikke syrisk statsborgerskab, og derfor har de intet pas, ingen adgang til uddannelse og sundhedspleje og ingen ret til at eje jord.
Vi kan ikke forholde os passivt over for dette. 
Michael Gahler (PPE-DE ).
   - Hr. formand! Jeg har med kort varsel overtaget min kollega hr. Maats et minuts taletid. Jeg deler hans store bekymring med hensyn til menneskerettighedssituationen i Syrien. Retten til fri meningsytring er faktisk ikke til stede. Undertrykkelsen retter sig ikke kun mod journalister og aktivister fra det civile samfund, men også mere og mere mod etniske og religiøse mindretal. Det er afgørende, at EU venter med at underskrive en associeringsaftale med Syrien, indtil situationen på menneskerettighedsområdet er blevet forbedret væsentligt. Vi ved alle, at papir er taknemmeligt. Hvis vi underskriver, vil presset mod styret blive fjernet, på trods af at oppositionens tilhængere stadig bliver fængslet og tortureret, og selv om der ikke ændrer sig noget på meningsfrihedsområdet, og Syrien ikke tilstræber en forsoning med Libanon. Pres fra Unionens side er ikke en trussel mod Syrien, men efter min opfattelse en legitim måde at forholde sig på for en Union af demokratiske lande over for et ret autoritært styre.
Vladimír Špidla,
   Hr. formand, mine damer og herrer! De skal have tak for, at De har givet mig lejlighed til at tale om den alvorlige menneskerettighedssituation i Syrien i dag.
Kommissionen følger situationen på tæt hold og beklager den nylige udvikling.
I starten af året var der en vis grund til optimisme, eftersom regeringen løslod flere hundrede politiske fanger. Den sørgede også for at begrænse brugen af nødlove ved udelukkende at lade dem gælde for aktiviteter, som var en trussel for statens sikkerhed, og den var ved at oprette et nationalt menneskerettighedsråd. Dengang glædede vi os meget over disse positive tiltag.
I dag kan vi dog kun beklage tilbageskridtene. Myndighederne gennemtvinger yderligere restriktioner af grundlæggende frihedsrettigheder. En bølge af anholdelser i maj er det mest fremtrædende eksempel på denne bekymrende tendens, som går ud over intellektuelle og menneskerettighedsforkæmpere, der har underskrevet Damaskus- og Beirut-erklæringerne.
Hr. formand, mine damer og herrer, både De og jeg kender nogle af disse repræsentanter for det civile samfund personligt. De har fredelige intentioner. Vi kan ikke acceptere forfølgelsen af og truslerne mod menneskerettighedsforkæmpere og regeringskritikere eller vilkårlig fængsling og brugen af isolationsfængsling. Syrien respekterer ikke bestemmelserne i FN-traktaterne om civile og politiske rettigheder. Derfor reagerede EU skarpt den 19. maj med en offentlig erklæring, hvor vi opfordrer til en øjeblikkelig løsladelse af alle politiske fanger.
Kommissionen er navnlig bekymret over, at en af de fængslede står i spidsen for et projekt inden for rammerne af det europæiske initiativ for demokrati og menneskerettigheder.
Offentlige erklæringer er naturligvis ikke nok. Vi skal overvåge enkeltsager og øge vores engagement med de syriske partnere. Det, at der ikke er nogen gyldig Euro-Middelhavs-associeringsaftale med Syrien, betyder, at vi mangler det politiske grundlag for en åben løsning på disse spørgsmål med regeringen, sådan som det er tilfældet med andre lande. Sammen med medlemsstaternes ambassader i Damaskus gør vi dog stor brug af de diplomatiske kanaler, og det vil vi fortsætte med.
Jeg er sikker på, at Europa-Parlamentet vil være vores faste allierede og støtte os i den henseende. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 17.00.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling om Nordkorea og krænkelser af menneskerettighederne(1).
István Szent-Iványi (ALDE ),
   Hr. formand! Hovedmålsætningen med vores forhandling i dag er at redde en uskyldig mands liv. Song Jong Nam er en nordkoreansk mand på 48 år, som blev arresteret og tortureret af de nordkoreanske myndigheder i januar 2006, og som derefter blev dømt til døden uden rettergang. Datoen for hans henrettelse er ukendt. Vi håber stærkt, at han stadig er i live, og at han bliver løsladt som følge af det internationale pres.
Son Jong Nam er en uskyldig mand. Hans forbrydelse består i, at han forlod landet, fordi han ikke kunne acceptere undertrykkelsen. Herefter blev han kristen, og de kinesiske myndigheder sendte ham tilbage til Nordkorea. I mellemtiden havde han fremsat kritiske bemærkninger om systemet. Alt, hvad han gjorde, var at udøve sine menneskerettigheder. I dag straffes dette med døden i Nordkorea. Hans sag viser, hvor alvorlig menneskerettighedssituationen er i Nordkorea. Titusinder af mennesker er fængslet i lejre og arbejdslejre, politiske fanger tortureres konstant, mange henrettes, størstedelen af befolkningen er fattig, og millioner af mennesker sulter i landet. Landets ledere er ansvarlige for deres borgere, og jeg håber stærkt, at de ikke undgår at blive stillet til ansvar.
EU har ved flere lejligheder gjort opmærksom på, at det ønsker at gå i dialog om menneskerettighederne, men det har de nordkoreanske myndigheder altid afvist. Vi er også rede til at yde humanitær bistand, men kun, hvis den kommer ud til dem, der virkelig har brug for det, for vi ønsker ikke at støtte regeringsmyndighederne med vores bistand.
Endelig er de kinesiske myndigheders opførsel uacceptabel. De kinesiske myndigheder fortsætter med at sende nordkoreanske flygtninge tilbage, selv om de er helt klar over, at størstedelen af disse flygtninge bliver indespærret i lejrene med det samme. Vi opfordrer derfor de kinesiske myndigheder til at tage dette spørgsmål op i overensstemmelse med de internationale standarder for flygtninges rettigheder. Vi vil ligeledes opfordre Kommissionen og Rådet til at udvise en fastere holdning over for den nordkoreanske regering og give den klarere besked om, at vi ikke er ligeglade med, hvordan folk har det i Nordkorea, at vi støtter befolkningen, og at vi vil have Nordkorea til at respektere menneskerettighederne. 
Erik Meijer (GUE/NGL ),
   Hr. formand! Journalister og videnskabsmænd, som samler viden omkring Nordkorea, har kaldt Nordkorea for verdens mest usædvanlige land. Det er lunefuldt og uforudsigeligt i sine forhandlinger med andre lande, og dets befolkning lever tilsyneladende i en utrolig harmoni og disciplin med grænseløs loyalitet over for sin mystiske leder og en uendelig sorg, hvis denne leder skulle gå bort. På trods af landets praktisk taget totale isolation fra omverdenen har landet udviklet et bymiljø og sin egen atomindustri.
Uden for Nordkorea er der folk, som i høje toner roser de bemærkelsesværdige succeser, dets regime har omtalt. Efter deres mening blev disse succeser opnået takket være et fantastisk system og på trods af modstanden fra den fjendtlige omverden siden krigens slutning i 1953. De, der udbreder sig om disse succeser, har dog svært ved at overbevise nogen. Når man ser bort fra nogle få beundrere, er der næppe nogen europæere, som ville kunne bo der, eller som kunne tænke sig at bo der for den sags skyld. Succeshistorierne blev efterfulgt af fødevareknaphed. Der er heller ikke længere en larmende tavshed med hensyn til, hvad der sker med de mennesker i Nordkorea, som ikke passer ind i denne model.
Selv om der ifølge forfatningen er religionsfrihed, og selv om den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder er blevet ratificeret, bliver enhver, der udgør en trussel for regimet, behandlet efter forgodtbefindende. Dødsstraf anvendes også som et politisk instrument. På grund af undertrykkelse og sult er titusinder af mennesker flygtet til Kina.
I beslutningsforslaget blev vi enige om ikke at gentage flere årtiers koldkrigssprog, men i stedet medtage fornuftige forslag, der er rettet til regeringen, og som vedrører menneskerettighederne, dødsstraf, løsladelsen af fanger, ytringsfrihed, ændring af lovgivningen og tilladelse til internationale inspektioner. Nabolandene bliver også bedt om ikke at sende flygtningene tilbage, og der gives støtte til fødevarebistand. Min gruppe bifalder denne indfaldsvinkel. 
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (PSE ),
   Hr. formand! Vi får stadig oftere bekymrende information fra Nordkorea om omfattende krænkelser af menneskerettighederne. Trusler mod borgerne, tortur og offentlige henrettelser hører nu til dagens forfærdelige orden, for ikke at tale om begrænsningerne af talefriheden eller religionsfriheden.
Der er en lang række vidner på, at der muligvis holdes over 200.000 mennesker fanget i koreanske arbejdslejre. Fangerne udsættes for tortur og lever under umenneskelige forhold. Der slås hårdt ned på enhver opposition og modstand mod Koreas regerende arbejderparti, og man straffer ikke blot modstanderne, men hele deres familie. Dødsstraf - som stadig anvendes i Nordkorea - idømmes hovedsagelig af politiske årsager. De lokale medier bliver censureret, og adgangen til internationale medier er yderst begrænset.
Ud over den politiske situation er også den økonomiske situation meget vanskelig i Nordkorea. Lokalbefolkningen flygter til Kina i stort antal, og det gør de ikke kun på grund af den politiske undertrykkelse, men også som følge af de stadig større problemer med sult. I en situation med generel knaphed uddeler myndighederne fødevarer på en sådan måde, at højtstående parti- og militærfolk bliver favoriseret, mens den almindelige borger forfordeles. Den nordkoreanske regering nægter konstant at give FN-observatører og menneskerettigheds-ngo'er adgang til landet. Hvad mere er, ignorerer Korea fuldstændigt henstillingerne fra FN's Menneskerettighedskommission.
Eftersom der ikke er nogen samarbejdsvilje fra den nordkoreanske regerings side, kan det internationale samfund ikke bare læne sig tilbage og se på, at enkeltpersoners liv og den menneskelige værdighed krænkes i landet. Vi er nødt til at reagere på den nuværende situation i landet, så vi tvinger den nordkoreanske regering til at overholde de grundlæggende menneskerettigheder og i det mindste som et første skridt give adgang til uafhængige internationale organisationer, som er villige til at yde humanitær bistand til lokalbefolkningen.
Bernd Posselt (PPE-DE ),
   Hr. formand! Hvis man betragter situationen i Nordkorea, virker den deprimerende og udsigtsløs. Men jeg må hele tiden tænke tilbage på, at jeg for 25 år siden som ung assistent her i Parlamentet var så heldig at medvirke til vedtagelsen af den første beslutning - det var til støtte af charter 77. Det var tre parlamentsmedlemmer, som på det tidspunkt arbejdede for at realisere beslutningen: Klaus Hänsch, der stadig er medlem af Parlamentet, Otto van Habsburg og Jiří Pelikán, som dengang repræsenterede Italien i Parlamentet.
I dag forhandler vi om menneskerettigheder under forsæde af en tjekkisk formand, med en tjekkisk kommissær, og i en situation, hvor det er 15, 16 år siden, jerntæppet forsvandt, ikke mindst takket være folkeslagene i Mellem- og Østeuropa og deres mod. Det bør give os styrke til at holde fast i, at også det umenneskelige kommunistiske regime i Nordkorea både skal og vil forsvinde.
Bortset fra Cuba og nogle enkelte andre er det et af de sidste kommunistiske terrorregimer i verden, og vi bør med alle fredelige, både politiske og økonomiske, midler lægge pres på og arbejde hen imod at få styrtet dette kommunistiske dynasti og dets undertrykkende system og mod at få løsladt de mere end 200.000 frihedskæmpere og modstandsfolk i dette land, så disse mennesker, som ikke ønsker andet end at kunne udøve deres religion eller udleve deres ytringsfrihed, endelig kan nyde deres samvittighedsfrihed, og således at de mennesker fra Japan, Sydkorea og mange andre lande, som er blevet spærret inde i Nordkorea på et meget spinkelt grundlag, kan løslades. Om mange af dem ved man ikke engang, om de lever endnu, og man bør derfor hurtigst muligt undersøge, hvor de enkelte befinder sig. Det er det mindste, dette regime kan gøre.
Derfor vil jeg gerne gøre det klart, at kravet, som fremsættes i beslutningen, er rigtigt, nemlig at vi skal bringe dialogen om menneskerettigheder med dette land i gang igen, en dialog, som blev afbrudt i 2003, og at vi skal bede Kommissionen og Rådet om at føre intensive samtaler om menneskerettigheder med landet. Men her i Parlamentet er det derudover vores opgave at lægge massivt pres på og sørge for, at der i denne sammenhæng ikke kun reageres med ord, men også med handlinger og tilsvarende politisk og økonomisk pres.
Bastiaan Belder (IND/DEM ),
   Hr. formand! Som historiker har jeg gennem mine studier fået kendskab til de totalitære regimers grusomheder i det 20. århundrede. Men hvordan var det for borgerne i disse diktaturer? Som hr. Posselt allerede har sagt, er det vanskeligt for os i det frie Vesten at forestille os. Her i eftermiddag vil vi kort komme ind på det kommunistiske terrorregime i Nordkorea. Hr. formand, at tale om Nordkorea i forbindelse med menneskerettigheder - et ord, der ofte bruges her i Parlamentet - er i bund og grund chokerende og burde få os til at tie stille. Hvis vi tier stille, overlader vi dog de plagede nordkoreanere til sig selv.
Det siger sig selv, at den elskede leder Kim Jong II har al mulig grund til at ønske, at vi er politisk passive. Desuden behøver ikke vi ikke at udstille ham og hans kammerater, for det er terrorregimer chokerende gode til selv, selv om Pyongyang er så hermetisk lukket som muligt, og selv om der er langt mellem rapporterne fra landet. Der mangler dog ikke rapporter fra de nordkoreanske flygtninge.
Det spørgsmål, der trænger sig på her, er, hvad EU skal gøre ved den deprimerende situation i Nordkorea. Efter min mening bør Rådet og Kommissionen først og fremmest anmode Kina om at gøre sin stadig større indflydelse gældende på en positiv måde i nabolandet Nordkorea, så Pyongyangs politik straks begrænses. I den sidste ende nyder også Beijing godt af dette.
Det lyder måske meget pragmatisk, men dette budskab tager kun sigte på at mindske de nordkoreanske borgeres materielle og åndelige lidelser. Disse mennesker er guds skabninger ligesom os, de har de samme ønsker som os, og vi må ikke glemme, at de længes efter bevægelsesfrihed, tankefrihed, talefrihed og ikke mindst trosfrihed. 
Raül Romeva i Rueda (Verts/ALE ),
   Hr. formand! Nordkorea er desværre konstant inde i billedet, når det gælder krænkelser af menneskerettighederne.
Desuden er visse holdninger fra den nordkoreanske regerings side langtfra med til forbedre landets image, men gør det tværtimod værre. Et eksempel på dette er regeringens gentagne beslutninger om ikke at give adgang til FN's særlige rapportør om menneskerettighedssituationen og FN's særlige rapportør om retten til fødevarer eller til adskillige humanitære ngo'er og menneskerettigheds-ngo'er.
I talrige rapporter advares der om, at et stadig større antal mennesker forlader landet som flygtninge og om eksistensen af praksis som tortur, henrettelser uden rettergang, vilkårlige anholdelser og fængsling på umenneskelige betingelser og uden nogen garanti for advokatbistand.
Enhver opposition mod regimet er forbudt, og enhver kritik af regeringens politik fører til harske repressalier. Sagen om Son Jong Nam, som blev tortureret og dødsdømt på trods af gentagne opfordringer til at tage sagen op igen med større garantier, er - sådan som talerne før mig sagde - blot et eksempel på dette.
Af alle disse grunde bliver vi endnu en gang nødt til at benytte lejligheden til at opfordre den nordkoreanske regering til for det første at overholde menneskerettighedsprincipperne og de internationale retsbestemmelser og til at medtage dem i sin egen lovgivning, for det andet at afskaffe dødsstraffen, for det tredje at løslade alle fanger, som er fængslet på grund af deres ønske om frit at kunne udøve deres grundlæggende rettigheder, og endelig at sikre ytringsfriheden og bevægelsesfriheden.
Desuden må vi opfordre nabolandet Folkerepublikken Kina til at holde op med at hjemsende flygtninge, der flygter fra Nordkorea mod Sydkorea.
Endelig skal vi huske, at EU er det første og eneste organ, der har indledt en dialog om menneskerettighederne med den nordkoreanske regering, og at denne praksis stoppede, da Ministerrådet i 2003 stod i spidsen for en erklæring om menneskerettighederne i Nordkorea inden for rammerne af Højkommissariatet for Menneskerettigheder. Derfor er det også tvingende nødvendigt, at vi genoptager denne dialog så hurtigt som muligt for at genskabe dette forum, sådan som det blev nævnt før. 
Ryszard Czarnecki (NI ).
   - Hr. formand! Det er ikke tilfældigt, at beslutningsforslaget om det kommunistiske Nordkorea blev stillet af næsten alle politiske grupper her i Parlamentet. Det betyder, at vi i dette tilfælde taler med én stemme. Det er en god ting, for på den måde står vi stærkere.
Vi taler i dag om en mærkelig form for politisk Jurassic Park, nemlig et regime, som tiden har stået stille for de sidste 50 eller 30 år. Det er den eneste situation af sin slags i verden, for selv i Fidel Castros Cuba er der en opposition, og Castro kan ikke sende alle i fængsel. Vi er nødt til at tale åbent om dette politiske historiske levn. Vi skal støtte trojkaens diplomatiske indsats. Sådan som det allerede er blevet sagt, bør vi standse tvangshjemsendelserne af flygtninge fra Nordkorea, der - hvor underligt det end lyder - gemmer sig i Kina. Det er godt, at parlamentsmedlemmerne har samme holdning til det kommunistiske Nordkorea. Lad os håbe, at Kommissionen og Rådet deler vores holdning. 
Koenraad Dillen (NI ).
   - Hr. formand! Sådan som forskellige talere før mig allerede har påpeget, er frihed - den vigtigste europæiske værdi, som mange af de nye medlemsstater har måttet kæmpe for i et halvt århundrede - den vigtigste menneskerettighed på jorden. Foruden Cuba er Nordkorea, som vi drøfter i dag, et af verdens sidste tilbageblivende kommunistiske diktaturer. Medmindre man er en af regimets lydige slaver, er menneskelivet ikke noget værd for det nådesløse kommunistiske regime.
Som det allerede er blevet sagt, går de knappe fødevarer i dette kommunistiske paradis til den privilegerede elite, militæret og efterretningstjenesten. Resten af befolkningen ligger under for et rationeringssystem, det såkaldte offentlige fordelingssystem, som er udtænkt således, at alle forbliver passive og lydige. For nylig blev Verdensfødevareprogrammets indsats indstillet af regimet, og privat salg af korn blev forbudt. Samme slags forbryderiske politik kostede i de tidlige 1990'ere millioner af mennesker livet, og tænk engang, at visse grupper her i Parlamentet fraterniserer folk, der holder sådan et regime i live! 
Vladimír Špidla,
   Hr. formand, mine damer og herrer! Nordkorea er et af de mest problematiske lande, som EU har udtalt sig om med hensyn til overholdelsen af menneskerettighederne.
Det er der to grundlæggende årsager til. For det første er der et strengt kontrollerende regime i Nordkorea, og derfor får befolkningen kun brøkdele af information om krænkelserne af menneskerettighederne i landet. For det andet ser Nordkorea den internationale indsats på menneskerettighedsområdet som et skjult forsøg på at destabilisere deres samfund eller sågar vælte deres regering. Som et eksempel på denne holdning husker vi måske deres nylige reaktion på det forslag til en resolution om Nordkorea, som EU forelagde for FN's Generalforsamling sidste år. Korea bad derefter EU og andre donorer om at afslutte deres humanitære bistandsprogrammer. Vi husker måske også deres voldsomme reaktion på det brev, som FN's særlige rapportører sendte i april, hvor de advarede om Son Jong Nams situation.
Nordkorea har en af de værste menneskerettighedsstatistikker i verden. Derfor har Kommissionen og EU's medlemsstater rejst menneskerettighedsspørgsmålet i deres samtaler med nordkoreanske embedsmænd, og det vil de fortsætte med. De står fast på deres holdning, selv om tre politiske lederes møde for nylig blev udsat som gengældelsesaktion for FN's Generalforsamlings resolution.
Son Jong Nams forestående henrettelse og den utroligt store mængde information, der er kommet ud om hans henrettelse og fængsling, er af meget stor betydning. Repræsentanter for Kommissionen og for flere medlemsstater mødtes med ledende nordkoreanske embedsmænd den 2., 3., 11. og 24. maj for at give udtryk for deres alvorlige bekymring over denne sag og for at understrege deres stadig større bestyrtelse over menneskerettighederne i Nordkorea generelt. I denne sammenhæng henviste de navnlig til dødsstraffen.
Jeg kan endnu en gang forsikre Dem for, at Kommissionen fortsat vil arbejde tæt sammen med det land, der har rådsformandskabet, om alle disse spørgsmål, og at den vil bevare kontakten til Europa-Parlamentet.
Eftersom de kinesiske myndigheder sender flygtningene tilbage til Nordkorea, har EU gentagne gange givet udtryk for sin alvorlige bekymring over denne situation inden for rammerne af menneskerettighedsdialogen med Kina. De kinesiske myndigheders manglende vilje til at gøre noget ved dette problem gør på ingen måde EU mindre besluttet på at finde en passende løsning på problemet. Dette spørgsmål er stadig til debat.
Mine damer og herrer, menneskerettighedssituationen i Nordkorea er et spørgsmål, som vi må og skal fortsætte med at tage op. Det er der ingen tvivl om. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 17.00.
Formanden.
   - Vi går nu over til afstemning.

Ana Maria Gomes (PSE ).
   - Hr. formand! Det mundtlige ændringsforslag har opnået tilslutning på tværs af grupperne. Det har til formål at afspejle den anmodning, som Timor-Lestes myndigheder i går tilstillede FN's Sikkerhedsråd om en fredsbevarende styrke under FN's mandat, om nødvendigt. Ændringen skal udtrykke denne anmodning. Afsnittet lyder således: 
 "understreger, at FN-missionen i Timor-Leste i de seneste fire år gradvis er blevet reduceret, men at den tværtimod bør forøges, og anmoder derfor om en øjeblikkelig udsendelse af en FN-ledet politistyrke, som skal bidrage til at genoprette stabiliteten, og af en fredsbevarende styrke med FN-mandat, som de østtimoriske myndigheder anmodede om den 13. juni 2006;"


Tobias Pflüger (GUE/NGL ).
   - Hr. formand! Under forhandlingerne var vi enige om, at vi kræver løsladelse af fangerne, især de fanger, der har skrevet under på Damaskus-Beirut-andragendet. For to dage siden blev yderligere to arresteret, og mit mundtlige ændringsforslag lyder på at nævne begge navne, således at der står "arrestation af Yasser Melhem og Omar Adlabi", på tysk "... ebenso wie die kürzlich in Syrien erfolgten Festnahmen von Yasser Melhem und Omar Adlabi ...", eller på engelsk "... whereas also the recent arrests in Syria of Mr Yasser Melhem and Mr Omar Adlabi". 

Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.
