Pidulik istung - Ungari
President
Lugupeetud president Schmitt, auväärt külalised, kolleegid! Tervitame teid, president Schmitt, kui kedagi, kes alles hiljuti oli meie kaasparlamendiliige. Täna olete meiega täiesti teises rollis kui varem. Lugupeetud president! Olete palju kordi siin toolil istunud ning meie parlamendi arutelusid juhatanud. Meil on suur rõõm näha, et toetate täna eesistujariiki Ungarit ning püüate Euroopa Parlamendi jaoks Euroopas luua sõbraliku õhkkonna, sest te teate, kui tähtis see koht on - kui tähtis on see meie maal elavate inimeste ning Euroopa Liidus tehtavate otsuste seisukohalt.
Hääletame täna Lívia Járóka koostatud raporti üle. Tegemist on meie kõigi jaoks olulise teemaga, sest roma rahvusvähemus on kõige tagakiusatum vähemus Euroopas ning see on ka kõige suurem vähemus Euroopas. Meil on nii tahe kui ka vahendid, mis võimaldavad meil probleemi järk-järgult lahendada. Lívia Járóka raport aitab sellele suuresti kaasa. Oleme selles kindlad.
Oluline on ka Euroopa Liidu avanemine Balkani riikidele. Lugupeetud president! Mäletame hästi, et kuue meiega koos töötatud aasta jooksul panite väga suurt rõhku liidu laienemisele Lääne-Balkani suunal. Seal on tõepoolest palju lahendamist vajavaid probleeme. Asjaomased riigid peavad esmalt ettevalmistusi tegema, kuid hiljem aitab nende Euroopa Liitu kaasatus ka meil palju probleeme lahendada. Tahaksime teid tänada ka selles valdkonnas tehtud töö eest!
Võib-olla kaasparlamendiliikmed mäletavad neid aastatetagused päevi, kui võitsite olümpiamängudel kuldmedaleid. Seejärel pühendusite kogu südamega olümpialiikumisele ning nüüd, riigimehena, esindate oma maad ja ka Euroopa Liitu nii liidust väljaspool kui ka Euroopas. Täname teid selle eest ja ootame huviga teie sõnavõttu.
Pál Schmitt
Ungari Vabariigi president. - (HU) Räägin oma emakeeles, ungari keeles. Lugupeetud president, auväärt parlamendiliikmed, kolleegid! Seisan teie ees rõõmu ja uhkustundega. Mul oli hea meel pöörduda tagasi oma elu ja karjääri jaoks olulisse kohta, sõprade ja tuttavate juurde, Euroopa Parlamenti, kuhu kuulusin kuus aastat. Tänan teid kutse eest!
Lugupeetud juhataja! Mida kõike ei oleks ma aasta tagasi andnud 20 minuti pikkuse sõnavõtuaja eest! Oleme mõjukas paigas, kus iga poliitik, iga avaliku elu tegelane võib palju õppida. Minu arvates ei ole juhus, et paljud presidendid ja ministrid on välja kasvanud neilt pinkidelt. Euroopa jaoks tähendab see head, sest ta saab omale juhtivad poliitikud, kes on läbinud sugugi mitte alati lihtsa Euroopa dialoogikunsti kooli ning kes näevad oma riigi ettevõtmisi ühenduse mõõtmes, kes ei suuda üksnes huvisid esindada, vaid on õppinud neid ka kooskõlastama. See on Euroopa ühiskondlik pärand ja see on meie missioon ka täna.
Euroopa Parlament näitab ilmekalt, kui tähtsat rolli täidab euroopalikus mõtteviisis parlamentaarne süsteem ja avaliku arutelu traditsioon. Euroopa Parlament, millele Lissaboni lepingu sõlmimisest alates on antud suuremad volitused, on demokraatliku otsusetegemise tagatis. Selge mõtlemine ja avatud tähelepanelikkus üksteise suhtes sobib traditsioonidega kokku. Seepärast teeb praegune Euroopa Liidu Nõukogu eesistujariik Ungari meelsasti Euroopa Parlamendiga koostööd, sest tegemist ei ole lihtsalt eri seaduste sulatuskatlaga, vaid - kui võin nii öelda - millegi palju enamaga: see on Euroopa hing.
Lugupeetud kolleegid! Tõepoolest ei ole Euroopa Liidul üksnes turg, raha, poliitika ja õigustik, vaid ka hing ja vaim. Tean hästi, et igapäevane töö koosneb siin peamiselt praktilistest üksikasjadest. Hiljutised kriisid on aga näidanud ka seda, mis võib juhtuda, kui inimeste saatusesse suhtutakse ainult raha või tehnokraatia tasandilt ning unustatakse muud peamised eesmärgid ja kandvad põhimõtted.
Jean Monnet, keda me austame kui üht sõjajärgse koostöö isa ning kes majandusteadlasenagi ei unistanud vaid Euroopa majanduslikust ühtsusest, ütles omal ajal järgmist: "Me vajame tõelisi Euroopa tasandi jõupingutusi. Me ei moodusta riikide liite, me ühendame inimesi.” Jean Monnet' esitatud mõtted kehtivad ka tänapäeval, kuigi ta pani need sõnadesse 60 aastat tagasi: "Oleme siin selleks, et võtta enda kanda ühine ülesanne - mitte pidada läbirääkimisi omaenda riikide kasu nimel, vaid püüelda kõigi kasu poole. Jõuame lahenduseni alles siis, kui saame oma aruteludes lahti individuaalsetest emotsioonidest. Niivõrd kui meie, kohalviibijad, suudame muuta oma arusaamu, hakkavad samamoodi tasapisi muutuma kõikide eurooplaste hoiakud.”
Sellest on möödas enam kui kuus aastakümmet. Kas me aga võtame neid teenäitajaks olnud ideid endiselt tõsiselt? See liit on algusest peale olnud enamat kui söe ja terase ühendus. Asutajaliikmed lõid liidu kui rahu tagatise, missiooni, mille eesmärk on luua tugev Euroopa. Tunnistan, et ei ole lihtne leida ühist nimetajat poole miljardi inimese jaoks tänapäeva laienenud Euroopa Liidus, mis hõlmab 27 liikmesriiki. Mina - kui tohib - näen erilist heldust tõsiasjas, et Ungari võis eesistuja kohustused võtta üle just nüüd, keset suuri dilemmasid, raskeid võitlusi ja pöördelisi probleeme, sest just niisugustel aegadel on kõige rohkem vaja omadusi, mis minu riigil on olemas.
Tõsi on see, et praeguseid lahinguid ei saa meie eest võidelda meie esivanemate vaim. Sellegipoolest võime meie, ungarlased, olla õigusega uhked selle üle, et - 200 aastat tagasi sündinud Ferenc Liszri tsiteerides - oleme sünnipäraselt vaba rahva järeltulijad. Elame riigis, mis tänu kuningas Püha Istvánile loodi sallivaks, kaasavaks, mitmerahvuseliseks kristlikuks kogukonnaks. See on eksisteerinud riigina üle tuhande aasta ning tõendanud revolutsioonide kaudu oma sügavat janu vabaduse järele. Kuna peagi on käes Ungari rahvuspüha 15. märts, peame meenutama ungarlaste paljusid võitlusi, näiteks 1848. aasta vabadusvõitlust ja revolutsiooni ning ka 1956. aasta revolutsiooni ja vabadusvõitlust - mõned teist, kes on vanemad, võivad seda mäletada -, mille abil võitsime endale Euroopas teatavad õigused ja lugupidamise. Lisaks ei lasknud see meil kunagi unustada vennalikkust ja solidaarsust. Meie, ungarlased, oleme liiga palju võidelnud, et jääda teiste võitluste suhtes ükskõikseks ja minna vaikides teiste inimeste probleemidest mööda.
Seepärast vaatame erilise tundlikkusega kõiki sündmusi, mis praegu meist lõuna pool araabia maailmas lahti rulluvad. Mõistame inimeste vabadusiha, omadust, mis elab kahtlemata iga inimese ja iga rahva südames. Ei ole imestamist väärt ega ka ootamatu, et niisugused sündmused toimuvad. Ühegi rahva vabadusiha ei saa igavesti maha suruda. Varem või hiljem murrab see välja. Euroopa Liidu ühine ülesanne on kaitsta omaenda kodanike huvisid ja jääda truuks oma humanitaarkohustustele. Omaenda vahendite abil peab ta soodustama rahumeelset üleminekut ning - seal, asjaomastes riikides - sealsete elanike kodumaa õitsengut.
Lugupeetud kolleegid - või kui ma tohin teie poole nii pöörduda - kallid kolleegid ja sõbrad! Kuna räägime solidaarsusest, siis lubage mul tuua välja mõned mõisted Schumani kavast, näiteks "tõeline solidaarsus”, "loomingulised jõupingutused”, "huvide ühendamine” ja "sügavamalt juurdunud kogukond”. Usun siiralt, et need mõisted, mida võiksime leida igas ELi dokumendis ja igas sõnavõtus, ei ole kaotanud oma tähendust. Olen kindel, et need on sügavad tunded, millele võis kunagi rajada Euroopa ühtsuse ja sõjajärgse ülesehitustöö ning mis tõi lõpuks ka diktaatorite all rõhutud Ida- ja Kesk-Euroopa riigid tagasi siia, sellesse kogukonda.
Eesistujariigi Ungari tegevuskava kõikides punktides seatakse need põhiväärtused eesmärkideks. Kõike, mida me plaanime ja mille nimel töötame, võib kirjeldada kahe sõnaga. Kahe sõnaga, mida kasutatakse sageli, kuid mis ei ole oma jõust midagi kaotanud: vastutus ja solidaarsus. Palun lubage mul mõnest punktist pikemalt kõnelda! Mida me solidaarsuse ja vastutuse all silmas peame? Solidaarsust on vaja finantsasjades. Me teame, et euro kaitsmine on meie ühistest ülesannetest esikohal. See on kõikide liikmesriikide, kordan, kõikide liikmesriikide probleem, sest Euroopa Liidu konkurentsivõime on tähtis nii euroala kui ka euroalast välja jäävate riikide jaoks ning see sõltub meist kõigist.
Juba praegu näitab Ungari head eeskuju range õigusliku piiranguga, mille kehtestab põhiseaduse eelnõus riigi võlakoormusele. Ungari on otsustanud võtta tõsiseid meetmeid kulutuste piiramiseks, et leevendada oma praegust võlaolukorda ja langetada eelarve puudujääk alla Euroopa keskmise.
Ootame aga lugupidamisega, et eurot kasutavad riigid taastaksid usalduse ühisvääringusse. Euroopa poolaasta juurutamine teenib ühise konkurentsivõime eesmärki: see võimaldab liikmesriikidel teavitada üksteist oma eelarvekavadest enne, kui need riiklikul tasandil heaks kiidetakse, ning annab meile võimaluse panna paika riigipõhised eesmärgid. Minul isiklikult oleks hea meel, kui seda hakataks rakendama Ungari eesistumisperioodi ajal ning seda võiks nimetada isegi Budapesti poolaastaks.
Palun lubage mul veel kord Jean Monnet' sõnu kasutada. Tema arvates oli enese ühendusega sidumise oluline eelis ja eesmärk see, et riigid vastasseisu asemel laseksid end vastastikku mõjutada ning jõuaksid lõpuks loomulikult dialoogi ja vastastikuse koostööni. Tean, et vastastikuse koostöö juures on endiselt vaieldavaid küsimusi, kuid loodan siiralt, et need lahendatakse edukalt enne peagi toimuvaid majandus- ja rahandusküsimuste arutelusid.
Võlusõna on ennetamine. See võib aidata tagada, et riikide rahanduskriisid ei tule Euroopa Liidule üllatusena ning võimaldab probleemidele asjakohaselt reageerida, sest kergem on kriisi ära hoida kui sellest väljuda.
Peame kandma oma vastutust arengulünkade täitmise eest. Isegi nii suure ühenduse puhul võib solidaarsus tähendada tähelepanu pööramist ühest küljest üksikisikute saatusele ning teisalt väiksemate ja suuremate kogukondade, tervete piirkondade saatusele. Euroopa Liidu kodanikud väärivad võrdseid võimalusi. Seda võib soodustada hea ühtekuuluvuspoliitika, mille peamistes nurgakivides on meil õnnestunud juba kokku leppida. On oluline, et Euroopat ka konkurentsivõime seisukohalt ei lõhestataks.
Rääkides solidaarsusest ja ühtsusest energiaturul, on ka ühtse energiaturu väljaarendamiseks tehtavad jõupingutused tihedalt seotud ühtekuuluvusega. Eesmärk on vähendada energiasõltuvust ja haavatavust ning tagada gaasi ja elektri takistusteta liikumine kogu Euroopas. Sündmused Põhja-Aafrikas tuletavad meelde ka seda, kui oluline on vähendada ühepoolset sõltuvust ja ühendada killustatud energiavõrgud. Edasiminekut on vaja ühtse energiaturu lõplikul valmimisel, arenguks on vaja raha ning raha leidmiseks on vaja laiaulatuslikku kokkulepet.
Vastutuse võtmine on vajalik ka makropiirkondlikul tasandil. Sarnaselt Euroopa lõunaosas arendatava Barcelona protsessiga ja põhjaosas rakendatava Läänemere strateegiaga, mis pakuvad regionaalarengu ühtlustamiseks vajalikku raamistikku, otsivad nüüd ka Kesk- ja Ida-Euroopa riigid võimalusi teha tõhusamat koostööd. Kuju on võtmas ligikaudu 40 programmist koosnev ning 14 osaleva riigiga Doonau piirkonna strateegia, mis annab suurepärast tunnistust sellest, et sageli geograafiliseks piiranguks nimetatud naabrust võib käsitleda ka geopoliitilise väärtusena. Ootame väga, et Doonau, mis on justkui meie looduslik ühendaja ning meie igavest üksteisest sõltuvust väljendav jõgi, aitaks tänu juunis vastuvõetavale strateegiale meil areneda - aitaks meid kui roheline koridor, majanduslik potentsiaal, ühisettevõtmiste edasiviiv jõud, arenev transpordiliin ning tõepoolest ka kui kultuuriline ühendaja. Ungari täidab strateegia kavandamise algataja rolli ning korraldab praktiliste ülesannete poole pealt ühise veemajanduse ja keskkonnakaitse nimel tehtavat tööd.
Peame võtma vastutuse oma piiridel. Euroopa Liit peab olema võimeline maailmas toimuvatele kiiretele muutustele reageerima. Ükski muutus ei õigusta aga seda, et tegutseme omaenese huvide vastu, jookseme laeva ühelt küljelt teisele ning üksnes võimendame seeläbi paraja lainetuse mõju veelgi.
Tean, et paljud inimesed tõstatavad lõuna- ja idapoolsete naaberriikide küsimuse, öeldes, et valida tuleb kas see või teine. Nad ütlevad, et praegune olukord käsib meil keskendada tähelepanu Euroopa Liidu lõunapiiridele. Saame aga muutunud olukorrale - ning peame tunnistama, et selliseid muutunud olukordi tekib alati - anda häid vastuseid vaid siis, kui meil on kõikides kompassinõela otspunktides kindel positsioon. Kui Euroopa Liit selle unustab, tegutseb ta iseendale vastu ja nõrgestab end. Ootamatud olukorrad võivad alati tekkida hõlpsamini seal, kus me ei hoia end asjadega kursis ja vastupidi: iga äsja esilekerkinud probleemi saab lahendada lihtsamalt seal, kus on olemas hästitoimivad suhted.
Idapartnerlus ei ole Ungari ega Poola prioriteet. Ehkki näib, nagu oleks see meie vaatenurk, on tegemist ühise arusaamaga. Miski ei tõesta seda ilmsemalt kui tõsiasi, et korraldame idapartnerluse tippkohtumise koos oma Poola sõpradega nende eesistumisperioodi ajal.
Meil on vaja rääkida ka solidaarsusest, mida peame näitama üles nendega, kes ootavad laienemist. Euroopa Liidule aluse pannud riikide liit on alati hoidnud oma uksed lahti ning öelnud, et iga demokraatlik riik, kes soovib ühineda oma vabast tahtest ning aktsepteerib ELi põhiväärtusi, võib ühenduse liikmeks saada. Ühest küljest tähendab see, et liitu kuulumiseks on vaja täita konkreetsed tingimused. Teisest küljest tähendab see, et meil on vastutus ka Euroopa Liidust väljapoole jäävate riikide ees, kõigi nende riikide ees, kes peavad liikmestaatust oma eesmärgiks ja teevad selle saavutamiseks suuri jõupingutusi. Ühinemissoov väärib selgeid vastuseid, selgeid nõudeid ning selget ajakava ja väljavaateid Lääne-Balkani riikidele, kuid ka Türgile ja Islandile.
Mis puudutab vastutust vähemuste ees, lubage mul tsiteerida Lissaboni lepingu artiklit 3:"Liit rajaneb sellistel väärtustel nagu inimväärikuse austamine, vabadus, demokraatia, võrdsus, õigusriik ja inimõiguste, kaasa arvatud vähemuste hulka kuuluvate isikute õiguste austamine.” Kultuuriline mitmekesisus on tõepoolest Euroopa Liidu sisu, selle elujõulisuse allikas. Selle riiklikuks avalduseks saavad Ungari järgmises parlamendikoosseisus - mis juhtumisi 2014. aastast alates poole võrra väheneb - kõik riigis elavad vähemused oma esindaja.
Sama põhimõttega on täiel määral kooskõlas ka see, kuidas esindab Ungari väljaspool Ungarit elavate ungarlaste saatust. Oleme ebatavalises olukorras. Meil on põhiseaduslik kohustus kaitsta muudes riikides asuvate põlisungarlaste kogukondade vähemusõigusi, nende õigust kasutada oma emakeelt ja isevalitsemisõigust. Kas saaksime end nimetada headeks eurooplasteks, kui me seda ei tee? Just Euroopa Liit pakub meile õiguslikku ja vaimset raamistikku, milles see probleem ei ole tegelikult enam probleem. Nüüd on meil vähemalt kõik võimalused saada üle ajaloolisest ülekohtust - kurvastamata meie geograafilise eraldatuse pärast - ning tähistada meie vaimset ja intellektuaalset vendlust ilma mingite territoriaalsete nõudmisteta. Oleme selle isegi seadusesse kirja pannud. Vähemuste õiguste austamisega muutub riik ka ise tugevamaks, mitte nõrgemaks. Nii saab ta omale lojaalsed, rahulolevad, enesest lugupidavad kodanikud, kes - sugugi mitte muuseas - oma kultuuri ja traditsioonide abil toonitavad mitmekesisust ja lisavad sellele värvi.
Lõpetuseks lubage mul rääkida romasid käsitlevast strateegiast, sest Jerzy Buzek on seda juba teinud. Eesistujariik Ungari peab tulemusliku ja elujõulise romade strateegia esitamist Euroopa Liidule üheks oma kõige olulisemaks ülesandeks. Lívia Járóka on seda juba teinud. Olen kindel, et meil on vaja ühist tegevuskava. Vaesuse väljajuurimiseks tuleb aga lisaks sotsiaalsetele meetmetele kindlalt loobuda eelarvamustest ning arendada välja hädavajalik toetav kultuuri- ja hariduskeskkond. Kõik see ei ole esmajoones kokkuleppe ja raha, vaid meie inimlikkuse ja leidlikkuse küsimus.
Lugupeetud president, head kolleegid! Teame hästi, et vahetuva eesistujariigi positsioon tähendab alati käimasolevate protsesside edasiviimist. Selleks on vaja kahte näiliselt vastandlikku omadust: alandlikkust ja järeleandmatust. Alandlikkus ühiste murede suhtes ja järeleandmatus nende esindamisel on omadused, mis võivad tuua kaasa edu. Ungari eesistumisperioodi lõpus on meie mõõdupuu järgmine: kas oleme kavandatud rajast kõrvale kaldunud või kas oleme suutnud suunata dialoogi tagasi oluliste, sisuliste ja edasiviivate küsimuste juurde.
Seepärast on meie ülesanne eesistujariigina olla protsesside taganttõukaja. Olla meeskonnamängija - seda tähistab ka eesistujariikide kolmiku mõiste. Võib saavutada häid individuaalseid tulemusi, kuid ainult siis, kui esmatähtsaks jääb ühenduse, või pigem meeskonna huvide teenimine. Paljud asjad nõuavad uuesti läbivaatamist, sest selgeks on saanud, et me ei rajanud oma uut euroopalikku elu piisavalt kindlatele alustele. Edasise teeraja otsimisele kulunud ajajärk hakkab ka Euroopa Liidus lõppema. Kaldun arvama, et näen siin õnnelikku tähtede seisu. Euroopa Liidul on praegu eesistujaks riik, kus tehakse täpselt sellised suuri struktuurilisi muudatusi, mis ootavad ees ka ELi. Suured halvasti toimivad ja muutumatuks peetud süsteemid tuleb ümber korraldada ning uuesti läbi mõelda ja vaja on arengut soodustavaid ja konkurentsivõimet kaitsvaid tingimusi, mis suudavad kriisidele paremini vastu panna.
Tõsiasi, et praegu vajab Ungaris kõik muutmist ja uuendamist, teeb meid vaid ühise Euroopa Liidu tuleviku kujundamise suhtes avatumaks. Meil on kogemus, mis väljendab selgesti, et peame pöörduma tagasi ühenduse huvide tõhusa esindamise juurde. Ungarlased ootavad, et nende juhid ja poliitikud - kellele juhtumisi anti eelmisel aastal Euroopa kontekstis enneolematu suveräänne võim - looksid tugevate seaduste ja väärilise põhiseaduse abil uue elu raamistiku ning sõnastaksid meie tuleviku aluspõhimõtted. Rahvas pärib neilt selle kohta aru. Meie alatine juhtpõhimõte on jõustada seadused, mis määravad meie tuleviku kooskõlas ELi normide, Euroopa traditsioonide ja kodanikuvabadustega.
Kehtiv Ungari põhiseadus - lubage mul ka selle kohta paar sõna öelda - pärineb aastast 1949. See oli aasta, kui õnnelikumas Euroopa piirkonnas oli juba sündinud ühisturu idee ning selle elluviimine oli käeulatuses. Samal aastal saatis kommunistlik režiim Ungaris end näidiskohtuprotsessidega ise Euroopast välja. Aastakümneteks nõukogude mõjusfääri sattumise tõttu kaotas riik oma iseseisvuse. Olime ära lõigatud tõelisest Euroopast, kogukonnast, kuhu me oma traditsioonide kaudu olime alati kuulunud. Isegi päike oli meie eest varjatud.
Mida valedele ehitatud riik võib kaotada, säilitasid ungarlased rahvana. Seepärast pean oluliseks ja kõnekaks, et Ungari põhiseadus kannab nüüdsest seda aastanumbrit. See sisaldab aastat 2011, kui me teatava ajaloo kingutusena, hüvitusena saame esimest korda täita Euroopa Liidu eesistujariigi kohuseid. Esimest korda saame suure tööga ning rahumeelsetes, edasiviivates tingimustes näidata tõeliselt oma pühendumust demokraatiale ning rakendada oma ungarliku kindlameelsuse ühenduse teenistusse.
Minu arvates tuleb õige aeg luua põhiseadus rahva elus alati siis, kui see on piisavalt tugev, et tunnistada minevikus tehtud vigu, seista paljudeks aastakümneteks püsimajäävate tõdede eest ning on alustatu lõpetamiseks piisavalt visa. Vähemalt sama oluline on tugineda euroopalikele alustele. Garanteerin, võin teile kinnitada, et uue Ungari põhiseaduse inimõiguste peatüki juures võtame normiks Euroopa Liidu põhiõiguste harta.
Lugupeetud kolleegid! Olen vehkleja ja osalesin olümpiamängudel just sellel alal. Niisiis ei ole ristuvate mõõkade metalne heli mulle võõras. Sellegipoolest ei usu ma, et Euroopa tänapäeva poliitilisel areenil oleks meil tarvis võistelda selle nimel, et näha, kes suudab teise jõuga välja tõrjuda ja võidutseda. Ajalugu ei ole andnud meile volitusi selleks, et tegeleksime üksnes poliitiliste malemängude ja taktikaliste prestiižilahingutega, vaid et teeniksime eesmärke, suurendaksime ühtekuuluvust ning püüdleksime üksmeele poole.
Eurooplased vajavad edukat, võidukat ja tugevat Euroopa Liitu. Euroopa Liitu, mis põhineb ühenduse huvidel ja väärtustel ning kus ka iga üksik riik on tugev. Just see väljendub ka kaugelepürgivas tegevuskavas, mida nimetame Euroopa 2020. aasta strateegiaks.
Lugupeetud kolleegid! Palun lubage mul lõpetada oma sõnavõtt teenitult kuulsa Ungari kirjaniku Sándor Márai mõttega Euroopa teemal: tsiteerin - "Peame seda eluviisi edasi arendama. Peame täitma selle kõige nüüdisaegsega ja säilitama selles kõike ajatut. Meil on kõik, mida vajame; vajame vaid usku ja sihikindlat tahet, usku oma rolli ja tahet võidelda rumaluse ja tujude türannia vastu. Kust võib eurooplane tööga algust teha? Kust ungarlane? Arvan, et ta on juba algust teinud.” Tsitaadi lõpp. Siia saan lisada ainult seda, et saagu siis nii.
Tänan tähelepanu eest!
President
Lugupeetud president Schmitt! Need olid tähtsad sõnad ja teie määratlus on väga tähtis. Euroopa Parlament ei tähenda üksnes õigusakte, vaid Euroopa Liidu hinge. Jean Monnet' tsitaadid integratsiooni, dialoogi ja ühise tegevuse, ühiste meetmete kohta on meie jaoks väga olulised. Väga oluline oli meenutada meile Schumani kava - selle aluseks oli solidaarsus kõigepealt Euroopa Liidu alguses, siis 1990ndail; eelmisel sajandil Kesk- ja Ida-Euroopas, praegu finantsturgudel, lähitulevikus Vahemere piirkonnas. Tänan teid kõikide märkuste eest praeguste tegevuste ja praeguste probleemide kohta ning Euroopa Liitu ähvardavate ohtude kohta! Suur tänu teile sõnavõtu eest! Peame teie sõnu ja kommentaare meeles.
(Aplaus)
