3. Ihmisoikeudet Sudanissa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu kuudesta päätöslauselmaesityksestä, jotka koskevat ihmisoikeuksia Sudanissa.
Karin Scheele 
esittäjä. - (DE) Arvoisa puhemies, 6. maaliskuuta ja 13. helmikuuta 2007, tässä järjestyksessä, 23-vuotias Amouna Abdallah Daldoum ja 22-vuotias Sadia Idries Fadul tuomittiin kuolemaan kivittämällä aviorikoksen vuoksi. Gaziran osavaltion Managilin maakunnassa toimiva rikosoikeus tuomitsi molemmat naiset syyllisiksi aviorikokseen. Kertomusten mukaan naisilla ei ollut oikeudenkäynnissä apunaan asianajajaa eivätkä he voineet edes puolustaa itse itseään, sillä kumpikin puhuu ainoastaan oman etnisen ryhmänsä kieltä. Oikeudenkäyntikielenä käytettiin arabiaa, mutta naisille ei annettu mahdollisuutta käyttää tulkkeja. Tuomiosta valitettiin.
Sudanin Brysselissä toimivan suurlähetystön mukaan tuomioistuin kumosi kuolemantuomion oikeusavun puuttumisen perusteella. Otamme kuolemantuomion kumoamisen hyvillä mielin vastaan, jos tuomioistuin todella vahvistaa tämän, ja vetoamme Sudanin hallitukseen, jotta se varmistaisi, ettei naisia vahingoiteta fyysisesti tai henkisesti.
Kaksi 16-vuotiasta poikaa tuomittiin kuolemaan 3. toukokuuta murhasta ja ryöstöstä. Kuolemantuomion langettaminen nuorille rikoksentekijöille kielletään kansainvälisessä lainsäädännössä. Sudan on ratifioinut lapsen oikeuksia koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen ja sen mukaan sitoutunut siihen, ettei maassa teloiteta ketään alle 18-vuotiasta. Sudanin hallitusta vaaditaan kumoamaan näille kahdelle alaikäiselle langetetut kuolemantuomiot ja vakuuttamaan, ettei heitä vahingoiteta fyysisesti tai henkisesti.
Vetoamme komissioon, neuvostoon ja jäsenvaltioihin, jotta ne tuomitsisivat kuolemanrangaistuksen, ruoskinnan ja kaikki muutkin julmat ja nöyryyttävät rangaistukset.
Ryszard Czarnecki 
esittäjä. - (PL) Arvoisa puhemies, tämä on ensimmäinen kauteni Euroopan parlamentin jäsenenä, mutta tiedän, että tämä on jo kolmas Sudanin asioita koskeva keskustelu. Ihanteellisessa tilanteessa ja Sudanin kansalaisten näkökannalta meidän ei tarvitsisi puuttua asiaan ollenkaan. Olen mielissäni siitä, että parlamentin kuusi suurinta poliittista ryhmää on saavuttanut yhteisymmärryksen Sudania koskevassa asiassa ja että meillä on yhteinen näkökanta. Ristiriitaista kyllä, mutta voisi sanoa, että kärsimys ja epäoikeusjärjestelmän - toistan, epäoikeusjärjestelmän - langettamat järkyttävät tuomiot tuossa maassa näyttävät yhdistävän meitä Euroopassa.
Enää 2000-luvulla ei ole hyväksyttävää, että naisten tuomitseminen kuolemaan kivittämällä aviorikoksen takia tai 16-vuotiaiden lasten tuomitseminen kuolemaan hirttämällä jatkuvat. Olemme tosiaankin tulleet osallisiksi Sudanin sisäasioista. Meidän on oltava osallisia sekä moraalisten että muidenkin syiden takia. Yksi näistä syistä on se, että olemme kohdentaneet jo 85 miljoonaa euroa tuon maan humanitaariseen apuun tänä vuonna. Avun määrä oli alun perin 40 miljoonaa euroa, ja sitä nostettiin kaksi kuukautta sitten. Meidän on selkeästi tuomittava julmat tavat, kuten nuorten naisten silpominen, jota esiintyy myös Sudanissa.
Henkilökohtaisesti minun ei kannata piilotella sitä tosiasiaa, että tällä hetkellä omassa maassani käydään keskustelua kuolemanrangaistuksesta. En itse kannata kuolemanrangaistusta. Sudanin tapahtumat vahvistavat käsitystäni, vaikka kulttuuritausta on tietysti täysin erilainen.
Haluan korostaa, että meidän on osoitettava solidaarisuutta tässä asiassa. Meidän on toimittava yhdessä, sillä ainoastaan meidän solidaarisuutemme, Euroopan unionin solidaarisuus, voi saada nämä järjettömät tuomiot loppumaan.
Marios Matsakis 
esittäjä. - (EN) Arvoisa puhemies, Sudan tunnettaneen parhaiten Darfurin konfliktista, jossa ihmisoikeusrikkomuksia on tapahtunut valtavasti. Sudan on kuitenkin myös valtio, jossa kunnioitus ihmisoikeuksia kohtaan puuttuu kaikkialla.
Tämä päätöslauselmaesitys muistuttaa meitä taas Sudanin vanhentuneesta ja alkukantaisesta oikeusjärjestelmästä, joka mahdollistaa aviorikokseen syyllistyneiden naisten tuomitsemisen kuolemaan ja kivittämisen käytön tuomion toimeenpanotapana sekä lasten tuomitsemisen kuolemaan. On todella hyvin vaikea uskoa, että vielä 2000-luvullakin on hallituksia, jotka yhä suvaitsevat ja kannattavat tällaisia erityisen julmia järjestelmiä.
Ymmärrämme Sudanin olevan hyvin köyhä valtio, jolla on paljon poliittisia ja taloudellisia ongelmia, mutta näitä ongelmia ei pitäisi käyttää tekosyynä sille, ettei valtio seuraa yleisen järjen mukaista edistystä kohti yleismaailmallisen oikeuden- ja demokratiantajun kunnioittamista. Mielestämme on lisäksi vaikea ymmärtää, miten uskonto voi puuttua niin äärimmäisellä ja joskus sadistisellakin tavalla asioihin, jotka kuuluvat rikos- ja yksityisoikeuden piiriin.
Haluamme lähettää Sudanin hallitukselle painokkaan viestin, jonka mukaan kärsivällisyytemme on loppumassa ja sietokykymme rajat on jo kauan sitten ylitetty. Vaadimme, että Sudan panee viipymättä toimeen oikeusjärjestelmänsä muutosprosessin, jossa otetaan huomioon kansainvälinen lainsäädäntö, YK:n yleissopimukset ja Sudanin kansalaisille kuuluvien ihmisoikeuksien kunnioittaminen. Toivomme, että asiat etenevät nopeasti, jotta meidän ei tarvitsisi turvautua yhä jyrkempiin suostuttelukeinoihin.
Bernd Posselt 
esittäjä. - (DE) Arvoisa puhemies, olen jäsen Matsakisin kanssa täysin samaa mieltä kaikesta, paitsi yhdestä asiasta. Hänen mukaansa Sudan on köyhä maa, mikä onkin totta, mutta öljyvarojensa ja muiden varojensa avulla sen on mahdollista kehittyä hyvin rikkaaksi valtioksi. Sitä kuitenkin käytetään hyväksi, ja kansainväliset joukot ja yritykset ovat epäilemättä lietsoneet tulta Darfurin sodan yhteydessä edistääkseen omia energiaan liittyviä etujaan.
Sudan aiheuttaa puutteellisen poliittisen järjestelmänsä kautta paljon harmia myös itselleen, eikä vain pohjoisen ja etelän, idän ja lännen ja kristittyjen ja muslimien - niin kuin aina yleistetään - välisten erimielisyyksien takia vaan myös siksi, että se toimii kasvualustana henkilökohtaisille erimielisyyksille. Tämän takia meidän on vaadittava, että Sudan kunnioittaa perusihmisoikeuksia. Kuten äsken aivan oikein sanottiin, Euroopan unioni on kuolemanrangaistusta vastaan. Puolassa käytävät keskustelut on mainittu. Kuten tiedämme, kuolemanrangaistusta ei suvaita jäsenvaltioissa eikä Euroopan neuvostossa, ja samanlaisia käsityksiä on tietysti kehitettävä hitaasti myös Afrikassa. Tässä suhteessa käännytään etenkin vielä hieman hoipertelevan Afrikan unionin puoleen, jotta poliittisesti oleellisia ihmisoikeusnormeja voitaisiin vähän kerrallaan paitsi kehittää myös toteuttaa ja toimeenpanna. Tiedämme, että se vie aikaa.
Tästä syystä vetoamme Sudanin hallitukseen, emmekä vain sen takia, että kuolemanrangaistus - erityisesti sen pöyristyttävä soveltaminen alaikäisiin - poistettaisiin vaan myös siksi, että Sudanin hallitus lopettaisi a) sharia-lain väärän tulkitsemisen, johon se nyt syyllistyy, sillä maan sivistymättömillä tavoilla ei ole mitään tekemistä oikean sharia-lain kanssa, sekä b) sharia-lain soveltamisen muihin kuin islaminuskoisin yhteisöihin. Maan on noudatettava tavallista siviilioikeutta, joka on Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeusnormien mukainen.
Raül Romeva i Rueda 
esittäjä. - (ES) Kaikista niistä kauheuksista, joita ihmiselle voidaan aiheuttaa, kuolema kivittämällä on epäilemättä yksi käsittämättömimmistä ja kiistatta tuomittavimmista.
Tänään keskustelemallamme tapauksella, eli Sadia Idris Fadulin ja Amouna Abdallah Daldoumin tuomitsemisella kuolemaan kivittämällä, on kaksi yhtä tärkeää ulottuvuutta. Yhtäältä se velvoittaa meidät ilmaisemaan jälleen kerran, että vastustamme kuolemanrangaistusta rangaistusmuotona kaikissa olosuhteissa, ja toisaalta se saa meidät huomaamaan toisen, räikeää sukupuolisyrjintää ilmentävän seikan: tuomio perustuu oletettuun rikokseen eli aviorikokseen, joka luokitellaan sellaiseksi ainoastaan naisten tapauksissa - ei, jos kyseessä on mies.
Ei siis riitä, että vaaditaan yhdenmukaisuutta alaikäisten kuolemanrangaistusta koskevan kansainvälisen lainsäädännön kanssa tai että jokaista tätä rangaistusmuotoa yhä käyttävää valtiota patistetaan jättämään käytäntö oikeudelliseen ja poliittiseen historiaan. Tässä tapauksessa meidän on esitettävä tilanne räikeänä sukupuolisyrjintänä tai patriarkaalisena valikoivana murhakäytäntönä, jotka ovat loppujen lopuksi sama asia.
Kun kyseessä on tällainen tuomio, joka koskee vain naisia, kyseessä on myös tilanne, jossa naisen elämää arvostetaan vähemmän kuin miehen. Tätä ei voida hyväksyä Sudanin tai minkään muunkaan maailman valtion osalta.
Olen siksi erittäin iloinen tätä päätöslauselmaa koskevasta hyvin laajasta yksimielisyydestä ja toivon, että se edesauttaa paitsi kuolemanrangaistuksen poistamista myös naisen ja miehen elämän yhtäläistä arvostamista.
Erik Meijer 
esittäjä. - (NL) Arvoisa puhemies, jo silloin, kun nykyinen Sudanin valtio tunnettiin angloegyptiläisenä Sudanina, mietittiin, pitäisikö tälle erittäin laajalle alueelle ja sen moninaisille kansoille myöntää itsenäisyys yhtenä valtiona. Yhdistynyt valtio olisi lähinnä pohjoisen, idän ja keskiosan arabien valtio, sillä idän mustille islaminuskoisille sekä etelän mustille kristityille ja animisteille olisi hankalaa turvata yhtäläinen asema.
Nämä vähemmän kehittyneet alueet sijaitsivat kaukana rannikosta, eikä kansainvälinen yhteisö tiennyt niistä paljoakaan. Siispä kukaan ei kiinnittänyt niihin mitään huomiota. Monien sotavuosien jälkeen etelän ei-islaminuskoisella alueella, jolle oli myönnetty itsehallinto ja edustus valtionhallintoon, kompromissi näytti toteutuneen. Kuten tiedätte, tilanne ei ole sama lännessä sijaitsevassa Darfurissa.
Fundamentalismi vallitsee hallitsevien arabien keskuudessa ja erityisesti niiden keskuudessa, joilla on valtaa ja jotka jakavat oikeutta, jopa kuolemanrangaistuksia ja kivittämisrangaistuksia aviorikoksen tapaisista rikoksista. Tämä on järkyttävin ulkoinen merkki vallitsevasta fundamentalismista. Päätöslauselmassa kiinnitetään aivan oikein huomiota kansainvälisiin sopimuksiin ja tarpeeseen poistaa kuolemanrangaistus. Tälle alueelle on kohdistettava tarpeeksi huomiota, sillä Sudanin tilanne on kerrassaan järkyttävä.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
PSE-ryhmän puolesta. - (PL) Arvoisa puhemies, Sudanissa jo yli 50 vuotta jatkunut konflikti on vaatinut ainakin kaksi miljoonaa uhria. Yhdessä nykyisen Afrikan verisimmistä sodista tapahtui läpimurto, kun Nairobissa allekirjoitettiin rauhansopimus vuonna 2005. Väkivaltaisuudet kuitenkin jatkuvat Darfurissa maan länsiosassa. Tähän mennessä konfliktin seurauksena on kuollut 400 000 ihmistä ja kaksi miljoonaa ihmistä on joutunut lähtemään maanpakoon. Tämän provinssin asukkaat ovat nykymaailman vakavimman kriisin uhreja. Heillä ei ole ruokaa, vettä tai terveydenhuoltoa, ja Darfurin tilanne on ollut kriittinen jo neljän vuoden ajan. Euroopan unioni ei ole vielä onnistunut pakottamaan Khartoumin hallitusta lopettamaan sotarikoksia ja rikoksia ihmisyyttä vastaan.
Viimeisimmät kertomukset alaikäisten teloituksista Sudanissa vahvistavat osaltaan sitä tosiasiaa, että tämä valtio on jälleen kerran loukannut ihmisoikeuksia. Vaikka Sudan on allekirjoittanut monia kansainvälisiä sopimuksia, kuten Cotonoun sopimuksen, se rikkoo niitä törkeällä tavalla. Emme voi enää vain ilmaista huoltamme Sudanin tilanteesta, niin kuin eurooppalaiset ulkoministerit ovat tehneet viimeisten kolmen vuoden ajan 19:ssä tätä asiaa koskevassa julkilausumassa. On aika asettaa tehokkaita taloudellisia seuraamuksia, jotka osoittavat Sudanin johdolle, että sen omille kansalaisille suunnatusta joukkoväkivaltakampanjasta on maksettava tuntuva hinta.
DanutBudreikaitė
ALDE-ryhmän puolesta. - (LT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Darfurissa neljä vuotta riehuneen sodan perusteella emme voi juurikaan toivoa, että ihmisoikeuksiin kiinnitettäisiin kovin paljon huomiota sodan kourissa kamppailevissa valtioissa.
Vaikka oikeat asiakirjat on allekirjoitettu, niin sitoumuksia ei ole kunnioitettu.
Darfurin sotilaskonfliktin aikana on menettänyt henkensä noin 200 000 ihmistä, ja 2,5 miljoonaa provinssin asukasta on menettänyt kotinsa. Valtio täyttyy kaaoksesta ja hallituksen omahyväisyydestä.
Haluan kiinnittää huomiota olosuhteisiin, jotka jatkuvasti edistävät sotilaskonflikteja ja mahdollistavat ihmisoikeusloukkaukset Sudanissa.
Kenen aseita käytetään Darfurin taisteluissa? Amnesty Internationalin mukaan Kiina ja Venäjä vievät aseita Darfuriin, vaikka ne kieltävät sen ja ovat tukeneet Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmaa, joka kieltää aseiden viennin Darfuriin.
Kiinalla on lisäksi monia energiaan ja raaka-aineisiin liittyviä kiinnostuksen kohteita Sudanissa. Se hankkii tuloja maasta, ja vaikuttaa siltä, että se hyötyy epävakaasta tilanteesta.
Konfliktin ratkeaminen ja ihmisoikeustilanteen parantuminen Sudanissa riippuu EU:n yhteistyöstä sidosryhmien ja kansainvälisten järjestöjen kanssa sekä sitoumuksista, joita nämä maat eivät tällä hetkellä noudata.
Dalia Grybauskaitė
Arvoisa puhemies, Sudanin ihmisoikeustilastot ovat yhä äärimmäisen huolen aihe Euroopan komissiossa ja EU:ssa, erityisesti kun otetaan huomioon se epävarma ja äärimmäisen räjähdysherkkä tilanne, joka edelleen vallitsee syrjäytyneillä alueilla, kuten Darfurissa. Melkein kaksi vuotta on kulunut kattavan rauhansopimuksen allekirjoittamisesta, mutta Sudanin hallitus ei onnistu monien sopimuksen ja sisäisen väliaikaisen kansallisen perustuslain mukaisten ihmisoikeussitoumusten noudattamisessa. Tasavallan presidentti allekirjoitti nämä asiakirjat heinäkuussa 2005.
Kansainvälisen yhteisön piirissä unionin toimet Sudanin siviilien suojelun parantamiseksi keskittyvät yhtä aikaa sekä turvallisuutta koskeviin että poliittisiin siviilitoimiin. Vuodesta 2005 lähtien komissio on rahoittanut noin 35:tä hanketta, joiden tarkoituksena on edistää ihmisoikeuksia ja demokratiaa Sudanissa. Hankkeiden määrärahat ovat olleet yhteensä noin 6 miljoonaa euroa.
Palatakseni parlamentin päätöslauselmassa mainittuihin kahta naista koskeviin tapauksiin voin vakuuttaa arvoisille parlamentin jäsenille, että Euroopan unionin ja komissio seuraavat tilannetta hyvin tarkasti. Tapaukset nousivat ensimmäisen kerran esiin operaatioiden johtajien tapaamisessa, joka järjestettiin Alankomaissa maaliskuun puolivälissä, ja käsittelyä jatkoi 27. maaliskuuta EU:n troikka, joka koostui Saksan, Kreikan ja komission edustajista.
EU nosti kysymyksen esiin myös hiljattain neuvoa-antavan ihmisoikeustoimikunnan viimeisimmässä kokouksessa 16. huhtikuuta. Muutoksenhakutuomioistuin määräsi, että tapaus on palautettava alkuperäiseen tuomioistuimeen - Gaziran osavaltion tuomioistuimeen - uudelleenkäsittelyä varten. Vastustamme kuolemanrangaistusta edelleen jyrkästi, mutta on sentään myönteistä, tapaus on lähetetty uudelleenkäsiteltäväksi, ja toivomme, että naisille tarjotaan oikeudenmukainen ja kansainvälisten ihmisoikeusnormien mukainen oikeudenkäynti.
Viimeinen nyt käsittelemämme tapaus liittyy kahteen 16-vuotiaaseen poikaan, jotka on tuomittu kuolemaan hirttämällä. Monet jäsenvaltiot ja komissio ovat nostaneet tämän kysymyksen esiin yhdessä Saksan suurlähetystön kanssa, ja odotamme EU:n puheenjohtajavaltion ottavan asiassa aloitteen tulevina päivinä. Jos näin ei tapahdu, komissio aikoo nostaa kysymyksen suoraan esiin kirjeessä, joka lähetetään Sudanin viranomaisille, kuten oikeusministerille, ja neuvoa-antavalle ihmisoikeustoimikunnalle.
EU:n ja Sudanin välistä poliittista vuoropuhelua edistävän neuvoa-antavan ihmisoikeustoimikunnan seuraava kokous järjestetään kesäkuun alussa. Siinä yhteydessä voisi tarjoutua hyvä tilaisuus ottaa tapaus jälleen käsiteltäväksi.
Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskustelujen jälkeen.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 142 artikla)
Kathy Sinnott 
kirjallinen. - (EN) Miten tämä voi jatkua edelleen? Kansanmurhia on tapahtunut niin paljon viimeisten 100 vuoden aikana, ja joka kerran sanomme, ettei niin käy enää koskaan. Tiedämme kuitenkin, että kansanmurha on käynnissä juuri nyt Darfurissa, ja koko maailma tietää tämän. Miksi siis olemme niin avuttomia, ettemme voi lopettaa sitä?
Kotimaassani Irlannissa olemme onnistuneet vaientamaan aseet ja saattamaan yhteen yhteisöjä, joiden yhteistyön luultiin olevan mahdotonta. Miksi olemme siis niin kyvyttömiä edistymään tässä maailman kolkassa?
Vastauksena tähän kysymykseen totean, että meidän on tarkasteltava Darfurin tilannetta uudella tavalla. Jos maailman myötätunto ja päätöslauselmamme voisivat tuoda rauhan ja helpotuksen Sudanin kansalle, tämä olisi tapahtunut jo kauan sitten. Voimme esittää yhä vaatimuksia, joiden mukaan Sudanin piittaamattoman hallituksen on muutettava toimintatapojaan, tai voimme pohtia, miksi sen jääräpäisen linjan saama tuki jatkuu. Meidän on katkaistava kanavat, joiden kautta Darfurin hävitystä ruokitaan. Näillä kanavilla tarkoitan esimerkiksi kiinalaista öljyrahaa ja venäläisiä aseita. Päätöslauselmamme ovat tyhjiä ja tehottomia, kunnes olemme valmiit nousemaan näitä mahteja vastaan.
