Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin torstaina 29. päivä tammikuuta 1998 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Puhemies
Hyvät parlamentin jäsenet, edellisen täysistuntomme jälkeen on kolmessa unionin jäsenvaltiossa tehty uusia terroristiattentaatteja: 6. helmikuuta murhattiin Ajacciossa Claude Erignac, Korsikan prefekti, valtion edustaja alueella; 30. tammikuuta terroristijärjestö ETA murhasi Sevillassa jälleen yhden kansanpuolueeseen kuuluvan kaupunginvaltuutetun, Alberto Jiménez Becerrilin ja tässä tapauksessa myös hänen vaimonsa Ascensión Garcían; myös Pohjois-Irlannin rauhanprosessia on jälleen häiritty jatkuvilla Ulsterin asukkaisiin kohdistuvilla hyökkäyksillä.
Vaikka toistaisinkin itseäni, minun mielestäni toimielimemme on velvollinen korottamaan tuomitsevan äänensä jälleen kerran. Kaikki nämä hyökkäykset herättävät varmasti meissä - Euroopan kansalaisten edustajissa - samaa selkeää ja voimakasta vastenmielisyyttä, samoin kuin uudistunutta halua lisätä terrorisminvastaista yhteistyötä unionin sisällä.
Terrorismi, olivatpa sen tavoittelemat poliittiset päämäärät sitten mitä tahansa, on vain äärimmäisen vakava tapa loukata oikeutta elämään, joka on ensimmäinen ja tärkein ihmisoikeuksista.
Olen lähettänyt kyseisten maiden hallituksille surunvalittelu- ja solidaarisuussähkeet ja tulkinnut niissä tämän parlamentin tunteet.
Pyydän teitä kunnioittamaan uhrien muistoa viettämällä kanssani minuutin hiljaisuuden.
(Parlamentti vietti minuutin hiljaisuuden)

Matkailu
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
De Lucan laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A4-0040) tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksesta N: o 3/96 matkailupolitiikasta ja sen edistämisestä; -Wemheuerin talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A4-0049/98) komission menettelystä oletetuissa petos- ja väärinkäytöstapauksissa matkailun alalla.
De Luca
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, matkailupolitiikan hallinnollisten menettelytapojen tutkiminen on vahvistanut sen, mitä olemme pelänneet tai mikä on ollut tiedossamme jo pitkään. Usein, liian usein Euroopan unioni on käyttänyt huolimattomasti sille annettuja taloudellisia voimavaroja: hallinnon sekavuus, huonot menettelyt, lahjonta ja jopa petokset ovat valitettavasti olleet sääntönä matkailupolitiikassa. Parlamentti on jo pitkään ja yhä huolestuneempana seurannut alan kehitystä ja myös vaatinut toistuvasti, että tilanteeseen puututaan.
Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksessa 3/96 tuotiin esille puutteita, huonoja menettelyjä ja ilmiselviä kavalluksia erityisesti Euroopan matkailuvuoden varainhoidossa.
Talousarvion valvontavaliokunnalta saamansa valtuutuksen selostusosasta esittelijä havaitsi tyrmistyksekseen ja yllätyksekseen, että kyseisestä alasta vastaavassa pääosastossa XXIII vallitsi niin vakava järjestyksen puute ja hallinnon sekavuus, että ei ollut mikään yllätys, että alalla on voinut ilmetä tuhlausta ja petoksia varsin huomattavassa määrin suhteessa niihin määrärahoihin, joita on ohjattu todella toteutettuihin matkailunedistämistoimiin.
Arvoisa puhemies, tämä kaikki vaikuttaa erittäin haitallisesti kansalaisten muodostamaan mielikuvaan Euroopan unionin hallinnollisista rakenteista, ja se vahingoittaa erityisesti matkailupolitiikkaa, jolla pitäisi olla ensisijainen asema ja jolle olisi sen vuoksi annettava paljon enemmän määrärahoja kuin nykyisin.
Ensimmäinen aiheellinen huomio tämän asian suhteen onkin se, että komissio on tehnyt virheen yrittäessään peitellä epäkohtien ja säännönvastaisuuksien vakavuutta ja alalla havaitun lahjonnan levinneisyyttä jopa siinä määrin, että se on aiheuttanut välillä selvää kitkaa sen suhteissa parlamenttiin.
Itse asiassa komission kaikkea käyttäytymistä leimaa anteeksiantamaton salailu, jolla yritetään lieventää omien virkamiesten ja erityisesti pääjohtajan vastuuta huolimatta näiden vastuiden seuraamuksellisesta tai hallinnollisesta luonteesta. Tästä on selvänä osoituksena myös se, että virkamiesten perussäännön mukaista kurinpitomenettelyä ei ole käynnistetty.
Samaan aikaan myös UCLAFin toiminta, joka on monessa suhteessa arvostettavaa, on ollut melko tehotonta, koska se toimii komission alaisuudessa, joka ei ole taannut sille riittävän itsenäistä asemaa.
Tämä mietintö, jonka esittelen nyt teidän arvioitavaksenne, arvoisat kollegat, ei tarjoa lopullista ratkaisua havaittuihin ongelmiin, mutta se on ensimmäinen konkreettinen ponnistus, jolla pyritään estämään vastaavien tapahtumien toistuminen tulevaisuudessa ja varsinkin se, että epäkohdat ja petokset voisivat jatkua näin pitkään salassa tilintarkastustuomioistuimelta, parlamentilta ja oikeusviranomaisilta.
Matkailun alalla on tullut ilmi vakavia säännönvastaisuuksia, joista mainittakoon tarjouskilpailujen ulkopuolelta vähemmän selvillä menettelyillä valittaville hankkeille ohjatun avustuksen väärinkäyttö ja henkilökunnan riittämätön tiedottaminen hallinnon ja varainhoidon valvonnan tasoilla. Tilintarkastustuomioistuimen ja parlamentin toistuvilla huomautuksilla on saatu aikaiseksi ainoastaan se, että pääosaston XXIII hallinnolliseen tervehdyttämiseen on vihdoinkin ryhdytty, mutta edelleenkään ei ole varmaa, onko tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksessa ja yhdessä talousarvion valvontavaliokunnan kanssa tehdyssä perinpohjaisessa tutkimuksessa ilmi tulleita perimmäisiä epäkohtia saatu oikaistua.
Näin ollen parlamentin on vielä asetettava ehdoksi vastuuvapauden myöntämiselle vuoden 1996 osalta se, että komissio esittää tyhjentävän ja ennen kaikkea vakuuttavan kertomuksen uusien, tehokkaiden hallinnollisten toimenpiteiden käyttöönotosta ja siitä, että se on ryhtynyt määrätietoisiin toimiin ylisuurten maksujen perimiseksi takaisin.
Matkailualalla sattuneet tapahtumat tuovat esille hyvin ajankohtaisesti myös kysymyksen virkamiesten ammatillisesta koskemattomuudesta ja siitä tavasta - joka muistuttaa todellista privilegiota - jolla komissio on harjoittanut valtaansa asian salaamiseksi.
Lisäksi on selvää, että oikeusviranomaisille, parlamentti mukaan lukien, on annettu tietoja liian myöhään ja tiedot ovat olleet puutteellisia. Tästä syystä komissiolle olisi vastaisuudessa asetettava selvä velvoite luovuttaa kaikki sen hallussa olevat tiedot parlamentin valvonnan vahvistamiseksi. Tilannetta ei voida korjata ainoastaan siten, että jäädään odottelemaan tuloksia rikosoikeudellisista menettelyistä, joita on jatkettava yhteistyössä oikeusviranomaisten kanssa, vaan kurinpitotoimia on vahvistettava sellaisten menettelyjen kitkemiseksi, jotka voivat johtaa, ylimalkaisuuden tai epäpätevyyden vuoksi, lahjontaan tai tuhlaukseen riippumatta siitä, liittyvätkö kyseiset menettelyt rikosoikeuden piiriin.
Olemme näin ollen päätyneet siihen, että on perustettava tutkintavaliokunta, mutta ei niinkään siksi, että se tehtävänä olisi selvittää lahjonnan levinneisyyttä suppealla matkailun alalla, vaan siksi, että me olemme huolestuneita siitä, että vastaava tilanne voi toistua myös paljon laajemmalla institutionaalisen valvonnan alalla, johon komissio ohjaa suoraan 20 % määrärahoista valvonnan tehokkaan toteuttamisen varmistamiseksi.
Tästä syystä kannatamme myös vastaisuudessa sosialistien jättämässä tarkistuksessa kaavailtua ratkaisua, jossa talousarvion valvontavaliokunnalle annetaan tutkintavaliokunnan valtuuksia vastaavat pysyvät valvonta- ja tiedonsaantivaltuudet.
Lopuksi, arvoisa puhemies, kiitän mietinnön valmisteluun osallistuneita kollegojani, ja näistä syistä - parlamentin vallan lujittamiseksi valvovana elimenä - pyydän, että mietintö hyväksytään.

Wemheuer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisat komissaarit, yritän aluksi vielä kerran tehdä eron, jonka yritin keskustelun aikana useampaan kertaan tehdä mutta jota ilmeisesti on erittäin vaikea ymmärtää. Kollega De Luca on käsitellyt matkailun alueen väärinkäytöksiä, koska myös tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus käsittelee niitä. Hänen kirjoituksensa on sikäli tietyssä mielessä myös kirjoitus komission matkailupolitiikasta.
Minun mietintöni käsittelee komission menettelyä, komission toimintaa, esitettyjä syytöksiä, kysymystä, saiko parlamentti riittävästi tietoa, ja kysymystä, oliko yhteistyö jäsenvaltioiden oikeusviranomaisten kanssa meidän mielestämme tyydyttävää. Ei ole mitään viitteitä siitä, että komission menettelyyn olisi vaikuttanut se, että käsiteltiin matkailupolitiikkaa. Minun kirjoitukseni ei sikäli käsittele komission matkailupolitiikkaa. Pidän tärkeänä todeta sen vielä kerran; ehkä onnistun nyt tekemään selväksi, mikä ero niillä on. Tarkoitan sitä, ettei komissio olisi toiminut toisin, vaikka vastaavaa olisi tapahtunut komission politiikan millä tahansa muulla alalla. Huomautukseni ovat tässä mielessä yleisluonteisia.
Haluaisin keskittyä kahteen kohtaan. Ensimmäinen koskee kysymystä siitä, miten komissio on menetellyt parlamentin suhteen. Kun katsoo tätä ongelmaa käsittelevien mietintöjen luetteloa ja tutkimusten lukumäärää, voisi olla sitä mieltä, ettei komission historiassa ole vielä ollut tapausta, jota olisi tutkittu näin laajasti ja kattavasti, ja että parlamentin käsittelynkin olisi sen vuoksi pitänyt olla erittäin perusteellista. Näin ei kuitenkaan ole. Lähes kaikki, mitä on tapahtunut, on tapahtunut parlamentin toiveesta, painostuksesta. Tutkimustulokset eivät suinkaan ole tulleet paluupostissa sinne, minne kuuluvat, vaan ovat usein tulleet meille vasta kysyttäessä ja välillä - kysyähän voi vain sitä, minkä olemassaolon tietää - välillä niitä ei ole tullut ollenkaan. En tiedä, tiedämmekö nyt kaiken, mitä tutkimuksissa tuli esiin; voimme, kuten sanottua, arvioida vain sitä, mistä saamme tietoa. Saimme tulokset niin myöhään, ettemme ole voineet ottaa niitä huomioon vastaavissa ratkaisuissa eli vastuuvapauspäätöksissä. Tällä tavalla on loukattu tämän parlamentin vastaavaa, tärkeää ja olennaista oikeutta.
Teidän ei pidä ajatella, että teette meille ystävänpalveluksen, kun annatte meille tietoa. Meillä on oikeus, jopa sopimuksiin kirjattu oikeus näihin tietoihin! Teidän ei tulisi suhtautua siihen kevytmielisesti! Teidän ei tulisi sanoa, että taas tuolta tulee joku, joka kysyy samaa asiaa 125: ttä kertaa! Siitä on lopultakin tultava loppu! Hehän tietävät jo kaiken! Ei, meillä on oikeus kysyä niin pitkään, kunnes hyväksymme ja voimme hyväksyä sen, että vastaus on lopullinen!
Komissio oli kenties perusteellinen mutta siltä puuttuu tahdikkuutta. Jos tämä työryhmä, jonka perustitte tarkastamaan matkailualan kaikki asiakirjat vielä kerran, olisi riippumattoman yrityksen alainen, tulos olisi luultavasti sama mutta uskottavuuden parantuminen kuitenkin moninkertaista. Te ette kuitenkaan näe asiaa näin. Te näette tämän kaiken vain sisäisenä asiana, ja se tekee asiasta niin vaikean.
Lopuksi sana kanssakäymisestä jäsenvaltioiden oikeusviranomaisten kanssa. En halua tässä arvioida sitä, mutta yhden asian pitää olla selvää komissiolle, julkisuudelle, komission muulle henkilöstölle ja tämän parlamentin jäsenille ja kaikille niille ihmisille, jotka voisivat olla tekemisissä asian kanssa: komissiota ja sen virkamiehiä ja toimihenkilöitä koskee aivan sama - tekee melkein mieli sanoa "maallinen oikeus" , tavallinen lainsäädäntö kuin muitakin ihmisiä. Heitä suojaa koskemattomuus mutta lait pätevät. Tämän täytyy käydä selväksi heidän ja lakien välisestä kanssakäymisestä.
Komissio ei ole Euroopan unionin kuudestoista jäsenvaltio, jolla on oma lainsäädäntönsä. Eikä se ole Vatikaanin tapaan valtio valtiossa, joka voi määrätä milloin, missä ja miten oikeutta toteutetaan. Ajatelkaahan tätä, meidän kaikkien edun vuoksi!

Cunningham
Arvoisa puhemies, tämä nimenomainen petos matkailun alalla on luonut hyvin synkän varjon paitsi matkailun alan myös koko Euroopan unionin ylle. Meidän täytyy tuomita tuollainen petos, vaihtoehtoja ei ole, ja tuomita petos kaikkialla, missä sitä havaitsemme.
Petos ei vahingoita vain matkailun alaa vaan monien toimielintemme koko perustusta. Haluan siksi tehdä täysin selväksi, että tuomitsemme sen. Haluan kuitenkin myös antaa tunnustusta edistykselle, jota matkailun ala on saavuttanut muutaman viime vuoden aikana uuden komissaarinsa Christos Papoutsisin alaisena. Monet parannuksista ovat hänen ja tuolla alalla työskentelevien ihmisten ansiota.
Meidän täytyy siksi punnita tuomitsemista saavutettuun kehitykseen ja siirtyä eteenpäin. Pitäkäämme mielessä, että matkailun ala on yksi koko Euroopan unionin tärkeimpiä elinkeinoja ja se luo miljoonia työpaikkoja monissa, monissa maissa ympäri Euroopan unionia.
Meidän täytyy siis tuomita se, mitä on tapahtunut menneisyydessä, mutta siirtyä samalla eteenpäin. Meidän täytyy työskennellä yhdessä komission kanssa edistääksemme matkailun alaa. Se on ollut jossain määrin sivuelinkeino Euroopan unionissa aivan liian kauan, ja sitä pitäisi kannustaa, jotta luotaisiin uusia työpaikkoja ja saavutettaisiin lisää vakautta ja kasvua maiden taloudessa. On tärkeää, että siirrymme eteenpäin yhdessä kaikkien kansalaistemme eduksi, koska matkailun alan kasvu luo työpaikkoja.

Lambraki
Arvoisa puhemies, tahtoisin onnitella kollegaamme rouva Wemheueria antaumuksella tehdystä työstä. Käytän puheenvuoron korostaakseni, että käytyämme sosialistisessa ryhmässä perusteellisen keskustelun totesimme, että vanhat matkailuun liittyvät petokset, kuten myös rouva esittelijä mainitsee, on käsitelty komissiossa sekä hallinnollisin muutoksin että viemällä tapaukset oikeuteen komission ja vastaavan komission jäsenen herra Papoutsisin aloitteesta. Asiaan liittyviä päätöksiä odotetaan.
Mielestämme on tärkeää tuoda tämä esiin, sillä mietintö ei koske vain matkailua, kuten otsikko antaa ymmärtää. Se koskee yleisesti välttämätöntä komission toiminnan avoimuutta ja asianmukaisuutta. Me kaikki yhdymme huomioihin komission toimintatavoista ja komission tavasta harjoittaa yhteistyötä parlamentin kanssa, ja on varmaa, että me kaikki tuemme tätä suuntausta.

Kellet-Bowman
Arvoisa puhemies, tämä on hyvin vanha kysymys, jonka saaminen tähän vaiheeseen on kestänyt liian kauan, ja ilman rouva Wemheuerin tekemää työtä me harhailisimme todennäköisesti vieläkin pimeässä.
Herra McMillan-Scott toi julki vuonna 1989 senaikaisia tapahtumia ja siitä lähtien viiden vuoden ajan hänen mietintönsä jätettiin jossain määrin huomiotta ja niitä katsottiin läpi sormien. Talousarvion valvontavaliokunnan aiemmassa mietinnössä ei annettu täydellistä synninpäästöä pääosasto XXIII: lle, mutta se todella pelasti sen pälkähästä. Ei ole tarpeen muistella, mikä meni vikaan, sillä komissio on nyt tunnustanut kaiken sen suurin piirtein seuraavasti: Joskin suurin osa toimista oli jo tehty tai niitä oltiin parhaillaan tekemässä, kun nykyinen jäsenistö astui virkaan, komissio tunnustaa, että se on toimielimenä vastuussa tällaisista toimista parlamentille tiedottamisen ja havaittujen puutteiden korjaamiseen liittyvien toimien osalta. Komissio hyväksyy sen, että matkailuohjelman useita kysymyksiä olisi voitu, ja olisi pitänyt, käsitellä eri tavalla. Se pahoittelee sitä, että ennusmerkkien pohjalta ei ryhdytty niin nopeisiin toimiin, kuin jälkikäteen katsoen olisi pitänyt. Olemme ottaneet opiksemme.
Mielestäni menneet ovat nyt menneitä. Tietenkin meidän täytyy vielä käsitellä niiden rahojen takaisinsaantia, joita komissio ei ole vielä saanut takaisin, ja näitä asioita harkitsevat ja hoitavat poliisiviranomaiset ainakin kahdessa maassa. Haluan painottaa komissiolle, että ongelmat, joita meillä on heidän kanssaan ollut, ovat johtuneet väärästä uskollisuudesta heidän edeltäjiään kohtaan. Mielestäni tuo uskollisuus oli erheellistä ja on aiheuttanut suuren osan viivytyksistä.
Herra De Luca on aivan oikeassa väittäessään, että tämän tutkimuksen tulos on lähentänyt komissiota ja parlamentin talousarvion valvontavaliokuntaa käsittelemällä eri ongelmia. Pääosastoa XXIII on tervehdytetty ja herra Liikasen tuoma järkevä ja tehokas hallinnointi estää luullakseni tämän kaltaiset tapahtumat muissa pääosastoissa, joten edistystä on tapahtunut. Kuten kaksi puhujaa on jo sanonut, matkailun ala on kärsinyt, ja sen täytyy antaa kehittyä.
Yhteenvetona sanoisin, että Wemheuerin ja De Lucan mietinnöt ovat puhdistaneet kahden ihmisen maineen täydellisesti. Ensiksi itse herra McMillan-Scottin, jonka silkan peräänantamattomuuden ja hellittämättömyyden ansiosta näitä tutkimuksia on jatkettu, kun ne muutoin olisi saatettu lopettaa, ja myös tutkivan journalistin maine on puhdistettu; hänen työnsä on ollut hyvin rakentavaa sen työn kannalta, jota me kaikki olemme tehneet.

Giansily
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, unionin alueella hyvin huolestuttavaksi käyvää suunnatonta kavallusongelmaa vastaan on kehittymässä vähitellen uusi strategia Euroopan parlamentin aloitteesta.
Jo useita vuosia parlamentti on vaivojaan säästämättä yrittänyt saada neuvostolta ja komissiolta lisää keinoja. Jotta tätä vitsausta vastaan voitaisiin taistella ja jotta yhteisö voisi paremmin suojella taloudellisia etujaan, näiden politiikkojen on pysyttävä tavoitteessaan ja Euroopan kansalaiset on vakuutettava siitä, että julkiset varat todella käytetään yhteiseksi hyväksi.
Herra De Lucan erinomainen mietintö lisää omalta osaltaan merkittävästi niiden tekijöiden ymmärtämistä, jotka ovat saaneet aikaan kavalluksia matkailun alalla, sekä niiden liittymistä toisiinsa. Valittaminen ja tuomitseminen eivät riitä. Komissio on tosin saatu kiinni virheestä yhden sen kaikkein merkittävimmän sisäisen politiikan hoidossa, mutta tärkeintä on oltava niiden laiminlyöntien tarkka analyysi, jotka ovat tehneet mahdolliseksi tällaisen säännönvastaisuuksien suuren määrän matkailupolitiikkaan liittyvissä toimissa ja sellaisten rakentavien ehdotusten toteuttaminen, joilla tilanne voidaan korjata.
Juuri tämän työn herra De Luca on tehnyt. Onko meidän oltava yllättyneitä, ellei peräti tyrmistyneitä saadessamme tietää, että harjoitettu matkailupolitiikka on tehnyt mahdolliseksi sen, että avustussummia on maksettu sellaisille järjestöille, joilla ei ole ollut niihin oikeutta, että sopimuksiin on otettu ja hyväksytty epäpätevien henkilöiden allekirjoituksia, että hyväksyttyjä kuluja ei ole eritelty tai että jonkin tuen todellinen edunsaaja ei ole ollut välttämättä sama kuin sopimuksessa mainittava edunsaaja?
Tällaiset virheelliset toimintatavat ja laiminlyönnit eivät ole missään tapauksessa hyväksyttäviä! Jotta edistystä tapahtuisi, on yritettävä tunnistaa se tapa, jolla politiikan normaali toiminta on vaarannettu, tapa, jolla epäselvyydet ja säännönvastaisuudet ovat voineet saada alkunsa ja kärjistyä siinä määrin, että tiedotusvälineet ovat huolestuneet.
Kun virhe tunnistetaan, saadaan jo aavistus totuudesta. Nyt on tärkeintä, että komissio käyttää omia keinojaan tavoitteisiinsa pääsemiseksi ja toteuttaa De Lucan mietinnön ja parlamentin ehdottamat parannuskeinot. Ei riitä, että kaikki ovat samaa mieltä sanoista; ne on muutettava teoiksi. Odotamme merkityksellisiä tekoja osoitukseksi unionin vastuuvelvollisten päättäväisyydestä.

Thors
Arvoisa puhemies, Wemheuer sanoo aivan oikein: parlamentti esittää tähän asiaan liittyviä kysymyksiä niin kauan kunnes saamme vastauksen. Se on mielestäni täysin oikea lähtökohta. Juuri sillä tavoin meidän on harjoitettava valvontamahdollisuuttamme. Vastaukseksi ei riitä SEM 2000 -ohjelma, vaikka se onkin meneillään oleva hyvä työ, vaan meidän on saatava tämä asia kerralla selväksi. Uskon, että on arvokasta, että yritämme viimeinkin keskittyä enemmän koko vastuuvapauden myöntämistä koskevan menettelyn tutkimukseen kuin että yrittäisimme löytää yksittäisiä syyllisiä niin suuressa määrin kuin on tapahtunut.
Hyvät kollegat! Mietinnössä on kuitenkin asioita, jotka huolestuttavat, nimittäin ettemme ehkä ole aivan tarpeeksi selkeästi nähneet asiaa, jota puolustamme, toisin sanoen sitä, että jatkamme paremman valvonnan ja suuremman henkilökunnan vaatimista tai että ylipäänsä vaadimme avoimempaa ja läpinäkyvämpää hallintojärjestelmää. Yleinen avoimuus on paras tapa valvoa yhteisön varoja. Toivon, että parlamentti lähtisi sille tielle.
Muuten minun on sanottava, ettemme saa tehdä vääriä johtopäätöksiä ja vaatia keskitetympiä menettelyjä. Sille tielle ei kannattaisi lähteä. Luulen myös, että meidän on kiinnitettävä suurta huomiota siihen, minkä roolin aiomme UCLAFille antaa. On nimittäin olemassa merkkejä siitä, että tästä koordinointiyksiköstä tulee "pieni valtio valtiossa" ja ettei se ole niin tehokas kuin toivoisimme.
Toivon, että tässä yhteydessä käytämme myös tilannetta hyväksemme ja luomme aivan yleisesti yhtenäiset unionia koskevat säännöt, jotka koskevat tilintarkastusta, parempaa yhtenäisyyttä, kun kyseessä on kirjanpitolainsäädäntö, ja sitä, mitä tositteita tulevaisuudessa on säilytettävä. Samalla tavoin olemme muissa yhteyksissä maininneet maksujen takaisinperimistä koskevista säännöistä, jotka ovat liian epäselviä, sekä maksujen takaisin vaatimisesta. Lopuksi toivon, että otamme myös opiksemme menettelytavasta, kun uudistamme koko unionin henkilökunnan virkamääräyksiä.

Seppänen
Arvoisa puhemies, nyt käsitellään asioita, jotka ovat tapahtuneet ennen kuin Suomesta tuli Euroopan unionin jäsen ja jotka eivät siis koske meitä vaan Euroopan unionin eteläisempiä jäsenmaita. Tällä en tarkoita mitään erityistä maata, koska kaikki maat ovat eteläisempiä maita kuin Suomi.
Tutkimukset osoittavat, että Euroopan unionissa on jättiläismäinen valvontaongelma. On paljastunut, että Euroopan unionille on ominaista hallinnollinen sekavuus. Tämä hallinnollinen sekavuus ei koske vain turismihallintoa vaan meidän kokemuksemme mukaan erityisesti maataloushallintoa ja esimerkiksi energiapolitiikkaa.
Tutkimukset ovat osoittaneet komission syyllistyneen vakaviin laiminlyönteihin. Komissio näyttää toimineen kuin Belgian poliisi. On erittäin vakavaa, kun komissiota syytetään siitä, että se on ottanut kielteisen kannan tutkimuksiin, että se salailee tietoa parlamentilta ja että on tapahtunut laittomuuksia, joita ei yritetä selvittää. Perusteet sille, että vastuuvapautta vuodelle 1996 ei myönnetä, ovat olemassa, jos komissio ei toimita parlamentin pyytämiä asiakirjoja. Ihmetyttää, että komission palveluksessa on niin paljon epäpätevää henkilöstöä. Minun käsitykseni on, että komission maksamilla palkoilla pitäisi kyllä saada pätevääkin väkeä töihin.
Mietinnön laatijat ovat tehneet erinomaista työtä, mutta he ovat mielestäni kiinnittäneet liian vähän huomiota kansallisten valvontaelinten laiminlyönteihin. Laiminlyöntejä on tapahtunut sekä rahan jakopäässä että rahan vastaanottopäässä. Mielestäni pitää ottaa kiinni rosvot molemmissa päissä, jos rupeamme rosvoja metsästämään. Tältä osin toivoisin, että myös kansalliset viranomaiset tuntisivat vastuunsa ja parlamentti lähettäisi tässä asiassa sanoman myös kansallisille viranomaisille valvonnan tehostamisesta.

Holm
Arvoisa puhemies, Wemheuer kirjoittaa mietinnössään, että vuodesta 1989 lähtien "Euroopan komissio on pidättänyt kaiken olennaisen tiedon parlamentilta, tilintarkastustuomioistuimelta, antanut tietoja vain kohtuuttomalla viipeellä ja ajoittain tarjonnut tahallisesti harhaanjohtavaa tietoa" . Voivatko komission asiat olla todellakin näin huonosti? Mitä komissio oikeastaan yrittää peitellä? Jotakin sen on oltava, sillä ei se muuten olisi toiminut tällä tavoin, toisin sanoen sulkeutunut muulta maailmalta, yrittänyt suojella omia virkamiehiään ja yrittänyt välttyä julkisuudelta. EU-järjestelmien avoimuuden kanssa tuntuu nimittäin olevan ongelmia. Komissio ei mitä ilmeisimmin uskalla katsoa kansalaisia silmiin ja selittää, että "nyt on mennyt pieleen, teimme tämän väärin, mutta tämän olemme yrittäneet tehdä tällä tavoin" . Tällaisia tunnustuksia on komissiolta erittäin vaikea saada.
Haluan kysyä niiltä komission jäseniltä, jotka nyt ovat paikalla: eikö kunnollinen avoimuus komissiossa olisi ollut parempi? On aivan niin kuin Thors sanoi, nimittäin että paras valvontajärjestelmä, joka meillä on, on julkisuus ja avoimuus, jota tulisi olla paljon. Tätä samaa on kuultu jo pian kymmenen vuotta. Parasta olisikin, jos paperit pantaisiin pöydälle nyt, jotta tätä ongelmaa ei vatvottaisi uudelleen ja uudelleen. Parlamentti ei unohda tekemiään kysymyksiä. Euroopan parlamentti toimii vain velvollisuutensa mukaisesti EU: n valvontaelimenä.
V-ryhmä tukee täysin Wemheuerin mietintöä. Budjettivaliokunnassa emme kuitenkaan tyydy vain valvomaan ja etsimään virheitä, vaan otamme esiin myös useita rakentavia ehdotuksia siitä, miten tulevaisuudessa voitaisiin toimia paremmin. Toivon todella, että komissio lukee mietintömme ja yrittää tehdä jatkossa parhaansa.

Ewing
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa onnittelemalla näitä kahta rohkeaa esittelijää, jotka ovat asetelleet kaikki nämä melko epämiellyttävät tosiasiat niin selkeästi ja kiertelemättä. Haluaisin myös osoittaa kunnioitustani herra McMillanScottia kohtaan, sillä muistan, kuinka hän oli tämän alkaessa vuonna 1989 lähes yksin - joskin minä tuin häntä aina - yrittäessään löytää totuutta tässä melko häpeällisessä tapauksessa, jossa taskut oli vuorattu seteleillä ja jossa ihmiset, jotka olivat vuoranneet taskunsa seteleillä, eivät tietääkseni ole maksaneet vielä mitään takaisin eikä heitä ole virallisesti pyydetty niin tekemään.
Me kaikki tiedämme, että meidän täytyy siirtyä eteenpäin ja että nykyiset viranhaltijat eivät ole vastuussa tästä rosvouksesta.
Me kaikki tiedämme, että matkailun ala on tärkeä ala. Matkailu on hyvin pitkälti nukkuva jättiläinen jäsenvaltioissa. Tiedämme, että se voi luoda lisää työpaikkoja - luku 100 miljoonaa mainittiin, mutta tiedämme, että kyse voi olla vielä suuremmasta luvusta maiden välisen yhteistyön ja markkinoinnin sekä pidemmän sesonkikauden avulla joissain jäsenvaltioissa. Puhun aiheesta tunteen pohjalta, sillä omalla yhteisön kolkallani me emme aina voi tarjota parasta säätä, mutta se on erittäin sopiva alue tietyntyyppisiä lomia varten. Me emme halua herättää nukkuvaa jättiläistämme. Se on kuitenkin eri asia kuin se, että yritämme käsitellä menneisyydessä tapahtuneita asioita varmistaaksemme, että niin ei käy enää koskaan. Sitä mieltä useimmat meistä ovat.
Mielestämme paljon selvitettävää on vielä jäljellä, ja kysymyksiä pitäisi esittää siitä, miksi tietoa on pantattu tai miksi se on ollut harhaanjohtavaa ja miksi tätä epäasiallista toimintaa on suvaittu vuosikausia mahdollisesti, kuten herra Kellett-Bowman sanoi, liiallisen uskollisuuden vuoksi. Kun kyseessä ovat rikolliset tai petolliset toimet, kukaan parlamentin jäseneksi valittu henkilö ei kuitenkaan voi suvaita liiallista uskollisuutta. Aiotaanko rahoja periä takaisin korvausten avulla? Onko rikosoikeudellinen menettely kahdessa mainitussa jäsenvaltiossa vanhentunut vai ei? Olen kuullut, että se on mahdollista, joten siinä saattaa olla taas yksi tie, jota emme voi käyttää tämän ongelman ratkaisuun. En ole kuullut virasta pidättämisistä, potkuista tai sakoista. Parlamentti on kiinnostunut kuulemaan, tapahtuuko sellaista.
Viraltapano on hyvin tehokas ase parlamentille, mutta työtä on hyvin vaikea tehdä, jos talousarvion valvontavaliokunnalla tai parlamentilla ei ole tietoja käytettävissään. Meidän täytyy todella varmistaa, että saamme kaikki tiedot, ennen kuin myönnämme vastuuvapauden vuodelta 1996. Sen täytyy olla ehdonalainen, kunnes saamme vastaukset kaikkiin täällä esitettyihin kysymyksiin.
Aikooko komissio myöntyä toimiin tulevaisuudessa? Herra De Luca pyytää 9 kohdassa komissiota esittämään kolmen kuukauden kuluessa kertomuksen maksujen takaisinperintään liittyvästä tilanteesta. Myöntyykö komissio tähän? Myöntääkö komissio, että tästä lähin on vallittava täydellinen avoimuus ja että tällaiset toimet eivät saa toistua, vaikka uskollisuus olisi vaarassa? Nämä kysymykset haluan esittää komissiolle. Toivon, että saamme niihin vastauksia.

Buffetaut
Arvoisa puhemies, väitetyt kavallukset ja säännönvastaisuudet matkailun alalla ovat yksi huolestuttavimmista asioista, joita talousarvion valvontavaliokunnalla on ollut tutkittavanaan, sillä ne johtuvat komission harkitusta yrityksestä paeta vastuutaan ja salata parlamentilta - joka kuitenkin on Euroopan unionin kansoja edustava toimielin - pääosasto XXIII: n toiminnassa ilmenneiden säännönvastaisuuksien olemassaolo ja vakavuus.
Pitääkö muistuttaa, että ensimmäiset epäilykset kavalluksista ilmaistiin vuonna 1989? Siitä lähtien toisiaan ovat seuranneet mietinnöt, sisäiset tilintarkastukset ja erityiskertomukset, joissa on päädytty siihen, että pääosastossa on vakavia hallinnollisia aukkoja ja räikeitä säännönvastaisuuksia.
Kuitenkin komissio on selvästikin harjoittanut jarrutuspolitiikkaa, jottei skandaalista tulisi julkista ja parlamentti saisi kaikkea tietoa asiasta. Miten on selitettävissä, että matkailuyksikön johtaja joutui selittämään tekemisiään vasta viisi vuotta sen jälkeen, kun komission vastuuvelvollisia oli varoitettu?
Valitettavasti muutkin asiakirjat, joihin talousarvion valvontavaliokunta on tutustunut, osoittavat, että kyse ei suinkaan ole yksittäistapauksista. Tämä on huolestuttava merkki siitä, että komission hallinto on liian usein vajavaista, kavallusten ja säännönvastaisuuksien, jopa lahjonnan leimaamaa.
Komissio ei saa enää käyttäytyä kuin valtio valtiossa, kuten Ranskassa sanotaan, tai kuin ylimääräinen valtio Euroopan unionissa, kuten juuri äsken sanottiin, joka ei kuitenkaan ole minkään poliittisen valvonnan alainen, ei sisäisen eikä tämän parlamentin valvonnan.
De Lucan ja Wemheuerin mietinnöt ovat rohkeita kannanottoja. Vastuuvapauden myöntäminen vuodelta 1996 riippuu nyt komission vastauksista näihin kahteen mietintöön.
Parlamentin on muistutettava komissiota siitä, että totuutta pakoileva asenne vahingoittaisi vakavasti unionin kuvaa sekä parlamentin mainetta, koska sen jälkeen parlamenttia pidettäisiin tehottomana ja hyödyttömänä.

Lukas
Arvoisa puhemies, jos niin sanotusta matkailukysymyksestä on muodostunut komission koetinkivi, Euroopan toimielinten, ennen kaikkea Euroopan parlamentin, on nyt tehtävä kaikkensa, ettei tämä skandaali romahduta eurooppalaista matkailupolitiikkaa. Esittelijän ehdotukset, jotka selvittävät ja parantavat tilannetta, pitäisi sen vuoksi toteuttaa mahdollisimman pian. Parlamentaarisen tutkintavaliokunnan välitön perustaminen on erittäin suositeltavaa.
Yhtäältä on kysymys koko komission hallintokulttuurin parantamisesta, eikä pelkästään matkailualalla. Toisaalta on kuitenkin myös kysymys matkailun vapauttamisesta vahingollisesta mielikuvasta, kokonaisesta kielteisestä symboliikasta. Euroopan unioni kohtelee matkailualaa, jolla ei ole perustamissopimuksessa omaa oikeudellista perustaa, joka tapauksessa kuin lapsipuolta. Älykäs eurooppalainen matkailupolitiikka voisi huolehtia uusien työpaikkojen luomisesta tavalla, jota tuskin mikään muu talouden alue voisi tehdä. Meidän täytyy pitää mielessä myös se, että Eurooppa on tosin vielä maailman johtava matkailualue, mutta on menettänyt markkinaosuuttaan jo vuosia.
Sen vuoksi on välttämätöntä perin juurin päästä eroon näistä kielteisistä näkökohdista, mutta antaa sitten komissiolle henkilökohtaisesti ja talousarvion kannalta mahdollisuus tehdä hyvää työtä matkailun puolesta.

Bösch
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, jos jollakin on joskus ollut sellainen käsitys, että Euroopan hallinnossa on edullisempaa salata asioita kuin paljastaa niitä, hän on viimeistään näiden kahden tänään käsiteltävänä olevan mietinnön myötä saanut parempaa tietoa.
Emme voi nyt laskea, kuinka suuri todellinen aineellinen vahinko Euroopan unionin matkailualalle näiden - lievästi ilmaistuna - laiminlyöntien vuoksi on syntynyt. Meidän on kuitenkin samalla otettava huomioon, että molemmat mietinnöt velvoittavat erittäin laajasti myös meitä parlamentin jäseniä. Emme vain velvoita komissiota esittämään tyydyttäviä selvityksiä vuoden 1996 vastuuvapauden ajankohdasta, emmekä lisäksi selkeästi sulje pois tutkintavaliokunnan mahdollisuuttakaan. Melkein vielä tärkeämpää kuitenkin: annoimme itsellemme tehtäväksi uudistaa talousarvion valvontavaliokuntamme toimintaa vastaavasti.
Tämä on tärkeää sen vuoksi, että molemmat käsiteltävänä olevat mietinnöt ovat tehneet muiden mietintöjen - esimerkiksi kollega Fabra Vallésin Med-mietinnön tai kollega Kjer-Hansenin Phare-mietinnön - kanssa selväksi, että emme kykene tähänastisen ilmeisen puutteellisen tiedonkulun pohjalta täysin täyttämään tehtäväämme eurooppalaisten veronmaksajien poliittisena etujen ajajana. Se ei tulevaisuudessa varmaan ole mahdollista niin sanotun puolueettoman valiokunnan muodossa. Meidän on myös kysyttävä itseltämme tämän näkökohdan ja niiden päätösten johdosta, joita näissä mietinnöissä joudumme tekemään - parlamenttina, ei talousarvion valvontavaliokuntana - mihin esimerkiksi sihteeristömme olisi lähitulevaisuudessa paras sijoittaa. Nämä ovat kaikki käytännön asioita, joita meidän on kuitenkin tämänpäiväisen mietinnön pohjalta selvitettävä.
Olemme myöntäneet Euroopan tilintarkastustuomioistuimelle talousarvion valvontaviranomaisena vastaavat keinot sen työn helpottamiseksi tulevaisuudessa. Meiltäkin vaaditaan sen vuoksi parlamenttina, että kykenemme ymmärtämään tätä työtä. Olemme määrittelemässä uudelleen tehtäväämme eurooppalaisen byrokratian valvontaelimenä. Meidän on oltava selvillä siitä, että komission ja sen jäsenten etu ei välttämättä ole meidän etumme, ja olen sitä mieltä, että tältä näkökannalta katsottuna voimme antaa täyden tukemme molemmille mietinnöille.

Theato
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, tämä kaikki tuntuu lähes irvokkaalta, kunpa se ei vain olisi niin vakavaa. Me käsittelemme tapahtumia, jotka sattuivat vuosia sitten ja joiden taloudellinen vaikutus on suhteellisen pieni. Tilintarkastustuomioistuimen, Euroopan parlamentin, oikeuksien ja itse komissionkin, joka kantaa asiasta täyden vastuun, matkailualaa koskevat tutkimukset ulottuvat aina vuoteen 1989 asti. Eikö meillä siis ole muuta tekemistä kuin näiden vanhojen asioiden käsitteleminen? Uskon, ettei kyse ole siitä.
Matkailutapaus on pikemminkin luonteenomaista komission käytännöille, joita voidaan tai voitiin olettaa käytettävän muillakin aloilla. Parlamentin tehtävänä on valvontatehtävänsä mukaisesti yrittää tutkia epäkohtien merkkejä ja osoittaa havaittuja huonosta hallinnosta ja petoksiin asti ulottuvista väärinkäytöksistä kertovia tapauksia sekä vaatia ja valvoa niiden korjaamista. Parlamentti tarvitsee kuitenkin tätä varten oikea-aikaista ja varauksetonta tietoa, ensi sijassa komissiolta, myös silloin kun omat virkamiehet olisivat toimineet huolimattomasti tai moitittavasti. Koskemattomuuden suojaviitta voisi muuten myös estää heidän oikeutetun puolustamisensa.
Esillä olevassa tapauksessa parlamentti sai tarvittavat tiedot, varsinkin menneisyydessä, vain viivytellen ja katkelmallisesti. Tilintarkastustuomioistuimen kahden erityiskertomuksen ja parlamentin esittelijän nyt jo kolmen mietinnön ansiosta matkailualan aiemmat salat on saatu julki. Nämä mietinnöt eivät voi olla komission mieleen. Rouva Wemheuer on huolellisella työllä saanut selville tapahtumien kulun. Hän on omasta aloitteestaan jäljittänyt meille tähän asti tuntemattomia lähteitä ja tutkinut asiakirjoja, tosin, ja pahoittelen sitä, painottamatta niitä vastaavasti ja ottamatta huomioon arviossaan. Niistä voitaisiin päätellä todistamattomia syyllisyyksiä.
Vaikka mietintöjen keskipisteenä on matkailuvuosi, erityisesti herra De Luca viittaa muihin tärkeisiin epäkohtiin pääosastojen suhteissa mutta liittää mukaan myös komission aloittamat parannukset. Nämä aloitteet, jotka käyvät ilmi myös kolmen komissaarin, rouva Gradinin, herra Liikasen ja herra Papoutsisin, sekä talousarvion valvontavaliokunnan pääsihteerin erilaisista kirjallisista ja suullisista esityksistä, eivät kuitenkaan riitä.
Vaatimuksemme ovat selviä: lisää avoimuutta, suorasukaista tietoa, erityisesti jos EU-virkamiehet näyttävät olevan osallisina, riippumattomia tutkimusvaltuuksia UCLAFille, koskemattomuuden tarkistusta ja tiukkaa talousvalvontaa, vain muutamia mainitakseni. Molemmat päätökset ovat meille, kuten alussa sanoin, erittäin vakavia. Pelkällä Euroopan parlamentin tutkintavaliokunnan perustamisella uhkaamista pidän vähemmän järkevänä, jollemme halua käyttää sitä. Pikemminkin on lisättävä tämän parlamentin eli talousarvion valvontavaliokunnan valtuuksia ja henkilöstöä. Toivokaamme, arvoisa puhemies ja komissio, että yhteistyössä saamme aikaan paremman alun.

Rosado Fernandes
Arvoisa puhemies, arvoisat komissaarit, kollegat De Luca ja Wemheuer esittivät uudesta näkökulmasta sen, mitä petosten alalla tällä hetkellä tapahtuu. Tämä on aihe, joka on jatkuvasti askarruttanut minua aina siitä asti, kun tulin parlamenttiin.
Tällä kertaa pelissä eivät ole ainoastaan kansalliset toimijat ja jäsenvaltiot, vaan pelissä on se, mitä muuan komission epäsuosittu virkamies kutsui nimellä " the rotten heart of Europe" . On todellakin näkökohtia, joita ei voida vähätellä; on virheellisiä menettelytapoja, joista ei voida olla tietämättömiä, on oikeudellisia näkökohtia, joita ei käsitellä, on avoimuudeksi kutsuttu asenne - jota itse nimittäisin rehellisyydeksi - jota ei noudateta. On totta, että pahetta ja petosta vastaan on taisteltava kitkemällä itse pahe. Kun vääryys sitten tapahtuu, siitä on rangaistava, ja jäsenvaltioiden rikoslait on sovitettava yhteen, niin että voidaan tosiasiallisesti löytää tapa rangaista petoksiin syyllistyneitä ankarasti.
On totta, että De Lucan lähestymistapa on erittäin ansiokas; hän osoittaa sen, mitä pääosastossa XXIII on tapahtunut Euroopalle merkittävän varallisuuden lähteen eli matkailun alalla. Sen tähden on toimittava oikeudellisesta näkökulmasta ennen kuin petos tapahtuu, on puututtava ongelman alkujuuriin ja sen jälkeen sen seurauksiin, niin että löydetään keinot rangaista niitä, jotka ovat jo rikkoneet niin sanotun hyvän käytöksen sääntöjä.
Itse asiassa olen sitä mieltä, että juuri siinä suhteessa meidän on nyt ryhdyttävä vastahyökkäykseen; mielestäni talousarvion valvontavaliokunta on nyt oikealla tiellä, ja iloitsen siitä, että minulla on kunnia saada käyttää tänään täällä puheenvuoro, sillä tunnen valiokunnan jäsenet ja sen erinomaisen työn, jonka he ovat tähän mennessä tehneet.

van Dam
Arvoisa puhemies, tilintarkastustuomioistuimen havainnot matkailualan varainhoidosta ajanjaksolla 1990-1995 ovat hämmentäviä. Tarjouskilpailuista puuttui tavoitteiden ja hyväksyttävissä olevien talousarvioiden selkeä määrittely eikä valintakomitean puolueettomuudesta ollut takuita. Virkamiesten pätevyys vaikutti riittämättömältä. Hankkeita hyväksyttiin ilman varainhoidon valvojan lupaa, ja avustuksia maksettiin ilman vaadittavia tositteita. Lyhyesti sanottuna oli kysymys toiminnasta, jossa oli kaikki mahdollisuudet piittaamattomuuteen ja petoksiin.
Mielestämme on hyvä, että nykyinen komissio toimii SEM 2000 -ohjelman puitteissa varainhoidon parantamiseksi. Myös komission perustama työryhmä, joka tutkii oletettuja petoksia matkailualalla, ansaitsee tunnustuksen. Parlamentti ei voi kuitenkaan vielä lopettaa petosasian käsittelyä. Suuri osa laittomasti maksetuista summista on vielä perimättä takaisin. Valintakomitean puolueettomuutta ei ole vieläkään taattu, eikä vastuullisia korkeita virkamiehiä vastaan ole vielä ryhdyttyä kurinpitotoimiin.
Tutkintavaliokunnan perustaminen on vahva poliittinen keino. Mutta jos komissio ei reagoi riittävällä tavalla De Lucan mietinnössä esitettyihin pyyntöihin, parlamentin on käytettävä tätä välinettä.
Haluan myös vaatia komissiota tarkastelemaan perusteellisesti yhteisön matkailuohjelmien hyödyllisyyttä. On vakava virhe, että hankkeita ei ole vielä tähän mennessä arvioitu tehokkaasti. Jos komissio ei ala toimia asian parissa tehokkaasti, parlamentin on otettava seuraukset huomioon vuoden 1999 talousarviota hyväksyttäessä. Me emme voi jatkaa loputtomiin luottojen myöntämistä hankkeisiin, joiden tarkoituksenmukaisuutta ei voida osoittaa.
Tarkoituksenmukaisuuden arvioinnin lisäksi on myös selvitettävä, onko eurooppalaisista ohjelmista tosiasiallisesti enemmän hyötyä kuin kansallisesta toiminnasta. De Lucan mukaan matkailun merkitys yhteisön politiikassa olisi kiistaton. Asia on kiistaton, vasta kun kaikki ovat siitä samaa mieltä. Voin vakuuttaa hänelle, että kyseisellä alalla asia ei ole niin. Joka tapauksessa minua ei ole saanut kukaan vakuuttuneeksi siitä, että eurooppalainen matkailupolitiikka olisi tarpeen. Enkä ole ainoa, joka on asiasta sitä mieltä.

Blak
Arvoisa puhemies, keskustelemme tänään vanhasta asiasta. Vaikka olenkin jo pitkään ollut tietoinen asiasta, olen edelleenkin kauhuissani tavasta, jolla asia on edennyt. Tällaiset asiat edistävät Euroopan unionin toimielimistä kerrottujen myyttien ja valheiden kukoistusta. Yhä useammat ihmiset Euroopassa luulevat, että komissio on suljettu järjestelmä, joka kieltäytyy sopeutumasta ympäristön ja kansalaisten vaatimuksiin. Ihmiset luulevat, että komissio on valtava virkakoneisto, jossa toinen puoli virkamiehistä tekee petoksia ja huijauksia siinä missä toinen puoli yrittää peitellä laittomuuksia. Kansa alkaa epäillä, ja se vieraantuu eurooppalaisesta yhteistyöstä. Budjettivaliokunnan jäsenenä tiedän, etteivät nämä myytit pidä paikkaansa. Tiedän, että komissio on paljon mainettaan parempi. Meidän tehtävämme on saada kansa huomaamaan eurooppalaisen yhteistyön monet hyvät puolet, mutta meidän on myös otettava esiintyvät ongelmat vakavasti. Meidän on suhtauduttava ongelmiin avoimesti ja toimittava nopeasti, silloin kun niitä syntyy. Valitettavasti komissiossa on kuitenkin jäseniä, jotka eivät ole tehneet työtään kunnolla tässä asiassa, enkä tarkoita tällä vain niitä, jotka ovat osallistuneet itse petokseen vaan myös niitä, jotka ovat myöhemmin tutkineet asiaa ja joiden vastuulla on ollut ilmoittaa asiasta parlamentille. Ne, jotka eivät ole hoitaneet tehtäviään kunnolla, kantavat suurta vastuuta harteillaan. He lisäävät EU: hun kohdistunutta epäilyä ja EU: sta vieraantumista, joita useissa jäsenvaltioissa esiintyy.
Meillä on myös ilon aiheita. Erityisesti rouva Wemheuerin työ tässä asiassa on ollut esimerkillistä. Haluan myös ilmaista tyytyväisyyteni budjettikomissaari Liikasta kohtaan. Olen huomannut, että puhumme samaa kieltä, mitä EU: n toimielinten hallintoon ja avoimuuteen tulee. Uskon, että komissio on ottanut opikseen tästä matkailuun liittyvästä ikävästä asiasta, mutta se nähdään vasta, kun seuraava petos tulee esiin. Toivottavasti samoja virheitä ei tehdä enää uudestaan.

Sarlis
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, rouva Wemheuerin esittelemä päätöslauselma tarkistuksineen ei kohdistu henkilöihin vaan kyseenalaisiin ja porsaanreikiä täynnä oleviin toimintatapoihin, jotka ovat jo vuosikausia ruokkineet hämäriä bisneksiä. Näiden toimintatapojen johdosta hallinnollisten ja oikeudellisten tapausten selvittely viivästyy ja vaateet raukeavat. Näiden viivytysten uhreja ovat Euroopan talouden tuotantohaarat, tässä tapauksessa matkailu, joka on jäänyt ilman yhteisöllistä tukea, koska alaan on kohdistunut epäilyksiä tuen väärinkäytöstä. Klassinen esimerkki on FILOXENIA-ohjelma, jonka rahoitus varmistui vasta viime hetkellä, viime joulukuussa, juuri siitä syystä, että kukaan ei halunnut tukea matkailuun liittyvää ohjelmaa, vaikka ohjelma muuten oli erinomainen.
Hyvät kollegat, toinen asia, johon haluaisin kiinnittää huomiota, on, että talousarvion valvontavaliokunta ei voi saattaa loppuun työtään, joka koskee vastuuvapauden myöntämistä komissiolle talousarvion toteuttamisesta, siitä yksinkertaisesta syystä, että komissio ei anna tarvittavia tietoja Euroopan parlamentille. Kuinka me voisimme esittää täysistunnolle vastuuvapauden myöntämistä komissiolle, jos komissio itse ei anna meille tarvittavia tietoja? Tämän vuoksi on esitetty tarkistusta, jossa pyydämme, että talousarvion valvontavaliokunnalle annettaisiin tutkintavaliokunnan asema, jotta saisimme komissiolta tietoja silloin, kun niitä pyydämme.
Herra puhemies, toinen tähdellinen asia, jossa teidän oma henkilökohtainen panoksenne on merkittävä, on, että meidän pitää järjestää uudelleen talousarvion valvontavaliokunnan rakenne. Valiokunta ei pysty toimimaan niillä keinoilla, joita sillä nykyään on käytössään, eikä nykyisellä rakenteella. Tämä on asia, jota muutkin kollegat ovat käsitelleet. Herra puhemies, tämän asian tulee olla etusijalla sekä puhemiesneuvoston että myös teidän työjärjestyksessä.
Lisäksi haluaisin pyytää, että käännöksiä korjattaisiin. Joissakin rouva Wemheuerin mietinnön käännöksissä on virheitä, varsinkin kreikankielisessä käännöksessä. Pyydän, että päätöslauselmaehdotuksen toinen kohta korjattaisiin.

Fitzsimons
Arvoisa puhemies, kiitän näitä kahta esittelijää ja yhdyn siihen, mitä täällä on tänä iltana jo sanottu.
Muutamat sanani koskevat De Lucan mietintöä matkailupolitiikasta unionin sisällä. Nykyinen matkailunkehittämisohjelma on oman maani Irlannin osalta 369 miljoonaa Irlannin puntaa, joka on yli 8 % kaikista rakennerahaston varainkäytöstä. Taloudellinen ja sosiaalinen tutkimuskeskus on tehnyt rakennerahaston varojen käytöstä Irlannissa väliarvioinnin, jonka mukaan Irlannin matkailun alalla syntyy yli 30 000 työpaikkaa vuosina 1994-1999.
Yksi tärkeimpiä kysymyksiä, joihin tulee puuttua Irlannin matkailun alan osalta, on se, kuinka se selviytyy yhtenäisvaluutan käyttöönotosta Euroopan unionissa. Tähän liittyy useita seikkoja. Ensiksi eurooppalaisen yhtenäisvaluutan käyttöönotto johtaa alempaan korkoprosenttiin, joka puolestaan johtaa kuluttajien kulutuksen kasvuun, mikä tarkoittaa suurempaa kulutusta irlantilaiseen matkailuun liittyviin tuotteisiin. Toiseksi eurooppalainen yhtenäisvaluutta tuo mukanaan pääoman rajavyöhykkeettömän alueen, jossa ei enää ole rahanvaihtopisteitä.
Lopuksi transaktiokustannusten poistuminen on eduksi Irlannin matkailun alalle, koska matkustus- ja lomakustannukset laskevat huomattavasti.
Tulevaisuus näyttää valoisalta, ja yhtenäisvaluutta tuo mukanaan lisää turisteja, mikä merkitsee lisää työpaikkoja matkailun alalla Irlannissa ja tervettä alaa ensi vuosisataa varten.

Tomlinson
Arvoisa puhemies, nämä kaksi loistavaa mietintöä herra De Lucalta ja rouva Wemheuerilta ovat osoittaneet hyvin selvästi yhden seikan: vaikka matkailu on ollutkin ongelma, se on oire paljon suuremmasta ongelmasta. Meidän täytyy ratkaista molemmat ongelmat: ongelma, joka oli Euroopan matkailun vuosi, ja järjestelmät, jotka ovat hyvin puutteellisia komissiossa - tätä todistaa se puutteellinen tapa, jolla tilintarkastustuomioistuimen kertomusta käsiteltiin. Tämä tarina on lähes kymmenen vuotta vanha. Se on selvästi olemassa olevaa komissiota varhaisempi. Toimielimenä komissio on kuitenkin ollut hidas tunnustamaan institutionaalisen syyllisyytensä; ja minun täytyy sanoa, että mikäli komissio olisi soveltanut erillisselvityksen periaatteita asianmukaisesti, tarina, joka oli Euroopan matkailun vuosi, olisi jätetty rauhaan päivien, eikä viikkojen kuluessa. Kuitenkin meillä on siis tarina, joka on jatkunut vuosia pikemmin kuin kuukausia. Tässä on institutionaalisia opetuksia yhtä hyvin kuin matkailun vuoteen liittyviä opetuksia.
Minun täytyy sanoa, että tämän prosessin kuluessa komissio toimielimenä - ja kohdistan sanani nykyiselle komissiolle - antoi erittäin vajavaisia tietoja sekä parlamentille että tilintarkastustuomioistuimelle. Missä tahansa muussa yhteydessä kuin tässä hyväntahtoisessa kokoontumisessa sanoisin, että se johti niitä harhaan tarkoituksellisesti: suoraan sanottuna se valehteli, ja toimielinten harkittu petollinen menettely johti parlamentin Holzfussin mietintöön. Uusi komissio on hidastellut tämän asian tunnustamista, mutta taivaassa iloitaan syntisen katumuksesta, vaikka se tapahtuisikin jälkijättöisesti. Niinpä me hyväksymme ja tunnustamme herra Liikasen katumuksen ilmauksen toimielimen puolesta, joskin myönnämme kaikki, että hän ei ole suoraan vastuussa asiasta.
Tämä tarina on kuitenkin litania epäonnistumisia. Se on litania epäonnistunutta politiikkaa, epäonnistunutta sopimuksen valvomista, epäonnistunutta rahoituksen hallintaa, epäonnistumista virheiden paljastamisessa, puutteiden korjaamatta jättämistä, syyllisyyden tunnustamatta jättämistä ja ennen kaikkea tunnustamisen laiminlyönti ensimmäisen tilaisuuden tullen. Tuon prosessin aikana kahta seikkaa on vahingoitettu vakavasti: itse matkailupolitiikkaa on vahingoitettu mutta niin myös yleensä Euroopan unionin ja erityisesti komission mainetta. Monen mielipide on ollut se, että jos meille on niin vaikeaa tuoda julki tutkimuksen tuloksia, kun kyseessä on melko suppea tapaus, melko yksinkertainen tapaus, joka koskee melko pientä rahasummaa, miten yleinen mielipide voisi luottaa siihen, että se sama toimielin pystyisi käsittelemään paljon suurempia rahasummia paljon monimutkaisemmalla politiikan alueella, johon liittyy paljon monimutkaisempia lainsäädännöllisiä järjestelyjä? Uskon, että yleinen mielipide kallistuu siihen suuntaan, että jos jokin yritys olisi turvannut etujaan ja yrityksen osakkeenomistajien etuja yhtä kursailemattoman vaillinaisesti kuin komissio on suojellut veronmaksajia, noususuhdanteessa olisivat vain vararikot.
Meidän täytyy siis tutkia, mitä opetuksia olemme saaneet. Ne ovat ilmeisiä: järjestelmiä täytyy tutkia, tarkastella ja kehittää. Jos tutkintavaliokunnista ylipäätään keskustellaan, keskustelun täytyy liikkua tuolla alueella ja siinä täytyy tarkastella tapaa, jolla komissio tutkii itseensä ja henkilökuntaansa kohdistuvia syytöksiä puutteellisuudesta, virheistä ja sääntöjenvastaisuuksista.
Talousarvion valvontavaliokuntaa täytyy uudistaa, eikä ainoastaan henkilökunnan, sijainnin ja valtuuksien osalta niin tärkeitä kuin ne ovatkin. Meidän täytyy tarkastella rakenteita ja menetelmiä uudelleen, jotta talousarvion valvontavaliokunnasta karsiutuu toimielinten välisen onnellisen yhteiselon ilmapiiri ja siitä tulee paljon tutkivampi ja teräväotteisempi elin, joka mahdollisesti käsittelee joskus vähemmän tapauksia mutta tekee sen paremmin.
Jos opimme nämä läksyt Wemheuerin ja De Lucan mietinnöistä, nämä kaksi mietintöä ovat tehneet suuren palveluksen parlamentille ja Euroopan veronmaksajille.

Fabra Vallés
Arvoisa puhemies, tämä on yksi niistä asioista, joiden toistuva käsitteleminen parlamentissa jo sinänsä osoittaa sen, että kaikki ei ole kohdallaan. Näin siitäkin huolimatta, että parlamentti täyttää velvollisuutensa valvojan roolissa, tilintarkastustuomioistuin on laatinut kertomuksensa, UCLAF on suorittanut tutkimuksensa ja lisäksi, hyvät komissaarit, en epäile ollenkaan sitä, että komissio tekee lujasti töitä kehittääkseen ja parantaakseen keskusteltavana olevien asioiden valvontaa. Mutta kaikesta tästä ei ole juurikaan hyötyä, jos komission ja asianomaisten kansallisten yksiköiden välinen koordinointi pysyy puutteellisena.
Lisäksi on edelleenkin tarpeen, että komissio takaa meille sen, että toimivaltaiset kansalliset oikeusviranomaiset saavat automaattisesti ja viipymättä tiedot tapauksista, joissa virkamiesten epäillään syyllistyneen petoksiin, lahjontaan tai muihin rikoksiin. Parlamentti ja komissio eivät voi olla tyytyväisiä, ennen kuin tästä on tullut normaali menettelytapa.

McMillan-Scott
Arvoisa puhemies, ehkä on sopivaa, että saan sanoa viimeisen sanan tässä keskustelussa ennen komissiota. Saisinko vain sanoa, että kuuden ensimmäisen Euroopan parlamentissa viettämäni vuoden aikana yritin saada matkailua korkeammalle esityslistalla. Vuonna 1990 me juhlimme sitä Euroopan matkailun vuoden merkeissä. Komissio epäonnistui täysin sen asianmukaisessa järjestelyssä ja, kun huomasimme säännönvastaisuudet, se ei myöskään onnistunut peittelemään asiaa kunnolla. Siksi olemme täällä tänään, kahdeksan vuoden vierähdettyä Euroopan parlamentin historiassa, keskustelemassa kahdesta mietinnöstä, jotka käsittelevät säännönvastaisuuksia ja petosta.
Tästä seuraavat johtopäätökseni ovat, että (a) komission virkamiehillä ei pitäisi olla koskemattomuutta; (b) UCLAF pitäisi erottaa täysin komissiosta ja siitä pitäisi tehdä itsenäinen toimielin; (c) tilintarkastustuomioistuimen pitäisi hävetä niitä kahta mietintöä, jotka se on tästä aiheesta laatinut.
Uskon myös, että parlamentin talousarvion valvontavaliokuntaa pitäisi vahvistaa. Sillä täytyisi Yhdysvaltain kongressin vahtikoirakomiteoiden tavoin olla valta käynnistää omat tutkimuksensa ja ottaa tarkoituksenmukaisella tavalla mukaan tilintarkastustuomioistuin tai UCLAF. Lopuksi en ole varma siitä, että oikeustoimet kahdessa jäsenvaltiossa, joihin viitattiin - Ranskassa ja Belgiassa - ovat olleet tarpeeksi nopeita. Syytteiden nostamisesta on kulunut kaksi vuotta. Puhuin eilen Belgialaisen tuomarin kanssa, ja hän varmistaa, että asian käsittely on käynnissä Belgiassa. Ranskassa käsittely alkaa maaliskuun 13. päivänä. Tämä tapahtuu kahden vuoden kuluttua siitä, kun syytteet ensin nostettiin. Se on aivan liian hidasta. Tämä ei tule olemaan parlamentin viimeinen sana tässä asiassa.
Vuonna 1994 ovea pidettiin avoinna aiheesta, josta jätin tarkistuksen. Rukoilen parlamenttia pitämään oven auki tällä kertaa huomisessa äänestyksessä.

Gradin
Arvoisa puhemies, taistelu sääntöjenvastaisuutta, petosta ja korruptiota vastaan on poliittisesti hyvin tärkeää tälle komissiolle. Sen viestin pitää olla aivan selvä niille, jotka harkitsevat keplottelua veronmaksajien varoilla omaa etua saavuttaakseen. Tämän yleisen tavoitteen osalta olen täysin samaa mieltä kahden esittelijän, rouva Wemheuerin ja herra De Lucan, kanssa. Tehokas järjestelmä, jonka avulla voidaan ratkaista tämänkaltaisia ongelmia, on elintärkeä komissiolle toimielimenä ja Euroopan siviilihallinnolle.
Aluksi haluan kumota käsityksen, että komissio on antanut harhaanjohtavaa tietoa matkailun alan osalta. Tämä komissio ei ole säästellyt ponnistelujaan yrittäessään valaista tuota monimutkaista kysymystä. Se on pyrkinyt olemaan mahdollisimman avoin ja sen tavoite on ollut luoda luotettava kuva muutaman viime vuoden tapahtumista. Alaisuudessani olevia yksiköitä on neuvottu tekemään avointa ja rakentavaa yhteistyötä parlamentin kanssa, koski asia sitten matkailua tai mitä muuta alaa tahansa. Olen tehnyt selväksi, että kaikkia epäilyjä rikollisesta toiminnasta on tutkittava tarmokkaasti.
Matkailun osalta alaisuudessani olevat yksiköt ovat olleet mukana tutkimusten alusta alkaen. Näiden ponnistelujen tulokset ovat olleet yksittäisiin virkamiehiin kohdistuneiden toimien perustana. UCLAF otti välittömästi epävirallisesti yhteyttä rikosviranomaisiin heinäkuussa 1994 ja esitti saman vuoden joulukuussa virallisen pyynnön rikostutkimusten aloittamisesta. Parlamentille on tiedotettu asiasta säännöllisesti.
On selvää, että rikostutkimuksen alaiseen tapaukseen kohdistuvaa julkisuutta on rajoitettava. Yleensä komissiolle määrätään rajoitus, jos meneillään oleva tapaus kuuluu kansallisen oikeudellisen salassapitovelvollisuuden piiriin. Kun tämä pidetään mielessä, parlamentille on tietojeni mukaan annettu sekä asiaankuuluvaa että oikeaa tietoa.
Siirryn nyt siihen, mitä komissio on tehnyt ja mitä se aikoo tehdä varustautuakseen paremmin petosta ja korruptiota vastaan. Kun astuin virkaan vuonna 1995, petosten estäminen oli jaettu ympäriinsä usealle eri komission yksikölle. Ensimmäinen askeleeni oli varmistaa, että kaikki petoksenvastaiset yksiköt tuotiin yhden katon alle UCLAFiin. Seurauksena tästä UCLAF on kehittynyt kattavaksi toimintayksiköksi. Viime vuosien aikana UCLAF on tutkinut yli 150 suoriin menoihin liittyvää tapausta. Näihin kuuluu useita komission sisäisiä säännönvastaisuuksia käsitteleviä tutkimuksia.
Vuodesta 1995 lähtien varainhoidon valvonnasta vastaava pääosasto on tehnyt yli 500 tilintarkastusta edunsaajille ja 20 rahoitusjärjestelmän tilintarkastusta komission sisällä. Mietinnöt saattavat johtaa rahoituskorjauksiin tai ehdotuksiin hallinnollisista parannuksista. Lukuisia uusia toimia järkevän ja tehokkaan hallinnon osalta otetaan parhaillaan käyttöön "Teema 2000" -ohjelmassa. Näihin toimiin kuuluu ennalta ehkäisevien piirteiden vahvistaminen ja painopisteen siirtäminen tilintarkastukseen ja tulosten rahoitukselliseen seurantaan. Suhtaudun myönteisesti useisiin De Lucan mietinnön tämänsuuntaisiin ehdotuksiin.
Komissio on luonnostellut yksityiskohtaisesti säännöt, käytännot ja menettelyt asiakirjassa, joka on toimitettu teille marraskuussa 1997. Samassa asiakirjassa ilmoitettiin myös useista toimintalinjoista, jotka otettaisiin käyttöön. Sallikaa minun selittää, kuinka olen seurannut omaan toimivaltaani kuuluvia toimia. Ensiksi valmistelen tällä hetkellä komission päätöstä, jossa määritetään selvät ja kattavat UCLAFin sisäisiä tutkimuksia koskevat säännöt. Tämän ansiosta UCLAF voi toimia ripeämmin ja esteettömästi. Toiseksi UCLAFin toiminnallista itsenäisyyttä lisätään. Tämä saavutetaan antamalla UCLAFin johtajalle itsenäistä varainhoidon valvojaa vastaava asema. Tämä tarkoittaa sitä, että UCLAFin johtaja voi muun muassa pyytää minua asiasta vastaavan komissaarin asemassani ottamaan jonkin tietyn tapauksen esille komission jäsenten keskuudessa.
Kolmanneksi UCLAFin organisatorista itsenäisyyttä lisätään. Muunnan olemassa olevan osaston pääsihteeristön sisäiseksi työryhmäksi. Lisäksi ehdotan, että oikeusviranomaisten kanssa käytävää yhteistyötä lisätään UCLAFin sisäisellä yhteysyksiköllä, johon kuuluu jäsenvaltioiden rikoslain asiantuntijoita. Tätä ehdotettiin Tomlinsonin passitusta koskevassa mietinnössä. Pitäisi kuitenkin olla selvää, että tämä yksikkö voi toteutua vain, jos budjettivallan käyttäjät tukevat sitä.
Neljänneksi aion myös parantaa UCLAFin ja jäsenvaltioiden välisiä yhteyksiä. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että UCLAFista tulee komission etuoikeutettu keskustelija rikosasioissa, jotka liittyvät petokseen ja korruptioon. Monista näistä kysymyksistä keskustellaan ensi kuussa herra Böschin mietinnön yhteydessä. Wemheuerin mietinnössä pyydetään komissiota välittämään säännöllisesti tietoja UCLAFin tutkimuksista ja varainhoidon valvonnasta vastaavan pääosaston suorittamista erityistilintarkastuksista. Mitä UCLAFin tutkimukseen tulee, aion tarkastella, kuinka tiedonkulkua voidaan parantaa systemaattisella tavalla. Kunnioitan samalla yksilön oikeuksia ja tutkimuksiin ja oikeudenkäynteihin liittyviä salassapitovelvollisuuksia.
Mitä luetteloon varainhoidon valvonnasta vastaavan pääosaston suorittamista erityistilintarkastuksista tulee, järjestän niin, että se toimitetaan parlamentille säännöllisesti. Uskon, että kuvaamani toimet lisäävät kykyämme käsitellä petoksia ja säännönvastaisuuksia. Vakaa tarkoitukseni on kuitenkin jatkaa keskustelua parlamentin kanssa siitä, kuinka voimme jatkaa rikollisuuden vastaisten toimiemme kehittämistä.

Papoutsis
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aivan ensimmäiseksi tahtoisin kiittää talousarvion valvontavaliokunnan jäseniä ja erityisesti esittelijöitä herra De Lucaa ja rouva Wemheueria heidän tekemästään seikkaperäisestä tutkimuksesta matkailuun liittyvien toimien laajentamisesta.
Toivon, että arvostatte pyrkimystämme saattaa yhteistyössä parlamentin kanssa loppuun tämä erittäin vaikea tapaus, joka kaikesta huolimatta on ollut hyvin opettavainen.
Käsittelen aluksi aikaisempien tapausten selvittelemistä. Kuten tiedätte, päätimme tutkia uudestaan kaikki matkailun edistämiseksi tehdyt välittömät toimet ajalta 1989-1995, vaikka tilintarkastustuomioistuin oli vaatinut tutkimuksia vain Euroopan matkailuvuoden aikaisten toimien osalta. Tahdon ilmoittaa teille, että tämän kuun loppuun mennessä saatetaan päätökseen erittäin vaikea tehtävä tutkia yksityiskohtaisesti ne 800 toimenpidettä, joihin oli ryhdytty vuoden 1995 loppuun mennessä.
Kun maksujen kokonaismäärä nousee 31, 4 miljoonaan ecuun, tähän mennessä on selvinnyt, että 4, 7 miljoonaa ecua on maksettu ilman valtuuksia. Maksuja on vaadittu palautettavaksi 2, 3 miljoonaa ecua. Aloittamamme menettely on erittäin hankala eri tekijöiden, kuten kuluneen ajan, tavoitteiden luonteen ja tulosten arvioinnin vaikeuden vuoksi. Tämän lisäksi monet tapauksista saattavat päätyä oikeuteen, koska 40 % palautusvaateen saaneista on jo kiistänyt vaateen. Jatkamme kuitenkin päättäväisesti työtämme ja esittelemme täyden kertomuksen tuloksista mahdollisimman pian.
Tähän asti esittämäni asiat ovat koskeneet asian kirjanpidollista puolta. Lisäksi asiaan liittyy joukko poliittisluonteisia kysymyksiä, joita haluaisin käsitellä. Monet parlamentin jäsenet ovat esittäneet seuraavan perustavan kysymyksen: "Mitä olette oppineet tästä tapauksesta ja mihin toimenpiteisiin olette ryhtyneet sekä mitkä ovat tämän tapauksen seuraukset matkailulle?" Hyvin monet tämänpäiväisistä puhujista ovat esittäneet nämä kolme kysymystä. Haluaisin näin ollen käsitellä tekemiämme johtopäätöksiä.
Ensimmäinen johtopäätös: matkailua edistävistä toimista olemme saaneet kielteisiä mutta myös myönteisiä opetuksia. Uskoakseni suurin osa meistä on oppinut, että matkailu on ja tulee olemaan seuraavien vuosikymmenten aikana Euroopan suurin elinkeino sekä yksi lupaavimmista aloista uusien työpaikkojen luomiseksi.
Toinen johtopäätös: Euroopan matkailun laatua ja kilpailukykyä on tuettava konkreettisin ja yhteisin toimin yhteistyössä jäsenvaltioiden sekä matkailuelinkeinon kanssa, toimenpitein, joilla on realistiset tavoitteet ja joita arvioidaan jatkuvasti ja ex ante sekä ex post -pohjalta.
Kolmas johtopäätös: matkailuun vaikuttavat yhteisön toimet on koordinoitava systemaattisesti. Jo nyt Euroopan komission XXIII pääosasto johtaa matkailun alalla toimivien virastojen välistä työryhmää.
Neljäs johtopäätös: jos tahdomme matkailua edistävien toimien olevan tuloksellisia, tarvitaan lainsäädäntöä, joka määräisi, että suunniteltaessa ja toteutettaessa muita politiikkoja on otettava huomioon myös matkailullinen ulottuvuus.
Olemme jo soveltaneet osaa näistä johtopäätöksistä, aluksi komission ehdotukseen monivuotiseksi Euroopan matkailua edistäväksi FILOXENIA-ohjelmaksi liittyvään hyväksymismenettelyyn, mutta myös ohjelman sisältöön. FILOXENIA-ohjelmaa on toistuvasti tarkistettu Euroopan parlamentissa, talous- ja sosiaalikomiteassa, alueiden komiteassa sekä matkailuelinkeinojen ja 13 jäsenvaltion taholta. Mielestäni Euroopan lakiasäätävät elimet eivät ole johdonmukaisia julistaessaan haluavansa avoimuutta, varainkäytön tehokkuutta, yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa sekä parlamentin ja neuvoston harjoittamaa institutionaalista toimenpiteiden valvontaa, samalla kun on olemassa joitakin jäsenvaltioita, jotka viivästyttävät sellaisen ohjelman hyväksymistä, joka nimenomaan takaisi niille ne tavoitteet, joista me kaikki olemme samaa mieltä. Jotkut puhuvat tekopyhyydestä, mutta minä puhun poliittisesta ristiriidasta, joka pitäisi jossain vaiheessa ratkaista.
Toinen tekemämme asia on XXIII pääosaston täydellinen uudelleenjärjestely. Talousarvion valvontavaliokunnan jäsenet ovat jo saaneet seikkaperäisen selvityksen kaikista muutoksista. Näihin muutoksiin, joiden valmistelu alkoi tarkalleen puolitoista vuotta sitten tiiviissä yhteistyössä kollegani herra Liikasen kanssa, sisältyy muun muassa kahden uuden yksikön luominen, joista toinen käsittelee varainvalvontaa ja toinen sopimuksia.
Soveltamamme ankarat menettelyt toimenpiteiden valinnassa, seurannassa ja arvioinnissa ovat jo nyt herra De Lucan mietintöön sisältyvien suositusten mukaisia. Näiden menettelyjen seurauksena XXIII pääosasto on nykyään yksi parhaimmista osastoista siinä, mitä tulee SEM 2000 -ohjelman soveltamiseen. Herra puhemies, minun on kuitenkin valittaen todettava, huolimatta siitä, että - kuten myös esittelijät tunnustavat - matkailu on hyvin tärkeää työllisyyden ja kehityksen kannalta, että tällä tapauksella on väistämättä kielteisiä seurauksia matkailua edistävän politiikan tulokselliselle soveltamiselle.
Herra puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, päätän puheenvuoroni tältä osalta keskustelua. Olen mielestäni käsitellyt tärkeimpiä omaan vastuualueeseeni kuuluvia kysymyksiä, joita näissä kahdessa mietinnössä on käsitelty. Olen kuitenkin aina parlamentin käytettävissä, kuten tiedätte, pitääkseni teidät ajan tasalla työmme etenemisestä.

Liikanen
Haluan vain lisätä muutaman huomautuksen kollegojeni puheenvuoroihin.
Ensiksi, sanoitte aikaisemmin, että mihinkään kurinpitotoimiin ei ole ryhdytty tässä matkailuun liittyvässä kysymyksessä. Se ei pidä paikkaansa. Vuosina 1995 ja 1996 toteutettiin kurinpitotoimia komission virkamiehiä vastaan.
Toiseksi, tärkeää on se, että viime vuonna komissio laati tiedonannon rahoitustoimista ja hallinnollisista toimista. Laadimme sen talousarvion valvontavaliokunnalle. Erittäin tärkeä seikka on, että olemme luoneet järjestelmän, jossa kaikki epäilyksen aiheet tutkitaan. Se johtaa joko siihen tulokseen, että jatkotoimille ei ole perusteita, tai avoimiin kurinpitotoimiin. Tämä ei ole aina toiminut asianmukaisesti, mutta uusien menettelyjemme ansiosta se tulee toimimaan asianmukaisesti.
Kolmanneksi, meidän täytyy muistaa, jopa tällaisessa tapauksessa, että meidän on kunnioitettava oikeusvaltion periaatteita. Henkilö on aina syytön, kunnes toisin todistetaan, ja hänellä on oikeus puolustukseen. Haluan sanoa sen täällä, koska monet komission virkamiehet tuntevat nyt itsensä uhatuiksi tämän asian vuoksi. Meidän täytyy aina määritellä ongelmat hyvin selkeästi, jotta ne virkamiehet, jotka ovat tehneet velvollisuutensa asianmukaisesti joka suhteessa, eivät tunne oloaan epävarmaksi.
Neljänneksi, tärkein asia, mitä tästä opimme, on se, että meidän täytyy tehdä tarvittavat uudistukset. Kun päätämme, miten ohjelmat toteutetaan, meidän täytyy suunnitella hyvin: kohteita täytyy olla rajattu määrä, hallinnon on oltava yksinkertainen, kelpoisuutta koskevien sääntöjen on oltava selvät ja, hyvin tärkeä seikka, menettelyjen on oltava kauttaaltaan avoimia ja peittelemättömiä. Olen samaa mieltä kuin ne, jotka sanoivat, että avoimuus on halvinta valvontaa, sillä silloin ne, jotka eivät saaneet rahoja, valvovat niitä, jotka saivat ne. Tällainen yksinkertaisuus, selkeys ja avoimuus ovat parhaita välineitä, mitä meillä voi olla.
Luonnollisesti tarvitsemme hyvää yhteistyötä kaikkien valvojiemme kanssa. Työskentelemme tilintarkastustuomioistuimen kanssa. Se ei ole aina helppoa, mutta ponnistelut ovat vaivan arvoisia. Meillä on parlamentin talousarvion valvontavaliokunta, joka on eurooppalaisten ja heidän valitsemiensa edustajien äänitorvi. Olemme valmiit tekemään yhteistyötä kanssanne myös tulevaisuudessa. Toivon, että voimme keskittyä näihin uudistusohjelmiin. Olen nähnyt mietintöluonnoksia SEM 2000 -ohjelmista. Meillä on voitettavanamme monia uusia haasteita siitä, kuinka hyvin hoidamme yhteisön rahankäyttöä vuodesta 2000 lähtien. Meidän täytyy keskittyä siihen ja ottaa huomioon menneisyydessä saamamme opetukset. Komissio on valmis tähän yhteistyöhön.

McMillan-Scott
Arvoisa puhemies, tiedoksi teille, että rouva Gradin väitti, että komissio kutsui poliisin osallistumaan pääosasto XXIII: a koskevaan kysymykseen. Belgian poliisi vahvistaa, että komissio ei kutsunut poliisia vaan minä itse. Tämä on perustavanlaatuinen seikka ja kirjeet ovat käytettävissä, jos parlamentti on kiinnostunut näkemään ne. Saisinko toistaa kysymyksen, jonka esitin komissiolle 23. marraskuuta: kuinka monta kertaa komissio on pyytänyt poliisin osallistumaan sisäisiä petoksia koskeviin tutkimuksiin 41-vuotisen historiansa aikana? On todella aika, että saamme tähän kysymykseen vastauksen.

De Luca
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää hyvin tärkeän täsmennyksen. Komissaari Liikanen sanoi meille muutama minuutti sitten, että joidenkin virkamiesten suhteen on ryhdytty kurinpitotoimiin. Tällaiset sanat ovat kuitenkin ristiriidassa sen kanssa, mitä komissio on useampia kertoja tuonut esille talousarvion valvontavaliokunnassa. Siksi haluaisin komissaarin täsmentävän, keitä virkamiehiä on rangaistu, milloin se on tapahtunut ja mistä syystä. Muutoin jatkuu uskomaton tilanne, jossa joku antaa parlamentille tietoja ja sen jälkeen komissaarit tulevat kertomaan aivan päinvastaista. Toivon, että kyseessä ei ole vain komissaari Liikaselle sattunut haksahdus.

Gradin
Arvoisa puhemies, tietojeni mukaan komissio otti yhteyttä Belgian poliisiin syyskuussa 1994, kun taas teidän yhteydenottonne saapui helmikuussa 1995.

Liikanen
Arvoisa puhemies, teksti on ranskankielinen. Siinä sanotaan, että nimittävä viranomainen on 22. kesäkuuta 1995 antamallaan ja 1. elokuuta 1995 voimaan tulleella päätöksellään määrännyt virkamiehen erotettavaksi ilman eläkeoikeuden menetystä. Sen jälkeen AIPN (nimittävä viranomainen) on 28. heinäkuuta 1995 antamallaan ja 1. elokuuta 1995 voimaan tulleella päätöksellään määrännyt väliaikaisen työntekijän työsopimuksen päättyväksi.
Voin antaa koko tekstin herra De Lucalle.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Makrotaloudellinen rahoitusapu Ukrainalle
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana E. Mannin laatima taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan mietintö (A4-0025/98) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi täydentävän makrotaloudellisen rahoitusavun myöntämisestä Ukrainalle (KOM(97)0588 - C4-0614/97-97/0312(CNS)).

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, käsiteltävänämme on jälleen kerran suhteellisen tekninen mietintö. Olemme kuitenkin jo useita kertoja selviytyneet sellaisesta ja viemme myös tällä kerralla asian onnistuneesti läpi parlamentissa. Se, mitä meidän pitäisi tehdä selväksi itsellemme, on, että myös makrotaloudelliset tukitoimet, joita kohdistamme Ukrainaan, ovat osa kokonaisstrategiaa, jonka pitäisi myönteisesti tukea vaikeaa muutosprosessia Ukrainassa. Siihen kuuluvat sekä kumppanuus- ja yhteistyösopimukset että väliaikaiset sopimukset mutta tällä hetkellä vielä tärkeämpänä toimintasuunnitelma, joka meillä on käsiteltävänämme ja jonka kollega Titley esittelee lähiaikoina parlamentissa. Täällä hän esittelee ne keskeisimmät synergiavaikutukset, joita eri ohjelmissa Euroopan unionissa on kehitetty ukrainalaisia varten.
Nyt tähän makrotaloudelliseen ohjelmaan. Komissio ehdottaa, että yhteisö myöntäisi Ukrainalle kolmannen lainan maksutaseen tasapainottamiseksi. Tällä kerralla on kyse 150 miljoonasta ecusta, laina-aika on 10 vuotta. Komissio ilmoitti tästä jo joulukuussa 1996 ja talous- ja raha-asioita käsittelevä neuvosto kannatti sitä periaatteellisesti jo tammikuussa 1997. 150 miljoonan ecun summalla Euroopan unioni ottaa vastatakseen vajaasta neljänneksestä vuosina 1997 ja 1998 odotettavissa olevasta yhteensä 765 miljoonan ecun suuruisesta rahoitusvajeesta. Euroopan unionin osuus säilyy normaaleissa puitteissa. Komission pääomamarkkinoilta keräämät varat annetaan Ukrainalle muuttumattomin ehdoin. Lainojen myöntäminen sidotaan jo mainittuihin talouspoliittisiin velvoitteisiin, jotka koskevat kokonaistaloudellista vakauttamista ja rakenteiden sopeuttamisen jatkamista. Näiden velvoitteiden noudattamista valvotaan säännöllisin väliajoin läheisessä yhteistyössä Kansainvälisen valuuttarahaston ja Maailmanpankin kanssa.
Lainan takaisinmaksu taataan EU: n talousarvioon sisältyvällä vakuudella. Jäsenvaltiot ovat vakuusrahaston perustamisesta tehdyllä päätöksellä sitoutuneet sijoittamaan 15 % - siis 22, 5 miljoonaa ecua - lainasummasta vakuusrahastoon. Komissio toimittaa neuvostolle ja Euroopan parlamentille vähintään kerran vuodessa kertomuksen näiden lainaoptioiden toteuttamisesta. Sen lisäksi on tärkeää tietää, että takaisinmaksu tapahtuu tällä kerralla kahdessa erässä - niin ei aina tapahdu - ja käytössä on valvontaehdot, joista Kansainvälinen valuuttarahasto ja Maailmanpankki päättävät. Euroopan unioni nojaa aina erittäin tiukasti näihin valvontaehtoihin.
Ensimmäinen ehto on, että makrotaloudellisissa ohjelmissa saavutetaan tyydyttävää edistystä. Tästä makrotaloudellisesta ohjelmasta on sovittu Kansainvälisen valuuttarahaston kanssa valmiusluottojärjestelyn puitteissa. Toinen ehto on, että rakenneuudistuksissa on saavutettu edistystä. Tiedämme, että tämä on erittäin kriittinen kohta ja että me Euroopan unionin puolelta olemme patistelleet siinä asiassa, mutta tietenkin myös Euroopan parlamentti on erityisesti toivonut, että Ukraina toteuttaisi rakenteiden sopeuttamista ripeämmin kuin aikaisemmin. Kuten jo kerran mainittiin, tämä on kolmas rahoitusapulaina, jonka yhteisö myöntää Ukrainalle laajojen sopeuttamis- ja uudistusprosessien toteuttamiseen. Ukrainalaiset päättivät 1996 Kansainvälisen valuuttarahaston kanssa vakauttamis- ja uudistusohjelmasta vuosiksi 1997-99, jota - siitä tahtoisin muistuttaa - pitäisi tukea Extended Fund Facility (EFF) -järjestelyllä. Ukrainan parlamentti ei tosin kannattanut tätä hallituksen ehdotusta ja ne eivät kyenneet saavuttamaan yksimielisyyttä ohjelman keskeisistä osista. Siksi hallitus antoi Kansainväliselle valuuttarahastolle uuden ehdotuksen, joka meillä myös nyt on käsiteltävänämme, joka tarvitsee vain lyhyeksi ajaksi ylimääräistä rahoitusta, nimittäin vuosiksi 1997-98.
Vakauttaminen ja makrotaloudelliset uudistukset ovat selvästi hidastuneet. Se meidän on huomattava. Haluaisin aivan lyhyesti käsitellä kahta tarkistusta, jotka budjettivaliokunta on tehnyt. Olen ehdottanut, että hyväksyisimme yhden näistä tarkistuksista, ja toisen olen puolestani hylännyt. Molemmat tarkistukset viittaavat siihen, että Tsernobylin ydinvoimalan sulkemista koskeva ehto otetaan käyttöön maksuja valvottaessa, kerran erän yhteydessä ja kerran kokonaisohjelmassa. Olen sanonut, että voin hyväksyä tämän täysin. Komissio on muuten myös tuonut sen jo esiin. Budjettivaliokunta on ehdottanut laajennusta. Voin hyväksyä sen yleisissä puitteissa, mutta olen sitä mieltä, että molempien erien valvonnan yhteydessä ei pitäisi enää ottaa mukaan niiden toimien valvontaa, jotka koskevat Tsernobylin ydinvoimalan sulkemista vuoteen 2000 mennessä.

Habsburg-Lothringen
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kovasti kiittää rouva Mannia mietinnöstä, jonka hän on laatinut, sekä suurenmoisesta työstä, jonka hän on yleensä tehnyt Ukrainan hyväksi toimiessaan valtuuskunnassa. Hän viittasi alussa siihen, että kysymys on teknisestä mietinnöstä. Täysistunnossa läsnä olevien määrästä huomaa myös heti, kun esityslistalla on todella tekninen mietintö. Toisaalta tähän mietintöön kiistatta liittyy valtavasti inhimillisiä taustatekijöitä, joita on käsitelty aivan liian vähän.
Meidän on pidettävä mielessä, kuinka vahvasti tämän maan, Ukrainan, vakaus riippuu siitä, että se saa edelleen tukea Euroopan unionilta. Ukraina on kiistatta yksi niistä entisen Neuvostoliiton maista, joissa huolimatta kaikista niistä taloudellisista vaikeuksista, joita siellä on, on eurooppalaisissa puitteissa tapahtunut selvästi eniten edistystä; se on maa, joka kulkee suhteellisen vakaasti omaa tietään ulos tästä entisen Neuvostoliiton yhteisalueesta, ja siksi on niin tärkeää, että me Euroopan unionin puolesta osoitamme, että tuemme tätä itsenäisyyden tietä ja että tuemme heitä vaikeuksista huolimatta: aivan kuten rouva Mannkin korosti, Ukraina on yhteistyössä Maailmanpankin ja muiden elinten kanssa, jotka ovat halukkaita myöntämään rahoitusapua, sitoutunut tiettyihin velvoitteisiin.
Pidän erittäin tärkeänä sitä, että sisällytämme Tsernobylin ja Tsernobylin valvonnan tähän kokonaissuunnitelmaan. Myös rouva Mann tuki tätä tietyssä määrin. Aikaisemmin tavattiin sanoa, että tuemme Ukrainaa reaktoreiden ROVNO II ja CHMELNITZKY IV rakentamisessa, jos se puolestaan sulkee Tsernobylin. En usko, ja sanon tämän myös itävaltalaisena, että tällä tarkoitetaan sitä, että tämä linja olisi oikea. Meidän on tuettava Ukrainaa ja autettava sitä rakentamaan infrastruktuurinsa siten, että se pystyy kokonaan pääsemään eroon näistä äärimmäisen vaarallisista venäläisistä reaktoreista. On tärkeä tehtävä tukea Ukrainaa sen itsenäisellä tiellä.

Kaklamanis
Arvoisa puhemies, ensiksi minäkin haluaisin onnitella esittelijää, rouva Mannia. Toiseksi tahtoisin sanoa, että mietintö on luonteeltaan hyvin tekninen, mutta sillä on kaikin puolin kuitenkin hyvin konkreettinen poliittinen sisältö.
Sekä minä itse että ryhmä, jota edustan, annamme tukemme tälle mietinnölle. Kannatamme siis ehdotusta uuden lainan myöntämisestä Ukrainalle. Tällä uudella lainalla on kaksi tavoitetta. Ensiksi, kyseisen maan taloudellinen kehitys, ja toiseksi, kyseisen maan poliittinen vakaus, joka on ehdottomasti tärkeä asia. Kumpikin tavoite osaltaan auttaa parantamaan sikäläisten ihmisten elämänlaatua.
Siitä riippumatta, että minä ja edustamani ryhmä äänestämme ehdotuksen puolesta, tahtoisin tuoda esiin erimielisyyteni talousarvion valvontavaliokunnan asettamien ennakkoehtojen suhteen, tarkemmin sanoen Tsernobylin ydinvoimalan osalta. Tahtoisin teidän tietävän, rouva Mann, kuten jo budjettivaliokunnassa sanoin, että kysymykseeni, joka koski Ukrainalle jo aiemmin tähän tarkoitukseen myönnettyjä rahoja, siis Tsernobylin voimalan sulkemiseen tai ulkokuoren parantamiseen, asiasta vastaava komission jäsen herra van Den Broek on jo kolme kertaa vastannut toisaalta diplomaattisesti mutta hyvin selvästi, että on olemassa epäilyksiä, ettei rahoja ole käytetty tähän tarkoitukseen. Tästä syystä talousarviovaliokunta oli hyvin tiukka uuden lainan toisen erän myöntämisen edellytysten suhteen.
Tästä huolimatta minä ja ryhmäni äänestämme ehdotuksen puolesta, koska tunnustamme kyseisen maan muut tarpeet. Tämä on kuitenkin viimeinen kerta, kun hyväksymme tämänmuotoisen lainan, vaikka emme ole saaneet selkeitä vastauksia, ei vain muihin esittämiinne kysymyksiin vaan myös siihen, mikä koskee Tsernobylin ydinvoimalaa.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komissaari, aluksi haluaisin kiittää rouva Mannia hänen erinomaisesta mietinnöstään. Ukrainalla on ollut itsenäistymisestään lähtien strateginen asema siltana idän ja lännen välillä. Tämän vuoksi on hyvin tärkeää, että Euroopan unioni tukee mahdollisuuksien mukaan Ukrainaa sen tiellä kohti vapaata kaupankäyntiä ja demokratiaa. Ikävä kyllä välttämättömät taloudelliset ja poliittiset uudistukset tapahtuvat vaivalloisesti.
Vakaan tilanteen kehittymisen kannalta talouskasvu on hyvin tärkeää. Tätä varten tarvitaan luotettavaa energiantuotantosektoria. Ukrainan kyseinen sektori on suurissa vaikeuksissa, vaikka energian tosiasiallinen kysyntä on laskenut. Tämän vuoksi unioni antaa myös huomattavaa tukea Tacis-ohjelman puitteissa.
Suurta osaa näistä eurooppalaisista tuista voitaisiin käyttää tehokkaammin. Tämä koskee ensinnäkin hankkeiden valintaa. Energiaalalla päätetään usein kehittää jo olemassa olevaa vanhempaa teknologiaa, kuten ydinteknologiaa. Toisaalta juuri tässä asiassa Euroopan unionilla voi olla aloitteellinen ja ohjaava rooli siten, että edistetään energiantuotannon tehokkuutta ja kannustetaan ympäristöystävällisten ratkaisujen löytämiseen.
Toiseksi lainoja myönnettäessä on syytä tarkistaa, onko tukea saava hanke taloudellisessa mielessä kannattavin ratkaisu. Puolueryhmäni ei ole vieläkään vakuuttunut siitä, että kahden uuden ydinvoimalan rakentaminen Ukrainaan Tsernobylin sulkemisen vuoksi vähentyneen kapasiteetin korvaamiseksi, olisi halvin mahdollinen vaihtoehto. Investoiminen, energiantuotannon tehokkuus ja puhtaat energianlähteet voidaan valita sen sijaan, että ydinvoimaloita pidetään käynnissä mihin hintaan hyvänsä.

Schroedter
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, rahoitusapu kuulostaa hyvältä. Valitettavasti meidän pitäisi kuitenkin kannattaa täällä menettelyä, joka pitää kansainvälisen rahoituskarusellin pyörimässä. Tätä rahaa ei ole tarkoitettu julkisiin ohjelmiin. Olen kanssanne samaa mieltä siitä, että Ukraina tarvitsee kipeästi runsaskätisiä tukiohjelmia demokraattisen toiminnan vakauttamiseen. Tässä rahoitusavussa käytetään kuitenkin EU: n veronmaksajien julkisia varoja niiden velkojen maksamiseen, jotka IMF ja Maailmanpankki ovat järjestäneet itselleen Ukrainassa.
Teidän niin sanotut vakauttamisohjelmanne eivät millään tavalla ota huomioon sosiaalisten ja taloudellisten ongelmien realiteetteja muutosprosessissa, vaan ne syöksevät Ukrainan maksukyvyttömyyteen. Niin kutsuttu EU: n makrotaloudellinen apu on siten Ukrainan talouden kautta IMF: lle ja Maailmanpankille annettavaa siirtoapua.
Budjettivaliokunnan ehdotus on harkittu esitys, joka ansaitsee tuen, ja myös me kannatamme sitä. Mutta kun otetaan huomioon todellinen kansainvälinen rahoituspeli, josta tässä on kysymys, ei myöskään se voi olla toimintakykyinen.

Cresson
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, käsiteltävä ehdotus täydentävän makrotaloudellisen enintään 150 miljoonan ecun rahoitusavun myöntämisestä Ukrainalle on seuraus Ecofin-neuvoston tammikuussa 1997 tekemästä periaatesopimuksesta.
Komission ehdotuksen esittämistä ovat viivästyttäneet seuraavat syyt. Ensinnäkin komission edellisen Ukrainalle myöntämän makrotaloudellisen lainan toisen erän maksussa on ollut huomattavia viivästyksiä Ukrainan juridisten ongelmien takia. Toiseksi liukumat taloudellisen ohjelman 1997/1998 toteuttamisessa, jota IMF: n 549 miljoonan dollarin valmiusluottojärjestely tukee. Ohjelman toteutus on juuri tarkastettu ja sitä pidetään nyt tyydyttävänä.
Ukrainan taloudella on nyt edessään erityisen vaikeita sisäisiä ja ulkoisia haasteita. Elintärkeiden rakenneuudistusten toteutuksessa tapahtuvat viipeet uhkaavat supistaa olemattomiin viime vuosien makrotaloudellisessa vakauttamisessa saavutetut tulokset, erityisesti inflaation jyrkän pienenemisen ja uuden vakaan valuutan tyydyttävissä olosuhteissa tapahtuneen käyttöönoton. Lisäksi Kaakkois-Aasian talouskriisin vaikutuspiirissä Ukrainan mahdollisuudet ulkoiseen rahoitukseen ovat huonontuneet.
Komission mielestä tässä yhteydessä päätös myöntää täydentävää makrotaloudellista rahoitusapua antaisi Ukrainalle selvän merkin siitä, että yhteisö on valmis tarjoamaan huomattavaa lisäapua, mikäli Ukrainan viranomaiset ryhtyvät rohkeisiin talouspoliittisiin toimiin, joita maan uudistusprosessin ylläpitäminen vaatii. Avun tarkoituksena on vahvistaa lisää Ukrainan asemaa mitä tulee valuuttavarantoon ja vaikuttaa keventävästi niihin sosiaalikustannuksiin, jotka liittyvät tarpeellisten rakenneuudistusten toteuttamiseen. Täydentävää taloudellista apua odotetaan myös muilta kahdenvälisen avun antajilta, erityisesti Yhdysvalloilta ja Japanilta.
Parlamentin tavoin komissio pitää erittäin tärkeänä sitä, että Ukrainan viranomaiset sitoutuvat toteuttamaan Tsernobylin ydinvoimalan sulkemissuunnitelman tavalla, jota G7-ryhmä ja Euroopan unioni tukevat. Ehdotuksessa täydentävän makrotaloudellisen rahoitusavun myöntämisestä on sen johdannossa tarkoituksenmukainen viittaus sulkemiseen. Komissio voi tältä osalta hyväksyä Euroopan parlamentin tarkistuksen.
Lopuksi huomauttaisin, että tässä yhteydessä komissio antaa tunnustusta Ukrainan viranomaisille siitä, että nykyistä talousohjelmaa pidetään väliaikaisena ohjelmana ja että heillä on korkeimmalla poliittisella tasolla voimakas tahto valmistella yksityiskohtainen ja täydellinen keskipitkän aikavälin ohjelma, jonka taloudellisten ja rakenteellisten uudistusten avulla maa saadaan tukevasti takaisin kestävän kasvun raiteille.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Tutkimus ja teknologinen kehittäminen (vuosikertomus 1997)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Bloch von Blottnitzin laatima tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0031/98) Euroopan unionin toimintaa tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen alalla koskevasta komission vuosikertomuksesta (1997) (KOM(97)0373 - C4-0435/97).

Bloch von Blottnitz
Arvoisa puhemies, kun keskustelemme tänään vuosikertomuksesta 1997, joka käsittelee Euroopan unionin toimintaa tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen alalla, meidän pitäisi pohtia myös muutamia perustavia kysymyksiä. Onko todellakin tarpeellista laatia vuosikertomus, jos sitä, mitä parlamentti vaati edellisessä vuosikertomuksessa, ei ole kuitenkaan toteutettu mottona, että koirat haukkuvat, mutta karavaani kulkee eteenpäin?
On toki tunnustettava, että komissio on joiltakin osin nähnyt vaivaa tekemällä tilastollisia arviointeja projektien edistymisestä ja laatimalla yleiskatsauksen neljännestä puiteohjelmasta. Edelleen puuttuu kuitenkin tärkeitä kohtia kuten toiminnan kytkeminen muihin ohjelmiin ja meidän Yhteisen tutkimuskeskuksemme toimiin. Puuttuu TTK: n edistämisen ja toiminnan tulosten arviointijärjestelmä, jonka pitäisi olla tulevien vuosikertomusten perusta. Puuttuu myös erillinen luku, jossa arvioitaisiin tuen roolia suuria teollisuusyrityksiä varten tarkoitetuissa yksittäisissä ohjelmissa, ennen kaikkea mahdollisten kerrannaisvaikutusten arviointi. Myös komission lausuntoja henkilöstö- ja hallintokuluista pitäisi tarkentaa esittämällä tarkempia lukuja ja erittelyjä, sillä muuten herää epäilys, että kustannukset ovat tuloksiin verrattuna liian korkeita.
Yhteenvetona: vuosikertomus 1997 jää monilta osin tosiasioiden esittelyksi. Se sisältää perinpohjaista analyysia vain muutamissa tapauksissa tai todella merkillisiä arviointeja esimerkiksi sen osalta, kun kuvataan neljännen puiteohjelman tieteellis-teknisiä tuloksia. Komissio puhuu tässä uraauurtavasta menestyksestä, merkittävistä tuloksista: metsäpalojen satelliittivalvonnasta, tulivuorenpurkausten seurauksista tehdyistä havainnoista Islannissa tai 6000 metrin syvyyteen sukeltavan robotin kehittämisestä.
Ne eivät todellakaan ole projekteja, jotka voisivat merkittävästi edistää yhteisön kansojen elämänlaadun parantamista ja mainittujen alojen taloudelliseen kehitykseen liittyvien tavoitteiden saavuttamista. Maailmanlaajuinen ilmastonmuutos, informaatio- ja tietoliikenneteknologiat, puhtaiden energiateknologioiden ja energiatehokkuuden jatkokehittäminen ennemminkin ovat elämänlaadun parantamiseen soveltuvia aloja.
Ylipäänsäkin meidän pitäisi jatkuvasti kysyä itseltämme tutkimustoiminnassa, hyödyttääkö se ihmistä? Onko se eettisesti hyväksyttävää? Liian helposti tämä ratkaiseva kysymys unohtuu ja tutkimus muuttuu itseisarvoksi, palvelee vain muutamien ihmisten erityistietämystä ja uhkaa olla demokratian kannalta vaara ja edistää vieraantumista. Harvemmissa tapauksissa se saa ihmiset nopeammin, paremmin ja laajemmin todella tyytyväisiksi!
Sallikaa minun lopuksi käsitellä pk-yrityksiä, murheenkryyniämme. Olisi edelleenkin tarpeen kiireesti etsiä yksinkertaistettu menettely näitä yrityksiä varten. Ehdotus- ja hakemusmenettely on liian monimutkainen ja aikaa vievä ja saavuttaa tästä syystä kohderyhmänsä vain harvoissa tapauksissa. Nähdäkseni olisi huomattavasti menestyksekkäämpää perustaa komissioon suoraan osasto, joka auttaa vain pieniä yrityksiä - eikä edes keskisuuria yrityksiä, niissähän työntekijöitä voi olla jopa 500 - niiden hakemuksissa. Teollisuudella on omat osastonsa tätä varten. Tämä johtaisi todellisiin innovaatioihin ja työpaikkoihin ja estäisi kerrannaisvaikutukset.

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komissaari, lukiessaan tätä kertomusta naiivi lukija saattaa helposti kysyä, miksi tämä kertomus oikeastaan on olemassa. Siihen vastataan nopeasti, että koska kerran sopimuksessa lukee niin! Se ei kuitenkaan oikeastaan riitä minulle perusteluksi. Haluaisin kyllä jo tarkemmin pohtia, onko se kuvaileva kertomus vai arvioiva kertomus. Jos se on vain kuvaileva kertomus, on helppo päätellä, mikä sen tulos on. Silloin tarvitsee vain tutkia organisaatiososiologian ensimmäisen lukukauden oppisisältöjä: kun organisaatiolta kysyy, miltä se näyttää, vastauksena on, että se näyttää hyvältä!
Ei, se, että vain kuvaillaan asioita, ei voi olla tämän kertomuksen tarkoitus. Haluan arvioinnin, Euroopan unionin tutkimuspolitiikan analyysin. Haluan suunnannäyttäjän, kartan eurooppalaisen tutkimuspolitiikan Bermudan kolmion läpi. Kun tarkastelen tätä tutkimusta koskevaa kertomusta verrattuna sen edeltäjään, voidaan todeta heikkoa kehitystä. On esitelty joukko uudenlaisia näkökulmia. Myös tutkimusvarojen alueellinen jako eriteltiin kohteiden perusteella.
Kolme keskeistä kysymystä jäi minulle kuitenkin edelleen avoimiksi. Ensiksikin: kun puhuu eurooppalaisten tutkimushankkeitten hakijoiden kanssa, vallalla on lähinnä johtoajatus "turhautuminen huvina" , koska monet hyväksymismenettelyistä eivät ole avoimia, hylkäämisiä ei perustella. Eurooppalaisesta tutkimuksesta puuttuu ponnekkuutta. Haluaisin, että analysoidaan, mistä se johtuu. En halua pelkästään varmistaa, että luomme enemmän avoimuutta ja että menettelyjä yksinkertaistetaan.
Toiseksi: EU: n tutkimuspolitiikka onkin todella kirjava valosarja, jossa on 20 erityistä ohjelmaa. Haluaisin myös tietää, mikä ohjelmista loistaa kirkkaimmin, millä on parhaat vaikutukset, mihin voi myöntää lisää varoja. En halua pelkästään kuvausta, niin, on sitä ja tuota, ja annamme niin ja niin paljon rahaa siihen. Ei, meidän on arvioitava, mihin yksittäiset ohjelmat pystyvät, ja se pitää tehdä mahdollisimman yhtenäisen järjestelmän avulla, jotta voidaan tehdä vertailuja.
Kolmas kohta: kysymyksessä ovat työryhmät, jotka perustettiin tutkimusta varten ja joihin vieläpä käytettiin melkoisesti rahaa, mitä tulee komission henkilöstöön samoin kuin myös julkisiin julkaisuihin, EU: n tutkimuspolitiikan innovatiivisiin elementteihin. Kun luen tätä tutkimusta koskevaa mietintöä, siinä on kerrottu parin rivin verran, että näitä työryhmiä on ollut. Luulen, että siinä nämä työryhmät haudataan ei ensimmäisen vaan kolmannen luokan hautaan.
Luulen, että juuri näitä toimia, jota parlamenttikin tukee, pitäisi analysoida. Ei ole huono asia, jos eri pääosastot ja komission osastot puhuvat keskenään, päinvastoin, sitä pitäisi tukea ja myös niiden yhteistyötä! Näitä työryhmiä voi varmasti myös arvostella. Nämä toimet pitäisi kuitenkin analysoida, jotta löydetään orientoitumiskohtia.
Vielä kerran: miksi laadimme tämän kertomuksen? Miksi uhraamme viattomia puita tämän kertomuksen vuoksi? Tarkoitan, että ei saa käydä niin, että kehitämme jonkinlaisen Titanic-suhtautumistavan: kaikki on hyvin, keulaportit kestävät, niitit ovat kunnossa ja olemme iloisia, että kaikki sujuu niin hyvin! Ei, haluan juuri niitä vaikeuksia, niitä mahdollisia riskejä sen analysoimiseksi ja kehittämiseksi, mitä voimme tehdä paremmin ja uudelleen. Sillä itse asiassa: mikään ei ole niin hyvää, ettei sitä voisi vielä parantaa.

Estevan Bolea
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komissaari, kuten edelliset puhujat, olemme mekin sitä mieltä, että tämän mietinnön lähestymistavan pitäisi olla hyvin erilainen, jotta siitä olisi hyötyä komissiolle, jäsenvaltioille, tutkimuskeskuksille, parlamentille ja yleensä kaikille.
Aiomme puoltaa kokonaisuudessaan rouva Bloch von Blottnitzin mietintöä, paitsi sen A kohtaa, koska se ei vastaa todellisuutta - ne ovat arvokysymyksiä - ja kohtaa 16, koska se ei ole realistinen. Teidän on erittäin vaikeaa esittää vuosikertomus 31. maaliskuuta, koska monet tilinpäätökset ovat silloin vielä kesken.
Meidän mielestämme olisi hyödyllistä, jos te laatisitte ja lisäisitte mietintöön esikuva-analyysin, vertailun meidän saamiemme tulosten ja Japanin ja Yhdysvaltojen toiminnan välillä. Haluan mainita myös rouva Bloch von Blottnitzin mietinnön 10 kohdan: millaisia päällekkäisyyksiä on eri maiden ja unionin ohjelmilla ja kuinka voitaisiin olla vähän tehokkaampia. On olemassa satoja tai tuhansia ohjelmia, satoja ja tuhansia hallinnollisia asiakirjoja, joiden hallinnolliset kustannukset ovat erittäin suuret, minkä ymmärtääksemme täytyy johtua ohjelmien suuresta määrästä, jota kuitenkin on vähennettävä.
Luotamme siihen, että viides puiteohjelma keskittyisi tärkeämpiin, laajempiin ja keskitetympiin ohjelmiin. Emme ole - kukaan - kovinkaan tyytyväisiä talousarviomäärärahaan, ja huomenna sekä tulevina päivinä keskustelemme viidennen puiteohjelman rahoituksesta. Tämä pakottaa meidät kaikki kuitenkin toimimaan paljon tehokkaammin ja käyttämään resursseja huomattavasti paremmin.
Yhteinen tutkimuskeskus ja sen seitsemän keskusta tarvitsevat myös erilaisia ohjeita, rouva komissaari. Ensinnäkin minun mielestäni tutkijoille olisi annettava vapauksia, mutta ei niin, että jokainen tekee mitä haluaa, ja olisi oltava tavoiteohjelma, jonka Sevillan teknologian alan ennusteita laativa tutkimuskeskus voisi mahdollisesti laatia.
Viides puiteohjelma tarjoaa meille monia mahdollisuuksia ja toivon, että käytämme ne kaikki hyödyksemme. Joka tapauksessa puollamme tätä mietintöä.

Chichester
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella rouva Bloch von Blottnitzia hänen mietinnöstään ja suositella joitain hänen ehdottamiaan seikkoja. G kohdassa hänen voittoja ja kilpailukykyä koskevissa kommenteissaan on tiettyä epäjohdonmukaisuutta. Olen pahoillani siitä, että esittelijä ei näytä hyväksyvän yksityisen sektorin yrityksiä, jotka tuottavat voittoa, ja haluaa silti näiden parantavan kilpailukykyään. Minusta vaikuttaa siltä, että saadut voitot ovat parhain kilpailukyvyn mittari.
Suhtaudun myönteisesti hänen I kohdassa tekemiinsä väitteisiin siitä, että pk-yritykset ovat tärkein innovaation lähde, mutta meidän täytyy muistaa, kuten muut kollegat ovat sanoneet, että pk-yritysten osallistuminen on vaikeampaa ja että meidän ei pidä odottaa niiltä liikaa. Yhdyn esittelijän näkemyksiin 6 kohdassa siitä, että niiden kuuluisien työryhmien, joihin käytimme niin paljon valiokunnan aikaa, kokemuksia ei ole arvioitu. Ehkäpä komissaari haluaisi käsitellä tuota kysymystä jollain tapaa lähitulevaisuudessa.
12 kohdassa esittelijä luettelee pitkän listan uusia hallinnollisia tehtäviä komission vuosikertomusten osalta, ja haluaisin esittää, että meidän täytyy varoa sitä, että arvostelemme menettelyjä siitä, että ne ovat liian monimutkaisia ja byrokraattisia, ja vaadimme sitten itse seuraavalla hengenvedolla lisää sellaista.
Lopuksi perusteluissa käsitellystä seikasta, en näe mitään haittaa tutkimuksen ja kehityksen liittymisessä taloudelliseen kasvuun, sillä tavoin parannamme kansalaistemme elinehtoja.

Vaz da Silva
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komissaari, kilpailukyky tieteen ja tutkimuksen alalla on keskeinen asia Euroopalle. Unionin on säilytettävä asemansa niillä aloilla, joilla se on johtavassa asemassa, ja sen on myös saatava takaisin asemansa niillä aloilla, joilla se on nopeasti häviämässä maailman muille tiedettä harjoittaville maille. Mutta vaikka pyrimmekin saattamaan tutkimuksen ja teknologisen kehityksen kilpailukykyisiksi, emme saa kuitenkaan unohtaa kolmea muuta tavoitetta, jotka ovat tutkimusta ja teknologista kehittämistä koskevien politiikkojen varsinainen perusta: jäsenvaltioiden ja Euroopan eri alueiden taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden nopeuttaminen tällä alalla, tutkimuksen ja ensisijaisten toimien suuntaaminen paremman elämänlaadun luomiseen ja yhteistyön rakentaminen kehittyvän talouden maiden kanssa siten, että strategiat sopeutetaan niissä vallitseviin oloihin.
Komission kertomuksessa viitataan optimistisesti tavoitteeseen 1 kuuluvien jäsenvaltioiden kasvavaan osallistumiseen eurooppalaisissa projekteissa, mutta sivuutetaan tuon osallistumisen laatu sekä tulosten arviointi. Kun vuonna 1996 yhteisön tutkimustoimintaan otti osaa 25 000 osallistujaa ja tutkimuksen tuloksena oli 3 000 julkaisua ja patenttia, niin kuinka moni hanke itse asiassa johti todellisiin tuloksiin unionin heikoimpien jäsenten kohdalla?
Pienten ja keskisuurten yritysten suuri vaikeus on siinä, millaisia mahdollisuuksia niillä on yhdistää tutkimustulokset soveltavaan innovaatioon. Vähemmän kehittyneissä maissa tuo vaikeus on vieläpä moninkertainen. Kuuden työryhmän työskentely teknologisesti vahvojen jäsenvaltioiden yritysten ja instituutioiden toteuttamien suurten hankkeiden parissa tuottaa unionille toivottuja tuloksia vain siinä tapauksessa, että samanaikaisesti vahvistetaan myös unionin heikoimpia linkkejä. Toisaalta tahtoisin myös nähdä komission esittelevän seuraavassa vuosikertomuksessaan unionin todellisen tilanteen tutkimusta ja teknologista kehittämistä koskevien politiikkojen kokonaisarvioinnin kannalta sen sijaan, että se tyytyisi käsittelemään, kuten tähän asti, pelkästään yhteisön rahastoista tuettavia hankkeita. Oikea kuva Euroopan tieteen ja teknologian mahdollisuuksista on ensiarvoisen tärkeä perusta tulevalle suunnittelulle.
Lopuksi onnittelen esittelijää hänen mietinnöstään ja tuon esiin kaksi tulevaisuuden kannalta keskeistä prioriteettia: uusien suuntaviivojen laatiminen rakennepolitiikoille siten, että niihin sisällytetään ensisijaisena ulottuvuutena pk-yrityksiä koskeva tutkimus ja toivomus siitä, että jäsenvaltioiden pyrkimykset parantaa tutkimuspolitiikan hallinnon tehokkuutta saavat tukea.

Cresson
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, haluaisin ennen kaikkea kiittää rouva Bloch von Blottnitzia siitä huomiosta, jota hän on osoittanut vuosikertomukselle 1997 unionin toiminnasta tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen alalla, ja siitä vakavuudesta, jolla hän on asiakirjaan perehtynyt.
Hänen mietintönsä sisältää ehdotuksia, jotka osoittautuvat tulevaisuudessa hyvin hyödyllisiksi. Mutta ennen kuin puhun mietinnöstä tarkemmin, haluaisin kertoa teille, mitä kehitystä on viime aikoina tapahtunut viidennen puiteohjelman osalta, joka parhaillaan on käsiteltävänä parlamentissa ja neuvostossa. Ohjelma herättää vähintäänkin jakautuneita mielipiteitä.
Myönteistä on se, että neuvosto pääsi torstaina 12. helmikuuta tutkimusneuvostossa poliittiseen sopimukseen yhteisestä kannasta viidenteen puiteohjelmaan. Se ei ollut etukäteen varmaa, kaukana siitä. Uhka unionin tutkimuspyrkimysten jatkuvuuden katkeamisesta vaikuttaa olevan hallinnassa, vaikka onkin vielä olemassa, jos me vain onnistumme pitämään kiinni siitä, mikä on nyt paperilla. Valitettavasti - ja tämä on huolestuttava asia - kyseinen yhteinen kanta on selvästi etääntynyt siitä, mitä Euroopan parlamentti ja komissio ovat ehdottaneet. Taas kerran, mutta toivottavasti viimeistä kertaa, yksimielisyyssääntö on osoittanut, mitä kielteisiä seurauksia sillä on, koska pääasiassa kaksi jäsenvaltiota ovat pakottaneet muut laskemaan talousarvion summaa. Hyväksytty päätös vaikeuttaa komission muodollista kannanottoa. Komissio on pakotettu sanoutumaan irti neuvoston kannanotoista ja ilmaisemaan erimielisyytensä ja huolensa monista kohdista. Ensimmäinen koskee kokonaissummaa. Neuvoston sopimus perustui 14 miljardiin ecuun, mikä on huomattavasti vähemmän kuin oman lukunsa pätevyydestä vakuuttuneen komission ehdottama 16, 3 miljardia ecua ja näin ollen vielä vähemmän kuin 16, 7 miljardia ecua, mitä parlamentti kannatti lausunnossaan ensimmäisessä käsittelyssä. Summa on todellisuudessa 500 miljoonaa ecua vähemmän, kuin jos yksinkertaisesti jatkettaisiin neljättä puiteohjelmaa. Jos se lopulta hyväksyttäisiin, tutkimusponnisteluissa mentäisiin ensimmäisen kerran unionin historiassa taaksepäin.
Hetkellä, jolla Yhdysvaltain presidentti unionin tilaa koskevassa puheessaan ilmoittaa oman maansa tutkimustyön ennennäkemättömästä lisäämisestä, Euroopan kansalaisten olisi vaikeaa ymmärtää, että unioni epäröi panna täysin peliin yhtä parhaimmista valteistaan, älyllisiä voimavarojaan ja inhimillisiä resurssejaan vahvistaakseen kilpailukykyään ja luodakseen työpaikkoja. Jos tämä käsikirjoitus toteutuisi, varojen väheneminen heijastuisi kaikkeen toimintaan. Se vaikuttaisi kuitenkin aivan erityisesti yhteiseen tutkimuskeskukseen, jonka mahdollisuudet täyttää tehtävänsä unionin politiikkojen palveluksessa riistettäisiin, vaikka sen tehtävästä kuitenkin ollaan yhtä mieltä. Komission olisi tällöin pakko vakavasti harkita joidenkin sellaisten toimintojen lakkauttamista, joita kuitenkin pidetään välttämättöminä.
Komission yhteisessä kannassa on toisaalta turhia sitovia määräyksiä komitologian alalla; äsken jotkut teistä korostivat menettelyjen monimutkaisuutta. Se mitä neuvostosta tulee, lisää monimutkaisuutta entisestään, jos siihen mennään mukaan. Jos perustetaan erilliset valiokunnat energia- ja ympäristöasioita sekä sosioekonomista tutkimusta varten, seurauksena on lähes tosiasiallisesti, että näillä aloilla syntyy erillisiä ohjelmia.
Lopuksi neuvosto luo toisaalta viidennen puiteohjelman ja sen erityisohjelmien ja toisaalta unionin tulevien taloudellisten näkymien välille ehtosuhteen, joka kyseenalaistaa monivuotisuuden ja voimavarojen ennustettavuuden periaatteen, joka on koko puiteohjelman sisältö ja hyöty. Taas kerran parlamentti ja komissio ovat samalla puolella, niillä on yhteinen halu kehittää yhteisön tutkimusta ja antaa sille tarvittavat varat. Komissio tietää, että parlamentti taistelee saadakseen halutussa ajassa muodostettua unionin tarpeita vastaavan puiteohjelman. Komissio luottaa parlamenttiin ja auttaa sitä tarkentamaan asioita, jotta saataisiin hyväksyttyä viides puiteohjelma, joka olisi sisällöltään lähempänä kummankin toimielimen ehdotusta.
Palaan siihen, mikä meitä nyt huolestuttaa, eli mietintöluonnokseen ja päätöslauselmaesitykseen unionin toimintaa tutkimuksen alalla koskevasta vuosikertomuksesta 1997. Esittelijä korostaa mietinnön erittäin informatiivista luonnetta monessa suhteessa. Hän tuo esiin tehdyt parannukset verrattuna edellisiin painoksiin ja toteaa yksityiskohtaisesti sen seikan, että monet Euroopan parlamentin suositukset on otettu huomioon. Komissio on iloinen siitä, että sen ponnistelut tämän asiakirjan saamiseksi hyödylliseksi välineeksi ja sen jatkuvaksi parantamiseksi on otettu huomioon.
Päätöslauselmaesityksessä esitetään kuitenkin joukko kritiikin aiheita ja suosituksia, jotka osoittavat, että itse vuosikertomuksen luonteestakin vallitsee väärinkäsitys. Vuosikertomusta ei voi ottaa eikä sitä pidäkään ottaa arviointikertomuksena. Se on perimmältään tietoa antava asiakirja. Sen tehtävänä on antaa, niin monien ja tarkkojen tosiasioiden perusteella kuin mahdollista, kokonaiskuva unionin toiminnasta tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen alalla jonakin tiettynä ajanjaksona: aloitetut hankkeet, saavutetut tulokset, valmisteilla olevat kehitystyöt.
Kertomus 1997 antaa näin mielestäni melko yksityiskohtaisen ja täydellisen kuvan vuonna 1996 harjoitetusta tutkimuspolitiikasta niin neljännen puiteohjelman erityisohjelmien toteuttamisesta kuin viidennen puiteohjelman alkuvaiheista. Seuraava seikka on pidettävä mielessä: kertomus on osa suurempaa järjestelmää, johon kuuluvat myös kaikkien erityisohjelmien ja koko puiteohjelman seurantakertomukset sekä arviointikertomukset viiden vuoden ajalta. Kaksi vuosien 1996 ja 1997 seurantakertomusta on näin tehty ja julkistettu. Vuotta 1997 koskevien kertomusten valmistelu on aloitettu. Viidennen puiteohjelman valmistelun osalta kaikkien erityisohjelmien ja puiteohjelman arviointikertomukset viiden vuoden ajalta on myös laadittu. Viimeksi mainitun on tehnyt paneeli, jota johti yhteisön tutkimuksen erinomainen tuntija, entinen komissaari Etienne Davignon. Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että on aivan välttämätöntä arvioida tarkasti ohjelmien sisältöä ja sitä, millä tavalla ne ovat myötävaikuttaneet unionin suurten poliittisten tavoitteiden toteutumiseen. Tällainen arvio löytyy kuitenkin juuri arviointikertomuksista.
Näin ollen komissio panee muistiin ne lukuisat ehdotukset, jotka päätöslauselmassa on tehty. Se voi ottaa ne huomioon koko järjestelmän toteutuksessa. Järjestelmässä on kiistattomasti parantamisen varaa. Mainittujen kolmen toisiaan täydentävän tekijän, vuosikertomuksen, seurantakertomuksen ja arviointikertomuksen tehtävää on vahvistettava. Kaikkien näiden asiakirjojen sisältämät tiedot ja kaikkien eri toimien johtopäätöksiä on sitä paitsi levitettävä siten, että kaikki mahdolliset käyttäjät, Euroopan parlamentista lähtien, voivat tutustua niihin ajoissa ja hyvissä olosuhteissa.
Komissio aikoo yrittää parantaa järjestelmää tähän suuntaan ja ottaa mielellään vastaan kaikki ehdotukset, jotka voisivat siinä auttaa. Tavoitteena on juuri sama kuin se, jota me tavoittelemme viidennellä puiteohjelmalla. Unionin tutkimuspolitiikka on jo määritelmän mukaan Euroopan kansalaisten palveluksessa. Sitä on toteutettava samalla kertaa heidän etujensa mukaisesti ja täysin avoimesti sekä heidän silmissään että sen toimielimen silmissä, joka heitä edustaa, eli Euroopan parlamentin. Koska komissiolla ja parlamentilla on usein sama näkemys asiasta, niiden on yhdessä taisteltava sen puolesta, että tällä politiikalla olisi keinot toimia tavoitteidensa mukaisesti. Olen varma siitä, että tässä suhteessa voin luottaa teihin, ja kiitän teitä ponnisteluistanne.
Olette oikeutetusti kiinnittänyt huomiomme moniin seikkoihin, esimerkiksi menettelyn raskauteen. Viides puiteohjelma on suunniteltu siten, että toiminnat keskitetään. Keskittäminen on olennaista hallinnon parantamisen kannalta. Olemme siirtyneet 22 ohjelmasta 4 ohjelmaan, 4 suureen ohjelmaan, jotka vuorostaan jakautuvat avaintoimintoihin. On kuitenkin olemassa selvä keskittämispyrkimys, joka menee haluamaanne suuntaan.
Mitä tulee eettisiin ongelmiin, joita olette perustellusti korostanut, ne ovat todella huolestuttavia. On ryhdytty toimiin kansallisten eettisten komiteoiden liikkeelle saamiseksi - niiden, jotka ovat olemassa, sillä kuten tiedätte, niitä ei ole kaikissa jäsenvaltioissa - jotta ne vaatisivat tärkeimpien eettisten periaatteiden kunnioittamista. Komission ehdotuksissa viidennen puiteohjelman toteuttamiseksi otetaan myös huomioon nämä vaatimukset.
Monet teistä ovat korostaneet pienten ja keskisuurten yritysten tärkeyttä, ja se onkin asia, johon suhtaudun vakavasti. Tehän tiedätte, että vaikka pk-yritysten osallistuminen unionin tutkimusohjelmiin oli alussa hyvin vähäistä, se lisääntyy nyt jatkuvasti. Ratkaiseva vaihe oli se, kun neljänteen puiteohjelmaan otettiin mukaan erityisesti pk-yrityksille suunnatut teknologian edistämistoimet. Näitä toimia tullaan luonnollisesti jatkamaan ja olennaisesti vahvistamaan ohjelman " Innovaatio ja pk-yritysten osallistuminen" puitteissa, jossa on erityisesti suunniteltu henkistä omaisuutta, innovaatioiden rahoitusta, yritysten luomis- ja kehitystyön houkutusmekanismeja, uusia lähestymistapoja teknologian siirtoon sekä verkkoja ja tietopalveluja koskeva avustusjärjestelmä.
Jotta pk-yritysten olisi helpompi osallistua puiteohjelmaan ja jotta lisättäisiin niitä koskevien toimien tehokkuutta ja määräaikoja lyhennettäisiin, kehitetään asiantuntijoille tarkoitettuja mutta ei suljettuja tieto- ja apuverkkoja vahvistamalla ja järkeistämällä olemassa olevia rakenteita. Nimenomaan tässä pk-yrityksiä koskevassa asiassa ollaan jo edistytty, kuten huomaatte, mutta kehitys on luonnollisesti vielä riittämätöntä; viidennen puiteohjelman sisällä toteutetaan rakenteellisia ja hallinnollisia toimia, jotta voitaisiin paremmin vastata pk-yritysten odotuksiin.

Lange
Arvoisa rouva komissaari, sallikaa minun tehdä vielä yksi lisäkysymys. Kollega Chichester ja minä olemme käsitelleet työryhmiä, joita kertomuksessa ei käsitellä tai jotka mainitaan vain ohimennen. Lausunnossaan komissio ei myöskään ole sanonut mitään työryhmien työn arvioinnista. Vastatessaan viimekertaiseen lausuntoon tutkimusta käsittelevästä kertomuksesta komissio sanoi, että vuosikertomuksen tehtävä on tuoda parlamentin tietoon tärkeimpänä pidetyt näkökulmat. Olenko nyt oikeassa ymmärtäessäni, että nämä työryhmät eivät kuulu kaikkein tärkeimpinä pidettyjen näkökulmien joukkoon?

Cresson
Muistutan, että työryhmiä ei ollut määrätty neljännessä puiteohjelmassa, koska tullessani komissioon neljäs puiteohjelma oli jo hyväksytty, ja minä perustin ne yhdessä joidenkin komission kollegojeni, erityisesti Martin Bangemannin ja Neil Kinnockin kanssa.
Työryhmät ovat tutkineet joitakin mielestämme hyvin tärkeitä ongelmia erityisesti eurooppalaisten yritysten kilpailukyvyn kannalta niillä aloilla, joilla Eurooppa on erityisen kilpailukykyinen mutta joilla on samalla erityisen paljon kilpailua, ja olemme erottaneet niistä joukon aiheita. Olemme halunneet kerätä näiden aiheiden ympärille tutkijat, teollisuuden edustajat sekä käyttäjät saadaksemme aiheesta kokonaiskuvan. Tämä on muuten johtanut meidät viidennen puiteohjelman monitieteiseen menettelytapaan, jonka ajatusmalli on hiukan toisenlainen kuin neljännen.
Työryhmien työ ei siis ole mennyt hukkaan. Se on päinvastoin ollut äärimmäisen hyödyllistä ja se on antanut eri näkökulmia ja kaikkia jäsenvaltioita edustaville osapuolille mahdollisuuden kokoontua ja keskustella aiheen eri puolista. Juuri se ohjasi meitä neljännessä puiteohjelmassa.
Viidennessä puiteohjelmassa ei enää ole työryhmiä vaan avaintoimintoja. Avaintoiminnot tulevat toimimaan samalla tavalla, saman monitieteisen lähestymistavan mukaan. Otan esimerkiksi viidennen puiteohjelman avaintoiminnon "huomisen kaupunkia" . Siinä käsitellään esimerkiksi liikenteeseen, saasteisiin, asuntoasioihin ja etätyöhön liittyviä ongelmia, mutta myös urbanismia eli sosioekonomisia ongelmia, jotka liittyvät erityisesti kaupunkien keskustoihin ja esikaupunkeihin. Olemme siis valinneet aihelähtöisen lähestymistavan, joka yhdistää eri tieteenalat. Toisin sanoen työryhmistä tulee avaintoimintoja, ja lähestymistapa on monitieteinen. Se saa vaikutteita työryhmien kokemuksesta ja sitä kehitetään viidennen puiteohjelman sisällä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kemiallisiin tekijöihin liittyvät riskit
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0051/98) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta neuvoston direktiivin antamiseksi työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemisesta työpaikalla esiintyviin kemiallisiin tekijöihin liittyviltä riskeiltä (neljästoista direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) (C4-0531/97-00/0459(SYN)) (Esittelijä: F. Blak)

Blak
Arvoisa puhemies, olen iloinen ja ylpeä siitä, että saan tänään toimia esittelijänä kemiallisia tekijöitä koskevan direktiiviehdotuksen toisessa käsittelyssä. Olen iloinen siitä, että olemme saaneet purettua neuvostossa kolme vuotta kestäneen pattitilanteen. Olen iloinen siitä, että voimme nyt jatkaa työntekijöiden paremman turvallisuuden ja parempien työolosuhteiden kehittämistä Euroopassa. Ja olen ylpeä siitä, että me sosiaaliasiain valiokunnan jäsenet olemme päässeet yksimielisyyteen useista tarkistusehdotuksista, jotka tärkeillä alueilla tekevät neuvoston aloitteesta vielä paremman. On kulunut melkein neljä vuotta siitä, kun tämä ehdotus oli viimeksi keskustelun aiheena. On valitettavaa, että olemme joutuneet odottamaan niin kauan, sillä kemiallisia tekijöitä koskeva direktiivi on suuren lakikokoelman tärkeä osa. Se on osa prosessia, joka alkoi 1989 puitedirektiivillä, joka käsitteli työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemista työpaikalla. Se direktiivien palapeli, josta tässä puhutaan, tekee Euroopasta vielä paremman paikan elää, erityisesti työssä käyville. Ennen kaikkea EU: n jäsenmaissa tulee olemaan terveyden ja turvallisuuden kannalta parempi työskennellä ja sekä yritykset että työntekijät voivat olla iloisia siitä läpinäkyvyydestä tai yhdenmukaisista määräyksistä, jotka koskevat koko EU: n työympäristöä. Tämän lisäksi saavutetaan erittäin tärkeä lisävoitto, kun luodaan aluetta koskevat yhteiset säännöt. Tämä on nimittäin tehokas tapa taistella sosiaalietujen polkemista vastaan. Näin tapahtuu, kun yritykset siirtyvät rajojen yli välttyäkseen siltä, että työntekijöille olisi luotava kunnon työolot. Etenkin lähestyvää laajentumista ajatellen on tärkeää, että sosiaalietujen polkemiseen suhtaudutaan vakavasti.
Direktiiviehdotus koostuu mielestäni kahdesta tärkeästä osasta. Toisaalta se sisältää selkeän päätöksen siitä, mikä velvollisuus työnantajalla on suhteessa kemiallisiin aineisiin, joista voi olla haittaa työntekijöiden terveydelle ja turvallisuudelle. Toisaalta direktiiviehdotuksessa säädetään yhteisöaloitteiden menettelytavat, joiden tavoitteena on rajoittaa kemiallisten aineiden määrää työympäristössä. Tässä asiassa yksi tärkeimmistä välineistä on mahdollisuus raja-arvojen vahvistamiseen. Haluan rehellisesti sanoa, etten välitä raja-arvoista. Periaate on, että työympäristöstä pyritään tekemään niin puhdas, ettei raja-arvoja tarvita. Valitettavasti todellisuus on hieman toisenlainen. Usein on erittäin vaikeaa päättää tarkasti, kuinka vaarallinen tietty aine on, ja voi olla tarpeen painostaa niitä, jotka eivät halua, että epäilyksistä olisi hyötyä työntekijöille. Sen vuoksi on tapauksia, jolloin raja-arvojen vahvistaminen voi olla välttämätöntä.
Suurin puute neuvoston yhteisessä kannassa on mielestäni se, ettei suuntaa-antavien raja-arvojen käyttöönottoa valvota riittävästi. Puuttuu järjestelmä, jonka avulla voitaisiin varmistua siitä, että tätä raja-arvojen käyttöönottoa arvioidaan ja että mahdollisesti tehdään ehdotuksia sitovien raja-arvojen asettamisesta. Tarkistusehdotuksemme 4 tähtää juuri tämän ongelman ratkaisuun. Olisi suuri edistysaskel, mikäli se hyväksyttäisiin huomenna täällä salissa ja myöhemmin neuvostossa.
En halua yksityiskohtaisesti käydä läpi kaikkia suositukseni tarkistusehdotuksia. Nehän selitetään suosituksen perusteluissa. Olemmehan jo perusteellisesti keskustelleet niistä valiokunnassa. Kaksi asiaa haluan kuitenkin ottaa esille. Suosituksessani on nimittäin kaksi tarkistusehdotusta, jotka joudun muuttamaan täällä keskustelun aikana. Ensiksi tarkistusehdotus 10, jonka tarkoituksena on vahvistaa koulutuksen merkitystä työpaikan riskien minimoimisen välineenä. Tarkistusehdotus on kompromissi, josta me erehdyksessä olemme pyyhkineet pois yhden lauseen, vaikka se tukee koulutuksen ja tiedon vaatimusta. Sen vuoksi haluan mielelläni kehottaa kaikkia äänestämään PSE-ryhmämme tarkistusehdotuksen puolesta, joka asettaa tämän määräyksen jälleen paikoilleen.
Toiseksi tarkistusehdotuksessa 11 on ongelmia. Englanninkielisessä käännöksessä käytetään ilmaisua The workforce (työntekijät), joiden kanssa terveydentilan seurannasta sovitaan. Tämä tarkoittaa todellakin, että tietyn työpaikan kaikkien työntekijöiden on hyväksyttävä asia, ennen kuin kukaan heistä voi hakeutua terveydentilan seurantaan. Siitä emme luonnollisestikaan ole kiinnostuneita, ja sen vuoksi haluamme tehdä suullisen tarkistusehdotuksen, jossa sanat workforce korvataan sanoilla workers' concern .
Haluan lopuksi käyttää tilaisuutta hyväkseni ja ilmaista suuren iloni brittiläisen puheenjohtajiston työstä tämän asian parissa. On ollut ilahduttavaa nähdä, että tämän direktiivin läpi saamiseksi on tehty aktiivista ja rakentavaa työtä. On kuin nyt uskallettaisiin myöntää sosiaalisen ja kansainvälisen vastuun kantamisen merkitys. En tiedä miksi, mutta sitä voidaan yrittää arvailla. Jos neuvosto seuraavassa kokouksessaan hyväksyy kemiallisia tekijöitä koskevan direktiivin, se ei olisi ainoastaan voitto brittiläiselle puheenjohtajistolle, mutta se olisi voitto, josta kaikki voisivat olla iloisia. Pitkällä aikavälillä kukaan ei voi hävitä, kun kyseessä on humaanimman ja sosiaalisemman Euroopan luominen, jossa voi olla vain voittajia.

Hughes
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella Freddy Blakia hyvin lämpimästi siitä suunnattomasta työmäärästä, jota hän on tehnyt laatiessaan tätä työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan mietintöä. Hän on ymmärtänyt, miten hauras neuvoston sisällä pitkän ajan kuluessa saavutettu yhteinen kanta on, ja sen sijaan, että hän olisi pyrkinyt muuttamaan kaiken mahdollisen, hän on toiminut järkevästi ja keskittynyt muutamaan asiaan, joilla todella on merkitystä.
Yksi tärkeimmistä on omasta mielestäni tarkistus 4. Ymmärrän logiikan siinä, että yhteisö asettaa ohjeelliset raja-arvot ja vaatii jäsenvaltioita levittämään tietoa noista ohjeellisista arvoista ja lisäksi vaatii jäsenvaltioita ottamaan ne huomioon, kun ne asettavat vastaavia omia kansallisia työperäisen altistumisen raja-arvoja. Se ei kuitenkaan ole sama asia kuin vaatia, että jäsenvaltiot lähentyvät yhteisön tasolla asetettuja ohjeellisia arvoja tai edes vähän sinnepäin. Siitä syystä olin huolissani, että se saattaisi johtaa jatkuviin eroavuuksiin, ja olen iloinen, että tarkistuksessa 4 puututaan siihen ja annetaan mahdollisuus säännölliseen arviointiin, joka perustuu jäsenvaltioiden 15 artiklan mukaisesti välittämiin tietoihin ja joka tarvittaessa johtaa siihen, että komissio ryhtyy asianmukaisiin toimiin yhdenmukaistamisen tehostamiseksi. Ymmärtääkseni komissio on valmis hyväksymään tarkistuksen tai samankaltaisen sanamuodon.
Äskettäin käsittelemieni tapausten, jotka liittyivät trikloorietyleeniin, ja äskettäisen keskustelun, jota olemme käyneet valiokunnassa komission edustajien kanssa, valossa toinen tärkeä seikka on korvaavuutta koskeva tarkistus 7. Minusta näyttää hyvin selvästi siltä, että jotkin kokemistamme hankaluuksista johtuvat siitä, että riskien arviointia ja siihen liittyviä puitedirektiivin osioita ei ole toteutettu asianmukaisesti. Se johtaa esimerkiksi tilanteeseen, jossa joissain jäsenvaltioissa vaarallinen liuotin trikloorietyleeni on kielletty ja joissain jäsenvaltioissa se on paljon suurempien altistumisarvojen alainen kuin mitä muualla on määritetty. Meidän täytyy työskennellä puitedirektiivin täydellisen ja asianmukaisen toteuttamisen puolesta, mutta samalla korvaavuuden tärkeyttä täytyy painottaa tässä direktiivissä, ja Freddy Blak oli aivan oikeassa tehdessään niin tarkistuksessa 7.
Oli erittäin hyvä nähdä, että tämä direktiivi on herätetty henkiin niin pitkän ajan jälkeen. Ihmettelen kuitenkin, mikä on useiden muiden neuvostoon juuttuneiden direktiivien kohtalo, esimerkiksi direktiivin, joka koskee eri kuljetusmuotoja, ja fyysisiä tekijöitä koskevan direktiivin, joka kattaa melun, tärinän, optisen säteilyn ja kentät ja aallot.
Olen erityisen huolestunut melusta. Alkuperäisen vuoden 1986 direktiivin työntekijöiden suojaamisesta melualtistumisesta johtuvilta riskeiltä altistumis- ja toimitasot ovat täysin vanhentuneet. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus oli hyvin ylpeä siitä, että se sai läpi vaatimuksensa 90 desibelin tasosta, jolloin korvasuojia on käytettävä työssä. Se tuki tätä kustannuksia pienentävänä toimena. Kuitenkin monet tuhannet työntekijät ovat joutuneet maksamaan tästä kuulon heikkenemisenä ja teollisuuden aiheuttamana kuuroutumisena.
Neuvoston oli tarkoitus tarkastella uudelleen tuota vuoden 1986 direktiiviä komission ehdotuksen pohjalta ennen tammikuuta 1994. Nyt on vuoden 1998 helmikuu, ja ellei tuota fyysisiä tekijöitä koskevaa direktiiviä voida herättää henkiin, meidän täytyy joka tapauksessa tarkastaa tuota aiempaa meludirektiiviä. Toivon, että komissio voi vakuuttaa meille näin käyvän. Ei olisi oikeudenmukaista odottaa vastausta rouva Cressonilta, mutta toivon, että asia voidaan ottaa esille komissaari Flynnin kanssa.
Odotan innokkaasti komission osallistumista valiokunnan toimintaan lähiviikkojen aikana kuulemistilaisuudessa uusista, ilmaantuvista terveysriskeistä. Me olemme onnistuneet käsittelemään täällä joitain ratkaisemattomia ongelmia - niitä vanhimpia - ja meillä on voitettavanamme joitain uusia.

Mendonça
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, nyt käsiteltävä mietintö neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta direktiivin antamiseksi työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemisesta on erittäin tärkeä ja hyödyllinen niille eri jäsenvaltioiden työntekijöille, jotka voivat altistua kemiallisille tekijöille. Direktiiviä ei pidä eikä sitä voida enää siirtää tuonnemmas. Sen sisältämä pyrkimys ansaitsee nopeimman mahdollisen käsittelyn ja huomion kaikilta, sekä Euroopan unionin jäsenvaltioilta ja toimielimiltä että työmarkkinaosapuolilta.
Nyt arvioitavanamme oleva neuvoston yhteisen kannan teksti on aiempaa selkeämpi, täsmällisempi, yksiselitteisempi ja vähemmän omiaan luomaan tilanteita, jotka antavat mahdollisuuden paeta vastuuta. Asiakirjan rakenne mahdollistaa direktiivin tavoitteiden ja puitteiden paremman määrittelemisen ja systematisoinnin.
Vaarallisen kemiallisen tekijän määrittely sekä mekanismi raja-arvojen - sekä työperäisen altistumisen raja-arvon että biologisen raja-arvon - määrittelemiseksi saavat tässä tekstissä selkeämmän ilmaisun ja keskeisemmän aseman. Työnantajan velvoitteet, työntekijöiden tarpeellinen valvonta, neuvonta ja informointi sekä työntekijöiden osallistuminen määritellään aiempaa paremmin.
Tekstissä painotetaan jäsenvaltioiden velvollisuutta saattaa voimaan lainsäädännöllisiä sekä hallinnollisia määräyksiä ja säädöksiä direktiivin toteuttamiseksi. Mietinnössä otetaan esille tietyt huolenaiheet, joita yhteinen kanta vielä herättää ja on todennäköisesti vastedeskin herättävä. Mutta parlamentin nyt ehdottamat tarkistukset ovat omiaan täydentämään, parantamaan ja selkiyttämään arvioitavanamme olevaa asiakirjaa. Monet parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä ehdottamat tarkistukset sisällytettiin nyt käsiteltävään tekstiin, ja ne ovat myötävaikuttaneet siihen, että se on nyt oleellisesti aiempaa parempi.
Esitän vain kaksi huomiota ehdotetuista tarkistuksista. Tarkistuksessa 1 korostetaan parempaa huolenpitoa raskaana olevista naisista ja nuorista työntekijöistä. Tässä asiassa, kuten yleensäkin, on erittäin tärkeää suojella työntekijöitä nykyhetkellä, mutta yhtä tärkeää on myös huolehtia tulevaisuudesta. Tarkistuksessa 10 osoitetaan, miten olennainen merkitys on sillä, että työntekijöitä koulutetaan sen sijaan, että heille annettaisiin pelkästään tietoja. Näiden ja muiden näkökohtien vuoksi, joita aika ei salli minun ottaa tässä yhteydessä esiin, nyt arvioitavanamme oleva mietintö on todellakin erittäin hyvä ja ansaitsee kannatuksemme.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komissaari, arvoisat kollegat, on kestänyt todella kauan, että neuvosto on saavuttanut yhteisen kannan. Se on kuitenkin tällä hetkellä parempi kuin komission ehdotus. Olen myös erittäin tyytyväinen siihen, kuinka esittelijä Blakin kanssa tehtiin yhteistyötä. Minun ei tarvinnut sitten enää esittää tarkistuksia, vaikka aionkin kannattaa kristillisdemokraattien esittämää tarkistusta 16.
Mikä on nyt tämän direktiivin merkitys? Erilaiset normit ovat vahingollisia kansallisen lainsäädännön kannalta. Lähtökohdat kilpailulle ovat kuitenkin aina tärkeimmässä asemassa. Se on huono asia työntekijöiden ja uhrien kannalta. Uhrien vammat ovat usein hyvin vakavia. Näin ollen eurooppalainen politiikka sitovine normeineen olisi paras vaihtoehto, ja me haluamme vedota parlamentin ja komission lailla tarkistukseen 4.
Itse asiassa meidän pitäisi olla myös valmiita kieltämään joitakin liuottimia, kuten ksyleeni, tolueeni ja trikloorietyleeni, ja tässä asiassa tarkistus 7 osoittaa toimintamme suunnan. Onhan niin, että teollisuutta aiotaan kannustaa vaihtoehtojen etsimiseen, ja vaihtoehto voi olla esimerkiksi reaktiivisten liuottimien käyttöönotto. Haluan mainita tässä yhteydessä esimerkkinä liuottimet, joita voidaan saada kehäkukasta. Tästä on tehty kokeita, joita jopa Euroopan komissio on rahoittanut ja jotka tarjoavat erittäin hyvät mahdollisuudet.
Herra puhemies ja rouva komissaari, näin ollen haluaisin ehdottaa, että parlamentille tehtäisiin säännöllisin väliajoin kertomus saavutetusta edistyksestä, koska en ole täysin tyytyväinen täytäntöönpanoon.
Lopuksi haluan sanoa vielä pari sanaa koulutuksesta, harjoittelusta ja tiedottamisesta työpaikoilla. Myös tästä asiasta olemme esittäneet tarkistuksen. Ei ole kysymys pelkästään tiettyjen aineiden kieltämisestä vaan myös aineiden käsittelystä. Kun olemme esittäneet hyvää ratkaisua, olen sitä mieltä, että tämä direktiivi voi olla meille askel eteenpäin ratkaistaessa suurta ongelmaa, joka koskettaa esimerkiksi maalareita ja muita työntekijöitä.

Ojala
Arvoisa puhemies, aluksi haluan kiittää herra Blakia siitä työstä, jota hän on tehnyt tämän erittäin tärkeän, mutta kovin vaikean ja monimutkaisen asian parissa. Työsuojelukysymykset ovat niitä, joissa Euroopan unionin lainsäädäntö tulee todella lähelle ihmisten arkipäivää. Työsuojelussa on kyse ihmisten hengestä, terveydestä ja työkyvystä. Tärkeämpiä asioita ei juuri voi olla.
Euroopan unionin on kyettävä asettamaan työsuojelulle vahva minimitaso, jotta huonoa työsuojelua ei voitaisi käyttää kilpailukeinona. Työsuojelussa on kyse paitsi työntekijöiden, myös työnantajien ja koko yhteiskunnan edusta. Tästä syystä onkin äärimmäisen paheksuttavaa, että työsuojeluasiat ovat olleet niin pitkään täysin jumissa neuvostossa, kuten täälläkin on useassa puheenvuorossa todettu. Tämäkin direktiivi oli parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä jo neljä vuotta sitten. Toivottavasti yhteisen kannan saaminen nyt neuvostosta kertoo siitä, että työsuojelusuma on siellä vihdoinkin purkautumassa ja ehkä juuri brittien kaudella.
Herra Blak on tehnyt neuvoston yhteiseen kantaan muutosesityksiä, joista useimmista olen hänen kanssaan aivan samaa mieltä. Minua kuitenkin askarruttaa mietinnön kielteinen suhtautuminen biologisten raja-arvojen asettamiseen. Mietinnössähän todetaan, että biologisia raja-arvoja voidaan määrittää vain poikkeuksellisissa oloissa silloin kuin muut keinot eivät riitä. Meillä Suomessa ei kuitenkaan suhtauduta kemiallisten aineiden biomonitorointiin näin varauksellisesti. Meillä päinvastoin nähdään, että se on monessa tapauksessa tehokas keino, jolla työntekijöiden altistusta voidaan seurata ja näin suojella heidän terveyttään. Luonnollista tietysti on, että biologisen monitoroinnin periaatteesta on aina ennalta sovittava työntekijöiden edustajien kanssa.

Wolf
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komissaari, hyvät kollegat, olen sitä mieltä, että perusteluja täytyy todellakin vielä kerran tähdentää. Stephen Hughes on vaatinut sitä täällä. Puhutaan paljon kustannussäästöistä työsuojelun ja -turvallisuuden yhteydessä. Ei kuitenkaan puhuta siitä, mitä kustannuksia asianosaiset voisivat säästää ja missä kustannuksissa kansantaloutemme voisivat säästää, jos todella suojeltaisiin. Se merkitsee, että olemme jälleen kerran tekemisissä kestoskandaalin kanssa. Työsuojelu ja -turvallisuus unionissa eivät pysy sisämarkkinoiden ja teknologisen kehityksen tahdissa.
Stephen Hughes on viitannut jo kahteen direktiiviin, jotka ovat tulossa. Tämän direktiivin yhteydessä täytyy keskustella siitä, mitä etuja ja haittoja komission valitsemassa strategiassa ongelman käsittelemiseksi on: tietty tyylikkyys periaatteiden muotoilussa, edistysaskeleet ilman rinnakkaisen suojelun periaatetta. Voidaan jäädä yksittäisten direktiivien varaan ja saavuttaa edistystä yhdellä direktiivillä, mutta myös hinta on kova. Vaikeus on siinä, mitä puitedirektiivissä sanotaan. Täytyy olla varovainen, ettei yksittäisdirektiiveissä jäädä puitedirektiivistä jälkeen, ja yksittäisten direktiivien välillä on yhdenmukaisen menettelyn ongelma esimerkiksi silloin, kun on kysymys räjähdystiloista - se tulee tässä konkreettisesti esiin - ja ongelma monimutkaistuu kaikissa yksittäistapauksissa ja hankaloittaa edistystä koko ajan.
Haluan tässä vain vielä kerran korostaa, että kollega Blak on tehnyt erinomaista työtä. Minulle ei ole selvää, että tarkistus 16 on parempi kuin tarkistus 3, ja tarkistuksesta 18 minulla on Freddy Blakille kysymys, miksi riskien arvioinnista pitäisi tehdä tiedotustoiminnan lähtökohta. Sehän on jossakin määrin ristiriidassa sen kanssa, mitä hän sanoi tarkistuksessaan 6.

Skinner
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella Freddie Blakia työstä, jonka hän on tehnyt tämän mietinnön vuoksi. Mietinnön vuoksi on taisteltu ja hänen pyrkimyksiään on arvostettu suuresti ympäri valiokuntaa. Vaikka mietintö on tekninen, se on myös hyvin todellinen. Itse asiassa kymmenen miljoonaa ihmistä ympäri Euroopan unionia kärsii työtapaturmista tai työn aiheuttamista sairauksista. Tämä on yleisesti tiedossa oleva tosiasia, ja valitettavasti kahdeksan tuhatta näistä ihmisistä kuolee Euroopan unionin sisällä joka vuosi. Monet muut ilmoittamatta jätetyt onnettomuudet, sairaudet ja kuolemantapaukset jäävät luonnollisesti huomiotta.
Monet näistä kuolemantapauksista ja sairauksista aiheutuvat tietämättömyydestä ja epähyväksyttävien riskien ottamisesta. Niin kauan kuin näitä riskejä ei ole määritelty asianmukaisesti, on oikein, että komissio laatii lainsäädäntöä, jossa nämä riskit viitoitetaan tarkoituksenmukaisesti.
Miksi ihmiset ottavat tarpeettomia riskejä? Me kaikki teemme niin joskus. Me kaikki ylitämme teitä, ehkä katsomatta ympärillemme, ja me kaikki olemme liian huolimattomia. Tämä on huono elämänasenne ja ehdottoman huono asenne työskentelyyn, mutta nämä asenteet voidaan hylätä ja rakentaa ne uudelleen edistysmielisellä ja positiivisella tavalla työssä kohtaamiemme ongelmien poistamiseksi.
Tästä syystä tämän mietinnön, joka on mahdollinen puheenjohtajamaan Yhdistyneen kuningaskunnan tekemän aloitteen ansiosta, kuten Freddie huomautti, tarkoitus on lopettaa sellaisten haitallisten kemiallisten aineiden epäasiallinen käyttö, jotka ovat pahimpia aineita, joita ihmiset voivat työssään käyttää. Tällaisten kemiallisten aineiden käytöstä johtuvat vaarat täytyy arvioida työntekijöille aiheutuvien riskien kannalta, ei vain niiden lyhytaikaiset vaikutukset vaan myös pitkäaikaiset vaikutukset. Koulutuksesta tiedottamisella täytyy olla merkittävä vaikutus kuten koulutuksella itselläänkin. Tästä syystä tässä mietinnössä on annettu niin paljon painoa koulutukselle, ehkä jopa siinä määrin, että puitedirektiivin tulkinta koulutuksesta laajenee, mikä on myönteistä. Esimerkiksi pienissä yrityksissä työntekijät joutuvat työtapaturmaan 50 % todennäköisemmin. Mistä tämä johtuu? Se johtuu siitä, että suurissa yrityksissä annetaan parempaa koulutusta ja tiedotus on asianmukaisia, mistä kumpikaan ei päde pieniin yrityksiin. Isoissa yrityksissä riskeihin suhtaudutaan myös vakavammin, sillä terveyttä ja turvallisuutta pidetään tuottavana ja kannattavana osana minkä tahansa yrityksen organisaatiorakenteen tulevaisuudelle. Tästä syystä "Safe Action for Europe" - projekti, joka ei valitettavasti etene oikeudelliseen perustaan liittyvää kysymystä pidemmälle, ei olisi ollut kovin soveltuva pienille yrityksille.
Freddie mainitsi myös kemiallisen tuotannon ja yritysten uudelleensijoittamisen. Muistan tapauksen Intian Bhopalista. Siihen annettiin syyksi pienet sosiaaliset kustannukset. Tästä syystä Bhopal muistetaan suuren luokan katastrofista ja sen maan työntekijöiden täydellisestä riistosta. Me emme saa unohtaa sitä tässä direktiivissä, joka lisää Euroopan työläisten oikeuksien kokonaismäärää, ehkä voisimme viedä tämäntyyppisen mallin myös muualle maailmaan. Emme todellakaan voi sallia sitä, että pääomalla viedään vain vaaroja ja katastrofeja, joiden tiedämme täyttävän miinakentän tässä nimenomaisessa maanosassa. Se on tarpeeksi edistyksellinen, jotta voimme olla sitä mieltä, että sillä on merkitystä työntekijöiden suojelemiselle, ja silti tarpeeksi realistinen, jotta sillä voidaan saada aikaan tuloksia.

Schiedermeier
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, mitä tulee asiasisältöön, kollegani Mendonça on jo tehnyt erinomaisia arvioita tästä aiheesta ryhmäni puolesta. Sallikaa minun siksi käsitellä muutamia yleisiä asioita. Neuvostolta kului kolme vuotta ja kuusi kuukautta ennen kuin se antoi parlamentille ensimmäisen käsittelyn jälkeen yhteisen kantansa. Tämä osoittaa sen, kuka hidastaa lainsäädäntöä eurooppalaisella tasolla.
Esittelijä on nähnyt vaivaa, jotta parlamentin tulos ei liikaa poikkeaisi yhteisestä kannasta, jotta direktiiviä työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemisesta työpaikalla esiintyviin kemiallisiin tekijöihin liittyviltä riskeiltä ei edelleen lykättäisi tai peräti vaarannettaisi. Tähän tilanteeseen kollega Blak on täysin syytön. Hän on tehnyt erinomaista työtä. Odotan kuitenkin, että hän ottaa huomioon minun antamani tarkistuksen parlamentissa.
Sallikaa minun käsitellä vielä yhtä tärkeää asiaa. Sellaiset tekniset direktiivit ovat työntekijöille ja heidän terveydelleen todella erittäin tärkeitä, mutta puuttuu vielä joukko merkittävämpiä direktiivejä kuten etätyötä tai osa-aikatyön laajoja aloja koskevat direktiivit. Koska komissio on ajatellut tekevänsä tässä lopultakin jotakin vai haluaako se teknisillä kysymyksillä johdattaa meidän huomiomme pois näistä merkittävistä aiheista? Haluaako neuvosto hautoa kollega Hughesin mainitsemia direktiivejä vielä pidempään? Kaikista näistä viivyttelyistä kärsivät meidän työntekijämme Euroopassa ja me vastuullisina poliitikkoina Euroopan parlamentissa emme voi sallia tällaista kauempaa. Odotamme, että lopultakin saavutetaan edistystä tähän suuntaan ja että komissio ja neuvosto todella ottavat välttämättömät askeleet sen hyväksi.

Lindqvist
Arvoisa puhemies, tavoitteena tulee olla, ettei kukaan ihminen vahingoitu työelämässä. Kysymykset, jotka esiintyivät tässä suosituksessa toiseen käsittelyyn, otettiin ensimmäistä kertaa puheeksi neljä vuotta sitten. Vähimmäissäännöt ovat vaatimuksena sille, että olisi mahdollista päästä tätä aluetta koskeviin jokseenkin samanlaisiin ehtoihin EU: ssa.
Haluan erityisesti korostaa ennalta varautumisen periaatetta, toisin sanoen sitä, että työntekijöiden altistuminen riskeille jää mahdollisimman pieneksi. Riskit on parempi ennaltaehkäistä kuin todeta jälkikäteen. Tämän mietinnön taustalla on voimakas poliittinen mielipide; se nähtiin ensimmäisen käsittelyn yhteydessä ja se nähdään nyt. Valiokunta kannattaa yksimielisesti näitä noin 15 tarkistusta. Ehdotamme siis neuvoston kantaan tehtäviä parannuksia. Kolme tärkeintä, joita haluan korostaa, ovat jäsenvaltioiden soveltuvuuksien arvioiminen, työntekijöille annettavat tiedot riskeistä ja aineiden vaarallisuudesta sekä ehkäisyja suojelutoimenpiteisiin liittyvä koulutus. Sen lisäksi on huolehdittava siitä, että nämä toimet yhteensovitetaan toistensa kanssa.
Liberaaliryhmä tukee tätä sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnan suositusta toiseen käsittelyyn.

Papakyriazis
Arvoisa puhemies, áñ÷Þ óïößáò ïíïìÜôùí åðßóêåøéò on klassista kreikkaa ja tarkoittaa, että on lähdettävä liikkeelle määritelmästä, jotta toiminta saisi sisällön. Uskon, että tänään olemme todistamassa tällaista kehityskulkua hyvin tärkeässä asiassa, jossa ollaan saavuttamassa yksi onnistunut rajapyykki. Tämä on siis jatkuva prosessi.
Puhuttiin sabotoinnista, mutta kyseessä on viivytys. Aina kuluu joitakin vuosia ensimmäisestä käsittelystä toiseen, jota täällä tänään tehdään. Herra puhemies, ensimmäinen käsittely oli edellisellä vaalikaudella, me käsittelemme asiaa nyt toista kertaa.
Perustelen tätä asiaa sillä, että osoittautui, että direktiivi piti muotoilla perinpohjaisesti uudelleen. Itse direktiivi, sen selitykset ja liitteenä olevat lausunnot ovat uskoakseni niin merkittäviä, että sitä voisi kuvata, jos sallitte, historialliseksi asiakirjaksi. Kysymys on siitä, miten uudet artiklat toteuttavat tätä tarkoitusta. Uskon, että tässä on onnistuttu tällä yhteisen kannan menettelyllä, näillä lähestymistavoilla, jotka tekevät tästä direktiivistä lupaavan ja toivoa antavan.
Jaan esittelijän, herra Blakin, pidättyneen tyytyväisyyden. Uskon, että tarkistukset, jotka toimme päättäväisesti ja vakaasti Euroopan parlamentin eteen ja arvioimme, että ne voidaan tänään hyväksyä, ovat merkittävä ja olennainen askel, sanoisin jopa ensimmäinen askel, eikä pelkkä ensimmäinen askel vaan myös käsin kosketeltava ja kouraantuntuva edistysaskel suhteessa neljä vuotta sitten vallinneeseen tilanteeseen.
Myös minä allekirjoitan pyynnön puheenjohtajamaalle Isolle-Britannialle, jotta se päättäväisesti kiirehtisi, ajaisi eteenpäin ja panisi täytäntöön tämän yhteisen kannan, jotta näin voittaisimme aikaa. On sanottu ja alleviivattu ja niin minäkin sanon, että nämä käyttöönotetut määritelmät ovat viisaita siinä suhteessa, että ne eivät ole lopullisen sitovia. Uskon, että nykyisessä todellisuudessa meidän on mahdotonta sanoa, mitkä kaikki ovat vaarallisia aineita, koska tulee aina uusia aineita, joita emme tunne, tai aineita, joiden vaarallisuus selviää vasta myöhemmin. Tämä kyky pitkäjännitteisyyteen, jonka ei pidä sallia puuttumista direktiiviin nykyisin arviointiperustein, on uskoakseni yksi tämän direktiivin vahvoista puolista. Se siis muodostaa direktiivikehyksen laajan 391 direktiivin soveltamiseksi, mutta se menee tätä pidemmälle, se on tässä vaiheessa merkittävä lähtökohta.

Cresson
 - (FR) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, haluan kiittää herra Blakia siitä hyvästä työstä, jonka hän on tämän esityksen osalta tehnyt sekä koko työllisyys- ja sosiaaliasiainvaliokuntaa sen jatkuvista ponnisteluista työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden parantamiseksi. Komissio arvostaa hyvin paljon yhteisen kannan suhteen omaksuttua rakentavaa asennetta.
Aivan ensiksi haluaisin korostaa neuvoston yhteisen kannan poliittista merkitystä. Komissio on vakuuttunut siitä, että terveyden ja turvallisuuden suojelun periaatteita on edelleen syvennettävä yhteisön tasolla. Neuvosto on sen tunnustanut tässä yhteisessä kannassa, ja vaikka teksti ei olisikaan aivan täydellinen, se on huomattava edistysaskel terveyden ja turvallisuuden alalla. Suurin osa Euroopan parlamentin tekemistä tarkistuksista yhteisen kannan tekstiin on todellisia parannuksia, jotka komissio voi siis hyväksyä. Tarkoitan tarkistuksia 1, 2, 3, 4, 5 ensimmäisessä osassa, 6, 9, 11, 12, 13 ja 18.
Haluaisin nyt kommentoida niitä tarkistuksia, jotka aiheuttavat komissiolle ongelmia ja joita näin ollen ei voida hyväksyä. Tarkistuksen 5 toinen osa määrää työnantajia taltioimaan riskeistä laaditun arvioinnin soveltuvassa muodossa kansallinen lainsäädäntö ja käytäntö huomioon ottaen. Tämä määräys epäilemättä heikentäisi yhteistä kantaa, jonka mukaan asiakirjat laaditaan kansallisen lainsäädännön ja käytännön mukaisesti. Olen vakuuttunut siitä, ettei Euroopan parlamentti voisi ajatellakaan sallivansa mielivaltaisuutta lainsäädännön kunnioituksessa. Tätä ajatusta ei siis voida hyväksyä.
Tarkistuksessa 7 korostetaan korvaamisen periaatetta riskin poistamisessa. Komissio voi tietenkin olla yhtä mieltä tämän periaatteen kanssa, jonka tavoitteena on vaarallisten kemiallisten tekijöiden korvaaminen sellaisilla, jotka ovat vaarattomia tai vähemmän vaarallisia työntekijöille. Työnantajien kannalta optimaalisten ehkäisevien toimien rohkaisemiseksi on kuitenkin parempi säilyttää käytännöllisempi velvoite vähentää vaara minimiin, kun kerran riskien täydellinen poistaminen on mahdotonta.
Tarkistus 8 on poliittisesti arkaluonteinen. Jäsenvaltiot ja komissio pääsivät yhteisymmärrykseen tästä tekstistä vasta vaikeiden neuvottelujen jälkeen. Koska ehdotettu lisäys menee kompromissin ulkopuolelle ja vaikka komission ymmärtää Euroopan parlamentin kannan, komissio haluaa säilyttää tekstin ennallaan ottaen huomioon, että tarkistuksen 4 pohjalta, joka voidaan hyväksyä, on mahdollista palata tähän kysymykseen viisivuotisarvioinnin yhteydessä.
Tarkistuksen 10 osalta komissio arvioi, että tiedon laatua koskevan alakohdan poisto ei helpottaisi työnantajan tehtävää tässä tärkeässä asiassa.
Viimeinen huomio koskee tarkistusta 14. Komissio ei voi hyväksyä sanojen " uusien tietojen" poistoa niissä tapauksissa, jotka vaativat liitteiden mukauttamista tekniikan kehitykseen. Uudet tiedot ovat itse asiassa teknisten muutosten suurin syy. Neuvosto on sitä paitsi hyväksynyt tämän periaatteen yhteisessä kannassaan ja useissa muissa yhteyksissä. Toivon, ettei Euroopan parlamentti yritä näin rajoittaa komission aloiteoikeutta. Ei ole kyse siitä, että komissio etsisi tekosyytä teknisestä mukauttamisesta lamauttaakseen parlamentin, kuten esittelijä näyttää antavan ymmärtää.
Mitä tulee tarkistuksiin 16 ja 17, komissio ei voi hyväksyä niitä, koska sen mielestä tarkistus 3, jonka se hyväksyy, on parempi kuin tarkistus 16 ja koska tarkistus 17 ei lisää mitään yhteisen kannan 8 artiklaan.

Blak
Arvoisa puhemies, kuulin, ettei rouva komissaari Cresson ollut ottanut tarkistusehdotusta 11 niiden tarkistusehdotusten joukkoon, jotka komissio saattoi hyväksyä. Mutta olen komission kanssa yhteistyössä tehnyt suullisen tarkistusehdotuksen, joten toivon, ettei komissio nyt petä lupaustaan viime hetkellä. Tämä tarkistus tuli hieman myöhäisessä vaiheessa, joten toivon, että kyseessä on vain unohdus. Olen aivan samaa mieltä kanssanne siitä - tämä on oikeastaan myös pieni vihjaus kollegoilleni - ettei ole perusteltua äänestää tarkistusehdotuksesta 16, kun komissio ja neuvosto hyväksyvät tarkistusehdotuksen 3. Meidän on huolehdittava siitä, ettemme heilauta lippua niin korkealla, että kadotamme tasapainomme, joten olen erittäin iloinen niistä huomautuksista, joita esititte. Toivon kuitenkin, rouva Cresson, että tänä yönä näette unta siitä, että haluatte mielellänne vielä kerran tarkastella näitä asioita, sillä siten voimme saada jo neljä vuotta pöydällä olleen direktiivin hyväksyttyä. Olen joustanut paljon, neuvosto on joustanut paljon, joten olen myös sitä miltä, että komissio voisi tulla meitä hieman vastaan. Olen aivan varma siitä, että näette unta siitä tänä yönä, jotta pääsemme huomenna hyvään ratkaisuun.

Cresson
Arvoisa jäsen, en puhu pitkään. Komissio on hyväksynyt tarkistuksen 11, ja uskon sitä paitsi sanoneeni sen äsken, ja kyseessä on ehkä vain käännösongelma.

Puhemies
Kiitos, rouva komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 20.00.)

