Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies. -
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Wynn (PSE).
Arvoisa puhemies, pöytäkirjassa lukee oikein, mutta haluaisin esittää kommentin. Minä olin eilen paikalla Strasbourgissa ja olin kokouksissa saapumishetkestä iltayhdeksään. Siksi en allekirjoittanut istuntosalissa olevaa läsnäololistaa, joten kun katsomme pöytäkirjaa, nimeni ei ole siellä.
Jotkin järjestöt julkaisevat tietoja jäsenten läsnäolosta. Tämä on kuitenkin klassinen esimerkki tilanteesta, jolloin ne sanovat, että jäsenet eivät ole osallistuneet istuntoon, kun he eivät ole allekirjoittaneet istuntosalissa olevaa läsnäololistaa. Haluaisin, että tämä merkittäisiin pöytäkirjaan. Jäsenten kannattaa pitää tämä mielessä, kun noita tilastoja julkaistaan ja näyttää siltä, että läsnäolotilastot eivät vastaa todellisuutta.

Puhemies. -
Kiitos, jäsen Wynn. Huomautuksenne merkitään tietenkin pöytäkirjaan.
Lynne (ELDR).
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Haluaisin pyytää parlamentin puhemiestä merkitsemään muistiin valituksemme Ranskan hallitukselle, Strasbourgin pormestarille ja itse asiassa myös Air France -lentoyhtiölle: jotkut meistä eivät ehtineet tänne eilen istunnon alkuun mennessä, koska Air France peruutti yhden niistä harvoista lennoista, jotka tulevat suoraan Yhdistyneestä kuningaskunnasta Strasbourgiin. Tämä tarkoitti, että monien meistä oli lennettävä Nantesin kautta, ja pääsimme perille vasta klo 21. Meillä oli kuitenkin onnea. Käsittääkseni myös parlamentin puhemiehellä oli vaikeuksia. Jos Ranskan hallitus pitää kiinni siitä, että meillä on täällä 12 täysistuntoa vuodessa - enkä minä ole valittanut tästä asiasta - päästäkää meidät täysistuntoon ja myös kotiin täysistunnosta äänestysten jälkeen klo 18.30 torstai-iltana.
On aivan naurettavaa, että Euroopan parlamentin jäsenet eivät voi osallistua keskusteluihin. Minulla oli puheenvuoro yhdessä eilisistä keskusteluista, kuten tietääkseni myös muillakin ihmisillä. Voisiko puhemies ottaa yhteyttä asiasta vastaaviin henkilöihin ja pyytää heitä tekemään asialle jotakin?
Puhemies. -
Jäsen Lynne, vastalauseenne välitetään tietenkin eteenpäin. Kuten tiedätte, puhemies Cox kärsi itsekin tästä tapahtumasta. Ilmoitamme asiasta Ranskan hallitukselle. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että tässä kaikkien mielestä valitettavassa tapahtumassa vastuu ei lankea vain yhdelle taholle vaan se on jaettu. Välitämme siis vastalauseemme kaikille asianosaisille, jotta tällainen ei pääsisi toistumaan.
(Edellisen istunnon pöytäkirja hyväksyttiin.)

Randzio-Plath (PSE)
Arvoisa puhemies, voimme hyväksyä kiireellistä käsittelyä koskevan pyynnön, jos asia käsitellään huhtikuun toisella istuntojaksolla. Silloin tunnemme myös oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan oikeuskäsityksen. Vaikka emme hyväksy oikeusperustan muuttamista, olemme kuitenkin valmiit käsittelemään asian näillä ehdoilla huhtikuun toisella istuntojaksolla.

Palacio Vallelersundi (PPE-DE)
. (ES) Arvoisa puhemies, asetusehdotus käsittelee Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan luvun VII mukaista päätöslauselmaa nro 1390, jonka Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvosto antoi 16. tammikuuta. Ajatellen 30 päivän aikarajaa, jonka kuluttua allekirjoittajavaltioiden pitäisi ryhtyä kyseisen Yhdistyneiden Kansakuntien päätöslauselman mukaisiin toimiin, kansalaisvapauksien ja -oikeuksien valiokunta äänesti eilen kiireellisestä käsittelystä ja menettelystä ilman mietintöä, eli se päätti, että päätöslauselma käsiteltäisiin suoraan täysistunnossa ja että poliittisille ryhmille jätettäisiin aikaa tarkistusten esittämiseen. Pyydän puhemiehistöltä, että tarkistusten tekemiseen jätetään mahdollisimman pitkä aika, kun olosuhteet otetaan huomioon.
Sallikaa minun esittää kaksi lisähuomiota. Ensimmäinen on, että viedäkseen eteenpäin päätöslauselman nro 1390 kaltaisia välineitä Euroopan unioni suorittaa kahdenlaisia toimia: ensimmäinen toimi sisältyy ensimmäiseen pilariin eli ulkopolitiikkaan ja toinen taas Euroopan yhteisön perustamissopimukseen. Valiokunnassa katsottiin eilen käytännössä yksimielisesti, että parlamentin pitäisi viedä eteenpäin toiseen pilariin sisältyviä välineitä, eli yhteistä kantaa, joka on parhaillaan hyväksyttävänä. Mikäli parlamentti ei osallistu asian käsittelyyn, sille pitää ainakin tiedottaa siitä, sillä sopimuksen teksti on yksi asia ja terveen järjen käyttö toinen, ja ajatuksena on, että edustajainhuone edustaa kansalaisten etuja.
Toinen huomautus koskee sitä, että kansalaisvapauksien ja -oikeuksien valiokunta on tuonut ilmi vakavan huolenaiheen ja pyytää virallisesti, että neuvosto ja Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvostoon kuuluvat jäsenvaltiot päättävät tarpeellisista menettelytavoista, joiden avulla voitaisiin korjata fyysisten tai oikeushenkilöiden nimien mahdollinen perusteeton sisällyttäminen näihin luetteloihin. Tällä hetkellä tästä asiasta aiheutuu runsaasti huolta kansalaisille.
Viimeisenä pyydämme komissiolta, ettei se pakota meitä tämänkaltaisiin toimiin. Parlamentille ei voida vakavissaan antaa viittä päivää aikaa päätöksen tukemiseen, sillä kyse ei ole todellisuudessa lausunnon antamisesta, vaan tämän 19. tammikuuta annetun Yhdistyneiden Kansakuntien päätöslauselman tukemisesta. Pyydämme, että tulevaisuudessa meidät otetaan nopeammin mukaan tämänkaltaisten asetusten laatimiseen, jotta parlamentti voisi antaa tukensa asian todella tuntien eikä pelkkiin menettelyihin liittyvän suhteettoman ponnistuksen kautta.

Puhemies. -
Jäsen Frahm, pyysitte puheenvuoroa. Kannatatteko vai vastustatteko kiireellistä käsittelyä?

Frahm (GUE/NGL).
Hyvä jäsen Palacio, en ymmärrä, että olette antanut kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan hyväksyä tämän menettelytavan. En ymmärrä, että kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan pitää käsitellä nimiluetteloa tietämättä, kuinka tämä luettelo on saatu aikaan ja kuinka sitä voidaan muuttaa. Jos kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta olisi suhtautunut tehtäväänsä vakavasti, se olisi kieltäytynyt käsittelemästä tällaista asiaa, ennen kuin se olisi ottanut selvää, kuinka nimiluetteloa voi muuttaa. Jos kaipaa komission arvonantoa, ei voi vain suostua tekemään töitä komission tahtiin. Valiokunnan olisi pitänyt kieltäytyä.

Puhemies. -
Pyytääkö kukaan puheenvuoroa kiireellisen käsittelyn puolesta?

Palacio Vallelersundi (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, jotta asia voitaisiin käsitellä kiireellisenä ja jotta vastattaisiin erityisesti tähän kohtaan, kuten äsken sanoin, kyse ei ole siitä, että parlamentti antaisi luetteloa koskevan lausunnon. Kyse on siitä, että parlamentti tukee Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöstä. Se on Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päättämä toimi, jota allekirjoittajavaltioiden ja Euroopan unionin, joka on näitä allekirjoittajavaltioita joissakin asioissa edustava alueellinen mahti, on tuettava, mutta parlamentti ei osallistu siihen.
Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan luvussa VII sanotaan 40 ja 41 artiklassa, että turvallisuusneuvosto hyväksyy sopiviksi katsomansa toimet ja että allekirjoittajavaltioiden pitää kyse on velvoittavista toimista panna ne täytäntöön. Siten kaikki luettelojen muutoksia koskevat pyynnöt pitää tehdä turvallisuusneuvostossa. Oikeudellisten asioiden valiokunta pyytää ja edistää nimenomaan sitä, että Euroopan unionia edustava neuvosto ja turvallisuusneuvostoon kuuluvat jäsenvaltiot valvovat, että Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvostossa päätetään sellaisista menettelyistä ja menetelmistä, että mikäli luetteloon sisältyy sellaisia fyysisiä tai oikeushenkilöjä, joiden ei pitäisi olla siellä, heidän kohdallaan voitaisiin tehdä poikkeus.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu:
McCartinin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0103/2002) vastuuvapaudesta Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2000 - Pääluokka III - Komissio [SEC(2001) 528 - C5-0234/2001 - 2001/2102(DEC)]
Blakin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0088/2002) vastuuvapaudesta komissiolle kuudennen, seitsemännen ja kahdeksannen Euroopan kehitysrahaston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2000 [KOM(2001) 233 - C5-0209/2001 - 2001/2096(DEC)]
Seppäsen laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0079/2002) vastuuvapaudesta Euroopan hiili- ja teräsyhteisön (EHTY) varainhoitovuoden 2000 talousarvion toteuttamisesta [C5-0043/2002 - 2001/2101(DEC)]
Virrankosken laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0098/2002) vastuuvapaudesta Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2000 - Pääluokka I - Euroopan parlamentti [SEC(2001) 530 - C5-0238/2001 - 2001/2103(DEC)]
Morganin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0094/2002)
1. vastuuvapaudesta Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2000:
Pääluokka IV, Tuomioistuin [SEC(2001) 530 - C5-0240/2001 - 2001/2105(DEC)]
Pääluokka V, Tilintarkastustuomioistuin [SEC(2001) 530 - C5-0241/2001 - 2001/2106(DEC)]
Pääluokka VI, Talous- ja sosiaalikomitea [SEC(2001) 530 - C5-0242/2001 - 2001/2107(DEC)]
Pääluokka VII, Alueiden komitea [SEC(2001) 530 - C5-0243/2001 - 2001/2108(DEC)]
Pääluokka VIII, Oikeusasiamies [SEC(2001) 530 - C5-0244/2001 - 2001/2109(DEC)]
ja
vastuuvapaudesta Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuosina 1996-1999:
Pääluokka VI, Talous- ja sosiaalikomitea
[SEC(1997) 402 - C4-0197/1997 - 1997/2076(DEC)
(SEC(1998) 521 - C4-0353/1998 - 1998/2011(DEC)
(SEC(1999) 414 - C5-0008/1999 - 1999/2166(DEC)
(SEC(2000) 539 - C5-0312/2000 - 2000/2156(DEC)]
ja
2. vastuuvapautta koskevan päätöksen lykkäämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2000:
Pääluokka II - Neuvosto [SEC(2001) 530 - C5-0239/2001 - 2001/2104(DEC)]
Staesin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0101/2002)
1. vastuuvapaudesta Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiön hallintoneuvostolle talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2000 [C5-0126/2002 - 2001/2111(DEC)]
2. vastuuvapaudesta Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskuksen hallintoneuvostolle talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2000 [C5-0127/2002 - 2001/2112(DEC)] ja
3. vastuuvapaudesta Euroopan jälleenrakennusviraston johtajalle talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2000 [C5-0673/2001 - 20041/2238(DEC].
Vastuuvapaus 2000: yleinen talousarvio, pääluokka III

McCartin (PPE-DE)
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä talousarvion valvontavaliokunnan jäseniä sekä yksilöinä että ryhmänä yhteistyöstä tämän mietinnön laatimisessa. Haluan myös kiittää komission jäsen Schreyeriä hänen säännöllisestä osallistumisestaan kokouksiimme sekä hänen henkilökuntansa tarjoamasta avusta ja asiantuntemuksesta. Haluaisin kiittää erityisesti talousarvion valvontavaliokunnan omaa henkilöstöä, joka oli erittäin ahkeraa ja asiantuntevaa ja käytti tähän paljon aikaa, vaikka heitä on viime aikoina siirretty paikasta toiseen, mikä ei ole auttanut asiaa. Olen kuitenkin erittäin kiitollinen heille. Haluaisin kiittää vielä jäsen Bourlangesia, joka laati tämän mietinnön strategian.
Meillä oli aloittaessamme 65 kohtaa ja lopettaessamme 95. En yritä tehdä yhteenvetoa mietinnöstä, koska se kestäisi aivan liian kauan. Haluan mainita vain sen pääasiat. Tämän varainhoitovuoden 2000 talousarviota koskevan mietinnön pääasia on 11 miljardin euron (tai 14 prosentin) ylijäämä. Luku vaatii selitystä. Ensinnäkin yli 2 miljardia euroa saatiin tuloista. En usko, että mikään kansallinen hallitus pyytäisi anteeksi sitä, että ne olisivat saaneet liikaa tuloja. Toinen tekijä on 800 miljoonan euron varanto. Varantoa ei ole taaskaan tarkoitus käyttää, mikäli mahdollista. Sitä ei saisi lisätä ylijäämään. Kun kaikki yksityiskohdat otetaan huomioon, todellinen ylijäämä on noin 9 prosenttia. Siitä 7,2 prosentin voidaan sanoa tulevan rakennerahastoista. Jos rakennerahastoja ei lasketa mukaan, talousarvion muussa osassa ei ole mitään ongelmia.
Rakennerahastoja koskeva asetus saatiin valmiiksi vuoden 1999 puolivälissä. Uusi komissio aloitti niihin aikoihin. Missään vaiheessa ei ollut mahdollista päästä vuoden 2000 menotavoitteisiin, kun otetaan huomioon tähän asetukseen liittyvät yksityiskohdat ja vaikeudet.
Tästä tullaankin näiden asetusten vaikeuteen. Useimpien jäsenvaltioiden hallitukset eivät jättäneet kehyssuunnitelmiaan ennen kuin vasta vuoden 2000 puolella. Joitakin niistä ei voitu hyväksyä tuolloin, koska asetusten ymmärtämiseen liittyi vaikeuksia. Oli siis olemassa ongelma.
Korostaakseni tätä kerron, että eräs saksalainen virkamies kertoi minulle, että vuonna 1999 päättyneessä kuusivuotisohjelmassa oli yksin Saksassa 60 000 hanketta tavoitteen 1 alueella. Tämä antaa meille jonkinlaisen ajatuksen siitä, kuinka suuri ongelma näiden rahastojen hallinnointi on, ja asiasta vastaavassa komission pääyksikössä on noin 500 työntekijää.
Rakennerahastoja koskevaa kysymystä on tarkasteltava perusteellisesti. Kaikkien unionin toimielinten on pyrittävä niiden asetusten yksinkertaistamiseen, joiden avulla toteutamme Euroopan aluepolitiikkaa ennen uuden ohjelman aloittamista ja ennen neljän vuoden kuluttua tapahtuvaa laajentumista.
Seuraavaksi puhun ajankohtaisesta petoksia ja sääntöjenvastaisuuksia koskevasta kysymyksestä. Talousarvion valvontavaliokunnan velvollisuutena on tunnistaa hallinnon epäonnistumiset ja ehdottaa ratkaisuja. Siksi talousarvion valvontavaliokunnan viestin onkin oltava aina kriittinen, vaikka vaarana olisikin liian negatiiviselta kuulostaminen. Lopullinen vastuu epäonnistumisista on aina Euroopan komissiolla, mutta kansalliset hallitukset käyttävät suurimman osan rahoista. Kun puhumme komission epäonnistumisesta, puhumme komission epäonnistumisesta kansallisten hallitusten ja alueellisten viranomaisten valvonnassa, mikä ei aina ole helppo tehtävä.
EU kaikilla tasoillaan on kumppanuutta kansallisten hallitusten kanssa. Jos komissiota voidaan jostakin syyttää, niin epäonnistumisessa omassa suhdetoimintatyössään, itsensä puolustamisessa ja puoliensa pitämisessä kansallisia hallituksia vastaan, kun ne rikkovat asetuksia.
Vastuuvapauden myöntämismenettelyssä teemme poliittisen päätöksen komission suorituksesta. Me talousarvion valvontavaliokunnassa teemme tämän päätöksen tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen ja komission vuosittaisen tilinpäätöksen perusteella.
Talousarvion valvontavaliokunta hyväksyi vastuuvapauden äänin 17-4. Se on selvä luottamuslause komission vuonna 2000 tekemälle työlle. Emme ole kuitenkaan sivuuttaneet järjestelmän heikkouksia, ja päätöslauselmaehdotuksessamme ehdotetaan muutoksia ja parannuksia sekä suunnitteluun että hallintoon. Haluamme nykyistä parempaa yhteistyötä tilintarkastustuomioistuimen, parlamentin ja komission välille Euroopan unionin politiikkojen toteuttamisessa ja Euroopan unionin varojen tehokkaammassa käytössä.
Viimeinen kohta, jota haluan käsitellä, on se, ettei tilintarkastustuomioistuin myöntänyt tarkastuslausumaa. On korostettava, että se antoi tarkastuslausuman tuloista ja hallinnosta. Olemme ilmoittaneet ratkaisumme 44 kohdassa. Haluamme nähdä virheprosentit. Haluamme nähdä lukuja, joiden avulla voimme verrata vuosia keskenään. Haluaisimme ennen kaikkea, että tilintarkastustuomioistuimen talousarvion tulopuolta ja hallintoa koskeva tarkastuslausuma olisi nykyistä selkeämpi.
Ainoa tieto, joka meillä on petosten ja virheiden määrästä, tulee komission vuoden 2000 tilinpäätöksestä. Näyttäisi siltä, että petosten ja virheiden määrä on noin kaksi miljardia euroa tai noin 2,5 prosenttia koko talousarviosta. Tästä luvusta noin 10 prosenttiin perinteisistä omista varoista näyttäisi liittyvän vakavia ongelmia. Jos tämä jätetään pois laskuista, petosten ja virheiden määrä on meidän parhaan arviointikykymme mukaan noin prosentti. Yritin saada selville, kuinka muut valtiot käsittelevät tätä ongelmaa, ja tulin siihen tulokseen, että ainoat vertailukelpoiset järjestelmät ovat Yhdysvalloissa ja Alankomaissa. Haluan sanoa selvästi, että noissa maissa sovellettujen standardien mukaan komissio läpäisisi korkein arvosanoin: meidän petos- ja virhemäärämme on noissa maissa hyväksyttävän tason alapuolella. Vaikka meidän onkin tehtävä muutoksia ja parannussuosituksia, emme kuitenkaan haluaa korostaa liikaa mietintömme kielteisiä puolia.
Lopuksi: haluaisin nähdä meidän pyrkivän tilanteeseen, jossa tilintarkastustuomioistuin esittäisi meille lausuman, jonka talousarvion valvontavaliokunnan jäsenet lukisivat kohtuullisessa ajassa. Sen jälkeen voisimme laatia lausunnon, jonka tämän parlamentin, kansallisten parlamenttien jäsenet ja Euroopan politiikan tutkijat lukisivat ja ymmärtäisivät. Tässä olemme tähän mennessä epäonnistuneet. Toivon, että seuraajani pystyisivät saamaan aikaan jotakin, jonka kaikki Euroopan kansalaiset voisivat ymmärtää.

Blak (GUE/NGL)
. (DA) Arvoisa puhemies, haluaisin mielelläni ehdottaa, että annamme komissiolle vastuuvapauden kehitysrahastosta, ja pyydän komission jäsen Shreyeriä ilmoittamaan siitä komission jäsen Nielsonille, sillä huomaan, että hän ei ole tänään tässä tärkeässä keskustelussa paikalla. Olen aikojen kuluessa uhannut, että vastuuvapauden myöntämistä koskeva päätös vaarantuu, jos komissio ei pysty esittämään minkäänlaisia tuloksia. Nyt tuloksia on saatu. Joitakin ongelmia on vielä jäljellä, mutta tarkastellaan niitä seurantamietinnössä. Olen keskittynyt erityisesti laatuun tutkimalla tämän vuoden tilintarkastusten seurantatoimien määrää. Minua huolestuttaa, että komissiolla ei ole kokonaisnäkemystä siitä, paljonko tarkastuksia on tehty ja kuka ne on tehnyt ja missä. Yksi ensimmäisistä kysymyksistäni komissiolle oli, montako tarkastusta vuonna 2000 tehtiin. Ensimmäinen vastaus oli 12 tarkastusta, mikä oli - omasta mielestäni - hyvin, hyvin vähän, kun otetaan huomioon, että AKT-valtioita on 70. Sittemmin komissio löysi vielä muutaman raportin. Komissio muisti, että valtuuskunnassa oli toki tehty muutamia raportteja, ja komission jäsen Nielson vakuutti valiokunnalle, että vuonna 2000 oli tehty 73 tarkastusta. Seuraavaksi pyysin saada luettelon näistä tarkastuksista. Kävi ilmi, että luettelossa oli hyvin niukasti tietoja, enkä tullut siitä juuri hullua hurskaammaksi. Luettelo herätti kuitenkin suurta hilpeyttä - erityisesti tilintarkastustuomioistuimessa - kun jäsenet näkivät, mitä kaikkea esitettiin tarkastuksina. Lisäksi puolet tarkastuksista oli Malawista, ja kun osoittautui, että ne jätettäisiin pois laskuista, jäljellä oli vain 52 tarkastusta. Ei siis 73 tarkastusta, kuten Nielson lupasi meille valiokunnassa. Voi hyvinkin olla, että 52 tarkastusta on riittävästi, mutta on huolestuttavaa, ettei komissiolla ole parempaa kokonaisnäkemystä siitä, montako tarkastusta tehdään ja kuka ne tekee. Ei ole olemassa keskusarkistoa, eikä kenelläkään ole kokonaisnäkemystä siitä, mitä kentällä tapahtuu. Komissio on kyllä vakuuttanut minulle, ettei se ole tarpeen ja että tarkastukset pannaan täytäntöön Brysselin päämajasta käsin. Siksi olen peruuttanut alkuperäisen vaatimukseni vähintään 50 tarkastuksesta. Kuitenkin mitä suurempi on valtuuskuntien taloudellinen vastuu, sitä enemmän vaaditaan päämajan suorittamalta valvonnalta ja koordinoinnilta. 
Olen myös pyytänyt komissiolta parempaa selitystä siitä, miksi ei ole vielä peritty takaisin loppuja miljoonia euroja, jotka on mainittu tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksessa. Siitä on kaksi vuotta, kun asia todettiin, mutta vieläkään ei ole tapahtunut mitään. Kysyin yhteystyötoimisto EuropeAidin pääjohtajalta, voisiko hän antaa valvontajärjestelmän ja valtuuskunnista saatujen tietojen perusteella lausunnon, että EKR:n varoja on käytetty hyvän hallinnoinnin periaatteiden mukaisesti. En ole vieläkään saanut vastausta kysymykseeni. Olisin voinut esittää kysymyksen komission jäsen Nielsonille, jos hän olisi ollut tänään paikalla. Voi tietenkin olla, että komission jäsen Schreyer osaa auttaa minua. Tapaa, jolla AKT-sihteeristö on toiminut, on kritisoitu paljon. On laadittu tarkastuskertomuksia, jotka ovat hyvin, hyvin kriittisiä, ja Belgian tuomioistuimissa on valitettavasti käsitelty myös joitakin tapauksia, joissa on annettu tuomio siitä, että lainsäädäntöä ei ole noudatettu. En tarkoita, ettemmekö voisi osallistua asioihin EU:ssa. Olemme saaneet nyt uuden johdon, ja tapaamiset johdon kanssa ovat olleet hyvin miellyttäviä. Toivon, että asiat ovat menossa parempaan suuntaan, ja siksi olenkin sanonut, että nyt odotamme ja katsomme, millaiset ovat tilintarkastustuomioistuimen päätösten seuraukset, ja vasta sitten otamme kysymyksen uudelleen käsiteltäväksi.
Haluan myös esittää GUE-ryhmän puolesta pari huomautusta jäsen McCartinin mietinnöstä. Olen sitä mieltä, että tulos on hieno, ja haluaisin mielelläni kiittää häntä siitä, että hän on kuunnellut monia muutosehdotuksiani ja noudattanut niitä. Tämä on yksi niistä tavoista, joiden avulla voimme seurata koko ajan aikaisempia vastuuvapauden myöntämistä koskevia päätöksiä, mikä on hyvin tärkeää. Haluaisin kuitenkin saada tietää kahdesta tärkeästä asiasta: milloin Tukholman edustustoon liittyvä kurinpitomenettely saadaan päätökseen myös Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) osalta? Sama koskee Espanjan osalta IRELAa (Euroopan ja Latinalaisen Amerikan Instituutti), josta olemme puhuneet niin pitkään.
Haluaisin sanoa myös pari sanaa parlamentin vastuuvapauden myöntämiseen liittyvästä päätöksestä. Jäsen Virrankoski on laatinut erinomaisen työn. Se on terävä ja tasapainoinen. Ei ole helppoa ymmärtää parlamentin vastuuvapauden myöntämispäätöksen yhteydessä sitä, että kaipaamme avoimuutta. Täällä kaikki ovat kiinnostuneita, varsinkin kun kyseessä ovat kunkin omat rahat. Haluaisin sanoa, että olen hyvin pettynyt PPE-DE-ryhmän pääsihteeriin, joka on kirjoittanut kaikille muille ryhmille, että olisi katastrofi, jos tilimme olisivat avoimia. Kritisoimme komissiota, ettei se ole julkinen, mutta kun meiltä itseltämme vaaditaan samaa, me suljemme silmämme. Olen todella sitä mieltä, että PPE-DE-ryhmän pääsihteeri saisi hävetä syvästi pyyntöjään, että veronmaksajien rahoja tulisi käsitellä täysin salassa. Siihen emme voi suostua.
Haluan myös sanoa, että silmiini on osunut tietoja, että rahoitustarkastuslaitos Finansinspektion halutaan lakkauttaa. Tarkasteltaessa vuoden 2000 lukuja voi huomata, että 7 prosenttia asiakirjoista oli virheellisiä. Tarkoitan tämän osoittavan sen, että sisäinen tarkastus, joka nyt on alkamassa, saa mahdollisuuden olla riippumaton. Haluan kuitenkin sanoa, ettei älkää lakkauttako rahoitustarkastuslaitosta. Neuvoston vastuuvapauden myöntämispäätöksestä haluaisin huomauttaa, että pidämme kiinni valiokunnan huomautuksista ja päätöksestä. En kestä, että jotkut ryhmän jäsenet järkyttyvät siitä tuloksesta, että muutamme päätöstä, jonka puolesta äänestimme talousarvion valvontavaliokunnassa. Kaiken kaikkiaan suosittelen, että annamme vastuuvapauden kaikilla alueilla. Nyt menee hyvin, erittäin hyvin, ja siitä voimme vain olla iloisia.

Seppänen (GUE/NGL)
. Arvoisa puhemies, Euroopan hiili- ja teräsyhteisön toiminnalle on viime vuosina ollut tunnusomaista se, että odotetaan yhteisön toiminnan päättymistä nyt tulevana kesänä. On päätetty, että EHTY:n toimintaa ei enää jatketa - puoli vuosisataa riittää.
Viimeiset toimintavuotensa EHTY toimi kuin pankki. Se otti ja antoi rahaa lainaksi. Sen varojen hoidosta vastasi komissio, jonka tehtävänä on nyt lopettaa pankin toiminta, periä pois lainaksi annetut varat ja maksaa pois velat. Saatavia on enemmän kuin velkoja. Näyttää siltä, että EHTY:n toiminnasta on jäämässä noin 1,1 miljardin euron suuruinen ylijäämä. Aikaisemmin tehtyjen päätösten mukaisesti tätä ylijäämää sijoitetaan rahoitusmarkkinoille tuloa tuottavasti. Varoista muodostetaan erillinen hiili- ja teräsrahasto, joka jakaa varoja näiden alojen tutkimustoimintaan komission ehdottamien ja neuvoston hyväksymien periaatteiden mukaan.
Varojen tuotto on tarkoitus käyttää hiili- ja teräsalan hyväksi, joilta EHTY on perinyt maksuja toimiensa rahoittamiseen. Se onkin perusteltua. Tässä yhteydessä pitää muistaa, että tutkimusrahaston varat on kerätty vanhoilta jäsenvaltioilta, ja että ne tulee ensisijaisesti käyttää niiden maiden hiili- ja teräsaloja palvelevaan tutkimustoimintaan. Ottaen kuitenkin huomioon näiden alojen suuren merkityksen monien hakijamaiden talouksissa on perusteltua vaatia komissiota aloittamaan neuvottelut vanhojen jäsenvaltioiden kanssa, jotta myös uudet jäsenet pääsevät osallisiksi tällä tavalla hankittavasta tutkimustiedosta.
Komission tulee sijoittaa EHTY:n jäljelle jäävää varallisuutta niin, että tuotto on mahdollisimman suuri. Jos joudutaan tekemään kompromisseja sijoitusten turvallisuuden ja riskinoton välillä, on vältettävä riskejä. On tärkeää kyetä arvioimaan, millaisen tuoton komissio saa sijoittamilleen varoille. Tämän tilinpäätöksen yhteydessä voimme ensimmäistä kertaa saada tietoa EHTY:n varojen sijoitustuotoista. Vuonna 2000 keskimääräinen tuotto oli 4,72 %. Tämän tiedon ilmoittaminen on tärkeä edistysaskel oikeaan suuntaan, mutta on otettava vielä uusia askeleita. Seuraavien vuosien osalta on perusteltua ilmaista viitteellinen tuottotavoite, jonka perusteella tilintarkastajat voivat tehdä arvion toiminnan menestyksellisyydestä asetettuun tavoitteeseen verrattuna.
Samoin on tärkeää tulevina vuosina arvioida, toteutuuko EHTY:n vanhojen toimintojen alasajo suunnitellulla tavalla. Komissio aikoo säilyttää yli kolmekymmentä virkamiestä suoranaisesti EHTY:n perinnönjakoon liittyvissä tehtävissä. Määrä vaikuttaa suurelta. Tulevina vuosina parlamentin on valvottava, että hiili- ja teräsyhteisön jäljelle jääneitä varoja ei käytetä komission tarpeettoman byrokratian ylläpitämiseen.
Tilintarkastustuomioistuin on antanut tarkistuslausuman, jossa se suosittaa vastuuvapauden myöntämistä. Parlamentti voi siihen yhtyä.

Virrankoski (ELDR)
. Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin talousarvio varainhoitovuodelle 2000 on toteutunut varsin hyvin. Käyttöaste oli 99,28 prosenttia, ja maksumäärärahojen osuus maksusitoumuksista oli 91,505 prosenttia. Korkeaan toteutumisasteeseen vaikuttivat vuoden aikana toteutetut keräilysiirrot, joilla siirrettiin varoja parlamentin rakennusten maksamiseen. Näin voitiin pienentää tulevia vuokria. Tulevaisuudessa tämäntyyppisestä toiminnasta pitäisi päästä eroon ja budjetoida varat tiukasti todellisten arvioitujen menojen suuruisiksi.
Parlamentin tilinpäätös on kuitenkin vaikeaselkoinen. Siksi mietinnössä esitetään esitystavan selkeyttämistä ja erityisesti rakennusten pääomasijoitusten selkeää eriyttämistä.
Vuoden 2000 talousarvion painopisteitä olivat toimintoperusteisen hallinnoinnin edistäminen ja henkilöresurssien parempi kohdentaminen.
Toimintoperusteista budjetointia ja hallinnointia on alettu kehittää, mutta kuten mietinnössä todetaan, tulokset ovat vielä vaatimattomia. Päätösvaltaa ja vastuuta on edelleen siirrettävä alaspäin, ja jokaisen henkilöstön jäsenen henkilökohtaista vastuuta on selkeytettävä. Edelleen on siirryttävä hallintoon, jossa arvioidaan toiminnan tuloksia, eikä niinkään hallinnon järjestämistapaa. Vain täten voidaan tehostaa hallintoa ja parantaa taloudellisuutta.
Tässä suhteessa "ROME-PE"raportin suosituksia on toteutettava ja sisäistä varainhoidon valvontaa kehitettävä. Henkilöstöresursseja on voitava kohdentaa uudelleen joustavammin ja tarpeettomia toimintoja lakkauttaa. Nykyinen järjestelmä on liian jäykkä ja vanhoihin kaavoihin kangistunut.
Tähän liittyy myös naisten ja miesten tasa-arvoisuuden puute. Euroopan parlamentti on vielä sangen vanhanaikainen työpaikka. Niinpä viimeisten puolentoista vuoden aikana nimitettiin kahdeksantoista henkilöä A1-A3-ura-alueiden virkoihin. Heistä vain yksi oli nainen ja seitsemäntoista miestä. Mietinnössä kritisoidaan tätä käytäntöä ja vaaditaan kiintiöjärjestelmän käyttöönottoa siirtymävaiheena normaaliin olotilaan.
Hallintoon liittyvät myös poliittiset ryhmät. Toimintoperusteisen hallinnon periaatteiden mukaista on kehittää ryhmien sisäistä autonomiaa. Siksi mietinnössä pyydetään, että varainhoitoasetuksen uudistuksen yhteydessä tämä erityispiirre otetaan huomioon tavalla tai toisella. Mietinnössä vaaditaan, että ryhmien on esitettävä taseensa ja tilinpäätöksensä selkeämmin ja että ne on julkistettava. Edelleen omaisuudenhoitoa ja inventaariota on kehitettävä. Myös ryhmien vastuuta sopimusosapuolena yleensä ja erityisesti työnantajana on selkeytettävä juridisesti niin, että Euroopan parlamentti ei ole aina lopulta vastuussa.
Parlamentin kahdesta kokoontumispaikasta todetaan, että pelkästään muuttuvat kokouskustannukset ovat Strasbourgissa 33 prosenttia korkeammat kuin Brysselissä. Tähän on lisättävä erityisesti kaksinkertaisista kiinteistöistä aiheutuvat huomattavat lisäkulut. Istuntoviikon lyhentäminen aiheuttaa vain yhden prosentin säästön. Asiaa kannattaisi ehkä tutkia perussopimusta uudistavassa valmistelukunnassa.
Suurin yksittäinen ongelma on Strasbourgin Louise Weiss -rakennuksen hinta. Lopullisista investointikustannuksista ei ole päästy sopimukseen hankkeen rakennuttajan SERS-yhtiön kanssa. Kiista koskee valmistumisajankohtaa ja on yhteisöjen tuomioistuimen ratkaistavana. Sen lisäksi kiistellään töistä, ylimääräisistä töistä ja tarpeettomista töistä. Myös rakennuttajan ja aliurakoitsijan välillä on omat kiistansa. Koko kiistan ratkaisu voi viedä jopa kymmenen vuotta.
Ottaen huomioon sen, että parlamentti ei ole halunnut kahta kokoontumispaikkaa, vaan kokoontuu Strasbourgissa erityisesti Ranskan voimakkaasta painostuksesta, meidän on edellytettävä, että kiista parlamenttirakennuksen rakentamiskustannuksista on ratkaistava heti. Strasbourgin kaupungilla ja Alsacen maakunnalla on osake-enemmistö SERS:ssä, yhteensä 60 prosenttia, joten niiden on käytettävä määräysvaltaansa. Myös Ranskan valtion on kannettava vastuunsa siitä, että Euroopan parlamentin ei tarvitse olla kiistojen osapuoli, vaan se voi maksaa toimitilansa heti ja saada siihen omistusoikeuden. On kohtuutonta, että parlamentti joutuu jatkuvasti olemaan varuillaan, ettei siltä peritä perusteettomia kustannuksia.
Edellä olevin huomautuksin mietinnössä esitetään vastuuvapauden myöntämistä pääsihteerille vuoden 2000 talousarvion toteuttamisesta ja tilinpitäjälle vuoden 2000 tileistä.

Morgan (PSE)
. (EN) Arvoisa puhemies, tuon pitkän luettelon lukeminen ääneen saa kuulostamaan siltä, kuin olisin ollut erittäin kiireinen. Haluaisin keskittyä äsken mainitsemiinne toimielimiin. Tämä mietintö koskee tietenkin menoja, ja siinä arvioidaan, ovatko nuo toimielimet käyttäneet tehokkaasti Euroopan veronmaksajien rahoja. Tässä mietinnössä viitataan myös neuvostoon, jota käsittelen myöhemmin.
Yleisesti ottaen tuomioistuimeen ei liittynyt mitään suuria huolia, vaikka tietenkin seuraamme niitä asioita, joista olemme pyytäneet siltä varsin yksityiskohtaisia tietoja. Myönnämme vastuuvapauden tuomioistuimelle.
Tilintarkastustuomioistuin tuntuu olevan edelleen vastahakoinen nimeämään niitä jäsenvaltioita, jotka eivät ole toimineet niin kuin pitäisi, ja varoitan tuomioistuinta taas siitä, että me emme lepää, ennen kuin tähän pyyntöön on suostuttu. Nykyistä kuluttajaystävällisemmät raportit olisivat tervetulleita, kuten myös se, että tilintarkastustuomioistuin julkaisisi jäsentensä taloudellisia intressejä koskevat ilmoitukset Internetissä, kuten suurin osa muista toimielimistä on viime aikoina tehnyt. Tilintarkastustuomioistuin ei saa koskaan tuntea itseään liian hienoksi noudattamaan niitä standardeja, joita olemme tottuneet odottamaan muilta näkyviltä viranomaisilta. Myönnämme kuitenkin vastuuvapauden tilintarkastustuomioistuimelle.
Oikeusasiamiehen uusi talousarvio on erittäin pieni, joten käyttämättä jääneet rahat saattavat heijastua epäsuhteisesti prosenttilukuihin, mutta talousarvion valvontavaliokunnan on pidettävä sitä silmällä oikeusasiamiehen talousarviota laadittaessa. Myönnämme vastuuvapauden oikeusasiamiehelle.
Alueiden komitea on myös suhteellisen uusi tulokas Euroopan näyttämöllä. On hyvä nähdä, että kustannuksia on jaettu talous- ja sosiaalikomitean kanssa, vaikka se ei aina olekaan tarpeeksi laajamittaista. Jossakin tulevassa talousarvion valvontavaliokunnan mietinnössä ehkä tutkitaan tämän toimielimen aikaansaamaa vastinetta rahalle ja arvioidaan sen vaikutuksia.
Sekä talous- ja sosiaalikomitean että alueiden komitean suoritus oli aika hyvä suhteessa Belliard- ja Montoyer-rakennuksiin ja ne pelasivat hyvän pelin niillä huonoilla korteilla, jotka parlamentti oli niille jakanut. Myönnämme vastuuvapauden alueiden komitealle.
Siirryn nyt puhumaan alasta, johon mietinnössä on keskitytty eniten, eli talous- ja sosiaalikomiteasta: komiteasta, joka on ollut olemassa tämän suuren hankkeen alusta alkaen. Vaikka mietinnössä tunnustetaankin, että talous- ja sosiaalikomitea voi toimia foorumina monille sellaisille eturyhmille, jotka eivät saa ääntään muuten kuuluviin EU:ssa, on viimeaikaista kehitystä - mukaan luettuna esimerkiksi sosiaalipolitiikkaa koskevaa pöytäkirjaa - nyt tarkasteltava. Tehdäänkö esimerkiksi kaksinkertaista työtä? Me olemme huolissamme siitä, että tietoa ei saada ruohonjuuritasolle.
Meitä huolestuttavat myös tämän toimielimen rahoituksen valtavat kustannukset, jotka nousevat jopa 100 miljoonaan euroon laajentumisen jälkeen. Jopa jotkin tämän toimielimen tunnustamat ja tätä toimielintä käyttävät ammattijärjestöt esittävät kritiikkiä. Erään huomattavan brittiläisen ammattiyhdistyksen edustaja sanoi, että "talous- ja sosiaalikomitea on tarpeeton, ja olisimme tyytyväisiä, jos se lakkautettaisiin". Toinen huolestuttava TSK:hon liittyvä seikka tuli esiin sen tätä mietintöä koskevassa reaktiossa, jonka mukaan "vastinetta rahalle" -periaate on erittäin kyseenalainen ja poliittisesti perusteeton perustamissopimusten mukaan perustetulle toimielimelle. Kerropa se Euroopan veronmaksajille! Minusta näyttää erittäin selvältä, ettei talous- ja sosiaalikomiteassa olla kovinkaan vastuuvelvollisia.
Talousarvion valvontavaliokunta suosittelee, että talous- ja sosiaalikomitealle ei myönnettäisi vastuuvapautta vuosilta 1996 ja 1997. Tämä on historiallinen toimi, eikä sitä saa ottaa kevyesti. Vastuuvapauden myöntämisestä on kieltäydytty vain kaksi kertaa aikaisemmin; toinen näistä on tietenkin se tapaus, joka pakotti komission eroamaan vuonna 1999.
Voi ehkä näyttää oudolta, että arvioimme vuoden 1996 tilit ja menot vasta nyt. On kuitenkin kestänyt näin kauan, ennen kuin saimme puolueettomat selvitykset jäsenten matkarahojen maksuihin liittyvistä sääntöjenvastaisuuksista. Epäpätevyys, viivyttely ja amatöörimäisyys näkyy koko tapahtumaketjussa, joka alkoi itse petoksesta, johon oli sekaantunut yli 59 talous- ja sosiaalikomitean jäsentä, aina talous- ja sosiaalikomitean hallinnon pöyristyttävän välinpitämättömään asenteeseen ja heidän peittelypyrkimyksiinsä sekä OLAFin, Euroopan petostentorjuntaviraston, kehnoon ja epäammattimaiseen lähestymistapaan asti.
Tämän vuonna 1996 tapahtuneen petoksen perinpohjaiseen selvittämiseen on kulunut kuusi vuotta. Tilanne on häpeällinen. Se on tarkoittanut, ettei ketään asiaan sekaantunutta ole voitu asettaa syytteeseen, koska tuomioistuimet ovat sanoneet, että on kulunut liian paljon aikaa. Joitakin parannuksia on kuitenkin tapahtunut sen jälkeen, ja tästä syystä myönnämme vastuuvapauden talous- ja sosiaalikomitealle vuosilta 1998, 1999 ja 2000. On tärkeää, että Euroopan tulevaisuutta käsittelevä valmistekunta ottaisi huomioon tämän mietinnön sanoman.
Puhun lopuksi lyhyesti neuvostosta. Olemme perinteisesti yhdistäneet neuvoston komission menoihin, mutta tänä vuonna tilintarkastustuomioistuin on laatinut kriittisen kertomuksen yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan toiminnasta. Tämäkin on neuvostolle melko uutta aluetta. Talousarvion valvontavaliokunta on pyytänyt vastauksia ja selvityksiä monista asioista, joista tilintarkastustuomioistuin on huolissaan. Neuvosto keskustelee niistä tänä aamuna, joten odotamme tuloksia neuvostosta, ennen kuin äänestämme tästä.
Toivon, että muistatte tämän äänestyksessä. Toivon, että talous- ja sosiaalikomiteassa käsitellään niin vakavasti kuin asia vaatii sitä seikkaa, että emme myöntäneet sille vastuuvapautta.
Staes (Verts/ALE)
. (NL) Arvoisa puhemies, aivan ensimmäiseksi haluan yhtyä niihin kiitoksen sanoihin, joita on lausuttu talousarvion valvontavaliokunnan jäsenille ja myös komission jäsen Schreyerille. Uskon, että yhteistyö on tänä vuonna ollut erinomaista. Haluan kiittää myös työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan sekä ulkoasiavaliokunnan lausuntojen kahta valmistelijaa, joiden kanssa yhteistyö on ollut miellyttävää ja kitkatonta. Lopuksi tietenkin myös kiitoksen sana niiden erillisvirastojen edustajille, joille voimme tänään myöntää vastuuvapauden.
Kysymys on tosiaan kolmesta eri virastosta: Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiöstä Dublinissa, Thessalonikissa sijaitsevasta Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskuksesta Cedefopista ja Kosovon alueella toimivasta Euroopan jälleenrakennusvirastosta, jolla on toimipaikat Thessalonikissa ja Pri?tinassa. Tilintarkastustuomioistuin on tutkinut näiden kolmen viraston tilit tarkkaan, ja kaikissa kolmessa tapauksessa se on tullut siihen tulokseen, että vuoden 2000 tilinpäätös on luotettava ja että tutkitut toimet ovat lailliset ja asianmukaiset.
Esittelijänä olen tutkinut, mitä totesimme vuotta 1999 koskeneessa vastuuvapausmietinnössä. Kahdessa ensimmäisessä tapauksessa suosittelimme ulkopuolisen arvioinnin teettämistä ja toimintasuunnitelman esittämistä. Dublinin säätiöltä kysyimme viime vuonna lisäksi, eikö sen olisi hyvä tehdä entistä tiiviimpää yhteistyötä Euroopan työturvallisuus- ja työterveysviraston kanssa. Cedefopia pyysimme tutkimaan, miten voitaisiin parantaa yhteistyötä Torinossa sijaitsevan Euroopan koulutussäätiön kanssa.
Hyvä kollegat, joudun nyt kertomaan teille, että Dublinin säätiö on jonkin verran myöhässä tämän pyynnön toteuttamisessa. Ulkoinen arviointi on vasta saatu päätökseen, toimintasuunnitelmasta keskusteltiin äskettäin, mutta pyyntöön on jo suostuttu, siitä keskustellaan, ja esittelijänä olen tietenkin tulevaisuudessakin yhteydessä Dublinin säätiön edustajiin varmistaakseni, että vuotta 1999 koskevaa vastuuvapausmietintöä noudatetaan tarkoin.
Cedefop on saattanut tämän harjoituksen kokonaan loppuun, ja minulla on kerrottavanani asiasta hyviä uutisia. Mielestäni on hauskaa kertoa joskus hyviäkin uutisia vastuuvapauskeskustelussa. Cedefop on tosiaan tehnyt juuri niin kuin pyysimme, ja Torinon säätiön kanssa on jo tehty yhteistyösopimus. Uskon, että muun muassa tämän toimielimen, Euroopan parlamentin, painostuksesta otetaan edistysaskeleita, jotka ovat tärkeitä myös Euroopan veromaksajien kannalta.
Hyvät kollegat, viimeiseksi voin kertoa myönteisiä uutisia myös Kosovon alueella toimivasta Euroopan jälleenrakennusvirastosta. Meidän on muistettava, millainen tilanne oli. Kosovon haasteet olivat sodan jälkeen suunnattomat. Eivät pelkästään niiden fyysisten ja ihmisille aiheutettujen vahinkojen vuoksi, joita sota aiheutti, vaan ennen kaikkea sen vahingon vuoksi, jota Milo?evi?in hallinto aiheutti yli vuosikymmenen ajan Kosovossa, joka on kärsinyt kroonisesta investointien puutteesta ja jossa ihmisoikeuksia on loukattu jatkuvasti. Haluankin tässä yhteydessä kehua täydestä sydämestäni kentällä toimivia ihmisiä, Euroopan jälleenrakennusviraston ihmisiä ja lisäksi Kosovon työryhmän ihmisiä, jotka lähtivät itse paikalle välittömästi sodan päätyttyä. He ovat tehneet joskus hyvin vaikeissakin oloissa uskomatonta työtä.
Tilintarkastustuomioistuin ja kuka tahansa, joka lukee vuosikertomukset ja vielä kolmen kuukauden välein julkaistavat kertomuksetkin, näkee, että hallinnointimme Kosovossa on uskomattoman tehokasta. Olemme tietenkin oppineet läksymme, ja tämä onkin myönteinen puoli niissä virheissä, joita teimme Bosniassa ja Hertsegovinassa. Olin sen tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen esittelijä, joka koski Euroopan unionin toimia Bosniassa ja Hertsegovinassa. Teimme siellä virheitä, olemme ottaneet opiksemme ja niin olemme pystyneet varmistamaan, että olemme tehneet Kosovossa hyvää työtä.
Lopuksi vielä jokunen sana Kosovon tilanteesta: energia-ala on tärkein investointikohteemme, ja tällä alalla vallitsee paradoksaalinen tilanne. Energiahuoltoon sijoitetaan uskomattoman paljon rahaa, ja silti sähkökatkoksia on melkein päivittäin. Se on väestön kannalta paradoksi, ja mietinnössäni pyydänkin lisäämään ponnisteluja, jotta Kosovon väestölle voidaan selvittää, että energian säästämisen hyväksi on tehtävä entistä enemmän työtä, että energiasta on myös maksettava, jotta voimme saada aikaan entistä kestävämpää politiikkaa.
Hyvät kollegat, lopuksi totean, että minulle on kerrottu varojen väärinkäytöksistä Kosovon sähkölaitoksessa, mutta en osaa vielä tehdä tästä mitään päätelmiä. Olen pyytänyt UNMIKia (Yhdistyneiden Kansakuntien väliaikaisen hallinnon operaatio Kosovossa) laatimaan tästä kertomuksen, sillä loppujen lopuksi juuri UNMIK on vastuussa tästä asiasta, ja mielestäni meidän on otettava kertomuksen tulokset mukaan vuotta 2001 koskevaan vastuuvapausmietintöön.

Schreyer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, unionin talousarvio kohosi 82 miljardiin euroon vuonna 2000. Siihen sisältyi satojatuhansia maksutapahtumia, maksuja tutkijoille ja tutkimuslaitoksille, stipendejä, maanviljelijöille maksettavia tukia naudoista tai kesannoinnista, pakolaisten elintarvikeapua, maksuja rakennustarvikkeiden antamisesta käyttöön Kosovossa tai aidsin torjuntaan Afrikassa, tukea rautatieverkkojen rakentamiseen EU:ssa, yrityskeskusten rakentamiseen ja niin edelleen - voisin jatkaa luetteloa pitkään.
Tämä osoittaa, kuinka erilaisia ja moninaisia ovat Euroopan unionin tehtävät, joihin tarvitaan rahaa. Se osoittaa myös, kuinka vaihtelevia ovat hyvään varainhoitoon ja kunnolliseen valvontaan kohdistuvat vaatimukset. Lisäksi hallinnollinen vastuu kuuluu, kuten jäsen McCartin painokkaasti korosti, vain osittain komissiolle, ja muuten maatalousmenoista ovat vastuussa jäsenvaltioiden tuhannet maksajaviranomaiset ja täytäntöönpanosta jäsenvaltioiden sadat ministeriöt ja viranomaiset, jotka siis vastaanottavat tukihakemuksia, tutkivat ne ja myöntävät tukea.
Esittelijä McCartin, mietintönne vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2000 heijastaa tätä komission toiminnan laajaa kirjoa, erityisiä riskejä ja virhelähteitä, tarvittavia toimia sekä tietysti myös varainhoidon puutteita. Mietintö on todella erittäin laaja, ja komissio kiittää teitä sydämellisesti tästä erittäin tasapainoisesta mietinnöstä. Kiitän teitä myös puheestanne ja toiminnastanne talousarvion valvontavaliokunnassa.
Komissio on ilahtunut siitä, että talousarvion valvontavaliokunta suosittelee niin suurella enemmistöllä vastuuvapauden myöntämistä komissiolle vuoden 2000 varainhoidosta. Mietintö ja päätöslauselma eivät kuitenkaan missään tapauksessa anna komissiolle aihetta levätä laakereillaan. Mietintö sisältää 144 komissiolle osoitettua vaatimusta - kertomusten esittämisestä ja hallinnollisten toimien aloittamisesta lakimuutoksiin. En voi nyt tietenkään käsitellä kaikkia vaatimuksia, mutta haluaisin puuttua muutamiin.
Esittelijä Blak, aluksi haluaisin kiittää teitä komission puolesta Euroopan kehitysrahastoa koskevasta työstä ja vastuuvapauden myöntämistä koskevasta suosituksestanne, johon liittyy luomanne ja paljon arvostamani perinteen mukaisesti lukuisia vaatimuksia. Esittelijä Seppänen, te olette Euroopan hiili- ja teräsyhteisön talousarviota koskevan mietinnön esittelijänä suorastaan historiallisessa roolissa, ja kiitän myös esittelijöitä Morgan ja Virrankoski. Vaikka teidän mietintönne koskevat muiden toimielinten varainhoitoa, kyse on kuitenkin koko unionin varainhoidon osasta.
Esittelijä Staes, teidän mietintöönne, johon komissio suhtautuu erittäin myönteisesti, haluaisin palata myöhemmin. Komissio kiittää talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtaja Theatoa vastuuvapautta koskeneen keskusteluprosessin hyvästä hallinnasta ja tietysti sihteeristöä ja koko valiokuntaa kovasta työstä.
Varainhoitovuoden 2000 tuloksena, johon talousarvion valvontavaliokunta suhtautui erittäin kriittisesti, on 11,6 miljardin euron ylijäämä, joka ilahdutti kyllä kovasti jäsenvaltioiden valtiovarainministereitä. Minulla ei ole oikeastaan mitään lisättävää esittelijä McCartinin esittämään tulojen myönteiseen kehitykseen. On tietysti suorastaan ilahduttavaa, että kasvuluvut ovat ennustettua suuremmat. Vakavammin on sitä vastoin todellakin suhtauduttava siihen, että menot olivat arvioitua pienemmät. Tämä ei koske maatalousmenoja eikä hallintomenoja, joissa arvioitua pienemmät menot tarkoittavat todellisia säästöjä. Rakennerahastoissa se tarkoittaa kuitenkin menojen siirtymistä.
Kaikkia tarvittavia asetuksia ei itse asiassa kyetty antamaan ajoissa, koska Agenda 2000:ta koskevat päätökset tehtiin niin myöhään vuonna 1999. Esittelijä McCartin totesi senkin. Ohjelman toteutus on kuitenkin heikkoa vielä nytkin, vuonna 2002. Tästä on siksi tehtävä päätelmät seuraavaa tukikautta varten, eikä nykyinen tukikausikaan voi jatkua muutoksitta.
Esittelijä Blak korosti, että Euroopan kehitysrahaston määrärahoja saatiin vuonna 2000 toteutettua huomattavasti paremmin kuin vuotta aiemmin, mikä on siis myönteistä kehitystä. Kun otetaan huomioon monien AKT-maiden valtava hätä, on myös selvää, että määrärahojen käyttämättä jättäminen ei johdu tarpeen vähäisyydestä, vaan usein konkreettisten hankkeiden puutteesta.
Komissio on siirtynyt sellaiseen käytäntöön, että se myöntää tällöin lisätukea valtioiden talousarvioon, mikä on yhtäältä oikein mutta vaatii toisaalta uusien valvontamuotojen käyttöönottoa.
Vastuuvapausmenettelyn tiedonvälityksen kannalta haluaisin viitata taas siihen, että komissio antaa aina heti ohjelmista ja talousarviokohdista arviointikertomuksia Internetiin ja että kuluvan varainhoitovuoden täytäntöönpanoasteluvut toimitetaan viikoittain sähköisesti talousarvion valvontavaliokunnallekin. Komission käsityksen mukaan parlamentin kanssa solmittu sopimus luottamuksellisten tietojen toimittamisesta toimii. Minun on kuitenkin viitattava taas siihen, että tietosuojaa ja tutkimusten luottamuksellisuutta koskevat määräykset koskevat sekä komission että OLAFin kertomuksia.
Komissio on talousarvion valvontavaliokunnan pyynnöstä myös eritellyt jäsenvaltioiden ilmoittamat virheet ja takaisinperinnät rakennerahastojen alalla. Ilmoitukset ovat lisääntyneet valvonnan tiukentumisen vuoksi, mutta jäsenvaltioiden suorittama valvonta ei ole aina vieläkään riittävää. Esittelijä McCartin, arvostelitte tätä mietinnössänne. Yhdyn arvosteluunne. On kuitenkin erittäin kyseenalaista, antavatko osavaltioista koostuvat jäsenvaltiot määrätä, että niiden on muutettava valvonnan toimivallan jakoa Euroopan unionin rahastojen vuoksi, kuten mietinnössä ehdotetaan, varsinkin kun jako on usein vahvistettu perustuslaissa. Tämä on siis todella vaikea asia.
Vastuuvapausmenettelyyn liittyvän keskustelun tärkeä teema oli ja on Euroopan tilintarkastustuomioistuimen käyttämä menetelmä, jonka se asettaa tarkastuslausumaa koskevan päätöksensä perustaksi. Komissio on ilahtunut siitä, että tilintarkastustuomioistuin on valmis keskustelemaan ehdotuksista uudeksi lähestymistavaksi tarkistettavissa ja ajallisesti vertailtavissa olevien indikaattorien luomiseksi taloushallintoon.
Sekä komission varainhoitoa koskevassa mietinnössä että Morganin esittelemässä mietinnössä vaaditaan kunkin pääosaston virhemäärien selvittämistä. Tilintarkastustuomioistuin on jo vastannut siihen, ettei se ole sopusoinnussa sen nykyisen otantamenetelmän kanssa, koska siihen tarvittaisiin huomattavasti enemmän otoksia kuin tilintarkastustuomioistuin pystyy poimimaan. Viittaan kuitenkin siihen, että komission uudistamisen myötä on otettu käyttöön uudet valvontavaatimukset ja että pääosastot joutuvat tästä eteenpäin kertomaan vuosittaisissa toimintakertomuksissaan, mitkä vaatimukset on täytetty mitenkin. Me aiomme tutkia tilintarkastustuomioistuimen kanssa, millaisia puheenvuoroja näihin toimintakertomuksiin ja pääosastojen lausumiin sisältyy sellaisista indikaattoreista, joita voidaan verrata ajallisesti.
Esittelijä Staes, mietinnössänne vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan jälleenrakennusviraston johtajalle yhdytte tilintarkastustuomioistuimen myönteiseen tarkastuslausumaan. Otan sen esiin useista syistä. Ensinnäkin otan sen esiin, koska jälleenrakennusvirastosta saatu kokemus osoittaa, että vastuun hajauttaminen eli päätösten tekemisen siirtäminen itse paikalle on oikea ratkaisu. Toiseksi otan sen esiin, koska uutisraportit ovat synnyttäneet sellaisen vaikutelman, että energiahuollon huonoa hallintoa koskevat syytökset olisivat saaneet vahvistusta. Te toistitte myös, että se ei ole totta, mutta että tilanne on edelleen epätyydyttävä. Te kerroitte myös, millainen tilanne oli vuonna 2000, nimittäin aivan lohduton, sekä voimalan että sen tosiasian osalta, että kuten kaikkialla aiemmissa itäblokin maissa - sähkölaskuja ei maksettu. Erittäin tärkeää on tietysti myös se, että voimalan omistusolosuhteet olivat epäselvät, minkä vuoksi sitä ei voitu yksityistää, ja että voimalalla on valtava merkitys työpaikkojen ylläpitäjänä. Sekin oli otettava huomioon tässä erittäin hankalassa, poliittisesti epävakaassa tilanteessa, jota nyt tietysti on korjattava.
Olen erittäin iloinen, että tilintarkastustuomioistuin on tarkastanut Euroopan jälleenrakennusviraston tilit ajoissa ja perusteellisesti. Te olitte itsekin paikalla. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksen tulos oli kokonaisuudessaan erittäin myönteinen. Se on tärkeää sen tähden, että Balkanilla, Kosovossa tehtävällä työllä on erittäin suuri merkitys ulkopolitiikan lisäksi nimenomaan myös tulevien vuosien budjettipolitiikan kannalta.
Haluaisin käsitellä lyhyesti vielä maatalousalaa, erityisesti maatalouden vientitukia, koskevaa huomautusta ja vaatimusta. Valiokunta ja kollegani Fischler pääsivät jo vastuuvapausmenettelyn aikana yksimielisyyteen monista kohdista. Sekin osoittaa, että talousarvion valvontavaliokunnan ja komission välisessä ilmapiirissä on tapahtunut myönteistä kehitystä suoraksi kriittiseksi, mutta rakentavaksi yhteistyöksi. Minun lisäkseni luultavasti myös useimmat kansalaiset ovat tyytyväisiä siihen, että parlamentti vaatii päätöksiä elävien eläinten kuljetusten vähentämiseksi, koska niitähän tehdään usein vain vientitukien saamiseksi.
Vuoden 2000 talousarvion toteuttamista koskeva talousarviomenettely päättyy toivoakseni tähän täysistuntoon. Samanaikaisesti ovat käynnissä työt vuoden 2003 talousarvion laatimiseksi. Se on todennäköisesti viimeinen 15 jäsenvaltion EU:n talousarvio. Laajentumisen myötä unionin talousarvio muuttuu entistä monitahoisemmaksi, entistä kirjavammaksi. Komissio käyttää jäljellä olevan ajan ehdokasvaltioiden tukemiseen laajentumisvalmisteluissa ja niiden valmisteluissa Euroopan unionin rahastoihin osallistumiseen, se valvoo tarvittavien toimien toteuttamista ja uudistaa edelleen hallintoaan. Siihen tarvitaan parlamentin monipuolista kannustusta, mutta erityisesti parlamentin ja komission yhteistyötä.
Haluaisin kiittää komission puolesta viime kuukausien yhteistyöstä, ja päätän puheeni vanhaa jalkapallosanontaa mukaillen siihen, että komissio on hyvin tietoinen siitä, että vastuuvapauden saamisen jälkeen on saatava aina uusi vastuuvapaus.
Titley (PSE)
. (EN) Arvoisa puhemies, ulkoasiavaliokunnan kannalta asiassa on kaksi pääkohtaa: avoimuus ja toteuttaminen.
Avoimuudesta sanoisin, että oli mielenkiintoista pyytää parlamentin toimihenkilöiltä luetteloa siitä, mitä komissio on tehnyt vuoden 2000 talousarviossa niille asioille, joita koskevia tarkistuksia parlamentissa on hyväksytty, sekä käytetystä rahasta että selvitysosasta. Minulle kerrottiin, että vaikka se olisikin mahdollista, tiedon saaminen kestäisi useita kuukausia. Tämä on aivan naurettavaa, koska jos parlamentissa hyväksytään talousarvioon tarkistuksia, täytyy noiden tarkistusten seuraamiseksi olla tietenkin mekanismi, jotta saisimme tietää tarkkaan, mitä on tapahtunut.
Vika on osaksi parlamentin, koska emme tutki ja seuraa talousarviota niin hyvin kuin meidän pitäisi. En syytä talousarvion valvontavaliokuntaa, vaan yksittäisiä valiokuntia, jotka eivät ota aina tätä vastuuta. Vikaa on myös komissiossa, koska tarvitsemme parempaa tietoa, jotta voisimme analysoida talousarvion toteuttamista. Parlamentin ja komission välisen vuoropuhelun olisi oltava nykyistä parempaa, jotta voisimme määrittää selvemmin, mihin Euroopan parlamentin prioriteetteja koskeviin toimiin on ryhdytty. Luulen, että liian usein komissio kerta kaikkiaan sivuuttaa parlamentin talousarvioon tekemät tarkistukset. Meidän on pystyttävä osoittamaan se.
Yhteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa tarvitsemme selkeyttämistä: emme tiedä, kuka tekee ja mitä. Siksi tuen ajatusta toimielinten välisestä sopimuksesta, jossa määritetään tarkkaan komission tehtävät YUTP:ssä.
Vuoden 2000 talousarvion toteuttamisessa oli taas kerran keskitetty sitoumuksia vuoden loppuun Latinalaiselle Amerikalle, Aasialle ja niin edelleen. Sitoumuksien ja maksujen välinen epätasapaino aiheuttaa edelleen huolta, kuten myös tilintarkastustuomioistuimen Tacis-ohjelmaan liittyvät huomautukset. Huomaan komission tekemät parannukset - erityisesti verkkosivuston käytön tiedon tarjoamiseksi - mutta meidän on keskityttävä avoimuuteen ja toteuttamiseen.

Deprez (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat. Mietintö, jonka esitin kansalaisvapauksien ja -oikeuksien valiokunnalle ja jonka se hyväksyi yksimielisesti, alkaa tilintarkastustuomioistuimelle esitetyllä pyynnöllä, että se tunnustaisi vuosikertomuksessaan yksiselitteisesti osaston B 5-8 "Vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue" olemassaolon ja kiinnittäisi siihen edes vähän huomiota, mitä se ei ole tähän mennessä koskaan tehnyt.
Varainhoitovuoden 2000 talousarvion toteutumisesta voidaan todeta, että vaikka toteutumisaste on äärimmäisen matala - 50 prosenttia maksusitoumusmäärärahoille ja 70 prosenttia maksumäärärahoille - tämä ei johdu huonosta hallinnoinnista tai komission vastahankaisuudesta vaan pääasiallisesti siitä, että ministerineuvosto hyväksyi oikeusperustat liian myöhään, minkä takia joitakin budjettimäärärahojen alamomentteja jouduttiin siirtämään.
Olemme panneet tyytyväisinä merkille, että oikeus- ja sisäasioiden pääosasto kasvatti vuonna 2000 yksiköissään tekemiensä tilintarkastusten määrää. Vuonna 2000 tehtiin 64 tarkastusta, kun vuonna 1999 niitä tehtiin vain 44. Olemme myös voineet todeta, että tilintarkastusten johdosta perittävien summien tai alennettujen maksujen määrä ylittää 10 prosenttia sopimusten kokonaissummasta. Komission pitäisi mielestämme näin ollen lisätä ponnistelujaan, tarvittaessa sopimuksellisten seuraamusten kautta, torjuakseen tukien väärinkäyttöä tai kustannusten liioittelua.
Panimme myös tyytyväisinä merkille, että tässä mietinnössä tilintarkastustuomioistuin on tunnustanut Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen samoin kuin Wienissä sijaitsevan Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskuksen hallinnon parantumisen. Joitakin kummallisuuksia voidaan kuitenkin todeta, esimerkiksi henkilöstön palkkaamiseen myönnetyissä määrärahoissa. Täten työntekijän palkkaaminen maksaa Lissabonissa keskimäärin 2 780 euroa, kun taas Wienissä se maksaa yli 6 610 euroa. Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien valiokunnalla ei kuitenkaan yleisesti ottaen ole mitään sitä vastaan, että sen vastuualueeseen kuuluvalle alalle myönnetään vastuuvapaus.

McNally (PSE)
. (EN) Arvoisa puhemies, valiokuntamme alaan kuuluun 120 budjettikohtaa, joista jotkin ovat todella laajoja, mukaan luettuina tutkimusohjelmat Tacis, Phare ja Meda. Näiden budjettikohtien toteuttamista on kritisoitu aiemmin voimakkaasti.
Ensimmäinen kohtani koskee Synergy-ohjelman vuoden 2000 menoja. Tämän ohjelman tarkoituksena on tukea kansainvälistä yhteistyötä energia-alalla, ja Euroopan parlamentti tukee sitä voimakkaasti. Komission jäsen, olen varma, että te voitte kuvitella, kuinka hämmästyneitä ja tyrmistyneitä olimme, kun komissio hylkäsi tämän ohjelman vuonna 2000, peruutti jo julkaistun tarjouspyynnön aiheuttaen valtavasti hankaluuksia, eikä käyttänyt ollenkaan rahaa koko vuonna 2000. En voi korostaa liikaa sitä, että tätä käytöstä on täysin mahdotonta hyväksyä ja että asiasta vastaava komission jäsen on täysin tietoinen näkemyksistämme. Olen iloinen voidessani sanoa, että korvaaviin toimiin on tartuttu, ja odotamme saavamme laajennetun ohjelman tälle erittäin tärkeälle alalle.
Seuraavaksi puhun entisen Neuvostoliiton alueen ydinturvallisuutta koskevasta Tacis-ohjelmasta. Tätä on säännöllisesti ja oikeutetusti aikaisemmin kritisoitu. Tätä työtä tehdään vaikeissa oloissa, alueella, jossa leväperäisyys ja tehottomuus talousarvioiden toteuttamisessa oli perinne. Panemme tyytyväisenä merkille, että asiassa on tapahtunut huomattavaa parannusta ja odotamme saavamme vakuutukset ydinvoimaloiden turvallisuudesta entisessä Neuvostoliitossa.
Halusin kiittää kollegoita talousarvion valvontavaliokunnassa heidän avustaan tämän erittäin tärkeän tarkastustyön tekemisessä, johon meidän valiokuntamme olisi halutessaan voinut käyttää kaiken aikansa.

Jöns (PSE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan esittelijänä haluaisin keskittyä erillisvirastoihin. Niissä tarvitaan nimittäin kiireesti tehokasta ja avointa seurantaa ja valvontaa. En sano tätä vain siksi, että työllisyys- ja sosiaalivaliokunta on vastuussa neljästä virastosta, vaan senkin tähden, että virastojen määrä lisääntyy jatkuvasti. Nyt virastoja on vielä 11, mutta pian niitä on 14, sillä me tiedämme, että elintarvike-, lentoturvallisuus- ja meriturvallisuusvirastotkin perustetaan, kunhan niiden sijaintipaikoista päästään sopuun.
Kuten jo mainitsin, valiokuntamme on vastuussa neljästä virastosta: Dublinin, Bilbaon, Thessalonikin ja Turinin virastoista, eikä niissä ole periaatteessa ongelmia. Se ei kuitenkaan muuta sitä, että ehdottomasti on kyllä ongelma, että Euroopan parlamentin vastuuvapausmenettely koskee vain neljää virastoa. Meillä on nyt tosin talousarvion valvontavaliokunnassa virastojen esittelijä, ja Wilfried Kuckelkorn onkin saanut jo paljon aikaan. Kaikkia virastoja on kuitenkin kohdeltava yhdenvertaisesti. Siksi vaadin nyt komissiolta ehdotuksia kaikkien virastojen saattamiseksi vastuuvapausmenettelyssä yhdenvertaiseen asemaan.
Sitä varten on ennen kaikkea muutettava vastaavasti oikeusperustoja. Muuten emme nimittäin voi tulevaisuudessa valvoa virastojen talousarviota tyydyttävästi, mikä ei voi olla kenenkään etujen mukaista. Myös valiokuntien yhteistyötä on parannettava.
Virastoille vuonna 1998 laadittuja suuntaviivoja olisi siksi tutkittava neljästä näkökulmasta, ensinnäkin asiantuntijakomiteoiden riittävien valvontamekanismien, talousarviomenettelyn avoimuuden varmistamisen, keskinäisten tiedotusvelvollisuuksien lisäämisen ja valiokuntien toimivallan selkeämmän rajaamisen kannalta. Valiokuntamme tekee vastaavia ehdotuksia. Lopuksi kiitän vielä kerran kollegoja McCartin ja Staes sydämellisesti tuesta tässä asiassa.
Goodwill (PPE-DE)
. (EN) Arvoisa puhemies, saanen ensiksi kirjata muistiin kiitokseni jäsen Bowelle, joka oli esittelijänä ympäristövaliokunnan toimikauden ensimmäisellä puoliskolla.
Yleinen lähestymistapa vastuuvapauden myöntämisprosessiin on katsoa budjettikohtaan käytetyn rahan prosenttimäärää. Jos rahoista on käytetty 95 prosenttia tai yli, kohdan viereen merkitään rasti. Jos on käytetty alle 80 prosenttia, merkitään kohta mustalla. Jos meillä on kuitenkin tietoa saatavilla, meidän on tarkasteltava tarkemmin, onko tavoitteisiin päästy tällä rahalla, eikä pelkästään sitä seikkaa, että rahat on käytetty. Esimerkiksi viidennessä ympäristöä koskevassa toimintasuunnitelmassa käytettiin ainoastaan 70 prosenttia talousarviosta. Syynä tähän on se, että ei ollut riittävän hyviä hankkeita; itse asiassa joihinkin pyyntöihin ei saatu ollenkaan vastauksia. Meidän ei pidä antaa rahaa huonoille hankkeille. Tähän voidaan kuitenkin esittää yksi pieni vastalause: toivoakseni meidän tarjouspyyntöjärjestelmämme eivät ole tulossa niin byrokraattisiksi, että jotkin potentiaaliset tarjoajat, joilla on hyviä hankkeita, eivät kiinnostu lainkaan tarjouksen tekemisestä.
Mainitsen kansanterveyden budjettikohdan B3-4301, joka koskee syövän torjuntaa. Vuonna 1999 tässä kohdassa jätettiin melkoisesti varoja käyttämättä, ja olen tyytyväinen nähdessäni, että vuonna 2000 sen varat olivat melkein kokonaan sidottu, mukaan luettuina vuodelta 1999 jääneet varat. Olisikin lähes rikollista olla käyttämättä sellaisten sairauksien kuten syövän torjuntaan osoitettuja varoja.
On totta että 200 miljoonan euron - eli 125 miljoonan punnan - ympäristötalousarviosta käytettiin vain puolet vuonna 2000. Syynä tähän olivat Life-hankkeet, joiden osuus on puolet tästä talousarviosta ja joita ei voitu toteuttaa vuonna 2000, koska niiden oikeusperusta määritettiin sovittelussa vasta kesäkuussa 2000. Olen erittäin tyytyväinen, että tämä viisivuotinen hanke on sen sijaan tiivistetty neljävuotiseksi.
Huolimatta merkittävästä budjettivarojen käyttämättä jättämisestä, mikä johtuu pääosin Life III -ohjelmaa koskevista kohdista, ja kun otetaan huomioon, että tilintarkastustuomioistuin ei ole esittänyt mitään huolenaiheita, ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta suosittaa, että vastuuvapaus myönnetään sen toimialaan kuuluvista budjettikohdista vuodeksi 2000.

Watts (PSE)
. (EN) Arvoisa puhemies, aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan puolesta kiitän esittelijä McCartinia hänen mietinnöstään ja ponnistuksistaan ja erityisesti siitä, että hän korosti valiokuntani suurinta huolenaihetta, nimittäin yhteisön rakennerahastojen hidasta toteuttamista.
Kuten hän niin osuvasti korosti, tämä on parlamentin käsittelemän ylijäämäongelman pääosa. Emme saaneet komissiolta tyydyttävää vastausta kysymykseen, kuinka yleensä olemme antaneet tilanteen kehittyä tällaiseksi. Oli ennustettavissa, että ensimmäisenä vuonna rakennerahaston toteuttamisprosentti olisi erittäin alhainen. Kuitenkin meillä oli edessämme täysin epärealistisia talousarvioennusteesta johtuvia odotuksia ja suunnitelmia, joita ei voinut millään täyttää. Tilanne on siis monilla aloilla se, että tietyillä yhteisön rakennerahastojen talousarvion kohdilla ei ollut ollenkaan menoja. Tämä tekee mielestämme talousarvion riittävän ja tarkan tarkastamisen erittäin vaikeaksi parlamentille ja valiokunnalleni.
Olemme päättäneet keskittyä talousarvion tutkimiseen ja pitää sitä säännönmukaisena asiana valiokuntamme esityslistalla. Kutsumme komission ja neuvoston tarkastelemaan rakennerahastojen alan kuluja perusteellisesti kanssamme. Nämä erittäin epärealistiset talousarviot tekevät kuitenkin tuon työn erittäin vaikeaksi. Komission jäsenen on selitettävä, kuinka voidaan odottaa, että me arvioimme kunnolla sellaisen talousarvion, joka on äärimmäisen kyseenalainen.
Meidän toinen huolemme liittyy itse asiassa esittelijän puheenvuorossaan mainitsemaan toiseen kohtaan eli siihen, miten rakennerahastoja tällä hetkellä hoidetaan. Hänen laillaan mekin olemme huolissamme siitä, että asetukset ovat liian monimutkaisia ja tekevät parlamentin työn erittäin vaikeaksi. Meillä on siis tässä kaksinkertainen ongelma. Monet organisaatiot, yksittäiset ihmiset, ryhmät, yhdistykset ja yhteisöt, jotka olisivat oikeutettuja rakennerahastojen rahoitukseen, eivät saa heille kuuluvaa osuutta, koska hakemusprosessi on liian monimutkainen. Parlamentilla - ja muilla viranomaisilla, joiden tehtävänä on talousarvion tarkastaminen - on ongelma siinä, että emme voi tarkastaa talousarviota tarpeeksi hyvin, jotta voisimme varmistaa, että rahoille tulee vastinetta.
Viimeiseksi puhun Euroopan laajuisista verkoista. Toistamme kantamme, että komissio on oikeassa keskittyessään vain muutamaan hankkeeseen, mutta vastustamme sitä, että komissio suunnittelee nyt 60 miljardin euron lisäystä Euroopan laajuisten verkkojen liikennettä koskevaan budjettikohtaan. Pyydämme komissiolta kommenttia, kuinka se voi varmistaa vastineen saamisen rahoille suunnitellessaan niin valtavaa kustannusten lisäämistä.

Sauquillo Pérez del Arco (PSE)
Arvoisa puhemies, ensinnäkin onnittelen jäsen Blakia siitä, että hän päätti lopulta ehdottaa mietinnössään kuudetta, seitsemättä ja kahdeksatta Euroopan kehitysrahastoa koskevan vastuuvapauden myöntämistä.
Komissio, erityisesti komission jäsen Nielson, on yrittänyt pitää parlamentin ajan tasalla näiden rahastojen menoista, minkä takia, samoin kuin apua saavien kehitysmaiden takia, on perusteltua, että parlamentti myöntää vastuuvapauden, johon tilintarkastustuomioistuin on jo suhtautunut suopeasti.
Kaiken tämän takia sosialistiryhmä ja kehitysyhteistyövaliokunta, jonka lausunnon antaja olen, kannattavat vastuuvapauden myöntämistä. Pyydämme kuitenkin komissiolta, että tulevaisuudessa sosiaaliseen kehitykseen ohjattaisiin enemmän varoja ja että ne näkyisivät selkeämmin, kuten kehitysvaliokunta ehdottaa, sekä talousarviossa että Euroopan kehitysrahastossa.
Toivomme, että ensi vuonna voimme eritellä Euroopan unionin tukisummia OECD:n kehitysapukomitean järjestelmän mukaisesti, jolloin voimme mitata tarkemmin yhteisön tukimäärärahojen vaikutusta sosiaalisen kehityksen etenemiseen.
Meidän on hylättävä jäsen Blakin esittämistä tarkistuksista ne, jotka koskevat asiakirjoihin tutustumista ja toimielinten välisen puitesopimuksen tarkistamista, ei asiasisällön vuoksi, sillä sopimus ei todellakaan ole osoittautunut kovin tehokkaaksi, vaan koska jokaisessa talousarvion valvontavaliokunnan mietinnössä ei voida kyseenalaistaa sopimusta, jonka parlamentti on neuvotellut, allekirjoittanut ja hyväksynyt yhdessä mainitun valiokunnan asianomaisten jäsenten kanssa. Sitä paitsi myös tuomioistuimet ovat sanoneet mielipiteensä asiasta.
Niinpä asiakirjoihin tutustumista ei pidä mielestämme sisällyttää mietintöön. Sitä vastoin kannatamme muita tarkistuksia, jotka koskevat yritystoiminnan kehittämiskeskuksen tilintarkastusta ja hallinnointia.
Tämän joka vuosi rituaalinomaisesti suorittamamme tehtävän vastuuvapauden myöntämisen Euroopan kehitysrahastolle yhteydessä pitäisi tulla jälleen kerran ilmi, miten järjetöntä on, että parlamentti valvoo yhteisön talousarvion ulkopuolisten varojen käyttöä, kun meitä ei ole kuultu niiden loppusummasta ja kun saamme tietää niiden käytöstä jälkikäteen.
Euroopan kehitysrahasto, jota komissio panee täytäntöön ja jota teoriassa valvoo parlamentti, on sisällytettävä yhteisön talousarvioon kehityspolitiikan määrällisesti ja laadullisesti perustavana osana.
Mielestämme Euroopan unionin uudistuksen tämä vaihe on juuri oikea hetki asian muistamiseen, ja kannustankin kaikkia ryhmiä viemään valmistelukuntaan tämän ehdotuksen, jonka Euroopan parlamentti on esittänyt jo vuosia sitten.

Klaß (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, EU:n talousarvion tarkastus ja valvonta kuuluu Euroopan parlamentin tärkeimpiin tehtäviin. Siinä yhteydessä on ehdottomasti kiinnitettävä enemmän huomiota yhtäläisten mahdollisuuksien politiikan rahoitukseen Euroopan sosiaalirahaston ohjelmakaudella 20002006. Puheenjohtajavaltio Espanja ilmaisi valiokunnassa esiintyessään aikomuksensa vahvistaa sukupuolten tasa-arvoon liittyvän politiikan huomioon ottamista työllisyys- ja sosiaaliasioiden yhteydessä. Se onkin tarpeen, sillä luvut osoittavat, että vain 6 prosenttia Euroopan sosiaalirahaston määrärahoista on varattu yhtäläisiin mahdollisuuksiin liittyviin erityistoimiin. Euroopan parlamentti oli kuitenkin vaatinut 15:tä prosenttia.
Määrärahojen käyttämättä jättäminen ja määrärahojen siirtojen suuri määrä ovat seurausta rakennerahastojen toteuttamisen käynnistysvaikeuksista ohjelmakaudella 20002006. Rakenteellisten toimien menettelyjä olisi järkiperäistettävä ja yksinkertaistettava, sillä ne ovat liian monimutkaisia sekä yhteisön että jäsenvaltioiden tasolla, ja meidän on nyt pyrittävä välttämään tällaisten vaikeuksien toistuminen, kun perustamme uusia ohjelmia.
Daphne-ohjelman arviointikertomus saatiin vasta eilen. Siinä minua kiinnostaa erityisesti varainhoitovuoden 2000 maksumäärärahojen alhaisen käyttöasteen syyt. Yksi asia on erittäin tärkeä: naisilla on tärkeä rooli kestävässä kehityksessä, ja siksi sukupuolisidonnaiset asiat olisi otettava huomioon kehitysyhteistyön suunnittelun, toteuttamisen ja arvioinnin kaikissa vaiheissa. Siksi pyydän selitystä sille, miksi juuri tämän ohjelman yhteydessä on käytetty varatuista määrärahoista vain 59 prosenttia.
Naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunta korostaa vain muutamia budjettikohtia, jotka ovat kuitenkin sitäkin tärkeämpiä, koska siten voidaan saavuttaa sukupuolten tasa-arvoon liittyvän yhteisön politiikan tavoitteita.

Stauner (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kollega Blakin esittelemässä mietinnössä Euroopan kehitysrahaston vastuuvapaudesta osoitetaan selvästi Euroopan kehitysyhteistyöpolitiikan vaikeudet.
Selkeitä ovat ongelmat, joiden syynä ovat järjestelmä ja komission toimintatapa. Ei voida esimerkiksi hyväksyä, että vuoden 2000 lopussa oli käytettävissä 6 miljardia euroa, jotka kuitenkin jäivät käyttämättä. Kun otetaan huomioon monien AKT-maiden köyhtyminen, ei voida hyväksyä, ettei komissio pysty toimittamaan käytettäväksi annettuja varoja niitä tarvitseville. Komission on ryhdyttävä muuttamaan näiden alojen järjestelmää. Se on Cotonoun sopimuksesta lähtien noudattanut yhä enemmän alakohtaisten tukiohjelmien periaatetta. Yksinkertaisesti esitettynä se tarkoittaa sitä, että komissio jättää entistä enemmän vastaanottajamaiden omalle vastuulle. Se on sinänsä kannatettava menettelytapa. Tämän luottamuksen ehdottomana vastapainona on kuitenkin oltava rahojen johdonmukainen takaisinperintä väärinkäytösten seuraamuksena.
Tätä johdonmukaisuutta ei ilmeisesti löydy, sillä tilintarkastustuomioistuin totesi, että komissio suorittaa tosin tarkastuksia ja havaitsee väärinkäytöksiä, mutta ei ole tähän mennessä vaatinut tai perinyt takaisin senttiäkään tilintarkastustuomioistuimen mainitsemista sentään 14 miljoonasta eurosta. Komissiolla on oltava rohkeutta kertoa syyt siihen. Syynä on joko oma epäpätevä hallinto tai sitten rahojen takaisinperinnästä luovutaan yleisistä poliittista syistä.
Mielestäni tästä muodostuu uuden rahoitusjärjestelmän koetinkivi. Vastaanottajamaita kohtaan tunnettu lisääntynyt luottamus edellyttää myös vastaanottajien täyttä vastuuta väärinkäytöksistä. Kaikki muu on minusta epäjohdonmukaista eikä edistä vastaanottajien omaa etua pitkällä aikavälillä. Komission on tehtävä selkeä päätös, eikä se saa edetä varmasti mukavampaa vähimmän vastuksen tietä.
Nyt ovat jäljellä enää EKR-menettelyn sellaisten vanhastaan tuttujen puutteiden moittiminen, jotka olisi poistettava mahdollisimman nopeasti. Parlamentille olisi annettava EKR-määrärahoja koskeva budjetti- ja lainsäädäntövalta, jos sen kerran on annettava vastuuvapaus. Tilintarkastustuomioistuimen EKR-menettelyn yhteydessä antaman tilejä koskevan tarkastuslausuman on lisäksi sisällettävä täydellinen tarkastus kuten koko talousarviota koskevan tarkastuslausumankin, eikä se saa rajoittua komission hallinnassa oleviin varoihin. Tämä selittää senkin, miksi EKR:ää koskeva tarkastuslausuma on myönteinen. Kaksi erillistä tarkastuslausumaa eivät ole vain hämmentäviä vaan harhaanjohtavia.
Nyt käsittelen parlamentin vastuuvapautta. Siinä yhteydessä parlamentin on oltava erityisen huolellinen välttääkseen kaikki sellaiset väitteet, että se käsittelee omia varojaan vähemmän tiukasti kuin muiden. Haluaisin korostaa erityisesti kollega Virrankosken mietinnön henkilöstöpolitiikkaa koskevaan kappaleeseen sisältyvää vaatimusta siitä, että naisten huono edustus johtavissa viroissa on saatava viimeinkin korjattua ja että yhtäläisten mahdollisuuksien politiikkaan on suhtauduttava viimeinkin vakavasti.
Parlamentin pääsihteeri on henkilökohtaisesti vastuussa. Parlamentin on oltava esikuva, jos se haluaa säilyttää uskottavuutensa. On hyvin surullista, että pääsihteeri ei ole tarttunut tilaisuuteen pitkän virkakautensa aikana. Parlamentin on mielestäni oltava esikuvana myös riippumattoman sisäisen valvontaelimen perustamisessa. Se tarkoittaa sitä, ettei tilintarkastaja saa ottaa vastaan mitään ohjeita pääjohtajilta ja pääsihteeriltä. Kannatamme myös suoraa raportointioikeutta parlamentin puhemiehelle. Parlamentin varainhoidosta myönnettävää vastuuvapautta koskevassa mietinnössä ei saa peitellä laiminlyöntejä eikä puutteita, eikä sitä saa käyttää sisäisten ongelmien ratkaisun siirtämiseen ulkopuolisille. Monien uudelleen tehtyjen tarkistusehdotusten tarkoitus näyttää olevan sellainen.
Varainhoitoasetus ei myöskään ole tarkoitettu parlamentin sisäisten ongelmien ratkaisemiseen. Ne meidän on ratkaistava itse. Avoimuus, säännönmukaisuus ja vastuu henkilöstöstä ovat periaatteita, jotka ovat itsestään selviä parlamentille hyvä Freddy Blak, sinä puhuit tästä. Niitä ei saa käyttää puoluepoliittisten kiistojen ratkaisemiseen, eikä niitä sen tähden pidä myöskään jatkuvasti vaatia itseämme liikaa piinaten.
Lopuksi pyydän tukeanne McCartinin mietintöä koskevaan tarkistukseeni 8, jossa parlamentin puhemiehelle annetaan jo nyt tehtäväksi EY:n perustamissopimuksen 276 artiklan mukaisten parlamentin oikeuksien puolustaminen yhteisöjen tuomioistuimessa, jos neuvosto pyrkii edelleen rajoittamaan niitä.

Kuhne (PSE)
Arvoisa puhemies, koska lähes kaikki minua edeltäneet puhujat ovat ylittäneet puheaikansa vähintään minuutilla, pyydän teiltä tarpeen vaatiessa ymmärtämystä.
Kun vastuuvapausmenettely alkoi viime vuoden joulukuussa tilintarkastustuomioistuimen kertomuksella, viittasin siihen, että aloitamme nyt vaiheen, jossa puhumme Euroopan unionin talouspolitiikan järjestelmällisistä ongelmista emmekä niinkään tutki kaikkia mahdollisia tai todellisia skandaaleja. On todellakin kaksi näkökohtaa, nimittäin mietintöihin esitettyjen tarkistusten suhteellisen pieni määrä ja laajat enemmistöt, joilla ne on hyväksytty, sekä suhteellisen vähäinen arvostelu lehdistössä ennen tätä vastuuvapauskeskustelua viittaavat siihen suuntaan.
Haluaisin todeta kuitenkin vielä erään konkreettisen parlamenttiin liittyvän asian. Haluan ottaa esiin asian, josta minua edeltänyt puhuja, jäsen Stauner, puhui. On todellakin toivottavaa, että parlamentti voisi oikeudellisesti säädellä aivan itsenäisesti kaikkia talousarvion hallinnointiin liittyviä asioita. Se olisi hienoa, ja minä tukisin sitä. Siihen liittyy kuitenkin yksi ongelma: Euroopan unionin varainhoitoasetuksessa ei eroteta parlamentin ja siellä edustettuina olevien ryhmien varainhoitoa. Meidän on kuitenkin erotettava ne toisistaan.
Muistutan, että meillä oli parlamentissa kaksi vuotta sitten tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen johdosta laaja keskustelu ryhmien varainhoidosta, jolloin eräiden ryhmien tietyt arveluttavat rahoituskäytännöt asettivat koko parlamentin epäilyttävään valoon ja katsomossa olleet ihmiset ja lehdistö syyttivät parlamentin kaikkia jäseniä jostain sellaisesta, josta olivat itse asiassa vastuussa vain tietyt ryhmät. En haluaisi joutua vastuuseen joistakin arveluttavista rahoituskäytännöistä, joita muut ryhmät mahdollisesti noudattavat, ja korostan lisäksi sitä, että jos minun ryhmässäni tehdään jotain väärin, muihin ryhmiin kuuluvia kollegoja ei pidä myöskään panna vastuuseen siitä.
Kollega Virrankosken mietinnössä meillä on nyt mahdollisuus ottaa merkittävä askel parlamentin hallinnon ja ryhmien vastuiden erottamisessa. Meidän on otettava tämä askel. Meidän on paras olla kysymättä, miten olemme päätyneet siihen, että komissio voi määrätä meille varainhoitoasetuksen täytäntöönpanomääräyksiä koskevassa lainsäädäntöehdotuksessa, mitä me saamme tehdä ja mitä emme. Tällöin saamme nimittäin aikaan kummallisen näennäisen riidan komission kanssa, jossa me osoitamme, kuinka erinomaisia ja vahvoja me olemme, sillä sivuvaikutuksella, että parlamentin hallinnon ja ryhmien vastuiden erottaminen lykkääntyy loputtomiin, jonka mahdollisena miellyttävänä sivuvaikutuksena on, että tiettyjä aiemmin harjoitettuja asioita voidaan tehdä edelleen.
Esimerkiksi tapahtuu sitä, että kun jokin ryhmä vapauttaa henkilön tehtävistään, tämä pysyttelee häikäilemättömästi parlamentin hallinnossa ja syyttää parlamenttia työtuomioistuimessa. Tai että ryhmien toimihenkilöiden kasaantuneet ja siirtyneet käsittämättömän pitkät lomat on rahoitettava parlamentin talousarviosta, vaikka ryhmien olisi oikeastaan itse vastattava niistä. Varoitan siis synnyttämästä tällaista tilannetta näennäisillä riidoilla. Jos tilanne halutaan välttää, meillä on mahdollisuus löytää ratkaisu muotoilutasolla huomisaamuun mennessä. Jos lopulta syntyy todella tilanne, jossa nykyinen tila jatkuu, me aiomme nimetä siitä vastuussa olevat henkilöt.
Mulder (ELDR).
Arvoisa puhemies, ensimmäisen kerran moniin vuosiin tänä vuonna näyttää taas siltä, että parlamentti myöntää komissiolle vastuuvapauden ennen huhtikuun 30. päivää, niin kuin on määrätty. Minusta se on hyvä asia, ja haluaisin onnitella esittelijä McCartinia ja samalla myös muita esittelijöitä tästä. Komission asennoitumisesta olen saanut sen kuvan, että komissio on nähnyt mahdollisimman paljon vaivaa tehdäkseen myönnytyksiä parlamentin lukuisien pyyntöjen pohjalta hyvin lyhyessä ajassa. Eniten huomiota tässä talousarviossa taas herättää, että ei ole annettu yhtään myönteistä tarkastuslausumaa (DAS). Ja tämä on ensimmäinen talousarvio, josta uusi komissio on vastuussa. Me liberaaliryhmän jäsenet - emmekä muuten ole tässä yksin - olemme sanoneet kerran toisensa jälkeen, että meillä on oltava indikaattoreita, joista voimme nähdä, onko tilanne kohentunut vai ei. Jos saamme joka vuosi kuulla, että tarkastuslausuma ei ole myönteinen, miten voimme selittää kansalaisille, että myönnämme jälkeenpäin silti aina vastuuvapauden? Haluaisin siis vielä kerran pyytää komissiota kiinnittämään huomiota tähän ongelmaan ja kehottaa sitä - jos, niin kuin näyttää, tilintarkastustuomioistuin ei halua kehittää indikaattoria - huolehtimaan itse sellaisen indikaattorin kehittämisestä, josta esimerkiksi selviää, mikä on jonkin tietyn pääosaston virheprosentti ja mikä on muiden alojen virheprosentti. Tilintarkastustuomioistuin voi sitten jälkeenpäin tarkastaa, onko tekniikka hyvä. Silloin parlamentillakin on jotakin, jonka mukaan arvioida, onko parannusta tapahtunut vai ei. Minusta tämä voisi olla ensi vuoden painopistealue.
Toinen asia, jonka jäsen Jöns jo mainitsikin, on sen toteaminen, että virastoja tulee koko ajan lisää. Melkein jokaisella virastolla on oma varainhoitoasetuksensa, johon kuuluu myös monimutkainen vastuuvapausmenettely. Tämä on vaikeaa lukuisille virastoille. Eikö ole mahdollista, että komissio kehittäisi kaikille yhtenäisen mallin? Sekin yksinkertaistaa parlamentin valvontaa.
Toinen asiani koskee tilien tarkastamista ja hyväksymistä (clearance of accounts). Liberaaliryhmän jäsenet ovat jättäneet tarkistuksen, jonka tarkoituksena on pidentää 24:stä 36 kuukauteen sitä aikaa, joka kuluu, ennen kuin tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä tulee lopullinen. Silloin parlamentilla on jonkin verran nykyistä enemmän aikaa riitauttaa komission päätökset vielä jälkikäteen. Olemme lisäksi sitä mieltä, että saattaa olla tarpeen korottaa vielä kerran varainhoitoa koskevia oikaisuja. Enimmäismäärä on 100 prosenttia, mutta miksipä emme lisäisi asteittaisuutta, jotta voimme mitata myös sillä tavoin, onko jokin asia parantunut vai huonontunut. Mielestämme Euroopan tullitoimipaikkojen tietokoneistamisesta on myös tultava painopiste, varsinkin uusissa valtioissa. Mitä komissio tarkkaan ottaen tekee Euroopan tulevien ulkorajojen vahvistamiseksi ja mitä me parlamentissa voimme tehdä kohentaaksemme tilannetta tässä asiassa?
Arvoisa puhemies, viimeinen asiani, ja senkin eri puhujat ovat jo maininneet, on Euroopan unionin uusi ulko- ja turvallisuuspolitiikka. Näyttää siltä kuin kehittymässä on tosiaankin aivan uusi politiikka, joka saattaa jäädä parlamentin näkökentän ulkopuolelle. Meistä liberaaliryhmän jäsenistä tämä on vastuutonta. Meistä komission, parlamentin ja neuvoston on sovittava uudesta toimielinten välisestä sopimuksesta, jotta voidaan paremmin valvoa niitä määrärahoja, joita neuvosto tässä yhteydessä myöntää.

Rühle (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kiittää ryhmäni puolesta kaikkia esittelijöitä hyvästä työstä tämän vuoden yleisen talousarvion toteuttamisesta annettavan vastuuvapauden yhteydessä ja esittää vain muutamia huomautuksia. Olemme esimerkiksi erittäin tyytyväisiä, että McCartinin mietinnössä on käsitelty vientitukia. Korostamme asiaa vielä hieman tarkistuksellamme, koska olemme sitä mieltä, että nimenomaan elävien eläinten kuljetukset tarjoavat liian hyvän mahdollisuuden tukipetoksiin eikä näitä tukia ylipäänsä ole helppo perustella EU:n veronmaksajille. Siksi haluamme korostaa asiaa. Pidämme asiaa erittäin tärkeänä.
Tuemme esittelijä Morgania siinä, että talous- ja sosiaalikomitea on tosin saanut viime vuosina vastuuvapauden, mutta vastuuvapaus vuosilta 1996 ja 1997 on edelleen saamatta. Meistä on erittäin tärkeää, että valiokunta vielä kerran vahvistaa, että matkakustannuksia ei ole hoidettu oikein ja, mikä on vielä tärkeämpää, että talous- ja sosiaalikomitea on viivytellyt matkakustannuspetosten selvitystä ja ettei OLAFia ole avustettu riittävästi. Tätä on arvosteltava edelleen. Emme saa vaieta siitä, vaan vahvistaa tämän vielä kerran.
Haluaisin tukea voimakkaasti esittelijä Morganin vaatimusta, että neuvoston on saatava vastuuvapaus ulko- ja turvallisuuspolitiikassa ja sisäpolitiikassa, jotka aiheuttavat yhä uusia toiminnallisia menoja. En ole kuitenkaan lainkaan tyytyväinen tapaan, jolla neuvosto on hoitanut näitä asioita aiemmin, ja pelkään, ettei se anna meille tyydyttävää vastausta nytkään.
Meidän on sitten jälleen vahvistettava, että vastuuvapaus on mielestämme todella saatava. Asiat eivät suju enää herrasmiessopimusten mukaan. Siitä on tehtävä selkeä päätös.
Lopuksi haluaisin todeta minua edeltäneen puhujan, jäsen Kuhnen, olleen oikeassa. Jos parlamentissa arvostellaan neuvostoa vastuuvapautta myönnettäessä, parlamentin on oltava erittäin huolellinen oman vastuuvapautensa myöntämisen yhteydessä. Hallinnon talousarvion ja ryhmien talousarvion erottamista toisistaan on kaivattu jo pitkään.
Haluaisin kehottaa neuvostoakin tekemään lopultakin puolueita koskevia päätöksiä. Parlamentti ei voi toimia siinä asiassa. Neuvoston on viimeinkin tehtävä päätös puolueiden ohjesäännöstä, jotta tähän asiaan kohdistuva julkinen kritiikki saa viimeinkin aikaan tekoja.
Camre (UEN).
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä talousarvion valvontavaliokunnassa olevia kollegojani ja valiokunnan esimiestä sekä valiokunnan ja ryhmien työntekijöitä, jotka ovat tehneet suuren ja perusteellisen työn. Tämä suuri työ on saanut enemmistön päätymään siihen, että vastuuvapaus myönnetään. En voi mennä tämän monitahoisen asian yksityiskohtiin - kuten ei kukaan muukaan - koska aikaa on vähän, mutta haluaisin viitata niihin erinomaisiin huomautuksiin, joita kollegani jäsenet Virrankoski, Blak ja Morgan ovat esittäneet. Aion keskittyä jäsen McCartinin komission vastuuvapautta koskevaan mietintöön. Haluaisin lainata kahta kohtaa. Kohdassa L sanotaan seuraavasti: "...ottaa huomioon, että jäsenvaltiot ja OLAF totesivat vuonna 2000 huomattavasti aiempaa enemmän petoksia ja sääntöjenvastaisuuksia". Kohdassa P sanotaan seuraavasti: "...katsoo, että vuoden 2000 talousarvion toteuttamista tarkasteltaessa on ensiksi selvitettävä, mitkä yhteisön hallinnon elementit luovat perustan tehokkuudelle mutta ovat tällä hetkellä puutteellisia ja toisaalta mitkä järjestelmän osatekijät muodostavat otollisen maaperän petoksille ja sääntöjenvastaisuuksille". Tätä seuraa monta terävää huomautusta, jotka antavat lukijalle sen vaikutelman, että kyseessä on eteläamerikkalainen banaanitasavalta. EU:ta ei ole perustettu pari vuotta sitten, tämä järjestelmä on perustettu jo vuonna 1957, ja on täysin epätyydyttävää, että vaikka laadimme - vuodesta toiseen - mietintöjä, joissa virheet on osoitettu selvästi ja ankarasti, ehkä asiaan ei kuitenkaan saada minkäänlaista parannusta. Ensi vuonna laadimme jotakin, joka vaihteeksi muistuttaa sitä, mitä tänä vuonna on saatu aikaan, ja kaikesta huolimatta myönnämme vastuuvapauden. Huomatkaa, että jäsen McCartinin mietinnön kritiikki on yhtä terävää kuin vuoden 1996 tilinpäätöstä käsitelleen mietinnön kritiikki, joka kaatoi edellisen komission. Taloushallinto ja itse lainsäädäntö ovat sopimattoman huonoja. Minun maassani tällaista hallintoa ylläpitävä hallitus kaadettaisiin, ja vastuussa olevat virkamiehet erotettaisiin. Emme voi hyväksyä, että niin suuri määrä eurooppalaisten veromaksajien rahoista häviää petoksiin ja virheisiin. Kansalaiset eivät yksinkertaisesti siedä sitä, tämä ei voi olla Euroopan yhteistyön hintana. Ainoa järkevä päätös on luonnollisesti äänestää komission vastuuvapauden myöntämispäätöstä vastaan.

Van Dam (EDD).
Arvoisa puhemies, vuoden 2000 talousarvion valtaisa ylijäämä, 11,6 miljardia euroa, osoittaa, että varainhoidossa on edelleen puutteita. Rakennerahastoissa alikäyttö alkaa olla jo suorastaan rakenteellista. Meistä käyttämättä jääneet varat on joka tapauksessa palautettava jäsenvaltioille kahden vuoden kuluttua. Ne voivat sitten vaikkapa lyhentää valtionvelkaansa. Tuemme myös kollega Heaton-Harrisin esittämää tarkistusta 9.
Rakennerahastojen hallinnointia on parannettava selvästi. Yhteisön monimutkaisia sääntöjä on yksinkertaistettava. Komission ja jäsenvaltioiden välinen koordinointi on hyvin epätyydyttävää. Varainhoidon valvonnassa on suuria aukkoja, sekä ennakko- että jälkiseurannassa. Ja nykyistä varainhoidon oikaisujärjestelmää on ehdottomasti muutettava, sillä se rohkaisee jäsenvaltioita pimittämään sääntöjenvastaisuudet ja petokset sen sijasta, että ne ilmoittaisivat huijauksista. Olemme tienneet tämän jo vuosia, mutta komissio ja jäsenvaltiot eivät edelleenkään ole tehneet asialle juuri mitään.
Olemme pettyneitä siihen, että liittymistä edeltävän taloudellisen avun ohjelmat eivät läheskään saavuta tavoitteitaan. Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksessaan esittämät toteamukset ovat huolestuttavia. Meistä ei ole hyväksyttävää, että ehdokasvaltiot eivät ehkä voi saattaa eri tukiohjelmia voimaan kuluvana vuonna, vuonna 2002. Pyydän komissiota kertomaan, mikä asiaintila on tällä hetkellä.
Euroopan komission uudistaminen, joka aloitettiin vuonna 1999, ei näy vielä vuonna 2000 konkreettisina tuloksina. Komission jäsenellä lienee jo jonkinlainen käsitys siitä, mitä tuloksia on saatu aikaan vuonna 2001. Olemme uteliaita kuulemaan, onko hän valmis raottamaan salaisuuden verhoa.
Kehitysyhteistyöhön kuuluvissa tukiohjelmissakin esiintyy huomattavaa alikäyttöä. Tähän voivat olla yhtenä syynä päällekkäisyydet jäsenvaltioiden politiikan kanssa. Aikooko komissio kartoittaa ne pian? Meidän mielestämme EU:n kehitysyhteistyöpolitiikassa on todella sovellettava toissijaisuusperiaatetta.
Arvoisa puhemies, lopuksi: on sokki saada tietää, että jokainen istuntoviikko Strasbourgissa maksaa noin 11,5 miljoonaa euroa, eikä tässä ole edes otettu huomioon ympäristölle aiheutuvaa rasitusta. Parlamentti pakotetaan tähän vain, jotta kunnioitettaisiin yhden jäsenvaltion toivetta. Olisikin oikeudenmukaista, että tämä jäsenvaltio korvaisi parlamentille kaikki tästä vuosittain syntyvät ylimääräiset kulut, 138 miljoonaa euroa.

Dell'Alba (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, puheenvuoron alussa on yleensä tapana onnitella esittelijöitä, ja teenkin tämän hyvin mielelläni. Onnittelen heitä kaikkia yhtä lukuun ottamatta. En mainitse hänen nimeään, mutta kun kerran olemme täällä ystävysten ja oman sisäpiirin kesken, jätän onnittelematta esittelijää, jonka mietintö hyväksyttiin yksimielisesti ja joka esitti neljä tarkistusta ryhmänsä nimissä. Tällainen menettely ei mielestäni ole hyvä - enkä moiti sitä tämän enempää - sillä nähdessään esittelijän nimen kollegani ajattelevat, että kyse on teknisistä tarkistuksista tekstiin, joka on hyväksytty yksimielisesti. Esittelijän pitäisi mielestäni olla hieman lojaali sekä kollegoitaan että itseään kohtaan.
Esittelijä laati mietinnön, valiokunnan jäsenet - joihin itsekin lukeudun - hyväksyivät sen yksimielisesti, ja tämän jälkeen huomaan, että hän on esittänyt kollegoiden puolesta aivan toisensuuntaisia tarkistuksia. Tällainen menettely on mielestäni täysin sopimaton, ja pyydänkin kollegoitani ja poliittisia ryhmiä hylkäämään tarkistukset. Ei voi todellakaan ottaa kahta roolia: pitää valita, onko esittelijä vai tarkistusten laatija. Hyväksyn tarkistusten esittämisen muiden laatimiin mietintöihin mutten omaan. Tästä syystä en valitettavasti voi onnitella tätä kollegaa hänen tekemästään työstä.
Muista mietinnöistä haluaisin tuoda esiin vielä kaksi asiaa.
Ensimmäisen osoitan rakkaalle ystävälleni, jäsen Eluned Morganille. Elämme kolmannella vuosituhannella vuotta 2002: maailma menee menojaan, tosiseikkoja ei voi muuttaa, miksi siis pitäisi itsepintaisesti kieltäytyä myöntämästä Euroopan unionimme pienimmälle toimielimelle vastuuvapautta vuosiksi 1996-1997? Mitä luulette kansalaisten ajattelevan, kun he kuulevat, että olemme antaneet vastuuvapauden kaikille muille toimielimille, mutta lykkäämme seitsemän tai kahdeksan vuoden takaista vastuuvapautta talous- ja sosiaalikomitealle? Olemme moittineet sitä riittävästi ja vaatineet siltä riittävästi selityksiä. Säästäkäämme itsemme luojan tähden vanhojen asioiden vatvomiselta, sillä jos vanhoja asioita aletaan vatvoa - sanon tämän Elunedille - niin kaikki voivat tuoda esiin vanhat kiistat ja repiä ne auki. Tämä ei ole hyvä menettelytapa.
Haluan lopuksi sanoa McCartinin mietinnöstä - jonka esittelijää haluan erityisesti onnitella - että voimme toki nostaa esiin jokaisen tapauksen jokaisessa jäsenvaltiossa, mutta on turha paneutua yksittäisiin tapauksiin. Kehotankin painokkaasti kollegoita hylkäämään sanamuodon, jota 60 kohdassa käytetään minulle hyvin rakkaasta jäsenvaltiosta.

Heaton-Harris (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella kaikkia esittelijöitä, erityisesti McCartinia, joka on saanut minulta melko voimakasta kritiikkiä.
Haluaisin myös onnitella esittelijä Morgania hänen vastuuvapautta koskevasta mietinnöstään. En ollut istuntosalissa, kun hän puhui ECOSOCista (YK:n talous- ja sosiaalisesta neuvostosta), mutta hän varmaan tukee minua, kun vaadin, ettei tälle järjestölle myönnetä vastuuvapautta, ja että se jopa lakkautetaan, koska se on rahojen tuhlausta.
Ensisijainen tehtäväni täällä ryhmäni puolesta on puhua Staesin ja Seppäsen vastuuvapauden myöntämistä koskevista mietinnöistä. Tämä on erittäin helppoa, koska ne ovat kahden erittäin hyvän parlamentaarikon laatimia erittäin hyviä mietintöjä.
Jäsen McCartinin mietinnöstä haluaisin kirjata muistiin, erityisesti yleisölehterillä olevia ihmisiä varten, muutamia yksinkertaisia tosiseikkoja, joista meidän pitäisi puhua. Emme ole vieläkään saaneet myönteistä tarkastuslausumaa tilintarkastustuomioistuimelta. Tämä on jo seitsemäs peräkkäinen vuosi. Emme ehkä koskaan saakaan, koska tuomioistuin on nyt hyvin suurissa hankaluuksissa. Kuinka se voi myöntää vastuuvapauden organisaatiolle, jonka talousarviosta 5 prosenttia tai enemmän on hävinnyt petosten, huonon hallinnon tai tuhlauksen kautta, ja talousarvio on vähintään 14 prosenttia ylijäämäinen? Melkein 20:tä prosenttia talousarviosta ei ole käytetty asianmukaisesti, kuten haluaisimme asian olevan. Tästä ei ole mitään syytä olla ylpeä.
Jäsen McCartinin laatima vastuuvapautta koskeva mietintö sisältää lukuisia melko murskaavia huomioita, ja siinä korostetaan jatkuvia ongelmia komission kanssa. Kuitenkin jäsen McCartin tulee siihen lopputulokseen, että hän suosittelee vastuuvapauden myöntämistä. Hän on aivan oikein huomannutkin, että jäsenvaltiot hallinnoivat suurinta osaa EU:n talousarviosta. Tämä ei kuitenkaan vapauta komissiota lopullisesta vastuusta ja vastuuvelvollisuudesta. Vastuu on komission. Kuten 274 artiklassa sanotaan, komission vastuulla on toteuttaa ja valvoa yhteisön talousarviota. Tämä on taas vuosi, jolloin se on täysin epäonnistunut yhteisön talousarvion hallinnassa ja valvonnassa.
Puolueeni edustajat valittiin parlamenttiin lukuisten lupausten avulla, joista tärkein oli Euroopan komission ja muiden toimielinten tilien selvittäminen ja sen varmistaminen, että se uudistusprosessi, jonka eteenpäinmenoa suurin osa parlamentista pitää myönteisenä, viedään läpi ja että sen avulla saadaan tuloksia.
Nyt häviää yhtä paljon rahaa petosten ja varojen huonon hallinnon kautta vuoden 2000 talousarviosta kuin vuonna 1999 hävisi, kun me annoimme lupauksen yrittää selvittää tämän asian. John Wiggins, Euroopan tilintarkastusistuimen entinen jäsen sanoo brittiläisessä sanomalehdessä, että tilanne komissiossa on ennallaan. Asioiden pitää muuttua.
Euroopan parlamentin oikeudellinen yksikkö kirjoitti 5. marraskuuta 2001 talousarvion valvontavaliokunnalle kirjeen, jossa annettiin lausunto siitä, pitäisikö vastuuvapauden myöntämisen johtaa komission kaatumiseen. Siinä sanotaan, että epäilemättä kieltäytyminen vastuuvapauden myöntämisestä on vakava poliittinen sanktio komissiolle. Sen oikeudellinen vaikutus ei ole kuitenkaan niin suuri, että se pakottaisi komission eroamaan. Sitä varten on erityinen menettely, joka määrätään EY:on perustamissopimuksen 141 artiklassa.
Kun äänestämme niin, ettei komissiolle myönnetä vastuuvapautta, niin varmistamme, että ensiksi komissio tietää, ettemme halua sen eroavan, ja toiseksi, että haluamme sen selvittävän tilanteen. Jos mikään ei ole muuttunut ensi vuonna tähän aikaan, jos vieläkään ei ole tullut myönteistä tarkastuslausumaa, jos talousarviosta 5 prosenttia tai enemmän on vieläkin haaskausta, huonoa hallintoa, petoksia ja hävinneitä rahoja, ja jos vieläkin on valtava talousarvion ylijäämä, niin olemme tulossa siihen vaiheeseen, että meidän on sanottava yleisölehtereillä oleville ihmisille ja meidät tänne valinneille ihmisille, että Euroopan komissiossa mikään ei ole muuttunut, uudistusprosessi on edelleen käynnissä - ja se on kaikkien aikojen hitain prosessi - ja että me olemme epäonnistuneet yhdessä tärkeimmistä tehtävistämme, joka oli näiden ongelmien selvittäminen. Tässä ei ole mitään ylpeydenaihetta, enkä ole valmis sanomaan sitä äänestäjieni edessä.

Van Hulten (PSE).
Arvoisa puhemies, olen varma, ettei yleisölehtereiden tyhjentymisellä ole mitään tekemistä jäsen Heaton-Harrisin puheen laadun kanssa.

Turchi (UEN).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, sallinette minun ensimmäiseksi onnitella kaikkia esittelijöitä siitä työstä, jonka he ovat tehneet tämän tärkeän asian parissa.
Minun näkemykseni mukaan vastuuvapausmenettelyllä on olennaisen suuri merkitys, ja se edustaa tyypillistä toimielimellemme kuuluvaa valtaa, jonka ansiosta voimme vuosi toisensa jälkeen varmistaa, että meidät valinneiden kansalaisten hyviä aikomuksia, pyrkimyksiä ja myös odotuksia kunnioitetaan, ja näiden odotusten täyttäminen kuuluu ensimmäisenä meille.
Tämä käsiteltävänä oleva asia on samanaikaisesti sekä hyvin tekninen että hyvin poliittinen, ja molemmilla osa-alueilla hätiköidysti tai emotionaalisesti tehtyjen päätösten seuraukset voivat olla ja kykenevät valitettavasti olemaan tuhoisia. Tämän vuoksi joka vuosi ennen äänestystä ei ole mielestäni niinkään välttämätöntä pohtia, onko kaikki tehty mahdollisimman hyvin vaan pikemminkin sitä, noudatammeko oikeaa suuntausta, painotammeko oikeita asioita ja sitä, näkyykö komission toimeenpanotoiminnasta ja kaikkien muiden toimielinten hieman pienimuotoisemmasta toiminnasta se, että ne tahtovat täyttää mahdollisimman hyvin molempien budjettivallan käyttäjien tahdon vai ei.
Tarkastellessani lähemmin erityisesti kollega McCartinin mietintöä ja siis komission talousarviota sanoisin, että kolmea asiaa on syytä korostaa erityisesti, aivan kuten itse esittelijä onkin jo tehnyt. Ensinnäkin varainhoitovuotta 2000 luonnehti poikkeuksellinen budjettiylijäämä, joka osoittaa, että talousarvion ennakkoarvioissa on vakavia puutteita. Toiseksi haluan sanoa, että vaikka vuonna 2000 pantiin alkuun vuoteen 2006 asti ulottuva uusi ohjelmakausi rakennerahastoja ja liittymistä edeltäviä tukia varten, ohjelma ei vaikuta toimineen parhaimmalla mahdollisella tavalla, koska sen täytäntöönpanohetkellä ilmeni lukuisia ongelmia. Lopuksi tämä on ehkä tärkeämpi asia kuin kaksi edellistä esittelijä toimi viisaasti kiinnittäessään huomiota siihen, että yhtäältä on määriteltävä, mitkä yhteisön hallinnon elementit luovat tehokkuuden perustan mutta ovat tällä hetkellä puutteellisia ja toisaalta,,, mitkä järjestelmän osatekijät muodostavat otollisen maaperän petoksille ja sääntöjenvastaisuuksille.
Näistä lähtökohdista voimme mielestäni toteuttaa talousarvion moitteettomasti ja oikeudenmukaisesti.

Ilgenfritz (NI)
Arvoisa puhemies, unionin toimielimet tarjoavat edelleen mahdollisuuden laajahkoihin sääntöjenvastaisuuksiin varainhoidossa. Siihen ovat syynä lainsäädännön edelleen olemassa olevat heikkoudet, jäsenvaltioiden viranomaisten huono tai olematon yhteistyö sekä liian löyhät rangaistukset tai valvonnat. Sen vahvistavat taas käsiteltävinä olevat mietinnöt varainhoitovuoden 2000 vastuuvapausmenettelystä. Ei esimerkiksi mainita nimeltä jäsenvaltioita, joiden viranomaiset vitkastelevat. Näitä jäsenvaltioita, jotka murentavat petostentorjuntaa huolimattomalla valvonnallaan, ei pitäisi ainoastaan paljastaa, vaan ne pitäisi panna vastuuseen vahingoista, joita ne aiheuttavat unionille huolimattomalla toiminnallaan.
Myös OLAFin toiminta matkakustannusasian yhteydessä oli riittämätöntä. Petosten torjumiseksi me tarvitsemme myös unionin arvonlisäverojärjestelmän perusteellista uudistamista. Esimerkiksi yritysketjun sisäinen alv:n verovähennysoikeus olisi poistettava kansalliselta tasoltakin, koska se suosii voimakkaasti veropetoksia.

Avilés Perea (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa puheenvuoroni kiittämällä ja onnittelemalla tehdystä työstä esittelijöitä, erityisesti jäsen McCartinia. Hän on tehnyt hyvin vähässä ajassa suurenmoista työtä, jonka tuloksena on oiva määritelmä siitä, millä tavalla vastuuvapaus on myönnettävä varainhoitovuodelta 2000.
Joitakin vaikeuksia on todellakin yhä olemassa. Yleisesti ottaen pyydetään yksimielisesti, että hallintoa nykyaikaistetaan, että menettelyistä tehdään yksinkertaisempia ja avoimempia ja että kansalaisia ymmärretään yleensäkin paremmin tuomalla tämä tärkeä menettely lähemmäksi unionin kansalaisia.
Haluaisin puhua erityisesti mietinnöstä, jonka kohdalla Euroopan kansanpuolueen ryhmä pidättyi äänestämästä, vaikka se antoi hyväksyntänsä muille mietinnöille, kuten luultavasti tiedättekin. Kyse on Morganin mietinnöstä, josta emme ole esittelijän kanssa kaikilta osin yhtä mieltä, emme myöskään valiokuntakäsittelyn tuloksesta.
Ymmärrämme hyvin kaiken sen, mitä täällä on sanottu talous- ja sosiaalikomitean sääntöjenvastaisuuksista vuosina 1996 ja 1997. Nämä vuodet ovat jo kaukana takana, oli epäasiallisesti toimineita tulojen ja menojen hyväksyjiä, on tehty monta tutkimusta, pyydetty asiakirjoihin perustuvia todisteita ja esitetty jo valmiina olevia sellaisia. Totuus on, että nykyiset tulojen ja menojen hyväksyjät ovat toisia ja toiminta on toisenlaista; ongelmia ei ole, mikä käy ilmi vastuuvapauden myöntämisestä vuosilta 1998, 1999 ja 2000.
Mielestämme ei ole sopivaa sallia tätä epäkohtaa tai tahraa kyseisessä elimessä, joka toisaalta tekee yhteistyötä muiden toimielinten kanssa ja erityisesti Euroopan parlamentin kanssa, kun nykyisen tulojen ja menojen hyväksyjät ovat tehneet kaiken mahdollisen ja mahdottoman selvittääkseen aiemmat säännönvastaisuudet. Mielestämme on parasta saattaa asia päätökseen, peruuttaa vastuuvapauden myöntämättä jättäminen ja antaa talous- ja sosiaalikomitealle uusi tilaisuus, jotta sillä olisi tulevaisuudessa hyvät suhteet parlamenttiin ja jotta se esittäisi kaikki sosiaalitoimet moitteetta, kuten se on tehnyt tähänkin asti, ja jotta se olisi yksi Euroopan unionin tehokkaista elimistä niistä vanhimmista ellei sitten kaikkein tehokkain tässä mietinnössä tänään analysoimistamme elimistä.
Tässä asiassa on siis näkemysero, joka toivottavasti ratkeaa täysistunnon äänestyksessä.
Emme ole myöskään samaa mieltä esittelijän neuvostoa koskevista ehdotuksista. Neuvostolle on mielestämme myönnettävä vastuuvapaus. Ulko- ja puolustuspolitiikka on luotu äskettäin. Asioita on tarkasteltava toisesta näkökulmasta. Luulen, että esittelijän toimenpiteet voivat edistää asianmukaisempaa ratkaisua, kun otetaan huomioon, mikä on Euroopan kansanpuolueen ryhmän mielipide asiasta. Mikäli näin ei ole, meidän on äänestettävä mietintöä vastaan. Toivomme, että asiaa selvitetään ja että mikäli niin ei tapahdu, mietinnön tämä osa voidaan palauttaa valiokuntaan, jotta voitaisiin edistää mainitun ulko- ja turvallisuuspolitiikan kehittämistä, sillä, kuten sanoin, meidän ei pidä enää jatkaa nykyisenlaista kysymyksenasettelua, koska tähän asti toteutettuja toimia on pyrittävä ymmärtämään ja selkiyttämään paremmin.

Casaca (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, onnitteluni kaikille esittelijöille heidän loistavasta työstään ja vilpittömät kiitokset komissiolle sen yhteistyöstä. Sallikaa minun korostaa erityisesti kollegamme McCartinin rakentavaa ja eurooppalaista henkeä sekä komission maatalouden pääosaston yksikköjen tukea.
McCartinin mietintö on tärkeä osatekijä yhteisen politiikan uudistuksessa. Toivon, että se otetaan riittävästi huomioon myös muissa eurooppalaisissa toimielimissä ja että niissä valmistellaan tarvittavia toimia, jotta maatalouden vientituet voidaan poistaa asteittain ja jotta näitä käytetään pikemminkin perustamissopimuksen mukaisen tavoitteen hyväksi eli tasapuolisen elintason varmistamiseksi maataloudesta elantonsa saavalle väestölle.
Haluaisin sanoa, että elintarvikeväärennösten kohdalla meidän on kuitenkin syytä mennä melkoisesti pitemmälle. Kun puhutaan maitotuotteista, joka on Azoreilla keskeinen ala, en voi hyväksyä, että maanviljelijät joutuvat jatkuvasti elämään ylituotantosakkojen maksun pelossa samaan aikaan, kun eurooppalaiset rikollisjärjestöt väärentävät kymmeniätuhansia tonneja voita suurten eurooppalaisten maitoalan yritysten tukemina, kun meijerit saavat tukea maitojauheelle, joka on loppujen lopuksi kuivaa juustoheraa, ja kun suuret maitoalan yritykset myyvät maitotuotteina satojamiljoonia maitolitroja vastaavan määrän väärennettyjä tuotteita, joita ei ole valmistettu maidosta. Lisäksi komissiolla ei ole tähän mitään tai on sangen vähän sanomista!
Jos taas tarkastellaan muita aloja, kuten viini- tai jopa liha-alaa, näkymät eivät juurikaan muutu. Elintarvikeväärennökset, joita tehdään usein vienti- tai poistotukien saamiseksi, ovat nykypäivänä yksi suurimmista maatalousalan talousarvion valvonnassa kohdatuista ongelmista. Siksi kehotamme komissiota laatimaan nopeasti sellaisen alaa koskevan aloitteen, jonka avulla tämä asiaintila olisi mahdollista saada loppumaan.

Gallagher (UEN).
Arvoisa puhemies, alussa minusta tuntuu, että minun pitäisi viitata uutisiin uusista aseiden luovutuksista Irlannissa. Pidän näitä uutisia myönteisinä, erityisesti tämänhetkisessä tilanteessa, jossa poliittista vihamielisyyttä on monissa eri paikoissa maailmassa. Tämä aseistariisunta on selvä merkki siitä, että poliittinen prosessi ja rauhanprosessi etenevät hyvin.
Mikä yhteys tällä on budjettikeskusteluun? Kun keskustelemme talousarviosta, on tärkeää panna merkille se merkittävä osuus, joka Euroopan unionilla ja Euroopan parlamentilla on ollut tässä rauhanprosessissa Irlannin kansainvälisen rahaston, Rauhan- ja sovintorahaston perustamisen, INTERREGin (raja-asioita koskeva yhteisöaloite) ja sen kautta, että yhtenäisasiakirjalle poistettiin se taloudellinen raja, joka oli raja-alueella haittana monta vuotta. On siis asianmukaista viitata tähän.
Haluaisin erityisesti kiittää kollegaani McCartinia hänen perusteellisesta ja kattavasta työstään tämän käsiteltävänä olevan erittäin tärkeän asian parissa. Parlamentin valta, jonka me jaamme unionin budjettivallan käyttäjänä, on ehkä suurin meillä oleva vastuu. Puhumme 100 miljardista eurosta julkista rahaa. Meidän velvollisuutemme on tarkastella näitä menoja korkeimpien standardien mukaisesti. Parlamentilla on ehkä lopullinen sananvalta tilinpäätöksen hyväksymisessä, mutta on tärkeää muistaa, että 84:ää prosenttia yhteisön talousarviosta hallinnoidaan jäsenvaltioissa. On myös tärkeää, että komission, kansallisten, alueellisten ja paikallisten viranomaisten välillä on vahva avoimuuden ja yhteistyön kulttuuri.
Tietenkin suurin osa talousarviosta käytetään yhteisen maatalouspolitiikkaan, joka on yksi harvoista oikeasti yhteisistä politiikoista unionissa. Se on palvellut meitä hyvin, ja sitä on ylläpidettävä ja puolustettava. Olen huolissani eräistä ehdotuksista, joiden mukaan vientituet olisi lopetettava ja hylkään kaikki kuvitelmat siitä, että vientituet erityisesti houkuttelisivat petokseen. Olen edelleen vakuuttunut siitä, että tuet ovat politiikan peruselementti; niillä on suuri merkitys maatalousmarkkinoiden hallinnassa, ja niitä on puolustettava WTO:n tasolla.

Theato (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aluksi haluaisin todeta: meillä on kuusi mietintöä, joissa kaikissa suositellaan vastuuvapautta lukuun ottamatta esittelijä Morganin mietinnön osaa, josta olemme jo puhuneet , sitä ei ole tainnut tapahtua pitkään aikaan!
Haluan onnitella sydämellisesti esittelijöitä. Haluan kuitenkin myös mainita, että komissiolla oli monissa kokouksissamme korkeimman mahdollisen tason edustaja, mikä helpotti hallintoa. Tästä te puhuitte, arvoisa komission jäsen Schreyer.
Vastuuvapauden myöntäminenhän edustaa oikeastaan parlamentin ylintä toimivaltaa. Parlamentti on siinä neuvoston yläpuolella, ja siksi se on erittäin poliittinen väline. Haluan korostaa sitä vielä kerran. Tällä kertaa varainhoitovuotta 2000 koskeva tuomio on lievä, erityisesti komissiota koskevassa mietinnössäkin.
Siksi haluaisin käsitellä lyhyesti vain kolmea asiaa. Ensimmäinen on käyttämättä jäänyt suuri ylijäämä. Mielestäni ei ole niinkään kyse siitä, että raha palautuu jäsenvaltioihin tai kuitataan, vaan siitä, että tällöin ei ole saavutettu poliittisia tavoitteita, varsinkaan rakennepolitiikan ja laajentumisen alalla, ja se saa minut havahtumaan. Siihen on saatava parannus, eikä käy päinsä, että vuonna 2001 taas syntyy samanlaista ylijäämää.
Toinen kohta koskee tilintarkastustuomioistuimen saamatta jäänyttä myönteistä tarkastuslausumaa DASia. Tätä välinettä ei voi ilmeisesti oikein soveltaa näin. Jos meillä ei ole käytettävissä prosenttilukuja virhemääristä, meidän on erittäin vaikea arvioida, onko virheitä tehty ja kuinka paljon.
Kolmanneksi haluaisin käsitellä valvontaa. Komission on vastuullisena pidettävä huolta, että jäsenvaltioissa ja nyt jo ehdokasvaltioissakin esimerkiksi luvussa 28 suojataan tehokkaasti Euroopan unionin taloudelliset edut. Siksi pidän vihreää kirjaa Euroopan syyttäjäntoimen perustamisesta tiennäyttäjänä.

Bösch (PSE)
Arvoisa puhemies, jos tarkastelemme tätä uuden komission ensimmäistä vastuuvapausmenettelyä kiihkottomasti, teemme kaksi kiperää havaintoa: ensimmäinen koskee valtavaa budjettiylijäämää, valtavaa budjetin vajaakäyttöä, joka ravistelee oikeastaan jo budjettitodellisuuden perustoja. Meidän on joskus syytä kysyä itseltämme, miksi käytämme kuukausia talousarviomenettelyyn, jos 14 prosenttia talousarviosta jää toteuttamatta. Tiedän, ja me kaikki tiedämme, että alikäyttö oli vuonna 2001 vielä suurempi kuin vuonna 2000.
Kun tarkastelemme tätä sen tosiasian yhteydessä, että myös talousarvioon liittyvät sääntöjenvastaisuudet ja petokset kaksinkertaistuivat samana vuonna 2000, Prodin komission ensimmäinen vuosi näyttää budjetin osalta varsin vaatimattomalta. Hyvä kollega McCartin, syytä ei kuitenkaan pidä sysätä jäsenvaltioiden hartioille! Komission jäsen viittasi jo siihen, että laajentumista edeltävä aika aiotaan käyttää näiden maiden lähentämiseen. Minä puolestani kysyn samalta komissiolta: miltä näyttää maatalouspolitiikkoihin liittyvän liittymistä edeltävän tuen toteuttaminen? Toteutus oli vuosina 2000 ja 2001 todistettavasti nolla prosenttia! Sama komissio ehdottaa Euroopan unionille laajentumisen toteuttamista vuonna 2004. Miten sen on tarkoitus tapahtua? Joko ehdokasvaltiot ovat suoraan sanottuna liian tyhmiä hakemaan lahjarahaa tai komissio ei kykene luomaan liittymistä valmistelevia tukiohjelmia, jotka itse asiassa myös antavat mahdollisuuden tukien täytäntöönpanoon!
Arvoisa komission jäsen, voimme jo nyt olettaa, että esimerkiksi tiettyjen yhteisön tukiohjelmien yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän IACS:n kaltaista ohjelmaa eli maatalousalan koko valvontajärjestelmää, josta täällä puhuttiin niin paljon, ei voida toteuttaa vielä vuosiin, kun nämä maat ovat jäseniä, muun muassa senkään vuoksi, että komissio on viivyttänyt liittymistä valmistelevien tukiohjelmien toteuttamista.
Arvoisa komission jäsen, minusta on erittäin tärkeää, ettemme pohdi tulevina vuosina koko ajan sitä, kuka saa tai kuka ei saa antaa kenellekin ja millaisia asiakirjoja, ja tässä kohden eroavat arviot siitä, miten hieno tämä komission ja parlamentin välinen sopimus oikein on. On kyse siitä, että te käsitätte viimeinkin, että olette velvollisia selvittämään Euroopan kansalaisille viimeistä penniä myöten, mihin olette käyttäneet rahat, tai tässä tapauksessa, mihin ette ole käyttäneet niitä. Silloin siirrymme Brysselissä toivottavasti siihen poliittisen hallinnon uuteen kulttuuriin, jota puheenjohtaja Prodi on meille tosin luvannut, mutta jota emme ole vielä tähän mennessä havainneet olevan olemassa.
Hyland (UEN).
Arvoisa puhemies, haluaisin ensisijaisesti kiittää esittelijää hänen työstään. Hänen monen vuoden kokemuksensa ja alan asiantuntemuksensa tekevät hänet erittäin päteväksi käsittelemään näin tärkeää asiaa.
Talousarvion suurin osa käytetään tietenkin yhteisen maatalouspolitiikan rahoittamiseen, ja tämä on tärkeä yhteisöväline, jota ei saa heikentää. Tänä kesänä komission on määrä julkaista ehdotuksensa yhteisen maatalouspolitiikan väliarviointia varten. Tästä sovittiin Berliinissä.
On erittäin tärkeää, ettei tätä väliarviointia käytetä politiikan uudistamiseen juuri nyt. Tätä on lykättävä siihen asti kunnes on päästy maataloutta koskevaan sopimukseen maailmankauppaneuvotteluissa. Sellaisilla ehdotuksilla kuin esimerkiksi ehdotus vientitukien lopettamisesta olisi katastrofaaliset seuraukset, erityisesti Irlannille, joka vie 90 prosenttia koko maataloustuotannostaan.

Lulling (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, mietintö Euroopan parlamentin talousarvion toteuttamisesta on erittäin kiistanalainen. En voi käsitellä kaikkia siihen sisältyviä epäjohdonmukaisuuksia. En voi kuitenkaan jättää ilmoittamatta sen sisältämiä eri sijoituspaikkojen henkilöstöön ja muihin kustannuksiin kohdistuvia säännöllisiä iltalypsylaskelmia. Tämän kaiken tarkoituksena on Luxemburgin ja Strasbourgin sijoituspaikkojen esittäminen epäedullisina, epäterveen Brysseliin keskittymisen ihannointi ja Strasbourgiin ja Luxemburgiin sijoittamista koskevien perussopimuksiin kirjattujen päätösten murentaminen. Päätökset on kirjattu perustamissopimukseen. Parlamentti ei siis voi muuttaa niitä. Jumalan kiitos! Eikä niitä tietysti pidäkään murentaa aivan helposti, ei hallinnon eikä puheenjohtajiston eikä parlamentin pienen enemmistön istuntokalenterin tarjoaman kiertotienkään kautta.
Mielestäni on suorastaan luonnonvastaista, että käsiteltävänä olevassa mietinnössä iloitaan siitä, että parlamentin henkilöstön Luxemburgin ja Brysselin välisten työmatkojen kokonaismäärä on laskenut ja että sitten kehutaan sillä, että vuonna 2000 on säästetty 2,8 miljoonaa euroa, ottamatta huomioon, että näiden lukujen takana on alemman ja keskitason henkilöstön pakkosiirtoja Luxemburgista Brysseliin, jotka ovat perheiden kannalta tuskallisia ja sosiaalisesti ja taloudellisesti sietämättömiä! Lisäksi on unohdettu kertoa, mitä lisäkustannuksia on syntynyt, koska nyt on lähetettävä joka kuukausi satoja virkamiehiä entisen Luxemburgista Strasbourgiin suuntautuneen työmatkan sijasta Brysselistä Strasbourgiin, mikä on tietysti kalliimpaa. Kun huomaa tarkoituksen, se suututtaa!
Strasbourgia kommentoidaan mietinnössä lisäksi viittaamalla siihen, että Strasbourgin viisipäiväisten istuntoviikkojen muuttuvat kustannukset ovat 33 prosenttia korkeammat kuin Brysselissä. Haluaisin suositella laskutaituria Guinnessin ennätysten kirjaan! On varmaa, että parlamentin järjetön päätös Strasbourgin istuntoviikkojen lyhentämisestä neljään päivään on johtanut siihen, että istuntopäivää kohti lasketut kustannukset ovat nyt huomattavasti entistä korkeammat, puhumattakaan siitä, että erityisesti täysistunnossa ei ole aikaa lainsäädäntötekstien järkevään käsittelyyn! Halvemmaksi kehuttu ratkaisu osoittautuu lopullisilta vaikutuksiltaan huomattavasti kalliimmaksi. Hinta-laatusuhde ei yksinkertaisesti täsmää. Tämän halusin tehdä nyt selväksi!
Bourlanges (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kollegoideni tavoin kiittää ja onnitella jäsen McCartinia hänen mietinnöstään. Jäsen McCartin sai odottamatta mietinnön laadittavakseen (alun perin minun kuului tehdä se), ja hän teki sen hyvin ammattitaitoisesti ja jämerästi: hänen mietintönsä on tasapainoisuuden, kohtuullisuuden ja myönteisen asennoitumisen taidonnäyte. Haluan esittää hänelle henkilökohtaiset kiitokseni, ja toivon todellakin, että mietintö hyväksytään. Jäsen McCartin suosittelee vastuuvapauden myöntämistä hyvällä syyllä. Esiin tulleet ongelmat eivät liity niinkään toteutuksessa tapahtuneisiin säännönvastaisuuksiin kuin kasvavaan epärealistisuuteen yhtäältä Berliinissä vahvistettujen rahoitusnäkymien välillä ja komission vuosittain vahvistamien talousarvioennusteiden ja toisaalta talousarvion toteuttamiseen liittyvien tosiasiallisten tarpeiden välillä. Tähän asiaan on tehtävä parannuksia.
Yhdyn jäsen Avilésin sanoihin Morganin mietinnöstä, kun hän totesi, ettemme voi vastustaa vastuuvapauden myöntämistä talous- ja sosiaalikomitealle kahdesta perättäisestä varainhoitovuodesta, sillä tämä elin on tehnyt merkittäviä ponnisteluja korjatakseen tilanteen eikä käynnistettyyn myönteiseen uudistukseen ole hyvä vastata seuraamusten säilyttämisellä. Meidän on mielestäni vastattava myönteisellä merkillä komitean myönteisiin ponnisteluihin.
Yhdyn jäsen Astrid Lullingin hetki sitten Virrankosken mietinnöstä esittämiin huomioihin päätöslauselman 25 ja 33 kohdan esiin tuomista ongelmista. Voidaan toki kannattaa parlamentin töiden keskittämistä Brysseliin, mutta kun perustamissopimuksessa määrätään useammasta toimipaikasta, meidän tehtävämme on huolehtia, että työt voidaan tehdä asianmukaisissa oloissa. Päätöslauselman 25 ja 33 kohdassa tunnutaan kuitenkin kyseenalaistettavan vaivihkaa nämä perustamissopimuksen määräykset. Jäsen Van Hulten sanoi, että perustamissopimuksessa noudatetaan vain yhden jäsenvaltion tahtoa - jätän hänelle vastuun tästä arviosta. Perustamissopimuksessa ilmenee yhteinen tahto ja poliittinen tasapaino, ja meidän on kaikkien noudatettava sitä.

Schreyer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kiitän komission puolesta aivan lyhyesti tämän keskustelun lukuisista puheenvuoroista, huomautuksista ja aloitteista. Haluaisin kannustaa teitä keskustelemaan yksittäisistä kysymyksistä, joita valiokuntien esittelijät ovat esittäneet, valiokunnissa myös kollegoideni kanssa. Olemme sopineet uudesta menettelystä, joka koskee seuraavan vuoden painopisteiden asettamiseksi tehtävää yhteistyötä, ja sen yhteydessä käydään nyt huhti- ja toukokuussa useita kahdenvälisiä keskusteluja asiasta vastaavien valiokuntien ja komission jäsenten välillä.
Kun puhutaan seuraavan vuoden painopisteistä, on tietysti otettava huomioon edellisten vuosien kokemukset. Komissio käsittelee tietysti mietintöjen muita kysymyksiä ja vaatimuksia lähikuukausina ja kertoo tästä työstä seurantakertomuksessa.
Todellakin on osoittautunut, että keskustelu on koskenut entistä enemmän myös talousarvion toteuttamisen rakenteellisia kysymyksiä ja tarkastuslausuman antamista. Nämä kysymykset leimaavat lähikuukausina varmasti myös yhteistä keskustelua. Olemme tietysti valmiita noudattamaan tätä lähestymistapaa ja yhden tarkastuksen periaatetta myös tilintarkastustuomioistuimen DAS-menettelyssä, jotta komission sisäisen tarkastuksen osaston itse paikalla tekemien tarkastusten ja tilintarkastustuomioistuimen tarkastusten yhteensovittaminen paranisi.
Laajentumiseen liittyvän maatalousohjelman paha viivästyminen on osoittanut, että usein on tarpeen asettaa valvontavaatimukset etusijalle. Se on vaatinut erittäin suurta muutosta ehdokasvaltioissa, joissa valtuutetaan parhaillaan vähitellen yksittäisiä maksajavirastoja. Me toivomme, että myös tukien maksaminen maanviljelijöille voi alkaa tänä vuonna.
Kiitän vielä kerran esittelijä McCartinia, muita esittelijöitä ja koko talousarvion valvontavaliokuntaa heidän tekemästään työstä ja vastuuvapauden myöntämistä koskevasta suosituksesta.

Puhemies. -
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen Schreyer.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Schmittin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (?5-0093/2002) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi yhteisistä siviili-ilmailua koskevista säännöistä ja Euroopan lentoturvallisuusviraston perustamisesta [13382/1/2001 - C5-0696/2001 - 2000/0246(COD)].

Schmitt (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, käsittelemme tänään toisen kerran asetusesitystä, joka on mielestäni erittäin tärkeä ja tekee selväksi erityisesti yhden asian, nimittäin sen, että viime kuukausina on onnistuttu varsinkin asiasta vastaavan komission jäsenen ponnistelujen ansiosta viimeinkin korjaamaan lentoliikenteessä tilanne, jonka olisi oikeastaan pitänyt jo kauan olla itsestään selvä asia, nimittäin että lentoliikenteen on oltava rajatonta, että lentoliikennettä koskevat säännöt ja turvallisuustoimenpiteet on siksi yhtenäistettävä rajattomasti eli tässä tapauksessa Euroopan tai ainakin jäsenvaltioiden tasolla.
Käsiteltävänä olevalla asetuksella lentoturvallisuusviraston perustamisesta, joka on parlamentin toisessa käsittelyssä, varmistetaan, että tulevaisuudessa arvioidaan yhdenmukaisesti, millaisten kriteerien mukaan erilaiset lentokoneet rakennetaan ja hyväksytään sen jälkeen lentoliikenteeseen.
Tämä askel ei ole mielestäni tärkeää vain lentoturvallisuuden tähden, mikä on selvää, koska rakenteet arvioidaan yhdenmukaisesti, vaan se on tietysti tärkeää myös lentokoneteollisuudelle, jonka on pitänyt tähän asti anoa hyväksyntää jokaisessa jäsenvaltiossa erikseen, mutta joka voi tulevaisuudessa keskustella ongelmista yhden viranomaisen, yhden viraston kanssa ja saada vastaavan hyväksynnän sieltä.
Lentoturvallisuusviraston tehtävänä on hyväksyä, sertifioida ja valvoa lentokoneita. Samanaikaisesti on tarkoitus säädellä lainsäädännöllisesti, ja tämä on toive, jonka teimme selväksi valiokuntakäsittelyn ja toisen täysistuntokäsittelyn valmistelun aikana, miehistön valvontaa, joskin myös kunnossapitoa ja muita toimenpiteitä, joilla on merkitystä lentoturvallisuuden kannalta.
Toistan vielä selkeän viestin: asetuksen päätavoitteena on yhdenmukaisen korkean lentoturvallisuuden luominen Eurooppaan. Sen lisäksi sillä on tietysti muita tavoitteita tai heijastusvaikutuksia, jotka voidaan kuvata lyhyesti. Niitä ovat ensinnäkin kustannustehokkuuden lisääminen, nimittäin lentokoneteollisuudessa, toiseksi, ja minusta sekin on erittäin tärkeää, vastaavien standardien yhtenäisen tulkinnan takaaminen sekä yhteisön näkökantojen tukeminen ja vahvistaminen maailmalla, toisin sanoen erityisesti myös Yhdysvaltoihin nähden.
Valiokunta painotti lentoturvallisuusviraston laajaa riippumattomuutta. Riippumattomuutta yhtäältä politiikasta, sillä tässä on kyse yksinomaan asiantuntijakysymyksistä, joissa asiantuntevien ammatti-ihmisten ja asiantuntijoiden on tehtävä päätökset eikä poliitikkojen, siis parlamentin tai neuvoston. Lisäksi oli tärkeää taata viraston itsenäisyys eli se, että pääjohtaja on todella viraston päällikkö ja että hallintoneuvosto kykenee samanaikaisesti määrittämään viraston suuntaviivat ja työtavat ja vaikuttamaan niihin.
Tiedän, että olimme siinä eri mieltä neuvoston ja komission kanssa. Uskon kuitenkin, että löysimme lukuisissa käymissämme keskusteluissa ratkaisut, jotka varmistavat, että komission vastuu käy selvästi ilmi, että sen on edelleen tavallaan valvottava lentoturvallisuusvirastoa, että samanaikaisesti on selvää, että lentoturvallisuusviraston on kannettava itsekin vastuu alalla, jolla se on asiantuntija.
Suhtaudun luottavaisin mielin siihen, että onnistumme välttämään sovittelukomiteamenettelyn, että voimme saattaa tämän asetuksen voimaan neuvoston hyväksymänä ja että virasto aloittaa todella toimintansa vuosi sen jälkeen. Mielestäni olemme tällöin edistyneet huomattavasti lentoturvallisuuden tällä alalla. Kiitän kaikkia niitä, jotka ovat olleet panemassa tätä lainsäädäntöhanketta liikkeelle ja ovat tukeneet sitä, erityisesti liikennevaliokunnan kollegoita. Kiitän myös komissiota ja neuvostoa kompromissivalmiudesta, ja toivon nyt, että päätämme mietinnön käsittelyn tämänpäiväiseen äänestykseen ja että aloitamme tällä alalla uuden luvun Euroopan lentoturvallisuuden historiassa.
Foster (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla esittelijäämme Schmittiä hänen mietinnöstään, jossa tehdään järkevä kompromissi komission alkuperäisestä ehdotuksesta.
Voidaan sanoa, että kaikki parlamentin jäsenet olisivat tukeneet sellaisen yleiseurooppalaisen elimen luomista, joka käsittelisi erityisesti ilmailualan tuotteiden sertifiointia, mikä on erittäin järkevää, ja mitä minä täysin tuen. Oma kantani on kuitenkin, että alkuperäisen komission ehdotuksen soveltamisala oli liian laaja, ja siinä oli huomattava määrä huolenaiheita, jotka koskivat itsemääräämistä, säätelykehystä ja erityisesti ehdotetun viraston riippumattomuutta.
On korostettava sitä, ettei tätäkään virastoa, sen enempää kuin kansallisia ilmailuviranomaisiakaan, jotka aivan selkeästi käsittelevät pelkästään turvallisuusasioita, saa houkutella käsittelemään muita seikkoja, kuten ympäristö- ja kilpailuasioita. Lisäksi odottaisin sen toimivan samaan tapaan kuin kansallisten siviili-ilmailuviranomaisten, joilla on riippumattoman sääntelijän vastuu.
Vaikka sainkin komissiolta kattavan vastauksen, joka koski kansallisten siviili-ilmailuviranomaisten (CAA) tulevaisuutta, niiden rooli vaati edelleenkin selkeytystä niiden tulevan soveltamisalan ja toimivallan osalta. On myös korostettava, että on edelleen pyrittävä jo olemassa olevien ICAO:n (Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön), JAA:n (Euroopan ilmailuviranomaisten yhteistyöelimen) ja Eurocontrolin (Euroopan lennonvarmistusjärjestön) standardien yhtenäiseen soveltamiseen. Turvallisuusvirasto ei saa pyrkiä olemaan rinnakkainen ICAO:hon perustuvan turvallisuuskehyksen kanssa tai tahattomasti vääristämään sitä.
Lopuksi, koska odotamme riippumattomien asiantuntijoiden johtavan tätä virastoa, ei olisi kenenkään etujen mukaista, jos sen asioihin puututtaisiin poliittisin perustein tai jos komissio puuttuisi niihin, ja siten tehtäisiin turvallisuudesta mahdollisesti toisarvoinen asia.

Wiersma (PSE).
Korkean ja yhtenevän turvallisuuden ja ympäristösuojelun tason takaaminen siviili-ilmailussa on minun ryhmälleni Euroopan lentoturvallisuusviraston perustamisen ja tähän liittyvän lainsäädännön keskeinen tavoite. Kyse on tärkeästä ja johdonmukaisesta askeleesta matkalla kohti kaiken kattavaa eurooppalaista ilmailupolitiikkaa. Yhteiset säännöt luovat selvyyttä ja ennustettavuutta, mutta samalla ne voivat ehkäistä päällekkäisyyttä ja näin saada aikaan kustannussäästöjä.
Yhtenäiset eurooppalaiset säännöt ovat teollisuuden etu, mutta niiden on tietenkin lisättävä myös kuluttajan turvallisuutta. Viraston toimivalta saa meidän puolestamme olla laaja: aloitetaan lentokonetyyppien hyväksynnällä, mutta laajennetaan sitten muille osa-alueille, kuten koulutukseen. Meidän on tietenkin hyödynnettävä tehokkaasti olemassa olevia kansallisia resursseja ja luotava järjestelmään siirtymäaika, jonka päätyttyä virasto toimii täydellä teholla, mutta siirtymäajan on jäätävä rajalliseksi. Emme toivo kaksinkertaista politiikkaa ja toistensa kanssa kilpailevia elimiä. Niin kutsutut kolmannet maat on otettava mukaan turvallisuussopimusten parantamiseen. Euroopan unionin on kehitettävä tähän aktiivinen politiikka; järkevästi, mutta päättäväisesti. Meidän on estettävä se, että turvallisuusjärjestelmään syntyy vuotoja, koska meiltä puuttuvat hyvät sopimukset niiden maiden kanssa, jotka jäävät ehdotetun lainsäädännön ja viraston toimivallan ulkopuolelle.
Hyväksyimme aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnassa esittelijän kompromissitarkistukset. Mekin toivomme nopeaa käsittelyä. Ja kehotamme neuvostoa ja komissiota vastaamaan tähän samassa yhteistyön hengessä.
PSE-ryhmä kiittää esittelijän peräänantamattomuutta viraston riippumattomuutta koskevassa asiassa. Meillekin tämä on ydinasia. Turvallisuuden on oltava ensisijaista, ei toimivaltakysymysten. Riippumattomuus ei tarkoita, ettei virastolla olisi mitään tilintekovelvollisuutta, ja Euroopan parlamentti haluaakin olla tässä selvästi mukana. Otamme omasta puolestamme, myös tänään, vastuun viraston perustamisesta, mutta silloin meidän on myös voitava hoitaa työmme Euroopan kansanedustajina hyvin informoituina.

Pohjamo (ELDR).
Arvoisa puhemies, ryhmäni puolesta kiitän Schmittiä hyvästä mietinnön valmistelusta. Yhteisten sääntöjen laatiminen siviili-ilmailuliikenteeseen sekä lentoturvallisuusviraston perustaminen ovat tärkeä askel lentoturvallisuuden parantamiseksi. Tärkeitä tavoitteita ovat myös ympäristönsuojelun tason parantaminen sekä terveen kilpailun ja sertifiointimenettelyjen edistäminen.
Tavoitteiden saavuttamiseksi lentoturvallisuusviraston tulee olla mahdollisimman riippumaton. Tarvittavia säädöksiä on sovellettava yhdenmukaisesti sekä kansallisella että viraston tasolla. Yhtenäisillä säännöillä lisätään kustannustehokkuutta ja vähennetään turhaa hallintoa. Yhteiseen kantaan sisältyvä pidempi siirtymäaika on tarpeen, jotta jäsenvaltiot ehtivät korvata todistuksilla nykyiset monimutkaiset sääntely- ja hyväksymismenettelyt.
Suurin osa lentoliikenteen onnettomuuksista johtuu inhimillisistä tekijöistä. Ilmailun yhä teknistyessä tietojen kerääminen ja tiedonvaihto ovat avainasemassa siviili-ilmailun turvallisuuden parantamisessa. Vaikka lentoliikenne on ollut suhteellisen turvallinen liikennemuoto, niin sen kasvu sekä kenttien ja ilmatilan ruuhkautuminen ovat lisänneet onnettomuusriskiä. Jäsenvaltioiden tiivis yhteistyö siviili-ilmailun turvallisuuden lisäämiseksi on tärkeä varotoimi lentoliikenteen kasvaessa.
Euroopan ilmatilan turvallisuus on kaikkien yhteinen etu. Mielestäni tässä asiassa tulisi edetä mahdollisimman nopeasti kompromissiin ja välttää sovittelu.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan unioni pyrkii Euroopan lentoturvallisuusviraston perustamisen keralla saavuttamaan ja säilyttämään korkean turvallisuuden ja ympäristönsuojelun tason, mistä on objektiivista etua eurooppalaiselle yhteiskunnalle samoin kuin unionin rakentamiselle. Kannatamme tietenkin tätä tavoitetta.
Haluaisin joka tapauksessa sanoa, että turvallisuus ja ympäristönsuojelu liittyvät kiinteästi lentoasemarakenteeseen, joka on kärsinyt konkreettisia ja vakavia vahinkoja, kun lentoasemien keskittäminen on vallannut alaa suurimmassa osassa Euroopan valtioita. Tähän ovat kannustaneet myös keskushallinnot, jotka keskittävät poliittisista ja vallankäyttöön liittyvistä syistä investoinnit pääkaupunkeihin, samoin kuin niin kutsutut kansalliset lippuyhtiöt, jotka keskittävät lentonsa samoille asemille samoista syistä.
Tämän takia suurimmassa osassa Eurooppaa, kuten kotimaassani Galiciassa, kärsitään suuria tappioita, koska siellä ei ole toimivia lentoyhteyksiä; liikenne keskittyy hyvin voimakkaasti pääkaupungit toisiinsa yhdistäville lentoreiteille, jolloin näiden keskuslentoasemien läheisyydessä asuva väestö kärsii melun ja ilmatilan ruuhkautumisen aiheuttamista seurauksista. Kaikki tämä on vastoin sitä kestävän kehityksen periaatetta, johon meidän on pyrittävä niin turvallisuutta, taloutta, sosiaalikysymyksiä kuin ympäristöäkin koskevissa asioissa. Katsonkin, että kyseessä on huolestuttava ongelma, jota meidän on alettava selvittää.

Vatanen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, rouva De Palacio, hyvät kollegat, liikenneturvallisuus on ala, jossa EU-maiden yhteisponnistukset voivat säästää tuhansia ihmishenkiä. Meillä Euroopassa lentoturvallisuus on korkealla tasolla, mutta liikenteen kasvu pakottaa meidät jatkuvasti tehostamaan toimiamme. Sanoisin kuitenkin tässä yhteydessä, että on käsittämätöntä ja jopa häpeällistä, että tätä asiaa ehdotetaan vasta nyt eikä jo kymmenen vuotta sitten. Itse asiassa valtiot ovat sooloilleet ja politikoineet ihmishenkien kustannuksella. Kansallisen ylpeyden on väistyttävä järkevän yhteistyön tieltä.
Lentoturvallisuusvirasto voisikin olla esimerkki EU-integraatiosta parhaimmillaan, edellyttäen että vältetään byrokratian karikko. Tässä meillä olisi opittavaa Amerikasta, jossa luotetaan ihmiseen. Tiedon keskittäminen ja standardien harmonisointi ovat välttämättömiä onnettomuuksien ehkäisyn kannalta, mutta määräyksiä ei tulisi kuitenkaan pääsääntöisesti kiristää vasta onnettomuuksien jälkeen, vaan olisi analysoitava systemaattisesti nykyisiä ja tulevia riskejä. Se taas ei onnistu, elleivät työkalut ole samat kaikilla jäsenvaltioilla. Maailmamme avautuu yhä kiihtyvällä vauhdilla, vaikka tässä talossa sitä ei aina haluta myöntää. Lentoturvallisuusviraston tulisi tehdä koko maailmaa kattavia ratkaisuja aina kun se on mahdollista. Onkin kannatettava neuvoston ehdotuksen 2 artiklan e alakohtaa, sillä saneluratkaisut kostautuvat aina.
Muuten olen sitä mieltä, että Parma olisi sopiva paikka lentoturvallisuusvirastolle. Parman erinomainen ruoka, kuten prosciutto-kinkku, takaisi viranomaisten tyytyväisyyden ja toivottavasti erittäin kypsät ratkaisut lentoturvallisuuden ja yksityisen eurooppalaisen ihmisen hyväksi.

Stockmann (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tänään tehtävä lentoturvallisuusvirastoa koskeva päätös aloittaa useiden päätösten sarjan, joita meidän on tehtävä ilmailualalla. Euroopan taivaalla liikutaan paljon. Syyskuun 11. päivää seurannut ilmailualan kriisi näyttää nyt olevan melkein ohi. Lentoliikenteen oletetaan taas kaksinkertaistuvan vuoteen 2015 mennessä. Ilmailualan rakennemuutos on täydessä käynnissä.
Näiden haasteiden poliittisena vastauksena ovat ensi sijassa yhtenäinen eurooppalainen taivas ja lentoasemien kapasiteetin optimaalinen käyttö. Nyt tarvitaan muutoksen jatkuvuutta. Lentoturvallisuuden on oltava edelleen lentoliikenteen tärkein asia. Tähänastiset strategiat teknisten määräysten yhdenmukaistamisesta eivät ole pysyneet lentoliikennealan huimaavan kehityksen vauhdissa. Senkin tähden me tarvitsemme Euroopan lentoturvallisuusvirastoa. Siitä on tarkoitus muodostaa tulevan yhdenmukaisen turvallisuusajattelun keskipiste. Olen iloinen, että olemme löytäneet eurooppalaisen vastauksen juuri tällä herkällä alalla.
Voimme kirjata neuvoston ja komission kanssa käytyjen neuvottelujen onnistuneeksi tulokseksi sen, että vuoden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta olisi laadittava asianmukaiset keskeiset vaatimukset, jotka koskevat ilma-alusten liikennöintiä ja miehistön lupia, ja että niitä on sovellettava myös kolmansien maiden ilma-aluksiin. Myös lentoasemien turvallisuusnäkökohdat sisällytetään asetukseen.
Viraston luonteesta toteaisin, että parlamentti onnistui lisäämään sen riippumattomuutta, myös suhteessa komissioon. Lisäksi vahvistettiin, että asianomaisten jäsenvaltioiden on osallistuttava viraston paikallistoimistojen perustamiseen sopivalla panoksella - tarkoitan parlamentin näkökulmasta taloudellista panosta.
EASAsta (Euroopan lentoturvallisuusvirastosta) käyty keskustelu osoittaa kaiken kaikkiaan, että komission on oikeastaan annettava puitedirektiivi Euroopan virastoista, joiden on vastattava virastojen yhtenäistä rakennetta koskeviin monialaisiin kysymyksiin. Epätyydyttäväksi jäi se tilanne, että virastojen tulojen budjetointia ei voida säädellä talousarvion valvontavaliokunnan haluamalla tavalla. Lentoturvallisuusvirastoa seuraavat muut virastot, esimerkiksi rautatieturvallisuus- ja meriturvallisuusvirastot. Minusta tämä strategia sopii Euroopan liikennemarkkinoiden yhdenmukaistamisen edistämiseen.

Rack (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, Schmittin erinomaisen mietintöluonnoksen ansiosta olemme edistyneet hyvin. Emme ole kuitenkaan vielä aivan saavuttaneet tavoitettamme. Turvallisen lentoliikenteen on tapahduttava rajattomasti ja varmasti ainakin unionin sisällä. Se on tavoitteemme.
Yksi tämän tavoitteen saavuttamisen tärkeimmistä tekijöistä on lentoturvallisuusvirasto, joka voi taata yhdenmukaisen korkean lentoturvallisuuden hyvin järjestetyllä omalla vastuulla. Hyvin järjestetty oma vastuu on avainasia. Euroopan parlamentin on edelleen vaadittava, että komission valvontavastuu jää valvontaan ja että komissio ja muut eivät puutu jokaiseen yksityiskohtaan. Mitä useampi kokki, sen huonompi soppa, eikä vain tunnetussa sanonnassa, vaan myös käsiteltävänä olevassa tapauksessa.
Meidän parlamentin jäsenten on siksi edelleen vaadittava viraston mahdollisimman laajaa riippumattomuutta, esimerkiksi sitä, että viraston pääjohtajalla on vahva asema sekä ulos- että sisäänpäin. Me siis haluamme, että viraston muut johtajat valitaan pääjohtajan esityksestä ja näin ollen myös vastuulla.
Me haluamme, me tarvitsemme kuitenkin vielä jotain muutakin: mahdollisimman nopeasti voimassa olevan lainsäädäntötekstin, jotta virasto voi aloittaa mahdollisimman nopeasti toimintansa Euroopan taivaan lentoturvallisuuden hyväksi. Siksi toivon, että saamme nopeasti aikaan yhteisen tekstin komission ja varsinkin neuvoston kanssa.
Parlamentti on sen tähden suhtautunut pidättyvästi kaikkiin sellaisiin tarkistusehdotuksiinsa, joiden uskomme uhkaavan tätä yhteistä etua. Me toivomme, että muut ovat nyt mukana etsimässä tätä yhteistä etua.
De Veyrac (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan kaikkien kollegoideni tavoin kiittää ensimmäiseksi esittelijä Ingo Schmittiä tehokkaasta työstä, joka mahdollisti rakentavan yhteistyön neuvoston ja komission kanssa. Tuloksena on tasapainoinen kompromissiteksti, jonka ansiosta meillä on hyvä mahdollisuus välttyä sovitteluvaiheelta. Haluan etenkin painottaa esittelijän tarkistusten korkeaa laatua ja tarvetta säästää aikaa. Olemme odottaneet jo liian kauan.
Liikennealalla kuten muillakin aloilla meidän tehtävämme on varmistaa turvallisuuden korkea ja yhtenäinen taso kaikissa jäsenvaltioissa. Ilmailuteollisuuden on myös aika saada käyttöönsä yhtenäinen hyväksymismenettely, jolla se voi saattaa tuotteitaan markkinoille.
Toivon, että Euroopan lentoturvallisuusvirasto pääsee nopeasti aloittamaan työt. Sen on voitava taata yhtenäinen hyväksyntä Airbus A 380 -mallille: siihen päättyy insinöörien, rakentajien ja työntekijöiden vuosien työ, ja se on todiste siitä, mitä eurooppalaiset pystyvät tekemään ja saavuttamaan, kun he työskentelevät yhdessä. Tämä on voimakas symboli. A 380:n ensimmäinen koelento on suunniteltu vuodeksi 2004 ja ensimmäinen kaupallinen lento vuodeksi 2006, eli aivan tuota pikaa.
Voidakseen täyttää tehtävänsä Euroopan lentoturvallisuusviraston on oltava riippumaton ja tukeuduttava jäsenvaltioiden nykyisiin toimivaltoihin ja pätevyysvaatimuksiin. Kuten tiedämme, Euroopan lentoturvallisuusviraston tehtävänä ei ole koordinoida nykyisten kansallisten virastojen työtä. Meidän on ennen kaikkea tavoiteltava tehokkuutta, ja voimme jo loogisesti päätellä, että hyväksymistä koskevissa asioissa viraston on tehtävä yhteistyötä Euroopan suurten suunnittelu- ja rakennuskeskusten kanssa. Alueelliset virastot olisivat mielestäni hyvä keino tähän.
Hyvät kollegat, Euroopan on tarjottava kansalaisilleen konkreettisia etuja. Tätä varten meidän on saatava yhtenäinen turvallisuus yhtenäisellä taivaalla ja yhtenäinen hyväksyntä yhtenäismarkkinoilla. Tänään käsiteltävänämme oleva teksti on tässä asiassa merkittävä askel.
De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, aluksi minäkin haluan kiittää esittelijä Schmittiä hänen työstään, jota hän teki kaiken aikaa yhdessä komission ja neuvoston kanssa. Tämän yhteistyön ansiosta saamme toivottavasti hyväksyttyä viraston perustamista koskevan tekstin ilman sovittelumenettelyä.
Yhteisten siviili-ilmailua koskevien sääntöjen ja Euroopan lentoturvallisuusviraston perustamisen pääasiallisena tarkoituksena on säilyttää turvallisuus korkealla ja yhdenmukaisella tasolla koko unionissa, samoin kuin suojella ympäristöä paremmin, kuten edellinen puhuja hetki sitten sanoi. Sitä paitsi tämän järjestelmän avulla yksinkertaistamme lentokoneiden nykyisiä todistusmenettelyjä, millä edistämme sisämarkkinoita ja eurooppalaisten tuotteiden kilpailukykyä, mitä eri puhujat ovatkin korostaneet.
Uuden järjestelmän tärkein väline on yksi ainoa eurooppalainen todistus, joka tarjoaa pääsyn koko Euroopan markkinoille ja toimii maiden keskinäisten sopimusten pohjana. Kuten tiedätte, ja kuten keskustelun kuluessa on tuotu esille, eurooppalainen teollisuus odottaa viraston helpottavan sen seuraavan tähtituotteen, Airbus 380:n, hyväksyntää. Ehdotus merkitseekin huomattavaa edistymistä, kun otetaan sen tavoitteet huomioon. Eikä tässä kaikki, vaan lisäksi on kyse todellisesta uutuudesta yhteisön integroitumisessa, jos otetaan huomioon, että toistaiseksi siviili-ilmailualaa on luonnehtinut valtioiden itsemääräämisoikeus ja hallitustenvälinen yhteistyö.
Hyvät jäsenet, te hyväksyitte ensimmäisessä käsittelyssä komission ehdotuksen, mutta esititte siihen erilaisia tarkistuksia, joista monet saivat komission hyväksynnän ja jotka neuvosto sisällytti yhteiseen kantaan. Toisessa käsittelyssä esittelijä Ingo Schmitt on halunnut painottaa joitakin sellaisia näkökohtia, joita ei ollut sisällytetty yhteiseen kantaan. Kaikki kolme toimielintä ovat halunneet saattaa Euroopan lentoturvallisuusviraston perustamisen onnistuneesti päätökseen mahdollisimman pian, ja niiden välisten yhteydenottojen takia on ollut mahdollista päästä yleisesti hyväksyttävään ratkaisuun. Toivonkin, että parlamentti voi kokonaisuudessaan vahvistaa tukensa tälle tekstille, jotta se voitaisiin hyväksyä kesäkuussa ja viraston perustaminen voitaisiin aloittaa kesällä 2003.
Sitten tarkistuksiin. Haluaisin tehdä selväksi, että uusi tarkistus 29 voi vaarantaa saavutetun hauraan tasapainon ja aiotun aikataulun. Niinpä komissio ei voi tukea tarkistusta.
Haluan painottaa, että tarkistukset 1 ja 4 ovat osoittautuneet kannaltamme hyvin ongelmallisiksi ja että niissä vahvistuu Euroopan parlamentin tahto laajentaa viraston toimivaltuuksia kaikille turvallisuuden aloille, erityisesti henkilöstön lupiin ja lentoliikenteeseen. Komissio on itse asiasta samaa mieltä kuin parlamentti, mutta minun on huomautettava kollegion puolesta virallisesti, että komissio suhtautuu varauksellisesti sellaisiin sanamuotoihin, jotka voisivat rajoittaa komission aloiteoikeutta siitä, millaiseksi se on vahvistettu perustamissopimuksessa. Siten tarkistusten 1 ja 4 hyväksymistä ei saa missään tapauksessa pitää tämän aloiteoikeuden rajoittamisena, sitä suuremmalla syyllä, kun nämä toimet sisältyivät jo työohjelmaamme. Nimenomaan tämän asian yhteydessä komissio siis hyväksyy tarkistukset ja vahvistaa halunsa esittää ehdotuksia, ja se tekee tiettäväksi, että toimet sisältyivät aikatauluumme ja painottaa, että missään tapauksessa ei voida harkita aloiteoikeutemme rajoittamista siitä, millaiseksi se on määritelty perustamissopimuksissa.
Muut tarkistukset komissio voi hyväksyä sellaisinaan. Niistä moni parantaa yhteisen kannan sanamuotoja tai selkiyttää sen sisältöä. Komissio voi tukea varauksetta myös niitä tarkistuksia, joilla vahvistetaan pääjohtajan valtaa ja tämän nimittämistä helpottavia säännöksiä.
Voimme tukea viraston riippumattomuuteen pyrkiviä tarkistuksia, tarkemmin sanottuna tarkistuksia 9 ja 11, ja meistä on erityisen järkevää, että komissio, jolla ei ole tarvittavia teknisiä tietoja, ei tarkista teknisiä sääntöjä ilman viraston kanssa tehtyä etukäteiskoordinointia. Nämä tarkistukset on laadittu siten, että komission aloiteoikeus säilyy, mistä tahdon kiittää parlamenttia.
Budjettivallan käyttäjänä parlamentti on halunnut esittää tarkistuksen 2, jossa pyydetään, että laadittaisiin yleiset säännöt, jotka koskisivat niitä käteismaksuja tai luontaiskorvauksia, joita jäsenvaltiot usein suorittavat edistääkseen virastojen perustamista alueelleen. Komissiolla ei ole tätä asiaa koskevia vastalauseita.
Lopuksi parlamentti on halunnut myös esittää selkeän poliittisen viestin tarkistuksen 16 avulla, jossa halutaan rajoittaa sitä jaksoa, jonka aikana voidaan ylläpitää yhtä aikaa sekä yhteisöllistä että kansallista todistusjärjestelmää. Komissio katsoo, että parlamentin perusteet ovat oikeutettuja, joten yhdymme tähän tarkistukseen.
Viimeiseksi tarkistuksen 15 alakohdassa d komissio tulkitsee neuvoston ja esittelijän tavoin, että ja haluan painottaa tätä näihin paikkoihin pääsyn on oltava asianmukaista ja syrjimätöntä. Uskon, että näin voimme hoitaa ongelman.
Asian etenemisen takia voidaan odottaa, että asetus hyväksytään nopeasti, ja haluankin toistamiseen onnitella esittelijää erinomaisesta työstä sekä parlamenttia ja neuvostoa siitä, että ne ovat edesauttaneet asetuksen hyväksymistä ilman, että se olisi pitänyt viedä sovittelumenettelyyn.

Puhemies. -
Kiitoksia, arvoisa komission varapuheenjohtaja de Palacio.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan muutaman minuutin kuluttua, klo 12.00.
Istunto keskeytetään äänestyksiin saakka.

Puhemies. -
Tänä aamuna pidetään Lontoossa kuningatar Elisabetin, kuningataräidin, hautajaiset. Hän palveli Isoa-Britanniaa vuosisadan ajan Euroopan levottomimpana vuosisatana, minkä ansiosta hän on ollut erittäin pidetty brittien keskuudessa. Hyvät kollegat, pyydän teitä viettämään minuutin hiljaisuuden kuningataräidin muistoksi.
(Parlamentti vietti minuutin hiljaisuuden kuningatar Elisabetin muistoksi.)

Schmitt (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, pyysin puheenvuoroa vain viitatakseni tekstissä olevaan pieneen virheeseen, joka on livahtanut sinne käsittelyn aikana. On kyse tarkistuksesta 15, 1 kohta d alakohta. Saksankielisessä tekstissä on lisättävä sanan Räumlichkeiten eteen relevant. Eri kieliversioissa on tässä kohdassa eroja, toisista sana puuttuu kokonaan, toisissa siihen on laitettu any. Siksi pyydän korjaamaan kohdan seuraavasti: "relevante Räumlichkeiten, Grundstücke oder Verkehrsmittel zu betreten (saada pääsy kaikkiin tiloihin, kaikille alueille tai kaikkiin liikennevälineisiin)."

Puhemies. -
Kehotamme kieliyksiköitä korjaamaan tekstin esittelijän osoittamalla tavalla.
Haluaisin nyt pyytää komission edustajaa esittämään kantansa tarkistuksista.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, kiitän esittelijää hänen selvityksestään, jonka minäkin toin esiin puheenvuorossani. Hyväksymme siis kaikki tarkistukset lukuun ottamatta tarkistusta 29. Toivomme, että siten voimme säilyttää toimielinten välisen sopimuksen, joka mahdollistaa Euroopan lentoturvallisuusviraston hyväksymisen.

Goodwill (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, ennen kuin äänestämme tästä mietinnöstä, mielestäni on tärkeää, että jäsenet ovat tietoisia siitä oman oikeudellisen yksikkömme antamasta oikeudellisesta neuvonnasta, jota ei ollut saatavilla, kun äänestimme valiokunnassa. Näistä tiedoista käy aivan selväksi, että eräät tämän mietinnön näkökohdat eivät kuulu 175 artiklassa tarkoitettuun yhteisön vastuualueeseen. Hyvä uutinen on, että ongelman ratkaisu on äänestää tarkistuksen 28 puolesta.

Oomen-Ruijten (PPE-DE)
. (NL) Arvoisa puhemies, pyytäisin teitä kiinnittämään huomiota seuraavaan asiaan. Komissio on ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa suostunut ottamaan tarkistukset tekstiin, ja ne on hyväksytty myös tänään - siitä kiitos täysistunnossa olleille. Eilisen keskustelun lopuksi Euroopan komission edustaja sanoi, että komissio ei aiokaan ottaa nimiinsä viidestä kuuteen tarkistusta. Arvoisa puhemies, pidän kelvottomana tapaa, jolla näin tehtiin eilisen keskustelun lopuksi. Miksi? Koska vain esittelijälle kerrottiin ne syyt, joiden vuoksi juridisesti oikeita tarkistuksia ei sittenkään otettu mukaan.
Minusta komissiota on siis pyydettävä esittämään selvitys toiminnastaan. Näin ei voi olla: yhtenä päivänä sataa ja seuraavana paistaa aurinko tai päinvastoin. Minusta komission pitäisikin arvioida vielä uudelleen kirjallisesti nyt hyväksyttyjä tarkistuksia, ja kaikkien kollegojeni pitäisi saada kopio siitä, mikä olisi oikeastaan pitänyt sanoa keskustelussa. Paljon kiitoksia.

Puhemies. -
Jäsen Oomen-Ruijten, komission edustaja on paikalla ja kuuli teidän puheenvuoronne. Toivon, että hän antaa vastauksen kommentteihinne.

Deprezin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0047/2002) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi turvallisuudesta kansainvälisten jalkapallo-ottelujen aikana [12175/1/2001 - C5-0067/2002 - 2001/0824(CNS].
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Kirkhopen laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0036/2002) Alankomaiden kuningaskunnan aloitteesta neuvoston päätöksen tekemiseksi joukkotuhonnasta, rikoksista ihmisyyttä vastaan ja sotarikoksista vastuussa olevia henkilöitä koskevan eurooppalaisen yhteyspisteiden verkoston perustamisesta [11658/2001 - C5-0499/2001 - 2001/0826(CNS)].
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Coelhon laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0082/2002) neuvoston päätökseksi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastoon perustuvasta puiteohjelmasta Rikosoikeuden alalla tehtävä oikeudellinen ja poliisiyhteistyö [KOM(2001) 646 - C5-0694/2001 - 2001/0262(CNS)].
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Di Lello Finuolin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0080/2002) luonnoksesta neuvoston puitepäätökseksi ympäristön suojelusta rikosoikeudellisin keinoin (uudelleen kuuleminen) [15525/2001 - C5-0022/2002 - 2000/0801(CNS)].
Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Oostlanderin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0085/2002) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi unionin ulkorajojen sekä viisumi-, turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan alan hallinnollisen yhteistyön toimintaohjelmasta (Argo-ohjelma) [KOM(2001) 567 - C5-0553/2001 - 2001/0230(CNS)].
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Marinhon laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0081/2002) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi perusteiden ja menettelyjen vahvistamisesta kolmannen maan kansalaisen johonkin jäsenvaltioon jättämän turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määräämiseksi [KOM(2001) 447 - C5-0403/2001 - 2001/0182(CNS)].
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Von Boetticherin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0078/2002) Belgian kuningaskunnan, Espanjan kuningaskunnan ja Ranskan tasavallan aloitteesta neuvoston päätöksen tekemiseksi tarkastusten asteittaisesta lakkauttamisesta yhteisillä rajoilla 14 päivänä kesäkuuta 1985 tehdyn Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 40 artiklan 1 ja 7 kappaleen muuttamisesta [11896/2001 - C5-0563/2001 - 2001/0828(CNS)].
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
ÄÄNESTYSSELITYKSET
Schmittin mietintö (A5-0093/2002) 
Ebner (PPE-DE). (IT) Arvoisa puhemies, äänestin Schmittin laatiman mietinnön puolesta, koska se on mielestäni hyvin merkittävä. Sekä ympäristön turvallisuus että suojelu ovatkin sellaisia kysymyksiä, joita pitäisi käsitellä entistä perusteellisemmin ja joita täytyisi pitää yllä, koska niillä on valtava merkitys.
Olen useaan kertaan aikaisemmin esittänyt ja käyttänyt puheenvuoroja sekä lentopetrolin verottamisesta että ilmatilan yhdestä yhteisestä valvontajärjestelmästä. Toivon, että näillä aloitteilla, joita muutkin kollegat tukevat, olisi mahdollisimman suuri vaikutus komission työhön ja että parlamentin jäsenet ja asiasta vastaavat valiokunnat antaisivat niille panoksensa. Toivon, että kuljemme ripeästi eteenpäin tällä tiellä, jolle olemme lähteneet.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olin eilen illalla Strasbourgissa, kuten monet meistä. Seurassani oli eräs parlamentin jäsen, jonka nimeä en paljasta se alkaa S-kirjaimella ja kaksi tavattoman kaunista Euroopan parlamentin virkamiestä, joiden nimiä en myöskään paljasta nimet alkavat V- ja T-kirjaimella yksi heistä on vaalea ja toinen tumma, ja me katselimme Strasbourgin tähtitaivasta ja yritimme tunnistaa tähtikuvioita.
Arvoisa puhemies, ette varmasti usko tätä, mutta yhtäkkiä seurassani ollut parlamentin jäsen sanoi: "Onpa kaunis tähtitaivas! Miten muka voisimme olla suojelematta ympäristöä jopa rikosoikeudellisin keinoin, jotta voisimme aina katsella tällaista luonnon kauneutta? Huomenna meidän pitää siis äänestää tämän asiakirjan puolesta."
Puhemies. Hyvä jäsen, kiitos suuren Kantin epäsuorasta lainauksesta.

Flemming (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, kannatin Ria Oomen-Ruijtenin mietintöä, vaikka Itävalta vastusti alun perin direktiiviä. Haluan todella kiittää esittelijää. Olen tyytyväinen hänen työhönsä, jonka ansiosta saamme käyttöömme erittäin tehokkaan välineen, varsinkin kaikkien rangaistavien tekojen 3 artiklassa luettelemisen ansiosta. Kannatin mietintöä myös sen tähden, että komissio kertoo direktiiviehdotuksessaan, tosin aivan sitoumuksetta, mutta joka tapauksessa, että se tarkastelee, voidaanko antaa oikeudellinen säädös rikosoikeudellisista seuraamuksista, jotka koskevat ydinaineisiin liittyvää luvatonta toimintaa.
Jos ympäristö ja ihmiset ovat todella uhattuina, uhkana ovat ydinonnettomuudet. Minusta on kerrassaan naurettavaa, että meillä on kokonainen luettelo rangaistavista teoista, mutta ei ainoatakaan rikosoikeudellista seuraamusta tahallisista tai tuottamuksellisesti aiheutetuista onnettomuuksista ja vahingoista, jotka tapahtuvat ydinvoima-alalla.
Vaadin komissiota, joka ei ole enää edustettuna, ja teen sen vielä kysymyksessäkin, painokkaasti esittämään mahdollisimman nopeasti tätä asiaa koskevan direktiivin!

Thors (ELDR).
Arvoisa puhemies, hyvät ystävät, mielestäni esittelijä Oomen-Ruijtenin ajatukset direktiivistä ovat oikeita, mutta minun täytyy äänestää tiettyjä mietinnön kohtia vastaan, koska toissijaisuusperiaatetta käsitellään siinä aivan liian kevyesti.
Vakavin huomautus, jonka myös komissio teki, koskee tarkistuksia 19 ja 27. Mielestäni direktiivissä on selkeästi mainittava kaikki teot, jotka kriminalisoidaan. Direktiivin hyväksyminen ilman, että siinä selvästi ilmaistaan, mistä teoista on seuraamuksia, ei ole sen laillisuusperiaatteen mukaista, johon minä ja puolueeni olemme sitoutuneet.
Meidän on oltava tarkempia laillisuusperiaatteen kanssa tässä kohdassa. Ei edes ympäristön alalla voida jättää ratkaisematta, mikä on rikollista käytöstä ja mikä ei. Muuten mietintö on erinomainen.

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Hulthén, Hans Karlsson ja Theorin (PSE)
. (SV) Me ruotsalaiset sosiaalidemokraatit pidätyimme äänestämästä äänestyksessä, joka koski muutettua ehdotusta ja lainsäädäntöpäätöslauselmaa.
Mielestämme on tarvetta luoda yhteinen rikosoikeudellinen järjestelmä ympäristörikosten varalle, ja suhtaudumme positiivisesti alaa koskevaan puitepäätökseen.
Sitä vastoin suhtaudumme epäillen direktiiviin tällä alalla, koska ei ole oikeusperustaa, jonka mukaan jäsenvaltiot voitaisiin velvoittaa ensimmäisen pilarin puitteissa ottamaan käyttöön rikosoikeudellisia seuraamuksia ympäristölakien rikkomisesta. Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa ei tällä hetkellä ole minkäänlaisia määräyksiä, joilla yhteisölle annettaisiin sellainen toimivalta.

Berthu (NI)
. (FR) Äänestin Oomen-Ruijtenin mietintöä vastaan. Mietinnössä tuetaan komission halua sisällyttää yhteisön ympäristönsuojelun alalla olevaan toimivaltaan rikosoikeudellisten seuraamusten soveltamisen periaate. Kuten eilisessä keskustelussa totesin, meidän on päinvastoin seurattava puheenjohtajavaltio Tanskan viisasta menettelyä, kun se kannustaa jäsenvaltioita tiukentamaan tällä alalla sovellettavia seuraamuksia samalla, kun pysytään kuitenkin hallitusten välisissä puitteissa, mutta poistamatta tätä rikoslainsäädännön osaa jäsenvaltioiden toimivallasta.
Tosiasiassa Oomen-Ruijtenin mietintö ja komission ehdotus, jota siinä tuetaan, osoittavat selkeästi, kuinka Eurooppaa ollaan vähitellen ajamassa yhä yhdenmukaistavampaan malliin lyhytnäköisellä logiikalla, jossa jokainen vaihe vaikuttaa edellisen luonnolliselta seuraukselta mutta jossa ei luoda mitään kokonaiskuvaa.
Virallisesti kukaan ei halua tämän mallin lopullista seurausta, jossa kaikki kansakunnat katoaisivat. Jokaisessa konkreettisessa asiassa, jokaisessa pienessä askelessa, joka täytyy tehdä, esitetään kuitenkin aina yhdenmukaistava ratkaisu kaikkein järkevimpänä. Täten käytännön Eurooppa eroaa vähitellen puheiden Euroopasta kansalaisten suureksi hämmennykseksi.

Bonde, Krarup ja Sandbæk (EDD)
. (DA) On valitettava tosiseikka, että jäsenvaltioissa ei noudateta tyydyttävästi ympäristövahinkoja koskevaa ympäristölainsäädäntöä. Tällä hetkellä käytössä olevat seuraamukset eivät ole riittäviä, ja sen vuoksi niitä on laajennettava.
Siihen, että olemme tänään kuitenkin äänestäneet niitä kahta rikosoikeudellisin keinoin tapahtuvaa ympäristönsuojelua käsittelevää mietintöä vastaan, on syynä, että toivomme seuraamusten ja ympäristönsuojelun laajentamisen tapahtuvan kolmannen pilarin rikosoikeudellisia säännöksiä lähentämällä. Haluamme tukea Tanskan neuvostossa tekemää aloitetta sekä hylätä komission direktiiviehdotuksen ja ensimmäisen pilarin rikosoikeuden siirtymisen yhteisön toimivaltaan.

Titley (PSE)
. (EN) Tuen täysin esitystä ratkaisemattoman saasteongelman käsittelyn tehostamiseksi. Vaatimukset EU:n ympäristölainsäädännön rikkomisen tekemisestä samanarvoiseksi rikosten kanssa antavat todellakin vahvan ja myönteisen signaalin siitä, että EU on vakavasti otettava tekijä ympäristöalalla. Tekemällä luettelon ympäristörikoksista ja niitä vastaavista sanktioista komission direktiiviluonnos tarjoaa konkreettiset välineet, joiden avulla jäsenvaltiot voivat toimeenpanna ympäristölakeja symmetrisesti, koska tällä hetkellä EU:n ympäristöpolitiikkaa toteutetaan tilapäiseltä ja epäsymmetriseltä pohjalta. Lopuksi: hyväksymällä tämän direktiivin EU vahvistaa ja tukee sitä selkeää signaalia, jonka se antoi allekirjoittaessaan Kioton sopimuksen: että se on vastuullinen ja tärkeä tekijä maailmassa ympäristöalalla.

Fatuzzo (PPE-DE).
Turvallisuus jalkapallo-otteluiden aikana: tuen niin vahvasti tätä mietintöä, että miten muka voisin olla kannattamatta voidakseni kertoa kaikille sen tärkeydestä järjestän parhaillaan jalkapallo-ottelua Euroopan parlamentin poikamiesjäsenten ja naimisissa olevien miesjäsenten välillä, ja erotuomarina toimiin tietysti jäsen Gérard Deprez. Jotta miesten ja naisten välillä vallitsisi tasa-arvo, olen järjestämässä jalkapallo-ottelua myös Euroopan parlamentin naimisissa olevien naisjäsenten ja naimattomien naisjäsenten välillä. Ehdotan, että erotuomarina toimii jäsen Lulling, ja te, arvoisa puhemies, potkaisette ottelun ensimmäisen potkun. Odotan ilmoittautumisia niiltä, jotka haluavat osallistua otteluun. Sähköpostiosoitteeni on: CFatuzzo@europarl.eu.int.

Puhemies. -
Jos te annatte pallon minulle, jotta aloittaisin pelin, en varmastikaan jätä peliä siihen, vaan vien pallon maaliin asti!

Lynne (ELDR).
Arvoisa puhemies, ehdotin kahta tarkistusta tähän mietintöön. Toista niistä, tarkistusta 20, ei valitettavasti hyväksytty. Olen tyytyväinen, että tarkistus 21 hyväksyttiin. Ensimmäisen tarkistukseni tarkoituksena oli varmistaa, että kansalliset jalkapalloalan tietokeskukset tai asiasta vastaavat viranomaiset tai poliisivoimat suostuisivat tietojen käyttöön, jos niitä heille tarjotaan, sen jäsenvaltion oikeusistuimessa, jossa jalkapallon kannattaja pidätettiin.
Esitin tätä, koska äänestäjäni Mark Forrester, tuomittiin Belgiassa jalkapallon EM-kilpailujen jälkeen, vaikka Ison-Britannian tiedustelupalvelu tarjosi todisteeksi videonauhaa, jossa Forrester käveli poispäin ongelmista ja väkivallasta. Tästä syystä jätin tämän tarkistuksen ja äänestin sen puolesta. Valitettavasti Belgian viranomaiset kieltäytyivät käyttämästä sitä. Toivoin tämän mietinnön olevan viranomaisille merkki siitä, että heidän pitää voida käyttää kansallisten jalkapalloalan tietokeskusten muille jäsenvaltioille antamaa tietoa. Sen avulla panisimme oikeat jalkapallohuligaanit kuriin; viattomat jalkapallon kannattajat eivät joutuisi ansaan.

Hudghton (Verts/ALE)
. (EN) Air Francen huonon toiminnan vuoksi en päässyt Strasbourgiin ajoissa, jotta olisin voinut käyttää sovitun puheenvuoroni eilen illalla käydyssä kansainvälisiä jalkapalloasioita koskevassa keskustelussa ja olen kiitollinen kollegalleni Neil MacCormickille, joka piti puheenvuoroni hyvin lyhyellä varoitusajalla.
Rikollisuuden - usein järjestäytyneen rikollisuuden - vitsaus on vaivannut kansainvälistä jalkapalloa vuosia. Eri jäsenvaltioiden viranomaisten välisen yhteistyön lisäämiseen tähtäävät aloitteet ovat myönteisiä, koska ne ovat erittäin tärkeä työkalu huliganismin torjunnassa.
Äänestin Euroopan vapaan allianssin jäsenten tekemien tarkistusten puolesta, joissa kiinnitettiin huomiota siihen, että ainakin yhdessä jäsenvaltiossa on enemmän kuin yksi jalkapallomaajoukkue.
Esimerkiksi omaa maatani edustaa kansainvälinen joukkue huolimatta siitä, että Skotlanti ei ole vielä itsenäinen jäsenvaltio, ja Skotlannin kannattajien maine on jo vuosia ollut vertaansa vailla hyvän käytöksensä ja hyväntuulisuutensa ansiosta.
Ryhmäni tarkistuksissa tunnustetaan Skotlannin, Walesin, Pohjois-Irlannin ja Englannin erilliset jalkapallohistoriat, ja niissä vain mainitaan se tosiseikka, ettei Yhdistyneellä kuningaskunnalla ole yhtä "maajoukkuetta".
Korakas (GUE/NGL)
Käsiteltävänä oleva Deprez'n mietintö käsittelee ilmeisesti väkivallan ongelmaa kansainvälisten jalkapallo-ottelujen aikana. Ja sanomme ilmeisesti, sillä ainoa, mitä sekä mietinnöllä että EU:n neuvoston ehdotuksella on ehdotettavaa, on jäsenvaltioiden velvoittaminen perustamaan kansallisia jalkapalloalan tietopisteitä eli "poliisin alaisuudessa toimivia tietokeskuksia", jotka vastaavat "yleisesti kaikkien sekä erityisesti riskiryhmiin kuuluvien kannattajien ominaisuuksia koskevien tietojen keräämisestä, käsittelystä ja analysoinnista".
Tällä tavalla olemassa olevaa ongelmaa ryhdytään hoitamaan poliisien hillitsevillä toimilla, ja se osaltaan on EU:n kansalaisten yksilönoikeuksien ja demokraattisten oikeuksien polkemista.
Väkivaltaisten yhteenottojen lisääntyminen kansallisissa ja kansainvälisissä urheilutilaisuuksissa ei johdu tietoverkkojen ja hillitsemiskoneistojen puutteesta vaan urheilun kaupallistumisesta, siihen liittyvistä valtavista taloudellisista intresseistä, harhaan johtavasta "urheiluhenkisestä" fanaattisuuskulttuurista (huliganismista) sekä väkivallan psykologian lisääntymisestä erityisesti nuorison keskuudessa. Se johtuu siis olosuhteista, jotka ovat seurausta samanlaatuisesta kapitalistisesta järjestelmästä. Näihin vakaviin kysymyksiin käsiteltävänä oleva neuvoston ja Euroopan unionin parlamentin teksti ei viittaa lainkaan.
Edellä mainituista syistä me Kreikan kommunistisen puolueen Euroopan unionin parlamentin jäsenet olemme äänestäneet mietintöä vastaan.

Titley (PSE)
. (EN) Tuen täysin esitystä pysyvien kansallisten jalkapalloalan tietopisteiden eurooppalaisen verkon perustamisesta. Tällaista järkevää ja toimivaa ratkaisua jalkapallorikollisuuden ja häiriöiden ongelmiin olisi tarvittu jo kauan sitten. Viime aikoihin asti jäsenvaltioiden on ollut pakko kamppailla ja taistella tällaisia ongelmia vastaan käytännöllisesti katsoen yksin. Yhteistyö tällä alalla on myönteinen tapa rajoittaa vain muutaman huligaanin kielteisiä vaikutuksia peliin. Jotta yhteistyö olisi mahdollisimman tiivistä, on vaihdettava niiden kannattajien henkilötietoja, jotka ovat turvallisuusuhka. Tämä ei ole uhka henkilön yksityisyydelle, vaan se parantaa jalkapallo-otteluiden turvallisuutta.

Fatuzzo (PPE-DE).
Puhumme nyt mietinnöstä, jossa käsitellään joukkotuhonnasta, rikoksista ihmisyyttä vastaan ja sotarikoksista vastuussa olevia henkilöitä koskevasta eurooppalaisen yhteyspisteiden verkostosta.
Viime perjantai-iltapäivänä ja lauantaiaamuna osallistuin Genevessä TRP-puolueen (Transnational Radical Partyn) kongressiin, johon olin saanut kutsun, ja pyysin muuten myös saada liittyä tuon puolueen jäseneksi, ja pyyntöni hyväksyttiin.
Koska tuon puoluejärjestön suurin ja tärkein tavoite on torjua gandhilaisin menetelmin kaikkia väkivallan muotoja, ajattelin kysyä paikalla olevilta ja kyseistä puoluetta johtavilta jäsen Cappatolta, jäsen Dupuis'lta ja jäsen Dell'Albalta, miten tästä direktiivistä, jolla torjutaan väkivaltaa, olisi syytä äänestää. He vakuuttivat minulle, että olisi järkevää äänestää asian puolesta, niinpä teinkin niin hyvin mielelläni.

Dell'Alba (NI).
Arvoisa puhemies, äskeinen puheenvuoro osoittaa meille monia asioita: ensinnäkin se on osoitus TRP-puolueen kyvystä kasvaa ja siitä voimasta, jolla se myös ilmaisee näkemyksiään täysistunnossa sellaisella hetkellä, jolloin me taistelemme sitoutumattomien jäsenten oikeuksien puolesta, kuten te tiedätte. Niinpä minusta on ilahduttavaa kuulla sellaisen henkilön puhetta, joka äänestysselityksessä toimii myös radikaalipuolueen puolesta.
Toiseksi osoitimme kunnioitusta jäsen Fatuzzon liittymisaikeelle, ja eräässä kokouksessa, jossa vertailtiin eri näkemyksiä ilmaisematta kuitenkaan äänestysaikomuksia äänestyshän on jokaisen henkilökohtainen asia tulimme hänen kanssaan siihen tulokseen, että päätöslauselman puolesta äänestäminen on järkevää, ja tämä tapahtui täysin demokraattisesti, emmekä olettaneet, että voisimme velvoittaa jäsen Fatuzzon noudattamaan puolueen esittämiä äänestyssuosituksia.
Vapaan valinnan pohjalta äänestimme siis kaikki tämän hyvin tärkeän tekstin puolesta, joka merkitsee askelta eteenpäin kohti kansainvälisen rikostuomioistuimen perustamista, minkä konkreettisesta toteutumisesta YK:n pääsihteeri Kofi Annan antaa kahden päivän päästä ilmoituksen Roomassa.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Carlos Coelhon mietinnössä pyritään lujittamaan poliisin ja oikeusviranomaisten välistä yhteistyötä rikosasioissa. Minun välitykselläni eläkeläispuolue äänesti tämän mietinnön puolesta. Miksi näin? Siksi, että pidän hyvin tärkeänä erästä tähän mietintöön sisältyvää seikkaa, eli korruption torjuntaa, joka on erityisen tärkeä asia vaiheessa, jossa ehdokasvaltiot valmistautuvat olemaan Euroopan unionin maita. Kommunismi, joka hallitsi näitä valtioita 50 vuoden ajan autoritaarisella järjestelmällä ja ilman demokraattisia menetelmiä, on valitettavasti lisännyt korruptiota huomattavassa määrin, ja Euroopan unionin on demokratiansa avulla edistettävä sitä, että korruption esiintyminen onnistutaan laskemaan mahdollisimman alhaiselle tasolle.

Fitzsimons (UEN)
. (EN) Euroopan unionin 15 jäsenvaltioon on Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen saatu uusi kehys järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi. Tämä kehys tarjoaa mekanismin, joka avulla voidaan kehittää tiiviimpää yhteistyötä poliisi- ja oikeusasioissa rikoslain alalla. Vastaavasti 15 jäsenvaltion omaksi asiaksi jää ylläpitää lakia ja järjestystä omissa maissaan, samalla kun ne suojaavat sisäistä turvallisuuttaan.
Samaan aikaan kun Amsterdamin sopimus vahvistettiin, myös Eurooppa-neuvosto käynnisti kaksi erillistä ohjelmaa järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi. Niiden tavoitteena on päästä eroista kansallisissa menettelyissä ja tehostaa oikeudellista yhteistyötä. Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmissä esitetään selvästi vahvaa poliittista tukea unionin toiveelle voittaa vaikeudet, jotka koskevat syytteeseen asettamista kaikissa rajatylittävissä rikoksissa.
Tuen täysin syytteeseen asettamista sellaisissa rikoksissa, kun varmistetaan, että yksilön vapauksia ja laillisia oikeuksia suojellaan.
Varmasti yksi tämän uuden entistä laajemman EU-politiikan tärkeimmistä tuloksista on Europolin valtuuksien laajentaminen.
Europol on aloittanut täyden toiminnan heinäkuussa 1999, ja tammikuun 1. päivästä 2002 Europol on voinut toimia laaja-alaisten vakavien kansainvälisten rikosten torjumiseksi. Tähän kuuluvat sellaiset alueet kuten huumekauppa, laittomia maahantuloja järjestävät verkostot, laittomat kulkuneuvokaupat, ihmiskauppa, rahanväärennös, radioaktiivisen aineen laiton kauppa, terrorismin vastaiset toimet ja rahanpesu.
(Lyhennetty työjärjestyksen 137 artiklan perusteella.)

Fatuzzo (PPE-DE).
Onnittelen jäsen Di Lello Finuolia hänen mietinnöstään, jonka hän taitavana juristina kykeni laatimaan parhaalla tavalla antaakseen hyödyllisiä suuntaviivoja tätä neuvoston puitepäätöstä varten, joka jälleen kerran koskee ympäristön suojelua rikosoikeudellisin keinoin. Vaikka äänestinkin mietinnön puolesta, olen itse kuitenkin sitä mieltä, että konkreettisempiin tuloksiin ympäristörikosten ja ympäristövahinkojen torjunnassa ei kaiketi päästä niinkään niin, että syyllinen tuomitaan muutamaksi päiväksi vankilaan minkä joku ehkä voisi toteuttaa täysin huoletta ja mielihyvin vaan pikemmin niin, että sellaiset suuret teollisuusyritykset, jotka vahingoittavat ympäristöämme monissa osissa Euroopan unionia, tuomitaan tuhansien tai vielä tuntuvampiin miljoonien eurojen sakkorangaistuksiin.

Bernié (EDD)
. (FR) Kädenvääntö komission direktiivin ja neuvoston puitepäätöksen välillä perustamissopimuksen 174 artiklan saamiseksi rikosoikeuden piiriin, tuo esiin seuraavan kysymyksen: "Kuka tekee mitäkin Euroopassa?" Valmistelukunnan pohtiessa toimivallan jakautumista EU:n ja jäsenvaltioiden kesken tämä suunnitelma laajentaa yhteisön oikeutta perussopimusten kirjainta pitemmälle. Soveltakaamme vuoteen 2004 saakka institutionaalista ennalta varautumisen periaatetta.
Pitääkö ympäristörikollisuus siirtää osaksi yhteisön säännöstöä, ja voidaanko väittää, että tavoite saavutetaan paremmin unionin tasolla? Amsterdamin sopimuksen mukaan tämä kysymys kuuluu kolmanteen pilariin (oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa).
Seuraamusten soveltaminen kaikkiin ympäristölainsäädännön rikkomuksiin on epärealistinen tavoite, jonka tarkoituksena on täyttää joidenkin voimakkaiden mutta harvoja edustavien ympäristöalan eturyhmien vaatimukset.
En kannata myöskään Di Lello Finuolin mietinnössä ehdotettua vaihtoehtoa, jossa neuvostoa kehotetaan olemaan ryhtymättä mihinkään toimiin ympäristöä koskevan rikoslainsäädännön alalla ennen kuin ympäristönsuojelua koskeva direktiiviehdotus on hyväksytty.
Jokaisen jäsenvaltion on voitava luokitella kansallisessa lainsäädännössä rikoksiksi ne rikokset, jotka on lueteltu puitepäätöksessä. Seuraamusten soveltaminen joihinkin rikkomuksiin on tarkoituksenmukaista, kunhan kyseeseen tulevat kaikkein vakavimmat, rajat ylittävät rikkomukset. Taistelu on käytävä pääosin kansainvälisellä tasolla.
(Äänestysselitystä on lyhennetty työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan nojalla.)

Bonde, Krarup ja Sandbæk (EDD)
. (DA) On valitettava tosiseikka, että jäsenvaltioissa ei noudateta tyydyttävästi ympäristövahinkoja koskevaa ympäristölainsäädäntöä. Tällä hetkellä käytössä olevat seuraamukset eivät ole riittäviä, ja sen vuoksi niitä on laajennettava.
Siihen, että olemme tänään kuitenkin äänestäneet niitä kahta rikosoikeudellisin keinoin tapahtuvaa ympäristönsuojelua käsittelevää mietintöä vastaan, on syynä, että toivomme seuraamusten ja ympäristönsuojelun laajentamisen tapahtuvan kolmannen pilarin rikosoikeudellisia säännöksiä lähentämällä. Haluamme tukea Tanskan neuvostossa tekemää aloitetta sekä hylätä komission direktiiviehdotuksen ja ensimmäisen pilarin rikosoikeuden siirtymisen yhteisön toimivaltaan.

Fatuzzo (PPE-DE).
Vähemmistöön jääneen mielipiteen esittäjä Ilka Schröder kirjoittaa mietinnössä: "Rajamuurit alas! Tukea pakolaisten auttamiselle! Ihmisten on saatava kulkea vapaasti!" ja vaatii periaatteessa rajojen avaamista kaikille. Arvoisa puhemies, en ole asiasta samaa mieltä, ja minun on kerrottava, että ajatellessani viime yönä tätä mietintöä näin unta jäsen Schröderistä. Unessa hänen isänsä lähti ulos kotiovesta saatuaan käteensä palkkarahat, ja kun häntä vastaan tuli monia köyhiä, jotka tietenkin tarvitsivat hänen apuaan, hän antoi rahaa ensin yhdelle, sitten toiselle, sitten kolmannelle niin, että hänen koko kuukauden työstä saamansa palkka hupeni. Palattuaan kotiin hänen perheensä joutui kuitenkin elämään viikon ilman mitään syötävää ja ilman elämiseen tarvittavia varoja. Niinpä uni jatkui ja jäsen Schröder samoin kuin jäsen Roth-Behrendt kerran toisessa kuuluisassa unessani sanoi minulle: "Äänestä esittämiäni suuntaviivoja vastaan, eli äänestä tämän mietinnön puolesta. Meidän on ajateltava muita, mutta muiden joukossa olemme myös me itse."

Berthu (NI)
. (FR) Argo-ohjelma on hyvä ohjelma, jonka tarkoituksena on edistää ulkorajojen valvontaa, viisumeja, turvapaikkaa ja maahanmuuttoa koskevien yhteisön sääntöjen täytäntöönpanoon liittyvää yhteistyötä kansallisten hallintoelimien välillä. Ohjelmassa ei puututa tämän politiikan määrittelyyn - jossa olisi paljon uudistettavaa - vaan se koskee ainoastaan hallintoelimien kouluttamista tehokkaaseen, objektiiviseen työskentelyyn, mikä on tietenkin täysin toivottavaa.
Esitämme kuitenkin kaksi varausta, jotka saivat meidät äänestämään Oostlanderin mietintöä vastaan.
Argo-ohjelman järjestelyt perustuvat komission ja jäsenvaltioiden väliseen kumppanuuteen, mutta kumppanuus ei mielestämme ole tasapuolinen. Vaikka kansalliset hallintoelimet ehdottavatkin toimia, komissiolla on yksin oikeus valita toteutettavat toimet, sen jälkeen kun se on pelkästään "kuullut" jäsenvaltioiden edustajista koostuvaa komiteaa. Parlamentti on tarkistuksillaan vahvistanut entisestään komission etuoikeuksia jopa enemmän kuin komissio oli itse toivonut.
Mietintö sisältää myös tarkistuksen, jossa pyydetään pakolaisen aseman myöntämistä vastedes henkilöille, jotka kärsivät valtion tai muun tahon vainosta. Tämä äärimmäisen lavea sanamuoto avaisi turvapaikan uusien maahanmuuttajien vyörylle. Emme tietenkään voi hyväksyä tällaista vastuutonta toimenpidettä, joka ei edes liity mitenkään mietinnön alkuperäiseen aiheeseen.

Lund (PSE)
. (DA) Olen äänestänyt tänään Euroopan parlamentissa sen mietinnön puolesta, jossa käsitellään hallinnollista yhteistyötä alueiden ulkorajoilla viisumien, turvapaikkojen ja maahanmuuton osalta.
Olen toki kiinnittänyt huomiota siihen, että ehdotus ei koske Tanskaa, vaan aluetta, joka kuuluu EY:n perustamissopimuksen kappaleeseen IV, vertaa pöytäkirjaan Tanskan asemasta.

Fatuzzo (PPE-DE).
Jäsen Marinho on laatinut mietinnön asetuksesta, joka koskee kolmannen maan kansalaisen johonkin jäsenvaltioon jättämän turvapaikkahakemuksen käsittelyä. Tämä mietintö on hyvin tärkeä ja minä kannatan sitä, koska juuri tämä on Eurooppaa mutta toivoisin meidän tutkivan tarkemmin näiden asiakirjojen sisältöä ja tarkistavan myös ne syyt, miksi monet kolmansien maiden kansalaiset pyytävät päästä Euroopan unionin alueelle, koska joskus jotkut heistä eivät ole niin sanotusti mallitapauksia. Olen esimerkiksi saanut tietää, että Afrikan maissa, vähemmän kehittyneissä maissa, Kaukoidän maissa mutta myös meidän lähellämme olevissa maissa tehdään järjestelyjä, joilla lähetetään matkaan vanhuksia, jotka pyytävät päästä Italiaan, koska jos he ovat yli 65-vuotiaita, siellä heille annetaan kuukaudessa miljoona liiraa kuukaudessa heti, kun heidän turvapaikkahakemuksensa on hyväksytty. Minä suhtaudun tietenkin myönteisesti siihen, että koko maailman kaikkia kansalaisia autetaan, mutta sanoisin, että on oltava tarkkoina niiden syiden kohdalla, jotka innoittavat ihmisiä tulemaan maihimme, toisin sanoen tulevatko he tänne käyttääkseen hyväksi heidän kannaltaan erityisen suotuisia lakeja vai etsimään töitä niin, että he samalla lisäävät maittemme tuotantoa.

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Hulthén ja Hans Karlsson (PSE)
. (SV) Me ruotsalaiset sosiaalidemokraatit äänestimme tarkistusta 13 vastaan ja pidätyimme äänestämästä Marinhon mietinnön tarkistuksista 14, 15 ja 24, jotka käsittelevät jäsenvaltioiden vastuuta koskevia sääntöjä turvapaikkahakemuksissa.
ELDR-ryhmän tarkistuksessa 13 ehdotetaan, että turvapaikanhakijan hakemusta käsitellään siinä maassa, josta hänen perheenjäsenensä on jo hakenut turvapaikkaa tai johon perheenjäsenelle on myönnetty oleskelulupa. Haluamme ilmoittaa, että kannatamme perheiden yhdistämistä, ja olemme sitä mieltä, että saman perheen jäsenten on saatava tulla samaan jäsenvaltioon.
Jos kuitenkin, kuten käsittääksemme tarkistuksessa 13 tehdään, tämä laajennetaan koskemaan niitä perheenjäseniä, jotka jo ovat maassa muista syistä, voi tämä johtaa todella kauas, koska se voi silloin kattaa kaikki lailliset syyt, jopa esimerkiksi opiskelua varten myönnetyt oleskeluluvat. Sellainen järjestelmä vaikeuttaisi myös pakolaisten vastaanoton yhdenmukaistamista.
Tarkistuksissa 14, 15 ja 24 ehdotetaan, vastoin komission ja kansalaisvapauksien ja - oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan kantaa, että kun valitetaan päätöksistä, jotka koskevat sitä, mikä maa käsittelee turvapaikkahakemuksen, on tällä valittamisella lykkäävä vaikutus siirtoon jäsenvaltiosta toiseen. Mielestämme lykkäävä vaikutus on hyväksyttävä ainoastaan tietyissä tapauksissa. Siksi pidätyimme äänestämästä tästä tarkistuksesta.

Berthu (NI)
. (FR) Käsittelemme tänään neuvoston asetusehdotusta, joka koskee perusteiden vahvistamista turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määräämiseksi. Asetus on jatkoa Dublinin yleissopimuksen määräyksille ja tuo niihin parannuksia. Kannatamme asetusta, sillä se on valmisteltu kunnolla siten, että komissio on tehnyt tiivistä yhteistyötä kansallisten asiantuntijoiden kanssa.
Asetuksessa on säilytetty perusperiaate, jonka mukaan jäsenvaltio, johon turvapaikanhakija on ensimmäisenä tullut, vastaa turvapaikkahakemuksen käsittelystä, mutta siihen on myös lisätty toinen periaate: jokainen jäsenvaltio vastaa kaikille muille jäsenvaltioille toimistaan, jotka liittyvät kolmansien maiden kansalaisten tuloon kyseiseen maahan ja siellä oleskeluun, ja jäsenvaltion on yhteisvastuun ja uskollisen yhteistyön hengessä kannettava näiden toimien seuraukset. Tämä tarkoittaa etenkin sitä, että kun laittomat maahanmuuttajat pyytävät turvapaikkaa jostakin jäsenvaltiosta oleskeltuaan aiemmin laittomasti toisessa jäsenvaltiossa, jälkimmäisen on käsiteltävä turvapaikkahakemus, eikä se voi kiertää vastuutaan. Nämä määräykset tulevat selvästi koskemaan etenkin Ranskaa, joka tietoisesti päästää Sangatteen ja sen lähiseuduille kerääntymään laittomia maahanmuuttajia, jotka pyrkivät sen jälkeen hakemaan turvapaikkaa Isosta-Britanniasta.
Äärivasemmiston maahanmuuttoa puoltavien parlamentin jäsenten erittäin aktiivinen ryhmä on esittänyt asetusehdotukseen lukuisia tarkistuksia. Niistä suurin osa on onneksi hylätty. Joitakin kiistanalaisia tarkistuksia on kuitenkin hyväksytty, minkä takia suhtaudumme varauksellisesti Marinhon mietintöön.

Evans, Robert (PSE)
. (EN) Kollegani Labour-puolueessa ja minä olemme äänestäneet Marinhon mietinnön 20 artiklaa koskevien tarkistusten 13 ja 24 ja 21 artiklaa koskevan tarkistuksen 15 puolesta. Nämä tarkistukset varmistavat sen, että päätöksillä turvapaikanhakijoiden siirroista on lykkäävä vaikutus. Ilman tätä oikeutta turvapaikanhakijoita siirreltäisiin jäsenvaltiosta toiseen sillä aikaa, kun heidän hakemuksiaan käsitellään.

Farage (EDD)
. (EN) Äänestin aiemmin tänään jäsen Marinhon mietintöä vastaan, joka koskee ehdotusta neuvoston asetukseksi perusteiden ja menettelyjen vahvistamisesta kolmannen maan kansalaisen johonkin jäsenvaltioon jättämän turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määräämiseksi.
Uskon vahvasti, että Yhdistyneellä kuningaskunnalla on saarena ainutlaatuinen asema Euroopan unionin sisällä. Olemme olleet aina vastuussa omasta turvapaikkahakemuksia ja laittomia maahanmuuttajia koskevasta poliittisesta päätöksenteostamme, ja meidän pitäisi olla siitä vastuussa myös jatkossa. Geneven sopimuksella pöyhkeily on häpeällistä, mutta näemme sitä tapahtuvan päivittäin. Jos ja kun tämä neuvoston asetus määrätään, parantaako se tilannetta vai jatkaako Ranska laittomien maahanmuuttajiensa pallottelemista muille?

Lund (PSE)
. (DA) Olen äänestänyt tänään Euroopan parlamentissa turvapaikkahakemusten käsittelyä koskevan mietinnön puolesta.
Olen toki kiinnittänyt huomiota siihen, että ehdotus ei koske Tanskaa, vaan aluetta, joka kuuluu EY:n perustamissopimuksen kappaleeseen IV, vertaa pöytäkirjaan Tanskan asemasta.

Malmström, Paulsen ja Olle Schmidt (ELDR)
. (SV) Olemme pidättyneet äänestämästä tarkistuksesta 16, koska tuimme sen sijasta oman ryhmämme esittämää tarkistusta 12. Kannatamme ajatusta siitä, että myös rekisteröityjä kumppaneita voidaan pitää perheenjäseninä, mutta mielestämme käsite "elämänkumppani" kattaa nämä. Mielestämme olisi sitä paitsi hyvä, jos useammat jäsenvaltiot muuttaisivat lainsäädäntöään niin, että siinä hyväksyttäisiin homoseksuaalien rekisteröidyt kumppanuudet ja avoliitot.
Perheenjäsenen määritelmää sovellettaessa on kuitenkin tärkeää ottaa toissijaisuusperiaate huomioon. Ei ole sopivaa, että Euroopan parlamentti ja neuvosto muuttavat jäsenvaltioiden perhelainsäädäntöä direktiivillä, joka koskee turvapaikkapolitiikkaa.
Tarkistuksessa 12 olemme siksi ehdottaneet, että samaa sukupuolta olevat kumppanit tunnustetaan perheenjäseniksi, jos vastaanottavan maan lainsäädännössä tai käytännössä avopareja, samaa sukupuolta olevia pareja ja avioliitossa olevia pareja kohdellaan samalla tavalla.

Roure (PSE)
. (FR) Tämä asetusehdotus kärsii samoista puutteista kuin Dublinin yleissopimus, sillä perusperiaatteet pysyvät pohjimmiltaan samoina.
Raskain taakka on siirretty idässä ja etelässä sijaitseville maille, joihin saapuu suurin määrä turvapaikanhakijoita.
Mietinnössä on kuitenkin joitakin edistysaskelia ja myönteisiä kohtia, joita ei pidä väheksyä, ja tästä syystä äänestimme sen puolesta. Yksi ainoa valtio vastaa turvapaikkahakemuksesta, ja huoleen perheiden yhdistämisestä on kiinnitetty enemmän huomiota. Myös turvapaikanhakijoita ja heidän perheitään koskevat henkilökohtaiset tiedot on melko hyvin suojattu.
Yleissopimuksen korvaaminen asetuksella riippuu siis yhteisöjen tuomioistuimen tulkinnasta sekä sen ja komission valvonnasta, mikä on askel kohti vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteutumista.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tässä mietinnössä määrätään muun muassa yhteisillä rajoilla tehtävien tarkastusten asteittaisen lakkauttamisen kautta siitä, että kansalaisia on nyt aikaisempaa helpompi varjostaa, kun he ylittävät unionin sisärajoja. Niinpä halusin äänestää mietinnön puolesta, mutta minulle heräsikin epäilys. Viime yönä näin myös sellaista unta, että olin Pariisin Lidossa illallisella tavattoman kauniin naisen, unelmieni naisen kanssa, ja seuratessani Bluebellsin balettiesitystä huomasin harvinaisen karvaisten jalkojen liikkuvan, ne olivat niin tavattoman karvaiset, että ne olivat jäsen Christian Ulrik von Boetticherin jalat säpsähdin yllätyksestä, ja sitten tajusinkin, että kyseessä oli minua varjostanut poliisi, jonka vaimoni oli palkannut ottamaan selvää, olinko täällä Euroopan parlamentissa vai Pariisissa Lidossa seuraamassa Folies Bergèresin tai Bluebellsin esitystä. Arvoisa puhemies, päätin lopulta pidättyä äänestämästä välttääkseni tällaiset tilanteet, joissa ehkä liioitellaan mietinnön tarkoitusta.

Berthu (NI)
. (FR) Pidätyimme äänestämästä von Boetticherin mietinnöstä, joka liittyy "rajat ylittävän tarkkailun" menettelyn muuttamiseen (14 päivänä kesäkuuta 1985 tehdyn Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 40 artikla), koska - kuten eilisessä keskustelussa totesin - sillä on taipumus tehdä seurannan jatkamisen oikeudesta laajempi väliintulo-oikeus, joka voi aiheuttaa suurta hämmennystä vastuiden jakautumisesta Euroopassa, jossa ei ole sisärajoja.
Lisäksi sillä on taipumus tehdä rajat ylittävästä tarkkailusta eräänlainen lääke joidenkin valtioiden poliisivoimien puutteelliseen toimintaan helpottamalla naapurivaltioiden poliisin väliintuloa niiden alueella. On esimerkiksi hämmästyttävää lukea Euroopan parlamentin mietinnön perusteluissa nämä Saksan sisäministeriön huomiot (lainaan sanatarkasti): "Rajanaapurina oleva jäsenvaltio vaatii yhä usein tarkkailun uskomista virallisesti sen suoritettavaksi rajalla. Ongelmaksi muodostuu se, että kyseiset tarkkailusta vastaavat henkilöt keskeyttävät tarkkailun tiukkojen kansallisten työaikaa koskevien määräysten vuoksi tietyn ajan kuluttua ja/tai eivät jatka sitä seuraavana päivänä henkilöstöpulan vuoksi."
Toivon, ettei tämän salaperäisen Saksan rajavaltion nimi ala kirjaimella "R". Ratkaisua ongelmaan ei kuitenkaan voida etsiä jäsenvaltion poliisin valtuuksien lisäämisestä toisen jäsenvaltion alueella.

Malmström, Paulsen ja Olle Schmidt (ELDR)
. (SV) Olemme äänestäneet yhteisten rajojen valvontaa koskevan mietinnön puolesta, mutta meillä on tiettyjä pelkoja, jotka koskevat tarkistusta 4, jossa annetaan poliisille mahdollisuus tietyissä oloissa suorittaa henkilöllisyyden tarkistuksia ja pidättää väliaikaisesti ihmisiä toisen jäsenvaltion alueella.
Haluamme myös selvittää tarkistusta 1, joka antaa toisen jäsenvaltion poliisille oikeuden jatkaa tarkkailua, jos vastaanottavalla jäsenvaltiolla ei ole samoja mahdollisuuksia.
Kansallisen poliisiin yksinoikeus voimakeinojen käyttöön on perustava sääntö demokraattisessa yhteiskunnassa. Toisten valtioiden poliisilla saa olla oikeus pelkästään erittäin erityisissä oloissa toimia jäsenvaltiossa, mikä on sanottu myös Schengenin sopimuksessa. Ulkomaalaiselle poliisille annettu oikeus tarkkailla tai tehdä pidätyksiä toisessa jäsenvaltiossa tarkoittaa tietenkin sitä, että työtä voidaan tehostaa.
Samalla on tärkeää korostaa, että yksin vastaanottavan jäsenvaltion lainsäädäntö määrää ulkomaisen poliisin toimintaa. Jäsenvaltioiden määräykset ja perinteet vaihtelevat, erityisesti kun ne koskevat henkilöllisyyden tarkastus- ja pidätysmenettelyjä, eikä niitä pidä yhdenmukaistaa.
On varmistettava, että poliisin oikeutta tarkkailla epäiltyjä rikollisia oman jäsenvaltion ulkopuolella ei saa käyttää väärin, ja paikallista lainsäädäntöä ja määräyksiä on täysin noudatettava. On myös oltava takeet sille, että Schengenin sopimuksen kaikki vaatimukset täytetään kokonaan, ennen kuin ulkomainen poliisi toimii toisessa jäsenvaltiossa.

Puhemies. -
Äänestykset päättyvät tähän.
Gorostiaga Atxalandabaso (NI).
Arvoisa puhemies, parlamentissa hyväksyttiin aamulla eilisen istunnon pöytäkirja. Eilen aamulla hyväksytyn pöytäkirjan ja eilisten sanatarkkojen istuntoselostusten välillä on ristiriita.
Pöytäkirjassa eilistä puhettani koskevassa osassa kappaleen lopussa sanotaan "puhemies keskeytti hänet huomauttaen, että asia on jo käsitelty". Ensinnäkään puhemies ei ollut ottanut esille sitä, mistä puhuin. Sanatarkoissa istuntoselostuksissa ei ole mainintaa siitä, että minut keskeytettiin. Haluaisin sanatarkkoihin istuntoselostuksiin sanat: "puhemies keskeytti puhujan". Tämä ei ole mikään pikkuasia. Puhemies esti minua käyttämästä sananvapauttani. Hän hermostui, kun mainitsin että Espanjan kansalliskaarti oli tappanut yhden miehen. Yritin selittää, mitä oli tapahtunut. En voinut kuitenkaan tehdä niin.
Tulevaisuuden varalta odotan ja toivon, että parlamentti kunnioittaa kaikkien jäsenten sananvapautta ja ettei eilisen kaltaisia tilanteita koskaan enää tapahtuisi. Pyydän varapuhemies Dimitrakopoulosia myöntämään, että hän toimi epähienosti ja puolueellisesti parlamentin PPE-ryhmän jäsenenä.

Puhemies. -
Jäsen Gorostiaga, haluaisin vain esittää pari kommenttia: ensinnäkin olen sitä mieltä, että kollegani jäsen Dimitrakopoulos käyttäytyi varsin moitteettomasti noudattamalla varmasti kaikkia työjärjestyksemme artikloja. Toiseksi pyrimme ilman muuta yhdistämään pöytäkirjan tekstin istuntoselostusten kanssa niin, että molemmissa tulee esiin täysin sama asia.
(Istunto keskeytettiin klo 13.00 ja sitä jatkettiin klo 15.05.)

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu, neuvoston julkilausumasta, joka käsittelee puolustuspolitiikkaa, mukaan luettuna EU:n ja Naton suhteet, sekä kahdesta suullisesta kysymyksestä:
O-0089/01 - B5-0012/02 Brok ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan puolesta Euroopan puolustusmateriaalipolitiikasta,
O-0090/01 - B5-0013/02 Brok ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan puolesta Euroopan puolustusteollisuudesta.
Olen hyvin iloinen, että puheenjohtajavaltion puolustusministeri on vieraanamme tänä iltapäivänä. Tämä on jotain aivan uutta täysistunnossa. Tämä on nimittäin ensimmäinen kerta, kun puolustusministeri on johtanut Euroopan parlamentissa keskustelua Euroopan uudesta turvallisuus- ja puolustuspolitiikasta ja sen toimintalinjoista. Se on tärkeä panos. Haluan kiittää neuvoston ministeriä.

Trillo-Figueroa
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, saanen ensiksi ilmaista omasta puolestani ja Espanjan hallituksen puolesta suuren iloni tämän ensimmäisen esiintymiseni johdosta, jota arvoisa puhemies korosti ja joka minun tapauksessani on myös, jos saan luvan mainita, jälleentapaaminen parlamenttimaailman kanssa. Minulla oli kunnia johtaa Espanjan parlamenttia, Cortes Generalesia, viime lainsäädäntökaudella edustajainhuoneen puhemiehenä, ja juuri parlamentti on aito ja lopullinen poliittinen kutsumukseni.
Haluan myös muistuttaa teitä, että minulla oli niin ikään kunnia saada tavata yhteisön 15 jäsenvaltion parlamenttien puolustusvaliokuntien puheenjohtajat sekä Euroopan parlamentin ja WEU:n parlamentaarisen edustajakokouksen edustajat nimenomaan unionin kuluvan Espanjan puheenjohtajakauden tavoitteiden käsittelemistä varten. Aihetta käsiteltiin myös ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa 18. helmikuuta.
Saanen hahmotella puheenvuoroni aluksi sen kulkua. Aluksi haluan muistuttaa lyhyesti yhteisön turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa edeltäneistä vaiheista ja alkuajoista. Tämän jälkeen erittelen Espanjan puheenjohtajakauden tavoitteita kolmella alalla, joihin olemme ryhmitelleet mainitut tavoitteet. Näitä ovat ulottuvuus eli toiminnallinen ala, institutionaalinen ala ja viimeisenä, mutta ei vähäisimpänä, koko se ala, joka vastaa yleistä mielipidettä koskevia kysymyksiä sekä kansallisella että yhteisön tasolla.
Aloitan siis turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa edeltäneistä vaiheista. Minun on muistutettava, että varsinainen tehtävämme Saint-Malon kokouksen jatkotoimina alkoi Helsingissä joulukuussa 1999, jolloin päätettiin luoda nopean toiminnan joukot. Niihin kuuluu yhteensä vähintään 60 000 kahdessa kuukaudessa toimintavalmiuteen saatettavaa sotilasta, joita voidaan pitää sotanäyttämöllä vähintään vuosi ja joilla on materiaalista tukea, ilmavoimien, merivoimien ja maavoimien välineitä niiden toimien kehittämiseksi, joita kutsumme vakiintuneesti Petersbergin tehtäviksi viitaten kuuluisaan Berliinin lähellä sijaitsevaan palatsiin. Siellä perustehtäviksi vahvistettiin rauhan turvaaminen, rauhan palauttaminen, humanitaariset tehtävät ja pelastustehtävät, jotka on järjestettävä vuoteen 2003 mennessä.
Vuoden 2000 alusta lähtien, siis juuri ja juuri kahden vuoden aikana, meillä on ollut tilaisuus kehittää suuresti kyseistä päätavoitetta niin, että Portugalin ja Ranskan puheenjohtajakausina onnistuttiin luomaan elimiä, jotka olivat aluksi väliaikaisia, mutta jo nyt pysyviä. Niissä laadittiin luettelo sotilaallisista voimavaroista, joita on sittemmin ajantasaistettu, joihin on sisällytetty kuuden jäsenyyttä tavoittelevan maan osuus ja jotka tarkisti edellinen puheenjohtaja, Belgia, jota haluan kiittää työstä. Sotilaallinen tavoite kangerteli tietyssä määrin, kun puheenjohtajana toimi Ruotsi, joka kuitenkin hyödynsi omaa kauttaan tehokkaasti kehittämällä siviilikriisinhallinnan menettelyjä ja välineitä.
Kuten tiedätte, Laekenin Eurooppa-neuvoston kokous toi julki nopean toiminnan joukkojen toimintakyvyn, joka suoraan sanottuna on nyt pikemminkin julkilausuma näennäisestä kuin todella tehokkaasta toimintakyvystä, ja siksi Espanjalla on puheenjohtajakaudellaan erityisen tärkeä tehtävä, varsinkin syyskuun 11. päivän tapahtumien vuoksi.
Muistuttaakseni lyhyesti periaatteista haluan ensiksi huomauttaa, kuten arvoisat parlamentin jäsenet tietävät, että käsiteltävänämme oleva ala on luonteeltaan hallitustenvälinen, ja että siitä on lähtöisin vapaaehtoisuuden periaate, välitön sitoutuminen Eurooppa-neuvostoon, ja itse organisaatio on sui generis (omaa luokkaansa) alalla, jolla on päävaltuutettu ja pääsihteeri, jolla on myöhemmin tässä istunnossa tilaisuus käyttää puheenvuoro toisesta aiheesta, PTK:sta (poliittisten ja turvallisuusasioiden komiteasta), sotilaskomiteasta ja Euroopan sotilasesikunnasta.
Toinen periaate on tehtävän erityislaatuisuuden periaate. Hyvät parlamentin jäsenet, mielestäni erityislaatuisuuden periaate on ymmärrettävä arvioperiaatteeksi niin, että, sanon tämän toistamiseen, puhumme yksinomaan sotilaallisista tehtävistä Petersbergin tehtävien, rauhan turvaamisen, rauhaan palauttamisen, humanitaaristen ja tarvittaessa pelastustehtävien kehittämiseksi. Arvoisa puhemies, yhtenä vaikeutena onkin yhdistää yhteisön sotilaalliset voimavarat puolustukseen ulkoapäin uhkaavaa terrorismia vastaan, mikä liittyy läheisesti Espanjan puheenjohtajakauden tärkeimpään tavoitteeseen, terrorismin torjuntaan, johon tehtäviemme tämänhetkisessä kehitysvaiheessa arvioperiaate huomioon ottaen emme voi kuitenkaan ryhtyä ilman neuvoston etukäteen antamaa julkilausumaa, johon viittaan myöhemmin, jos aika antaa myöten.
Kolmas periaate on toissijaisuusperiaate, ei tietenkään parlamentissa ja koko Eurooppaoikeudessa, vanhassa yhteisön oikeudessa ymmärretyssä perinteisessä merkityksessä, vaan yksinkertaisesti siinä merkityksessä, jossa tehtävämme eurooppalaisina turvallisuus- ja puolustuspolitiikan Euroopassa ovat toissijaisia suhteessa kansalliseen puolustukseen, joka kuuluu vieläkin, kuten aiemminkin, kansallisille hallituksille osana kovaa suvereenisuuden ydintä. Epäilemättä se on toissijainen myös suhteessa kollektiiviseen puolustukseen, jonka unionin muodostavien maiden enemmistön on ymmärrettävä Atlantin liitolle kuuluvaksi niin, että meidän tehtävämme ovat puolestaan siinä merkityksessä toissijaisia suhteessa Atlantin liitolle kuuluvaan kollektiiviseen puolustukseen, mutta ne eivät ole sen vuoksi vähemmän autonomisia.
Tästä tulemmekin neljänteen, täydentävyysperiaatteeseen. Yhdistämällä tarkoituksenmukaisesti Atlantin liiton ja Euroopan unionin rakenteet voimme säilyttää kyseiset periaatteet, joita terve järki ehdottomasti vaatii, jotta rakenteissa, suunnittelussa ja kuluissa ei olisi tarpeetonta ja ylimääräistä päällekkäisyyttä. Lopulta ne ovat sijoituksia puolustukseen kuten saman kolikon molemmat puolet, tässä tapauksessa yhteisen rahamme.
Ennen kuin erittelen Espanjan puheenjohtajakauden tavoitteita, haluaisin mainita iskulauseen, jonka puheenjohtaja valitsi näiksi kuudeksi kuukaudeksi ja joka on, kuten tiedätte, "Enemmän Eurooppaa", mikä ymmärretään sekä sisään- että ulospäin. Enemmän Eurooppaa sisäänpäin tarkoittaa Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikassa sitä, että kansalaiset tiedostavat paremmin yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan tarpeen. Enemmän puolustusta ulospäin tarkoittaa yksinkertaisesti olemassa olevan tarpeen kohtaamista.
Hyvät parlamentin jäsenet, voitte uskoa, että ilmaisen sekä oman henkilökohtaisen että Espanjan hallituksen mielipiteen sanoessani, että yhteisön turvallisuus- ja puolustuspolitiikka on Euroopan unionissa ehdottomasti tarpeen. Jos Eurooppa haluaa esiintyä maailmassa yhtenäisenä, se tarvitsee ehdottomasti yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan. Sellainen Euroopan unioni ei ole maailmalla uskottava, jolla ei ole omaa yhtenäistä ääntä turvallisuusasioissa ja jos ääntä ei tueta eikä vahvisteta sotilaallisin voimavaroin. Tilaisuuksia huomata tuo riittämättömyys on kyllä ollut. Katson myös, hyvät jäsenet, että pitkällä aikavälillä ei voida ajatellakaan yhteistä rahapolitiikkaa, mikäli ei ole Euroopan unionin yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa, jolla rahaa tuetaan.
Kuten aiemmin mainitsin, arvoisa puhemies ja hyvät parlamentin jäsenet, voisimme ryhmitellä kuuden kuukauden Espanjan puheenjohtajakauden tavoitteet kolmeen alaan: operatiiviset tai toiminnalliset tavoitteet, institutionaaliset tavoitteet ja yleiseen mielipiteeseen liittyvät tavoitteet.
Aloittamalla operatiivisista tavoitteista, jotka ovat väistämättä varsin teknisiä, minun on sanottava parlamentille, että ne olivat merkittävin tavoite epävirallisessa kokouksessa, jonka pidin kollegoideni, unionin puolustusministereiden kanssa, 22.-23. maaliskuuta Zaragozassa. Olemme kaikki päättäneet antaa joukkotavoitteelle (Headline Goal) ja sen sotilaallisille voimavaroille ehdottoman etusijan. Niinpä minun on ennen muuta sanottava, että päätös nopean toiminnan joukoista on saanut vauhtia Helsingissä sovittujen Petersbergin tehtävien tulevaksi toteuttamiseksi. Nopean toiminnan joukkojen tarve johtuu myös viime aikoina esiin nousseesta tarpeesta valita tiettyjä joukkotavoitteeseen liittyviä voimavaroja - sen luettelosta - niin, että olisi menettelyjä, joiden avulla välitön liikekannallepano kriisitapauksessa on mahdollinen. Emme ole suinkaan pyrkineet perustamaan pienimuotoisia nopean toiminnan joukkoja emmekä rinnakkaisia nopean toiminnan joukkoja, vaan yksinkertaisesti päättämään menettelyistä niiden voimavarojen valitsemiseksi, joilla kriisit ratkaistaisiin heti tuoreeltaan.
Toiseksi olemme vauhdittaneet operatiivisten esikuntien nimeämistä. Selvästi sanottuna, koska parlamentissa käytävä keskustelu on aina epämuodollista, Laekenin operatiivisesta julkilausumasta ei voi tällä hetkellä päätellä, mikä olisi se operatiivinen esikunta, josta nopean toiminnan joukkoja johdettaisiin kriisitilanteessa Petersbergin tehtävien mukaisesti. Emme tiedä sitä vielä, kuten emme sitäkään, mistä osista nopeasti toimintavalmiuteen saatavat joukot muodostuvat. Näin ollen nämä kaksi tavoitetta ovat hyvin tärkeitä operatiivisen julkilausuman tehokkuuden saavuttamiseksi. Esikunnista on riittävästi tarjontaa, jotta voidaan päättää, mistä voisi lähitulevaisuudessa tulla kyseinen esikunta. Olemme asettaneet vaatimuksiksi, että esikuntien rakenteissa on saavutettava vastaava monikansallisuus ja niiden menettelyt ja toiminta on hyväksyttävä. Puheenjohtaja jatkaa toimien vauhdittamista tässä kohdin kahden toimintalinjan mukaisesti, joita ovat yhtenäistettyjen toimintamenettelyjen kehittäminen tulevien esikuntien toiminnan ohjaamiseksi ja osallistuminen esikuntapaneeliin, joka on muodostettu yhteisön toimintasuunnitelman mukaisesti, josta puhun seuraavaksi.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Laekenin huippukokouksessa hyväksyttiin Belgian tekemä ehdotus, jota Alankomaat tuki, Euroopan sotilaallisten voimavarojen toimintasuunnitelmasta. Kyseessä on yksinkertaisesti menetelmä, jolla osoitetaan voimavarojen ja luettelomme puutteet ja annetaan menettelytavat niiden korjaamiseksi. Espanjan puheenjohtajakauden alussa kaikkien maiden puolustusvoimien komentajia kehotettiin sanomaan, mitkä heidän mielestään olivat luettelon pääasialliset voimavarojen puutteet. Vastaus saatiin ennätysajassa ja niin voitiin muodostaa 17 asiantuntijoista koostuvaa paneelia, jotka toimivat jo. Niiden toimenkuvaan kuuluu löytää ratkaisuja 23 ensisijaiselle tavoitteelle tai ensi tilassa korjattavalle voimavarojen puutteelle. Omasta puolestamme pyrimme toimimaan yhteisvastuullisesti johtamalla neljää näistä paneeleista, joissa, valaistakseni asiaa esimerkein, käsitellään hyökkäyshelikoptereihin, lennossa tankkaamiseen, tukialuslentovoimiin ja kenttäsairaaloihin liittyviä asioita. Osallistumme lisäksi kahdeksaan muuhun paneeliin. Zaragozassa keskustelimme alustavasti noudatettavasta linjasta niiden uusien voimavarojen varustamiseksi ja rahoittamiseksi, joita tarvitaan jatkotoimiksi meneillään oleviin tutkimuksiin, ja työpöydälle on jäänyt omintakeisia ideoita yhteisestä rahoituksesta, jota tutkimme ja jota selvitän kenties myöhemmin puheessani yksityiskohtaisemmin.
Toisaalta Atlantin liittoon liittyviä toimiamme koskevan jatkuvan avoimuuden tavoitteen mukaisesti toiminnassa on jo asiantuntijoista koostuva Euroopan unionin ryhmä, joka tunnetaan nimellä Headline Goal Task Force (joukkotavoitetta käsittelevä erikoistyöryhmä). Ryhmä tekee tutkimuksia, jotka kootaan edistykselliseen sähköiseen muotoon puheenjohtajakaudellamme Naton asiantuntijoiden kanssa, jotka antavat edelleen apuaan hankkeessa ja tukevat siis toimia täysin koordinoidusti ja avoimesti Atlantin liiton toimien kanssa puolustuskykyaloitteensa kehittämiseksi.
Tältä osin minun on mainittava, että voimavarojen kehittämiseksi on tarpeen luoda järjestelmä, josta voidaan koko ajan selvästi nähdä tilanne yhteisön voimavaroissa ja niiden puutteissa. Järjestelmän on luonnollisesti oltava autonominen ja Euroopan unionille ominainen, mutta oman etumme kannalta siinä on myös otettava tarkkaan huomioon Atlantin liitossa koetut myönteiset kokemukset.
Tämän hetken suurin vaikeus liittyy epäilemättä liiton joukkojen suunnitteluun muun muassa sellaisissa näkökohdissa kuin sovellettavat kaaviot ja itse voimavaroista vastaavan ryhmän tehtävät.
Näin päädymme epäilemättä olennaisimpaan näkökohtaan, joka ei ole ratkaiseva ainoastaan meidän puheenjohtajakautemme kannalta, vaan yhteisön turvallisuus- ja puolustuspolitiikan kehittämisen kannalta. Kyse on Euroopan unionin ja Atlantin liiton välistä yhteistyötä koskevien pysyvien järjestelyiden, Berliini plus -järjestelyn, kehittämisestä, erityisesti sen luvun osalta, joka koskee Euroopan unionin pysyvää pääsyä Naton voimavaroihin kriisinhallinnassa. Barcelonan Eurooppa-neuvoston kokouksessa korostettiin, että Euroopan unionin ja Naton välillä on tärkeää saavuttaa ja tehdä pysyviä järjestelyjä mahdollisimman pian, ja kokouksessa annettiin puheenjohtajavaltiolle, pääsihteerille ja korkealle edustajalle tehtäväksi suorittaa tarvittavia korkean tason yhteydenottoja neuvottelujen saattamiseksi onnistuneeseen lopputulokseen.
Valtioidemme ja hallitustemme päämiehet ovat vain todenneet, että Naton kanssa tehtävää jatkuvaa yhteistyötä ei saa enää viivästyttää, ja että tilapäiset tai tapauskohtaiset ratkaisut saattaisivat johtaa jo koetunlaisiin umpikujiin. Niillä vahingoitettaisiin unionia varsin huonoon aikaan, kun ensimmäistä kertaa kehitetään kriisinhallintatoimintaa, ja silloin unionin nykyinen ja tuleva arvostus joutuisivat vaakalaudalle.
Arvoisa puhemies, vaikka se sattuisikin kiinnostamaan enemmän arvoisia parlamentin jäseniä, en käsittele sitä, että Euroopan unioni ryhtyisi johtamaan tiettyjä tehtäviä, jotka liittyvät entiseen Jugoslavian tasavaltaan Makedoniaan, Amber Fox -operaation jatkuvuuteen tai tiettyihin toimiin ryhtymiseen Bosniassa ja Hertsegovinassa. Mainitsen tältä osin vain sen, mikä merkitys on Euroopan unionin sotilaskomitealla 02, joka asettaa organisaatiokykymme koetukselle kriisinhallintamenettelyissä ensi toukokuussa. Hanke toteutetaan Espanjan puheenjohtajakaudella, ja arvoisat parlamentin jäsenet, voin taata, että aluksi mahdottomilta tuntuneet vaikeudet on vähitellen voitettu, ja voin edelleen vakuuttaa teille, että hanketta ei kehitetä ainoastaan ennalta määrättyyn päivämäärään asti, vaan sen lisäksi sitä kehitetään, siitä olen varma, menestyksekkäästi ja suojellen asiaankuuluvasti Euroopan unionin instituutioita, kuten sotilaskomiteaa, poliittisten ja turvallisuusasioiden komiteaa, pääsihteeriä, korkeaa edustajaa ja itse sotilasesikuntaa.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, mainitsin toisen, institutionaalisen alan. Siitä minun on sanottava, että Espanja on yhdessä toisen maaryhmän kanssa tukenut puolustusministerineuvoston muodostamista ja vahvistamista. Arvoisien parlamentin jäsenten on ymmärrettävä, että kyseessä ei ole uuden neuvoston liittäminen yhteisön institutionaaliseen galaksiin, vaan tarkoituksena on, että me, joille tuo velvollisuus kuuluu, kykenemme täyttämään sen, että me kykenemme työskentelemään. Emme halua syrjäyttää ulkoasiainministereille kuuluvaa toimivaltaa emmekä puuttua siihen. Pyrimme vain tekemään työmme ja ratkaisemaan keskenämme mainitsemani ongelmat, joita ovat joukkotavoitteen tehokkuus ja Petersbergin tehtävien tuleva jakaminen. Tätä varten kyseinen neuvosto on hyvin tärkeä. Olemme jo ottaneet ensimmäisen, suuren askeleen, sillä asiassa saavutettiin kaikkien yksimielisyys. Tarkoitan kokousta, joka pidetään yleisten asioiden neuvoston ja vain puolustusministereistä koostuvan ministerineuvoston kanssa toukokuussa Brysselissä.
Ryhdyn toiseksi puhumaan institutionaalisista tavoitteista, jotka koskevat Euroopan puolustusmateriaalipolitiikan perusteista, joilla vastataan myös jäsen Brokin kysymyksiin ja joista hän on huolissaan. Vaikka Euroopan puolustusmateriaalipolitiikka mainitaan vain ohimennen Helsingin julistuksessa, sitä ei tähän mennessä ollut yritetty toteuttaa käytännössä tai luoda edes perustaa saati viitoittaa tietä. Olemme halunneet ottaa tuon askeleen päättäväisesti. Tarkoituksena ei ole suinkaan puuttua Euroopan puolustusmateriaalipolitiikkaan, joka ei kuulu toimivaltaamme, mutta vakiinnuttaa kylläkin perusta ja Euroopan puolustusmateriaalipolitiikan olennaiset periaatteet.
Sanoin aikaisemmin, että yhteisön turvallisuus- ja puolustuspolitiikka on unionin kannalta aivan välttämätön. Se on aivan välttämätön myös kaikenlaisen puolustusmateriaalipolitiikan kannalta. Tämän vuoksi olemme laatineet eräänlaiset kymmenen käskyä, joskaan periaatteiden lukumäärä ei ole loppujen lopuksi niin tärkeä päästäksemme yksimielisyyteen suurista periaatteista, joilla olisi ohjattava Euroopan puolustusmateriaalipolitiikkaa. Tämän luetteloinnin lähtökohtana on vakuutus, että Euroopan puolustusmateriaalipolitiikan on palveltava YUTP:tä eikä päinvastoin - tämä perustelu saattaisi tuntua itsestään selvältä, jos ei katsota totuutta silmiin ja huomata, että asia on yleensä päinvastoin - ja että sen on perustuttava ilman muuta vapaaehtoisuuden, avoimuuden ja yhteensovittamisen periaatteisiin suhteessa muihin järjestöihin. Vaadittuihin tehokkaisiin keinoihin luetaan myös operatiivisten vaatimusten yhdenmukaistaminen, voimavarojen yhteinen käyttö, niiden mahdollinen hankinta Euroopan puolustusmateriaaliviraston välityksellä, joka yhdistää tai ainakin sovittaa yhteen olemassa olevat voimavarat, tarkoituksenmukaisimman kirjanpitojärjestelmän tutkiminen tiettyjen järjestelmien rahoituksen edistämiseksi pitkällä aikavälillä, ja myös, kuten aiemmin mainitsin, uusien yhteisten rahoitusmuotojen etsiminen.
Tarve määrittää menetelmät, joilla voidaan käsitellä Helsingin luettelossa vahvistetut voimavarojen puutteet pitkällä ja keskipitkällä aikavälillä, vie meidät jälleen noiden Euroopan puolustusmateriaalipolitiikan periaatteiden eteen, joita eri maiden asevarustelusta vastaavat johtavat kansakunnat tutkivat kokouksessa, jonka puheenjohtajavaltio on kutsunut koolle 29. päiväksi huhtikuuta.
Arvoisa puhemies, koska minulle suotu aika on käymässä vähiin, yritän tehdä yhteenvedon niistä näkökohdista, jotka ovat kyllä tärkeitä mutta jotka eivät kuulu suinkaan aivan ensisijaisiin tavoitteisiin, joita ovat operatiiviset tavoitteet. Saanen puhua loppuajan niistä näkökohdista, joilla viitataan yhteisön puolustusta koskevan tietoisuuden luomiseen yleisen mielipiteen edessä, ja niihin näkökohtiin, jotka yhdistetään tuohon tietoisuuteen. Hyvät parlamentin jäsenet, olemme kokeneet tapahtumia, joiden vuoksi meidän on edelleen rakennettava Petersbergin tehtävien mukaista humanitaarisen oikeuden säännöstöä. Kun Espanja teki kyseisen ehdotuksen, ei ollut vielä koettu syyskuun 11. päivän tapahtumia. Syyskuun 11. päivän jälkeen, muutamaa kuukautta myöhemmin, tietyt tapahtumat ovat osoittaneet, että kriisitilanteissa sovellettavaa oikeutta on selvennettävä aivan ehdottomasti. Tarkoitan tietenkin vankien kohtelua, siviiliväestön kohtelua, yksityisomaisuuden käsittelyä ja suhdetta siviiliviranomaisiin Petersbergin tehtävien kehittämiseksi. Olemme ajatelleet, että tämä voi olla se tie, joka alkaa Salamancasta, näiden kuukausien aikaisesta Euroopan kulttuuripääkaupungista, jossa kauan aikaa sitten, 1500-luvulla, syntyivät myös ius ad bellum ja ius in bello, ja tätä tarkoitusta varten olemme kutsuneet koolle toukokuuksi Salamancaan kokouksen, johon on luonnollisesti kutsuttu unionin kaikkien maiden ja myös kolmansien maiden edustajat, samoin Punaisen Ristin kansainvälinen komitea.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, emme voineet unohtaa YUTP:n Välimeren ulottuvuutta Espanjan puheenjohtajakaudella. Kuten tiedätte, Valenciaan on kutsuttu koolle 22.-23. huhtikuuta kokous, joka pidetään erittäin otolliseen aikaan. Omasta puolestamme olemme halunneet, että YUTP ei jäisi Välimeren ulottuvuuden ulkopuolelle, ja tätä tarkoitusta varten olemme myös kutsuneet koolle 20.-21. toukokuuta Barcelonassa pidettävän seminaarin, jossa käsitellään yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan Välimeren ulottuvuutta. Kyseessä on yksinkertaisesti Etelä-Euroopan rannikkovaltioiden tekeminen tietoisiksi siitä, että nopean toiminnan joukot ei ole uhka varsinkaan niille. Kyseessä on pysyvien suhteiden luominen niiden asevoimiin ja hallituksiin, joiden ansiosta Välimeren maat voivat vaurastua turvallisena ja hyvinvoivana alueena. Tämän tavoitteen puitteissa kokoamme Belgian aloitteen mukaisesti Cartagenaan eri puolustusyksiköiden yleisestä mielipiteestä vastaavat ja tiedotusvälineiden asiantuntijat, jotta saadaan uusi sysäys sille, että yhteisön kansalaiset ymmärtävät viestimme ja että se välitetään eteenpäin.
Arvoisa puhemies, kiitän kärsivällisyydestänne. Minulla olisi vielä ihan pieni ajatus, jonka uskon olevan tärkeä. Se koskee terrorismia. Arvoisat jäsenet, olen jo muistuttanut, että puheenjohtajavaltio Espanja, kuten puheenjohtaja Aznarilla oli tilaisuus tuoda julki, asettaa terrorismin vastaiset toimet aivan ensisijaiseksi tavoitteekseen. Ei ole tarpeen tähdentää, minkä vuoksi Espanjalla on vallitsevat olot huomioon ottaen moraalinen velvollisuus asettaa terrorismin vastaiset toimet puheenjohtajakautensa näkyvimmäksi osaksi.
Omasta puolestamme olemme pohtineet kovasti Euroopan unionin puolustusministereiden kanssa sitä ja olemme yhtä mieltä siitä, että Petersbergin tehtäviin eivät sisälly terrorismin vastaiset toimet, kuten aiemmin katsoin. Olemme yhtä mieltä myös siitä, että unionissa oikeusvaltion sisäisen terrorismin vastaisia toimia on harjoitettava tavanomaisin menettelyin, tuomioistuinten ja valtion turvajoukkojen välityksellä, mutta meidän ei pidä suhtautua välinpitämättömästi yhteisön kansalaisten puolustamiseen ulkoapäin uhkaavia mahdollisia hyökkäyksiä vastaan, mitä varten tarvittaisiin ilman muuta sotilaallisia voimavaroja, joita yritämme asettaa kaikkien yhteisiksi. Tarkoitan voimavaroja NBC-joukkotuhoaseita, siis ydinaseita sekä biologisia ja kemiallisia aseita vastaan, sekä älyllisiä voimavaroja, toimintavalmiudessa olevien joukkojemme itsesuojelua ja myös niitä voimavaroja, joilla voidaan yhteisesti suojata sitä, mikä tunnetaan ainoana Euroopan yhteisenä alueena tai yhteisenä taivaana. Nuo voimavarat ja tehtävät ovat ajatuksina ja peruslinjoina asiakirjassa, jota puheenjohtajavaltio Espanja valmistelee Sevillan Eurooppa-neuvoston kokousta varten, jossa se toivottavasti hyväksytään ja jota toivottavasti myös tuetaan, kuten kaikkea tässä kokouksessa mainittua.
Paljon kiitoksia, arvoisa puhemies.
Brok (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet, haluaisin kiittää erittäin lämpimästi tästä keskustelusta erityisesti siksi, että tämä onkin ensimmäinen kerta, kun keskustelemme aiheesta parlamentissa puheenjohtajavaltio Espanjan puolustusministerin johdolla. Tämä on uskoakseni myös myönteinen viesti, johon me suhtaudumme sen mukaisesti, ja siitä haluaisimme kiittää. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, pidän lisäksi oikeana sitä, mitä te sanoitte lopuksi terrorismista ja mitä Espanja yrittää tältä osin perustellusti tehdä. Tarkastellessani syyskuun 11. päivän jälkeistä poliittista maisemaa minulla on kuitenkin tässäkin yhteydessä sellainen tunne, että me olemme tosin tehneet monia päätöksiä ja keskustelleet monista asioista mutta että tällä hetkellä kansallisiin ministeriökoneistoihin häviää myös monia asioita, jotka koskevat terrorismin vastaisen taistelun tosiasiallista toteuttamista käytännössä ja ulkoisen ja sisäisen turvallisuuden leikkauspistettä koskevien kysymysten selvittämistä.
Me näimme juuri viime viikolla EU:n Lähi-idän valtuuskunnan kohdalla, miten vähäinen meidän poliittinen vaikutusvaltamme on. Vaikutusvalta on niin vähäinen myös siksi, että suurten ulkoista apua koskevien ponnistelujemme ohella - Euroopan unioni käyttää ulkoiseen apuun varoja kolme kertaa niin paljon kuin Yhdysvallat - ja huolimatta lisääntyvästä panoksestamme siviilikriisinhallinnassa me emme edelleenkään pysty antamaan todellisia turvallisuustakuita, koska sotilaallisia voimavaroja ei ole kehitetty vielä läheskään riittävästi.
Viime vuosina tehdyt päätökset, Amsterdamin sopimuksesta Kölnin kriteerien kautta tähän päivään saakka, ovat olleet erinomaisia, mutta niiden toteuttaminen on monilla aloilla vielä erittäin puutteellista. Kun seuraan muutamissa jäsenvaltioissamme kuljetuskone A 400 M:n ympärillä käytäviä keskusteluja, ne ovat viite siitä, että vaikka tavoite on selkeä ja esitetään ehkä lukuja, tosiasiallinen toteuttaminen ja varustelu eivät ole riittäviä eivätkä tapahdu riittävän nopeasti, ja meillä on vähäinen rooli siksi, että meitä ei oteta vakavasti, koska me emme voi todella toimia politiikan asianmukaisen täytäntöönpanon puuttuessa.
Tässä yhteydessä meidän on käsiteltävä myös toimielimiä koskevia kysymyksiä. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olen kanssanne eri mieltä siitä, että tämä on yksinomaan hallitustenvälinen asia. Ulkoista apua ja siviilikriisinhallintaa koskevat kysymykset ovat suurimmaksi osaksi ensimmäisen pilarin tehtävä, ja myös niiden rahoittamisen pitäisi tapahtua talousarvion välityksellä. Se ei ole siksi yksinomaan ja ainoastaan hallitustenvälinen asia. Se on yhteinen asia, ja me näemme, että sen puutteet ovat hallitustenvälisellä puolella. Me olemme siksi sitä mieltä, että meidän on tehtävä tässä valmistelukunnassa lopullisia päätöksiä ja parannuksia, missä yhteydessä on ehdottoman välttämätöntä ottaa huomioon kansalliset suvereniteetit, joilla on oma roolinsa tässä kysymyksessä. Me emme voi tehdä Brysselin kanssa enemmistöpäätöksiä, joiden mukaan kaikkien EU-maiden sotilaiden on lähdettävä sotaan. Tältä osin kansallisilla parlamenteilla on painava sana sanottavanaan.
Meidän on kuitenkin toteutettava esimerkiksi tehostettu yhteistyö saadaksemme aikaan kansainvälisen liittoutuman (coalition of the willing). Me saimme tämän aikaan Nizzassa kaikilla muilla aloilla paitsi puolustuspolitiikassa, siis siellä, missä me sitä kipeimmin tarvitsimme. Se estettiin erittäin valitettavasti Nizzassa. Tässä meidän on saatava aikaan ratkaiseva läpimurto. On selvää, että me haluamme tehdä tämän kaiken yhdessä Nato-kumppaneidemme kanssa. Nato on ehdottoman välttämätön kollektiiviselle turvallisuudelle. Meidän on myös organisoitava Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikka niin, etteivät EU:n ulkopuoliset valtiot, jotka ovat Naton jäseniä, tunne jäävänsä sen ulkopuolelle. On käytävä tiivistä vuoropuhelua. Minusta onkin siksi oikein, että Turkin kanssa löydetään ratkaisu, jonka mukaan EU:n ja Turkin välillä aloitetaan järkevä konsultatiiviprosessi siinä tapauksessa, että lähellä Turkkia tapahtuu jotain. Tässä mielessä sopimukset, joita valitettavasti ei ole esitetty meille virallisesti, ovat toivottavasti oikeansuuntaisia. Neuvoston on kuitenkin esitettävä selkeä kanta, jonka mukaan ei kyseenalaisteta Euroopan unionin itsenäistä päätöksenteko-oikeutta sinänsä. Se voidaan ehkä esittää vielä myöhemmin tämän keskustelun kuluessa, jotta olemme varmempia kannastamme tähän kysymykseen.
Meidän on ymmärrettävä, että olemme tosin samaa mieltä monista tavoitteista, mutta emme niiden toteuttamisesta. Näin on myös puolustusteollisuutta koskevan politiikan kohdalla. Me näemme, että yhdysvaltalaisten ja eurooppalaisten joukkojen välinen teknologinen kuilu syvenee entisestään eivätkä joukkomme voi enää lainkaan todella sotia yhdessä, koska teknologisista eroista on tullut niin valtavia. Tällähän on myös katastrofaalisia seurauksia paitsi meidän puolustuspolitiikkaa koskevalle valmiudellemme myös teollisuuspolitiikalle. Tämä on siksi myös eurooppalaisia sisämarkkinoita koskeva kysymys. Olen iloinen, että täällä on läsnä komission jäsen Pattenin ohella myös komission jäsen Liikanen. Voin kuvitella, että eurooppalaista tutkimuksen puiteohjelmaa voitaisiin käyttää lisääntyvässä määrin yhteisiin hankkeisiin myös puolustusalan tutkimuksessa, koska sillä on yhtymäkohta teollisuuspolitiikkaan ja puolustusteollisuutta koskevaan politiikkaan. Voidaan ehkä pohtia sitä, miten sen tulisi tapahtua ja miten myös hankinnoissa voidaan tehdä yhteistyötä. Tiettyjä asioita, esimerkiksi kuljetuskalustoa, voidaan hankkia yhdessä, jotta ylläpidossa, hankinnassa ja monilla muilla aloilla saavutetaan tältä pohjalta synergiaa ja jotta ne tulevat siten edullisemmiksi. Me käytämme puolustukseen 60 prosenttia Yhdysvaltain puolustusmenoista, mutta tuloksena on 10 prosenttia Yhdysvaltain tuloksesta. Se johtuu kuitenkin ilmeisesti siitä, että me organisoimme toimintaamme väärin. Kun siis puolustusmäärärahat ovat jo nyt niukat Euroopan tasolla ja kansallisella tasolla, on kuitenkin hitto soikoon oltava mahdollista organisoida toimintamme nimenomaan yhteisönä niin, että saavutamme välttämättömän ja saavutamme asianmukaiset vaikutukset yhteisten etujemme mukaisesti.
Siihen kuuluvat tietysti myös asevientiä koskevat kysymykset ja eurooppalaisten toimivaltuuksien selvittäminen menettelysääntöjen yhtenäistämiseksi. Euroopan unionin on parannettava toimintaansa myös sotilaallisesti ajaakseen omia etujaan. Siitä on tultava parempi turvatakseen rauhaakin. Olen kuitenkin kanssanne samaa mieltä - arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te esititte mielestäni erittäin hyvän esimerkin - siitä, että yhteisöllä, jolla on yhteinen valuutta, on myös yhteisiä turvallisuuspoliittisia etuja. Tästä syystä meidän on myös saatava aikaan, että yhteisten sisämarkkinoiden, yhteisen valuutan ja yhteisen oikeusjärjestyksen Euroopan unionissa ei ole enää alueita, joiden turvallisuuden laatu on erilainen. Meidän on toteutettava yhteinen turvallisuuden laatu. Kiitän siitä, että me saatoimme edistää tätä yhteistyöhön perustuvassa prosessissa.
Patten
. (EN) Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, haluan ensin kiittää parlamenttia siitä, että se on antanut komissiolle tilaisuuden keskustella näissä päätöslauselmaesityksissä mainituista elintärkeistä kysymyksistä. Saanen samalla kiittää myös Eurooppa-neuvoston puheenjohtajavaltiota siitä panoksesta, jonka se antoi Espanjan puolustusministerin äsken pitämän äärimmäisen mielenkiintoisen ja tärkeän puheen kautta. Kannatan erityisesti sitä, mitä puolustusministeri sanoi puheenvuoronsa lopussa terrorismista ja siitä, miten tärkeää on asettaa terrorismin vastustaminen sille ensisijaiselle paikalle, jonka se moniarvoisissa demokratioissa ansaitsee. Jotkin jäsenvaltiot pitävät erityisen tärkeänä, että terrorismi saadaan kitkettyä pois kaikissa sen ilmenemismuodoissa.
Arvoisa puhemies, kuten te sanoitte, kollegani Erkki Liikanen käyttää kohta puheenvuoron puolustukseen kuuluvan kaluston kauppaan ja tuotantoon liittyvistä asioista, mutta sitä ennen haluaisin sanoa jotakin komission yleisestä lähestymistavasta turvallisuus- ja puolustuskysymyksiin.
Aluksi toteaisin olevani erittäin vakuuttunut siitä, ettei ulkopolitiikkaa voida yksiselitteisesti jakaa siviiliasioihin ja sotilas- ja puolustusasioihin, ikään kuin nämä kaksi eivät mitenkään liittyisi toisiinsa ja ikään kuin niitä voitaisiin käsitellä täysin erikseen. Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikka on erottamaton osa yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Perustamissopimuksessa edellytetään, että komissio osallistuu tähän politiikkaan täysimääräisesti. Komissiolla ei ole suoranaista vastuuta sotilasasioista, jotka on sinänsä rajoitettu perustamissopimuksessa niin sanottuihin Petersbergin tehtäviin. Mutta komission täysimääräinen osallistuminen ulko- ja turvallisuuspoliittisten tehtävien hoitamiseen merkitsee käytännössä, että se on tiiviisti mukana politiikassa kokonaisuutena.
Näin kuuluukin olla, sillä johdonmukaiseen ja kokonaisvaltaiseen eurooppalaiseen turvallisuus-, konfliktinehkäisy- ja kriisinhallintapolitiikkaan kuuluu pakostikin sekä siviili- että sotilasasioita. Tähän näkökohtaan haluankin vielä palata puheenvuoroni lopussa.
Euroopan unioni hoitaa kansainvälisiä suhteita ja ohjelmia monilla saroilla, joita ovat esimerkiksi energia, ympäristö, taloudellinen yhteistyö, ihmisoikeudet, oikeus- ja sisäasiat, ulkomaanavun ohjelmat ja niin edelleen. Kriisitilanteissa voidaan joutua tekemään aloitteita, jotka vaativat myös joukkojen liikekannallepanoa tai joilla on muuta puolustuspoliittista merkitystä. Mutta siinäkin tapauksessa sotilaalliset toimet ovat vain yksi osa sitä saumatonta ja yhtenäistä eurooppalaista politiikkaa, jota kyseiseen maahan tai kriisialueeseen kohdistetaan.
Esimerkkinä voidaan mainita Länsi-Balkan, josta olemme niin usein keskustelleet tässä istuntosalissa. Pitkään kestänyt verenvuodatus ja etniset selkkaukset päättyivät alueelle tehtyihin sotatoimiin, joilla onnistuttiin pysäyttämään etniset puhdistukset Kosovossa. Sen jälkeen Euroopan unioni aloitti koordinoidut toimet palauttaakseen alueen vakauden ja käynnistääkseen siellä perusteelliset poliittiset ja taloudelliset uudistukset. Nyt olemme luoneet sinne vakaus- ja assosiaatiosopimuksiin perustuvan toimintakehyksen, joka edistää alueellista integraatiota ja tarjoaa Länsi-Balkanin maille mahdollisuuden Euroopan unionin jäsenyyteen pitkällä aikavälillä. Johdamme keskeistä osaa YK:n toimista Kosovossa. Olemme myös käynnistäneet erilaisia aloitteita, joista voidaan mainita Serbiassa toteutettu Energiaa vastineeksi demokratiasta -ohjelma, jolla oli sekä avoimesti poliittisia että taloudellisia ja humanitaarisia tavoitteita.
Kaikki nämä toimet ovat olleet osa - ja nimenomaan tärkeä osa - Länsi-Balkanin alueella harjoitettua integroitua eurooppalaista turvallisuus- ja konfliktinehkäisypolitiikkaa. Euroopan komissiolla on edelleen keskeinen osa sen suunnittelussa ja täytäntöönpanossa. Mutta EU:n politiikkaan Länsi-Balkanilla on sisältynyt myös joukkojen sijoittamista esimerkiksi entiseen Jugoslavian tasavaltaan Makedoniaan, jossa Nato käytti laajamittaisesti eurooppalaisia asevoimia tukiessaan poliittista sovintoratkaisua aikana, jolloin alueen etniset jännitteet ja väkivalta alkoivat kiihtyä. Liikekannallepano oli koordinoitava tiiviisti Euroopan unionin jo aloittamien muiden toimien kanssa. Kuten parlamentti tietää, Javier Solana ja minä osallistuimme suoraan rauhan sovitteluun silloin, kun joukkoja alettiin sijoittaa. Komissio tuki joukkojen liikekannallepanon poliittisia päämääriä nopean toiminnan järjestelmänsä kautta ja auttoi palauttamaan luottamusta ja vähentämään etnisiä jännitteitä alueella hätäavuksi tarkoitetulla talonkunnostusohjelmalla ja muilla toimilla.
Eurooppa-neuvostossa kokoontuneet hallitusten päämiehet ovat nyt ilmoittaneet Euroopan unionin olevan valmis ottamaan vastuuta sotilaallisista jatkotoimista, mikäli tietyt edellytykset täyttyvät, Euroopan unionin ja Naton väliset pysyvät yhteistyöjärjestelyt mukaan luettuina. Komissio ei osallistu - eikä edes halua osallistua - suoraan päätöksen tekemiseen, sillä sehän koskee alueelle siirretyn kansallisen sotilashenkilöstön fyysistä turvallisuutta. Mutta meidän on osallistuttava jälleen täysimääräisesti tähän politiikkaan niin kauan kuin se antaa yleistä lisäarvoa Euroopan unionin ponnisteluille. Meidän on saatava äänemme kuuluville, koska - kuten olen jo sanonut - puolustuspoliittiset päätökset vaikuttavat laajemmin myös Euroopan unionin yleiseen turvallisuuspolitiikkaan, kuten olen kuvaillut.
Yhteydet YUTP:n puolustus- ja sotilasnäkökohtien ja yhteisön perinteisten politiikanalojen välillä ovat monitahoisia ja usein poliittisesti arkaluonteisia. Euroopan komissio on valmis tekemään oman osuutensa ja käyttämään sille perustamissopimuksessa annettuja valtuuksia tukeakseen vahvan, tehokkaan ja elinvoimaisen aseteollisuuden kehittämistä Euroopassa. Tänään käsiteltävinä olevista päätöslauselmaesityksistä käy selvästi ilmi, että tämä on myös Euroopan parlamentin toiveena. Useimmat parlamentin jäsenistä esimerkiksi kannattavat komission aloitetta perustaa avaruusalan neuvoa-antava työryhmä (Advisory Group on Aerospace) - joka tunnetaan myös nimellä STAR 21 - käsittelemään Euroopan unionin strategisia haasteita tällä kriittisellä teollisuudenalalla. Pidämme myönteisenä, että teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan puheenjohtaja Carlos Westendorp ja jäsen Karl von Wogau osallistuvat työryhmään.
Kuten sanottu, olemme valmiit tekemään oman osuutemme. Näissä asioissa meidän on kuitenkin toimittava tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, joilla on kansallinen vastuu monista niihin kytkeytyvistä politiikanaloista.
Siviili- ja sotilasasioiden sekä Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden vastuualueiden välisiä yhteyksiä integroidussa turvallisuus- ja kriisinhallintapolitiikassa pohditaan yhä. Tarvittava institutionaalinen koneisto alkaa kuitenkin vähitellen olla koossa - siihen kuuluvat esimerkiksi poliittisten ja turvallisuusasioiden komitea ja sitä neuvovat elimet, EU:n sotilaskomitea, poliittis-sotilaallinen työryhmä sekä siviilikriisinhallintakomitea. Yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja Solana ja minä työskentelemme parhaillaan yhdessä neuvoston ja komission roolien ja vastuualueiden sisältämien mahdollisuuksien ja rajoitusten määrittelemiseksi.
Se ei ole aina helppoa. Monta kysymystä on vielä ratkaisematta, esimerkiksi se, rahoitetaanko yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan liittyvät toimet yhteisön talousarviosta vai toimintamenoista, joilla on sotilaallista merkitystä tai merkitystä puolustuksen alalla ja joiden rahoitus on aina jäsenvaltioiden vastuulla. Euroopan unioni tarvitsee mekanismeja, joiden kautta se voi joustavasti käyttää talousarviota ulkopolitiikan johtamisessa ja ottaa kriisitilanteessa nopeasti varoja käyttöön. Tästä asiasta olemmekin esittäneet joitakin yhteisön talousarviota koskevia ehdotuksia. Pyrkiessämme suurempaan joustavuuteen emme saa kuitenkaan luoda yhteiselle ulko- ja turvallisuuspolitiikalle sellaisia rinnakkaisia rakenteita, joita parlamentti ei voi kunnolla valvoa ja joihin tilintarkastustuomioistuimen kautta toteutettu varainhoidon valvonta ei ulotu - tai joissa kajotaan yhteisön toimivaltaan kuuluviin asioihin.
Nämä ongelmat eivät suinkaan ole mahdottomia. Esimerkiksi Bosniassa olemme sopineet EU:n valvontajärjestelyistä, joissa kilpailevat tarpeet on tasapainotettu huolellisesti. Mutta meidän on jatkossakin edettävä varovaisesti - ja tämä koskee myös puolustusmateriaaliteollisuutta, josta kollegani Erkki Liikanen kohta puhuu.
Lopuksi haluaisin puhua vielä yhdestä asiasta, ja tähän minua yllyttivät - tai rohkaisivat - jäsen Brokin mielenkiintoiset huomiot. Kuten jäsen Brok varsin ymmärrettävistä syistä huomautti, meidän on pystyttävä osoittamaan, että suhtaudumme vakavasti Euroopan turvallisuuteen. Hänhän puhui puolustusmenoista ja puolustusmateriaalimenoista. Näillä haita kuhisevilla vesillä komission jäsenen on äärimmäisen vaarallista lähteä uimaan. Komissiohan ei ole mikään 16. jäsenvaltio; sillä ei ole omia veronmaksajia, jotka valitsisivat sen jäsenet ja myöntäisivät sille vastuuvapauden. Luin juuri eräästä tärkeästä keskustelusta, jossa pohdittiin, pitäisikö yhteisön osoittaa entistä enemmän varoja täsmäohjuksiin, erityisjoukkoihin, ilmakuljetuskapasiteettiin ja sotilastietoliikenteeseen. Vaikuttaa siltä, että älyllisesti ja poliittisesti näyttää pitkälti siltä, että ellemme ole valmiita käyttämään enemmän rahaa näillä aloilla, niin ennen pitkää teknisen kapasiteetin erot johtavat pakosti transatlanttisen liittouman epätasapainoon. En aio nyt kuitenkaan tämän enempää syventyä tuohon keskusteluun, vaan haluan korostaa erästä hyvin tärkeää ja realistista näkökohtaa.
Yhdysvaltain presidentti on juuri ehdottanut 14 prosentin korotusta puolustusmenoihin - se merkitsee 48 miljardin dollarin lisämäärärahoja Yhdysvaltain puolustusbudjettiin. Haluaisin tietää, onko täällä ketään sellaista parlamentin jäsentä, jonka puolue saisi edustajanpaikkoja vaatimalla yhteisöä korottamaan puolustusmenojaan 14 prosentilla samaan aikaan, kun terveys- ja koulutusmenoja supistetaan. Käsi ylös!
Haluan vain korostaa, että meidän tulisi olla realistisia. Emme saisi päästää retoriikkaamme erkanemaan liian kauas siitä, mitä todella olemme valmiita poliitikkoina puolustamaan. Ja meidän olisi tunnustettava, että panoksemme on äärimmäisen tärkeä niille kaikille muillekin turvallisuusnäkökohdille, joista keskustelimme esimerkiksi muutama viikko sitten YK:n suojeluksessa Monterreyssä pidetyssä kokouksessa. Turvallisuuden kannalta ei ole lainkaan merkityksetöntä, että olemme nyt sitoutuneet toimiin, joita jotkut hieman pilkallisesti kutsuvat sosiaalityöksi Afganistanissa. Jos sosiaalityöllä Afganistanissa päästään siihen, ettei meidän viiden tai kymmenen seuraavan vuoden kuluessa tarvitse enää osallistua siellä sotatoimiin, niin minusta se kyllä vaikuttaa oikein hyvältä investoinnilta Euroopan unionin, Afganistanin alueen ja koko maailman turvallisuuteen.
Toivonkin, että voisimme pohtia realistisesti turvallisuuskysymyksiä ja sitä, mikä olisi Euroopalle paras tapa parantaa turvallisuutta eri puolilla maailmaa. Tätä kaikki äänestäjännekin varmasti tukevat varauksetta, vaikka he eivät minua äänestäneetkään.
Puhemies. -
Arvoisa komission jäsen, minulla on se käsitys, että pystyisitte aivan mainiosti uimaan vaikka haiden seassa, jos teidän olisi pakko.

Liikanen
. (EN) Arvoisa puhemies, kuten jäsen Brokin kysymyksessä mainittiin, komissio antoi vuonna 1997 puolustukseen liittyviä teollisuudenaloja koskevan Euroopan unionin strategian täytäntöönpanosta tiedonannon, jossa ehdotettiin kunnianhimoista kokonaisvaltaista lähestymistapaa. Tiedonantoon sisältyi ehdotus neuvoston yhteiseksi kannaksi Euroopan puolustusmateriaaliteollisuuden kehittämisestä sekä 14 toimea käsittävä puolustusteollisuuden toimintaohjelma. Osa toimintaohjelman 14 toimesta edellyttää säädösten antamista ja osa voidaan toteuttaa unionin jo käytettävissä olevilla välineillä.
Useimmissa toimissa on edistytty varsin hyvin - itse asiassa 11 tointa kaikkiaan 14 toimesta ovat tällaisia. Aivan viime aikoihin asti neuvoston keskusteluille ovat kuitenkin olleet yleisesti tunnusomaisia jäsenvaltioiden väliset erimielisyydet, jotka ovat estäneet yhteisen kannan muodostamisen Euroopan puolustusmateriaalipolitiikan rajaamisesta. Tämä on vaikeuttanut varsinkin sellaisten toimenpiteiden edistymistä, jotka vaatisivat lainsäädäntötoimia. Niitä ovat esimerkiksi tulliasioihin ja yhteisötoimituksiin liittyvät toimintaohjelman toimet. Haluaisin kuitenkin tänään huomauttaa, että komissio on aloittanut kymmentä jäsenvaltiota vastaan rikkomismenettelyt yhteisen tullitariffin virheellisestä soveltamisesta puolustustarvikkeisiin ja muihin tarvikkeisiin. Menettelystä voi olla sikäli hyötyä, että se herättää asiasta keskustelua. Näiden tavaroiden yhteisötoimituksista on lisäksi todettava, että työ asianmukaisten teknisten ratkaisujen löytämiseksi jatkuu edelleen ja jonkin verran edistystä on jo saatu aikaan.
Vaikka jotkin näistä kriittisistä kysymyksistä eivät ole edistyneet niin nopeasti kuin olisimme toivoneet, haluaisin korostaa, että Euroopan puolustusteollisuuden rakennemuutoksen ja puolustustarvikkeiden yhtenäismarkkinoiden tarve on ajankohtaisempi kuin koskaan aikaisemmin. Se on sitä ainakin kahdesta syystä. Ensimmäinen niistä on Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan kehittäminen ja toinen rajat ylittävien puolustusteollisuusyritysten perustaminen. Euroopan puolustusteollisuuden kilpailukyky on elintärkeä kehkeytymässä olevan Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan uskottavuudelle. Komissio odottaakin hallitusten yhä laajemmin myöntävän kiireellisen asennemuutoksen tarpeen, jotta voitaisiin luopua sellaisista politiikoista ja käytännöistä, jotka estävät eurooppalaisia puolustusteollisuusyrityksiä tekemästä entistä tehokkaampaa yhteistyötä.
Jäsenvaltioiden asennemuutos auttaisi komissiota osallistumaan toimivaltansa rajoissa entistä tehokkaammin Euroopan puolustusmateriaalimarkkinoiden luomiseen ja edistämään muitakin yhteisön politiikkoja, kuten puolustustarvikkeiden yhtenäismarkkinoiden luomista, ulkomaankauppaa ja niin edelleen. Niinpä komissio aikookin - ja jäsen Brok, tämä on sitten se kysymys, johon vastasin myönteisesti - tarkistaa ja päivittää toimintaohjelmaa, jotta siinä voitaisiin ottaa huomioon uusi kehitys.
Komission tavoitteena on niin ikään edistää Euroopan puolustusteollisuuden kilpailukykyä läheisessä yhteistyössä kansallisten viranomaisten ja teollisuuden edustajien kanssa.
Jäsen Brok mainitsi myös standardointikysymyksen. Tältä osin tärkeitä aloitteita ovat komission toimet tietoisuuden parantamiseksi standardointiasioiden merkityksestä Euroopan puolustusteollisuuden tehokkuudelle ja kilpailukyvylle sekä eri vaihtoehtojen ja mahdollisten valmistelutoimien käsittely puolustusstandardien uudistamista varten. Tässä yhteydessä eurooppalainen standardointielin CEN nimettiin parhaaksi mahdolliseksi foorumiksi kokoamaan puolustusstandardeja ja menettelyjä koskevan eurooppalaisen käsikirjan, joka valmistuttuaan lisää avoimuutta ja parantaa tuotteiden yhteentoimivuutta, yhdenmukaistamisvaatimuksia ja toimitusten kustannustehokkuutta.
Tällä hetkellä on meneillään kaksi prosessia, joiden vuoksi luotamme siihen, että lähitulevaisuudessa ulottuvillamme on lopultakin tehokkaita ratkaisuja. Prosessit ovat seuraavat: Euroopan aluekehityssuunnitelma etenee hyvää vauhtia valmistaen tietä puolustusmateriaalikysynnän yhdenmukaistamiselle, ja samanaikaisesti on alettu vähitellen tunnustaa tarve yhdenmukaistaa niitä sääntöjä ja asetuksia, jotka vaikuttavat rakennemuutoksen kertaalleen läpikäyneiden teollisuudenalojen kilpailukykyyn.
Kuten komission jäsen äsken mainitsi, nämä toimenpiteet on tunnustettu STAR 21 -aloitteessa - meneillään olevassa 21. vuosisadan strategisessa avaruusalan toimintakatsauksessa. STAR 21:n tavoitteena on laajentaa ymmärtämystä Euroopan avaruustoimintaan liittyvissä kysymyksissä ja käynnistää toimia, joilla varmistetaan Euroopan avaruusteollisuuden täysipainoinen rooli yhteisön tulevassa kehityksessä. Aloitteeseen osallistuu teollisuuden johtavia edustajia, komission ja neuvoston edustajia sekä myös kaksi Euroopan parlamentin edustajaa, nimittäin jäsen von Wogau ja teollisuusvaltiokunnan puheenjohtaja Westendorp y Cabeza, kuten täällä jo mainittiin.
Toivon, että heinäkuussa julkaisemamme kertomus antaa uutta pontta ponnisteluillemme vahvan ja kilpailukykyisen eurooppalaisen puolustusteollisuuden hyväksi.

Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet, hyvät parlamentin jäsenet, minun mielestäni puolustuspolitiikassa on ilon aiheita. Meillä on luettelo voimavaroista, sotilaallinen komitea, sotilasesikunta, ja pyrimme täydentävyyteen Naton kanssa, mutta mielestäni on myös syytä ajatella, että paljon on vielä tehtävä.
Tässä mielessä katson, että elämme ennennäkemätöntä Yhdysvaltoja suosivaa poliittisen ja sotilaallisen johtoaseman aikaa. Jos ajattelemme, että nykyään Yhdysvalltojen väestö on noin 4 prosenttia maailman väestöstä - sanon tämän ihaillen - ja se pystyy tuottamaan 30 prosenttia tavaroista ja palveluista, kun taas Kiina, joka on pinta-alaltaan viisi kertaa suurempi ja väkiluvultaan huomattavasti suurempi, pystyy tuottamaan vain 3 prosenttia, tai jos ajattelemme, että Venäjällä tuotanto on laskenut alle Sveitsin tason, ja jos muistamme unionissa myönnetyt sotilaallisen talousarvion määrärahat, huomaamme selvästi, että epäsuhta on suuri.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat komission edustajat, haluaisin esittää kysymyksen, joka ulottuu hieman pitemmälle tulevaisuuteen. Haluaisin tietää, johtaako tämä Euroopan tulevaisuutta pohtiva valmistelukunta aikanaan perustavaan sopimukseen, mikä paikka kuuluisi puolustuspolitiikalle kyseisessä sopimuksessa, ja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olisiko poliittis-fiktiivistä ajatella, kuten komission jäsen Patten sanoi hetki sitten, ensimmäiseen pilariin yhdistettyä turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa, joka menisi konfliktien ehkäisemistä ja kriisinhallintaa pitemmälle ja jolla saavutettaisiin se, että Euroopalla olisi painoarvoa kansainvälisellä näyttämöllä taloudellisen, rahoituksellisen ja teollisuuteen liittyvän painoarvonsa mukaisesti.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja mainitsi terrorismin torjunnan, ja on ilmeistä, että kun raakalaiset hyökkäsivät vapauden kimppuun 11. syyskuuta 2001, nykyisellä globalisoidulla näyttämöllä turvallisuutta, puolustusta, diplomatiaa, kauppaa, kulttuuria ja uskontoa koskevat käsitteet liittyvät ilman muuta keskenään yhteen, ja että yksimielisyyden on vallittava siitä, että meitä kaikkia yhtä lailla koskettavaan terrorismi-ilmiöön on löydettävä yhtä lailla kaikkien ratkaisu.
Tämän vuoksi katson, että on ehdottomasti tarpeen yhtyä niihin lausuntoihin, joita täällä on esitetty tavanomaisista oikeusvaltion perusosista, jotka koskevat terrorismin torjuntaa, ja olla yhtä mieltä siitä, että käytettävissämme olevat tiedottamisen välineet ja välineet NBC-aseilla (ydinaseilla, biologisilla aseilla ja kemiallisilla aseilla) käytävän sodan uhkan torjumiseksi on sovitettava yhteen.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, päätän puheeni viittaamalla täällä tehtyihin havaintoihin, joita komission jäsen Patten selvitti loistavasti, sillä, kun siirrymme humanismin vaatimuksista lukuihin, se on ikään kuin siirtyisimme menestyksestä kirjanpitoon. Mielestäni on oltava täysin selvää, että jos haluamme puolustuspolitiikkaa, siitä on maksettava, ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja, on tärkeää sovittaa yhteen ihmisten toiveet sellaisesta Euroopan unionista, joka on läsnä kansainvälisellä näyttämöllä, jotta ei aiheutuisi liikaa kuluja, joita yleinen mielipide ei nähtävästikään suosi. Sen vuoksi on tärkeää, ja tähän päätän puheenvuoroni, arvoisa puhemies, olla sekoittamatta adjektiivia substantiiviin, varaosia olennaisiin osiin ja taulun varjoja tauluun.

Wiersma (PSE).
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka alkaa vähitellen muotoutua. Hyvät aikomukset muunnetaan yhä konkreettisemmaksi toiminnaksi, ja nopean toiminnan joukot edistyvät jatkuvasti. Toivottavasti niitä voidaan käyttää ensimmäisen kerran Makedoniassa. Tästä huolimatta pelkkä noin 2000 miehen joukkojen kokoaminenkin on yhä vaivalloinen tehtävä, josta Euroopan unioni ei vielä selviydy ilman Natoa, ja tämä aiheuttaa väistämättä ongelmia. Yhteistyö Naton kanssa on sinänsä hyvä asia, koska voimme silloin myös toimia nopeammin, mutta se on samalla monimutkaistava tekijä, niin kuin Turkin kanssa käydyistä keskusteluista ilmenee. Pitkällä aikavälillä Euroopan unionin on pyrittävä täyteen itsemääräämisoikeuteen nopean toiminnan joukkojen käyttämisessä. Vielä puuttuvien sotilaallisten resurssien kehittämisellä on siksi kiire. Euroopan unioni ei ole Nato eikä Nato ole Yhdistyneet Kansakunnat. Emme halua sekoittaa rooleja toisiinsa. Euroopan unioni ei pyri olemaan yhteinen puolustusjärjestö. Se ei ole sotilaallinen supervalta, ja se pitää ensisijaisena monenkeskistä lähestymistapaa kansainvälisiin ongelmiin YK:n ja muiden kansainvälisten järjestöjen kautta.
Viime aikoina Euroopan unionin ja Yhdysvaltain välillä on ilmennyt huomattavia eroja. Ne johtuvat suurelta osin erilaisista turvallisuuskäsityksistä. Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka on tosiasiassa Euroopan 100 viime vuoden historian ilmaus. Ensisijaista siinä on yhteistyömalli. Sotilaallista välinettä korostetaan paljon vähemmän kuin Yhdysvalloissa, eikä se johdu pelkästään siitä, ettei meillä ole sotilaallisen supervallan asemaa. Olemme ymmärtäneet tuon välineen arvon suhteellisuuden ja korostamme siksi paljon enemmän siviilikeinojen, kuten diplomatian ja taloudellisen yhteistyön käyttöä. Konfliktinestosta ja -ratkaisusta ei ole sattumalta tullut politiikkamme tärkeä lähtökohta. Euroopan unionin laajentuminen, mutta myös Balkanin politiikka, täydentävät tätä politiikkaa. Se selittää kuitenkin myös köyhyyden torjunnalle uudestaan osoitetun huomion, eikä tämä johdu pelkästään syyskuun 11. päivästä. Tällainen politiikka on luonnostaan monenkeskistä, ja se selittää myös, miksi olemme kauhistuneita Sharonin sotilaallisesta lähestymistavasta. Tiedämme omasta tuskallisesta kokemuksestamme, että sillä tavoin ongelmat vain suurenevat.
Yhdysvallat näkee asiat monessa kohtaa toisin. Ensisijaista on sotilaallinen mahti ja sen mahdollinen käyttäminen. Teemme sen tarvittaessa yksinkin, heidän kuulee sanovan. Yksi esimerkki tästä ovat Yhdysvaltain käsitykset asevalvonnasta, toinen uhkaavat puheet Irakin suuntaan. Tuemme tietenkin pyrkimystä pysäyttää joukkotuhoaseiden leviäminen, ensimmäiseksi Irakissa. Sitä varten meillä on Yhdistyneet Kansakunnat, ja EU:n on autettava tekemään politiikka mahdolliseksi. Emme varmastikaan voi sulkea pakkoa pois, mutta väkivalta ei ole ensimmäinen vaihtoehto. Euroopan unionin ja Yhdysvaltain välille on syntynyt jonkinlainen luonnoton työnjako. Yhdysvallat käyttää sotilaallista ylivaltaansa ja määrittelee politiikan usein sen avulla, kun taas Euroopan unioni joutuu korjaamaan vahingot; tai siltä se ainakin usein näyttää. Tämä on pitkällä aikavälillä kestämätöntä. Mahti siviiliasioissa on meille tärkeämpää kuin sotilaallinen mahti, ja tästä on tultava transatlanttisen vuoropuhelun ydin.

Van den Bos (ELDR).
Euroopalla voi olla maailman näyttämöllä päärooli vain, jos se on valmis maksamaan siitä korkean hinnan. Valitettavasti näin ei edelleenkään ole. Oma kykenemättömyys johtaa turhautumiseen ja jopa avoimiin nöyryytyksiin, kuten äskettäin Israelissa. Entistä tehokkaamman politiikan poliittinen hinta on kansallisen määräysvallan vähentäminen entistä suuremman eurooppalaisen yhtenäisyyden hyväksi. Nopeaan toimintaan kykenevä ulkopolitiikka ei voi perustua pelkästään taloudelliseen voimaan ja eurojen jakeluun. Lähi-idän kriisi osoittaa, miten rajallinen vaikutusvalta Israelin tärkeimmällä kauppakumppanilla ja palestiinalaisten suurimmalla auttajalla on. Jos ei rakenneta uskottavaa eurooppalaista puolustusta, Eurooppa pysyy räksyttäjänä, joka saa hypellä Yhdysvaltain bulldoggin vierellä. Nopean toiminnan joukot ovat tässä yhteydessä välttämätön, mutta eivät läheskään riittävä ehto kaikille Petersbergin tehtäville ja terrorismin torjunnalle. Yhdysvaltain sotilaalliseen voimaan verrattuna Eurooppa jää edelleen aina jälkeen. Ilman puolustusmenojen selvää korottamista Eurooppa ei kykene kuromaan eroa umpeen. Ja jollemme halua tätä politiikkaa, hyvä on, sitten meidän on myös hyväksyttävä valinnan seuraukset. On hyvin tärkeää, että nopean toiminnan joukot saadaan toimimaan. Makedoniassa on valmiina hyvä suunnitelma sellaisesta Euroopan unionin ja Naton yhteistyöstä, jonka Turkki voi hyväksyä. Kreikka heittelee valitettavasti edelleen kapuloita rattaisiin. Euroopan päätöksenteko säilyy joka tapauksessa itsenäisenä. Jos keinoja ei standardoida ja järkeistetä, Euroopan puolustuksesta ei koskaan tule mitään. Kansallinen omaneduntavoittelu ja kaupalliset edut ovat liian kauan estäneet puolustusteollisuuden perustamisen. Arvoisa puhemies, jos Eurooppa ei ole valmis maksamaan poliittista ja rahoituksellista hintaa uskottavasta puolustuksesta, sen on lakattava valittamasta vähäistä rooliaan maailmassa. Sitten jäämme räksyttämään, vaikka meitä ei kuunnella.

Lagendijk (Verts/ALE).
Aloitan korostamalla yhtä komission jäsen Pattenin tekemistä huomautuksista: hän viittasi turvallisuuden siviilinäkökohtien keskeiseen merkitykseen. Olemme parlamentissa jo tottuneet entisen kenraalin, kollega Morillonin läsnäoloon, mutta tietääkseni tämä on ensimmäinen kerta, kun kohtaamme salissa aitoja kenraaleja tai luultavasti korkea-arvoisia sotilaita. Toivotan teidät lämpimästi tervetulleiksi. Haluaisin kuitenkin korostaa, että turvallisuus ei ole Euroopan unionille pelkästään eikä edes ensisijaisesti sotilaallista turvallisuutta. Turvallisuuden siviilinäkökohdat - komission jäsen otti asian esiin perustellusti - ovat puolestaan varmistaneet sen, että Euroopan unioni on menestynyt Makedoniassa. Asialla ei ollut mitään tekemistä sotilaallisen vahvuuden kanssa. Hyvä kollega van den Bos, sillä ei ollut myöskään mitään tekemistä räksyttämisen kanssa. Siinä oli kyse siviili- ja sotilaallisten elementtien sopivasta sekoituksesta. Se selittää Euroopan unionin menestyksen Makedoniassa, ja haluaisin jatkaa samalla tiellä.
Tiedämme kaikki, että Euroopan unioni haluaisi ryhtyä Makedoniassa ensimmäiseen suureen operaatioonsa. Kannatan sitä lämpimästi, mutta tiedämme myös, että välttämättömässä yhteistyössä Euroopan unionin ja Naton välillä on silloin, sillä hetkellä, yhä edelleen suuria ongelmia. Tiedämme, että Yhdistyneen kuningaskunnan ja Turkin välillä on olemassa sopimus, jossa ei kai ole kehumista, kun taas Kreikka on tällä hetkellä ainoana asettunut poikkiteloin. Haluaisinkin painokkaasti kehottaa neuvostoa, neuvoston puheenjohtajaa, tekemään tulevaisuudessa kaikkensa varmistaakseen sen, että ensimmäinen kokeilu ei johda ensimmäiseen suureen epäonnistumiseen. Kuten sanottu, olemassa olevassa sopimuksessa ei kai ole kehumista, mutta kreikkalaiset on pakotettava liittymään siihen, koska olisi tosiaankin epäonnistuminen, jos emme voisi ryhtyä ensimmäiseen operaatioomme sisäisen erimielisyyden vuoksi.
Esitän viimeisen huomautuksen: yhteisten eurooppalaisten suunnitelmien tärkeydestä puolustusinvestoinneissa. Joudumme nyt Alankomaissa kohtaamaan ne ongelmat, joita syntyy, kun yksittäisen jäsenvaltion on tehtävä suuria investointeja uusiin sotilaallisiin laitteisiin. Alankomaissa kyse on F16-lentokoneiden seuraajista. Tuntuu melkein mahdottomalta tehdä asiassa hyvää päätöstä. Enkä tarkoita yhdysvaltalaista ja eurooppalaista lentokoneiden suosimista. On tehtävä eurooppalaista yhteistyötä, muuten investoimme asioihin, joita meillä jo on, ja tärkeällä hetkellä (moment suprême) meillä on sitten liian vähän rahaa investoitavaksi asioihin, joita tosiaan tarvitsemme. Kiitos.

Marset Campos (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, kiitän arvoisaa neuvoston puheenjohtaja Trilloa puheenvuorosta ja annan sille arvoa, samoin kuin komission jäsenten hyvin valaiseville puheenvuoroille.
Katson, että kun Eurooppaa yhdennetään lupaavana ja toiveita herättävänä hankkeena, on ehdottomasti tunnustettava, että tarvitaan turvallisuus- ja puolustusulottuvuutta. On kuitenkin kolme mahdollisesti ratkaisevaa näkökohtaa, joista en ole yhtä mieltä.
Ensiksi katson, että kannattaisi tavoitella jaettuun turvallisuuteen perustuvaa puolustuskäsitettä. Terrorismiin on tietenkin vastattava, mutta sotilaallinen ratkaisu ei ole riittävä, jos se ei perustu oikeuteen, tässä tapauksessa kansainväliseen oikeuteen, ja niiden syiden poistamiseen, jotka saattavat johtaa syyskuun 11. päivän tapahtumien kaltaisiin mielettömyyksiin. Sen vuoksi on erittäin tärkeää, että jaetun turvallisuuden käsite on olennainen osa ratkaisua.
Toiseksi katsomme, että teemme väärin keskittäessämme kaiken huomiomme siihen, että teemme Natosta ikään kuin sateenvarjon suojaksemme, samoin kuin Yhdysvaltojen kanssa tehtävään erityiseen yhteistyöhön. Katson, että tämänsuuntaisilla toimilla estetään ja jarrutetaan Euroopan tarvitseman autonomisen, itsenäisen ja tehokkaan puolustus- ja turvallisuuspolitiikan kehittämistä.
Tämä liittyy kolmanteen näkökohtaan, rooliin, jossa Euroopan unionin olisi oltava nyt ja tulevaisuudessa puolustukseen ja turvallisuuteen liittyvissä asioissa, millä tarkoitetaan rauhan edistämistä ja suhteiden lujittamista maailmanlaajuisesti ja siis Yhdistyneiden Kansakuntien ja kansainvälisen oikeuden pitämistä ainoina viitteinä Euroopan unionin toimien ohjaamisessa. Juuri tämän näkökohdan arvoisa neuvoston puheenjohtaja on jättänyt huomiotta tai hän ei ole ottanut sitä riittävästi huomioon. Mielestäni se kannattaisi ottaa huomioon, sillä jos emme nojaa kansainväliseen oikeuteen emmekä kansainväliseen laillisuuteen, niin katson, että teemme väärin. Juuri tämä on yksi tärkeimmistä näkökohdista tällä hetkellä, jotta Lähi-idän tilanteeseen saadaan varovaisuutta, järkevyyttä ja yhteisvastuullisuutta.
Kun otamme huomioon tarvitsemamme välineet, kannattaisi tämänsuuntaisissa toimissa turvautua jälleen Etyjiin turvallisuuden takaamiseksi Euroopassa ja huomion kiinnittämiseksi viimein siihen, minkä komission jäsen Patten ja muut puhujat ovat maininneet, että on välttämätöntä ylittää tämänhetkinen talousarvion yläraja, sillä on mahdotonta kehittää riittävästi puolustusteollisuutta, yhteensovittamistoimia ja yhteistyötä unionin määräämillä niukoilla budjettimäärärahoilla.
Viimeisenä haluan mainita parlamenttien, sekä Euroopan parlamentin että kansallisten parlamenttien, demokraattisen valvonnan merkityksen.

Queiró (UEN).
Arvoisa puhemies, tässä keskustelussa, ja kun olemme kuulleet neuvoston ja komission oivalliset ja ajankohtaiset julkilausumat, tuntuu tarkoituksenmukaiselta palauttaa mieleen, että Euroopan unionin perustamissopimuksissa ei edelleenkään ole vastaavanlaista keskinäistä sotilaallista apua koskevaa lauseketta kuin Natossa tai Länsi-Euroopan unionissa, eikä myöskään erityisiä säännöksiä aseellisesta yhteistyöstä.
Kuten tiedetään, Euroopan osalta näistä asioita säädetään tarkistetussa Brysselin perustamissopimuksessa niin kutsuttujen Länsi-Euroopan liiton jäljelle jäävien tehtävien yhteydessä. Lisäksi syyskuun 11. päivästä lähtien me kaikki olemme olleet paremmin tietoisia, että puolustus on määriteltävä uudestaan tavalla, jossa yhdistyvät ulkoinen ja sisäinen turvallisuus. Tänä aikana meidän on osattava kohdata vihollisia, joilla ei ole armeijoita, mutta jotka siitä huolimatta vaarantavat valtioiden ja kansalaisten turvallisuuden ilman, että perinteiset armeijat onnistuisivat puolestaan esittämään hyväksyttäviä puolustusratkaisuja.
Maailmanlaajuistuneessa maailmassamme politiikka, diplomatia, tiedot, sisäinen turvallisuus ja puolustus täydentävät todellakin toinen toisiaan vastatakseen näihin uudentyyppisiin uhkiin. Turvallisuudesta on tullut yleinen ja jakamaton käsite, joka poikkeaa perinteisistä käsityksistä. Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden velvollisuutena on siten järkiperäistää sotilaallisia voimavarojaan ja asetuotantoaan sekä vahvistaa diplomaattisen yhteistyönsä, tiedustelupalvelujensa sekä oikeus- ja poliisiyhteistyön keinoja todellisen kansallisten ja rajat ylittävien politiikkojen yhteisvaikutuksen avulla. Atlantin liiton suhteiden osalta olemme sitä mieltä, että ponnistukset yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan kehittämiseksi on tehtävä Nato-kumppanuutta ajatellen. Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan voima piilee nimenomaan sen yhteistyössä Naton kanssa, eikä vaarallisessa ja hyödyttämässä yrityksessä kilpailla tämän järjestön kanssa.
Lopuksi sananen Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan parlamentaarisesta valvonnasta, jota toteutetaan kahdella tasolla, kuten tiedetään: Euroopan tasolla parlamentti varmistaa kriisien ehkäisyä ja siviilihallintaa koskevat kysymykset, ja kansalliset parlamentit valvovat niiden sotilaallista hallintaa kansallisella tasolla. Tästä aiheesta keskusteltiin äskettäin parlamentissa, jossa laadittiin sitä koskeva kanta. On siis ehdottomasti oikein kannustaa Euroopan parlamenttia ja kansallisia parlamentteja solmimaan keskenään tiiviimpiä suhteita ja vaihtamaan lisää tietoja Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa koskevista kysymyksistä, sillä siten eri parlamentaaristen elinten on mahdollista valvoa sitä demokraattisesti mahdollisimman sopivalla ja asianmukaisella tavalla.

Bonde (EDD).
Arvoisa puhemies, kansakunnilla on erilaisia vallan välineitä, kuten poliisi, raha ja armeija. Kun EU nyt haluaa haltuunsa nämä välineet, taustalla eivät ole käytännön syyt. Kansainvälistä rikollisuutta vastaan voitaisiin taistella Interpolin avulla. Sen sijaan Europolin on tarkoitus toimia lähtölaukauksena eurooppalaiselle FBI:lle. Talous- ja rahaunionin ydinajatus ei ole kansainvälisessä kaupassa käytettävä yhteinen raha vaan kansallisten valuuttojen kieltäminen, mikä johtaa yhteiseen taloushallintoon. Myöskään nopean toiminnan joukkojen (Rapid Reaction Force) tarkoituksena ei ole ainoastaan rauhan turvaaminen, sillä sen voivat hoitaa YK ja Etyj. Huonosti salattu ohjelma on toive oikeasta yhteisestä armeijasta, joka voisi ajan myötä korvata Naton. EU olisi tällöin valtio, jolla on yhteinen poliisi, raha ja armeija.
Minun ryhmälläni on toisenlainen näkemys Euroopasta. Me kannatamme demokraattisten valtioiden Eurooppaa, missä itsenäiset valtiot tekevät yhteistyötä kaikissa niissä asioissa, joita ne eivät pysty yksin hallitsemaan, mutta emme kannata uudeksi suurvallaksi kehitettyä EU:ta, jolla on suurvallan armeija. EU on maailman vahvin kaupparyhmittymä. Joukkoomme kuuluu suurvaltoja, jotka ovat ennen olleet siirtomaavaltoja. Ei ole varmaa, että muu maailma pitää meitä yhtä rauhanomaisina kuin me itse. Rauhankin vuoksi on parempi, että tyydymme YK:hon, Etyjiin ja Natoon sen sijasta, että loisimme uuden suurvalta-armeijan.

Souchet (NI).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa puhemies, hyvät komission jäsenet, emme saa tyytyä kauniisiin puheisiin. Meidän on valitettavasti todettava, että huolimatta joistakin myönteisistä merkeistä - kuten päätökset toteuttaa satelliittipaikannusohjelma Galileo ja rakentaa vuoteen 2008 mennessä sotilaskuljetuslentokone A 400 M loppumattomien ja työläiden neuvottelujen päätteeksi - yhteisön puolustusta ei ole onnistuttu rakentamaan konkreettisesti, vaan se jää useimmiten semantiikan tai komitologian asteelle.
Se että yhteisön puolustuksella ei mene hyvin, johtuu siitä, että siihen ei selkeästi sovelleta vaihtelevan geometrian menetelmää, joka sallisi niiden valtioiden, jotka ovat päättäneet toimia, määrittelevän yhteisiä strategisia etuja ja päättävän käytettävistä keinoista niiden perusteella.
Tästä menetelmävirheestä johtuu, ettei meillä vieläkään ole käytössämme olennaisia välineitä, jotka vastaisivat yhteisiin puolustustarpeisiimme. Meillä ei vieläkään ole Euroopan puolustusmateriaalivirastoa. Juuri nyt, kun ilmavoimien taistelukalustoja on nykyaikaistettava kaikkialla maailmassa, eurooppalaiset lähestyvät tätä erittäin tärkeää määräaikaa huonoissa olosuhteissa ja hajanaisina, vastassaan päättäväiset ja innovatiiviset yhdysvaltalaiset kilpailijat. Meillä ei ole minkäänlaista ohjuspuolustusohjelmaa; Yhdysvaltojen hankkeen tuomitseminen toimii politiikkana eurooppalaisille tällä alalla. Lisäksi puolustustarkoituksiin annetaan entistä vähemmän luottoja kaikkialla paitsi Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Kymmenen viime vuoden aikana suurin osa hallituksistamme on käyttänyt puolustusbudjetteja sopeutusmuuttujina; sekä kokonaismäärä että prosenttiosuus ovat pienentyneet vaikuttavasti.
Syyskuun 11. päivän tapahtumien aiheuttama sokki ja todisteet siitä, että vastedes on käytävä jatkuvaa taistelua terrorismia vastaan, eivät ole aiheuttaneet eurooppalaisissa johtajissa - ihme kyllä, sillä me olemme yhtä lailla alttiina iskuille - välttämätöntä säpsähdystä. On kuitenkin aika lopullisesti hylätä harhaanjohtava retoriikka "rauhan osingoista". Vastatakseen uusiin uhkiin maidemme on välttämätöntä lisätä oleellisesti puolustukseen suunnattavaa panostustaan. Tehtävä tulee olemaan sitäkin vaikeampi, koska Euroopassa on totuttu tiettyyn vaivattomuuteen; tehtävän suorittamiseen tarvitaan rohkeita poliitikkoja. On ehkä hyödyllistä korostaa tätä nyt, kun useissa jäsenvaltioissamme on käynnissä vaalikampanjat.

Morillon (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kymmenen viime vuoden aikana eurooppalainen yleinen mielipide on vähitellen tiedostanut, että on välttämätöntä hankkia Euroopan unionille itsenäinen puolustusvalmius, jotta sillä olisi painoa kansainvälisissä asioissa, poliittista painoa, jonka sen moraalisen auktoriteetin ja taloudellisen mahdin pitäisi sille antaa. Euroopan unioni ei osallistunut Jugoslavian kriisin hoitamiseen, koska ei pystynyt puhumaan siellä yhteen ääneen, ja oli Kosovossa mukana sodassa, jonka hoitaminen osoitti, ettei unioni tullut toimeen ilman yhdysvaltalaisten voimavaroja tietyillä oleellisilla aloilla. Unioni pysyykin tällä hetkellä poissa kansainväliseltä näyttämöltä sekä Afganistanissa että Lähi-idässä, koska se ei ole pystynyt näin lyhyessä ajassa korjaamaan oleellisia puutteitaan ja varsinkin koska sillä ei ole ollut tehtävän toteuttamiseen tarvittavaa tahtoa.
Arvoisa komission jäsen Patten, emme aio vaatia määrärahojen kasvattamista 14 prosentilla, mutta siitä on jo kaksi vuotta, kun parlamentti hyväksyessään kollegamme Lalumièren valiokunta-aloitteisen mietinnön puolustuksesta hyväksyi erittäin tärkeän kohdan, jossa toivottiin jäsenvaltioiden hallituksilta, etteivät ne "ennakolta hylkää ajatusta talousarviokeinojen tehostamisesta, koska unionin uskottavuuden kannalta niiden tehostaminen on tarpeen". On pakko todeta, että tämä toive on jäänyt kuolleeksi kirjaimeksi ja että lukuun ottamatta huomattavaa poikkeusta, Yhdistynyttä kuningaskuntaa, Euroopan johtajat ovat järkähtämättä pyrkineet vähentämään säännöllisesti puolustukseen suunnattavaa panostusta vieden siten kaiken uskottavuuden julkituomaltaan toimintatahdolta.
Kun otetaan huomioon huomattavat määrärahat, jotka Yhdysvallat on syyskuun 11. päivän sokin jälkeen myöntänyt puolustukseen, Euroopan unioni joutuu nyt kohtaamaan velvollisuutensa; joko se suostuu antamaan kumppaninsa Yhdysvaltojen hoitaa yksin sotilaalliset ongelmat ja ottaa tehtäväkseen hoitaa edelleen enemmän tai vähemmän sen kanssa rauhan ongelmat - esittäen siten, jäsenet Wiersma, Lagendijk ja Bonde, antiikin Rooman ateenalaisten roolia - tai se päättää vihdoinkin ei ainoastaan käyttää rahaa paremmin yhdistämällä tähän asti hajanaiset ponnistelunsa vaan kyllä, arvoisa komission jäsen Patten, käyttää rahaa enemmän. Kun ehdotan uudelleen tätä vaikeaa päätöstä, uskon olevan hyödyllistä muistuttaa, että nykyään puolustusta varten kehitetyt tekniikat ovat aina kaksitahoisia ja että niillä on siten vaikutuksensa Euroopan teollisuuden koko siviili- ja sotilaskapasiteettiin. Kyllä, etusija on annettava todellisen eurooppalaisen puolustusteollisuuden rakentamiselle, teollisuuden, joka pitäisi ensi vaiheessa - kuten te, hyvä komission jäsen, ja te, hyvä neuvoston puheenjohtaja, muistutitte - joka pitäisi varustaa nimenomaan tutkimukseen ja kehitykseen tarkoitetulla yhteisön yhteisellä budjetilla. Mitä mieltä te olette, hyvä neuvoston puheenjohtaja, Ranskan presidentinvaalien ehdokkaan François Bayroun esittämästä ehdotuksesta kasvattaa tätä talousarviota mahdollisimman nopeasti varoilla, jotka vastaisivat 0,5 prosenttia kunkin jäsenvaltion BKT:stä?

Titley (PSE).
Arvoisa puhemies, komission jäsen Patten haastoi meidät selittämään valitsijakunnallemme, miten perustelemme vaatimuksemme puolustusmenojen korottamisesta. Hän on oikeassa väittäessään, ettei vaatimus saisi osakseen kovin suurta suosiota.
Korotuksella saisimme kuitenkin aikaan sen, että puolustusmenot olisivat paljon nykyistä tehokkaammat ja vaikuttavammat. Kosovossa opimme, että kun käytämme puolustusmenoihin 60 prosenttia siitä, mitä Yhdysvallat käyttää, iskukykymme on vain 10 prosenttia sen iskukyvystä. Veronmaksajana haluaisinkin tietää, mihin rahamme tässä tapauksessa kuluvat. Vastaus on tämä: ne kuluvat hukkaan, kun niitä käytetään tehottomasti ja päällekkäin, ja tähän asiaan meidän on nyt puututtava. On komission tehtävä viedä asiaa eteenpäin. Vuosien 1996 ja 1997 tiedonannoissa komissio tuntui olevan halukas tekemään niin. Mutta siinä, missä Santerin komissio oli valmis menemään vaikka läpi tulen ja veden, on nykyinen komissio kyyristellyt barrikadiensa takana ja pelännyt vastustaa jäsenvaltioita tässä asiassa. Näin se on epäonnistunut tehtävässään perustamissopimusten puolustajana.
Voisiko komission jäsen Liikanen nyt vahvistaa minulle, että yhteisöjen tuomioistuimen päätökset C-70/94 ja C-83/94 antavat komissiolle valtuudet riitauttaa jäsenvaltioiden kannan 296 artiklan tulkinnasta? Jäsenvaltiothan ovat pitäneet artiklaa suorastaan avoimena valtakirjana, mikä ei suinkaan ole Rooman sopimuksen tarkoitus. Haluammekin komission siirtyvän eteenpäin. Pidän toki myönteisenä sitä, mitä komission jäsen Liikanen juuri sanoi, mutta haluan asioiden etenevän nykyistä nopeammin. Emme voi lähettää joukkojamme kentälle, ellei meillä ole valmiuksia tukea niitä.
Kuten George Robertson on sanonut, puolustusvalmius on kuin raskaus: sitä joko ollaan tai ei olla! Kuten Espanjan puolustusministeri sanoi, emme pääse eteenpäin siltä pohjalta, että varaamme puolustusmenoihin vain kolmanneksen siitä, mitä puolustusvalmiutemme vaatisi. Miksi vain kolmanneksen? Meidän on täytettävä koko tarve, mikäli haluamme vakavissamme vahvistaa Euroopan puolustusidentiteettiä. Siksi haluaisin, että tätä suunnitelmaa aletaan edistää. Nyt tarvitaan joku, joka kykenee ottamaan vastuun siitä. Jalkapallokielellä ilmaistuna tarvitsemme joukkueeseen Manchester Unitedin kapteenin Roy Keanen kaltaisen pelaajan viemään tätä asiaa eteenpäin, jotta varmistetaan, että meillä on se valmius, jota tarvitsemme.

Duff (ELDR).
Arvoisa puhemies, kiitän puolustusministeriä hänen äärimmäisen mielenkiintoisesta puheestaan ja tuestaan puolustusasioiden ministerineuvoston perustamishankkeelle. Minua kuitenkin askarruttaa, missä vaiheessa Ison-Britannian, Yhdysvaltain ja Turkin - toisin sanoen Euroopan unionin ja sen ulkopuolisten eurooppalaisten Nato-jäsenten - välillä neuvotellun sopimusluonnoksen käsittely tarkalleen on? Vaikka sopimusluonnos on sanamuodoltaan melko varovainen, luin sen erittäin huolellisesti. Käsitykseni mukaan siinä myötäillään varsin uskollisesti Nizzan Eurooppa-neuvoston päätelmiä, joiden mukaan paitsi Euroopan unionin myös Turkin turvallisuusintressit olisi taattava nopean toiminnan joukkojen käytöllä. Sopimusluonnoksessa annetaan neuvostolle valtuudet päättää Turkin kutsumisesta osallistumaan toimiin silloin, kun Naton kalustoa ei tarvita. Tämä ei mielestäni uhkaa mitenkään Euroopan unionin autonomiaa. Olisin hyvin kiitollinen, jos minulle selitettäisiin selvin sanoin, mikä neuvostossa on täsmälleen ongelmana.

Lannoye (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluaisin muistuttaa mieliin erään kysymyksen, joka liittyy niihin kahteen politiikkaan, joista tänä iltapäivänä keskustellaan. Kyse on ongelmista, jotka liittyvät köyhdytettyä uraania sisältävien aseiden ja ammusten käyttöön.
Muistutan, että 15. tammikuuta 2001 Euroopan parlamentti äänesti päätöslauselmasta, jossa vaadittiin näiden aseiden ja ammusten käyttöä koskevan moratorion hyväksymistä. Äskettäin, 27. maaliskuuta 2002, YK:n ympäristöohjelma julkaisi tulokset tutkimuksesta, joka koski kuutta Serbian ja Montenegron aluetta, joille vuonna 1999 Balkanin sodan aikana osui köyhdytettyä uraania sisältäneitä ammuksia. Tutkimus vahvistaa tutkituista kuudesta alueesta viiden olevan yleisesti saastuneita; kahdella näistä alueista todetaan ympäröivän ilman sisältävän köyhdytetyn uraanin hiukkasia. Mittausten tulokset osoittavat, että köyhdytettyä uraania sisältävää tomua on levinnyt laajalti ympäristöön näiden ammusten räjähdettyä.
Vaikka YK:n ympäristöohjelma pitääkin radioaktiivisen saastumisen tasoa matalana, tämä saastuminen vahvistaa silti riskit, joille köyhdytettyä uraania sisältävien aseiden ja ammusten käyttö altistaa sotilaat, tietenkin, mutta myös siviiliväestön, varmasti useiden sukupolvien ajaksi.
Tällä hetkellä - vaikka mitkään viralliset tiedot eivät sitä vahvistakaan - useat seikat tukevat teesiä, jonka mukaan suuri osa raskaasti pommitetusta Afganistanin alueesta on köyhdytetyn uraanin saastuttama: ulkoministeri Rumsfeldin lausunto, jossa hän mainitsi erään saastuneen alueen, pakistanilaisten tiedemiesten ilmaisema huolestuneisuus ja ennen kaikkea sen vahvistaminen, että alueella on käytetty kauko-ohjattuja pommeja, joiden kärjet ovat erittäin tiheää metallia, todennäköisesti köyhdytettyä uraania.
Saamiemme tietojen mukaan YK:n ympäristöohjelman pitäisi aloittaa tulevina viikkoina Afganistanin sodan vaikutusta ympäristöön koskeva tutkimus. Jäljellä on kuitenkin kysymyksiä, jotka haluaisin esittää neuvostolle: aikooko neuvosto ryhtyä erityisiin toimenpiteisiin suojellakseen joukkoja ja humanitaarisia tehtäviä paikan päällä, Afganistanissa? Mitä mieltä neuvosto on tämäntyyppisten ammusten ja aseiden käytöstä pitkällä aikavälillä, kun se tietää kyseessä olevan aseet, joiden vaikutus on sattumanvarainen ja jotka vahingoittavat yhtä lailla siviiliväestöä kuin sotilaitakin?

Korakas (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, jälleen on puhe yhteisestä puolustus- ja turvallisuuspolitiikasta, Euroopan unionin ja Naton välisen yhteistyön tiivistämisestä, ilman että asianosaiset määrittelevät vihollista, jonka vastustaminen vaatii esitettyjä järjestelyjä ja sotilaallisten toimien lisäystä.
Kreikan kommunistisen puolueen ja Kreikan muiden pasifististen voimien mielestä on selvää, ettei tämä politiikka palvele rauhaa. On kyse lähinnä sotilaallisesta interventiopolitiikasta kansojen kustannuksella, aiemmin ihmisoikeuksien kunnioituksen puolustamisen, tänään terrorismin torjumisen varjolla, myös sellaisen terrorismin, jota sekaantujat itse aiheuttavat tai tukevat, aina kuitenkin suurpääoman voittojen hyväksi. Tarkoituksena on markkinoiden uudelleenjako vahvimpien eduksi. Ja olkaamme rehellisiä: tähän tavoitteeseen pyritään myös käyttämällä syyskuun 11. päivän terrori-iskua hyväksi, jopa niin provosoivasti, että herää kysymys, ketkä iskun todellisuudessa järjestivätkään.
Tämän vuoksi me emme tue tällaista politiikkaa, sitä eivät tue pasifistiset voimat, joilla on visio toisenlaisesta maailmasta, täysin vastakkaisesta kuin nykyinen maailma, jota valitettavasti yhä enemmän suojelevat viidakon lait.

Belder (EDD).
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin puolustuspolitiikan ja puolustukseen liittyvän teollisuuden yhdistetty käsittely kertoo jo paljon. Käsiteltävänä on tosin kaksi erillistä päätöslauselmaa, mutta niissä pidetään keinotekoisesti yllä molempia yhdistävää linkkiä.
Haluaisin vedota näiden aiheiden erottamisen puolesta. Puolustuspolitiikasta voidaan puhua järkevästi Euroopan unionin yhteydessä. Ei voi olla mitään haittaa siitä, että kansallisia puolustusponnistuksia koordinoidaan, mieluiten suuremmassa yhteydessä, Natossa. Jäsenvaltiot ovat silti edelleen lopulta vastuussa.
Eurooppalaisen puolustuspolitiikan edellytys on kai se, että strategiasuunnitelmasta vallitsee yksimielisyys. Ja minun nähdäkseni siinä ei mennä joukkotavoitteita ja epämääräisten skenaarioiden hahmottelua pidemmälle. Mitä Eurooppa nyt lopulta haluaa puolustuspolitiikaltaan? Mitä konkreettisia uhkia on, ja miten saamme aikaan sopivan vastauksen? Tähän päivään mennessä neuvosto ei ole antanut yksimielistä vastausta.
Minusta ei tunnu järkevältä tehdä koko Euroopan kattavia sopimuksia puolustukseen liittyvästä teollisuudesta. Perusteluksi ei riitä, että se koituisi Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan (ETPP) hyväksi. Tuntuu siltä, että tässä on kyse pelkästään suurteollisuuden eduista. Käytännössä puolustusvälineet tehdään usein yhteisyrityksissä. Ne eivät rajoitu Euroopan mantereelle.
Lisäksi eurooppalainen teollisuus ei juuri nyt ole kovinkaan yksimielinen. Yksittäisten jäsenvaltioiden edut painavat paljon. Eurooppalaiset hankkeet eivät yleensä suju kitkattomasti. Kysymys kuuluukin, mikä lopulta hyödyttää enemmän sotilaallisia resursseja, jotka ovat nyt hyvin rajalliset, eurooppalaiset välineet vai muut välineet?

Kronberger (NI).
Arvoisa puhemies, maailman jakaminen hyvään ja pahaan ei ole aktiivisen rauhanpolitiikan tuloksellinen määritelmä - etenkään kun hyvän ja pahan määritelmä tehdään yksipuolisesti kulloistenkin intressien perusteella. Jokaisella sotilaallisella konfliktilla on historiansa. Ei saa esimerkiksi unohtaa, että monikansalliset öljyintressit ovat tukeneet ja edistäneet Afganistanin Taleban-hallintoa. Tämä oli yleisesti tiedossa.
Jo silloin olisi ollut tärkeää muistuttaa vaaroista, joita tukemisesta seuraa. Kun Yhdysvallat uhkaa nyt hyökätä tulevaisuudessa Irakiin ja mahdollisesti edelleen vielä muihin valtioihin, kuten Iraniin ja Pohjois-Koreaan, se on suunnattoman vaarallinen peli, joka voi riistäytyä hallinnasta minä hetkenä hyvänsä. Euroopan unionin on esiinnyttävä tässä yhteydessä aiempaa voimakkaammin kansainvälisen oikeuden arvostandardin vartijana. Siihen tarvitaan suuri määrä siviilirohkeutta ja riippumattomuutta.

Von Wogau (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, kun tämänpäiväisessä keskustelussa on kyse myös eurooppalaisen puolustuspolitiikan teollisista näkökohdista, se on tärkeä tapahtuma. Meidän pitäisi muistaa, että Euroopan unionin isät eivät perustaneet tätä yhteisöä siksi, että he halusivat tehdä taloudellista yhteistyötä, vaan unionin ensimmäisenä tehtävänä oli määrä olla rauhan turvaaminen, ja että jo vuosina 1952-1954 toteutettiin eurooppalaista puolustuspolitiikkaa koskeva hanke. On oikein, että me tartumme tänään jälleen tähän perusajatukseen.
Komission jäsen Patten esitti meille haasteen. Hän kysyi, olisimmeko me valmiita vaatimaan puolustusmäärärahoja lisäämistä 14 prosentilla, kuten Yhdysvalloissa on tehty? Haluaisin kuitenkin esittää ensin toisen vaatimuksen, nimittäin vaatimuksen siitä, että käytämme mielekkäämmin varoja, jotka joka tapauksessa käytetään puolustukseen, ja että tällä alalla ei harjoiteta 15:tä erilaista politiikkaa vaan hyödynnetään sitä synergiaa, jonka yhteistyömme tällä alalla mahdollistaa.
Siihen kuuluu, että tällä alalla on sovellettava enemmän eurooppalaisten sisämarkkinoiden sääntöjä. Näistä säännöistä on poikkeuksia, jotka ovat järkeviä mutta joita sovelletaan liian laajasti, ja siksi meidän on huolehdittava siitä, että näitä sääntöjä sovelletaan yhä enemmän. Kun 15 eri kansakuntaa tekee viimeinkin yhteistyötä, siihen kuuluu tällä alalla myös tietty yhdenmukaistaminen, koska muuten syntyvät suurimmat yhteensopivuusongelmat. Me olemme kehittäneet siviilialalla yhdenmukaistamisessa menettelyjä, joista voi olla hyötyä myös tässä yhteydessä erityisesti kaksoiskäytön kohdalla.
Lopuksi meidän pitäisi tehdä itsellemme selväksi, että tämän alan tärkein kokeiluhanke on Helsingissä päätetyt nopean toiminnan joukot. Kysymys kuuluu: pitäisikö Euroopan unionin ottaa lähitulevaisuudessa todellakin hoitaakseen Makedonian operaation johtaminen? Minun mielestäni meidän on harkittava sitä erittäin tarkasti. Me emme saa ottaa tässä yhteydessä ensimmäistä askelta ennen seuraavaa askelta. Me emme saa joutua tilanteeseen, jossa jokin osapuoli painostaa meitä, sillä tällä Euroopan ensimmäisellä operaatiolla on meille jatkossa erittäin suuri merkitys.

Lalumière (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät komission jäsenet, aivan aluksi, arvoisa ministeri, haluan ilmaista tyytyväisyyteni siihen, että olette täällä läsnä. Puheenjohtajakausien saatossa on tullut tavaksi kutsua puolustusministerit parlamenttiin; tämä on todellista edistystä. Haluan myös onnitella teitä siitä, että haluatte soveltaa Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan (ETPP) tunnuslausettanne "Enemmän Eurooppaa". Tässä yhteydessä muistutan, että ETPP on erittäin suosittu, sillä Eurobarometrin tutkimusten mukaan jäsenvaltioiden kansalaisista yli 70 prosenttia vaatii eurooppalaista turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa sillä ehdolla, että se on uskottavaa. Samoin onnittelen teitä ideasta toimia ETPP:n Välimeren ulottuvuuden toteuttamiseksi.
Näiden myönteisten näkökohtien lisäksi haluaisin omalta osaltani esittää teille kaksi kysymystä, joista ensimmäinen on: mitä puheenjohtajavaltio Espanja tekee vauhdittaakseen neuvotteluja Euroopan unionin ja Naton välillä voittaakseen tiettyjen maiden vastustuksen? Arvoisa ministeri, otitte puheeksi tämän näkökohdan. Voitteko tarkentaa, missä pisteessä nyt täsmälleen olette? Entä oletteko käynnistänyt keskustelun Naton tulevaisuudesta ja Natossa tapahtuvien muutosten mahdollisista seurauksista meidän eurooppalaiselle turvallisuus- ja puolustuspolitiikallemme, ottaen huomioon amerikkalaisten ystäviemme viimeaikaiset kannanotot, Venäjän vetoomukset ja syyskuun 11. päivän jälkeiset tapahtumat?
Toinen kysymykseni on tarkoitettu yhtä paljon ministerille kuin komission jäsenelle. Kyse on syyskuun 11. päivän seurauksista, jotka koskevat sekä komission siviilivoimavaroja että sotilaallisia voimavaroja, jotka kuuluvat neuvoston päätösvaltaan. Hyvä ministeri, mainitsitte terrorismin vastaisen taistelun, mutta ette ottanut puheeksi kysymystä siitä, onko eurooppalainen turvallisuus- ja puolustuspolitiikkamme, sellaisena kuin se on määritelty Kölnin ja Helsingin huippukokouksista lähtien, sopeutunut tähän uuteen taisteluun. Voimmeko luottaa ETPP:mme suoriutuvan ei ainoastaan Petersbergin tehtävistä vaan myös taistelusta terrorismia vastaan? Eikö meidän pitäisi harkita uudelleen järjestelmäämme, tai ainakin järjestelmämme tiettyjä osia, ja jos näin on, mitä niistä? Onko puheenjohtajavaltio Espanja valmis aloittamaan tämän uuden keskustelun? Mielestäni meillä on sille tarvetta.

Atkins (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, eurooppalainen yhteistyö on maanpuolustusalan hankintasopimuksissa täysin vakiintunut käsite. Minunkin kotiseudullani on toteutettu monia yhteistyöhankkeita, joista voidaan mainita Tornado, Eurofighter ja vieläpä Airbus ja siihen liittyvät hankkeet. Olen myös toiminut jonkin aikaa avaruusasioista ja siten myös Airbus-hankkeesta vastaavana ministerinä, joten kuulun niihin, jotka odottavat innokkaasti A 400 M:n pääsevän mahdollisimman pian lentoon.
Luoteis-Englannilla on kaikilla teollisuudenaloillaan monia lujia ja pitkäaikaisia yhteistyösitoumuksia eri puolilla Euroopan unionia toimivien osaavien ja ammattitaitoisten kollegoiden kanssa. Nämä teollisuudenalat toivovat voivansa tulevaisuudessa osallistua esimerkiksi Galileo-hankkeeseen, olipa sillä maanpuolustuksellista merkitystä tai ei.
Puolustusalan teollisuusperusta on unionille erittäin tärkeä. Tähän ovat syynä paitsi strategiset puolustuspoliittiset seikat myös kehittynyt teknologia, joka voidaan usein valjastaa siviilikäyttöön, sekä paikallisyhteisöille työpaikkoina, infrastruktuureina ja voittoina koituva hyöty. Mutta paljon rahaa valuu hukkaan. On kustannusten ylityksiä, kaunistelua, sopimussuhteiden ulkopuolisia velvoitteita - siis selkokielellä sanottuna lahjuksia - ja paljon muuta. Sotilasslangia käyttääksemme puolustusmateriaaliteollisuudessakin tulisi olla oma C3-järjestelmänsä: "Cooperation, Coordination ja Cost control" eli yhteistyö, koordinointi ja kustannusvalvonta.
Minä ja monet kollegoistani brittiläisen konservatiivipuolueen ryhmästä olemme periaatteessa huolissamme Euroopan aluekehityssuunnitelmasta. Miten esimerkiksi aseviennin valvonta ja rajoittaminen vaikuttaa jäsenvaltioiden täysivaltaisiin oikeuksiin? Mitkä ovat Euroopan puolustusmateriaaliviraston tehtävät tarkalleen? Miksi Euroopan aluekehityssuunnitelman kapasiteettitarpeet pitäisi asettaa ehdottomasti etusijalle?
Yleisesti ottaen näitä tavoitteita on toki pidettävä myönteisinä, ja pienellä hienosäädöllä niistä saadaan varmasti oikein toimivia. Näitä yleisiä tavoitteita minäkin kannatan.

Swoboda (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet, komission jäsen Pattenin mielestä meidän ei pitäisi aliarvioida eurooppalaisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan ei-sotilaallisia näkökohtia. Hän on aivan oikeassa! Toisaalta pitää kuitenkin myös paikkansa, kuten Elmar Brok ja Gary Titley totesivat, että meidän sotilasmenojamme leimaa suuri tehottomuus erityisesti eurooppalaisesta näkökulmasta.
Monien Euroopan unionin maiden hankintapolitiikassa vallitsee tällä hetkellä - eikä se ole mikään salaisuus - epävarmuus ja jopa kaaos. Me tarvitsemme erityisesti puolustushankintoja varten neuvoston ja komission yhdessä nimittämän puolustusasiamiehen. Hänen pitäisi olla vastuuvelvollinen sekä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkealle edustajalle, siis Javier Solanalle, että komission jäsen Pattenille ja Liikaselle sekä kehitettävä yhteinen puolustus- ja hankintasuunnitelma.
Komission jäsen Patten, kyse ei ole ensisijaisesti sotilaskoneistolle myönnettävien määrärahojen lisäämisestä, vaan kyse on yhteensovitetusta, ensisijaisesti myös eurooppalaiseen puolustukseen soveltuvasta EU:n jäsenmaiden hankintapolitiikasta. Sitä edellyttävät turvallisuus, tehokkuus ja säästäväisyys.

Oostlander (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, jo usein on sanottu, että Euroopan unioni on jonkinlainen taloudellinen jättiläinen mutta sotilaallinen ja poliittinen kääpiö. Ulkomaailma on aikanaan tuskin voinut uskoa tätä. Jugoslavian sodat osoittivat tämän vihdoin hyvin selvästi jokaiselle, joka vain tahtoi tietää. Korkea-arvoisia sotilashenkilöitä suurin piirtein kaikista eurooppalaisista Natomaista tuli televisioon kommentoimaan sitä, että emme pystyneet voittamaan hajoamassa olleen Jugoslavian kansanarmeijaa, JNA:ta. Se antoi tavattoman surullisen kuvan siitä, mihin me kykenemme Euroopan unionina ja Naton eurooppalaisena haarana. Onneksi olemme oppineet jotakin niiden aikojen jälkeen. Olemme oppineet häpeämään tapahtunutta, ja onhan tapahtunut selvää edistystäkin. Meillä on jopa rohkeutta ottaa hoitaaksemme tiettyjä tehtäviä, ottaa ne yhdysvaltalaisilta. Puhutaan Makedoniasta ja Euroopan unionin erityisroolista, nimenomaan Bosniassa.
Edistystä siis tapahtuu. Rohkeutta lisätä sotilasmenoja on kuitenkin vielä vähän. Komission jäsen Patten sanoikin jo tämän: tosiasiassa parlamentti tukee puolustusbudjetin nostamista koko laajuudessaan, mutta on osattava lukea rivien välistä hemmetin hyvin, jotta näkee niin olevan.
Vielä tärkeämpää on itse asiassa, että ponnistelumme eivät ole tehokkaita. Äsken jo osoitettiin, mistä se johtuu. Monilla asioilla on vaikutusta: erilaisilla järkeilytavoilla, ei kovin järkevillä kansallisilla perusteluilla, puhujan imagolla, taloudellis-teollisilla eduilla ja kaikenlaisilla muilla perusteluilla, jotka vaikuttavat silloin, kun on kyse puolustusponnisteluista ja ostoista.
Tosiasiassa tarvitsemme kovasti eurooppalaista politiikkaa, joka perustuu selvään visioon. Kansalaiset ymmärtävät tämän hyvin selvästi, niin kuin jäsen Lalumièren esittämät luvut osoittivat, mutta niin kuin äsken myös kuulimme, joissakin osissa se ei ole läheskään niin suosittua. Minusta meidän on edelleen välitettävä viestiä. Kansallinen itsemääräämisoikeus on hyvä asia, joka edistää ennen kaikkea kansalaisten turvallisuutta. Ja jos tätä tehtävää ei voida toteuttaa pitämällä kansallinen itsemääräämisoikeus täysin erillään, meidän on opittava näkemään asia laajemmin.

Katiforis (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät komission jäsenet, hyvät kollegat, eräs merkittävä puoli yhteistä turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa koskee suunnitteilla olevien eurooppalaisten joukkojen ja Naton suhteita.
Ensimmäinen näkökanta näissä suhteissa on, että Nato on kollektiivisen turvallisuuden järjestö, jonka varaan Eurooppa rakentaa puolustustaan. Eurooppalaisten puolustusjoukkojen tarkoitus ei ole korvata Natoa tässä roolissa, eikä se ole mahdollistakaan. Tätä ei voi kiistää.
Toinen kohta on se, että eurooppalaisia joukkoja varten ei ole syytä hankkia Natolla jo käytössään olevaa kalustoa, eihän kustannuksia kannata kaksinkertaistaa. On kyseenalaista, onko tämä toinen kohta yhtä tärkeä kuin ensimmäinen. Tämä edellyttää näkökantojen täydellistä vastaavuutta ja yhteneväisyyttä Euroopan politiikan ja Naton politiikan välillä, eikä tällaisesta yhteneväisyydestä ole mitään takeita. Kukaan ei varmastikaan suunnittele asettuvansa Natoa vastaan tai vihollisuuksia sen kanssa, mutta pienikin eriäväisyys riittää Natolle kieltämään kalustonsa eurooppalaisilta joukoilta.
Pysyvä sopimus siitä, että eurooppalaiset joukot voisivat käyttää Naton kalustoa, olisi varmastikin edistys. Kaikki kuitenkin tiedämme, että tämän ajatuksen tiellä on vakavia ongelmia, jotka toivottavasti pystymme voittamaan.
Kuulin erään kollegan sanovan, että kreikkalaistenkin on hyväksyttävä tiettyjä asioita. En tiedä mitä. Euroopan puolustuspolitiikan riippumattomuus ei ole Kreikan paikallinen ongelma. Sellaisen olettaminen olisi vitsi. Se on paljon suurempi asia, se koskee tämän politiikan uskottavuutta, ja meidän kaikkien velvollisuutena on puolustaa sitä.

Medina Ortega (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää arvoisaa neuvoston puheenjohtajaa Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan tehokkaasta edistämisestä kutsumalla koolle erityisen puolustusta käsittelevän neuvoston.
Katson, että tämänpäiväisellä keskustelulla voidaan tukea merkittävästi politiikkaa, jota arvoisa neuvoston puheenjohtaja perää, sillä hänen ja monien osallistujien välillä on pieni arvostusero. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja on korostanut puolustuspolitiikan hallitustenvälistä luonnetta, ja tässä jäsen Brok ja useat muutkin jäsenet, kuten Titley, Marset, Morillon, ja niin edelleen, sekä komission jäsenet Patten ja Liikanen ovat sanoneet, että Euroopan puolustusmateriaalipolitiikalle on ainesta.
Perustamissopimuksen 296 artikla merkitsee lukkoa, jota ei ole kokonaan suljettu. Siihen on avain. Se voidaan avata. Meillä on jo tuomioistuimen oikeuskäytäntö, jolla ura avataan, ja toivon, että neuvosto harkitsee mahdollisuutta kehittää yhteisön oikeutta erityisesti yhteisön tasolla hallitusten tasolla toteutettavien toimien lisäksi.

Trillo-Figueroa
. (ES) Arvoisa puhemies, yhdyn siihen, mitä parlamentin jäsen ja professori Medina Ortega viimeksi sanoi. Tunnustan aivan vilpittömästi, että olen yllättynyt siitä tuesta, jota todennäköisesti kellään puolustusministerikollegoistani ei ole ollut tilaisuutta saada Euroopan parlamentilta, kaikkine laillisen enemmistön loogisine piirteineen, Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikalle, ja monista eri mahdollisuuksista, joita avautuu aivan kaikista puheenvuoroista, joista kiitän ja jotka olen merkinnyt tunnollisesti muistiin.
Mielestäni jäsen Lalumière on oikeassa sanoessaan, että tämän istuntojakson jälkeen ja niiden selvitysten perusteella, joista hän muistutti ja jotka ovat olennaisilta osiltaan samoja kuin omassa maassani tehtävät, voimme ennustaa Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikalle menestyksellistä tulevaisuutta.
Ryhmittelisin mielelläni vastaukseni aivan lähitulevaisuuteen liittyvien näkökohtien ja toivoni mukaan lähitulevaisuuteen, mutta varmaankin kaukaisempaan, liittyvien näkökohtien mukaan.
Minua kiinnosti valtavasti komission jäsen Pattenin esitys talousarvioaiheista ja myös hänelle muun muassa jäsen Souchet'n antama vastaus. Kunpa sellaisia asioita saisi kuulla joka päivä ja kaikissa parlamenteissa. Me jäsenvaltioiden puolustusministerit voimme vain olla kiitollisia kaikesta edistyksestä Euroopan parlamentissa ja toivoa, että esimerkki tuottaa tulosta.
Haluan seurata jäsen von Wogaun ajatuksenkulkua siitä, mitä hän sanoi yhteisvaikutusten hyödyntämisestä. Hyvät parlamentin jäsenet, kyse ei ole ainoastaan täydentävän lisätalousarvion muodostamisesta unionissa, vaan pyrkimyksenä on myös puolustusmateriaalipolitiikkamme tekeminen yhteiseksi asiaksi, sillä todellakin, jos teemme vaatimuksista, ohjelmista ja hallinnosta yhteisiä sellaisen yhteisön viraston välityksellä, joka yhteensovittaa markkinoinnin ja tietenkin rahoituksen, niin säästämme rahaa. Emme ainoastaan lisää tehokkuuttamme, kuten velvollisuutemme on, vaan säästämme rahaa. Myönnän, että on täysin mahdotonta kuroa umpeen aukkoa, joka saa aikaan aiemmin mainitun 14 prosentin kasvun Yhdysvalloissa, mutta kaikki yhteisiksi tehtävien ohjelmiemme väliset erot voidaan kyllä tasoittaa ja ne pitää tasoittaa. Se ei tietenkään vahingoita, hyvät parlamentin jäsenet, pk-yrityksiä, sillä kaikissa maissamme on esimerkkejä siitä, miten pienet ja keskisuuret yritykset voivat kytkeä tuotantonsa suuriin ohjelmiin ja olla osana kiintiötä, joka tuotetaan suurten eurooppalaisten yhtymien kautta. Nämä ovat ilman epäilyksen häivää, kenties ymmärrettyinä Atlantin yli ulottuviksi, yritysten tulevaisuus. Mutta tähän kohtaan en voi syventyä yksityiskohtaisemmin.
Haluaisin rauhoittaa jäsen Marset'ta oikeudesta. Ollakseni käyttämättä muita termejä, unionimme perustuu oikeuteen. Ilmeisesti tämä huolestutti puheenjohtajaa, kun hän kutsui koolle kokouksen Salamancaan. Pidämme erittäin tarpeellisena ja yhtä lailla kiireellisenä sitä, että teemme kaikille meille yhteiseksi, ehdottomasti tiiviissä yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa, Petersbergin tehtävien oikeuden, jota voidaan soveltaa heti ensimmäisestä mahdollisesta hetkestä lähtien.
Teiltä jäseniltä kysytään suhteista Natoon. Itse jäsen Marset kyseenalaisti toissijaisuusperiaatteen, jonka jäsen Katiforis sitten vahvisti. On totta, että Nato on nykyisin täysin korvaamaton kollektiivisen puolustuksen välineenä. Hyvät parlamentin jäsenet, tällä hetkellä meidän olisi mahdotonta edes keskustella eurooppalaisesta armeijasta. Olen varma, että kuten tähänkin asti on ollut yhteneväisyyksiä, voisi olla suuria eroavaisuuksia. Kollektiivinen puolustus liitetään ja luetaan nykyisin Pohjois-Atlantin liiton tehtäviin Washingtonin sopimuksella. Kuten jäsen Duff selvitti puheenvuorossaan, meillä on täydentävä käsitys Atlantin liitosta, mikä ei estä meitä edistämästä eurooppalaista turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa laajentamalla tehtäviä, integraatiota, puolustusmateriaalipolitiikkaa ja instituutioita, vaan pikemminkin päinvastoin.
Jäsen Lalumière kysyi minulta, mitä muutoksia Natossa on tapahtunut syyskuun 11. päivän jälkeen. Minun on ehdottomasti puhuttava hyvin lyhyesti. Ensiksi Venäjän kanssa on pidetty jatkuvasti kokouksia, joita ei voinut ajatellakaan ennen syyskuun 11. päivää. Vakuutan, että ilman Venäjän kanssa tehtävää yhteistyötä kansainvälisen liittoutuman toteuttamat operaatiot Afganistanissa olisivat olleet mahdottomia eikä niissä olisi saatu aikaan tuloksia, jotka joidenkin mukaan saatiin aikaan kahdessa kuukaudessa, vaikka operaatiot eivät ole vielä päättyneet. Venäjällä on tällä hetkellä niin loistavat suhteet Atlantin liittoon, että olisi järjetöntä olla hyödyntämättä tilaisuutta pysyvien järjestelmien vakiinnuttamiseksi tarvittavilla institutionaalisilla uudistuksilla.
Mitä tulee Atlantin liiton laajenemiseen, niin uskon, että 11. syyskuuta sai meidät kaikki tuntemaan, luonnollisesti myös puheenjohtajavaltion ja Espanjan hallituksen, että laajentumisen olisi suuntauduttava pikemminkin kohti ideologista yhteisöä kuin sotilaallisten vaatimusten ehdotonta täyttämistä, sillä olemme havainneet, että yhteisesti puolustamamme arvot, joita myös Euroopan unioni tukee, eivät ole yleisesti hyväksyttyjä. Ne ovat vaakalaudalla. Näin ollen meidän on suhtauduttava erityisen hienovaraisesti niihin maihin, joissa demokratia ja kyseiset arvot ovat päässeet vakiintumaan ja jotka haluavat osaltaan vaikuttaa yhteiseen puolustukseen.
Jäsen Patten mainitsi alussa, ja sittemmin monet parlamentin jäsenistä, että turvallisuus- ja puolustuspolitiikassa olisi otettava huomioon sen pilareiden välinen luonne. Haluan muistuttaa parlamenttia, sillä en tehnyt sitä aiemmin, että tuo luonne on ilman minkäänlaista epäilystä Torrejónin satelliittikeskuksella, joka on Länsi-Euroopan unionin perintöä, ja niin olisi oltava Pariisin turvallisuusalan tutkimuslaitoksellakin, joka myös on peräisin Länsi-Euroopan unionista ja joka muuten toteuttaa tällä hetkellä, ensiksi Belgian puheenjohtajakauden ja nyt Espanjan aloitteesta, tutkimusta puolustusta käsittelevästä valkoisesta kirjasta. Tämä valkoinen kirja voi olla hyvin merkityksellinen, sillä uskon, että olemme tähän asti kaikki yhtä mieltä päämäärästä, mutta meillä on eri näkemys siitä, minkä on oltava Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan tavoite.
Puhuitte institutionaalisesta uudistuksesta, jota toteutetaan PTK:n ja korkean edustajan tutkimuksella. Tästä pääsenkin päättämään puheenvuoroni, arvoisa puhemies, vastaamalla jäsen Salafrancan kysymyksiin siitä, mitkä ovat näkemykseni Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan lähitulevaisuudesta lyhyin ja yksinomaan henkilökohtaisin käsityksin ilmaistuna. Ensiksi valmistelukunnan on suunniteltava uudelleen tämän pilarin institutionaalinen rakenne ottamalla huomioon sen pilareiden välinen merkitys. Näin ollen väliaikaiset elimet, joista tuli nopeasti pysyviä, on suunniteltava uudelleen. Toiseksi tulevat tehtävät. Niitä on ilman muuta laajennettava. Itse asiassa Sevillan julkilausuma, jonka laadimme yksinomaan ulkoapäin uhkaavan terrorismin ongelmasta, merkitsisi Helsingissä vahvistettujen Petersbergin tehtävien laajentamista. On ajateltava myös tiivistetyn yhteistyön järjestelmiä, joista täällä on mainittu. Joissakin maissa maa- ja merivoimien joukko-osastoihin (Eurofor, Euromarfor) ja eräät muut amfibisiin asioihin liittyvät yhteistyöhankkeet on käynnistetty. Lopuksi on ajateltava, miksikäs ei, tiettyjä lähentymisperusteita, joista olisi asetettava etusijalle, vaikka en olekaan oikea henkilö sanomaan mitkä, kuitenkin laatu ennen määrää ja yhteneväisyys tietyissä vaatimuksissa.
Liikanen
. (EN) Arvoisa puhemies, jäsen Titley pyysi komissiota vastaamaan hyvin yksityiskohtaiseen kysymykseen yhteisöjen tuomioistuimen perustamissopimuksen 296 artiklan tulkinnasta antamista ratkaisuista. Komissio on käyttänyt tätä oikeuskäytäntöä parantaakseen kaksikäyttötuotteiden ja -teknologian vientiä koskevan valvontajärjestelmän perustamisesta antamaansa asetusta. Ja kuten puheenvuorossani mainitsin, komissio on hiljattain riitauttanut 12 jäsenvaltion toimet, koska ne ovat tulkinneet väärin perustamissopimuksen 296 artiklaa aseiden tuontitullien kohdalla ja siten estäneet yhteisen tullitariffin täytäntöönpanon. Komissio aikoo jatkaa tällä samalla linjalla.
Kiitän parlamenttia erittäin mielenkiintoisesta keskustelusta; on hyvin tärkeää, että jatkamme vahvan puolustusteollisuuden ja -valmiuden edistämistä Euroopassa.

Lannoye (Verts/ALE).
Puhun hyvin lyhyesti, arvoisa puhemies, en ole saanut vastausta kysymyksiini köyhdytettyä uraania sisältävistä aseista ja ammuksista. Voisinko saada neuvoston puheenjohtajalta vahvistuksen siihen, ettei hän pysty vastaamaan minulle?

Puhemies. -
Luulen, että hän on halukas vastaamaan kysymykseenne. Siihen en osaa vastata, kykeneekö hän antamaan teille varsinaista vastinetta vai ei.

Trillo-Figueroa
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, aika kuluu nopeasti ja osaatte käyttää sen niin tehokkaasti, että en ehtinyt vastata. Vastaan kysymykseen nyt hyvin mielelläni.
Ensimmäiseksi on sanottava, että käsiinne saamanne tiedot eivät ole yhtäpitäviä meidän tietojemme kanssa. Saamieni tietojen mukaan tällä hetkellä, kun vakuutetaan, että Afganistanissa ei ole käytetty köyhdytettyä uraania sisältäviä ammuksia - ja näin on ilmoitettu myös itse Afganistanissa paikalla olevien ABC-ilmaisinlaitteistoin varustettujen yksiköiden taholta - luokituksesta poistaminen ISAF:ssä olisi aivan turhaa.
Toiseksi sanon vastauksena kysymykseenne siitä, mihin suojatoimenpiteisiin on ryhdytty: eri valtioista joko Kabuliin tai - kuten Espanjan osalta - myös Bagraniin lähettämämme yksiköt on varustettu ABC-ilmaisinlaitteistoin, ja lisäksi lääkintäyksiköt noudattavat hyvin tarkkoja ohjeita ja suorittavat jatkuvaa seurantaa, joka koskee mahdollisia tämäntyyppisiä terveyshaittoja sekä maan sisäisestä tilanteesta tai jostakin vastustuksesta aiheutuvien vaarojen varalta.
Kolmanneksi haluan vielä muistuttaa, että Belgia aloitti puheenjohtajuuskaudellaan tutkimuksen, jota Espanja puheenjohtajavaltiona jatkaa ja jolla selvitetään niitä toimenpiteitä, jotka soveltuisivat parhaiten joukkojen terveyden turvaamiseen. Lopuksi on vielä sanottava, että Espanjassa tätä ongelmaa tutkinut tieteellinen komitea, johon kuului itsenäisiä yliopisto- ja terveydenhuoltoalalla toimivia tutkijoita, vakuutti, että köyhdytetyn uraanin käytön ja joissakin taisteluun osallistuneissa sotilaissa löydettyjen tiettyjen kasvainten välillä ei voida vahvistaa olevan välitöntä yhteyttä.

Puhemies. -
Yhteiskeskustelu on päättynyt.

Puhemies. -
Esityslistalla ovat seuraavana yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan Javier Solanan sekä neuvoston ja komission julkilausumat Lähi-idän tilanteesta.
Ennen kuin pyydän YUTP:n korkeaa edustajaa avaamaan keskustelun, haluaisin lausua parlamentin puolesta kiitokseni Javier Solanalle ja komission jäsen Pattenille, jotka kumpikin ovat tehneet erityisjärjestelyjä voidakseen osallistua tämänpäiväiseen keskusteluun, jossa myös puheenjohtajavaltio Espanja on mukana.

Solana
. (ES) Hyvät kuulijat, siitä lähtien, kun otin tämän tehtävän vastaan, olen aina pyrkinyt esittämään asiani vilpittömästi, selkeästi ja parlamentin jäseniä kunnioittaen. Tämänpäiväinen keskustelu on mielestäni yksi kaikkein vaikeimmista, joihin olen osallistunut, ja meidän on käytävä sitä yhtä vastuullisesti ja poliittisesti kuin yleensäkin.
Tänään iltapäivällä käsittelemme ongelmaa, joka on meille läheinen ja merkittävä ja joka liittyy arvoihimme ja koskee myös meidän turvallisuuttamme ja intressejämme. Siksi, arvoisa puhemies ja hyvät kuulijat, mielestäni meidän kaikkien, kaikkien täällä edustettuina olevien toimielinten, velvollisuutena on pyrkiä löytämään muotoja tämän ongelman ratkaisemiseksi. Meidän on osallistuttava ongelman ratkaisuun, ei oltava itse osana ongelmaa.
Lähi-idän tilanne on tällä hetkellä kerta kaikkiaan hyvin dramaattinen, järkyttävä ja vaarallinen siltä osin mitä se aiheuttaa siellä asuville ihmisille, mutta etenkin siksi, mitä se aiheuttaa koko alueelle. Meidän on kohdattava paljas totuus siitä, mitä meille eurooppalaisille aina kuulunut vastuu merkitsee.
Uskon todella, että hyväksyttävyyden raja on saavutettu. Suunnitellut toimet tällä alueella eivät johda mihinkään, ongelma ei ratkea niiden avulla, niistä aiheutuu vain epätoivoa ja kurjuutta. Minusta tämä johtaa siihen, että meidän on toimittava kaikilla mahdollisilla rintamilla ei ainoastaan tällä hetkellä vellovan välittömän kriisin ratkaisemiseksi, vaan myös sen syiden ratkaisemiseksi.
Arvoisa puhemies, esitän lyhyen arvioinnin näistä kolmesta asiasta: uskon, ettei ole epäilystäkään, etteivätkö kaikki Euroopan parlamentissa läsnä olevat sekä kaikki Euroopan kansalaiset ole tuominneet terrorismia ja etteivätkö he tuomitse sitä sekä nyt että tulevaisuudessa. Siksi me mielestäni voimme puhua yhtä vilpittömästi kuin aina ennenkin suhteissa israelilaisiin ystäviimme ja sanoa, että tuomitsemme terrorismin tuhat ja sata kertaa, niin monta kertaa kuin on tarvetta, ja että meillä ei ole mitään tekemistä sen kanssa. Yhtä vilpittömästi voimme sanoa ystävillemme vastustavamme sitä, mihin he ovat ryhtyneet.
(Voimakkaita suosionosoituksia)
Uskomme epäröimättä, ystävinä ja vilpittömästi, joka ilmenee siitä, miten muissa yhteyksissä olemme puhuneet, että tänään meidän on sanottava, mitä me ajattelemme. Meidän on sanottava se yksinkertaisesti, mutta yhtä vastuullisesti.
Arvoisa puhemies, uskon todella, että Israelin valtion suorittamaa sotilaallista vastausta miehitetyillä alueilla ei voida hyväksyä, ja meidän on lopetettava se välittömästi. Sen on loputtava nyt heti, sillä se ei johda mihinkään, se ei ratkaise ongelmaa, joka, kuten on jo sanottu, on terrorismin lopettaminen.

Tiedämme jo, kuinka suuresti siviiliväestö kärsii ja että se ei halua olla osallisena sodassa, vaan elää rauhassa, yhdessä, kaksi valtiota rinta rinnan. Veden ja sähkön epääminen kokonaisilta asuinalueilta ovat asioita ja toimia, joita ei voida hyväksyä turvallisuuteen liittyvin perustein. Siellä aivan epäilemättä loukataan humanitaarista oikeutta, jopa sodan oikeussääntöjä, eikä tämä saa jatkua ilman, että kukaan ei sano mitään.
Arvoisa puhemies, Israelin hallituksella on oikeus ja velvollisuus suojella kansalaisiaan. Se, minkä nyt näemme tapahtuvan, ei kuitenkaan mielestämme johda tähän päämäärään. Kyseessä ei ole pelkkä terrorismin vastainen operaatio, vaan se uhkaa muuttua sodaksi, ja olen hyvin surullinen sanoessani näin.
Meillä on ainakin kaksi varsin selkeää YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmaa, jotka ovat tulkittavissa vain yhdellä tavalla. Näiden päätöslauselmien ainoan tulkintamahdollisuuden mukaan tämänhetkinen tilanne miehitetyillä alueilla on saatava loppumaan. Nämä selkeät päätöslauselmat on pantava toimeen välittömästi. Sotilaallinen operaatio on pysäytettävä, ei vaiheittain, ei kaupunki kerrallaan, vaan kerralla, kaikenkattavasti ja välittömästi.
Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, kaikkien on kunnioitettava kansainvälistä oikeutta, ja tämä väite antaa minulle mahdollisuuden sanoa, että myös pohjoisrajan tuolla puolen asuvien kansalaisten on noudatettava tätä oikeutta. Israelin on täytettävä velvollisuutensa YK:n turvallisuusneuvostoa kohtaan. Tuomitsemme myös Israelin pohjoisrajan takaa Israelin kansalaisiin kohdistuvat hyökkäykset. Toistan: tulemme aina edistämään kansainvälisen oikeuden kunnioittamista.
Arvoisa puhemies, jos tavoitteena on terrorismin lopettaminen, nämä sotilaalliset toimet eivät ole siihen oikeita toimia. Näiden operaatioiden osalta voimme kysyä, saavatko Israelin kansalaiset niiden seurauksena paremman suojan, vahvistaako tämän heidän turvallisuuttaan, kukistetaanko näillä operaatioilla terrorismi tai väheneekö se. Emme ikävä kyllä usko näin tapahtuvan, emme usko, että nämä operaatiot johtavat sellaiseen lopputulokseen, ja siksi pyydämme YK:n turvallisuusneuvoston tavoin, vilpittömästi, että ne lopetetaan.
Tällä kertaa haluan ennen kaikkea korostaa, että yhtenä tämän sotilaallisen operaation seurauksena on palestiinalaishallinnon tuhoutuminen. Olemme siitä hyvin huolestuneita, sillä mikäli tavoitteena on tulitauko, niin kenen kanssa se solmitaan, jos meillä ei ole toisena osapuolena palestiinalaishallintoa, ihmisiä ja toimielimiä, joiden kanssa neuvotella.
Olen jo monta kertaa, useiden viime kuukausien aikana tekemieni matkojen yhteydessä - kuten hyvin tiedätte - voinut neuvotella palestiinalaishallinnon turvallisuudesta vastaavien henkilöiden kanssa. Me, Israel ja Yhdysvaltojen viranomaiset olemme työskennelleet näiden henkilöiden kanssa. Jotkut heistä ovat nyt menettäneet uskottavuutensa ja kaikki mahdollisuutensa toimia. Siksi meidän on pyrittävä palestiinalaishallinnon palauttamiseen. Tämän sotilasoperaation jälkeen edistyminen kohti rauhaa on epävarmaa yhdessä tuhotun palestiinalaishallinnon kanssa. Meidän on siksi täällä parlamentissa ja Euroopan unionissa vaadittava vakavammin ja painokkaammin palestiinalaishallinnon kunnioittamista.
Uskomme, että Tenetin suunnitelmaa, turvallisuussuunnitelmaa, on tuettava, mutta kuka tai ketkä palestiinalaisen osapuolen edustajina toteuttavat nämä Tenetin suunnitelman neuvottelut? Emme ikävä kyllä tiedä sitä, ja siksi on edelleen vain vaadittava, että palestiinalaishallinto saa takaisin Oslon sopimuksen mukaisen arvonsa, vastuunsa ja merkityksensä.
Nyt on siis yhä jatkettava toimintaa kaikilla rintamilla. Uskon vakaasti, ja toistan tämän niin usein kuin on tarvetta, että presidentti Arafatin pitää saada olla vapaa liikkumaan ja tapaamaan yhteistyökumppaneitaan.
(Suosionosoituksia)
Tämänhetkinen tilanne on suorastaan naurettava, jos tämä termi tässä yhteydessä sallitaan, kun otetaan huomioon, että sen jälkeen kun Zinni tapasi Arafatin turvallisuusoperaation käynnistämiseksi, palestiinalaishallinnon johtohenkilöitä, joiden piti tavata Arafat myöhemmin neuvotellakseen tästä turvallisuussopimuksesta, ei ole päästetty hänen luokseen.
Meitä kaikkia edustava Moratinos meni eilen kahdeksalta illalla ensimmäistä kertaa Ramallahiin ja keskusteli siellä erään Arafatin hyvin läheisen neuvonantajan, Abu Mazerin, kanssa. Hän esitti ainoastaan yhden pyynnön, joka voidaan ulottaa koskemaan myös meitä. Hän pyysi, että Arafatin poliittisten yhteistyökumppanien ja poliittisten vastuuhenkilöiden sallittaisiin tavata hänet. Onneksi tämä oli mahdollista tänään, eri tahoilta tulevan painostuksen ansiosta, ja myös me saamme olla siitä tyytyväisiä.
On sanottu ja kirjoitettu, että Eurooppaa on nöyryytetty. Aion osoittaa väitteen vääräksi, sillä katson, että nimenoman Eurooppaa ei ole nöyryytetty. Oli eräs pääministeri, jonka näkemys ei ollut riittävän laaja oikean päätöksen tekemiseksi, ja nöyryytys kohtasi palestiinalaishallinnon johtohenkilöitä, joilta sinä päivänä evättiin mahdollisuus tavata presidenttiään, poliittista johtajaansa, Arafatia. Tämä on varsinaista nöyryyttämistä, jossa palestiinalaiset joutuvat elämään. Me jatkamme työskentelyä käytössämme olevien kykyjen ja keinojen mukaan käyttäen hyväksemme sitä tahtoa, joka meillä on tämän dramaattisen ongelman ratkaisemiseksi.
Sen lisäksi, että meillä on pysyväisluonteisesti paikalla oma edustajamme, Moratinos, myös parlamenttimme jäseniä on käynyt siellä ja todennut omin silmin tilanteen ja tarpeet in situ (itse paikalla). Olen saanut keskustella heidän kanssaan. Kiitän heitä heidän asian hyväksi tekemästään työstä, josta on ollut kaikille - myös minulle - hyötyä ja joka on ollut hyvin myönteistä.
Mielestäni meidän tehtävämme ei tällä hetkellä rajoitu ainoastaan tulitauon aikaansaamiseen. Vaikka tulitauko on ehdottoman tarpeellinen, siitä ei tule kestävää ilman tulevaisuutta koskevaa poliittista ulottuvuutta. Näin ollen meidän on pyrittävä mahdollisimman pian ulottamaan toimemme tulitauon aikaansaamista pitemmälle, kohti kestävää poliittista suhdetta.
Kysymme, mitkä tämän poliittisen sopimuksen perusteiden olisi oltava. Hyvät kuulijat, poliittisen sopimuksen perusteet tai se, mistä on sovittu, on kyllä kaikkien tiedossa, eikä tarvitse keksiä uusia suuria asioita. Haluamme, että työn päätyttyä on olemassa kaksi valtiota, Israelin valtio, jolla on tunnustetut ja turvalliset rajat, sekä Palestiinan valtio, jolla on varmat ja turvalliset rajat, ja että nämä valtiot voivat elää rinta rinnan. Näin myös alueen poliittiset johtajat ehdottivat Beirutissa, jossa myös Euroopan unioni oli läsnä ja jossa minulla oli kunnia työskennellä kokousta edeltävinä päivinä sen päätöslauselman hyväksi. Siksi katson, että meillä on objektiivisia edellytyksiä prosessin loppuunsaattamiseen. Se, mitä emme tiedä, on se, miten pääsisimme pois umpikujasta, johon nyt olemme ajautuneet.
Muutaman tunnin kuluttua Madridissa alkaa kokous, jossa tapaamme Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin ja ulkoministeri Powellin, ennen kuin hän jatkaa matkaansa kohti Lähi-itää, kohti Israelia, sekä Venäjän ulkoasiainministerin, ja jossa pohdimme yhdessä keinoa päästä tästä tilanteesta ulos. Uskon, että ainoana ratkaisuna tästä tilanteesta ulospääsemiseksi on yrittää löytää muoto, jonka avulla edellä mainitsemani tekijät saadaan koordinoitua oikein, rehellisesti ja tehokkaasti.
(Suosionosoituksia)
Toistan vielä, että jos noudatamme mallia, joka rajoittuu yksinomaan tulitaukoon, emme pääse tästä tilanteesta eteenpäin. Tulitauko on ensimmäinen edellytys ja peruslähtökohta, mutta jos emme pysty antamaan sille poliittista ulottuvuutta, tulitauko kyllä allekirjoitetaan, mutta molemmat osapuolet eivät sitä noudata. Näin ollen, hyvät kuulijat, rohkenen ehdottaa teille näkemystä, jossa meillä olisi tahdonvoimaa ja uskallusta pyytää enemmän kuin tulitaukoa, pyytää, että poliittinen ratkaisu otettaisiin mahdollisimman pian käsiteltäväksi.
Hyvät kuulijat, haluan toistaa vielä kerran sen, mitä alussa sanoin, tämä parlamentti, Euroopan unionin kansalaiset, kaikki, vastustavat terrorismia, ja Israel voi luottaa siihen, että toimimme aina sen vilpittömänä ja vastuullisena liittolaisena terrorismin vastaisessa taistelussa.
Uskomme, että tämänhetkinen tilanne on väärä, ja ystävinä haluamme sanoa, että mitä nopeammin se saadaan lopetettua, sen parempi. Teemme parhaamme Yhdistyneiden Kansakuntien päätöslauselman täytäntöön panemiseksi, ja tämän perusteella on saavutettavissa sellainen tulitauko, joka mahdollistaa poliittisen prosessin aloittamisen, prosessin, jossa tavoitteena on kaksi valtiota, kaksi demokraattista valtiota, joiden rajat ovat turvalliset ja jotka voivat elää vieri vieressä yhdessä alueen muiden valtioiden kanssa, jotka jo Beirutissa tarjosivat sopimusrauhaa Israelin kanssa.
Hyvät kuulijat, tässä oli se, mitä halusin sanoa teille tänään, ja, arvoisa puhemies, tulevaisuudessa sopivaksi katsomananne ajankohtana - esimerkiksi 24. päivänä - teen mielelläni teille uudestaan selkoa tilanteesta tai käsityksestäni tilanteen kehittymisestä tämän ajanjakson aikana.
(Suosionosoituksia)

Puhemies. -
Kiitos puheenvuorostanne ja myös siitä, että tarjouduitte raportoimaan meille asian edistymisestä. Olen varma, että parlamentti on innokas käyttämään tarjoustanne hyväkseen. Me huolehdimme kyllä käytännön järjestelyistä.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, Euroopan parlamentti on vaatinut melko kiihkeästi, mikä tapahtumien nopeuden ja dramaattisuuden vuoksi on hyvin ymmärrettävää, että puheenjohtajavaltio tuo julki Euroopan unionin näkemyksen Lähi-idän kriisistä. Sen esittäminen tänään täällä yhdessä korkea edustaja Solanan ja komission jäsen Pattenin kanssa on mielestäni oiva osoitus hyvästä sisäisestä yhteenkuuluvuudesta, joka meidän keskuudessamme vallitsee.
Haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja esittää puheenjohtajavaltion varauksettoman tuen sekä korkealle edustajalle että komissiolle ja kaikkien kesken vallitsevalle loistavalle yhteistyölle ja yhteenkuuluvuudelle tämän kriisin voittamiseksi. Olette kaikki kanssani samaa mieltä siitä, että Lähi-idän tilannetta on luonnehdittava kriittiseksi. Palestiinalaisalueet ovat inhimillisen katastrofin partaalla. Palestiinalaishallinnon tulevaisuus on epävarma ja alueen vakaus ja turvallisuus ovat selvästi vaarassa.
Kaikki kriisin laukaisemiseen tähtäävät pyrkimykset ovat toistaiseksi epäonnistuneet, eikä niiden avulla ole viime viikkojen aikana pystytty estämään välivallan jatkuvaa lisääntymistä. Väkivallan kierre, joka johtuu palestiinalaisten raaoista itsemurhaiskuista sekä israelilaisten niitä seuranneista kostoista, aiheuttaa päivä päivältä enemmän kärsimyksiä molemmille kansoille. Vielä kerran on toistettava, että tätä kriisiä, johon nyt on jouduttu, ei saada ratkaistua ennen kuin palestiinalaiset vapautuvat vuoden 1967 miehityksestä ja israelilaiset tuntevat olevansa rauhassa ja turvassa ja ennen kuin israelilaiset ja palestiinalaiset voivat elää kahdessa valtiossa, joilla on turvalliset ja kansainvälisesti tunnustetut rajat.
On vielä kerran korostettava, että tähän kriisiin ei ole olemassa sotilaallista ratkaisua ja että rauha ja turvallisuus voidaan saavuttaa ainoastaan neuvottelemalla. Kansainvälisellä yhteisöllä, ja erityisesti Euroopan unionilla, on tässä asiassa oma vastuunsa ja roolinsa, joita ei ole syytä kieltää. Välttämätöntä on myös koordinoida hyvin täsmällisesti kaikki interventiot ja aloitteet, etenkin Yhdistyneiden Kansakuntien, Euroopan unionin ja asiaan osallistuvien pääasiallisten voimien kesken.
Euroopan unionin puheenjohtajavaltio ei näiden viime viikkojen aikana ole vain odotellut toimettomana. Barcelonan julistuksessa, joka annettiin 16. päivänä maaliskuuta, Euroopan unioni korosti, että kaikkien näkökohtien, sekä turvallisuusnäkökohtien, poliittisten näkökohtien että taloudellisten näkökohtien käsitteleminen on tarpeellista. Julistuksessa toistettiin myös konfliktin ratkaisemisen perusteet, joita ovat YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmat 242, 338 ja 1397, Madridin ja Oslon konferenssien periaatteet sekä myöhemmin tehtyjen sopimusten periaatteet, jotka tekevät mahdolliseksi sen, että kaksi valtiota, Israelin ja Palestiinan valtiot, elää rauhassa ja turvallisesti. Tavoite - kuten jo aiemmin sanoin - on kaksijakoinen: on perustettava demokraattinen Palestiinan valtio, joka on elinvoimainen ja itsenäinen, lopettamalla vuoden 1967 miehitys ja taattava Israelille oikeus elää turvallisten rajojen sisällä, ja kansainvälisen yhteisön, erityisesti arabivaltioiden, on taattava näiden rajojen turvallisuus.
Tämän kriisin viimeisin vaihe tapahtui käytännöllisesti katsoen samaan aikaan kuin arabijohtajien Beirutin huippukokous. Euroopan unionin puheenjohtaja, jota edusti Espanjan hallituksen pääministeri, oli läsnä tässä huippukokouksessa tuoden esiin Euroopan unionin kiinnostuksen tätä prosessia kohtaan ja tukeakseen Saudi-Arabian aloitetta, joka olisi merkinnyt Yhdistyneiden Kansakuntien asiaa koskevien päätöslauselmien perusteella mahdollisuutta Israelin ja sen arabinaapureiden suhteiden normalisoimiseksi vaihtoehtona jo usein toistetulle vuoden 1967 rajojen Israelille. Se olisi myös merkinnyt oikeudenmukaista ratkaisua pakolaisongelmaan,. Tämä oli ensimmäinen kerta, jolloin Euroopan unionin korkeimman tahon edustaja oli läsnä arabijohtajien huippukokouksessa.
Euroopan unioni on väsymättä ponnistellut sen hyväksi, että saataisiin välittömästi aikaan tulitauko, että Israelin joukot vetäytyisivät palestiinalaiskaupungeista, että presidentti Arafat saisi taas liikkua täysin vapaasti, että kansainvälistä oikeutta noudatettaisiin ja että poliittiset neuvottelut aloitettaisiin uudelleen. Olemme myös erehtymättä tuominneet terrori-iskut, kuten Netanjan iskun, ja olemme vaatineet Arafatia ryhtymään kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin niiden estämiseksi.
Israelin oikeus terrorismin vastaiseen taisteluun ei saa rajoittaa Palestiinan kansan laillisen edustajan presidentti Arafatin ja palestiinalaishallinnon toimintamahdollisuuksia. Euroopan unioni vaatii lopettamaan iskut palestiinalaishallinnon päämajaan Ramallahissa ja Israelin joukkoja vetäytymään välittömästi kaupungista. Arabijohtajien Beirutin huippukokouksen päätöslauselma on vakaa perusta poliittisen ulottuvuuden, yleisen ja oikeudenmukaisen ratkaisun sekä Israelin ja arabivaltioiden suhteiden normalisoinnin kehittämiseksi. Puheenjohtajavaltion kaikilla poliittisilla tasoilla tapahtuvalla yhteydenpidolla muiden eurooppalaisten pääkaupunkien ja kaikkien alueen arabivaltioiden sekä Yhdysvaltojen ja Venäjän kanssa pyritään rakentamaan tarvittava koordinaatio kaikkien kansainvälisten toimijoiden välille konfliktin hillitsemiseksi ja kriisin ratkaisemisen aloittamiseksi.
Euroopan unionin puheenjohtajavaltio otti tilanteen vakavuuden vuoksi äskettäin yhteyttä Israelin suurlähettilääseen tehdäkseen tiettäväksi neljä asiaa: ensimmäiseksi sen, että konfliktiin ei ole olemassa sotilaallista ratkaisua; toiseksi sen, että Israelin joukkojen on vetäydyttävä palestiinalaisista kaupungeista päätöslauselman 1402 mukaisesti ja että sitä on välittömästi noudatettava ja että presidentti Arafatin saarto on lopetettava; kolmanneksi sen, että Israelin on annettava erityislähettiläiden saattaa diplomaattiset tehtävänsä päätökseen ja päästettävä heidät vapaasti presidentti Arafatin luokse; neljänneksi sen, että Israelin on taattava Euroopan unionin diplomaattiedustajien ja lähettiläiden pääsy kansallisille alueille siten kuin diplomaattisten tehtävien ja konsulaattien tehtävien täyttyminen tavanomaisesti taataan.
Espanja kutsui Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajan ominaisuudessa 3. toukokuuta koolle Euroopan unionin yleisiä asioita koskevan ylimääräisen kokouksen, joka pidettiin Luxemburgissa. Kokouksella oli kolme tavoitetta: Euroopan unionin jäsenvaltioiden toimien koordinointi, Euroopan unionin puheenjohtajan huolestumisen ilmaiseminen tapahtumien johdosta sekä se, että Euroopan unioni tuo julki tahtonsa toimia sietämättömän tilanteen parantamiseksi ja käyttää koko poliittista vaikutusvaltaansa nykyisen tilanteen laukaisemiseksi. Kuten tiedätte, tässä kokouksessa päätettiin lähettää puheenjohtajavaltio ja korkea edustaja Solana alueelle keskustelemaan osapuolten korkeimman tason edustajien kanssa välittömän tulitauon, Yhdistyneiden Kansakuntien päätöslauselmien 1397 ja 1402 toteuttamisen ja poliittista sopimusta koskevan neuvottelukierroksen vaatimiseksi.
Koska Israelin pääministeri vastusti Euroopan unionin valtuuskunnan pääsyä tapaamaan presidentti Arafatia, matkasta ei ikävä kyllä tullut niin merkittävää kuin puheenjohtaja katsoi ja katsoo edelleen, että sen olisi ehdottomasti pitänyt olla. Puheenjohtaja pitää myös merkittävänä presidentti Bushin viime perjantaina puheessaan esittämää uutta yritystä konfliktin lopettamiseksi ja ratkaisun löytämiseksi lyhyen ajan kuluessa.
Euroopan unioni katsoo, että niiden toimien, joihin jatkossa ryhdytään, on perustuttava seuraaviin kolmeen tavoitteeseen: turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1402 välittömään ja täydelliseen toteuttamiseen, ehdottomaan vaatimukseen siitä, että on saatava välittömästi aikaan todellinen tulitauko ja että Israelin armeijan on vetäydyttävä palestiinalaisista kaupungeista ja palestiinalaishallinnon päämajasta Ramallahista ja taattava presidentti Arafatille koskemattomuus ja täydellinen liikkumisvapaus; Lähi-idän erikoislähettiläiden diplomaattisille toimille ei saa asettaa esteitä, ja erityisesti heille on taattava vapaa pääsy presidentti Arafatin puheille; Israelin oikeutettua oikeutta terrorismin vastaiseen taisteluun on harjoitettava kansallisen oikeuden puitteissa, erityisesti kansainvälistä humanitaarista oikeutta noudattaen; palestiinalaishallinnon, jonka toimintakyvyn on oltavat taattu, on ryhdyttävä kaikkiin tarpeellisiin toimenpiteisiin terroritekojen estämiseksi; alueiden vakava humanitaarinen tilanne edellyttää, että sairaanhoidon ja humanitaarisen avun yhteisöille ja henkilöstölle annetaan mahdollisuus suorittaa vapaasti tehtäviään.
Lopuksi haluan tuoda esiin - kuten korkea edustaja ennen minua - että Espanjan ulkoasiainministeri Piqué Euroopan unionin puheenjohtajana ja korkea edustaja Solana tapaavat huomenna Madridissa Yhdysvaltojen ulkoministerin Powellin ja Venäjän federaation ulkoasiainministerin Ivanovin sekä Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin Kofi Annanin tilanteen analysoimiseksi ja ratkaisun etsimiseksi kriisiin yhtenä Espanjan puheenjohtajuuden lisäponnisteluna kansainvälisen yhteisön ponnistelujen koordinoimiseksi tässä asiassa.
Patten
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin heti aluksi todeta, että kannatan voimakkaasti sitä, mitä YUTP:n korkea edustaja ja neuvoston puheenjohtaja äsken sanoivat.
Miten tähän oikein on tultu? Lähes kymmenen vuotta sitten Israel ja palestiinalaiset loivat perustan arabien ja israelilaisten välisen konfliktin rauhanomaiselle sovittelulle tunnustamalla toistensa olemassaolon oikeuden ja tekemällä Oslon sopimuksen, joka auttoi palestiinalaisia perustamaan ensimmäisen oman hallintorakenteensa. Sopimus auttoi niin ikään Israelia parantamaan diplomaattista ja taloudellista asemaansa kansainvälisessä yhteisössä. Oslon sopimuksessa asetettiin myös täsmällinen määräaika, johon mennessä - siis vuonna 1999 - meidän olisi pitänyt voida todistaa Israelin ja Palestiinan välisen lopullisen rauhansopimuksen voimaantuloa.
Valitettavasti Oslon lupausta ei kuitenkaan ole lunastettu, mikä johtuu osittain Israelista, joka on levittänyt asutusta nopeasti Palestiinan puolelle eikä ole pitänyt sopimustaan vetää joukkojaan pois Länsirannan alueelta, ja osittain siitä, että palestiinalaiset ääriryhmät ovat syyllistyneet väkivaltaisuuksiin, joiden selkeänä tavoitteena on sabotoida kaikki Palestiinan ja Israelin väliset rauhansopimukset. Kestävää rauhaa ei onnistunut tuomaan myöskään Camp Davidissa kesällä 2000 pidetty kokous eivätkä vihoviimeiset yritykset löytää neuvotteluratkaisu Tabassa tammikuussa 2001.
Siitä lähtien on nähty vain järkyttävä tuhoa ja kurjuutta. Pelkäänpä, että Israel - demokraattinen valtio, joka aivan oikeutetusti on ylpeä demokratiastaan, oikeusvaltiostaan ja humanitaarisista periaatteistaan ja jota kieltämättä uhataan hirvittävillä itsemurhapommi-iskuilla - on toiminut tavalla, joka on täysin ristiriidassa sen puolustamien periaatteiden kanssa.

Itsemurhaiskuja ei missään tapauksessa voida hyväksyä; ne ovat kauhistuttavia terroritekoja - ja sanon tämän täysin varauksetta. Niiden tekeminen on väärin, aina ja joka paikassa. Väärin aina ja kaikkialla!
(Suosionosoituksia)
Minun on sanottava, että olisin toivonut muslimijohtajien tuomitsevan hieman suorasanaisemmin tällaiset hyökkäykset. Itse asiassa olisin toivonut heidän sanoneen edes jotakin suoraan...
(Suosionosoituksia)
... ja toivon, että he sitoutuisivat entistä aktiivisemmin estämään nuoria ryhtymästä näin äärimmäisiin tekoihin. Toistan vielä kerran, että nämä teot eivät ole missään olosuhteissa oikeutettuja. Olen myötätuntoinen niitä israelilaisperheitä kohtaan, jotka ovat menettäneet rakkaansa näissä iskuissa, ja yhtä paljon suren kaikkien jälkeenjääneiden palestiinalaisperheiden puolesta.
On selvää, ettei tilanteeseen ole helppoja ratkaisuja. Mielestäni ainoa tapa panna piste itsemurhaiskujen aallolle on käydä käsiksi ongelman juuriin ja löytää oikeudenmukainen ja kestävä rauhanratkaisu. Ilman sitä väkivallan loppumisesta ei ole mitään takeita. Se on ainoa vaihtoehto, kuten ovat korostaneet ne knessetin puhemiehen Avraham Burgin kaltaiset rohkeat ihmiset, joiden muistamme noin vuosi sitten seisoneen puhumassa tuolla puhujanpaikalla. Burg on avoimesti vastustanut sitä, mitä hän itse kuvaili "järjettömäksi väkivallan kierteeksi".
(Suosionosoituksia)
Israelin nykyinen reaktio - koko väestön saartaminen, verotulojen pidättäminen, teloitukset ilman oikeudenkäyntiä, infrastruktuurin tuhoaminen ja arabien viljelymaiden hävittäminen - ei missään tapauksessa ole oikea vastaus. Tämänkaltaisen toiminnan päämääränä vaikuttaa olevan paitsi terrorismin kitkeminen myös koko palestiinalaishallinnon ja kaikkien Oslon sopimuksen saavutusten eliminoiminen.
(Suosionosoituksia)
Saanen välittää parlamentille viimeisimmän saamani raportin, josta en voi tietenkään mennä takuuseen mutta joka vaikuttaa minusta varsin totuudenmukaiselta. Saimme nimittäin juuri kuulla, että Israelin joukot ovat tunkeutuneet teollisuus-, opetus- ja sisäministeriöön. Ne ovat tuhonneet tietokoneet, arkistot ja toimistokalusteet. Niiden odotetaan murtautuvan tänä iltana myös talousministeriöön, ja oletettavasti ne tekevät siellä täsmälleen saman.
Mitä ihmettä tällä on tekemistä itsemurhaiskujen lopettamisen kanssa?
(Voimakkaita suosionosoituksia)
Tämä on tahallinen ja keskitetty hyökkäys Palestiinan hallituksen infrastruktuuria vastaan. Tämä on tahallinen yritys tuhota palestiinalaisten oikeutettu poliittinen päämäärä elää elinvoimaisessa valtiossa omalla maallaan.
Euroopan unioni on tehnyt selväksi, että se aikoo jatkaa palestiinalaishallinnon ja sille valitun presidentin tukemista, koska - kuten YUTP:n korkea edustaja sanoi - palestiinalaisalueiden hallintoon tarvitaan järjestäytyneitä rakenteita ja Palestiinan kansa tarvitsee jonkun edustamaan sitä rauhanneuvotteluissa ja kansainvälisillä foorumeilla. Kuten olen täällä aiemmin todennut ja kuten muutkin ovat sanoneet, mistä ihmeestä löydämme vaihtoehdon palestiinalaishallinnolle? Palestiinalaishallinnon ainoana vaihtoehtona on palestiinalaisten anarkia. Sitäkö Israelin johtajat todella haluavat?
(Suosionosoituksia)
Näissä oloissa meidän eurooppalaisten, jotka olemme pöyristyneitä tilanteen päivittäisestä pahenemisesta ja kauhistuttavasta väkivallasta, on kysyttävä itseltämme, mitä oikein voisimme tehdä. Voimme antaa aikanaan humanitaarista apua, jos ja kun tilanne sen sallii. Siinä yhteydessä meidän on vaadittava Israelia noudattamaan kansainvälistä humanitaarista oikeutta ja varsinkin Geneven neljättä yleissopimusta. Meidän on kiellettävä Israelia epäämästä lääkärinapua sitä tarvitsevilta ja kehotettava sitä lopettamaan pakolaisleirien umpimähkäinen tykittäminen, vankien epäinhimillinen kohtelu ja julkisen ja yksityisen omaisuuden mielivaltainen tuhoaminen. Tämä kaikki herättää vain lisää katkeruutta ja vetää lokaan Israelin kansainvälisen maineen.
Meidän on tietenkin kannatettava esimerkiksi aloitetta YK:n ihmisoikeusvaltuutetun Mary Robinsonin lähettämisestä kentälle tutkimaan ihmisoikeustilannetta ja suosittelemaan tarvittavia toimia ihmisoikeuksien suojelemiseksi kansainvälisten normien mukaisesti. Ei ole epäilystäkään siitä, että moniarvoisesta perinteestään ylpeänä demokratiana Israel joutuu ennemmin tai myöhemmin tilille toimintatavoistaan maailman yleisen mielipiteen edessä.
Tuemme kansainvälisen yhteisön Israelille osoittamaa kehotusta lopettaa heti sotatoimet Länsirannalla. Kannatamme Saudi-Arabian aloitetta, joka johti historialliseen päätökseen maaliskuun lopussa pidetyssä arabimaiden huippukokouksessa. Kannatamme myös YK:n viimeisimpiä päätöslauselmia ja olemme ilmaisseet yksimielisyytemme siitä presidentti Bushin julkilausumasta, jossa Israelia kehotetaan viipymättä lopettamaan sotatoimensa. Israel ei kuitenkaan näytä kuuntelevan mitään ulkopuolelta tulevia neuvoja. Sen olisi jo syytä huolestua nykyisen toimintalinjansa kansainväliselle maineelleen aiheuttamasta vahingosta. Puhumattakaan siitä, että sortoon ja voimankäyttöön perustuvalla politiikalla ei - kuten YUTP:n korkea edustajakin totesi - saavuteta tavoitetta Israelin väestön kestävästä turvallisuudesta. Se antaa vain uuden kohtalokkaan sysäyksen väkivallan ja kuoleman kylvämiselle.
Ensi viikolla kokoontuva yleisten asioiden neuvosto haluaa pohtia tilanteen vakavuutta ja keskustella siitä, miten voisimme tehokkaimmin ilmaista huolemme Israelille. Haluamme pitää kanavat auki vuoropuhelulle Israelin kanssa. Tähän komission puheenjohtaja Prodi varmasti itsekin pyrki. Israelin on kuitenkin osoitettava edes kerran, että se kuuntelee meitä ja että se noudattaa kansainvälisiä käyttäytymissääntöjä, joita olemme kaikki sopineet kunnioittavamme, ja että se käyttää kaikki keinot rauhan saavuttamiseksi sen sijasta, että se turvautuisi itsepintaisesti pelkkiin sotatoimiin.
Lähes koko maailma on nyt yhtynyt vetoamaan Israeliin, jotta se vetäytyisi Palestiinan alueelta ja palaisi neuvottelupöydän ääreen. Se on ainoa tapa saada aikaan kunniallinen ja kestävä rauha, jota alueen väestö ja koko maailma niin hartaasti toivovat. Ellemme käänny tälle tielle, ainoana vaihtoehtona on lisää kurjuutta, tuhoa ja kuolemaa.
(Voimakkaita ja jatkuvia suosionosoituksia)

Suominen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kunnioitetut neuvoston ja komission edustajat, ryhmäni PPE-DE haluaa edistää voimakkaasti kahden itsenäisen maan, Israelin ja Palestiinan, tulevaisuutta, jossa nämä maat elävät rauhassa ja yhteistyössä keskenään. Tämän täytyy olla meidän kaikkien tavoitteena ja tavoite täytyy saavuttaa pian.
Nykyisessä kammottavassa tilanteessa me tuomitsemme jyrkästi kaikki terrori-iskut Israelia vastaan. Jokaisen itseään itsenäiseksi kutsuvan alueen tulee pystyä huolehtimaan siitä, että sen rajojen yli ei tulvi naapuria uhkaavaa rikollisuutta ja terroria.
Palestiinan johto ei ole osoittanut pystyvänsä tähän, mutta silti ylimitoitettu sotilaallisen voiman käyttö, jolla tuhotaan siviilikohteita palestiinalaisten alueella, on tuomittavaa eikä saa oikeutusta, vaikka sen sanotaan olevan terrorismin vastaista sotaa. Samoin Palestiinan johdon ja ennen kaikkea Jasser Arafatin eristäminen on lopetettava. Israelin joukot eivät myöskään saa estää palestiinalaisten haavoittuneiden ja loukkaantuneiden etsiytymistä sairaalahoitoon. Punainen risti on toistuvasti raportoinut Israelin joukkojen näin tekevän.
Jos Palestiinan ääriainekset uskovat, että he voivat heittää israelilaiset mereen järjettömillä itsemurhaiskuilla, he ovat väärässä. Jos Israelissa uskotaan, että heidän maansa tulevaisuus voidaan varmistaa vain heidän armeijansa voimalla, niin pitkällä tähtäimellä he ovat traagisesti erehtyneet. Vain rauhanomainen yhteistyö voi varmistaa molempien maiden olemassaolon ja hyvinvoinnin.
Kuten komission jäsen Patten sanoi tässä salissa helmikuussa: kuinka monen ihmisen vielä täytyy kuolla ennen kuin niiden maltillisten ääni, joita yhä on Palestiinan alueella ja Israelissa, kuuluu näiden yhteisöjen kansalaisten korviin. Samassa keskustelussa Hans-Gert Poettering totesi: meidän eurooppalaisten tulevaisuudelle on äärimmäisen tärkeää, että saamme rauhan Lähi-itään ja että me eurooppalaiset työskentelemme hyvin ja rauhassa kaikkien Välimeren maiden kanssa. Juuri näin on, mutta Israelin ja Palestiinan johto tietävät, että myös he tarvitsevat Eurooppaa. Olemme Israelin suurin kauppakumppani ja ylivoimaisesti suurin palestiinalaisten avustaja. Ellemme näe minkäänlaisen sovun syntyvän ja rauhantahtoa alueella, voimme muuttaa politiikkaamme. Meillä on mahdollisuus katkaista assosiaatiosopimus Israelin kanssa, meillä ei ole myöskään mitään halua rahoittaa toimintaa, jos sen voi oikeutetusti epäillä jatkuvasti synnyttävän terroria ja hyväksyvän sen käytön Israelia vastaan.
Tämän aamun uutiset Israelin osittaisesta vetäytymisestä ovat rohkaisevia, mutta tietysti vain todella hyvin osittaisia. Ja se, mitä komission jäsen Patten juuri kertoi, tekee tavallaan kaiken tämänaamuisen täydellisen ristiriitaiseksi. Me vaadimme YK:n turvallisuusneuvoston julkilausuman 1402 täydellistä noudattamista. Toivottavasti ulkoministeri Colin Powell nyt toimii nopeasti ja päättäväisesti saadakseen aikaan molemminpuolisen tulitauon sekä Israelin täydellisen vetäytymisen luonnollisesti neuvoston hyvällä ja vahvalla tuella. Tappamisen on loputtava välittömästi. Lähimmässä mahdollisessa tulevaisuudessa Israelin, palestiinalaisten, Euroopan unionin, Yhdysvaltojen, Venäjän ja Lähi-idän alueen maltillisten maiden, jotka haluavat nähdä rauhan alueellaan, on istuttava yhteiseen pöytään ja johdettava alue rauhaan.
Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kuulijat, tilanne on tällä hetkellä vakava, ja meidän on työskenneltävä yhdessä tämän varsin ankaran yhä vain välivaltaa lisäävän kierteen katkaisemiseksi saamalla aikaan tulitauon, joka avaa uuden mahdollisuuden, avaa mahdollisuuden neuvotteluille Lähi-idän kahden valtion rinnakkaiselon toteutumiseksi.
Eurooppalaisilla on historiallisista, poliittisista, kulttuurisista ja jopa uskonnollisista syistä suuri vastuu, jota emme saa sysätä syrjään. Siksi esitän Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puolesta, että lähetämme kolme viestiä.
Ensimmäisen niistä toimitamme yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan mukana huomiseen Madridin huippukokoukseen. Pyydämme, että neuvoston puheenjohtaja yhdessä Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin, Yhdysvaltojen valtiosihteerin ja Venäjän ulkoasiainministerin kanssa ilmaisevat yhteen ääneen, että tulitauko on välttämätön, ja antavat yhteisen määräyksen kansainvälisten rauhanturva- ja tarkkailujoukkojen lähettämiseksi sitä edistämään. Israelin valtio syntyi Yhdistyneiden Kansakuntien päätöksellä, maailmanlaajuista poliittista ja moraalista kompromissia ilmentävänä Daavidina, ja nyt tämän Daavidin on kuunneltava meitä jo moneen kertaan mainittujen turvallisuusneuvoston päätöslauselmien toteuttamisessa.
Toinen viesti on toimitettava Sharonin hallitukselle, jonka on välittömästi lopetettava toimintalinja, jossa Daavidista tulee Goljat, ja lopetettava se yksipuolinen täydellinen sodanjulistus, johon se on ryhtynyt vastauksena joidenkin palestiinalaisten siviiliväestöön kohdistamiin itsemurhaiskuihin. Ratkaisua ei pystytä saavuttamaan sellaisilla operaatioilla, joiden tarkoituksena on eliminoida palestiinalaishallinto ja sen valittu presidentti Jasser Arafat, jonka vapaudenriiston on välittömästi loputtava, eikä sitä myöskään saavuteta miehitetyillä alueilla tapahtuvilla kansainvälisen humanitaarisen oikeuden ja sodan oikeussääntöjen räikeillä loukkauksilla.
Kolmantena viestinä on palestiinalaishallinnolle välitetty viesti tuesta, jotta se voisi hoitaa rooliaan terrorismin vastaisessa taistelussa. Palestiinalaishallinnolta ei saa tuhota siihen tarvittavia toimintaedellytyksiä - on muistettava, että me Euroopan unionissa olemme aktiivisesti toimineet näiden edellytysten hyväksi - vaan sen on säilyttävä toimintakykyisenä, jotta se voi tulevaisuudessa toimia Palestiinan valtion ytimenä.
Haluamme myös samalla ilmaista olevamme huolestuneita maailmassa kehittyvän laajentumisen ja polarisoitumisen vaaroista. Samalla kun tuomitsemme hyökkäykset juutalaisten symboleja ja laitoksia vastaan Euroopassa, olemme huolestuneita kasvavasta jännityksestä arabivaltioissa ja koko maailmassa. Olemme sidoksissa molempiin osapuoliin eri sopimuksin ja assosiaatiosopimuksin, jotka edellyttävät vastavuoroisia ystävyys- ja yhteistyösiteitä. Tältä osin haluamme moittia Israelin hallitusta, että se hylkäsi Euroopan unionin valtuuskunnan välitystarjouksen 4. huhtikuuta, ja mielestämme tässä tilanteessa assosiaatiosopimus on lakkautettava sopimuksen 2 artiklan mukaisesti siihen asti, kunnes Israelin hallitus selvästi osoittaa pyrkivänsä kohti kriisin ratkaisua.

Haluamme myös tukea ja edistää sitä, että Euroopan unioni asettaa molemmat osapuolet aseidenvientikieltoon. Ilmoitan pyytäväni ryhmääni valtioiden välisestä päätöslauselmasta neuvottelemamme sopimuksen osalta - vaikka me menemmekin pitemmälle - äänestämään päätöslauselmasopimuksen 8 kohdan puolesta.
Lopuksi, arvoisa puhemies, haluamme kaikesta huolimatta esittää vakaan käsityksemme siitä, että tilanteen tämänhetkisestä vakavuudesta huolimatta rauha on mahdollista. Kuten tiedätte, meillä on pitkä ja hedelmällinen menneisyys suhteissa israelilaisten työväenliikkeen tovereiden kanssa. Olemme arvostelleet julkisesti heidän osallistumistaan tähän hallitukseen, mutta haluamme jatkaa vuoropuhelua heidän kanssaan. Parlamentissa kunnioitettu ja pidetty Shimon Peres soitti minulle juuri eilen, ja sovimme seuraavasta työväenpuolueen ja meidän ryhmämme keskustelusta. Minusta meillä ei ole mitään syytä luopua tästä työstä, ja kehotan teitä kaikkia käyttämään kaikkia mahdollisuuksia vuorovaikutuksen ylläpitämiseen tämän osapuolen, israelilaisten ja palestiinalaisten ystäviemme kanssa tuodaksemme julki, että tuomitsemme väkivallan ehdottomasti. Oma menneisyytemme jo osoittaa sen, ja nyt meidän on tuettava kansainvälistä koordinoitua toimintaa Yhdistyneiden Kansakuntien puitteissa, arabijohtajien ehdotuksia hyödyntäen, niin että Madridissa toivon kipinä saadaan uudelleen syttymään.
(Suosionosoituksia)

Watson (ELDR).
Arvoisa puhemies, olemme tällä viikolla keskustelleet sotilaallisista selkkauksista kahdella taholla: T?et?eniassa ja Palestiinassa. Kummallakin alueella tilanne on pahentunut sen jälkeen, kun länsimaat julistivat sodan terrorismia vastaan. Vaikuttaa lähes siltä, että kummassakin tapauksessa konfliktin hallitseva osapuoli on käyttänyt hyväkseen terrorismin vastaista kampanjaa parantaakseen strategista asemaansa. Sillä on ollut tuhoisa vaikutus sekä kirjaimellisesti että kuvaannollisesti ristituleen joutuneiden ihmisten elämään.
Historiallisista, humanitaarisista ja turvallisuuspoliittisista syistä meillä on velvollisuus estää taistelut. Diplomaattiset keinot ovat tähän mennessä epäonnistuneet, edistivätpä niitä YK, Amerikan yhdysvallat, Euroopan unioni tai naapurivaltiot. Todennäköisesti lupaavimmat lähtökohdat rauhalle tarjoaa tällä hetkellä Saudi-Arabian rauhansuunnitelma. Itse sotivilla osapuolilla on tarjota vain vähän toivoa ratkaisusta. Sharon sen paremmin kuin Arafatkaan eivät voi taata rauhaa saati sitten pakottaa vastapuolta siihen. Arafatin menneisyys terroristisessa toiminnassa ja hänen jatkuva suopea suhtautumisensa palestiinalaisten järkyttäviin terroritekoihin ovat ainakin osasyy nykytilanteeseen.
Parlamentin liberaalidemokraattien mielestä paras etenemissuunta olisi nyt se, että Israeliin ja Palestiinaan suuntautuva asevienti asetetaan välittömästi kauppasaartoon ja YK taivutetaan lähettämään alueelle kansainvälisiä rauhanturvajoukkoja.

Vain silloin voitaisiin saada ääriryhmät vetäytymään ja maltilliset yhdistämään voimansa vilpittömän rauhansovittelijan johdolla sellaisessa poliittisessa prosessissa, jossa voimakeinojen puolustajat väistyvät niiden vastustajien voimasta. Piittaamaton sotilaallinen riskinottohalu ja kyyninen terrorismin hyväksyminen johtavat vain verenvuodatuksen ja kurjuuden lisääntymiseen ja yhä syvenevään vihaan, joka vain viivyttää ja vaikeuttaa pysyvän rauhan saavuttamista.
Israelin äskettäiset sotaretket Palestiinan alueelle ovat paitsi olleet järkyttäviä myös kääntyneet Israelia itseään vastaan. Lännellä on kyllä painostuskeinoja. Arvoisa YUTP:n korkea edustaja Solana, teidän on nyt käytettävä niitä. Koolle on kutsuttava EU-Israel assosiaationeuvoston hätäkokous. Kokouksen asialistalla on oltava, että Israel on kieltäytynyt päästämästä edustajiamme tapaamaan Arafatia, tuhonnut umpimähkäisesti EU:n rahoittamia infrastruktuureja ja rikkonut assosiaatiosopimuksen 2 artiklan ihmisoikeusmääräyksiä. Voisitte myös ehdottaa huomenna Colin Powellille, että Israelia voitaisiin uhata Yhdysvalloilta vuosittain saadun 3 miljardin dollarin tuen jäädyttämisellä. Ihmisoikeustarkkailijoita olisi lähetettävä dokumentoimaan niiden viattomien Palestiinan kansalaisten ahdinkoa, jotka saavat päivittäin kärsiä elämänsä häiriintymisestä, mielivaltaisesta ahdistelusta, tarpeettomista nöyryytyksistä ja joissakin tapauksissa jopa kidutuksista ja kuolemasta.
Kansainvälisellä yhteisöllä on selkeä kanta siitä, mihin kuuden miljoonan israelilaisen ja neljän miljoonan palestiinalaisen muodostamien kahden valtion välinen raja on vedettävä niiden yhteiselon turvaamiseksi. Emme voi vain seurata sivusta, kun YK:n päätöslauselmia pidetään pilkkana aggressiivisella asutuspolitiikalla ja rauhanpyrkimysten vastustamisella. Kun kansainvälistä oikeutta näin häpeämättömästi uhmataan, verenvuodatus on väistämätöntä, kuten olemme nähneet. Vastuulliset on asetettava oikeuden tuomittaviksi. Kansainvälisen rikostuomioistuimen perussääntö tulee voimaan tämän viikon torstaina. Kun ajatellaan 20 vuotta sitten tehtyä Sabran ja Shatilan pakolaisleirien verilöylyä ja tänään iltapäivällä sattuneita Jeninin pakolaisleirin tapahtumia, pääministeri Sharonin kannattaisi miettiä, haluaisiko hän olla tuomioistuimen ensimmäisten asiakkaiden joukossa.
(Suosionosoituksia)

Boumediene-Thiery (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, palasin eilen Palestiinasta, ja jos sallitte, käytän pari minuuttia kertoakseni matkasta.
Ei voi sanoin kuvailla tilanteen kauheutta eikä niitä julmuuksia, joita Palestiinan kansa, jonka perustavimpia oikeuksia sorretaan, kokee. Ramallahissa sairaala on piiritetty ja poliklinikka on tulvillaan vakavasti loukkaantuneita. Kaikki lääkintäpisteet on tuhottu. Naisia kuolee synnytyksiin, samoin vauvoja. Ambulanssit kiertelevät luotisuihkujen keskellä noutaakseen loukkaantuneita ja kootakseen kuolleet, joita ei voida haudata. Sairaalan pihalla kaivetaan joukkohautaa, johon ruumiit kasataan. Lapsi ei ehdi ylittää katua, luoti halvaannuttaa hänet loppuiäksi. Vanha nainen ei ehdi mennä täyttämään vesikattilaa pihalle, luoti osuu häneen ja tappaa hänet siihen paikkaan. Keppiinsä nojaava sairas mies tulee hoitamaan diabetestaan, mutta luoti tappaa hänet poliklinikan ensimmäisellä portaalla.
Kun saavumme Jasser Arafatin päämajan eteen viedäksemme sinne vettä ja elintarvikkeita, panssarivaunu kohdistaa tykkinsä meihin. Sotilaat, valmiina ampumaan, pakottavat meidät perääntymään. Annamme periksi ja lähdemme pois elintarvikkeinemme. Ovatko nämä lapset, nämä vanhukset, nämä naiset terroristeja, jotka vaarantavat Israelin valtion ja kansan?
Myös Betlehemissä vallitsee ulkonaliikkumiskielto. On sunnuntai, yleismaailmallinen rukouksen päivä. Taukoamatta kuulemme laukauksia. Päätämme mennä kirkkoon joidenkin uskovaisten kanssa. Portaiden juurelle, Syntymäkirkon aukiolle, on sijoitettu tankkeja, jotka tukkivat kaikki kulkutiet. Sotilaat käskevät meitä poistumaan välittömästi, he uhkaavat ampua. Nousemme takaisin pientä kujaa pitkin ja kuljemme tuhottujen koulu- ja kirkkosalien läpi. Ylitämme raunioita, hajotettuja, poltettuja autoja, romahtaneiden talojen jäännöksiä, sortuneita jalkakäytäviä. Haljenneista putkistoista pulppuaa vettä, joka muodostaa likaisia jokia. Juomavesivarastot katoilla tyhjenevät; pian asukkaat ovat ilman vettä - ilman sähköä he ovat jo nyt.
Erään talon kulmalla joudumme uudelleen meitä konepistooleillaan osoittavien sotilaiden saartamiksi. On sanottava, että parlamentaarikoista koostuva valtuuskuntamme saapui näihin kaupunkeihin salaa, kiertoteitä pitkin, kivilouhosten ja työmaiden poikki ja piiloutuen sotilaspartioilta.
Meidät nähdessään nuoria ja vanhempiakin ihmisiä tulee ulos puhumaan meille, pyytämään meitä puuttumaan asioihin pikaisesti. He odottavat Euroopalta paljon. He panevat meihin kaiken toivonsa. He sanovat meille, etteivät koskaan hylkää ainoana laillisena edustajanaan pitämäänsä Jasser Arafatia, kaikista häneen kohdistetuista moitteista huolimatta.
Me, valkoisia liinoja kantavat demokraattisesti valitut edustajat, piiloudumme kuin terroristit tuodaksemme apua ja suojaa tälle kansalle, joka on terrorikäytäntöjen uhri. Kyllä, kyse on sodasta, mutta ei uskonnollisesta sodasta. Ei, vaan siirtomaasodasta, vastarinnasta sotilasmiehitystä kohtaan, valtiota kohtaan, joka täysin rankaisematta edelleen loukkaa kansainvälistä oikeutta ja oikeutta elämään.
Tässä kulttuurien ja sivilisaatioiden kehdossa ei piitata yleismaailmallisista arvoista eikä ihmisarvosta: inhimillisyys on se, mikä häviää. Meillä ei ole oikeutta pysyä hiljaa, emmekä voi sanoa huomenna, ettemme tienneet. Ottakaamme vastuumme ja käyttäkäämme koko arvovaltaamme tämän verilöylyn lopettamiseksi välittömästi. Meillä on oltava todellisia ehdotuksia. Teillä on oltava todellisia ehdotuksia, hyvät herrat, poliittiseksi ratkaisuksi.
Äänestäminen assosiaatiosopimusten soveltamisen keskeyttämisen puolesta, vientikiellon asettaminen Israeliin vietäville aseille ja väliintulojoukkojen lähettäminen heti Palestiinan kansan suojelemiseksi ovat konkreettista toimintaa näiden kahden valtion rauhan ja turvallisuuden saavuttamiseksi. Ne ovat myös toimintaa rauhan saavuttamiseksi koko Israelin ja Palestiinan kansoille, koko alueelle ja maailmalle. Näiden toimenpiteiden kautta vakuutetaan jälleen kerran, että tulevaisuutta ja vaurautta ei voida rakentaa piittaamatta laista ja oikeudesta.
Kiitos, hyvät kollegat, että tekin osallistutte rauhan rakentamiseen tukemalla tätä päätöslauselmaa.
Morgantini (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, itkin kohdatessani israelilaisen sotilaan, joka esti minua menemästä haavoittuneen palestiinalaisen avuksi. Itkin Ahmedin vuoksi, joka makasi maassa ja kutsui minua liikuttaen kättään. Itkin - minun on tunnustettava - oman voimattomuuteni ja meidän kaikkien voimattomuuden takia. Itkin, koska israelilainen sotilas oli kadottanut inhimillisyytensä.
Sanoin hänelle: "En itke sen vuoksi, että pelkäisin asettasi, vaan sinun vuoksesi, koska olet vielä nuori. Itken muistaessani Hetty Hillesumia, joka jopa ollessaan vankina keskitysleirissä halusi olla parakkinsa sielu. Itken, koska sinä estät minua auttamasta kuolevaa miestä, joka - kuten tiedät - ei ampunut. Itken, koska näin, kuinka palestiinalaiset poliisit, jotka eivät olleet ampuneet sinua kohti, pakotettiin maahan ja polvistumaan kädet seinää vasten. Pakotit heidät riisuutumaan ja sidoit heidän silmänsä ja kätensä. He kaikki olivat tulleet kädet ylhäällä ulos raunioitetun talon ovesta. Heidän kanssaan oli vanha mies, jonka olen nähnyt vuosien aikana monta kertaa Ramallahissa. Tervehdimme aina toisiamme. "Kiffec", hän sanoi. "Mapsuta", vastasin hänelle. Itken, koska panssarivaunun pommittaessa taloa, josta pakotitte meidät evakuoimaan miehet, naiset ja lapset, pyysi nuori mies läheisen talon ikkunasta meiltä leipää ja savukkeita. Itken, koska Mohammed Iska'fi, lääkäri, joka on haavoittunut useita kertoja, ei epäröinyt nähdessään haavoittuneen israelilaisen sotilaan. Panssarivaunut ja sinun aseesi kuitenkin pysäyttivät meidät. Israelilainen haavoittunut vietiin pois, mutta Ahmed jäi makaamaan kadulle, kiskoitte hänet käsistämme juuri kun olimme onnistuneet nostamaan hänet alkeellisille paareille."
Ovatko nämä tavanomaisia näkyjä sodassa? Onko tämä tuskallinen välttämättömyys, joka liittyy sotilaallisiin toimiin Israelin valtion tulevaisuuden pelastamiseksi, kun räjähteitä kantavat itsemurhapommittajat uhkaavat tuhota sen? Uskon niiden monien israelilaisten tavoin, joiden kanssa olemme jo vuosia työskennelleet saavuttaaksemme oikeudenmukaisen rauhan, että on tunnustettava kummankin osapuolen oikeus omaan valtioon ja että ainoa keino pelastaa Israelin valtio on Israelin harjoittaman sotilaallisen miehityksen lopettaminen.
Siirtokuntien kasvu, maiden takavarikointi, ulkonaliikkumiskiellot, palestiinalaiset, jotka ovat vankeina omissa kylissään, mielivaltaiset teloitukset, pysäytetyt ambulanssit, naiset, jotka synnyttävät tiesuluilla, ja palestiinalaishallinnon tuhoaminen eivät ole virheitä tai tapaturmia. Ne ovat täsmällisiä poliittisia keinoja, joita Sharon on avoimesti ilmoittanut käyttävänsä, koska yhdessä hallituskoalitionsa puolueiden kanssa hän vaatii Palestiinan kansan siirtämistä, toisin sanoen pakkosiirtoa, ei ainoastaan miehitetyiltä alueilta vaan myös Israelin arabialaiskaupungeista.
Alueen miehitys ja tuhoaminen osoittavat kolonialistista valloitushalua. Itsemurhaiskujen politiikka, joka valitettavasti, traagisesti, ei ole enää vain Hamasin tai Jihadin politiikkaa - näitä järjestöjä minä naisena pidän paitsi tuhoisina kaikkien kannalta myös oikeuksiani loukkaavina - ja niiden toiminta on pysäytettävä. Näitä tekoja ei voi puolustella, ei moraalisesti eikä poliittisesti.
Ymmärrän israelilaisten pelon, mutta minua rohkaisee israelilaisten ja palestiinalaisten uhrien omaisten yhdistys, jonka jäsenet yhdessä toteavat: "Sotilaallinen miehitys tappaa meidät kaikki." Minua rohkaisee palestiinalainen Jamal Zakout, jonka kehossa näkyvät kidutuksen jäljet ja joka on sanonut: "En hyväksy sitä, että Israelissa hyökätään siviilejä vastaan. Vaikka pommitukset tappavat siviilejä, ei siihen voi vastata ajattelemalla 'hammas hampaasta', ei voi ajatella, että koska joka päivä lapsia ja nuoria kuolee, myös heidän on kuoltava. Emme saa menettää ihmisyyttämme. Palestiinan kansan tulevaisuus ei voi rakentua kuoleman ja koston kulttuurin varaan."
Tämä on kaksinkertainen tragedia. Toivoisin, että me kaikki olisimme paikalla, yhdessä niiden palestiinalaisten ja israelilaisten kanssa, jotka yhä uskovat, että parasta turvallisuutta kaikille kansoille ja jokaiselle yksilölle on se, että oikeus asua ja elää omassa maassaan demokraattisesti ja vapaasti tunnustetaan vastavuoroisesti.
Israelilainen Shulamit Aloni julistaa joka päivä: "Taistelin Hagganahissa, jotta Palestiinassa olisi juutalainen valtio; nyt huomaan asuvani kolonialistisessa valtiossa. En hyväksy sitä, häpeän tätä armeijaa, näitä hallituksia, jotka turvallisuuden nimissä tuhoavat monen elämän ja kaikki inhimilliset arvomme."
Pyydän ryhmältäni anteeksi sitä, että olen käyttänyt yhteistä aikaa esittääkseni näin henkilökohtaisen kertomuksen, jolla kuitenkin on poliittisia ulottuvuuksia.
Vaadimme Euroopan unionilta varmaa ja selkeää kansainväliseen lakiin ja ihmisoikeuksien puolustamiseen sitoutunutta kantaa. On käytettävä kaikkia käytettävissä olevia keinoja, jotta Israelin hallitus voidaan pakottaa vetäytymään miehitetyiltä alueilta. On tunnustettava Palestiinan valtio vuoden 1967 rajojen mukaan. Kansainvälisen elimen välitöntä läsnäoloa maassa on tuettava. Israelin kanssa tehty assosiaatiosopimus on keskeytettävä, koska 2 artiklan loukkaukset ovat ilmeisiä; enempää tutkimuksia ei tarvita. Rauha on välttämätön palestiinalaisille, israelilaisille, koko alueelle ja myös meille.
Tässä ei ole kyse liittoutumisesta jommankumman osapuolen kanssa. Kannatan rauhaa, me kaikki kannatamme rauhaa; voittoja ei tarvita, ei kummallakaan puolella. Velvollisuudet on kuitenkin tunnistettava, ja meidän on huolehdittava velvollisuutemme täyttämisestä loppuun saakka, koska me kaikki, yhdessä, toivomme, ettei kuolema, tuska ja kärsimys enää rytmitä elämää Palestiinassa ja Israelissa.
Pasqua (UEN).
Arvoisa puhemies, arvoisa korkea edustaja, arvoisa ministeri, arvoisa komission jäsen, minulla on kaksi tunnetta.
Ensimmäinen on tietenkin liikutus, joka saa tämän parlamentin muistuttamaan siitä tai tuomitsemaan sen, mitä tapahtuu tässä osassa maailmaa, ja se koskee meitä kaikkia. Iskuja ja murhia on seurannut sotatila, sillä siitä tässä tosiaan on kyse. Ja sodan seuralaisia ovat väkivaltaisuudet, kaikenlaiset kauheudet.
Toinen tunne syntyi kuunnellessani korkeaa edustajaa, joka itse sanoi puhuvansa erittäin rehellisesti - ja annan hänelle mielelläni tämän tunnustuksen - ja puolueettomasti: esiin tuli myös tietty hämmennyksen tunne, ja on totta, ettei voida sanoa että Euroopan unioni etsiessään ratkaisua tilanteen rauhoittamiseksi olisi tähän mennessä löytänyt koko arvovaltansa käyttämiseen tarvitsemiaan välineitä.
Kolmanneksi haluan sanoa, että tietenkään tämä ei ole helppoa, olen siitä täysin tietoinen. Tietyistä asioista on kuitenkin muistutettava ja etenkin tästä: rauha oltiin vähällä saada aikaan, ja se ei toteutunut nimenomaan sen takia, että pääministeri Barakin ehdottamaa sopimusta ei hyväksytty, ja siitä lähtien tilanne on ainoastaan kiristynyt. Olen vakuuttunut siitä, että myöskään arabimaiden ehdotus ei auta tilanteen ratkaisemisessa. Ainoastaan koko kansainvälisen yhteisön voimakas sitoutuminen asiaan ja sotilaallisten väliintulojoukkojen lähettäminen paikan päälle saattavat saada tämänhetkisen onnettoman tilanteen rauhoittumaan.
Meidän on oltava sitäkin valppaampia siksi, että tällä tilanteella uhkaa olla seurauksia meidän omissa maissamme, joissa alamme nähdä syntyvän yhteenottoja eri yhteisöjen edustajien välillä. Olemme myös todistamassa tietynlaisen rasismin, juutalaisvastaisuuden, nousua, jota ei voida hyväksyä. Siitä syystä, mitä minuun tulee, annan kaiken tukeni ehdotuksille, jotka esitetään väliintulojoukkojen lähettämiseksi paikan päälle ja sellaisten keinojen kehittämiseksi, joiden avulla tämä tilanne saadaan hallintaan.

Belder (EDD).
Viime vuoden joulukuussa Eurooppa-neuvosto vaati palestiinalaishallintoa hajottamaan Hamasin ja islamilaisen Jihadin terroristiverkostot, pidättämään kaikki epäillyt ja saattamaan heidät oikeuteen sekä esittämään arabiankielisen julkisen vetoomuksen aseellisen kansannousun lopettamiseksi.
Arvoisa puhemies, neljä kuukautta myöhemmin joudumme toteamaan, että Arafat ja muut Palestiinan poliittiset johtajat eivät ole mitenkään täyttäneet tätä EU:n jäsenvaltioiden vaatimusta. Mikä vielä pahempaa, kerääntyy yhä enemmän todisteita siitä, että palestiinalaishallinnon presidentti on suoraan osallisena Israelin kansalaisia vastaan suunnatuissa terrori-iskuissa. Mitä johtopäätöksiä EU tekee tästä toimintatavasta, kun se on sentään palestiinalaishallinnon suurin lahjoittaja? Eikö tässä pitäisi vakavasti harkita taloudellisten pakotteiden mahdollisuutta?
Sharonin hallitus on lopulta siirtynyt oikeutetusti itse eliminoimaan palestiinalaisten terroristiverkostoja, vaikkakin vasta pitkän erittäin veristen palestiinalaisten itsemurhaiskujen sarjan jälkeen. Länsimaat painostavat Israelia ankarasti diplomatian keinoin saadakseen sen keskeyttämään sotilaallisen operaation. Mutta minkä turvallisuustakuun EU ja sen jäsenvaltiot tarjoavat Israelille? Voiko Eurooppa taata, että palestiinalaisten terrori ei vetäytymisen jälkeen purkaudu uudelleen täydellä voimalla Israelin asukkaita vastaan? Kehotan eurooppalaisia ja yhdysvaltalaisia tuomaan huomenna Espanjassa järjestettävässä huippukokouksessa painokkaasti esiin tämän kauhukuvan mahdollisista uhreista, Israelin kansalaisista.
Arvoisa puhemies, lopuksi totean, että Lähi-idän tilanteen kiristyminen on johtanut Euroopan unionin jäsenvaltioissa äärimmäisen häpeällisiin piiloantisemitistisiin lausuntoihin. Kehotan kaikkia Euroopan toimielimiä tuomitsemaan ne selvin sanoin ja toivon, että jäsenvaltiot torjuvat antisemitismiä tehokkaasti.

Della Vedova (NI).
Arvoisa puhemies, ensimmäiseksi haluaisin toivoa, että samaa välttämätöntä ja välitöntä huomiota, jota Euroopassa kiinnitetään Palestiinassa tapahtuvaan väkivaltaan ja verenvuodatukseen, kiinnitettäisiin myös T?et?enian kansan kansanmurhaan - josta edustaja Watson mainitsi - sillä jo 20 prosenttia tästä kansasta on surmattu. Tähän mennessä Eurooppa - sallikaa minun sanoa tämä - on vastannut vain halpamaisella hiljaisuudella.
Eurooppa ei voi suhtautua samalla tavoin Israeliin ja palestiinalaishallintoon. Millekään rauhanvälitykselle ei ole moraalista oikeutusta, jos tuomiot ovat lähes pelkästään yksisuuntaisia ja ellei osoiteta, että osaamme erottaa toisistaan koko alueen ainoan demokraattisen valtion, joka kuitenkin on sitoutunut ihmisoikeuksien kunnioittamiseen (mutta mihin saakka, voitaisiin kysyä), ja satraappikunnan, jossa yhteistyöstä vihollisen kanssa epäillyt teloitetaan ilman minkäänlaista oikeudenkäyntiä. Millekään rauhanvälitykselle ei ole moraalista oikeutusta, ellei oteta huomioon sitä, että Israelin armeija on ryhtynyt aseellisiin vastatoimiin, joka saattaa olla väärä ja hedelmätön vastaus, jonka ei pidä ja joka ennen kaikkea ei voi olla ainoa mahdollinen vastaus, mutta jonka syynä ovat jatkuvasti toistuvat aseettomiin ja syyttömiin siviileihin kohdistuvat verilöylyt. Heidän vuokseen en vuodata kyyneliä.
On mahdollista, että yrittäessään tuhota terrorismin rakenteita Sharon, kuten korkea edustaja Solana totesi, lopulta tuottaa uusia fanaattisten terroristien joukkoja, mutta emme voi todellakaan ajatella, etteikö palestiinalaisten itsemurhaiskujen tekijöiden taustalla olisi yksi väkivaltainen ja kyyninen hallinto, toisin kuin New Yorkin kaksoistornit tuhonneilla terroristeilla.
Vaadimme Sharonia vetäytymään ja laskemaan aseensa. Hyvä. Mutta mitä vaadimme Arafatilta? Olettaen, että Arafat voisi tehdä jotakin muuta kuin vastata kieltävästi, kuten hän on tehnyt tähän asti. Kun vaadimme Sharonia lopettamaan väkivaltaiset toimet, mitä takuita, mitä ratkaisuja voimme tarjota? Israelin vastaisista talouspakotteista puhutaan. Toivoisimme, että joku vaatisi palestiinalaishallinnolta tutkimusta eurooppalaisen rahoituksen käytöstä, jotta voitaisiin vakuuttaa eurooppalaiset tukijat ainakin siitä, että he eivät maksa sellaisten virkamiesten ja johtajien palkkoja, jotka osallistuvat itsemurhaiskujen järjestämiseen.
Euroopan on toimittava selkeästi ja tarjottava Israelin demokratialle täyttä integroitumista Euroopan unioniin. Tämä olisi mahdollinen tapa saada arvovaltaa, vakiinnuttaa Israelin valtion toimielimiä ja tarjota myös taloudelliselle kehitykselle strateginen uusi perspektiivi. Tämä olisi yksi tapa tarjota Palestiinan ja Israelin kansalaisille todellista toivoa rauhasta.

Puhemies. -
Minulle on jätetty kuusi päätöslauselmaehdotusta, joihin keskustelu päätetään.

Galeote Quecedo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Lähi-idän kriisi on tällä hetkellä pahempi kuin koskaan aikaisemmin. Tilannetta pahentaa vielä mahdollisuus sen laajenemisesta. Meidän on tällä alueella sekä osoitettava syvä huolestuneisuutemme Israelin ja Libanonin välisen rajan tapahtumien kehittymisestä sekä vedottava valtioihin, jotka siihen vaikuttavat, kuten Iraniin ja Syyriaan, jotta ne luonnollisesta närkästyksestä huolimatta toimisivat parhaalla mahdollisella tavalla tämän jännityksen ilmapiirin hillitsemiseksi. Muillakin maatieteellisillä alueilla on havaittavissa palestiinalaisten kärsimyksien herättämiä vihaisia myötätuntoreaktioita, kuten esimerkiksi massiivinen mielenosoitus Marokossa osoitti.
Israelin hallituksen on ymmärrettävä, että se ei voi olla piittaamatta kansainvälisen yhteisön sille antamista selvistä merkeistä. Uskomme, että huomenna Madridissa pidettävässä Euroopan unionin puheenjohtajavuorossa olevan jäsenvaltion, Yhdysvaltojen, Venäjän ja Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin huippukokouksessa vahvistetaan järjestelmällisesti rauhanprosessin suojelijoiden vakaa tahto saada Yhdistyneiden Kansakuntien viimeisimmät päätöslauselmat toteutettua. Vaikuttaa, että osa joukoista on vetäytymässä, mikä on osoitus oikeasta suunnasta, mutta mikä selvästikään ei vielä riitä, etenkin, jos se, mitä Patten tänään sanoi, on totta.
Arvoisa puhemies, olen kotoisin maasta, jossa terrorismi on kansalaisten suurin huolenaihe, ja siksi olemme hyvin solidaarisia sen uhreja kohtaan. Näiden hirvittävyyksien vastaisessa taistelussa eivät kaikki keinot kuitenkaan ole sallittuja; aina on kunnioitettava oikeusvaltiota sekä kansainvälistä lainmukaisuutta. Tästä näkökulmasta ei voida missään tapauksessa hyväksyä sitä, että tällä hetkellä Palestiinan kansan legitiimin edustajan, palestiinalaishallinnon, perustuksia ollaan romuttamassa, ei senkään vuoksi, että joitakin palestiinalaishallinnon toimia voitaisiin arvostella hyvinkin paljon. On tietenkin vaadittava, että palestiinalaishallinto tuomitsee iskut selvästi: ei ole olemassa hyviä ja huonoja terroristeja, kaikki ovat yhtä inhottavia. Palestiinalaishallinnon on tehtävä voitavansa iskujen estämiseksi sekä niistä vastuussa olevien ja niihin yllyttävien pidättämiseksi, mitä ei ikävä kyllä aina ole tapahtunut.
Olemme täällä Euroopan unionissa onnistuneet takaamaan toimintamme yhtenäisyyden. Jakaantunut Eurooppa on yhtä kuin ei Eurooppaa lainkaan. Jäsenvaltioiden ulkoministereiden yhteisessä toiminnassa on edistytty, mutta uskon, että meidän yleisen mielipiteemme mukaan se ei ole riittävää. Mielestäni on muita kanavia, kansainvälisessä käytännössä käytettäviä välineitä, joiden avulla voimme osoittaa tyytymättömyytemme Israelin hallituksen kaltaisen hallituksen politiikkaa kohtaan.
Sakellariou (PSE).
Arvoisa puhemies, meillä on vastassamme pahin tällä alueella koskaan vallinnut tilanne, jos ei oteta lukuun vuosien 1967 ja 1973 sotatiloja.
Israel osoittaa halveksivansa täydellisesti YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmia, kansainvälistä oikeutta ja kansainvälisiä sopimuksia. Me teemme itsestämme osasyyllisen verilöylyihin, rikoksiin ihmisyyttä vastaan, sortoon ja kokonaisen kansan päivittäiseen nöyryyttämiseen, jos pysymme edelleen vaiti ja etsimme tasapainoa sortajan ja sorretun välillä. Sitä ei ole!
Mitä me voimme tehdä? Mielestäni paljon. Me voisimme esimerkiksi asettaa Israelin vastaisen puolustustarvikkeiden saarron, kutsua lähettiläämme kotiin raportoimaan tilanteesta Euroopan unionin pääkaupunkeihin, jäädyttää kaikki kontaktit Israelin hallituksen korkeisiin virkamiehiin ja lopuksi jäädyttää assosiaatiosopimuksen.
Arvoisa komission jäsen, puhun nyt teille komission edustajana täällä parlamentissa - mutta tarkoitan komission puheenjohtaja Prodia, jonka persoonaa ja myös työtä kunnioitan suuresti. En kuitenkaan ymmärrä hänen viime päivinä antamiaan lausuntoja. Siteeraan:

Malmström (ELDR).
Arvoisa puhemies, Lähi-idän painajainen ei lopu koskaan. Sillä aikaa kun seisomme täällä keskustelemassa, väkivalta ja tappaminen jatkuvat. Korkea edustaja Solana ja komission jäsen Patten, kuten kuulette, tunnemme kaikki voimattomuutta, inhoa ja turhautuneisuutta. Itsemurhaiskut estävät israelilaisten vapaan liikkumisen. Kahvin juontiin kaverin kanssa ja ruokaostoksilla käymiseen liittyy hengenvaara. Uusien iskujen pelko on tietenkin halvaannuttava.
Euroopan parlamentti on lukemattomia kertoja tuominnut terrori-iskut ja kehottanut Arafatia ja palestiinalaishallintoa tekemään kaiken voitavansa terrori-iskujen ja israelilaisiin kohdistuvan vihan leviämisen lopettamiseksi.
Länsirannan ja Ramallahin palestiinalaistenkin elämää hallitsee väkivalta. Satoja palestiinalaisia on tapettu, heidän joukossaan monia lapsia. Meidän, jotka olemme israelilaisten ystäviä, meidän, jotka puolustamme Israelin valtiota ja sen oikeutta olla olemassa, on saatava reagoida voimakkaasti, kun sotilaat ja hallitukset toimivat niin kuin toimivat. Yhä lisääntyvät väkivaltaisuudet ja raakuudet miehitetyillä alueilla ovat täysin suhteettomia. Koko maailma yhdistyy nyt vaatimaan, että Israelin on vetäydyttävä palestiinalaisten alueilta. Sen toimintaa ei voi puolustella ja hyökkäykset palestiinalaisia siviilejä vastaan johtavat pikemminkin itsemurhapommi-iskujen lisääntymiseen kuin niiden vähenemiseen. Väkivaltaiset hyökkäykset ja tappaminen eivät voi koskaan johtaa rauhaan.
Jos Israel on sodassa, niin kuin Sharon on ilmoittanut, on sovellettava tiettyjä kansainvälisiä yleissopimuksia ja lakeja. Nyt saamme koko ajan lisää raportteja siitä, että näitä sopimuksia rikotaan. Emme tiedä tätä varmasti, koska yhtäkään järjestöä eikä joukkotiedotusvälinettä päästetä alueelle. Kollegoilta saamieni tietojen mukaan ei edes ambulansseja päästetä perille.
Sharonin ja Arafatin välinen vihanpito on pitkäaikaista ja katkeraa. Näyttää siltä, että osapuolet eivät enää pysty selvittämään tilannetta. Siksi vaaditaan laajaa kansainvälistä sitoutumista ja selkeää vaatimuslistaa. On hyvä, että USA on tehostanut sitoumustaan ja lähettänyt vihdoinkin Colin Powellin alueelle.
Myös EU:n on kuitenkin tehtävä enemmän. Kokouksessaan maanantaina ministerien on kysyttävä itseltään, mitä me voimme tehdä. Takavarikoidaanko aseet välittömästi? Kyllä. Assosiaatiosopimuksesta on tietenkin keskusteltava. En usko, että tämän päivän tilanteessa on ajankohtaista lykätä sitä, mutta keskustelua on käytävä.
Palestiinalaisille ja israelilaisille on oltava mahdollista elää rauhassa rinnakkain. Mikään ei olisi tärkeämpi panos maailmanrauhaan ja kansainväliseen terrorismin vastaiseen taisteluun kuin ratkaisu tähän konfliktiin.

Maes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa korkea edustaja, Euroopan valtiottomien kansojen puolueiden puolesta voin vakuuttaa teille, että jaamme korkea edustaja Solanan ja komission jäsen Pattenin vision. Väkivallasta on tultava loppu, ja on tultava kestävä rauha. Palestiinan valtio Israelin valtion rinnalle. Olemme kuitenkin pettyneitä niihin keinoihin, joita kansainvälinen yhteisö käyttää saavuttaakseen tämän tavoitteen, ja erityisesti EU:n voimattomuuteen. Häpeämme tätä voimattomuutta niin monien ihmisten kärsimyksen, niin monien hyödyttömien kuolemien, niin monien kansalaisten kaappausten edessä. Oslon henki on kuollut. Israel harjoittaa valtioterrorismia. Sharon on ottanut hallitukseensa ministereitä, jotka haluavat valloittaa Jordanin Länsirannan taas Israelille. Israelin vakavat ihmisoikeusloukkaukset Jeninissä ja monissa muissa paikoissa uudelleen miehitetyillä alueilla merkitsevät tosiasiassa sitä, että Israel on itse sanonut irti assosiaatiosopimuksen, sillä ihmisoikeuksien kunnioittaminen on osa assosiaatiosopimuksen ehtoja. EU:n on nyt keskeytettävä assosiaatiosopimuksen soveltaminen. Asevientikiellon julistaminen ei riitä. Israelin kansa ja Palestiinan kansa pyytävät rauhaa, vettä, leipää ja ihmisarvoa, mutta niiden yli tulvii väkivalta ja sota. Meidän on tehtävä kaikkemme lopettaaksemme väkivallan. Siksi meidän on päätettävä lähettää nyt alueelle rauhanturvajoukkoja. Siitä on tullut välttämätöntä.

Collins (UEN).
Arvoisa puhemies, Israelin ja Palestiinan välistä konfliktia ei ratkaista sotilaallisin keinoin. Vastapuolten välille ei voida taata rauhanomaista ratkaisua, ellei konfliktin juuriin puututa. Pääministeri Sharon on tarjonnut ankaran sodan terrorismia vastaan, muttei mitään diplomaattista ratkaisua kiihtyvän väkivallan ja raakuuden kierteen välttämiseksi.
Tenetin ja Mitchellin ehdotukset ovat yhä käsiteltävinä, ja yhdessä Saudi-Arabian hallituksen ehdotusten kanssa nekin tarjoavat perustan rauhanneuvottelujen jatkamiselle, kunhan Israelin hallitus noudattaa täysimittaisesti äskettäin annettuja YK:n päätöslauselmia.
Uskon lujasti, että Jasser Arafat on se poliittinen johtaja, jonka kanssa Israelin hallituksen on tässä vaiheessa neuvoteltava, ja että palestiinalaishallinnon syrjäyttämispyrkimykset johtavat pitkäaikaiseen epävakauteen. Ne vain kärjistävät entisestään palestiinalais- ja israelilaisväestön välistä vihanpitoa ja kiristävät Israelin ja muiden Lähi-idän arabimaiden välejä. Näitä kahta riidan osapuolta ei saada yhteen ilman kiireellistä ulkopuolista sovittelua, ja niin Yhdysvaltain hallituksen kuin Euroopan unioninkin on osallistuttava tähän prosessiin määrätietoisella ja mielekkäällä tavalla.
Unionin ja Israelin välisten Euro-Välimeri-assosiaatiosopimusten jäädyttämistä on harkittava, mikäli Israelin sotatoimia palestiinalaisväestöä vastaan jatketaan.
Haluaisin päättää puheenvuoroni tuomitsemalla Lähi-idän viimeaikaiset ja jatkuvat väkivaltaisuudet ja kaiken sen antisemitistisen toiminnan, jota Euroopassa tai muualla maailmassa on harjoitettu ja harjoitetaan.

Sandbæk (EDD).
Arvoisa puhemies, mikään ei viittaa siihen, että Sharon aikoisi noudattaa EU:n tai USA:n esittämiä pyyntöjä. Mikään ei myöskään viittaa siihen, että Israel olisi tällä hetkellä huolissaan maineestaan. Sitä vastoin Israel kunnioittaa rahaa, ja siksi ainoa keino painostaa Israelia on lykätä kauppasopimusneuvottelujemme aloittamista. Käydessäni tammikuussa Israelissa maassa oli suuria mielenosoituksia opiskelijoille ja vanhuksille myönnettävien tukien leikkaamisesta. Sharon, kuten kuka tahansa poliitikko, toivoo tietenkin tulevansa valituksi uudelleen, ja tämä tavoite häipyy saavuttamattomiin, jos maan väestö joutuu kokemaan taloudellisia seuraamuksia hänen julkisen hallintonsa takia. EU on yrittänyt aivan liian pitkään vaikuttaa Sharonin hallitukseen myönnytyksillä, ja toimien ainoa vaikutus on ollut se, että Sharon epäsi EU:lta tilaisuuden puhua Arafatin kanssa. Kaikki israelilaiset ystäväni, jotka sain, kun tulin maahan ensimmäisten vapaaehtoisten joukossa vuonna 1967 ja jäin sitten maahan kahdeksi vuodeksi, ovat yksimielisiä siitä, että Sharonin valtioterrorismi tuhoaa Israelin yhteiskunnan sisältä, ja siksi meidän on myös Israelin vuoksi jarrutettava Sharonia. Milloin EU on ajatellut ilmoittaa, että nyt riittää? Entä milloin EU on ajatellut kutsua Sharonin, hänen sotilaidensa ja siirtokuntalaistensa tekoja, tuhansien siviilien ja viattomien - miesten, naisten ja lasten - tappamista asian oikealla nimellä terrorismiksi? Niin kauan kuin emme leimaa Sharonin toimia terrorismiksi, hän voi jatkaa samalla tavalla kuin tähänkin asti eli estää ruoan, juoman ja lääkäriavun toimitukset ampumalla ambulansseja vakuuttuneena siitä, ettemme ole ajatelleet tehdä mitään muuta kuin puhua ryhtymättä koskaan tositoimiin.

Borghezio (NI).
Arvoisa puhemies, monet edustajat ovat esittäneet kehotuksia Israelia koskevien toimien ja tulitauon puolesta, ja me yhdymme näihin puheenvuoroihin. Puhuessamme "inhimillisyyden kadottamisesta", erään kollegani ilmaisua käyttääkseni, ovat paljon harvemmat poikenneet kuorosta ja muistaneet myös viattomiin siviileihin kohdistuvan silmittömän ja tunteettoman terrorismin uhrien murhenäytelmän.
Näihin vaatimuksiin haluaisimme lisätä vielä yhden. Eurooppa ei voi enää pysyä toimettomana, kun asein uhataan tuhota paikat, jotka ovat kulttuurimme, kristillisen kulttuurin symboleita. Miksi Euroopassa ei ole ajateltu tukea pyhien paikkojen kansainvälistämistä koskevaa ehdotusta, jonka korkeimmat hengelliset vaikuttajat ovat esittäneet ja jota he ovat tukeneet jo vuosia?
Pyydän puhemiestä välittämään sekä Israelin hallitukselle että palestiinalaishallinnolle viestin satojen miljoonien eurooppalaisten kristittyjen näinä päivinä tuntemasta tuskasta, kun he joutuvat näkemään, kuinka Kristuksen pyhää syntymäpaikkaa Betlehemissä loukkaavat pommit, taistelut ja aseistettujen miesten läsnäolo ja kuinka näistä paikoista on tullut taistelijoiden leirejä ja kahden taistelevan osapuolen maalitauluja.

Napoletano (PSE).
Arvoisa puhemies, keskustelun ja neuvottelujen hylkääminen on johtanut seurauksiin, jotka ovat hirvittäviä kaikille. Väkivalta ei luo oikeutta, ei korjaa vääryyksiä eikä tunne perusteluja.
Tälläkin hetkellä palestiinalaisalueilla loukataan toistuvasti ja vakavasti kansainvälistä oikeutta ja ihmisoikeuksia, ja kansainvälisen yhteisön on pysäytettävä tämä samoin kuin sen on pysäytettävä terroristinen hulluus, joka saa nuoret tytöt ja pojat uhraamaan elämänsä asialle, joka ei suinkaan paranna heidän kansansa asemaa vaan tuottaa uusia viattomia uhreja ja antaa Israelin hallituksen päämiehelle syyn julistaa yksipuolisen ja täysimittaisen sodan palestiinalaishallintoa, sen rakenteita ja edustajia vastaan, presidentti Arafatista alkaen.
On merkittävää, että Madridissa on onnistuttu järjestämään huomiseksi kokous, jossa Yhdysvallat, Euroopan unioni, Venäjä ja Yhdistyneet Kansakunnat voivat viimeinkin keskittää voimansa, kuten toivon, siihen, että Israeliin lähetettäisiin heti kansainvälinen sovitteluelin, joka kykenee saamaan aikaan tulitauon ja lopettamaan väkivallan.
Jotta YK:n turvallisuusneuvoston toistuvasti antamia päätöslauselmia, jotka koskevat Israelin armeijan välitöntä ja täydellistä vetäytymistä miehitetyiltä alueilta ja presidentti Arafatin vapauttamista, kunnioitettaisiin, on harjoitettava kaikkea mahdollista painostusta, mukaan luettuna Euroopan unionin ja Israelin välisen assosiaatiosopimuksen kyseenalaistaminen. Tavoitteenamme on oltava itsenäisen palestiinalaisvaltion perustaminen sekä kansainvälinen sitoutuminen Israelin turvallisuuden takaamiseen Arabiliiton hiljattain esittämän kannan mukaisesti.
Tämän vuoksi tuemme jatkuvasti niitä, jotka myös näinä dramaattisina aikoina taistelevat rauhan ja molemminpuolisen kunnioituksen puolesta ja sen puolesta, että nämä kaksi yhteisöä voisivat elää yhdessä niin Palestiinassa kuin Euroopassa. Myös tämän vuoksi tuomitsemme, sitäkin voimakkaammin, kaikki juutalaisten yhteisöjen symboleihin ja edustajiin kohdistuvat väkivallanteot ja suvaitsemattomuuden ilmaukset.

Brok (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa korkea edustaja, tässä on kyse kahden kansan olemassaolon taistelusta. Näin on erityisesti niiden omasta, subjektiivisesta näkökulmasta. Se on olemassaolon taistelu, jota ei johdeta kummallakaan puolella poliittisesti kovinkaan taitavasti. Koska asia on näin ja koska tunteet käyvät niin kuumina, on väärin tutkia, mistä nyt tämä tai tuo toiminta sai alkunsa. Pyhän maan uudempaa tai vanhempaa historiaa tunteva tietää, ettei ensimmäisen kiven heittänyttä ole mahdollista löytää.
Tästä syystä meidän ei pitäisi herättää uusia tunteita vaan luottamusta, jotta molemmat kansat rauhoittuvat ja pystyvät siten taas keskustelemaan keskenään. On siis äärimmäisen tärkeää, että me emme lietso tulta entisestään. Kiitän siksi teitä kaikkia siitä, että olette läsnä täällä tänään ja että tapaaminen järjestetään huomenna Madridissa. Jos Euroopan unioni, Yhdysvallat, Venäjä ja Yhdistyneet kansakunnat löytävät yhteisen näkemyksen, muotoilevat sen korkeimpien ulkopoliittisten edustajiensa kanssa ja kertovat sen yhdessä molemmille osapuolille, on ensimmäistä kertaa mahdollista, että molemmat osapuolet ymmärtävät tilanteen vakavuuden.
Ennen kaikkea on olemassa uskottavuustekijä, kuten jokaisella yksittäisellä toimijalla on jonkinlaisia uskottavuusongelmia, sillä näin uskottavuus on taattu tässä yhteydessä kollektiivisesti. Sitä pitäisi hyödyntää asianmukaisesti. Tämä uskottavuus on sitä, että pystytään antamaan turvallisuustakuita Israelin valtiolle ja palestiinalaisvaltiolle ja pystytään sisällyttämään siihen Saudi-Arabian kruununprinssin ehdotukset, mukaan luettuna Israelin valtion tunnustaminen arabivaltioissa, jotta tältä pohjalta saadaan osapuolet uskomaan, että nyt on aika toteuttaa vetäytyminen ja luopua terrorista - mikä on edellytyksenä konkreettisten neuvottelujen aloittamiselle.
Meillä on tässä yhteydessä oma konkreettinen intressimme, joka ei koske pelkästään yleisesti rauhaa ja ihmisoikeuksia. Alueen välittömän läheisyyden vuoksi meitä kiinnostaa se, että terrorismin vastainen koalitio ei hajoa, että uusi fundamentalismi ei käytä tätä alibina ja että edistymme menestyksellisesti Välimeren alueen politiikassamme Barcelonan prosessin yhteydessä. Meidän pitäisi siksi yrittää saada aikaan, että Solana, Patten ja neuvoston puheenjohtaja eivät matkusta yksin Jerusalemiin, jonne Powell matkustaa sitten yksin kahdeksan päivää myöhemmin. Sopikaa huomenna, että matkustatte sinne yhdessä. Se olisi maailmanyhteisön viesti kiisteleville osapuolille, jotta me selviämme tästä tulimerestä. Toivon teille kaikille onnistumista tässä huomenna.

Gahrton (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, tässä eräänä päivänä Financial Times -lehdessä todettiin, että EU:n Lähi-idän politiikka on pirstaleina, ja Le Monde -lehdessä valitetaan EU:n voimattomuudesta Lähi-idässä.
Tämän ymmärtää, kun kuuntelee neuvoston ja komission edustajia. Kauniita sanoja ja itsekehua, muttei mitään toimintaa. Paljon hauskempaa on kuunnella ryhmänjohtajia ja jäseniä, jotka vaativat toimintaa ja assosiaatiosopimuksen mahdollisuuksien käyttämistä ja erityisesti rauhanturvajoukkojen lähettämistä.
Meidän on ehdottomasti lähetettävä kymmeniätuhansia rauhantyöntekijöitä, siviili- ja sotilastyöntekijöitä, riippumatta siitä kieltävätkö Yhdysvallat ja Israel sen. Me emme lähetä niitä Israeliin emmekä me pommita Israelin kaupunkeja. Meidän on noudatettava palestiinalaisten pyyntöä rauhanturvajoukkojen lähettämisestä Palestiinaan.
Ei voi olla olemassa mitään kansainvälisen oikeuden asettamaa estettä sille, että Palestiinaan lähetetään kymmeniätuhansia sotilas- ja siviilirauhantyöntekijöitä palestiinalaisten toimeksiannosta. Miksi pelkäätte toimintaa niin paljon, korkea edustaja Solana ja komission jäsen Patten?

Segni (UEN).
Arvoisa puhemies, sekä kulttuuritraditioiden että poliittisten traditioiden vuoksi olen aina ollut israelilaisten ja Israelin valtion vilpitön ystävä. Uskon, että Israelin vilpittömien ystävien tehtävä on nyt saada Israelin hallitus ymmärtämään, että se erehtyy monissa asioissa. Jos ystävät haluavat nyt olla todellisia ystäviä, heidän on puhuttava selvästi, ja nyt on oikea hetki siihen. Siksi uskon, että Euroopan parlamentin on toivottava rauhaa ja tehtävä kaikkensa sen saavuttamiseksi, mutta sen on myös selvästi ilmaistava, että arvostamamme hallituksen ja valtion, johon olemme vilpittömästi sitoutuneet ja jota haluamme puolustaa, on muututtava, ja juuri voidaksemme puolustaa sitä vaadimme muutosta.
Arvoisa puhemies Cox, tapasimme tänään Italian juutalaisten seurakuntien johtajan, professori Luzzatton: tapasin hänet jokin aika sitten ja hän pyysi parlamenttia puuttumaan asiaan. Arvoisa puhemies, tiedän kuinka vaikeaa se on, mutta uskon, että jos me parlamenttina, valtuuskuntana tai parlamentin puhemiehenä voimme tehdä edes jotain, vaikka vain vähänkin, edistääksemme rauhaa, meidän on se tehtävä! Euroopan unioni on toiminut oikein yrittäessään toimia, vaikka se onkin torjuttu. Meillä on velvollisuuksia ja meidän on täytettävä ne.

Gawronski (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, viime päivinä käyty keskustelu (myös keskustelu täällä parlamentissa) osoittaa mielestäni - jos sitä nyt vielä on tarpeen osoittaa - kuinka erilaisia ja toisistaan etäällä esitetyt ehdotukset ovat. Tästä voidaan tehdä se surullinen johtopäätös, että tällä hetkellä ei ole edellytyksiä lopettaa sotaa Lähi-idässä. Samaan aikaan Lähi-idässä kaksi miestä - Sharon ja Arafat - vaarantavat yhä koko nykymaailman vakauden, ja vaikka he puhuvat rauhasta, he eivät sitä todella toivo, vaan välttelevät sitä, koska kumpikaan ei toivo rauhaa, vaan he toivovat tai luulevat voittavansa sodan, toinen sotilaallisen ylivoiman ja toinen itsemurhaiskujen avulla.
Tämän Lähi-idän kriisin vaikutukset alkavat jo näkyä ja vaikuttaa myös omissa maissamme, kuten jäsen Pasqua hetki sitten totesi. Rasismi lisääntyy, se laajenee muualle maailmaan, Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin, ja luo vaarallisia väärinkäsityksiä ja eroja näiden kahden kulttuurin, Euroopan ja Yhdysvaltojen, välille. Ratkaisua on vaikea nähdä, mutta kuten korkea edustaja Solana äsken sanoi, on tarjottava näkökulma, ja uskon, että ajatus eräänlaisesta kansainvälisestä Marshall-suunnitelmasta, jonka avulla voitaisiin ratkaista ainakin pieni osa palestiinalaisten ongelmista, saattaisi olla huomattavan hyödyllinen.
Italian hallitus on jo kauan sitten valmistellut tällaisen aloitteen, aloitteen Lähi-idän ja erityisesti Palestiinan talouden tukemiseksi, aloitteen, jonka presidentti Berlusconi on hiljattain esitellyt kaikille eurooppalaisille kollegoilleen. Kaikkien todellista rauhaa Lähi-itään toivovien olisi mielestäni tuettava tätä aloitetta.

Soares (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, tuen ystäväni Barón Crespon tässä keskustelussa esittämää ehdotusta, että Euroopan parlamentti osoittaa kolme viestiä Madridin huippukokoukselle, Sharonin hallitukselle ja Palestiinan itsehallintoalueelle, kuten kollegani sanoi. Sanat eivät yksin kuitenkaan riitä! Olemme lausuneet niitä jo riittävästi, mutta meitä ei ole kuultu. Toisin kuin ystäväni Javier Solana väittää, Euroopan unionin valtuuskunta sai Israelissa nöyryyttävän vastaanoton, mitä ei voida hyväksyä. Nyt meidän on ryhdyttävä tekoihin, jotta meitä kunnioitettaisiin. Sharonin hallituksessa ymmärretään tällä hetkellä vain tekoja. Israel ei enää ole oikeusvaltio, vaikka sitä ei ole helppo uskoa. Se ei kunnioita kansainvälistä oikeutta eikä lakia. Kuten komission jäsen Chris Patten sanoi, meidän kaikkien tukemaa terrorismin vastaista taistelua ei voida käyttää verukkeena kansainvälisten lakien rikkomiselle. Tämän takia kannatan kiireellistä tointa keskeyttää Israelin ja Euroopan unionin välisen assosiaatiosopimuksen täytäntöönpano. Se on ainoa jäljellä oleva keino. Lisäksi meidän on vaadittava yhdessä Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa sotilaallisten väliintulojoukkojen lähettämistä varmistamaan tulitauon pitävyys. Presidentti Bushin annettua useita julkilausumia, joista ei ole toistaiseksi seurannut yhtään mitään, ei ole muuta mahdollisuutta. Kunnioitin kovasti Israelia, mutta nyt huomaan suureksi surukseni, että Israelin armeija toimii tosiasiallisesti kuin kolonialistinen armeija, eikä se kunnioita Palestiinan vastaisessa sodassaan edes Geneven yleissopimusta.

Nassauer (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, pääministeri Sharon oli luvannut kansalleen tuoda enemmän turvallisuutta ja rauhaa. Hänen politiikkansa on tosiasiassa johtanut vähentyneeseen turvallisuuteen Israelissa ja vähentyneeseen rauhaan koko alueella. Myös meidän Euroopassa on arvosteltava Israelin menettelyä, koska me arvioimme Israelia meille yhteisillä kriteereillä, oikeusvaltion ja ihmisoikeuksien suojaamisen kriteereillä. Tämä toteamus ei saa kuitenkaan johtaa harhaan siinä, mistä tässä konfliktissa on varsinaisesti kyse. Kyse on olemassaolon oikeudesta, kyllä, aivan yksinkertaisesti Israelin olemassaolosta eikä sen naapureina olevien arabivaltioiden olemassaolosta. Turvattuun olemassaoloon kuuluu elämä ilman terroria. Israelilaisilta on pidätetty jatkuvasti oikeus elämään ilman terroria. Se ei ole ollut vain jatkuvana uhkana Israelissa, vaan terroria ovat harjoittaneet Hamasin ja Jihadin kaltaiset järjestöt, jotka ovat saattaneet harjoittaa veristä ammattiaan palestiinalaisalueilla lähes häiriöttä.
Vastuussa tästä terrorista on yksiselitteisesti palestiinalaishallinnon presidentti Arafat, joka ei ole tehnyt koskaan yksiselitteistä eroa terroriin, saati sitten taistellut sitä vastaan tehokkaasti. Riittämätön terrorin vastainen taistelu on romuttanut paljon luottamusta. Meidän eurooppalaisten ei pitäisi vähentää vaikutusvaltaamme enää entisestään herättämällä vaikutelma, että emme pysty enää tekemään eroa syyn ja seurauksen välillä. Terrorilla ja väkivallalla ei kuitenkaan ratkaista mitään konfliktia. Molempien osapuolten on siksi päätettävä väkivaltainen välienselvittelynsä. Israelin on vetäydyttävä palestiinalaisalueilta. Palestiinalaisten terrori on lopetettava. Tämä vaatimus meidän on esitettävä molemmille osapuolille!
Menéndez del Valle (PSE).
Arvoisa puhemies, Ariel Sharonilla on sota mielessään erottamattomana osana häntä. Hän vannoi purkavansa Oslon sopimuksen, ja sitä hän nyt juuri on tekemässä. Terrorismin vastaisessa taistelussa hän sekoittaa keskenään palestiinalaishallinnon purkamisen ja verilöylyn toteuttamisen. Hän on onnistunut meidän suostumuksellamme ja tankeillaan perustamaan uuden poliittis-hallinnollisen luokan: nyt on miehitettyjä palestiinalaisalueita ja uudelleen miehitettyjä palestiinalaisalueita.
Pidän tervetulleina niitä presidentti Bushin antamia neuvoja, joiden mukaan verilöylyn tekijöiden olisi vetäydyttävä alueilta, jotka he ovat tuhonneet raa'asti ja ilman mitään syytä. Powell muistutti, että presidentti ei anna määräyksiä suvereenin valtion pääministerille, mutta luulen, että neuvoista ei ole paljoa hyötyä. Sharon antaa vetäytymismääräyksen itsevaltiaan tavoin silloin, kun verilöyly on saatu päätökseen. Ainakin siinä tapauksessa, että kaikki me, jotka emme ole tekemässä tätä verilöylyä, emme yhdessä päätä, että jossain on raja, myös suvereniteetissa, silloin kun sitä harjoitetaan näin selvästi vastoin ihmisarvoa ja inhimillistä etiikkaa.
Oivallisempi oli mielestäni ulkoministeri Powell, kun hän esitti, että seurauksena voi olla kokonaisen uuden palestiinalaispolven radikalisoituminen ja että monta uutta terroristia ehkä odottaa toimiakseen tämän nykyisen operaation päätyttyä. Jos me kaikki yhdessä emme pidätä Sharonia nyt heti, viha ja radikalismi leviää koko islamilaisen maailman alueelle. Meidän on heti ryhdyttävä konkreettisiin ja täsmällisiin toimiin.

Van Orden (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tapasin sekä Shimon Peresin että Jasser Arafatin Lähi-idässä viime kesänä. Tilanne oli tuolloin toivoton. Alueelle oli syntynyt hirvittävän väkivallan noidankehä, mutta samaan aikaan oli saatu tietää, että ratkaisun eväitä oli käsitelty Camp Davidissa ja Tabassa.
Turvallisuustilanne on sittemmin huonontunut jyrkästi. Kiihkoterroristit ovat syyllistyneet mitä kammottavimpiin tekoihin, harkitusti lietsoneet haavoittuvien väestönosien tunteita, ennakkoluuloja, tietämättömyyttä ja pelkoja etenkin islamilaisyhteisöissä sekä herättäneet suurta pelkoa israelilaisten keskuudessa. Meidän olisi muistettava Israelin strateginen haavoittuvuus; tämän pikkuruisen maan asukkaat ovat joutuneet kokemaan mitä hirvittävimpiä terroristihyökkäyksiä, jotka ovat olleet ennustamattomia ja umpimähkäisiä ja jotka on järjestetty ja suunniteltu siten, että niiden seuraukset olisivat mahdollisimman julmia ja tuhoisia.
Ajattelen sitä israelilaisäitiä, joka ei antanut pienten lastensa matkustaa samassa koulubussissa siltä varalta, että hän menettäisi heidät kaikki. Ajattelen niiden teini-ikäisten nuorten ja muiden vanhempia, joita on murhattu tai silvottu lukemattomissa terroristien itsemurhaiskuissa. Näin kauhistuttavilla teoilla ei ole moraalista eikä poliittista oikeutusta.
En kuitenkaan hyväksy Ariel Sharonin tekemisiä. Olen itse asiassa hämmentynyt ja tyrmistynyt hänen lähestymistavastaan. Yhtäältä hän on vaatinut palestiinalaishallintoa kiristämään otetta sen keskuudessa oleviin terroristeihin, mutta toisaalta hän on lamaannuttanut juuri ne tahot, jotka pystyvät toteuttamaan tällaisia toimia. Hän on halunnut muuttaa arabikansojen asennetta Israeliin, mutta hän on omilla toimillaan kiihdyttänyt ikiaikaista vihaa jälleen yhdessä palestiinalaissukupolvessa ja pönkittänyt marttyyrikulttuuria.
Meidän on huomattava palestiinalaisten epätoivo ja ahdinko, sillä niin monet heistä ovat joutuneet arabiveljiensä hylkääminä pakolaisleireihin sukupolvien ajaksi kiihkoilijoiden uhreiksi ja heiltä puuttuu usein kriittisinä hetkinä sellainen hyvä johtajuus, joka auttaisi heitä pääsemään piinastaan. Tällaisten eväiden kanssa meidän on tultava toimeen.
Euroopan unioni ei saisi tässä vaiheessa olla itsekäs eikä se saisi pyrkiä hakemaan itselleen tiettyä roolia, vaan sen olisi oltava tasapuolinen, myönteinen ja rakentava. Asiaa ei todellakaan auttaisi, jos EU asettuisi tietylle puolelle ja esimerkiksi soveltaisi Israeliin pakotteita. Tämä lohduttaisi ainoastaan kiihkoilijoita ja kärjistäisi näkemyseroja Yhdysvaltojen kanssa.
Nyt tarvitaan rohkeaa, avokätistä, kiireellistä kansainvälistä aloitetta, jossa Euroopan maat, Yhdysvallat, Venäjä ja hyväntahtoiset arabivaltiot puhuvat yhteen ääneen. Meidän on koottava voimamme ja tarjottava selkeästi laajaa kansainvälistä apua. Tässä konfliktissa piilee muita, pimeitä voimia. Aika on käymässä vähiin.

Berès (PSE).
Arvoisa puhemies, Eurooppa ei usko sotaan: se uskoo vain rauhaan ja siten poliittiseen ratkaisuun. Tämä edellyttää, että jokainen kantaa vastuunsa tilanteesta.
Saudi-Arabia - vaikutusvaltainen arabimaa - on juuri tehnyt tärkeän aloitteen ehdottamalla koko aluetta koskevaa suunnitelmaa kriisin ratkaisemiseksi.
Meidän on siis osattava kantaa vastuumme, ja arvoisa korkea edustaja, arvoisa neuvoston edustaja, arvoisa komission jäsen, toivon teidän huomenna Madridissa pystyvän vakuuttamaan presidentti Bushin lähettilään siitä, että on tullut aika osallistua tähän konfliktiin, jotta siihen löydetään ratkaisu, joka voi olla ainoastaan poliittinen.
Tämä edellyttää myös, että huomenna turvallisuusneuvostossa, jos tulitauko toteutuu ja vetäytyminen miehitetyiltä alueilta on saatu aikaan, pystymme lähettämään paikan päälle väliintulo- ja tarkkailujoukot, jotka eivät koskaan tule olemaan rauhaanpakottamisjoukkoja vaan jotka panevat jokaisen turvallisuusneuvostossa seinää vasten - kohtaamaan velvollisuutensa.
Ranskalaisten sosialistien enemmistö kannattaa assosiaatiosopimuksen soveltamisen keskeyttämistä, mutta meidän on huolehdittava, että löydämme ratkaisun, joka ei estä meitä puhuttelemasta kaikkia osapuolia, ja ettemme ota käyttöön mekanismeja, joiden vaikutus olisi käänteinen eli jotka vahvistaisivat myötätuntoa sitä kohtaan, jota haluamme rangaista.
Lopuksi haluan sanoa, että millään, mitä Lähi-idässä tapahtuu, ei milloinkaan voida perustella sitä, että siellä täällä jokaisessa jäsenvaltiossamme nousee muistiamme verestämään satunnaisia tai järjestäytyneitä juutalaisvastaisia tekoja, jotka muistuttavat meitä menneen vuosisadan synkimmistä hetkistä.
Toivon, että jokainen meistä voi lähteä liikkeelle herättämään ihmisten omaatuntoa ja että säilytämme kotimaissamme suvaitsevaisuuden, keskinäisen kunnioituksen ja uskonnollisen riippumattomuuden hengen.

Morillon (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, mitä voisin sanoa tämän murhenäytelmän edessä, joka juuri tällä hetkellä on meneillään Lähi-idässä, paitsi ilmaista vakaumuksemme, että siirtyminen äärimmäisiin väkivaltaisuuksiin ei voi johtaa muuhun kuin kaikkien väestönosien jo nyt kestämättömien kärsimysten lisääntymiseen.
Näissä olosuhteissa voimme ainoastaan ensinnäkin kannattaa Yhdysvaltain presidentin erittäin tiukkoja kannanottoja - tiedämme hyvin hänen olevan ainoa, joka tällä hetkellä pystyy todella vaikuttamaan Ariel Sharonin päätöksiin. Toiseksi, konkretisoidaksemme tämän kannatuksen, voimme vaatia neuvostoa ja komissiota käyttämään kaikkia käytettävissä olevia keinoja rauhan palauttamisen helpottamiseksi, sulkematta pois assosiaatiosopimusten soveltamisen mahdollista keskeyttämistä. Ja lopulta kolmanneksi voimme kehottaa Euroopan unionin hallituksia valmistelemaan viipymättä maidensa osallistumista väliintulojoukkojen kokoonpanoon siltä varalta, että YK:n turvallisuusneuvosto päättää niiden käyttämisestä. Muistan sanoneeni juuri täällä knessetiä edustaneille kollegoillemme, ettei rauhan aikaansaamiseksi ole muuta vaihtoehtoa kuin tämä ratkaisu. Tältä pohjalta, arvoisa puhemies, on neuvoteltu ehdotus päätöslauselmakompromissista. Toivon sen saavan mahdollisimman yksimielisen kannatuksen, kuten tekin, arvoisa puhemies.

Fava (PSE).
Arvoisa puhemies, kolme päivää sitten olin Ramallahissa ja olen siis yksi niistä parlamentin jäsenistä, joita edustaja Santini eilen epäasiallisesti syytti sotaturismin harjoittamisesta. Tahtoisin vakuuttaa hänelle, ettei se ollut turismia, vain sotaa. Myös parlamentin jäsenten todistus on tarpeen tätä sotaa vastaan. Näimme asioita, joita emme olisi halunneet nähdä: näimme Israelin armeijan sulkemia tiesulkuja, vanhuksia ja lapsia kohti ammuttuja konekiväärilaukauksia; näimme Israelin armeijan panssarivaunut Ramallahin sairaalan pihalla. Se, ettei tuo sairaala ole kärsinyt samaa kohtaloa kuin kaikki muut Palestiinan julkiset rakennukset, se, ettei se joutunut kärsimään sotilaiden suorittamista etsinnöistä, johtuu osaltaan myös näiden parlamentin jäsenten antamasta rauhanomaisesta suojasta, siitä, että he olivat paikalla todistamassa tapahtumia, ja heidän kyvystään kertoa näkemästään.
Arvoisa puhemies, mielestäni aikaa ei enää ole paljon. Miehittämään tottuneen armeijan ja miehitykseen alistuneen siviiliväestön välille on vaikeaa rakentaa rauhaa ilman vihaa. Siitä huolimatta maailma tarvitsee nyt rauhaa ilman ehtoja ja ennen kaikkea, kuten jäsen Morgantini huomautti, rauhaa ilman voittoa.

Souladakis (PSE).
Arvoisa puhemies, meidän täällä keskustellessamme Palestiinassa on käynnissä murhenäytelmä, joka on sekä inhimillinen että poliittinen. Jos tällainen politiikka ei lopu, se ei tuhoa poliittisen ratkaisun mahdollisuutta ainoastaan tällä hetkellä vaan myös tulevaisuudessa. Ja tämä tuho koskee sekä palestiinalaisia että israelilaisia.
Tässä mielessä Sharonin poliittinen toiminta on tuomittavaa. Tässä vaiheessa puolueettomuus tai välinpitämättömyys on sama asia kuin osallisuus rikokseen. Nyt on toiminnan, aloitteiden ja väliintulon aika. Kaikenlaiset muut verukkeet ovat hyödyttömiä ja tuhoisia. Huomenna, arvoisa Solana, tapaatte Powellin ja muut keskustellaksenne asiasta. Toivottavasti Powellin mielipiteen takana ovat myös Bushin, Rumsfeldin ja Cheneyn mielipiteet. Ja tiedätte mitä tarkoitan.
Tänään Euroopan on kuitenkin päätettävä arvoistaan ja periaatteistaan. Sen on annettava ensisijainen viesti, että se uskoo siihen, mitä se sanoo, ja myös toteuttaa sen. Eri kollegojen tekemien esitysten on oltava aktiivisena ohjenuorana käytännön toimille. Nyt me joudumme politiikkoinemme koetukselle.

Solana
. (ES) Arvoisa puhemies, esitän lyhyesti muutaman ajatuksen, koska aikaa on vähän.
Jäsen Souladakisin viimeiseen puheenvuoroon liittyen haluan sanoa, että huominen neuvottelu ei ole ensimmäinen kerta, kun keskustelemme yhdessä Colin Powellin kanssa: keskustelemme hänen kanssaan käytännöllisesti katsoen lähes joka päivä, ja huomiseksi suunniteltu kokouksemme on varmasti myös osittain seurausta näistä keskusteluista. En ole yhtä mieltä siitä, että Euroopan unionilla ei ole mitään painoarvoa, en jaa tätä turhautumisen tunnetta. Paremminkin päinvastoin: katson, että tästä yhteydenpidosta ja innosta tämän ongelman ratkaisemiseksi johtuu myös osittain huomenna Madridissa pidettäväksi sovittu kokous, jossa käsitellään, miten tämän konfliktin suuret tekijät päätyisivät yhdessä sopimukseen sen ratkaisemiseksi.
Haluaisin sanoa, että ainakin huomista varten katson meillä olevan kolme perustavanlaatuista sanomaa. Tämän jälkeen tapaamme uudelleen huomioidaksemme, miten kysymys on tämän parlamenttikeskustelun seurauksena kehittynyt.
Ensimmäinen perusluonteinen sanoma koskee sitä, että maanantain kokoukseen osallistuvien suurten toimijoiden edustajien pitää ponnistella siihen suutaan, että turvallisuusneuvoston päätöslauselmaa sovellettaisiin välittömästi, viipymättä. Toistan: viipymättä.

Mielestäni on hyvin merkittävää, että nyt ollaan antamassa ensimmäistä kertaa tällainen Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin, Euroopan unionin, Venäjän federaation ja Yhdysvaltojen yhteinen julkilausuma. Mielestäni meidän eurooppalaisten on tuettava tätä esitystä sekä tällaista julkilausumaa.
Toiseksi: mielestäni on tehtävä kaikki mahdollinen, jotta maanantaina kokoontuvat suuret toimijat pystyvät estämään palestiinalaishallinnon heikentymisen jatkumisen. Meidän on tehtävä kaikkemme, jotta palestiinalaishallinto saa toimintakykynsä takaisin. On hyvin ristiriitaista - kuten on jo korostettu - pyytää palestiinalaishallintoa allekirjoittamaan tulitaukosopimus sekä pidättämään jossakin päin Palestiinaa vapaasti liikkuvat terroristit, vaikka sillä ei ole mahdollisuuksia näiden pyyntöjen toteuttamiseen. Tänä aamuna näitte uutisista, että Israelin sotavoimat olivat vetäytyneet yhdestä kaupungista. Kaupungista vetäytyessään ne pommittivat ja tuhosivat palestiinalaishallinnon päämajan. On hyvin ristiriitaista, että tällaista tapahtumaa seuraavana päivänä pyydetään palestiinalaishallintoa toimimaan johtajana tulitaukoratkaisua etsittäessä. Tästä päädymme väitteeseen, että on ehdottoman tärkeää, että tämä sanoma välitetään ja että se välitetään ponnekkaasti ja selkeästi. Sanoman on tultava myös ymmärretyksi, se on ilmaistava niin selkeästi, että kaikki sen ymmärtävät, niin, että sen ymmärtävät myös israelilaiset ystävämme. Meillä kaikilla on Israelissa paljon ystäviä, jotka ovat tästä asiasta kanssamme yhtä mieltä.
Edellä esittämäni väite perustuu siihen, että kansainvälisen yhteisön on oltava valmiina siirtymään paikalle. Sanon tämän nyt ensimmäisen kerran painokkaasti. Mielestäni nyt on ryhdyttävä harkitsemaan sitä vakavasti. Se ei kuitenkaan tapahdu yhdessä vuorokaudessa eikä ilman valtuutusta. Kun sanotaan, että eurooppalaisten pitää siirtyä sotilaallisesti tai poliittisesti - tai kuka tietää miten - alueille, on selvää, että sen toteuttamiseen tarvitaan jonkinlainen valtuutus. Sen hyväksi meidän on työskenneltävä: on pyrittävä siihen, että turvallisuusneuvoston seuraava päätöslauselma mahdollistaa kansainvälisen läsnäolon paikalla, sen jälkeen, kun tarvittavat edellytykset on asetettu. Mielestäni tämä on kohtuullinen toimenpide, jota Euroopan unioni voi tukea, mutta sen on tuettava sitä yhdessä muiden kanssa, erityisesti Yhdysvaltojen ja Venäjän federaation kanssa. Näin meidän on tehtävä.
Kolmas kysymys: meidän on huomenna - ei ainoastaan meidän eurooppalaisten, vaan kaikkien suurten toimijoiden yhdessä - tehtävä hyvin selväksi poliittisen ulottuvuuden tarpeellisuus. Tätä ulottuvuutta ei tarvitse enää keksiä, meillä on se jo: se merkitsee kahta valtiota, joilla on turvalliset rajat (toinen näistä valtioista on Palestiinan valtio ja sen rajoina ovat turvallisuusneuvoston päätöslauselman mukaisesti määrätyt rajat, toisin sanoen vuonna 1967 asetetut rajat), ja nämä valtiot voivat elää yhdessä. Tämä on lopullinen tavoite. Miten se saavutetaan? Tämä on vaikea kysymys, jonka ratkaisemiseksi olemme tehneet työtä usean kuukauden ajan. On mahdollista, että ainoa tie sen ratkaisemiseksi on noudattaa Tenetin suunnitelmaa ja myöhemmin soveltaa Mitchellin suunnitelmaa, jonka tunnen hyvin, koska olin laatimassa sitä yhdessä senaattori Mitchellin kanssa.
Minua alkaa arveluttaa - tästä syvä pessimismini johtuu - onko Tenetin suunnitelma ja sitä seuraava Mitchellin suunnitelma ja niitä seuraavat neuvottelut - joiden toteutumisesta ei ole tietoa - paras mahdollinen malli. Jos meillä ei ole palestiinalaista osapuolta edustavaa neuvottelukumppania, emme tule helposti - kuten jo aiemmin sanoin - tämän pienin askelin etenevän porrastetun prosessin avulla pääsemään perille. Olen tästä huolestunut, ja se tekee minut pessimistiseksi. En voi vetää hatusta mitään taikakeinoa asian ratkaisemiseksi, ja olisi melko yksinkertaista, tyhmää ja yksinkertaista, jos te odottaisitte sitä minulta. Meidän on kuitenkin löydettävä jokin ratkaisu, ja jossain tilanteessa olen sanonut, että tarvitsemme Mitchell Express -suunnitelmaa, nopeaa Mitchellin suunnitelmaa, ei niille ajoille, joita varten se suunniteltiin, vaan hyvin paljon nopeamman Mitchellin suunnitelman, joka johtaa meidät mahdollisimman nopeasti lopputulokseen.
Lopuksi on mielestäni ehdottoman tarpeellista vaatia, että Beirutin päätöslauselmasta - jota ei ole luettu tarkasti ja joka pitää lukea tarkasti, sillä jotkin sen kohdista ovat erittäin tärkeitä - tulee myös YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselma ja että tästä sopimuksesta, joka on arabimaailman kädenojennus Israelin turvallisuudelle, tulee myös turvallisuusneuvoston päätöslauselma. Mielestäni se olisi lisätekijä eri osapuolten välisen luottamuksen palauttamisessa, luottamuksen, jota tällä hetkellä ei ikävä kyllä ole.
(Suosionosoituksia)
Lopuksi yksi henkilökohtainen ajatus: tiedän, että moni teistä on kärsinyt paljon. Olen nähnyt joidenkin ihmisten kärsivän erityisen paljon, jotkut heistä on jopa karkotettu alueelta. Voin sanoa teille ymmärtäväni, miltä teistä tuntuu, samoin kuin ymmärrän myös sen, miltä palestiinalaisista ja israelilaisista tuntuu. Olen nähnyt useiden palestiinalaisten kuolevan ja useiden palestiinalaisten kärsivän, olen myös nähnyt rauhan puolesta taistelevien vanhojen israelilaisten ystävieni perheitä, jossa lapsia ei viedä samalla linja-autolla kouluun ja jakaudutaan kahteen ryhmään terrori-iskukuoleman pelossa. Meidän on ymmärrettävä nämä asiat oikein. Jos emme ymmärrä asioita oikein, emme saa koskaan ongelmaa ratkaistua.
Viimeinen kysymys: voitte olla varmoja, että minä itse, Javier Solana, teen omasta puolestani kaikkeni Lähi-idän hyväksi, kuten tähänkin asti. Olen tehnyt sen hyväksi jo usean vuoden ajan, Madridin konferenssista lähtien, ja toivon voivani työskennellä sen hyväksi niin kauan kuin minulla riittää energiaa ja voimia.
(Suosionosoituksia)

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, aion puhua hyvin lyhyesti. En tietenkään voi muuta kuin tukea kaikkea sitä, mitä korkea edustaja sanoi, kun hän antoi vastauksensa parlamentissa käytyyn keskusteluun, josta puheenjohtajavaltio on täysin yhtä mieltä.
Haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni tehdäkseni kaksi täsmennystä. Ensimmäinen koskee huomista kokousta: minusta meidän on oltava jokseenkin tyytyväisiä, sillä ei ole sattumaa, että kokous järjestetään puheenjohtajavaltion pääkaupungissa. Kokous järjestetään unionin ja puheenjohtajavaltion aloitteesta, ja se on siten toistaiseksi tärkein rauhan aikaan saamiseksi tehty teko ja ainoa kunnon mahdollisuus koota kaikki toimijat yhteen väkivallan kierteen rikkomiseksi. Toivokaamme, että kaikilla on sama halu kuin puheenjohtajavaltiolla ja tietysti koko unionilla, minkä parlamentti ilmaisi tukemalla sitä, että huomisessa kokouksessa tehtäisiin vielä viimeinen ponnistus.
Arvoisa puhemies, toinen huomioni koskee sitä, että monen jäsenen ja ryhmän puheenjohtajan mielestä Israelin assosiaatiosopimusta on tarkistettava ja että sitä on käytettävä välineenä. Haluan painottaa, että puheenjohtajavaltio on täysin samaa mieltä tästä asiasta ja että juuri tänä aamuna Espanjan ulkoministeri Piqué ilmoitti, että hänen aikomuksenaan on komission linjan mukaisesti kutsua assosiaationeuvosto koolle Israelin suhteidemme tarkistamista varten.

Hyvät jäsenet, haluan kuitenkin sanoa teille, että mihin tahansa assosiaatiosopimusta koskeviin toimiin ryhtymiseen tarvitaan neuvoston yksimielisyys. Otaksun, että minun ei tarvitsisi edes mainita tätä, koska tiedätte sen, mutta mielestäni on syytä sanoa, että nämä toimet eivät riipu ainoastaan komission ja vuorossa olevan puheenjohtajavaltion tahdosta, vaan unionin jäsenvaltioiden yhteisestä tahdosta. Parlamentin tahto on kuitenkin jo tiedossamme. Uskon, että se näkyy myös huomenna hyväksyttävässä päätöslauselmassa, ja toivon, että tämä vetoaa unionin jäsenvaltioiden kaikkien hallitusten omaantuntoon.
(Suosionosoituksia)

Puhemies. -
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.
Haluaisin kiittää korkeaa edustajaa, neuvostoa ja komissiota osallistumisesta tähän keskusteluun sekä kollegojamme, jotka ovat käyttäneet puheenvuoroja.
(Istunto keskeytettiin klo 19.10 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0095/2002) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi alusliikennettä koskevan yhteisön seuranta- ja tietojärjestelmän perustamisesta sekä neuvoston asetuksen 93/75/ETY kumoamisesta [11367/1/2001 - C5-0635/2001 - 2000/0325(COD)] (Esittelijä: Sterckx).

Sterckx (ELDR)
. (NL) Kiinnostus ei ehkä ole ylitsevuotavaa, mutta se ei tarkoita, etteikö käsiteltävänämme oleva lainsäädäntö olisi tärkeää.
Olemme päässeet Erika-paketin neljänteen mietintöön, ja olen sitä mieltä, että kaksi Erika-pakettia merkitsevät yhdessä suurta askelta eteenpäin meriturvallisuuden lisäämisessä.
Ensimmäiseen Erika-pakettiin kuuluivat satamavaltioiden suorittama valvonta, luokituslaitos ja kaksoisrungolla varustetut säiliöalukset. Nyt meillä on käsiteltävänä Erika 2 -paketin ensimmäinen mietintö, jossa on kyse toimenpiteistä, jotka toteutetaan alusliikenteen seuranta- ja tietojärjestelmän parantamiseksi ja riskien hallinnan parantamiseksi ennen kaikkea huonoissa sääolosuhteissa. Tämä on sen direktiivin tavoite, jonka parissa nyt työskentelemme. Kyse on siis ennen kaikkea ehkäisevistä toimenpiteistä, ja minusta ne ovat erityisen tärkeitä.
Ensinnäkin haluan puhua seuranta- ja tietojärjestelmästä, jossa on kyse sellaisten transponderijärjestelmien asentamisesta aluksiin, jotka lähettävät automaattisesti tietoja rannikkoasemalle. Niinkään tärkeä asia ei tässä yhteydessä ole luettelo tiedoista, jotka on lähetettävä - tästä olemme kaikki samaa mieltä - vaan se, että jäsenvaltiosta toiseen lähetetyt tiedot tosiaan ymmärretään, että tietokonejärjestelmät voivat siis viestiä toistensa kanssa samoin kuin ihmisetkin. Minusta meidän on huolehdittava hyvin siitä, että näin tapahtuu.
Toiseksi haluan ottaa esiin transpondereiden kantaman - luulenpa, että tätä asiaa sietäisi silmäillä direktiivin tarkistamisen yhteydessä. Tällä hetkellä kantama on verrattain rajallinen. Minusta on meidän kaikkien etu - ja katson komission jäseneen päin - yrittää direktiivin tarkistamisen yhteydessä varmistaa yhteistyössä IMO:n (Kansainvälisen merenkulkujärjestön) kanssa nykyistä suurempi kantama, mahdollisesti satelliittiviestinnän avulla, ja varmistaa, että järjestelmä voi kattaa käytännössä koko maapallon.
Toisena kohtana on musta laatikko, joka mainittiin jo kollega Wattsin mietinnössä. Olemme toki joutuneet kamppailemaan lujasti sen puolesta, mutta se on mukana. Musta laatikkokaan ei ole mikään ihmelääke, mutta se on kuitenkin erittäin hyödyllinen apuväline, ja meidän on myös varmistettava, että tätä apuvälinettä käytetään ehkäisytyössä, että opimme läheltä piti -onnettomuuksista ja onnettomuuksista, jotta voidaan välttää toiset onnettomuudet.
Seuranta kohdennetaan varsinkin sellaisiin aluksiin, joiden lasti tai tausta tekevät niistä muita riskialttiimpia. Ja meidän on lisäksi varmistettava, että jokainen onnettomuus ilmoitetaan tulevaisuudessa - pidän tätä erittäin hyvänä kohtana komission ehdotuksessa - jotta olemme entistä paremmin perillä siitä, mitä merillä tosiaan tapahtuu; tähän asti tätä koskevat tietomme ovat oikeastaan olleet melko rajalliset.
Seuraava kohta liittyy siihen, että pahimmat haverit, joilla on suuret ja ikävät seuraukset, tapahtuvat huonoissa sääolosuhteissa, ja tässä on kyse huonojen sää- tai meriolosuhteiden aiheuttamien riskien entistä paremmasta hallitsemisesta. Tässä asiassa olemmekin pystyneet tuomaan mukaan useita kohtia, joista voi minun nähdäkseni olla apua, ja mielestäni parlamentin panos on ollut tässä kohdin suuri. Viranomaisten on ryhdyttävä huonoissa sääolosuhteissa toimenpiteisiin: alusten päälliköille on tiedotettava entistä paremmin, satamaan saapuminen tai sieltä lähteminen voidaan kieltää aina kulloisenkin sataman erityistilanteen mukaisesti, polttoaineen ottaminen merellä voidaan kieltää jne. Haluan kuitenkin korostaa, että aluksen päälliköllä on joka tapauksessa viime kädessä vastuu aluksesta. Olen sitä mieltä, että me parlamentissa olemmekin saattaneet asian selvästi uudelleen kohdalleen ja että tämä on hyvin tärkeä kohta.
Seuraava kohta. Jäsenvaltioiden on autettava merihädässä olevia aluksia. Minusta tämäkin on olennainen asia, ja se on myös asia, jossa parlamentti on yhdessä komission ja neuvoston kanssa tiukentanut alkuperäistä tekstiä. Turvapaikat, turvasatamat merihätään joutuneille aluksille - Erika osoitti, että niitä tarvitaan - hyvä kalusto ja välineistö - minulle tämä tarkoittaa myös satamahinaajia ja lisäksi laitteita, joiden avulla voidaan rajoittaa saastumista - ajoitus (timing) eli sen tiukan aikarajan, nimittäin 18 kuukauden asettaminen, jonka kuluessa jäsenvaltioiden on julkistettava toimenpiteensä - parlamentti lisäsi tämän kohdan - ja niille satamille tai rannikkopaikkakunnille maksettava korvaus, jotka ottavat aluksen vastaan. Komissio on ottanut asiakseen tutkia asiaa ja esittää parlamentille kolmen vuoden kuluessa kertomuksen, jotta nähdään, mikä asiaintila on.
Hyvät kollegat, haluan kiittää jokaista, joka on ollut mukana työssä, hänen avustaan, nähdystä vaivasta. Minusta olemme tehneet hyvää työtä. Haluaisin kiittää myös komission virkamiehiä ja samoin neuvoston ihmisiä, sillä minusta yhteispeli on ollut erittäin hyvää ja rakentavaa ja meillä on vihdoinkin hyvä säädös.
Arvoisa komission jäsen, on tärkeää, että myös seuraamme, mitä tapahtuu, nyt ja sitten, kun saamme valmiiksi kahden Erika-paketin kuusi toimenpidettä. Euroopan parlamentin, minun puolestani esimerkiksi eri mietintöjen esittelijöiden, on yhdessä komission kanssa määrättyinä ajankohtina selvitettävä, mitä on tapahtunut, miten pitkällä ollaan ja mitä vaikeuksia on.
Arvoisa puhemies, meillä on lainsäädäntö, minusta olemme laatineet hyvän säädöksen, mutta turvallisuus on merilläkin ihmisen aikaansaannos. Ja minusta meidän on sijoitettava niihin ihmisiin, myös unioniin, niihin ihmisiin, jotka toimivat maalla ja merillä entistä paremman turvallisuuden seurannan hyväksi.

Hatzidakis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa varapuhemies, Erika 2 -paketti kuten sitä edeltänyt Erika 1 -paketti ovat osa yritystämme luoda perusta luotettaville turvallisuustoimille sekä meriympäristön suojelulle, joiden tärkeyden kaikki kiistämättä tunnustavat.
Meitä kehotetaan tänään hyväksymään toimenpidepaketti, jonka avulla uskoakseni onnistutaan saavuttamaan oikea tasapaino. Jälleen kerran osoitetaan oikeaksi, että Euroopan merenkulun suojelu ja sen laadun parantaminen ovat suoraan sidoksissa merenkulun turvallisuuden vahvistamiseen, niin ihmishenkien kuin myös meriympäristön suojelun tarpeeseen. Tästä syystä haluaisin kiittää esittelijä Sterckxiä, joka on kauan tehnyt väsymättä töitä saavuttaakseen lopputuloksen, joka meillä nyt on edessämme.
Komission alkuperäinen ehdotus sisälsi myönteisiä järjestelyjä, joilla pyritään kohentamaan merenkulun turvallisuutta ja vähentämään merenkulun onnettomuuksista aiheutuvan pilaantumisen riskiä. Se edellyttää transpondereiden ja matkatietojen tallentimien, niin sanottujen mustien laatikoiden käyttöä. Tähän on sillä välin päästy Wattsin mietinnössä. Se edellyttää alusten noudattavan reittijärjestelmiä, alusten parempaa tunnistamista ja niin edelleen.
Parlamentti vuorostaan hyväksyi ensimmäisessä käsittelyssä 29 tarkistusta, jotka mielestäni paransivat komission ehdotusta, ja haluan huomauttaa, että neuvosto jatkossa hyväksyi useimmat parlamentin tekemät tarkistukset osoittaen tällä tavalla olevansa rakentavalla kannalla. Silti on vielä aiheita, joista on päästävä sopuun, ja tästä syystä olemme mielestäni aivan oikein pitäneet kiinni niistä yhdeksästä tarkistuksesta, jotka hyväksyimme aluepolitiikka- ja liikennevaliokunnassa, jotka osoittavat konkreettisen suunnan sekä komissiolle että neuvostolle.
Haluan puhua hyvin lyhyesti kolmesta näistä tarkistuksista. Tarkistuksessa 1 pyritään selventämään tarkemmin, että jäsenvaltio voi huonojen sääolojen vallitessa rajoittaa sekä satamasta lähtöä että siihen saapumista, sillä edellytyksellä että toisinaan laivan satamaan jääminen muodostaa itse satamalle suuremman turvallisuus- ja pilaantumisriskin. Uskon, että oma valiokuntamme, liikennevaliokunta, tukee ajatusta, jonka mukaan satamasta lähtö pitää jättää aluksen päällikön oman harkinnan varaan, ja tämän on tietysti perusteltava päätöksensä.
Tarkistuksessa 2 pyrimme realistisemmin käsittelemään kustannuksia, jotka aiheutuvat vastaanottavan sataman mahdollisesti kärsimästä pilaantumisesta tai vahingoista. Satamat ovat siis todennäköisesti auliimpia ottamaan merihädässä olevan aluksen vastaan, jos ne tietävät saavansa asianmukaisen korvauksen kustannuksista ja mahdollisesti aiheutuvista vahingoista.
Lopuksi tarkistuksessa 3 pyritään pääasiallisesti siihen, että jäsenvaltioilla on oltava riittävät resurssit, jotta se pystyisi huolehtimaan suojapaikkojen asianmukaisesta avustus- ja pelastuskalustosta sekä välineistöstä uhkaavan pilaantumisen varalta. Ja tässä asiassa on keskeinen myös esittelijä Sterckxin esitys 18 kuukauden marginaalista, jotta nämä esitykset eivät jää vain sanahelinäksi, vaan ne olisivat oikeudenmukaisia kaikille Euroopan unionin jäsenvaltioille.

Watts (PSE).
Arvoisa puhemies, ryhdymme toimiin parlamentissa, Euroopan unionissa, parantaaksemme mertemme turvallisuutta sellaisten traagisten tapahtumien kuin Herald of Free Enterprisen, Scandinavian Starin, Estonian ja äskettäisen Erikan haaksirikon takia. Otamme käyttöön joukon toimenpiteitä sen varmistamiseksi, ettei tällaista voisi enää koskaan sattua. Säästämme ihmishenkiä ja suojelemme meriympäristöä. Ylistän siis komissiota ja komission jäsentä hänen sitoutumisestaan mertemme turvallisuuden parantamiseen sekä neuvostoa sen halukkuudesta tehdä asiasta yhteispäätös parlamentin kanssa. Kiitän erityisesti esittelijää siitä, että hän on päättäväisesti sekä lujittanut että selkeyttänyt alun perin jo hyvää ehdotusta.
Kolme keskeistä tekijää ovat seuranta- ja tietojärjestelmä, transponderit joka aluksella sekä jokaisen merenkulkuviranomaisen harjoittama seuranta, joka on olennainen osa toimenpidepakettiamme eli Erika-pakettia. Näin varmistetaan, että ala-arvoisille aluksille ei jää piilopaikkaa, että kaikkia aluksia tarkkaillaan ja seurataan ja että niiden on noudatettava kansainvälisiä velvoitteitaan. Tämä on viestimme ala-arvoisille aluksille ja mukavuuslippulaivoille.
Toiseksi ehdotus limittyy yhteen satamavaltioiden suorittamaa valvontaa koskevan oman mietintöni kanssa. Tämä koskee erityisesti mustia laatikoita eli matkatietojen tallentimia. Kuten esittelijä on sanonut, voimme näin paitsi oppia virheistä myös estää ongelmien esiintymisen.
Annamme merihädässä oleville aluksille todellista apua, kun varmistamme, että niitä kohdellaan asianmukaisesti hätätilanteissa, ja suljemme turvallisuusketjussa olleen porsaanreiän.
Haluan esittelijän tavoin varmistaa, että tätä toimenpidettä ja muita Erika-toimenpiteitä noudatetaan. Tämä saattaa olla suurin haasteemme yhteisössä. Haluamme varmistaa, että kaikkea uutta lainsäädäntöä, niin arvokasta kuin se onkin, noudatetaan paitsi aluksissa myös jäsenvaltioissa, jotka ovat valitettavasti viime vuosina olleet vastahakoisia noudattamaan yhteisön oikeutta. Toivon, että Erika-paketin esittelijät voivat yhdessä pian tavata komission jäsenen, jotta saataisiin aikaan ehdotuksia siitä, miten parlamentti voi parhaiten varmistaa, että jäsenvaltiot noudattavat tiukennettuja velvoitteitaan.
Toivon lopuksi, että tarkistuksemme voidaan hyväksyä täysimääräisesti, jotta välttyisimme sovittelulta ja jotta tämä lainsäädäntö, jolla parannetaan tuntuvasti mertemme turvallisuutta, saataisiin mahdollisimman pian lakikirjan kansien väliin.

Pohjamo (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää herra Sterckxiä perusteellisesta asiaan paneutumisesta ja hyvästä mietinnön valmistelusta. Tässä Erika 2 -pakettiin kuuluvassa direktiiviehdotuksessa on kiinnitetty huomiota oleellisiin seikkoihin meriturvallisuuden lisäämiseksi ja onnettomuuksista aiheutuvien ympäristövahinkojen vähentämiseksi. Vesiliikennettä suositaan muun muassa sen ympäristöystävällisyyden vuoksi. Se on erityisen tärkeää EU:n reuna-alueille sekä EU:n ja kolmansien maiden välisessä kauppaliikenteessä. Onnettomuusriski on kuitenkin kasvanut liikenteen lisääntyessä.
Valiokunta on hyväksynyt uudelleen muutamia turvallisuutta parantavia ehdotuksia, jotka eivät sisälly neuvoston yhteiseen kantaan. Erityisen tärkeää on huolehtia riittävästä pelastus- ja öljyntorjuntakalustosta kaikilla rannikkoalueilla. Samoin on huolehdittava tarpeellisten etsintä- ja pelastuspalvelujen järjestämisestä. Sääntöjen edelleen tiukentamisen ohella on huolehdittava, että tehtävät ratkaisut ovat realistisia ja myös toteuttamiskelpoisia. Kaikkien edun kannalta on kuitenkin tärkeää, että ehdotus hyväksytään nopeasti, ja turvallisuusasioissa päästään todella eteenpäin.
Koska direktiivi tulisi hyväksyä ja saattaa voimaan nopeasti, ei ole tarkoituksenmukaista jäädä odottelemaan Kansainvälisen merenkulkujärjestön joulukuun kokouksen päätöstä. Direktiivin liitteitä voidaan muuttaa komitologiamenettelyssä, jotta ne saadaan IMO:ssa päätetyn mukaisiksi. Tällä menettelyllä direktiiviin voidaan helposti ja nopeasti sisällyttää kansainvälisesti sovitut määräajat.
Haluan vielä kiinnittää huomiota siihen, että pelkästään unionin piirissä tehtävät ratkaisut meriturvallisuuden lisäämiseksi eivät ole riittäviä; tarvitaan maailmanlaajuisia sopimuksia esimerkiksi vastuukysymysten hoitamiseksi.

Varaut (NI).
Haluan aivan ensimmäiseksi onnitella esittelijää hänen työnsä laadusta ja uskon, kuten hänkin, että etenemme kohti erinomaista tekstiä. On totta, että olemme kulkeneet pitkän matkan, sillä Amoco Cadiz -aluksen draaman jälkeen, jonka kaikki eurooppalaiset ja varsinkin ranskalaiset muistavat, mitään ei tapahtunut. Päinvastoin, asiat pahenivat, koska öljykauppiaat päättivät vetäytyä kuljetuksista, etteivät enää joutuisi näkemään nimeään karille ajaneiden alusten kyljissä ja ettei heitä enää yhdistettäisi kaikkiin näihin karilleajoihin ja tähän ympäristön saastumiseen. Seuraukset olivat dramaattisia, koska merikuljetuksista, öljykuljetuksista tuli erillinen tulosyksikkö, jonka oli pakko, kuten kaikkien tulosyksikköjen, rajoittaa kustannuksiaan, tehdä voittoa ja elää niiden tahojen painostuksen alaisena, joilta se sai tilauksensa, toisin sanoen öljykauppiaiden. Tällä oli kiistämätön vaikutus kuljetusten laatuun ja turvallisuuteen, sillä laivojen keski-ikä kaksinkertaistui viidessätoista vuodessa, ja kuitenkin laivojen keski-iän ja onnettomuuksien lukumäärän välillä on selvä yhteys.
Parlamentillamme on siis erityisen hyvät perusteet väliintuloon näissä kysymyksissä, ei ainoastaan, koska ne koskevat ympäristöä vaan myös, koska ne ovat luonteeltaan kansainvälisiä. Etenemme kohti hyvää tekstiä, mutta haluaisin korostaa yhtä erityistä näkökohtaa. Tietenkin kulunvalvonta, matkatietojen tallentaminen, alusten tunnistaminen, kaikki tämä on erittäin hyödyllistä, mutta olisi erittäin järkevää, samassa taloudellisen paineen vastustamisen hengessä, toimia niin, että satamasta lähtemistä meriolosuhteiden ollessa hankalat ei jätettäisi ainoastaan kapteenin harkintaan - tämä voi luonnollisesti olla taloudellisen paineen alainen - vaan siitä voisivat päättää satamaviranomaiset, jotka kaikista taloudellisista näkökohdista riippumattomina voivat sanoa, onko järkevää lähteä merelle vai ei.

Jarzembowski (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, uskoakseni on ratkaisevaa, että neuvosto päättää nopeasti siitä, mitä me päätämme huomenna toisessa käsittelyssä.
Esittelijähän on toiminut erittäin varovasti. Hän ei ole esittänyt liikaa vaatimuksia toiseen käsittelyyn, koska me haluamme saada tuloksia nopeasti, sillä rehellisesti sanottuna Erika II -aluksen turmasta on kulunut jo erittäin pitkä aika. Siltä osin meidän on ryhdyttävä toimenpiteisiin nopeasti, ja haluaisin muistuttaa, että transponderit soveltuvat paitsi valvontaan myös ennen kaikkea pelastustoimiin. Jos alus on siis todellakin merihädässä eikä voi enää irrottautua kunnolla karilta, sen luo voidaan päästä ja se voidaan pelastaa nopeammin transpondereiden avulla.
Kun on kyse alusten varustamisesta transpondereilla samoin kuin matkatietojen tallentimilla, meidän vaatimuksemme ovat oikeastaan erittäin epäröiviä, kun otetaan huomioon neuvoston kanta. Me haluamme toivoa, että IMO päättää syksyllä nopeammasta aikataulusta, jonka me voimme myös toteuttaa nopeasti.
Arvoisa komission jäsen, ratkaisevaa on, että - kollega Sterckx oli niin kiltti, että antoi teille kolme vuotta aikaa hätäsatamina toimiville satamille maksettavien korvausten sääntelemiseen - me reagoimme nopeammin. Erikan ei olisi tarvinnut upota, jos se olisi päästetty satamaan, ja se heijastaa siksi nykytilannetta. Me haluamme hätäsatamia turvataksemme alusten kulkua, mutta jotta satamat myös antavat alusten saapua sinne, me tarvitsemme korvauksia. Arvoisa komission jäsen, jos te saatte sääntelyn aikaan nopeammin, satamat ovat erittäin paljon auliimpia antamaan myös vaikeuksissa olevien alusten saapua satamaansa, ja Erika II -aluksen kaltainen tapaus voidaan estää.
De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, uskon, että ne meistä, jotka olemme huolestuneita meriturvallisuudesta ja meriemme suojelusta meriturvallisuudessa pidämme tietysti ensisijaisena miehistön suojelua saamme tänään osallistua jälleen yhden Erika I - ja Erika II -paketteihin kuuluvan toimen loppuun saattamiseen eli toimiin, joiden myötä Euroopan unioni varustetaan riittävillä ja asianmukaisilla välineillä varsinaisten ehkäisevien toimien toteuttamiseksi ja havereiden ehkäisemiseksi.
Erikan haaksirikko muistutti maailmalle jalostettujen öljytuotteiden merikuljetuksesta aiheutuvasta pysyvästä vaarasta ja näytti toteen, että Euroopan rannikoiden alusliikenne on tunnettava paremmin ja että sitä on valvottava tarkemmin. Komission esittämissä toimissa on menty paljon pitemmälle eikä niissä ole rajoituttu öljyalaa koskeviin ehdotuksiin, vaan ne on ulotettu koko alusliikenteen alalle. Tämänpäiväinen ehdotus, joka liittyy alusliikenteen seurantajärjestelmää koskevaan direktiiviin, vastaa tähän huolenaiheeseen. Siinä esitetyn yhteisen strategian avulla halutaan taata alusliikenteen korkea turvallisuustaso Euroopan rannikoilla, ja sanon vielä kerran, että sen tavoitteena on vahinkojen ehkäiseminen tarkemman tunnistusjärjestelmän ja aluksien paremman valvonnan avulla. Lisäksi ehdotuksen tavoitteena on parantaa rannikkoviranomaisten väliintuloa vahinkotapauksissa tai vahingon uhatessa, sillä, kuten jäsen Hatzidakis sanoi, satamien valvonta, hätäsatamien perustaminen ja vaikeuksiin joutuneiden alusten avustaminen ovat ehdottoman tärkeitä asioita.
Haluan sanoa, että koko sen ajan, kun tätä ehdotusta on analysoitu ja käsitelty, komissio on saanut parlamentilta aktiivista tukea niin tässä kuin aiemmissakin keskusteluissa, erityisesti jäsen Sterckxin rakentavan panoksen myötä. Uskon, että toimielinten välinen yhteistyö on kantanut hedelmää ja että tänään olemme hyvin lähellä sitä, että pääsemme lopulliseen sopuun tekstistä, josta ei aluksikaan puuttunut arkaluonteisia aiheita, kuten esimerkiksi kielto lähteä merelle huonossa säässä, äsken mainitsemani hätäsatamat tai myös velvollisuus ottaa käyttöön transponderit tai mustat laatikot. Tässä yhteydessä haluan jälleen kerran ylistää jäsen Wattsia hänen sitkeydestään, jonka ansiosta neuvosto on voinut päästä sovittelun jälkeen sopimukseen satamavaltioiden suorittamaa valvontaa koskevasta direktiivistä.
Haluan sanoa jäsen Jarzembowskin tavoin, että hätäsatamista mahdollisesti aiheutuvista vahingoista maksettavat vahingonkorvaukset ovat keskeinen asia, jotta unionin jäsenvaltiot perustavat hätäsatamia, mikä on ehdoton avainkysymys.
Hyvät jäsenet, haluan päättää puheenvuoroni kiittämällä jälleen kerran esittelijä Sterckxiä ja asiasta vastaavan valiokunnan jäseniä suurenmoisesta työstä. Olemme samaa mieltä monista heidän huolistaan ja hyväksymme kaikki esitetyt tarkistukset. Tässä yhteydessä teen tiettäväksi, että kolmen vuoden kuluttua suoritetaan kertomuksen seuranta ja tosiasiallista tilannetta, eli turvapaikkojen valvontaa ja alusten avustamista, koskeva arviointi. Kaiken kaikkiaan hyväksymme siis kaikki esitetyt tarkistukset, ja toivon, että ne hyväksyttäisiin myös neuvostossa, jotta meidän ei tarvitsisi mennä sovittelumenettelyyn.
Esittelemme piakkoin tähän alusliikenteen turvallisuutta tuntuvasti parantavaan pakettiin kuuluvan viimeisen toimen. Kun komissiossa on hyväksytty matkustajaliikenteeseen kuuluvat toimet, esittelemme miehistöä koskevat toimet, koska miehistö on inhimillisenä osa-alueena aina määräävä tekijä.
Puhemies.
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen de Palacio.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0059/2002) ehdotukseksi neuvoston asetukseksi yhteisöpatentista [KOM(2000) 412 - C5-0461/2000 - 2000/0177(CNS)] (Esittelijä: Palacio Vallelersundi).

Palacio Vallelersundi (PPE-DE)
. (ES) Arvoisa puhemies, voin mielestäni aloittaa sanomalla olevani tyytyväinen tähän mietintöön, koska se päättää oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan pitkällisen ponnistelun, jota minulla on ollut kunnia johtaa merkittävän osan sen kestosta, minkä lisäksi olen mietinnön esittelijä.
Esittelemme tänään Euroopan parlamentin yhteisöpatenttia koskevan mietinnön. Aluksi minun on sanottava, että tässä tapauksessa Euroopan parlamentin toimivalta rajoittuu pelkän mietinnön laatimiseen. Tämä on ensimmäinen kysymys, en sano eriskummallisuus, vaan ensimmäinen kysymys, jota haluan korostaa parlamentin näkökulmasta.
Käsittelemme nyt komission elokuussa 2000, eli kauan sitten, laatimaa ehdotusta, jota käsiteltiin Lissabonin Eurooppa-neuvostossa, jossa korostettiin, että yhteisöpatentti pitäisi hyväksyä ennen vuoden 2001 loppua. Tätä painotettiin uudestaan Barcelonan Eurooppa-neuvostossa, jossa neuvostoa kehotettiin esittämään asiasta poliittinen kanta 21. toukokuuta pidettävässä sisämarkkinoista vastaavassa neuvostossa.
Nämä tosiseikat ovat toimineet puitteina pulmalliselle keskustelulle, sillä yhteisöpatentin hyväksyminen ei ole merkityksetön kysymys. Tämä on toinen yrityksemme, ja toivon ja luotan, että tällä kerralla yhteisöpatentti hyväksytään. Tarvitsemme koko unionin alueen kattavan yhteisöpatentin, joka täydentää eurooppapatenttia ja kansallisia patentteja ja on kilpailukykyinen koko maailmassa. Nämä ovat Euroopan komission kolme perusperiaatetta, jotka oikeudellisten asioiden valiokunta otti puolestaan lähtökohdakseen.
Arvoisa puhemies, meidän mielestämme oli olennaista päästä yhteisymmärrykseen oikeudellisten asioiden valiokunnassa, ennen kaikkea siksi, että meillä oli valtuudet ainoastaan mietinnön laatimiseen. Uskon, että pääsimme siihen. Toivon, että täysistunnon huomisessa äänestyksessä pääasiassa tuetaan oikeudellisten asioiden valiokunnan kantaa, jonka olemme laatineet keskusteltuamme ja kiisteltyämme monta tuntia kolmesta olennaisesta näkökohdasta, jotka ovat seuraavat yhteisöpatentin kolme pääkohtaa:
Ensinnäkin kansallisten virastojen rooli: kun yhteisöpatentti on hyväksytty, kansallisten virastojen rooli jää epäilemättä varsin rajalliseksi, ellemme usko niille täydentäviä tehtäviä. Oikeudellisten asioiden valiokunnan mietinnössä esitetään mahdollisuus, että kansalliset virastot osallistuvat yhteisöpatentin ensimmäisen vaiheen käsittelyyn, mikäli ne kykenevät takaamaan riittävän laadun. Se on oikeudellisten asioiden valiokunnan konsensuksen ensimmäinen pääkohta.
Toiseksikin tuomioistuinkysymys: komissio on laatinut kunnianhimoisen ehdotuksen, jolla ei tätä nykyä kuitenkaan ole oikeudellista perustaa perustamissopimuksessa, joka perustuisi vielä voimaan tulemattomaan Nizzan sopimuksen määräykseen ja johon sisältyy ajatus yhteisön keskitetystä ensimmäisen asteen tuomioistuimesta. Arvoisa puhemies, pitkällisten keskustelujen jälkeen oikeudellisten asioiden valiokunta yhtyi täysin komission aatoksiin, tosin menemättä aivan yhtä pitkälle: suunnitelmissa on edelleen kansallinen ensimmäisen asteen tuomioistuin, joskin monelta osin yhteisöllistettynä, ja uskon, että neuvoston on lähdettävä tästä ajatusmallista, mikäli haluamme, että patentista tulee sellainen, jota tarvitaan.
Kolmanneksi käsittelykielet: tätä nykyä komission ehdotuksessa halutaan säilyttää eurooppapatentin kolmeen käsittelykieleen, englantiin, ranskaan ja saksaan, perustuva järjestelmä. Esittelijänä katsoin, että tosiasia on, että englanti on paljon enemmän kuin Euroopan unionin yhden jäsenvaltion kieli, se on tutkimuksen yleiskieli, minkä takia ehdotin käsittelykieleksi ainoastaan englantia. Lopuksi päädyimme parlamentin puolustamista kulttuuriseen ja kielelliseen monimuotoisuuteen liittyvistä syistä yhteisymmärrykseen, että kannatamme Alicanten järjestelmää, eli viittä käsittelykieltä. Mielestäni parlamentti antaa tässäkin asiassa tärkeän poliittisen merkin, jota on punnittava neuvostossa yhteisymmärryksen löytymiseksi. Sanon tämän myös ajatellen viimeisimpiä tietoja, joita olen saanut neuvoston työryhmän työskentelystä.

Lehne (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, aluksi haluaisin kiittää erittäin lämpimästi esittelijää hänen mietinnöstään erityisesti myös ryhmäni puolesta. Mietinnön valmistuminenhan kesti aivan väistämättä jonkin aikaa, koska aihe on monimutkainen ja tärkeä, mutta me olemme löytäneet kompromissin, jonka parlamentin enemmistö voi hyväksyä. Se ei tee kaikkia asianosaisia onnelliseksi, mutta sellaisiahan kompromissit ovat. Tämä on siitä huolimatta hyvä tulos.
Käytettävissäni oleva rajallinen aika huomioon ottaen haluaisin käsitellä vain yhtä näkökohtaa, joka on ollut keskusteluissa mielestäni erittäin ratkaiseva, ja se on kysymys tuomioistuinjärjestelmästä. Komissio oli alun perin ehdottanut meille, että tavallaan olemassa olevien kansallisten rakenteiden rinnalle on määrä luoda puhtaasti eurooppalainen tuomioistuinjärjestelmä. Olen aina sanonut, että - ja haluan korostaa sitä myös nyt - se on minusta aivan väärä tie.
Meidän ei pitäisi tehdä sitä virhettä, jonka jo Yhdysvallat on tehnyt tuomioistuinrakenteessaan luomalla valtiollisen tuomioistuinjärjestelmän rinnalle osavaltiotasolla toimivan tuomioistuinjärjestelmän, jonka tunnuslauseena on, että osavaltioiden tuomioistuimet päättävät osavaltioiden oikeudesta ja valtiolliset tuomioistuimet valtiollisesta oikeudesta. Siinä ei ole mitään järkeä, sitä ei voida selittää veronmaksajalle, se on kallis ja johtaa oikeuskäytännön pirstoutumiseen.
Me olemme pikemminkin sitä mieltä, että eurooppalaiset tuomioistuimet ovat tietysti myös kansallisia tuomioistuimia ja kansallisten tuomioistuinten on aivan itsestään selvästi sovellettava myös eurooppalaista oikeutta oman valtionsa oikeuden tapaan. Pidän siksi hyvin ratkaisevana edistysaskeleena sitä, mitä tässä Anna Palacio Vallelersundin mietinnössä esitetään, nimittäin että kansallisen tason toimivaltaa voidaan käyttää myös jatkossa edelleen eurooppalaisessa oikeudessa ja kansalliset tuomioistuimet muodostavat ensimmäisen oikeusasteen. Jotta eurooppalainen oikeuskäytäntö pysyy yhtenäisenä eikä muutu hajanaiseksi, toisessa oikeusasteessa toimii sitten korkeamman asteen eurooppalainen tuomioistuin. Pidän sitä hyvänä ehdotuksena.
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää anteeksi, että minun on valitettavasti poistuttava heti täältä parlamentin istunnosta, koska minulla on vielä toinen velvoite ja minun on osallistuttava toiseen kokoukseen. Pyydän sitä anteeksi ja kiitän sydämellisesti tarkkaavaisuudesta.

Medina Ortega (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan kollegani Lehnen tavoin onnitella jäsen Palacio Vallelersundia hänen tämän mietinnön vertailuosassa tekemästään työstä.
Kuten jäsen Palacio Vallelersundi osoitti, Euroopan parlamentilla on tässä asiassa ainoastaan neuvoa-antavat valtuudet, joten olemme itse asiassa kokonaan komission ja neuvoston käsissä. Uskon kuitenkin, että Euroopan parlamentti antaa mietinnössä hyviä neuvoja. Ensinnäkin, kuten jäsen Palacio Vallelersundi huomautti, kansallisten patenttivirastojen roolin osalta, sillä se on tärkeä yhteisömme kannalta.
Toiseksi, kuten jäsen Lehne sanoi, tuomioistuinten osalta. Muutama päivä sitten eräät yhdysvaltalaisten suuryritysten asianajajat sanoivat minulle, että pohjoisamerikkalaisen liittovaltiojärjestelmän etuna on, että osavaltioiden tuomioistuimissa suositaan yleensä ottaen enemmän paikallisia yrityksiä ja kuluttajia, kun taas suuryritykset kääntyvät mieluummin niihin suopeammin suhtautuvan liittovaltion tuomioistuimen puoleen. Meidän on luultavasti pohdittava, voiko toimivaltuuksien myöntäminen erityiselle yhteisön tuomioistuimelle horjuttaa tasapainoamme ja voiko se sitä paitsi johtaa ilmiöön, jota yhdysvaltalaiset kutsuvat nimellä forum shopping, mikä tarkoittaa sitä, että asianajajat tai oikeusoppineet vievät asian siihen tuomioistuimeen, joka on sille kulloinkin suosiollisempi.
Haluaisin puhua eräästä toisesta näkökohdasta eli siitä, että olemme perustaneet uuden eurooppapatentin epäsuorasti liittymällä jo olemassa olevaan kansainväliseen yleissopimukseen. Tästä aiheutuu ongelmia, erityisesti kielikysymys, joka on sangen merkittävä Euroopan unionissa.
Euroopan yhteisö ei ole liittovaltio, vaan jonkinasteinen valtioliitto, jossa kansalliset kulttuurit ja perinteet ovat merkittävässä asemassa. Tarkemmin sanottuna Espanjan kaltaiselle maalle ja 500 miljoonalle espanjaa puhuvalle henkilölle muun kuin oman kielen käyttö merkitsee huomattavaa rajoitusta tutkimuksen kehittämisessä, ei ainoastaan kotimaassani, vaan kaikissa niissä maissa, jotka ovat tukeutuneet Espanjan patenttivirastoon keksintöjen patentoimiseksi.
Euroopan parlamentti voi ainoastaan antaa suosituksen 5 artiklan 2 luetelmakohdan avulla. Kuten jäsen Palacio Vallelersundi osoitti, siinä suositellaan Alicanten järjestelmää, joka on toiminut hyvin aiemmin, samoin kuin nyt, käyttämällä viittä kieltä, jotka mahdollistavat yhteisön laajan osallistumisen, mutta eivät tule kalliiksi. Voimme havaita, että järjestelmä soveltuu hyvin Euroopan unionin vaatimuksiin.
Pidän parlamentin ehdotuksia ja oikeudellisten asioiden valiokunnassa saavuttamaamme yhteisymmärrystä järkevinä. Ryhmämme siis tukee kaikkia oikeudellisten asioiden valiokunnassa hyväksyttyjä tarkistuksia, vaikka toisaalta katsomme, että mitään muita tarkistuksia ei ole syytä hyväksyä, koska se horjuttaisi valiokunnassa saavuttamaamme tasapainoa.

Manders (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ryhmämmekin puolesta haluan kiittää esittelijää hänen työstään, ja haluan tiivistää asiani kolmeen kohtaan. Tämä on hyvin käytännöllinen lähestymistapa eikä niinkään sellainen poliittinen lähestymistapa, jota monet kollegat, joita olen kuunnellut, ovat soveltaneet.
Ensimmäisenä haluaisin puhua kieliongelmasta. Tästä olemme jättäneet tarkistuksenkin, tarkistuksen 31, koska on nimittäin hyvin tärkeää, että saadaan eurooppalainen patentti Euroopan liike-elämälle, joka muodostaa yhdet suuret markkinat, ja pahoittelemmekin, että tätä lykättiin Laekenin huippukokouksessa toukokuun 21. päivään. Kielijärjestelmästä käyty keskustelu kertoo enemmän poliittisesta hentomielisyydestä kuin realistisuudesta, kuten jo sanoin. Sovimme Lissabonissa, että Euroopan taloudesta tehdään maailman kilpailukykyisin talous, ja mielestäni tätä aietta ei toden tullen toteuteta, mikä käy ilmi monista tästä aiheesta jätetyistä tarkistuksista.
Käännöskustannukset nostavat patentin hintaa kohtuuttomasti, jolloin saatetaan Euroopan markkinoilla toimivat yritykset huonompaan kilpailuasemaan kuin muilla suurilla markkinoilla, kuten Yhdysvalloissa ja Japanissa, toimivat yritykset. Euroopan liike-elämän edustajat ovat jopa ilmoittaneet, että he eivät hyödynnä yhteisöpatenttia, jos se on liian kallis.
Seuraavaksi haluan puuttua lyhyesti oikeudenkäyttövaltaan. Meidän mielestämme olisi, toisin kuin jäsen Lehne väitti, huono asia, jos meillä on eurooppalainen tilkkutäkki, jolla jokainen tuomioistuin tulkitsee Euroopan yhteisöpatenttia eri tavoin. Meidän mielestämme on oltava yksi keskitetty tuomioistuin, joka antaa ensimmäisen asteen tuomiot, minkä jälkeen voidaan hakea muutosta Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta.
Sitten pääsenkin viimeiseen kohtaan, joka on yleissopimusta koskeva kysymys. Me liberaalit olemme sitä mieltä, että olisi hyvä, jos Euroopassa otettaisiin käyttöön yksi eurooppalainen patentti irrallaan yleissopimuksesta, siis yleissopimukseen liittymättä, jotta Euroopan parlamentti säilyttää demokraattisen vaikutusvaltansa eurooppalaiseen patenttiin ja jotta eurooppalaiseen patenttiin voidaan soveltaa eurooppalaista lainsäädäntöä. Arvoisa puhemies, kiitän teitä tästä mahdollisuudesta ja kiitän kaikkia tarkkaavaisuudesta.

MacCormick (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, kuten kaikki muut täällä, myös minä arvostan suuresti esittelijä Palacio Vallelersundin tekemää työtä osittain siksi, että arvostimme suuresti hänen työtään oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan puheenjohtajana.
Olen paljolti samaa mieltä niistä kolmesta seikasta, joihin hän halusi meidän keskittyvän, vaikka minulla on yhdestä seikasta erilainen näkemys. Me kaikki olemme yksimielisiä siitä, että on tärkeää säilyttää kansallisten virastojen asema. Sanoisin tuomioistuimen toimivaltaa koskevasta toisesta seikasta, että monille meistä osa Euroopan yhteisön kehityksen nerokkuudesta oli siinä, että lainkäyttövalta hajautettiin suurelta osin ja että yhteisön tuomioistuinten rooli oli etenkin yksityis- ja kauppaoikeudellisissa asioissa neuvoa-antava tai toissijainen, sillä pääasiallinen tuomiovalta oli paikallisella tasolla. Tämä elintärkeä periaate on säilytettävä - jos se vain on mahdollista tuhoamatta patenttijärjestelmää. Kuten jäsen Lehne sanoi, voisimme valita väärän tien, joka johtaisi yhteisön lainkäyttövallan hajautumiseen ja rinnakkaiseen toimivaltaan kansallisten järjestelmien ja yhteisön järjestelmän välillä. Se olisi sääli. Toivon siis, että tuomioistuimen toimivaltaa koskevat ehdotukset hyväksytään.
Sitten on vielä kielijärjestelmä, josta olen eri mieltä, vaikka kunnioitankin ryhmäni tavoin suuresti esittelijä Palacio Vallelersundia. Mielestämme on tärkeää säilyttää Euroopan patenttiviraston nykyinen järjestelmä. Toisaalta ihmisten pitäisi mielestämme myös voida jättää patenttihakemus omalla kielellään. Mielestämme patenttihakemus olisikin käännettävä kaikille muille kielille - koko prosessia ei käännettäisi, vaan tarkistuksessa 20 olevan c kohdan mukaisesti patentti myönnettäisiin patenttihakemuksen kielellä ja menettelyssä käytetyllä virallisella kielellä ja sen mukana olisi patenttihakemuksen ja lyhyen yhteenvedon käännös yhteisön muilla virallisilla kielillä, ja d kohdan mukaisesti käännökset tehtäisiin Euroopan unionin elinten käännöskeskuksessa ja kuluista vastaisi Euroopan unioni.
Kielten tasa-arvon periaatteen säilyttäminen on Euroopan unionin yleisen edun mukaista. Unionin olisi maksettava siitä. Sen ei pitäisi koitua patentinhaltijoiden maksettavaksi. Tällöin vastalauseet eurooppapatentin ylihinnoittelusta eivät olisi aiheellisia.

Schröder, Ilka (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minulle ratkaisevaa tässä mietinnössä ei ole se, mitkä kansalliset tuomioistuimet ovat milloinkin toimivaltaisia käsittelemään yhteisöpatenttia. Kyse on minun kannaltani pikemminkin siitä, mitä tarkoitusta tämä ehdotus palvelee ja mitä vaikutuksia sellaisella patenttijärjestelmällä tarkkaan ottaen on.
Tämän mietinnön ja muiden EU:n patenttijärjestelmää koskevien suunniteltujen muutosten on määrä tehdä patenttihakemuksista houkuttelevampia saattamalla patenttisuoja välittömästi voimaan EU:ssa ja laajentamalla sitä kautta patenttisuojaa.
Patentista syntyy vaikutelma, että asianomainen patentinhaltija on keksinyt kaiken sen, minkä hän haluaa patentoida. Hän tukeutuu kuitenkin yleensä monenlaiseen tietämykseen, jota häntä edeltäneet ihmiset ovat kehittäneet ja jota hän voi hyödyntää vain, tarkemmin sanottuna ilmaiseksi, jos se ei kuulu patenttijärjestelmän piiriin. Tämä järjettömyys näkyy erityisen selvästi juuri tämänhetkisissä pyrkimyksissä tehdä yhä suuremmasta osasta tietokoneohjelmistoja patentoitavia. Jopa tietokoneohjelmien algoritmien ei ole tarkoitus olla enää vapaasti käytettävissä. Jokaiselta ohjelmistokehittäjältä viedään siten uuden tietokoneohjelman perusta.
Patenttijärjestelmän puolustajat esittävät usein väitteen, jonka mukaan patentit hyödyttävät niin sanottuja harrastelijakeksijöitä, jotka eivät työskentele yrityksille vaan tekevät keksintönsä yksityisesti tai ainakin vähäisillä taloudellisilla voimavaroilla. Patentti suojaisi näitä ihmisiä siltä, että yritykset hyödyntävät heidän keksintöään maksamatta siitä korvausta keksijöille ja palkitsematta siten myöskään keksijöitä heidän työstään.
Ongelmana tässä ajatuksessa vain on, että tämä kuva ei vastaa läheskään patenttialan todellisuutta. Ainakin Saksan liittotasavallassa useimmat patentit ovat sellaisten yritysten hallussa, jotka kehittävät niitä yhä edelleen. Yksityishenkilöiltä estetään patenttien hyödyntäminen usein korkeilla patentin hyödyntämisestä perittävillä maksuilla. Kuten nimitys henkinen omaisuus viittaa, patentoiminen tarkoittaa ainoastaan aineettomien asioiden kuten ideoiden, keksintöjen ja jopa havaintojen rahallista hyödyntämistä. Siinä yhteydessä minua ei kiinnosta se, että kapitalismin puolustajat menevät siten itse ansaan uskomalla innovaatioon ja kilpailukykyyn perustuvaan uskontunnukseensa. Minun tavoitteeni on nimittäin mahdollisuus vapaasti käyttää ja vaihtaa tietoa ja tietämystä sekä niiden kehittäminen edelleen.
Juuri se on edellytyksenä itsemääräämiseen perustuvalle elämälle ja itsenäiselle politiikan lähestymistavalle. Vastakohtana sille Palacion mietinnössä pyritään kuitenkin alistamaan yhä suurempi osa maailmanlaajuisesta tietämyksestä tavaran muotoon, jotta siitä tehdään siten teollisuudelle tuottoisa.

Vanhecke Frank (NI).
Tänään käsiteltävänä oleva mietintö herättää kotimaassani Flanderissa melkoisesti kiinnostusta, millä on merkillistä kyllä vähemmän tekemistä yhteisöpatenttiasian periaatteen kuin ehdotetun kielijärjestelmän kanssa, jossa valitettavasti tehdään jälleen kerran ero Euroopan unionin ykkös- ja kakkoskielten välille. Esittelijä ehdottaa nimittäin oikeastaan neuvoston kantaa seuraten, että tavaramerkkiviraston menettelytapa, käytäntö otettaisiin nyt käyttöön myös yhteisöpatentin kohdalla.
Sanon selvin sanoin, että me Flanderissa emme voi hyväksyä tätä ja että kaikkia Euroopan unionin työkieliä on kohdeltava tasa-arvoisesti, ilman muuta myös hollantia, äidinkieltäni, jota puhuu yli 21 miljoonaa eurooppalaista. Ja tähän liittyvät toki korkeat lisäkustannukset. Tiedän sen hyvinkin. Se vain on se hinta, joka meidän on maksettava, jos haluamme säilyttää sen erilaisuuden, joka on maanosamme rikkaus. Huomautan sitä paitsi hyvin konkreettisesti, että niin sanotut "suuret" kieletkin ovat valmiita sälyttämään isot kustannukset Euroopan unionin maksettaviksi, jos heidän kielensä mahdollisesti joutuu ahtaalle.
OVV, Overlegcentrum van Vlaamse Verenigingen eli Flanderin yhdistysten yhteistyökeskus, iso edustava järjestö ja hyvin monien maani flaamilaisten kulttuuripoliittisten yhdistysten kattojärjestö, vaatii lisäksi samaa, ja lainaan seuraavassa OVV:n päätelmää siitä, mitä tapahtuu, jos Euroopan unionin ratkaisu jää puutteelliseksi: "Euroopasta uhkaa tulla yhä suuremmassa määrin kansalle vieras miehittäjä sen sijasta, että se olisi yhteistyöjärjestö, jonka perustana on tasavertaisuus ja kaikkien jäsenten kansallisen identiteetin kunnioittaminen, niin kuin perussopimuksissa kuitenkin todetaan." Tämä on vakava varoitus suurelta ja vakavasti otettavalta kulttuuripoliittiselta yhdistykseltä. Sitä pitää kuunnella myös Euroopan unionissa.

Inglewood (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden muiden kollegojen tavoin onnitella entistä puheenjohtajaamme Palacio Vallelersundia kaikesta hänen tämän asiakokonaisuuden hyväksi tekemästään työstä. Hän on tehnyt todellisen Herkuleen urotyön, mutta pelkäänpä, ettei hän sittenkään ole brittikonservatiivien mielestä kyennyt ratkaisemaan tyydyttävästi kysymyksiä, joista väiteltiin kiivaasti oikeudellisten asioiden valiokunnassa. Haluaisin kuitenkin korostaa, ettei se ole mielestäni hänen vikansa. Minusta vaikuttaa pikemminkin, kuten useat muut puhujat ovat jo täällä maininneet, että ehdotukseen on liittynyt todella mutkikkaita - ja vakavia - kysymyksiä. Se osoittaa erityisesti, että kielipolitiikkaamme on lähestulkoon mahdotonta sovittaa yhteen patenttien käyttäjien ja niiden parissa työskentelevien ihmisten tarpeiden kanssa. Epäilenpä, että tämä saattaa olla esimakua niistä paljon suuremmista ongelmista, joita joudumme unionissa kohtaamaan lähitulevaisuudessa.
Yhteisöpatentissa, josta voisi olla erittäin paljon hyötyä immateriaalioikeudessa, ei minusta ole mitään mieltä, ellei siitä ole apua patenttien käyttäjille ja niiden parissa työskenteleville ihmisille. Alan ihmiset ovat kertoneet minulle, että komission ehdotukset voisivat olla hyödyllisiä, mutta parlamentin ehdotuksista ei voida sanoa samaa.
Koska kyseessä on yhteispäätösmenettelyn alainen asia, parlamentin olisi parasta vain antaa tarvittava lausunto ja jättää loput neuvoston päätettäväksi, jos se onnistuisi siinä, missä me olemme epäonnistuneet.
Tunnustan ensimmäisenä, että mielestäni tämä ei ole kovinkaan ihmeellinen ehdotus, mutta se on järkevä ehdotus. Mielestäni se on oikea vaihtoehto nykyisessä tilanteessa.
Lopuksi sanoisin, että, kuten kollegallani Lehnellä, myös minulla on toinen kokous, ja toivon, että annatte siunauksenne poistumiselleni, kuten hänenkin poistumiselleen.

McCarthy (PSE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kiittää esittelijäämme Palacio Vallelersundia hänen erinomaisesta mietinnöstään ja aivan erityisesti hänen jatkuvista ja väsymättömistä pyrkimyksistään sen hyväksi, että oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa päästäisiin yksimielisyyteen yhteisöpatentista. Juuri tällaisia taitoja jäämme kipeästi kaipaamaan nyt, kun hän ei enää ole oikeudellisten asioiden valiokunnan puheenjohtajana.
Minun on sanottava, että hänen työtään on valitettavasti haitannut se, ettei neuvosto ole kyennyt saamaan aikaan tulosta eikä yksimielistä sopimusta tällä alalla. On selvää, että tarvitsemme yhteisöpatentin ja että se on EU:n innovaatioita ja kilpailukykyä edistävän Lissabonin asialistan keskeinen tukipylväs. Kuten lordi Inglewood on sanonut, järjestelmän on oltava teollisuuden ja yritysten kannalta houkuttava, sillä muuten se jää merkityksettömäksi.
Teollisuus on antanut jäsenvaltioille, komissiolle ja parlamentille erittäin selkeän viestin: se haluaa johdonmukaisia päätöksiä yhteisön tuomiovallan alaisuudessa ja yhteistä oikeuskäytäntöä etenkin täytäntöönpanosta. Se haluaa erityisesti edullisen ja helppokäyttöisen järjestelmän. Pk-yritysten ja etenkin keksijöiden pitäisi voida hyötyä yhteisöpatentista, eivätkä he halua sekavaa järjestelmää, joka hukuttaa heidät paperitöihin ja byrokratiaan. Havainnollistan ongelmaa kertomalla erään äänestäjäni kokemuksista; John Hamson on insinööri ja keksijä, jolla ei ole varaa käyttää kalliita patenttiasiamiehiä. Hänellä on Yhdistyneen kuningaskunnan patentti. Hän on kuvannut minulle lähettämissään kirjeissä, millaisia ongelmia hänellä on ollut asioidessaan Euroopan patenttiviraston kanssa ja miten monia esteitä hänellä on ollut hakiessaan eurooppapatenttia. En halua toistaa niitä, eikä tarkoitus ole arvostella Euroopan patenttivirastoa. Totuus kuitenkin on, että hän on käyttänyt suuren summan rahaa, eikä hänellä ole vieläkään eurooppapatenttia. Hän tiivistää näkemyksensä muutama viikko sitten minulle lähettämässään uusimmassa kirjeessä: "Koko prosessin tarkoituksena on selvästikin lannistaa pieniä keksijöitä, sillä se suosii suuria yrityksiä, jotka pystyvät laki- ja patenttiasiantuntemuksen turvin sukkuloimaan sen salakavalan byrokratian sokkeloissa."
Meidän on annettava teollisuudelle, pienille ja keskisuurille yrityksille sekä yksittäisille keksijöille yksinkertainen, kohtuuhintainen yhteisöpatentti, joka puolestaan edistää EU:n innovaatioita ja kilpailukykyä. Meidän on pystyttävä tarjoamaan teollisuudelle ja pk-yrityksille parempi vaihtoehto, jotta immateriaalioikeuden suoja todellakin antaisi tilaisuuden innovaatioiden syntymiselle ja edistämiselle.
Lordi Inglewoodin tavoin minäkään en usko, että neuvostolla olisi ratkaisu näihin ongelmiin. Komission jäsen Bolkesteinin on yritettävä löytää ratkaisu. Esittelijämme on kuitenkin tehnyt Herkuleen urotyön onnistuakseen tässä. Ei ole hänen vikansa, ettemme ole saaneet aikaan oikeanlaista yksimielisyyttä, mutta minun on sanottava, ettei kielten kohdalla voida tehdä kompromissia. Komission jäsen Bolkesteinin on siis yritettävä löytää ratkaisu, johon äänestäjäni Englannin luoteisosassa voivat olla tyytyväisiä.

Thors (ELDR).
Arvoisa puhemies, jäsen McCarthy sanoi, että sellaisen kompromissin löytäminen on komission tehtävä. Ehdotan tarkistusta 32, jossa esitellään sellainen yksinkertainen järjestelmä, jonka mukaan ehdotukset voidaan jättää englanniksi ja jollakin toisella yhteisön kielellä. Hakemusten yhteenvedot käännettäisiin yhteisön kaikille kielille.
Haluan korostaa sitä, että tämä tarkistus tarkoittaisi, että kansalaiset saisivat käsityksen siitä, mitkä monopolit rajoittavat heidän mahdollisuuksiaan. Haluan myös mielelläni korostaa, että on olemassa muita tekijöitä, jotka ovat yhtä tärkeitä kuin yhteisöpatentti, kun kyseessä on innovaatioiden lisääminen yhteisössä. Uskon esimerkiksi, että yliopiston keksinnöt ja mahdollisuudet hyödyntää niitä ovat erittäin tärkeitä. Meillä on Euroopassa erittäin vaikeasti tulkittavia sääntöjä, jotka aiheuttavat sen, että yliopistot eivät voi hyödyntää mahdollisuuksiaan.
Kehotan komissiota tarkastelemaan tätä näkökantaa, joka koskee melko monia maita ja yliopistojen ja tutkijoiden oikeutta keksintöihinsä. Me olemme nyt luomassa kilpailukykyistä järjestelmää, ja siitä on hyötyä muillekin kuin eurooppalaisille keksijöille. Järjestelmien välinen taistelu on keskeisin asia, kun on kyseessä yhteisöpatentti.

Maes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, meille on tärkeää, että kaikki kielet säilyvät periaatteessa tasaveroisina. Se on meille ensisijainen asia. Olemme tietenkin yhteisöpatentin kannattajia. Se on Euroopan kansalaisten yhteisölle tarkoitettu palvelu, ja uskonkin, että kaikki Euroopan kansalaiset voivat kääntyä omalla kielellään unionin toimielinten puoleen, myös patenttia hakiessaan, ja että he voivat saada vastauksen omalla kielellään. Syrjintä kielen perusteella olisi ristiriidassa yhteisön oikeuden ja perusoikeuskirjan kanssa. Emme voikaan pitää viiden kielen asettamista erikoisasemaan minään kunnollisena kompromissina. Pyydämme parlamenttia, neuvostoa ja komissiota omaksumaan kantamme tarkistuksissamme, joissa sallitaan se, että jokainen laatii patenttihakemuksen omalla kielellään ja saa myös vastauksen omalla kielellään sekä muille yhteisön virallisille kielille käännettynä.
Mielestämme viraston sisäinen käsittely kolmella työkielellä ei olisi ristiriidassa näiden periaatteiden kanssa, koska samalla säästettäisiin kustannuksia ja vältettäisiin se, että kaikki tapahtuu kokonaan englanniksi.

Figueiredo (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, ei ole hyväksyttävää, että yhteisöpatenttia yritetään luoda mihin hintaan hyvänsä ja kyseenalaistaen erityisesti pienten ja keskisuurten valtioiden edut niin kielten kuin kansallisten virastojen roolin osalta. Lisäksi on olennaisia kysymyksiä, jotka liittyvät yhteisöpatentteihin ja vakavaan ongelmaan, joka syntyy, mikäli patentit otetaan käyttöön esimerkiksi sellaisilla perustavilla alueilla kuin elämä, luonnonperintö tai lääkkeet, joilla on jo avattu epäilyttäviä ovia, jotka palvelevat ennen kaikkea suurten monikansallisten yritysten etuja.
Münchenin järjestelmän mukaista eurooppapatentin soveltamista yhteisöpatenttiin ei voida hyväksyä, koska siinä käytetään vain kolmea kieltä, mikä on vastoin kaikkien virallisten kielten yhtäläisyyttä koskevaa periaatetta ja aiheuttaa epäoikeutettua menettelyllistä syrjintää sekä oikeusvarmuutta koskevia ongelmia. On kuitenkin täysin mahdotonta hyväksyä mietinnössä esitetyn mukainen tavaramerkkejä koskeva kielijärjestely, niin kutsuttu Alicanten järjestely, jossa aiotaan käyttää ainoastaan viittä suurimpien maiden kieltä. Tämä on yritysten syrjimättömyyttä koskevan periaatteen vastaista, sillä näin luodaan pääkielten johtoryhmä ja ennakkotapauksia tulevaisuutta ajatellen sekä kyseenalaistetaan kaikkien virallisten kielten käyttö.
Tässä yhteydessä esitimme tarkistuksemme ja kannatimme sitä, että seuraavassa eurooppapatenttiyleissopimuksen tarkistamista koskevassa diplomaattikonferenssissa vahvistetaan yhteisöpatentin kielijärjestelyksi yhtäläisesti kaikkien Euroopan unionin virallisten kielten käyttö, jotta kaikki voivat käyttää omaa kieltään koko käsittelyn ajan ja jotta patentin oikeusvarmuus olisi taattu.
Toinen kysymys liittyy ohjelmistoihin ja niiden jatkamisesta eurooppalaisen yhteisöpatenttijärjestelmän ulkopuolella, mitä esitimme myös ehdotuksessamme. Ohjelmistojen, erityisesti niin kutsuttujen ilmaisohjelmistojen, vapaa kehittäminen on keksintöjen ja niiden levittämisen keskeinen edellytys, joka takaa ohjelmistojen luomisen ja julkisen käytön ja tuo niille lisäarvoa. Siksi on varmistettava, että ohjelmistoihin ei sovelleta, kuten ei tähänkään mennessä, minkäänlaisia eurooppalaisessa yhteisöpatenttijärjestelmässä määrättyjä rajoituksia.

Fourtou (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, yhteisöpatentti ei saisi olla kuin sovittu tapaaminen, johon ei tullakaan. Kaikki vaativat sitä, eikä kukaan onnistu sitä toteuttamaan. Kaksi vuosilukua on leimaa-antavia tälle ristiriidalle: 1975 ja 1989, yhtä monta hedelmätöntä yritystä.
Lissabonissa valtion- ja hallituksen päämiehet tekivät yhteisöpatentista ensisijaisen tavoitteen. Sen piti nähdä päivänvalo vuoden 2001 loppuun mennessä. Feiran, Tukholman ja Göteborgin Eurooppa-neuvostojen aikana muistutettiin yhteisöpatentin välttämättömyydestä ja kiireellisyydestä. Missä vaiheessa se on nyt? Neuvosto ei ole saanut aikaan sopimusta. Parlamentti ehdottaa asiasta vastaavan oikeudellisten asioiden valiokuntansa kautta poliittista kompromissia, josta onnittelen jäsen Palaciota, mutta joka ei mielestäni todella ole vastaus tulevien käyttäjien odotuksiin, koska se ei paranna merkittävästi olemassa olevaa järjestelmää.
Teollisuuden edustajat ja keksijät vaativat patentin kustannusten alentamista, jotta siitä tulisi kilpailukykyinen. He haluavat myös, että oikeusvarmuuden kunnioittaminen varmistetaan mahdollisimman oikeudenmukaisesti. Komission ehdotus on käytännöllinen vastaus näihin pyrkimyksiin. Yksi sen päätavoitteista on kustannusten alentaminen, mikä perustuisi etenkin seuraaviin seikkoihin: Euroopan patenttiviraston kolmeen työkieleen perustuvaan kielijärjestelyyn, joka, samalla kun varmistaa kansainvälisen kilpailukyvyn kynnyksen, on yhteensopiva kielellisen erikoisasemamme kanssa; kansallisten patenttivirastojen ensisijaisen aseman tunnustamiseen keksijöiden ja pk-yritysten avustustehtävissä eli tiedottamisessa ja teknisessä avunannossa; sekä lopulta lainkäyttöjärjestelyyn, joka takaa lainkäytön keskitetyn luonteen yhteisön immateriaalioikeustuomioistuimen perustamisen kautta.
Nämä kolme keskeistä näkökohtaa ovat saaneet asiantuntijoiden kannatuksen. Juuri he odottavat yhteisöpatenttia. Älkäämme ottako sitä riskiä, että loisimme yhteisöpatentin, jota he eivät käyttäisi, koska se olisi liian kaukana heidän tarpeistaan. Tämä signaali meidän on lähetettävä neuvostolle huomisella äänestyksellämme.

Koukiadis (PSE).
Arvoisa puhemies, esittelijä de Palacio on osoittanut kyvykkyytensä lainoppineena ja poliitikkona ja on tehnyt tarpeellisen kokoavan esityksen, josta haluan kiittää häntä.
Vapaan kilpailun Eurooppa, varsinkin nykyisen tiedon ja innovaation aikakaudella, tarvitsee menestyäkseen yhteisöpatenttia. Vaikka kaikki tunnustavat tämän tarpeen olemassaolon, tapa, jolla se on ilmaistu tähänastisissa rinnastuksissa, osoittaa jotain, mikä on kokemuksena meille arvokasta: kuinka vaikeaa on yhdistää keskenään tiukasti kansalliset edut ja yhteisön etu, joka lopullisessa tarkastelussa luultavasti palvelee osittain kansallisia etuja.
Ensimmäinen yhteisöpatentin myöntämistä koskeva yritys tehtiin Münchenin yleissopimuksella. Kuitenkin kun patentti oli myönnetty, se joutui läpäisemään kansalliset oikeusistuimet ja oli kansallisten säännösten alainen. Tänään vaaditaan eurooppapatentin yhteisöllistämistä Luxemburgin yleissopimuksen epäonnistuneen yrityksen jälkeen.
Viittaan kolmeen aiheeseen. Ensimmäinen koskee kieltä. Siitä on kaikki jo sanottu ja kyse on luullakseni sovittelevasta esityksestä. Kuitenkin olisi hyödyllistä kääntää ainakin kaikki yhteisöpatentin vaatimukset kaikille kielille. Tämä ratkaisu vähentäisi merkittävästi patentinmyöntämiskustannuksia suhteessa kustannuksiin, joita vaaditaan 15 valtiossa voimassa olevaan eurooppapatenttiin. Suhteessa alkuperäisiin virastoihin on pidettävä myönteisenä sellaista ratkaisua, jonka mukaan Euroopan patenttivirastolla on keskeinen tehtävä ja osa sen tehtävistä annettaisiin kansallisille virastoille. Tämä todellakin yhdistää Euroopan patenttivirastosta saatavat edut kansallisten patenttiviranomaisten vahvuuksiin, joita ovat maantieteellinen läheisyys, paikallistuntemus, paikallisen kielen osaaminen, yksityisen ja julkisen alan välisen yhteistyön välittäminen.
Tiiviit yhteydet vastaaviin kansallisiin patenttiviranomaisiin ovat ratkaisevan tärkeitä sekä tiedotuksessa, yleisön tukemisessa että patenttiin sisältyvän teknisen tiedon levittämisessä. Edelleen se helpottaa keskeisen tiedon saatavuutta pienille ja keskisuurille yrityksille. Luulenpa, että siitä hetkestä, kun pääsemme sopimukseen tästä perusasiasta, voimme sopia myös kansallisten virastojen osaksi tulevista tehtävistä.
Lopuksi puhun vielä oikeudenkäyttövallasta. Parempi ratkaisu, nimittäin se että ensimmäisessä oikeusasteessa toimivaltaisia ovat erotuksetta yhteisöpatenttituomioistuimet, kun taas toisessa oikeusasteessa asioita käsittelee Euroopan immateriaalioikeuslautakunta, muodostaa onnistuneen kompromissin keskusvaltaa puolustavan ja sitä vastustavan suuntauksen välille. Tällä tavoin onnistuvat helppo pääsy oikeusistuimiin, nopeat oikeuskäsittelyt sekä kohtuulliset muutoksenhakukustannukset. Tämän tuloksena pienten ja keskisuurten yritysten osallistuminen innovaatioihin helpottuu. Tästä näkökulmasta koordinoituu myös yleisemmin eurooppalainen työllisyyspolitiikka.

Thyssen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, teolliset immateriaalioikeudet ovat talouden ja koko yhteiskunnan kannalta hyödyllinen väline, ja minusta on itsestään selvää, että haluamme suutaroida niistä sisämarkkinat yhteisön lestin mukaan. Pidänkin myönteisenä komission ehdotusta perustaa yhteisöpatentti. Haluan lisäksi korostaa esittelijää kohtaan kaikesta tehdystä työstä tuntemaani kunnioitusta, mutta en silti ole hänen kanssaan samaa mieltä yhdestä asiasta, ja se asia on kielijärjestelmä.
Yhteisön lesti edellyttää minusta myös yhteisön periaatteiden kunnioittamista, myös kielten käyttämisen osalta. Ja minusta on paljonpuhuvaa, että aiheesta käydyissä keskusteluissa ei ole koskaan jätetty puuttumatta kielijärjestelmään. Olenkin kuunnellut hyvin tarkoin ranskalaisia, italialaisia, saksalaisia ja espanjalaisia kollegoitani ja todennut, että jokainen puoltaa sellaista järjestelmää, jossa hänen omaa kieltään käytetään vielä täysimääräisesti.
Jäsenvaltioiden kansalaisilla on ollut jo vuodesta 1958 lähtien oikeus käyttää omaa virallista kieltään viestinnässä eurooppalaisten toimielinten kanssa tai silloin, kun he ottavat yhteyttä yhteisön tuomioistuimiin. Amsterdamissa tämä asia kirjattiin sopimukseenkin. Arvoisa puhemies, vaikka toisaalta annetaan kansalaisille sellainen vaikutelma, että heidän kieliä koskevat oikeutensa ovat ensisijaisia, toisaalta niiden alta kuitenkin kaivetaan maata yhä enemmän, ja näin tehdään etenkin immateriaalioikeuksien alalla. Ensin oli tavaramerkkivirasto, sitten tulivat piirrokset ja mallit, nyt meillä on myös patenttiasetus. Tähän mennessä on ollut vielä yksi, onneksi epäonnistunut, yritys jättää kääntämättä kaikille virallisille kielille jopa ne yleisesti sitovat normitkin, jotka rikastavat tulevaisuudessa kirjanpitolainsäädäntöämme.
Hyvät kollegat, kehotankin teitä äänestämään huomenna vastuullisesti, jotta neuvostolle ja komissiolle annetaan signaali ja jotta vielä kerran harkitaan huolellisesti kielijärjestelmää koskevia artikloja. Meidän on todella estettävä, että vastuuttomien kielisyrjintätapausten luetteloon lisätään uusi rivi, kun yhteisöpatenttia koskeva asetus tulee voimaan. Kehotan teitä siis tarkastelemaan kieliä koskevia tarkistuksia hyvin perusteellisesti ja tukemaan niitä.

Bartolozzi (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, monta vuotta kestäneen toimivan yhteisöpatentin aikaansaamiseksi tehdyn työn jälkeen meidän on todettava, että esillä on yhä eräitä ongelmia: kielijärjestelyt, kansallisten patenttivirastojen asema suhteessa Euroopan patenttivirastoon sekä oikeusjärjestelmä. Valtioiden ja hallitusten päämiesten sekä useiden Eurooppa-neuvostojen, viimeksi Barcelonan, toistuvista kehotuksista huolimatta tilanne on yhä muuttumaton.
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa olemme kieliin liittyvien kysymysten osalta käsitelleet samoja ongelmia. Pitkien keskustelujen jälkeen valiokunta päätyi kielijärjestelyyn, jota on jo kokeiltu yhteisön tavaramerkkien kohdalla ja jossa hakemukset voidaan tehdä millä tahansa yhteisön virallisella kielellä. Hakijan on kuitenkin ilmoitettava myös toinen kieli, jota käytetään joissakin menettelyissä ja joka valitaan viidestä kielestä, joita ovat englanti, ranska, saksa, italia ja espanja ja jonka käytön hakija hyväksyy näissä menettelyissä, erityisesti väite-, menettämis- ja peruuttamismenettelyissä. Jos hakemus esitetään muulla kuin jollain edellä mainituista viidestä kielestä, virasto huolehtii sen kääntämisestä hakijan ilmoittamalle menettelyissä käytettävälle kielelle.
Tämä ei mielestäni ole paras mahdollinen ratkaisu. Taloudellisuuden vuoksi olisi ollut parempi valita vain yksi kieli, englanti. Myös Euroopan teollisuus on toivonut tätä. Tämä ei kuitenkaan ollut mahdollista, ja sen vuoksi toivotamme tervetulleeksi Alicanten mallin, joka on ainoa mahdollinen, vaikkakaan ei ehkä paras ratkaisu.
Oikeusjärjestelmän osalta oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta ehdottaa ensimmäisen oikeusasteen oikeudenkäyntiä kansallisella tasolla, jotta voitaisiin käyttää sellaisia kansallisia tuomioistuimia, joilla on kokemusta patentteihin liittyvistä riita-asioista, kuten yhteisöpatenttituomioistuimilla on, kun taas toisen oikeusasteen päätöksenteko kuuluisi Euroopan immateriaalioikeuslautakunnalle. Tämä on kompromissiratkaisu. Olisimme pitäneet parempana yhtenäistä ensimmäisen ja toisen oikeusasteen keskitettyä oikeusjärjestelmää, sillä näin olisi voitu paremmin taata tulkintojen yhdenmukaisuus. Tässäkin asiassa vastustus oli kuitenkin erittäin voimakasta.
Lopuksi, kansallisille patenttivirastoille taataan, että niillä on edelleen merkittävä asema yhteisöpatenttien myöntämismenettelyssä.
Kaiken kaikkiaan saavutettu ratkaisu ei ole mielestämme sataprosenttisen tyydyttävä, mutta lopultakin tämän monimutkaisen asian käsittely on saatu päätökseen. Uskon, että myös esittelijä, jäsen Palacio - jota haluan luonnollisesti onnitella hänen tekemänsä työn johdosta - sisimmässään yhtyy näihin epäilyksiin. Tässä menettelyssä parlamenttia kuitenkin vain kuullaan, tämä ei ole yhteispäätösmenettely. Hyväksykäämme sen vuoksi ehdotettu ratkaisu toivoen, että ministerineuvosto pääsee sopimukseen mahdollisimman pian, piiloutumatta enää minkään tekosyyn taakse.

Bolkestein
. (EN) Komissio suhtautuu myönteisesti esittelijä Palacio Vallelersundin laatimaan mietintöön. Nyt, kun neuvosto vielä kamppailee yhteisöpatentin kanssa, on tärkeää, että parlamentti antaa lausuntonsa tästä vaikeasta ja monimutkaisesta kysymyksestä. Palacio Vallelersundin mietinnössä käsitellään kaikkia yhteisöpatentin kannalta keskeisiä kysymyksiä.
Useassa ehdotetussa tarkistuksessa vahvistetaan periaatteita, joihin komissio on valmis suhtautumaan suopeasti. Ensiksi tarkistuksessa 8 vahvistetaan periaate, jonka mukaan sallitaan myös yksinomaan markkinoille saattamista koskevan luvan saamiseksi tehdyt testit patenttisuojan päätyttyä - tämä on niin sanottu Bowlerin poikkeus. Komissio on jo ehdottanut vastaavaa korjauksessaan, ja vaikka en sitoudukaan täsmälliseen sanamuotoon, voin ilmoittaa parlamentille, että komissio tarkastelee kysymystä huolellisesti ja ottaa huomioon, että yhteisöpatentin ja jäsenvaltioiden kansallisten patenttien on johdettava samanlaisiin oikeuksiin. Samaa asiaa koskevassa tarkistuksessa 18 mennään kuitenkin liian pitkälle, eikä sitä voida hyväksyä.
Toinen esimerkki liittyy tarkistuksiin 1, 6, 7, 21, 27 ja 39. Mainitut tarkistukset koskevat kansallisia patenttivirastoja. Komissio tunnustaa näiden patenttivirastojen tärkeän roolin. Komissio voi myös periaatteessa olla samaa mieltä siitä, että niiden olisi osallistuttava yhteisöpatenttihakemusten käsittelyyn, jos neljä edellytystä täyttyvät: ensiksi yhteisöpatenttien laadun ja yhtenäisyyden takaamiseksi kansallisille patenttivirastoille ja niiden osallistumiselle olisi määriteltävä asianmukainen kehys. Kumppanuussopimukset Euroopan patenttiviraston kanssa laatuvaatimuksineen ja laadunvalvontamekanismeineen olisivat asianmukainen kehys.
Toiseksi kansallisten patenttivirastojen osallistuminen voisi ulottua jopa edeltävän haun tekemiseen - kuten esittelijä Palacio Vallelersundi aiemmin tänä iltana ehdotti. Kolmanneksi hakijan olisi aina voitava pyytää, että hänen hakemuksensa käsitellään yksinomaan Euroopan patenttivirastossa.
Lopuksi kansallisille patenttivirastoille ja niiden osallistumiselle olisi asetettava selviä määrällisiä rajoja. Haluaisin kuitenkin tämän selvennyksen ohella painottaa, että kansallisten patenttivirastojen osallistuminen on asia, jota yhteisö ei voi päättää yksin. Se ei siis kuulu asetukseen, vaan siitä olisi neuvoteltava Euroopan patenttijärjestössä.
Kolmantena esimerkkinä on tarkistus 9 vuosimaksuista saatavien tulojen jakamisesta. Vaikka komissio voi hyväksyä periaatteen, jonka mukaan osa vuosimaksuista saatavista tuloista jaetaan jäsenvaltioille tai niiden patenttivirastoille innovaatioiden edistämiseksi, se katsoo kuitenkin, että kysymystä olisi käsiteltävä Euroopan patenttijärjestössä. On keskusteltava vielä siitä, onko patenttiviraston merkitys oikea jakoperuste.
Jotkin ehdotetut tarkistukset eivät ole yhteisöpatentin tavoitteiden mukaisia, eikä niitä näin ollen voida hyväksyä. Yhteisöpatentin kannustimena on nykyisin Euroopan teollisuuden kilpailukyky maailmanlaajuisella tasolla. Ei ole mitään mieltä ottaa käyttöön välinettä, ellei se ole tarpeeksi edullinen ja ellei se takaa riittävää oikeusvarmuutta, jotta keksijämme ja teollisuutemme voisivat käyttää sitä. Komissio uskoo edelleen edullisiin kieli- ja käännösjärjestelmiin. Tähän liittyy kaksi eri kysymystä.
Ensimmäinen kysymys koskee patenttihakemusten käsittelyn ja patentin myöntämisen kieltä, mukaan luettuina hakemusten käännökset. Euroopan patenttivirastossa toimii hyvin kolmen kielen järjestelmä. Järjestelmää ei välttämättä tarvitse muuttaa joko vähentämällä kielten määrää, kuten jotkut ovat ehdottaneet, tai lisäämällä siihen uusia kieliä. Erityisesti kahden tai useamman työkielen lisääminen hankaloittaisi huomattavasti Euroopan patenttiviraston työtä. Sen kustannustehokkuus joutuisi näin kovalle koetukselle. Eurooppapatenttia koskevan yleissopimuksen mukaan EU:n kansalaiset voivat periaatteessa tehdä alkuperäisen hakemuksen omalla kielellään, ja niille hakijoille annetaan korvausta, joiden on käännettävä hakemuksensa jollekin Euroopan patenttiviraston työkielistä. Haluaisin vielä lisätä, että yhteisö ei voi yksin päättää Euroopan patenttiviraston kielijärjestelmästä. Tämä oli ensimmäinen kysymys.
Toinen kysymys koskee myönnetyn patentin käännöksiä. Jos tarkistusten mukaan patentti olisi käännettävä kokonaisuudessaan kaikille yhteisön virallisille kielille, joita on kohta joko 19 tai 20 riippuen siitä, tuleeko maltasta virallinen kieli, patentista tulisi niin kallis, että yhteisöpatenttijärjestelmää ei yksinkertaisesti käytettäisi. Muistutan parlamentille, että tämä on nähty ennenkin. Luxemburgin yleissopimuksessa vaadittiin koko patentin kääntämistä kaikille virallisille kielille. Mainittu yleissopimus on jäänyt kuolleeksi kirjaimeksi - sitä ei ole koskaan käytetty. Emme varmastikaan halua toistaa samaa virhettä.
Haluaisin kertoa pari esimerkkiä kustannuksista, joita tällöin syntyisi: käännökset maksaisivat 17 000 euroa pelkästään 15 jäsenvaltion yhteisössä. Lopuksi kustannuksia on arvioitava siten, että otetaan huomioon laajentuminen. Käännökset 19:lle yhteisön kielelle, pois luettuna malta, maksaisivat noin 31 500 euroa patenttia kohti.
Kaikista edellä mainituista syistä komissio ei voi hyväksyä seuraavia tarkistuksia: tarkistukset 2, 22 ja 31, tarkistuksessa 32 oleva 2 kohta, tarkistuksessa 32 oleva 3 kohta ja tarkistus 36. Komissio haluaisi hyväksyä tarkistuksen 34.
Tämä ei tarkoita, että komissio vastustaisi järjestelmällisesti kaikkia patentin tai patenttihakemuksen osan tai muiden tietojen kääntämistä koskevia vaatimuksia. Meillähän on patentti kokonaisuudessaan, yhteenveto ja hakemukset. Voimme siis puhua erilaisista käännösvaatimuksista. Komissio voisi hyväksyä tällaiset patentin osien käännökset, jos niistä on todellista hyötyä ja jos koko yhteisöpatenttijärjestelmä on edelleenkin edullinen, yksinkertainen, kustannustehokas ja oikeudellisesti varma.
Tältä osin tarkistus 25, osittain tarkistuksessa 19 oleva 1 kohta, tarkistus 30 sekä osittain tarkistuksessa 32 oleva 1 ja 4 kohta ovat lähemmän tarkastelun arvoisia. Osaa tarkistuksessa 19 olevasta 1, 2, 3 ja 4 kohdasta, osaa tarkistuksesta 20, tarkistusta 28 ja osaa tarkistuksessa 31 olevasta 4 kohdasta ei kuitenkaan voida hyväksyä.
Ensiksi: ei ole mitään syytä vaatia patentin kääntämistä kielelle, jolla alkuperäinen hakemus on tehty. Käännös on jo olemassa.
Toiseksi: yhteisön talousarviota ei yksinkertaisesti pitäisi käyttää käännösten rahoittamiseen, eikä hakijoita pitäisi vaatia käyttämään unionin toimielinten käännöspalveluja.
Kolmanneksi: Euroopan patenttiviraston olisi julkaistava patentti yhteisöpatenttilehdessä, ei Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Neljänneksi: komission ehdottamassa 44 artiklan 3 kohdassa annetaan riittävät takeet vilpittömässä mielessä toimineiden kolmansien osapuolten suojelemiseksi. Ei ole mitään syytä vaatia muita muodollisuuksia patentinhaltijalta, joka haluaa valvoa patenttioikeuttaan. Toisaalta 11 artiklan 3 kohtaa ei voida poistaa, koska se vastaa 44 artiklan 3 kohtaa; sitä vain sovelletaan ennen patentin myöntämistä.
Lopuksi: tuomioistuinten oikeudenkäyntikielet on määritettävä muussa kuin tässä yhteydessä.
Komission on vaikea hyväksyä myös tarkistuksia 23, 24 ja 38, jotka koskevat suhteita Euroopan patenttijärjestöön. Komissio uskoo edelleen helppokäyttöiseen järjestelmään, jossa hakijat voivat samanaikaisesti hankkia eurooppapatentin ja yhteisöpatentin Euroopan patenttivirastolta. Eurooppapatenttia koskevaan yleissopimukseen liittyminen mahdollistaa tämän. Samalla taataan Euroopan patenttiviraston riittävä oikeudellinen ja poliittinen valvonta, kun otetaan huomioon, että Euroopan patenttivirasto ei ole yhteisön elin.
Kun on kyse oikeusjärjestelmästä, josta useat jäsenet ovat puhuneet, komissio on periaatteessa valmis harkitsemaan tarkistuksia 26 ja 29 Nizzan sopimuksella hyväksyttyjen EY:n perustamissopimuksen uusien määräysten - nimittäin 225 a ja 229 a artiklan - perusteella. Perustamissopimuksessa otettiin käyttöön mahdollisuus perustaa yhteisöön lainkäyttölautakuntia, joiden tehtävänä on ratkaista kanteita ensimmäisenä oikeusasteena ja jonka päätöksiin voidaan hakea muutosta Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelta. Tällaisen järjestelmän käyttöönotto olisi luonnollisestikin mahdollista vasta sitten, kun Nizzan sopimus on tullut voimaan, ja se edellyttää erityistä komission ehdotusta.
Komission on kuitenkin erittäin vaikea hyväksyä tarkistuksia 3, 4, 5 ja 10-17. Asiantuntemuksen olisi oltava korkealla tasolla ja oikeuskäytännön yhtenäistä alusta lähtien. Tähän vaaditaan keskitettyä yhteisön tuomiovaltaa. Se ei toteutuisi tarkistuksissa ehdotetussa järjestelmässä, koska joissakin kansallisissa tuomioistuimissa käsiteltäisiin niin vähän kanteita, etteivät ne voisi muodostaa tai ylläpitää tarvittavaa asiantuntemusta. Tämä voisi johtaa eriävään oikeuskäytäntöön ja lähes järjestelmälliseen muutoksenhakuun ylemmissä tuomioistuimissa. Näin oikeudenkäyntikulut kasvaisivat ja osapuolet joutuisivat odottamaan kauemmin lopullista päätöstä.
Haluaisin vielä muistuttaa, että on erittäin epävarmaa, mahdollistavatko ne EY:n perustamissopimuksen artiklat, joihin tarkistuksissa viitataan, tarkistuksissa ehdotetun järjestelmän.
Kun on kyse asetuksen soveltamista koskevista kertomuksista, komissio on valmis laatimaan ensimmäisen kertomuksen viimeistään viiden vuoden kuluttua asetuksen voimaantulosta. Komissio voi laatia kertomuksen aikaisemminkin, mikäli se on sen mielestä aiheellista. Lisäksi komission ehdotusten sanamuodossa keskitytään patenttien hankkimisen ja uusimisen kustannuksiin, joten sen pitäisi jo kattaa kaikki olennaiset kustannustekijät. On sanomattakin selvää, että komissio ehdottaa muutoksia aina, kun se on tarpeen. Näin ollen komissio ei valitettavasti voi puoltaa tarkistusta 33.
Lopuksi komissio katsoo, että tarkistuksia 35 ja 37 ei voida hyväksyä. Komissio on tehnyt ehdotuksen direktiiviksi ohjelmistoihin liittyvien keksintöjen patentoitavuudesta, ja ehdotus on nyt parlamentin ja neuvoston käsiteltävänä. Tästä kysymyksestä olisi keskusteltava tuossa eikä tässä yhteydessä.
Haluaisin kiittää parlamentin jäseniä heidän tuestaan ja yhteistyöstään tässä tärkeässä asetuksessa. Toivon, että Eurooppa pystyy pian parantamaan suorituskykyään maailmanlaajuisella tasolla tarjoamalla teollisuudelleen kilpailukykyisen, yhtenäisen, edullisen ja oikeudellisesti varman yhteisöpatentin.

Puhemies.
 Kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista kahdesta suosituksesta:
Florenzin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0100/2002) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta [11304/1/2001 - C5-0636/2001 - 2000/0158(COD)],
Florenzin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0097/2002) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi tiettyjen vaarallisten aineiden käytön rajoittamisesta sähkö- ja elektroniikkalaitteissa (ROHS) [11356/1/2001 - C5-0637/2001 - 2000/0159(COD)].

Florenz (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, esittelijänä pahoittelen oikeastaan sitä, että me keskustelemme keskellä yötä kuitenkin verrattain mielenkiintoisesta mietinnöstä, jossa käsitellään kysymystä, miten me kierrätämme tulevaisuudessa elektroniikkalaiteromua Euroopassa.
Kun kerron kotona vaalipiirissäni, että me keskustelemme sellaisista aiheista keskiyöhön saakka, minua ei usko kukaan. Hallintohan ei näytä kuitenkaan kai löytävän muitakaan tapoja. Minulta kysytään usein, miksi me oikeastaan tarvitsemme sellaisen direktiivin. Tarvitsemmeko me taas kerran eurooppalaisen direktiivin reagoidaksemme elektroniikkalaiteromua koskevaan kysymykseen? Vastaus on verraten yksinkertainen. Euroopan yhteisössä syntyy joka vuosi 7-8 miljoonaa tonnia romua, ja määrä kasvaa miljoonalla tonnilla joka vuosi. Pelkästään siinä on riittävästi perustetta oivaltaa, että tässä ei ole todellakaan kyse pelkästään romusta vaan arvokkaista materiaaleista, joita me emme saa evätä tulevilta sukupolvilta ja joita ei saa varsinkaan kipata kaatopaikalle.
Siitä pääsenkin heti Euroopan parlamentin ensimmäiseen vaatimukseen. Me olemme kirjanneet direktiiviin eri neuvotteluissa ja valiokuntapäätöksissä poisheittämiskiellon, jossa Euroopan kansalaisille sanotaan, ettei partakonetta saa heittää enää jäteastiaan, vaan se on kerättävä jatkossa erikseen, koska se on myös arvokas materiaali. Jäsenvaltiot, oma kotimaani etunenässä, eivät suhtaudu siihen kovinkaan kunnianhimoisesti ja uskovat, ettei sellainen EU:n jäsenvaltioille ja kansalaisille esitetty kehotus ole tarpeellinen. Yhtä laimeasti jäsenvaltiot suhtautuvat kysymykseen, mihin keräystavoitteisiin me aiomme tulevaisuudessa pyrkiä. Jäsenvaltioiden mielestä oikea tapa on sitomaton tavoite, tässä tapauksessa neljä kiloa. Voin sanoa siihen vain, että miksi meidän kaltaisemme parlamentin pitäisi käsitellä mietintöä, jos siitä ei seuraa sitova tulos eikä se yllä jo nyt saavutettuihin tavoitteisiin. Yhdistyneessä kuningaskunnassa - kuulkaa ja ihmetelkää - on nimittäin jo nyt paljon enemmän kuin se, mitä me vaadimme, nimittäin sitovat kuusi kiloa.
Yksi tärkeä asia on tietysti kysymys, kuka maksaa kustannukset. Siinä mielipiteet eroavat myös täällä parlamentissa. Komissio on tehnyt uskoakseni alun perin erittäin hyvän ehdotuksen, josta se on valitettavasti luopunut. Kustannuksista on kaksi mallia, toinen vanhaa jätettä varten ja toinen uusia laitteita varten. Vanhan jätteiden kustannukset pitäisi hoitaa yhteisesti, koska se ei ole enää mahdollista yksilölliseltä pohjalta. Te tiedätte, että on paljon niin sanottuja valmistajattomia ja nimettömiä tuotteita, ja juuri niitä ei voida enää lajitella yksilölliseltä pohjalta. Siksi vanhan jätteen käsittely on rahoitettava yhteisesti.
Yritysten on kuitenkin määrä hoitaa kustannukset keräyspisteeseen saakka, esimerkiksi kaupungin keskustassa. Täällä parlamentissa on yksittäisiä jäseniä, jotka uskovat, että tulevaisuudessa yritysten ja tuottajien on noudettava myös hammasharja kylpyhuoneen vierestä. Tämä on tietysti hieman liioiteltua, mutta haluan muistuttaa siitä, että se merkitsee valtavia kustannuksia. Matkasta keräyspisteestä kotiovelle syntyy nimittäin tasan 50 prosenttia kustannuksista. Olen vakuuttunut, että tämä johtaa monissa tapauksissa siihen, että keskisuuret yritykset kaikkialla Euroopassa kärsivät siitä erittäin paljon. Olen siksi sitä mieltä, että yrityksille aiheutuvien kustannusten pitäisi alkaa tulevaisuudessa keräyspisteestä eikä kotiovelta.
Yhteisesti rahoitettavan vanhan jätteen käsittelystä me olemme ehdottaneet vapaaehtoisen niin sanotun näkyvän maksun (Visible Fee) mukana yrityksille vaihtoehtoista kustannusten jakamista. Se auttaakin juuri vastaamaan kysymykseen, onko tällä alalla takautuvaa vaikutusta. Juuri silloin, kun kustannukset katetaan yhteisesti mutta kun niistä myös ilmoitetaan, on kaiketi vastattu tähän takautuvaa vaikutusta koskevaan kysymykseen, josta me olemme keskustelleet kiihkeästi täällä parlamentissa romuajoneuvodirektiivin yhteydessä.
Uusien tuotteiden käsittelyn rahoittamisessa on minun käsittääkseni ja myös parlamentin näkemyksen mukaan kyse yksilöllisestä kustannusten jakamisesta. Siihen on monia hyviä syitä, ja siinä piilee oikeastaan myös innovaatio- ja motivaatiopotentiaalia, sillä yritysten on tulevaisuudessa tiedettävä, että ne saavat jääkaappinsa taas takaisin pihalleen. Niiden on keksittävä viimeinkin tapa purkaa se nykyistä helpommin ja edullisemmin. Juuri siksi me ehdotamme tähän yksilöllistä vastuuta. Me emme myöntäisi tässä jäsenvaltioille yksilöllistä päätösmahdollisuutta, vaan yritysten on määrä tehdä se yksilöllisesti itse. Minulle on erittäin tärkeää, että myös tässä kustannukset hoidetaan keräyspisteeseen saakka.
Romuajoneuvoasetuksen yhteydessä parlamentti päätti myös määrätä kaikki kustannukset yritysten maksettaviksi, ja asetuksen täytäntöönpanon yhteydessä on parhaillaan nähtävissä, miten yritykset - niiden joukossa on kotimaassani hyvin maineikkaita nimiä - sanovat nyt, että se, joka maksaa kaiken, määrää myös hinnan! Juuri se ei ole kuluttajaystävällistä. Arvoisa kollega van Brempt, haluaisin siksi varoittaa teitä todellakin uskomasta, että laitteiden noutaminen kotiovelta saakka on kuluttajaystävällinen teko, sitä se ei ole, sillä yrityksillä on sitten mahdollisuus päättää aivan yksin, millaisia keräys- ja kierrätyskustannukset tosiasiassa ovat. Kolmas osapuoli ei ole sitten enää mikään valvoja. Minussa on riittävästi yrittäjää tietääkseni, että se tarjoaa yrityksille ehdottomasti myös mahdollisuuden, jos sitten sanotaan, kuten neuvosto ja valitettavasti nyt myös komission jäsen Wallström sanovat, että kustannukset on määrä hoitaa ainakin keräyspisteestä lähtien. Silloin päädytään kuitenkin taas tähän kirjavaan käytäntöön, jonka me halusimme oikeastaan poistaa tällä direktiivillä.
Me sanoimme haluavamme yhdistää erilaiset säännöt Euroopassa pysyvästi tavoitteenamme saada vertailukelpoiset säännöt. Se oli yksi suurista ihanteistani, minkä vuoksi tulin Euroopan unioniin, koska olen sanonut, että näiden valtavan suurten sisämarkkinoiden on koottava synergiavoimansa, ja koska me olemme niin hyviä ihmisiä, me menemme laatimaan tässä kohdin taas yksilöllisiä vaihtoehtoja, jopa 15 erilaista vaihtoehtoa sisämarkkinoilla. Se ei voi olla oikein.
Haluaisin kiinnittää huomiota siihen, että tämä direktiivi palvelee niitä jäsenvaltioita, jotka saavuttavat jo nyt uutterasti tavoitteita ja ovat luoneet järjestelmiä, ja me teemme kaikkemme, että nämä jäsenvaltiot, ajattelen tässä yhteydessä esimerkiksi Alankomaita mutta myös Belgiaa, voivat säilyttää nämä nykyiset järjestelmänsä. Minähän olisin tullut hulluksi, jos rankaisisin sitten näitä maita ja sanoisin, että teidän on nyt omaksuttava eurooppalainen järjestelmä. Ei tietenkään, niiden on saavutettava tavoitteet, ja kun ne saavuttavat tavoitteet ja asteet ja kriteerit, niiden on voitava säilyttää rahoitusjärjestelmänsä noin kymmenen vuoden ajan.
Teollisuuden edustajat ovat kirjoittaneet viime päivinä vihaisia kirjeitä, koska ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa ei ole tehty erästä päätöstä, nimittäin päätöstä kysymyksestä, miten tulevaisuudessa voidaan suojautua vapaamatkustajilta uusien tuotteiden kohdalla. Te kaikki tunnette vähän ennen joulua tehdyt erikoistarjoukset: suuret yritykset ostavat 10 000 jääkaappia Tyynenmeren alueelta, ja ne myydään kaukaisen agentin välityksellä missä milloinkin, ja sitten kertaheitolla, kun jääkaapit on myyty, tämä agentti, tämä maahantuoja on hävinnyt, ja pienet ja keskisuuret yritykset, jotka kantavat sitten myöhemmin sen seuraukset, joutuvat kärsimään siitä. Teollisuuden on kehitettävä itse takuita siihen, miten se voi suojautua vapaamatkustajilta vakuuksien muodossa. Siltä osin teollisuus on riittävän älykäs suojautuakseen sellaisilta vapaamatkustajilta tai - anteeksi - myös korppikotkilta. Se merkitsee minulle lisäksi hyvin ajankohtaista suojaa keskisuurille yrityksille.
Hyvä kollega, tässä esiintyy lähes hurmioitunutta kiihkoa rasittaa sanaa "uudelleenkäyttö" tällä alalla. Uudelleenkäyttö kuulostaa ensi kuulemalta aina erittäin hyvältä, mutta onko uudelleenkäyttö todellakin niin hyvä asia kuin me uskomme. Kymmenen vuotta vanha jääkaappi on ensiluokkainen sähkösyöppö. Pesukone, joka on 20 vuotta vanha, tarvitsee vettä määriä, joita pystytte tuskin kuvittelemaan. Se ei ole aivan automaattisesti paras ratkaisu, vaan sitä on pohdittava kriittisesti. Toivon, että olette kanssani samaa mieltä.
Olen nostanut hyödyntämismääriä hyvin vaatimattomasti 10 prosentilla, koska me saamme poisheittämiskiellon nopeammin. Olen jättänyt kierrätys- ja uudelleenkäyttömäärät ennalleen, koska ne ovat siirtymätavoitteita ja koska teollisuusalojen, myös pienehköjen teollisuusalojen, on suuntauduttava näihin siirtymätavoitteisiin. Määrien nostaminen 20 prosentilla - esimerkiksi tämänkaltaisen kännykän kohdalla - ei ole mikään taidonnäyte eikä poliittinen mestarisuoritus, vaan minulle ratkaiseva ja tärkein kysymys on se, mitä ne tekevät kierrätysmateriaalilla. Me pyrimme saamaan aikaan erittäin pikaisesti näiden kuuden vaarallisen aineen käyttöä koskevan kiellon. Me aikaistimme sitä vuodesta 2008 vuoteen 2006. Arvoisa komission jäsen, olisin iloinen, jos te voisitte seurata näitä aloitteita, ja motivoikaa kollegoitanne jäsenvaltioissa! Ne eivät olleet elektroniikkalaiteromuasetuksen kohdalla mitenkään erityisen kunnianhimoisia.

Puhemies.
Kiitoksia, kollega Florenz. Ymmärrän erittäin hyvin tämän keskustelun ajankohtaa koskevat pahoittelunne. Otan kuitenkin vapauden hyvin vaatimattomasti huomauttaa, että esityslistasta eivät määrää hallinto eikä myöskään parlamentin puhemiehistö, vaan sen tekevät poliittisten ryhmien puheenjohtajat suuressa viisaudessaan. Jos valtakunnan mahtavat ovat sitä mieltä, että meidän pitää keskustella päivällä Natosta ja puolustuksesta, jossa meillä ei ole toimivaltaa, silloin asia on myös niin. Monet heistä toimivat sen periaatteen mukaan, että yksityiskohtaiset tiedot hämärtävät vain arvostelukykyä, ja silloin syntyy tämänkaltaisia esityslistoja. Minäkään en voi sille mitään!
Jackson (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kannatan täysin direktiivin taustalla olevaa ajatusta, mutta meidän olisi testattava ehdotusta ja tarkistuksiamme.
Ensiksi: voitaisiinko elektroniikkalaiteromun käsittelyä koskevia nykyisiä onnistuneita järjestelyjä jatkaa? Pelkäänpä, että ei. Parlamentin tarkistuksissa korostetaan tuottajan erillistä vastuuta, jotta kukaan ei välttyisi direktiivin haavilta, mutta tämä merkitsee nykyisten yhteistä vastuuta koskevien järjestelmien muuttamista. Esittelijä on ratkaissut tämän siten, että yhteistä vastuuta koskevia sopimuksia voitaisiin jatkaa 10 vuoden ajan direktiivin voimaantulon jälkeen. Tämä johtaa kahden järjestelmän syntymiseen EU:ssa ja vääristää kilpailua. Odotan pelonsekaisin tuntein, millaisiin ongelmiin joudumme sovittelussa.
Toiseksi: olemmeko lakia säätäessämme täysin tietoisia ehdotuksen kustannuksista? Emme ole. Alkuperäisen ehdotuksen kustannusvaikutusten arviointi on vääjäämättä puutteellinen. Ison-Britannian hallitus on jääkaappijupakasta viisastuneena tehnyt kustannusvaikutusten arvioinnin. Se on arvioinut direktiivin mahdollisiksi täytäntöönpanokustannuksiksi 500 miljoonaa euroa vuodessa, jolloin kaatopaikkakustannusten enimmäissäästö on noin 15 miljoonaa euroa vuodessa. Onko meillä vastaavia arvioita muista maista? Ei ole. Säätävätkö ne lain laskematta kustannuksia? Mitä todennäköisimmin säätävät.
Kolmanneksi: pitäisikö meidän harkita pienten yritysten etuja? Esittelijän mielestä meidän ei selvästikään pitäisi, koska hän on poistanut tarkistuksessa 15 sen mahdollisuuden, että mikroyritykset saisivat viisi vuotta armonaikaa, ennen kuin niiden tarvitsee noudattaa direktiiviä, ja että ne voisivat hyötyä suurten yritysten mahdollisesti tekemistä teknisistä muutoksista. Olen tästä hyvin pahoillani enkä puolla tarkistusta.
Neljänneksi: onko ehdotuksestamme apua vastuuntuntoisille yrityksille? Ei vielä. Tällaisenaan direktiivi mahdollistaa sen, että jotkin yritykset joutuvat järjestelmän vapaamatkustajien maksumiehiksi. Haluaisimme kuulla komission vastauksen tarkistukseen 92.
Viidenneksi: olemmeko oikeudenmukaisia paikallisia viranomaisia kohtaan? Emme ole, sillä heidät sivuutetaan tarkistuksissa.
Kuudenneksi: onko viisasta nostaa kierrätystavoitteita? Ei ole. Se ei perustu kustannusten tai toteutettavuuden arviointiin. Parlamentilla on tapana nostaa tavoitteita - mitä tahansa tavoitteita. Se on erittäin paha ammattiyhdistystapa, josta meidän pitäisi päästä eroon.

Van Brempt (PSE).
Kiitos, arvoisa puhemies, hyvät kollegat, esittelijä on jo kertonut laajasti direktiivin tärkeydestä, ja minä kannatan sitä, kuten monet parlamentissa. Kannatan myös hänen direktiiviin tekemiään tärkeitä täydennyksiä, kuten velvoitetta kerätä kaikki elektroniikkalaiteromu talteen, entistä korkeampaa kuuden kilon pakollista keräystavoitetta, joka, kuten esittelijä sanoi, on aivan realistinen, ja kolmanneksi sitä lopulta hyvin tärkeää kompromissia, jonka saimme täällä ensimmäisessä käsittelyssä aikaan eri ryhmien kesken ja jota meidän on edelleen tuettava: tuottajien erillistä vastuuta.
Puuttumatta enää tällä kertaa laajasti näihin kolmeen asiaan uskon, että voimme näin varmistaa, että uutta romua on vähemmän, jolloin ehkäisemme romun syntymistä mahdollisimman hyvin, että romusta tulee ympäristöä entistä vähemmän kuormittavaa ja että se on helpompaa kierrättää. Nämä kolme asiaa ovat siis nähdäkseni parlamentille olennaisen tärkeitä, ja haluan mennä jo vähän asioiden edelle ja sanoa neuvostolle, että sitten, kun ollaan sovittelumenettelyssä, voimme toivottavasti seistä näiden kolmen periaatteen takana yksimielisinä tai ainakin melkein kaikki yhdessä.
On kuitenkin joitakin kohtia, joista olen eri mieltä esittelijän kanssa. Hän itsekin puhui melko pitkään tästä aiheesta, nimittäin siitä kysymyksestä, miten pitkälle erillinen vastuu riittää ja kenen on oikeastaan maksettava romun noutamisesta ja keräyspisteistä. Jos me emme huolehdi siitä, kustannukset jäävät, niin kuin jäsen Jackson sanoi, paikallisviranomaisten huoleksi. Minä en ainakaan kannata sitä. Jos haluamme toteuttaa vastuun periaatetta ja saastuttaja maksaa -periaatetta perusteellisesti, meidän on huolehdittava siitä, että myös tuottajat vastaavat näistä kustannuksista. Meidän on siis huolehdittava vähintään siitä, että esittelijän aiheesta laatima tarkistus 67 ei saa kannatusta.
Romun syntymisen ehkäiseminen tarkoittaa myös, että tuotteet on käytettävä mahdollisimman pitkälti uudelleen. Olen tosin samaa mieltä siitä, että ei pidä käyttää uudelleen tiettyjä jääkaappeja, jotka kuluttavat aivan liian paljon, mutta koska suuntauksena on nykyisin, että tuotteiden käyttöikä lyhenee lyhenemistään, voimme toki varmistaa, että nyt tehtävät tuotteet käytetään tulevaisuudessa uudelleen. Se onkin hyvin tärkeä yhteiskunnallinen tavoite, jota haluan ehdottomasti puolustaa, ja pyydänkin tukemaan tarkistusta 73.
Kuluttajista sanoisin, että mielestämme on lisäksi tärkeää, että kuluttajat ovat tietoisia vaarallisista aineista, joita tuotteissa nykyisin on, kuten elohopeasta, lyijystä ja muista sellaisista aineista.
Viimeisenä puuttuisin vielä yhteen kiisteltyyn asiaan, nimittäin hehkulamppuihin. Otan aiheen vielä esiin, koska se on ennen kaikkea asia, josta on esiintynyt paljon lobbausta, ja koska minulla on sellainen vaikutelma, että mitä enemmän parlamentissa lobataan, sitä enemmän saadaan myös tulosta. Minusta on aivan järjetöntä, että pidämme hehkulamput direktiivin ulkopuolella, vaikka siinä tarkastellaan monia muita tuotteita, jotka saastuttavat jopa vähemmän.
Arvoisa puhemies, lopetan toteamalla, että olen samaa mieltä teidän ja esittelijän kanssa siitä, että käymme tätä keskustelua aivan liian myöhään illalla ja että yleisöä on aivan liian vähän. Eräs kollegani sanoi tänään: ihan hullua, tämä on epäilemättä kaikkein tärkein niistä direktiiveistä, joista täysistunnossa tällä viikolla äänestetään, ja sitä käsitellään mahdottomaan kellonaikaan.

Davies (ELDR).
Arvoisa puhemies, unionissa matkustaessa tuntuu joskus siltä kuin matkustaisi aikakoneessa. Kun lähtee liikkeelle Isosta-Britanniasta, jossa kierrättäminen on yhä huonolla tolalla, sähkö- ja elektroniikkalaiteromudirektiivi on kuin tulevaisuutta. Kun kuitenkin käy Tanskassa tai Alankomaissa, joissa sähkö- ja elektroniikkalaiteromun kerääminen on yleistä, huomaa, että komission direktiivi on oikeastaan vain pyrkimys sovittaa yhteen ja kehittää nykyisiä parhaita käytäntöjä. Ainoastaan ne meistä, jotka elävät yhä menneisyydessä, jäsen Bowe, pitävät sitä haastavana ja kunnianhimoisena. Sillä on ilman muuta tärkeä osa jätehuoltopolitiikassa, ja tämä on hyvä asia. Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä haluaa kannustaa kierrätystä, hyvää tuotesuunnittelua, resurssien hyödyntämistä ja pilaantumisen vähentämistä. Kannatamme voimakkaasti tuottajan vastuun periaatetta.
Parlamentin ja neuvoston on vielä päästävä sopuun monista asioista sovitteluprosessissa, ja se tosiseikka, että keskustelusta on tulossa pitkä, on ansioksi esittelijälle, joka on pyrkinyt tuomaan yhteen kaikki parlamentin poliittiset puolueet, joten olemme yhtenäisiä ja saamme melko varmasti aikaan määräenemmistön monissa tarkistuksissa huomisessa äänestyksessä.
Suhtaudun erityisen myönteisesti esittelijän uusimpaan kompromissiehdotukseen, joka koskee ns. valmistajattomien tuotteiden käsittelykustannusten maksamista. Mielestäni suurten laillisten valmistajien ei pitäisi joutua maksamaan muiden yritysten kustannuksia, olivatpa nämä sitten vapaamatkustajia tai pieniä organisaatioita. Olen hyvilläni, että nyt rohkaistaan materiaalien uudelleenkäyttöön, jos se on ympäristön kannalta tarkoituksenmukaista, ja kiitän kollegojani parlamentissa tuesta, jota olen saanut heiltä vastustaessani mikrosirujen kehittämistä.
Sanani kenties kaikuvat täällä kuuroille korville, mutta pyytäisin jäseniä tukemaan paria esittämääni tarkistusta. Tarkistuksella 82 pyritään ratkaisemaan kaapelinvalmistajien huoli täsmentämällä, että taloudellinen vastuu sähkö- ja elektroniikkalaiteromudirektiivistä on valmiin laitteen tuottajalla eikä yksittäisten komponenttien valmistajilla. Luulin, että me kaikki olimme tästä samaa mieltä.
Tarkistuksella 71 pyydetään apua muovin kierrättäjille. Sanon lopuksi tietyssä mielessä vahingoniloisena, koska olen taistellut maassani kierrätyksen puolesta 30 vuoden ajan, että toivon, että tämä direktiivi merkitsee pommia kotipaikkani paikallisille viranomaisille ja niskoittelevalle hallitukselle.

De Roo (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, kiitos. Minäkin haluan kehua esittelijä Karl-Heinz Florenzia. Haluan lisäksi kiittää muita varjoesittelijöitä hyvästä yhteistyöstä. Tämä on nykyaikaista ympäristöpolitiikkaa. Tuetaan edelläkävijäyrityksiä sen sijasta, mitä me yleensä teemme: pyrimme jonkinlaiseen Euroopan keskiarvoon ja annamme jäljessä oleville valtioille vielä kolme vuotta lisäaikaa.
Melkein koko parlamentti äänestää huomenna tuottajien erillisen vastuun puolesta. Tämä on uutta. Yhdeksän vuotta sitten annettiin pakkauksia koskeva direktiivi. Tuolloin me vihreät olimme yksin vetoomuksinemme. Autojen kierrätysasiassa valitsimme tuottajien vastuun, mutta emme vielä erillistä vastuuta. Ja nyt, huomenna, se vihdoin tapahtuu. Tuottajien erillinen vastuu. Miksi suuret ryhmät noudattavat nyt vihreiden linjaa? Yhtenä syynä on, että myös edelläkävijäyritykset ovat nyt harjoittaneet lobbausta. Ruotsalaista Electroluxia on kehuttava tässä yhteydessä. Philips oli vuosi sitten vielä vastaan, mutta nyt se pysyy hiljaa. Kuuluisa ympäristöperiaate kuuluu "saastuttaja maksaa". Ei "saastuttajat maksavat". Eikä missään tapauksessa "kuluttajat maksavat", niin kuin Alankomaiden järjestelmässä.
Alankomaissa on yhteinen järjestelmä: jokainen ihminen, jokainen kuluttaja maksaa näkyvää maksua. Järjestelmä tekee tuottajista laiskoja. Tuottajien erillinen vastuu merkitsee innovaatiota ja uudistumista. Ja se on ympäristölle parempi ja kuluttajalle lopulta myös halvempi. Jos yritys tekee nyt tuotteen, joka kestää kaksi kertaa niin pitkään kuin muut, myös kierrätyskustannukset ovat kaksi kertaa alhaisemmat. Jos tuotteeseen ei panna vaarallisia aineita, ei myöskään tarvitse myöhemmin maksaa niiden poistamisesta aiheutuvia kustannuksia.
Jos parlamentti saa päättää, uusi säädös tulee voimaan vuonna 2006, ja jos neuvosto saa päättää, vuonna 2007. Minusta silloin on uudistettava myös Alankomaiden järjestelmää. Silloin ei synny niitä kahta Eurooppaa, joista jäsen Jackson puhui, eikä meidän tarvitse odottaa niitä kymmentä vuotta, joista sovimme kompromissina. Meidän on kuitenkin saatava neuvosto huomenna vakuuttuneeksi tästä, sillä neuvosto on tehnyt kelvotonta työtä. Valtiot voivat valita erillisen ja yhteisen järjestelmän välillä. Se ei toimi. Meillä on yhdet markkinat ja siksi tarvitsemme myös yhden järjestelmän koko Eurooppaan.

Sjöstedt (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, meidän puolueryhmässämme pidetään tämän ehdotuksen pääpiirteitä myönteisinä. Jäteongelma on yksi suurimmista ympäristöongelmista, joihin meidän on puututtava, ja me pidämme siitä ajatuksesta, että voitaisiin löytää kokonaisratkaisu, jonka tavoitteena on viimeisessä vaiheessa vähentää jätteen kokonaismäärää, lisätä kierrätystä ja samalla vähentää vaarallisten aineiden päästöjä jätteen käsittelyn yhteydessä.
Viisaasti ja perusteellisesti laadittu direktiivi voi myös toimia suurten valmistajien tuotesuunnittelun vauhdittajana. Jo ensimmäisessä käsittelyssä parlamentissa pääsimme melko laajoihin kompromisseihin, ja uskon, että on ollut hyvä, että olemme pystyneet säilyttämään pääosan näistä kompromisseista myös toisessa käsittelyssä. Tämä tarkoittaa myös sitä, että olemme vahvoja suhteessa ministerineuvostoon sovittelun aikana. Kiitän esittelijää hyvästä yhteistyöstä ja avoimesta asenteesta.
Vaarallisia aineita koskevassa direktiivissä on yksi näkökohta, johon olemme erityisen tyytyväisiä, eli ehdotus sellaisten vaarallisten aineiden kuin lyijyn ja kadmiumin kieltämisestä vuonna 2006. Tämä ei myöskään saa olla mikään este niille maille, jotka haluavat edetä nopeammin ja joiden lainsäädäntö on jo edistyksellinen monilla näistä aloista.
Sähkö- ja elektroniikkalaiteromudirektiivin pääkysymys meille on suora tuottajan vastuu, jonka on oltava mahdollisimman selvä. Toisaalta tähän liittyy se periaate, että tuottajat maksavat omat kustannuksensa, toisaalta taas suora ja täydellinen tuottajan vastuu tarkoittaa, että on todellisia kannustimia tuotekehittelyyn ja tuotteiden tekemiseksi mahdollisimman helpoksi kierrättää.
Neuvoston ehdotusta voidaan parantaa vielä joissakin kohdissa. Esimerkiksi direktiivin olisi koskettava myös pienvalmistajia, ja meidän olisi vältettävä vapaamatkustajaongelmaa - johon uskon tarkistuksen 92 olevan hyvä ratkaisu. Tuemme tietenkin myös vaatimuksia korkeammista kierrätyskiintiöistä sekä konkreettisista henkilökohtaisista vähimmäistavoitteista.

Blokland (EDD).
Arvoisa puhemies, kiitos. Onnittelen mielelläni esittelijä Florenzia hänen mietinnöstään. Karkeasti ottaen olen samaa mieltä hänen lähestymistavastaan. On kuitenkin pari kohtaa, joissa meidän on edelleen muistettava myös todellisuus. Tarkoitan hehkulamppuja, katodisädeputkia ja palosuoja-aineita.
Hehkulamput vaikuttavat ympäristöön vain rajallisesti. Erillinen keräys ei ole ympäristön näkökulmasta tehokasta. Siksi ei ole järkevää kieltää hehkulamppujen lasissa olevaa lyijyä. Hehkulampuista tulee silloin hyvin helposti särkyviä, ja se on ongelma erityisesti lamppuja tuotettaessa.
Kannatan turvallisuussyistä lyijyn käyttöä katodisädeputkissa. Jos kiellämme lyijyn niissä, voimme olla varmoja siitä, että tapahtuu paljon nykyistä enemmän onnettomuuksia.
Sama pätee oikeastaan palonsuoja-aineisiin. Kannatan niiden bromattujen palonsuoja-aineiden kieltämistä, joista on selvästi osoitettu, että ne ovat vahingollisia. Kaikkien palonsuoja-aineiden kieltäminen menee minusta kuitenkin liian pitkälle.
Sellaisten kaasujen poistaminen, joilla on suuri lämmitysvaikutus, ei ole kovinkaan tehokasta. Kasvihuoneilmiön torjuntaa edistettäisiin näin tuskin lainkaan.
Lisäksi haluan ottaa esiin sen vaaran, että elektroniikkalaiteromu dumpataan uudelleenkäytön nimissä Euroopan unionin ulkopuolisiin maihin. Jäsenvaltioiden on siksi varmistettava, että Euroopan unionin ulkopuolisiin maihin viedään vain käyttökelpoisia sähkö- ja elektroniikkalaitteita, jotka tosiaan käytetään uudelleen.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluan kysyä Euroopan komissiolta, komission jäsen Wallströmiltä, milloin hän tuo käsiteltäväksi paristodirektiivin muuttamista koskevan ehdotuksen. Euroopan komission perustelu on aina ollut, että muutosehdotus voitaisiin tuoda käsiteltäväksi heti, kun elektroniikkalaiteromua koskevasta direktiivistä on olemassa ehdotus. Toivon, että tämä on viimeinen kerta, kun joudun muistuttamaan Euroopan komissiota tästä asiasta.

García-Orcoyen Tormo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tämäniltaisessa keskustelussa, joka minunkin mielestäni käydään liian myöhään sen tärkeyteen verrattuna, käsiteltävät kaksi ehdotusta ovat monestakin syystä mielenkiintoisia. Ensinnäkin niissä pannaan koetukselle sähkö- ja elektroniikka-alan kyky ja tahto sitoutua aktiivisesti ympäristönsuojeluun, mutta lisäksi niissä pannaan koetukselle eurooppalaisten toimielinten, erityisesti parlamentin, kyky ja tahto esittää todellisuuspohjainen ja johdonmukainen näkemys, joka voidaan hyväksyä teollisuuspiireissä.
Esittelijä Florenzin hankalana tehtävänä on ollut yrittää laatia luja ja toimiva ehdotus, jonka kaikki asianosaiset voivat hyväksyä. Tässä keskustelussa voidaan kuitenkin huomata, että koska kyseessä on mutkikas ja tällä alalla tietä raivaava aloite, siinä on mielestäni vielä liian paljon epäkohtia ja ongelmakohtia, jotta sitä voitaisiin soveltaa käytännössä. Näistä kaksi on aivan erityisenä huolenaiheenani. Ensimmäinen koskee kuluvia materiaaleja, joista on jo keskusteltu tänä iltana. Luulen, että jos käytämme tätä käsitettä liian laajassa mielessä, aiheutamme haittaa kaikille niille jäsenvaltioille, joissa on jo nyt vakiintuneet keräysjärjestelmät, kun muutamme olemassa olevia hyödyntämisjärjestelmiä ja edistämme enemmän kierrätystä kuin hyödyntämistä ilman, että olisimme kysyneet ensin itseltämme, asetammeko etusijalle ympäristön kannalta paremman järjestelmän.
Toiseksi haluaisin puhua vapaamatkustajista. Mielestäni esitetty kompromissitarkistus on sopiva ratkaisu, sillä ei ole loogista, että puhuttaessa yksilöllisestä rahoitusvastuusta vastuuseen pannaan markkinoilta poistuvien tai ei enää tunnistettavissa olevien tuotteiden valmistajat. Meidän on mielestäni asennoiduttava vaativasti sellaisiin valmistajiin, jotka eivät kannata vastuuta romusta, ja puolustettava vastuunsa kantavia valmistajia, joiden ei tarvitse maksaa vapaamatkustajien kuluja.

Bowe (PSE).
Arvoisa puhemies, kuten kaikki muutkin, minäkin haluaisin onnitella esittelijää hänen työstään tämän ehdotuksen parissa. Hän on työskennellyt erittäin uutterasti ja saanut mietinnön valmiiksi parlamentin mittapuun mukaan varsin nopeasti. Kun ajattelee kaikkia seurauksia, hänen saavutuksensa on ollut aivan ilmiömäinen. Tämä on laajin kierrätyssuunnitelma, jonka olemme koskaan nähneet Euroopassa.
Valitettavasti elämme yhä pahenevassa kertakäyttöyhteiskunnassa, jossa tuotetaan yhä enemmän jätettä. Olen iloinen, että tämä ehdotus merkitsee vihdoinkin loppua sille aikakaudelle, jolloin olemme voineet heittää jääkaapit, televisiot, leivänpaahtimet, matkapuhelimet ja muut sähkölaitteet kaatopaikalle. Me kaikki haluamme siirtyä uuteen aikakauteen, jolloin ympäristöä kuormittamattomat sähkölaitteet kierrätetään tai käytetään täysin uudelleen. Meidän kaikkien on hoidettava oma osuutemme kuluttajina ja tehtävä kierrätyksestä tapa.
Onko näistä ehdotuksista kuitenkin apua meille? Entä parantavatko parlamentin tarkistukset asiaa?
Voin suurelta osin sanoa "kyllä", mutta en täysin. Erillisen vastuun periaatteen liian jäykkä soveltaminen aiheuttaa suuria ongelmia Euroopan pienille ja keskisuurille yrityksille sekä estää järkevien yhteisten järjestelmien toteuttamisen. Pakollinen elektroniikkalaiteromun lajittelu kussakin taloudessa, jota voitaisiin rikkomistapauksissa uhata rangaistuksella, ei ole järkevä tapa kannustaa kuluttajia yhteistyöhön, eikä se missään tapauksessa ole teknisesti toteutettavissa.
Haluammeko me todella sisällyttää ehdotukseen kuluvat varaosat ja osakokoonpanot, vaikka ne tuovat kierrätysprosessiin saasteita ja valtavia teknisiä ongelmia? Eivätkö kaikki käsitä, että Euroopan unionin pienet yritykset tarvitsevat ylimääräistä aikaa ja apua, jotta ne voisivat täyttää velvollisuutensa ja hoitaa homman kunnolla?
Kaikista edellä mainituista syistä olen sitä mieltä, että tarvitsemme hieman lisäaikaa. Huomisen äänestyksen jälkeen meidän kaikkien pitäisi pysähtyä ajattelemaan, miten voimme tehdä direktiivistä täysin ympäristöä suosivan, kustannustehokkaan ja yleisön kannalta houkuttelevan.

Thors (ELDR).
Arvoisa puhemies, siinä Helsingin kaupunginosassa, jossa kasvoin, kiertää tällä viikolla jäteauto. Siihen voi viedä myös sähkö- ja elektroniikkalaiteromua tiettyä maksua vastaan. Tuolla alueella kerätään vuodessa kilo henkilöä kohti.
Toisaalla Suomessa toteutetaan "Rosk'n Roll" -kampanjaa, jossa maksetaan tietty ekomaksu jätteen vastaanotosta ja neuvonnasta, ja lisäksi Suomessa toimii Euroopan suurin jätteen kierrätysyritys - markkinatalouden periaatteilla. Siellä kerätään kahdeksan kiloa sähkö- ja elektroniikkalaiteromua henkilöä kohti.
Uskon, että meillä on paljon opittavaa tästä käytännön esimerkistä, kuten myös öljyjätteenkäsittelystä meriolosuhteissa ja siitä, kuinka se hoidetaan. On oltava olemassa markkinatalous ja yhteiset järjestelmät. Pois heittäminen ei saa olla kannattavaa.
Tuen esittelijän ehdotusta, koska olen sitä mieltä, että se täyttää nämä vaatimukset. Totean kuitenkin, että bromia tai palonestoaineita koskevassa ehdotuksessa ei todellisuudessa oteta ympäristöä huomioon, koska se voi johtaa siiten, että meillä on liian suuri tarve kerätä jätettä niin kauan kuin emme saa käyttää muovia millään muulla tavalla. En todellakaan usko, että palonestoaineita koskeva tarkistus hyödyttää ympäristöä.

Ahern (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, pidän direktiiviä myönteisenä ja kiitän esittelijää hänen uutteruudestaan.
Tämä merkitsee, että sähkö- ja elektroniikkalaiteromu on kerättävä ja kierrätettävä sen sijasta, että se vietäisiin kaatopaikalle - kuten omassa maassani - ympäristön kannalta haitallisin seurauksin. Tuottajien on oltava vastuussa omista tuotteistaan, jotta voidaan varmistaa, että tulevat tuotteet suunnitellaan ympäristön kannalta vastuullisemmin. Esimerkiksi televisioiden sisäosat voidaan nykyisin tehdä kokonaan muovista, ei muovista ja metallista, jolloin ne on helpompi kierrättää. Tällaiset tuottajat olisi palkittava suunnittelusta, jolla vähennetään jätteen määrää kilpailukykyiseen hintaan. Kuluttajat on otettava mukaan prosessiin, jotta direktiivi olisi menestys. Keräysjärjestelmien vaivaton saatavuus on aivan välttämätöntä, ja kuluttajien on voitava palauttaa tuotteet maksutta.
Tuottajien saattaminen vastuuseen niiden omalla tuotemerkillä varustetuista tuotteista johtaa entistä parempaan suunnitteluun ja vaikuttaa suoraan kustannuksiin. Väljää yhteistä kantaa on tiukennettava ja näin peloteltava vapaamatkustajia, jotka eivät ota vastuuta omista jätteistään. Suhtaudun myönteisesti tarkistukseen, joka koskee ns. valmistajattomia tuotteita.
Lopuksi on tärkeää soveltaa vertailukelpoisia sääntöjä kaikissa jäsenvaltioissa. Muuten syntyy vain kaaosta.

Flemming (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, onnitteluni esittelijä Florenzille tästä ympäristöpolitiikan virstanpylväästä. Haluaisin ottaa kantaa kahteen suureen pelonaiheeseen: ensiksi siihen, että jo olemassa olevat keräysjärjestelmät voitaisiin romuttaa. Näen sen eri tavalla kuin jäsen Jackson, sillä uskon, että keräysjärjestelmät voivat edelleen toimia. Jos järjestelmää on sitten kymmenen vuoden kuluttua muutettava jotenkin, se on toki odotettavissakin.
Toiseksi kaupungit ja kunnat pelkäävät suuresti, että direktiivi tulee niille hirvittävän kalliiksi. Sen ei tarvitse kuitenkaan maksaa kunnalle mitään, sillä kustannukset voidaan tietysti periä takaisin kuluttajilta jätemaksujen muodossa. Pidän erittäin vaarallisena asiana sitä, että tuottaja vastaa kustannuksista ainakin keräyspisteestä eteenpäin. Koska on myöhä, sallikaa minun heittäytyä runolliseksi: pidän sitä lähes epäeurooppalaisena menettelytapana.
Lopuksi pari sanaa Suomesta. Minun käy suomalaisia sääliksi, kun maassa vallitsee sellainen sekasorto, mutta Suomessahan menevät ylipäätään melko monet asiat pieleen. Hehän aikovat jopa rakentaa vielä uuden ydinvoimalankin!

Corbey (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, elektroniikkalaiteromua koskevan direktiivin on minusta palveltava ensisijaisesti ympäristöä. Tuemme kaikkia tarkistuksia, jotka vahvistavat ympäristötavoitetta. Ympäristö ei kuitenkaan hyödy yhteisiä järjestelmiä vastaan suunnatuista eurooppalaisista säännöistä. Tuottajilla on tietenkin oltava erillinen vastuu. Tuottajia on kannustettava ekologiseen suunnitteluun, siitäkin olen samaa mieltä. Erillinen rahoitus ei kuitenkaan ole tähän sopiva keino. Erilaisten hiustenkuivaajien, sähköhammasharjojen, sauvasekoittimien, vedenkeittimien, TV-laitteiden jne. kierrätyskelpoisuudessa on tuskin lainkaan eroja. Siksi erillinen rahoitus tuskin hyödyttää ympäristöä. Yhteiset järjestelmät eivät sitä vastoin ole yhtä byrokraattisia, ja ne ovat käytännöllisempiä. Ei siis ole mitään syytä asettaa yhteisiä järjestelmiä poikkeusasemaan.
Toinen asiani koskee maksua. Miksi se ei saisi olla näkyvä? Ymmärrän ideologisen taustan, jonka mukaan ympäristökustannukset on sisällytettävä hintaan, mutta onko se tehtävä nimenomaan näkymättömästi? Eikö olisi läpinäkyvämpää, jos osuus ilmoitettaisiin? Näkyvyys lisää joka tapauksessa kuluttajien tietoisuutta, ja se on hyvin tärkeää, sillä kuluttajien myötävaikutusta tarvitaan ympäristötavoitteiden toteuttamisessa varmasti.

Korhola (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan lämpimästi onnitella esittelijää Karl-Heinz Florenzia. Hänen johdollaan parlamentti on voinut keskeisesti olla saattamassa yhteen niin kuluttajajärjestöjen, ympäristöjärjestöjen kuin tuottajienkin näkemyksiä. Nyt vallitseva harvinainen konsensus on resurssi, jota kaikkien tahojen olisi syytä vaalia myös tulevia säädöshankkeita ajatellen.
Direktiivi on tärkeä sovellus tuottajan vastuusta. Olen tyytyväinen, että monilta osin olen voinut tarkistuksillani sitä vahvistaa ja selkeyttää.
Tuottajavastuulla on suuri vaikutus syntyvän sähkö- ja elektroniikkalaiteromun määrään ja laatuun, suurempi kuin millään muulla mahdollisella päätöksellä, jonka parlamentti voisi romun osalta tehdä. Se synnyttää kannustimia ekologisempaan suunnitteluun ja innovaatioihin jo ennen kuin tuotteet ovat tulleet markkinoille ja vähentää näin tuotteen aiheuttamaa ekologista rasitusta sen koko elinkaaren ajalta.
Vastaavasti nyt ollaan luomassa kannustin jätteen vaihtoehtoisten käsittelytapojen kehittämiseen niin että siitäkin syntyvä ekologinen rasitus on mahdollisimman pieni.
Tätä tarkoittava tarkistukseni tuli hyväksytyksi jo parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä, ja neuvosto otti sen yhteiseen kantaansa edelleen parannettuna muotoiluna.
Euroopan unioni on nyt tekemässä lainsäädäntöä, joka osoittaa selkeästi muulle maailmalle, että ristiriita ympäristön huomioon ottamisen ja talouden välillä ei ole väistämätön vaan huolellisesti harkitulla lainsäädännöllä sovitettavissa. Siksi tuntuukin typerältä, että neuvosto halusi sallia kollektiivisen rahoituksen, eli käytännössä jäteveron, ei ainoastaan historiallisen vaan myös tulevan jätteen osalta.
Ensiksikään silloin ei olisi kannustinta ekodesigniin, mikä käytännössä vesittäisi koko direktiivin. Toiseksi se avaisi mahdollisuuden vapaamatkustamiseen, mikä rankaisisi rehellisiä ja kunnollisia tuottajia. Kolmanneksi se lisäisi kansalaisten verorasitusta, sillä jo olemassa olevien verojen vähentämistä samassa suhteessa ei ole odotettavissa. Neuvoston yhteinen kanta merkitsee siten fiskaalista ahneutta, josta kärsivät sekä kuluttajat, tuottajat että ympäristö. Onneksi näyttäisi siltä, että parlamentti on viimeksi mainittujen puolella.
Minusta parlamentin toiminta tämän direktiivin yhteydessä on prosessina niin onnistunut, että kannattaisi tutkia ja selvittää, mitä menettelytapoja voisimme yleisemminkin omaksua tulevaa varten. Jos lainsäädäntöhankkeille olisi tapana pystyttää patsaita, nyt sen voisi kernaasti tehdä.

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä esittelijä Florenzia ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa tehdystä työstä sekä yhteistyöstä komission kanssa.
Haluaisin lyhyesti palauttaa mieleen, miksi tarkastelemme sähkö- ja elektroniikkalaiteromuun liittyvää erityistä ongelmaa. Kyseessä on nopeimmin kasvava jätevirtojen osa, sillä se kasvaa kolme kertaa keskiarvoa nopeammin. Jokainen meistä tuottaa tällaista romua keskimäärin noin 14 kiloa vuodessa, ja vuoteen 2010 mennessä, jolloin direktiiviä sovelletaan täysimääräisesti, sähkö- ja elektroniikkalaiteromun osuus kaikista yhdyskuntajätevirroista on 8 prosenttia. Kun sähkö- ja elektroniikkalaiteromudirektiivi on annettu ja pantu täytäntöön, voimme ohjata tällaisen romun kaatopaikoilta ja jätteenpolttolaitoksista ympäristöä säästävään uudelleenkäyttöön ja kierrätykseen.
Vaarallisten aineiden käytön rajoittamisesta sähkö- ja elektroniikkalaitteissa annetun direktiivin mukaan kyseisissä laitteissa ei saa tarpeettomasti käyttää vaarallisia aineita, jotka ovat vaaraksi ihmisten terveydelle ja ympäristölle laitteiden elinkaaren eri vaiheissa, myös jätteenkäsittelyn aikana.
Euroopan parlamentin työssä vahvistetaan tuntuvasti alkuperäistä ehdotusta, ja pidän useimpia tarkistuksia myönteisinä. Tuen erityisesti erillisen rahoituksen vahvistamista, jota ympäristöasioiden valiokunta on ehdottanut, ja yhteisten järjestelmien rajoittamista tapauksiin, joissa ne ovat tarpeen käytännön syistä. Näin jätteiden käsittelystä aiheutuvat kustannukset voidaan sisällyttää tuotteen hintaan ja luodaan kannustimia entistä parempaan suunnitteluun, uudelleenkäyttöön ja kierrätykseen. Tämä on ensimmäinen askel kohti ympäristönäkökohtien sisällyttämistä tuotesuunnitteluun ja kulutustottumuksiin.
Meidän on löydettävä sopivia ratkaisuja myös markkinoille ennen tämän direktiivin voimaantuloa saatetuista tuotteista peräisin olevan vanhan jätteen käsittelyn rahoitukseen. Yhtenä vaihtoehtona tässä voi olla myös ns. näkyvän maksun käyttöönotto. Tämä olisi kuitenkin tehtävä perustamissopimuksen 88 ja 89 artiklan mukaisesti.
Pidän myönteisenä periaatetta, jonka mukaan keräystavoitetta nostetaan 6 kiloon henkeä kohti vuodessa, vaikka aikataulun on oltava realistisempi ja siinä on otettava huomioon tietojen keräämiseen ja käsittelyyn tarvittava aika.
Tuen myös ehdotusta, jonka mukaan aineiden kieltojen voimaantuloa aikaistetaan vuoteen 2006 vaarallisten aineiden käytön rajoittamista koskevassa direktiivissä, vaikka tämä olisi tehtävä perustamissopimuksen 95 artiklassa tarkoitettujen periaatteiden mukaisesti.
Haluaisin vielä vastata joihinkin keskustelun aikana esille otettuihin seikkoihin. Voin vakuuttaa teille, että olemme arvioineet huolellisesti ehdotuksen kaikki näkökohdat, myös sen kustannukset. Arvioimme, että yleinen tavoite eli 4 kiloa kerättyä jätettä henkeä kohti maksaa suurin piirtein 500-900 miljoonaa euroa. Arviomme perustuvat olemassa oleviin järjestelmiin, joita ei ole kovin monta: Alankomaat on sellainen esimerkki, josta voimme tehdä päätelmiä ja ottaa oppia. Esimerkiksi Alankomaista saadut käytännön kokemukset ovat vahvistaneet nämä lukemat. Jos parlamentti haluaa nostaa keräystavoitetta, kyseessä on ilmiselvästi poliittinen päätös, ja hyväksymme sen.
Toissijaisuuden osalta olemme yrittäneet saada aikaan sopivan tasapainon siinä, että tietyt ehdotuksen osat on yhdenmukaistettu ja loput on jätetty toissijaisuuden piiriin. Tästä syystä keräysjärjestelmien toimintaperiaatteet jäävät jäsenvaltioiden päätettäväksi. Mielestämme ei myöskään ole tarpeen määritellä yhteisön tasolla, kenen on rahoitettava keräyspiste siihen hetkeen asti, kun laite tuodaan sinne. Tästä syystä torjumme tarkistukset 69 ja 83.
Entä pienet ja keskisuuret yritykset? Ympäristöasioiden valiokunta on äänestyksessä hylännyt pk-yritysten väliaikaisen vapauttamisen direktiivistä johtuvista rahoitusvelvoitteista. Voimme hyväksyä tämän, koska käytäntö on mielestämme osoittanut, että näille yrityksille ei koidu liiallisia kustannuksia ja että tällaista vapautusta ei tarvita, ja se voisi jopa vääristää markkinoita.
Hyvä jäsen Blokland, toivon, että pystymme piakkoin tekemään ehdotuksen paristoista ja akuista, ja työskentelen aktiivisesti sen hyväksi.
Toteaisin lopuksi, että sähkö- ja elektroniikkalaiteromudirektiiviin on jätetty kaikkiaan 82 tarkistusta ja vaarallisten aineiden käytön rajoittamista koskevaan direktiiviin 18 tarkistusta. Sähkö- ja elektroniikkalaiteromua koskevasta ehdotuksesta komissio voi hyväksyä 32 tarkistusta kokonaan, kaksi osittain ja 20 periaatteessa. Komissio voi hyväksyä tarkistukset 9, 11-19, 24, 27-37, 39, 40, 43, 44, 45, 50, 57, 65, 76 ja 77. Tarkistuksesta 23 komissio tukee uutta 1 kohtaa, 1 kohdan b alakohdan viimeistä alakohtaa kokonaisuudessaan ja 1 kohdan b alakohdan kolmatta ja neljättä alakohtaa sekä 2 kohtaa periaatteessa. Tarkistuksesta 73 komissio voi hyväksyä ensimmäisen osan. Tarkistuksista 1, 3, 5, 6, 7, 10 ensimmäinen, kolmas ja neljäs virke voidaan hyväksyä kokonaan. Tarkistuksista 20, 21 ja 41 ensimmäinen virke voidaan hyväksyä kokonaan. Tarkistukset 42, 48, 49, 51-55, 66, 78 ja 92 voidaan hyväksyä periaatteessa.
Vaarallisten aineiden käytön rajoittamista koskevasta ehdotuksesta komissio voi hyväksyä neljä tarkistusta kokonaan, yhden osittain ja seitsemän periaatteessa. Kokonaan hyväksyttäviä ovat tarkistukset 3, 4, 10 ja 17. Tarkistus 5 voidaan hyväksyä osittain - ensimmäinen osa - ja tarkistuksista 2, 6, 7, 8 ja 9 ensimmäinen kohta voidaan hyväksyä kokonaan ja tarkistukset 13 ja 15 periaatteessa.
Kiitän kaikkia jäseniä tästä tärkeästä keskustelusta.

Puhemies.
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0090/2002) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevan neuvoston direktiivin 76/769/ETY muuttamisesta kahdennenkymmenennenneljännen kerran (pentabromidifenyylieetteri) [12332/1/2001 - C5-0638/2001 - 2001/0018(COD)] (Esittelijä: Ries).

Ries (ELDR)
. (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, 27. lokakuuta 2000 ministerineuvosto hyväksyi yhteisen kantansa tähän ehdotukseen neuvoston direktiiviksi, joka koskee tiettyjen vaarallisten aineiden, tässä tapauksessa pentabromidifenyylieetterin, 95-prosenttisesti - muistakaa tämä - joustavan polyuretaanivaahdon valmistukseen käytettävän palonestoaineen, markkinoille saattamista ja käyttöä. 5-BDE-yhdiste on ravintoketjussa kasautuva ja hitaasti hajoava, ja sille on ominaista erottua vaahdoista ja tunkeutua vereemme ja hermostoomme ympäröivän ilman kautta.
Olen siksi iloinen siitä, että yhteisessä kannassa kielletään - kuten parlamenttimme muuten ehdotti ensimmäisen käsittelynsä äänestyksessä - 5-BDE-yhdiste sen kaikissa muodoissa, myös silloin, kun se on koostumukseltaan samankaltaisen kemikaalin, tässä tapauksessa oktabromidifenyylieetterin, valmistuksen yhteydessä syntyvä jäämä. Tämä kielto tulisi voimaan heinäkuussa 2003.
Sitä vastoin muissa kohdissa sanoisin meidän olevan melko kaukana tavoitteesta. Neuvosto, joka noudattaa tässä komission kantaa, ei nimittäin ole hyväksynyt parlamentin ehdotusta laajentaa direktiivin soveltamisalaa koskemaan kaikkia markkinoille saatettavia polybromidifenyylieettereitä; tässä tapauksessa 8-BDE- ja 10-BDE-yhdisteitä. Täsmennän, että argumentti, jonka suurin osa jäsenvaltioista on esittänyt meille perustellakseen tämän ehdotuksen torjumista, on kaksiosainen: ensinnäkin on odotettava tällä hetkellä meneillään olevan riskinarvioinnin lopullisia tuloksia ja toiseksi, ennen yhden palonestoaineen täydellistä kieltoa, on varmistettava, että saatavilla on yhtä tehokkaita korvaavia tuotteita.
Saanen muistuttaa, että parlamentti järkeili juuri näin ensimmäisessä käsittelyssä samoin kuin ympäristövaliokuntamme äänestyksessään 21. maaliskuuta - joka tapauksessa dekabromidifenyylieetterin kohdalla. Selitän edellistä: vaatiessaan tämän aineen asteittaista kieltämistä 1. tammikuuta 2006 mennessä ja ollen asiassa riippuvainen riskinarvioinnin lopullisista tuloksista parlamentti ottaa huomioon Yhdistyneen kuningaskunnan - ympäristöalan riskinarvioinnin esittelijänä toimivan jäsenvaltion - välittämät viimeisimmät saatavilla olevat tieteelliset tiedot. Brittiasiantuntijat päätyivät neuvomaan toimivaltaisia viranomaisia harkitsemaan tarvetta soveltaa ennalta varautumisen periaatetta myös 8-BDE- ja 10-BDE-yhdisteisiin.
Euroopan parlamentti vastaa sitä paitsi neuvoston ja komission toiveeseen, joka koskee vuonna 1993 annetulla asetuksella olemassa olevien aineiden arvioinnista ja valvonnasta vahvistettujen sääntöjen kunnioittamista, korvaavien tuotteiden olemassaoloa ja vaikeasti löydettävissä olevaa tasapainoa, joka pitäisi saada toisaalta tulipalon sattuessa ilmeisten turvallisuuden kannalta myönteisten ominaisuuksien ja toisaalta toteen näytettyjen ympäristölle ja terveydelle aiheutuvien haittojen välille.
Tähän liittyen muistuttaisin, että 10-BDE-yhdiste, joka edustaa 80:tä prosenttia bromatuista palonestotuotteista, on erityisen tulenkestävä ja tehokas palonestoaine. Pelkästään vuonna 2000 ja pelkästään Yhdistyneessä kuningaskunnassa pelastui 155 henkeä ja vältyttiin tuhansilta vakavilta palovammoilta näiden aineiden ansiosta.
Tämän takia ympäristövaliokunta ei halunnut soveltaa tiukasti ennalta varautumisen periaatetta, kuten jo sanoin, vaan tehdä sen asteittain. Tätä käsittelee tarkistus 4, joka hyväksyttiin yksimielisesti, ja tästä syystä vastustan myös, aivan kuten ensimmäisessä käsittelyssä ja valiokuntaäänestyksessä, kollegoideni Schörlingin ja Sjöstedtin esittämiä tarkistuksia 9 ja 10. Sen sijaan kannatan heidän tarkistustaan 7, jolla varmistetaan tekstin selkeämpi muoto mainitsemalla johdanto-osassa erikseen 10-BDE-yhdiste.
Mitä tulee 8-BDE-yhdisteeseen ja sen tulevaan kieltämiseen, joka mielestäni on perusteltu, mikään uusi ja vakuuttava tätä ainetta koskeva tieto ei anna parlamentille aihetta muuttaa sen viime syyskuun 6. päivänä hyväksymää kantaa. Ranskan viranomaisten välittämät, käynnissä olevan tutkimuksen tulokset pysyvät ajankohtaisina; alustavat tulokset osoittavat 8-BDE-yhdisteen olevan vaarallinen terveydelle ja ympäristölle.
Vaatimuksellamme rajoittaa tämän palonestoaineen markkinoille saattamista on toinenkin vaikutin, joka oikeuttaa esittämään uudelleen tarkistukset 1, 2 ja 3: 8-BDE-yhdistettä käytetään melko rajallisessa määrässä tuotteita, ja se on usein korvattavissa dekabromidifenyylieetterillä. Tämän seikan perusteella minä ja kollegani vaadimme ennalta varautumisen periaatteen ensisijaisuutta kaikkiin muihin vaihtoehtoihin nähden.
Vielä sananen teille, hyvä komission jäsen. Komissio kehittää ohjelmia ja esittää lisää aloitteita, joiden tarkoitus on turvata aina vaan korkeampitasoinen suoja ihmisten terveydelle ja ympäristölle. Komission yksiköiden alulle panema uusi kemikaaleja koskeva strategia on tästä paras esimerkki. Tässä asiassa annettaisiin vahva ja rauhoittava signaali sitoutumalla panemaan mahdollisimman nopeasti täytäntöön politiikka, jolla vähennetään kaikista polybromidifenyylieettereistä aiheutuvia riskejä.
Olen tietenkin pannut merkille, että komissio on edennyt tässä asiassa liittämällä yhteisen kannan pöytäkirjaan julistuksen, jossa sitoudutte tutkimaan pikaisesti tarvetta laatia uusi ehdotus, jonka avulla voitaisiin rajoittaa 8-BDE- ja 10-BDE-yhdisteiden markkinoille saattamista ja käyttöä, mutta esitetyt ehdot, ennen kaikkea tarve vielä ja aina vaan odottaa riskinarvioinnin päättymistä, uhkaavat tässä tapauksessa entisestään kiristää aikataulua siellä, missä kiireelliset toimenpiteet ovat välttämättömiä. Silloin kun vallalla on tieteellinen epätietoisuus, tarvitaan nimittäin poliittista päätöstä. Tästä syystä on mielestäni perusteltua, ettemme odota loputtoman riskianalyysin päättymistä vaan suosimme kaikki yhdessä tasapainoista ratkaisua, sillä olennaista on sovittaa yhteen kansalaisten välitön turvallisuus tulipalon sattuessa ja pidemmän aikavälin hyödyt kansanterveydelle ja ympäristölle.

Flemming (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, toinen käsittely, tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden rajoittaminen. Meidän pitäisi uskoakseni jo kysyä itseltämme, mihin me sitten oikeastaan tarvitsemme tätä valtavan tärkeää tuotetta. Yhdistettä 5-BDE käytetään yksinomaan kalusteissa ja verhoilussa käytettävän vaahdon valmistukseen. Varmasti äärettömän tärkeä ala. Neuvoston yhteinen kanta vastaa pääosin komission muutettua ehdotusta, ja neuvosto pitää ilahduttavasti myös myönteisenä tarkistusta, jolla pyritään poistamaan poikkeus, jossa sallitaan alle viiden prosentin 5-BDE-yhdistejäämät 8-BDE-yhdisteessä.
Erittäin ilahduttavaa on myös, että neuvosto on hyväksynyt osittain tarkistuksen, jossa vaaditaan, että yli 0,1 prosenttia 5-BDE-yhdistettä sisältävää 8-BDE-yhdistettä ei voida enää sallia, koska 5-BDE-yhdisteen käyttöä rajoitetaan.
Valiokunnan toisessa käsittelyssä ryhmäni antoi, kuten myös jo ensimmäisessä käsittelyssä, täyden tukensa kaikille neljälle esittelijän esittämälle tarkistukselle tavoitteenaan saada aikaan myös 8-BDE-yhdistettä koskeva kielto. Me tuemme tietysti myös tarkistuksia 1, 2, 3 ja 4. Koska edustan täällä kuitenkin jäsen Ria Oomen-Ruijtenia, sallikaa minun käyttää hänen sananvalintaansa muista tarkistuksista, joita ryhmäni ei tue. Hän oli sitä mieltä, että muut tarkistukset olisivat oikeastaan vain älyttömiä.

Bowe (PSE).
Arvoisa puhemies, kiitän esittelijää hänen tekemästään työstä, ja hänen yhteistyöstään muiden esittelijöiden kanssa on ollut paljon apua. Tämä on kiinnostava kysymys. Nämä aineet ovat vaarallisia ja myrkyllisiä. Niillä on kuitenkin myös äärimmäisen hyödyllinen ja tärkeä tehtävä, sillä ne säästävät ihmishenkiä palonestoaineina. Tästä tosiseikasta ei ole mitään epäselvyyttä. Meidän on harkittava erittäin huolellisesti, miten suhtaudumme näihin aineisiin. On aivan selvää, että 5-BDE-yhdiste ja mahdollisesti 8-BDE-yhdiste eivät oikeastaan ole välttämättömiä ja että niiden käyttöä palonestoaineina ei ole perusteltua jatkaa niiden ympäristölle ja ihmisten terveydelle aiheuttaman vaaran takia.
Kehotan kuitenkin parlamenttia pysähtymään hetkeksi ja pohtimaan vakavasti, mitä vaihtoehtoja näille erittäin hyödyllisille palonestoaineille on olemassa. Voimmeko silti todella käyttää näitä aineita järkevästi? Osoittavatko riskiarvioinnit lopulta niiden käytön mahdottomaksi? Emme yksinkertaisesti tiedä tätä, koska riskiarviointeja ei ole tehty. Komission on painostettava jäsenvaltioita tekemään niitä mahdollisimman pian. Haluamme ratkaista tämän kysymyksen. Haluamme tietää täsmälleen, mitä teemme näille aineille. Toistaiseksi kysymys on avoin. Toivon, että käytämme älyämme tässä kysymyksessä ja oivallamme näiden aineiden merkityksen, sillä ne suojelevat ihmishenkiä palonestoaineina.

Schörling (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, mielestäni ei voida hyväksyä sitä, että suurinta osaa ympäristöasioista käsitellään näin myöhään illalla. Ympäristöpolitiikka ja ympäristölainsäädäntö tarvitsisivat todellakin joskus prime time -ajan parlamentissa. On suuri vastuu tehdä terveyttä ja ympäristöä koskevia päätöksiä, jotka vaikuttavat pitkälle tulevaisuuteen. Tämä bromattuja palonestoaineita koskeva direktiivi ja mietintö ovat hyviä esimerkkejä tästä vastuusta.
Syyskuussa 2001 pidetyn ensimmäisen käsittelyn jälkeen on tarkistettu EU:n 8-BDE- ja 10-BDE-yhdisteitä koskevaa riskinarviointia. Tämä tehtiin viime vuoden marraskuussa. Euroopan kemikaalivirasto arvioi nyt, että 8-BDE- ja 10-BDE-yhdisteiden riskit ja tilanne ovat samat kuin ne olivat 5-BDE:n kohdalla silloin, kun se kiellettiin kokonaan.
Nämä aineet ovat hitaasti hajoavia ja eläviin kudoksiin kertyviä. 8-BDE- ja 10-BDE-yhdisteitä koskevat tieteelliset todisteet ovat nyt niin huolestuttavia terveyden ja ympäristön kannalta, että virasto on suositellut jäsenvaltioille ennalta varautumisen periaatteen käyttöönottoa koskevan poliittisen päätöksen tekemistä.
Myös meidän Euroopan parlamentissa on otettava vastuumme lainsäätäjinä. Tarkistuksen ja uuden riskinarvioinnin jälkeen meidän on myös alettava soveltaa ennalta varautumisen periaatetta. Me vihreän ryhmän, vasemmiston ja sosialistien ryhmän jäsenet esitämme siten uudestaan tarkistukset 7-10, joiden mukaan myös 10-BDE:n käytön on loputtava. Ei ole mitään syytä odottaa pitempään. On olemassa korvaavaa ainetta. Kun käytetään bromattua palonestoainetta, käytetään 80 prosentissa tapauksista myös 10-BDE:tä.
Saamiemme uusien tietojen perusteella emme enää voi pelata uhkapeliä ympäristöllä ja terveydellä. Toivomme siksi, että puolueryhmät äänestävät tarkistusten puolesta ja että komission jäsen Wallström vahvistaa, että ennalta varautumisen periaatetta aletaan soveltaa.

Sjöstedt (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, esittelijän tarkistukset ja valiokuntien hyväksymät tarkistukset merkitsevät neuvoston yhteistä kantaa tiukempaa asennetta, mikä on mielestäni hyvä asia. Kuten jäsen Schörling, minäkin olen sitä mieltä, että meillä on nykyään perusteet, jotta voisimme mennä vieläkin pitemmälle. Nyt meillä on perusteet kieltää 5-BDE:n ja 8-BDE:n lisäksi myös 10-BDE.
Jos odotamme riskinarviointia, on vaarana se, että odotamme liian kauan. Sitä paitsi meillä on perusteet jo nyt, ja me tiedämme, että nämä vaaralliset aineet kertyvät ihmisen elimistöön ja että niitä on elinympäristössämme koko ajan yhä enemmän. Meillä on itse asiassa kaikki perusteet, joita tarvitaan päätöksen tekemiseen jo nyt.
On myös olemassa vaihtoehtoja näille bromatuille palonestoaineille, joista muuten voi tulla seuraava suuri terveysongelma. Olen samaa mieltä kuin jäsen Bowe siitä, että meidän on tehtävä älykäs päätös. Älykäs päätös tässä tapauksessa tarkoittaa, että uskallamme mennä eteenpäin ja kieltää sen, mikä on vaarallista.

Hulthén (PSE).
Arvoisa puhemies, bromatut palonestoaineet ovat vakava uhka ihmisten terveydelle ja ympäristölle. Koska niitä on vuosikymmeniä käytetty teollisuudessa, niitä on kaikkialla kaloissa, linnunmunissa, jääkarhuissa, maataloustuotteissa ja äidinmaidossa. Tämä kuulostaa otteelta fundamentalistisen ympäristöjärjestön kirjoittamasta artikkelista, mutta se ei ole. Eräs tämän artikkelin allekirjoittajista on Ruotsin pelastuslaitoksen pääjohtaja. Pelastuslaitos on asiantuntijaviranomainen esimerkiksi paloneston alalla, ja silti laitos on valmis sanomaan, että palonestoaineiden aika on ohi.
Olen sitä mieltä, että tätä on kuunneltava. Painava argumentti 8-BDE:n ja 10-BDE:n kieltämistä vastaan on nimittäin, että emme saa asettaa ihmisiä alttiiksi sille vaaralle, joka aiheutuu siitä, että rakennuksissa, huonekaluissa jne. ei käytetä riittävästi palonestoaineita. Samaan aikaan tiedämme kuitenkin, että on olemassa korvaavia aineita, mahdollisuuksia käyttää muita aineita ja mahdollisuuksia valmistaa tuotteita eri tavalla kuin nyt. Jotenkin on melkein absurdia, että meidän on pakko käyttää kemikaaleja torjuaksemme niitä kemikaaleja, joita me nyt käytämme rakennuksissa. Syy siihen, että kaikki palaa niin hyvin kuin palaa, on juuri se, että käytämme kemikaaleja niissä tuotteissa, joita meillä on.
Komission on harkittava kunnolla ja ponnisteltava vakavissaan myös 8-BDE:n ja 10-BDE:n kieltämiseksi. Kysymys kuuluu: kuinka kauan meidän täytyy arvioinnin jälkeen odottaa, että saamme 8-BDE:tä ja 10-BDE:tä koskevan kiellon tai käyttörajoituksen. Komissio on kuitenkin sanonut, että se on valmis toimimaan nopeasti. Kuinka nopeasti komissio on valmis toimimaan?

Wallström
. (SV) Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää parlamentin jäseniä heidän kiinnostuksestaan tätä ehdotusta kohtaan, ja haluan tietenkin kiittää erityisesti esittelijä Riesiä hänen rakentavasta työstään.
Tämä on ehdottomasti tärkeä direktiivi. Siinä otetaan käyttöön pentabromidifenyylieetterin, 5-BDE:n, käyttökielto. Aineen on todettu riskinarvioinnissa olevan ympäristöriski. Aine kertyy luontoon, ja sitä on tavattu äidinmaidossa, kuten jo mainittiin. Direktiivi menee pitkälle, koska se kattaa kaikki 5-BDE:n käyttöalueet ja kaikki erityyppiset tavarat, jotka sisältävät tätä ainetta. Direktiivi perustuu ennalta varautumisen periaatteeseen. Direktiivin hyväksyminen ei aiheuta sitä, että tulipalon vaara kasvaa tai ympäristöriskit lisääntyvät, koska sopivia vaihtoehtoja on jo olemassa.
Voin ymmärtää ja jakaa parlamentin jäsenten huolen, joka koskee muita samankaltaisia aineita, jotka eivät kuulu ehdotetun direktiivin alkuperäiseen sovellusalueeseen. Kommentoin tätä ajoitusta koskevana kysymyksenä.
Komissio tutkii aktiivisesti vaaroja, jotka liittyvät näihin kahteen samankaltaiseen aineeseen 8-BDE:hen ja 10-BDE:hen, sekä niitä riskejä, joita voi aiheutua tulipaloista, jos nämä aineet poistetaan markkinoilta. Komission asenne on, että meidän on vähennettävä kokonaisriskejä. Saamme kohta valmiiksi 8-BDE:tä ja 10-BDE:tä koskevan riskinarvioinnin ja oletamme, että ennen vuoden loppua meillä on tietoa näiden aineiden kieltämisen seurauksista. Tämä koskee sekä kemiallisten riskien rajoittamista että tulipalojen aiheuttamisen riskien mahdollista lisääntymistä.
Tämän työn perustaksi komissio esittää ehdotuksen ensi vuoden alussa eli siis vuoden 2003 alussa. Komissio antaa myös selkeät ohjeet kaikille asianosaisille, jotta ne voisivat mahdollisuuksiensa mukaan kiirehtiä arviointien loppuunsaattamista vuoden loppuun mennessä. Näistä syistä komissio ei voi nyt hyväksyä niitä parlamentin tarkistuksia, jotka laajentaisivat ehdotetun direktiivin sovellusalaa niin, että se sisältäisi myös 8-BDE:n ja 10-BDE:n täydellisen ja välittömän kieltämisen. Tämä koskee tarkistuksia 1, 2, 3, 7, 8, 9 ja 10.
Komissio ei voi myöskään hyväksyä tarkistusta, joka tarkoittaisi, että 10-BDE kiellettäisiin 1. tammikuuta 2006 alkaen, jos riskinarvioinnin tuloksen mukaan aineeseen liittyy riskejä. Sopivat toimet voidaan ottaa käyttöön jo paljon ennen vuotta 2006, jos se osoittautuu tarpeelliseksi.
Vakuutan parlamentin jäsenille, että komissio toimii heti kun mahdollista näiden aineiden osalta niin, että ennalta varautumisen periaate otetaan huomioon. Toivon, että parlamentin jäsenet ovat tietoisia siitä, että komissio on ehdottanut näiden kolmen aineen - 5- 8- ja 10-difenyylieetterin - kieltämistä ehdotuksessamme direktiiviksi. Ehdotuksemme koskee vaarallisten aineiden rajoittamista sähkö- ja elektroniikkalaitteissa. Tämä koskee jäsen Florenzin mietintöä, jota myös on käsitelty tässä keskustelussa. Saanen korostaa, että komissio varmistaa, että 8-BDE:tä ja 10-BDE:tä koskeva ehdotus, jota aiomme esittää ensi vuoden alussa on yhtenäinen sen meidän ehdotuksemme kanssa, joka koskee vaarallisten aineiden rajoittamista sähkö- ja elektroniikkalaitteissa.
Koska 8-BDE:tä ja 10-BDE:tä koskeva riskinarviointi on edennyt pitkälle, voi komissio tarvittaessa ryhtyä toimiin paljon ennen vuotta 2006. Kun riskinarviointi on valmis ja kun on tutkittu turvallisten korvaavien tuotteiden saatavuutta, pitäisi olla mahdollista määrittää missä tapauksissa käytöllä voi olla riskejä. Asianmukaisiin toimiin voidaan silloin ryhtyä välittömästi. Koska arvioinnit ovat pian valmiita, voidaan ryhtyä soveltamaan niitä toimia, joita päätetään soveltaa, hyvissä ajoin ennen vuotta 2006.
Olen nyt komission puolesta esittänyt vakuutuksia, joiden perusteella odotan, että tämä erittäin kiireellinen lakiehdotus hyväksytään mitä pikimmiten. Kiitän parlamentin jäseniä tästä keskustelusta.

Puhemies.
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen Wallström.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Ennen kuin päätän keskustelun, haluaisin huomauttaa yksiköillemme, että tarkistukseen 4 sisältyvä difenyylieetteri, oktabromidijohdannaisen kaava on väärä. Tarkistuksessa lukee C12H2Br10O. Kaavasta on poistettava kaksi vetyä.
(Istunto päättyi klo 23.37.)

