HIV/AIDS: varajane diagnoosimine ja varajane ravi (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on nõukogu ja komisjoni avaldused teemal: HIV/AIDS: varajane diagnoosimine ja varajane ravi.
Jean-Pierre Jouyet
nõukogu eesistuja. - (FR) Proua juhataja, lugupeetud Martine Roure, lugupeetud volinik Potočnik, daamid ja härrad, sellest on möödas kakskümmend viis aastat, kui avastati HIV. Praegu on äärmiselt tähtis, nüüd, mil epideemia on nõudnud rohkem kui 25 miljonit inimelu, et Euroopa Liit kinnitaks taas oma kohustust võidelda üleilmse HIV/AIDSi pandeemia vastu.
Ühtne juurdepääs ennetamisele, testimisele, varajasele ravile ja toetusele selles valdkonnas on hädavajalik ning Euroopa Parlament ehk teie ise rõhutasite seda oma 24. aprilli 2007. aasta resolutsioonis. Me peame viivitamata kiirendama arengut ning viima rohkem ellu ka ennetus-, teavitus-, koolitus- ja teadlikkuskampaaniaid ning investeerima uute ennetus- ja testimisstrateegiate alasesse teadus- ja arendustegevusse, mida peab pidevalt ajakohastama vastavalt pandeemia laadi muutumisele.
Eelkõige on väga tähtis, et testimine ja ravi toimuksid võimalikult vara ja et antiretroviirusravimid muudetaks taskukohase hinnaga kättesaadavaks. Kui diagnoos pannakse liiga hilja või kui immuunsüsteem on haiguse poolt liiga kahjustatud, siis on suurem oht, et patsient sureb nelja aasta jooksul pärast diagnoosi.
Varasemaks avastamiseks tuleb kasutada uusi strateegiaid ja vahendeid, näiteks kiirsõelteste. Kasulik oleks pakkuda testimisvõimalust laialdasemalt, muidugi patsientide nõusolekul. Tuleb pidada silmas, et selliseid kiirsõelteste saab teha ka kohtades, kus ei ole meditsiinilaborit, ja et patsiendid saavad tulemused teada suhteliselt lühikese aja jooksul.
Selleks, et julgustada HIV/AIDSi nakatunud inimesi varem testima, on oluline ületada ka diskrimineerimisest tulenevad barjäärid. Testi positiivse tulemuse tõttu häbimärgistamise hirm võib takistada patsiente varakult testima tulemast. Seetõttu peab Euroopa Liit võtma selgelt ja järjepidevalt sõna igat laadi diskrimineerimise vastu mis tahes maailma paigas elavate HIV-positiivsete inimeste suhtes.
Seda kindlat veendumust jagavad Prantsusmaa president Nicolas Sarkozy ja minister Bernard Kouchner, kes on juhtinud sellele küsimusele ÜRO tähelepanu. HIVi tuleb käsitada edasikantava haigusena, aga mitte nakkushaigusena, ning igasugused piirangud HIV-positiivsete isikute juurdepääsule, reisimisele ja elamisele nende HIVi nakatumise tõttu on pigem vastupidise mõjuga. Sellised teguviisid hoiavad patsiente tulemast varakult testima ja ravile ning see on ohtlik nii üksikisikule kui ka ühiskonnale.
Kokkuvõtteks sooviksin esitada kaks märkust. Esiteks on meie ühine eesmärk järgmine: inimesed, kelle HIV testi tulemus on positiivne, peavad saama kvaliteetset ravi oma päritolust, rahvusest, veendumustest, vanusest, soost, seksuaalsest sättumusest, usutunnistusest või mis tahes muust tegurist olenemata.
Teine märkus on see, et seoses sellega on vaja rahvusvahelist kooskõlastamist, kui tahetakse sellest pandeemiast jagu saada. Sooviksin avaldada kiitust EuroHIV programmile, mis on alates 1984. aastast levitanud olulist teavet HIV/AIDSi kohta Maailma Terviseorganisatsioonile, UNAIDSile ning Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskusele. Ennetamise, testimise ja varajase ravi kõigile kättesaadavaks muutmiseks, haigestunud isikute häbimärgistamise ja diskrimineerimise lõpetamiseks, lõunapoolsematele riikidele nõuetekohase ravimitele juurdepääsu tagamiseks tuleb suurendada ÜRO asutuste ja piirkondlike asutuste vahelist koostööd.
Euroopa Liit peab selles võitluses aina rohkem osalema.
Janez Potočnik
komisjoni liige. - Proua juhataja, sooviksin öelda austatud parlamendiliikmetele ja minister Jouyet'le seda, et 1. detsembril 2008. aastal tähistatava ülemaailmse AIDSi vastu võitlemise päeva lähenedes on praegusel täiskogu istungjärgul hea võimalus mõtiskleda mõningate oluliste saavutuste teemal HIV/AIDSiga võitlemisel ning keskenduda eesseisvatele keerukatele ülesannetele.
Selle aasta Nobeli meditsiinipreemia anti kahele Euroopa teadlasele Pasteuri instituudist - professor Françoise Barré-Sinoussile ja professor Luc Montagnierile, kes 1983. aastal avastasid esimesena inimese immuunpuudulikkuse viiruse.
See pöördeline avastus sillutas teed paljudele tähtsatele arengutele ja diagnostikale ja HIV nakkuse ravile ning võimaldas meil paremini mõista HIV nakkuse patogeneesi ja selle hävitavaid tagajärgi.
Ent 25 aastat hiljem ei ole meil endiselt ravimit HIV/AIDSi vastu ning meil on jätkuvalt miljoneid uusi nakatunuid aastas kogu maailmas, sealhulgas kümneid tuhandeid uusi nakatunuid Euroopas.
Kuidas saab see juhtuda? Hästi on teada, et HIVi edasikandumist saab tõhusalt ära hoida.
Edukad kampaaniad 1980ndatel ja 1990ndate alguses on näidanud, et teadlikkus ja teadmised on HIViga nakatumise ennetusstrateegia olulised osad.
Kindel poliitiline eestvedamine ja kodanike vastutus on veel kaks elementaarset eeltingimust edukaks võitluseks HIV/AIDSiga - nagu ka avatud ja konstruktiivne partnerlus sidusrühmadega.
Tänane täiskogu istungjärk on ka suurepärane aeg taaskinnitada meie poliitilist kohustust - aeg püüelda enama poole. Sooviksin lisada, et hindan väga Euroopa Parlamendi kohustust hoida HIV/AIDSi poliitilistes tegevuskavades tähtsal kohal.
Meil oli hiljuti tõesti väga kasulik mõttevahetus HIV/AIDSi teemal asepresidendi Miguel-Angel Martínez Martíneze ja Zita Gurmai korraldatud ümarlaual vajaduse kohta HIV testimise ja sellele järgneva varajase tipptasemel ravi ja toetuse järele. Ekspertide hinnangul ei ole Euroopas 30% HIVi nakatunutest oma seisundist teadlikud. See uskumatu näitaja kätkeb endas kahte ohtu: esiteks asjaomase isiku jaoks, kuna ta ei pruugi saada õigel ajal ravi ja hooldust, ja teiseks tema partneri(te) jaoks, kes võivad samuti nakkuse saada.
Seega mida saame meie kui poliitikud teha, et see olukord lahendada ja sellest üle saada?
Meie ühised humanistlikud põhiväärtused ja kindel kohustus austada inimväärtusi, solidaarsust ja meie diskrimineerimise vastast seisukohta peavad olema kõigi HIV/AIDSiga võitlemise poliitikasuundade alus ning peaksid olema haigusega võitlemisel kõigi tegevuste lähtekoht. Euroopa seisukoht ja vastus on selge: keskendume ennetusele ja teadlikkuse suurendamisele; edendame HIVi testimist ja juurdepääsu ravile ja hooldusele kõigi jaoks, kes seda vajavad; võitleme taskukohaste ravimite eest; oleme vastu igasugusele diskrimineerimisele või häbimärgistamisele ja võitleme sellega; üritame teha kindlaks parimad tavad ja toetada kodanikuühiskonda. Oma poliitilise vastutuse alla kuuluvates valdkondades peame looma tingimused tõhusateks meetmeteks kohapeal, mis pakuvad abi nii ühiskonnale kui ka HIVi või AIDSi nakatunud inimestele.
Muidugi ei saa me olla endaga rahul. Me peame säilitama oma hoo.
EL vaatab ka väljapoole oma piire, nähes HIV/AIDSi laastavat mõju Sahara-taguses Aafrikas ja teistes arengumaades, mis on sotsiaalkasvu ja -arengu jaoks erakordne proovikivi.
Ida-Euroopas ja Kesk-Aasias kasvab epideemia endiselt kõige kiiremini maailmas.
Selles olukorras taaskinnitame oma kohustust toetada partnerriike, tagades sammhaaval ühtse juurdepääsu HIVi ennetusele, ravile, hooldusele ja toetusele.
Avaldan komisjoni nimel heameelt HIV/AIDSi varajase diagnoosimise ja varajase ravi teemalise resolutsiooni üle ning kinnitan ja toetan täielikult põhimõtet, et tuleb ületada barjäärid HIVi testimise, ravi ja hoolduse puhul.
Komisjon julgustab ka inimesi kasutama võimalust HIVi testi tegemiseks ning kordab liikmesriikidele vajadust luua testimiskeskused, mis vastavad rahvusvahelistele standarditele ning tegutsevad kokkulepitud põhimõtete kohaselt.
Komisjon töötab praegu välja oma teist HIV/AIDSi vastase võitluse strateegiat ELis ja ka meie lähinaabruses, mis keskendub veelgi ennetusele ning on suunatud epideemiast kõige enam mõjutatud piirkondadele ja rühmadele. Ent edukas lähenemine ennetusele nõuab kõige enam avatust ja sallivust poliitilisel ja sotsiaalsel tasandil: avatust meie praeguse reaalse elu, seksuaalsuse ja käitumise suhtes; avatust ohu vähendamise vahendite suhtes; avatust, et võidelda ebavõrdsuse, diskrimineerimise ja ahistamisega; ning avatust teiste kultuuride ja kommete suhtes.
HIV/AIDSiga seotud probleemide lahendamisel täidab komisjon jätkuvalt täielikult oma rolli. Ma tean, et meil on nende püüdluste puhul Euroopa Parlamendi toetus, ning me hindame seda kõrgelt.
Jätkakem üheskoos tugeva poliitilise hooga, koos nõukoguga, tagamaks selle, et me kõik suudame kanda oma vastutust.
John Bowis
fraktsiooni PPE-DE nimel. - Proua juhataja, Ühendkuningriigis on 80 000 inimesel HIV ning, nagu volinik ütles, on iga kolmas neist diagnoosimata. Samuti on meil igast 360 naisest üks naine HIV-positiivne. Kümnel protsendil uutest nakatumistest Euroopas on tegemist mitmete ravimite suhtes resistentsete tüvedega ning see viib meid Ameerikas täheldatud 20%-lise taseme suunas.
Näeme, et aina rohkematel inimestel on mitmete ravimite suhtes resistentne tuberkuloos ja ka AIDS. Haiguste Ennetuse ja Tõrje Euroopa Keskuse kohaselt kahekordistus aastatel 1999-2006 uute HIVi nakatumise juhtude arv. Selle kohaselt oli 11% juhtudest tegemist noortega vanuses 15-24 aastat. 53% juhtudest oli tegemist heteroseksuaalse edasikandumisega, enamasti isikutelt, kes on pärit epideemiariikidest; aga kolmandik on homoseksuaalsed mehed ning võib-olla üllatuslikult on vähem kui 10% süstivad narkomaanid.
Ent lisaks kõigele - ja avaldan suurt heameelt selle üle, mida ütles minister - me häbimärgistame inimesi. Häbimärgistamine on halastamatu lisakoorem haiguse valule ning veelgi halvem on, et see sunnib inimesi end varjama ja mitte tulema testima ja ravile. Lahendused tulenevad neist näitajatest ja neist faktidest. Me vajame varajast diagnoosimist, nagu kõik on siiani öelnud. Me vajame konfidentsiaalset testimist, me vajame haridust, me vajame mõistmist, mis sellest tuleneb ja mis suudab selle häbimärgistamisega võidelda. Me vajame jätkuvaid uuringuid ja arengut ning vajame hooldust, kuna aina vähem inimesi sureb tegelikult AIDSi; ja rohkem inimesi elab sellega.
Zita Gurmai
fraktsiooni PSE nimel. - Proua juhataja, ma olin väga rõõmus, kui kuulsin, et volinik mainis ümarlauda, mille korraldamisel ja juhtimisel ma osalesin. Sellel osalesid ja töötasid aktiivselt kaasa ka Miguel Angel Martínez ja volinik Vassiliou.
AIDS on meie sajandil üks tõsisemaid haigusi. Ainuüksi Euroopa Liidus on viimase kümne aasta jooksul uusi HIVi nakatunuid 215 000. Selle aasta hinnangute kohaselt on peaaegu kolmandik AIDSi nakatunutest - nagu minu hea kolleeg mainis - endiselt diagnoosimata, kujutades tõsist ohtu Euroopa kodanike tervisele. Praegu on ülim aeg astuda konkreetseid samme, seega esitasime praktilisi soovitusi, kuidas võidelda tõhusalt HIV/AIDSi vastu, keskendudes tõendipõhisele HIV/AIDSi varajasele diagnoosimisele ja varajasele ravile.
See ei ole vaid tervishoiuga seotud küsimus. See on ELi edasise laienemise jaoks strateegiline teema ja väga oluline naabrus- ja rändepoliitika valdkonnas. Me peaksime ühendama erinevad ELi poliitikasuunad, et rõhutada eranditult iga Euroopa kodaniku õigust parematele tervishoiu- ja elutingimustele, unustamata naiste rolli. Nemad on kõige ohustatum rühm seoses HIV/AIDSiga.
Haiguse hoolika seire ja järelevalve tagamine on väga pakiline teema. Varajast diagnoosimist ja testimisbarjääride vähendamist peetakse kiireloomuliseks vajaduseks. Tuleb astuda samme, et tagada juurdepääs tasuta ja anonüümsele testimisele, et toetada rohkemate inimeste testima tulekut. HIV/AIDSi vähendamise strateegiad tuleb töötada välja igas liikmesriigis ning need peavad keskenduma haavatavatele rühmadele ja teadaolevalt kõrge riskiga rühmadele.
Strateegia hõlmab ka teabe- ja koolituskampaaniaid HIV/AIDSi ennetamise, testimise ja ravi kohta. Peame tunnistama, et suuremad investeeringud teadus- ja arendustegevusse tõhusamate ravi- ja ennetusvahendite nimel, nagu vaktsiinid ja mikrobiotsiidid, on olulised, et tagada HIVile ja AIDSile reageerimise pikaajaline edu.
HIV/AIDSi nakatunud inimeste diskrimineerimine tuleb kogu Euroopa Liidus otsustavalt lõpetada. Võitlus HIV/AIDSi vastu ei tohi tuua kaasa HIV-positiivsete kodanike diskrimineerimist, sealhulgas piiranguid, mis mõjutavad nende liikumisvabadust. Parteiülene Euroopa Parlamendi resolutsioon käsitleb kõiki olukordi koos. Eesmärk on ühine ja laienenud Euroopast võib lähitulevikus saada tõendipõhise HIV/AIDSi varajase diagnoosimise ja varajase ravi alase tõhustatud rahvusvahelise koostöö algataja.
Olen veendunud, et kui varajane diagnoosimine ja varajase ravi süsteem toimivad juhtprogrammina, siis võib olla võimalik kasutada seda ühise Euroopa vahendina teiste tervishoiuga seotud poliitikasuundade puhul. Olen tõesti tänulik kõigile oma kolleegidele, kes toetasid seda algatust ja töötasid selle kallal.
Georgs Andrejevs
fraktsiooni ALDE nimel. - Proua juhataja, alates sellest ajast, kui mul oli au koostada raport HIV/AIDSi vastase võitluse kohta ELis ja naaberriikides, olen olnud sellele HIVi nakatunud inimestega seotud teemale väga pühendunud koos kõigi selle mõjude ja kõrvalteemadega.
Aasta tagasi töötasid konverentsi "HIV Euroopas 2007" raames osalejad välja põhjaliku üleskutse võtta meetmeid seoses sellega, kuidas tõhusalt lahendada HIV/AIDSi küsimust Euroopas. Selle üleskutse mõned osad kajastuvad nüüd ka kõnealuses resolutsiooni ühisettepanekus.
Selle resolutsiooni eesmärk on aidata kaasa HIV/AIDSi vastasele võitlusele poliitilisel tasandil. Seetõttu kutsutakse selles nõukogu ja komisjoni üles sõnastama põhjalik strateegia HIVi kohta, et edendada varajast diagnoosimist, tagada varajane ravi ja teavitada varajase ravi eelistest kõiki Euroopa kodanikke.
Selles kutsutakse üles komisjoni eraldama märkimisväärseid vahendeid eelnimetatud strateegia rakendamiseks ning palutakse liikmesriikidel tõhustada ennetamist, testimist ja ravi käsitlevaid teabe- ja koolituskampaaniaid.
Tean, et komisjon kavatseb esitada uue teatise HIVi vastase võitluse kohta ELis ja naaberriikides, ning ka seda, et volinik Vassiliou kinnitas oma isiklikku kohustust võtta selles valdkonnas edasisi meetmeid.
Kokkuvõtteks ütlen, et selle olukorraga tuleb kiirelt tegeleda.
Vittorio Agnoletto
Proua juhataja, daamid ja härrad, olen töötanud 21 aastat arstina, kes võitleb AIDSiga, ning igal aastal kuulen ikka samu arutelusid.
Kliinilisest seisukohast on olukord väga selge: meil on ligikaudu 30 antiretroviirusravimit, mis suudavad pikendada HIVi nakatunud isikute eluiga. Meil ei ole ühtegi ravimit, mis suudaks viiruse hävitada, ning selle tõttu on Läänes ja Euroopas vähenenud suremus ja suurenenud HI-viirusega elavate inimeste arv, keda võib tehniliselt kirjeldada kui "potentsiaalseid nakkuse vektoreid". See tähendab, et praegu on meil suurem risk kui varem sattuda kontakti inimestega, kellel on HIV, kuna HIV-positiivsete elavate inimeste arv kasvab. Mida selle kõige puhul ette võetakse? Mitte midagi.
Suurem osa Euroopa riike ei ole aastaid korraldanud ühtegi püsivat ennetuskampaaniat. Profülaktika on kulukas ja öelgem seda otse ja arusaadavalt: profülaktika on kulukas ja on üks peamisi viise HIVi ennetada.
See on nii, mainimata kahju vähendamise projekte, mille eesmärk on eelkõige takistada narkosõltlasi nõelu jagamast. Kui paljud riigid viivad riigi tasandil selliseid projekte ellu? Itaalias diagnoositakse 50% kinnitatud AIDSi juhtumitest samal ajal, kui diagnoositakse HIV, mis tähendab, et paljud inimesed ei tea, et neil on HIV, enne kui nad haigestuvad.
Kus on kampaaniad, et suurendada juurdepääsu testidele, mis peaksid olema tasuta ja anonüümsed? Me teame, et kui esineb diskrimineerimine, siis üritavad inimesed end varjata, nad ei lähe ennast testima ning see kätkeb endas ohtu nii nende enda kui ka teiste isikute tervisele.
Veel viimane mõtteavaldus: täna kõneles nõukogu taas abist nii-öelda globaalsele lõunale, aga ma sooviksin teada, mis juhtus Euroopa Parlamendi tehtud ettepanekutega, kui me hääletasime TRIPSi kõige uuemat versiooni, milles kohustati komisjoni ja nõukogu suurendama vahendeid võitluseks AIDSiga globaalses lõunas ja eelkõige siirdada tehnoloogiat ja anda farmakoloogilist abi.
Avril Doyle
Proua juhataja, 2006. aastal teatati 86 000 uuest HIVi diagnoosist ja Maailma Terviseorganisatsiooni Euroopa piirkonnas diagnoositi üle 13 000 AIDSi juhu.
Lääne-Euroopas oli 10% uutest nakatumistest 15-24-aastaste vanuserühmas ja 25% neist uutest nakatunutest olid naissoost. Peamine edasikandumise tee oli heteroseksuaalne kontakt, nagu ütles volinik.
Ida-Euroopas oli peamine edasikandumise tee narkootikumide süstimise kaudu. Väga murettekitav on, et 27% uutest nakatumistest leidis seal aset 15-25-aastaste vanuserühmas ja 41% uutest nakatunutest olid naissoost.
Praegu ei tea 30% HIVi nakatunud patsientidest, et nad on nakatunud, ja nemad põhjustavad üle poole kõigist uutest HIVi nakatumistest. Lisaks sellele tähendab hiline diagnoosimine hilist antiretroviirusravi kasutamist, mis piirab aina rohkem võimalusi ravimite mõjuks.
Meil on kiirelt vaja Euroopa tasemel suuniseid HIVi testimise ja nõustamise kohta. Meil peavad olema põhjalikud ja paindlikud suunised parimate tavade kohta andmete esitamisel, testimisel, ravil ja hooldusel.
Minu enda riigis Iirimaal - kuigi HIVi ja AIDSi puudutavaid andmeid tuleks tõlgendada ettevaatlikult, kuna väga sageli on tegemist liiga vähese või hilise andmete esitamisega - on 2007. aasta detsembri lõpuks teatatud kokku 1000 AIDSi juhust. See näitaja peaks eeldatavasti kõnealuse vähese andmete esitamise tõttu siiski tõusma. Samal perioodil teatatud HIVi nakatunute koguarv oli 4780. Ennetusstrateegiad peavad olema taas tähtsaimate uudiste hulgas, meie e-ajalehtede esikülgedel. Tekkinud on enesega rahulolu. Nakatumise hirm on haihtunud. Me peame faktid lahti seletama avatud ja tolerantsel viisil. John Bowisel on täielikult õigus, kui ta ütleb, et kuigi vähem inimesi sureb AIDSi, siis on aina rohkem neid, kes on nakatunud.
Michael Cashman
Proua juhataja, tahan õnnitleda eesistujariiki Prantsusmaad tema pühendumise eest AIDSi ja HIVi vastases võitluses ning õnnitleda ka neid, kes on täna õhtul arutelu käigus sõna võtnud.
See on hilisõhtune arutelu teemal, mis tegelikult mõjutab igaüht meist iga päev ja iga minut. 1970ndatel ja 1980ndatel elanud homoseksuaalse mehena oleksin võinud väga lihtsasti saada HI-viiruse. Mul oli õnne. Ma ei saanud seda. Ent ma nägin, kuidas põlvkondade kaupa langes inimesi viiruse tõttu nagu loogu ja kannatas diskrimineerimise ja häbimärgistamise all.
Seetõttu peame edastama täna sõnumi, et kohustume tegema ravi kättesaadavaks ja kasutama varajast testimist, aga lisaks sellele kõigele ja härra Bowise suurepärasele ja silmapaistvale tööle konservatiivide valitsuse tervishoiuministrina, peame ütlema, et see, mis võib juhtuda teiega, võib juhtuda ka minuga või minu tütre või pojaga. Inimesed ei lähe vara testima ühel lihtsal põhjusel: hirm diskrimineerimise ees, millega nad peavad elama - see on häbimärgistamine.
Mäletan, kuidas 1980ndate alguses külastasin kord haiglat, et üritada patsiente lohutada - mis mul kunagi ei õnnestunud! - ja, sisenenud HIVi osakonda, avastasin ühes voodis ühe oma lähedase sõbra. Ta ei suutnud mulle isegi öelda, et oli kannatanud ja suremas AIDSiga seotud haiguse tõttu. See olukord eksisteerib praegugi, mitte vaid meie riikides, aga ka teistel kontinentidel. Teistel kontinentidel toimuv mõjutab meid otse, sest, välja arvatud juhul, kui tegeleme kõige ohustatumate kogukondadega, ei jõua sõnum kunagi nendeni. Seksitööstuses töötav isik, kes tuuakse ELi, on sama haavatav, kui ELi kodanik, kes külastab Aafrikat või mõnd muud kontinenti. Seetõttu avaldan heameelt selle resolutsiooni üle. 1. detsember 2008 on rahvusvahelise AIDSi vastu võitlemise päeva 20. aastapäev, aga muutusi on vähe, välja arvatud inimelud, mille arv suureneb ja mis mööduvad ja hävitatakse. Seetõttu õnnitlen Euroopa Parlamenti, eesistujariiki ja komisjoni ning kõiki sõnavõtjaid selle eest, et nad on siin, edastamaks sõnumit, et see, mis juhtub nendega, võib juhtuda ka meiega.
Toomas Savi
Proua juhataja, olen hakanud aru saama, et HIV-positiivseid inimesi koheldakse mõnikord nagu leeprahaigeid, teadmata, et varajase diagnoosimise ja raviga võivad nad olla aktiivsed ühiskonnaliikmed mitmeid aastaid enne AIDSi väljakujunemist ja seda, kui haigus nende elu tõsiselt mõjutama hakkab.
Selline eelarvamus näitab võhiklust. Väga oluline on edendada toetust ja mõistmist HIVi nakatunute suhtes. Selle tulemusena oleks inimestel rohkem julgust lasta oma viirusnakkus diagnoosida varajases etapis selle asemel, et valida koorem, mis võib kujutada ohtu teistele.
Oluline on, et HIV-positiivsed inimesed saavad olla avameelsed oma olukorra kohta, kartmata diskrimineerimist, seega saame suurendada teadlikkust ja sallivust ühiskonnas HIVi ja AIDSi suhtes.
Colm Burke
Proua juhataja, HIVi ennetamise ja ravi suutlikkus erineb olenevalt erinevatest sotsiaalmajanduslikest ja geopoliitilistest oludest. HIV nakkuse varajase diagnoosimise edendamine peab kuuluma kõigi põhjalike AIDSi vastase võitluse lähenemisviiside juurde.
Isegi riikides, kus antiretroviirusravi võimalused on äärmiselt piiratud, saab anda olulise panuse tervishoidu, diagnoosides ja ravides sugulisel teel nakkavaid haigusi, tuberkuloosi ja muid oportunistlikke nakkusi HIVi nakatunud isikute hulgas.
Hiljuti avaldatud USA teadusväljaandes kinnitati, et HIV diagnoosi ise teatatud kuupäevade ja ravile tuleku vaheline aeg on tegelikult pikenenud. Diagnoosimise ja ravile tulemise vaheline ajavahemik oli oluliselt pikem süstivate narkomaanide hulgas võrreldes teiste riskigruppidega. Sellega koos esineb probleem, et aina rohkem arvatakse, et AIDS on nüüd ravitav seisund, ning see nõrgestab üldsusele edastatavat tervishoiusõnumit, millega kutsutakse üles HIVi sageli testima ja kiirelt ravima.
Mairead McGuinness
Proua juhataja, ma tänan Michael Cashmani selle eest, kui kirglikult ta selles arutelus osaleb. Olen väga rõõmus, et jäin siia tema sõnavõttu kuulama, ning loodan, et teised kuulsid seda ja tegutsevad selle kohaselt.
Minu mure seoses selle teemaga on, et hirm, mis meil oli 1980ndatel, on unustatud ja selle tulemusena me enam ei jälgi olukorda, kui meil on terve põlvkond inimesi, kes ei kasvanud üles 1980ndatel ja kes peavad seda sõnumit kuulma.
Me kõik peame pingutama ja edastama üldsusele sõnumi ennetamise kohta, samal ajal mitte asudes taas häbimärgistama, mis vahetevahel sellega kaasneb. Me peame suutma seda teha, sest kuigi testimine on väga tähtis ja ravi on absoluutselt vajalik neile, kes on haigestunud, soovime me ka peatada seda, et inimesed nakatuvad AIDSi, peavad sellega elama ja surevad selle tõttu traagiliselt.
Jean-Pierre Jouyet
nõukogu eesistuja. - (FR) Proua juhataja, lugupeetud volinik Potočnik, daamid ja härrad, see on tõesti põnev ja kohati liigutav arutelu. Sooviksin eelkõige tänada härra Cashmani tema tabava sõnavõtu eest ning ma tean, et ta on olnud sageli kontaktis proua Bachelot'ga, kes vabandab, et ta ei saanud täna õhtul siin viibida ning kes on öelnud, et me peame tegutsema, nagu oleksime kõik mõjutatud ja et peame kõige ohustatumate kogukondadega koostööd tegema. Härra Savi ütles ka, et inimestel peaks olema võimalus oma seisundist vabalt kõneleda. Härra Burke rõhutas sallivuse väärtust ja võrdse juurdepääsu tähtsust. Proua McGuiness ütles väga asjakohaselt, et me ei tohi unustada, mis juhtus 1980ndatel.
Sooviksin tagasi tulla selle juurde, mida ütles härra Bowis - ning ma usun, et see saab olla täielikku toetust leidev ühine lähenemisviis - see tähendab, et aina rohkem inimesi elab praegu AIDSiga ja resistentsus retroviiruste vastaste ravimite suhtes tõuseb. Seetõttu peame neid kaht nähtus aktsepteerima ning seetõttu peame teie nimetatud põhjustel olema aina otsustavamalt vastu igasugusele diskrimineerimisele. Teiseks peame tegema kõik endast oleneva, nagu oleme kõik ühel meelel, et tagada varajase diagnoosimise kättesaadavus. Proua Gurmail oli täielikult õigus, kui ta rõhutas naiste olukorra haprust ning vajadust edendada eelkõige ennetust. Proua Doyle toonitas asjaolu, et viirus levib noortel inimestel ja ennetuspüüdlusi tuleb suurendada, tagades, et liikumisvabadust ei kahjustata, ning proua Gurmai nõustus sellega. Kõik need aspektid tunduvad mulle äärmiselt olulised; läbipaistvus, härra Cashmani märkused anonüümsuse teemal, tasuta arstiabi, parem kondoomide jaotamine, kõigi elanikkonnarühmade jaoks testimisele võrdne juurdepääs.
Härra Agnoletto märkuste põhjal, kelle asjatundlikkus sel teemal on üldteada, sain aru, et retroviirusravimid pikendavad eluiga, aga ükski ravim ei suuda seda haigust ravida, mis tähendab, et peame iga hinna eest tõhustama ennetusmeetmeid. Härra Bowis lisas ka, et tuleb tugevdada teadus- ja arendustegevust.
Arvan, et need on aspektid, mille puhul peaksime jätkuvalt koostööd tegema, et meil on vajalikud vahendid, ja ma nõustun täielikult härra Andrejevsiga tema tehtud resolutsiooni ettepaneku kohta, mille eesmärk on töötada välja kõik varajase ravi aspektid.
Ma usun, et see arutelu julgustab meid jääma ärksaks ja valvele, et võidelda igasuguse diskrimineerimisega ja tegutseda minevikus aset leidnu suhtes, ning mitte käituda nii, nagu oleks olukord normaliseerunud.
Janez Potočnik
komisjoni liige. - Proua juhataja, ma osalesin konverentsil kas selle või eelmise nädala alguses - olen viimasel ajal kohati nagu teiegi, veidi kehva ajatajuga. Sellel konverentsil arutati vaesusega seotud haigusi. Muidugi on HIV ja AIDS tänapäeval kolme peamise surmaga lõppeva haiguse hulgas, jättes teisele ja kolmandale kohale malaaria ja tuberkuloosi.
Igal aastal sureb kogu maailmas endiselt viis miljonit inimest neisse kolme haigusesse, mis tähendab, et igal aastal lahkub sama palju inimesi kui Taanis elanikke. Probleem on niivõrd selgelt endiselt olemas, et oleks lihtsalt ebamoraalne sellele mitte tähelepanu pöörata.
Peame tegema kõik võimaliku ennetuskampaaniate puhul. Peame pingutama rohkem, kuna oleme veidi toppama jäänud. Peame tegema kõik võimaliku, et tagada inimese nakatumise varajane kindlakstegemine. Peame tegema rohkem, et leida ravi; peame tegema rohkem, et hoolida. Kuna ma vastutan komisjonis teadusuuringute rahastamise eest, nagu te teate, siis võin muidugi anda lubaduse, et kasutame ka edaspidi oma vahendeid selleks, et tegutseda aktiivselt HIV/AIDSi vaktsiini leidmiseks.
Meil on üks suurepärane projekt, mis on praeguseks mitu aastat väldanud. Selle nimi on Euroopa ja arengumaade kliiniliste uuringute partnerlus (EDCTP). See on kliiniliste uuringute partnerlus Sahara-taguste riikidega. Sellega oli alguses palju probleeme, aga praegu toimib see tõesti sujuvalt ja just eelmisel, 2007. aastal andsime siin lubaduse, liikmesriigid teevad selles vallas komisjoniga koostööd. Kõik liikmesriigid teevad Aafrika liikmesriikidega koostööd nende suutlikkuse suurendamiseks. Vaid ühe aasta jooksul kulutasid nad 80-90 miljonit eurot ning see summa muidugi kahekordistub, kuna meie panustame teise poole.
Seega peaksid teadusuuringud selles valdkonnas samuti jätkuma. Nagu on minu kolleeg volinik Vassiliou oma valdkonnale pühendunud, olen ka mina oma valdkonnale pühendunud, et otsinguid jätkata.
Üht asja siin täna ei nimetatud ning ma arvan, et seda tuleks mainida, see on naabruspoliitika ja struktuurilise ühtekuuluvuspoliitika tähtsus, kuna just nendes Euroopa või muudes naaberriikides on see kriitiline teema. Seda võiks ja tuleks samuti neil eesmärkidel kasutada.
Lõpetuseks: meil kui inimolenditel on lihtsalt moraalne kohustus tegutseda. Olen tõesti rõõmus, et meie hääl oli täna nii selge. See oli niivõrd ühtne ja isegi kirglik.
Juhataja
Vastavalt kodukorra artikli 103 lõikele 2 olen saanud kuus resolutsiooni ettepanekut.
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub neljapäeval, 20. novembril 2008.
