Средносрочна финансова подкрепа за платежния баланс на държавите-членки и социалните критерии за допустимост (разискване) 
Председател
Следващата точка е разискването по въпрос, изискващ устен отговор, зададен от Tatjana Ždanoka и Jean Lambert, от името на групата Verts/ALE, Alejandro Cercas, от името на групата S&D, Marian Harkin и Elizabeth Lynne, от името на групата ALDE, към Комисията относно средносрочната финансова подкрепа за платежния баланс на държавите-членки и социалните критерии за допустимост - B7-0215/2009).
Tatjana Ždanoka
Г-н председател, аз съм от Латвия - страна, жестоко засегната от финансовата криза. Без финансова помощ отвън Латвия би могла да банкрутира. Ние получихме такава помощ от ЕС и МВФ. Въпреки това, съгласно предварителните условия, латвийското правителство трябваше да намали бюджетните разходи. Съответно то намали пенсиите с 10%, а тези на работещите пенсионери със 70%, намали семейните помощи и помощите за майчинство за работещи родители с 10%, намали и прага на необлагаемите лични доходи.
Подходът, както виждате, беше егалитарен. Независимо от това дали пенсията е 100 евро или 1 000 евро тя беше намалена с 10%. Комисията одобри съкращенията, направени по такъв възмутителен начин и подписа меморандум за споразумение с Латвия. От самото начало беше ясно, че такива повсеместни съкращения ще засегнат най-уязвимите слоеве в обществото. Не е ли запозната Комисията с Европейската година на борба срещу бедността?
Латвия не е единствената страна в Съюза, изпаднала в подобно положение. Унгария и Румъния също получиха заеми от Общността. В бъдеще и други държави ще бъдат принудени да кандидатстват за такива помощи. Ето защо приемането на антисоциални мерки е прецедент, който в бъдеще трябва да се избягва.
Г-н член на Комисията, Вие, разбира се, може да кажете, че само давате парите, а отговорност за социалната политика носят правителствата на държавите-членки, но социалните права по закон са свързани с институциите на Европейския съюз. Това означава, че всичко, което правят институциите, трябва да бъде съобразено със социалните права. В противен случай твърденията, че ЕС държи на високо ниво на социална защита, ще предизвикват само иронична усмивка.
Elizabeth Lynne
Г-н председател, не става дума да казваме на държавите-членки за какво те трябва или не трябва да харчат парите си. Всяка страна има свои собствени неотложни приоритети за излизане от финансовите затруднения.
Но когато държавите-членки наистина получат помощта от Европейския съюз при такива условия, те трябва да бъдат насърчавани да я изразходват по начин, който зачита принципите на Съюза - с други думи да не пренебрегват необходимостта от социална защита и социално включване.
Финансовата криза засегна тежко хората в целия Европейски съюз, затова съществуването на фонда е нещо много добро. Милиони загубиха работата си. Много от тези, които станаха безработни в държавите-членки, са най-уязвими и имат най-малки шансове бързо да си намерят работа. Ето защо е важно системите за социална защита в тези държава-членки да не бъдат пренебрегвани.
Във въпроса, изискващ устен отговор, специално попитахме дали държавите-членки се задължават да включат в докладите, които предават на Комисията, оценка на социалното въздействие. Ще бъда доволна, ако ме уведомите за това.
Важно е, че отправяме правилно послание към държавите-членки, които получават европейско финансиране чрез средносрочната финансова подкрепа. Лично аз считам, че трябва да стане ясно, че Комисията трябва да предвиди начин за подпомагане на най-уязвимите слоеве преди да бъде постигнато споразумение за по-нататъшна подкрепа.
Зная, че когато държавите-членки имат финансови затруднения не винаги е лесно да изпълняват социалните си задължения, оттам и този въпрос, изискващ устен отговор. Много е важно да се помни, че финансовата криза има също и човешко лице и че това лице много често е на пренебрегнатите вече в обществото.
Alejandro Cercas
автор. - (ES) Г-н председател, г-н член на Комисията, преди да зададем въпроса внимателно прочетох предишните въпроси и становището на Парламента по тях. Факт е, а не мнение, че на 24 април тази година Парламентът прие законодателна резолюция за изменение на Регламент (ЕО) № 332/2002, който, съгласно член 100 от Договора, управлява тези финансови инструменти.
Г-н член на Комисията, в тази резолюция Парламентът подкрепи помощта за специфичните държавни финансови проблеми в държавите-членки, които са най-засегнати от финансовата криза. Той изрази пълната си солидарност преди всичко към тези държави, които скоро се присъединиха към ЕС, но в същото време, г-н член на Комисията, Парламентът ясно показа, че тази помощ се отпуска при определени условия и посочи четири критерия, които са цели на Общността.
Това са: първо, публичните разходи трябва да бъдат качествени, парите не трябва да се прахосват; второ, трябва да се спазват системите за социално осигуряване и устойчивия растеж; трето, политиката на пълна заетост и добро качество не трябва да бъде прекратявана; четвърто, трябва да се води борба с изменението на климата. Обективно погледнато, ако посочените цели са добри за нас, с тях би трябвало да са съгласни и в тези страни.
Изминаха няколко месеца и ние получихме доста сведения от неправителствени организации, синдикати и граждани за една от четирите държави, които получиха значителни суми за подпомагане на публичните финанси: 6,5 милиарда евро, 3,1 милиарда, 2,2 милиарда и 5 милиарда. Те ни представиха картина, каквато току-що обрисуваха моите колеги: съкращаване на средствата за образование с 40%; намаляване на пенсионните програми с 10%; намаляване на субсидиите за болни наполовина и т.н.
Г-н член на Комисията, при това положение Парламентът иска най-малкото нашето мълчание да не бъде тълкувано - както се тълкува - като че ли ние сме тези, които налагат въпросните мерки; най-малкото ние не трябва да бъдем замесени в тълкуване, според което Европа атакува най-нуждаещите се групи от населението. Г-н член на Комисията, по възможност трябва да избегнем ситуация, в която най-слабите са тези, които плащат за регулирането.
Хоакин Алмуния
Г-н председател, госпожи и господа, проблемите в Латвия, Унгария и Румъния, трите държави в Европейския съюз, които в момента получават заеми в подкрепа на платежния баланс, са проблеми, които не са създадени от Парламента, нито от Европейската комисия или пък от Европейския съюз. Тези проблеми са резултат от икономическата криза, но те са утежнени от лошото управление и неправилните политики на политическите лидери в тези страни. Казвам това, защото има страни в същия като на Латвия регион на Европейския съюз, в същия като на Унгария регион на Европейския съюз и в същия като на Румъния регион на Европейския съюз, които нямат подобни проблеми и които се справят добре с кризата с подкрепата от европейски бюджети чрез структурните фондове и Кохезионния фонд, със защитата, дадена им от членството в Европейския съюз и бъдещото членство в еврозоната, но без да е необходимо да искат средства за подкрепа на платежния баланс.
Защо тези три страни трябваше да искат подкрепа? Защо трябваше да им отпуснем заем? Това не е грешка на Комисията или на Парламента, или на Европейския съюз като цяло. Това се дължи на лошото управление в тези страни.
Как им помагаме? Като им отпускаме заем; но никой не дава заеми без условия. Нито Парламентът, нито Съветът са ни упълномощили да даваме заеми без условия. Ние отпускаме заеми при определени условия, поставяме на тези страни някои условия, които са тежки, защото положението в тях е изключително трудно. Но им казваме: "не съкращавайте разходите, за да може да съфинансирате Структурния и Кохезионния фонд; не предприемайте ретроградни мерки; не правете съкращения, които вредят на най-слабите". Понякога успяваме, но понякога, за съжаление, не успяваме, защото нещата не са в нашите ръце, а в техните.
Ето защо споделям вашите притеснения и не само ги споделям, но също така от името на всички вас ще запозная въпросните правителства с тях при отпускането на средствата в името на Европейския съюз: заем в размер на 3,1 милиарда евро за Латвия и също така много големи суми за Румъния и Унгария.
Но моля ви, отбележете, че никой не отпуска заеми без условия и аз не съм упълномощен нито от ваше име, нито от името на държавите-членки да постъпя така. За добро или лошо не можем да взимаме решения, отговорността за които е на правителствата и парламентите на тези страни.
Това, което правим, е, първо, да напомняме на правителствата и парламентите на въпросните страни, че са отговорни за излизането на техните страни от кризата, която не е чак толкова сериозна за другите страни; и второ, че има мерки, които не могат да бъдат взети. Ние не сме подготвени да даваме пари като бъдат взети мерки извън пределите на строго необходимото, които да уредят публичните финанси и да поставят тези страни в позиция в бъдеще да се справят, без да е необходимо да искат заеми от Европейския съюз.
Jean-Paul Gauzès
Г-н председател, г-н член на Комисията, госпожи и господа, считам, че току-що с коментара си г-н Алмуния отговори на зададения въпрос.
Европейският съюз не дава достъп до фондовете без условия. Тези условия вече бяха посочени: качество на публичните разходи, цели за устойчиво развитие, политика на заетост, борба с промените в климата. Разбира се, необходимо е също така колкото е възможно по-скоро да се компенсират дефицитите на предишните администрации, така че страните, на които помагаме, да могат да достигнат нужното ниво.
Все пак считам, че по време на криза като тази, в която сме сега, не бива да прекаляваме с условията. Трябва да се доверим на правителствата на държавите-членки, които приемат помощта от Европа, за да изпълнят неизбежните условия и да отхвърлят тези, както каза членът на Комисията, които могат да бъдат ретроградни или да действат с обратен знак.
Разходите за социални нужди, разбира се, са важни, те трябва да бъдат запазени, но и тук трябва да се доверим на държавите-членки да приемат мерките, които са необходими за справяне с положението, и да пренебрегнат някои по-дребни, които и без друго няма да са ефективни.
Начинът, по който държавите-членки са използвали европейската помощ, ще може да бъде оценен, едва когато се отпусне някаква нова помощ. Най-вероятно тогава ще можем да направим изводи за това кои мерки са били неподходящи, особено в социалната сфера.
Pervenche Berès
Г-н председател, г-н член на Комисията, много ясно припомнихте, че когато на 24 април, както изтъкна моят колега г-н Cercas, одобрихме, узаконихме и ратифицирахме увеличаването на финансовата подкрепа за платежния баланс, направихме това при две условия: първо, тази помощ да се получава съгласно определени условия, особено що се отнася до социалната помощ; и второ, да има прозрачност, така че Парламентът да е наясно за условията, при които се сключват споразуменията с въпросните държави-членки. Ето защо считам, че днешното разискване е навременно, полезно и демократично, разискване, което трябва да даде доказателства за ефективни действия.
Ние сме в абсолютно критична ситуация, от която Европейският съюз е обезпокоен. Ясно се вижда, че тази криза подронва самите основи на солидарността между държавите-членки и особено на солидарността към определени държави-членки. Новините, идващи от Румъния, само влошават ситуацията. Там ние сме в много трудна позиция, резултат от политическата неопределеност, причина за която в частност е и кризата.
Все пак, не искам да повтаряме грешките от миналото, особено тези, които свързахме с МВФ, който преди десетина години използваше формули, които в крайна сметка влошаваха нещата. Освен това абсолютно не съм съгласна с моя колега г-н Gauzès, който ни препоръчва да не се съобразяваме с дребните пречки, а да чакаме следващата молба, за да проучим качествено ли е изразходвана помощта. Не - условията трябва да бъдат посочени, точно когато се дава помощта и аз имам чувството, че Европа е заплатила достатъчно, като в редица области не е проучила условията за отпускане на помощ и си е затваряла очите.
Днес не можем да приемем в рамките на Европейския съюз най-уязвимите да плащат за политиката на регулиране. Не считам, че това е случай, за който трябва да обвиняваме Комисията заради лошото управление на латвийската политика. Никой в този Парламент нямаше предвид това, г-н член на Комисията, това просто беше пътят, който искаме да следваме.
Обаче не можем да позволим най-уязвимите да плащат заради бюджетните задължения на Европейския съюз и заради солидарността ни към Латвия, защото не считаме, че това е начинът за възстановяване на солидарността и баланса на латвийската икономика.
Marian Harkin
Г-н председател, социалната защита в ЕС и процеса на социално включване са ядрото, което ще осигури достигането на стратегическата цел на ЕС за продължителен икономически растеж, повече и по-добри работни места и по-голямо социално сближаване.
По време на икономическа криза се увеличава рискът от обедняване и социална изолация на много граждани, най-вече на тези, маргинализирани по отношение на обществото, на тези, които остават безработни, и на тези, които разчитат на различни системи за социална защита, действащи в отделните държави-членки.
С този въпрос питаме Комисията дали не се опитва да превърне процеса на социална закрила и социално включване в основна тенденция при осигуряването на средносрочна финансова подкрепа за платежния баланс на държавите-членки съгласно Регламент (ЕО) № 332/2002 на Съвета.
Винаги съм прецизна по отношение налагането на твърде много условия и прекаления бюрократизъм към получателите на помощта, а в държавите-членки това са малките и средните предприятия и частни лица. Обаче, когато налагането съдейства за реализирането на такъв основен принцип на ЕС, какъвто е социалното включване, тогава то наистина е важно. Не можем да се стремим към процес на социално включване и да произвеждаме все повече и повече документи, описващи как да го постигнем, ако в същото време не гарантираме, че този процес е главна тенденция в нашите инициативи.
Членът на Комисията казва, че към заемите сме прикрепили сурови условия, но аз не разбрах за кого точно са тези условия и, нещо повече, дали включват социални критерии за допустимост.
Независимо от обстоятелствата, при които се изразходват фондовете на ЕС, не можем да си измием ръцете и да чакаме най-доброто. Бяхме помолени да се доверим на държавите-членки. Доверието е хубаво нещо, но то винаги трябва да се спечели, а ако има проблеми за разрешаване, считам, че те трябва да бъдат обсъдени.
Patrick Le Hyaric
Г-н председател, г-н член на Комисията, госпожи и господа, днес повечето икономисти казват, че до голяма степен кризата се дължи на превръщането на богатството, създадено от труда с главна буква, в печалба. Освен това се знае, че в страни, които поддържат в добро състояние системата за социално осигуряване и обществените услуги, хората понасят сравнително по-лесно последиците от кризата.
Обаче проблемът, който стои пред нас тази вечер, е фактически за същността на условията, които прикрепвате към предоставяната европейска помощ или помощта от Международния валутен фонд на хората. Тази помощ не може повече да поставя условия как да бъдат прилагани плановете за структурни преустройства като намалява социалните разходи, разходите за обучение и като приватизира публичните сектори в това число социалните услуги от общ характер. Днес този подход вече е неефективен и това трябва да се признае. Той само ще влоши кризата, безработицата и бедността.
Ето защо според нас трябва напълно да променим критериите за тези условия и да приемем, че европейските публични средства, както и средствата на МВФ, могат да бъдат обвързани с условия, могат да бъдат обединени с нова система на асигниране и ще бъдат давани в съответствие с нови критерии, насочени към и поощряващи ново разпределение на богатството, така че да се увеличават заплатите, пенсиите и средствата за минималните социални потребности, както и да се поддържа високо ниво на социална защита, гарантирана работа за всички. В крайна сметка това е социален прогрес, който върви ръка за ръка с икономическата ефективност, а не обратното.
Arturs Krišjānis Kariņš
(LV) Г-н председател, г-н член на Комисията, Европейската комисия показа ясно и съгласувано разбиране на държавите-членки, които по време на кризата се сблъскаха с финансови затруднения. Стабилни, строги системи за социално подпомагане не могат да се поддържат, ако държавите-членки нямат силни икономики. Моите колеги предлагат да се ограничат условията за предоставяне на финансова подкрепа, но аз считам, че по принцип това е нежелателно. Вместо това трябва сериозно да разгледаме възможността за разширяване на условията, при които може да бъде получена финансова подкрепа, като бъде позволено тя да се използва не само за укрепване на държавните бюджети и на финансовите системи, а и за развитието на икономиката.
Необходимо е инвестиране в икономиката, за да се гарантира стабилна система за социално подпомагане в дългосрочен план. Използването на ресурсите за финансова помощ - това ще е най-добрият път за оказване на подкрепа възможно най-бързо на държавите-членки, които изпитват финансови затруднения. Възстановяването на държавите от кризата и тяхната по-нататъшна стабилизация са тясно свързани с политиката на Европейския съюз по отношение на тези държави. Единствено съгласувани и ефективни действия ще доведат до резултати в целия Европейски съюз. Финансовата помощ не е и не може да бъде единственият начин, по който европейските държави могат взаимно да се подкрепят. Трябва да се намерят комплексни решения, които ще способстват за икономическото развитие на всички държави-членки на Европейския съюз.
Kinga Göncz
(HU) Страните, за които говорим в случая, са новите държави-членки на Европейския съюз, които след промените в режима трябваше да се грижат за хората, които загубиха от промяната. След икономическото преструктуриране на свободния пазар въпросните страни стават по-конкурентноспособни, изграждат икономики с уравновесени структури. Хората в тях тогава имаха най-малките резервни фондове. Това означава, че за тях е трудно да връщат вътрешните заеми поради високия, базиращ се на валутата коефициент на дълга. Поради икономически проблеми, развиващи се едностранно, безработицата нараства, а разходите за социални нужди намаляват.
Можем да видим нестабилността, особено политическата нестабилност, развиваща се в резултат от социалното напрежение. В много страни се забелязва увеличаване на подкрепата на екстремистките виждания, а популизмът жъне успехи. Считам, че когато оценяваме ситуацията, трябва да вземем предвид всички тези фактори и да помислим от какви други мерки се нуждаем по отношение на европейската солидарност и всичко, което се гради върху нея.
Jürgen Klute
(DE) Г-н председател, въпросът, който разискваме тази вечер, е бил в дневния ред на Европейския парламент много пъти. Добре е известно, че при отпускането на помощи Комисията се ръководи от условията на Международния валутен фонд. Това вече беше казано няколко пъти.
На този фон Европейският парламент периодично поставя пред Комисията въпроси. През ноември 2008 г. призова Комисията да представи анализ на резултатите от поведението на банките, които по това време бяха прехвърлили активите си от тези държави-членки, които наскоро се бяха присъединили към ЕС. На 24 април тази година Европейският парламент повтори запитването. Освен това той поиска да се въведат декларации относно намеренията между Комисията и държавите-членки, които получават помощ, в които условията за помощта са изложени подробно. Доколкото знам, до този момент няма отговор на тези запитвания.
И така, първият ми въпрос е следният: правилно ли е запитванията все още да нямат отговор? Ако е така, вторият ми въпрос е: защо все още не е отговорено на запитванията? И третият ми въпрос е: кога можем да очакваме отговор на запитванията?
Theodor Dumitru Stolojan
(RO) Като представител на Румъния, държава, която получи от Европейската комисия финансова подкрепа за платежния си баланс, искам да благодаря на Европейската комисия за бързината, с която тя отпусна финансовата подкрепа за платежния баланс, без която икономическите и социалните проблеми в Румъния щяха да бъдат още по-тежки.
Със сигурност страните, които получиха финансова подкрепа, имат много социални проблеми. Можем да разискваме какъв тип социални условия могат да бъдат включени в споразуменията за подобна финансова подкрепа. Ако представим проблема по този начин, не трябва да забравяме, че в тези страни съществуват системи за застраховане и социална помощ, допринесли за неустойчивостта, което наложи отпускане на финансова подкрепа за платежния баланс. Ето защо след като обсъждаме социалните критерии за допустимост, трябва да разискваме и реформите, които е необходимо да бъдат направени в тези социални сектори, главно пенсионната схема, така че да достигнем средна и дългосрочна финансова стабилност, която ще помогне за радикалното решаване на проблемите в тези страни.
Proinsias De Rossa
(EN) Г-н председател, неотдавна - през юни, когато представи заетостта - Международната организация на труда заяви, че след кризата светът ще изглежда по друг начин.
Боя се, че това не се случва. Това, което би трябвало да имаме след кризата е по-устойчива икономика с достойни условия за работа, с качествени обществени услуги и добра глобализация, стремяща се към осъществяване Целите на хилядолетието за развитие. Но не получаваме това. Получаваме ограничения от страна на банките и финансистите от Европа и от целия свят, които просто се опитват да запазят привилегиите си.
В същото време, докато Комисията ратифицира влагането на милиарди евро за спасяването на ирландските банки, в Ирландия правителството планира да унищожи местното развитие, да унищожи програмите за развитие на общността, подкрепяни от Европейския съюз. Опитват се да унищожат образователната ни система.
Днес стартирахме доклада на Европейската фондация за подобряване условията на живот и труд, озаглавен "Преструктуриране в период на рецесия". Искам да цитирам само два реда от него, които гласят, че би било идеално да се уверим, че мерките, насочени към непосредствените проблеми, причинени от рецесията, са поставени редом с дългосрочните цели. Със сигурност Комисията би трябвало да настоява всички държави-членки поне да се стремят към това.
Czesław Adam Siekierski
(PL) По време на икономическа криза, когато всички ние чувстваме нейните болезнени последици, много страни решиха да се обърнат към различни финансови институции с молба за финансова подкрепа. Обаче струва си да се запитаме, каква част от тези съвсем не малки суми е достигнала до най-засегнатите от кризата, до тези, които в тази трудна ситуация имат най-голяма нужда.
Всеки ден хиляди хора в Европа губят източника на личните си и семейни средства за препитание. Когато кандидатстват за финансова подкрепа, правителствата на държавите-членки отчитат ли по някакъв начин социалния фактор? Това е съмнително, като се виждат влошаващите се условия на живот на много хора и нарастващата безработица в много европейски страни. Ето защо искам да отправя призив да не оставаме безразлични към нуждите на обикновените хора, които, както винаги, преживяват най-тежко отрицателните последици от грешките на правителствата.
Ilda Figueiredo
(PT) По време на кризисни ситуации става особено важно прилагането на принципа за икономическо и социално сближаване. Той изисква не само значително увеличаване на бюджета на Общността, но също така открито поделяне на риска, както и други политики, отделящи първостепенно внимание на закрилата и социалното приобщаване, на създаването на работни места с права за всички, достъп до цялостни и качествени обществени услуги, така че да се гарантират основните права на всички граждани.
Ето защо средствата на Общността и всички предложени икономически и финансови мерки трябва да бъдат съпътствани от оценка за тяхното социално въздействие с цел да се избегне усилването на неравенството и бедността. Надяваме се, г-н член на Комисията, че след разискването Европейската комисия ще има предложения по този въпрос.
Seán Kelly
(EN) Г-н председател, интересно е - ако не и малко тягостно - да се чуе обсъждането и разискването тази вечер, особено когато Европейският съюз действа с най-добри намерения, като се опитва да помогне на страните, изпитващи затруднения.
Нашата собствена страна, Ирландия, в известна степен спечели, в частност средствата за глобализация, които скоро ще бъдат получени, са пример за това. В същото време човек се чуди защо, след като парите са на разположение на въпросните страни, се говори за жестоки условия, а не за лошо управление. Може да се предположи, че жестоките условия трябва да ни предпазят от лошо управление, а ако има такова, то да бъде коригирано.
Може ли Комисията да гарантира, че тези средства няма да бъдат преустановени или изтеглени или че няма да бъдат въведени някакви глоби? Защото не е приемливо, когато нещо е дадено - както колегата г-жа Harkin каза - на доверие, това доверие да не бъде върнато.
Второ, и последно, никога няма да бъдем в ситуацията, за която говори Proinsias De Rossa, в която да има по-голяма обществена пост-депресия, отколкото има сега.
Хоакин Алмуния
Г-н председател, първо искам да кажа, че съм напълно съгласен с условията, одобрени от Европейския парламент. Точно това прави Комисията: като отпуска пари на трите държави-членки им дава възможност да подкрепят платежния баланс. Това, което прави Комисията, е да вземе пари, предоставени от пазарите, и да ги предостави, като ги подчини на същите условия (тези условия са много по-благоприятни за въпросните страни от условията, които те биха получили, ако отидат директно на пазара), както и да установи условия, които да гарантират, че парите ще бъдат върнати. Имаме предвид и четирите условия, които отбелязахте и които бяха приети от Парламента. Напълно сме съгласни с тях.
Когато обаче се използват средствата за подкрепа на платежния баланс, не бива да се слага знак за равенство - а от това, което чух, ми се струва, че в някои изказвания се опитвахте да правите точно това - между използване на бюджетни ресурси (структурни фондове, Кохезионния фонд, друг тип програми, помощи) и заем, за да се решат финансовите проблеми в страната.
Проблемът на Латвия, същият, който имаха Унгария и Румъния, е в това, че трябва да поиска средства за подкрепа на платежния баланс, защото не може да се обърне към пазара и да заеме средства с цел да финансира финансовите му изисквания. Това е проблемът. Не говорим за програма за специфична дейност или за някои точно определени програми; говорим за страни, които имат финансови затруднения. Разбира се, отчасти това се случва заради кризата, но и като резултат от лошо управление в миналото. Тук проблемът е много по-голям, отколкото в други страни, в които, обективно погледнато, условията са същите.
Моля ви, не обвинявайте Комисията или Европейския парламент, или Министерския съвет за лошото управление от страна на някои правителства в определени държави-членки. Това не е наша отговорност; нашата отговорност е в това да се опитаме да помогнем за решаването на един финансов проблем. Отчасти този финансов проблем е платежният баланс, който има отношение към задлъжнялостта на частния сектор, който трябва да рефинансира определени суми или да върне някои дългове и не е в състояние да се самофинансира, за да осъществи тези трансакции и, отчасти, от време на време, това е потребност на публичния сектор.
Когато публичният сектор има нужда от финансиране на публичния му дълг, има по-голяма възможност да се поставят определени условия, и ние ги поставяме, вярвайте ми. Онзи ден, тук в Брюксел, аз все още се опитвах да убедя един представител от латвийското правителство да направи мерките, които ще бъдат включени в бюджета за 2010 г., по-напредничави. Обаче, моля ви, не искайте от Комисията да прилага данъчна реформа, каквато тази страна не желае да прилага; за добро или лошо - и вие знаете това така добре, както и аз - нямаме такава възможност.
Каква алтернатива имаме тогава като представители на европейските граждани? Да оставим страната да изпадне в неплатежоспособност? Да не изпълнява външните си ангажименти били те публични или частни дългове? Да принудим страната заради тези финансови проблеми да обезцени валутата си с 25 или 30%, което веднага ще направи семействата, предприятията и публичния сектор по-бедни с дългове в чужда валута? Сигурен съм, че не искате това, нито пък аз го искам. Това са условията, при които работим.
Споделям всички ваши анализи: на г-н De Rossa, г-н Cercas, г-жа Berès, на всички вас; разбира се, че ги споделям. Обаче в момента ситуацията в страни като Латвия и Румъния е по-сложна. Моля ви, поставете се на мястото на някой, който трябва да действа от ваше име и да реши дали да даде на страната или не това, което тя не може да получи на пазара, както повечето държави-членки или както повечето индустриални страни могат. Ситуацията е такава. Ето какво се опитваме да решим, докато се запознаваме с четирите условия, които посочихте и които аз подкрепям.
Председател
Разискването приключи.
Писмени изявления (член 149)
José Manuel Fernandes  
Глобалната финансова криза се отрази силно върху движението на хора по света. На този фон е необходима по-голяма политическа и социална интеграция, по-силна и по-обединена Европа. Европейският съюз трябва да гарантира защитата на всички основни права на своята територия, в противен случай не може да проповядва политика, която самият той не осъществява. Ето защо подкрепям една нова представа за солидарността в Европейския съюз, която може да гарантира минималните социални права за всеки европейски гражданин. Например минимални стандарти се изискват в областта на здравеопазването, образованието, държавните пенсии и помощите, които трябва да бъдат гарантирани на европейско ниво. Считам, че е жизнено важно тези минимални стандарти да бъдат установени, тъй като те допринасят за по-голямо еднообразие на условията на труда, което има регулиращ ефект върху движението на предприятията и работната ръка. Очевидно е, че финансовата подкрепа на ЕС не може, от една страна, да бъде предоставена на политики, които са изключително задължение на държавите-членки, нито, от друга, може да постави условия на тези политики. Това обаче не означава, че не е необходима по-добра политическа и социална координация. Напротив, тази интеграция е жизнено важна.
Silvia-Adriana Ţicău  
Финансовата криза задължи някои държави-членки да поискат подкрепа от ЕС (Регламент № 332/2002(1) на Съвета от 18 февруари 2002 г.) и от международната общност (Международния валутен фонд). Тази подкрепа трябва да бъде насочена към създаването както на съответни условия за социална защита и социално приобщаване, така и на структура, способстваща за икономическото развитие и създаването на нови работни места. В периода между март 2008 г. и май 2009 г. процентът на безработицата в ЕС-27 достигна 8,9%, като броят на безработните нарасна от 5,4 до 21,5 милиона. Загубването на работата е основната грижа на европейските граждани. Европейският съюз и неговите държави-членки трябва да са в състояние да запазят съществуващите работни места и да създадат нови. Това може да бъде постигнато чрез ефективни инвестиции в селското стопанство, образованието и здравеопазването, както и в транспорта и енергийната инфраструктура. Когато европейски гражданин - той или тя - загуби работата си, това означава, че едно европейско семейство остава с по-нисък доход и съответно понижава качеството си на живот. Всяко създадено работно място означава семейство с приличен начин на живот и образование с добро качество за по-младото поколение. Успехът на европейския модел се измерва с качеството на живот на 500 милиона граждани на Европа.
