Rahvusvaheline kliimapoliitika pärast Kopenhaageni konverentsi: rahvusvaheliste läbirääkimiste hoogustamine koheste meetmetega
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on rahvusvahelise kliimapoliitika komisjoni avaldus pärast Kopenhaageni konverentsi: rahvusvaheliste läbirääkimiste hoogustamine koheste meetmetega.
Connie Hedegaard
komisjoni liige. - Austatud juhataja! Võtan täiskogu ees esimest korda sõna. Rõõmustan, et vähem kui neli nädalat pärast minu ametisse asumist, on mul täna võimalik esitleda teatist rahvusvahelise kliimapoliitika kohta pärast Kopenhaageni konverentsi - teatist, mille komisjon oma kohtumisel täna vastu võttis.
Teatise pealkiri on "Rahvusvaheliste läbirääkimiste hoogustamine koheste meetmetega” ja just seda me teha püüamegi. Loomulikult oleme teatist koostades võtnud täielikult arvesse parlamendi resolutsiooni 10. veebruarist, mis käsitleb COP 15 lõpptulemust.
Kopenhaagen oli palju väiksem samm kui Euroopa Liit tahtnuks, ent sellegipoolest oli see samm edasi. Sada üheksakümmend riiki - nii tööstus- kui ka arengumaad, kes kokku vastutavad enam kui 80% maailma kasvuhoonegaaside heitmete eest - on nüüd ametlikult heitkoguste vähendamise eesmärgid ja meetmed kokkuleppesse lülitanud. Teisisõnu on meil võimalus antud otsustavus aluseks võtta ja aidata sellest rahvusvahelisi meetmeid kujundada. Me peame selle võimaluse ära kasutama, et aidata säilitada hoogu tugevale ja õiguslikult siduvale üleilmsele kliimalepingule 2012. aastale järgnevaks perioodiks, mis mõistagi on meie eesmärgiks.
Komisjoni lähtekoht on, et EL peab jätkama juhtimissuutlikkuse ilmutamist. Meie arvates saab Euroopa teha seda kõige veenvamalt, rakendades sisepoliitikas käegakatsutavaid ja otsustavaid meetmeid, et muuta maailma kliimasõbralikemaks piirkonnaks. Peame seda tegema läinud nädalal esitatud strateegia ELi 2020. aasta strateegia raames. Ja lubage mul selge sõna ja valju häälega öelda, et see on Euroopa huvides! Kuidas nii? Aga sellepärast, et kui me seda arukalt teeme, siis tõhustab see meie konkurentsivõimet, tugevdab meie energiajulgeolekut ja elavdab rohelisemat majanduskasvu ja uuendusi, luues nõnda uusi töökohti. Komisjon alustab nüüd tööga, et visandada teerada 2050. aastani Euroopa Liidu üleminekust vähem süsihappegaasi tekitavale majandusele.
See kätkeb meie heitkoguste vähendamist 2050. aastal 80-95%, nagu juba kokku lepitud, ning - nagu täiskogu teab - EL on pühendunud oma heitkoguste vähendamisele 2020. aastaks 1990. aasta tasemest vähemalt 20% madalamaks ning, kui rahuldatud on vastavad tingimused, antud vähendamise suurendamisele 30%-le. Jagan täielikult selle parlamendi soovi, et EL peaks liikuma 20% eesmärgist kaugemale. Meil on vaja viia oma vähendamine täpsemini kooskõlla sellega, mida meil teaduslikel andmete kohaselt vaja on, et täita Kopenhaageni lepingu eesmärki üleilmselt kliimasoojenemisel üle kahe kraadi mitte tõusta lasta. Nagu oma resolutsioonis teatavaks tegite, on kriis nende eesmärkide saavutamise kergemaks teinud. Kui tahame olla täna sama ambitsioonikad, kui olime valmis olema, kui 2007. ja 2008. aastal kliima- ja energiapaketi vastu võtsime, peaksime minema 20%-st kaugemale. Mul on seetõttu samuti hea meel teatavaks teha, et komisjon valmistab enne Euroopa Ülemkogu juuni kohtumist ette analüüsi sellest, milliseid praktilisi poliitikaid oleks tarvis 30% vähendamise rakendamiseks 2020. aastaks. Komisjon tegeleb ka analüüsi väljatöötamisega verstapostide osas meie teerajal 2050. aasta suunas, sealhulgas 2030. aasta eesmärgitaseme vajalikud stsenaariumid. See nõuab vajadust esitada sobivad strateegiad heitmeid tekitavate võtmevaldkondade jaoks kooskõlas ELi 2020. aasta strateegiaga. Kooskõlas ELi heitkogustega kauplemise süsteemi käsitleva direktiiviga, esitab komisjon ka oma analüüsi energiamahukate tööstuste olukorra suhtes süsinikdioksiidi lekke korral.
Paralleelselt selle tööga peab EL alustama Kopenhaageni kokkuleppe rakendamist. See tähendab riikide heitkoguste ja sooritustulemuste tarbeks tugeva ja läbipaistva rahvusvahelise aruandlusraamistiku rajamist. Samuti tähendab see 7,2 miljardi euro suuruse arenguriikidele mõeldud kiire rahastamise kiiret mobiliseerimist, mille Euroopa vahemikuks 2010-2012 endale kohustuseks on võtnud. Iseäranis oluline on see meie tõsiseltvõetavuse seisukohast ja lisaks ka pikaajalise finantseeringu kindlustamiseks. Komisjon on valmis aitama tagada, et ELi abi oleks hästi koordineeritud.
Lõpuks pakutakse teatises välja tegevuskava järgmisteks meetmeteks ÜRO protsessis, mille osas tuleb tänavu kevadel Bonnis kokku leppida, kui läbirääkimised algavad. Bonnis on tehnilistel kohtumistel vaja käivitada protsess Kopenhaageni kokkuleppes sätestatud poliitiliste suuniste integreerimiseks ÜRO läbirääkimiste tekstiga ning jäänud lünkadega tegelemiseks. Mis kõige olulisem, minu arvates on väga oluline näha, mis võivad olla konkreetseteks tulemusteks Cancúni' seisukohast. Ülioluline on viia kokkuleppest lähtuvalt esitatud arenguriikide eesmärgid ja arenguriikide meetmed ning lisaks ka seiret, aruandlust ja kontrolli käsitlevad poliitilised suunised ÜRO läbirääkimiste protsessi, kuid samuti otsused küsimustes, mis kokkuleppes tähelepanuta jäid, näiteks rahvusvahelise CO2-turu areng, rahvusvahelise lennunduse ja laevanduse heitmete vähendamine Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni ning EIMO kaudu, põllumajandus ja muu. Ametlikel läbirääkimistel Kopenhaagenis tehti tegelikult olulisi edusamme kohanemisraamistiku, tehnoloogiaraamistiku ja metsanduse osas, mis võiks samuti Mehhiko seisukohast konkreetsete tulemuste seas olla.
Keegi ei oleks minust rohkem rahul, kui Cancúnis ka õiguslikult siduv kokkulepe saavutataks ja samuti õiguslik küsimus seal lahendataks - ja kinnitan teile, et Euroopa Liit on valmis! Ent meil on tarvis tunnistada, et allesjäänud fraktsioonide erinevused võivad põhjustada kokkuleppe viibimist järgmise aastani. Seetõttu tuleb meil hoolega ootusi juhtida. Kõik teist vist teavad, et kui meil on kõrged ootused Mehhiko suhtes konkreetsete tulemusteta, siis see on väga suur oht selleks, et protsess lõpuks hukkub. Seega, kõigile neile meist, kellele rahvusvahelise kokkuleppe saavutamine on väga oluline, on minu arvates samuti väga oluline rakendada taolist järkjärgulist lähenemist ning üritada teha kõik, mida suudame, et tagada, et maailm saab enne 2012. aastat õiguslikult siduvad kokkulepped.
Lõpuks mõni sõna keskkonnaalase terviklikkuse kohta. Keskkonnaalane terviklikkus peab läbirääkimistel olema meie loosungiks ja tean, et tegemist murega, mida parlament jagab. Seetõttu tuleb tegelda Kyoto protokolli vajakajäämistega. Selle all mõtlen riikide piiratud arvu, mida protokoll katab - vastates ainult 30%-le tänastest heitmetest -, ning selles sisalduvaid tõsiseid nõrkusi, nagu metsandusest pärinevate heitmete aruandluspõhimõtted ning see, kuidas tegeleda riikide heitkoguste ühikute ülejäägiga vahemikus 2008-2012, mida tõsteti samuti esile teie veebruari resolutsioonis.
Lõpuks on Euroopal tarvis laiendada mõjuala, et ergutada toetust ÜRO protsessile ja taastada usk, et üleilmne kokkulepe on võimalik. Meil on tarvis nii parema arusaama saavutamist sellest, mis seisukohal meie partnerid võtmeküsimustes on, kui ka selgitamist, mida ELil üleilmselt kokkuleppelt tarvis on. Komisjon laiendab mõjuala tihedalt nõukogu ja nõukogu eesistumisega ühendust pidades. Pean sel kuul läbirääkimisi Washingtonis ja Mehhikos ning kavatsen külastada aprillis muu seas Indiat, Maldiive, Hiinat ja Jaapani.
Sooviksin samuti ergutada teid, Euroopa Parlamenti, panustama, suheldes parlamendiliikmetest kolleegidega kogu maailmas. Olen juba kohtunud mõnede esindajatega teie parlamendidelegatsioonidest kolmandates riikides ning kohtun varsti teistega, et arutleda, kuidas saaksime oma jõupingutusi ühendada ning koos mõjuala laiendada ja kuidas komisjon saab teid selles olulises ülesandes abistada.
Komisjoni teatises esitatakse strateegia, mis aitab hoida üleilmsete jõupingutuste hoogu kliimamuutusega tegelemisel, väljendatuna kasvavas toetuses Kopenhaageni kokkuleppele. ELi juhtimissuutlikkus selles protsessis on õnnestumise seisukohast tõesti ülioluline. Loodan, et võime parlamendi toetusele loota.
Richard Seeber
(DE) Sooviksin õnnitleda uut volinikku esimese sõnavõtu puhul! Teatis, mida meile tutvustasite, on samuti väga huvitav. Ent sooviksin nüüd paari vajakajäämist mainida.
Sobilik oleks olnud, kui oleksite analüüsinud ÜRO protsessi esialgses teatises veidi enam ja arvustanud ka valdkondi, kus selle tõelised nõrkused on. Nagu teame, ei rakendanud iseäranis 2. paneel just teaduslikult piinlikku täpsust.
Teiseks oleks pidanud kaheastmelist eesmärki, mis seadnud oleme, toetama enam teaduslikke tõendeid ning peaksite nüüd suurendama jõupingutusi, et intensiivistaksime uuringuid selle osas, kas on ikka veel võimalik või kas - nagu mitmed inimesed juba ütlevad - peaksime end sellest märgatavalt distantseerima.
Kolmandaks - ja tõenäoliselt kõige olulisemana - on meil iseäranis nüüd tarvis võtta enesekindlalt käsile kriis, mida terves maailmas ja eriti siin Euroopas näeme. Nagu teate, on küsitlusi, mis viitavad, et ainult 30% Euroopa kodanikest usub, et CO2 kliimat mõjutab. Kõik projektid, mis sellega ei arvesta, on määratud nurjumisele.
Marita Ulvskog
(SV) Austatud juhataja! Volinik Hedegaard on teinud mitmeid positiivseid avaldusi, kuid on öelnud samuti kaks väga murettekitavat asja: ta eelistab rääkida pigem aastast 2050 kui 2010, mis on minu arvates murettekitav, ja ta räägib rohkem sellest, et peame oma ootusi langetama, kui sellest, kuidas asju edasi liigutada nii, et meie eesmärgid ja ootused oleks võimalikult kõrged juba ajakavva võetud kohtumistel.
Sooviksin küsida, kas komisjon töötab ambitsioonika ja õiguslikult siduva kliimamuutust käsitleva kokkuleppe nimel, mis detsembris Cancúnis allkirjastatakse, või jätkame toetust protsessile, milles Cancúni peetakse pelgalt sammuks teel kokkuleppeni, mis allkirjastatakse Lõuna-Aafrikas või ehk mõnes muus riigis kaugel tulevikus: aastal 2011, 2012, 2020 või halvimal juhul veel hiljemgi?
Chris Davies
Austatud juhataja! Kopenhaageni kiiluvees tunnevad meist mõned end nagu alistatud sõjaväe riismed, laialipillatud ja heidutatud, mistõttu rõõmustan, et olete siin taset tõstnud ja vastulöögi käivitanud.
Ent kuigi jätate optimistliku ja positiivse mulje, sõltub paljugi soovimisest ja palvetamisest. Edusammude tegemise võimalikkuses oleneme vägagi teistest sõltuvad.
Panin tähele, et olete kõnelnud sellest, et naasta mõtte juurde tõsta meie eesmärki 30% vähendamiseni. Kas mul on õigus, kui ütlen, et olete pakkunud selle rakendamiseks välja uue ja subjektiivsema valemi? "Kui rahuldatud on vastavad tingimused”, ütleb dokument. Minu arvates on see uus.
Miks ei ole dokumendis midagi, mis analüüsiks Kopenhaageni ebaõnnestumise põhjuseid ja pakuks välja õppetunde? Miks ei ole midagi, mis viitaks kliimamuutuse eitamise probleemile, mis poliitilist tahet kaanib? Ja lõpuks, miks ei ole siin midagi vajaduse kohta ettevõtlust enam kaasata?
Euroopas on palju ettevõtteid, mis meiega selle osas koostööd teha tahavad, ja ausalt öeldes, ehkki teile head soovin, ehkki me teile head soovime, läheb teil tarvis kõik sõpru, keda võita suudate.
Connie Hedegaard
komisjoni liige. - Austatud juhataja! Kõigepealt pöördun Richard Seeberi poole valitsustevahelise kliimamuutuste rühma ja selle osas, miks me seda ei arvusta või mida iganes me antud dokumendis tegema peaks. Pean ütlema, et ehkki minu arvates on ülioluline, et IPCC kriitikat tõsiselt võtaks ja püüaks parandusi teha seal, kus seda vaja on, ei ole ma seni näinud midagi, mis muudaks mu sügavat arusaama ja arvamust, et, jah, meil on tarvis kliimamuutusega tegelda. On asju, üksikasju, lekitatud e-kirju ja seda liiki asju. Ma ei ole näinud midagi sügavamat, mis minu sügavat hoiakut muudaks, ja minu arvates kehtib see paljud kohta, nii et see on vägagi taotluslik. Minu arvates peab IPCC ise nüüd üritama hoolt kanda ja taastama usalduse selle vastu, mis iganes IPCCst välja tuleb.
Olen vägagi nõus märkusega, mille tõstatamiseks teil peaaegu aega ei jätkunud, - usalduse küsimus - ning just seepärast on meil tähtis mõjuajal laiendamine, midagi, mis Euroopa Liidu seisukohalt ülioluline on.
Marita Ulvskog, mainisite, et kõnelesin rohkem aastast 2050 kui 2010. See on strateegiaga tulevikuks, 2012. aastaks. Euroopa Liidus on meil juba strateegia praeguseks ajaks, 2010 aastaks, mistõttu on tegemist ettepoole vaatava strateegiaga, kus minu arvates on üks uutest asjadest, millele tähelepanu pöörama peaksime, et hakkame ütlema, et peame määratlema teerajad vahemikuks 2020-2050, ning just seepärast tulen välja millegagi selle osas, mida 2030. aastaks saavutama peaksime.
2020. aasta on ainult kümne aasta kaugusel. Sellel komisjoni ajavahemikul peame rajama pidades silmas seda, kus oleme 2030. aastal. Seega oli see taotluslik ja selles on tegemist ühe uue asjaga.
Kindlasti ei taha ma ootusi langetada, kuid väga väldiksin ettevaatlikult ootuste tõstmist nii kõrgele, et neil, kes rahvusvahelisi läbirääkimisi ei taha, õnnestuks protsess pärast Mehhikot lõplikult peatada, kui me midagi ei saavuta. Just seepärast peame olema praktilised. Kaitsen kõigi ees seda, et kuni Kopenhaagenini oli õige hoida ootusi kõrgel, hoida seal survet ning viia see riigipeade päevakorra etteotsa. Sellega läks vastutus nende peale. See sundis arenevaid majandusi ja Ameerika Ühendriike seadma eesmärke - see oli oluline. Kuid taolist asja saab teha vaid kord ja siis seda täielikult mitte saavutada. Ma kardan, et me ei saa seda kaks korda teha.
Miks mitte siis luua Bonnis konkreetne tegevuskava, mis tagab hoo püsimise. Plaan on selline.
Lõpuks ütlen Chris Daviesele, jah, teil on õigus! Oleme teistest edusammude tegemisel sõltuvad ja just seepärast peamegi arvestama keskmise ja üritama analüüsida teavet, mida saame. Mis toimub Pekingis? Mis toimub Delhis? Mis toimub Washingtonis? Mis toimub USA kongressis? Ja seejärel üritada näha, et arvestades kõiki asju, saame samal ajal tagada ikkagi oma eesmärgi, nimelt õiguslikult siduva ja tõeliselt rahvusvahelise kokkuleppe saavutamise.
Mainisite 30 protsenti, kui vastavad tingimused on rahuldatud. Jah, teil on õigus! Tegemist on uue sõnastusega. 2020. aasta strateegias on samuti senistele poliitikale viitavaid joonealuseid märkusi, mis viitavad, et tingimusel, et teised riigid ... ja nii edasi ja nii edasi, kuid minu arvates, kui on rahuldatud vastavad tingimused ja kui seda ehk arukalt teeme, võiks see samuti Euroopale kasu tuua. Meil on vaja ka, et see meie eri strateegiates ja dokumentides oleks.
Minu arvates on tegemist ühe valdkonnaga, kus Euroopas antud faasis konsensust ei ole. Minu arvates on oluline sellega arvestada. Kui Hiina näiteks rahvusvahelist kokkulepet ei aktsepteeri, kas jääksime siis igavesti 20 protsendile peatuma? Kuidas see meie majandusele, uuendustele, kasvule kasu tooks? Kas me ei riski turgude kaotamisega Hiinale ja teistele piirkondadele, kes samuti selle päevakorraküsimuse suhtes tegutsevad, ükskõik kas ja millal rahvusvahelise kokkuleppe saavutame?
Tegemist on lihtsalt arutelu algusega, kui me nõustume, et tegemist on vahetuskaubaga rahvusvahelistel läbirääkimistel, kuid me ei tohiks unustada, et sellel on ka sisepoliitiline pool. Kust tuleb meie kasv tulevikus? Peaksime tähelepanelikult jälgima, et oleme piisavalt ambitsioonikad.
Satu Hassi
(FI) Kallid kolleegid, volinik! On oivaline, et olete parlamendi resolutsiooni lugenud ja te sellele viitate! Oma uut tööd alustades on see on hea märk.
Kui EL peaks tegelikult säilitama oma juhtrolli kliimakaitse asjas, peaksime tõstma oma eesmärgi vähemalt 30% vähendamiseni, mille argumendi juba teatavaks olete teinud. Soovin lisada, et muutused, mis majandussurutise olukorra tegelikult toonud on, tähendavad, et -20% ei ole tavapärasest stsenaariumist tegelikult väga erinev. Kui tahame ambitsioonikad olla, on meil tarvis eesmärgid rangemaks teha ja tõsta nad vähemalt 30% vähendamiseni ja soovitavalt -40%-ni.
Teiseks, kuna parlament eelmisel arutelul ühehäälselt ...
(Istungi juhataja katkestas sõnavõtja)
Martin Callanan
Austatud juhataja! Sooviksin tänada volinikku avalduse eest ja tervitan teda meie istungisaalis!
Ta rääkis oma avalduses meie eesmärgi tõstmisest 30%, juhul kui vastavad tingimused on rahuldatud.
Mis tõendeid tal on, et kui seda teeme, aitab see veenda Ameerikat, Indiat, Hiinat ja teisi riike ühinema üleilmselt siduva kokkuleppega?
Kas ta ei nõustu üleilmselt siduva kokkuleppe puudumisel, et on suur oht, et muudame oma tööstuse konkurentsivõimetumaks ja koormame oma tarbijaid üha suuremate elektriarvetega, ilma mingi netokasuta keskkonnale, sest neid heitkoguste vähenemisi nullistavad suurenemised Indias, Hiinas, USAs jne?
Bairbre de Brún
(GA) Austatud juhataja! EL peab värskeima kasutada oleva teadusliku teabe alusel võtma 2020. aastaks eesmärgiks heitkoguste vähendamise 40%. Sellist tüüpi avaldust ei saa teha, tuginedes teiste tegevustele.
Mis meetmeid komisjon rakendab tagamaks, et ELi heitkoguste vähendamise eesmärki tõstetakse 40%-ni? Mis puudutab vajalikke vahendeid, mis arenguriikidel kliimamuutuse ja selle tagajärgedega võitlemise võimaldamiseks kasutada on, siis kes täpselt tagab arenguriikidele need vahendid tagab? Kui palju iga arenenud riik annab? Kuidas ja millal seda tagatakse?
Volinik rääkis samuti ambitsioonikast õiguslikult siduvast kokkuleppest. Mis meetmeid komisjon rakendab, et saavutada kokkulepet, mis tunnistab ühiseid, ent erinevaid vastutusalasid, mida tööstus- ja arenguriigid jagavad, lähtuvalt varem atmosfääri väljutatud kasvuhoonegaaside kogustest ja ressurssidest, mis heitkoguste vähendamise ja kliimamuutuse tagajärgedega seonduvate väljakutsetega tegelemiseks kasutada on?
Connie Hedegaard
komisjoni liige. - Austatud juhataja! Kui viimasest avaldusest õigesti aru saan, puudutab see küsimust, kuidas saame viia ellu seda, milles iganes kokku lepime. See on muidugi võtmeküsimus.
Teine küsimus, nagu mina sellest aru sain, oli, kui palju tuleks anda arenguriikidele. Kriteeriume ei ole veel määratud, kuid minu arvates on väga oluline, et me sellele palju tingimusi ei lisaks. Selline oli Kopenhaagenis antud lubadus, et kiiret rahastamist, kohest rahastamist antakse kõige vähem arenenud riikidele ja kõige kaitsetumatele, osaliselt kohanemiseks, osaliselt leevendamiseks.
Samuti on minu arvates ainult loogiline, et kaitseme asjaolu, et see peab toimuma olemasolevate kanalite kaudu. Me ei saa lubada ajaliselt endale uute haldussüsteemide või kanalite või mille iganes leiutamist, et raha toimimiseks välja pääseks, sest peaksime selle võimalikult varsti välja toimima saatma.
Ütleksin, et EL on valmis, et Bonnis saavutataks kiire rahastamine, ning ütleksin, et kõige hiljemalt Mehhikos peab maailm olema valmis täitma Kopenhaagenist pärit lubadusi kiire rahastamise osas ning kehtestama erinevad kriteeriumid ja selle, kuidas me seda täpselt tegema hakkame.
Satu Hassile ütlen, et tegemist oli seisukohaga vajadusest hoida kinni 30 protsendist ja mitmes suhtes puudutab see samuti seda, mida Martin Callanan ütleb.
Ei ole eriti lihtne otsustada, millal täpselt peaksime liikuma 30% juurde ja mida täpselt sinna jõudmine nõuaks. Just seepärast ütleme teatises, et enne juuni Euroopa Ülemkogu esitame analüüsi selle kohta, kuidas täpselt saaksime arukal moel 30%-ni liikuda. Mida see nõuaks?
Muidugi mitte keegi ei tohiks nii naiivne olla. Mõistagi peaksime ilmselgelt oma tööstuse eest hoolitsema. Peaksime teadma, mida teeme, ega tohiks olla naiivsed. See, mida öelda tahan, on lihtsalt, et minu arvates, kui seda arukalt ja sidusalt teeme, oleks võimalik valida vahendeid, mis tooksid samas kasu kliimamuutuse, energiatõhususe, energiajulgeoleku ja uuenduse ning töökohtade loomise osas. Just seda taotlemegi! Ma ei ütlegi, et see on kerge. Me ei peaks arvama, et 30%-ni jõudmine on kukepea, ehkki peame teadma, mis oleks potentsiaal, mis oleksid tagajärjed ja mis oleks analüüs, mille esitaksin tänavu juunis Euroopa Ülemkogu kohtumisel. Siis, aasta lõpu poole, oleks meil analüüs teeradade kohta 2050. aastani, sealhulgas nimetatud 2030. aasta perspektiiv, mille peale minu arvates mõtlema hakkama peame. Põhjuseks on muidugi see, et oleme tõotanud lubanud 2050. aastaks saavutada 80-95% vähenemise. Kui me praegu ei alusta, läheb meil 2050. aastale lähenedes viimasel paaril kümnendil äärmiselt raskeks.
Paul Nuttall
Austatud juhataja! Vastupidiselt komisjoni arvamusele ei ole arutelu inimtekkelise kliimamuutuse osas kaugelt läbi.
Ainuüksi viimasel kuul on meil olnud East Anglia Ülikooli skandaal; siis on meil olnud Himaalaja jääliustikega seotud läbikukkumine ja nüüd on meil küsimusi mõju kohta, mida kliimamuutus Amazonase faunale avaldab.
Uuringud on näidanud, et vähemalt 20 IPCC-i raporti lõiku tsiteerivad autoriteetsena vastastikuseid eksperdihinnanguid mitteläbinud Maailma Looduse Fondi või Greenpeace'i raporteid. See ei ole teadus. Meil on tarvis kindlaid vastastikused eksperdihinnangud läbinud teaduslikke tõendeid, mitte surverühmade loomingut, kes kasutavad kliimamuutust, et edendada oma tegevuskavu või poliitikuid, kes kasutavad kliimamuutust Euroopa Liidu olemasolu õigustamiseks.
Sooviksin küsida, kas oleks nüüd aeg peatuda, teha kokkuvõte ja mõelda järele, kas on mõtet edasi tormata poliitiliste otsuste tegemistega, mis võib-olla kahjustaks majandusi, tooks kaasa töökohtade kaotusi ja potentsiaalselt ka energiakaose.
Andrew Henry William Brons
Olete teadlikud, et East Anglia Ülikoolist lekitatud e-kirjadest ilmneb, et inimtekkelise kliimamuutuse hüpoteesi toetajad on temperatuurimuutusi ajaloo vältel manipuleerinud, valides võrdlusaastaid subjektiivselt. Seda nippi on kasutatud hiljutiste temperatuurilanguste varjamiseks ja keskaja soojaperioodi probleemi vaoshoidmiseks. E-kirjades ilmnes samuti, et hüpoteesi suhtes skeptilised teadlased on vastastikuste eksperdihinnangute protsessidest väljapigistatud, et vältida uuringute puuduste ilmsikstulekut avalikkuse kontrolli ees.
Kas andmete manipuleerimisest sõltuv hüpotees saab olla nõuetekohane alus tohutu kulutuse ja Middlesbrough'is asuva Coruse-taoliste tehaste sulgemise õigustamiseks? Euroopa Liit maksab tohutuid toetusi keskkonnakaitse surverühmadele, kes nõustuvad soovitama ELile poliitika järgimist, millele see juba pühendunud on. Kas Euroopa Liidul on kohane kasutada riiklikke vahendeid surverühmade doteerimiseks? See raiskab riigi raha, pakub võltsi toetust Euroopa Liidu poliitikatele ja ohustab agitatsiooniorganisatsioonide sõltumatust.
Karl-Heinz Florenz
(DE) Tervitan teid soojalt siin täiskogul! Usalduse kaotus Kopenhaagenis oli minu arvates üks suurematest probleemidest. Teoreetiliselt võib see jätkuda üle maailma, aga ka Euroopa Liidus. Mis toimub läinud aastal vastuvõetud abivahenditega? Minule valmistab muret heitkogustega kauplemise süsteem, sest ma ei ole täiesti kindel, mida komisjon Kopenhaageni otsusest lähtuvalt hetkel näiteks võrdlusnäitajate, aga ka süsinikdioksiidi lekke suhtes teeb.
Mu teine küsimus on järgnev. Prantsuse valitsus on esitanud ettepaneku lülitada arengumaadest pärit importijad heitkogustega kauplemise süsteemi, et suurendada turgu ja lubada nendel riikidel süsteemis osaleda. Kas on teil selles osas arvamust?
Connie Hedegaard
komisjoni liige. - Austatud juhataja! Esiteks pöördun kahe härrasmehe poole, kes IPCC küsimuse tõstatasid.
Esiteks ei ole ma siin, et IPCC-d esindada. Olen kindel, et nad on võimelised ka ise sõna võtma.
Kui kuulen lauset "Kas ei ole aeg peatuda?”, pean ütlema, et rahvusvahelised kliimaläbirääkimised on mitmel moel üsna kaua ootel olnud. Minu arvates on meil siin ikka veel olulisi edusamme tarvis. Ma ei mõista lihtsalt, miks mõne lekitatud asja pärast oleks tarvis skeptilisus kogu projekti pihta sihtida. See ei ole minu lähenemine. Mina olen poliitik. Ma ei oska teadlaste töö üle otsustada, ent oskan kasutada oma tervet mõistust ja lugeda nende peamisi järeldusi ja vaadata, millised on esitatud tõsiasjad. Seejärel võin ise kaaluda, kas tahan võtta mitte millegi tegemise riski, selle võimalike väga suurte tagajärgedega, või püüan selle asemel väljakutsele vastata?
Millest ma lihtsalt aru ei saa, on, et need, kes kliimaküsimuses skeptilised on, ei näe, et alati on kasulik planeedile, mille elanike arv läheneb üheksale miljardile inimesele - või selle sajandi keskpaigaks on see arv isegi suurem -, olla palju energia- ja palju ressursitõhusam.
Nii et just seal peaksime leidma abivahendite osas ühise keele, sest see toob niikuinii meie keskkonnale, meie kodanikele ja meie majandustele kasu. Samuti annab see ettevõtlusele eelise muutuda tulevikus, kui energia üha kallimaks muutub, väga energiatõhusaks. Lõpparvestuses tasub see ära maailmas, kus ressursside üle võitlema hakatakse. Seega ei saa ma lihtsalt aru, miks ei saa me samasuguse tegevuskavaga selle nurga alt tegelda.
Karl-Heinz Florenzi käest küsin, mida me heitkogustega kauplemise süsteemi abivahenditega teeme? Aga, nagu mainitud, ilmub enne suve süsinikdioksiidi lekke analüüs ja mis puutub võrdlusnäitajasse, siis jätkame sellega tööd. On ikka veel palju asju, millega heitkogustega kauplemise süsteemi puhul töötada. Samuti peaksime minu arvates tegema ikkagi koostööd nende osapooltega üle maailma, kes mingit liiki kauplemissüsteeme kasutusel võtta plaanivad.
Minu arvates on see tõhusaimaks mooduseks püüda seda reguleerida, kuid samas muidugi on väga oluline, et meie süsteemid on töövalmis ja toimivad, töötades võimalikult tõhusalt ja ettevõtlussõbralikult, nii et nad näeksid, et see tegelikult toimib ja et lõpuks on see kasulik nende võimalusele pakkuda uuendusi.
Jo Leinen
(DE) Tervitan teid soojalt siin parlamendis, volinik! Kirjutasin parlamendi presidendile kirja, et teavitada teda, et täiskogul on kõikidel delegatsioonidel meie aruteludel partneritega kogu maailmas kliimakaitse päevakorral. Meil on tarvis veel üht mehhanismi, et see teave ja need tulemused siduda teie reisimistega kogu maailmas, nii et need meist, kes siin Brüsselis ja Strasbourgis on, teaksid täpselt, millised meie seisukohad on.
Mulle teeb üsna muret, et kliimaläbirääkimisi võib tabada sama saatus nagu Doha läbirääkimisi, mida pidevalt aasta aastasse edasi lükatakse. Minu küsimus on seetõttu: milline on teie B-plaan, et võib-olla saavutada tulemusi mõnede valdkondade osades? Samuti on mul küsimus Kyoto protokolli kohta. Üks strateegiline viga, mille Bangkokis tegime, oli, et jätsime mulje, et me hülgame selle riigi. Mis juhtuks, kui me midagi enne 2011. või 2012. aastat vastu ei võta? Mis on Kyoto protokolli tulevik?
Frédérique Ries
(FR) Austatud juhataja! Sooviksin öelda Connie Hedegaardile tere tulemast meie istungisaali! Volinik! Mul on hea meel öelda teile tere tulemast teie esimesele esinemisele ja korrata, mida ütlesin teile kuulamisel, ning õnnitleda teid entusiasmi puhul, mida meie aruteludes jagate, teie, kes kehastate kliimadiplomaatiat meie parlamendi jooksval toetusel!
Olen veendunud, et Euroopa peab asuma ründavamale positsioonile, et peab näitama oma relvi, mitte kavatsusi. Minu küsimus, millele teile kerge vastata on, on mõneti sarnane keskkonna-, rahvatervise- ja toiduohutuse komisjoni esimehe omale, kuna mina samuti olen veendunud, Euroopa peab nüüdsest tagama, et alati lülitab antud kliimamõõtme kõikidesse oma kaubanduskokkulepetesse kolmandate riikidega, Euroopa süsinikdioksiidimaksuga, kui see on ainus keel, millest väljakutse suurust mõistmast keeldujad aru saada suudavad.
Mul on veel üks küsimus, mis on võib-olla minu poolelt veidi üldtunnustatud tõekspidamisi ründavam, ettepanek, mis igatahes nõuab teilt reageeringut: kas Euroopa Parlament, komisjon ja institutsioonid ei võiks olla eeskujuks, kuulutades end süsinikdioksiidivabaks, teisisõnu CO2-heitme korvamise läbi, et vähemalt - ehkki tegemist on ainult ühe tahuga - meie keskkonnakulud reisidel Strasbourgi tasa teha?
Claude Turmes
Austatud juhataja! Esiteks ootame minu arvates samuti suure huviga mõjuhinnangut. Oleme juba enam-vähem kindlad, et 30% on hea Euroopa majanduse seisukohast ja samuti võidujooksus rohelistele tehnoloogiatele.
Mul on kaks küsimust, volinik, millest üks on kiire rahastamise kohta. Kuidas koordineerite Andris Piebalgsiga, et tõeliselt tagada, et raha läheb tõhususele, taastuvallikatele ja tsentraliseerimata moel tsentraliseerimata energiatootmisse, ühendades seda ka energiavaesusega? Teine küsimus on, kuidas kaasate mängu ka suured Euroopa linnad ja edumeelsed piirkonnad? Olin tõeliselt pettunud, et läinud nädala ELi 2020. aasta dokumendist linnad ja piirkonnad sisuliselt puuduvad. Kuidas me isegi söandame arvata, et viime Euroopat edasi, eirates sama ajal Euroopas kodanike piirkondi ja mõju, mis neil rahvusvaheliselt olla võib?
Connie Hedegaard
komisjoni liige. - Austatud juhataja! Esiteks ütlen Jo Leinenile, et minu arvates on väga hea mõte, et iga kord, kui delegatsioonid välja sõidavad, on neil aega ja prioriteetsust ka kliima päevakorda saada. See on väga oluline ja võiks olla väga kasulik märkmete võrdlemiseks, nii et, kui te saate osa teabest ühes riigis ja mina saan teavet kuu aega hiljem, saame mõnikord kokku ja võrdleme märkmeid, nii et saaksime tõesti tugineda teabele, mida meist igaüks saab.
Doha-taolisse protsessi sattumise risk oli just põhjuseks, miks Kopenhaageni koha pealt nii palju survet avaldasime, et anda endast parim, et püüda seda olukorda vältida. Teil on samuti õigus, et hetkeolukord on ohtlik: kuna me Kopenhaagenis edukad ei olnud, kas see võib siis igavesti venida? Just seepärast sooviksingi näha konkreetset tegevuskava täpsete tulemustega iga sündmuse kohta ning täpset kuupäeva, kui peame selle lõpetama. Minu arvates on see väga hea märkus!
Viimane küsimus oli Kyoto protokolli ja Kyoto protokolli jätkamise kohta. Teame kõik, et Kyoto protokolliga on probleeme. Teame kõik, et on palju riike, kes sinna kuuluda ei taha, ja kõikidesse taolistesse väljakutsetesse. Lõpuks on tegemist ka väljakutsega Euroopa Liidule. Me ei saa Kyoto protokolli eest üksi seista. Minu arvates on väga oluline, et Euroopa oskaks paremini süüd tagasi lükata, kui me ei ole süüdi.
Me ei ole Kyoto protokolli suhtes probleemiks. Me lõpetasime enne teisi. Oleme ära teinud ja täitnud oma ametlikud lubadused esimesele perioodil aastatel 2008-2012. Teeme ära kõik, mida lubasime, ning oleme ka valmis Kyoto protokolli jätkama. Siin on probleemiks just teised osapooled ning neil on tarvis välja uurida, kas nad soovivad alternatiivi, kui see olemas on, või kuidas tulevad nad toime jätkamise, teise kohususte perioodiga.
Just seepärast on tegemist lahtise küsimusega, mida peame arutama, kuid nagu Chris Davies juba öelnud on, oleme sõltuvad sellest, mida teevad teised osapooled. Peaksime ettevaatlikud olema! Miks peaksime just meie Kyoto protokolli surmama? Oleme oma Kyoto protokolli lubadused täitnud, seega peaksime Euroopas oskama mõnikord paremini mitte võtta endale süüd, kui süüdi on teised.
Institutsioone puudutava ettepaneku osas siin oskan öelda, et olen selle küsimuse oma kabinetis juba tõstatanud. Minu arvates on see loomulik. Sooviksin väga parlamendiga koostööd teha. Kui teie saaks teha koostööd parlamendiga, teen mina koostööd komisjoniga. Minu arvates on tegemist loogilise asjaga ka kodanike suhtes.
Claude Turmesil kiire rahastamise ja selle osas, kuidas saan volinik Piebalgsiga koordineerida, märkasite võib-olla, et teatis koostati koos Andris Piebalgsiga. Ta on selle kaasallkirjastaja, sest teame, et on väga oluline, et üritaksime teha koostööd ka tema portfelli ja sellega, kuidas saab seda väga positiivsel moel kasutada. Meie kaks volinikku juba peame seda liiki arutelu.
Mõistan teie märkust suurte linnade osas. Minu arvates on C40 ja paljud teised algatused väga head ning teil on õigus, et suur osa heidetest on seotud linnade ja linnades elatavate eluviisidega. Siin on väljakutseks, et suur osa planeerimisest ja muud liiki vahendeid, millega tegelikult neid probleeme lahendada saab, on tihti liikmesriikide kätes, kuid nõustun teiega ja enne Kopenhaagenit töötasin samuti mõnede suuremate linnadega. See on tahk, mida samuti silmas pidama peaksime. Peaksime ka üritama näha, kuidas seda edasi arendada saame. Samuti näiteks transpordi ja transpordi süsinikusisalduse vähendamise osas on enesestmõistetav, et siin on lahenduste leidmisel võtmeks suuremad linnad.
Maria Da Graça Carvalho
(PT) Volinik! Kopenhaageni konverents on näidanud, et on vaja valmistuda järgmiseks osaliste konverentsiks (COP), mitte ainult sisemisel, üleilmsel ja tehnilisel tasandil, vaid ka poliitilisel tasandil. Sisemiselt on Euroopal ülesanne rakendada energia- ja kliimapakett ja investeerida keskkonnasäästlikesse tehnoloogiatesse, teadusuuringutesse ja energiatõhususse.
Eeskujuga juhtimine on vajalik nõue, kuid sellest üksinda ei piisa, nagu Kopenhaagenis ilmnes. Seetõttu on oluline arendada ja edendada diplomaatilist tahku ja kasutada ära Lissaboni lepinguga võimaldatavaid variante, et sillutada ambitsioonikalt teed järgmise COP-i suunas, kõneldes ühel häälel ja luues strateegilisi liite meie potentsiaalsete liitlastega antud teemas, näiteks Aafrika, Kariibi ja Vaikse ookeani riikidega.
Samuti on oluline tuua kliimamuutuse teema kõikidesse tipp- ja kõrgetasemelistesse kohtumistesse. Sooviksin komisjonilt ja volinikult küsida, mis edusamme poliitilistel läbirääkimistel tehtud on?
Dan Jørgensen
(DA) Austatud juhataja! Tere tulemast, Connie Hedegaard! Olete öelnud palju häid asju ja teatises on palju häid asju. Keskendun asjadele, millega ei nõustu.
Ma ei ole kuidagi nõus strateegiaga, mis rajaneb sellel, et me praeguses algfaasis Mehhikos kokkulepet ei saavuta. Seetõttu on minu küsimus teile: kas see on midagi, mille lihtsalt otsustanud olete, või on tegemist teile antud mandaadiga? Kui jah, siis kes teile mandaadi andis? Kas riigipead? Äkki on tegemist kaasotsustusmenetlusega? Või millega? Loodetavasti on võimalik strateegia üle vaadata. Mis kasu on öelda: "Mis siis, kui tekib tohutu hoog ja ootused on kõrged, aga siis kõik luhtub - kuidas suudame kaht fiaskot selgitada?”. Kuulge, see ei ole midagi, mille üle muret tundma peaksite! USA ja Hiina ning teised tõenäoliselt tagavad, et Mehhikole suuri ootusi ei ole. ELi roll ei peaks olema langetada oma sõnadega ootusi. Kui ütleme enne tippkohtumise algustki, et oleme valmis nõustuma, et eriti suurt kokkulepet ei tule ja nii edasi, siis pagendate viimasegi eduvõimaluse juba enne pihtahakkamist. See seab uue lähtekoha ja leping kujuneb seetõttu üksnes kehvemaks.
Holger Krahmer
(DE) Volinik! Mul on teile kaks konkreetset küsimust.
Esiteks ei näe ma teie dokumendis analüüsi Euroopa läbirääkimispositsioonist rahvusvahelisel tasandil. Kas oleme tegelikult tähele pannud asjaolu, et Euroopa mõju kliimapoliitikas on kahanenud? Kas oleme pannud tähele asjaolu, et tänapäeva maailmas on poliitiline ja majanduslik kaal nihkunud teravalt Aasia suunas? Kas on võimalik, et siin oma mõju täielikult üle hindasime?
Teiseks on teie dokument tähelepanuväärne. Kaheteistkümnel leheküljel, mille täielikult täitnud olete, ei ole ühtki viidet IPCC paneelile. Kas tegemist on vaevu hoomatava katsega end organist distantseerida? Sooviksin teile meenutada, et paneel moodustas aluse kõikidele otsustele, mis on seotud siin viimastel aastatel koostatud direktiividega. Kas ei ole aeg nõuda laia teaduslikku lähenemist, mis annaks meile tõelisi teaduslikke avaldusi, mitte poliitilisi?
Connie Hedegaard
komisjoni liige. - Austatud juhataja! Viimasele IPCC-d puudutavale märkusele on vastus kindlalt "ei”. Kui peaksin end distantseerima kõigest, mida dokumendis ei ole, distantseeriksin end paljudest asjadest. Tegemist on viisiga, kuidas pidada enesestmõistetavaks, et oleme silmitsi väljakutsega, et peame selle lahendama ja et EL peab võtma liidrirolli selle osas, kuidas selle lahendame. Selline mõttekäik on dokumendi taga.
Ma ei ole nõus, et ELil ei ole rahvusvahelistele läbirääkimistele mõju. Teil on täiesti õigus, et meil ei ole nii palju mõju, kui sooviksime, et arvata, et võiksime toimuvat lihtsalt dikteerida. Oleme teistest sõltuvad.
Ent nägime Kopenhaagenis midagi väga uut: kui varem oli ELil rahvusvahelisi läbirääkimisi alustades ja asju ära teha üritades vaid mõni partner, siis seekord lubasid enam kui 80% üleilmsetest heitmetest esindavad juhid Kopenhaagenis, et nüüdsest püsivad ka nemad rajal. See muudab oluliselt kogu dünaamikat. Lubatagu mul teile meenutada, et arenevate majanduste kaasamine ja nendepoolse kaasvastutamise saavutamine on olnud aastaid Euroopa prioriteet ja tegelikult saavutati see Kopenhaagenis.
Maria Da Graça Carvalhole ütlen: jah, olen vägagi nõus, et peaksime valmistuma nii tehniliselt kui ka poliitiliselt ja peaksime seda paremini oskama, sealhulgas selleks, et kui läbirääkimiste laua taha asume, ei ütle me lihtsalt mida tahame, ja siis, kui terve maailm meiega nõus ei ole, ei oska me midagi teha, sest oleme kulutanud kogu oma energia ühise keele leidmiseks väga kindla ja üksikasjaliku seisukohaformuleeringu osas. Peaksime olema läbirääkimise viisi suhtes paindlikumad.
(DA) ... ja lõpuks Dan Jørgensenile: muidugi ei arva ma, et me ei peaks Mehhikos kokkulepet saavutama. Kõne all on, kas arvame, et suudame saada Mehhikos paika kõik üksikasjad, sealhulgas kokkuleppe vormi. See on minu mure. Nõnda vaadatuna suurendame minu arvates survet USA-le ja Hiinale ning eriti teistele, öeldes, et meil peavad olema väga konkreetsed tulemused ja et Cancúnis tuleb saavutada väga konkreetsed tulemused. Me ei saa seda lihtsalt edasi lükata.
Üritan teha Mehhikos asjade tegemata jätmise nende jaoks keeruliseks. Ma arvan, et kui selle saavutame, peame veenduma, et ei me ei keskenduks liialt õiguslikule vormile, sest see võiks tõenäoliselt takistada tegeliku sisu osas kokkuleppe saavutamist. Arvestama peab paljude teguritega. Näiteks järgmised küsimused. Mida me arvame? Mida me kuuleme? Mille osas on meie arvates võimalik USA-ga kokku leppida ainult kolm nädalat pärast nende vahevalimisi? Siin tuleb mängu palju tegureid, kuid minu arvates tunneb Dan Jørgensen mind piisavalt hästi, et mõista, et asi ei ole selles, et minu arvates ei peaks me Mehhikos ambitsioonikad olema. Meil on lihtsalt tarvis määratleda maksimum, mida Mehhikost kätte saada tahame. See on strateegia kandepunkt, mida siin täna tutvustada olen püüdnud.
Juhataja
Kallid kolleegid! Peale nende paramendiliikmete, kellel oli juba võimalus sõna võtta, ei saa enam keegi rääkida. Aega ei olnud piisavalt. Loodetavasti mõistate seda. Tänan teid kõiki distsiplineeritud arutelu eest! Tänan, volinik! Loodetavasti kohtume siin täiskogu istungil tihedamini. Olen kindel, et nii läheb!
Arutelu on lõppenud.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 149)
Sebastian Valentin Bodu  
kirjalikult. - (RO) ELil on kõik võimalused näidata teed meetmete rakendamisel CO2-heitme vähendamiseks. Kopenhaageni tippkohtumise järel olid võib-olla paljud pettunud seetõttu, et mõned osalised hoidusid sidumast end kindlate kliimamuutuse ennetamise eesmärkidega. India ja Hiina on saatnud hiljuti ÜRO-le sõnumeid, osutades otsustavust täita kohustusi, mis võeti Kopenhaageni kokkuleppest lähtuvalt, nii ebamäärane kui see ka ei olnud. Tegemist on olulise märgiga ja EL võib haarata algatusest üleilmselt ja tuua kõik riigid tagasi sama laua taha, eriti Aasia riigid, kelle tööstusvõimsus kasvab iga kuuga. Kliimamuutus on kindel tõsiasi nagu ka see, et saaste seda kiirendab. See õigustab ELi eesmärke näidata saaste vähendamise meetmetega eeskuju. Tõepoolest saab meie eesmärk muuta maailma vähim saastatud piirkonnaks vaid meile kasuks tulla. Selle kasu hulgas on enam kui lihtsalt puhtama keskkonna vahetu kasu. Euroopa suunamine rohelise majanduse ja tööstuse poole loob töökohti, avab uusi võimalusi teadusuuringuteks ja lõpuks, kuid mitte vähem tähtsana, vähendab kõikide riikide kulusid.
João Ferreira  
kirjalikult. - (PT) Ehkki Maa atmosfääri säilitamine peab olema eri riikide ühine vastutus, on samuti selge, et mõju, mis nendest riikidest igaüks on ajaloo jooksul atmosfäärile avaldanud, ja mõju, mis neil on täna, on kaks väga erinevat asja, mis tähendab, et nende vastutusalasid tuleb eristada põhimõttelise õigluse põhjustel. Pealegi peab iga riigi vastutuse määratlemine heitkoguste vähendamise üleilmses jõupingutuses arvestama nende vastavaid elanikkondi samadel õiglusega seotud põhjustel. Hiina heitkogused elaniku kohta on hetkel neli korda väiksemad USA omadest ja umbes pool keskmistest ELi heitkogustest. Indial on umbes kümnendik ELi heitkogustest ja kakskümmend korda vähem USA omadest. Hetkel on Indias umbes 500 miljonit inimest (jämedalt võttes ELi rahvaarv), kes ei pääse elektrile ligi. Just seepärast on katsed neid riike Kopenhaageni nurjumises süüdistada ebamõistlikud ja ebaõiglased, rääkimata organisatsiooni Bolivarian Alliance for the Peoples of Our America naeruväärsest riikide süüdistamisest selle täiskogu resolutsioonis. Seisukohta õigustab ainult puhas poliitiline fraktsioonide lõhestatus, mis õõnestab ja rikub Kopenhaagenis tegelikult juhtunut.
Adam Gierek  
kirjalikult. - (PL) Euroopa Komisjoni ja selle presidendi kangekaelne lobitöö ise n-ö ambitsioonika kliima- ja energiapoliitika asjas, mis on käinud aastaid, ei ole midagi muud, kui katse hävitada ELi tööstus. Poliitika tuleneb kas valitsustevahelise kliimamuutuste rühma tõttu hullemaks muutunud nõmedusest või samuti majandusliku sabotaažini viivast ülemäärasest küünilisusest. Kahju on, et vasakpoolsed parlamendiliikmed ei ole taibanud, et tegemist ei ole nende jaoks muu kui lõksuga, sest arvukaimaid heitkogustega kauplemise toetajaid värvatakse nende seast, kes ühe kriisi juba põhjustanud on. Seekord aga on nn finantsmull oluliselt suurem. Antud enesetapupoliitika põhjustatud kahju on juba tohutu, eriti minu riigis Poolas. Meil ei ole tarvis sõda. Lihtsam on riiki laostada, kui üles ehitada. Kutsun komisjoni üles: tulge mõistusele, sest see, mida te teete, ei ole mitte ainult Euroopa-vastane, see on ka inimsusevastane! See, mida on tarvis, on kliima- ja energiapaketi viivitamatu ülevaatamane. Hakake sellega tööle ja lõpetage teisi majandusliku enesetapu sooritamisele veenmast! Roheline majandus - jah, kuid see muidugi tähendab materjalide ja energia ringlussevõttu, soojuse ja elektri koostootmist, soojustootmise kaasajastamist, säästlikku energiat, kus muud allikat ei ole, reovee korduvkasutamist, tuumaenergiat, suuremat energiasäästlikkust, suuremat energiatõhusust ja muud. Kas CO2-heitmel on seetõttu ka mingi side majandusega, mis selliselt n-ö roheline on? Jah, neil on, kuid paradoks on, et siis, kui heitkogused tõusevad ... seega on see hea.
Eija-Riitta Korhola  
kirjalikult. - (FI) Austatud juhataja! Olen tänulik volinik Hedegaardile osutamast, et ta mõistab kliimapoliitika sisulist dilemmat: EL ei suuda teostada vähendamist üksi, sest siis ei ole mitte ainult meie tulemused asjata, vaid tekitame ohu, et keskkond kannatab. Kui tootmise toimumine Euroopas ei saa heitkogustega kauplemise hüppeliste kulude tõttu jätkata ja kui selle tagajärjel toodetakse terast või paberit paikades, kus järgnevad heitkogused on suuremad kui Euroopas, siis heitkogused üldiselt suurenevad. Ühepoolne eesmärk ei ole eesmärk: ainult samadest reeglitest lähtuvalt koos tegutsedes on kerge oluliselt rihmu pingutada. Selle aluseks peab olema teistsugune kliimapoliitika: konkreetsete heitkoguste järjekindel vähendamine. See kujutab süsinikusisalduse vähendamise süsteemi, mis on äritsüklist sõltumatu ja mis premeerib alati vähendamisi teostavat osapoolt, erinevalt meie praegusest heitkogustega kauplemises süsteemist. Hiina, Jaapan ja Ameerika Ühendriigid teiste seas on taolisest süsteemist huvitatud ning seega peaks ka EL ajakohastama oma strateegiat, et see kajastaks praegust olukorda. Sooviksin samuti küsida, kas pärast 2012. aastat on mõtet kinni pidada heitkogustega kauplemise süsteemist, kuna praegu näib, et üleilmselt ei teki selliseid süsteeme, mida saaks meie omaga siduda. Kui saastekvootide määratlemine ja eraldamine ei ole proportsionaalsed, on võimatu vältida konkurentsi moonutamist. Kui natuke vähem kui 10 aastat tagasi hakkasime koostama heitkogustega kauplemise direktiivi, turundati meile kogu süsteemi vahendina, valmistumaks heitkogustega kauplemiseks üleilmses mastaabis. See kogemus on meile kindlasti kalliks maksma läinud ja kasu keskkonnale ei ole kuidagimoodi ilmselge. Heitkoguseid saab vähendada nii, et see vähendaks nende avatust turutõrgetele ja spekuleerimisele. Kas komisjoni arvates on mõjuvaid põhjusi üksi jätkamiseks?
Elżbieta Katarzyna Łukacijewska  
kirjalikult. - (PL) Austatud juhataja, Connie Hedegaard! Kopenhaageni tippkohtumine, kuhu läksime kliimamuutusealaste liidritena, oli lüüasaamine ja näitas, et CO2-heitme piiramisest on huvitatud ainult Euroopa. Connie Hedegaard on teatanud, et sellest fiaskost hoolimata on üleilmse soojenemisega võitlemine ikkagi Euroopa poliitika keskmes. Ehitame nüüd enne Mehhiko tippkohtumist uut strateegiat, mistõttu tuleb meil vastata küsimusele selles suhtes, kus meil valesti läks, ja uurida oma seisukohti ja ootusi, sest maailm ei ole täna valmis taolisi suuri piiranguid aktsepteerima. Mul on seetõttu Connie Hedegaardile kolm küsimust. Esiteks, kuidas räägime läbi ja mis eesmärgid endale seame, nii et Mehhiko tippkohtumine ei lõppeks nagu Kopenhaageni tippkohtumine? Teiseks, kas Euroopa Komisjon on kontrollinud üleilmset soojenemist ja sulavaid liustikke puudutavat teavet mõnede teadlaste antud eksitava ja väära teabe kontekstis? Kolmandaks, kas nõustute mu järeldusega, et ilma USA, Hiina, Venemaa ja India nõusolekuta olulistele vähendamistele on Euroopa Liidu jõupingutused ja meile tekkivad kulud raisatud?
Bogdan Kazimierz Marcinkiewicz  
kirjalikult. - (PL) Kopenhaageni tippkohtumise järel on Euroopa Liidu fundamentaalne väljakutsele koostada võimalikult kiiresti midagi olulist - kollektiivne tegevuskava Mehhikos toimuvale tippkohtumisele COP 16 . Tänu Kopenhaagenile oleme saanud aru, et headest kavatsustest ei piisa. Esiteks ei ole Euroopa Liidu töö olnud täielikult tulemuslik, kui see ainult järgitavaid raamistikke seab. Euroopa peaks osutama arengumaadele reaalset tuge, mis soodustab ühenduse ambitsioonikaid heitkogustega seotud eesmärke. Teiseks peab Euroopa Liit alustama uuesti kõnelusi Ameerika Ühendriikidega transatlantilise liidrirolli raames ning teiste juhtivate maailmariikidega. Kolmandaks peaks Euroopa Liit võtma CO2-heitkoguste vähendamise strateegia suhtes ratsionaalsema lähenemise eesmärgiga vähendada heitkoguseid, vältides samas suuri kohanemiskulusid. Neljandaks peaks Euroopa Liit intensiivistama jõupingutusi rajada tõhus vähese süsinikdioksiidiheitmega majandus. Connie Hedegaard, küsimus on lihtne: kas taolise muutuse tarvis on Euroopas kliimat?
Rareş-Lucian Niculescu  
kirjalikult. - (RO) Tervitan olulist kohta, kuhu kliimamuutused on komisjoni teatises pealkirjaga "Euroopa 2020. aastal. Aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia” paigutatud.
Esiletõstmist väärib kaks tahku. Esiteks on oluliseks abivahendiks investeerimine rohelisematesse vähem süsihappegaasiheidet tekitavatesse tehnoloogiatesse. Sellised investeeringud kaitsevad keskkonda, luues samas ka uusi ettevõtlusvõimalusi ja töökohti. Euroopa Liit saab selles valdkonnas üleilmsel turul olulist rolli etendada. Teine tahk on projekti "Ressursitõhus Euroopa” juhtalgatus. Komisjoni palve liikmesriikidele kasutada struktuurifonde investeeringuteks energiatõhusate üldkasutatavate hoonete ehitamisse tagab kindlasti ühe osa lahendusest. Minu arvates on meil aga tarvis pühendada vähemalt sama palju tähelepanu elamumajandusele, konkreetsemalt varem ehitatud kollektiivsetele eluhoonetele, mis olid mõnedes liikmesriikides, eriti Ida-Euroopas suured energiatarbijad.
Rovana Plumb  
kirjalikult. - (RO) Minu arvates oleme Kopenhaageni nurjumisest õppinud. Selle tõenduseks peame üle vaatama oma strateegia, nii et saavutaksime Mehhikos õiguslikult siduva kokkuleppe.
Operatiivset tegutsemist on vaja saavutatud poliitilise kokkuleppe tegudeni jõudmiseks ja lisaks ka arenguriikide nn kiireks rahastamiseks ettenähtud 7,2 miljardi euro käikulaskmiseks.
EL on teinud teatavaks soovi olla kokkuleppega (Accord) seotud ning ja on võtnud teabe teel ühepoolse kohustuse vähendada ELi üleilmseid heitkoguseid 1990. aasta tasemetega võrreldes 20% ning tõsta tingimusliku pakkumise vähendamiste protsendimäära 30%, juhul kui suuremad heitkoguste tekitajad nõustuvad samuti panustama võrdväärse osa üleilmsesse heitkoguste vähendamise jõupingutusse.
Alates 18. veebruarist on teinud 40 riiki teatavaks oma vähendamiskavad ja 100 on ühinenud kokkuleppega, kuid sellest ei piisa.
Soovitan selle tähtsa eesmärgi saavutamiseks tungivalt kõrgel esindajal ja kliimavolinikul esitada meile viivitamatult kliimadiplomaatia strateegia ning ELil ja liikmesriikidel lülitada kliimamuutuse poliitikad kõikidesse kahe- ja mitmepoolsetesse strateegilistesse partnerlustesse.
Kliimamuutusega võitlemise strateegilistesse partnerlustesse peavad kuuluma valitsusvälised organisatsioonid ja kodanikuühiskond.
Daciana Octavia Sârbu  
kirjalikult. - Kopenhaageni pettumusest hoolimata on tehtud tublisid edusamme, sealhulgas arenguriikidele kindlustatud lühiajaline finantseering. See ei paku ainult konkreetset abi kohapeal, vaid aitab ka rajada usaldust Kopenhaagenis eri meelt olnud partnerite vahel.
Meil on vaja eelseisvatel kuudel ja aastatel näidata arenenud maailmale, et peame kinni endale võetud kohustustest rahastada kohanemist ja leevendamist, ning peame olema kindlad, et vahendeid kulutatakse nende eesmärkide saavutamiseks parimal võimalikul viisil.
Olulisi edusamme seire, aruandluse ja kontrolli suhtes saavutati ka Kopenhaagenis. Need seostuvad otseselt usalduse loomisega, sest taoline süsteem võimaldab meil veenduda, et kõik etendaksid oma rolli, ning lubab meil määrata meie poliitikate tulemuslikkust ning seda, kuidas peaksime neid edaspidi kohandama. Euroopa Liidul on tarvis jätkata oma heitkogustega kauplemise süsteemi ja muude algatuste, näiteks hoonete energiakulu vähendamise rakendamist. Meil on tarvis saavutada oma heitkoguste eesmärgid ja näidata, kuidas kõik energiasäästudest kasu võime saada. Eduka eeskuju toomine heitkoguste vähendamise poliitikast, mis realiseerub kasuna tavalistele inimestele, on parimaks mooduseks, et teisi järgima veenda.
