Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Torstaina 13. joulukuuta 2001 pidetyn istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Buitenweg
Arvoisa puhemies, kysymykseni koskee sanatarkkoja istuntoselostuksia: viime keskiviikkoiltana varapuhemies Onesta ilmoitti, että torstai-iltana äänestettäisiin pyynnöstä, joka koskee eurooppalaisen pidätysmääräyksen saattamista kiireelliseen käsittelyyn. Torstaiaamuna kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan puheenjohtaja Watson kuitenkin ehdotti, että täysistunnossa äänestettäisiin kiireellistä käsittelyä koskevasta pyynnöstä, jonka aiheena on - lainaan nyt sanatarkkaa istuntoselostusta - "kahden neuvoston päätöksen uudelleen tarkasteleminen; toinen koskee terrorismin torjuntaa ja toinen ehdotusta eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä".
Tästä oli seurauksena täydellinen hämmennystila, mikä ilmeni jo siitäkin, että viime torstain päätös tehtiin aivan liian kiireisesti ja harkitsemattomasti. Arvoisa puhemies, voisitteko sanatarkkojen istuntoselostusten perusteella selvittää minulle tarkalleen, mitä aiheita me nyt ryhdymme kiireisesti käsittelemään? Ja jos asioita nyt kerran selvennetään, niin voisitteko myös vakuuttaa minulle, että eurooppalaista pidätysmääräystä koskeva teksti, johon saimme esittää tarkistuksia klo 16:een asti viime torstaina, on yhä edelleenkin sama teksti eikä siihen ole tehty muutoksia viime viikonlopun aikana? Sillä jos asia ei ole näin, niin teemme itsemme taas kerran loputtoman naurunalaisiksi.

Puhemies
Jäsen Buitenweg, vastaan teille: asia koskee yksinomaan eurooppalaista pidätysmääräystä. Siitä tässä on kyse.
(Edellisen istunnon pöytäkirja hyväksyttiin.)

Puhemiehen tiedonanto
Puhemies
Kuten tiedätte, toimin nyt käytännöllisesti katsoen viimeistä kertaa istuntomme puheenjohtajana. Erityisen arvokasta on, että tämä tapahtuu ylimääräisessä istunnossa, johon arvoisa neuvoston puheenjohtaja Verhofstadt on saapunut selostamaan Laekenin huippukokousta ja Belgian puheenjohtajakautta, joka oli aivan erityisen onnistunut.
En aio nyt pitää puhetta. Haluan vain kiittää teitä vielä kerran lämpimästi luottamuksesta, jota osoititte valitessanne minut 20. heinäkuuta 1999 Euroopan parlamentin puhemieheksi.
Olen toiminut tässä tehtävässä määrätietoisesti ja tarmokkaasti, ja olen aina pyrkinyt välittämään rehellisesti, niin rehellisesti kuin on ollut mahdollista, parlamentin enemmistön vakaumukset ja näkökannat.
Tältä osin haluan sanoa, että olen aina voinut olla ylpeä Euroopan parlamentista.
Erityisesti haluan kiittää pääsihteeri Julian Priestleytä samoin kuin kaikkia talossa työskenteleviä avustajia, jotka aivan suurenmoista motivaatiota ja ystävyyttä osoittaen ovat olleet apunani.
Hyvät työtoverit, kiitän teitä tuesta, jota olette osoittaneet minua kohtaan kaikissa tilanteissa, ja toivon, että seuraajani puhemieskaudesta muodostuisi yhtä aktiivinen ja kiinnostava kuin oli se, jossa itse sain olla mukana.
(Voimakkaita suosionosoituksia) Kiitos hyvät työtoverini! Kiitän teitä kaikkia lämpimästi.
(Parlamentti esittää seisaallaan voimakkaita suosionosoituksia puhemiehelle.)

Verhofstadt
. (FR) Arvoisa puhemies, aivan aluksi haluaisin Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan ominaisuudessa osoittaa kiitollisuuteni ja ihailuni toiminnastanne puhemiehenä. Euroopan parlamentti on teidän johdollanne ottanut huomattavia edistysaskelia sekä poliittisissa että aivan erityisesti lainsäädännöllisissä kysymyksissä. Te itse olette tehnyt uraauurtavaa työtä sekä unionimme hyväksi että myös sen ulkopuolella. Jo paljon ennen Afganistanin kriisin puhkeamista kiinnititte Euroopan unionin huomiota tähän kysymykseen ja olitte jo aloittanut taistelun afgaaninaisten tulevaisuuden puolesta.
Myös toimintanne perusoikeuskirjan laatimisessa on ollut arvokasta, ja se koskee kaikkia Euroopan kansalaisia.
Laekenissa esitimme uudestaan valmistelukunnan mallin, jonka suunnittelussa te olette itse ollut mukana. Olette monin tavoin valmistellut Euroopan parlamenttia uuteen aikakauteen toimielinten keskinäisissä suhteissa.
Lopuksi haluan kiittää teitä aivan erityisen lämpimästi siitä erinomaisesta yhteistyöstä, joka parlamentin ja neuvoston kesken on vallinnut meidän puheenjohtajakautemme aikana. Monet kiitokset kaikesta tästä!

Prodi
. (IT) Arvoisa puhemies, syvästi kunnioittaen yhdyn teille ja puhemieskaudellanne Euroopan parlamentissa saavutetuille tuloksille esitettyihin kiitoksiin. Nämä ovat olleet hyvin tärkeitä vuosia, ja niiden kuluessa on aloitettu Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta keskeisiä vuoropuheluita. Tässä kaikessa te olette toiminut aktiivisesti, huolellisesti ja myös hellittämättömästi, Euroopan yleisen mielipiteen vaatimukset ja meidän kaikkien tarpeet huomioon ottaen.
Voin siis sanoa, ettei ainoastaan parlamentti, jonka kiitollisuuden olemme täällä nähneet, vaan myös komissio on teille kiitollinen tästä jatkuvasta ja merkittävästä toiminnastanne. Tahdon tässä tilaisuudessa erityisesti korostaa suurta järkevyyttänne, jota olette ilmaissut toistuvasti torjuessanne kaikenlaisen väkivallan ja erityisesti terrorismin. Arvoisa puhemies, puheenvuoronne, jotka ovat olleet sävyltään maltillisia, mutta sisällöltään selkeitä ja voimakkaita, ovat antaneet rohkeutta ja tukeneet kaikkia Euroopan demokraatteja heidän taistelussaan kansalaistemme rauhanomaisen yhteiselon puolesta.
Toivotan teille mitä parhainta tulevaisuutta toimiessanne - olen siitä varma - sen Euroopan puolesta, jonka hyväksi olette tehnyt niin paljon viimeksi kuluneiden kahden ja puolen vuoden aikana. Kiitos, arvoisa puhemies!

Poettering
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisat parlamentin jäsenet, tänään on aika sanoa puhemiehellemme Nicole Fontainelle, ryhmämme jäsenelle, erittäin sydämellinen kiitos siitä, että hän on hoitanut virkaansa intohimoisesti - kuten hän itse sanoi - tämän kaksi ja puoli vuotta.
Arvoisa puhemies, te kuulutte samaan sarjaan Louise Weissin ja Simone Veilin kanssa. Louise Weiss, Simone Veil ja Nicole Fontaine ovat Euroopan parlamentin kolme suurta naispuhemiestä. Tänään kysymme, mitkä olivat puhemieskautenne parhaimmat ominaisuudet. Ensinnäkin te olette aina asettanut politiikkanne lähtökohdaksi yhteisöajattelun, toimimisen Euroopan toimielinten kautta, missä ensisijalla on Euroopan parlamentti, jota te - mikä on jo toinen tärkeä ominaisuus - olette aina edustanut erittäin arvokkaasti kansalaisten edessä sekä huippukokouksissa. Valokuva Laekenin kokouksesta ja teistä Belgian kuninkaan ja Ranskan presidentin välissä kertoo vakuuttavuudestanne.
Kolmanneksi - asia, jossa olitte harvojen ohella esimerkkinä - olette vastustanut terrorismin kaikkia muotoja ja erityisesti tietysti terrorismia Espanjassa, mutta myös kaikkialla muualla maailmassa. Kutsunne komentaja Massudille oli yksi suurista päätöksistänne, jolla otitte niin sanotusti varaslähdön siihen, mitä sitten tapahtui Afganistanissa. Siksi meillä on tänään kaikki syyt kiittää teitä sydämellisesti! Olette tietysti aina ollut ryhmämme täysiarvoinen jäsen myös puhemiehenä ollessanne, mutta päättäessänne puhemieskautenne nyt tammikuussa palaatte ryhmämme toimintarakenteeseen, jolloin tulette istumaan myös suuresti arvostamamme Euroopan parlamentin aiemman puhemiehen José María Gil-Robles Gil-Delgadon vieressä. Olemme iloisia, että saamme työskennellä päivittäin niin teidän kuin José María Gil-Robles Gil-Delgadonkin kanssa. Olette sydämellisesti tervetullut takaisin ryhmäämme, ja kiitämme teitä vilpittömästi vakuuttavasta työstänne kunnioitettu, arvoisa puhemies Nicole Fontaine!

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, aivan aluksi haluan tehdä tiettäväksi, Nicole hyvä, että ymmärrän tämänpäiväiset tuntemuksenne.
On selvää, ettei oma poliittinen ryhmämme, eli sosialistipuolue, ollut valintanne takana. Tänään minun on kuitenkin sanottava koko ryhmäni puolesta, että kiitän teitä puhemiehen tehtävien hoidosta...

... ja että olette tervetullut palaamaan joukkoomme, sillä Euroopan parlamentin jäseninä olemme kaikki nimenomaan sitoutuneet arvokkaaseen asiaan, joka juuri nyt on historiallisessa käännekohdassa. Puhemieskautenne aikana olette mielestäni osoittanut, että pidätte ensisijaisen tärkeänä vapauksien ja demokratian toteutumista niin unionin ulkopuolella kuin myös sen piirissä, ja siitä olen teille erityisen kiitollinen.
Toisaalta, asiaan tosin jo viitattiinkin, mutta sitä ei voi liikaa korostaa, olette osallistunut taisteluun vapauden ja demokratian puolesta terrorismia, tuota maailmanlaajuista vitsausta, vastaan. Lisäksi olette taistellut Euroopan unionin kehityksen puolesta, ja yhä laajemmin hyväksytään unioniinkin kuuluvaksi se, mitä kaikissa jäsenvaltioissa pidetään olennaisena kehityskulkuna, toisin sanoen avoin ja demokraattinen keskustelu. Olette tukenut valmistelukuntaa menetelmänä, joka sulkee piiriinsä demokraattisen legitiimiyden molemmat pilarit, ja myös tälle on mielestäni annettava tunnustus, ja teille kuuluu siitä kiitos.
Niissä kysymyksissä, joista emme olleet samaa mieltä, arvoisa puhemies, piditte rohkeasti oman mielipiteenne. Me puolestamme pidimme rohkeasti omamme. Olen kuitenkin sitä mieltä, että tämäkin osaltaan edisti sitä asiaa, joka meitä kaikkia täällä parlamentissa yhdistää, nimittäin taistelua demokratian puolesta, sellaisen Euroopan unionin puolesta, joka on demokraattinen ja edustaa paitsi kansojamme myös kansalaisiamme. Kiitos arvoisa puhemies!
(Suosionosoituksia)

Cox
Arvoisa puhemies, rakas Nicole, ryhmäni tuki teitä heti alussa. Olimme ylpeitä tukiessamme teitä tuolloin, ja olen tänäänkin ylpeä teidän oltuanne toimessanne kaksi ja puoli vuotta. Olette edustanut parlamenttia erinomaisesti ja olette ansainnut meidän kaikkien kiitokset ja tuen.
Otitte tehtävän vastaan erittäin vaikeana aikana, jolloin unionin kahden keskeisen toimielimen, komission ja parlamentin, suhteissa oli säröjä. Olette uskoakseni onnistunut palauttamaan tehokkaan ja olennaisen työsuhteen, joka on välttämätön yhteisön asianmukaisen toiminnan kannalta. Kiitän teitä siitä. Kyseessä oli strateginen toiminta, jolla oli huomattava merkitys Euroopan unionille eikä vain parlamentille.
Puhemieskaudellanne on työssämme tapahtunut vaikuttavia parannuksia, jotka liittyvät yhteiseen lainsäädäntömenettelyyn. Tämä johtuu esityslistamme hyvästä hallinnasta. Olette ollut perusoikeuskirjan vaikuttava puolustaja ja puolestapuhuja, ja annamme teille tunnustuksen siitä. Olette tuonut erityisen vakaumuksen terrorismin vastaiseen taisteluun ja tehdessänne niin olette tuonut arvokkuutta parlamentin demokraattiseen tehtävään. Puhuitte voimakkaasti valmistelukunnan perustamisen puolesta. Vuosi sitten, 11 kuukautta sitten, 10 kuukautta sitten - olitte mielipiteinenne yksin. Tänään mielipiteenne merkitsee yhtenäisvaluuttaa, ja me kiitämme teitä siitä.
Puhemieskautenne aikana on esiintynyt ristiriitaisuuksia, ja olen samaa mieltä Enrique Barón Crespon kanssa siitä, että olitte rohkea vakaumuksissanne. Omasta puolestani olen aina uskonut, että toimitte noissa ristiriitaisissa tilanteissa pelotta tai suosimatta ketään. Minulle se merkitsee valtavaa henkilökohtaista rehellisyyttä ja voimaa, jonka olette sisällyttänyt tehtäväänne.
Naisena olette tietysti tuonut naisena olemisen laadun ja myös naiseuden tähän tehtävään. Olette edustanut sitä Euroopan yhteisön laajaa osaa, joka on aliedustettuna, ei vain politiikassa vaan myös monilla julkisen hallinnon ja julkisen elämän aloilla.
Kiitos teille siitä, mitä olette tehnyt parlamentin hyväksi. Kiitos vahvuudestanne ja naisellisesta eloisuudestanne, jota olette tuonut korkeaan virkaanne. Toivotamme teille onnea ja hyvää jatkoa tulevaisuudessa.

Hautala
Arvoisa puhemies, hyvä Nicole, haluan myös ryhmäni nimissä kiittää Teitä näistä kahdesta ja puolesta vuodesta. Haluaisin aivan erityisesti sanoa, että meidän ryhmämme on todella joka kerta ollut ylpeä Teistä, kun Te olette puolustanut ihmisoikeuksia maailmassa. Te olette nopeasti ottanut kantaa tilanteisiin, joissa ihmisten henki on ollut uhattuna. Muistan senkin tapauksen, kun ghanalaisia lapsia kuoli lentokoneen ruumaan ja he lähettivät Euroopalle sanoman: he halusivat kertoa, miten vaikea tilanne Ghanassa oli. Te ette epäröinyt ottaa tähän asiaan nopeasti kantaa. Te kutsuitte myös komentaja Massoudin parlamenttiin viime keväänä, aivan kuin Te olisitte nähnyt, mitä on tulossa, ja Te esiinnyitte rohkeasti hänen rinnallaan. Olen aivan varma, että tällä tavalla Te myös monta kertaa vaaransitte oman henkilökohtaisen turvallisuutenne, ja tästä rohkeudesta annan Teille todella suuret kiitokset. Euroopan parlamentti, joka on halunnut esiintyä Euroopan unionin moraalisena omatuntona, on todellakin Teidän kaudellanne saanut kasvot, ja ne kasvot ovat olleet Teidän kasvonne, kiitos siitä! Te olette myös heijastanut rohkeasti tämän parlamentin enemmistön kantaa tilanteissa joissa se ei ole ollut niin helppoa. Minä muistan, kun täällä keskusteltiin Itävallan tuoreesta hallituksesta: Te kerroitte, mitä tämän parlamentin enemmistö koki, ja Te kerroitte, että me emme aivan täysin sydämin olleet tässä asiassa mukana. Sekään tilanne ei Teille varmasti ollut helppo.
Mutta nyt tosiaan tilanne muuttuu, tulee uusia ihmisiä, ja haluan toivottaa Teille kaikkea hyvää tulevaisuudessa. Ehkäpä todellakin - niin kuin täällä minunkin ryhmäni puolelta on jo huudahdettu - Te olisitte loistava kasvo tässä tulevaisuuskonventissa. Juuri Teidän kaltaisenne hahmon minä olisin halunnut nähdä sitä johtamassa. Nyt en ole varma, että olen tyytyväinen tähän, mitä saatiin aikaan, mutta toivon Teille kaikkea hyvää!

Wurtz
Arvoisa puhemies, on yleisesti tunnettua, etten minä itse sen paremmin kuin pääosa omasta ryhmästänikään ollut myötävaikuttamassa kaksi ja puoli vuotta sitten tapahtuneeseen valintaanne. Tämä johtui siitä, että toimivaan demokratiaan mielestämme kuuluu, että yhteiskunnille ominainen moniarvoisuus tuodaan julki. Sitäkin mieluisampaa on nyt sanoa, että ryhmäni ja minä katsomme puhemieskautenne sujuneen monessa suhteessa myönteisesti.
Olette osannut toimia oikeudenmukaisesti, kunnioittaa kaikkia mielipidesuuntia, vähemmistöä edustaneet näkemykset mukaan luettuina, ja välttää poliittista syrjintää. Näin ei aina ole ollut asianlaita Euroopan parlamentissa. Niinpä teidän suhtautumistapanne on sitäkin suuremmalla syyllä huomion arvoinen.
Olette myös osannut esittää rohkeita näkemyksiä, ja siitä teille kaikki kunnia, kun kyse oli niistä perusarvoista, joihin Euroopan unioni nojaa. Tuolloin oman kannan ilmoittaminen vaati rohkeutta. Teillä sitä oli. Vaikka emme luonnollisestikaan ole voineet yhtyä julkisiin ilmoituksiinne, koska ne välittivät parlamentin enemmistömielipidettä, joka valitettavasti liian usein eroaa omastamme, olette yleisesti ottaen kyennyt korostamaan parlamentin uskottavuutta, huippukohtana Saharov-palkinnon vaikuttava jakotilaisuus, joka oli teidän luomuksenne ja jota onnistuitte jatkamaan osuvin sanoin Laekenin Eurooppa-neuvostossa pitämässänne puheessa.
Kiitokset tästä kaikesta samoin kuin erinomaisesta yhteistyöstä!

Collins
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää ryhmäni puolesta teitä siitä merkittävästä työstä, jota olette tehnyt Euroopan parlamentin hyväksi viimeisten kahden ja puolen vuoden aikana, jolloin on tapahtunut suuria poliittisia muutoksia, erityisesti viime syyskuun jälkeen. Yhdyn täysin niihin moniin, hyvin ansaittuihin kiitoksiin, joita muiden ryhmien puheenjohtajat ovat esittäneet teille tänään.
Euroopan parlamentin puhemiehistön pitää heijastaa kaikkien parlamentin jäsenten mielipiteitä. Arvoisa puhemies rouva Fontaine, olen enemmän kuin tyytyväinen siihen että olette työskennellyt poikkeuksellisen kovasti puhemieskautenanne varmistaaksenne sen, että meidän kaikkien mielipiteet olivat edustettuina niissä monissa tilaisuuksissa, joissa te hoiditte tehtäväänne.
Haluan toivottaa teille menestystä jatkossa. Olette edustanut meitä kaikkia erittäin arvokkaasti ja osoittanut aina kunnioitusta kaikkia parlamentin jäseniä kohtaan. Olette puhunut selvästi puolestamme, kun on tarvittu selkeitä kannanottoja terrorismin vastaisessa taistelussa ja ihmisoikeuksien suojelussa. Tämä on merkittävä alue parlamentille. Se on myös alue, jolla olemme saavuttamassa kansainvälistä arvostusta.
Oli ilo ja etuoikeus saada pitää teidät puhemiehenä viimeisten kahden ja puolen vuoden ajan. Henkilökohtaisesti, koska tuin teitä varauksetta tuona merkittävänä päivänä puhemieskautenne alussa, olen erittäin tyytyväinen voidessani sanoa, että olette onnistunut yli kaikkien odotusteni.

Bonde
Arvoisa puhemies, suurin osa ryhmäni jäsenistä oli mukana varmistamassa valintaanne vuonna 1999. Suosittelin teitä ja äänestin teitä itsekin, koska pidin tärkeänä, että kymmenen vuotta kestäneet kartellisopimukset kahden suurimman ryhmän välillä saataisiin murrettua. Ennen virkaan nimitettiin vuorotellen kahden suuren ryhmän jäseniä, ja ennen suurien ryhmien aikakautta virkaan nimitettiin vuorotellen suurimpien alaryhmien jäseniä. Jos pienemmällä ryhmällä, riippumattomilla tai jollakin suurien ryhmien pienemmillä alaryhmillä olisi ollut pätevä ehdokas, hänellä ei olisi ollut minkäänlaisia mahdollisuuksia tulla valituksi. Sellainen varapuhemies olisi aivan loistava, joka pystyisi johtamaan hyvin vaikeat äänestykset siten, että kaikki jäsenet olisivat niihin tyytyväisiä. Siinä puheessa, jossa suosittelin teitä, odotin toiveikkaasti, että te olisitte reilu luottamusmies meitä kaikkia kohtaan, ja parhaillaan käynnissä olevan avoimen vaalitaistelun avulla, jota käydään ehdokas Coxin ja ehdokas Martinin ja kolmen muun ehdokkaan välillä, entiset kartellit on murrettu lopullisesti.
Suuren liittoutuman murtuminen on myös luonut erittäin hyvän tunnelman puheenjohtajamieskokoukseen. Nyt kaikilla puhemiehillä on yhtäläiset mahdollisuudet esittää perusteluja. Yksimielisyys ja erimielisyys vaihtelevat poliittisista syistä. Kukaan ei tiedä kokousten tuloksia etukäteen. Aikaisemmin edeltäjänne pystyi katsomaan PPE-ryhmää edustavaa jäsen Martensia ja PSE-ryhmää edustava jäsen Greeniä, ja jos heidän peukalonsa osoitti alas, ehdotus hylättiin, jos peukalot osoittivat ylös, ehdotus hyväksyttiin. Kartelli meni kerran niin pitkälle, että se nimitti virkamiehen parlamenttiin, vaikka ryhmien puheenjohtajat vastustivat nimitystä yksimielisesti. Kyseinen henkilö valittiin pelkästään sen vuoksi, että hän kuului tiettyyn alaryhmään, jonka vuoro oli saada osallistua parlamentin hallintoon. Vaikka jäsen Green vastustikin valintaa sillä kertaa, hän joutui kuitenkin äänestämään nimityksen puolesta. Haluaisin kiittää teitä siitä yhteistyöstä, jota on tehty tänä avoimempana aikakautena. Jos toimimme hyvänä esimerkkinä, voimme omasta puolestamme varmistaa parlamentille sellaisen tulevaisuuden, jossa jokaisella parhaalla viranhakijalla olisi ainakin reilu mahdollisuus tulla valituksi tai palkatuksi.
Arvoisa puhemies, saanen myös henkilökohtaisesti kiittää teitä, että olette toimineet päättäväisesti ihmisoikeuskysymyksissä aina, kun siihen on ollut aihetta. Kiitos arvoisa puhemies, ja onnea ja menestystä seuraavaan toimeenne.

Garaud
Arvoisa puhemies, mikäli moniarvoisuus on demokratialle tunnusomaista, on pieni sitoutumattomien joukko varmasti olennainen osa demokratiaa. Tämän joukon rakenne vaihtelee, siihen kuuluu voimakkaita persoonallisuuksia, joilla on selvät mielipiteet ja jotka mielipiteissään ovat usein jopa jyrkkiä, usein jopa oppositiossa. Niinpä rohkenenkin puhua vain omasta puolestani. Mutta uskon valitsevani ilmaukseni siten, että he kaikki voivat sen hyväksyä.
Luonnehtisin tapaa, jolla hoiditte puhemiehen tehtäviä, ennen kaikkea sanalla tyylikäs. Tyylikkyys on mielestäni nykyisin niin harvinaista, että siitä kannattaa antaa täysi tunnustus. Eritoten politiikan piirissä. Puhemiesaikaanne leimasivat tyylikkyys ja arvokkuus, jotka onnistuitte aina säilyttämään sekä omalta osaltanne että edustamanne parlamentin osalta, samoin sille oli leimallista itsenäinen ajattelu, jota sanoitte vaalivanne. Jotkut kenties ovat sitä mieltä, ettei sellaista aina voinut kaikessa havaita, mutta minä uskon, että sanoessanne tämän rehellisesti teidän tavoitteenanne todella oli pysyttäytyä puhemieskaudellanne erillään puolueriidoista, irtaantua omien henkilökohtaisten vakaumustenne mukaisista huolista kuunnellaksenne, mitä huolenaiheita muilla on. Kaikkien näiden ansiokkaiden piirteiden johdosta esitän nyt teille, arvoisa puhemies, kiitokseni ja tunnustukseni.

Puhemies
Kiitän teitä jäsen Garaud.
En pysty sanoin ilmaisemaan, miten syvästi liikuttunut olen sanoistanne. En puhu pitempään. Sydämelliset kiitokset vielä kerran ystävyydestä ja näistä kannustavista sanoista. Parlamenttimme on suurenmoinen, ja uskon, että me kaikki rakastamme sitä suuresti.

Eurooppa-neuvosto / Belgian puheenjohtajakausi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu Laekenissa 14. ja 15. joulukuuta pidettyä Eurooppa-neuvoston kokousta koskevista Eurooppa-neuvoston mietinnöstä ja komission julkilausumasta sekä Belgian puheenjohtajakauden toimintaa koskevasta neuvoston julkilausumasta.

Verhofstadt
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, politiikassa mukana olevalla tulee usein olla käytössä monenlaisia vaihtoehtoja, jotta hän voi tarpeen tullen sopeutua alati muuttuviin tilanteisiin. Voin sanoa, että kuusi kuukautta sitten Belgian puheenjohtajakauteen liittyneitä kunnianhimoisia suunnitelmia arvosteltiin avoimesti. Parhaassa tapauksessa neuvottiin supistamaan tavoitteita, jotta voitaisiin varmistaa niiden toteutuminen ja olla varmoja, että kaikki puhuisivat onnistumisesta. Syyskuun 11. päivän terrori-iskut mullistivat suunnitelmamme ja muuttivat tavoitteiden tärkeysjärjestystä siinä määrin, että meidän oli tarkistettava toimintaohjelmaamme. Kaikeksi onneksi meillä oli tarjottavana myös muunlaista pätevyyttä, niin ettei tämä muutos johtanut pysähtyneisyyteen.
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, sanoisin, että loppujen lopuksi onnistuimme toteuttamaan paljon asioita. Aloittakaamme esimerkiksi saavutuksesta, josta onneksi ei juurikaan enää puhuta. Vajaan kolmen kuukauden kuluessa järjestimme Belgiassa kolme korkeimman tason kokousta. Brysselissä järjestettiin ensinnäkin 21. syyskuuta ylimääräinen Eurooppa-neuvoston kokous. Gentissä oli 19. lokakuuta epävirallinen neuvoston kokous. Ja sitten lopuksi Laekenin kokous viime viikon perjantaina ja lauantaina. Uskallan sanoa, että huolimatta lukuisista mielenosoituksista - niitä oli kaiken kaikkiaan seitsemän ja ne olivat mittavia, esimerkiksi Brysselissä viime torstaina osallistujia oli 80 000 - välikohtaukset ovat olleet hyvin vähäisiä, vain jotkut hulinoitsijat rikkoivat muutamia näyteikkunoita.
Siksi haluaisinkin nyt käyttää tilaisuutta kiittääkseni poliisivoimia, jotka ovat tehneet erinomaista työtä Gentissä, Brysselissä ja muissa kaupungeissa. Sanoisin, että ne ovat näyttäneet malliesimerkin oikeista menetelmistä, joihin kuuluu huomaamaton läsnäolo ilman provosointia, avoimeen, demokraattiseen yhteiskuntaan normaalisti kuuluva laaja suvaitsevaisuus sekä tiukka, pikainen puuttuminen asioihin tietyn rajan ylittyessä. Olemme toisaalta keskustelleet globalisaation vastustajien kanssa. He ovat jopa opettaneet meille monia asioita. Näin ollen arvelen ja toivon, että yhteenottojen mustaa listaa - Seattle, Nizza, Göteborg, Genova - ei enää tarvitse jatkaa.
Luonnollisesti haluan puhua teille erityisesti Laekenin huippukokouksen sisällöstä ja olennaisista piirteistä. Arvoisa puhemies, lukiessani eilen uudelleen huippukokouksen päätelmiä huomioni kiinnittyi, siihen seikkaan, että onnistuimme aivan ilmeisesti toteuttamaan hyvinkin monia asioita noiden kahden työpäivän aikana. On selvää, että julkisuus suhtautuu aina tällaiseen huippukokoukseen kuin se olisi jokin näyttävä show, mutta kokouksen avulla voidaan ennen kaikkea edistää asioita, edistää Eurooppaa. Ensimmäinen vaihe, omasta mielestäni kaikkein tärkein vaihe on Laekenin julistus. Viimeksi kuluneiden kuukausien aikana tekstiä on muokattu, korjailtu ja hiottu, mutta olennaisesti sitä ei ole muutettu. Tässä julistuksessa tulee ottaa huomioon Euroopan kansalaisten keskuudessa lisääntymässä oleva vieraantumisen tunne. Julistuksessa tulee Euroopan uutta kukoistusta lähestyä ennen kaikkea toisin, sanoisin erilaisella ja uutta luovalla tavalla. Kuten tiedätte, olemme tätä varten luoneet valmistelukunnan. Valmistelukunta aloittaa työnsä 1. maaliskuuta 2002. Kansalliset parlamentit ja Euroopan parlamentti tulevat siinä olemaan merkittävässä asemassa valtion- ja hallitusten päämiesten kanssa yhdenvertaisina, näiden ohella siellä on paikka myös ehdokasvaltioille, talous- ja sosiaalikomitealle, työmarkkinaosapuolille, alueille, erityisesti omaa lainsäädäntövaltaa käyttäville alueille.
Olen sitä mieltä, että Laekenin julistuksessa ei enää yksikään tabu jää pystyyn eikä siinä väistetä mitään ongelmia. Muutama vuosi sitten olisi epäilemättä ollut mahdotonta harkita esimerkiksi Euroopan komission puheenjohtajan valitsemista välittömin vaalein, saati sitten eurooppalaisen perustuslain laatimista. Määräenemmistön laajentaminen ja Euroopan parlamentin yhteispäätösmenettely pysyvät esityslistalla, ja mikä ehkä kaikkein tärkeintä, vihdoinkin ryhdytään toimenpiteisiin toimivallan uudelleen jakamiseksi unionin ja jäsenvaltioiden kesken. Toimivallan uusi jako avaa uusia ulottuvuuksia: mahdollisuuksia Euroopan merkityksen lisäämiseen lukuisilla eri alueilla, kuten turvapaikan, maastamuuton, ulkopolitiikan ja puolustuksen alalla, mutta se avaa myös tien yksityiskohtaisuuksista piittaamattomammalle ja samalla myös vähemmän byrokraattiselle Euroopalle.
Myös unionin työvälineistöä on muunnettava: on lisättävä puitelainsäädäntöä, joka antaa jäsenvaltioille ja alueille riittävästi liikkumavaraa unionin tavoitteita täytettäessä.
Lyhyesti sanoen, uskon, että unionissa Laekenin julistuksen avulla pannaan ensimmäistä kertaa alulle todellinen perustuslaillistamisprosessi. Tässä yhteydessä muodolla on mielestäni yhtä tärkeä merkitys kuin sisällöllä. Laekenin julistuksen myötä olemme antaneet erityisen sysäyksen nimenomaan perussopimuksen muutoksia koskevalle uudelle menettelytavalle. Tähän päivään asti perussopimusta on aina muutettu senaatin suljetussa piirissä, niin sanoakseni Eurooppa-neuvoston juoksuhaudoissa - joskaan ne eivät aina ole olleet juoksuhautoja, eivät varsinkaan Laekenissa - diplomaattien, valtioiden ja hallitusten henkilökohtaisten edustajien piirissä, jolloin on itse asiassa aina tyydytty edellisen kokouksen tähteisiin.
Ensimmäistä kertaa unionin historiassa perussopimuksen muutosta valmistelee nyt siis erityinen valmistelukunta, johon kuuluu myös Euroopan parlamentin edustajia. Olen luonnollisesti selvillä siitä, että keskustelua on käyty ja tullaan varmasti edelleenkin käymään siitä, sitooko Laekenin julistus tätä valmistelukuntaa ja sitooko tämän valmistelukunnan lopullinen työ puolestaan hallitustenvälistä konferenssia. Mielestäni Laekenin julistus ja siitä alkunsa saama valmistelukunta merkitsevät lähinnä mahdollisuutta tarttua toisella tavoin asioihin ja myös mahdollisuutta luoda uusi Eurooppa. Sillä jos valmistelukunta saa aikaan erinomaisen loppuraportin, on ilmeistä, että sen tuloksia ei mitenkään voida sivuuttaa politiikassa, ja silloin hallitustenvälisen konferenssin on kiinnitettävä siihen huomiota.
Tämä on tulevan vuoden haaste, ja siksi olenkin erittäin iloinen, että Valéry Giscard d'Estaingin ohella valmistelukuntaa ryhtyvät johtamaan myös Giuliano Amato ja Jean-Luc Dehaene. Olen kuluneiden kuukausien aikana työskennellyt heidän kanssaan erinomaisessa yhteistyössä Laekenin ryhmässä, joka on auttanut minua valmistelemaan ja laatimaan Laekenin julistuksen. Olen varma, että he vakaumuksellisina eurooppalaisina työskentelevät täydellä teholla saadakseen aikaan kunnianhimoisen loppuraportin, joka saattaa sisältää suosituksia, mikäli yksimielisyyteen päästään. Mikäli yksimielisyyteen ei päästä, niin raportti sisältää vaihtoehtoja, ja siinä mainitaan, kuinka paljon kannatusta eri vaihtoehdot valmistelukunnassa saivat. Toisin sanoen, valmistelukunnan ensi vuodeksi saama tehtävä ei missään nimessä ole mikään irrallinen harjoitus ilman velvoitteita.
Mikäli kyseinen valmistelukunta tekee hyvää työtä, tästä uudesta menetelmästä, jonka tarkoituksena on perussopimusten muuttamisen valmisteleminen, tulee lisäksi pysyväisluonteinen. Siksi tahtoisinkin välittää Euroopan parlamentille seuraavan viestin: saatte kaksi edustajaa valmistelukunnaan puheenjohtajistoon ja valmistelukuntaan 16 edustajaa sekä yhtä monta varaedustajaa. Toisin sanoen teidän panoksellanne tulee siten olemaan ratkaiseva merkitys tämän valmistelukunnan tuloksiin ja saavutuksiin.
Arvoisa puhemies, Laekenissa olemme myös julistaneet operatiiviseksi Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan, ETPP:n. Uskon, että tämä mahdollistaa kriisinhallintatehtävien hoitamisen, vaikkakin on myönnettävä, on jopa korostettava, että aluksi toiminta on rajallista, kunnes Naton kanssa on saatu aikaan ratkaisu. Kuten tunnettua, etenemistä on tapahtunut: Turkin kanssa on saatu aikaan ratkaisu, ja minä itse sanoisin, että myös Kreikan osalta sopimus on käden ulottuvilla. Eurooppa ja kaikki jäsenvaltiot haluavat myös toimia yhteistyössä rauhan saamiseksi Afganistaniin, ja tämän viikon aikana Yhdistyneet Kansakunnat hyväksyvät maahan lähetettäviä kansainvälisiä turvallisuusjoukkoja koskevan valtuutuksen. Kuten Laekenissa edelleen sovittiin, Euroopan unioni jatkaa lähipäivinä ja lähiviikkoina ponnistelujaan Lähi-idän kriisin selvittämiseksi. Yhteinen kanta Euroopan unionin, Yhdysvaltojen, Yhdistyneiden Kansakuntien ja Venäjän federaation kesken on ehdottoman välttämätön. Eurooppa-neuvosto on vakuuttunut, että nykyiset väkivaltaisuudet voidaan lopettaa vain, mikäli israelilaiset ja palestiinalaiset turvautuvat kolmanteen osapuoleen tulitauon noudattamisen valvonnassa. Yhdessä Javier Solanan kanssa tapaan tämän johdosta keskiviikkona ulkoministeri Colin Powellin.
(NL) Yhteinen määritelmä sille, mitä pidetään rangaistavana terroristitoimintana, luettelot terrorijärjestöistä, terrorismiin liittyvistä henkilöistä, ryhmittymistä ja yksiköistä, erikoistuneiden palvelujemme välinen yhteistoiminta ja omaisuuksien jäädyttäminen, kaikki nämä saatiin kuluneiden viikkojen aikana toteutettua. Ne kuuluvat kaikki oleellisina siihen terrorisminvastaiseen toimintasuunnitelmaan, jonka laadimme syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jälkeen.
Edellä mainitun lisäksi saatiin lainsäädännön alalla aikaan puitepäätös ihmiskaupan torjunnasta ja Euroopan unionia koskeva vähimmäisrangaistusten yhteinen määrittely, kirjattiin ratkaisevaa edistystä niinkin äärimmäisen vaikean ja arkaluonteisen aiheen kuin perheoikeuden yhdenmukaistamisessa, ja lopuksi perustettiin myös Eurojust. Ja mikä on ehkä kaikkein tärkeintä, lopuksi saimme myös aikaan sopimukseen eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä. Tässä yhteydessä mieleeni muistuu puolueryhmän johtajan Poetteringin ihmettely siitä, milloin tämä toimenpide, johon jo niin usein oli päätetty ryhtyä, vihdoinkin toteutettaisiin. Tällaisesta yhteisestä pidätysmääräyksestähän oli jo vuosikausia ollut puhetta, mutta vesi osoittautui kerta kerran jälkeen taas liian syväksi. Nyt pääsimme parin kuukauden aikana sopimukseen välineestä, jolla tulee olemaan - olen vakuuttunut - todella uraauurtava merkitys sekä poliisiyhteistyölle että oikeudelliselle yhteistyölle Euroopassa. Uskon jopa, että mahdollisuus Euroopan unionin oikeustilan yhdentymisestä on nyt tullut realistisemmaksi.
Kuusi kuukautta sitten odotimme paljon myös turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikalta. Ehkäpä tämä on yksi niistä käsiteltävistä kohdista, jotka ovat jääneet jonkin verran vähemmälle huomiolle, etenkin syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen. Olemme kohdistaneet enemmän huomiota Tampereen esityslistan oikeuspoliittisiin kysymyksiin. Siitä huolimatta olemme myös tässä kohdin onnistuneet etenemään askeleen, joskin aivan liian lyhyen askeleen verran. Pääasiassa tärkein päätös on, että Euroopan komissio tulee viimeistään vuoden 2002 huhtikuun 30. päivään mennessä esittämään muutosehdotuksia, jotka koskevat vähintäänkin kolmea seuraavaa seikkaa: turvapaikkamenettelyä, perheenyhdistämistä ja Dublin II -asetusta.
Samalla päätettiin myös aloittaa Euroopan unionin, etenkin suunnitteilla olevan laajentuneen Euroopan unionin, ulkorajojen yhteisen valvontamekanismin perustaminen.
Arvoisa puhemies, myönnän toivoneeni pääsevämme Laekenin huippukokouksessa sopimukseen Euroopan yhteisöpatentin perustamisesta, mutta emme onnistuneet siinä. Sisämarkkinoista vastaava neuvosto sai tehtäväkseen - ja voin vakuuttaa teille, etteivät kollegani kyseisessä neuvostossa tästä yhtään ilostuneet - laatia kolmen päivän kuluttua sopimus, jota varten olemme antaneet heille kolme peruslinjaa, kolme uutta suositusta, jotta keskustelu sisämarkkinoista vastaavassa neuvostossa voisi alkaa uudelta pohjalta. Nämä kolme peruslinjaa sisältävät sen, että patentin on ennen kaikkea oltava mahdollisimman huokea, sen on noudatettava jäsenvaltioiden yritysten välistä syrjimättömyysperiaatetta ja lisäksi varmistettava korkea laatu. Olen esittänyt kompromissiehdotuksen sisämarkkinoista vastaavan neuvoston 20. joulukuuta pidettävää kokousta varten.
Laekenissa keskustelimme myös unionin laajentamisesta. Totesimme yhdessä komission kanssa, että 13 ehdokasvaltiosta 10 pystyy nykyiset olot huomioon ottaen osallistumaan vuoden 2004 Euroopan parlamentin vaaleihin, ja ensimmäistä kertaa nämä valtiot myös mainitaan nimeltä Eurooppa-neuvoston asiakirjassa. Gentin epävirallisen huippukokouksen asiakirjassa niitä ei vielä mainittu, minkä vuoksi saimme aika lailla kritiikkiä ulkopuolisilta. Unionissa arvostetaan tietysti myös Bulgarian ja Romanian ponnisteluja, ja Turkinkin on todettu äskettäisen perustuslain muutoksen hyväksyttyään edistyneen liittymiselle asetettujen poliittisten kriteerien noudattamisessa.
Arvoisa puhemies, lopuksi tahtoisin vielä huomauttaa, että Laekenin huippukokouksessa saavutettiin huomattavia tuloksia talous- ja sosiaaliasioita koskevissa asioissa. Mielestäni minulla on oikeus sanoa, että olemme tehneet ankarasti työtä luodaksemme niin sanoakseni eurooppalaisen sosiaalisen mallin. Olemme nimittäin päässeet 30 vuotta kestäneiden keskustelujen jälkeen sopimukseen eurooppayhtiöstä, olemme ottaneet käyttöön suuren määrän työn laatua ja köyhyyden ja syrjäytymisen torjuntaa mittaavia indikaattoreita. Mielestäni olemme jo nyt antaneet lopullisen muodon Euroopan työmarkkinaosapuolten kanssa käytävälle vuoropuhelulle, sillä sovimme, että ennen jokaista kevään Eurooppa-neuvostoa, jossa käsitellään taloudellisia ja sosiaalisia kysymyksiä, järjestetään neuvottelut työmarkkinaosapuolten kanssa.
Toinen tärkeä asia on, että hyväksyitte parlamentissa sopimuksen, joka koskee työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan taloudellisia rakennemuutoksia suunniteltaessa. Eri sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittaminen on pantu alulle, ja sen lisäksi olemme viime kuukausina kyenneet saamaan aikaan useita tärkeitä sopimuksia postipalvelujen vapauttamisesta ja televiestintäalaa koskevasta direktiivipaketista.
Euroon meidän ei Laekenin Eurooppa-neuvostossa itse asiassa tarvinnut kohdistaa juuri ollenkaan huomiota, koska kaikki käy tällä hetkellä suunnitelmien mukaan ja ilman erityisempiä ongelmia, ja euron käyttöönotto voi siis tapahtua 1. tammikuuta 2002.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluan selostaa teille joidenkin eurooppalaisten virastojen sijaintipaikkojen jakamisesta käytyä keskustelua. Ei syytä huoleen: käsittelen asiaa vain aivan lyhyesti. Olin valmistellut ehdotuksen, jota itse pidin tasapainoisena - enhän muutoin olisi sitä laatinutkaan. Kaksi valtiota vastusti sitä. Minun on sanottava, etten halunnut aloittaa uusia neuvotteluja päätyäkseni horjuvaan kompromissiin vain muutama tunti sen jälkeen, kun olimme hyväksyneet Laekenin julistuksen, jonka myötä nimenomaan halutaan lopettaa tuollainen tapa hoitaa Euroopan unionin asioita.
(Suosionosoituksia)
Puheenjohtajavaltio Belgia on luonnollisesti huolehtinut, että ne kaksi virastoa, joiden on määrä aloittaa toimintansa 1. tammikuuta 2002, voivat tosiaankin käynnistyä, ja niille on osoitettu väliaikainen sijaintipaikka kokonaissopimusta odoteltaessa. Nämä ovat elintarviketurvallisuusvirasto, joka tulee Brysseliin, ja Eurojust, joka sijoitetaan Haagiin yksinkertaisesti siitä syystä, että siellä on jo nyt Europolin kotipaikka, joten se on loogista.
(Suosionosoituksia) Arvoisa puhemies, tässä siis katsaus Laekenin päätelmistä, ja samalla suuressa määrin myös yhteenveto Belgian puheenjohtajakauden saavutuksista. Heinäkuussa laadin yhdessä kaikkien hallitukseni jäsenten kanssa tulostaulukon, josta voidaan kaiken aikaa valvoa etenemistämme. Luettelin jo teille suurimman osan saavutuksista. Voin tietysti lisätä niihin vielä muitakin, esimerkiksi rajat ylittävien rahoitustapahtumien hintojen hyväksymisen, mikä varmasti osoittautuu tärkeäksi tammikuun 1. päivän jälkeen, europarlamentaarikkojen verotuksellisen aseman tai lentoturvallisuutta koskevan poliittisen sopimuksen. Nyt on teidän vuoronne suorittaa arviointi.
(NL) Nyt kun kuusi kuukautta kestänyt puheenjohtajakausi on päättymässä, on kiitoksen sananen varmasti paikallaan. Puheenjohtajakaudesta puheen ollen sisällytimme Laekenin julistukseen myös kysymyksen, miten tämä asia tulevaisuudessa on järjestettävä, kun jäsenvaltioita on 30 tai vieläkin enemmän. Luullakseni meidän on silloin pääkaupunkien kierrosta aloittaessamme sanottava aviopuolisoillemme ja lapsillemme: "nähdään ensi kuussa ". Mutta vilpitön kiitoksen sana on tässä silti epäilemättä paikallaan.
Belgia sai puheenjohtajakaudellaan aina Euroopan parlamentin täyden tuen, ja olen siitä teille kaikille kiitollinen. Olemme kuuden kuluneen kuukauden aikana tehneet yhdessä huomattavan paljon työtä lainsäädännön alalla. Erittäin paljon aikaa ja energiaa on kulutettu neuvoston ja parlamentin väliseen yhteispäätösmenettelyyn, mutta uskon, että tämä aika ja energia ovat osoittautuneet hyväksi investoinniksi. Meidän on onnistunut tehdä päätöksiä monilla eri aloilla, lyödä lukkoon asioita ja hyväksyä lainsäädäntöä. Mieleeni tulevat tietysti televiestintäalaa koskeva direktiivipaketti, elintarvike- ja lentoturvallisuus sekä maantiekuljetuksen työaikoja koskeva direktiivi, ja voin mielestäni oikeutetusti väittää, että meidän on nyt onnistunut antaa Eurooppa-neuvoston puheenjohtajavaltion ja Euroopan parlamentin välisille suhteille etupäässä poliittinen ulottuvuus tähänastisen, ehkä liiankin teknisen ulottuvuuden tilalle.
Emme liioin ole kaihtaneet keskustelua. Päinvastoin, olemme järjestelmällisesti pyrkineet ajatustenvaihtoon Euroopan parlamentin kanssa, jotta pääsisimme etenemään asioissa. Yhteistyö neuvoston ja parlamentin välillä sujui erinomaisesti, ja uskon teidänkin olevan sitä mieltä, että belgialaiset neuvostojen puheenjohtajat ovat yrittäneet parhaansa mukaan olla Euroopan parlamentin käytettävissä.
Matkoilla, jotka olen tehnyt syyskuun 11. päivän jälkeen, useimmiten Romano Prodin ja Javier Solanan kanssa, olen oppinut paljon, samoin olen oppinut paljon vuoropuhelusta globalisoitumisesta toisin ajattelevien kassa, etenkin siitä, mikä koskee unionimme paikkaa maailmassa. Jokainen, joka vähitellen alkaa tajuta kaikkien näiden asioiden välillä vallitsevan yhteyden, huomaa todella sen, ettei ole olemassa mitään ikävystyttävää, väritöntä Eurooppaa, vaan että työskentelemme epäilemättä aikamme kiinnostavimman hankkeen toteuttamiseksi.
Syyskuun 11. päivän tapahtumat merkitsivät terrorismin globalisoitumista. New Yorkin ja Washingtonin terroristi-iskut osoittivat, ettei meillä yksinkertaisesti ole varaa jättää maailman köyhimpiä maita oman onnensa nojaan, koska ne silloin kirjaimellisesti joutuvat terroristien, huumekauppiaiden, gangsterien, sanalla sanoen rikollisjoukkojen kaappauksen uhriksi.
Mitä me sitten todellisuudessa teemme asian korjaamiseksi? Tässä ei auta se, että pelkästään globalisoimme vapaat markkinat ja uskomme, että asia on sillä selvä. Kaikkein köyhimpien kansojen köyhtyminen entisestään osoittaa selvästi, että tällä lääkkeellä saattaa olla jopa päinvastainen vaikutus. Kun oleskelee kauan ulkomailla ja keskustelee globalisoitumisesta toisin ajattelevien kanssa, tulee lopulta tietoiseksi siitä, että Euroopan unionilla on ollut jo vuosikausia ratkaisu hallussaan, hyvinvointiresepti, jota olemme peräkkäin soveltaneet Kreikkaan, Espanjaan, Irlantiin ja Portugaliin. Vapaakauppa, kansainvälinen yhteistyö ja myös keskinäinen rahallinen tuki näyttävät yhdessä pystyvän kerta toisensa jälkeen tuottamaan hyvinvoinnin kannalta erittäin suotuisan tuloksen, kuten olemme kymmenien menneiden vuosien aikana saattaneet havaita omassa unionissamme.
Tätä ajatellen, tämän huomioon ottaen, jäävät valittelu unionin laajentumisesta ja laajentumista kohtaan usein tunnettu pelko itse asiassa erittäin suhteellisiksi asioiksi. Kun kohta, ehkä seitsemän vuoden kuluttua, kutsumme tänne parlamenttiin romanialaisen tai bulgarialaisen, jonka keskimääräiset tulot ovat seitsemäs osa saksalaisen tai alankomaalaisen tuloista, niin eikö vain olekin niin, että olemme silloin oikeastaan toteuttamassa sukupolvemme suurinta hanketta? Kun toteutamme laajentamissuunnitelman, niin todellisuudessa huolehdimme sellaisten maiden vakauttamisesta, jotka muuten saattaisivat joutua diktatuurin tai "riistäjien" saaliiksi Serbiaan tai Albaniaan verrattavassa tilanteessa.
Kaikki asiat ovat yhteydessä keskenään: jos onnistumme tekemään piakkoin tapahtuvasta kymmenen uuden jäsenvaltion mukaantulosta yhtä suuren menestyksen kuin unionin aikaisemmasta laajennuksesta Etelä-Eurooppaan, niin meillä on itse asiassa hallussamme malli, koeteltu menetelmä, jonka avulla pystymme kaventamaan myös pohjoisen ja etelän välistä kuilua, aikamme suurinta konfliktia.
Oikeastaan juuri tätä maailma meiltä eurooppalaisilta odottaakin. Meidän on uskallettava tunnustaa, ettei meillä ole Amerikan yhdysvaltain terävää profiilia: supervallan, hallitsevan kulttuurin, vapaan aloitteen ja mielipiteenvapauden maan, teknologian uudistusten mestarin profiilia. Meillä Euroopassa olisi kieltämättä vielä paljon oppimista Yhdysvalloilta: sen tekniikan kehityksen, sotilaallisen iskuvoiman ja usein taloudellisen tehokkuuden osalta. Mutta pitäisikö meidän sen tähden juosta Yhdysvaltojen perässä?
Toimiessani Euroopan neuvoston puheenjohtajana olen oppinut ymmärtämään sen, että maailmassa arvostetaan Eurooppaa toisista syistä: meillä Euroopassa on enemmän kokemusta monimutkaisten poliittisten konfliktien kanaalisoinnista, me ymmärrämme paremmin sen, että sotilaallinen ylivoima on tärkeä asia, mutta että sotilaallinen mahtiasema voi olla ainoastaan ensimmäinen askel poliittisiin ja humanitaarisiin ratkaisuihin. Me otamme sosiaali- ja ympäristöongelmat tarkemmin huomioon ja asennoidumme, kokemuksen opettamina, myös avoimemmin poliittiseen yhteistyöhön maailmassa pitämättä globalisoitumista pelkkänä taloudellisena prosessina, joka kieltää poliittisen vastavoiman luomisen.
Välihuomautukseni lopuksi ja puheenjohtajakautemme päätökseksi, joskin lähipäiviksi jää vielä tehtäviä, haluaisin kysyä teiltä vielä, eikö meillä eurooppalaisina siis olekin paremmat mahdollisuudet luoda se uusi yhteys, jota maailma itse asiassa niin suuresti janoaa? Miksei Eurooppa saisi tavoitella mahtavan maanosan asemaa, mutta sen tulisi samalla olla valmis jakamaan valtansa muiden kanssa maanosana, jonka talous on vahva mutta joka silti säilyttää myös perinteisen myötätuntonsa heikkoja kohtaan. Maanosana, jolla on vahva eurooppalainen sotaväki, joskin se on vielä luotava, mutta siten, että se on osa humanitaaristen, diplomaattisten ja myös juridisten välineiden koneistoa. Rikkaana maanosana, mutta tietoisena siitä, että tämä rikkaus on tosiasiassa haurasta, niin kauan kuin suurissa osissa maailmaa häpeäksemme yhä vallitsee äärimmäisen köyhyys, eikä vähiten Afrikassa, maanosassa, jonka köyhyydestä me historiallisessa mielessä kannamme raskaan vastuumme.
Eurooppalainen supervalta, jolla on omat erikoisominaisuuteensa ja joka pystyy astelemaan maailmassa rinta rinnan toisen supervallan kanssa, on toistaiseksi tietysti vielä toiveunta. Mutta merkkejä on mielestäni jo havaittavissa, ja tällaisia merkkejä on se, että vanhat ideologiset vastakohtaisuudet samoin kuin kansalliset vihollisuudet ovat hävinneet. Hyvinvointi on kasvanut, ensin Länsi-Euroopassa toisen maailmansodan jälkeen ja nyt kylmän sodan jälkeen myös Keski- ja Itä-Euroopassa.
Euroopan unionimme on vähitellen muotoutumassa, ilman että - tämä on tärkeää - monivivahteisuus, kulttuurillinen rikkaus tai rikkaat perinteet katoavat Euroopasta.
Päätän tähän, arvoisa puhemies. Euroopan rakentaminen on kunnianhimoinen hanke, ja toistan vielä, se on itse asiassa aikamme suurin poliittinen unelma. Laekenin julistuksella toivon antaneeni pienen, vaatimattoman alkusysäyksen sille, että tämä unelma voi aikanaan muuttua myös täydeksi todellisuudeksi.

Puhemies
Kiitän puheenjohtaja Verhofstadtia lämpimästi merkittävästä puheenvuorosta.

Prodi
. (IT) Arvoisa puhemies, arvoisa pääministeri, hyvät parlamentin jäsenet, minulle on suuri kunnia osallistua tähän heti Laekenin huippukokouksen jälkeen käytävään keskusteluun. Laekenissa otimme huomattavan edistysaskelen kohti sellaista Eurooppaa, jota toivomme: kohti demokraattisempaa ja avoimempaa Eurooppaa, jossa kansalaiset voivat viimeinkin täysin tunnistaa itsensä.
Tahtoisin ennen kaikkea kiittää puheenjohtajavaltio Belgiaa sen tavasta ohjata kokouksen työskentelyä ja erityisesti Laekenin julistukseen johtanutta työtä. Laekenissa aloitettiin uusi Euroopan rakentamisen perustuslaillinen vaihe, jossa Euroopan parlamentilla ja kansallisilla kansanedustuslaitoksilla voi olla keskeinen asema. Uudesta kehityksestä tulee avoin ja selkeä, ja se auttaa kansalaisia ymmärtämään paremmin niitä keskeisiä kysymyksiä, joista Euroopassa tällä hetkellä keskustellaan. Laajentumisen ja globalisaation kannalta panos on hyvin korkea.
Laekenissa viitoitettu suunta on mielestäni ainoa tapa turvata demokraattinen legitiimiys ja toimia niin, että unionin on mahdollista edelleen jatkaa yhdentymistä ja laajentumista ilman pelkoa siitä, että kansalaiset hylkäisivät hallitusten hyväksymät ratkaisut.
Euroopan unionin laajentuminen on peruuttamaton kehitys, ja se on jo edistynyt pitkälle. Meidän ei näet pidä unohtaa sitä, että tämä on yksi valmistelukunnan perustamisen pääasiallisista syistä. Mikäli institutionaalisia muutoksia ei tehdä, laajentuneen unionin toiminta pysähtyy vääjäämättä. Ilman avointa keskustelua saatamme menettää unionin ja ehdokasvaltioiden kansalaisten tuen. Meidän ei myöskään pidä aliarvioida sitä merkitystä, mikä ensimmäistä kertaa on ehdokasvaltioiden osallistumisella tähän toimielinten kehitykseen, jolla on perustuslaillisia vaikutuksia. Tehtävä päätös koskee heidän tulevaisuuttaan yhtä paljon kuin 15 nykyisen jäsenvaltion kansalaisten tulevaisuutta.
Laekenin Eurooppa-neuvoston tulokset eivät kuitenkaan rajoitu vain valmistelukunnan perustamiseen. Syyskuun 11. päivän tapahtumat muistuttivat meitä siitä, mihin pystyvät ne, jotka haluavat käyttää väärin vapautta tuhotakseen sen, ja Eurooppa-neuvoston tuki toimillemme sisäasioissa auttaa meitä saavuttamaan tavoitteemme rakentaa Euroopan unionin vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue.
Maahanmuuttoa ja turvapaikkaoikeutta koskevan yhteisen politiikan määrittämiseksi tehty työ edistyi. Eurooppa-neuvosto toivoi, että toimintasuunnitelma voisi perustua laitonta maahanmuuttoa ja ihmiskauppaa koskevaan komission tiedonantoon. Tässä asiassa, kuten äskettäin esitin puheessani Brüggessä, Eurooppa-neuvosto kehotti neuvostoa ja komissiota tutkimaan, kuinka voitaisiin tehdä mahdolliseksi unionin ulkorajoja valvovien tahojen välinen tehokas yhteistyö ja tutkia mahdollisuuksia perustaa yhteinen järjestelmä tai yhteinen laitos rajojen valvomiseksi.
Olen pahoillani siitä, ettei Laekenin Eurooppa-neuvostossa edistytty Euroopan tulevia virastoja koskevan kysymyksen ratkaisussa. Toivon teidän ymmärtävän minut oikein - olen samaa mieltä pääministeri Verhofstadtin kanssa - tämä ei ole mikään tragedia. Meidän on kuitenkin todettava, kuten aiemminkin, että yksimielisyyttä koskeva sääntö vain haittaa päätöksentekoa.
Seuraavan on oltava jo nyt aivan selvää. "Yhteisömenetelmä" on tehnyt mahdolliseksi sen, että unionista on voinut tulla sellainen kuin se on: kansojen unioni ja valtioiden unioni, joka edellyttää innovatiivista päätöksentekorakennetta, jonka puitteissa yhteisön toimielimet voivat toimia ja joka antaa yhden äänen kaikille valtioille, niin suurille kuin pienillekin. Yhteisömenetelmä on ollut tarpeen tehokkuuden ja demokraattisen legitiimiyden edistämiseksi. Meidän on vain sovellettava ja vahvistettava sitä. Tämä on välttämätöntä, jotta emme menettäisi yleisen mielipiteen tukea, ja myös toimiemme tehokkuuden turvaamiseksi. Kansalaiset ovat kyllästyneet tällaisiin lehmänkauppoihin. Heitä kiinnostaa enemmän se, voiko paljon puhuttu Euroopan elintarvikevirasto todellakin aloittaa toimintansa, kuin se, missä virasto sijaitsee. Vahvistan siis, että 1. tammikuuta 2002 viranomainen aloittaa toimintansa väliaikaisessa toimipaikassa - ja korostan, väliaikaisessa - Brysselissä. Kansalaiset eivät voi enää kauempaa odottaa heidän terveytensä suojelemiseen tarkoitetun elimen perustamista.
Tässä asiassa komissio aikoo edelleen kiinnittää huomiota komission ja parlamentin välisten suhteiden keskeiseen merkitykseen. Olemme parantaneet menettelytapojamme ja työtapaamme, mutta viime viikkojen aikana olemme todenneet, ettei suhteiden ja työtapojen kehittäminen ole vielä saavuttanut niitä tavoitteita, joita me kaikki sille asetimme. Tehtävämme on työskennellä yhdessä saavuttaaksemme tavoitteet pian ja perustaa vaalikauden toisen osan toiminta komission ja parlamentin väliselle täydelliselle synergialle.
Tavoite, jonka asetimme itsellemme Lissabonissa maaliskuussa 2000, oli tehdä unionista kymmenessä vuodessa maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin talous. Samalla otimme tehtäväksemme taata, että siitä tulee tasa-arvoisempi ja kaikkien tarpeet huomioon ottava yhteiskunta. Olen iloinen siitä, että Laekenin Eurooppa-neuvostossa oltiin yhtä mieltä siitä, että näitä tavoitteita on pidettävä ensisijaisina. Näin ollen Barcelonassa on edistyttävä merkittävästi ja peruuttamattomasti Euroopan sosiaalisen mallin vahvistamisessa ja kehittämisessä. Tästä meillä on tilaisuus keskustella uudelleen huippukokousta valmisteltaessa.
Eurooppa-neuvosto totesi jälleen kerran, että satelliittipaikannushanke Galileo on strategisesti tärkeä, ja se voi edistää innovaatioita ja kilpailukykyämme. Toisin ei olisi voinutkaan olla, kun vasta kuukausi sitten Euroopan avaruusjärjestön jäsenvaltiot - 15 valtiosta 13 on Euroopan unionin jäsenvaltioita - päättivät käyttää 550 miljoonaa euroa hankkeeseen osallistumiseen. Toisenlainen päätös olisi antanut ristiriitaisen viestin tulevaisuutemme ja riippumattomuutemme kannalta elintärkeässä hankkeessa. Eurooppa-neuvosto esitti selkeät päivämäärät ja tavoitteet vuoden 2002 ensimmäiseksi puoleksi: nyt on aika tehdä päätöksiä enää enempää viivyttelemättä. Tätä edellyttää uskottavuutemme, tätä edellyttää neuvoston ja parlamentin uskottavuus. Komissio on siis valmis tekemään osansa, jotta sitoumukset voitaisiin pitää ja jotta viimeinkin voitaisiin päästä kouraantuntuvaan kehitykseen siten, että otetaan huomioon hankkeen kaikki tekniset ja taloudelliset seikat.
Arvoisat parlamentin jäsenet, valmistelukunnan on vastattava odotuksiin ja saatava aikaan muutos, joka antaa meille mahdollisuuden odottaa luottavaisesti monimutkaista ja vaikeaa tulevaisuutta. Sen ei pidä keksiä unionia uudelleen eikä kyseenalaistaa yhteisön säännöstöä; pikemminkin sen on osoitettava suunta, joka antaa unionille ja sen uusille, laajentumisen myötä unioniin liittyville jäsenvaltioille mahdollisuuden jatkaa poliittista, sosiaalista ja taloudellista yhdentymistä.
Valmistelukunnan perustaminen on tietoinen muutos menneeseen verrattuna. Tavoitteemme on, että siinä voidaan yhdistää monien, ei vain harvojen, ajatuksia ja kokemuksia. Tavoitteemme on, että työtä tehdään päivänvalossa, ei neljän seinän sisällä. Valmistelukunnassa komissio toimii perustamissopimusten vartijana ja yhteisön hengen takaajana. Kaikkien jäsenvaltioiden yhdenvertaisuus ja tasapaino unionin toimielinten välillä ovat parhaita oikeudenmukaisen ja tehokkaan Euroopan takeita. Lisäksi uusimman eurobarometrin tulosten valossa voinemme todeta, että kansalaiset lähentyvät Eurooppaa ja sen toimielimiä jopa nopeammin kuin oli osattu odottaa.
Viimeistään vuonna 2004, mutta todennäköisesti ennen sitä, valmistelukunnan työn tulokset tutkitaan hallitustenvälisessä konferenssissa ja sen jälkeen vanhojen ja uusien jäsenvaltioiden kansalaiset valitsevat edustajansa Euroopan parlamenttiin. Valmistautukaamme jo nyt näihin merkittäviin ja huomattaviin määräaikoihin.

Poettering
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, tänään kokouksessamme vallitsee hyvä tunnelma, kuten joulunalusaikaan sopii. Kiitimme sydämellisesti puhemiestämme, mutta saamme kiittää myös neuvoston puheenjohtajistoa ja erityisesti pääministeri Guy Verhofstadtia sydämellisesti teidän, Euroopan ja meidän kaikkien Laekenissa olleiden Laekenin julistuksella saavuttamasta menestyksestä.
Arvoisa neuvoston puhemies, te olette toiminut - tämän kiitoksen haluaisin osoittaa myös ulkoministeri Michelille - parhaimman belgialaisen perinteen mukaisesti, kuten edeltäjänne - Leo Tindemans, joka täyttää muutaman kuukauden päästä 80 vuotta, Wilfried Martens, Euroopan kansanpuoleen puheenjohtaja, ja Jean-Luc Dehaene - myös aina ovat tehneet: eurooppalaisesti, sitoutuneesti, vakuuttavasti! Tämä on myös esimerkki siitä, että niin kutsutun pienen maan hallitus voi toisinaan toteuttaa paljon parempaa politiikkaa ja näyttää Euroopalle paljon paremmin tietä kuin niin sanotut suuret maat väittävät tekevänsä.

Siksi sydämellinen kiitokseni! Haluaisin vain sanoa vielä jotakin Laekenin julistuksesta, koska ryhmäni muut jäsenet puhuvat vielä muista aiheista. Arvoisa pääministeri, Laeken merkitsee teille suurta henkilökohtaista onnistumista, ja me olemme siitä hyvin iloisia! Haluaisin kuitenkin kiittää sydämellisesti myös komissiota. Me suhtaudumme asioihin toisinaan myös kriittisesti, silloinkin kun komission mielestä siihen ei juurikaan olisi aihetta. Komission puheenjohtaja Romano Prodi ja hänen rinnallaan Euroopan unionin uudistuksesta vastaava jäsen, Michel Barnier, eivät ole pelkästään seuranneet meitä tällä tiellä, vaan olemme kulkeneet tämän tien yhdessä. Meidän puolueemme, Euroopan kansanpuolue, ehdotti jo tammikuussa Berliinissä pitämässään kokouksessa valmistelukuntaa. Olemme iloisia, että se on myös koko Euroopan parlamentin sekä tärkeimpien toimielinten kanta.
Mielestäni aivan ratkaisevaa on tämänhetkinen uusi menettelymme eli Euroopan unionin uudistuksen parlamentarisointi. Parlamentin jäsenillä on enemmistö valmistelukunnassa, ja toivomme, että tämän vuoksi myös tiedotusvälineet auttavat osaltaan luomaan todellista avoimuutta, sillä julkisilla kokouksilla ei ole vielä välitöntä vaikutusta, vaan vaikutus alkaa vasta sitten, kun tiedotusvälineet tuovat tämän myös julkisuuteen niin, että se on kaikkien ihmisten ulottuvilla, ja tämän pyynnön me haluamme tänään esittää tiedotusvälineille.
On keskusteltu jonkin verran tästä kolmihenkisestä puheenjohtajistosta, joka valmistelukunnalle asetettiin. Saanen sanoa teille, neuvoston puheenjohtaja, että mielestäni tämä on hyvin viisas päätös. Valéry Giscard d'Estainghan ei ollut vain Ranskan presidentti, vaan myös Euroopan parlamentin jäsen, ja loppujen lopuksi meidän ryhmämme jäsen. Hänhän oli ensin liberaalisen ryhmän jäsen ja siirtyi sitten meidän ryhmäämme, mikä merkitsi luonnollisesti parannusta, ...
(Naurua)
... ja hän nimenomaan laati, mikä ei ole Ranskan entiselle presidentille tyypillistä, mietinnön toissijaisuusperiaatteesta. Sanonpa teille, että mieluummin puheenjohtaja, joka on iän myötä hieman kehittynyt, jolla on valpas, nuori mieli ja Euroopalle avoin sydän kuin nuori puheenjohtaja, joka on Euroopan yhtenäisyyden vastustaja! Siksi minusta tämä ratkaisu täydennettynä Jean-Luc Dehaenella, johon meidän ryhmällämme on hyvä suhde, sekä Giuliano Amatolla, joka on osoittautunut eurooppalaismieliseksi, on hyvä ratkaisu.
Valmistelukunnassa tulee olemaan yhdeksän muuta jäsentä, ja uskon, että molemmat Euroopan parlamentin edustajat ovat kahden suuren ryhmän jäseniä. Juuri siksi, että näin todennäköisesti on, olen ehdottomasti sitä mieltä, että olisi hyvä lisä, jos Euroopan parlamentin tuleva puhemies tulisi jostakin pienemmästä ryhmästä, ja siksi ryhmämme antaa täyden tukensa liberaalisen ryhmän puheenjohtajalle Pat Coxille!
(Naurua ja suosionosoituksia oikeistolta, vastalauseita ja välihuomautuksia vasemmistolta) Hyvät parlamentin jäsenet, tästä asiasta on luonnollisesti vielä puhuttava ja päätettävä, mutta suhtaudun siihen hyvin optimistisesti!
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mitä sisältöön tulee, minusta oli erittäin viisasta, että te esititte kysymyksiä. Minä en aio nyt antaa vastauksia niihin. Aiheita olivat parlamentin vahvistaminen, parlamentin yhteispäätösmenettely, ministerineuvoston laajempi julkisuus ja avoimuus ja tietysti komission asema, joka perustuu äänestäjien tahtoon - näistä on vielä neuvoteltava.
Ratkaisevaa on myös, millaiseksi tämän valmistelukunnan toimintarakenne muodostuu, ja mielestäni Euroopan parlamentilla on siellä 16 edustajansa turvin jättiläismäinen mahdollisuus toimia esitaistelijana. Olen nimenomaan ehdottanut ryhmälleni, että meidän puolueperheemme - en tiedä, miten muut ryhmät tämän tekevät - kokoontuvat myös parlamentarisoinnin hengessä eli ryhmätasolla siten, että valmistelukunnassa PPE-DE-ryhmän jäsenet sekä kansallisten parlamenttien jäsenet tapaavat valmistellakseen järkevää toimintarakennetta.
Kehotan kaikkia 15:tä hallitusta lähettämään valmistelukuntaan parhaat henkilönsä. He eivät saa kuvitella osallistuvansa johonkin seminaariin, vaan hallituksia tulee edustaa niiden henkilöiden, joilla on vaikutusvaltaa myös hallituksiin päin. Kun puheenjohtaja Valéry Giscard d'Estaing Laekenin julistuksen mukaisesti esittää raporttinsa valtion- ja hallitusten päämiesten huippukokoukselle, olisi vain järkevää, jos myös kansallisten hallitusten edustajilla olisi vastaavasti raportointivelvollisuus. Heidän tulisi antaa raporttinsa omalle kansalliselle hallitukselleen, jolloin varmistettaisiin, että valmistelukunta ei toimi eristyksissä, vaan että sillä on jatkuva yhteys maiden hallituksiin.
Se, ansaitseeko tämä Laekenin julistus lopulta määreen historiallinen - se on hyvä alku, mutta ilman hyvää toimintamenetelmää ei toiminnan tuloskaan voi olla hyvä - tuleeko tämä kaikki olemaan historiallista, ratkeaa luonnollisesti vasta sitten, kun tulos on selvillä ja valtion- ja hallitusten päämiehet sekä hallitukset omaksuvat sen. Toivon, että myös hallitusten edustajat ja parlamenttien jäsenet, niin Euroopan parlamentista kuin kansallisista parlamenteistakin, sitoutuvat tähän niin vahvasti, että tulos on kaiken kaikkiaan myös hyväksyttävä. Kun saavutamme tämän yhdessä, tästä Euroopan unionista, meidän vanhasta Euroopastamme, joka siten uudistuu, tulee toimintakykyinen sekä sisäisesti että ulospäin, demokraattinen, vakuuttava Eurooppa, joka edustaa meidän arvojamme!
(Suosionosoituksia)

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät naiset ja herrat, ensiksi tahdon ilmaista sosialistiryhmän puolesta tyytyväisyyteni Laekenin huippukokouksen tekemästä päätöksestä. Olette päättäneet ylittää Rubicon-joen tunnustamalla, että meillä on meneillään perustuksiamme muuttava prosessi, perustavanlainen muutos, joka osoittaa, että poliittinen vuorottelu voi saada myös Belgiassa aikaan uusia ajatuksia ja uusia ehdotuksia. Olen kiitollinen puheenjohtajavaltio Belgialle, että se on sinnikkyydellään kyennyt ottamaan tämän askeleen eteenpäin.
Uskon myös, että me kaikki olemme yhteisin ponnisteluin onnistuneet viemään valmistelukuntaa eteenpäin, vaikka sen osalta oltiinkin hyvinkin varauksellisia. Uskoakseni meistä jokainen voi merkitä valmistelukunnan kirjanpitonsa kredit-puolelle.
Poettering muistutti, että ajatus valmistelukunnasta syntyi Saksan puheenjohtajakaudella Kölnin huippukokouksessa, mutta puheenjohtajavaltiolla oli silloin sosialidemokraattien ja vihreiden hallitus, mikä unohdettiin mainita. Mielestäni tälle prosessille on luonteenomaista juuri kaikkien Euroopan unionin poliittisten voimien yhteinen ponnistus, mikä näkyy hyvin Lehnen ja Méndez de Vigon mietinnöstä. Myönnän kyllä, että ehdotuksiamme on kuunneltu; ensinnäkin puheenjohtajiston kokoonpanossa vallitsee demokraattista legitiimiyttä ajatellen neuvoston koostumuksen suhteen parlamentaarisesti tasapainotettu edustus, eikä tätä pidä unohtaa, ja sitten on vielä löydetty - sanoisinpa belgialainen - ratkaisu siinä kolminaisuudessa, joka on luotu puheenjohtajiston rinnalle.
Tästä asiasta puheen ollen minun on sanottava, että arvostan kovasti Giscard d'Estaingin uraa Euroopan unionissa; hän ei ollut meidän ehdokkaamme, mutta paitsi Ranskan tasavallan presidentti, hän oli myös hyvä Euroopan parlamentin jäsen; arvoisa neuvoston puheenjohtaja, niinpä meidän onkin mielestäni nyt esitettävä pyyntö, että ei perustettaisi puheenjohtajiston ulkopuolella olevaa elintä, toisin sanoen että ei olisi kolmen hengen johtoryhmää puheenjohtajiston lisäksi. Meillä on oltava yhdessä työskentelevä 12 hengen ryhmä, ja tätä tietä uskoakseni pääsemme eteenpäin.
Kaikki voimme myös myöntää, että ystävillämme on mennyt paremmin, mutta - arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät naiset ja herrat - sitä en ymmärrä, miksi ystäväni Poettering niin antaumuksellisesti väittää, että liberaali olento on eräänlainen rippikoululainen, josta loppujen lopuksi tulee kristillisdemokraatti. Enpä usko Coxin olevan kovinkaan tyytyväinen tällaiseen esittelyyn. Käsittääkseni tärkeää on joka tapauksessa se, että olemme kaikki valmiita tekemään yhdessä työtä tässä prosessissa.
Olette mielestäni saaneet aikaan myönteisen tuloksen ja Nizzassa käsitellyistä neljästä aiheesta olette liitteessä IV olevassa julistuksessa 23 esittäneet 64 kysymystä. Olemme laskeneet ne ja saaneet tulokseksi 64. Jokin niistä on varmaan oleva miljoonan euron vaan ei miljoonan dollarin kysymys. Joukossa on muutamia kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin välisiä suhteita koskevia kysymyksiä, jotka eivät mielestäni ole kovin hyvin muotoiltuja, mutta autamme teitä kyllä korjaamaan ne, ja tärkeää on ennen kaikkea valaa uskoa siihen, että valmistelukunnassa luodaan nyt rakentavaa dynamiikkaa, jonka hyväksi minunkin ryhmäni on tehnyt työtä jo pitkän aikaa. Tämä on nähty kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin välisessä yhteistyöelimessä (COSAC) ja me teemme sitä yhtenä perheenä, jotta ryhmien välisen työn yhdenmukaisuus olisi yhä merkittävämpää jäsenvaltioiden parlamenteissa, ehdokasvaltioiden parlamenteissa - joilla niilläkin on oikeus ilmaista näkemyksensä - ja omassa parlamentissamme. Tästä meillä on suuri vastuu.
Lopuksi sallinette minun esittää joitakin kriittisiä huomioita Laekenin huippukokouksesta. Siellä edistyttiin ulkopolitiikan ja yhteisen turvallisuuspolitiikan operatiivisen luonteen luomisessa, kosketeltiin jopa puolustuspolitiikan elementtejä. Ministeri Michel kenties kiiruhti asioiden edelle ilmoittaessaan sen, mutta mielestäni vastuukysymyksiämme ajatellen on parempi olla asioita edellä kuin olla tekemättä mitään. On osattava ottaa riskejäkin.
Virastoista puheen ollen totuus on, että Beethovenin sinfonian jälkeen, kuten hyvä ystäväni Giuliano Amato sanoi, olemme törmänneet ehdottomaan kakofoniaan; yhdessä kohden katson hänen olevan oikeassa: tulevaisuuden ei voi sanoa näyttävän kovin kaksiselta, sillä juuri kun on keskusteltu tulevaisuudesta ja tämänhetkiset aiheet tuodaan pöydälle, lopputuloksena onkin kukkotappelu. Tätä ei voi hyväksyä, ja minun onkin muistutettava mieliinne, että Whiteheadin mietinnössä parlamentti luopui tarkistuksistaan, koska meille sanottiin, että ongelma ratkaistaisiin Laekenissa, vaikkei sitä siellä ratkaistukaan.
Niinpä olenkin pannut tarkoin merkille, mitä liberaali neuvoston puheenjohtaja on sanonut Barcelonan huippukokouksesta: sosiaalinen yhteenkuuluvuus, eurooppalainen sosiaaliturvan malli, kyky mukautua ja käydä vuoropuhelua yhteiskunnallisten keskustelukumppanien kanssa; minusta tässä on määritelty se tie, jota meidän on edettävä.
Lopuksi, arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, meidän on mielestäni tänään vahvistettava, että Laekenin julistuksella, jossa juuri päätetään asettaa tavoitteeksi Euroopan unionin perustuslaki, on saatettava alkuun sellainen prosessi ja dynamiikka, johon meidän on sitouduttava. Ryhmäni puolesta voin sanoa, että me olemme yhdessä päättäväisesti valmiit ylittämään Rubicon-joen kanssanne, jos me kaikki teemme sen vakavissamme ja tuntien kutsumusta tulevaisuuteen, toimimaan yhtenäisen Euroopan puolesta.

Cox
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää puheenjohtajavaltio Belgiaa ja Belgian pääministeriä yhteistyöstä parlamentin kanssa. Arvoisa pääministeri, vaikka en olekaan tarkistanut asiaa, te olette muistaakseni vieraillut täällä parlamentissa useammin kuin kukaan edeltäjistänne edellisten puheenjohtajakausien aikana. Se on osoitus henkilökohtaisesta panoksesta, jonka te olette antanut parlamentin kanssa käytävään vuoropuheluun ja demokraattisiin asioihin Euroopassa. Kiitän tietä siitä.
Parlamentin mieliala on myös muuttunut dramaattisesti viimeisten 12 kuukauden aikana. Vuosi sitten pidimme Nizzan kokousta tärkeänä ja ratkaisevana tapauksena ja olimme pettyneitä, kun se pikemminkin lisäsi asioiden monimutkaisuutta kuin vähensi sitä, kun se oli yleisön kannalta pikemminkin käsittämätön kuin ymmärrettävä ja näytti heijastelevan ennemminkin sopimuksen aikaansaamisen tärkeyttä kuin ihanteiden merkitystä eurooppalaisen prosessin taustalla. Tasapaino on palautettu tämän puheenjohtajakauden lopulla, ja meidän pitäisi myöntää se. Mielialat ovat muuttuneet suuresti. Mielialat ovat nyt nousussa, ja iso osa kiitoksista siitä pitää osoittaa teille, pääministeri Verhofstadt, ja puheenjohtajakauden kollegoillenne. Ei tietenkään voida sekoittaa keskenään mielialoja ja asioita, joten meidän pitää nyt hyödyntää tätä dynamiikkaa tulevaisuutta ajatellen Laekenin julistuksen ja valmistelukunnan avulla.
Laekenin julistus on todellakin merkittävä tapaus unionille ja pysyvä osoitus puheenjohtajavaltio Belgian ansioista. Valmistelukuntamenettely on näkyvä menettely. Niin monet ovat tosiaankin tyytyväisiä valmistelukuntaan, että sillä on nyt monta isää, kuten kaikilla menestyksekkäillä hankkeilla, ja me kaikki vaadimme oman osamme. Olkoon näin. Menestyksen luonteeseen kuluu, että meidän kaikkien pitäisi juhlia sitä.
Odotamme valmistelukunnan toiminnan aloittamista maaliskuussa 2002 ja suhtaudumme myönteisesti valmistelukunnan puheenjohtajiin Giscard d' Estaingiin, Amatoon ja Dehaeneen ja muihin, jotka liittyvät heidän joukkoonsa. Meidän täytyy varmistaa, että tämä valmistelukunta toimii puheenjohtajistonsa välityksellä yhtenäisesti ja johdonmukaisesti. Se on Euroopan unionin kulkuneuvo, ei enempää eikä vähempää.
Haluan sanoa hyvälle ystävälleni Hans-Gert Poetteringille, että noin kymmenen vuotta sitten liberaaliryhmän entinen puheenjohtaja etsi poliittista turvapaikkaa tästä parlamentista, ja haluan kiittää kristillis-demokraattisia kollegoitani, että he antoivat turvapaikan tälle miehelle, jopa ennen Tampereen huippukokousta ja oikeus- ja sisäasioiden kehitystä.
Hän on erittäin pätevä eurooppalainen, ja olen varma, että valmistelukunta saa aikaan edistystä hänen johdollaan.
On hyvä tuntea, kuten pääministeri jo sanoi, että ei ole olemassa aiheita, joista ei voisi puhua. Olemme ylittäneet merkittävän sillan ainakin joissakin asioissa. Halukkuus suunnitella Euroopan perustuslakia on välttämätöntä, eikä vain yksinkertaisuuteen liittyvistä syistä vaan syistä, jotka liittyvät ihanteiden määrittelyyn ja uudelleen määrittelyyn, nykyisiin arvoihin, kansalaisoikeuksiin, toimielinten väliseen tasapainoon ja asianmukaisten tarkastusten ja taseiden luomiseen. Me tarvitsemme tätä, ja olen ilahtunut siitä, että te löysitte rohkeuden ja yksimielisyyden tehtävienne perustaksi.
Syyskuun 11. päivä oli tavallisesta poikkeava hetki puheenjohtajakaudellanne. Se merkitsee vaikeaa haastetta yhteisen haavoittuvaisuutemme nimissä ja sen havaitsemista, että ei-eurooppalainen tai transatlanttinen unilateralismi ei toiminut. Se, että olemme tarttuneet tähän tilaisuuteen ja että olemme ymmärtäneet, että yhteiseen haavoittuvaisuuteemme voidaan vastata vain yhteisellä vastuulla, on merkinnyt valtavaa menestystä kaikille toimielimille, puheenjohtajavaltio Belgian ja komission johdolla ja parlamentin halukkaalla avustuksella.
Kaiken kaikkiaan tämä puheenjohtajavaltio on vastannut aikamme Euroopan haasteeseen, ja te, pääministeri Verhofstadt, ja kolleganne voitte olla ylpeitä tästä puheenjohtajakaudesta. Tämän parlamentin liberaalidemokraattisina kollegoinanne olemme myös ylpeitä teidän saavutuksistanne. Toivomme, että tämän päivän Euroopan valtioiden johdossa olisi enemmän teidän kaltaisianne ihmisiä.
(Suosionosoituksia)

Lannoye
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, olen samaa mieltä kuin työtoverini, että olette luonut neuvoston ja parlamentin välille hyvän yhteistyöhengen viimeksi kuluneina kuukausina.
Palaan vielä Laekenin julistukseen. Luulenpa, ettei kukaan voi sanoa, etteikö Laekenin julistus olisi tärkeä askel tiellä uudelleen hahmoteltuun Euroopan unioniin, joka on entistä avoimempi, ymmärrettävämpi, demokraattisempi, luultavasti myös tehokkaampi ja vahvempi kansainvälisellä tasolla. Uusi dynamiikka, jota ollaan luomassa, tekee kaikki nämä positiiviset määreet oikeutetuiksi. Olemme oppineet tuntemaan Amsterdamin sopimuksen ja Nizzan sopimuksen, jotka ovat olleet pettymyksiä. Tiedämme nyt olevan mahdollista, että uusi hallitustenvälinen konferenssimme onnistuu. Arvelen, että mikäli työskentelemme tosissamme - luomanne yhteistyöhenki näyttäisi antavan siihen mahdollisuudet - voimme seuraavassa huippukokouksessa valmistelukunnan ja sille annettavan avoimen valtuutuksen, omaksuttavan työmenetelmän sekä meitä siinä edustavien henkilöiden persoonallisuuden ansiosta päästä Euroopan unionin kannalta erittäin suotuisiin tuloksiin. Älkäämme siis peitelkö tyytyväisyyttämme, vaikka varauksia voidaankin esittää siitä syystä, että valmistelukunnan työtä ohjaavasta triumviraatista puuttuvat tykkänään naisedustajat, mikä mielestäni on tosiaan valitettavaa,

ja vaikkakin on valitettavaa, ettei Euroopan parlamentilla ole siinä riittävän suurta edustusta, sanoisin, että yleisesti ottaen aloitusolosuhteet ovat hyvät. Kiitän teitä siis myös vaivannäöstänne tässä asiassa.
Mainitsitte kuuden kuukauden puheenjohtajuutenne. Olen ollut melko pitkään europarlamentaarikkona ja olen huomannut, että kaikki puheenjohtajavaltiot ovat pettyneitä toimikauden ollessa lopuillaan, eritoten toisella vuosipuoliskolla, sillä se on lomien johdosta huomattavasti ensimmäistä lyhyempi ja myös siksi, että puheenjohtajavaltio ei ole vastuussa kaikesta Euroopan unionissa - kaikeksi onneksi. Puheenjohtajavaltio on suuresti riippuvainen muiden jäsenvaltioiden myötämielisyydestä; se on riippuvainen komission ja parlamentin työstä. Älkää olko kovin pettyneitä. Minä itse olen kohtalaisen pettynyt tiettyihin seikkoihin, sanon sen suoraan, mutta luulen, että ilman syyskuun 11. päivän tapahtumiakaan ette olisi voineet toteuttaa kaikki suunnitelmianne.
No niin, syyskuun 11. päivän tapahtumat sattuivat. Tapahtui kauheita asioita. Ja sen myötä terrorismin vastaisesta taistelusta tuli keskeistä. Tässä suhteessa tulee harkintamme ja toimintamme mielestäni voimakkaasti kohdistua terrorismin ehkäisyyn. Pahoittelen, ettei neuvoston lopulliseen tekstiin tullut Yhdysvalloille osoitettua viestiä. Puhun nyt aivan suoraan. Siinä olevassa myönteisessä viestissä sanotaan: "ilmaisemme vielä kerran yhteisvastuullisuutemme", eikä siinä mitään. Siihen olisi kuitenkin pitänyt ehkä liittää poliittisempi viesti, jossa pahoitellaan Yhdysvaltain hallituksen asennetta kahteen tärkeään maailmanrauhaan ja terrorismiin liittyvään asiaan. Tarkoitan esimerkiksi sitä, että presidentti Bushin ilmoittama vetäytyminen ohjuspuolustusjärjestelmät kieltävästä sopimuksesta on vakava poliittinen virhe, joka uhkaa maailmanrauhaa. Tarkoitan myös, että bakteriologisten aseiden kieltämistä koskevan yleissopimuksen töiden lukkiutuminen Genevessä viime marraskuussa, koska Yhdysvallat ei suostunut valvontaan omalla alueellaan, oli samaten poliittinen erehdys, jopa virhe. Katson, että Euroopan unionin tulisi lähettää Yhdysvaltain hallitukselle viesti ja pyytää sitä muuttamaan mieltään.
Lopuksi haluan muistuttaa kahdesta tärkeästä tapaamisesta, koska ylihuominen on tämänpäiväistä parempi, mutta ennen ylihuomista on elettävä huominenkin. Ensi syyskuussa on ensinnäkin Johannesburgin kokous, jossa nyt, kun Rion kokouksesta on kulunut kymmenen vuotta, tehdään yhteenveto sen jälkeen tapahtuneesta. Siitä on tosiaankin kymmenen vuotta, ja tarvitsee vain lukea uudelleen komission asiakirjat päästäkseen selville, että me rikkaat maat, teollisuusmaat, emme ole onnistuneet muuttamaan tuotanto- ja kulutustapojamme sellaisiksi, että ne olisivat planeettamme kannalta puolusteltavissa. Emme ole onnistuneet. Tämä merkitsee, että tässä asiassa edellytetään voimakkaita toimenpiteitä.
Meillä oli Göteborgin huippukokous, joka oli lupaava, ja muutamia positiivisia asioita, eritoten Kioto, joka Yhdysvaltain jälleen kerran osoittamasta negatiivisesta asenteesta huolimatta pelastui puheenjohtajavaltio Belgian ja Euroopan komission positiivisen toiminnan ansiosta. Kioton pöytäkirja on kuitenkin vain yksi työkalu muiden joukossa ja kaiken lisäksi melko vähäinen alun kunnianhimoisia päämääriä ajatellen. Luulen, ettemme kuitenkaan pääse Johannesburgissa iloitsemaan konkreettisista tuloksista kasvihuoneilmiön torjunnassa sen paremmin kuin biodiversiteetin suojelussa. On koko joukko asioita, joissa on tapahtunut pikemminkin taantumista.
Kun sitten ajatellaan maailmassa vallitsevaa köyhyyttä, arvoisa puhemies, olette itse sanonut, että ero pohjoisen ja etelän välillä ei ole pienentynyt. Pikemminkin se on ollut kasvamaan päin. Näin ollen arvelen, että tällä tasolla olisi huomattavan paljon tehtävää.
(Suosionosoituksia)

Wurtz
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, minulla oli jo tilaisuus sanoa, että mielestäni eurooppalaisen poliittisen vastuun ehdottomana tavoitteena tulisi seuraavalla kaudella olla pienentää kansalaisten ja eurooppalaisten toimielinten välillä jatkuvasti laajenevaa epäluulon, jopa epäluottamuksen kuilua. Näin ollen kaikki se, mikä yhteiskunnissamme voi edistää Euroopan tulevaisuutta koskevan keskustelun avaamista, on omalle ryhmälleni myönteistä.
Tästä syystä suhtaudumme erittäin positiivisesti periaatteeseen valmistelukunnasta, joka murtaa perinteistä hallitustenvälistä sulkeutuneisuutta, joka ottaa mukaan hallitustenvälisen konferenssin valmistelutyöhön europarlamentaarikkoja ja kansallisten parlamenttien edustajia, joka hyväksyy ehdokasvaltioiden edustajien läsnäolon ja joka on avoin yhteiskunnallisten toimijoiden panokselle. Voitte olla varmoja, että kannustamme kansalaisyhteiskunnan kumppaneitamme investoimaan rakentavasti ja täysin vapaasti tähän uuteen eurooppalaiseen poliittiseen foorumiin.
Toivotaan, että valmistelukunnan enemmistö ei tule seuraamaan niitä, jotka pyrkivät välttämään yhteiskunnistamme kumpuavien häiritsevien kysymysten esittämistä. Kuumetta kun ei saa alenemaan rikkomalla kuumemittarin. Tämän vuoksi itse pidin kannustavana puheenjohtaja Verhofstadtin Eurooppa-neuvostolle jättämässä julistusehdotuksessa kuvattua tilanneselvitystä, koska se vastasi kansalaisten arkitodellisuutta, mutta jäsenvaltiot eivät valitettavasti halunneet ottaa sitä vastuulleen.
Sen sijaan on valitettavaa, ettei nykyinen puheenjohtajavaltio osoittanut samaa kriittisyyttä keskusteltaviksi tarkoitettujen kysymysten muotoilussa. Tästä Eurooppa-neuvosto ei tietenkään ole löytänyt mitään moitittavaa. Ryhmäni molemmat varapuheenjohtajat, jäsen Kaufmann ja jäsen Frahm, palaavat Laekenin huippukokouksen puhtaasti institutionaalisiin ulottuvuuksiin. Omasta puolestani haluan painottaa tässä suhteessa vain yhtä asiaa. Mikäli tarkoitus tosiaan on, niin kuin jäsenvaltioiden julistuksessa sanotaan, että käynnistymässä olevassa keskustelussa ovat keskeisellä sijalla kansalaisten odotukset, tällöin keskustelussa ei institutionaalisia kysymyksiä nähdäkseni voi erottaa eurooppalaisesta hankkeesta, poliittisista suuntauksista, joita näiden toimielinten oletetaan toteuttavan.
Se, joka on osallistunut kansalaiskeskusteluihin Laekenia edeltäneen kuulemisen puitteissa tai joka on vaivautunut kuuntelemaan Brysselin viime päivien suuresta liikehdinnästä kantautuneita viestejä, on tietoinen niistä tärkeistä kysymyksistä, jotka ovat käytännöllisesti katsoen poissa Laekenin julistuksen määrittelemästä valmistelukunnan toimintaohjelmasta. Laajasti ottaen esimerkiksi kaikkien yhteiskunnallisten kysymysten tulisi antaa aihetta keskusteluille euron ja Euroopan keskuspankin uudesta tehtävästä. Sen myötä pitäisi voida syventää erilaisia näkökulmia Euroopan mitassa tarjottavista palveluista yleisen taloudellisen edun mukaan. Sen myötä tulisi voida kyseenalaistaa dogmaattinen valtion menojen säännöstely, käynnistää harkinta pääomaliikkeiden verotuksesta, kannustaa pyrkimyksiä verodumppauksen ja veroparatiisien lopettamiseksi.
Unionin talouspolitiikan ei tulisi enää rajoittua kilpailupolitiikkaan eikä sen rahapolitiikan noudattaa yksinomaan rahamarkkinoiden vaatimuksia. Mielestäni myös tältä kannalta väistämättömiä ovat kysymykset siitä, mitkä ovat palkansaajien tosiasialliset oikeudet suurten konsernien valtaa vastaan samoin kuin kansalaisten tehokas osallistuminen eurooppalaisten politiikkojen hahmotteluun sekä näiden vaikutusten arviointi.
Kaikkiin näihin mieltä vaivaaviin kysymyksiin liittyy institutionaalista ulottuvuutta. Näin ollen ne kuuluvat tulevan valmistelukunnan keskustelujen piiriin. Samoin sinne kuuluvat laajentumiseen liittyvät kysymykset. Onko tämä historiallisen perspektiivin laukaisema institutionaalinen haaste erotettavissa muista keskeisistä ongelmista, joita meidän on pakko ennakoida? Kaksi lukua riittää tuomaan esiin panosten suuruuden, mutta jätämme ne ilmoittamatta, vaikka meidän pitäisi suhtautua niihin tervejärkisesti ja vastuullisesti. Vuonna 2004 unionin kansalaisten määrä on kasvanut 30 prosentilla, mutta BKT kasvaa vain 4,5 prosentilla. Millaisia rakenteellisia uudistuksia ja millaista yhteisvastuun politiikkaa tarvitaan, jotta vältettäisiin vaaralliset jännitteet ja onnistuttaisiin rakentamaan se, mitä Laekenin julistuksessa kutsutaan suureksi eurooppalaiseksi perheeksi?
Ne muutamat rivit, jotka tässä puiteasiakirjassa on uhrattu YUTP:lle, voidaan melkeinpä rajata sanoihin: "Petersbergissä annettujen tehtävien saattamiseen ajan tasalle". Ikään kuin Euroopan sodankäyntitaito takaisi sen kansainvälisen arvovallan. Koska minulla on ollut viime viikkoina tilaisuus käydä useilla alueilla eri puolilla maailmaa, voin kertoa, että tämä ei ole ensimmäinen kysymys, joka vastattavaksemme esitetään. Euroopalta sitä vastoin odotetaan, että se auttaisi vapautumaan yhdysvaltalaisen ylivallan tukahduttavasta holhouksesta, että se hyökkäisi paljon voimakkaammin vallitsevaa yksipuolisuutta vastaan, että se kehittäisi merkittävän strategian konfliktien estämiseksi vastaamalla eteläisen pallonpuoliskon kansojen kehityksen, tasa-arvon ja arvokkuuden tarpeisiin, jotta se kaiken kaikkiaan tulkitsisi syyskuun 11. päivän jälkeistä aikaa aivan toisin kuin Georges W. Bush. Uskaltakaamme avata ikkunat todelliseen elämään. Luulen, että jos annamme Euroopalle selkeän ja liikkeelle panevan merkityksen, tämä vapauttaa myös institutionaalisen dynamiikan. Näin ainakin itse uskon.

Collins
Arvoisa puhemies, Belgia sai Euroopan unionin puheenjohtajuuden äärimmäisen ratkaisevana aikana. Traagiset terrori-iskut Yhdysvalloissa viime syyskuussa korostivat Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja kansainvälisten kumppaneidemme tarvetta parantaa yhteistyötä kansainvälisen terrorismin tuhoamiseksi. Euroopan unionin johtajat kohtasivat nämä uudet haasteet tarmokkaasti ja määrätietoisesti, ja me kaikki aiomme käydä yhdessä käsiksi vitsaukseen nimeltä terrorismi.
Euroopan unioni on tehnyt ehdotuksia ehkäistäkseen taloudellisten järjestelmiemme käytön rahanpesuun terroristisen toiminnan rahoittamiseksi. Meidän kaikkien on jatkettava läheisempää yhteistyötä tulevaisuudessa varmistaaksemme sen, että lannistetaan kaksi pahaa, kansainvälinen terrorismi ja kansainvälinen rikollisuus.
Viime viikonloppuna pidetyssä Laekenin huippukokouksessa käsiteltiin koko joukko laajalle ulottuvia poliittisia kysymyksiä. Panin kiinnostuneena merkille, että EU:n valtionpäämiesten antaman julistuksen lopullisessa tekstissä sanotaan, että "Euroopan unioni on menestystarina, mutta 50 vuoden jälkeen unioni on kuitenkin tienhaarassa, joten on kyse merkittävästä hetkestä sen olemassaolon aikana". Yhdyn täysin tähän poliittiseen näkemykseen. Meidän täytyy olla varmoja siitä, että kaikki muutokset, joita Euroopan unionissa tehdään tulevaisuudessa, saavat unionin kansalaisten suosion ja tuen. Haaste on tosiaankin vaativa, ei vain Euroopan unionin hallituksille vaan myös komissiolle ja tietenkin meille Euroopan parlamentissa.
Kun Euroopan unioni kehittyy tiiviimmäksi, meidän pitää taata se, että EU:n kansalaiset tukevat uusia kehityksiä. Ilman Euroopan kansalaisten poliittista tukea ja myötämielisyyttä EU heikkenee huomattavasti poliittisena ja taloudellisena yksikkönä. Toivon, että tämä on yksi niistä keskeisistä asioista, joihin uusi EU:n johtajien nimittämä valmistelukunta keskittyy.
Valmistelukunnassa on mukana monen alan edustajia, mikä mahdollistaa sen, että kaikilla osallistujilla on mahdollisuus pohtia suuntaa, joka Euroopan unionin on otettava lähivuosina. Tärkein haaste valmistelukunnan jäsenille on sen viestin välittäminen, että Euroopan unioni merkitsee myönteistä tekijää Euroopan kansalaisille.
Tuen Euroopan unionia. Uskon, että Euroopan unioni on auttanut nostamaan elintasoa Euroopan unionin alueella ja että se on auttanut parantamaan elämän laatua. Kaikki eivät kuitenkaan ole vakuuttuneita tästä väittämästä, ja meidän pitää saada Euroopan unionin vastustajat vakuuttuneiksi sen eduista. Tehtävän vaikeutta ei pidä aliarvioida.
Eurooppa-neuvosto päätti osallistua kansainvälisiin ponnisteluihin vakauden ja rauhan palauttamiseksi Afganistaniin. Päätös oli tärkeä ja vahvisti EU:n valmiutta tarjota humanitaarista apua ja kehitysapua Afganistanin kansalle. Suhtaudun myönteisesti poliittiseen tukeemme tässä asiassa, mutta kaikki muut tähän asiaan liittyvät tulevaisuuden toimet on toteutettava vain erityisten YK:n mandaattien suojeluksen alaisena.
Suhtaudun myönteisesti myös siihen voimakkaaseen tukeen, jonka EU:n johtajat antoivat Jasser Arafatille "Israelin neuvottelukumppanina terrorismin poistamiseksi ja rauhan aikaansaamiseksi".
EU:n johtajat ovat oikeutetusti pyytäneet Palestiinan viranomaisia purkamaan Hamas- ja Jihad-järjestöjen johtamat terroristiverkostot ja pidättämään ja asettamaan syytteeseen kaikki epäillyt ja lopettamaan aseistetun intifadan. Vastaavasti Euroopan unionin johtajat ovat oikeassa pyytäessään Israelia vetämään sotilaansa pois palestiinalaisalueilta, lopettamaan teloitukset ilman oikeudenkäyntiä, lopettamaan Palestiinan kansaan kohdistuneet saarrot ja liikkumisrajoitukset, lopettamaan siirtokuntien rakentamisen ja lopettamaan Palestiinan infrastruktuuriin kohdistuvan toiminnan. Suhtaudun myönteisesti siihen, että Euroopan unioni on valmis ottamaan aktiivisesti osaa kolmannen osapuolen seurantaoperaatioihin Lähi-idässä, ja uskon, että Euroopan unionilla täytyy ja pitää olla nykyistä suurempi rooli tulevaisuudessa mahdollisesti käytävissä neuvotteluissa Lähi-idän alueella.

Bonde
Arvoisa puhemies, äitini opetti minulle, että on parempi vaieta, jos ei ole mitään järkevää sanottavaa, mutta miten silloin voisi kommentoida Giscard d'Estaingin, Amaton ja Dehaenen valintaa valmistelukunnan johtoon. Voimme tietenkin kiittää siitä, että kolmen viisaan miehen, joilla on loistava menneisyys, valinta toimii hyvänä merkkinä Kiinan johtajille siitä, miten otamme naiset ja nuoret huomioon Euroopan unionissa. Mitä omat naisemme ja nuoremme kuitenkin sanovat siitä, että unionin tulevaisuudesta päättävät jatkossa sellaiset henkilöt, jotka ovat vastuussa siitä, että virkamiehet ja ministerit hyväksyvät nykyään suurimman osan lainsäädännöstämme suljettujen ovien takana?
Ryhmäni olettaa, että tulevaisuuden johtajat pääsevät valmistelukuntaan ja että valmistelukunta olisi avoin edes niille valitsijoille, jotka olivat vastustavalla kannalla Ranskassa, Tanskassa ja Irlannissa järjestetyissä kansanäänestyksissä ja jotka olisivat voineet olla vastustavalla kannalla muissakin maissa, jos näiden maiden kansalaisten mielipidettä olisi uskallettu kysyä. Unionin arvostelijoilla, eurorealisteilla, pitää ainakin olla yksi paikka jokaisessa kansallisessa valtuuskunnassa, ja haluaisinkin kiittää neuvoston edustaja Verhofstadtia, että hän tuki vaatimusta, silloin kuin SOS-demokrati -ryhmä tapasi hänet. Tanskan pääministeri on jo tarjonnut tanskalaisille unionin vastustajille paikan. Valmistelukunnan pitää laatia kaksi tekstiä, joista toinen laaditaan perustuslain muotoon enemmistön toivomusten mukaisesti ja toinen sellaiseksi sopimukseksi, joka solmitaan itsenäisten kansakuntien välillä, jotka tekevät yhteistyötä sellaisissa rajat ylittävissä kysymyksissä, joita emme itse pysty ratkaisemaan omien valtioidemme parlamenteissa.
Näistä kahdesta ehdotuksesta voitaisiin sen jälkeen järjestää kansanäänestys kaikissa jäsenvaltioissa, jotta poliitikkomme saisivat tietää, mitä kansalaiset haluavat, ennen kuin he kutsuvat koolle virallisen hallitustenvälisen konferenssin muuttamaan voimassa olevia perussopimuksia. Nämä kaksi ehdotusta on laadittava valmiiden luonnosten muotoon, jotka voitaisiin hyväksyä, jos niin haluttaisiin. Valmistelukunnan pitää sen vuoksi tehdä perusteellista työtä ja sen pitää ottaa työhön mukaan tarvittavia asiantuntijoita, jotka voivat auttaa niin enemmistö- kuin vähemmistökannanotoissakin. Näistä kahdesta ehdotuksesta pitää myös keskustella jatkuvasti kansallisissa parlamenteissa ja jäsenvaltioissa järjestettävissä julkisissa kokouksissa. Amsterdamin sopimusta seuraavan perustamissopimuksen ei pidä tulla yllätyksenä, vaan sen on oltava demokraattisen prosessin tulos. Demokraattinen prosessi on ainakin yhtä tärkeä kuin ehdotuksen sisältö, koska kyseessä ei ole vain Amaton, Dehaenen ja Giscardin tulevaisuus vaan kaikkien eurooppalaisten tulevaisuus.

Dupuis
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kiittää aivan erityisesti Belgian puheenjohtajakautta, varsinkin puheenjohtaja Verhofstadtia ja puheenjohtaja Micheliä, koska he ovat käsitykseni mukaan mahdollistaneet liikkumavaran valmistelukunnassa, ja näen puheenjohtajavaltio Belgian työskennelleen erityisesti ja peräänantamattomasti erään kysymyksen taustalla, nimittäin komission puheenjohtajan suoran vaalin hyväksi. Emme saa kuitenkaan mielestäni unohtaa, ja kohdistan sanani myös työtovereilleni, tavoitetta emmekä terrorismin ongelman tuolla puolen olevaa kysymystä, joka on jo painettu villaisella, enkä ole, jäsen Lannoye, kanssanne samaa mieltä, siellä oli pykälä, joka luultavasti brittijäsenten vaikutuksesta poistettiin ja jossa otettiin etäisyyttä yhdysvaltalaisiin. Mielestäni olemme jo unohtaneet, että terrorismi on kansainvälinen ilmiö, ja unohdamme, että oli muitakin kuin talebanien Afganistan, että on edelleenkin Syyria, Irak, Somalia ja Pohjois-Korea, mutta erityisesti olemme unohtaneet, että se, minkä syyskuun 11. päivä toi päivänvaloon oli, että terrorismi syntyy ja kasvaa diktatuurissa, diktatorisissa järjestelmissä, ja jo nyt olemme unohtaneet toden totta, että viimekertaisen istunnon aikana hyväksyimme silmää räpäyttämättä assosiaatiosopimuksen Egyptin kanssa, emmekä kuunnelleet varoituksia ja lisätietojen pyytämistä joistakin vakavista ihmisoikeusrikkomuksista, vielä nytkin haluan kiittää puhemiestämme, puheenjohtaja Poettering muistutti, että puhemiehemme oli toiminut komentaja Massoudin hyväksi, puhemiehemme oli kutsunut täksi päiväksi Sihem Ben Sedrinen, mutta taas kerran tuon samaisen, päivä päivältä yhä diktatorisemman diktatuurin kurjien, alhaisten, keskinkertaisten toimien johdosta Sihem Ben Sedrine ei tänään pääse osallistumaan vastaanottoon, jonka parlamenttimme puhemies oli häntä varten järjestänyt.
Nämä ovat realiteetteja diktatuureissa, joissa terrorismi kehittyy, emmekä me tee mitään; olemme jo unohtaneet syyskuun 11. päivän opetukset. Toivon joka tapauksessa, että parlamenttimme seuraava puhemies esittää uudelleen puhemiehemme Nicole Fontainen esittämän kutsun ja toivon, että Tunisian puolesta, tunisialaisten demokraattien puolesta, egyptiläisten demokraattien puolesta, kaikkien, varsinkin arabimaiden demokraattien puolesta parlamenttimme pääsee lopulta tavoitteidensa ja pyrkimystensä tasolle.

Thyssen
Arvoisa puhemies, olemme kaikki olleet jo kauan tietoisia siitä, että varsinainen hallitustenvälinen konferenssi ei enää ole sopiva menetelmä silloin, kun tahdotaan panna alulle jokin mittava sopimuksen muutos. Se, että Laekenin huippukokouksessa sovittiin toisenlaisesta työtavasta, lisää optimismiamme. Valmistelukunta on kastettu tehtäväänsä, ja sen työsarka on paljon laajempi kuin Nizzan sopimuksessa määritellyt neljä toiminnan aluetta. Tästä saamme kiittää neuvoston puheenjohtajana toimivaa Belgiaa, ja tahdon onnitella puheenjohtajavaltiota tästä asiasta.
Valmistelukuntaa ja sen puheenjohtajistoa johtamaan valitun triumviraatin ammattipätevyys herättää niin ikään suotuisia odotuksia. Kukaan ei pahastune, jos sanon, että perustan tätä johtajistoa kohtaan tuntemani luottamuksen etenkin siihen, että entinen pääministerimme ja puoluetoverini Jean-Luc Dehaene on yksi tämän kolmikon jäsenistä.
Arvoisa puhemies, Laekenin julistus sisältää yli 60 kysymystä, jotka eivät ole retorisia. Siitä huolimatta, että jokainen, joka on seurannut Euroopan tapahtumia aina Amsterdamin huippukokouksesta, tai oikeastaan jo Ioanninan kokouksesta lähtien, tuntee nämä kysymykset, kukaan ei odottanut, että niihin saataisiin jo nyt riittävät ja täydelliset vastaukset. Mutta moni meistä odotti silti löytävänsä jonkinlaisia suuntaviittoja, ja niitä jäinkin oikeastaan hiukan kaipaamaan Laekenin julistuksesta: siinä ei löydy merkkiäkään siitä, että valtionpäämiehet ja hallitusten johtajat olisivat päässeet keskenään yksimielisyyteen poliittisesta kurssista, joka on tulevaisuudessa valittava Euroopalle. Asiaa belgialaisten silmälasien läpi tarkastellen voisin oikeastaan ilmaista sen näin: Verhofstadt esitti kysymykset, Dehaenen on nyt huolehdittava, että niihin saadaan vastaukset.
Arvoisa puhemies, minulla on puheenjohtajavaltiolle vielä kolme kysymystä, joihin tahtoisin saada vastauksen.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, uskotteko te ensinnäkin onnistuvanne Laekenin julistuksen ja valmistelukunnan perustamisen avulla tekemään Euroopan unionista entistä vahvemman viimeistään seuraavan laajentumisaallon yhteydessä?
Toiseksi odotatteko kansallisten parlamenttien, jotka jättivät paljon pettymystä tuottaneen Nizzan sopimuksen ratifioinnin riippuvaiseksi Laekenin julistuksen sisällöstä, nyt ryhtyvän nopeasti ratifioimaan mainittua sopimusta?
Kolmanneksi on erinomainen ajatus julkaista Laekenin julistus kymmenissä eurooppalaisissa sanomalehdissä, mutta ettekö pelkää, että ihmiset haluavat myös saada vastauksia kysymyksiin ja kokea kouraantuntuvia poliittisia tekoja, ennen kuin he todella tuntevat olonsa kotoisaksi yhä kasvavassa Euroopassa?
Arvoisa puhemies, tämä vielä päätteeksi: Belgian puhejohtajakauden alkaessa kehotin teitä järjestämään kansalaisjärjestöjen huippukokouksen, mieluiten muutamia viikkoja ennen Laekenin kokousta. Tuolloin en parlamentin istunnossa saanut teiltä vastausta, mutta huippukokouksen kyllä järjestitte. Kysymyksessä eivät siis olleet sanat vaan teot. Tällaiseen emme Belgiassa enää aikoihin olleet tottuneet, joten se tuli miellyttävänä yllätyksenä, ja siitä teille kiitokseni.

Martin, David W
Arvoisa puhemies, yksi Laekenin julistuksen johtopäätöksistä on, että kansalaisten mielestä sopimukset tehdään usein suljettujen ovien takana ja poissa demokraattisen valvonnan ulottuvilta. Tämä voisi itse asiassa olla toteamus itse huippukokouksista, jotka pidetään usein loppuun saakka näkymättömissä ja julkisen valvonnan ulottumattomissa. Eräs helppo tapa käynnistää tämän prosessin parantaminen on varmistua siitä, että Euroopan parlamentti on komission tavoin läsnä koko kokouksen ajan eikä sitä pyydetä poistumaan aperitiivien jälkeen. Haluan kuitenkin onnitella neuvoston puheenjohtajaa siitä tavasta, jolla hän johti kokousta. Oli aivan oikein estää kokouksen muuttuminen riidaksi virastojen sijoituspaikoista ja keskittyä sen sijasta tärkeämpiin asioihin.
Laekenin julistuksessa viitataan oikeutetusti unionin kohtaamaan kaksoishaasteeseen. Ryhmäni on pyytänyt minua keskittymään sisäisiin asioihin, erityisesti hallinnon kysymykseen, mutta haluaisin sanoa muutaman sanan ulkoisesta haasteesta. Julistuksessa tietenkin aivan oikein sanotaan, että emme saa heikentää taistelua niitä vastaan, jotka käyttävät terroria ja väkivaltaa. Minun kannaltani julistuksen todellinen voima on sen laajemmassa suosituksessa, siinä, että Euroopan unioni ottaisi köyhyyden ja syrjäytymisen torjunnan vakavasti. Tuen koko sydämestäni julistuksen tavoitetta "saada globalisaatio moraalisiin puitteisiin". Kuten Tony Blair olisi saattanut sanoa: "Kova kovaa vastaan taistelussa terrorismia vastaan mutta myös taistelussa sen syitä vastaan."
Parlamentin päätavoite Laekenissa oli saada valmistelukunnalle laaja-alainen asialista. On sääli, että valmistelukunnan puheenjohtajisto ei ole kovin laaja-alainen. Siinä on vain kolme tietyn iän saavuttanutta miestä. Minulle tämä merkitsee vääriä signaaleja.

Heistä kaikki ovat päteviä omalla alallaan, mutta he eivät edusta yhdessä Euroopan lahjakkuuden moninaisuutta, ja on kysyttävä etenkin: kuinka tämä kuvastaa unionin niin kutsutta sitoutumista sukupuolten välisen tasa-arvon valtavirtaistamiseen?
(Suosionosoituksia) Mutta meillä on sentään valmistelukunta, ja nyt meidän kaikkien pitää hoitaa tehtävämme, jotta se toimisi ja jotta unionin kansalaiset saataisiin mukaan keskustelemaan Euroopan tulevaisuudesta.
Valmistelukunnan toiminnan tulokset kantavat kuitenkin hedelmää vasta vuoden 2004 jälkeen. Laekenin julistuksessa mainittu hyvä hallinto, jonka avulla saadaan parempi yhteys kansalaisiin ja joka vähentää byrokratiaa ja jonka avulla pääsemme päämääriimme tehokkaammin, ei voi odottaa. Laekenin julistusta ei pidä nähdä tekosyynä hallintotoimien lykkäämiselle vaan sen sijasta sen pitää antaa vauhtia uudistuksille, jotka eivät edellytä sopimusten muuttamista.
On etenkin kolme aluetta, joilla tarvitaan kiireellisiä toimia:
Ensiksi pitää jatkaa komission sisäisten henkilöstörakenteiden ja hallinnollisten menettelyjen uudistamista. Tarvitaan korkealuokkaista tukea korkealla poliittisella tasolla, jotta työtä komission muuttamiseksi ensiluokkaiseksi hallintoelimeksi voidaan jatkaa.
Toiseksi Euroopan parlamentin pitää uudistaa omia työtapojaan. Teemme uskoakseni hyvää työtä lainsäädäntöön, talousarvioon ja valvontaan liittyvissä tehtävissä, mutta yksikään parlamentti ei voi työskennellä pimeässä. Uudistamalla työtapojamme, jotta meistä tulisi eloisa ja merkittävä keskusteleva parlamentti, voimme valaista tehtäväämme kansalaisten edustajana EU:n päätöksenteossa.
Kolmanneksi meidän pitää saada aikaan edistystä hallintotavan kehittämisessä. Panin merkille puheenjohtajavaltion johtopäätökset, joissa suhtauduttiin myönteisesti Mandelkernin ryhmän mietintöön hallintotavan laadusta ja komission tiedonantoon hallintotavan yksinkertaistamisesta, ja sen ehdotuksen toimintasuunnitelman laatimisesta vuoden 2002 ensimmäiseksi puoliskoksi.
Parlamentti ehdotti Sylvia Kaufmannin mietinnössä hyvää hallintotapaa käsittelevän toimielinten välisen työryhmän perustamista. Huolimatta siitä, mitä Laekenissa sovittiin, toivon, että puheenjohtajavaltio Espanja ottaa asian uudestaan esille ja perustaa työryhmän, jonka mandaattina on laatia alustavat toimielinten väliset sopimukset ja toimintasuunnitelma, jonka kaikki kolme toimielintä ovat hyväksyneet, jotta se esiteltäisiin Sevillan kokouksessa ensi kesäkuussa.
Sanottakoon suoraan, että vaihtoehtona tälle on sissisota, jossa parlamentilla ei ole muuta mahdollisuutta kuin puolustaa valtaoikeuksiaan. Jos niin tapahtuu, käymme keskeytymätöntä taistelua, jossa parlamentti puolustaa ehdotus ehdotukselta oikeuksiaan lainsäätäjänä. Valmistelukunnalla on mahdollisuus muuttaa toimielimiämme, uudistaa päämäärämme ja yhdistää Eurooppa uudestaan kansalaistemme kanssa, mutta ei pidä odottaa vuoteen 2004, prosessi pitää käynnistää nyt.

Duff
Arvoisa puhemies, saanen yhtyä ylistyssanoihin, joita on osoitettu komission ja neuvoston puheenjohtajille heidän aikaansaamastaan sopimuksesta Laekenissa. On tavatonta, että Ison-Britannian pääministeri on hyväksynyt mahdollisuuden liittovaltion perustuslaista. Se on todellakin odottamatonta. Pelkään kuitenkin, että Euroopan parlamentin puhujakoroketta on vahvistettava ja laajennettava, jotta Valérie Giscard d' Estaing ja hänen seurueensa mahtuvat sille. Euroopan kansalaiset tuntevat olevansa todella etuoikeutettuja, koska meillä on näin mahtava puheenjohtajisto tekemässä työtämme. Kiitos niistä noin 60 kysymyksestä. Olin rehellisesti sanottuna toivonut enemmän.
Ensiksi EY:n tuomioistuimen toimivallan vahvistamisesta ei ole sanottu mitään. Toiseksi neuvoston määräenemmistöpäätösmenettelyn muuttamisesta ei ole sanottu mitään. Kolmanneksi alueiden aseman vahvistamisesta Euroopan unionin poliittisessa järjestelmässä ei ole sanottu mitään. Neljänneksi ja viimeiseksi olisimme arvostaneet jonkinlaista neuvoston toiminnan ja saavutusten kriittistä arviointia. Käytössämme on kuitenkin todella pluralistinen menettely - uusi ja mielenkiintoinen -, ja me varaamme itsellemme vapauden kysyä itseltämme kysymyksiä valmistelukunnan puitteissa. Aiomme käyttää sitä vapautta.

Staes
Arvoisa puhemies, sallikaa minun näinä sotaisina aikoina aloittaa jossain määrin sotilaallisella kielellä.
Arvoisa pääministeri, kuuden viime kuukauden ajan olitte yhdessä liitohallituksen ja jäsenvaltioiden hallitusten kanssa Euroopan kenraaliluutnantti. Ikävä kyllä olitte kuitenkin kenraaliluutnanttina meksikolaisessa armeijassa: meksikolaisessa armeijassa, jossa jäsenvaltiot liian usein kieltäytyvät alistumasta komentoonne, jossa liian monet jäsenvaltiot toimivat liian usein oman päänsä mukaan ja haluavat kulkea omaa tietään, jossa jäsenvaltiot toimivat vain omaa etuaan tavoitellen ja pitävät ahdasmielistä valtionationalismia paljon tärkeämpänä kuin Euroopan yhteistä etua.
Olette panneet tämän merkille kuuden viime kuukauden aikana, arvoisa pääministeri, me panemme tämän joka päivä työssämme merkille. On teille kunniaksi, että onnistuitte Laekenissa jotakuinkin saamaan tämän meksikolaisen armeijan järjestykseen. Mutta neuvosto ei ole ainoastaan meksikolainen armeija, se on myöskin joukko lehmäkauppiaita: he tahtoivat lauantaiyönä vielä nopeasti ratkaista kysymyksen päämajan paikasta, lehmänkauppana. Teille on taas kunniaksi, arvoisa pääministeri, että teitte sellaisesta lopun.
Sillä todellakin, tahdomme päästä eroon takahuoneista, tahdomme päästä eroon virkamiesten, diplomaattien, 15 valtionjohtajan välisistä suljettujen ovien kokouksista. Tahdomme menetelmän, joka takaa avoimuuden, tahdomme tarjota valmistelukunnan toivoa antavalle menetelmälle mahdollisuuden, tahdomme avata ovet ja antaa uusien tuulten puhaltaa.
Esititte valmistelukunnalle oikeat kysymykset. Sanoitte oikeutetusti, että siitä, kuinka valtuudet jaetaan eri poliittisten tasojen kesken, on keskusteltava. Kysytte myös oikeutetusti, eikö unionin politiikan päivittäinen hoito voitaisi paremminkin jättää alueiden tehtäväksi, mikäli perustuslaissa näin määrätään.
Arvoisa pääministeri, saanen kuitenkin esittää jossain mielessä myös arvostelua? Ette kysynyt, miten perustuslailliset alueet, kuten Flanderi, Vallonia, Baskimaa, Katalonia, Skotlanti ja Wales saataisiin selvästi osallistumaan Euroopan päätöksentekoon. Jätätte tässä kohdin huomioon ottamatta vaatimukset, jotka puoluetoverinne, Flanderin pääministeri Patrick Dewael, esitti julkaistessaan asiasta tärkeän asiakirjan 50:n kollegansa kanssa toukokuussa ja lokakuussa.
Valmistelukunnan kokoonpanosta esittäisin kolme huomautusta. Ensinnäkin soveltuuko triumviraatti ilman naispuolista jäsentä enää nykyaikaan? Ei sovellu, arvoisa pääministeri. Toiseksi valmistelukunnan kokoonpanossa vallitsee epätasapaino yhtäältä Euroopan parlamentin ja toisaalta kansallisten parlamenttien edustajiston välillä. Mielestäni teette tässä suhteessa erehdyksen, tai paremmin sanottuna neuvosto tekee erehdyksen: mielestäni Euroopan parlamentti on juuri se laitos, missä Eurooppa-ajatus ja Euroopan yhteinen etu erityisesti elävät, jätätte tässä tilaisuuden käyttämättä. Ja lopuksi valmistelukunnan kokoonpanon huomioon ottaen perustuslaillisten alueiden edustajien ei ole mahdollista osallistua välittömästi sen työhön. Niiden on kuljettava alueiden komitean kiertotietä tarkkailijoina, mikä on mielestäni valitettavaa.
Kaikesta huolimatta voitte luottaa siihen, arvoisa pääministeri, että minä ja puolueeni, Euroopan vapaan allianssin yhdeksän edustajaa, tulemme rakentavasti tukemaan tätä valmistelukuntaa, sillä Euroopan on säilytettävä monimuotoisuutensa, Euroopan on pysyttävä edelleenkin säihkyvänä, monisärmäisenä timanttina, jossa välkkyvät moninaisuuden ja oman identiteetin hiotut pinnat, sillä vain siinä tapauksessa eurooppalainen timantti pystyy säteilemään Euroopan taivaalla.

Kaufmann
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, Laekenin huippukokous teki historiallisen päätöksen Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta kutsumalla Laekenin julistuksella koolle valmistelukunnan. Erityisen merkittävää on, että mitään lukuisista avoimista poliittisista Euroopan unionin tulevaisuutta koskevista kysymyksistä ei julistettu tabuksi ja että valmistelukunnan toimeksiantoon kytkettiin samalla Euroopan perustuslakiprosessin käynnistäminen. Valmistelukunnan koolle kutsuminen on Euroopan politiikan virstanpylväs myös siksi, että sen myötä salamyhkäisen diplomatian politiikka suljettujen ovien takana, hämäriksi jäävät päätöksenteot sekä tinkiminen pitkien öiden maratonkokouksissa, kuten viimeksi Nizzan huippukokouksessa, kuuluvat toivottavasti nyt kertaheitolla menneisyyteen!
Mielestäni ei voida arvostaa kylliksi sitä, että valmistelukunta muodostuu enimmäkseen demokraattisesti valituista kansallisten parlamenttien sekä Euroopan parlamentin jäsenistä, että se kokoontuu julkisesti ja käy vuoropuhelua siviiliyhteiskunnan eri organisaatioiden kanssa ja että ehdokasvaltiot voivat myös osallistua ehdotusten tekemiseen tähän asti syvimmälle menevässä Euroopan unionin uudistuksessa. Tähän liittyy samalla mahdollisuus keskustella Euroopan laajuisesti eri mieltä ollen ja käydä siten laajaa julkista keskustelua unionin tulevaisuudesta.
Koska tällaisesta keskustelusta tulee elävä kuitenkin vain, jos sen puolesta ja sitä vastaan keskustellaan avoimesti, haluan vielä kerran ottaa esille parlamentin erään kannan, nimittäin vaatimuksen poliittisen monimuotoisuuden takaamisesta valmistelukunnan kokoonpanossa. Sillä, että valmistelukuntaan valitaan henkilöitä, jotka edustavat maataan, kansallista parlamenttiaan tai Euroopan parlamenttia, on tässä yhteydessä erityinen merkitys, lisäksi on taattava, että valmistelukuntaan ei tule edustajia vain Euroopan suurista puolueryhmistä. On saatava aikaan monipuolisia mielipiteitä, sillä Euroopan unioni on tosiaan tienhaarassa, ja valmistelukunnan laatimien ehdotusten on todella heijasteltava yhteistä eurooppalaista kantaa Euroopan tulevaisuudesta.
Valmistelukunnan aikaansaamalle lopputulokselle ja viime kädessä Euroopan unionin tulevaisuuden toimintakyvylle on mielestäni ratkaisevaa, että Euroopan unionin laaja demokratisointi sekä kansalaisten yksilönoikeuksien vahvistaminen onnistuu. Toivon ja lyön vetoa, että valmistelukunnalle muodostuu itsenäisenä elimenä sen kaikkien jäsenten perusteellisen työn tuloksena neuvotteluissa oma poliittinen dynamiikkansa, niin että seuraava hallitustenvälinen konferenssi ei voi yksinkertaisesti vain jättää ottamatta huomioon valmistelukunnan ehdotuksia.

Angelilli
Arvoisa puhemies, juuri kulunut viikko oli unionin tulevaisuuden kannalta ratkaiseva. Ensinnäkin päästiin eurooppalaista pidätysmääräystä koskevaan merkittävään ja vaativaan sopimukseen, jota on pidettävä ensimmäisenä askeleena laajemman, syvän ja osallistuvan poliittisen ja institutionaalisen hankkeen vahvistamisessa sisältäpäin. Ennen kaikkea Laekenissa alettiin määrittää poliittista ja perustuslaillista Eurooppaa, johon vakaasti uskomme. Ajatus, jonka mukaan Eurooppa olisi tuomittu pelkästään maatalouden ja tavaroiden unioniksi tai vain talous- ja rahaliitoksi, on katoamassa. Lopultakin olemme siirtymässä uuteen vaiheeseen: se on tärkeä perustamisen ja osallistumisen vaihe, jossa meidän on rakennettava poliittisesti yhtenäinen Eurooppa kansallista identiteettiä ja kansallisia erityispiirteitä suojellen. Eroavaisuudet yhdistävät meitä; niitä ei pidä nähdä Euroopan kansoja erottavana seikkana, vaan pikemminkin osoituksena arvokkaasta sosiaalisesta ja kulttuurisesta rikkaudesta. Euroopan vahvuus on juuri tuhatvuotisen kulttuurin, eroavaisuuksien ja samalla yhteisten juurien voimaa.
Eurooppalaisena ja italialaisena minun on annettava tästä seikasta arvoa Italian hallituksen toiminnalle Laekenissa sen puolustaessa voimakkaasti Parman ehdokkuutta elintarvikeviranomaisen sijoituspaikaksi. Mikäli toivomme, että Euroopasta, jota olemme rakentamassa, muodostuu arvon, laadun, laadulla käytävän kilpailun Eurooppa, elintarvikeviraston sijoituspaikaksi Parma on luonnollinen valinta, sopivin ja arvovaltaisin, juuri Italian vuosituhantisten ruokaperinteiden vuoksi: sillä on kulttuurin, laadun, korkean ammattitaidon ja lahjomattomuuden perinteitä ja maailmanlaajuisesti tunnustettu vakiintunut tieteellinen pätevyys.
Parman esiintuominen - jopa hyvin voimakkaasti, kuten Italia teki Laekenissa - ei tarkoita tarpeettomien vetojen esittämistä tai perusteettomien kansallismielisten aiheiden esiintuomista; ennen kaikkea se merkitsee laatua, kyvykkyyttä, ammattitaitoa ja alueiden luonnollisten ja puolueettomasti arvioitujen vahvuuksien tunnustamista sen sijasta, että annettaisiin etusija - kuten monissa tapauksissa olemme saaneet nähdä - byrokratialle tai hedelmättömille byrokraattisille sopimuksille tai valmiiksi laadituille luetteloille. Kansalaiset eivät edellytä meiltä sitä, että elintarvikeviranomainen olisi pelkästään hallinnollinen virasto, vaan tältä viranomaiselta edellytetään tunnustettua kokemusta ja kyvykkyyttä elintarvikkeiden turvallisuuden alalla. Uskon, että Parma voisi taata tämän.
Lopuksi tahtoisin sydämestäni kiittää puhemiestä, edustaja Fontainea, joka on arvovaltaisesti ja hienotunteisesti johtanut tämän parlamentin työskentelyä tämän lainsäädäntökauden ensimmäisen osan aikana.

Saint-Josse
Arvoisa puhemies, joidenkin kohdalla keskustelu Euroopan tulevaisuudesta rajoittuu yhteisömenetelmän kehittämiseen: aloitemonopoli komissiolle, poliittinen valta ja tulkinta yhteisön tuomioistuimelle, oikeus eurooppalaisen lain määräämiseen yhdelle tai useammalle valtiolle enemmistöpäätöksiä lisäämällä. Tällainen keskittynyt näkemys Euroopasta yhä useammilla aloilla on vastoin kansalaisten tahtoa, sillä nämä haluavat kokea keskinäisen erilaisuutensa rikkautena. Irlantilaiset, jotka ainoina olivat oikeutetut kansanäänestykseen, olivat oikeassa hylätessään Nizzan sopimuksen. Valmistelukunta on pelkkää petkutusta, mikäli se jatkaa samalla tiellä eikä lähde toteamuksesta, että Nizzan sopimus on käyttökelvoton.
Tavoitteet eivät valitettavasti näytä muuttuneen. Niinpä Laekenin päätelmissä ollaan iloisia saavutetusta edistyksestä ja postipalvelujen liberalisoinnista tehdyistä sopimuksista, mikä tulee saamaan aikaan maissamme sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden heikkenemistä. On kuohuttavaa, että kaikki pakotetaan hyväksymään joidenkin valtioiden valinta julkisten palveluiden yksityistämisestä ja avaamisesta kilpailulle. Tämäntyyppisellä aloitteella ei kansalaisia tuoda lähemmäksi Eurooppaa, eikä se ole rauhan edellytys tällä mantereella. On omaksuttava aivan päinvastainen menettelytapa eli tuotava Eurooppa lähemmäs kansalaisia. Tätä varten kansalaisia on kuunneltava, ja kun tosiasiassa yhteiset huolenaiheet on ilmaistu, on ponnisteltava mahdollisen yhteisen vastauksen puolesta.

Vanhecke
Mielestäni Eurooppa-neuvoston huippukokous Laekenin julistuksineen oli oikeastaan erittäin luonteva jatke Belgian kuusi kuukautta kestäneelle puheenjohtajakaudelle. Sille oli ominaista ontto sanahelinä, mitäänsanomattomuus, kysymykset, jotka jäivät ilman vastauksia. Euroopan nykytilanteelle on erittäin kuvaavaa se, että entinen komission jäsen Van Miert oli itse asiassa ainoa, joka uskalsi kajota näihin haavoihin. Viini, jolle Louis Michel rohkeni antaa nimikkeeksi "Grand Cru Verhofstadt", osoittautui loppujen lopuksi korkille maistuvaksi pöytäviiniksi.
Saamme siis valmistelukunnan, jonka tarkoituksena on tehdä Euroopan liittovaltion tyrkyttämisestä näennäisesti demokraattinen asia. Mutta tämä valmistelukunta ei pysty saamaan meitä unohtamaan sitä, että toissijaisuusperiaate poljetaan laitoksissamme järjestelmällisesti tomuun, että erittäin radikaaleista toimenpiteistä ei järjestetä kansanäänestystä ja että Euroopan unioni, jopa tämän huippukokouksenkin aikana, tallaa uudelleen maahan demokraattisen periaatteen jäsenvaltioiden suvereniteetista, kuten jälleen kerran ilmeni esimerkiksi Irlannin kansanäänestyksen tapauksessa, Euroopan unionin sivuuttaessa tämän äänestyksen tulokset erittäin häikäilemättömästi.
Euroopassa demokratia merkitsee ilmeisesti sitä, että kansalaiset jätetään mieluiten päätöksenteon ulkopuolelle, ja silloinkin kun he saavat valita, heidän on valittava, kuten Tanskan tapauksessa ja kuten Irlanniltakin vaaditaan, siihen asti, kunnes he hyväksyvät eurokraattien päätökset.
On mahdollista, että neuvoston puheenjohtaja Verhofstadt jää historiaan, mutta siinä tapauksessa kylläkin miehenä, joka päästi asiat luisumaan niin pitkälle, että jopa komission puheenjohtaja Prodikin kieltäytyi pitämästä hänen kanssaan lehdistövastaanottoa, kun ennen niin flaamilaismielinen poliitikko kieltäytyi puolustamasta hollannin kieltä, kuten mies, joka heittää kaikki periaatteensa yli laidan ja joka ennen tunnustautui valtiovallan keventämisen ja sääntöjen poistamisen kannattajaksi, mutta josta tuli Eurooppa-sentralismin sissi supervaltioon, jossa sääntöjen keksimisestä tehtiin eräänlainen olympialaji.

Evans, Jonathan
Arvoisa puhemies, Laekenin Eurooppa-neuvosto kuului ikävä kyllä mitäänsanomattomimpien kokousten sarjaan. Se oli menetetty mahdollisuus ja suuri pettymys, kuten Belgian puheenjohtajuus, joka edelsi sitä. Miksi näin on? Syynä ei ole vain ulkoministeri Louis Michelin johdonmukaisuus, vaikka hän näyttää meidän silmissämme hellyttävältä Harry Worth -hahmolta Euroopan poliittisella näyttämöllä. Olemme nähtävästi jättäneet huomiotta hänen julistuksensa, että Ison-Britannian johtamista YK:n rauhanturvajoukoista Afganistanissa piti tulla EU:n elin. Keskeinen ongelma on se, että nämä viime kuukaudet ovat olleet tuskallinen opintie tälle puheenjohtajavaltiolle.
Heinäkuun kohtuuttomat toiveet, jotka olivat usein harhaanjohtavia, kuten ajatukset uudesta kaikkiin EU:n kansalaisiin kohdistuvasta euroverosta tai pääoman liikkeisiin kohdistuvasta Tobinin verosta, törmäsivät todellisuuteen. Laekenissa EU:n uudet nopean toiminnan joukot julistettiin toimintakykyisiksi, vaikka niiden oikeus käyttää Naton resursseja on hiljattain estetty. Todellakin, täsmällinen suhde näiden joukkojen ja NATOn välillä on epäselvä. Eurooppalainen pidätysmääräys koki poikkeuksellisen tuskallisen syntymän, johon sisältyy epävarmuus siitä, milloin, jos koskaan, se tulee voimaan Italiassa. Yrityksestä saada EU:n uudet virastot sijoitettua tuli myös farssi.
Laekenissa, tai oikeastaan Belgian puheenjohtajakaudella, edistyttiin hieman Euroopan kilpailupolitiikkaan liittyvissä asioissa. Lissabonin strategia, joka on ollut hyllytettynä Tukholman kokouksesta lähtien, kohtaa totuuden hetken Barcelonassa, jos meistä todellakin tulee se dynaaminen tietoon pohjautuva talousmahti, johon pyrimme.
Saanen lopuksi sanoa muutaman sanan itse julistuksesta. Tekstissä myönnetään EU:n epäonnistuminen demokratian ja avoimuuden alueilla. Kansalaisia ei ole myöskään onnistuttu lähentämään EU:hun, mutta ratkaisuja etsitään taas liittovaltiopohjalta. Nämä vaihtoehdot ovat väärä tie Euroopalle. Valmistelukunnan pitäisi ottaa opikseen viime vuosikymmenestä, hylätä tavoitteet eurooppalaisesta supervaltiosta ja keskittyä vaatimattomiin ja viisaisiin uudistuksiin, jotka voivat todella saada aikaan toimivan Euroopan unionin.

Dehousse
Joulu tai ei, tekstissä on juuri se, mitä siinä sanotaan, mutta siinä on myös se, mitä ei sanota. Yhteisöpatentti, Galileo-ohjelma, maahanmuutto ja turvapaikka eivät kuulu päätösten ryhmään, ja jäsen Lannoye on ottanut muita esimerkkejä. Vielä vaarallisempaa on ehkä hiljaisuus, joka vallitsee Euroopan yhteisön muuttumisesta johtuvista yleisistä talousarvioon liittyvistä seurauksista, jotka ennustavat vaikeita yhteenottoja kansalaisten kanssa. Ja tästäkin huolimatta Laekenin julistuksen vastaanottoilmapiiri on ilman muuta positiivinen. Toisin sanoen positiiviset seikat ovat huomattavat suhteessa niihin, jotka eivät sisälly tuloksiin. Jotkut muut ovat korostaneet ja tulevat vielä korostamaan, että tavoitteissaan kunnianhimoinen ja toiminnassaan sisukas puheenjohtajavaltio Belgia ei sekoillut, ei sen enempää kuin muuten eurokaan, ei 11. syyskuuta eikä sen jälkeen. Kansainvälisistä suhteista perillä oleville se on aikamoista. Se on aikamoista paitsi Belgian takia myös koko unionin takia.
Arvoisa pääministeri, arvostamme henkilökohtaista toimintaanne etsittäessä ratkaisua lähestulkoon skandaalimaiseen pidätysmääräystä koskeneeseen ongelmaan, jonka yhteydessä ei olisi ollut soveliasta, että virassa olevat pääministerit ja valtionpäämiehet olisi siitä vapautettu.
On selvää, että sosialistit arvostavat aivan erityisesti sosiaalialalla tapahtunutta edistystä: rakenteellisten indikaattoreiden roolin vahvistuminen työllisyyden alalla, tuki eurooppalaiselle yhteiskuntamallille erityisesti eläkkeiden kohdalla saavutetulla yhteistyöllä sekä sosiaalisen syrjäytymisen ja osallistumisen parempi ymmärtäminen ovat tärkeitä saavutuksia Euroopan kansalaisille.
Lopuksi käsittelen vielä valmistelukuntaa, joka on jo saanut osakseen usean kollegani huomion ja josta haluan tuoda esiin vain sen, että monessa uudessa lausumassa ilmaistaan, miten pelottava tehtävä sillä on edessään. Niinpä olette kiitelleet sen kokoonpanoa ja, yhtä asiaa lukuun ottamatta, tehtyjä ratkaisuja, ja erityisesti innovaatioita, jotka ovat merkittäviä saavutuksia. Näin on myös kiitelty esimerkiksi ehdokasvaltioiden edustusta. Täysimittainen osallistuminen ilman äänioikeutta on valtion arvokkuuden mukaista, ja tämä kysymys on ainakin asiakirjoissa aivan oikein liitetty omaa lainsäädäntövaltaa käyttäviin alueisiin, joille toisin kuin vähän aikaa sitten sanottiin, tunnustetaan myös se asema, joka niille kuuluu.
Parlamentti arvostaa myös tehtävää, jonka varaatte kansalaisyhteiskunnalle. Haluan korostaa valitsemanne puheenjohtajien troikkajärjestelmän arvoa, sillä mielestäni se vastaa monellakin tavoin nykyisiä tarpeita ja kantaa yli valittuihin henkilöihin liittyvien näkökantojen, kyseisistä henkilöistä en aio keskustella, he ovat kaikki kolme arvostettuja miehiä, mutta nimenomaan, arvoisa pääministeri, he ovat miehiä. Ja niinpä haluaisinkin muiden tavoin tänä toivotusten aikana ilmaista sen, minkä Euroopan huippukokous voisi jonain päivänä opetella kaikilla haluamillaan kielillä, paremmin tunteakseen, paremmin arvostaakseen, paremmin taivuttaakseen 2000-luvun kynnyksellä pienen sanan, jolla on nyt jo oikeus olemassaoloon paitsi runoudessa myös politiikassa, sanan "nainen".

Sterckx
Arvoisa puhemies, arvoisa pääministeri, teidän puheenjohtajakautenne jälkeen olemme aivan toisen tilanteen edessä kuin vuosi sitten: ilmapiiri on kokonaan toinen, voimme aloittaa työskentelyn, ja te olette todellakin asettaneet kolme miestä johtoon. Olen utelias tietämään, kuinka monesta jäsenestä Euroopan parlamentin valmistelukuntaan lähettämä valtuuskunta koostuu. Laskemme sitten, kun asiassa on edistytty niin pitkälle.
Esititte kysymyksiä, erittäin paljon kysymyksiä ja mielestäni oikeita kysymyksiä. Ehkä voisimme siellä täällä vielä lisätä kysymyksen, miksikäs ei. Mielestäni valmistelukunnalla pitäisi myös olla oikeus tehdä näin.
Esititte tässä äsken tulevaisuudenunelman. Se oli mielestäni erittäin kaunis luettelo, erittäin kaunis tulevaisuudensuunnitelma asioista, jotka meidän olisi tehtävä, eikä ainoastaan meidän, 15:n länsieurooppalaisen valtion, vaan myös Itä-Euroopan ja muunkin maailman. Haluaisin kuitenkin vielä kysyä teiltä yhtä asiaa, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kun olette nyt ollut puoli vuotta puheenjohtajana. Nyt seuraa seitsemän vuotta, jona aikana Belgian hallitus ei enää ole puheenjohtaja. Tahtoisin pyytää teitä vakuuttamaan kaikille ministereillenne, että on erinomaisen tärkeää jatkaa työtä Euroopan hyväksi myös näiden seitsemän vuoden aikana, ettei hallituksen kuulu osoittaa kiinnostusta Euroopan asioihin ainoastaan puheenjohtajakaudellaan, vaan etenkin juuri sen ulkopuolisena kautena, sillä tämä kausi on pitempi ja aivan varmasti yhtä tärkeä.

Frassoni
Arvoisa puhemies, Laekenin Eurooppa-neuvoston myötä pääsemme nousemaan siitä surkeasta suosta, johon Nizza oli meidät upottanut. Eikä yksinomaan saavutettujen konkreettisten tulosten kannalta, vaan myös psykologiselta kannalta ja ilmapiiriä ajatellen. Tosin Laekenissakin oli todella masentavia hetkiä. Olen varma, etteivät Jacques Chirac ja Silvio Berlusconi ole ottaneet mitään opikseen Nizzan kokemuksista. He eivät muuten olleet ainoat, jotka olivat valmiita vaarantamaan yhteisön yhteenkuuluvuuden sellaisten virastojen vuoksi, joista usealla ei ole juridista perustaa ja joista moni ei ole edes todella tarpeen. Sitä paitsi kuinka räikeä olikaan Laekenin julistuksen kannustavan sisällön ja virastojen kohdalla käytyjen lehmänkauppojen välinen kontrasti. Mutta tosiasiassa Euroopan unioni tasapainottelee jatkuvasti kahden ääripään välissä: yhtäällä on kansallisvaltioiden logiikkaa ja etuja edustava jarru ja toisaalla into ja innostus, jonka nostattaa halu edistää Euroopan unionin työmaata. Haaste, jota Laekenin julistus edustaa ja joka on myös valmistelukunnan otettava huomioon, on nimenomaan, että vaaka on nyt painettava demokratian, tehokkuuden ja yhteenkuuluvuuden lujittamisen puolelle Euroopan tasolla. Esitetyt kysymykset ovat oikeita, ja on mainiota, että kaikesta voidaan puhua. Samoin on hyvä, että Laekenin julistuksessa on puhuttu perustuslaista. Tärkeitä kuitenkin ovat vastaukset, emmekä me vielä ole voittajia. Näinä Laekenia seuranneina päivinä näen itse ainakin kaksi huolenaihetta. Ensimmäinen liittyy valmistelukuntaan. Pahoittelen suuresti, enkä suinkaan yksinomaan korporatiiviselta kannalta, että kansallisen ja eurooppalaisen ulottuvuuden välinen tasapaino on rikottu ja että 28:aa hallitusta kohden on vain 16 euroedustajaa. Katson, että valmistelukunnan ja HVK:n välille voidaan tehdä ero vain, mikäli onnistutaan rikkomaan kansallinen logiikka. Toiseksi puhuisin puheenjohtajiston kokoonpanosta. Miksi on edelleen pitkitettävä muotia, jonka mukaan vain entiset valtion- ja hallitusten päämiehet, jotka tavallisesti ovat miehiä, ja vielä toinen toistaan vanhempia, ovat kelvollisia ohjaamaan Euroopan kohtaloa?

Itse olisin suosinut parlamentaarista logiikkaa ja olisin pitänyt parempana, että valmistelukunta olisi itse voinut valita puheenjohtajansa tai - mieluumminkin - rouva puheenjohtajansa.
Toista huolenaihettani edustavat katuväkivaltaisuudet ja maastakarkotukset, joita, vaikkakin ne olivat Nizzassa ja Genovassa aivan toisen luonteisia, sattui toki myös Laekenissa ja Laekenin lähettyvillä. En ole kuitenkaan varma, olisivatko vakavat ongelmat tosiaan olleet vältettävissä, mikäli mielenosoittajat näissä mielenosoituksissa olisivat olleet tiukempia.
Euroopan parlamentin tehtävänä on valvoa johdonmukaisesti ja väsymättä, ettei terrorismiin ja rikollisuuteen kohdistuvan yhteistyön lisääntyminen vaikuta kansalaisten oikeuksia heikentävästi. On todettava, että Laekeniin perustuvat sanoma ja käytäntö ovat tässä asiassa ristiriitaisia.
Tulevaisuus sitten kertoo, kantaako Laekenissa kylvämämme siemen hyvää hedelmää. Nyt meidän on vielä kiitettävä puheenjohtajavaltio Belgiaa sen hyvästä työstä ja toivottava, että seuraavat puheenjohtajavaltiot kykenevät osoittamaan samanlaista sitoutumista ja samanlaista johdonmukaisuutta.

Frahm
Arvoisa puhemies, haluan ensin esittää mielestäni aiheelliset kiitokset. Olen erittäin iloinen, että puheenjohtajavaltio on pitänyt kiinni laajentumisesta ja koko laajentumista koskevasta ohjelmasta, että pidetään kiinni siitä, että varsinaisiin neuvotteluihin ryhdytään vuonna 2002 ja että tarkoituksenamme on hyväksyä ensimmäiset uudet jäsenvaltiot unionin jäseniksi vuonna 2004. Sitä on mielestäni syytä kehua. En kuitenkaan ymmärrä sitä tapaa, jolla valtuuskunnan johto on valittu. Kyse on erittäin yksipuolisesta kokoonpanosta, ja tässä hankkeessa on tehtävä suunnattomasti yhteistyötä. Missä arvostelijat ovat? Irlanti on esittänyt vastustavan kannan, Tanska on esittänyt vastustavan kannan - vaikkakin useita vuosia sitten - ja me tiedämme, että Euroopan kansalaiset ovat tyytymättömiä. Missä arvostelijat ovat? Missä ovat nuoret, ja ennen kaikkea, missä ovat naiset? Kun komission puheenjohtaja Romano Prodilta kysyttiin Tanskan televisiossa, missä naiset ja nuoret ovat, hän sanoi: "Ollaksemme rehellisiä, jos aiomme keskustella hallitusten päämiesten kanssa, keskusteluihin osallistujat ovat yli 30-vuotiaita miehiä". Jos Euroopan kansalaisiin aiotaan luoda paremmat suhteet tällä lailla, niin sanon kuten Tanskassa on tapana "kiitos kahvista!"
Terrorismipaketista puhuttaessa en ymmärrä, miksi tässä asiassa ei panosteta Euroopan omaan linjaan, en ymmärrä, että olemme jälleen kerran Yhdysvaltain talutusnuorassa. En ymmärrä, miksi emme panosta huomattavasti laajemmin terrorismin ennaltaehkäisyyn, tulevan terrorismin ennaltaehkäisyyn, vaan sen sijasta kuljemme Yhdysvaltain viitoittamaa tietä.

Belder
Arvoisa puhemies, Laekenin julistus sisältää melkoisen määrän vastauksia vaille jääneitä kysymyksiä, mikä on merkkinä siitä epäselvyydestä, joka nykyään vallitsee Euroopan unionin tulevaisuuden suhteen.
Uusi valmistelukunta ei tietenkään voi antaa vastausta kaikkiin näihin kysymyksiin. Sen tähden pitäisi mielestäni panna pääpaino avoimuuden parantamiselle ja valtuuksien selvälle jaolle Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden kesken.
Tätä viimeksi mainittua kohtaa koskevien kysymysten sanamuoto yllätti minut miellyttävästi. Ilmeisesti tabuja ei ole, kun uskalletaan kyseenalaistaa jopa valtuuksien vähittäinen sysääminen Brysselin suuntaan.
Olin myös yllättynyt, joskaan en miellyttävästi, valmistelukunnan puheenjohtajiston kokoonpanosta: puheenjohtajiston tulee koostua yhteensä 12 henkilöstä. Mikä tehtävä jää sitten tavalliselle valmistelukunnan jäsenelle? Pelkään pahoin, ettei kovinkaan iso tehtävä. Näin uhataan ikävällä tavalla valmistelukunnan ehdotusten laatutasoa. Arvoisa puhemies, valmistelukunnan on huolehdittava työnsä laadukkuudesta, jotta sen ideat eivät päätyisi kirjoituspöydän laatikkoon.

Berthu
Arvoisa puhemies, määritellessään unionin tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan esityslistaa Laekenin Eurooppa-neuvosto poikkesi Nizzan Eurooppa-neuvoston päätelmistä kahdessa meitä huolestuttavassa kohdassa.
Ensiksikin kun Nizzan Eurooppa-neuvosto oli 23. julistuksessa merkinnyt esityslistaan kohdan "kansallisten kansanedustuslaitosten asema eurooppalaisissa rakenteissa", Laekenin Eurooppa-neuvosto latisti ajatuksen paljon epämääräisemmän otsikon alle, jota lainaan sanatarkasti: "demokraattisempi, avoimempi ja tehokkaampi Euroopan unioni". Tämän otsikon alla Laekenin Eurooppa-neuvosto kysyy ensin, miten lisätä tämänhetkisten toimielinten demokraattista oikeutusta, ja vasta sen jälkeen, pitäisikö kansallisten parlamenttien asemaa muuttaa. Tällainen lähestymistapa on hyvin harhaanjohtava, sillä nämä kaksi kysymystä muodostavat todellisuudessa vain yhden: paras tapa saada aikaan sovinto unionin ja sen kansalaisten välillä on tarjota kansallisille parlamenteille tärkeä asema eurooppalaisissa rakenteissa.
Toinen muutos: kun perusoikeuskirjan asema otettiin Nizzassa esille vain neutraalisti, Laekenissa esityslistaan merkitään toinen ajatus - ajatus Euroopan perustuslaista - toisin sanoen perustekstistä, joka perustamissopimuksista poiketen on selvästi ylikansallinen.
Arvoisa puhemies, vaikuttaa siis, että Nizzan ja Laekenin välillä federalistiset painostusryhmät ovat käyneet uuteen hyökkäykseen. Ne ovat onnistuneet saamaan hyväksytyiksi muutokset, jotka molemmat pyrkivät - ja tämä on hyvin merkityksellistä - vähentämään kansallisten demokratioiden asemaa. Tällainen suuntaus ei vastaa kansalaistemme toiveita, ja tilanne on korjattava tulevina vuosina.

Nassauer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, myös aivan kuivan asiallisestikin tarkasteltuna voisi olla niin, että Laekenin huippukokous joskus näyttäytyy suunnannäyttäjänä, jonka kohdalla eurooppalaiset lopettivat kompasteluvaiheensa, nousivat ylös ja alkoivat kulkea vakain askelin päästäkseen ulos Nizzan umpikujasta. Jos tämä toteutuu - olemmehan vasta tämän mahdollisuuden alkuvaiheessa - yhdistettäisiin siihen ehdottomasti Belgian puheenjohtajakausi sekä teidän nimenne, neuvoston puheenjohtaja Verhofstadt, ja olen mielelläni valmis jo nyt ennalta onnittelemaan teitä siitä!
Tähän kehitykseen on kaksi syytä ja ne kannattaa varmasti vielä mainita. Mikä on vaikuttanut tähän kehitykseen? Varmastikin ponteva, jopa murskaava arvostelu Nizzan kokouksen lopputulosta kohtaan. Siinä Euroopan parlamentilla oli erittäin tärkeä rooli, mistä Nizzan kokoukseen kohdistunut kritiikki - kaikkien tietäen ja tunnustaen, että siellä ratkaistiin laajentumisen muodolliset ehdot - ennen kaikkea oli lähtöisin. Me vastasimme erityisesti tämän keskustelun taakasta.
Toinen syy: syyskuun 11. päivän tapahtumat ja kaikki, mitä tuon päivän seurauksena on tapahtunut, on tehnyt enemmän kuin selväksi, että vain yhteisesti toimivalla Euroopalla on tulevaisuudessa mahdollisuus tulla otetuksi vakavasti ja että meidän on palattava yhteisöllisen kehityksen tielle. Nämä ovat mainitsemani kaksi syytä.
Nyt olemme saaneet haluamamme valmistelukunnan ja siksi meillä on myös vastuu näiden toimenpiteiden lopputuloksesta. Tätä emme saa olla huomaamatta! Valmistelukunnan lopputuloksella on poliittista merkitystä, mikäli sillä on mahdollisimman laaja kannatus. Siksi meidän on voitava vaikuttaa siihen, että valmistelukunnassa laadittavalle sopimusluonnokselle saadaan mahdollisimman laaja yksimielisyys. Vain sillä on mahdollisuus jatkossa sitoa myös hallitustenvälistä konferenssia!

Hänsch
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Euroopan parlamentti halusi tätä valmistelukuntaa. Me myös saimme sen. Se on myös meidän saavutuksemme, ja haluamme kiittää teitä siitä, että siitä tuli mahdollista! Valmistelukunnalla on - mikä on täällä jo moneen kertaan kuultu - pieniä kauneusvirheitä, mutta me voimme huolehtia ja aiommekin huolehtia, että nämä kauneusvirheet eivät saa painoarvoa ja että ne voidaan työn lopuksi unohtaa.
Toiseksi yhdyn siihen, mitä jäsen Nassauer sanoi: valmistelukunta merkitsee myös Euroopan parlamentille uutta vastuualuetta. Ensimmäistä kertaa toimielinten uudistus on myös meidän käsissämme. Vastuumme ei rajoitu enää pelkästään laatimiimme vaatimuksiin ja näkemyksiin, vaan myös kompromisseihin ja tuloksiin. Tämä on meille aivan uutta, ja siihen meidän on vielä totuttava!

Kolmanneksi valmistelukunta sai, kuten halusimme, laajan toimivallan. Tämä merkitsee samanaikaisesti sekä mahdollisuutta että vaaraa. Valmistelukunta ei saa muodostua laajennetuksi hallitustenväliseksi konferenssiksi, mutta se ei saa alentua myöskään pelkäksi keskustelufoorumiksi. Valmistelukunnan on pyrittävä laajaan yksimielisyyteen ja sen on keskityttävä strategisiin uudistusehdotuksiin, sellaisiin, jotka avaavat ja sanelevat tulevan kehityksen suuntaa.
Neljänneksi neuvoston julkistamassa asiakirjassa ilmenee sana perustuslaki. Tämä on jo aika paljon. Se, tulemmeko lopulta saamaan perustuslakiluonnoksen, ei ole lainkaan varmaa, mutta yksi on varmaa - valmistelukunnan on suunnattava koko työnsä siihen, mitä voisi erään suuren eurooppalaisen, saksalaisen filosofin Immanuel Kantin mukaan nimittää valmistelukunnan kategoriseksi imperatiiviksi, toisin sanoen jokaisen sen ehdotuksen on aina voitava olla perusosa eurooppalaisessa perustuslaissa. Sen mukaan sen on toimittava.
Viidenneksi Euroopan merkitys kasvaa jatkuvasti, mutta se kiinnostaa kansalaisia yhä vähemmän. He eivät vielä sentään vastusta Euroopan unionia, mutta he eivät enää oikein tiedä, miksi heidän pitäisi kannattaa sitä. Me haluamme, että Euroopan kansalaiset tietävät jälleen, miksi haluamme yhdistää Euroopan. Euroopan unionin on edustettava eurooppalaista yhteiskuntamallia ja eurooppalaista tulevaisuuden näkymää koko maailmasta. On kyse taloudellisesta ja poliittisesta ja ennen kaikkea myös kulttuurisesta Euroopan itsensä puolustamisesta, eurooppalaisen elämäntavan säilyttämisestä!
Syyskuun 11. päivän jälkeen sille on tullut myös uusi ulottuvuus. Tässä uudessa vaatimuksessa unioni voi myös epäonnistua, mutta se voi myös kasvaa sen johdosta. Ei, olen aivan varma, että se tulee kasvamaan tämän vaatimuksen mukaisesti!
(Suosionosoituksia)

Verhofstadt
. (FR) Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensiksi esittää Euroopan parlamentin jäsenille anteeksipyyntöni, koska joudun välittömästi lähtemään Kanadaan. Edessä on vielä Euroopan unionin ja Kanadan välinen huippukokous. Saapuakseni ajoissa kokoukseen minun on lähdettävä lentokentälle kello 19. Tästä syystä minä ja Romano Prodi, joka myös lähtee Kanadaan, pahoittelemme, ettemme voi olla mukana keskustelussa loppuun saakka. Pyydän anteeksi kaikilta kollegoilta ja joka tapauksessa niiltä Euroopan parlamentin jäseniltä, joihin olen erityisesti viime viikkoina ja viime kuukausina ollut hyvin kiinteästi yhteydessä: jäsen Brokilta, jäsen Méndez de Vigolta ja perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan puheenjohtajalta Napolitanolta. Olen pahoillani, etten voi kuulla heidän puheenvuorojaan, mutta joka tapauksessa toivon alulle panemamme yhteydenpidon jatkuvan, jotta hoidamme onnistuneesti valmistelukuntaa koskevat järjestelyt.
Haluan kiittää eri puolueryhmien puheenjohtajia heidän tuestaan ja niistä ylistävistä sanoista, jotka he ovat osoittaneet puheenjohtajavaltio Belgialle. Keskustelun alkajaiseksi huomautettiin jo hieman naureskellen, että valmistelukunnassa ja sen puheenjohtajistossa istuu pelkästään sosialisteja ja kristillisdemokraatteja ja että ainoa liberaalikin on vielä liittynyt kristillisdemokraatteihin, ja tällä tarkoitettiin Valéry Giscard d'Estaingia.
Poikkean nyt ehkä hieman omasta roolistani, tämä sallittanee näin puheenjohtajakauden lopussa, mutta minun puolestani sosialistit ja kristillisdemokraatit saavat kyllä hallita valmistelukuntaa. Neuvostossa on nyt kaksi liberaalia, jäsen Poettering, ennen ei ollut yhtään, ehkä Euroopan parlamentin puheenjohtajaksikin saadaan teidän tuellanne liberaali, ja myös komission puheenjohtaja on liberaali. Me liberaalit emme siis ole Euroopan laitoksissa oikeastaan niinkään heikosti edustettuina.
Eräät puhujat ovat kyselleet, mikä suhde Laekenin julistuksella mahtaa olla Nizzan prosessiin. Niiden ei pitäisi olla missään suhteessa keskenään: Nizzan sopimus on hyväksyttävä, Nizzan sopimus on ratifioitava. Se on välttämätöntä, jotta laajentuminen saadaan käytännössä sujumaan moitteettomasti vuoden 2004 jälkeen. Olisi suuri virhe, jos jättäisimme sen tekemättä ja sekoittaisimme Nizzan sopimuksen uudelleen Laekenin julistukseen ja Euroopan tulevaisuuteen. Tällöin ryhtyisimme uudelleen keskustelemaan Nizzan tähteistä, sen sijasta, että keskustelisimme Euroopan tulevaisuudesta.
Valmistelukunnassa on juuri se suuri hyvä puoli, että siinä poiketaan täysin vanhasta menetelmästä. Vanhaa menetelmää noudatettaessa todettiin yhä uudelleen jokaisen sopimusmuutoksen jälkeen, että parista kolmesta kohdasta ei oltu päästy yksimielisyyteen, ja nämä pari kolme kohtaa siirrettiin sitten seuraavaan hallitustenväliseen konferenssiin, joka lisäsi niihin vielä muutamia kohtia yrittäen samalla tavoin muuttaa sopimusta. Jos näistä kohdista ei taaskaan päästy yksimielisyyteen, syntyi uusia käsittelemättä jääneitä asioita. Kun tarkastelee Euroopan unionin historiaa viimeisen vuosikymmenen ajalta, niin huomaa, että siinä kuljetaan jatkuvasti käsittelemättä jääneestä asiasta toiseen sisällön menettäessä koko ajan merkitystään ja peruskysymysten alkaessa muuttua yhä vain köykäisemmiksi. Tämä mekanismi saadaan nyt pysäytetyksi. Nyt ruvetaan käsittelemään perustavaa laatua olevia kysymyksiä.
Thyssen sanoi, että minä esitän vain kysymyksiä, joihin Jean-Luc Dehaenen on annettavat vastaukset. Asia on oikeastaan aika yksinkertainen. Jean-Luc Dehaene on auttanut minua kysymysten laatimisessa, minä aion nyt tulevien kuukausien aikana auttaa häntä niihin vastaamisessa. Me myös todella teemme näin. Jean-Luc Dehaene ja Giuliano Amato kuuluvat Laekenin ryhmään. Tämä ryhmä jää toimimaan ystävien ryhmänä, ja monia lisäpontimia saattaa myös olla odotettavissa Jacques Delorsin, Borislav Geremekin, David Milibandin ja muiden ryhmän jäsenten taholta.
Haluan myös sanoa parlamentin puhemiehelle, että vaikka emme heti vastanneet esitettyihin kysymyksiin, se ei johtunut tahdon puutteesta. Työtoverini sanoivat minulle useita kertoja: ei, tuollaista kysymystä te ette voi esittää. Minä kysyin: miksi ei? Koska kysymykseen sisältyy vihjaus vastauksesta, se vastaa itse itseensä. Kuitenkin jäsen Thyssen ja kaikki muut puheenvuoroja käyttäneet kollegat voivat olla varmoja, että teen parhaani hallitustenvälisessä konferenssissa sekä säännöllisissä yhteyksissäni puheenjohtajistoon ja valmistelukunnan eri jäseniin auttaakseni pyrkimyksissä löytää vastaukset julistuksessa esitettyihin kysymyksiin.
Puheenjohtajiston kokoonpanoa koskevissa keskusteluissa on puhuttu naisten poissaolosta. Olen täysin samaa mieltä ja ehdotan, että kansalliset parlamentit ja Euroopan parlamentti nimeäisivät nyt kolme miestä ja yhdeksän naista. Paikkojen jako voidaan joka tapauksessa vielä pelastaa, koska 12 paikasta vasta kolme on jaettu. Toivon todellakin, että Euroopan parlamentti, kansalliset parlamentit ja edustajat pystyvät tekemään sen.
Lopuksi haluaisin kuitenkin sanoa jotakin Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien välisestä suhteesta. Mielestäni on hyvin tärkeää, että on perustettu puheenjohtajisto ja että puheenjohtajistoon kuuluu 12 henkilöä ja että näistä 12:sta kaksi on Euroopan parlamentin edustajia. Määrä on sama kuin kansallisten parlamenttien edustajienkin. Uskoakseni näillä kahdella edustajalla on tärkeä rooli, koska kysymykset ja toimintaohjelma valmistellaan kuitenkin näiden 12:n ryhmässä. Kaikkia päätöksiä ei voida tehdä 113 henkilön valmistelukunnassa. Kysymykset on valmisteltava. Puheenjohtajistolla on määräävä rooli tässä asiassa, ja puheenjohtajistossa se on luonnollisesti Euroopan parlamentin molemmilla edustajilla.
Lopuksi haluaisin myös korostaa - sillä pidän sitä tärkeänä - että valmistelukunnassa ovat ensimmäistä kertaa edustettuina myös perustuslaillisiksi kutsutut alueet, mutta olisi täsmällisempää puhua omaa lainsäädäntövaltaa käyttävistä alueista. Toimin pääministerinä maassa, joka on rakenteeltaan liittovaltio. Tilanne on sama Saksassa, Itävallassa ja sanoisin jopa joissakin muissa maissa. Monet muut valtiot ovat vähitellen muuttamassa institutionaalista järjestelmäänsä federalistiseksi. Ja se toimii hyvin, koska federalismi on ainut tapa saada erilaiset yhteisöt, erilaiset kulttuurit ja eri kieliä puhuvat väestöt elämään yhdessä turvautumatta keinoihin, joita käytetään maailman epävakailla alueilla. Haluan siis painottaa, että emme saa olla kielteisiä käyttäessämme sanaa "federalismi". Kuulen joskus ihmisten väittävän, että federalismi on tuhoisaa. Mutta asiahan on täysin päinvastoin. Kaikkialla maailmassa federalismi osoittaa olevansa ainut tapa saada yhteisöt elämään rinnakkain ilman kiistoja ja väkivaltaa, joita kohdataan maailman monilla alueilla.
(Suosionosoituksia)
Ja tästä syystä pidän henkilökohtaisesti tärkeänä ja erittäin suurena edistysaskeleena, että omaa lainsäädäntövaltaa käyttävät alueet voivat olla edustettuina. Onnistuin tässä asiassa, koska sain tukea myös alueiden komitean puheenjohtajalta. On tarpeetonta kertoa teille, että neuvoston kokouksessa pöydän ympärillä oli kuitenkin joitakin kollegoja, joiden mielestä oli hieman vaikeaa merkitä julistukseen sanat "omaa lainsäädäntövaltaa käyttävät alueet" ja joilla oli Eurooppa-neuvostoon kuuluvina vaikeuksia tunnustaa, että näiden alueiden on saatava oma paikkansa ja puheoikeutensa. Lopulta asia hyväksyttiin, ja ansio siitä kuuluu alueiden komitean puheenjohtajalle Chabertille, jota olin pyytänyt lähettämään minulle kirjeen. Hänen minulle lähettämässään kirjeessä sanottiin, että alueiden komitean on oltava edustettuna ja että alueiden komitean tavoin edustusoikeutta on vaadittava eri kokonaisuuksille: alueille ja kaupungeille, mutta myös omaa lainsäädäntövaltaa käyttäville alueille. Pystyin siis käyttämään alueiden komitean valtaa saadakseni ensimmäistä kertaa nämä alueet mukaan tekstiin. Halusin korostaa sitä täällä tänä iltapäivänä, koska mielestäni näillä alueilla on tärkeä rooli täytettävänään. Aiomme puhua toimivaltuuksien jaosta, uusista välineistä, toimielimistä, tulevaisuutta varten kehitettävästä unionin perustuslaista. Minä itse uskonuskon, että keskustelu on käytävä yhdessä jättämättä ketään ulkopuolelle ja antamalla kaikille Euroopan unionimme osille mahdollisuus ilmaista itseään. (Suosionosoituksia)

Prodi
. (IT) Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, puhun hyvin lyhyesti, ennen kaikkea siksi, etten tahtoisi ministeri Verhofstadtin jättävän minua tänne enkä haluaisi joutua uimaan Kanadaan, ja lisäksi sen vuoksi, että voin tyytyväisenä todeta, että tämä on ollut hyvin suurta yhtenäisyyttä osoittava keskustelu, tyydytyksen hetki, koska kukaan meistä ei muutama kuukausi sitten uskonut, että valmistelukunnan aikaansaaminen olisi mahdollista. Minua on ilahduttanut, että vaikka virastoja koskeva ongelma olikin ikävä asia, sitä ei ole suurenneltu ja tuotu liioitellen esiin niin kuin tiedotusvälineet ovat tehneet. Kuuntelin esittämiänne valmistelukuntaa koskevia huomautuksia; kuuntelin ehdotuksia Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen aseman vahvistamiseksi: pidän kaiken tämän mielessäni, ja sen vuoksi uskon, että voimme toden teolla ryhtyä työhön, yhdessä, tulevan valmistelukunnan hyväksi.
Koska täällä nyt vallitsee yhteistyön henki, rohkenen esittää erään pyynnön - tai pikemminkin toistan kehotuksen, jonka olen jo esittänyt neuvostolle - ystävälleni Guylle, siitä, että voisimme näinä kuukausina tehdä yhteistyötä uudistaaksemme toimielimet pysyvin perustamissopimuksin. Hallintotapaa koskeva keskustelu, jonka olemme käyneet, on ehdotus, jonka laatimiseksi parlamentti ja komissio ovat työskennelleet yhdessä useiden kuukausien ajan saavuttaen tuloksia, jotka mielestäni ovat huomattavia ja kouraantuntuvia. Odotamme neuvostolta vastaavaa panosta, koska valmistelukunnan työ edellyttää yhteistä valmistelua: hallintomallin osalta tekemämme työn tulokset ovat olleet myönteisiä, eikä siinä voida edistyä, ellei neuvosto vastaavasti sitoudu siihen.
Lopuksi, hyvää joulua kaikille!

Puhemies
Arvoisa pääministeri Verhofstadt ja arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, ymmärrämme luonnollisesti velvoitteenne, jonka vuoksi joudutte nyt lähtemään istunnostamme.

Caveri
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Laekenissa saatettiin löytää vastalääke eräisiin Nizzan sopimuksen sisältämiin myrkkyihin. Perustuslain valmistelukunnan koolle kutsuminen - perustuslain, koska tämän valmistelukunnan työn tuloksena syntyy uuden Euroopan perustuslaki - merkitsee sitä, että Euroopalle palautetaan poliittinen sielu; tämä poliittinen sielu merkitsee sitä, että ajatellaan meidän kaikkien tulevaa kotia. Parlamentin on sen vuoksi oltava iloinen huippukokouksen menestyksestä ja valvottava sitä, että valmistelukunnan työ saatetaan päätökseen hallitustenvälisessä konferenssissa, jossa valmistellaan uusi perustuslaillinen sopimus Euroopan liittovaltion toteuttamiseksi.
Todellinen ja konkreettinen federalismi, jossa otetaan huomioon myös alueellinen taso, kuten neuvosto aivan oikein totesi, ja otetaan huomioon kaikkien, pienten ja suurten kansojen kielelliset vähemmistöt, tekee tämän uuden vuosisadan historiaa Euroopan yhdentymisen kannalta, eikä se, joka edustaa Val d'Aostan asukkaita, voi olla ilahtumatta siitä.
Olemme panneet liikkeelle myönteisen kehityksen, ja Euroopan unionin vastustajat ovat jo huomanneet sen; tästä syystä meidän on yhä innokkaammin ryhdyttävä hoitamaan työtämme.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, Laekenin julistuksessa käsitellään yleisesti hyväksyttyjä ja tärkeitä asioita. Tavoitteet, menettelytavat, Euroopan tulevaisuutta käsittelevä valmistelukunta ja poliittinen vuoropuhelu ovat kaikki myönteisiä asioita. Kuten kolleganikin huomauttivat, julistuksen sisältö ei kuitenkaan saa meitä vakuuttuneiksi siitä, että unionissa pyrittäisiin edistämään hyvinvointivaltion - josta käytetään myös kevyempää sananmuotoa sosiaalinen malli - periaatteita. Julistuksessa ei myöskään tarkastella kestävää kehitystä, eikä nähdä unionia itsenäisenä, ja siten kestävää kehitystä edistävänä yhteisönä. Epäröinti näissä asioissa johtuu ehkä siitä, että unionissa ei ole päästy poliittiseen yhdentymiseen. Haluan kuitenkin kiinnittää huomiota siihen, ettei julistuksessa mainittu mitään merkittävää käynnissä olevasta sodasta, sen enempää kuin itse laajentumisestakaan. Arvoisa puhemies, sallikaa minun tässä yhteydessä huomauttaa eräästä asiasta. Unionissa on tehty puhtaasti poliittinen päätös kymmenen uuden jäsenvaltion mukaan ottamisesta. Miksi tässä päätöksessä suljetaan - poliittisin perustein - ulkopuolelle mahdollisuus kahden Euroopan sydämessä sijaitsevan Balkanin niemimaan valtion mukaan ottamisesta? Balkanin niemimaalle jätetään näin harmaa alue. Tilanne on kestämätön, ja toivoisin, että kysymykseeni vastattaisiin. Epäilen, etten saa kysymykseeni nyt vastausta, ja ettei edes valmistelukunnassa vastata siihen.

Krarup
Arvoisa puhemies, Laekenin Eurooppa-neuvoston päätelmät eivät ole mitenkään yllättäviä, sen enempää retoriikan kuin sisällönkään osalta. Retoriikka on tapansa mukaan mahtipontista ja valheellista. Avoimuutta ja toissijaisuutta luvataan 117 kerran. Todellisuutta kuvataan virheellisin sananvalinnoin, jotka ylittävät selvästi niin Kolmannen valtakunnan kuin stalinisminkin ideologien aikaansaannokset, kun kyse on kyynisestä kansankiihottamisesta. Todellisuus todistaa sen sijasta, että huippukokouksen julistama tavoite, jonka mukaan "Euroopan unionin toimielimiä on lähennettävä kansalaisiin", merkitsee todellisuudessa sitä, että maiden kansat jäävät entistä enemmän niiden EU:n suljettujen toimielinten varjoon, jotka ovat kohtalokkaasti erehtyneet demokratian olemuksesta. Uudet tehtävät jaetaan kolmelle eläkeläiselle, jotka edustavat sitä ikäluokkaa, joka saa Kiinan valtiomiestaidon näyttämään nuorten kapinalta. Ei ole epäilystäkään siitä, että nämä kolme rohkeaa miestä pystyvät vahvistamaan EU:n yhdentymisen dynamiikkaa, mutta entistä useampi meistä epäilee, että EU ja EU:n suurvaltapyrkimykset eivät ratkaise asioita vaan että ne päinvastoin juuri aiheuttavat ongelmia.

Hager
Arvoisa puhemies, haluaisin ensimmäiseksi sanoa, että minusta on ilahduttavaa, että me voimme puhua keskenämme tässä melkoisen intiimissä ilmapiirissä. On epäilemättä helpompaa esittää tärkeitä kysymyksiä kuin saada niihin vastauksia. Puheenjohtajan selonteosta huolimatta me kaikki voimme vain toivoa, että nämä vastaukset myös saadaan. Silti pidän lieventävänä seikkana, että Laekenissa suoritettiin erittäin tärkeä tehtävä saamalla valmistelukunta aluilleen ja sille saatiin ei pelkästään nimekäs, vaan myös tuloksia lupaava puheenjohtajisto.
Olemme tienneet viimeistään Euroopan unionin perusoikeuskirjasta lähtien sen, että tällaisen tilaisuuden tulos riippuu paljolti puheenjohtajistosta,. Sallikaa minun tässä yhteydessä sanoa, että neuvoston puheenjohtajan nuorekkuuden vuoksi pelkäsin hieman, että valmistelukunnan puheenjohtajisto muodostuisi jollakin tavoin nuoreksi ja dynaamiseksi. Siksi olin pikemminkin ilahtunut, toisin kuin jäsen Frassoni ja jäsen Bonde, että - kuten korkeakulttuureissa on tapana - vanhojen ja viisaiden mielipiteille annetaan yhä etusija.
Valmistelukunnan kokoaminen oli kuitenkin ainoa erinomainen suoritus. Itävallan näkökulmasta pahoittelen 59 kohtaa, joka jäi hyvin kapea-alaisesti toteutumatta eikä Euroopan laajuinen turvallisuusnormiasia toteutunut.

Galeote Quecedo
Arvoisa puhemies, tahtoisin keskittyä kahteen Laekenin huippukokouksen tulokseen, jotka ymmärtääkseni ovat avoimia. Ensimmäinen niistä on sen seikan tunnustaminen, että Euroopan unionin kolmannen pilarin ja etenkin terrorismin torjunnan vahvistamisessa on viimeinkin koettu sitä kehitystä, jota kansalaiset ovat meiltä vaatineetkin.
Kauheat hyökkäykset ovat saaneet vähemmän tiedostavatkin ihmiset huomaamaan, että terrorismi on kaikkien ongelma ja että se koskee meitä kaikkia eikä vain sen suoranaisia uhreja. Eivätkä kauhua aiheuta vain ne, jotka painavat liipaisinta tai laukaisinta, vaan myös heidän rikoskumppaninsa; siksi meidän onkin syytä ilmaista tyytyväisyytemme neuvoston päätöksestä luetteloida myös terrorismia tukevat ryhmät, laitokset ja henkilöt.
Toiseksi unionin tulevaisuuden hahmottamiseksi tehdyt päätökset vaikuttavat minusta hyvin Euroopan parlamentin vaatimusten mukaisilta. Olen vakuuttunut, että toimintaohjelman päättämisessä noudatetun joustavuuden ansiosta kykenemme valmistelukunnan työn aikana tutkimaan perusteellisesti ulko- ja turvallisuuspolitiikan välineitä, sillä se yhtenäistynyt maailma, jossa elämme, vaatii Euroopalta uutta roolia, ja tätä varten meidän on varustauduttava oikein välinein, esimerkiksi luomalla yhteisön oma diplomaattiyksikkö.
Arvoisa puhemies, luulenpa että aikaa mittaava laite ei ole toiminut oikein, mutta katson puheenvuorolleni varatun ajan päättyneen.

Lalumière
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri ja neuvoston istuva puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, Laekenissa käsiteltyjen kysymysten laajasta kirjosta minäkin haluaisin keskittyä eniten toivoa herättävään kohtaan eli julistukseen unionin tulevaisuudesta. Se on hyvä ja voimakas julistus, jossa esitetään useita sosialistiryhmän ranskalaisjäsenille hyvin tärkeitä ajatuksia. Olemme siis tyytyväisiä nähdessämme, että määräävää roolia hoitava puheenjohtajisto on riittävän suuri, 12 henkilön muodostama, niin kuin toivoimmekin, ja sitä johtaa kolme vahvaa poliitikkoa, joiden sitoutumisesta Euroopan asioiden hoitamiseen ei ole vähäisintäkään epäilystä. Ranskalaisena voin vain ilahtua, että loppujen lopuksi puheenjohtajistoa johtaa maanmieheni. Tietysti olisin ehkä pitänyt vielä parempana naispuolista ranskalaista.
Hyväksymme myös, että komissiota edustaa yhden komission jäsenen sijasta kaksi, jotka tässä tapauksessa ovat molemmat täysin päteviä kyseiseen tehtävään.
Hyvä uutinen on myös aikataulun joustavuus, joka jättää valmistelukunnalle enemmän vapautta.
Lopuksi olkaamme ilahtuneita valtion- ja hallitusten päämiesten valmistelukunnalle antamasta laajasta toimeksiannosta.
Ja onnitelkaamme Belgian pääministeriä lujuudesta, jonka ansiosta hän onnistui saamaan aikaan tämän toimeksiannon, joka on avoin kaikenlaisille kysymyksille, huomattavasti toimielinjärjestelmään keskittyneitä kysymyksiä laajemmin. Tästä aiheesta haluan muuten esittää kysymyksen: valmistelukunnan on ehdotettava toimielinuudistuksia mekanismien toiminnan tehostamiseksi. Hyvä niin. Mutta valmistelukunta voi tehdä ja se joutuu tekemään myös sisältöön liittyviä ehdotuksia vastatakseen kysymyksiin, joita maanmiehemme usein esittävät saamatta selviä vastauksia. Mitä hyötyä Euroopasta on? Mitkä ovat ne tärkeät tehtävät, joista Euroopan on huolehdittava rajojensa sisäpuolella ja asukkaittensa puolesta mutta myös muualla maailmassa? Mistä politiikoista Eurooppa on vastuussa muun muassa sosiaalialalla? Mitkä ovat sen toimivaltuudet? Mitkä ovat Euroopan velvollisuudet sen asukkaita ja muuta maailmaa kohtaan solidaarisuuteen, hyvinvointiin ja turvallisuuteen liittyvissä asioissa?
Neuvoston puheenjohtajavaltion ansiosta julistusta koskevat tulokset ovat hyviä. Puheenjohtajavaltio on antanut voimakkaan alkusysäyksen, ja sitä on lujasti tukenut myös parlamentti, joka ei ole koskaan säästellyt neuvostolle antamaansa kannustusta. Laekenin Eurooppa-neuvosto on käynnistänyt valmistelukunnan, jolla voi olla ratkaiseva rooli unionin tulevaisuudessa. Tulevaisuus näyttää, oliko Laeken historiallinen käännekohta.

Watson
Arvoisa puhemies, pääministeri Verhofstadt puhui paljon tarpeesta kehittää demokraattista valvontaa. Meidän ei kuitenkaan tarvitse muuttaa perustamissopimuksia kehittääksemme sitä. Voimme tehdä niin käyttämällä voimassa olevia sopimuksia. En tarkoita 42 artiklan soveltamista kolmannen pilarin asioiden sisällyttämiseksi ensimmäiseen pilariin, vaikka se olisikin erittäin toivottavaa. Tarkoitan sellaisia tilanteita, kuten viime viikolla, jolloin parlamenttia kuultiin neljännen kerran vuoden aikana tekstistä, josta puuttui puolet.
Meitä pyydettiin hyväksymään asetus terroristijärjestöjen varojen jäädyttämisestä; luetteloa järjestöistä ei ollut liitteenä. Asetuksessa viitattiin kahteen neuvoston tekstiin, joista kumpikaan ei ole parlamentin saatavilla. Äänestimme kiireellisistä tarkistuksista, joissa käsiteltiin asiakirjojen puuttumista, mutta jos tämä käytäntö huomioon ottaen kyseistä tekstiä ei muuteta, parlamentin pitää tosiaan harkita asian viemistä EY:n tuomioistuimeen, jos neuvosto ei ole valmis kohtelemaan meitä reilusti ja täysikasvuisesti.

Korakas
Arvoisa puhemies, Laekenin huippukokouksessa vahvistettiin ilmiselvästi entisestään suurpääoman etuja ajavaa sekä työntekijöiden ja kansojen etuja vastaan toimivaa Euroopan unionia. Laekenin palatsiin kokoontuneet eivät kuulleet satojentuhansien eurooppalaisten mielenosoittajien - köyhien, työttömien, potentiaalisten työttömien ja riistettyjen ihmisten, jotka ovat olleet luomassa Euroopan vaurautta - huutoja. He eivät kuulleet eivätkä he voineet kuulla mielenosoittajien hätääntyneitä vaatimuksia rakentaa toisenlainen Eurooppa, jossa vallitsisi rauha ja kansojen välinen ystävyys. Mielenosoittajat vastustavat eurooppalaisen armeijan kehittämistä, väliintulopolitiikkaa ja sodankäyntiä. He vaativat yhteiskunnallisten oikeuksien ja demokraattisten vapauksien kunnioittamista ja kehittämistä, ja vastustavat eurooppalaista pidätysmääräystä, Eurojustia ja eurooppalaisia terrorismilakeja. Syyskuun 11. päivän iskun varjolla yhteiskunnalliset ja poliittiset ponnistelut paremman tulevaisuuden hyväksi on tämän politiikan mukaisesti leimattu terrorismiksi.
Siksi valmistelukunta neuvoa-antavana elimenä ei uskoakseni voi ratkaista näitä kysymyksiä, ja epäilenkin, että se kutsutaan koolle vain kansalaisten harhauttamiseksi. Arvoisa puhemies, ainoa toivo ja pelastus on siinä, että Laekenissa mieltään osoittaneiden valtava kansanjoukko jatkaa ja kehittää toimintaansa.

Speroni
Arvoisa puhemies, on huolestuttavaa, että Euroopan perustuslakia kehittää vain 60 henkilöä, joiden toivomme olevan tehtävänsä tasalla, mutta heitä on silti vähän edustamaan satoja miljoonia kansalaisia. Perustuslakia laativa kokous olisi ollut parempi. Tämän seikan osalta on paljastavaa, että valmistelukunnan varapuheenjohtaja on Giuliano Amato, italialaisen ja eurooppalaisen vasemmiston edustaja, joka kuitenkin ennen kaikkea edustaa sellaista harvainvaltaista ajatustapaa, jossa toimielimiä ohjaavat muutamat aristokraatit, joita ei ole valittu tehtäväänsä vaan jotka edustavat eliittiä. Toivomme, että kun perustuslaki on valmis, sekä kansalliset kansanedustuslaitokset että tämä parlamentti voivat ainakin muokata sitä tarpeen vaatiessa, toisin kuin perusoikeuskirjan tapauksessa.

Tajani
Arvoisa puhemies, Laekenissa otettiin viimeinkin askeleita kohti vahvemman ja laajemman Euroopan rakentamista. Valmistelukunnan on viitoitettava tie perustuslaille, jossa määritetään eri toimielinten toimivalta ja joka sisältää myös arvot, joille unioni perustuu ja jotka ovat innoittaneet sitä, mutta sen on myös oltava merkittävä askel kohti maidemme lainsäädännön yhdenmukaistamista myös oikeuden osalta. On kuitenkin pidettävä kiirettä ja tehtävä päätökset vuoteen 2003 mennessä, jotta vältettäisiin vaalien suma ja se, että perustuslaki hyväksytään keskellä vaalikampanjaa; ilman perustuslakia, ilman uusia toimielimiä on vaikeata toteuttaa laajentuminen, jota me kaikki pidämme puheenjohtaja Prodin tavoin peruuttamattomana. On myönteistä, että Laekenin päätösasiakirjassa on omistettu kappale myös unionin ja Venäjän välisille suhteille, sillä Venäjä on valtio, johon meidän tulee kiinnittää yhä enemmän huomiota.
Laekenissa Eurooppa otti lopultakin arvovaltaisesti kantaa suuriin aiheisiin kuten terrorismin vastaiseen taisteluun, ja päätös hyväksyä Palestiinan "Marshall-suunnitelmaksi" nimetty ohjelma vahvistaa, ettei Eurooppa halua taistella vain asein, mikä toki on oikein ja toivottavaa, terrorismia vastaan vaan myös ratkaista ongelmat poliittisesti. Italian ehdotus Israelin ja Palestiinan välisen kriisin ratkaisemiseksi on edennyt periaatteellisesta julistuksesta konkreettisen suunnittelun asteelle. Pidämme myös yhteistä rajavalvontaa koskevaa päätöstä erittäin myönteisenä.
Tietenkin tehtävää on vielä paljon. Kaikkiin kysymyksiin ei löytynyt vastausta Laekenissa: ajattelen nyt lähinnä virastojen sijoituspaikkoja, joista pitäisi päättää kaupunkien erityisvahvuuksien nojalla eikä käsittämättömien vetojen seurauksena tehtyjen valintojen perusteella. Velvollisuutemme on kuitenkin olla optimistisia: Euroopan kohtalo riippuu myös meidän tahdostamme, unionin kansoja edustavien Euroopan parlamentin ja kansallisten kansanedustuslaitosten tahdosta.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvä komission jäsen, Laekenin julistuksellaan Eurooppa-neuvosto katsoo, että eurooppalainen hanke saa legitiimiytensä sen demokraattisilta, avoimilta ja tehokkailta elimiltä. Kun neuvosto sitten tämän jälkeen esittää kysymyksen, jota se esittää myös valmistelukunnalle keskusteltavaksi, eli pitääkö Euroopan parlamentin roolia vahvistaa, ei teitä varmaankaan ihmetytä, kun Euroopan parlamentin jäsenenä vastaan varauksetta myönteisesti, sillä Euroopan parlamentti on ainoana toimielimenä kansalaisten suoraan valitsema. Kaikki sen kokoukset ovat julkisia ja ymmärrettäviä - toivoisin, että näin olisi neuvostollakin - ja kun näen, kuinka nopeasti olemme valmiita tekemään päätöksiä - esimerkiksi myös eurooppalaisesta vangitsemismääräyksestä - niin olemme tehokkaampia kuin neuvosto ja jopa moninkertaisesti tehokkaampia kuin komissio.
Jos Laekenin Eurooppa-neuvosto on siksi ilahtunut eurooppalaista hallintotapaa käsittelevästä valkoisesta kirjasta sekä niin kutsutusta Mandelkernin raportista ja odottaa komissiolta tätä koskevaa toimintaohjelmaa vuoden 2002 ensimmäiselle puolivuotiskaudelle, toivon, että neuvosto tekee tämän haluten vahvistaa Euroopan parlamentarismia. Lisäksi me parlamentin jäsenet keskustelisimme mielellämme komission ja neuvoston kanssa hallintotavan uusista muodoista. Komissio on esimerkiksi ehdottanut toimielinten välistä työryhmää. Olen kuitenkin kuullut, että neuvosto ei ole ehdotusta toistaiseksi hyväksynyt, vaan torjunut sen. Toivon, että viimeistään nyt vielä ennen Barcelonan ja Sevillan kokouksia käytäisiin tiiviitä keskusteluja neuvoston ja komission kanssa hallintotavan uusista muodoista, jotka eivät ole mahdollisia ilman Euroopan parlamentin hyväksyntää.
Tiedän, että joidenkin hallitusten mielestä me olemme liian riippumattomia ja liian itsenäisiä, ja että komissiota ja neuvostoa häiritsee myös joskus, että me "sekaannumme" liikaa yksityiskohtiin. Me olemme myös Euroopan parlamenttina valmiita hyväksymään uuden työnjaon komission ja neuvoston kanssa, sillä myös meidän täytyy valmistautua laajentuneeseen unioniin. Mutta jokaisen tehtävän delegoinnin on meidän näkökulmastamme oltava sidottu palautemekanismiin, takaisinottomenettelyn (call back) tyyppiseen menettelyyn, sillä uusien hallinnon muotojen hakeminen eurooppalaisen hallintotavan muodossa ja uusien unionin ja jäsenvaltioiden välisten toimivallan jakojen pohtiminen eivät saa tapahtua eurooppalaisen parlamentarismin kustannuksella. Päinvastoin eurooppalaisen parlamentarismin on oltava kiinteä osa eurooppalaista perustuslakia.
Sallikaa minun sanoa vielä viimeinen huomautukseni niin sanotusta siviiliyhteiskunnasta. Eurooppa-neuvosto on päättänyt perustaa foorumin, ja komission jäsen Barnier on jo useaan otteeseen myös innokkaasti ilmaissut tukensa sille. Meistä tällaisen foorumin perustaminen on ilahduttavaa, mutta yhtälailla kuin tällainen foorumi täydentää valmistelukunnan neuvotteluita eikä korvaa niitä, myöskään siviiliyhteiskunta ja siviiliyhteiskunnan neuvottelut eivät korvaa parlamentarismia, vaan täydentävät sitä. Tässä mielessä me haluamme hyvinkin tätä vuoropuhelua siviiliyhteiskunnan, kansalaisten kanssa ja toivomme, että neuvosto ja komissio eivät näe tätä vastakohtana parlamentarismille, vaan Euroopan parlamenttia täydentävänä.

Dybkjær
Arvoisa puhemies, Laekenin julistus luo pohjan laajalle julkiselle keskustelulle, joka koskee tulevaisuuden Eurooppaa. Se on hyvä asia. Ei kuitenkaan riitä, että tämän työn johtoon valitaan kolme miestä. Kaikki kokemukset osoittavat, että valmistelukunnan koostumus on yksipuolinen. Laekenin julistuksessa sanotaan lisäksi, että valmistelukunnan jäsenet voivat käyttää sijaista ainoastaan poissa ollessaan. Se onkin ainoa perinteinen tapa, jolla naiset pääsevät ylipäänsä edustetuiksi, kun kyse on tällaisesta työstä. Aion sen vuoksi kehottaa Belgian ja Espanjan puheenjohtajavaltioita, että sijaisten käyttö on sallittua muutenkin ja - vielä pitemmälle mennen - että kaikki nimeäisivät sijaisekseen vastakkaisen sukupuolen edustajan.

Michel, Louis
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin tässä vaiheessa vastata joihinkin esitettyihin huomautuksiin. Minun täytyy ikävä kyllä myös esittää teille anteeksipyyntöni, sillä en ajatellut keskustelun laajenevan tällä tavoin, ja minulla on hoidettavanani toinen velvollisuus, joka liittyy juuri Euroopan tulevaisuutta koskevaan keskusteluun.
En luonnollisestikaan ole ollenkaan samaa mieltä jäsen Krarupin kanssa Laekenin Eurooppa-neuvoston mahtipontisesta sanahelinästä. Olen päinvastoin sitä mieltä, että valmistelukunnan menetelmä avaa pelikentän kokonaan. Mielestäni yksi Laekenin julistukseen liittyvistä tekijöistä, yksi mahdollisista peloistamme oli ajatus, että julistus pakottaa valmistelukunnan jäsenet käsittelemään hyvin rajoitettuja kysymyksiä tai että julistus ei ainakaan anna mahdollisuutta käsitellä kaikkia Euroopan tulevaisuudelle elintärkeitä kysymyksiä. Kuulin saman puhujan käsittelevän demokratian puutetta. Haluaisin siis vastata hänelle, samalla kun vastaan jäsen Swobodalle, joka ryhtyy erottelemaan neuvoston ja Euroopan parlamentin välisiä edustuksellisia ja demokraattisia ominaisuuksia. Jäsen Swoboda, Euroopan parlamentti on todellakin demokraattinen edustuslaitos, totta kai, ja minä kunnioitan sitä täysin. Mutta tämän tunnustamisen ja neuvoston edustuslaadun vähättelyn välillä kulkee mielestäni raja, jota ette voi ylittää.
(Jäsen Swobodan vastalause)
Näin olin luullut ymmärtäneeni, ja kun siis olen käsittänyt väärin, sanon teille kuitenkin uskovani, että jokaisessa maassa voidaan esittää kysymyksiä neuvostoissa oleville ministereille tai pääministerille. Kansalliset parlamentit ovat sitä varten. Voin sanoa teille, että minua kohdellaan maassani kaltoin, koska lähes viikoittain, ainakin jos olen paikan päällä, minulle esitetään kysymyksiä siitä, mitä teen Euroopan toimielimissä. Mielestäni hyvään keskusteluun ei kuulu määritellä arvojärjestystä toimielinten edustavuudelle. Jokaisella toimielimellä on oma paikkansa. Tärkeää on, ja myönnän sen teille mielihyvin, että toimielimet voivat olla keskenään tasapainossa, että mikään toimielin ei pidä toista toimielintä täysin vallassaan. Voin täysin varmasti sanoa teille esimerkiksi, että tähänastiset kokemukseni Euroopan parlamentista ovat vakuuttaneet minut siitä, että sillä epäilemättä pitäisi olla tulevaisuudessa enemmän valtaa ja että sillä epäilemättä pitäisi olla tulevaisuudessa nykyistä tärkeämpi erityisrooli. Ja varsinkin - etäännyn hetkeksi käsittelemästämme aiheesta - tilanteessa, joka on odotettavissa, jos kansainvälinen liitto jatkaa tähänastisella tavalla, jos se jatkaa tehtävänsä hoitamista, jos yhä väitämme sen olevan tarpeellinen, ja uskon sen olevan tarpeellinen terrorismin vastustamiseksi, tässä tilanteessa Euroopan parlamentin on pyrittävä valvomaan tarkoin, mitä päätöksiä Eurooppa-neuvostot, mutta myös Euroopan unionin jäsenvaltiot tekevät, koska - minulla on jo ollut tilaisuus sanoa tämä ja toistan sitä lakkaamatta - tähän asiaan liittyy useita vaaroja. Ensiksi on olemassa vaara demokratian ja elämän laadun muuttumisesta maissamme. Toinen vaara, jonka tunnen todella hyvin voimakkaasti, on se, että joissakin poliittisissa järjestelmissä - kyseessä eivät ole eurooppalaiset valtiot, mutta asia koskettaa meitä suhteissamme näihin maihin - joissakin järjestelmiltään kovissa maissa, on houkutuksena sekoittaa terrorismin torjunta maan hallituksen demokraattisten vastustajien, maan opposition vastaiseen toimintaan. Mielestäni tähän on ehdottomasti kiinnitettävä huomiota. Kolmanneksi totean, että jäsen Lannoye puhui äsken Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisistä suhteista. Myös tämä kysymys vaatii valppautta. Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisessä suhteessa ei mielestäni olisi todellakaan oikein, että meiltä välittömästi vaadittaisiin sokeaa solidaarisuutta Yhdysvaltoja kohtaan ilman keskustelua tai väittelyä tai joskus jopa mielipidettä kysymättä. Uskoakseni Euroopan unionin oikeus ja velvollisuus on osoittaa erilaisuutensa suhteessa Yhdysvaltoihin. Minä kunnioitan täysin Yhdysvaltoja, ja olemme mielestäni kiistämättä Yhdysvaltain etuoikeutettuja kumppaneita, mutta syyskuun 11. päivän jälkeen muodostuneelle liitolle oli hyvä, että Euroopan unioni oli mukana edustamassa hieman erilaista mielipidesuuntaa, esittämässä tiettyjä takauksia ja vakuutuksia ja myös vastatakseen siitä roolista, josta Euroopan unioni on vastannut arabimaiden ja muslimiyhteisön keskuudessa. En siis usko, että Euroopan unionista tulisi koskaan jonkinlaista Amerikan Yhdysvaltojen kopiota. Minun on sanottava teille, etten missään tapauksessa toivoisi sitä. Luonnollisesti minä kunnioitan yhdysvaltalaista mallia. Monessa suhteessa se on erittäin myönteinen, mutta uskoakseni sitä ei voi siirtää muualle. Sen siirtäminen ei ole toivottavaa. Ja mielestäni Euroopan unionin on pysyttävä omana itsenään.
Useissa kysymyksissä on käsitelty uudelleen valmistelukuntaa. Jätän tietysti väliin valmistelukunnan johtokolmikon kokoonpanoa koskevat pahoittelut. Uskoakseni valitut kolme henkilöä ovat kaikki kolme voimakkaasti sitoutuneita Euroopan asioihin. Heillä on myös hyvin nykyaikainen, tulevaisuuteen suuntautunut ja aktiivinen näkemys Euroopan unionista ja lisäksi - asia, joka ei ehkä ole vailla merkitystä - he nauttivat hyvin suuresta arvonannosta, ja heillä on myös akateemisten, poliittisten tai muiden suhteiden verkosto, jonka ansiosta he puolustaessaan jotakin tiettyä näkökantaa voivat tulla kuulluiksi, jopa Eurooppa-neuvostossa. Tämä ei myöskään ole merkityksetöntä.
Haluaisin sanoa - ja minulla on sitä paitsi jo ollut tilaisuus sanoa tämä täällä Euroopan parlamentissa - että valmistelukunnasta tulee todellisuudessa sellainen, minkälaiseksi valmistelukunnan jäsenet sen tekevät, ja tämä on ehkä Laekenin julistuksen paras avu. Teillä on puheenjohtajisto, joka ei ole olemassa pro forma (muodon vuoksi), sillä kyseessä on puheenjohtajisto, jolla on merkitystä. Puheenjohtajistoa kuullaan sen jäsenten määrän ansiosta. Valmistelukunnan eri elementit ja Euroopan päättäjät ovat puheenjohtajistossa erittäin hyvin edustettuina. Uskon siis, että kysymyksessä olevan johtokolmikon ja puheenjohtajiston ansiosta kokoukset järjestetään kunnollisesti ja että kokoukset ja aiheet viedään hyvin eteenpäin. Erityisesti - kuulin tänä aamuna Jean-Luc Dehaenen esittävän radiossa mielipiteensä tästä asiasta - pidän tärkeänä sitä, että valmistelukunnan HVK:ta (hallitustenvälistä konferenssia) varten esittämät vaihtoehdot ovat selkeitä, että ne eivät jätä HVK:lle liikaa tulkinnanvaraa tai -mahdollisuuksia. Tietysti HVK voi hyväksyä tai hylätä ne. Mutta on varmaa, että jos vaihtoehdot ovat hyvin tasapainoisia, jos ne ovat tarkkoja, jos ne ovat hyvin kohdennettuja ja voimakkaasti tuettuja, neuvostolle ei jää paljon mahdollisuuksia ohittaa niitä, muuten neuvosto kantaa huonosti poliittisen vastuunsa tai ainakin ottaa riskin. Tällaisella hetkellä tilille vaaditaan jossakin mielessä tietysti neuvoston poliittista vastuuta. Luotan siis todella voimakkaasti siihen tapaan, jolla valmistelukunta tulee kehittymään. Lisään tähän vielä erään asian. Laekenin julistus antaa mahdollisuuden kaikille niille, joiden mielestä entistä yhdentyneempi Eurooppa on parempi vaihtoehto. Se antaa meille erinomaisen mahdollisuuden tarjota hieman Eurooppa-tietoutta, ainakin näille henkilöille. Ajattelen ennen kaikkea nuoria. Emme saa puhua vain näkymistä. Niistä puhuminen on tietysti hyvin tärkeää, mutta on yritettävä samaan aikaan tarjota nuorille tietoa Euroopasta, selittää heille toimintatapaamme, kertoa heille, että Eurooppa huolehtii heidän ongelmistaan paljon välittömämmin kuin luullaan tai kuin tiedotusvälineissä kerrotaan. Myös tämä on yksi tapa käyttää ja hyödyntää valmistelukuntaa. Olen uskoakseni ilmaissut selvästi valmistelukuntaa koskevat ajatukseni.
Joku on esittänyt ajatuksen entistä yhdentyneemmästä eurooppalaisesta diplomatiasta. Luulen, että huippukokouksen päätelmiin sisältyy konsuliyhteistyötä koskeva kohta. Siitä voidaan aloittaa. Yhteisten konsulinvirastojen avaaminen on ensimmäinen askel, ja toivon, että siitä myös jatketaan eteenpäin.
Olen yhtä mieltä jäsen Lalumièren kanssa siitä, että valmistelukunnan ei pitäisi tarkastella ainoastaan institutionaalisia kysymyksiä vaan myös politiikkojen sisältöä. Mielipidetutkimukset osoittavat, että kansalaisemme kannattavat yhä määrätietoisempaa eurooppalaista toimintaa eri aloilla, kuten sosiaalipolitiikan, ulko- ja puolustuspolitiikan ja ympäristönsuojelun aloilla. Valmistelukunnan pitäisi mielestäni tarkastella, millä tavoin näihin odotuksiin voidaan vastata, ja muokata tarpeen vaatiessa unionin toimivaltuuksia ja tehtäviä.
Joku mainitsi yhteiskunnallisen vajeen. Uskon voivani sanoa - jäsen Dehousse kiinnitti sitä paitsi huomiomme tähän kysymykseen aivan perustellusti - että tämän puheenjohtajakauden aikana epäilemättä parhaiten onnistuneita näkökohtia ovat uudistavat edistysaskeleet, jotka ovat nimenomaan yhteiskunnallisesti suuntautuneita, sillä tämä on tärkeää. Ajatelkaamme esimerkiksi yhteiskunnallisia indikaattoreita, työllisyyden laatua. Mielestäni kyseessä on kuitenkin merkittävä asia. Ajatelkaamme myös Euroopan yhteiskunnallista sovittelijaa. Nämä muodostavat joukon uusia tekijöitä, jotka ovat todellisia välineitä. Ne tukevat oikeanlaista yhteiskunnallista politiikkaa, joka on aivan muuta kuin vanhan verhoilua tai kohotusleikkauksia. Tältä kannalta katsoen ministeri Onckelinksin yhdessä ministeri van den Broekin kanssa tekemä työ on hyvin merkittävää, ja he ovat osallistuneet huomattavalla tavalla Belgian puheenjohtajakauden onnistumiseen ainakin meidän kannaltamme. Pohjimmiltaan se on todella tärkeä tekijä. Se liittyy sitä paitsi tietyllä tavalla jäsen Lalumièren pyyntöön siitä, että on huolehdittava tietysti myös muista kuin puhtaasti institutionaalisista kysymyksistä. Jäsen Lalumière, sanoin juuri äsken, että olen luonnollisesti täysin yhtä mieltä tästä asiasta.
Pelkään pahoin, etten voi viipyä pitempään. Halusin vielä puhua lyhyesti hallintotavasta ja neuvoston uudistuksesta. Olen yhtä mieltä jäsen Martinin kanssa tarpeesta ryhtyä viipymättä toimenpiteisiin unionin ja sen kansalaisten lähentämiseksi sekä Euroopan toimielinten toiminnan tehostamiseksi. Valmistelukunnan on neuvoteltava toimista, joiden pitäisi johtaa sopimusten muuttamiseen vuonna 2004. Laekenin Eurooppa-neuvosto painotti kuitenkin toimia, jotka voidaan aloittaa jo nyt. Suhtaudumme tässä yhteydessä myönteisesti eurooppalaista hallintotapaa koskevaan valkoiseen kirjaan sekä neuvoston pääsihteerin aikomukseen esittää ennen Barcelonan Eurooppa-neuvostoa ehdotuksia, joiden tarkoituksena on neuvoston toiminnan tehostaminen. Eurooppa-neuvosto tekee Sevillan kokouksessaan tästä johtopäätökset tulevaa toimintaa ajatellen.
Olen uskoakseni vastannut mahdollisimman laajasti puheenvuoroihin, joihin pääministeri ei vielä ole voinut vastata. Toivottavasti ette pahastu minulle siitä, etten voi viipyä pitempään. Olen todella pahoillani, varsinkin kun viihdyn parissanne, sillä olen oppinut tuntemaan tämän parlamentin. Olen saanut kuulla täällä lukuisia merkityksellisiä puheenvuoroja, jotka ovat osoituksena tietynlaisesta sananvapaudesta ja autonomiasta, ja olen myös havainnut erään tekijän, jota ei tunneta laajasti kansallisissa parlamenteissa, tai ainakin se on melko harvinaista, nimittäin sen, että samassa ryhmässä voidaan esittää laadultaan erilaisia puheenvuoroja. Kyseessä on siis jonkinlainen vapaus ja tuoreus, jotka sopisivat minulle aika hyvin. Toivon voivani jonakin päivänä - niin kuin minulla oli jo tilaisuus sanoa, mutta toistan - tulla tuulettamaan ajatuksiani tänne parlamenttiin.

Gorostiaga Atxalandabaso
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja Verhofstadt sanoi puheessaan, että Laekenin kokouksessa ei ollut minkäänlaisia tabuja. On kuitenkin päivänselvää, että valtiottomien kansakuntien tabu on tänään yhtä ajankohtainen kuin aina ennenkin.
Kuten Victor Hugo sanoi : "Mikään ei ole voimallisempaa kuin ajatus, jonka aika on tullut." Juuri nyt itsehallinnon ajatus on baskikansan mielessä. Nykyiset kansallisvaltiot syntyivät tiettynä hetkenä, jolloin niiden muodostumiseen vaikutti sisäinen kehitys. Euroopan kansoilla ja kulttuureilla puolestaan ei ole mitään tiettyä syntymäpäivää. Tärkeämpää on kuitenkin, että niiden katoamiseen ei ole mitään syytä, ellemme me tuomitse niitä sellaiseen kohtaloon. Itse asiassa niiden katoaminen ei merkitsisi vain menetystä ihmisyydelle vaan Euroopan poliittisen tulevaisuuden parhaan perustan tuhoamista.

Sudre
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston edustaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegani, Laekenin Eurooppa-neuvosto, joka päättää Belgian hoitaman unionin puheenjohtajakauden, oli menestys. En sano tätä kohteliaisuudesta enkä tavan vuoksi, vaan koska minusta vahvasti tuntuu, että valtioiden ja hallitusten päämiehet ovat viime päivinä antaneet eurooppalaisille niiden odottaman merkin - merkin selkeydestä sekä kieltäytymisestä valheellisista verukkeista. Laekenin huippukokous saavutti tärkeimmän pyrkimyksensä: se hyväksyi Euroopan tulevaisuutta koskevan julistuksen, joka aukaisee tien unionin tulevalle suurelle uudistukselle.
Kuten neuvoston puheenjohtaja painottikin, Laekenissa ei tunnettu tabuja, eikä mitään kysymyksiä vältelty, ja toivon tästä toimintatavasta tulevan todellisuutta, sillä Euroopan rakentaminen on liian usein ollut epäselvää tai ainakin varattu vain asiaan perehtyneille.
Sallinette minun Ranskan PPE-DE-ryhmän jäsenten puolesta ilahtua Valéry Giscard d'Estaingin nimittämisestä valmistelukunnan puheenjohtajaksi, samoin kuin Giuliano Amaton ja Jean-Luc Dehaenen nimittämisestä varapuheenjohtajiksi. Nämä huomattavat henkilöt tunnetaan kokemuksestaan sekä päättäväisyydestään pyrkiä kehittämään ajattelutapoja sellaisen Euroopan hyväksi, joka on kokonaan ja demokraattisesti vastuussa toimivaltuuksistaan, mutta ainoastaan omista selvästi määritellyistä toimivaltuuksistaan.
Ajankohtana, jolloin Eurooppa saa yhtenäisvaluuttansa ja laajentuu ja pyrkii antamaan globalisoitumiselle merkityksen ja arvot, on aika arvioida kaikilla tasoilla uudelleen tapaamme ymmärtää julkista toimintaa sekä kansalaistemme suhdetta toimielimiinsä. Laekenissa saavutettiin yksi vaihe. Se ilahduttaa meitä. Mutta paljon on vielä matkaa taitettavanamme. Jatkakaamme siis ponnistelujamme.
  

Thyssen
Arvoisa puhemies, olemme kokoontuneet tänne jättämään hyvästit Belgian puheenjohtajakaudelle, ja normaalisti ottaen tämän tulisi toki tapahtua neuvoston läsnä ollessa. Belgia on neuvoston puheenjohtajana saanut täällä kiitosta osakseen sen johdosta, että ministerit ovat niin usein olleet läsnä parlamentin istunnoissa, mutta nyt arvioidessamme heidän puheenjohtajakauttaan, yksikään neuvoston jäsen ei ole läsnä. Mitenkä on, kannattaako tätä keskustelua nyt enää jatkaa? Kenelle oikeastaan enää kohdistamme sanamme?

Puhemies
Seuraavien puhujien pitää päättää siitä.
  

Van den Berg
Arvoisa puhemies, syyskuun 11. päivän jälkeen olemme lukuisin tehokkain eurooppalaisin toimenpitein onnistuneet kaventamaan terroristien liikkumatilaa. Samalla olemme tulleet tietoisiksi siitä, että näiden toimenpiteiden avulla edistämämme turvallisuus on vain osittaista turvallisuutta ja että päädymme ongelman ääreen, joka on olemukseltaan syvempää, perustavampaa laatua, nimittäin maailmassamme vallitsevien suurten erojen synnyttämän ongelman, josta selkkaukset usein saavat alkunsa.
Jos turvallisuus ei ole yhteistä turvallisuutta, sitä ei pystytä onnistuneesti takaamaan. Yksi viidestä maailman asukkaasta jää perusopetuksen tai -terveydenhoidon ulkopuolelle. Asian parantamiseksi vaaditaan monenkeskistä toimintaa. Nyt joudumme havaitsemaan, kuinka Yhdysvallat, joka viime kuukausien aikana on osallistunut monenkeskisempään toimintaan, on nyt viime päivinä taas esiintynyt lähinnä itsekkäästi irtisanoen ABM-sopimuksen (ballististen ohjusten torjuntaohjusta koskeva sopimus) ja kulkien taas eräiden muidenkin sopimusten yhteydessä paljon yksipuolisemmin valittuun suuntaan. On erittäin tärkeää, että me Euroopan taholla turvaudumme laajaan koalitioon ja painostamme monenkeskiseen toimintaan: uusiin tekniikoihin kohdistettu valtava investointi, jolloin rahaa, huomiota ja energiaa jää liian vähän maailmassa vallitsevan köyhyyden vastaiseen taisteluun, ei loppujen lopuksi tietenkään ole tehokkain tie keskinäiseen turvallisuuteen.
Afganistanin jälleenrakentamiseen tarvitaan apua, ja tässä Euroopan tehtävä on taas tärkeä sen valvoessa, ettei korosteta pelkkää sotilaallista puolta, vaan tavoitellaan keskinäistä turvallisuutta myös jälleenrakentamisen tietä.
Sama pätee oikeastaan myös Lähi-idän kysymyksen kohdalla: Euroopan on harjoitettava painostusta pelkäämättä olla itsekin sotilaallisesti paikan päällä läsnä - valmistelukunnan on löydettävä tälle vielä institutionaalinen muoto - Naton yhteydessä, omien muotojensa ja järjestyksensä määräämänä, mutta sillä on samanaikaisesti myös oltava rohkeutta kulkea jaetun turvallisuuden tietä. Tätä perusnäkökohtaa olisin mielelläni suonut korostettavan jonkin verran enemmän Laekenin huippukokouksessa. Tosin siellä kyllä viitattiin Yhdysvaltojen yksipuoliseen ABM-sopimuksen irtisanomiseen ja Euroopan johtavaan asemaan maailman suurimpana kauppavaltana, mutta keskinäisen turvallisuuden hyväksi voisimme, ja meidän tulisi, tehdä enemmän.
Kehotan puheenjohtajamaata ja komissiota jatkamaan tämänsuuntaisten aloitteiden tekemistä myös tulevien viikkojen aikana niin Lähi-idän kuin myös Balkanin ja Afganistanin tapauksissa. Asemamme on suotuisa. Nykyään on havaittavissa taipumusta unilateraalisuuteen: älkäämme antautuko virran kuljetettavaksi, kehottakaamme liittolaisiamme monenkeskiseen toimintaan ja antakaamme Euroopalle toiminnassa keskeinen asema.

Malmström
Arvoisa puhemies, Belgian puheenjohtajakausi ei ole ollut helppo. Monen vuoden valmistelut, tarkat suunnitelmat - kaikki romuttui raa'asti 11. syyskuuta 2001. Afganistanin tilanteen kehitys ja terrorismin torjunta ovat hallinneet esityslistaa täysin. Aioin onnitella belgialaisia siitä, että he ovat kuitenkin tehneet hyvää työtä. Joku voi ehkä välittää nämä terveiset neuvoston puheenjohtajalle.
Ryhmäni on iloinen siitä, että Laekenin Eurooppa-neuvoston julistuksesta tuli niin kunnianhimoinen. Siinä otetaan esille juuri oikeat kysymykset, ja se antaa valmistelukunnalle mahdollisuuden tehdä rakentavaa työtä avoimin mielin. Monet käsitellyistä kysymyksistä, esimerkiksi eteneminen kohti perustuslakia ja toimivallan selkeämpää jakoa, ovat täysin liberaaliryhmän esityslistan mukaisia.
Valmistelukuntaan valitut henkilöt, kolme tunnettua valtiomiestä, joilla kaikilla on pitkä kokemus ja jotka kaikki ovat erittäin omistautuneita työlleen, herättää kuitenkin tiettyä epäilyn aihetta. Voiko tämä melko iäkkäiden herrojen muodostama kolmikko todellakin innostaa kansalaisia, erityisesti nuoria, tulevaisuutta koskevassa keskustelussa? Hieman laajemmasta ikäjakaumasta olisi ollut hyötyä, ja kuten monet ovat huomauttaneet, valmistelukuntaan olisi pitänyt valita myös nainen. EU:n väestöstä nimittäin yli puolet on kuitenkin naisia.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, ulkopuolisille, etenkin alankomaalaisille, Laekenin huippukokous oli hallitusjohtajien kokous, jossa etupäässä riideltiin. Riideltiin siitä, kenestä tulisi valmistelukunnan puheenjohtaja ja mihinkä valtioon mikäkin Euroopan virasto sijoitettaisiin. Nämä kaksi kysymystä hallitsivat täydellisesti Alankomaiden tiedotusvälineitä.
Onneksi kuitenkin saatiin myös jotain erinomaista ja rakentavaa aikaan. Euroopan huippukokouksessa tehtiin valmistelukuntaa koskevan päätös, jossa ei määrätä yksinomaan puheenjohtajan ja kahden varapuheenjohtajan virkojen täyttämisestä, johon niinikään olen tyytyväinen, vaan lisäksi valmistelukunnan tehtävistä. Onneksi tehtävä on määritelty erittäin väljästi. Valmistelukunnan tehtävänä on unionin toimivallan tehokkaampi jakaminen ja määrittely, unionin sopimus- ja lainsäädäntöjärjestelmän yksinkertaistaminen ja demokratian ja avoimuuden lisääminen unionissa. Avoimuudesta voin jo heti sanoa, että minun valintani ainakin on se, että Euroopan ministerineuvostolle annetaan senaatin tehtävä, Saksan liittoneuvoston mallin mukaan, siten että sen kokoukset ovat lakeja säädettäessä julkisia.
Euroopan huippukokouksessa pyydettiin valmistelukuntaa myös laatimaan ehdotus unionin perustuslaiksi ja sisällyttämään siihen perusoikeuksien julistus. Tämä on erinomainen ensimmäinen siirto. Mutta samalla ilmoitan, että mielestämme on pystyttävä saamaan aikaan enemmän. Valmistelukunnan on myös tarkasteltava mahdollisuutta sisällyttää toinen ja kolmas pilari yhteisön politiikkaan. Muuttopolitiikan alalla tämä on jo enemmän tai vähemmän toteutettu, ja syyskuun 11. päivän dramaattiset tapahtumat ovat saaneet aikaan, että unionin sisäistä turvallisuutta koskeva politiikka on alue, joka kasvaa nykyään nopeasti yhteisön tasolla.
Ulko- ja turvallisuuspolitiikka sitä vastoin hoidetaan yhä edelleen hallitusten välillä, ja Solanan tehtävä on Euroopan unionin rakenteen huomioon ottaen melkein mahdoton. Tahtoisimme mielellämme haudata tämän politiikan muualle, ja Solana saisi pikemminkin ryhtyä Euroopan komission varapuheenjohtajaksi.
Lopuksi, arvoisa puhemies, huippukokouksessa on tällä kertaa valittu valmistelukunnalle puheenjohtaja ja kaksi varapuheenjohtajaa. Jos valmistelukunta olisi huippukokouksessa itse saanut valita puheenjohtajansa, sen asema olisi entisestäänkin vahvistunut. Silloin joukkoon olisi ehkä mahtunut nainenkin.
Meidän puolestamme, arvoisa puhemies, valmistelukunta saa esittää ajatuksen myös Euroopan komission puheenjohtajan valinnasta tulevaisuudessa. Euroopan parlamentti saattaisi suorittaa valinnan.
Arvoisa puhemies, Belgian puheenjohtajakaudella on jouduttu erittäin monen ongelman eteen, mutta se seikka, että sen kuluessa vietiin päätökseen valmistelukunnan perustaminen, saa minut silti loppujen lopuksi suhtautumaan myönteisesti puheenjohtajakauteen, jonka aikana jouduimme kohtaamaan paljon vaikeuksiakin.

Goebbels
Arvoisa puhemies, suuria julistuksia ja pieniä edistysaskelia, huippukokoukset seuraavat toisiaan ja muistuttavat toinen toistaan. Valmistelukunnan odotettua alullepanoa lukuun ottamatta Laekenissa saavutettiin vain vähän konkreettisia tuloksia. Onneksi Eurooppa oli Lissabonissa määritellyt uudet tavoitteet talouskasvulle ja työllisyydelle. Tämän keskeisen tavoitteen käsittelyssä Laeken tyytyi vain viittaamaan Lissabonin päätöksiin. Se on tyhjää parempi, eikä sen enempää.
Verotuksellisen yhteensovittamisen Laeken siirtää vuoden 2002 loppuun, mutta on ilmeistä, että Euroopan verotuskysymys päätyi Feirassa umpikujaan. Feiran sopimuksen pitäisi tietyn ajan kuluessa johtaa jäsenvaltioiden väliseen tietojenvaihtoon. Pyrkimys verotukselliseen yhdenmukaistamiseen ja jopa terveeseen verokilpailuun jää unohduksiin siinä vaiheessa, kun jokainen kansalainen maksaa kansallisen parlamenttinsa määräämän veron. Kukin jäsenvaltio määrittää jälleen oman veropolitiikkansa. Muiden on toimitettava tarvittavat tiedot, jotta jokaista verotetaan kansallisuutensa mukaisesti. Jotkin jäsenvaltioista riippuvaiset tai niihin assosioituneet alueet ovat vastahakoisia hyväksymään tietojenvaihdon. Sveitsi ja jotkin muut kolmannet maat torjuvat järjestelmän pankkisalaisuuden vastaisena. Itävallan tavoin Luxemburg ja ehkä jotkin muut valtiot eivät pane toimeen Feiran päätöksiä, ellei sopimusta laajenneta unionin ulkopuolisiin tärkeisiin rahakeskuksiin. Lukkiutuminen on taattu.
Vetoan puheenjohtaja Prodiin, jotta eurooppalaiseksi välittömäksi veroksi ehdotettaisiin säästötuloista perittävää lähdeveroa. Yleisö hyväksyisi tämäntyyppisen veron hyvin, jos se olisi vapauttava, toisin sanoen säästäisi kansalaiset kaikilta muilta veroilta. Lähdeveron ansiosta vältyttäisiin tietojenvaihtoon liittyvältä valtavalta byrokraattiselta järjestelmältä, mutta erityisesti tämäntyyppinen eurooppalainen vero voitaisiin periä eurooppalaisten varoista Yhdysvalloissa, Sveitsissä ja muissa maissa. Tämä lisäisi unionin tuloja ja antaisi mahdollisuuden vähentää samassa suhteessa tämänhetkisiä kansallisia veroja.
Arvoisa puhemies, jos otatte omaksenne tämän ajatuksen, ajatte todella Eurooppaa eteenpäin.

Van den Bos
On etenkin Belgian ansiota puheenjohtajavaltiona, että keskustelu Euroopan tulevaisuudesta on ulotettu parlamentin jäseniin ja sitä käydään julkisesti. Tämä on hyvä asia, joskin siinä piilee myös se erittäin suuri vaara, että valmistelukunta saattaa saada babylonialaisia piirteitä, koska mikään ala ei ole sille vieras ja siinä otetaan kaikki mielipiteet huomioon.
Laekenin julistuksessa valtioiden päämiehet käyttivät kauniita sanoja julistamatta oikeastaan mitään. Ne monet kysymykset, joihin he eivät kymmenen vuoden aikana itse löytäneet ratkaisua, he nyt puolestaan esittivät valmistelukunnalle, joka on saanut aikaa niiden ratkaisemiseen ainoastaan muutaman kuukauden.
On myös kyseenalaista, pystyykö valmistelukunta kaventamaan kuilua, joka erottaa sen kansasta. Kansalaisia ei kiinnosta vallan jakaminen uudelleen eri laitosten kesken. Ihmisiä kiinnostaa enemmän päätösten sisältö kuin se, millä tasolla päätökset tehdään. Eurooppaa ei hyödytä juoksuhautasota, jota federalistit ja hallitustenvälisen konferenssin kannattajat keskenään käyvät. On ryhdyttävä askel askeleelta tehokkaampaan yhteistyöhön. Silloin huomataan, että yhteisöä koskeva menetelmä on ainoa kulkukelpoinen tie.
Ideologisella riidalla Euroopan tulevaisuudesta on vain häviäjänsä. Tämä olisi mielestäni saanut olla Laekenin julistuksena.

Brok
Arvoisa puhemies, Laeken avasi oven perustuslakiluonnokselle, joka voidaan luoda yhteisönmenettelyn pohjalta. Toimivalta on tämän mukainen, menettely on myös tämän mukainen, ja valmistelukunnasta itsestään riippuu, saako se jotakin sentapaista aikaan. Myöskään kritiikkiin puheenjohtajiston kokoonpanoa kohtaan en voi yhtyä, sillä uskon, että johdossa ovat ihmiset, jotka eivät enää kulje kenenkään talutushihnassa, vaan heillä on vain omat käsityksensä tulevaisuuden Euroopasta. Se merkitsee myös suurta tilaisuutta. Meidän ei pitäisi nurista iästä, jos iän taustalla on myös riippumattomuutta, jota tässä voidaan merkittävästi hyödyntää.
Lisäksi minusta on erittäin tärkeää, että tälle asialle luodaan myös tekniset edellytykset. Keskeisellä sijalla tässä on, että neuvosto asettaa sihteeristön, mutta että komissio ja parlamentti voivat myös osallistua. Minusta olisi todella avarasydäminen tarjous neuvostolta ottaa sihteeristön edustajiin mukaan komissio ja parlamentti todella harkitulla ja tasa-arvoisella tavalla, jotta se loisi tältä pohjalta myös asianmukaiset toimintaedellytykset. Toisinaan tekniikka on aluksi ratkaisevassa asemassa sisällön lopputuloksen kannalta.
Eurooppa-neuvosto on varmasti yksi uudistuksenarvoisimmista hankkeista ja siksi on jo hyvä alku, että Eurooppa-neuvosto keskittyy suuriin asioihin. Kun se tekee näin, kuten muodostaa valmistelukunnan, se tuottaa tulosta. Jos se uppoaa yksityiskohtiin, koska yleisneuvosto tai ministerineuvostot eivät saa selvyyttä aikaan, se tekee itsestään naurettavan, kuten näimme jälleen esimerkiksi virastoja koskevassa asiassa. Siksi tuleville neuvoston puheenjohtajille voi vain suositella, että älkää käsitelkö jokaista pikku asiaa Eurooppa-neuvoston kokouksissa, koska se on todella tärkeiden asioiden onnistumisen edellytys.

De Rossa
Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti Laekenin kokouksen tulokseen. Kokonaisuutena se on erittäin myönteinen. Päätös perustaa eurooppalainen valmistelukunta, johon liittyy foorumi kansalaisyhteiskuntaa varten, on historiallinen. Euroopan tulevaisuudesta ei enää koskaan päätetä suljettujen ovien takana, mikäli me työskentelemme rakentavasti valmistelukunnan puitteissa.
Suhtaudun erityisen myönteisesti mahdollisuuteen eurooppalaisesta perustuslaista. Kuten neuvoston puheenjohtaja Verhofstadt sanoi, keskustelussamme ei pitäisi olla aiheita, joista ei puhuta, ja federalismi ja Euroopan perustuslaki voisivat taata pienten valtioiden kansalaisten aseman paremmin kuin mikään muu hallinnon muoto.
Tuen täysin kokouksen päätöstä tukea Jasser Arafatia Palestiinan kansan johtajana ja tuomitsen varauksetta turvallisuusneuvoston veto-oikeuden väärinkäytön, jolla estetään kansainvälisten tarkkailijoiden nimittäminen Lähi-idän konfliktiin.
Näitä päätöksiä varjosti kuitenkin joidenkin jäsenvaltioiden sopimaton kinastelu Euroopan unionin virastojen sijoituspaikoista, joka heijasteli pahimpia piirteitä vanhanaikaisesta tavasta johtaa Eurooppaa. Olen myös pettynyt siihen, että Eurooppa-neuvosto ei antanut varauksetonta tukeaan kilpailusääntöihin liittyvien julkisten palvelujen laillisille puitteille, kuten Euroopan parlamentti pyysi.
Lopuksi uskon myös, että oli vakava virhe perua päätös Euroopan unionin rauhanturvajoukkojen lähettämisestä Afganistaniin YK:n mandaatilla. Tämä jättää alueen valitettavasti maailman näyttämön voimakkaampien valtioiden etujen mukaisten määräysten armoille, jolloin eurooppalaisille arvoille ei voida tarjota poliittista läsnäoloa eikä asemaa.
Voisinkohan lopulta sanoa, että meidän pitäisi olla vähemmän tiukkoja valmistelukunnan puheenjohtajiston iän suhteen. Olen kiinnostuneempi näiden kolmen yksilön omaperäisyydestä tai heidän ajatustensa iästä kuin heidän kronologisesta iästään. Olen kuitenkin sitä mieltä, että jos olisimme yrittäneet, olisimme löytäneet vanhemman naisen, joka olisi myös voinut antaa merkittävän panoksen puheenjohtajiston työhön.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, siitä huolimatta että puheenjohtajavaltio Belgian edustus on vain osittain paikalla tässä täysistunnossa, on mielestäni sanottava, että puheenjohtajavaltio ei ole tuottanut pettymystä, vaan se on hyvin kyennyt nousemaan varmasti hyvinkin vaikeiden olojen vaatimusten tasolle.
On varmaankin ymmärretty hyvin, että puheenjohtajan tehtävä on koota yhteen tahtotilat, takoa yksimielisiä päätöksiä, jotta Euroopan unioni etenisi. Päätökset, joita on tehty Euroopan tulevaisuutta koskevasta julistuksesta, valmistelukunnan käytön menetelmästä, turvallisuus- ja puolustuspolitiikan toimivuudesta, Lähi-idän, Afganistanin ynnä muiden alueiden rauhanprosessia koskevista julistuksista ja ennen kaikkea terrorismin torjunnasta, tekevät Euroopan unionin edistymisen ja etenemisen mahdolliseksi.
Nyt on vain siirryttävä julistuksista tekoihin, jotta emme jäisi pelkkien sanallisten mielenilmausten tasolle, varsinkaan terrorismin torjunnassa. Mielestäni terroristien ja heidän ystäviensä mielipiteet - heitähän Laekenissa tehdyt päätökset eivät ole lainkaan miellyttäneet - todistavat kirkkaasti, että työmme suunta on oikea.
Nyt on uskoakseni kysymys siitä - mikä onkin kiteytetty hankkeemme sisäiseen ulottuvuuteen - että unionista kehittyy kansainvälinen vaikuttaja, joka kykenee kehittämään kokonaisvaltaista toimintaa maailmamme asettamia uhkakuvia vastaan, maailmamme, jossa kansat ovat liian suuria ratkomaan pieniä ongelmiaan ja liian pieniä ratkomaan suuria, koko planeettamme laajuisina esiintyviä ongelmia.
Se on Euroopan unioni, joka kykenee toimimaan oman ja riippumattoman äänensä voimalla eri näyttämöillä ja seuduilla ja joka kykenee levittämään eteemme kokonaisen kirjon poliittisia, taloudellisia, kaupallisia, siviilihallinnollisia ja sotilaallisia toimenpiteitä ulkopoliittisen toimintansa tavoitteiden toteuttamiseksi.
Arvoisa puhemies, tästä syystä olen tyytyväinen Belgian puheenjohtajakauteen. Uskoakseni työmme suunta on oikea, ja toivottavasti Laekenin Eurooppa-neuvoston julistukset - Laeken oli hieno rintamitali loistavasta puheenjohtajakaudesta - voidaan pikaisesti muuttaa konkreettisiksi teoiksi, joilla Euroopan unioni pystyy - kuten jo alussa sanoin - etenemään huomattavan pitkälle poliittisen lujittumisen hankkeessaan.

Corbett
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti voi juhlia tänään monia voittoja asioissa, joista meille sanottiin jokin aika sitten, että niistä ei koskaan voitaisi sopia Laekenin Eurooppa-neuvoston kokouksessa.
Ensiksikin meillä on valmistelukunta - ja olen erityisen tyytyväinen siihen, koska olin uskoakseni ensimmäinen, joka ehdotti miltei kaksi vuotta sitten, että valmistelukuntamenettelyä, jota sovellettiin perusoikeuskirjan säätämisessä, voitaisiin käyttää myös sopimusten muutosten valmistelussa. Meille kerrottiin, että valmistelukunnan työ rajoittuisi vain neljään aiheeseen, mutta nyt on selvää, että toimintaohjelma on avoin. Valmistelukunta laatii yhden suosituksia sisältävän asiakirjan eikä vain luetteloi jokaista vaihtoehtoa, joka olisi mahdollinen. Valmistelukunta esittää tietenkin vaihtoehtoja, jos on kyse erimielisyydestä, mutta se pyrkii saamaan aikaan laajan yksimielisyyden, joka on pohjana hallitustenvälisen konferenssin työlle. Voimme olla tyytyväisiä kaikkeen tähän.
Mutka matkassa on outo päätös troikan valinnasta tämän valmistelukunnan puheenjohtajistoksi. Ei ole salaisuus, että ryhmäni ei olisi valinnut Giscard d' Estaingia suosikkiehdokkaakseen, mutta kuten tiedätte, arvoisa puhemies, meillä on kokemusta Giscard d' Estaingin perustuslaillisista mietinnöistä. Hän laati mietinnön toissijaisuudesta muutamia vuosia sitten, ja voimme ottaa siitä jotakin opiksemme, koska jos muistan oikein, jokaiseen hänen mietintönsä kohtaan esitettiin tarkistus valiokunnassa ja sitten täysistunnossa, jossa parlamentti hyväksyi tarkistuksia, jotka olitte itse esittänyt. Se saattaa olla työtapa, jota ehkä pitää soveltaa valmistelukunnassa, ja voimme ottaa siitä opiksemme.
Puhun nyt neuvoston vähemmän myönteisistä tuloksista - virastojen sijoitukseen liittyvästä farssista. Siitäkin voimme ottaa opiksemme. Se osoittaa meille, miten käy, kun siirrymme yhteisön tason menetelmästä hallitusten väliseen menetelmään. Komission ehdotuksen sijasta jokainen valtio on tehnyt oman ehdotuksensa tuntien, että sen on pakko puolustaa sitä hallitustenvälisellä logiikalla pääsemättä tulokseen. Se osoittaa Eurooppa-neuvoston rajoitukset, vaikka juuri sen pitäisi asettaa strategiset tavoitteet Euroopan unionille. Kun Eurooppa-neuvoston pitää selvittää tällainen pikkuseikka, se tietenkin epäonnistuu. Älköön mikään hallitus kääntykö parlamentin puoleen kritisoiden meitä siitä, että olemme kyvyttömiä tekemään päätöksiä ja syyttäen meitä hitaudesta päätöksenteossa, kun Eurooppa-neuvosto tarjoaa meille tällaisen esityksen, joka todellakin alentaa Euroopan unionin arvoa sen kansalaisten silmissä.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni, mutta huomautan vielä, että uskon tämän olevan viimeinen kerta, kun johdatte puhetta parlamentissa ennen puhemiehen vaaleja. Te siirrytte muihin korkeimpiin tehtäviin, ja haluan toivottaa teille hyvää onnea ja suotuisaa ja menestyksellistä vuotta 2002.

Puhemies
Kiitoksia paljon.

Bodrato
Arvoisa puhemies, mikäli tavoitteena on valtioiden liitto ja jos sen rakentaminen tapahtuu perustamissopimusten kautta, Laekenin julistus valmistelukunnasta, joka esittää hallitustenväliselle konferenssille toimielinten uudistuksen ennen eurooppalaisia vaaleja ja ennen laajentumista, on tämän parlamentin ja puheenjohtajavaltio Belgian menestys. Euroopan parlamentin on kuitenkin toimittava niin, ettei tästä menestyksestä tule illuusiota. Tätä demokraattista haastetta on tuettava suurella kaikille unionin kansalaisille avoimella keskustelulla. Euroopan tulevaisuus on mielestäni annettu ennen kaikkea niiden suurten poliittisten ryhmien käsiin, jotka loivat Euroopan yhteisön ja jotka uskovat yhdentymiseen, Euroopan sosiaaliseen malliin, eurooppalaiseen demokratiaan ja Euroopan uuteen yhdistymiseen.
Eri tahoilta tulevat vetot kuitenkin hidastivat yhteisön kehitystä Laekenin esityslistan eräiden kohtien osalta. Tämä on skeptikoiden ja populistien ase. Mielessäni on Galileo-hankkeen rahoituksen lykkääminen, josta myös puheenjohtaja Prodi puhui, ja se, ettei Euroopan virastojen sijoituspaikoista ja yhteisön patentista päästy sopimukseen. Kuten jo todettiin, nämä ikävät seikat kuitenkin osoittavat yhteisömenetelmän ja enemmistöpäätösten välttämättömyyden; mielessäni ovat myöskin turvallisuus- ja puolustuspolitiikka, joissa on edistytty, ja ulkopolitiikka, joka sen sijaan on yhä epävarmaa.
Eurooppa seisoo Yhdysvaltojen rinnalla taistelussa terrorismia vastaan, mutta se on sitoutunut myös vastustamaan maailmaa jakavaa köyhyyttä, ja Lähi-idän tilanteesta on kehittynyt murhenäytelmä. Mitä tehdä? Eikö meillä ole vaihtoehtoja? Yhdyn ministeri Verhofstadtin esittämään toiveeseen sellaisesta Euroopasta, joka johdonmukaisesti toimii vapauden ja solidaarisuuden arvojen puolesta ja joka on perusoikeuskirjan myötä vahvistanut perusoikeudet antaakseen globalisaatiolle inhimilliset kasvot.

Terrón i Cusí
Arvoisa puhemies, jos lapsella on syntyessään vain isä, ei meidän pidä ihmetellä, että hänelle tulee varttuessaan ongelmia. Euroopalla on useita isiä ja juuri äsken menetimme uuden tilaisuuden saada sille jonkinlaisen äidin.
Haluaisin puhua arvioinnista, joka Laekenissa tehtiin oikeus- ja sisäpolitiikan soveltamisesta. Saanen yhtyä niihin näkemyksiin, jotka koskevat oikeuden päätösten vastavuoroisen tunnustamisen periaatteessa saavutettua edistystä sekä rikos- että siviilioikeuden alalla, jälkimmäisellä alalla tosin hiukan vähemmän. Saanen tässä mielessä ilmaista teille tyytyväisyyteni siitä perustasta ja muodosta, jonka eurooppalainen pidätysmääräys sai; se koskee suurta määrää rikoksia eikä se minulle merkitse pakkokeinojen vaan oikeudenmukaisuuden lisäämistä. Siitä saamme uskoakseni kaikki olla tyytyväisiä.
Maahanmuutosta ja turvapaikkaoikeudesta minun on sitä vastoin sanottava, että neuvoston tekstissä on torjunnan sävyä, joka huolestuttaa minua. Tilanneanalyysi on tietenkin vilpitön, mutta tehdyt päätelmät eivät mielestäni ole oikeita. Arvoisa puhemies, emme voi kovin kauan enää sallia, että tässä Euroopassa vailla rajoja olisi vallalla 15 erilaista maahanmuuttopolitiikkaa.
Mielestäni tästä tilanteesta pitäisi tehdä toisenlaiset päätelmät: sellainen päätelmä, että näille politiikoille on annettava voimakkaampi sysäys; sellainen päätelmä, että meidän on kerralla vapautettava itsemme yksimielisyyden käsiraudoista ja laajennettava parlamenttimme osallistumista näihin niin herkkiin keskustelunaiheisiin. Arvoisa puhemies, olemme mielestäni osoittaneet, että oma toimielimemme kykenee työskentelemään tällä alueella ja että meidän on lakkautettava ne rajoitukset, jotka meille Amsterdamissa sälytettiin. Toivottavasti valmistelukunta ottaa tämän huomioon ja korjaa tilanteen.
Lopuksi haluan ilmaista myös puheenjohtajavaltiolle tyytyväisyyteni siitä, että se on sisällyttänyt perustamissopimukseen monimuotoisuuden käsitteen ja ajatuksen liittovaltiosta, haluan myös kiittää niistä sanoista, jotka Verhofstadt asiasta lausui tässä salissa.

De Sarnez
Arvoisa puhemies, näin Laekenin huippukokouksen jälkeen haluaisin esittää joitakin pahoitteluja sekä yhden toivoa herättävän huomion. Pahoittelen nimittäin, että Laekenissa kokoontuneet valtion- ja hallitusten päämiehet eivät pystyneet osoittamaan toimintakykyään ulko- ja puolustuspolitiikan alalla. Siten Euroopan unioni ei kyennyt päättämään yhteisten sotavoimien lähettämisestä Afganistaniin, vaikka elämme keskellä ennennäkemätöntä kriisiä. Päätös sotavoimien lähettämisestä olisi ollut vahva osoitus eurooppalaisten tahdosta, ja se olisi näyttänyt, että me olemme valmiit kantamaan täysin sekä sotilaallisen että humanitaarisen ja poliittisen vastuumme. Samalla tavoin huippukokous ei jälleen kerran tehnyt minkäänlaista suoranaista päätöstä yhteisestä puolustuspolitiikasta. Ilmoitukset olivat suurelta osin näennäisiä, ja kysymystä unionin mahdollisuudesta käyttää automaattisesti Naton voimavaroja ei selvitetty. Unionin ulko- ja puolustuspolitiikka elää enemmän puheissa kuin teoissa, ja olen siitä pahoillani. Enemmän kuin koskaan aikaisemmin meidän velvollisuutemme on rakentaa poliittinen ja demokraattinen Eurooppa, joka kykenee vaikuttamaan maailmassa.
Tästä syystä haluaisin nyt esittää toivoa herättävän huomion. Laekenin huippukokous on päättänyt valmistelukunnan perustamisesta. Huippukokous on antanut valmistelukunnalle erinomaisen puheenjohtajan ja avoimen esityslistan. Haluan kiittää tästä puheenjohtajavaltiona toiminutta Belgiaa, joka koko puheenjohtajakautensa ajan on pystynyt osoittamaan rohkeutta ja kykyä esittää näkemyksiä, sekä näistä kysymyksistä vastaavaa komission jäsentä. Valmistelukunta avaa tien Euroopan uudelle tulevaisuudelle. Toivon, että valmistelukunta onnistuu tehtävässään, että meillä on kahden vuoden kuluttua Euroopan unionin kaikkien kansalaisten luettavissa ja ymmärrettävissä oleva perustuslaki ja että me päätämme lopultakin Euroopan komission puheenjohtajan valinnasta välittömällä vaalilla. Jos emme halua Euroopan unionin olevan tulevaisuudessa pelkkä vapaakauppa-alue ja jos haluamme todella vaikuttaa maailmassa, tämä on ainut mahdollinen tie uudessa kansainvälisessä järjestyksessä.

Tsatsos
Arvoisa puhemies, ajanpuutteen vuoksi viittaan puheenvuorossani ainoastaan unionissa tehtyyn todella historialliseen päätökseen "konventin" - jota on jo nyt epätäsmällisesti kutsuttu valmistelukunnaksi - koolle kutsumisesta.
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentissa voidaan oikeutetusti olla ylpeitä siitä, että ajatus valmistelukunnan koolle kutsumisesta kehittyi siellä ja että parlamentin mietinnöissä, varsinkin vuoden 1997 jälkeen, tämä ajatus sai konkreettisen hahmon. Siitä lähtien parlamentissa on johdonmukaisesti korostettu, että unionissa ei ole mahdollista kehittää toimielimiä koskevia muutoksia ilman, että uusien perussopimusten laatijat vaihtuvat. Parlamentissa on toisin sanoen korostettu, että poliittisen elimen pitäisi tehdä byrokraattien tähän mennessä hoitama työ. Vielä ei voida arvioida, onko tavoite saavutettu, sillä lopputulos riippuu siitä, missä määrin valmistelukunnan ehdotukset vaikuttavat uusien perussopimusten sisältöön. Siksi valmistelukunnassa on päädyttävä konkreettisiin toimielimiä koskeviin ehdotuksiin, jotka tietysti edellyttävät yksimielisyyttä valmistelukunnan jäsenten kesken. Jos valmistelukunnasta esitetään hallitusten väliselle konferenssille konkreettisten ehdotusten sijasta useita eri vaihtoehtoja, valmistelukunta ei paljonkaan vaikuta uuden perussopimuksen kehittämiseen.
Valitettavasti tässä asiassa Laekenin julistus on paljon avoimempi kuin sen soisi olevan. Missään muussa Euroopan unionin toimielimessä tai sen jäsenvaltion kansallisessa elimessä ei ole yhtä paljon pohdittu ja esitetty ajatuksia Euroopan unionin institutionaalisista kysymyksistä kuin Euroopan parlamentissa. Siksi parlamentin mukanaolo valmistelukunnassa 16 edustajan voimalla ei ole oikeassa suhteessa parlamentin tähänastiseen panokseen.
Välttääksemme luomasta kansalaisille väärää kuvaa asiasta, on tehtävä selväksi, ettei valmistelukunnassa työstetä perustuslakiesitystä, vaan esitystä perustuslakisopimuksesta. Hallitustenvälisestä menettelystä ei ole luovuttu, vaan sitä on täydennetty yhteisön menettelyllä. Tämä on ymmärrettävää, sillä Euroopan unioni on sekä kansojen että valtioiden välinen yhteisö. Valmistelukunnassa tullaan joka tapauksessa jatkossa ponnistelemaan aikaisempaa laajemman demokratian ja oikeusvaltion arvojen puolesta Euroopan unionissa. Arvoisa puhemies, harmittelen, että neuvosto nimitti valmistelukunnan puheenjohtajiston. Elimen, jonka enemmistö on kansanedustajia, pitäisi saada äänestää oma puheenjohtajistonsa.

Suominen
Arvoisa puhemies, puhujalista näyttää siltä, että te muut joudutte nyt seuraamaan PPE-DE-perheen sisäistä keskustelua, mutta se on tietysti täysin sallittua.
Belgian puheenjohtajakausi onnistui mielestäni vaikeissa olosuhteissa varsin hyvin. Ulkoisesti siihen liittyivät Afganistan, Makedonia, Lähi-itä ja 11. päivä syyskuuta sekä sisäisesti erittäin suuret odotukset, jotka kohdistuivat ennen kaikkea Laekenin kokoukseen. Tässä valossa Laekenin kokouksen tulokset olivat hyvät. Ne vievät aatteellisesti ja asiallisesti yhteisöä eteenpäin. Laeken varmisti poliittisen tahdon nopeaan laajenemiseen, eli vuonna 2004 kymmenellä uudella jäsenellä, mikäli nämä itse päättäväisesti neuvotteluissa siihen pyrkivät. Laekenin julistus on onnistunut sekoitus kysymyksiä ratkaistavista ongelmista ja toisaalta uskoa niiden selvittämiseen. Konventti, jota ainakin ryhmänä ehdotti ensimmäiseksi PPE-DE, pääsee nopeasti työhön, ja kokemusta sen puheenjohtajistolla ainakin on, yhteensä noin 200 vuotta miehistä kokemusta. Onnea matkaan, työ ei tule olemaan helppoa!
Minusta parhaan päätöksen teki Laekenin kokouksessa kuitenkin pääministeri Verhofstadt, jonka persoonallinen panos on varmasti Belgian onnistumisen takana, kun hän lopetti riitelyn virastoista hyvin nopeasti. Kun suuren maan pääministeri alkaa kuvitella, että hän on Euroopan vuoden elintarvikkeen valintatilaisuudessa tai jakamassa Michelinin pisteitä jollekin kaupungille, tai kun toisen suuren maan presidentti alkaa nähdä päiväunia kauniista ruotsalaisista mallitytöistä, silloin on todellakin syytä lopettaa keskustelu eurooppalaisten edessä, etteivät he naura meille vielä enemmän kuin jo nyt nauravat.

Elles
Arvoisa puhemies, haluan jatkaa tätä PPE-DE-ryhmän sisäistä keskustelua keskittymällä vain Laekenin julistukseen.
On totta, kuten julistuksessa sanotaan, että eurooppalaisten toimielinten pitäisi tulla lähemmäksi kansalaisia, niiden pitäisi olla vähemmän tunkeilevia ja kankeita ja tehokkaampia sekä avoimia demokraattiselle valvonnalle. On myös totta, että pitää esittää sarja kysymyksiä, jotka liittyvät lainsäädäntöprosessin yksinkertaistamiseen, unionin toimivaltuuksien selventämiseen ja ehkäpä yhden tai useamman toimivaltuuden palauttamiseen jäsenvaltioille, kuten mainittiin. Se, kuinka kansalliset parlamentit saadaan mukaan, on myös erittäin tärkeää. Lopuksi haluan sanoa, että on totta, kuten neuvoston puheenjohtaja sanoi, että tämä merkitsee Euroopalle uutta tapaa perustamissopimusten muuttamiseksi sen sijasta, että päätökset tehtäisiin aamuvarhaisella suljettujen ovien takana savuisissa huoneissa.
On kuitenkin olemassa todellisia epäilyjä siitä, toteutuvatko nämä periaatepäätökset. Onko toimintaohjelma päätetty etukäteen, kuten toiset ajattelevat? Otetaanko Euroopan koko poliittinen kirjo huomioon? Otetaanko etenkin tavallisten Euroopan kansalaisten näkemykset huomioon ja kuunnellaanko niitä valmistelukunnassa? Edellisen puheenjohtajavaltion kaudella oli olemassa merkkejä siitä, että kansalaisista tosiaankin välitettiin, mutta pelkään, että tällä puheenjohtajakaudella ei ole niin. Edellisellä puheenjohtajavaltiolla oli verkkosivusto "Europa", tai mikä sen nimi nyt olikaan - mutta emme ole kuulleet paljoakaan siitä tällä puheenjohtajakaudella. Neuvoston valmistelukuntaa koskevissa johtopäätöksissä on omistettu yksi kappale tälle foorumille, ja siinä puhutaan enemmän järjestöjen verkostolle tiedottamisesta kuin niiden panoksen sisällyttämisestä valmistelukunnan työhön.
Siksi vetoan siihen, että puheenjohtajisto, ehkä komission, kansallisten parlamentaarikkojen ja muiden avustuksella, käynnistäisi todellisen eurooppalaisen keskustelun jäsenvaltioissa, johon otettaisiin mukaan Euroopan unionin kansalaiset, jotta kun me saamme valmiiksi perustuslailliset puitteet, meillä olisi todella jotakin, jota Euroopan unionin kansalaiset voivat tukea. Tämä on ainoa mieleeni tuleva mahdollisuus historiassa, jossa kansalaisten mielipidettä voidaan kysyä ennen kuin perustuslaki on laadittu eikä sen jälkeen. Arvoisa komission jäsen, olkaa siis hyvä ja varmistakaa, että kaikki tekevät parhaansa, jotta eurooppalainen keskustelu todella käytäisiin.

Rack
Arvoisa puhemies, Laekenin kokous sujui paremmin kuin Nizzan kokous vuosi sitten. Siitä on kiitettävä puheenjohtajavaltio Belgiaa. Hyvä tulos on kuitenkin yhteydessä myös toiseen päätöstilanteeseen, jota käsiteltiin Laekenissa. Viime viikonloppuna ei keskeisestä aiheesta unionin tulevaisuudesta ratkaistu paljoakaan. Esitettiin vain kysymyksiä, kuten pitikin. Kuitenkin pikainen kysymysten analysointi jo osoittaa, että jotkin kysymykset eivät olleet kysymyksiä lainkaan, vaan retorisia kysymyksiä siitä, eikö laajempaa avoimuutta tavoiteltaessa neuvoston kokousten pitäisi lainsäädäntöluonteensa vuoksi olla avoimia. Toki itsestään selvästi neuvoston lainsäädäntökokouksista on tehtävä julkisia, mutta miksi itsestään selvästä asiasta ei tehty sääntöä jo Maastrichtissa tai Amsterdamissa tai viimeistään Nizzassa?
Vastaavasti minut saa miettimään toinen kysymys Laekenin julistuksen luettelossa. On pohdittava, pitäisikö Euroopan unionin perusoikeuskirja sisällyttää perussopimukseen ja pitäisikö Euroopan yhteisön liittyä Euroopan ihmisoikeussopimukseen. Tarkoittaako tämä, että edellisen valmistelukunnan tulokset eivät todellakaan ole muuta kuin vaihtoehtoisia? Toivoakseni ei tarkoita. Vielä kriittisemmin näen Laekenin julistuksessa kysymykset, joita siinä ei asetettu lainkaan. Minulle keskisuuren valtion valittuna edustajana herää muun muassa myös kysymys, kuinka valmistelukunta aikoo varmistaa, että suuret eivät ota ylivaltaa tulevaisuudessa. Viime viikkoina näihin kysymyksiin syntyi valitettavasti aivan konkreettista aihetta, eikä kenenkään pidä uskoa, että tulevaisuuden Euroopassa - jossa on piakkoin 19 pientä ja keskisuurta valtioita ja pieni ryhmä suuria ja todella suuria valtioita - johtohalukkuudet vähenisivät.
Laekenin julistuksen viimeinen kohta synnyttää minussa kuitenkin nyt ja tässä kiivasta arvostelua. Vähemmän vaikuttava, peräti sydämetön tapa, jolla neuvoston pääsihteeristö viime kerralla huolehti perusoikeuksien valmistelukunnasta, eivät anna odottaa mitään hyvää perustuslain valmistelukunnan työltä. Voin vain toivoa, että neuvoston byrokratia korjaa tämän suhteen käsityksiämme ja palvelee meitä erinomaisesti!

Tannock
Arvoisa puhemies, Laekenin huippukokouksessa hallitusten johtajat päättivät nimittää perustuslaillisen valmistelukunnan käsittelemään Euroopan tulevaisuutta, johon sisältyy Euroopan unionin perusoikeuskirjan mahdollinen sisällyttäminen kalliine sosiaali- ja talousoikeuksineen ja komission puheenjohtajan suora valinta, mitä vastustan.
Suhtaudun kuitenkin myönteisesti vaatimuksiin, että EU:sta pitää tulla nykyistä demokraattisempi, avoimempi ja tehokkaampi ja että kansallisten parlamenttien asemaa pitää vahvistaa ja että tarjotaan valinnanmahdollisuuksia vuodeksi 2004. EU:lla on oma kansallislaulu, lippu, kansalaisuus, armeija, valuutta jne. ja koko joukko puolifederalistisia laitoksia. On naurettavaa teeskennellä, kuten Ison-Britannian Labour-hallitus jo tekee, että tämä valmistelukunta merkitsee pelkästään mahdollisuutta rajoittaa unionin valtaa jäsenvaltioiden hyväksi. Tämä valmistelukunta muistuttaa ennemminkin Amerikan kansankunnan rakentamisharjoitusta Philadelphiassa vuonna 1787.
Euroopan poliittinen eliitti on yhtä kaukana äänestäjistään kuin ennenkin. Missä määrin Valéry Giscard D'Estaing, Dehaene ja Amato edustavat Euroopan unionin mielipidettä? Jos tämä on tuomioistuin, valamiehistö ei ole ennakkoluuloton. Missä määrin valmistelukunta edustaa Euroopan kansoja? Meidän pitäisi valmistautua kiireellisesti Euroopan unionin laajentumiseen ratkaisemalla Amsterdamissa käsittelemättä jääneet kysymykset ja uudistamalla yhteinen maatalouspolitiikka ja rakennerahastot, jotka muodostavat 80 prosenttia EU:n talousarviosta, eikä valmistella suurta perustuslaillista uudistusta, jolla on vähän merkitystä äänestäjien huolien ja toiveiden kannalta.
Mitä apua on määräenemmistöpäätösten laajentamisesta aroille alueille, kuten sosiaaliturvaan ja verotukseen? Mitä on tehty, jotta ratkaistaisiin erittäin tarpeellisen yhteisöpatentin ongelmat, jotka johtuvat monikielisyyden pakkomielteestä toimielimissä?
Euroopan unionissa on idealismia, joka on syntynyt halusta nähdä rauhan ja hyvinvoinnin Eurooppa, tavoite, joka on meille kaikille yhteinen. Olen kotoisin maasta, jossa on vuosisatoja vanhat keskeytymättömät demokraattiset perinteet, ja haluan sanoa kaksi asiaa niille, jotka uskovat eurooppalaiseen supervaltioon. Ensiksi EU ei ole sodanjälkeisen Euroopan rauhan syy vaan seuraus, ja sen perustana ovat kansallisvaltioiden demokratia ja lain kunnioitus. Toiseksi idealistiset poliittiset muutokset, joita poliittinen eliitti tekee ja joilla ei ole kansan laajaa kannatusta, ovat hiekalle rakennettuja rakennelmia. Ei pidä juosta ennen kuin oppii kävelemään. Kun Euroopan kansat haluavat yhden eurooppalaisen valtion, on aika kutsua koolle eurooppalainen valmistelukunta, ei ennen sitä. Toivotan teille hyvää joulua.

Schleicher
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, puheenjohtajavaltio Belgia on epäilemättä nähnyt paljon vaivaa, mutta silti tärkeissä, kiireisissä päätöksissä Euroopan unionin 15 hallitukselta puuttuu Euroopan yhteisö -henkeä, jota ei yksittäinen puheenjohtajavaltio pysty päihittämään. Erinomainen tilanneanalyysi sekä lukuisat luetellut kysymykset voisivat olla peräisin Euroopan parlamentin Nizzaa, Nizzan tuloksia ja Laekenin kokousta koskevista mietinnöistä, ja niistä saa vaikutelman kuin ne olisi kopioitu niistä. Ne ovat kysymyksiä, joihin parlamentti on jo vuosien ajan pyytänyt vastauksia Euroopan unionin tulevaisuudesta.
Kyseenalaistetaanko kaikki näiden monien kysymysten myötä jälleen? Otetaanpa esimerkiksi yhteinen vaalioikeus. Heinäkuusta 1998 lähtien neuvosto on tutkinut ehdotusta Euroopan vaalilaista Euroopan parlamentin vaaleja varten, ja vuoden 2001 loppuun mennessä - jolloin on kulunut jo kaksi ja puoli vuotta - se ei ole vieläkään päässyt tulokseen. Herää kysymys: haluammeko me eurooppalaista vaalilakia?
Kaiken kaikkiaan valmistelukunta on varmasti tilaisuus, vaikka me, Euroopan parlamentti, vaadimmekin toisin kuin Laekenin kokous yhtenäistä, yhdenmukaista ehdotusta yhdeksi ainoaksi neuvottelu- ja päätöspohjaksi. Valitettavaa on myös, että valtioiden ja hallitusten päämiehet siirsivät jälleen kerran päätöksentekoa rakenteiden mukauttamisesta ja neuvoston toimintatavasta Barcelonan ja Sevillan kokouksiin. Laekenin kokouksen tuloksia lukiessa mieleeni tuli sanonta, jonka eräs runoilija, eli Hans Magnus Enzensberger, on painanut mieliimme: otti paikkansa ja muodostui merkityksettömäksi sanonnaksi.

Kauppi
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, hyvät kollegat, Laekenin julistus Euroopan unionin tulevaisuudesta on myönteinen askel kohti kansalaisläheisempää ja avoimempaa Euroopan unionia. Hyvä julistus ei saa kuitenkaan jäädä kauniiksi sanahelinäksi. Esimerkiksi Lissabonin neuvoston päätelmä, jonka mukaan Euroopan unionista tehdään maailman kilpailukykyisin alue, on kohdannut osittain yllättävää toteuttamishaluttomuutta jäsenvaltioiden puolelta. Unionin uskottavuuden kannalta on keskeistä, että sanat ja teot täsmäävät. Unionia ja sen toimielimiä on oikeutetusti kritisoitu liiallisesta etäisyydestä kansalaisiin. Kansalaisläheisyyden edistämiseksi tulee perussopimusten uudistamisessa noudattaa jatkossa entistä avoimempaa valmistelutapaa. Eurooppa-neuvoston tulee noudattaa samoja demokraattisuuden, tehokkuuden ja johdonmukaisuuden periaatteita, joita odotetaan myös EU:n muilta toimielimiltä.
Laekenin Eurooppa-neuvoston odotettu ja myönteinen päätös oli valmistelukunnan perustaminen. Tässä suhteessa olen siis eri mieltä hyvän ystäväni Charles Tannockin kanssa. Ongelma on kuitenkin siinä, että konventin johtoon nimettiin nyt kolme ansioitunutta, pitkän elämäntyön tehnyttä eurooppalaista valtiomiestä. Naisia ei puheenjohtajistoon ollut edes ehdolla. Kokemus on tietenkin arvokasta, mutta kansalaisläheisyyden takaamiseksi tulisi nyt pohtia, millainen konventin muiden jäsenten ikä- ja sukupuolijakauman tulisi olla, jotta EU todellakin tuotaisiin lähemmäksi kansalaisia ja varsinkin tulevaisuuden tekijöitä eli nuoria.
Laekenissa käsiteltiin tärkeän, vuodenvaihteen jälkeen perustettavan elintarvikeviraston sijoituspaikkaa. Eurooppalaisilla on viimeaikaisten, käytännössä kaikissa jäsenvaltioissa esiintyneiden eläintautien johdosta oikeus odottaa, että valtion päämiehet tekevät kaikkensa täydellisen elintarviketurvallisuuden varmistamiseksi. Asian käsittely neuvostossa muistutti kuitenkin enemmän farssia, joka sai saksalaisen Die Welt -lehden mukaan jopa kaikki saippuaoopperat himmenemään. On täysin kestämätöntä, että populistiset tarkoitusperät voivat estää päätöksenteon asiassa, joka on kansalaistemme terveyden ja hyvinvoinnin kannalta keskeinen.

Brunetta
Arvoisa puhemies, unionin rakentamisessa on meneillään myönteinen poliittinen nopeutuminen. Laajentumiskehitys on tosiasia, ja samoin valmistelukunnan perustaminen; oikeuden osalta on huomattavasti edistytty, kuten myös ulkopolitiikan ja puolustuksen osalta. Tätä poliittisen rakentamisen nopeutumista ei kuitenkaan vastaa taloudellisen rakentamisen nopeutuminen, toisin sanoen nopeutuminen niiden markkinoiden rakentamisessa, joihin poliittinen rakennus perustuu. Tämä on ristiriitaista, mutta tässä on kyse yhteisömenetelmän todellisesta nurinpäin kääntämisestä. Hiilestä teräkseen ja yhteiseen rahaan edistysaskelet yhteisen talon rakentamisessa ovat seuranneet toisiaan aloittaen sen perustuksista ja edeten kohti rakennuksen kattoa. Samalla kun olemme jo kiireesti rakentamassa tätä kattoa, olemme jäljessä siinä, mitä eurooppalaisten elämän kannalta keskeisten markkinoiden rakentamiseen tulee. On ollut liikaa hidasteita, liian monia epäonnistumisia, liikaa itsekkyyttä: sähköenergiasta kaasuun, telekommunikaatiosta Galileo-hankkeeseen ja yhteisön patenttiin.
Arvoisa puhemies, tämä markkinoiden fysiikan ja politiikan metafysiikan välisen synkronian puute, saattaa johtaa siihen, että Euroopan rakentamisen kehitys menettää kansalaisten tuen. Poliittisen itsemääräämisoikeuden menettämiseen hintaa pidetään näet liian korkeana ja toisaalta yrityksille ja kuluttajille tarjoutuvia etuja liian pieninä ja rajallisina. Tämän vaaran välttämiseksi lienee tarpeen aloittaa Euroopan rakentaminen mitä pikimmin jälleen yhteisön perustajien menetelmän mukaisesti, ilman haittaavaa itsekkyyttä ja ilman tarpeettomia ja kyynisiä syöksyjä eteenpäin.

Rübig
Arvoisa puhemies, Laekenin puheenjohtajiston johtopäätöksissä esiintyy vain kerran sana yrittäjä ja työnantaja, ja sekin yhteydessä, jossa puhutaan työntekijän suojasta työnantajan ollessa maksukyvytön. Mielestäni tässä on haaskattu yksi tilaisuus. Olemme tällä hetkellä Euroopan tasolla tekemässä sisämarkkinoista kotimarkkinoita, ja meillä on Euroopassa kaiken kaikkiaan 18 miljoonaa pientä ja keskisuurta yritystä.
Olen Euroopan talousliiton puheenjohtaja, ja siksi minun asiani on yhä uudelleen muistuttaa siitä, että yksi meidän tärkeimmistä tavoitteistamme pitäisi olla olemassa olevien työpaikkojen turvaaminen ja uusien luominen. Viime kädessä pienet ja keskisuuret yritykset tarjoavat työpaikoista kaksi kolmasosaa, maksavat 80 prosenttia veroista ja kouluttavat 85 prosenttia nuorista työntekijöistä.
Toinen seikka, sisäasioista kansainvälisiin asioihin. Miten mielestämme Euroopan unionin tulee olla edustettuna tulevaisuudessa kansainvälisissä järjestöissä? Parlamentti on nyt päättänyt Nato-valiokunnasta. Miten jatketaan Maailman kauppajärjestön asioissa? Ja on vielä paljon aloja - kuten miten Eurooppa aikoo ottaa niissä johtavan roolin tulevaisuudessa.
Kolmas seikka, joka minua kiinnostaa, on oikeastaan neuvoston sihteeristö. Mielestäni meidän pitäisi muodostaa sihteeristöstä myös parhaista henkilöistä koostuva elin. Pitäisi olla mahdollista, että Eurooppa-neuvosto, Euroopan parlamentti ja komissio olisivat siinä edustettuina tasa-arvoisesti. Tavoitteenamme pitäisi olla parhaiden ihmisten ideoiden ja viime kädessä sellaisen tuloksen lahjoittaminen käyttöön, joka ilahduttaa Euroopan kansalaisia.

Perry
Arvoisa puhemies, Laekenin julistuksen kaksi ensimmäistä lausetta kahden maalimansodan heikentävistä vaikutuksista vahvistavat uskoani, että Euroopan unioni on hyvää aikaansaava voima maailmassa ja että Iso-Britannia, kuten kaikki muutkin jäsenvaltiot, saa suurta etua EU:n olemassaolosta.
Isoisäni jäännökset, kuten monen muunkin, ovat jossakin Flanderissa Sommen taistelukentällä. Isäni taisteli Montgomeryn armeijassa Flanderissa Brysselin vapautuksen puolesta. Olen yhä Flanderissa, vaatimattoman perheeni kolmannen sukupolven edustajana taistellen täällä Ison-Britannian etujen puolesta. Voiko olla olemassa epäilyjä siitä, mikä sukupolvi on valinnut oikean tavan hoitaa Euroopan suhteita?
Varmuudet, jotka olivat yksinkertaisia 20. vuosisadalla, eivät ole niin selviä monimutkaisella 21. vuosisadalla. Lukiessani Laekenin julistusta, mieleeni muistui englantilainen sanonta, että se on puoliksi sitä ja puoliksi tätä. Pidän erityisesti huomautuksesta, että me olemme vapauden ja ennen kaikkea moninaisuuden manner. Päinvastoin kuin Yhdysvallat Eurooppa on itsenäisten valtioiden vapaaehtoinen liitto. Emme saa koskaan unohtaa sitä.
Tietenkin tarvitsemme Euroopan tason toimielimiä, mutta muistakaamme myös Jacques Santerin viisaat sanat: "Euroopan pitää tehdä vähemmän mutta paremmin." Sanaan "vähemmän" sisältyvä toissijaisuus on määriteltävä selvemmin. Vain asiat, jotka pitää hoitaa Euroopan tasolla, on hoidettava Euroopan tasolla. Sanaan "paremmin" liittyvästi pyydän komissiota ja neuvostoa tutustumaan tarkasti parlamentin ehdotukseen yhtenäisistä ja pakollisista hyvän hallintotavan menettelysäännöistä.
Komission vastauksessa, jonka sain parlamentaariseen kysymykseen viime viikolla, hylättiin parlamentin syyskuussa tekemä ehdotus tällaisten yhteisten ja pakollisten menettelysääntöjen käyttöönotosta. Tämä ei ole oikea asenne eikä myöskään keino saada Euroopan kansalaisten kannatusta. Oikeusasiamies Jacob Söderman on ottanut asian käsiteltäväksi. Olen tyytyväinen siihen, että hänestä tulee valmistelukunnan tarkkailija, mutta haluan sanoa komissiolle ja neuvostolle, että teidän olisi syytä kuunnella häntä sen lisäksi, että annatte hänen toimia tarkkailijana.
Vuoden viimeisenä puhujana haluan toivottaa koko henkilöstölle, kaikille parlamentin jäsenille ja kaikille eurooppalaisille hyvää joulua ja onnellista uutta vuotta.

Barnier
. (FR) Arvoisa puhemies, keskustelua on käyty nyt yli neljä tuntia, ja ymmärrän, että Euroopan parlamentilta on vaadittu runsaasti tarkkaavaisuutta. Omasta puolestani olen kuitenkin loppuun saakka kuunnellut tarkoin kaikkia puhujia. Minun on sanottava, että koko keskustelun ajan vuoropuhelua ja parlamenttinne puheenvuoroja on leimannut puheenvuorojen ensiluokkaisuus.
Lähes kaikki puhujat ovat käyttäneet puheenvuorojaan kertoakseen tyytyväisyydestään ei ainoastaan Laekenin neuvostoon vaan myös Belgian kuuden kuukauden mittaiseen puheenjohtajakauteen, eikä minulla ole minkäänlaisia vaikeuksia, vaan pikemminkin päinvastoin, osallistua näihin kiitoksiin, joita esitetään paitsi Guy Verhofstadtille ja Louis Michelille, myös kaikille belgialaisille ministereille ja heidän kaikille työtovereilleen. Minäkin esitän heille kiitokseni - sillä miksi jättäisin sen sanomatta - niiden suhteiden laadusta, joita on ylläpidetty ja jopa vahvistettu tämän puheenjohtajakauden aikana neuvoston, työtovereidemme ja Euroopan komission jäsenten välillä, ovatpa ongelmat ja vaikeudet olleet minkälaisia tahansa.
Ne muutamat sanat, joita haluan esittää, koskevat valmistelukuntaa ja sen vahvistamaa toivoa tai toiveita. Ensiksikin jäsen Swoboda, kuten myös jäsen James Elles ja ehkä lisäksi jotkut muut, ovat ottaneet esiin kysymyksen kansalaisyhteiskunnasta. Tämä valmistelukunta on ensimmäinen institutionaalisiin kysymyksiin liittyvä rakenne sitten edellisen, perusoikeuksia käsitelleen valmistelukunnan onnistuneen kokemuksen, mutta perusoikeuksia käsitelleen valmistelukunnan tehtävä oli rajatumpi, rajoitetumpi ja todennäköisesti nyt käynnistyvään tehtävään verrattuna vähemmän arkaluonteinen. Mielestäni on hyvin tärkeää, että tämä valmistelukunta on avoin ja vastaanottavainen ja että se kykenee seuraamaan, mitä ulkopuolella tapahtuu. Tavalla tai toisella valmistelukunnan on kuultava ja ajan tullen kuunneltava tätä foorumia, tätä kansalaisjärjestöjen, alueiden ja liittojen muodostamaa verkostoa. Panin merkille ehdotuksen verkkosivuston käynnistämisestä kaksisuuntaisena: ei ainoastaan tiedon levittämiseksi vaan myös mielipiteiden ja arvostelun vastaanottamiseksi. Tämä ehdotus muistuttaa sitä paitsi juuri täällä esittämääni ajatusta, että valmistelukunnan olisi oltava jonkinlainen kaikukoppa, joka toimii samalla kertaa sekä hallituksiin että kansalaisiin päin. Saanen muuten sanoa, että sellainen on erittäin hyödyllinen aikana - ajattelen vuotta 2002 - jolloin järjestetään yleiset vaalit kuudessa tai seitsemässä tai ehkä useammassakin unionin jäsenvaltiossa, ellen erehdy, ja on siis kiinnitettävä tarkoin huomiota eurooppalaisen keskustelun laatuun, sillä me tiedämme hyvin, että eurooppalaista ulottuvuutta käsitellään pakostakin keskusteluissa kaikissa maissamme, halusivat jäsenvaltioiden poliitikot sitä tai eivät. Tämä on ensimmäinen niistä kysymyksistä, joita halusin käsitellä.
Toinen asia, josta haluan puhua, on puheenjohtajisto, johon kuulun kollegani ja ystäväni Antonio Vitorinon kanssa. Tätä 12 henkilön muodostamaa puheenjohtajistoa johtaa kolmikko, johon kuuluu kolme huippupätevää valtiomiestä - myös minä käytän tätä ilmaisua - eli varapuheenjohtaja Amato, varapuheenjohtaja Dehaene ja puheenjohtaja Giscard d'Estaing. Kyseessä on kolme valtiomiestä, ja suoraan sanoen voidaan luonnollisesti ottaa huomioon heidän ikänsä - jotkut sanovat heidän kokemuksensa tai viisautensa. Tunnen heidät kaikki kolme. Heistä ja erityisesti valmistelukunnan puheenjohtajasta voin sanoa, että kun on kysymys heille ominaisesta eurooppalaisesta vakaumuksesta, heillä kaikilla kolmella on henkistä nuorekkuutta ja dynaamisuutta, jota haluaisin nähdä lukuisissa, Eurooppaan paljon epäilevämmin suhtautuvissa poliitikoissa, joista jotkut ovat 20 tai 30 vuotta nuorempia. Tämä on minusta tärkeää heidän meille tarpeellisen vakaumustensa dynaamisuuden ja nuoruuden, heidän Euroopan asioita koskevan pätevyytensä ja arvovaltansa lisäksi. Louis Michelin jälkeen haluan sanoa, että luonnollisesti valmistelukunnassa on tämä puheenjohtaja ja kaksi varapuheenjohtajaa, mutta heidän on työskenneltävä kollegisesti puheenjohtajiston kanssa ja kuunnellen ja johtaen samalla koko valmistelukunnan keskusteluja. Kyseessä ei siis ole yksinäinen työ vaan yhteisvastuullinen työ, ja se on täysin eri asia.
Laekenin Eurooppa-neuvosto antoi valmistelukunnalle dynaamisen ja avoimen toimeksiannon, ja tällaiseen tulokseen pääseminen on puheenjohtajavaltiona toimineen Belgian merkittävä ansio. Näin vältytään ensimmäiseltä kuvittelemaltani tai pelkäämältäni riskiltä: suljetulta, Nizzassa päätettyihin neljään kohtaan rajoittuneelta toimeksiannolta, joka olisi ollut hyvin suuri pettymys täällä sekä minulle itselleni ja myös kansalaisille ja joka olisi pakottanut meidät oikeudelliseen ja tekniseen työhön vailla poliittisia näkymiä. Näin ei tapahtunut. Laekenin toimeksianto on avoin, ja se antaa meille jopa mahdollisuuden lähes kaikkien kysymysten esittämiseen. Ja siksi on olemassa myös toinen vaara, sallinette minun sanoa. Vaarana on, että tukeutuessamme näin laajaan toimeksiantoon ja näin suureen luottamukseen, valmistelukunta muuttuu jonkinlaiseksi akateemiseksi tilaisuudeksi, jonka tulos etääntyy liikaa toimeksiannosta tai toimeksiannolle määrätystä linjasta. Varokaamme tekemästä valmistelukunnasta elintä, jota Eurooppa-neuvosto lakkaisi kuuntelemasta. Myös tästä syystä valmistelukuntaa johtavien kolmen henkilön valinta on tärkeä, koska näitä kolmea henkilöä Eurooppa-neuvosto kuuntelee ja kunnioittaa. Meidän on kuljettava näiden kahden salakarin välistä. Ensimmäisestä on nyt selvitty. Toisesta ei vielä. Haluan sanoa vain, että meillä on tehtävänämme vastuullinen työ, hyödyllinen työ, jota sitten lopulliset päätökset tekevä Eurooppa-neuvosto saattaa käyttää hyväkseen. Valmistelukunta on merkittävä mahdollisuus eurooppalaiselle keskustelulle ja Euroopan rakentamisen tuleville vaiheille, ja se tarjoaa entistä avoimemman, demokraattisemman ja läpinäkyvämmän toimintatavan. Perimmäinen ajatukseni on, että valmistelukunnan on itse pystyttävä osoittamaan valitun menetelmän tehokkuus, jotta ei palattaisi edelliseen, tiukasti hallitustenväliseen menetelmään. Tämän vastuun me kannamme yhdessä, Euroopan parlamentti, komissio, neuvosto ja kansalliset parlamentit sekä pöydän ympärillä kanssamme tasavertaisessa asemassa olevat ehdokasvaltiot ja luonnollisesti alueiden komitean ja järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan aktiiviset edustajat. Me olemme vastuussa siitä, että valmistelukunta toimii ja onnistuu. Koska jos se onnistuu tulevaisuuden kannalta kestävällä tavalla, silloin uskoakseni ei myöhempinä vuosikymmeninä mitään tulevia uudistuksia toteuteta aikaisemmalla tavalla vaan tällä läpinäkyvämmällä ja avoimemmalla tavalla.
Meillä on toinen vastuutehtävä, joka koskee institutionaalisten kysymysten asettamista perspektiiviin, niiden asettamista poliittiseen perspektiiviin. Valmistelukunnan toimeksianto antaa siihen mahdollisuuden. Se antaa meille muun muassa mahdollisuuden käyttää vuoden 2002 ensimmäisten kuukausien kuluessa jonkin verran aikaa sekä keskenämme että muiden kanssa seuraavan peruskysymyksen pohtimiseen: mitä haluamme yhdessä tehdä, minkälainen merkitys Euroopan rakentamishankkeelle halutaan antaa, mitä te - ei ainoastaan toimielimet vaan myös jäsenvaltiot ja kunkin jäsenvaltion valtioiden ja hallitusten päämiehet sekä kansalliset parlamentit - mitä te odotatte Euroopan rakentamishankkeelta? Uskon tietäväni, että valmistelukunnan puheenjohtajalla on tarkoituksenaan - ja minä tuen häntä tässä asiassa - käyttää kaikkia nykyaikaisia keinoja ja ehkä, mikäli puheenjohtajisto sitä toivoo, matkustaa ja mennä kuhunkin pääkaupunkiin kysyäkseen jokaisessa maassa: mitä te odotatte Euroopan rakentamishankkeelta? Kahden vuoden ajan ovat Joschka Fischeristä alkaen kaikki valtion- ja hallitusten päämiehet sekä lukuisat ministerit esittäneet suuria julistuksia ja painokkaita puheita. Mielestäni on edettävä pidemmälle ja pyydettävä heitä esittämään meille tarkka suunta, jota he toivovat tältä Euroopan rakennushankkeelta, täsmentämään, mitä he siltä odottavat, tehtävä jonkinlainen poliittinen tarkastus. Ja sitten tämän jälkeen on aika siirtää poliittiseen perspektiiviin institutionaalinen työ kaikista esille tulleista aiheista ja muun muassa Laekenin perustuslakiprosessista. Tämän halusin sanoa: voimme tehdä vastuullista, hyödyllistä ja käyttökelpoista työtä ja osoittaa, että vastedes on mahdollista edistää ja kehittää Euroopan unionia muilla kuin mielestäni menneisyyteen kuuluvilla menetelmillä.
Arvoisa puhemies, kiitän puheenvuorosta, jonka olette minulle antanut tässä keskustelussa, ja kiitän teitä tämän keskustelun laadusta sekä toivotan teille vuorostani hyvää joulua ja onnellista uutta vuotta.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.

Istuntokauden keskeyttäminen
Puhemies
Julistan istunnon päättyneeksi.
(Istunto päättyi klo 19.45.)

