Situācija Eiropas patvēruma sistēmas jomā pēc nesenā Eiropas Cilvēktiesību tiesas nolēmuma (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākamais punkts ir debates par situāciju Eiropas patvēruma sistēmas jomā pēc nesenā Eiropas Cilvēktiesību tiesas nolēmuma.
Cecilia Malmström
Komisijas locekle. - Priekšsēdētāja kungs! Eiropas Cilvēktiesību tiesas 21. janvāra nolēmums lietā M.S.S. pret Grieķiju un Beļģiju skaidri norādīja, ka ES steidzami jāievieš kopēja Eiropas patvēruma sistēma un ka mums jāpalīdz dalībvalstīm izpildīt savu pienākumu nodrošināt piemērotu starptautisko aizsardzību.
Komisija ir vienmēr paudusi viedokli, ka ES acquis piemērošanā - un Dublinas regula ir pašreizējā ES acquis patvēruma jomā būtiska sastāvdaļa - dalībvalstis nekad netiek atbrīvotas no pienākuma nodrošināt pamattiesību aizsardzību. Eiropas Savienības Tiesa atgādināja par šo principu savā nolēmumā.
Nolēmums neietekmē Dublinas sistēmas funkcionēšanas pamatprincipus: ieviest skaidru sistēmu, lai identificētu, kura dalībvalsts ir atbildīga, pārbaudīt patvēruma piemērošanu, nodrošināt efektīvu piekļuvi bēgļa statusa noteikšanas procedūrai un novērst patvēruma procedūras ļaunprātīgu izmantošanu, iesniedzot vairākus pieteikumus.
Tomēr Komisijas veiktais Dublinas sistēmas novērtējums liecina, ka tajā ir veicami uzlabojumi. Jau 2008. gadā Komisija iesniedza priekšlikumu pārskatītai Dublinas regulai, lai atrisinātu identificētos trūkumus. Tās mērķis bija palielināt gan attiecīgo patvēruma meklētāju aizsardzības standartus, gan arī Dublinas sistēmas efektivitātes līmeni attiecībā uz dalībvalstu ieguvumu no tās.
Es atzinīgi vērtēju Eiropas Parlamenta stingro atbalstu Komisijas priekšlikumiem un aicinu Padomi un Eiropas Parlamentu strādāt kopīgi pie sabalansēta kompromisa, kam sekotu uzlabota Dublina 2 regula.
Šādā kompromisā jāietver arī ārkārtas mehānisms, lai apturētu pārsūtīšanu gadījumos, kad uz patvēruma sistēmu kā pēdējo iespēju tiek izdarīts ārkārtējs un īpašs spiediens. Tas sniegtu kopīgu, visaptverošu risinājumu lietās, kuras šodien izskata piesardzīgi, lai rastu uzticību un patiesu atbalstu Dublinas partneru starpā.
Komisija ir tikusi informēta par trūkumiem Grieķijas patvēruma sistēmā, kura ir pakļauta ārkārtējam spiedienam, pateicoties lielajam jauktās migrācijas plūsmu skaitam tās teritorijā un pienācīgi funkcionējošas nacionālās patvēruma sistēmas neesamībai. Mēs jau esam veikuši pasākumus, lai tās pārskatītu.
Komisija 2009. gada novembrī sāka pārkāpumu procedūru pret Grieķiju, izsakot bažas par dažādām ES tiesību normām. Grieķija pati ir apņēmusies pārveidot savu patvēruma sistēmu, pamatojoties uz rīcības plānu, kas iesniegts Komisijai pagājušā gada augustā un ietver tūlītējus un ilgtermiņa pasākumus. Kopš tā laika Grieķijā ir notikuši svarīgi grozījumi tiesību aktos.
Vienlaikus Komisija kopā ar dalībvalstīm, UNHCR un ES aģentūrām ir iesaistīta nozīmīgos pasākumos, lai sniegtu palīdzību Grieķijai. Šai atbalstā apvienota nozīmīga finansiāla un praktiska palīdzība, lai veiktu reformas nacionālajā patvēruma sistēmā, robežu un atgriešanas pārvaldībā un lai efektīvāk izlietotu ES līdzekļus migrācijas pārvaldībai un arī labākai sadarbībai ar kaimiņvalstīm, jo īpaši ar Turciju.
Ļaujiet man pabeigt, atgādinot, ka mūsu Savienība ir dibināta uz cilvēka cieņas, brīvības, demokrātijas, līdztiesības, tiesiskuma un pamattiesību ievērošanas vērtībām. Patvērums ir vienas no cilvēktiesībām, ko Eiropas Savienība ir apņēmusies ievērot un veicināt. Komisija ir stingri apņēmusies strādāt, lai panāktu taisnīgu, efektīvu un uz aizsardzību vērstu kopīgu Eiropas patvēruma sistēmu. Tas ir vislabākais veids, kā kopīgi atbalstīt cilvēktiesības kā vienu no brīvības, tiesiskuma un drošības telpas svarīgajiem pīlāriem.
Manfred Weber
Priekšsēdētāja kungs, Malmström kundze, patvēruma politika ir ļoti aktuāls jautājums, ko esam atklājuši Lampedusā un Grieķijā. Tas ir jautājums, kurš satrauc Eiropas iedzīvotājus. Mums vajadzētu lepoties ar to, ko esam sasnieguši Eiropā, ieskaitot mūsu kopējos standartus, patvēruma pieteikumu pienācīgu apstrādi un veidu, kā mēs apejamies ar bērniem un ģimenēm. Mums vajadzētu lepoties par to visu. Eiropa ir teritorija, kas piedāvā palīdzību un partnerattiecības tādiem cilvēkiem visā pasaulē, kuri cieš no vajāšanas. Tomēr noteicošais faktors nav tas, ko mēs izklāstām uz papīra Parlamenta komitejās, Komisijā un Padomē, bet gan tas, kas patiesībā notiek uz vietas. Eiropas Cilvēktiesību tiesa nesen notiesāja Beļģiju un Grieķiju par pastāvošo tiesību aktu neīstenošanu un neievērošanu. Tas skaidri norāda uz to, ka piemērošanas process nedarbojas.
Es vēlētos lūgt Komisiju nodrošināt straujāku progresu līdzās tās pastāvošajiem rīcības plāniem. Mums ir jāspēj Eiropas Savienībā straujāk radīt un īstenot svarīgos standartus. Konkrētajā Grieķijas gadījumā es vēlētos uzsvērt, ka mums ir robeža, kuru var stiprināt no abām pusēm. Es esmu vīlusies par to, kā šai gadījumā ir rīkojusies mūsu partnere Turcija. Mēs ar Turciju esam parakstījuši atpakaļuzņemšanas līgumu, kurš liek valstij darīt daudz mazāk, nekā tai būtu bijis jādara, ja tā būtu Eiropas Savienības dalībvalsts. Tādēļ es uzskatu, ka mums no Turcijas vajadzētu sagaidīt lielāku apņemšanos šai jomā.
Neviens neapstrīd mūsu solidaritātes sajūtu. Mēs vēlamies sniegt praktisku palīdzību Eiropas Bēgļu fonda un Frontex veidā gan Grieķijas gadījumā, kurā palīdzība jau tiek sniegta, gan Lampedusas, Itālijas gadījumā. Eiropas solidaritāte netiek apšaubīta. Tā šobrīd ir vajadzīga vairāk kā jebkad.
Stavros Lambrinidis
Priekšsēdētāja kungs! Kā jau Tiesas nolēmums to ir parādījis, mēs esam iesprostoti Dublinā II. Nevienlīdzīga pienākumu sadalījuma rezultātā dalībvalstu starpā ir bijušas domstarpības par to, kura ir atbildīga, un nu jau vairākus gadus sūdzības ir tikušas iesniegtas gan turp, gan atpakaļ, nelaimīgajiem bēgļiem paliekot iesprostotiem pa vidu.
Nesen 90 % imigrantu un patvēruma meklētāju Eiropā ieradās caur Grieķiju. Šobrīd saistībā ar Alžīriju spiediens ir novirzījies uz Itāliju. Cik ilgi konkrētas partijas turpinās izlikties, ka šī ir Grieķijas, Itālijas, Maltas vai Kipras problēma? Mūsu robežas ir Eiropas robežas. Mūsu attīstības politika, mūsu ārpolitika vai drīzāk to trūkums ir Eiropas jautājumi.
Mana valsts ar stingru Eiropas Komisijas atbalstu nesen ir veikusi milzīgus soļus patvēruma situācijas uzlabošanas virzienā. Tomēr ar to acīmredzami nepietiek. Jaunajai Dublinas regulai jāpieliek punkts masveida atgriešanām pirmajā dalībvalstī. Dalībvalstu starpā ir jāizveido pienācīga, pamatīga solidaritāte. Tas ir tas, ko Parlaments ir mudinājis darīt. Ir pienācis laiks dažiem Padomes locekļiem izbeigt tēlot Pontius Pilate un mazgāt rokas nevainībā.
Cecilia Wikström
Priekšsēdētāja kungs! Eiropas Cilvēktiesību tiesas nolēmums skaidri norāda uz to, ka Beļģija un Grieķija ir pārkāpušas Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 3. un 13. pantu. Tādējādi abas šīs valstis ir vainojamas par cietsirdīgu un pazemojošu apiešanos ar afgāņu patvēruma meklētāju, jo viņš tika pārsūtīts no Beļģijas uz Grieķiju. Diemžēl šis gadījums nepavisam nav unikāls. Tomēr Eiropas Cilvēktiesību tiesas nolēmums ir kā precedents un tādēļ ir ļoti svarīgs.
Kā par Dublina II regulas pārskatīšanu atbildīgā Parlamenta referente es atzinīgi vērtēju šo nolēmumu. Tas pietiekami skaidri demonstrē, ka visām dalībvalstīm jāpārtrauc cilvēku pārsūtīšana uz Grieķiju, kamēr tur turpina pastāvēt tāda situācija, kāda ir šobrīd. Tā demonstrē arī solidaritātes nepieciešamību Eiropā. Ja mēs esam nopietni apņēmušies izveidot kopēju patvēruma sistēmu līdz 2012. gadam, tad mums ir kopīgi jāuzņemas atbildība un jāpalīdz vienam otram.
Es vēlētos jautāt Komisijai, vai šis nolēmums maina Komisijas viedokli par Dublinas sistēmu kā kopējās patvēruma sistēmas stūrakmeni, un es vēlētos zināt, vai Komisijai ir pieejama statistika, kas norāda pamatu, uz kāda dalībvalstis balsta savus lēmumus par pārsūtīšanu. Ir būtiski, lai mēs izvairītos no vēl citiem tamlīdzīgiem gadījumiem.
Parlamentam ir skaidra nostāja par Dublinas regulu, un mēs šobrīd ar nepacietību gaidām, kad būs iespēja sākt sarunas. Mūsu prioritātes ir aizturēšanas jautājums, solidaritātes mehānisms, nepilngadīgo tiesības un konkrētāki noteikumi par tiesiskās aizsardzības līdzekļiem. Es ceru uz jūsu atbildi, Malmström kundze, un uz mūsu teicamās sadarbības turpinājumu.
Judith Sargentini
Priekšsēdētāja kungs! Tātad jautājums ir par to, ko mēs darīsim pēc tam, kad Eiropas Cilvēktiesību tiesa (ECHR) ir paziņojusi: "Jūs vairs nedrīkstat sūtīt patvēruma meklētājus atpakaļ uz Grieķiju!” Manā valstī, Nīderlandē, tieslietu ministrs nāca klajā ar priekšlikumu risinājumam. Viņš paziņoja: "Mēs ļoti steidzami veiksim pasākumus, lai palīdzētu grieķiem stingrāk uzraudzīt savas robežas, izveidot viņu patvēruma sistēmu, un tad mēs varēsim sūtīt jebkuru Dublinas pieprasītāju atpakaļ uz Grieķiju.” Protams, tas rezultātā nav vispār nekāds risinājums.
Jo Parlamentā visa politiskā spektra partijas ir paziņojušas, ka mums Dublinas sistēmā jāievieš solidaritātes klauzula. Ja tas nenotiks, dienvidu valstīm vienmēr būs lielāka darīšana nekā manis paša valstij pie Ziemeļjūras, kurā nav redzams ļoti daudz bēgļu kuģu piestājam pie tās krastiem.
Komisāre, no imigrantu pieplūduma Lampedusā mēs varam pārliecināties, ka pat tad, ja esat spējīgi ļoti smagi strādāt, lai uzraudzītu savas robežas, jums jābūt arī gataviem negaidītiem notikumiem. Vai jūs piekrītat Zaļo un Eiropas Brīvās apvienības grupai, ka Dublinas sistēma šobrīd ir driskās, un kad mēs redzēsim kādu impulsu Dublinas sistēmas grozīšanas virzienā? Vai jūs mums šai ziņā piekrītat, ka dots devējam atdodas un ka ziemeļvalstis tagad ir spiestas izrādīt solidaritāti?
Es vēlētos arī dzirdēt jūsu viedokli par pagājušās nedēļas Strasbūras tiesas nolēmumu, kurā izklāstīts, ka 39. panta gadījumu, tas ir, pieteikumu par izraidīšanas apturēšanu skaits pagājušajā gadā ir palielinājies par 4000 %, jo cilvēki saprot, ka Dublina vienkārši nedarbojas.
Pēdējais, ko es vēlētos pateikt, ir tas, ka lietā starp Jūrniecības atbalsta dienestu (MSS) un Beļģijas varasiestādēm gala rezultāts bija tāds, ka vainīgas bija Beļģijas varasiestādes. Tām bija jāapmaksā vislielākais finanšu prasījums. Tās bija nolaidīgas. Kad mēs varam, sagaidīt izmaiņas Dublinas sistēmā, lai šie cilvēki vairs netiktu pakļauti necilvēcīgiem apstākļiem?
(Runātājs piekrita atbildēt uz jautājumu, kas uzdots, paceļot zilo kartīti saskaņā ar Reglamenta 149. panta 8. punktu)
Barry Madlener
(NL) Priekšsēdētāja kungs, Sargentini kundze! Kādēļ es nedzirdēju jūs sakām, ka tā ir Turcija, kas rīkojas slikti, ļaujot visiem šiem cilvēkiem sākotnēji ieceļot Turcijā? Kādēļ es nedzirdēju jūs sakām, ka pārāk sarežģītos Eiropas tiesību aktus patvēruma jomā ļaunprātīgi izmanto tik daudz cilvēku, cilvēku tirgotāji un laimes meklētāji tikai un vienīgi tādēļ, ka tie ir pārāk sarežģīti? Kādēļ jūs to nesakāt?
Judith Sargentini
(NL) Paldies, priekšsēdētāja kungs, par man doto iespēju atbildēt uz šo jautājumu.
Es domāju, ka mums vispirms jāmeklē vaina pašiem sevī. Eiropa ir radījusi jucekli pati savā patvēruma sistēmā. Kamēr mēs turpināsim to darīt un kamēr mēs arvien nevēlēsimies palīdzēt Grieķijai reizi par visām reizēm tikt galā ar patvēruma meklētājiem un nodrošināt, lai mums visiem būtu vienota procedūra, kādā novērtēt, vai kāds ir vai nav patiess politiskais bēglis, mēs nekad nevarēsim novelt vainu uz citiem.
Es piekrītu jums, Madlener kungs, ka cilvēku tirgotāji ir jāapcietina un ka Turcijai tiešām būtu jāizveido pienācīga patvēruma sistēma, tāda sistēma, kas atzīst politiskos bēgļus, kuri neierodas no Eiropas Savienības, bet no citurienes. Ņemot vērā minēto, es pirmkārt meklētu mūsu pašu vainu un nākamo rindā liktu mūsu pašu Parlamentu.
Timothy Kirkhope
ECR grupas vārdā. -. Priekšsēdētāja kungs! Es teiktu komisārei, ka ir skaidrs, ka mēs strādājam ar sistēmu, kas ir bojāta. Skaidrs ir tas, ka Eiropas tiesas ir pretrunā Eiropas tiesību aktiem. Mums vairs nav darīšana ar situāciju, kurā tiek īstenoti tiesību akti, bet gan tie tiek interpretēti jaunā veidā.
Es uzskatu, ka Eiropas Savienība ir vislabāk piemērota, lai imigrācijas problēmas risinātu ar niansētu sistēmu, kas nav diktatoriska, nevis ar harmonizētiem Eiropas tiesību aktiem vai Eiropas tiesu morāliem nolēmumiem, bet to vietā ar solidaritāti, sadarbību un labu sazināšanos Eiropas kaimiņu starpā.
Mums ir jāatceras, ka jebkāda nasta, kas tiek atslogota vienā vietā, netiek vienkārši pārnesta uz citu vietu. Protams, mums ir pienākums pret citām ES dalībvalstīm un cilvēkiem, kuri meklē drošāku un brīvāku dzīvi, bet nesenais Tiesas nolēmums norāda uz lielākām problēmām, kas ir attiecības starp Eiropas tiesām, Eiropas likumdevējiem un dalībvalstīm un to veikto kontroli uz savām robežām.
Komisāre, man būtu interesanti zināt, kā Komisija gatavojas risināt šos jautājumus ilgtermiņā. Vai jūs lūdzu varētu apliecināt Parlamentam, ka mēs vienkārši neķersimies pie vairāk ES tiesību aktu radīšanas, kurus bez šaubām kādā brīdī nākotnē sagraus Eiropas tiesa, bet tā vietā pastāstiet mums, kā mēs varam efektīvi atbalstīt Grieķiju un citas dalībvalstis, kuras šobrīd strādā ar šādām nastām?
Cornelis de Jong
Priekšsēdētāja kungs, pirmkārt, vēlos izteikt pateicības un atbalsta vārdus komisārei Malmström. Viņa pareizi pagājušonedēļ aicināja dalībvalstis atkal veikt pasākumus pie visas patvēruma paketes. Tā patiešām nav pasūtījumu ēdienkarte.
Pēkšņais tunisiešu bēgļu pieplūdums ir tam svaigs pierādījums. Itālijai ir vislielākās grūtības nodrošināt, lai tiktu ievērota pienācīga uzņemšana un patvēruma procedūras. Ja pārējās dalībvalstis turpinās vienkārši neko nedarīt un vērot, tas būs tikai laika jautājums, kamēr Eiropas Cilvēktiesību tiesa nolems, ka patvēruma pieteikumu pārsūtīšana uz Itāliju ir jāaptur, kā tā patiesībā izdarīja Grieķijas gadījumā.
Tādēļ katra interesēs ir izstrādāt ārkārtas procedūru Dublinas sistēmas ietvaros, kā to patiešām ierosināja Komisija, un steidzami noslēgt saistošus līgumus par uzņemšanu un augstas kvalitātes patvēruma procedūru.
Es vēlētos no komisāres dzirdēt, vai viņa uzskata, ka attiecīgie Eiropas Parlamenta deputāti varētu viņai vēl kā palīdzēt, lai pārliecinātu dalībvalstis beidzot veikt šīs ļoti vajadzīgās darbības. Jebkurā gadījumā viņa var paļauties uz manu apņemšanos.
Barry Madlener
(NL) Priekšsēdētāja kungs, Nīderlandei atkal nākas strēbt Grieķijas ievārīto putru! Vispirms Nīderlandes nodokļu maksātājiem bija jāsamaksā miljardiem eiro, lai izpirktu šo gandrīz bankrotējušo valsti, un tagad mēs esam iejūgti ar diviem tūkstošiem patvēruma meklētāju no Grieķijas, kurus mēs nedrīkstam sūtīt atpakaļ.
Nīderlande nevēlas šos patvēruma meklētājus. Nīderlande ir pietiekami daudz cietusi un turpina ciest no masveida imigrācijas un neizdevušās multikulturālā eksperimenta. Nīderlande vēlas mazāk imigrantu, kuriem nav perspektīvu, un Eiropai jāsāk ievērot daudz stingrāka imigrācijas politika. Pretējā gadījumā Eiropa pārtaps par Eirābiju.
Tomēr Grieķija arī ir tās sliktās kaimiņvalsts Turcijas upuris. Tādēļ Grieķijai vajadzētu uzbūvēt sienu, lai neielaistu turku emigrantus un emigrantus, kuriem Turcija ļauj tranzītā šķērsot tās teritoriju. Mums, protams, vajadzētu sodīt Turciju par nelegālo imigrantu nodrošināšanu ar pāreju uz Grieķiju.
Visbeidzot, Eiropas tiesību aktiem patvēruma jomā vajadzētu būt daudz stingrākiem. Būsim godīgi: 99 % patvēruma meklētāju patiesībā nemaz nav patvēruma meklētāji, bet gan ekonomiskās veiksmes meklētāji, kuri ļaunprātīgi izmanto mūsu tiesību aktus patvēruma jomā.
Georgios Papanikolaou
(EL) Priekšsēdētāja kungs, es turpināšu debates ar šādu hipotēzi: mēs esam redzējuši jukas Vidusjūras reģiona un arābu valstīs. Mēs zinām, ka daudzi šo valstu pilsoņi cer atrast labāku likteni Eiropā. Tas jau ir dzīves fakts, un es baidos, ka hipotēze, kuru es grasos izvērst, drīz kļūs par vēl vienu dzīves faktu.
Pilsoņi pamet šīs trešās valstis, lai dotos uz Eiropu. Tie ierodas Lampedusā - mēs esam redzējuši problēmas, kādas tur ir izveidojušās - vai mēģina sasniegt Grieķiju caur Turciju, izmantojot iespēju nepieprasīt vīzu, pamatojoties uz līgumiem, kādi daudzām šīm trešām valstīm ir noslēgti ar Turciju. Citi dodas uz Maltu, daži iespējams dodas uz Portugāli un Spāniju. Tad daži no viņiem pieprasa patvērumu. Tas ir pats par sevi saprotams, ka šeit atkal tiks piemērota Dublina II. Mēs zinām, ka, lai arī daži patvēruma meklētāji tad iesniegs apelāciju par šiem jautājumiem, atkal būs notiesājoši nolēmumi, tādi paši, kādi mums ir bijuši līdz šim un kurus būs pieņēmušas nacionālās tiesas, pirms mēs pat tiksim līdz Eiropas tiesas nolēmumam. Tādēļ neiedomāsimies neko citu.
Tad vēl ir šāda situācija: daži tiek apcietināti un viņiem nebūs tiesību uz patvērumu. Esmu pārliecināts, ka jūs zināt, ka saskaņā ar līgumu, par kuru veiktās sarunas Komisija nupat paziņoja par pabeigtām, lai tos, kas ierodas caur Turciju, atgrieztu Turcijai atpakaļuzņemšanai, mums būs jāgaida divi gadi, lai līgums stātos spēkā, un vēl trīs gadi, kas ir pārejas periods attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kas kopā veido piecus gadus. Citiem vārdiem sakot, tiem, kuri tiks apcietināti šai laikposmā, pamatojoties uz pie mums pastāvošo krīzi, būs jāgaida līdz 2016. vai 2017. gadam, lai Turcija viņus pieņemtu atpakaļ.
Ļaujiet man pateikt, ka, pastāvot šāda veida vadībai, mani māc bažas, ka Eiropa šobrīd nav uzdevumu augstumos.
Sylvie Guillaume
(FR) Priekšsēdētāja kungs! Es domāju, ka vienmēr ir lietderīgi pašiem sev atgādināt par virkni apņemšanos un jo īpaši par to, kas tika veikta 2008. gada oktobrī ar Eiropas Imigrācijas un patvēruma paktu, ar kuru tika paziņots, ka ir pienācis laiks uzņemties jaunas iniciatīvas, lai pabeigtu kopējas Eiropas patvēruma sistēmas ieviešanu, un tādējādi piedāvāt augstāku aizsardzības līmeni Eiropas Savienībā.
Vairāk nekā divus gadus pēc šā solījuma Komisijas priekšlikumi ir uz apspriežu galda. Tomēr nevar nepamanīt, ka šī Eiropas patvēruma sistēma un harmonizācijas process kaut kādā ziņā cenšas izlauzties dienas gaismā.
Eiropas Cilvēktiesību tiesas nesenais nolēmums manā uztverē ir būtisks pavērsiens. Tas acīmredzami uzsver Grieķijas patvēruma sistēmas trūkumus, bet tas arī sniedz skaidru vēstījumu laikā, kad Grieķija sāk pārveidot savu patvēruma sistēmu un tai pašā laikā uzņemties cita veida iniciatīvas.
Tomēr, izņemot šo konkrēto situāciju, šis nolēmums vispārīgāk apšauba visu Eiropas patvēruma sistēmu kopumā, īpaši attiecībā uz vienu no tās pamata komponentiem - Dublinas regulu - un tās galveno priekšnoteikumu, nacionālo patvēruma sistēmu līdzvērtību Savienībā. Šis nolēmums parāda, kā paradoksāli kopējā Eiropas patvēruma sistēma ir radījusi sava veida netaisnību gan patvēruma meklētājiem, gan dalībvalstīm.
Pēc šā nolēmuma nekavējoties ir jāveic skaidri pasākumi. Kamēr Grieķijā nav izveidota darboties spējīga patvēruma sistēma, dalībvalstīm ir jāaptur patvēruma meklētāju atgriešana Grieķijai un ir jāizmanto šīs regulas suverenitātes klauzula, kura ļauj tām uzņemties atbildību par pieteikumu izskatīšanu.
Eiropas Cilvēktiesību tiesas (ECHR) nolēmums sūta signālu arī visām iesaistītajām pusēm. Es domāju, ka šim nolēmumam vajadzētu kalpot kā katalizatoram harmonizācijas un pārstrādāšanas procesā, īpaši attiecībā uz Dublinas regulu.
Pirmkārt, tas, protams, attiecas uz pārsūtīšanas apturēšanas mehānismu, kuru es nupat pieminēju un kuru piedāvā Komisija. ECHR nolēmums no vienas puses paver jaunu gaismu šim mehānismam un no otras puses - Eiropas iekšējai solidaritātei. Apturēšanai vajadzētu izraisīt diskusiju atsākšanu par manis pieminēto apturēšanas mehānismu skaidri norādītos apstākļos.
Otrkārt, izņemot šo mehānismu, apturēšanai jākalpo arī kā ietekmes līdzeklim - vai vismaz es ceru, ka tas kalpos - lai sniegtu atbalstu sarunu laikā par citiem grozījumiem regulā, kurus ierosina Komisija, kā arī cita starpā par tiem, kas attiecas uz garantijām, ko nodrošina šis instruments.
Visbeidzot, ECHR noteiktajai apturēšanai būtu jāliek mums sākt domāt par neaizsargātību, kāda piemīt situācijai, kurā nonākuši patvēruma meklētāji. Tai vajadzētu arī likt ieviest pārsūdzības mehānismu, lai apturētu to patvēruma meklētāju pārsūtīšanu, par kuru pārsūtīšanu lēmumi ir pieņemti, piemērojot Dublinas regulu.
Šodien daudzas brīdinājuma gaismas ir sarkanas, tās mums vēsta, ka ir laiks pārskatīt šo regulu un no jauna izveidot patiesu kopēju patvēruma sistēmu, kas balstīta uz solidaritāti un atbildību.
Nadja Hirsch
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Malmström kundze! Mēs šodien runājam par nolēmumu, ko pieņēma Eiropas Cilvēktiesību tiesa. Tas galu galā ir par Beļģiju, bet tas attiecas uz katru Eiropas Savienības dalībvalsti. Arī Vācija ir nolēmusi vairs nesūtīt patvēruma meklētājus atpakaļ uz Grieķiju.
Kā jau minēja viens no maniem biedriem, mums ir jāpajautā sev pašiem, vai mēs vēlamies uzbūvēt sienas apkārt Eiropai, vai arī mēs vēlamies saglabāt un attīstīt tiesības uz patvērumu, kaut ko, ko es kā liberāle, ļoti atbalstu. Tomēr tas nozīmē arī to, ka mums katram patvēruma meklētājam ir jādod iespēja uz pienācīgi organizētu procesu. Mums ir jāapzinās, ka tas nav taisnīgi un liecina par solidaritātes trūkumu, ja mēs ļaujam dienvidu valstīm pašām uzņemties visu nastu. To ģeogrāfiskā izvietojuma dēļ šīs valstis ir tikušas pakļautas palielinātam bēgļu pieplūdumam. Lampedusā tā ir noticis pašreizējo notikumu dēļ Tunisijā. Tomēr tā ir arī situācija, kas turpinās un ar kuru vietējās patvēruma iestādes netiek galā.
Nesenā liberalizācija attiecībā uz Kosovu arī izraisīja milzīgu patvēruma meklētāju pieplūdumu Vācijā tikai dažas nedēļas atpakaļ. Mums arī bija problēma, ka mēs sākotnēji nespējām pienācīgi apstrādāt visus pieteikumus. Tādēļ, ja mēs patiešām vēlamies saglabāt šīs tiesības uz patvērumu, mums ir jāpārstrukturē sistēma tā, lai nodrošinātu, ka tā sniegtu vairāk solidaritātes nākotnē. Dublina II nevar turpināt darboties tās pašreizējā formā.
Carmen Romero López
(ES) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Afganistānas pilsonis, kurš minēts Cilvēktiesību tiesas nolēmumā, nebija imigrants, viņš neizmantoja ļaunprātīgi sistēmu un nebija cilvēktirdzniecības upuris. Turklāt uz viņu neattiecās Ženēvas konvencija, jo viņš netika vajāts. Viņš bija patvēruma meklētājs, līdz ar to viņam būtu papildu aizsardzība un starptautiskā aizsardzība. Tādēļ šis nolēmums ir svarīgs, pateicoties precedentam, kādu tas rada.
Cik daudz cilvēku varētu gaidīt nolēmumus, kas apstrīdētu noraidītus patvēruma pieteikumus? Cik daudz cilvēku varētu pieprasīt kompensāciju par procesa novilcināšanu? Kas notiktu, ja būtu vairāk nekā tūkstotis Cilvēktiesību tiesas nolēmumu pret dalībvalstīm? Kas notiktu ar Eiropas reputāciju?
Vai mēs varam turpināt uzskatīt sevi par pamattiesību čempioniem, ja mēs izturamies pret no karadarbības bēgošiem patvēruma meklētājiem sliktāk nekā, ja viņi būtu noziedznieki?
Komisāre, patvēruma meklētāji - vai nu tie ir bēgļi, vai saņem papildu aizsardzību - var gaidīt procedūru pabeigšanu aizturēšanas centros līdz pat septiņiem mēnešiem, bez jebkādām procesuālajām tiesībām. Vai tas ir humāni?
Patvēruma pakete ir bijusi iestigusi pārāk ilgi, un kopējā patvēruma sistēma nepastāv, Weber kungs. Tāpat arī visās dalībvalstīs nav vienādas procedūras. Trūkst solidaritātes, kas ir iemesls situācijai, kurā mēs šobrīd atrodamies.
Afganistānas pilsonim tika izmaksāta kompensācija par nemateriālo kaitējumu, nevis pamatojoties uz Dublinas regulu, bet pamatojoties uz to, cik lielu kompensāciju par nemateriālo kaitējumu var pieprasīt no karadarbības bēgošie, kuri vairākus gadus pavada, dodoties no vienas nometnes uz otru? Mēs esam noguruši no sarunām par ļaunprātīgu izmantošanu un cilvēktirdzniecību. Vai tas nebūs tas gadījums, kad mēs vēlamies skatīties citā virzienā un noliegt tādas situācijas pastāvēšanu, kuru mēs atkal un atkal cenšamies noliegt? Dublinu patiešām var pilnveidot, bet ir jāpaveic daudz vairāk. Tas, Komisāre, ir steidzami.
Simon Busuttil
(MT) Priekšsēdētāja kungs! Eiropas tiesas nolēmums ir ne tik daudz nosodošs pret Beļģiju vai Grieķiju, cik tas ir nosodošs pret Dublinas regulu, jo tieši šī pati Dublinas regula, kas ļāva Beļģijai pārsūtīt afgāņu personu atpakaļ uz Grieķiju. Tas nav taisnīgi. Nav taisnīgi, ka robežvalstis vienpusēji uzņemas nastu, jo, būsim atklāti, robežvalstīm nav tur jābūt par policistiem vai robežsargiem priekš pārējām Eiropas Savienības valstīm.
Tādēļ, sekojot Eiropas Savienības Tiesas pieņemtajam nolēmumam, tagad ir skaidrs, ka, ja Eiropas valsts pārsūta patvēruma meklētāju atpakaļ uz citu Eiropas valsti, kura ir pakļauta milzīgam spiedienam, tā rīkojas pretrunā Eiropas Cilvēktiesību konvencijai.
Tādas valstis kā Vācija un Apvienotā Karaliste jau ir sākušas to atzīt un ir apturējušas pārsūtīšanu. Tomēr tas, kas mums ir vajadzīgs, ir Dublinas regulas grozīšana nekavējoties.
Kyriakos Mavronikolas
(EL) Priekšsēdētāja kungs! Iemesls, kādēļ es jūtu nepieciešamību runāt šodienas sēdē, ir saistīts ar to, ka nav apspriests Kipras jautājums un imigrācijas problēma, ar kuru mēs saskaramies.
Kiprā, mazā valstī ar pusmiljonu iedzīvotāju, katru dienu ir tādu imigrantu pieplūdums, kuri šķērso Zaļo līniju no okupētajām teritorijām un kuru skaits sasniedz 30 līdz 50 dienā uz pusmiljonu iedzīvotāju.
Mums nav aizturēšanas centru patvēruma meklētājiem. Tā rezultātā, ja viņu pieteikums tiek noraidīts, mēs nevaram dienas beigās viņus nosūtīt atpakaļ uz valsti, no kuras viņi ieradušies. Viņi ieceļo caur okupētajām teritorijām, lielākā daļa iznīcina savus dokumentus, un būtībā šie imigranti paliek uz salas.
Gesine Meissner
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Malmström kundze! Mums noteikti nav vajadzīgas sienas, lai atrisinātu šo patvēruma problēmu. Tika izvirzīts priekšlikums uzsliet sienu, kas ir iemesls tam, kādēļ es nolēmu runāt. Ikviens, kurš saka kaut ko tādu, ir pilnīgi pārpratis Eiropas vērtības.
Priekš mums tās ir viss, kas saistīts ar pamattiesību un cilvēktiesību aizsardzību. Par cilvēkiem, kuri ir aizbēguši no savas dzimtenes un meklējuši patvērumu Eiropā jebkāda iemesla dēļ, un par cilvēkiem, kuri labprātīgi ir iekāpuši pārpildītā kuģī un riskējuši ar savu dzīvību, mēs nevaram pateikt: "Mēs vēlamies nosūtīt šos cilvēkus atpakaļ pirms tie pat ieradušies.” Mums priekš šādiem cilvēkiem ir vajadzīgas saprātīgas patvēruma procedūras, kuras pienācīgi darbojas. Mēs nevaram Dienvideiropas valstis, kurās šie cilvēki ierodas, atstāt vienas pašas, risinot šo problēmu. Šai jautājumā es pilnīgi piekrītu savai kolēģei Hirsch kundzei.
No cita skatu punkta ir nepareizi teikt, ka mēs vēlamies, lai šie cilvēki paliktu ārpus Eiropas un mēs nevēlamies viņus uzņemt. Eiropā notiek demogrāfiskās izmaiņas, un nākotnē mums būs vajadzīga integrācija un arī patvēruma meklētāji, kuri vēlētos palikt šeit. Tas nav tikai cilvēciskuma, bet arī veselā saprāta jautājums. Šā iemesla dēļ mums ātri jārod risinājumi šai problēmai.
Andreas Mölzer
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Saskaņā ar Eiropas Cilvēktiesību tiesas nolēmumu patvēruma sistēma Grieķijā ir nehumāna. Tā tas ir tādēļ, ka līdz gala lēmuma pieņemšanai var paiet līdz pat pieciem gadiem. Taču šīs procedūras notiek ilgi visā Eiropā, jo tiek teikti meli, dedzināti vai viltoti dokumenti, ignorēti lēmumi, un patvēruma sistēmu ir diezgan vienkārši savtīgi vai ļaunprātīgi izmantot. Tas īpaši attiecas uz gadījumiem, kad nav patiesa iemesla patvērumam un pēc gadiem ilgušas procedūras pieteikuma iesniedzējs pēkšņi pieprasa uzturēšanās tiesības humānu apsvērumu dēļ.
Ņemot vērā neizdevušos ES patvēruma sistēmu, mums beidzot jābūt godīgiem un jāatzīst, ka ES nevar pieņemt ekonomiskos migrantus no visas pasaules, īpaši tad, ja tai pašā laikā tā tērē miljardiem eiro attīstības palīdzībai un demokrātijas atbalstīšanai tajās valstīs, no kurām nākuši šie cilvēki.
Mums beidzot ir vajadzīga skaidra definīcija tiesībām uz patvērumu, kas ir cieši saistīta ar Ženēvas konvenciju, lai izbeigtu ekonomisko migrāciju. Tai jāietver arī pienākums no patvēruma meklētāju puses sadarboties procedūras laikā. Tas novērsīs juridisko pamatojumu maldināšanai ar humāniem apsvērumiem.
Salvatore Iacolino
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Progresīvā vīzu atcelšana no vienas puses un svaigs migrācijas plūsmu pieaugums no otras puses nozīmē to, ka patvēruma paketei patiešām jākļūst par prioritāti Padomē. Ja to atbalstīs Komisija, šai iniciatīvai būs pozitīvs efekts, regulējot sarežģītu jautājumu un paredzot vienotu stratēģiju, lai piemērotu lēmumu, kuru mēs šodien apspriežam, kā arī radot iespēju izvairīties no pārsūtīšanām, kā tās, kuras mēs šodien apspriedām.
Acīmredzami mēs esam par cilvēktiesību aizsardzību, kaut arī sasaistot šo prasību ar stingru prasību pārbaudi. Komisāre, tā kā situācija ir kļuvusi nepastāvīga, mums šobrīd ir jāsāk meklēt pozitīvs noteikumu kopums un skaidra normatīvā sistēma. Šis ir nozīmīgs solis, kuru esmu pārliecināts, ka ar jūsu palīdzību var nosūtīt Padomei izvērtēšanai pietiekami īsā laikposmā.
Nathalie Griesbeck
(FR) Priekšsēdētāja kungs! Mans jautājums būs ļoti īss, jo debates ir bijušas ļoti blīvas un man ir sajūta, ka, izņemot konkrētus ekstrēmus elementus, mums ir kopīgas bažas.
Es vēlētos jautāt komisārei, kā viņa grasās reaģēt uz šo ideju uzsliet sienu starp Turciju un Grieķiju, kas ir vērsta pret tradicionālajām vērtībām, pat ja to var izskaidrot ar ļoti spēcīgo spiedienu, kāds radīts šai valstij, kā arī tad, kā daži biedri ir teikuši, ja apstākļi ir īpaši slikti tiem, kuri nonāk aizturēšanas centros.
Pat ja dalībvalstīm ir brīvas iespējas radīt pašām savus uzbūves plānus - pat ja tas nozīmē uzbūvēt sienu, pat ja tas ir nereāls risinājums - mēs, eiropieši, esam īpaši iesaistīti gan cikliski tajā, kas notiek Lampedusas salā un ar Eiropas Cilvēktiesību tiesas lēmumiem, gan strukturāli situācijā, kāda valda dienvidu valstīs.
Tādēļ ir pienācis laiks steidzami pārskatīt Dublinas regulu, lai mēs varētu uzņemties kopīgu atbildību pār šīm situācijām visā Eiropā, izrādot solidaritāti un humānu pieeju. To mēs varēsim izdarīt vienīgi izstrādājot jaunu Eiropas patvēruma tiesību aktu, kaut ko, kas kļūst steidzamāks kā jebkad.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, vērtības, uz kurām ir dibināta Eiropas Savienība - cilvēktiesības un pamattiesības - nevar tikt izvirzītas apspriešanai. Eiropas tiesas nolēmums liek steidzami izdarīt apsvērumus un ātri un efektīvi rīkoties. Šis nolēmums liek izstrādāt, definēt un īstenot vienotu stratēģiju un kopīgu apņemšanos. Patvēruma procedūras jāizskata nekavējoties un pēc iespējas vislabākajā veidā.
Tomēr Eiropa nevar pamest tās robežvalstis, kurām nākas pārvaldīt ārkārtas migrāciju, kura ietekmē ne tikai šīs valstis, bet paplašinoties ietekmē visu Eiropu. Robežvalstis vienas pašas nevar uzņemties visu atbildību par izmaksām un organizēšanu, kas vajadzīgas, lai izskatītu patvēruma pieteikumus, kuri bieži prasa daudz laika un rūpīgu izvērtēšanu. Šie laikposmi un rūpīgā izvērtēšana nedrīkst ietekmēt migrantu cieņu, kura ir jāaizsargā vienmēr un jebkurā gadījumā.
Cecilia Malmström
Komisijas locekle. - Priekšsēdētāja kungs! Es vēlos pateikties visiem, kuri piedalījās debatēs. Šis nolēmums ir ārkārtīgi interesants, bet tas pilnīgi nesagrauj šobrīd pastāvošo Dublinas sistēmu. Tā vairāk vai mazāk darbojas un neatkarīgi no nolēmuma jau uzliek dalībvalstīm pienākumu nodrošināt pamattiesību ievērošanu. Tomēr tas uzsver dažus būtiskus jautājumus, un tādēļ mums ir jāpārveido Dublinas konvencija un ir jāuzlabo tā.
Tādēļ Komisija ir ierosinājusi uzlabojumus, un es ļoti priecājos uzzināt, ka jūs pie tiem strādājat un kas jūs arī saskatāt nepieciešamību pēc kāda ārkārtas mehānisma tajā. Mēs jūs pilnīgi atbalstām šajā ziņā.
Mums ir arī jāpaātrina mūsu darbs, lai ieviestu kopēju patvēruma sistēmu. Lielākā daļa cilvēku šeit tam ir piekritusi, un es esmu ļoti pateicīga par darbu, ko jūs darāt. Vislabākais veids, kā to panākt, ir turpināt darbu, publicēt ziņojumus un mudināt padomi sākt sarunas.
Šodien starp dalībvalstīm pastāv pārāk daudz atšķirību, un tas nerada pastāvīgumu. Kopējā Savienībā ar kopējām vērtībām un ar kopēju starptautisko standartu un konvenciju piemērošanu nedrīkst pastāvēt tādas atšķirības, kādas pastāv šodien. Pret cilvēkiem jāizturas atbilstošā veidā. Mums ir jānodrošina aizsardzība vismazāk aizsargātajiem. Mums ir jābūt efektīvām sistēmām, lai cilvēki netiktu aizturēti mēnešiem un dažkārt gadiem ilgi. Tas ir ļoti sāpīgi indivīdam un arī ļoti dārgi izmaksā sabiedrībai. Mums tas ir jāuzlabo. Es varu tikai vēlreiz pamudināt jūs un Padomi turpināt strādāt pie tā.
Attiecībā uz Grieķiju Komisija dara daudz, lai palīdzētu. Grieķijas valdība strādā pie sava rīcības plāna. Tas ir ļoti ambiciozs plāns, bet jau sākotnēji ir bijis skaidrs, ka to nevarēs atrisināt vienā nedēļas nogalē. Pastāv ilgstošas problēmas. Mēs esam gatavi sniegt atbalstu un fakts, ka visas dalībvalstis ir iesaistītas Frontex operācijā, bet ir piedāvājušas arī dažādu veidu palīdzību - ekonomisko palīdzību vai tehnisko ekspertīzi, tulkotājus, administratīvo palīdzību - parāda, ka pastāv patiesa Eiropas solidaritāte.
Mums ir jāpalīdz Grieķijai, jo Grieķija ir pakļauta ārkārtējam spiedienam, un tā ir arī Eiropas problēma. Protams, Grieķijai ir galvenā atbildība. Tā ir darījusi daudz, bet tai jādara vairāk. Es neesmu pārliecināta, ka žogs vai siena ir risinājums, jo pastāv citas reformas, kuras ir daudz svarīgākas. Mēs strādājam arī ar EASO, jauno patvēruma atbalsta biroju Valetā. Tāpat mēs strādājam ar UNHCR.
Pēdējā laikā Turcija ir parādījusi sevi kā konstruktīvu un sadarboties gribošu. Mēs pēc astoņiem gadiem esam pabeiguši sarunas par atpakaļuzņemšanas līgumu. Es ceru, ka dalībvalstis to akceptēs, kad mums būs nākošā Padomes sanāksme nākošnedēļ.
Attiecībā uz skaitļiem, par kuriem vaicāja Wikström kundze, manā rīcībā esošie skaitļi par 2009. un 2010. gadu liecina, ka ir bijuši 16 328 pieprasījumu, ko dalībvalstis iesniegušas Grieķijai, lai pārņemtu atbildību vai pieņemtu atpakaļ migrantus. No šā skaita 12 638 (77 %) tika pieņemti. Tomēr dalībvalstis izpildīja tikai 2 251 no šīm pārsūtīšanām, kas ir nedaudz mazāk par 14 %.
Es vēlreiz vēlos jums pateikties par atbalstu, ko jūs sniedzat darbā, kuru mēs cenšamies veikt pie patvēruma paketes. Tiesību akti ir uz galda. Turpināsim strādāt kopā - Komisija, Parlaments un Padome - lai paveiktu to, cik ātri vien iespējams, lai beidzot mums būtu kopēja Eiropas patvēruma sistēma.
Priekšsēdētājs
Debates tiek slēgtas.
