
Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Huoneissamme olevilla televisioilla voimme luullakseni vastaanottaa 36 kanavaa. Yksi niistä oli alankomaalainen kanava, jonka välityksellä saatoimme seurata aamuisin, iltapäivisin ja iltaisin alankomaalaisia uutisia. Tämä kanava on ilmeisesti kuitenkin kadonnut ruudusta tällä viikolla. Voisitteko pyytää toimivaltaisia viranomaisia palauttamaan alankomaalaisen kanavan, jotta voisimme jälleen seurata alankomaalaisia uutisia aamuisin, iltapäivisin ja iltaisin.

Puhemies
Rouva Maij-Weggen, tietenkin huolehdimme asiasta.

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Edellisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Díez de Rivera Icaza
Arvoisa puhemies, huomautan, että eilispäivän pöytäkirjassa ei mainita nimeäni. En tiedä, johtuiko se omasta unohduksestani, mutta olisin kiitollinen, jos asia oikaistaisiin, sillä olin täällä läsnä.

Puhemies
Rouva Díez de Rivera Icaza, yritämme tehdä niin.

Coates
Arvoisa puhemies, halusin kiinnittää huomionne erääseen The European Parliament Magazine -lehdessä ilmestyneeseen artikkeliin. Sen otsikko on " The EPLP's selection controversy" .
Artikkeli on enimmäkseen poliittista analyysia, joka ei juuri kiinnosta parlamenttia toimielimenä. Se kuitenkin sisältää joitakin huolestuttavia väitteitä, ja niistä yhden mukaan niiden henkilöiden, jotka halusivat asettua ehdolle tulevissa vaaleissa, täytyi allekirjoittaa muistio, jossa he lupasivat osan henkilöstökorvauksistaan Ison-Britannian työväenpuolueelle. Väitetään - kenties aiheellisesti - että tämä voi olla Euroopan parlamentin työjärjestyksen vastaista.
Voiko puhemiehistö mahdollisesti tarkastella tätä asiaa ja ilmoittaa meille päätöksensä?

Puhemies
Herra Coates, vastaan teille alustavasti, että mainitsemanne lehti ei ole Euroopan parlamentin julkaisu ja että Euroopan parlamentti ei ole siitä vastuussa. Lehti saa tukea Euroopan parlamentilta ja se tarjoaa tietoa parlamentista, mutta puhemiehistö ja virkamiehet eivät ole vastuussa lehdessä julkaistujen artikkeleiden sisällöstä.

Donnelly, Alan
Arvoisa puhemies, tällaiset välikohtaukset tulevat toistumaan lähikuukausina. Se on herra Coatesin taholta silkkaa politiikkaa. Hän on yksi parlamentin pettyneistä jäsenistä. Hän ei enää ole työväenpuolueen jäsen, mutta hänet valittiin parlamenttiin työväenpuolueen jäsenenä. Jos hänellä olisi soveliaisuudentajua, hän luopuisi paikastaan nyt ja antaisi meidän pitää täytevaalit.

Puhemies
Toivoisin, ettemme keskustelisi teidän ja herra Coatesin henkilökohtaisesta vastakkainasettelusta.

Tomlinson, lordi
Arvoisa puhemies, olisitteko valmis olemaan yhtä mieltä kanssani siitä, että nimettömät artikkelit ovat todistusaineistona lähes yhtä hyödyttömiä kuin herra Coatesin lausunnot?
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

EKP: vähimmäisvarannot - EKP: seuraamukset - EKP: tilastotiedot
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Hoppenstedtin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0332/98) Euroopan keskuspankin suosituksesta neuvoston asetukseksi (EY) Euroopan keskuspankin soveltamista vähimmäisvarannoista (EKP 0002/98 - C4-0451/98-98/0808(CNS)), -Katiforisin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0329/98) Euroopan keskuspankin suosituksesta neuvoston asetukseksi (EY) Euroopan keskuspankin valtuuksista määrätä seuraamuksia (ÅÊP 0003/98 - C4-0452/98-98/0809(CNS)), -Hendrickin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0327/98) Euroopan keskuspankin suosituksesta neuvoston asetukseksi (EY) Euroopan keskuspankin valtuuksista kerätä tilastotietoja (EKP 0001/98 - C4-0450/98-98/0807(CNS)).
Hoppenstedt
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, mietintö vähimmäisvarannoista on yksi monista rakennusosista Euroopan parlamentin ja Euroopan keskuspankin välisessä tiiviissä vuoropuhelussa, jonka tavoitteena on rahapoliittisten toimien reunaehtojen muotoilu. Myös Wim Duisenberg korosti raha-asiain alivaliokunnalle pitämässään puheessa 22. syyskuuta 1998, että vähimmäisvarantovelvoite on rahapolitiikan tärkeä mahdollinen väline. Tätä aihetta käsittelevänä parlamentin esittelijänä minua ilahduttaa se, että voin myötävaikuttaa rahapoliittisten välineiden konkreettiseen toteuttamiseen.
Tämän välineen kolme keskeistä tehtävää ovat kiteytyneet viime kuukausien vähimmäisvarantovelvoitetta koskevassa keskustelussa. Ensiksikin vähimmäisvarantojärjestelmä voisi edesauttaa rahamarkkinakorkojen vakauttamista. Toiseksi sellainen järjestelmä voisi lisätä pankkien keskuspankille osoittamia rahapyyntöjä ja siten edesauttaa rakenteellisen likviditeettivajeen aikaansaamista ja suurentamista. Tätä EKP pitää hyödyllisenä, koska se parantaisi sen mahdollisuuksia toimia tehokkaammin likviditeetin suunnannäyttäjänä ja reagoida pitkällä aikavälillä uusiin maksumenetelmiin, kuten sähköisen rahan kehittymiseen.
Kolmanneksi EKP: n vähimmäisvarantojärjestelmä voisi myös toimia rahan määrän säätelyn välineenä, koska sen avulla voidaan vaikuttaa rahan kysynnän korkojoustoon. Kaikesta huolimatta vähimmäisvarantovelvoitteen käyttöönotto rahapoliittisena välineenä ei ole kiistaton kysymys, koska se voisi aiheuttaa kilpailun vääristymistä rahaliiton ulkopuolelle jääviin maihin nähden. Tämän perusteella kannatan EKP: n päätöstä yhtäältä määrittää vähimmäisvarantovelvoiteprosentit melko alhaisiksi ja toisaalta seurata koronmaksun osalta markkinoita.
Molemmat toimenpiteet pienentävät sitä riskiä, että toimet siirretään euroalueen ulkopuolella sijaitseviin pankkitoimipaikkoihin. Tässä yhteydessä haluaisin vielä viitata tämän mietinnön kahteen tärkeään osaan. Ensiksikin EKP: n pitäisi esittää tutkimus, jossa käsitellään niin sanottujen taseen ulkopuolisten erien sisällyttämistä vähimmäisvarantopohjaan. Kun otetaan huomioon taseen ulkopuolisten toimien tai johdannaisinstrumenttien nopea kehittyminen, taseen ulkopuolisten erien sisällyttäminen olisi koko rahoitusjärjestelmän kannalta edullista.
Toiseksi haluaisin viitata siihen, että nimenomaan sähköisen rahan merkityksen kasvun vuoksi, jonka myös EKP on pannut merkille ja jota se on käsitellyt, toisin kuin vielä jokin aika sitten - kuulemistilaisuudessa puhuttiin 10 %: n osuudesta, mutta nyt ollaan jo pidemmällä näissä pohdinnoissa - vähimmäisvarantopolitiikka pitäisi muotoilla siten, että se on avoin näille tulevaisuuden kehityssuunnille.
Sähköisen rahaliikenteen sisällyttäminen vähimmäisvarantopohjaan voisi osoittautua tärkeäksi näkökohdaksi rahan määrän säätelyssä. Haluan korostaa, että käsiteltävänä olevan mietinnön tavoitteena on antaa EKP: lle tehokas väline ja mahdollisuus myös tulevaa kehitystä ajatellen joustavasti päättää tämän välineen käytöstä. Siksi oletan, että neuvosto hyväksyy tämän suosituksen seuraavassa Ecofin-kokouksessa 12. lokakuuta 1998 tukeakseen siten EKP: tä sen rahapoliittisissa strategioissa.

Katiforis
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, vaikka kyseessä on varsin tekninen keskustelu, voidaan kuitenkin sanoa, että sillä on historiallista merkitystä, koska tämä on ensimmäinen kerta, kun parlamentilta pyydetään Euroopan keskuspankkia koskevaa lainsäädäntöä. Mielestäni tämä pitää panna merkille. Esittelemäni erityinen säädös koskee neuvoston asetuksen antamista Euroopan keskuspankin valtuuksista määrätä seuraamuksia. Euroopan keskuspankin perussäännön 34.3 artiklan mukaan Euroopan keskuspankilla on oikeus määrätä seuraamuksia suhteessa säädöksiin ja EKP: n tekemiin päätöksiin siltä osin, kuin ne koskevat velvollisuuksien noudattamista rahapolitiikan suunnittelun alalla, sekä lisäksi hieman rajoitetummin pankkijärjestelmän valvontatehtävän alalla.
Arvoisa puhemies, mielestäni harvoin käy niin, että lähinnä teknisluonteinen kysymys sattuu olemaan niin ajankohtainen ja merkittävä kuin tällä kertaa. Viime viikkojen tapahtumat pörssimarkkinoilla ovat paljastaneet kolme asiaa: ensiksi, että keinottelu on käytännössä täysin hallitsematonta, toiseksi, että se on saattanut meidät taloudellisen katastrofin partaalle ja kolmanneksi, arvoisa puhemies, mikä on tämänpäiväisen keskustelun kannalta tärkeintä, että vastuussa näistä tapahtumista ja vaaroista eivät ole vain yksityiset keinottelijat, vaan niihin ovat sekaantuneet myös ne, joiden pitäisi harjoittaa valvontaa, eli keskuspankit, jotka eivät pelkästään peittele muiden keinottelua, vaan myös markkinoiden kohdatessa seuraamuksia kiirehtivät korvaamaan aiheutuvat vahingot. Viittaan tunnettuun tapaukseen, tunnettuun Merriweatherin suojarahastoskandaaliin Yhdysvalloissa. Sanotte ehkä, että tämähän tapahtui Yhdysvalloissa, mutta arvoisa puhemies, keskuspankkien ajatusmaailma on yhtenäinen, eikä meillä Euroopassakaan ole mitään takeita siitä, että asiat olisivat paremmin. Niinpä onkin käynyt seuraavasti: Italian keskuspankki on julkisilla varoilla keinotellut suojarahastoilla, joilla Italiassa keinotellaan maan julkisilla velkakirjoilla, joita Italian keskuspankin kuuluisi vahtia, jotta markkinoilla säilyisi jokin kuri.
Arvoisa puhemies, se, kuka nyt valvoo Italian keskuspankkia, on kiinnostava kysymys, koska perustamissopimuksessa ei sanota juuri mitään luottolaitosten valvonnasta. Kuka valvoo Italian keskuspankkia? Italian viranomaiset? Keskuspankki voi estää tämän vetoamalla riippumattomuutensa. Me teimme keskuspankeista riippumattomia. Euroopan keskuspankkijärjestelmä? Se voidaan torjua vetoamalla toissijaisuusperiaatteeseen. Ja näin riippumattomuuden ja toissijaisuuden välillä, arvoisa puhemies, keskuspankkien johtajat ovat onnistuneet hankkimaan oikeuksia ja toimivallan, joita ei ollut edes kuningaskunnissa, joissa kuningas oli saanut valtansa oikeutuksen jumalalta. Keskuspankkien oletetaan palvelevan demokraattista järjestelmää. Tilanne on vaarallinen - kuinka vaarallinen, se käy ilmi näiden päivien tapahtumista - eikä sitä tietenkään voida hyväksyä. Tämä ase, jonka me tänään annamme EKP: lle markkinoiden valvonnan harjoittamista ja kurin säilyttämistä varten, on täysin riittämätön, sillä kyseessä on oikeudenkäyntijärjestykseen liittyvä säädös, joka meidän tietenkin pitää hyväksyä ja jonka teknisestä näkökulmasta paras osoitus on, että siihen ei esitetty pienintäkään tarkistusta, ja esittelijänä olenkin sitä mieltä, että meidän pitää hyväksyä se ja kiittää työn laatua. Mutta lisäksi meidän pitää tietää, että se, mitä teemme, on täysin riittämätöntä, koska valvonnan on oltava paljon tehokkaampaa, jos aiotaan suojella yleisöä kansainvälisillä rahamarkkinoilla kehittyviltä tilanteilta. Arvoisa puhemies, koska annamme keskuspankkien johtajille tämän toimivallan, heidän pitää lisäksi ymmärtää, että heidän on uhrauduttava yleisön eikä keinottelijoiden puolesta, kuten he valitettavasti ovat tähän saakka tehneet.
Keskuspankkien johtajat vetoavat nyt tietenkin menestykseensä inflaatiokysymyksessä. Arvoisa puhemies, monet tekijät ovat vaikuttaneet inflaatioon: paitsi keskuspankkien politiikka myös hallitusten talous-, hinta- ja tulopolitiikat. Kuitenkin tilanne karkasi kokonaan käsistä siellä, missä keskuspankkien johtajien olisi pitänyt pystyä menestyksekkäästi torjumaan inflaatiota, eli heidän omalla takapihallaan, sillä keinottelun takia, jota he eivät valvoneet ja jota he peittelivät, niin kuin nyt on käynyt ilmi, osakkeiden ja velkakirjojen inflaatio on noussut korkeuksiin ja muodostaa nyt valtavan vaaran eurooppalaisille pörsseille, amerikkalaisille pörsseille ja koko maailmantaloudelle. Tänään annamme keskuspankkien johtajille aseen, niin kuin pitääkin, mutta samalla meidän pitää ilmoittaa heille, että demokraattisen järjestelmän heille antama ase on tarkoitettu palvelemaan Euroopan kansoja eikä Euroopan keinottelijoita.

Hendrick
Arvoisa puhemies, Euroopan keskuspankkijärjestelmän perussäännön 5 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että Euroopan keskuspankki kansallisten keskuspankkien avustamana kerää tilastotietoja, joita tarvitaan Euroopan keskuspankkijärjestelmän tehtävien suorittamista varten. Tämä tilastotieto kerätään joko toimivaltaisilta kansallisilta viranomaisilta tai suoraan taloudellisilta toimijoilta.
Suositusluonnos asetukseksi on monessa suhteessa varsin selkeä. Olen kuitenkin huolestunut tietyistä seikoista, jotka liittyvät EKP: lle toimitetun tilastotiedon luottamuksellisuuteen. Minusta tuntuu siltä, että pyrkiessään olemaan niin itsenäinen kuin mahdollista EKP haluaisi kaikki tilastojärjestelmän edut, mutta ilman sitä vastuuta, joka Eurostatille on yhteisön lainsäädännössä asetettu. EKP: n puolesta tietoa keräävien kansallisten keskuspankkien hyväuskoisuutta ei saisi haitata se, että EKP epäonnistuu sen hallussa olevan tiedon luottamuksellisuuden kunnioittamisessa. Täten olen yrittänyt tarkistuksissani tiukentaa näitä näkökohtia.
Jotta voitaisiin kerätä tarvittavat tiedot EKP: n tehtävien suorittamista varten, on kiinnitettävä erityistä huomiota " tiedonantajien perusjoukkoon" . Esille otettiin joitakin asioita. Ensiksi seuraamusten osalta: jos EKP: lle tai kansalliselle keskuspankille ei toimiteta tilastotietoja asetetussa määräajassa, voidaan määrätä enintään 10 000 euron päivittäinen uhkasakko. Toiseksi jos toimitettu tieto on virheellistä tai puutteellista tai se on toimitettu muussa kuin vaaditussa muodossa, voidaan määrätä enintään 200 000 euron sakko. Jos tiedonantaja estää toimitetun tiedon paikkansapitävyyden tarkistamisen, voidaan jälleen määrätä korkeintaan 200 000 euron sakko.
Luottamuksellisuus on iso asia, ja tiedonantajien luottamuksen saavuttamiseksi ja ylläpitämiseksi pidän sitä välttämättömänä edellytyksenä korkealaatuiselle tilastotiedolle. Sellaisen tiedon olisi oltava luottamuksellista aina, kun se on mahdollista.
Kun katsotaan itse säännöksiä, johdanto-osan 22 kappaleessa todetaan, että tässä asetuksessa määriteltyjen luottamuksellisuussääntöjen " täytyy poiketa jossain määrin yhteisön yleisistä ja kansainvälisistä tilastotietojen luottamuksellisuutta koskevista periaatteista" . Tämä on perustelu sille, että se on ristiriidassa Eurostatin säännösten kanssa. Tämän väitteen perustelut ovat epäselviä, ja tietoja olisi tämän vuoksi käytettävä neuvoston asetuksessa vahvistettujen luottamuksellisuussäännösten mukaisesti.
Seuraamusten määräämisen osalta järjestelmään ei sisälly " vapautuslauseketta" niitä tilanteita varten, jolloin tiedonantajat itse eivät pysty antamaan tilastotietoja, toisin sanoen siihen ei sisälly säännöstä epäkunnossa olevasta faksilaitteesta. Sitä varten pitäisi olla säännöksiä, ja mietinnössäni niitä annetaankin.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, täsmälleen 87 päivän kuluttua Euroopan talous- ja rahaliitto tulee voimaan. Euroopan keskuspankkijärjestelmän tekemät valmistelut euron käyttöönottamiseksi sujuvat hyvin ja aikataulun mukaisesti. Tänään parlamentin käsiteltävinä olevien sekundäärilainsäädäntöön kuuluvien asetusten, jotka koskevat valtuuksia määrätä seuraamuksia, vähimmäisvarantoja rahapoliittisena tekijänä sekä valtuuksia kerätä tilastotietoja, hyväksyminen on erittäin tärkeä askel. Tässä tilanteessa meidän pitäisi vielä kerran muistella sitä, kuinka historiallisesti ainutkertainen hanke rahaliitto on.
Ensimmäistä kertaa historiassa jäsenvaltiot luopuvat kansallisista oikeuksistaan päättää itse asioistaan federatiivisen eurooppalaisen toimielimen hyväksi. Sen myötä ne kuitenkin saavat päätösvaltaa rahapolitiikassa. Tämä on tullut uudestaan esiin juuri nyt rahoitusmarkkinoiden nykyisessä myrskyisessä tilassa - euroalue vakauden saarekkeena.
Näiden asioiden perusteella on tehtävä kaikki voitava teknisten ja lainsäädännöllisten perustojen luomiseksi sitä varten, että Euroopan keskuspankki voi parhaalla mahdollisella tavalla hoitaa ne tehtävät, joihin se on sopimuksessa velvoitettu. Kysymys on myös sekundäärilainsäädännön mahdollisimman nopeasta toteuttamisesta. Euroopan parlamentti on mahdollistanut tämän aikataulullaan. Niinpä Ecofin-neuvosto voi myös lopullisesti hyväksyä tämän lainsäädännön 12. lokakuuta. Euroopan parlamentin osallistuminen tähän lainsäädäntömenettelyyn on vain yksi osatekijä eurooppalaista rahapolitiikkaa koskevassa demokraattisessa laillistamismenettelyssä Euroopan keskuspankin ja Euroopan parlamentin välisen rahapoliittisen vuoropuhelun keinoin.
Siinä ei ole kysymys yhden historiallisesti ainutkertaisella tavalla riippumattoman elimen demokraattisen vastuun takaamisesta, vaan kysymys on päinvastoin myös siitä, että ainoastaan demokraattisesti hyväksytty politiikka, joka vastuun kantamalla saavuttaa hyväksyntää ja lisää uskottavuuttaan, voi saavuttaa sopimuksessa sille määrätyt tavoitteet. Euroopan keskuspankki on myös itse erityisesti kiinnostunut Euroopan parlamentin kanssa käytävästä raha-asioita käsittelevästä vuoropuhelusta, koska sen avulla se voi saavuttaa uskottavuutta ja hyväksyntää markkinoilla ja kansan keskuudessa.
Hoppenstedtin mietinnössä viitataan oikeutetusti tärkeään rahapoliittiseen välineeseen. Sopimuksen tavoitteiden täyttymiseksi ja rahaliiton menestymiseksi Euroopan keskuspankille täytyy antaa mahdollisuus käyttää tarkasti määriteltyjä ja tehokkaita rahapoliittisia välineitä. Vähimmäisvarannot ovat yksi sellainen tärkeä rahapoliittinen väline, jonka avulla voidaan lisätä pankkien keskuspankille osoittamia rahapyyntöjä ja siten estää rahamarkkinakorkojen voimakas vaihtelu. Eurooppalaisessa rahapolitiikassa ei ole tällä hetkellä suunniteltu, että tätä välinettä käytettäisiin aktiivisesti keinotteluun liittyvien pääomavirtausten estämiseen, kuten Saksassa tehtiin Bretton Woods -järjestelyn päätyttyä 70-luvun alussa.
Kun otetaan huomioon maailmanlaajuinen rahoituskriisi ja keinotteluun liittyvät kuuma raha -liikkeet, vähimmäisvarannosta on tulevaisuudessa hyötyä jopa muille tavoitteille. Kun otetaan huomioon myös kehitys, joka liittyy sähköiseen rahaan, joka taas voisi vähentää käteisen rahan merkitystä ja siten keskuspankille kohdistettuja rahapyyntöjä, on tärkeää, että EKP: llä on tämä väline rahapoliittisessa palikkalaatikossaan. Vähimmäisvarannoista syntyy kuitenkin ongelmia sen vuoksi, että niiden käyttöönottaminen vaikuttaa pankkialaan veron tavoin ja se voisi aiheuttaa euroalueen pankkitoimipaikalle kilpailuhaittoja.
Sen jälkeen kun EKP-neuvosto on päättänyt kohtuullisista velvoiteprosenteista ja sen lisäksi EKP: hen vähimmäisvarantoina tehtäville talletuksille maksettavista koroista, ennakkoehdot on täytetty. Euroopan parlamentti voi kannattaa tätä ehdotusta, kuten myös Katiforisin mietinnössä, jossa käsitellään valtuuksia määrätä seuraamuksia, tehdään selväksi. Euroopan parlamentti ei sen vuoksi halua esittää vastalauseita tästä asetusehdotuksesta, mikä on oikein. Myös tilastotietojen kerääminen Euroopan unionissa on välttämätöntä - nimenomaan silloin, kun siis täytyy säädellä rahan määrää - jolloin ei koskaan tiedetä, kuinka rahankäyttö- ja säästökäyttäytyminen kehittyvät Euroopan talous- ja rahaliitossa, niin että laajan tietopohjan merkitys on keskeinen.
Euroopan keskuspankille täytyy, kuten herra Hendrick sanoi ja kuten myös asetuksessa oikeutetusti todetaan, antaa oikeudelliset perustat riittävän tietopohjan keräämiseksi.
Euroopan keskuspankki ei tietenkään saa vapautta toimia laista välittämättä. Sen täytyy siis myös noudattaa yleisiä oikeudellisia periaatteita. Sikäli Hendrickin mietinnössä kiinnitetään oikeutetusti huomiota luottamuksellisuuteen ja suojeluun liittyviin ongelmiin. On siis tärkeää, että tämän osalta annetaan asianmukaiset määräykset, kuten Euroopan parlamentti tarkistusehdotusten sisältämissä kompromissiehdotuksissa korostaa.
Euroopan talous- ja rahaliitto etenee siis aikataulun mukaisesti kuten viime kuukausinakin ja siihen liittyvät huolelliset valmistelut jatkuvat, niin että tästä päivästä 87 päivän kuluttua, siis 1. tammikuuta 1999, myös tehokkailla välineillä varustettu Euroopan keskuspankki voi aloittaa toimintansa.

Gasòliba I Böhm
Arvoisa puhemies, raha-asiain alivaliokunnassa, jonka puheenjohtajana on kollegamme rouva Randzio-Plath, oli joitakin päiviä sitten kuultavana Euroopan keskuspankin pääjohtaja herra Duisenberg, joka vakuutti, että määräaikojen ja määräysten osalta oli edetty tyydyttävällä tavalla, jotta Euroopan keskuspankin toimintamekanismit toimisivat täysin ongelmitta euron tullessa voimaan 1. tammikuuta ensi vuonna. Hän antoi kuitenkin ymmärtää, että oli vielä joitakin tärkeitä seikkoja, jotka oli tarpeellista selvittää ennen euron voimaantuloa.
Näissä kolmessa mietinnössä, jotka talousasioita käsittelevän valiokunnan erittäin laaja enemmistö hyväksyi, viitataan joihinkin perustaviin seikkoihin, jotka liittyvät näihin Euroopan keskuspankin moitteettoman toiminnan kannalta keskeisiin kysymyksiin, ja kuten kukin esittelijöistä on vuorollaan osoittanut, on vielä sellaisia peruskysymyksiä, jotka on tarpeellista ottaa huomioon, ja on tarpeellista ottaa mukaan ne huomiot, joita on esitetty esimerkiksi varauksista, jäsenvaltioiden ja Euroopan keskuspankin välisistä suhteista, seuraamusten tasosta, niiden soveltamisesta ja niin edelleen...
Kuten rouva Randzio-Plath sanoi, euron käyttöönottoon on alle 90 päivää, ja se - näinä talous- ja rahoituslevottomuuksien aikoina - on osoittanut tuovansa alueelle erittäin merkittävää turvallisuutta ja vakautta. Sitä varten on kuitenkin välttämätöntä lujittaa euroa. Minun käsitykseni - kuultuani herra Duisenbergia ja niitä huomioita, joita on esitetty täällä ja valiokunnassa näistä peruskysymyksistä käymiemme keskustelujen yhteydessä - on se, että Euroopan keskuspankin toiminnan ja jäsenvaltioiden sekä niiden omien keskuspankkien soveltamien talous- ja rahapolitiikkojen välillä on vielä liian suuri kuilu. Meidän olisi ratkaistava tämä kysymys mitä pikimmin ja varmistettava kaikin tarvittavin keinoin 1. tammikuuta ensi vuonna käyttöönotettavan euron onnistuminen.

Gallagher
Arvoisa puhemies, käsittelemme tänään perustamissopimuksen 106 artiklan 6 kohdan mukaisesti kolmea asetusta, jotka koskevat sovellettavia vähimmäisvarantoja, valtuuksia määrätä seuraamuksia sekä Euroopan keskuspankin valtuuksia kerätä tilastotietoja, ja jotka on laadittu perustamissopimuksessa määrätyn erityisen menettelyn mukaisesti. Tässä tapauksessa Euroopan keskuspankki ja komissio ovat yhtä mieltä siitä, että pankki itse valmistelee suositusluonnokset päällekkäisyyden välttämiseksi.
Mitä tulee tilastotietojen keräämistä koskevaan asetukseen, ryhmämme on omalta osaltaan sitä mieltä, että talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan hyväksymissä tarkistuksissa määritellään uudestaan se alue, jolla pankki kerää tilastotietoja, ja keräämiskeinot. Käsiteltävänämme oleva teksti vaikuttaa tyydyttävältä.
Mitä tulee seuraamuksia koskevaan asetukseen, totean, että pankille on myönnetty valtuuksien osalta laajempi vastuuala kuin useimmille kansallisille keskuspankeille tilastojen osalta. Ei ole epätavallista, että asetuksessa säädettyjen seuraamusten varasto on laaja. Asetuksen 2 artiklassa täsmennetään, että seuraamukset on suhteutettava laiminlyönteihin, ja siinä säädetään ennen seuraamusten täytäntöönpanoa noudatettavasta yksityiskohtaisesta menettelystä, joka takaa sen, että seuraamusuhan alla olevat elimet voivat esittää kantansa toimivaltaisten viranomaisten edessä. Tämä vaikuttaa hyvältä ajatukselta.
Siirryn nyt pakollisia varantoja koskevaan asetukseen. Meidän täytyy muistaa, että Euroopan keskuspankki ilmoitti heinäkuussa 1. tammikuuta 1999 alkaen perustettavista pakollisista varannoista, joille maksettaisiin samaa korkoa kuin Euroopan keskuspankin keskeisistä jälleenrakennustoimista; tämä takaisi sen, että varannoille maksettavat korot olisivat lähellä rahamarkkinoiden korkoa. Meidän täytyy kuitenkin muistaa, että tätä seikkaa ei sanota selvästi asetusluonnoksessa. Oikeudellisena perustana on tässä Euroopan keskuspankin perussäännön 19 artiklan 2 kohta. Se ei mahdollista tätä.
Toisaalta tietyissä parlamentin tarkistuksissa pyritään sisällyttämään pakollisten varantojen arviointiin määräpäivä, joka liittyy arvion ulkopuolisiin eriin ja erityisesti johdannaisinstrumentteihin " vakauteen pyrkivän rahapolitiikan tukemiseksi" ja parantaa " koko rahajärjestelmän vakautta" .
Jotkut täällä kyseenalaistavat näiden tarkistusten ansiot siksi, että asetusluonnoksen 3 artikla kattaa jo tämän pyynnön. Toisaalta on EKP: n tehtävä päättää puolueettomien kriteerien perusteella niistä kertoimista, joita olisi sovellettava kuhunkin velvollisuusluokkaan. Joka tapauksessa johdannaisinstrumenttien sisällyttämistä pakollisten varantojen arviointiin ei voida perustella varotoimilla, kuten eräässä tarkistuksessa tunnutaan ehdottavan.
Lopuksi pakolliset varannot ovat rahapolitiikan väline, jolla pyritään vakauttamaan rahamarkkinoiden korkotasoa ja hallitsemaan rahamäärän kasvua. Tästä näkökulmasta tiettyjen johdannaisinstrumenttien sisällyttäminen arviointiin on mielestämme perusteltua.

Ainardi
Arvoisa puhemies, talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietinnöt tukevat varauksetta kolmea asetusehdotusta, jotka koskevat Euroopan keskuspankin valtuuksia määrätä seuraamuksia, soveltaa vähimmäisvarantoja ja kerätä tilastotietoja.
Näissä asetuksissa korostetaan Euroopan keskuspankin ylettömiä valtuuksia. Sen tehtäväksi todellakin uskottaisiin kyseisten toimien suora hallinta ilman, että hallitukset tai edes kansalliset keskuspankit puuttuisivat siihen millään tavalla. Sitä ei valvottaisi lainkaan poliittisesti yhteisön tasolla, sillä " euroneuvosto" on vielä tällä hetkellä vain rakenne, jolla ei ole valtuuksia. Niinpä kuulen sanottavan: " Euroalueesta tulee vakaa alue." Pidän kollegoitani erittäin optimistisina. Jos maailmanlaajuinen talouskriisi horjuttaa nousevia talousalueita, kaikki tietävät, että se koskettaa myös teollisuusmaita; niin alkaa sitä paitsi jo tapahtua, ja kaikki tietävät myös sen, että sillä on vakavia taloudellisia ja yhteiskunnallisia seurauksia.
Siispä, kyllä vain, on aloitettava pikaisesti niiden pohdiskelujen ja ehdotusten tarkastelu, jotka liittyvät Euroopan keskuspankin hallintaa koskeviin yksityiskohtaisiin sääntöihin. Emme voi hyväksyä sitä, että keskuspankista tulee kansallisten talouspolitiikkojen sensori, joka antaa inflaation torjunnan nimissä sosiaali- ja työllisyyspolitiikkaa koskevia rajoittavia määräyksiä. Painopisteitä on muutettava pikaisesti, ja keskuspankin tavoitteet on määriteltävä uudelleen niin, että määrärahat osoitetaan työllisyyden ja kasvun elvyttämiseen ja niin, että sen tehtävänä on rajoittaa pääomien vapaata liikkuvuutta ja torjua rahamarkkinoiden vaikutukset.
Kansalaisilla ja heidän valitsemillaan toimielimillä on oltava keinot valvoa tätä keskuspankkia. Tämän vuoksi on välttämätöntä, että sen toiminta on avointa ja että sitä valvotaan demokraattisesti erityisesti Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien välityksellä sekä keskustelemalla julkisesti tärkeistä talous- ja raha-asioihin liittyvistä panoksista. Keskuspankin tavoitteiden ja toiminnan uudelleen määrittely on pakko aloittaa, jos halutaan olla mukana rakentamassa uutta edistysmielistä Eurooppaa, joka pystyy todella vastaamaan Euroopan kansojen tarpeisiin ja pyrkimyksiin.

Wolf
Arvoisa puhemies, meneillään on loppukiri sellaisessa ravikilpailussa, jossa yllättäen alettiin laukata. Nyt parissa kuukaudessa on yhtäkkiä tehtävä kaikki se, mitä vuosien kuluessa ei ole valmisteltu. Meidän pitäisi myöntää, että voimamme alkavat jossain määrin loppua. Se, että vähimmäisvarannot ovat rahapolitiikan keskeinen ulottuvuus, pitää paikkansa. Rouva Randzio-Plath toi sen jo esiin. Meidän pitäisi ehkä kuitenkin esittää vielä kysymys, eikö meidän pitäisi suunnitella vähimmäisvarantoja euron ulkoiseksi vakauttamiseksi ja laajempaa perustaa vähimmäisvarantovelvoitteelle. Voin mainita johdannaisinstrumentit ja kasinotalouden tässä vain suuntaa antavina sanoina.
Mitä tulee seuraamuksiin ja valvontaan sekä tarkkailuun, herra Katiforis totesi jo, että ne eivät ole riittäviä. Jos vastuuttomat kauppamiehet ryhtyvät toimimaan niiden suojarahastojensa avulla, joilla on valtava vipuvaikutus, ne takuut, joista nyt puhutaan, ovat riittämättömiä. Mitä tulee tilastoihin, emme laajemmankaan tietopohjan avulla voi puuttua todella varsinaiseen taloudelliseen kehitykseen.
Minun täytyy sanoa, että vaikka olemmekin pysyneet aikataulussa, on yhä edelleen huolestuttavaa, että euron käyttöönottoon liittyvät tekniset valmistelut eivät kokonaisuudessaan ole vielä niin pitkällä, että ne sulkisivat pois sen mahdollisuuden, että saatamme vielä joutua suuriin ongelmiin. Mitä tulee poliittiseen tukemiseen, korjauksiin ja valmisteluihin, toivon kuitenkin vielä, että saamme aikaan välttämättömät korjaukset vielä viime minuuteilla. Oskar Lafontainella on kyllä selvästi kyky ymmärtää ongelmia: korkojen laskeminen rahapolitiikan keskeisenä tehtävänä, taloudellisen hallinnon aktivoiminen, työllisyyshuippukokous, tasa-arvoisuuden liittäminen mukaan ja maailman rahoitusrakenteen lujittumisen edistäminen. Herra Katiforis sanoi oikeutetusti, että pelkkä tarkkailun lisääminen ei riitä. Tarvitaan valvontaa! Emme voi suojella vain rahaomaisuuden haltijoiden oikeuksia, vaan meidän on lopultakin saatava umpeen se avoin haava, jonka puuttuva demokratia ja Euroopan keskuspankin valvonta aiheuttavat.

Torres Marques
Arvoisa puhemies, olemme nyt edenneet viimeiseen vaiheeseen euron käyttöönotossa, sillä euro tulee voimaan vajaan 90 päivän kuluttua. Ja Euroopan keskuspankki on pääjohtajansa Wim Duisenbergin lupauksen mukaisesti lähettänyt parlamentille suosituksensa neuvoston asetuksiksi, joiden tarkoituksena on turvata keskuspankin säännönmukainen toiminta ja asetettujen tavoitteiden toteutuminen eli ennen kaikkea hintojen vakaus, mutta myös tarpeelliset taloudelliset ja rahapoliittiset toimenpiteet Euroopan nykyisen talouskasvun ylläpitämiseksi tilanteessa, jossa Venäjän, Aasian ja Latinalaisen Amerikan rahoituskriisit uhkaavat sitä.
Nyt käsiteltävien kolmen asetuksen aiheina ovat Euroopan keskuspankin vähimmäisvarannot, EKP: n valtuudet määrätä seuraamuksia sekä jäsenvaltioilta kerättävät tilastotiedot, ja esittelijöinä ovat jäsenet Hoppenstedt, Katiforis ja Hendrick, joita haluan onnitella.
Kyse on keskeisistä edellytyksistä rahaliiton säännönmukaiselle toiminnalle sen kolmannessa vaiheessa, ja epäilemättä kyse on myös varsin johdonmukaisista toimenpiteistä, sillä niiden tarkoituksena on varmistaa rahavarantojen asianmukainen valvonta talous-ja rahaliittoon liittyneissä 11 jäsenvaltioissa ja siten tehdä euromarkkinoista samalla kertaa sekä houkuttelevat että turvalliset. Tehtävä ei ole aivan yksinkertainen, eikä sen menestys ole etukäteen taattu. Nyt käsiteltävät kolme asetusta sisältävät ne toimenpiteet, joihin on syytä ryhtyä näiden tavoitteiden toteutumiseksi, ja sen vuoksi ne kaikki ansaitsevat kannatuksemme.
Mitä tulee herra Hoppenstedtin laatimaan vähimmäisvarantoja käsittelevään mietintöön, on ilmeistä, että on pyrittävä tasapainottamaan keskenään kaksi eri näkökohtaa: toisaalta edut ja turvallisuus, jotka tämä toimenpide tuo mukanaan, ja toisaalta taas joustavuus, joka estää kilpailun vääristymät. Kuten tiedämme, vähimmäisvarantopolitiikalla on kolme perustavaa tehtävää: ensinnäkin rahamarkkinakorkojen vakauttaminen, toiseksi edellytysten luominen rakenteellisen likviditeettivajeen kohtaamiselle ja kolmanneksi rahamäärän lisäämisen ohjaaminen. EKP: n määrittämä 10 %: n suuruinen vähimmäisvaranto, jolle maksetaan korkoa ja joka kattaa myös yhä tärkeämmäksi käyvän sähköisen rahan, sekä sähköisen rahan sovellusalueen laajentaminen ansaitsevat kannatuksemme, samoin kuin muutkin ehdotukset.
Herra Katiforisin mietinnössä käsitellään Euroopan keskuspankin valtuuksia määrätä seuraamuksia, ja kannatan sen asiantuntevaa ja järkevää johtopäätöstä. Erityisen onnistuneena pidän sitä, että asetuksessa pyritään luomaan tasapaino EKP: n ja kansallisten keskuspankkien välille: vaikka mahdollisuus käynnistää menettely seuraamusten määräämiseksi on vaihtoehtoisesti joko EKP: n tai kansallisten keskuspankkien käytettävissä, ainoastaan EKP: n toimivaltaiset elimet voivat tehdä päätökset seuraamuksista. Näin onnistutaan aikaansaamaan se, että kansallisten keskuspankkien valppaus ei vähene nykyiseen verrattuna, mutta samalla seuraamusten määräämistä koskeva menettely voi edetä yhtenäisellä ja yhtäpitävällä tavalla kaikilla EKPJ: n tasoilla.
Tarkastelkaamme lopuksi Hendrickin mietintöä, jossa käsitellään EKP: n valtuuksia kerätä tilastotietoja. Kuten tiedetään, valuuttakursseihin liittyvät ja rahapoliittiset päätökset voidaan tehdä ja ne myös täytyy tehdä juuri mahdollisimman luotettavien tilastotietojen pohjalta. Siksi tässä asetuksessa pyritään monin eri tavoin turvaamaan tietojen saanti, ja juuri siksi siinä annetaan niin monia määräyksiä. Yhdyn esittelijän näkemykseen, jonka mukaan kansallisten keskuspankkien EKP: n käyttöön luovuttamien tietojen on oltava ehdottoman luottamuksellisia. Tätä näkökohtaa tiukennetaan entisestään nyt esitetyissä tarkistusehdotuksissa.
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, elämme nyt äärimmäisen tärkeää, vaikeaa ja kiintoisaa aikaa: syntymässä on uusi, vakaaksi tarkoitettu yhteinen valuutta - euro - jonka hyväksyneiden jäsenvaltioiden talouskasvu on niiden noudattamasta kurinalaisesta budjettipolitiikasta huolimatta pysynyt vakaana tilanteessa, jossa käsillä on yleinen kriisi ja rahapoliittinen epävakaus. Toivomme, että tämä uusi valuutta muodostuu vakauttavaksi tekijäksi, eikä ainoastaan Euroopassa, vaan myös koko maailmassa.

Carlsson
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, nyt on alle kolme kuukautta euron käyttöönottoon. Meidän on parlamentissa otettava kantaa useisiin teknisiin yksityiskohtiin, samalla kun voimme onnitella Euroopan unionia siitä, mitä nyt on syntymässä. Samalla minun täytyy vielä kerran valitella sitä, että Ruotsilla on edelleen hallitus, joka haluaa olla tämän vakautta ja kasvua luovan prosessin ulkopuolella.
Jotta Euroopan keskuspankki voi toimia uskottavasti, vaaditaan oikeiden rahapoliittisten välineiden käyttämistä ja myös päätösten tekemistä oikean tiedon perusteella. Mielestäni Hoppenstedtin mietintö on erittäin hyvä. Talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta antaa nyt lausuntonsa EKP: n suosituksesta neuvoston asetukseksi keskuspankin soveltamista vähimmäisvarannoista. Hyvin kirjoitetuissa perusteluissaan Hoppenstedt toteaa, että vähimmäisvarantojen merkitys on vähenemässä. Hän kirjoittaa myös, että jos rahapoliittiset tavoitteet voidaan saavuttaa myös muilla EKP: n käytettävissä olevilla välineillä, voidaan mahdollisesti harkita varantojen vähimmäiskoron määrittämistä nollaksi. Olen henkilökohtaisesti sitä mieltä, että keskuspankin mahdollisuudet säännellä likviditeettiä avoimilla markkinatoimilla on luultavasti riittävä. Katson, aivan kuten Hoppenstedtkin huomautti mietinnössään, että vähimmäisvarantojen väärä käyttö voi vaikuttaa kilpailua vääristävästi. Sitä paitsi on olemassa vaara, että kaikkeen puuttuvat byrokraatit ja poliitikot käyttävät vähimmäisvarantomahdollisuutta hyväkseen keinona verottaa pankkijärjestelmää. Haluamme toki tukea käsiteltävänä olevaa ehdotusta kokonaisuudessaan, koska asetusehdotus antaa EKP: lle suuren liikkumavaran sen osalta, otetaanko vähimmäisvarantopolitiikka käyttöön ja miten se otetaan käyttöön. Me PPE-ryhmässä luotamme täysin EKP: n johdon harkintaan ja päätöksiin.
Sanoin myös, että jotta keskuspankki voi toimia uskottavasti ja tehokkaasti, päätökset on tehtävä oikean tiedon perusteella. Rahapoliittisten ratkaisujen on perustuttava luotettaviin tilastoihin, jotka ovat tarkistettavissa. Siksi Hendrickin mietintö on tärkeä samoin kuin Katiforisin mietintö, jossa mahdollistetaan sanktiot niitä toimielimiä vastaan, jotka laiminlyövät sitoumuksiaan ja vastuutaan. Haluan kiittää Hendrickiä ja Katiforisia heidän työstään.
EKP: tä varten kehitetty tilasto on erityislaatuinen. Tämän arkaluonteisen tiedon kirjaamisen on tapahduttava luottamuksellisessa ympäristössä kansallisen ja Euroopan tason välillä. Tällöin vaaditaan sitä, että laatu voidaan taata, että tilastolliset standardit ovat yhteisiä, ja että mitään epäselvyyksiä ei ole, mutta myös sitä, ettei selontekojen laatimistaakasta tule liian raskasta.
Olen vakuuttunut siitä, että päätösten oikeiden taustojen avulla EKP voi tehdä välttämättömiä rahapoliittisia päätöksiä. Vaihtamalla avoimesti tietoja markkinoiden kanssa ja julkistamalla päätösten perustelut voidaan luoda se välttämätön luottamus, jota menestyksekäs eurooppalainen keskuspankki tarvitsee.

Seppänen
Arvoisa puhemies, viime kuukausien aikana on yleistynyt käsitys, jonka mukaan Kansainvälinen valuuttarahasto on epäonnistunut tehtävässään maailman rahajärjestelmän pelastamisessa. Olemme maailmanlaajuisen deflaation kynnyksellä. IMF on määrännyt eri maiden nautittavaksi sellaisia poliittisia lääkkeitä, jotka eivät ole parantaneet vaan pahentaneet keinotteluviruksen aiheuttamaa tautia. IMF: ää on ohjannut kaikissa sen toimissa näkymätön käsi, liberalistinen logiikka. IMF on pelastanut meidän rahoillamme maiden sijasta ylikansallisia pankkeja.
Euroopan keskuspankille annetaan nyt keinoja, joiden avulla sen pitää estää keinottelusta syntyvä rahakriisi Euroopassa. Sen takia on Hoppenstedtin mietinnön mukaan perusteltua lukea pankkien vähittäisvarantopohjaan kaikki rahoituslaitokset sekä monet niiden taseiden ulkopuoliset erät. Luottojen arvopaperistuminen ja keinottelu johdannaismarkkinoilla voivat synnyttää pankkikriisin.
Sen sijaan toisessa suosituksessaan talous- ja raha-asiainvaliokunta on väärässä. Pankeille ei pidä maksaa markkinakorkoa vähimmäisvarannoista. Sillä tavalla EKP pystyy tehokkaammin puolustamaan pankkijärjestelmää ylikuumenemiselta, josta meillä on viime vuodelta kokemuksia Aasiasta, Venäjältä ja Latinalaisesta Amerikasta. EKP: n tehtävänä ei ole pelastaa pankkeja vaan yhteiskuntia.
Euroopan keskuspankin ideologia on vapaiden pääomamarkkinoiden logiikka. EKP: llä on edessään mahdoton tehtävä huolehtia erilaisten maiden samanlaisesta rahapolitiikasta. Sen pitää varoa, ettei Eurooppaa hallitse pääomamarkkinoiden inflaation ja reaalitalouden deflaation logiikka.

Hautala
Arvoisa puhemies, puhun lähinnä Mark Hendrickin mietinnöstä, joka koskee Euroopan keskuspankin valtuuksia kerätä tilastotietoja. Näistä tilastotiedoistahan muodostuu Euroopan keskuspankin tietopohja, jonka varassa se harjoittaa yhteistä rahapolitiikkaa. Nämä tiedot kerätään periaatteessa luottamuksellisina eri toimijoilta, mutta niin kuin esittelijä ja valiokunta toteavat, tämä asetusluonnos ei ole täysin selkeä luottamuksellisuuden osalta. Siksi valiokunta esittääkin, että tätä luottamuksellisuuskäsitettä tulisi täsmentää ja että tässä tulisi noudattaa yhteisön muuta säädöstöä, joka koskee tilastotietojen luottamuksellisuutta. Tietohan voi olla periaatteessa hyvin arkaluontoista. Se voi jopa sisältää liikesalaisuuksia ja voi olla, että aiheutuu sisäpiiriongelmia, mikäli tämä tieto, joka luovutetaan keskuspankille, ei pysy täysin luottamuksellisena. Sellaisetkin tiedot, jotka eivät mahdollista suoraa tunnistamista voivat olla pääteltävissä, aivan kuten esittelijä sanoo, joten tätä todellakin täytyy selventää.
Tämä kaikki muodostaa jatkuvan jännitteen Euroopan keskuspankin avoimuuden vaatimuksen kanssa. Niinpä Euroopan keskuspankin tulisikin kiireesti laatia yleiset säännöt yleisön oikeudesta tutustua sen hallussa oleviin asiakirjoihin sekä rajoituksista ja poikkeuksista tähän avoimuussäännöstöön.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, euron tulee olla vahva ja uskottava. Nykyisessä Aasian ja Venäjän talousmyllerryksessä huomaamme, että rahalla ja rahapolitiikalla on väistämätön yhteys talouteen, sosiaalisuhteisiin ja politiikkaan itseensä.
Markkinoiden luottamus ei riitä. Euroon tarvitaan siis kansalaisten luottamusta. Se merkitsee demokratian lisäämisen tarvetta, keskuspankin valvontaa sekä vastuuta demokraattisille elimille. Demokraattisten valtioiden keskuspankki ei voi sulkeutua pelkän rahapolitiikan toimeenpanijaksi. Sen tulee ymmärtää olevansa osa laajaa sosiaaliset dimensiot huomioonottavaa talouspolitiikkaa, jossa pääpaino on, kuten olemme täällä painottaneet, työllisyyden hoidolla. Siksi pidänkin hyvänä ajatusta, että esimerkiksi Ecofinin yhteyteen luotaisiin sihteeristö talous- ja rahakysymyksiä valmistelemaan.
EKP: n valvonta on saatava nykyaikaiselle tasolle. Sellaiselle tasolle, jossa yhteiskunnallinen vastuu toteutuu. Raha tuntuu EKP: n myötä olevan entistä kauempana demokraattisista päätäntäjärjestelmistä, kun sitä pyöritetään sähköisenä ja vieläpä maailmanlaajuisissa verkoissa. Olemme siis luovuttaneet rahanvalvonnan ja kontrollin, mistä on seurannut, että raha kontrolloi meitä ja valuuttaspekulaattorit kokonaisia valtioita. Keskuspankin päätökset vaikuttavat talouteen ja siten työllisyyteen. Näin ollen pankille aikanaan annettu vastuuton riippumattomuus ja innostunut salailu eivät ole enää tätä päivää. Tähän on syytä saada aikaiseksi muutos. Keskuspankilla on oltava vastuuta ja juuri sillä tavallisten ihmisten elämässä pahaa jälkeä tehnyt uusliberalismi on kaadettu kaikissa viime aikojen suurissa vaaleissa. Eiköhän tämä viesti ole riittävän selvä. Meidän on tartuttava isoihin asioihin kuten maailman spekulaattorirahan ja globaalien jättiyritysten ohjailuun ja säätelyyn.
Työn verotus on viime vuosikymmeninä noussut voimakkaasti ja pääoman verotus on laskenut. Kaikkein tuottoisimpana liiketoimien joukossa pidetään kansainvälistä valuuttaspekulaatiota. Se on kokonaan verotuksen ulkopuolella. Samaan aikaan työllistävät pk-yritykset valittavat veroja. On muistettava, että meillä on 18 miljoonaa pk-yritystä ja 17 miljoonaa työtöntä. Tällainen suhde on väärä. Väärät tahot maksavat liikaa veroa. Euron tulee olla dollarin kilpailija, mutta eurolta vaaditaan suurempaa etiikkaa kuin dollarilta. Säälimätön pörssikeinottelu aiheuttaa paljon vahinkoa. Ihmistyön tuloksia siirtyy keinottelijoille. Kuten kollega Katiforiskin sanoi, sen sijaan että pyrkisimme rankaisemaan, me autamme keinottelijoita. Eihän tässä voi olla hyvää perustetta, jonka ihmiset hyväksyisivät.
Monet varsinkin suuret yritykset ovat valmistautuneet euron kolmanteen vaiheeseen, omassa maassani 64 prosenttia suuryrityksistä. Pk-sektori ei ole tällä tiellä. Vain 7 prosenttia on käynnistänyt valmistelutyön. Palvelualan yrityksissä tilanne on vielä huonompi. Pk-sektori on kuitenkin, kuten sanoin, päätyöllistäjä Euroopassa. Näin ollen toivoisinkin, että komissio loisi neuvontapaketin pk-sektoria varten siirryttäessä yhtenäisvaluuttaan.
Herra Hoppenstedt huomauttaa mietinnössään, että vähimmäisvarannot aiheuttavat veronkaltaisia lisäkuormituksia pankkiasiakkaiden talletuksille. Seurauksena voi olla siirtyminen sisäisistä vähimmäisvarantovelvoitteen alaisista toimista ulkomaisiin vähittäisvarantovelvotteista vapaisiin toimiin. Euro-alueen pankit joutuvat näin ollen kolmansia maita huonompaan kilpailutilanteeseen. Kaikkein pahimpaan tilanteeseen joutuvat ennen pitkää pankkien työntekijät täällä Euroopassa. Omassa maassani näin on käynyt.

Lulling
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, aion puhua Hendrickin mietinnöstä. Euroopan keskuspankin riippumattomuus ja sen tehtävä - tehdä eurosta vahva valuutta - antavat mielestäni täyden oikeutuksen tälle asetukselle, jonka nojalla se voi kerätä tehtäviensä hoitamisen kannalta välttämättömät tilastotiedot.
En ole, päinvastoin kuin esittelijä, epävarma EKP: lle toimitettavien tilastotietojen luottamuksellisuudesta. Olemme luottaneet siihen, että Euroopan keskuspankki hoitaa täysin riippumattomasti eurooppalaista valuuttaamme, euroa, koskevia asioita, miellyttääpä se sitten tai ei joitakin minua vastapäätä istuvia kollegoitani, jotka kaipaavat aivan selvästi niitä järjestelmiä, jotka aikoinaan epäonnistuivat, missä niitä sovellettiinkin, esimerkiksi Keski- ja Itä-Euroopan maissa.
Mielestäni olisi näin ollen järjetöntä toteuttaa sellaisia toimia, jotka estäisivät toisiinsa järkevästi liittyvien tilastojen saamisen Euroopan unionissa. Luottamukselliset tilastotiedot, jotka liittyvät esimerkiksi ulkomaiseen rahaliikenteeseen, voivat osoittautua tarpeellisiksi. Jos näin kerättyjen luottamuksellisten tilastotietojen käyttö muihin tarpeisiin kiellettäisiin, olisi se yhtä liioiteltua kuin se, että ovet haluttaisiin murtaa auki tällaisen asetuksen määräyksillä, jotka olisivat vain hurskaita toiveita ja jotka liittyisivät esimerkiksi siihen, kuinka tarpeellista olisi rajoittaa tiedonantajien velvoitteita. Kaikki myöntävät sen.
Talous- ja raha-asioita käsittelevä valiokunta hyväksyi jotkin tarkistukseni, muun muassa ne, joissa täsmennetään, että tilastotietoja voidaan käyttää perustamissopimuksen 5 artiklan 2 kohdassa lueteltujen tehtävien hoitamiseksi. Nämä - uskaltaisinko sanoa - rajoitukset ovat täysin riittävät.
Mitä tulee seuraamuksiin, varokaamme ehdottamasta tarkistuksen 4 kaltaisia tekstejä, jotka tekisivät vain asianajajat onnellisiksi ja jotka työllistäisivät heidät täysipäiväisesti rajoittamatta kuitenkaan niitä rasitteita, joita ilmoitusten tekeminen aiheuttaa yrityksille, sikäli kuin asia koskee niitä. Niin arkaluonteisella alalla kuin yhtenäisvaluutan hallinnassa ei voi olla kysymys siitä, että tiedonantajille annetaan mahdollisuus keinotella uhkasakkojen maksamisella sen sijaan, että ne toimittaisivat EKP: lle sellaisia tietoja, joita se ei sitä paitsi varmasti keräisi, elleivät ne olisi sen tehtävien hoitamisen kannalta välttämättömiä.
Älkäämme unohtako, arvoisa puhemies, että keskuspankki, niin kuin mikä tahansa poliittinen tai muu päätöksentekoelin, tekee virhearviointeja ja huonoja päätöksiä, jos sitä tiedotetaan huonosti.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, nämä kolme mietintöä, joissa käsitellään Euroopan keskuspankkia, ovat luonnollisestikin syntyneet tarpeesta säännellä tuon uuden toimielimen toimintaa. Ja se on jo sinänsä sekä välttämätöntä että myönteistä.
Ensimmäinen, vähimmäisvarantoja koskeva asetus herättää tiettyä huolta, joka liittyy sen mahdolliseen kilpailua vääristävään vaikutukseen, sikäli kuin varantoja voidaan pitää eräänlaisina veroina talletuksille, sekä asetuksen jättämään laajaan liikkumavaraan. Varantojen tehtävä pankkijärjestelmässä olisikin pohtimisen arvoinen asia.
Ennen kaikkea haluamme tässä lyhyessä puheenvuorossa kuitenkin tähdentää kahdesta muusta nyt käsiteltävästä asetuksesta heijastuvaa ajattelutapaa, filosofiaa, joka on johtanut siihen, että EKP: lle myönnetään huomattavia valtuuksia määrätä seuraamuksia. EKP on toimielin, johon olemme kohdistaneet ankaraa arvostelua siitä syystä, että sen demokraattinen ulottuvuus on kovin vajavainen ja sille on rajoittamattoman vapauden nimissä myönnetty täysin suhteettomia valtuuksia vailla vähäisintäkään poliittista valvontaa; kun se nyt saa valtuudet myös antaa asetuksia ja määrätä seuraamuksia, aihetta arvosteluun ja huoleen on vielä enemmän. Emme sinänsä aseta kyseenalaiseksi varman ja asianmukaisen tilastotiedon tarvetta, mutta EKP: n valtuudet määrätä seuraamuksia erityisesti tilastotiedon osalta ovat omiaan luomaan valtaisan joukon paineita ja velvoitteita, jotka lisäävät EKP: n valtaa entisestään ilman, että tuota valtaa poliittisesti ja demokraattisesti mitenkään harkittaisiin ja rajoitettaisiin.
Ehdotetussa ja parlamentin kannattamassa muodossaan nämä asetukset merkitsevät sitä, että yhden toimielimen valtuudet, jotka ovat jo nykyisellään kaiken valvonnan ulottumattomissa ja sen vuoksi mielestämme käsittämättömän laajat, vahvistuvat entuudestaan, ja vieläpä lainsäädännön kautta.

Ettl
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kolme käsiteltävänä olevaa mietintöä, joissa käsitellään vähimmäisvarantovelvoitetta, valtuuksia määrätä seuraamuksia ja tilastotietojen keräämistä, hyväksyttiin valiokunnassa yksimielisesti - nähtävästi nämä kolme ovat miltei rutiinimietintöjä, mutta kun otetaan huomioon maailman rahoitusmarkkinoilla viime aikoina tapahtunut kehitys, niiden merkitys on kaikkea muuta kuin vähäinen.
Sallikaa minun siksi tehdä niistä muutamia perustavia huomautuksia. Lyhyt katsaus menneisyyteen: kesän 1997 alussa maksamatta jätetty rakennusluotto sai luotonantajat Kaakkois-Aasiassa joukkohysterian valtaan ja syöksi pikku tiikerit suunnattomaan taloudelliseen ja sosiaaliseen kriisiin. Tämä luottamuskriisi levisi sitten Japaniin, Etelä-Afrikkaan, Latinalaiseen Amerikkaan ja lopulta poliittisista syistä vielä Venäjälle. Seuraukset ovat olleet tiedossa jo pitkään: kasvuennusteet täytyi muuttaa heikommiksi, osakkeiden hintojen romahdus johti maailmanlaajuisesti noin 4 biljoonan USA: n dollarin suuruisiin tappioihin, mikä vastaa Japanin bruttokansantuotetta. Monet näistä kriisiin joutuneista maista ovat likviditeettiloukussa ja ne voidaan vapauttaa siitä vain rahoitusruiskeella.
G7-päätöstä hätärahaston perustamisesta on tarkasteltava tässä yhteydessä ja sitä on tietenkin pidettävä hyvänä. Ratkaisevaa on kuitenkin myös valvontatehtävänsä hoitamatta jättäneen IMF: n epäonnistuminen. Nimenomaan keinottelun reaalitaloudelliset vaikutukset sekä kasvun toteutumatta jääminen tämän luottamuskriisin puitteissa, jolla ei ole mitään tekemistä puhtaan taloudellisen kehityksen kanssa, ovat virallinen hätähuuto järjestelmän muuttamisen puolesta. Suurelle yleisölle koituvat kustannukset ovat yksinkertaisesti liian suuret. Myös suuret pääomanomistajat vaativat rahoitusmarkkinoiden ohjaamista ja valvontaa yhä vahvemmin.
Eurooppa pystyi taloudellisen yhtenäisyytensä ja vakaiden valuuttojensa ansiosta välttämään tämän kriisin suurelta osin. Tämä vakaus on kuitenkin ostettava yhä uudestaan korkeiden korkojen politiikalla. Se taas näkyy kasvuluvuissa, mutta - ja se on ratkaisevaa - valuutan vakauttamiseen tähtäävä korkopolitiikka osoittaa ennen kaikkea vähimmäisvarantojen kautta, kuinka eurooppalaisten pankkien pitää toimia sääntelemättömässä ylikansallisessa talousjärjestelmässä. Se antaa keskuspankille mahdollisuuden rajoittaa pankkien korkokäyttäytymistä ja ohjata rahan määrää. Tästä tähän asti kansallisesta välineestä täytyy nyt tehdä valvonnan ja seurannan eurooppalainen väline. On ajateltava tähän tapaan!
Näin on ajateltava myös siksi, että nykyään maailmanmarkkinoiden kautta kulkee päivittäin jopa 1, 8 biljoonaa dollaria keinottelukauppoina - se on noin 10 % maailman kansantulosta. Niinpä esimerkiksi Thaimaan tapauksessa vähimmäisvarantojen lasku on lisännyt paljon riskejä sisältävien lyhytaikaisten kauppojen määrää. Se on tietenkin antanut suojarahastoille, jotka eivät toimi ainoastaan valuutta-alalla, vaan myös raaka-ainealalla ja aiheuttavat nopeilla varojen nostoillaan yrityksille kaksinkertaisia kustannuksia, lisää toimintavapauksia. Jos esimerkiksi raaka-ainepörssi heilahtaa ylös huonon puuvillasadon vuoksi, voi nykyään jo varautua lisäksi niin sanottuun suojarahastolisään. Tämä ei voi olla asian tarkoitus! Sillähän ei ole mitään tekemistä työn eikä myöskään rahoitusmarkkinoiden innovaatioiden kanssa!
Suuri yleisö joutuu vastaamaan tästä koituvista kustannuksista ja nimenomaan näistä syistä minusta on todella järkevämpää, jos vähimmäisvarantopolitiikassa toimitaan ennemmin todellisten kustannusten periaatteen mukaisesti kuin palkitsemalla niin kutsuttujen kilpailuperusteiden nojalla. Tämä näkemys poikkeaa jonkin verran Duisenbergin lausunnosta. Duisenbergin ei kuitenkaan aina tarvitse olla oikeassa. Liian vahva sääntelyn poistaminen johtaa odotusten ohjaamiin rahoitusmarkkinoihin, jotka eivät enää suuntaa huomiotaan puhtaaseen taloudelliseen kehitykseen, vaan kilpailijoiden voittoja koskevaan toimintaan. Kasvun ja työllisyyden on oltava ensisijaisia tavoitteita ja ne on otettava jälleen huomioon politiikassa. Se vaatii hyväksyttyjä kansainvälisiä pelisääntöjä näillä avoimilla markkinoilla. Vähimmäisvarannot ovat yksi niistä: niitä ei pidä siirtää sivuun keskustelun kautta, vaan ne on otettava käyttöön.

Rübig
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, käsiteltävinä olevien mietintöjen avulla suojaamme Euroopan keskuspankin vahvaa ja riippumatonta asemaa. Haluan onnitella herra Hendrickiä hänen mietinnöstään. Uskon, että hän on oivaltanut, mikä on keskeinen hyökkäyslinja. On erittäin tärkeää, että annamme EKP: lle mahdollisimman laajan riippumattomuuden, mutta siitä huolimatta niitä oikeudellisia periaatteita, jotka ovat voimassa Euroopan laissa, pitäisi soveltaa myös tällä alalla.
Minua ilahduttaa erityisesti se, että haluamme tilastotietojen keräämistä koskevassa kysymyksessä ottaa erityisesti huomioon pienet ja keskisuuret yritykset. Lukuisten mielipidetiedustelujen perusteella tiedämme, että tietojen kerääminen, joka on usein huonosti järjestettyä, lisää aikaa vieviä hallinnollisia toimia, jotka haittaavat yritysten varsinaista toimintaa. Haluamme vastustaa näitä rasitteita tarkistusehdotuksen 7 avulla. Niinpä kynnysarvojen pitää edesauttaa sitä, että jokainen pikkuyritys ei joudu tekemään ilmoitusta - ja sehän koskee ääritapauksissa myös kotitalouksia - jos käy kauppaa yli rajojen.
Euroopan keskuspankin pitää itse määrätä osapuilleen nämä kynnysarvot. Siten riippumattomuus ja myös tehokkuus säilyvät. Loppujen lopuksi on aivan luonnollista, että asetuksen sisältämissä mahdollisuuksissa määrätä seuraamuksia otetaan huomioon rikosoikeuden yleiset periaatteet ja tilastot. Siksi määrättävissä rangaistuksissa on otettava huomioon sekä suhteellisuuden periaate että rikkomuksen luonne. Kun on kysymys tiedonantovelvollisista riippumattomista syistä, joihin tiedonantovelvolliset eivät ylipäänsä voineet vaikuttaa, rangaistuksista pitäisi luopua kokonaan.
Käsiteltävinä olevat ehdotukset ovat järkevä keskitie yhtäältä välttämättömän tietojen keräämisen ja toisaalta sen tavoitteen välillä, että estetään yrityksille ja kotitalouksille aiheutuvat lisärasitteet. Pienten ja keskisuurten yritysten keskeinen merkitys työpaikkojen luomisessa sisämarkkinoilla osoittaa tämän konkretisoinnin välttämättömyyden.

Theonas
Arvoisa puhemies, keskustelemme kolmesta neuvoston asetuksesta, jotka antavat Euroopan keskuspankille todella suuren vallan ja joita Euroopan parlamentin erityisesti tällä hetkellä pitäisi tarkkaan harkita.
Arvoisa puhemies, minua ihmetyttää, onko nykyinen talouskriisi tapahtunut jossain toisessa maailmassa. Keinottelu on täysin hallitsematonta. Maailmantalouden valtava kriisi, joka on vielä meneillään eikä näytä lähestyvän loppuaan, ilmenee lähinnä pörsseissä ja kansainvälisissä rahoitusjärjestelmissä, mutta työttömyyden kasvun, käytettävissä olevien tulojen vähenemisen, kulutuksen ja kansainvälisen kauppavaihdon jyrkän laskemisen ja maailmanlaajuisen tuotannon merkittävän pienentymisen kautta sillä on pian välittömiä seurauksia työväestölle.
Eivätkö keskuspankit todellakaan ole vastuussa tragediasta, joka on koskettanut miljoonia ihmisiä koko maailmassa? Luotettavat kansainväliset talousjärjestöt soittavat jo hätäkelloja euron luomisen johdosta.
Tänään käsiteltävissä Euroopan keskuspankkia koskevissa mietinnöissä näkyy historian ironia. Samaan aikaan kun maailman talousjohto keskustelee IMF: n puitteissa keinoista hoitaa edes osittain kriisin seurauksia, Euroopan parlamentti ja Euroopan unioni vaativat vanhojen ja aikansa eläneiden määräysten täytäntöönpanoa. Nämä mietinnöt asettavat alhaiset pankkikustannukset ja vapaan kilpailun siirtojen turvallisuuden ja yleisön suojelemisen edelle ja lisäävät keskuspankkien johtajien tehtäviin keinottelun valvonnan, jonka harjoittamisen pitäisi kuulua poliittisesti ja demokraattisesti valituille elimille.
Arvoisa puhemies, herää tuskallinen kysymys: kuka vartioi meitä vartijoilta? Kuka saisi valvomattoman Euroopan keskuspankin poliittiseen ja demokraattiseen valvontaan?

Wibe
Arvoisa puhemies, Ruotsihan ei osallistu rahaliittoon. Syy tähän ei ole kuitenkaan Ruotsin hallituksen asenne vaan Ruotsissa vallitseva yleinen mielipide, joka on erittäin kriittinen ja jota tukee myös se ylivoimainen enemmistö Ruotsin yliopistojen kauppatieteilijöistä, joka pitää vaihtokurssimekanismin menettämistä erittäin vaarallisena rahapoliittisen vakauden kannalta. Mutta en pyytänyt puheenvuoroa sen takia, vaan ilmaistakseni joitakin näkökantoja näistä kolmesta erinomaisesta mietinnöstä, jotka meillä on käsiteltävinä. Ennen kaikkea haluan kommentoida vähimmäisvarantoja koskevia määräyksiä.
Ensiksi haluan sanoa, että vähimmäisvarannot ovat sanomattoman tärkeä rahapoliittinen väline. Olemme kokeilleet sellaisia Ruotsissa, jossa käytimme niitä aina vuoteen 1985 asti, ja ne toimivat aivan erinomaisesti. Vuonna 1985 ne poistettiin pankkilaitoksen yleisessä sääntelynpurkuaallossa. Tuloksena oli taloudellinen katastrofi maassamme, jossa luotot kasvoivat 25 % vuodessa. Tärkeintä on siis vahvistaa se, että vähimmäisvarannot ovat tärkeä väline rahapoliittiselle vakaudelle.
Uskoakseni me kaikki tiedämme, että myös tällä järjestelmällä on puutteita. Järjestelmällä on ennen kaikkea kolme puutetta. Ensiksikin aina tulee uutta likviditeettiä. Yksi likviditeetin muoto, josta tässä mietinnössä puhutaan, on yksinkertaisesti velat, jotka kiertävät pankkien taseiden ulkopuolella ja jotka siten voivat lisätä rahan kysyntää. Toinen puute koskee johdannaiskauppaa, joka myös lisää likviditeettiä. Haluaisin tässä yhteydessä sanoa, arvoisa puhemies, että voin hyvin kuvitella, että kun on aloitettu johdannaiskauppa, niin seuraavana päivänä voidaan aloittaa kauppa johdannaisten johdannaisilla eli muutoksilla johdannaisten hinnoissa, mikä toisi mukanaan likviditeetin lisäkasvun. Kolmas puute on myös mainittu täällä, nimittäin elektronisen rahan tulo.
Nämä kolme asiaa aiheuttavat sen, että on erittäin vaikeaa määrittää tarkkoja määräyksiä vähimmäisvarannoille, ja sen, että näiden teho vähenee ajan myötä. Lisäksi on myös erittäin vaikeaa päättää, mille elimille näiden vähimmäisvarantojen hoito määrätään ja mille elimille ei, eli määrätäänkö ne ainoastaan pankeille vai otetaanko mukaan myös muut rahoituslaitokset. Voin tässä yhteydessä sanoa, että Ruotsin kokemuksen perusteella tämä pohja pitää tehdä mahdollisimman laajaksi. Aina on nimittäin olemassa vaara, että ulkopuolelta ilmestyy yrityksiä, jotka voivat kiertää nämä säännöt. Lisäksi tässä keskustelussa on kosketeltu juuri sitä seikkaa, että luonnollisesti on niin, että jos euroalueella otetaan käyttöön vähimmäisvarantosäännöt, joita ei ole tämän alueen ulkopuolella, on se tietyssä mittakaavassa kilpailuhaitta. Niin liikkuvaa kuin rahoituspääoma on, on luonnollisesti olemassa suuri vaara, että monet siirtävät liiketoimintansa sellaiselle alueelle, jolla tällaisia sääntöjä ei ole.
Johtopäätös on minusta se, että vähimmäisvarantoja on oltava, mutta ne eivät riitä rahapoliittisen vakauden luomiseksi. Sitä varten tarvitaan sekä muita sääntöjä että maailmanlaajuisia sopimuksia ennen kaikkea tämän epäterveen kilpailun estämiseksi.
Minulla on enää yksi näkökohta jäljellä, nimittäin Hendrickin tilastojen keruuta käsittelevää mietintöä koskeva näkökohta. En ole niinkään huolissani salassapitokysymyksistä tässä yhteydessä, vaan minua huolestuttaa todellakin eniten inflaatiotilastojen keruun laatu. Monet kansainväliset tutkimukset ovat nimittäin osoittaneet, kuinka helppoa on yliarvioida inflaatiota, koska ei oteta huomioon tuotteiden laatukehitystä.

Donnelly, Alan
Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensiksi ottaa esiin herra Wiben esittämän huomion, jonka mukaan syy siihen, että Ruotsi jättäytyi yhtenäisvaluutan ulkopuolelle, oli se, että se tulee paljon paremmin toimeen omillaan.
Kun otetaan huomioon kuohunta maailmanlaajuisen talouden rahamarkkinoilla, Ruotsi menettelisi muiden maiden tavoin hyvin viisaasti, jos se pyrkisi paljon nopeammin osallistumaan yhtenäisvaluuttaan, koska Euroopan ainoa rahapoliittisesti vakaa alue on niiden 11 maan muodostama alue, jotka aikovat osallistua valuuttaan 1. tammikuuta 1999 alkaen. Sen vuoksi maani konservatiivinen puolue, joka päätti eilisessä äänestyksessä pysytellä erossa yhtenäisvaluutasta 10 vuoden ajan, todellakin panee päänsä pensaaseen, eikä tee mitään Ison-Britannian tai Euroopan teollisuuden hyväksi.
Mitä tulee vähimmäisvarantovelvollisuutta koskevaan kriittiseen kysymykseen, tänään on korkea aika keskustella tästä asiasta. Jos tarkastelee LTMC-yhtiön romahdusta Yhdysvalloissa, sillä oli omaa pääomaa 5 miljardia USA: n dollaria. Sen omavaraisuusaste oli aluksi 200 miljardia dollaria; muut arviot ovat jonkin verran yli triljoona dollaria. Rahamarkkinoilla on tällä hetkellä ongelmana keskeisten rahoituslaitosten omavaraisuusaste eri puolilla maailmaa. Emme voi valvoa sitä millään lailla. Meidän täytyy varmistaa, että meillä on vahvat vähimmäisvarannot ja täysi avoimuus erityisesti rahoituslaitosten omavaraisuusasteen osalta.
Meidän on myös varmistettava, että tämä on keskuspankkien tehtävä. Kun komissaari Bangemann vastaa ja todellakin kun keskuspankki vastaa meille, meidän täytyy varmistaa, että he ymmärtävät, että heidän tehtävänsä on valvoa tätä prosessia ja varmistaa avoimuus. Meidän täytyy lujittaa keskitettyä valvontaa joidenkin rahoituslaitosten koon vuoksi. Jos tarkastelee bruttokansantuotetta maailmanlaajuisesti, osa maailman suurimmista BKT: n tuottajista ei ole maita - ne ovat itse asiassa yrityksiä. Meidän on näin ollen varmistettava, että keskuspankit ovat mukana rahoituslaitosten toiminnassa. Tarvitsemme avoimuutta ja vähemmän toissijaisuutta tällä alueella. Emme halua, että yksittäiset jäsenvaltiot tai muut valtiot noudattavat omia sääntöjään. Tämä on sellainen alue, jossa yhteisvoima auttaa ongelman ratkaisemisessa. Meidän tarvitsee täsmentää Euroopan keskuspankin valtuuksia kahdella alueella: ensiksi sen roolia sen omiin jäsenvaltioihin nähden ja toiseksi sen roolia yleensä rahoituslaitoksiin nähden.
Lopuksi: nyt on ehdottoman tärkeää, että parlamentti järjestää laajan kuulemisen ja saattaa mahdollisimman nopeasti G7- ja G22-ryhmissä mukana olleet ihmiset, herra Duisenbergin ja Euroopan kansainvälisen järjestelypankin pääjohtajan yhteen tarkastelemaan Washingtonin tapahtumien johtopäätöksiä. Meidän on käytettävä valtaamme demokraattisesti valittuna parlamenttina ja varmistettava se, että he saavat aikaan tämän avoimuuden ja täsmentävät tulevia rooleja.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

Radio- ja telepäätelaitteet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0337/98) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi radio- ja telepäätelaitteista ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tunnustamisesta (C4-0342/98-97/0149(COD)) (Esittelijä: I. M. Read).

Read
Arvoisa puhemies, talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan kollegat tietänevät, että tämä on toinen yrityksemme saada aikaan toimiva direktiivi tästä asiasta. Komission edellisessä ehdotuksessa vuodelta 1990 " testauksen" piti taata vaatimusten mukaisuus ennen kuin päätelaitteet voitiin saattaa markkinoille. Useista syistä, jotka ovat nyt luullakseni historian peitossa, tuo direktiivi ei toiminut kovinkaan hyvin. Komissio on nyt asianmukaisesti antanut toisen ehdotuksen, jossa painopiste siirretään varmennuskeinona käytetystä " testauksesta" sellaiseen keinoon, johon sisältyy valmistajan ilmoitus. Olen esittelijänä sitä mieltä, että se on oikea lähestymistapa, enkä millään muotoa vastusta komission lähtökohtaa tässä asiassa.
Komissio on myös asianmukaisesti sisällyttänyt radiolaitteet osaksi tämän direktiivin soveltamisalaa. Tämäkin on mielestäni täysin asianmukaista. Minuun ottivat ensimmäisen käsittelyn alkuvaiheessa yhteyttä radioamatöörien lobbaajat, jotka pelkäsivät, että tämä voisi vaikuttaa heidän toimintaansa, mutta he ovat jo nyt varsin vakuuttuneita siitä, ettei näin tapahdu.
Olen pohtinut varsin pitkään - ehkäpä komissaari voisi kommentoida tätä - hankalaa kysymystä, joka liittyy verkolle aiheutuvaan haittaan ja sen todennäköisyyteen. Olen pyrkinyt varmistamaan, että tätä asiaa koskevat suositukseni sekä ensimmäisessä että toisessa käsittelyssä on suhteutettu kaikkiin mahdollisiin haittoihin. Monet direktiivin täytäntöönpanosta vastaavat henkilöt olivat luonnollisesti kiinnostuneita tästä asiasta.
Ehdotuksessa ja parlamentin vastauksessa tunnustetaan myös se, että ensimmäisen ja toisen ehdotuksen välillä on tapahtunut hyvin huomattavia teknologisia muutoksia. Olemme pyrkineet ottamaan sen huomioon, ja olemme myös pyrkineet ottamaan huomioon kuluttajien etuja ja vastuuta koskevan kysymyksen sekä etenkin vammaisten kuluttajien tarpeet, erityisesti sokeiden ja kuurojen kuluttajien tarpeet.
On tehty valtavan paljon työtä - mistä kiitän kollegoja parlamentissa, komissiota ja neuvostoa - jotta saataisiin aikaan sellainen toimiva teksti, joka antaa vastauksen kaikkiin näihin varauksiin. Oli huomattavia paineita välttää sovittelu tässä asiassa. On oikein myöntää se avoimesti. Olen varma, että komissaari arvostaa parlamentin suhtautumista tähän asiaan. Me tiedämme, että koko lainsäädäntö on määrä tarkistaa ensi vuonna. Olen varma, että jos jotkut seikat eivät käytännössä osoittaudu toimiviksi, niitä voidaan tuolloin tarkistaa.
Haluan äänestettäessä pystyä selittämään, miksi kollegani, herra Hendrickin kompromissiteksti on erityisen suositeltava. Kyseessä on tarkistus 18. Tämä on paras vaihtoehto. Toivottavasti parlamentti puoltaa sitä, ei vain välttääkseen sovittelua - vaikka se onkin ollut tavoitteena - vaan pikemminkin varmistaakseen, että me saamme aikaan sellaisen direktiivin, joka voi auttaa teollisuutta, kuluttajia ja erityisesti kaikkein heikoimmassa asemassa olevia kuluttajia.
Suosittelen teille tätä tekstiä. Toivon suuresti, että se saa laajaa kannatusta yli puoluerajojen, kun siitä äänestetään myöhemmin tänä aamuna.

Van Velzen, W.G.
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, teleliikennelaitteiden kehittymisen jyrkän nopeutumisen ja kilpailua lisänneen teleliikennemarkkinoiden vapauttamisen vuoksi tarvitaan nopeita menettelyjä, kun markkinoille ollaan tuomassa teleliikennelaitteita, kuten puhelimia ja fakseja.
Radio- ja telepäätelaitteita koskeva direktiivi, jota käsittelemme tänään, vapauttaa kyseisten tuotteiden valmistajat kalliiksi käyvistä ja pitkään kestävistä kansallisista hyväksymismenettelyistä. Haluaisin kiittää kollegaani Imelda Readia hänen panoksestaan tämän hyvin teknisen direktiivin parantamiseksi ja myös hyvästä yhteistyöstä, jota hän on tehnyt menneiden viikkojen ja kuukausien aikana. Haluan kiittää myös komissiota rakentavasta yhteistyöstä, jota se on tehnyt Euroopan parlamentin ja neuvoston kanssa tämän alun perin hyvin epäselvän ehdotuksen parantamiseksi.
Arvoisa puhemies, tässä direktiivissä ovat keskeisiä ne vaatimukset, jotka teleliikennelaitteiden on täytettävä Euroopassa. Omaa verkkoa käyttäville puhelinyhtiöille on hyvin tärkeää, että voidaan estää heikkolaatuisten tuotteiden käyttö verkossa, koska muuten kuluttajat saavat sellaisen vaikutelman, että verkko toimii huonosti. Tämän vuoksi talousvaliokunta on PPE-ryhmän ehdotuksen perusteella hyväksynyt tarkistuksen, jonka mukaan toimivaltaiset kansalliset tahot voivat poistaa heikkolaatuiset laitteet verkosta, jos ongelmia todistettavasti ilmenee. Miksi nämä todistetut ongelmat ovat niin tärkeitä? Jos jokin puhelinyhtiö Alankomaissa, esimerkiksi Telfort, voi osoittaa, että jokin laite vahingoittaa tai käyttää vakavanlaatuisesti väärin verkkoa, Groningenissa sijaitseva valtion radioviestintävirasto voi päättää kyseisen laitteen poistamisesta markkinoilta. Jos edellytyksenä kuitenkin pidetään sitä, että markkinoilla täytyy esiintyä todistettuja ongelmia, ennen kuin laitteita poistetaan markkinoilta, voidaan välttää se, että operaattorit voisivat väärinkäyttää tätä direktiiviä poistaakseen uusia kilpailijoita markkinoilta. Samalla Euroopan parlamentin ehdottama järjestely kannustaa verkko-operaattoreita sijoittamaan verkkojensa vahvistamiseen ja niiden laadun parantamiseen.
Innovatiivisemmat tuotteet vaativat verkolta usein kuitenkin enemmän. Operaattorit eivät voi estää tällaisten laitteiden käyttöä sillä perusteella, että niiden verkot eivät ole riittäviä. Arvoisa puhemies, tällä tasapainolla turvataan mielestäni sekä operaattorien että oheislaitteiden valmistajien edut.
Arvoisa puhemies, valitettavasti teollisuus ei ole ollut riittävästi mukana komission ehdotuksen valmistelussa. Onneksi yhteiseen kantaan on otettu mukaan ehdotukseni siitä, että komission täytyy neuvotella säännöllisesti verkko-operaattorien, kuluttajien ja valmistajien kanssa. Tällä tavalla taataan, että kyseiset markkinaosapuolet ovat tulevaisuudessa kehityksessä mukana. Tämä direktiivi vastaa Euroopan noin 50 miljoonan vammaisen tarpeisiin, mistä kunnia kuuluu Mel Readille. Tämän vuoksi parlamentti on sisällyttänyt direktiiviin vaatimuksen, jonka mukaan teleliikennelaitteiden on oltava vammaisten käytettävissä sellaisinaan tai vain vähäisin muutoksin. Direktiivissä pidetään lähtökohtana sitä, että valmistajat suorittavat itse sertifioinnin, mutta tuloksena on, että jokaisessa jäsenvaltiossa on aina sellainen taho, joka valvoo tämän direktiivin soveltamista. Uskon, että nopeasti kasvavat teleliikennemarkkinat toimivat paremmin tämän joustavan hyväksymismenettelyn myötä.

Sichrovsky
Arvoisa puhemies, jokainen säännös, joka yksinkertaistaa telepäätelaitteiden eurooppalaista järjestelmää, on varmaankin myönteinen asia, samoin kuin se, että korostetaan erityisesti laitteiden helppokäyttöisyyden merkitystä vammaisille. Todellisuudessa edessämme on ongelma, jota käsitellään kenties liian vähän.
Niiden laitteiden hintojen, joita kuluttaja voi ostaa tällä hetkellä, ja Euroopan ulkopuolella myytävien laitteiden hintojen välillä on valtava ero. Yhä useammat Euroopan yhteisössä asuvat ihmiset, jotka matkustavat USA: han tai Aasiaan, palaavat mukanaan laitteita, jotka ovat huomattavasti halvempia kuin vastaavat laitteet Euroopassa. Tältä osin on löydettävä keino, jonka turvin jäsenvaltiot voivat kilpailukykyyn vaikuttamatta poistaa markkinoilta sellaiset laitteet, jotka eivät vastaa laatuvaatimuksia.
Meillä on vielä yksi toivomus, joka liittyy vielä tehtävään työhön: USA: n ja Euroopan välisten markkinoiden yksinkertaistaminen.

Bangemann
Arvoisa puhemies, kuten aina, yhteistyö esittelijän kanssa on ollut todella miellyttävää, ja tulos, josta tänään keskustelemme, on yhteisen kannan merkittävä parannus. Se tulee esiin myös sen myötä, että voimme hyväksyä kaikki tarkistusehdotukset 1: stä 13: een ja teemme sen vain muodollisista syistä, kuten esittelijä tietää. Kannatamme myös hänen vielä kerran esittämäänsä ehdotusta liittää tarkistusehdotukset 15 ja 18 yhteen kompromissiksi, niin että voidaan välttää sovittelu neuvoston kanssa.
Tämän direktiivin merkitys käy selväksi pelkästään jo siitä, että se korvaa kaksi direktiiviä, jotka me tähän mennessä olemme säätäneet, ja noin 1 500 kansallista määräystä. Se merkitsee sitä, että käytäntömme muutos vähentää suuressa määrin byrokratiaa, ja uskon, että jo pelkästään siten voimme parantaa tämän alan markkinoita.
Myös monet erityistarpeet otetaan tässä määräyksessä erittäin hyvin huomioon ja saanen sanoa rouva Readille - herra van Velzen viittasi siihen jo - että nämä määräykset, jotka nyt saatiin aikaan, näyttävät takaavan meille myös verkkojen yhteensopivuuden niin, että siltä osin ei pitäisi syntyä minkäänlaisia suuria ongelmia.
On oikein, että meillä on joka tapauksessa ensi vuonna mahdollisuus palata kaikkeen tähän vielä kertaalleen, mikäli se on tarpeen, ja haluaisin jo kiittää tästä uudesta yhteistyöstä. Uskon, että pääsemme tällä tietoyhteiskunnan alalla, siten kuin se laajemmassa merkityksessä ymmärretään, sellaiseen asemaan, jonka vuoksi pääkilpailijamme kadehtivat meitä. Olemme päässeet tällä alalla johtoasemaan ensisijaisesti teknisen kehityksemme ansiosta, mutta myös sen tavan vuoksi, jolla myötäilemme ja tuemme tätä kehitystä poliittisesti.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

Euron käyttöönotto
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Langenin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0304/98) komission tiedonannosta euron käyttöönoton vaikutuksista yhteisön toimintaan, toimielimiin ja lainsäädäntöön.

Langen
Arvoisa puhemies, käsittelemme tänään mietintöä, jossa käsitellään vuoden 1997 lopulla annettua tiedonantoa euron käyttöönoton vaikutuksista yhteisön toimintaan ja lainsäädäntöön. Komissio antoi tiedonannon ennen kuin päätökset 11 jäsenen euroalueesta tehtiin, ja voimme tänään todeta, että osa niistä tehtävistä, joita silloin käsiteltiin, on jo suoritettu.
Erittäin huomattava osa tehtävistä on kuitenkin tekemättä, ennen kaikkea ne tehtävät, jotka jäsenvaltioiden täytyy hoitaa, mutta ne kotitehtävät, jotka komission itsensä täytyy tehdä, ovat tänä aikana edistyneet.
Euroa koskevat päätökset - uskon, että näin saa sanoa tätä kohtaa koskevan keskustelun aluksi - olivat erittäin myönteisiä, ja Euroopan talous- ja rahoitusalueen vakaus on tänä Aasian, Venäjän ja Latinalaisen Amerikan kriisien aikana osoittanut, että suuri euroalue on eduksi eurooppalaisille ja koko maailman taloudelle. Siksi meille on tänään selvää, että euroa koskevia päätöksiä on pidettävä poikkeuksetta myönteisinä ja että Euroopan talous- ja rahaliitto voi tulla voimaan täsmälleen 1. tammikuuta 1999.
Yksi aiheista, joita mietinnössä käsiteltiin, on maatalouden valuuttajärjestelmä, ja tämä aihe on esityslistalla perjantaina, kun käsittelemme kollega Schierhuberin mietintöä, nimittäin maatalouden valuuttajärjestelmä, jonka täytyy joka tapauksessa tulla voimaan 1. tammikuuta 1999. Komissio on esittänyt tästä kaksi asetusehdotusta, joista keskustellaan perjantaina ja joita käsitellään myös jo tässä mietinnössä.
Komission tiedonannossa käsitellään yhteensä kolmea alaa: yhteisön talousarviota, maatalouspolitiikkaa ja hallintoa. Huomaatte parlamentissa käytyjen neuvottelujen tehokkuuden siitä, että lausuntoja laadittiin kaikkiaan viiden valiokunnan voimin ja lopputuloksena pystyimme sopimaan yhdestä mietinnöstä, johon kaikkien osapuolten - talouspolitiikan, aluepolitiikan ja ulkosuhteiden edustajien sekä oikeusasioita käsittelevän valiokunnan - perustelut on liitetty.
Toinen ala sisältää yhteisön lainsäädännön muuttamisen tai euroa koskevat oikeudelliset puitteet ja euron suurimmat vaikutukset yhteisön lainsäädäntöön.
Kolmanteen alaan kuuluvat toteuttamisen käytännön näkökulmat, jotka liittyvät tilastoihin, varainhoitoon, rahoitustoimintaan, tietojärjestelmiin ja tiedonkulkuun.
Haluan mainita tärkeimmät alat tässä lyhyesti: ensiksi yhteisön talousarvio. Vaihtokurssiriskien ongelma ja siihen liittyvän rahoitustoiminnan kustannukset ovat tähän mennessä rasittaneet yhteisön talousarviota huomattavasti. Menopuolella 44 % maksuista on suoritettu ecuina ja vajaat 56 % kansallisina valuuttoina, kun taas Euroopan unionin jäsenmaksut maksetaan etupäässä kansallisia valuuttoja käyttäen. Se on aikaisemmin vaatinut suunnattomasti aikaa vieviä laajoja rahoituksellisia hallintotoimia, jotka poistuvat Euroopan unionin 11 jäsenmaalta tulevaisuudessa, koska aikaisemmin kaikki piti maksaa käyttäen perustana kansallisia vaihtokursseja ja kansallisia valuuttoja.
Maatalouden valuuttajärjestelmässä on ollut virallisen muuttuvan ecun kurssin lisäksi niin sanottu vihreä kurssi, jonka tarkoituksena oli tasapainottaa valuuttojen heilahteluja ja siten taata kaikkien Euroopan unionin maiden maanviljelijöille vertailukelpoiset tulot. Tähän tarkoitukseen käytettiin maatalouden vaihtokursseja, jotka ovat viime vuosina yhä enemmän loitonneet todellisista markkinoiden vaihtokursseista ja siten ecusta. Valuuttojen muuttuessa määrättyjen hintojen ja summien, jotka on laskettu kansallisia valuuttoja käyttäen, arvo muuttuu ja kaiken kaikkiaan tämä järjestelmä, jonka vanha muoto luotiin vuonna 1995, aiheutti komission ilmoituksen mukaan 8 miljardin ecun suuruiset kustannukset yhden vuoden aikana. Vielä nykyään, kun käytössä on uusi järjestely, nämä kustannukset ovat äärimmillään 1 0-1 500 miljoonaa ecua, siis lähes 3 miljardia Saksan markkaa. Vasta uudessa järjestelyssä, johon kuuluu viiden vuoden siirtymäkausi, näiden kustannusten syntyminen voidaan estää ja ne koskevat vain maita, jotka eivät ole jäseniä. Siitä me kuitenkin keskustelemme perjantaina, erityisesti siitä kysymyksestä, pitääkö yhdellekään maalle, joka, kuten Iso-Britannia, tietoisesti kieltäytyy ottamasta euroa käyttöön, antaa enää samoja korvauksia kuin aikaisemmin.
Kolmas ala koostuu hallintomenoista, jotka ovat noin 2, 7 miljardia ecua. EU-virkamiehiä on 30 000; 90 % heistä asuu Belgiassa ja Luxemburgissa ja koska molemmat maat ovat mukana, osa ongelmista voidaan selvittää. Tehtäväksi jää kuitenkin varmasti se, että ne jäsenvaltiot, joissa nämä virkamiehet asuvat, saadaan sopeutumaan uuteen järjestelyyn tarpeeksi ajoissa ja että myös Euroopan komissio tekee niin.
Haluaisin sydämellisesti kiittää kaikkia lausunnon laatineita valiokuntia. Mietintö - toivon niin - saa taakseen laajan enemmistön. Pidän molempia tarkistusehdotuksia, jotka Euroopan radikaaliallianssin ryhmä on esittänyt, väärinä; erityisesti EKP: n pääjohtajan Duisenbergin kanssa viime viikolla raha-asiain alivaliokunnassa käydyn keskustelun jälkeen näitä kahta tarkistusehdotusta ei mielestäni voi kannattaa.

Arias Cañete
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät jäsenet, haluan aluepoliittisen valiokunnan puolesta onnitella herra Langenia hänen erinomaisesta mietinnöstään ja halukkuudestaan sisällyttää siihen jalomielisesti valiokuntamme vaatimaton panos.
Aluepoliittinen valiokunta suhtautuu talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan tavoin myönteisesti komission tiedonantoon euron käyttöönoton vaikutuksista yhteisön toimintaan, toimielimiin ja lainsäädäntöön. Tämän tiedonannon valmistelun yhteydessä - kuten esittelijä korostaa - on käyty laajaa keskustelua Euroopan komission yksiköissä ja yhteisön muiden toimielinten kanssa.
On selvää, että rakennerahastojen puitteissa se tosiseikka, että maksuosuudet ja -suoritukset ilmaistaan jo nyt ecuina, helpottaa euron käyttöönottoa samalla kun toisaalta euroalueeseen kuuluvien maiden kurssivaihteluriski poistuu.
Euroalueeseen vielä kuulumattomien maiden tilanne on varsin erilainen, ja sitä on pohdittava, jotta niiden kansallisten valuuttojen heilahtelut euroon nähden eivät haittaisi niiden rakennetoimia.
Euron käyttöönotolla tulee olemaan merkittävä vaikutus yhteisön tilastoihin, ja sen vuoksi kannatamme Eurostatin pyrkimystä tarkistaa tilastolliset aikasarjat uudestaan, mikä pitää sarjojen jatkuvuuden ennallaan. Olemme myös iloisia siitä, että esittelijämme pyytää mietinnössään Euroopan koko tilastojärjestelmältä yhteistä siirtymävaiheen menettelyä. Valiokuntamme pyytää niin ikään, että tätä tilaisuutta hyödynnettäisiin hallinnollisen yhteistyöverkoston luomiseksi tietotekniikan ja tilastojen alalla, jotta taataan yhtenäisten järjestelmien olemassaolo paitsi tavanomaisen varainhoitoa koskevan tiedon myös ennen kaikkea päätöksenteossa tarpeellisen taustatiedon osalta.
Aluepoliittinen valiokunta on sitä mieltä, että komission olisi ponnisteltava erityisesti tiedotustoiminnassaan, jotta alueelliset viranomaiset ja yhteisön rakennerahastoista tukea saavat tahot tuntisivat euron käyttöönoton vaikutukset.
Lopuksi haluamme todeta, että on edelleen välttämätöntä tarkastella entistä tehokkaammin rahaliiton vaikutuksia alueiden välillä vallitseviin eroihin yhteenkuuluvuusperiaatteen valossa. Odotamme kiinnostuneina komission asiasta parhaillaan tekemän laaja-alaisen selvityksen tulosta.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, esittelijä toi todella hyvässä mietinnössään selvästi esiin sen, kuinka paljon työtä eurooppalaisille toimielimille aiheutuu ja kuinka tärkeää euron hyvissä ajoin tapahtuva käyttöönotto on yhteisön tulevaisuuden kannalta, ei vain sen vuoksi, että euron käyttöönotto koskee noin 4000 säädöstä, vaan myös sen vuoksi, että muutoksen kautta euroaika ulottaa vaikutuksensa eurooppalaisten toimielinten aineelliseen asemaan.
Varmaankin myös kansallisille hallintojärjestelmille asetetaan vaatimuksia, jotka ulottuvat verohallinnosta aina pysäköintiautomaattien muuttamista koskeviin suunnitelmiin ja maksujen keräämiseen asti, mutta tässä on nyt kysymys siitä, että Euroopan unionin talousarvio, maatalouspolitiikan vaihtokurssit tai palkat ja eläkkeet muutetaan euroiksi ja että tämä tehdään ajoissa. Olemme Euroopan parlamenttina tuoneet selvästi esille yhteisvaluutan käyttöönottoa koskevan vihreän kirjan täytäntöönpanossa, että meidän mielestämme julkisten toimijoiden on oltava edelläkävijöitä euron käyttöönotossa.
Olemme valitettavasti joutuneet toteamaan, että näin ei ole tapahtunut jäsenvaltioissa eikä myöskään komission tasolla, sillä tämä tiedonanto on peräisin jo vuodelta 1997. Emme voi sanoa, että sekundäärilainsäädännössä olisi edistytty, vaikka komissio onkin jo oikeansuuntaisesti sopinut uusien lainsäädännöllisten asiakirjojen antamisesta.
Pidän myös yksityistalouksien kannalta erittäin tärkeänä sitä, että asiat ovat selviä ja että lukuisat winmark -lainsäädännön määräykset myös tilastoasioissa ja kirjanpidossa otetaan mukaan määräyksiin mahdollisimman pian. Tämä on myös tärkeää, jotta yhä useammat yritykset sopeutuvat euron käyttöönottoon ajoissa, sillä tämänhetkiset luvut osoittavat yhä edelleen, että vain noin 24 % eurooppalaisista yrityksistä aikoo tulevana vuonna euroajan astuttua voimaan käyttää euroa maksuliikenteessään. Tärkeää ei ole vain se, että talousarvio muutetaan euroiksi, koska talousarvio on laadittu ecuina, mutta tulot maksetaan suurelta osin kansallisia rahayksiköitä ja menot ecuja ja kansallisia valuuttoja käyttäen. Voimme säästää todella valtavia summia välttämällä vaihtokurssiriskit ja rahoituksellisten hallintotoimien kustannukset ja - juuri siihen esittelijäkin jo viittasi - maatalouden valuuttajärjestelmälle koituu hyötyä, kun hinnat määrätään ja tuet maksetaan euroina, minkä johdosta nykyinen järjestelmä vääristymineen ja rasitteineen poistuu.
Asetus euron käyttöönotosta ja eurooppalaiset raha-asioita koskevat lait ovat saaneet aikaan oikeusvarmuuden ja vahvistaneet sopimuksia. Ketään ei saa pakottaa käyttämään euroa eikä ketään saa estää käyttämästä sitä, mutta siitä ei saa tulla Euroopan toimielinten Akilleen kantapäätä, että niitä vaaditaan tunnustamaan euroaika sillä, että ne ovat mukana euron käyttöönotossa. Luotan tässä Euroopan komission ja muiden Euroopan unionin toimielinten uuteen toimintakykyyn ja uuteen aktiivisuuteen.

Porto
Arvoisa puhemies, onnittelen komissiota ja kollega Werner Langenia näistä selvityksistä, joissa käsitellään eräiltä kohdin hyvin yksityiskohtaisesti euron käyttöönottoon liittyviä varsin tärkeitä näkökohtia niinkin erilaisilla alueilla kuin yhteisön talousarvio, mukaan lukien maatalouden valuuttamaksut ja hallintomenot, tullit ja sopimuksiin liittyvät säännökset, tilastot sekä rahoituksellinen hallinta. Nyt tehty analyysi vahvistaa, että euron mikrotaloudellinen vaikutus niihin kaikkiin on ennakkoarvioiden mukaisesti myönteinen, koska rahojen siirtämiseen liittyvät kustannukset, epävarmuus ja kansallisten valuuttojen käytöstä aiheutuvat laskutoimitukset jäävät pois. Niinpä komissiokin toteaa päätelmissään kokonaisarvion olevan laajalti myönteinen.
Nämä näkymät eivät saa kuitenkaan johtaa siihen, että jäämme rauhassa odottamaan tuloksia, vaan meidän on huolehdittava pienimmistäkin yksityiskohdista kaikilla alueilla. Jos kuitenkin jokin erityinen asia on otettava esille, voimme todeta, että esimerkiksi 27 kohtaan sisältyvä ehdotus komission tiedonannosta, jossa mainitaan kaikki yhteisön 4 000 oikeudelliseen asiakirjaan sisältyvät säännökset, joihin euroon siirtyminen vaikuttaa, on sittenkin toissijainen.
Prosessin eteneminen antaa aiheen olettaa, että taloudelliset toimijat ja kansalaiset yleensäkin tulevat hyväksymään uuden valuutan välittömästi. Sen tähden voimat on nähdäkseni keskitettävä ennen kaikkea euroa koskevan, hyvin menestyneen tiedotuskampanjan jatkamiseen, ja siinä on kenties kiinnitettävä enemmän huomiota tarpeellisiin mukauttamistoimenpiteisiin eli esimerkiksi tietojärjestelmiin, joita käytetään etenkin pienten ja keskisuurten yritysten hallinnossa, puhumattakaan siitä, miten tärkeää on levittää tietoa eurosta myös euroalueen ulkopuolelle, vaikkei se tämän mietinnön tavoitteena olekaan, sillä maailman rahamarkkinat ovat hyvin tiiviissä vuorovaikutuksessa keskenään.
Euroon kohdistuvat odotukset ovat johtaneet siihen, että esimerkiksi omassa maassani yritykset mainostavat siirtymistään euroon osoituksena tehokkuudesta ja nykyaikaisuudesta. Tällaista menettelyä voitaisiin rohkaista yleisestikin, sillä se hyödyttää samanaikaisesti sekä yrityksiä että uutta valuuttaa, jonka otamme pian käyttöön.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, sekä komissio että esittelijä Langen tuovat käsiteltävänämme olevassa mietinnössä esille sen, kuinka paljon mutkikkaita menettelyjä meidän on vielä keskenämme käytävä läpi päästäksemme ottamaan euro käyttöön. Pidän myös tiedottamisen osuutta erittäin tärkeänä.
Sekä komission että herra Langenin esittämistä tiedoista käy ilmi, että muutos tuo mukanaan huomattavia säästöjä, koska esimerkiksi maataloudessa hyvitykset jäsenmaiden välillä poistuvat ja koska maatalouden vaihtokurssien poistumisen seurauksena säästöä syntyy joka tapauksessa noin 1-1, 5 miljardia. Tämän vuoksi minua kiinnostaa kysymys siitä, mitä säästetylle rahalle tapahtuu. Olisiko tässä mahdollisuutta lisätä tukea yrityksille tai tiedottamiseen? Toivoisin asiasta perusteellisempia selvityksiä.
Lisäksi haluaisin sanoa, että ryhmämme kannattaa ARE-ryhmän tarkistuksia. Olemme sitä mieltä, että euroalueen valtioiden täytyy puhua yhdellä äänellä kansainvälisillä näyttämöillä ja että EKP toimii rahapoliittisten elinten edustajana, kun osallistutaan kansainvälisiin huippukokouksiin, kuten G7-ryhmän kokouksiin. Ryhmämme on valmistellut tästä asiasta suullisia kysymyksiä seuraavalle istuntojaksolle. Kannatamme tätä varmasti.
Lopuksi, arvoisa puhemies, haluaisin pyytää kiinnittämään huomiota mahdollisiin uusiin häiriöihin tai syrjimiseen sen perusteella, ottaako jokin valtio euron käyttöön vai ei. Edessämme ovat laajat Agenda 2000: n puitteissa tehtävät uudistukset, ja olemme saaneet nähdä MacSharry-suunnitelmien yhteydessä, että jotkin valtiot onnistuivat uudistuksissa näppärästi devalvoimalla valuuttansa. Myös nyt voi havaita vastaavia esimerkkejä. Haluankin kysyä tässä yhteydessä, mikä on näiden kahden asetuksen suhde toisiinsa pitkällä aikavälillä: eikö tässä ole syntymässä uusia syrjinnän muotoja.

Hyland
Arvoisa puhemies, on ehdottoman tärkeää, kun uusi eurovaluutta ja euron vaihtokurssi otetaan käyttöön tammikuussa 1999 ja kun vihreä vaihtokurssi poistuu, etteivät maanviljelijät häviä tulotukiensa arvon osalta yhteisen maatalouspolitiikan myötä.
Irlannissa on nykyisin kaksi vihreää vaihtokurssia: ensimmäinen koskee YMP: n tukea, kuten vientitukien maksua ja interventiovarastoja, ja se on vaihdellut huomattavasti puolentoista viime vuoden aikana. Toinen vihreä vaihtokurssi koskee maanviljelijöiden suoraa tulotukea kuten palkkioita. Vihreä vaihtokurssi on näiden maksujen osalta ollut jäädytettynä edulliselle tasolle vuodesta 1995 saakka, eivätkä valuuttojen heilahtelut ole näin ollen vaikuttaneet siihen.
Tuen herra Langenia, kun hän toteaa pitävänsä tärkeänä huolehtia siitä, että Euroopan maanviljelijät eivät joudu tappiolle, kun uusi eurovaluutta otetaan käyttöön. Hänen päätöslauselmaluonnoksessaan tunnustetaan, että maatalouden osalta on otettava käyttöön korvaus, jotta kaikki yhteiskunnan sektorit voivat hyötyä EMU-järjestelmästä. Maataloussektoria lähellä olevat henkilöt lienevät tietoisia kasvavasta huolesta, joka koskee meidän perinteisen perhetilarakenteemme tulevaisuutta. Maanviljelyä harjoittavien lukumäärän jatkuva lasku ja maanviljelijöidemme ikääntyminen ovat sellaisia sosiaalisia merkkejä, joita me emme saa jättää huomiotta.
Komissio on tehnyt maatalousneuvostolle tätä asiaa koskevia ehdotuksia, joissa hahmotellaan mahdollisia toimintatapoja. Euroopassa on perustettu työryhmä tekemään lopullisia ehdotuksia laadittujen asetusluonnosten perusteella, jotta tässä asiassa voidaan päästä yhteisymmärrykseen. Naudanlihan hinnanalennusten korvaustoimet ovat mukana uusissa asetusluonnoksissa, mutta on tehtävä vielä enemmän sen takaamiseksi, että Irlannin ja Euroopan maanviljelijöitä suojellaan täysin, kun uusi euro otetaan käyttöön.
Euroopan maatalouden nykyinen valuuttajärjestelmä on hyvin monimutkainen järjestelmä pääosin kahden vaihtokurssin vuoksi, jolloin menot kohoavat ajoittain markkina-arvoja korkeampien YMP: n vaihtokurssien takia. On siis tarpeen yksinkertaistaa mitä tahansa uutta järjestelyä, niin että byrokratiaa olisi mahdollisimman vähän. Tämä olisi erittäin myönteistä kaikkien YMP: n maksuja vastaisuudessa saavien maanviljelijöiden kannalta.

Soltwedel-Schäfer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Langenin mietinnössä käsitellään euroon liittyvään kolmeen kohtaan, kansallisiin ja kunnallisiin talousarvioihin, maatalouspolitiikkaan ja hallintoon kohdistuvia vaikutuksia. Mitä maatalouspolitiikkaan tulee, ei riitä, että euron käyttöönoton hetkellä toimitaan vain hallinnollisesti. Eurosta tulee myös vakaampi, jos meillä lopultakin on toisenlainen maatalouspolitiikka, kuten täällä parlamentissa usein on toivottu ja vaadittu, ja jos komission uudet tätä alaa koskevat ehdotukset tunnustetaan myös kansainvälisesti tai Euroopan laajuisesti.
Yksi huomautus tiedotuskampanjasta: talous- ja raha-asioita käsittelevässä valiokunnassa käy toistuvasti selväksi se, että tiedotuskampanja on varsin keskeinen osa, kun euro otetaan käyttöön. Tässä tilanteessa haluaisin kuitenkin sanoa aivan selvästi ja erityisesti pyytää nimenomaan asiasta vastaavalta komissaarilta sitä, että neuvontaa annettaessa ei esimerkiksi käsiteltäisi naisia kuin vammaisia, vaan että kysymystä käsiteltäisiin toisella tavalla.
Sallikaa minun sanoa vielä yksi lause pk-yrityksistä. Ei riitä, että aloitamme tällä alalla tiedotuskampanjan. Pk-yrityksille täytyy neuvonnan puitteissa tarjota maksuton siirtyminen, kun on kysymys tietokoneista tai muista alueista. Tätä täytyy vaatia voimakkaasti. Siten tuomme euron lähemmäksi kansalaisia ja poistamme niitä esteitä, joita euron tiellä tällä alalla vielä on.
Yksi huomautus edelliseen keskusteluun Euroopan keskuspankista. Minusta tuntuu, että minua edeltäneet puhujat asettavat Euroopan keskuspankille liian suuria vaatimuksia ja rasitteita. Euroopan keskuspankin avoimuus ja valvonta puuttuvat. Niistä täytyy tulla euroa koskeva ydinpolitiikka. Kun huomaan Italian esimerkistä jo nyt, kuinka vähän avoimuutta vaaditaan Euroopan keskuspankin elimissä toimiessa, on aivan selvää, että juuri avoimuus puuttuu heikkouksien ja epätasapainoisuuksien estämiseksi.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, en oikein käsittänyt vihreän ryhmän edustajan viittausta Italian rahapolitiikan vähäiseen avoimuuteen: hän selittänee sen minulle myöhemmin.
Haluaisin nyt puhua herra Langenin mietinnöstä ja ilmaista ryhmämme luonnollisestikin myönteisen kannan siihen, mutta tahtoisin myös kehottaa kollegoita ja esittelijää harkitsemaan kahta tarkistusta, jotka olen esittänyt yhdessä herra Castagnèden kanssa. Mietinnössä on tuotu esiin lukuisia, ei ainoastaan teknisiä vaan myös selkeästi poliittisia ja hyvin merkittäviä näkemyksiä euroon siirtymisen ongelmista, mutta minusta näyttää - ja sitä paitsi viimeaikaiset tapahtumat ja Ecofin-neuvoston viimeisin kokous ovat osoittaneet tämän selvästi - että eräs keskeinen ongelma euroon siirtymisessä on euron ulkoiseen edustamiseen liittyvä ongelma, jota ei ole käsitelty mietinnössä, mutta joka on viime viikkoina ollut keskustelujen ja pohdinnan keskeinen aihe. Ei ole sattumaa, ettei Ecofin-neuvosto ole vielä onnistunut päättämään tai antamaan selkeää ilmoitusta siitä, kuka vuoden 1999 tammikuun 1. päivän jälkeen edustaa kansainvälisissä yhteyksissä euroalueeseen kuuluvien valtioiden rahapolitiikkaa, talouspolitiikkaa ja talous- ja rahaliittoa.
Minusta on tärkeää, että voimme viitata tähän kysymykseen jo herra Langenin mietinnön myötä ja mahdollisesti syventää sitä myöhemmin ja osallistua yleiseen keskusteluun. Mielestäni on todettava, että Euroopan keskuspankin johtaja, ja yleensä yksinomaan hän, osallistuu euroalueen valtioiden ja talous- ja rahaliiton nimissä ja toimivaltansa puitteissa kansainvälisiin kokouksiin. Yhtä tärkeää on mielestäni se, että parlamentti tuo voimakkaasti julki, että tämä sekamelska on selvitettävä pian - milloin edustajia ovat ne kolme, jotka jo osallistuvat siihen, milloin yksi vuorollaan, milloin joku toinen - ja minusta tämä vain lisää sekavuutta, ei anna meistä hyvää kuvaa eikä herätä euroa kohtaan sen onnistumisen kannalta välttämätöntä luottamusta.
Lopuksi toivon, että hyväksytte nämä kaksi Euroopan radikaaliallianssin esittämää tarkistusta.

Blokland
Arvoisa puhemies, olen havainnut euroa koskevan keskustelun aikana usein kaksi yksipuolista mielipidettä. Toisen mukaan euro tuo mukanaan vain etuja ja toisen mukaan sillä on vain haitallisia seurauksia. En juuri usko kumpaankaan näkemykseen. Eurosta on kiistatonta hyötyä yhteisön talousarviolle. Tämä on loogista, koska rahayksiköiden määrä vähenee kymmenellä.
Myös maatalouden rahoituksen alalla odotetaan suuria säästöjä. Niin sanottu kaksoisvaikutus poistuu, koska vihreää kurssia ei enää käytetä. Uudessa maatalouden rahoitusjärjestelmässä on kuitenkin jäljellä avoimuus, koska revalvoituminen korvataan, mutta devalvoitumisen osalta ei ryhdytä minkäänlaisiin toimiin, ja samalla maanviljelijöiden tulot kuitenkin väliaikaisesti kasvavat. Tämä saattaa sisältää myös hieman kilpailun vääristymistä.
Neljän jäsenvaltion taloudelliset riskit ovat nyt pienempiä. 1, 3 miljardin guldenin säästö vaikuttaa mielestäni varovaiselta arviolta. Koska Euroopan unioniin tulee uusia jäsenvaltioita, jotka eivät ole mukana EMUssa, komission täytyy tehdä jotain järjestelyn avoimelle luonteelle, jos se haluaa, että hallitsemattomat ylitykset jäävät menneisyyteen.
En näe poliittista tai symbolista merkitystä siinä, että yhteisöjen henkilöstön palkanmaksussa pyritään siirtymään euroon jo 1. tammikuuta 1999. Olen tätä mieltä, koska käteisenä rahana käytetään yhä pääasiassa Belgian tai Luxemburgin valuuttaa. Henkilöstön edun vuoksi pidän hyvin tärkeänä selkeyttä ja huolellisuutta.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämä talous- ja rahamyllerrys, niin kuin aikaisemmin sanoin, on maailmassa sitä luokkaa, että se horjuttaa nyt tavallisten ihmisten elämää laajalti myös muualla kuin niissä maissa, joista se on alkanut. Kyse on Venäjällä enemmänkin poliittisesta kriisistä, jolla on taloudellisia seurauksia. Siksi olenkin sitä mieltä, että Euroopan unionin seuraavan huippukokouksen asialistalle tulisi ottaa kansainvälinen valuuttaspekulaatio, sen verottaminen ja ylipäänsä sen ohjailu. Siinä olisi kerrakseen meille pohtimisen aihetta.
Meidän on myös taattava kolmannen vaiheen alussa erityisesti se, että rakennerahastot suhteutetaan valuuttauudistukseen, jotta unionin politiikkoja pystytään täysimittaisesti toteuttamaan myös siirtymävaiheessa. Esimerkkinä on monia operaatioita, esimerkiksi Tacis-varojen hallinnoinnin täytyy olla hyvin paikallaan. On tietysti selvää, että Euroopan unionin omien instituutioiden on kuljettava tässä järjestelyssä etunenässä.
Yhdyn kollega Langeniin siinä, että maatalouden valuuttajärjestelmää koskevat uudistukset ovat järkeviä ja tarpeellisia. Euron käyttöönotto tulee vähentämään maatalouden harjoittajien tulonmenetyksiä ainakin siksi, että valuuttakurssit muuttuvat vakaiksi. Ongelmaksi muodostuukin valuuttaliiton ulkopuolelle jäävien jäsenvaltioiden asema. Täytyy ajatella niin, että sisämarkkinoiden tulisi päteä sielläkin.
Euroalueen valuutasta näyttää tulevan vakaa, johon me olemme tyytyväisiä. Mutta se edellyttää, että kansalaiset voivat uskoa tähän valuuttaan ja että siitä päätettäessä myös vastuukysymykset mietitään uudelleen. Olen huolissani pienten ja keskisuurten yritysten tilanteesta tässä suhteessa. Omassa maassani ne eivät ole valmistautuneet tähän muutokseen. Puuttuu tietotaitoa. Tämän vuoksi uudistan ajatuksen siitä, että komission tulisi valmistella tietopaketti juuri työllistäviä pk-yrityksiä silmällä pitäen, varsinkin palvelusektoria, joka näyttää olevan kaikkein viimeisin valmistauduttaessa euron käyttöönottoon.

Garosci
Arvoisa puhemies, tämän päivän jälkeen on jäljellä noin 100 päivää yhtenäisvaluutan käyttöönottoon ja tänään käsiteltävässä tiedonannossa komissio pyrkii esittämään kattavan arvion euron käyttöönoton vaikutuksista yhteisöön ja siihen liittyvistä seurauksista jäsenvaltioissa. Näihin sisältyy sekä riskejä että mahdollisuuksia. Mahdollisuuksia on selvästi enemmän kuin riskejä. Kolmen tulevan vuoden aikana, jolloin euron käyttäminen ei teknisesti ole pakollista eikä kiellettyä, meidän on valmistauduttava parhaalla mahdollisella tavalla, meidän on rohkaistava yksityistä ja julkista sektoria, yrityksiä ja toimielimiä osallistumaan siihen sekä suunnattava erityistä asiaan liittyvää tiedotusta kansalaisille ja koulutusta yrityksille.
Mietinnössään herra Langen tuo oikein ja täsmällisesti esiin kaikki nämä suuntaviivat, ja hänen keskeisin viestinsä on, että meidän on tuotava selkeästi esiin euron käyttöön rohkaisevat myönteiset seikat. Ensimmäinen etu on vaihtokursseihin liittyvien riskien poistuminen ja pankki- ja valuuttakulujen poistuminen; toinen etu on useille tahoille, sekä julkisen sektorin työntekijöiden, esimerkiksi yhteisön virkamiesten, palkkoihin että eläkkeisiin liittyvä aiempaa suurempi mielenrauha; kolmas etu on yrityksille tarjoutuva varmuus - 1. tammikuuta 1999 lähtien - siitä, että vähintään 75 % liikevaihdosta vapautuu vaihtokursseihin liittyvistä riskeistä ja siitä vaarasta, että voitollisen vuoden tai kuukauden jälkeen yritys saattaa seuraavassa kuussa tuottaa tappiota, sillä uudessa järjestelmässä yritysten osto- ja myyntitoimet tapahtuvat käyttäen vahvaa valuuttaa, joka soveltuu toimimaan taloudessa yhdessä kahden muun vahvan valuutan, dollarin ja jenin kanssa.
Tarjolla on siis sekä riskejä että mahdollisuuksia, mutta arvioikaamme ennen kaikkea riskejä - joita tässä vaiheessa on vähäisemmässä määrin kuin mahdollisuuksia - jotta olisimme sekä teknisesti että henkisesti valmistautuneita siirtymään yhtenäisvaluuttaan.
Tahtoisin vielä lopuksi mainita erään tähän liittyvän seikan. Pyytäisin komissiota lykkäämään 500 euron setelin painamista ja liikkeelle laskemista vuodella. Sen arvo on liian suuri siinä tilanteessa, kun liikkeellä on jo kuusi muuta seteliä, joilla on uusi arvo. Esimerkiksi minun kotimaassani 500 euroa vastaa miljoonaa liiraa ja suurin Euroopassa liikkeellä oleva seteli on arvoltaan puoli miljoonaa liiraa. Kaikki tämä on vielä yhdistettävä siihen seikkaan, että jo nyt, kuten tiedämme, on liikkeellä huhuja väärennetyistä euroista ja yksi painolaatta on jopa varastettu. Meidän on siis tarjottava myös psykologista varmuutta lisääviä käytännön toimia, jotta yhtenäisvaluutta tarjoaisi enemmän mahdollisuuksia kuin riskejä.

Lukas
Arvoisa puhemies, käsiteltävänä oleva mietintö sisältää erinomaisen luettelon kaikista euron rahoituksellisista seurauksista Euroopan unionille. Kaikesta huolimatta haluaisin todeta, että mietinnössä on kenties se puute, että siinä ei viitata siihen, että maatalouden valuuttajärjestelmän poistumisen kautta talousarviosta poistuu suuri rasite ja että tämän pitäisi hyödyttää jäsenvaltioita.
EU: n jäsenvaltioiden tiukat säästöpaketit euroon valmistauduttaessa ovat vähentäneet julkisia investointeja rajusti ja siten myös lisänneet työttömyyttä. Kuten kaikki tiedämme, julkisten investointien määrä Euroopassa on pohjalukemissa. Kansalaisten luottamusta vahvistaaksemme ja siten parantaaksemme Euroopan kulutustilannetta, täytyisi tehdä kaikki voitava, jotta rahat, jotka nyt euron käyttöönoton myötä vapautuvat, koituisivat jäsenvaltioiden hyväksi ja ne saisivat mahdollisuuden rahoittaa toimia työttömyyden torjumiseksi.
Vapautuvat summat pitäisi siis käyttää kohdistetusti jäsenmaksuosuuksien laskemiseen käytännössä, jotta jäsenvaltioille annettaisiin mahdollisuus ryhtyä toimiin työttömyyden torjumiseksi.

Wibe
Arvoisa puhemies, minulla ei ole asiakysymyksissä mitään tätä mietintöä vastaan. Haluan vain ottaa esiin pienen yksityiskohdan tässä yhteydessä eli sen, mitä tulee tapahtumaan niille maille, jotka jäävät euroalueen ulkopuolelle eli niille maille, joita mietinnössä kutsutaan poikkeusmaiksi.
Näiden maiden ongelma, maatalouden valuuttajärjestelmän ongelma, koostuu siitä, että hinnat on sovittu yhdessä valuutassa, kun taas silloin kun niistä tulee tuloja, ne täytyy vaihtaa vaihtokurssin mukaan. Tämä johtaa vaihteleviin tuloihin. Tällöin on otettu käyttöön kompensaatiomekanismi.
Nyt kun tätä järjestelmää uudistetaan euroon siirtymisen yhteydessä, haluaisin ehdottaa, että tämä kompensaatiomekanismi poistetaan kokonaan. On olemassa kaksi mahdollisuutta tehdä tämä. Ensisijainen ehdotukseni on se, että kaikki korvaukset ovat euroissa. Se tarkoittaa luonnollisesti sitä, että tulot kansallisessa valuutassa vaihtelevat. Se on kuitenkin täysin loogista. Jos kuvitellaan, että järjestelmä olisi rakennettu puhtaalle markkinahinnoittelulle, olisivat hinnat olleet kansainvälisessä valuutassa, eurossa tai dollarissa, ja silloin olisivat tulot vaihdelleet myös kansallisessa valuutassa. Sitä paitsi on myös niin, että jos kansallisen valuutan arvoa nostetaan suhteessa euroon, se tarkoittaa sitä, että kansallinen valuutta tulee arvoltaan suuremmaksi. Silloin on aivan loogista, että saadaan vähemmän korvauksia kansallisessa valuutassa - ja toisin päin tietenkin silloin kun valuutan arvoa alennetaan. Ensisijainen ehdotukseni on siis siirtyä ainoastaan euromääräisiin korvauksiin perustuvaan järjestelmään.
Toissijainen ehdotukseni on järjestelmä, joka perustuu ainoastaan kansalliselle valuutalle. Se tarkoittaa tosin sitä, että unionille aiheutuvat kustannukset vaihtelisivat vaihtokurssin vaihteluiden mukaan. Tämän estää kuitenkin se, että myös unionin tulot, jotka perustuvat kansallisille valuutoille, vaihtelevat täsmälleen samalla tavalla. Nettotulo unionin kannalta tulee niin muodoin olemaan nolla.
Ehdotukseni niille maille, jotka jäävät euroalueen ulkopuolelle on lyhyesti seuraava: poistakaa kompensaatiomekanismi ja siirtykää yhtenäiseen järjestelmään.

Bangemann
Arvoisa puhemies, samalla kun kiitän esittelijää, haluan pyytää häntä ja niitä kollegoita, jotka ovat osallistuneet keskusteluun, suhtautumaan ymmärtäväisesti siihen, että kollegani de Silguy ei voi olla läsnä tänä aamuna. Hän on vasta paluumatkalla Washingtonista ja pyysi minua esittämään komission kannan tässä keskustelussa.
Pitää paikkansa, että siitä, kun tiedonanto annettiin, on nyt kulunut jo jonkin verran aikaa, ja sen vuoksi on kenties hyvä, jos esitän teille katsauksen asioiden tilaan.
Ensinnäkin käsittelen yhteisön lainsäädännön sopeuttamista. Olemme yhteistyössä toimielinten välisen työryhmän kanssa järjestelmällisesti tutkineet sitä, miltä osin muutokset ovat tarpeen. Tähän mennessä niitä määräaikoja, jotka koskevat näiden yhteisön lainsäädäntöön kuuluvien määräysten laatimista ja toteuttamista, on noudatettu.
Olemme esittäneet seuraavia ehdotuksia: yksi on varainhoitoasetuksen muutos, josta parlamentti tällä hetkellä neuvottelee ja josta, jos saamani tiedot pitävät paikkansa, voidaan tehdä päätös vielä ennen vuoden loppua. Toinen on tammikuusta 1999 alkaen euroina laskettavia ja maksettavia eläkkeitä ja palkkoja koskevan asetuksen muutos. Asiaa koskeva ehdotus voidaan todennäköisesti myös hyväksyä jo marraskuussa. Lisäksi on maatalouden valuuttajärjestelmän muutos, jota on käsitelty jo monta kertaa, vihreän vaihtokurssin ja kiinteiden vaihtokurssien välisen eron asteittaiseksi poistamiseksi. Tämä prosessi voidaan päättää jäsenvaltioiden osalta vuonna 2001 ja niiden maiden osalta, jotka eivät liity mukaan ensimmäisessä vaiheessa, vuonna 2004. Myös tämä ehdotus voidaan hyväksyä vielä ennen vuoden loppua.
Myös tulli- ja rahoitusoikeudelliset määräykset sujuvat suunnitelman mukaan. Siksi meistä ei tällä hetkellä ole välttämätöntä tarttua esittelijän aloitteeseen ja julkaista luetteloa määräyksistä, joita euron käyttöönotto koskee.
Olemme muuten, toiveenne mukaisesti, yhteisymmärryksessä euroon osallistuvien valtioiden kanssa päättäneet sopia uudesta euron kaupallisten viitekorkojen järjestelmästä. Uusi järjestelmä esitellään lähiaikoina OECD: n jäsenille. Sen toteuttamisesta vastaa Eurostat.
Käyttöönoton käytännön näkökohdista: valmistelemme esittelijänne suositusten mukaan tällä hetkellä kaikkien sisäisten tietojärjestelmien valmistamista euroon siirtymiseen. Valmistautuminen on välttämätöntä ennen kaikkea sen kannalta, että talousarvio laaditaan ensi vuoden tammikuusta lähtien euroina. Myös tältä osin EUROSTAT jatkaa työtään, joka koskee tilastollisten järjestelmien ja tiedostojen muuttamista.
Herra Langen viittaa oikeutetusti kaikkien eurooppalaisten elinten henkilökunnalle kohdistetun tiedotuskampanjan merkitykseen. Tämän kampanjan ensimmäinen vaihe käynnistyi vuoden alussa ja toista vaihetta valmistellaan parhaillaan. Vielä ennen vuoden loppua aiomme jakaa kaikille yhteisön elinten henkilökuntaan kuuluville, siis myös eläkkeellä oleville, esitteen, jossa selvitetään euron käyttöönoton vaikutuksia palkkoihin ja eläkkeisiin.
Mielestäni voimme sen vuoksi todeta, että ne tavoitteet, jotka komissio oli vahvistanut tiedonannossaan, on tähän mennessä joka tapauksessa saavutettu aikataulun mukaisesti. Tietenkin voimme myös, kuten esittelijä toivoo, esittää kertomuksen koko prosessista, joka koskee yhteisön valmistautumista euron käyttöönottoon, vieläpä todennäköisesti jo ennen marraskuun loppua, niin että, kuten toivon, parlamentti saa tämän kertomuksen välityksellä tietoja ajankohtaisesta tilanteesta ja sen lisäksi vielä tarpeellisista lisätoimista. Kiitän teitä ehdotuksistanne.

Langen
Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia tästä katsauksesta, arvoisa komissaari. Haluaisin myös parlamentin puolesta kehua komissiota erityisesti siitä, että se on ryhtynyt kaikkeen tähän hyvissä ajoin ja tavoitteiden mukaisesti, ja kiittää teitä nimenomaan halukkuudestanne esittää yleiskertomus marraskuun lopussa. Silloin voimme tämän kertomuksen pohjalta vielä kerran keskustella siitä, mihin yksittäisiin toimiin voidaan myös vielä parlamentaarisesti ryhtyä.
Haluaisin tehdä teille kuitenkin vielä kysymyksen, enkä tiedä, oletteko valmis tai pystyttekö vastaamaan siihen, koska se ei oikeastaan kuulu teidän vastuualueeseenne. Kollega Dell'Alban vaatimukseen nojaten haluaisin kysyä, voitaisiinko tässä kertomuksessa perehtyä myös ongelmiin, jotka koskevat ulkosuhteisiin liittyvää edustamista, euroaluetta ja EKP: n roolia kansainvälisissä konferensseissa.
Pääjohtaja Duisenberg sanoi viime viikolla - mainitsinkin sen lyhyesti - että EKP: n oikeudellinen asema aiheuttaa huomattavia ongelmia näissä elimissä, koska EKP ei ole valtio, kun taas näissä elimissä - Kansainvälisessä valuuttarahastossa, Maailmanpankissa ja myös G7: ssä - ovat tähän mennessä olleet aktiivisesti edustettuina ainoastaan valtiot. Kysymys on oikeastaan siitä, täytyykö EKP: n toimia tällä tavalla poliittisesti vai onko sillä vain neuvoa-antava tehtävä. Sillä on sentään EY: n perustamissopimuksen 105 artiklan mukaan selvästi määritelty tehtävä, nimittäin valuuttojen ja hintojen vakauden ylläpitäminen. Jos poliittiset päätökset suuntautuisivat toisaalle, EKP olisi mahdollisesti sidottu näihin tavoitteisiin, vaikka siitä koituisi ongelmia.
Yksi kysymys, herra komissaari - tiedän, että se on mahdollisesti oletus: voisitteko antaa meille tietoa komission tasolla, mahdollisesti myös neuvoston tasolla tehtävistä pohdinnoista, jotka koskevat ulkoista edustusta.

Bangemann
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää herra Langenia tästä kysymyksestä, sillä minulle mikään ei ole mieluisampaa kuin käsitellä asioita, jotka eivät kuulu vastuualueeseeni. Minun on kuitenkin kiinnitettävä hänen huomionsa siihen, että tämän tänään käsittelemämme mietinnön aiheen ja niiden erittäin tärkeiden kysymysten välillä, joita hän käsitteli, on todella huomattava ero. Mietinnössä käsitellään niitä käytännön ongelmia, joita tulee esille yhteisen valuutan luomiseksi tehtävien päätösten toteuttamisessa. Olemme mielestäni päässeet yhteisymmärrykseen siitä, että olemme ainakin tähän asti hoitaneet asiat aikataulun mukaisesti.
Ecofin-neuvosto antoi viimekertaisessa kokouksessaan niiden kysymysten yhteydessä, joita myös siellä käsiteltiin, komissiolle tehtäväksi ehdotusten esittämisen omassa kertomuksessa. Kysymykset ovat monimutkaisia ja vaikeita ja ne liittyvät tietenkin myös unionin ja kansainvälisten järjestöjen, jotka kenties ovat hiukan neuvottomia sen dynaamisuuden edessä, jota me täällä kehitämme, oikeudelliseen luonteeseen. Aiomme esittää tämän kertomuksen vielä ennen tämän kuun loppua, niin että voitte liittyä mukaan keskusteluun ja me voimme yhdessä neuvoston ja parlamentin kanssa löytää ratkaisun, joka takaa sen, että Euroopan unioni on talous- ja rahapolitiikasta päättävissä elimissä maailmanlaajuisesti asianmukaisella tavalla edustettuna.
Ei tietenkään voi lähteä siitä, että luomme euron avulla erittäin merkittäviä uusia valuuttapoliittisia ulottuvuuksia emmekä sitten ole itse mukana niissä. Se ei käy. Oletan, että emme tässä kertomuksessa pelkästään tuo esiin tämän asian tarpeellisuutta, vaan teemme myös järkeviä ehdotuksia.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.
(Istunto keskeytettiin klo 11.25 ja sitä jatkettiin klo 12.00.)

Äänestys
Boogerd-Quaak
Olisin halunnut äänestää edellisessä äänestyksessä puolesta, eli siis viimeisessä äänestyksessä, ja äänestin myös ajallaan, mutta laitteisto ei toimi ollenkaan.
Bontempin laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A4-0285/98) Euroopan yhteisöjen komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille unionin lahjonnantorjuntapolitiikasta (KOM(97)0192 - C4-0273/97)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselmaesityksen.) Langenin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0304/98) komission tiedonannosta: Euron käyttöönoton vaikutukset yhteisön toimintaan, toimielimiin ja lainsäädäntöön (KOM(97)0560 - C4-0591/97)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselmaesityksen.)
Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen (PSE)
Tanskan sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet asetuksen 1408/71 laajentamista koskevan mietinnön puolesta. Asetus koskee nykyään vain EU: n kansalaisia, valtiottomia henkilöitä ja pakolaisia. Sillä syrjitään 13 miljoonaa unionin ulkopuolisista maista tullutta kansalaista, jotka maksavat veronsa ja sosiaaliturvamaksunsa yhdessä jäsenvaltiossa mutta menettävät oikeutensa sosiaaliturvaan, jos he muuttavat toiseen jäsenvaltioon.
Ongelma on kuitenkin se, että asetuksen 1408/71 alaisuuteen kuuluminen edellyttää, että kyseisillä henkilöillä on jo oikeus vapaaseen liikkuvuuteen. Kolmansien maiden kansalaisilla ei ole tällä hetkellä oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen unionin sisällä. Sen takia olemme sitä mieltä, että ensin on löydettävä ratkaisu kysymykseen kolmansien maiden kansalaisten vapaasta liikkuvuudesta. Sen jälkeen voidaan sitten ottaa kantaa asetuksen 1408/71 laajentamiseen.

Oddy
Pidän myönteisenä tätä Euroopan komission ehdotusta, koska se poistaa nykyisistä sosiaaliturvasäännöistä kolmansien maiden kansalaisia koskevan poikkeuksen. Euroopan parlamentti kiinnitti huomiota tähän poikkeukseen, ja olen mielissäni siitä, että Euroopan komissio otti esille tämän asian ja laati tämän järkevän ehdotuksen.
Kolmansien maiden kansalaiset, jotka oleskelevat laillisesti jossakin EU-maassa, tekevät työtä ja maksavat veroa, voivat siirtää sosiaaliturvamaksunsa toiseen EU-maahan, jos he muuttavat työn takia.
Tämä on erityisen tärkeää Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jossa kansallisen terveydenhuoltoviranomaisen palveluksessa on noin 40 000 ulkomailla työskentelevää lääkäriä. Monet ovat erittäin korkeasti koulutettuja, ja heille tarjotaan lääkärinvirkoja muissa EU-maissa. On epäoikeudenmukaista, ettei sosiaaliturvamaksuja voida nykyisin siirtää. Suosittelen parlamentille tätä ehdotusta.

Waddington
Puollamme tämän mietinnön taustalla olevia periaatteita, sillä siinä ulotetaan laillisesti maassa oleskeleviin ja työtä tekeviin kolmansien maiden kansalaisiin sekä heidän perheisiinsä (yhtäläisen kohtelun laajentamiseksi) samat oikeudet kuin EU: n kansalaisiin. Haluamme odottaa, kunnes valiokunta pohtii 4. marraskuuta lähemmin tähän ehdotukseen sisältyvien seikkojen vaikutusta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, ennen kuin päätämme lopullisen kantamme, maksuihin perustumattomaan etujärjestelmään kohdistuva vaikutus huomioon ottaen.
Leperre-Verrier'n mietintö (A4-0342/98)
Trizza
Pidän Bulgarian osallistumista " Nuorten Eurooppa" -ohjelmaan ehdottomasti kannatettavana. On näet tärkeää, että kyseisen valtion liittymistä edeltävässä strategiassa otetaan huomioon sellaiset välineet, joilla pyritään edistämään koulutusta Euroopassa sekä yhteisön politiikkojen ja toimintatapojen ymmärtämistä.
Näiden toimien kiireellisyys liittyy ennen kaikkea siihen täsmällisyyteen ja tarkkuuteen, jolla Bulgaria on toimittanut kaikki pyydetyt tiedot ohjelmaan osallistumistaan varten, erityisesti ne tiedot, jotka koskevat ohjelman rahoittamiseen liittyviä seikkoja.
Wiben mietintö (A4-0317/98)
Antony
Arvoisa puhemies, jos historioitsijat ovat jonain päivänä tarpeeksi rohkeita tutkiakseen tämän parlamentin tehtäviä, he pitänevät tämänpäiväistä äänestystä Jean Marie Le Peniä vastaan yhtenä halpamaisena yksityiskohtana inhottavien esimerkkien pitkässä listassa. Sillä, mitä tulee vapauteen, tämän parlamentin enemmistö puolustaa vääristelyyn, rappioon ja tänään jopa huumeisiin liittyviä vapauksia, jotka ovat vastoin Jumalan kymmentä käskyä ja luonnonlakia, mutta tämä parlamentti ei puolusta mielipiteenvapautta eikä sananvapautta.
Merkittävä ranskalainen historioitsija Robert Aron, joka oli juutalainen, tuomittaisiin nykyään sen vuoksi, että hän on kirjoittanut muistelmiensa sivulla 178, että he pitivät Gestapon hitleriläisen järjestelmän ja sen tekojen kauheutta kiistämättömänä mutteivät muuten puuttuneet yksityiskohtiin. Samoin olisi pitänyt pidättää koskemattomuus myös huomattavalta lentokoneiden rakentajalta, Marcel Dassault'lta, joka oli gaullistien kansanedustaja, joka karkotettiin Buchenwaldiin, joka kuvaili muistelmissaan seikkaperäisesti kommunisti Marcel Paulin johtamia kommunistileirejä ja joka ennen kaikkea kertoi näiden leirien todellisuudesta tavalla, joka on hyvin kaukana siitä tarusta, joka täällä halutaan väkisin kertoa.
Hävetköön tämä parlamentti, stalinististen mielipidepoliisien korvike, parlamentti, jossa ei ole koskaan tutkittu, muisteltu, tuomittu tätä loputonta historian ajanjaksoa...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, vuodesta 1989 lähtien Euroopan parlamentissa on jätetty 50 parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämiseen liittyvää pyyntöä. Parlamentti on hyväksynyt niistä 5, hylännyt 32, ja jäljelle jääviä 13 pyyntöä on ollut joko mahdoton hyväksyä tai ne ovat olleet vaillinaisia. Yhtään pyyntöä ei ole hyväksytty vuoden 1994 jälkeen.
Itse asiassa parlamenttimme oikeuskäytännön mukaan, lainaan: " Kaikissa sellaisissa tapauksissa, joissa Euroopan parlamentin jäsentä syytetään poliittiseen toimintaan kytkeytyvästä teosta, koskemattomuutta ei pidätetä" , ja sananvapauden on voitettava. Tämä oli kantamme äskettäin kollegamme herra Camposin tapauksessa.
Oikeuskäytäntömme mukaan meidän olisi näin ollen pitänyt kiistatta hylätä herra Le Penin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskeva pyyntö. Sen hyväksyminen merkitsi päätöstä, jonka oikeuttivat itse herra Le Pen henkilönä sekä rikkomuksen ja pidettyjen puheiden erityinen luonne. Euroopan parlamentti, niitä valtuuksiaan soveltaessaan, jotka liittyvät siihen, pidättääkö se parlamentaarisen koskemattomuuden vai ei, ei saa kuitenkaan ajautua ad hominem - tyyppiseen tarkasteluun. Se ei saa laittaa tehtyjä rikkomuksia arvojärjestykseen, se ei saa tarkastella asian ydintä, niin kuin 5 artiklassa...
(Puhemies keskeytti puhujan.) Arvoisa puhemies, annoitte edellisen puhujan puhua 30 sekuntia pitempään, olkaa hyvä ja antakaa minun puhua.
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Blot
Arvoisa puhemies, totean, että suurin osa tämän parlamentin kollegoista väittää olevansa rationalisteja ja on siitä ylpeä. Olkoot he sitten liberaaleja, sosialisteja, kristillisdemokraatteja tai muita, he sanovat kaikki pitävänsä 1700-luvulta peräisin olevasta Voltairen, Rousseaun, Kantin tai Goethen filosofiasta. Ja nyt kaikki nämä rationalistit ovat sellaisen täysin vanhentuneen ideologisen tabun armoilla, joka todella loukkaa mielipiteenvapautta, sillä herra Le Peniä vastaan nostetussa jutussa on kysymys juuri mielipiteenvapaudesta.
Kun sanotaan, niin kuin herra Rothley sanoi, että Saksan laissa halutaan suojella totuutta, käytetään suorastaan totalitaristista sanamuotoa. Lain tarkoituksena ei ole suojella oppeja vaan päinvastoin mielipiteenvapautta, sillä kukaan ei vie totuudelta sen yksinoikeutta. Sen seurauksena tämä Saksan laki, jota tässä tapauksessa on kuviteltu puolustettavan, sijoittuu kolmannen valtakunnan perinteeseen. Ei ole mitään syytä olla siitä ylpeä. Katson, että tässä parlamentissa vallitsee moraalittomuus, koska se ei kunnioita tätä tärkeää ihmisoikeutta, sananvapautta. Strasbourgissa elänyt Gutenberg, samoin kuin Goethe, kääntyvät varmasti haudassaan.

Lang
Arvoisa puhemies, osoitan puheeni niille saksalaisille parlamentin jäsenille, jotka äänestivät Jean-Marie Le Penin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämisen puolesta, ja muistutan heitä siitä, että saksalaisten luodit, pommit, kranaatit ja miinat tappoivat Euroopassa kymmeniä miljoonia miehiä ja naisia ja aiheuttivat niin paljon enemmän kuolemaa, ettei niitä voi edes verrata kaasukammioihin. Koska te kuitenkin haluatte avata uudelleen viidenkymmenen vuoden takaiset haavat, aiomme muistuttaa teitä ulkoläksystänne.
Jean-Marie Le Pen muistaa saksalaisten miinan, joka tappoi hänen isänsä, mutta on antanut Saksan kansalle anteeksi. Nyt, 55 vuotta myöhemmin, saksalainen syyttäjä kehtaa vaatia Jean-Marie Le Peniä, sodan uhria, kansakunnan silmäterää, tilille sen vuoksi, että hän kommentoi tapahtumia, joista Saksa on yksin vastuussa; haluatteko todellakin niin kovasti saada anteeksi, että etsitte vahingossa syyllisiä uhrienne joukosta? Jean-Marie Le Pen ei perustanut keskitysleirejä. Nuo leirit ovat teidän leirejänne, ne eivät ole meidän.
Selvittäkää te saksalaiset välinne keskenänne, pitäkää huoli omista ongelmistanne, mutta enää ette voi tyrkyttää lakejanne Ranskaan ja ranskalaisille. Miehitys on päättynyt, Ranskan kansa on vapaa, ja niin olemme mekin.

Le Gallou
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti teki virheen pidättämällä Jean-Marie Le Penin parlamentaarisen koskemattomuuden. Se unohti tarkoituksellisesti sen, että parlamentaarisen koskemattomuuden nimenomaisena tavoitteena on taata valitun edustajan sananvapaus. Sananvapaudella on kuitenkin merkitystä vain silloin, kun sanotaan sellaista, joka ei välttämättä miellytä kaikkia, joka voi jopa herättää pahennusta, vaikkei se olisikaan puhujan tarkoitus.
Tässä tapauksessa olemme tekemisissä hyvin vaikean asian kanssa. Ranskassa on muutettu sanan " yksityiskohta" sanakirjamerkitystä, jotta Jean-Marie Le Penin tuomitseminen olisi helpompaa. Euroopan parlamentissa sosialistiryhmän viimeinen puhuja, herra Glyn Ford, valehteli puolustaakseen anteeksiantamatonta tekoa. Hän valehteli todetessaan, että Jean-Marie Le Pen oli kuvaillut juutalaisten joukkomurhaa " yksityiskohtaisesti" , mikä ei ole totta. Hän valehteli väittämällä, että Jean-Marie Le Penin mielipiteet olivat revisionistisia, koska tämä oli eräässä viikkolehdessä kieltänyt Buchenwaldin kaasukammioiden olemassaolon, vaikka viralliset historioitsijat ovat myöntäneet, ettei niitä ole todellakaan ollut kyseisessä paikassa, ja lääkärin antamien lausuntojen...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Martinez
Arvoisa puhemies, erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 9 artiklassa, joka koskee oikeudellisia kysymyksiä, koskemattomuus rajoitetaan, uskaltaisinko sanoa, tehtävien hoitamiseen. Mitä tehtävien hoitaminen tarkoittaa? Onko sitä tulkittava sanan laajassa vai ahtaassa merkityksessä? Koska se on jäsenelle takuu, sitä on tulkittava sanan laajassa merkityksessä. Ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on tulkinnut sitä niin laajasti, että se kattaa koko istuntokauden eikä pelkästään yhtä täysistuntoa. Millä perusteella tehtävien hoitamista tulkitaan? Esittelijä tulkitsee sitä maantieteellisesti. Tehtäviä hoidetaan silloin, kun ollaan Euroopan parlamentin rakennuksessa. Jos Jean-Marie Le Pen olisi puhunut parlamentin valtuuskunnan rakennuksessa Saksassa, se, olisiko voitu puhua koskemattomuudesta vai ei, olisi riippunut siitä, kummalla puolella sisäänkäyntiä hän olisi ollut, mikä on järjetöntä.
Tulkinnan on itse asiassa oltava teleologista, päämääräsidonnaista. On totta, että matkakorvauksia koskevat säännöt eivät ole riippuvaisia sen rakennuksen virallisuudesta, johon menemme, vaan siitä päämäärästä, johon pyrimme. On sitä paitsi totta, että 23. kesäkuuta 1789, kun vallankumouksen aikainen kansalliskokous edellytti ensimmäistä kertaa koskemattomuutta, se piti kansakunnan pettureina ja lurjuksina niitä, jotka loukkasivat sitä. Mutta on totta, että teille kansakunta...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Soltwedel-Schäfer
Arvoisa puhemies, pyydän teitä pikaisesti tutkimaan, onko tämä Euroopan parlamentti sellaisten puheiden foorumi, joissa yhä uudestaan toistetaan samaa asiaa, nimittäin sitä, miksi Le Peniä syytetään. Sydämeni hakkaa, voin huonosti ja tunnen suurta surua sen vuoksi, että juutalaiset uhrit voidaan panna kärsimään tällaisesta keskustelusta! Pyydän teitä pikaisesti tutkimaan, emmekö voisi sallia vain yhden henkilön, ei kaikkien, käyttää tätä foorumia hyväkseen!

Puhemies
Rouva Soltwedel-Schäfer, jokaisella on oikeus puhua täällä ja jokainen puhuu omasta puolestaan.

Mégret
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, parlamentti toimitti juuri äänestyksen, jonka tulos on täysin vastoin sitä, mitä parlamentti väittää puolustavansa ja edustavansa. Äänestystuloksenne on vakava isku eurooppalaiselle demokratialle, koska yksi demokratian tärkeimmistä periaatteista on vallankäytön jakaminen. Parlamentaarinen koskemattomuus on nimenomaan perustettu suojelemaan tuomiovallan käyttäjien lainsäädäntövaltaa.
Tuomarit määrittelevät nykyään kuitenkin itse sen, mitä poliitikoilla on oikeus sanoa ja mitä ei. Münchenin tuomari haluaa tehdä juuri näin. Se merkitsee nimenomaan valittujen edustajien itsenäisyyden kieltämistä. Ja te, jotka osoitatte halpamaisesti vihaa politiikkaa kohtaan, pilkkaatte näitä tärkeitä periaatteita, ja pidättämällä Jean-Marie Le Penin parlamentaarisen koskemattomuuden ette pilkkaa ainoastaan hänen omia oikeuksiaan vaan asetatte myös parlamentaarisen järjestelmän kyseenalaiseksi. Eurooppalainen demokratia muistuttaa nykyään, teidän ansiostanne, Stalinin demokratiaa...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Florio
Arvoisa puhemies, en halunnut osallistua herra Le Penin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevaan äänestykseen, sillä Euroopan parlamentin myönteinen kanta koskemattomuuden pidättämisen osalta oli ilmiselvä, mutta minun henkilökohtaisen mielipiteeni mukaan jopa tuon Ranskasta peräisin olevan inhottavan poliittisen yksilön kohdalla on sovellettava Voltairen kuuluisaa lausahdusta: " Halveksin ajatuksianne, mutta teen kaikkeni, jotta voisitte ne ilmaista" .
Olen suhteista Israeliin vastaavan valiokunnan varapuheenjohtaja. Herra Le Pen edustaa mielestäni pahimpia mahdollisia poliittisia piirteitä: rasismia, suvaitsemattomuutta, vihaan kiihottamista, tukahduttavaa rahvaanomaisuutta. Saksan oikeuslaitos tahtoo tuomita hänet sen vuoksi, että hän on sanonut kaasukammioiden olleen vain yksityiskohta historiassa, mutta tämä mielipuolinen väite on silti pelkkä väite. Demokratiat eivät voi lyödä vastustajiaan suvaitsemattomuuden keinoin, joka on herra Le Penin oma keino.

Ford
Arvoisa puhemies, äänestin herra Le Penin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämisen puolesta. Parlamentin oikeiston pitämien puheenvuorojen perusteella näyttää olevan jonkinlaista sekaannusta siitä, mitä parlamentaarinen koskemattomuus oikeastaan on. Jäsenvaltioissamme on parlamentaarinen koskemattomuus, joka koskee saksalaisia Saksassa ja brittejä Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Meillä on Yhdistyneessä kuningaskunnassa oikeus sanoa mitä tahansa parlamentin istuntosalissa. Meillä on täysi parlamentaarinen koskemattomuus, kuten herra Le Penillä täällä. Vaikka kammoksunkin hänen näkemyksiään, kannatan parlamentaarista koskemattomuutta täysin. Kyseistä oikeutta ei kuitenkaan ole parlamentin ulkopuolella eikä myöskään Saksassa. Herra Le Pen joko tahallaan tai tahattomasti ylitti tuon rajan. Se, onko hän syyllinen vai syytön, on asia erikseen. Se on tuomioistuinten päätettävissä. Parlamentin äärioikeiston puheenvuorot tuntuvat viittaavan siihen, ettei se ole samalta planeetalta kuin me muut. Jos avaruusolennot joskus pääsevät valtaan, heillä voi olla samanlainen näkemys historiasta kuin äärioikeistolla.

Pinel
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, en ole samaa mieltä siitä, mitä sanotte, mutta teen kaikkeni sen eteen, että oikeutenne sen sanomiseen säilyy. Tällainen ajattelutapa on demokratian perusta, ja olemme nyt hyvin kaukana siitä.
Jos ajatellaan toisin, niin kaksi vuosisataa sitten verenhimoinen Saint-Just keksi ratkaisun, joka sai paljon jäljittelijöitä totalitarismin vaikutuspiirissä. Hänen mukaansa vapauden vihollisille ei suoda vapautta. Se kertoo kaiken. Kun vallankäyttäjä ryhtyy tuomariksi tai asianosaiseksi, kun hän pitää perustana yhtä ainoaa ajattelutapaa, kun enemmistö pakottaa vähemmistön olemaan hiljaa, kun sananvapaus asetetaan kyseenalaiseksi, on selvää, ettei demokratiaa enää ole.
Hyvät parlamentin jäsenet, emme enää nykyään elä demokratiassa.

Bourlanges
Arvoisa puhemies, minun on sanottava, että tämä on ensimmäinen kerta, kun hyväksyn herra Le Penin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämisen. Tähän asti käyttäytymistäni olivat ohjanneet esiin tuodut perusteet, joiden mukaan tämän parlamentin oikeuskäytännön nojalla parlamentin jäsenen koskemattomuutta ei pidätetä siinä tapauksessa, että ne teot, joista häntä syytetään, liittyvät selvästi politiikkaan. Näin on asia herra Le Penin lausumien osalta, niiden niin kuin muidenkin.
Muutin kuitenkin suhtautumistapaani. Tein sen yksinkertaisesta syystä: sen vuoksi, että todellisuudessa vallankäyttäjien - toimeenpanovallan, lainsäädäntövallan ja tuomiovallan - väliset suhteet ja erityisesti oikeuslaitoksen vahvistunut itsenäisyys aiheuttavat nykyään sen, ettei mikään sellainen tilanne, jossa parlamentin jäsen käyttäytyy jollakin tavalla poikkeavasti kansalaisiin nähden, ole oikeutettu ja ettei se, mitä herra Le Pen sanoi toimipaikkaan liittyvästä erioikeudesta, ole oikeutettua.
Herra Le Pen vaati eilen, että häntä kohdeltaisiin kuin kansalaista. Toivon nimenomaan, että niin tapahtuisi.

Le Pen
Arvoisa puhemies, vaikka osoitinkin eilen, kuinka petturimainen Münchenin syyttäjä oli, 420 jäsentä äänesti koskemattomuuteni pidättämisen puolesta. Vastaan heille näin: " Paljon vihamiehiä, paljon kunniaa." Huomasin, että parlamentin poliittisten ryhmien puheenjohtajat antoivat eilen äänestysohjeita, mikä osoittaa ilmiselvästi, että on kysymys ennen kaikkea poliittisesta asiasta, joka etenee yhden ainoan ajattelutavan sensorin käskyjen mukaisesti.
Tämän parlamentin Euroopan ja Euroopan laajentamisen kannattajat ovat ottaneet tästä tilaisuudesta vaarin taistellakseen sellaista parlamentin jäsentä vastaan, joka on Kansallisen rintaman johtaja, isänmaallinen parlamentin jäsen, joka pitää enemmän isänmaastaan Ranskasta kuin lobbaamisen, työttömyyden, maahanmuuton, turvattomuuden, verojen ja rappion... ja jopa pelkureiden Euroopasta.

Gollnisch
Arvoisa puhemies, tämä parlamentti on, niin kuin aavisteltiinkin, jälleen kerran häpäissyt itsensä. Melkein kaikki sen jäsenet taipuivat sen pakkosopimuksen edessä, jota sille tyrkytettiin. Mistä tämä pelko johtuu? Miksi Le Penin sanoja pidetään herjauksena, kun ne eivät olisi ikinä herättäneet vastustusta, jos ne olisivat koskeneet mitä tahansa muuta 1900-luvulla sattunutta yhtä laajaa ja surullista tapausta.
Mikä on näin ollen totuus tästä historian tapahtumasta, joka on edelleenkin epäselvä mutta josta keskusteleminen on kokonaan kielletty? Tämä mieletön tabu on ensinnäkin kommunistien, heidän sosialistiliittolaistensa, konservatiivien ja liberaalien tekosia, jotka ovat saaneet osakseen kaiken hyväntahtoisuuden: he haluavat, että heidän omat lukuisat rikoksensa unohdetaan.
Mutta Israelin juutalaisilla ja heidän kansainvälisillä liittolaisillaan on myös etunsa ajettavana tässä asiassa. Heidän epävarma tilanteensa ja vallanhalunsa edellyttävät kaikkien muiden kansojen yleistä ja jatkuvaa syyllistämistä, jotta heidän moraalinen ylemmyytensä pääsisi esiin. Kaikenlaisen kriittisen ilmapiirin puuttuminen on välttämätöntä niiden kohtuuttomien rahallisten vaatimusten kannalta, joita he röyhkeästi esittävät, saadakseen jatkumaan ne korvaukset, joita Saksa on lakannut maksamasta. Jotkut saksalaiset, kansainväliset sosialistit...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Le Rachinel
Arvoisa puhemies, koska olen ammatiltani kirjanpainaja, olen näin ollen erityisen omistautunut mielipiteenvapauden ajatukselle, joka on muuten ensimmäinen vapaus, joka saavutettiin Strasbourgissa hyvin tunnetun Gutenbergin ansiosta.
Olen näin ollen järkyttynyt siitä, että puheenjohtaja Le Penin parlamentaarinen koskemattomuus on voitu pidättää mielipiderikkomuksen vuoksi. Näin toimimalla parlamentti häpäisee itsensä ja alentuu korkeimman neuvoston tasolle. Se, että jokainen äänestää ryhmän ohjeiden mukaan eikä omantunnon mukaan, on erityisen järkyttävää. Tämä parlamentaarisen koskemattomuuden pidättäminen koskettaa tänään kollega Le Peniä. Huomenna on jonkun toisen vuoro. Tänään, totean sen, suremme vapauden ja erityisesti Strasbourgin vuoksi.

Stirbois
Arvoisa puhemies, on uskomatonta, pöyristyttävää, että tämä parlamentti pidättää tänään sellaisen miehen parlamentaarisen koskemattomuuden, jonka isän saksalaiset tappoivat. Olen itse vastarintaliikkeen jäsenten tytär. Olin vähällä syntyä keskitysleirissä, ja minun on vaikea hyväksyä näitä oppitunteja ja menetelmiä. Kyllä, olemme kärsineet saksalaisten takia. On totta, että nykyään ollaan valmiita mihin tahansa, jotta enemmän kuin epäselvä menneisyys unohdettaisiin. Tässä parlamentissa vallitsee moraalittomuus. Täällä hyväksytään huumeet ja kielletään Jean-Marie Le Penin sananvapaus. Hävetköön tällainen parlamentti, joka häpäisee itsensä! Hävetkööt kaikki ne parlamentin jäsenet, jotka eivät uskaltaneet olla itsenäisiä niin kuin suuri filosofi Voltaire!

Andrews
Parlamentaarisen koskemattomuuden pidättäminen kansan valitsemalta Euroopan parlamentin jäseneltä on erittäin vakava asia. Euroopan parlamentin on kuitenkin ollut pakko tarkastella tätä asiaa saatuaan Münchenin syyttäjänviraston 17. huhtikuuta 1998 esittämän pyynnön, joka koskee Jean-Marie Le Penin eräässä lehdistötilaisuudessa joulukuussa 1997 antamia lausuntoja. Herra Le Pen totesi, että " kaasukammiot ovat yksityiskohta toisessa maailmansodassa" ja että " kaasukammioissa tapettujen henkilöiden kohtalo oli vain vähäinen osa toista maailmansotaa" .
Münchenin syyttäjänvirasto on pyytänyt Euroopan parlamenttia pidättämään Jean-Marie Le Penin parlamentaarisen koskemattomuuden Saksan rikoslain 130 ja 220 artiklan perusteella, joiden nojalla määrätään enintään viiden vuoden vankeustuomio tai sakkoja sille, joka julkisesti hyväksyy, kiistää tai vähättelee natsihallinnon aikana tehtyjä tekoja.
Herra Le Pen antoi samantapaisia lausuntoja Ranskassa, minkä vuoksi hänelle langetettiin huomattavat sakot.
Sensuuri on aina erittäin vaikea asia, ja Euroopan unionin sekä EU: n jäsenvaltioiden kansallisten hallitusten on sovitettava yhteen sananvapaus ja yleisen järjestyksen turvaaminen. Oikeus sananvapauteen on vahvistettu Irlannin perustuslaissa, mutta toisinaan valtiolle on annettava tarvittavat valtuudet puuttua silkkaan vihaan, joka voi johtaa kansallisen yleisen järjestyksen tai yleisen turvallisuuden rikkomiseen.
Puollan sananvapautta mutta en kuitenkaan rajoituksetta. Meillä Irlannissa on vihaan yllyttämistä koskeva asetus, jossa valtiolle annetaan lainsäädännön keinoin valtuudet asettaa syytteeseen ne, jotka pyrkivät levittämään yhteiskunnassa silkkaa vihaa, ja vahvistetaan sananvapaus perustuslakimme perusoikeutena.
Herra Le Pen esitti kommenttinsa Münchenissä joulukuussa 1997 entisen Euroopan parlamentin jäsenen ja Saksan republikaanisen puolueen puheenjohtajan Franz Schönhuberin kirjoittaman kirjan " Le Pen, kapinallinen" esittelytilaisuudessa. Hänen kommenttinsa olivat pelkkää palopuhetta ja vihaan yllyttämistä, ja jos Saksan rikosoikeusjärjestelmä haluaa selvittää asian, Euroopan parlamentti ei saisi estää sitä.

Berthu
Paheksun Jean-Marie Le Penin Münchenissä antamia lausuntoja niin niiden sisällön kuin sanamuodonkin osalta: kaasukammiot eivät ole " yksityiskohta toisessa maailmansodassa" , päinvastoin; on kysymys tärkeästä näkökulmasta, eikä ole kunniallista valita niin vakavaa ja niin tuskallista poliittisen polemisoinnin aihetta. Luulen, että ranskalaiset, ja olen varma, että myös suurin osa Kansallisen rintaman äänestäjistä tai jäsenistä ovat samaa mieltä tästä asiasta.
Euroopan parlamentin jäseniltä ei tänään kuitenkaan kysytä asian taustoja. Heiltä kysytään ainoastaan, pitääkö Jean-Marie Le Penin parlamentaarinen koskemattomuus pidättää, jotta voidaan vastata Münchenin syyttäjän esittämään pyyntöön.
Tältä kannalta katsottuna voidaan kuitenkin ihmetellä sitä, onko omiemme kaltaisissa maissa, joissa kunnioitetaan sananvapautta, valtion tehtävä nostaa oikeusjuttu joissakin puheissa käytetystä sanamuodosta, vaikka se olisikin mielestämme väärä ja tuomittava. Tällaiset oikeusjutut olisivat ristiriidassa itse mielipiteenvapauden aatteen kanssa, joka myötävaikuttaa demokratian vahvuuteen. Mihin tämän periaatteen hylkääminen veisi meidät?
Virheet on karkotettava tuomalla totuus esiin. Älkäämme kuitenkaan tehkö tästä ennakkotapausta, jota viranomaiset voisivat käyttää tulevaisuudessa perusteena sille, että ne puuttuvat autoritaarisesti muihin keskusteluihin, joista emme tiedä vielä mitään. Taistelemalla mielestäni olematonta vaaraa vastaan - ongelmaa, joka liittyy kaasukammioista puhumiseen revisionistiseen sävyyn - älkäämme aiheuttako sellaista tilannetta, että joudumme monilla aloilla vieläkin todellisemmalle, vieläkin äkillisemmälle ja vieläkin uhkaavammalle tuuliajolle, jossa sananvapaus riistetään siksi, että on olemassa vain yksi ainoa virallinen ajattelutapa.

Carlotti
Jean-Marie Le Pen yrittää jälleen kerran saada itsensä näyttämään uhrilta, laajan eurooppalaisen poliittisen salajuonen syntipukilta.
Tämä tilanne on hänelle täyttymys, sillä se auttaa joka kerta häntä nousemaan marttyyrien joukkoon.
Kuvailemalla kaasukammioita " historian yksityiskohdaksi" Jean-Marie Le Pen häpäisee tuona aikana menehtyneiden muistoa tai niiden muistoa, jotka ovat menettäneet omaisensa.
Lausumalla kyseiset sanansa Saksan maaperällä hän pyrki tietoisesti provosoimaan Euroopan demokraatteja! Hän loukkasi Saksan kansaa sääliessään juutalaisten joukkomurhan uhreja!
Jean-Marie Le Pen halusi avata Pandoran lippaan ja nähdä, kuinka yhteisen historiamme vanhat paholaiset heräävät henkiin. Mutta hän teki yhden virheen, joka saattaa tulla hänelle kalliiksi.
Hänen käännettyään kaksi ensimmäistä koskemattomuuden pidättämiseen liittyvää tapausta edukseen vaaleissa kolmas saattaa koitua hänen kohtalokseen!
Tämän vuoksi hän on esittänyt meille hänelle uudenlaisia, liikuttavuuteen pyrkiviä puheita... Minua hän ei liikuttanut.
Euroopan kansojen rauhan ja yhteisvastuun vuoksi äänestän siis hänen parlamentaarisen koskemattomuutensa pidättämisen puolesta.

Grossetête
Äänestin tänään herra Jean-Marie Le Penin koskemattomuuden pidättämisen puolesta, niin kuin äänestin aikaisemmin herra Bernard Tapien koskemattomuuden pidättämisen puolesta, sillä kannatan henkilökohtaisesti parlamentaarisen koskemattomuuden lakkauttamista, sillä sille ei enää löydy oikeutusta. Se, että tuomitsen herra Jean-Marie Le Penin ilmaisemat ja puolustamat väitteet ja asiat poliittisesti ja moraalisesti, ei ole täällä merkittävää.
Niinpä kaikista poliittisista ja tiedotusvälineisiin liittyvistä tilanteista huolimatta aion aina äänestää koskemattomuuden pidättämisen puolesta, mitkä tahansa olosuhteet tai tuomion perusteet ovatkin tai kuka tahansa parlamentin jäsen onkin kysymyksessä.
Itse asiassa parlamentaarisen koskemattomuuden periaate herättää nykyään pahennusta. Se on mielestäni erioikeus, jolle ei enää löydy oikeutusta. Oikeuslaitos on nykyään itsenäinen, ja kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat oikeusvaltioita, demokratioita, joissa kansalaisten, kaikkien kansalaisten, on oltava samanarvoisia lain edessä.
Puolustan täällä todellista samanarvoisuutta enkä vääristynyttä samanarvoisuutta, joka mukautetaan poliittisiin oloihin tai tiedotusvälineisiin liittyviin seikkoihin: rikoksia ja rikkomuksia ei pidä ratkaista muoti-ilmiöiden perusteella. Koskemattomuuden pidättämisen hyväksymisestä ei saa koskaan tulla ennakkotapausta, joka vaikuttaisi siihen päätökseen, jonka toimivaltainen tuomioistuin antaa ajallaan. Niin kauan kuin koskemattomuutta ei lakkauteta, toivon, että asian laita voisi aina olla näin.

Hory
Mikään ei ole yhtä vierasta sille poliittiselle ryhmittymälle, johon kuulun - radikaaleille - kuin juutalaisvastaisuus ja rasismi, jotka ovat äärioikeistolaisen ideologian perusta.
Kaikkien poliittisten johtajien on ymmärrettävä se, miten herra Le Penin häpeälliset sanat vaikuttavat henkiinjääneiden, uhrien perheiden ja kaikkien vapaiden ihmisten tunteisiin.
En kuitenkaan aio äänestää koskemattomuuden pidättämisen puolesta, jota meiltä pyydetään. Haluan perustella kantani.
Tiukan oikeudellisen tulkinnan tasolla tämä pyyntö herättää vakavia kysymyksiä. Radikaalit ja Alain ovat sitä mieltä, että demokratia ei tarkoita enemmistön valtaa vaan sitä, että laki hallitsee ja että kaikkein syyllisimmillä on oikeus lain antamaan suojaan. Tässä tapauksessa parlamentaarisen koskemattomuuden tarkoituksena ei ole suojella parlamentin jäseniä; se on yksi keino taata kansalaisten vapaudet. Voidaan olettaa, että syytteen nostaminen perustuu aina rangaistaviin tekoihin; näin ollen olisi siis hyväksyttävä kaikki koskemattomuuden pidättämistä koskevat pyynnöt. Se ei ole käytäntö parlamentissamme, ja luulen, että olemme tähän asti olleet oikeassa, kun olemme usein kieltäytyneet pidättämistä koskevista pyynnöistä, mukaan lukien herra Le Peniä koskevat pyynnöt. Meidän ei siis pidä kiinnittää huomiota työjärjestysvaliokunnan, jolla ei näytä olevan kunnon perusteita, esittämään oikeudelliseen väitteeseen.
Voisivatko perusteet olla poliittisia? On monia poliittisia keinoja vastustaa äärioikeistoa ja sen aatteita. Jos ollaan sitä mieltä, että kyseiset aatteet ovat todella vaaraksi demokratialle, äärioikeistopuolueiden kanssa ei pidä taktikoida, vaan ne on kiellettävä. Niin kauan kuin niin ei tehdä, ei pidä teeskennellä hämmästynyttä silloin, kun niiden johtajat pitävät siivottomia puheita, joihin he ovat saaneet vaikutteita juutalaisvastaisuudesta ja rasismista, jotka ovat näiden puolueiden pääajatuksia. Mutta eikö äärioikeiston kieltäminen olisi oivallinen osoitus poliittisesta kykenemättömyydestä toimia silloin, kun äärioikeisto vaikuttaa osaan suurta yleisöä kummallisen lumoavasti? Itse olen sitä mieltä, että moraaliton aate kuolee omia aikojaan muiden aatteiden, järjen ja kansalaisten älykkyyteen luottamisen seurauksena. Luulen, että herra Le Penin siivottomat puheet aiheuttavat paljon enemmän haittaa hänelle itselleen kuin demokratialle. Luulen myös, että äärioikeisto - aivan erityisesti Ranskassa - elää niistä älyllisistä ja poliittisista kielloista, joihin se ihmisiä kiihottaa ja jotka pitävät yllä sen johtajien ja sen hyväksi käytettyjen äänestäjien vainoharhaisuutta.
Onko kysymys poliittisesta moraalista? On turha korostaa sitä, että on olemassa rikostoveruuden verkosto äärioikeiston ja suurelta osin muun oikeiston välillä, joka nykyään osoittaa paheksuntansa. Ei ole mitään syytä korostaa sitä, kuinka asiallisesti vasemmistopuolueet käyttävät uusfasisteja hyväkseen keskinäisissä kansallisissa peleissään. Moraalilla ei ole mitään tekemistä näiden valintojen kanssa. Löytyykö moraalille kuitenkin paikka silloin, kun yleisillä vaaleilla valittua parlamenttia pyydetään karkottamaan joukostaan yksi yhtä oikeudenmukaisesti valittu jäsen? Minusta ei, ja kehotan kaikkia kollegojani miettimään, miten tätä pelottavaa asetta olisi voitu, miten sitä voidaan tai miten sitä voitaisiin käyttää toisessa tilanteessa.
Totean lopuksi, että herra Le Penille tuottaa paljon kunniaa se, että poliittisesta filosofiasta puhutaan hänen ansiostaan. Haluan kuitenkin tehdä niin muistuttaakseni siitä, että radikaalien toimintaa ohjaa tietty järjestelmällisyys eli terveen järjen käyttö. Tässä humanistisessa ja maallisessa filosofiassa ei voi olla paljastettuja, kiveen piirrettyjä tai opetettuja totuuksia. Ei ole suurta, kiistämätöntä totuutta, jota kunnioitetaan ilman kriittisen järjen apua. Totuus on nöyrä, ei-majesteetillinen, jollakin tavalla tasavaltainen. Se taistelee jatkuvasti valhetta vastaan, vääristelyä vastaan, ja pysyttelee erillään uskoon perustuvista teoista. Kieltävätkö herra Le Pen ja hänen kaltaisensa juutalaisten joukkomurhan? Viisastelevatko he kerrassaan kammottavien julmuuksien kustannuksella? Pitävätkö he kaasukammioita " yksityiskohtana" ? Antakaamme heidän puhua, jotta heidät voitaisiin hämmentää, paljastaa ja osoittaa kansalaisille, kuinka halveksittavan köyhä heidän mielipiteensä on. Se on hienoin taistelu, jota totuudella voidaan käydä. Se on myös ainoa tapa, jolla poliitikot voivat nykyään osoittaa kunnioitustaan julmuuksien uhreille.
Readin mietintö (A4-0337/98)
Eriksson ja Svensson
Allekirjoittaneet ovat äänestäneet mietinnön puolesta, koska tilanne telemarkkinoilla vaatii sellaisen sääntöjärjestelmän, jota mietintö käsittelee.
Me haluamme kuitenkin korostaa, että telelaitoksen kaupallistaminen on johtanut suuriin hallinnollisiin ongelmiin, eri alueiden ja kuluttajaryhmien erilaiseen kohteluun sekä vaikeasti hallittaviin vero-ongelmiin.
Kansallisen monopolien säilyttäminen, niiden julkinen valvonta sekä yhteistyö niiden välillä olisi ollut paljon parempi ratkaisu.
Hoppenstedtin mietintö (A4-0332/98)
Berthu
Euroopan keskuspankki antoi äskettäin suosituksen neuvoston asetukseksi pankkien vähimmäisvarantojärjestelmästä, joka auttaisi sääntelemään markkinoiden likviditeettiä. Kukaan ei epäillyt sitä, etteivätkö viidentoista keskuspankkimme pääjohtajat kokoonnuttuaan lopulta laatisi tätä puhtaasti teknistä tekstiä. Olisimme kuitenkin halunneet lopultakin tietää, miten tämä kaikki toimii, ei niinkään pankkien teknisten suhteiden - tiedämme, että pankinjohtajat osaavat hoitaa ne - kuin taloudellisen, talousarvion ja yhteiskunnallisen tasapainon kannalta, jotka on säilytettävä jopa yhtenäisvaluuttajärjestelmässä.
Ensinnäkin tästä päivästä vuoden 1998 loppuun saakka on mielessä pelottava kysymys, joka koskee 1. tammikuuta 1999 yhdenmukaistettavien lyhyiden korkojen lähentymistä. Erot ovat nykyään hyvin suuret, ne vaihtelevat Itävallan 3, 2 %: sta Irlannin 6, 4 %: iin. Ne heijastavat sitä, kuinka eri vaiheissa suhdannejaksoa jäsenvaltiot ovat. Eikö eroa olisi alettava asteittain pienentää? Joulukuun viimeiseen päivään on enää kolme kuukautta aikaa, ja kaiken raju yhdenmukaistaminen näyttää mahdottomalta. Herra Duisenberg, joka ylpeilee sillä, että hän viimeisteli vähimmäisvarantoja koskevan asetuksen, ei kuitenkaan pysty vastaamaan tähän peruskysymykseen.
Näyttää myös siltä, ettei kukaan osaa vastata kysymykseen, joka liittyy uuteen epäluuloisuuteen markkinoilla, joilla, kun otetaan huomioon Venäjän kriisin eriytynyt vaikutus, voidaan jälleen havaita kasvavia eroja jäsenvaltioiden pitkäaikaisten lainakorkojen välillä. Eikö olekin niin, ettei Itävalta laskenutkaan äskettäin liikkeelle valtionlainaa, koska se pelkäsi joutuvansa maksamaan siitä enemmän kuin Belgia.
Lopuksi kukaan ei myöskään halua vastata budjettivajeita koskevaan kysymykseen, josta tulee ajankohtainen vuonna 1999, ensimmäisenä vuonna, jona euroa käytetään, ja joka näyttää erittäin uhkaavalta Italian kannalta. Kyseisen maan pääministeri, herra Prodi, ehdotti juuri, että käytettäisiin niitä keskuspankkien varantoja, joita ei ole siirretty EKP: hen, jotta voidaan harjoittaa taloutta elvyttävää julkisten hankkeiden politiikkaa. Näyttää siltä, ettei hän ota lainkaan huomioon sitä, että nämä varannot on jo suurelta osin investoitu talouteen. Tällaisilla ehdotuksilla ei Saksaa rauhoiteta.
Kaikki nämä ratkaisemattomat kysymykset vain korostavat sitä, kuinka suuri valhe yhtenäisvaluutta on: on haluttu ummistaa silmät maiden välisiltä todellisilta eroilta, jotta yhtenäisvaluuttahanke, federalismin katalysaattori, saataisiin paremmin päätökseen. Ideologia on toisin sanoen sokaissut hallitukset. Ja todellisuus paljastuu pian.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Tanskan sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet Euroopan keskuspankin vähimmäisvarantoja (Hoppenstedt), EKP: n valtuuksia määrätä seuraamuksia (Katiforis) sekä EKP: n valtuuksia kerätä tilastotietoja (Hendrick) koskevien mietintöjen puolesta.
Tätä ei pidä tulkita merkkinä sosiaalidemokraattisen politiikan muuttumisesta EMUn kolmatta vaihetta koskevan ehdon osalta, vaan ilmoituksena siitä, että olemme erittäin kiinnostuneita siitä, mitä tällä alueella tapahtuu. Hoppenstedtin ja Katiforisin mietintöjen sisällöllä ei millään tavalla ole suoria seurauksia Tanskalle, koska se koskee vain niitä maita, jotka ottavat täydessä mittakaavassa osaa EMUun. Hendrickin mietinnöllä on rajoitetussa määrin käyttöä myös Tanskassa.
Vähimmäisvarantojen käyttäminen merkitsee sitä, että luotto- ja rahalaitokset velvoitetaan pitämään yllä tiettyä likviditeettivarantoa, mikä on järkevää useista rahapoliittisista syistä, silloin muun muassa vakautetaan rahamarkkinakorko ja maan rahamäärää pystytään hallitsemaan paremmin samalla kun rajoitetaan yksityispankkien luotonantoa. Seuraamuksia koskevan ehdotuksen on määrä taata yhtenäinen menettelytapa Euroopan keskuspankin eri toimivalta-alueilla määrättäessä sakkoja niin yksittäisille maille, laitoksille kuin yrityksillekin.
Hendrickin ehdotuksen tarkoituksena on antaa EKP: lle oikeus yhteistyössä kansallisten keskuspankkien kanssa kerätä asiaankuuluvaa tilastotietoa, niin että Euroopan keskuspankkijärjestelmä (EKPJ) pystyy suorittamaan tehtävänsä. Kerättyjä tietoja käsitellään luonnollisesti ehdottoman luottamuksellisesti samaan tapaan kuin esimerkiksi Danmarks Statistik -laitoksen tilastotietoja. Lisäksi ehdotus antaa mahdollisuuden määrätä seuraamuksia niille maille tai laitoksille, jotka eivät esitä selontekoaan ajoissa, mikä myös on täysin Danmarks Statistik -laitoksen käytännön mukaista.

Lindqvist
Ruotsin valtiopäivät ovat päättäneet olla osallistumatta EMUn kolmanteen vaiheeseen eli euron käyttöönottoon 1. tammikuuta 1999. Keskustapuolue vastustaa Ruotsin jäsenyyttä EMUssa. Siksi minä olen jättänyt äänestämättä Hoppenstedtin, Katiforisin ja Hendrickin mietinnöistä, jotka koskevat vähimmäisvarantoja, sanktioita ja Euroopan keskuspankin EKP: n tilastoja.

Trizza
Mitä herra Hoppenstedtin mietintöön tulee, järjestelmä, jossa suurin sallittu vähimmäisvaranto on 10 % ja vähimmäisvarantoprosentin alaraja 0 %, osoittaa selkeästi tämän välineen joustavaa käsittelyä. Puuttumatta siis muihin Euroopan keskuspankin käytössä oleviin keinoihin, joilla pyritään saavuttamaan rahapolitiikan tavoitteet, keinoihin, joiden ansiosta on mahdollista määrittää vähimmäisvarantovelvoitteeksi 0 %, olen samaa mieltä siitä, että on välttämätöntä taata, että keskuspankkiin sidotuille varannoille maksetaan sellaista korkoa, joka on markkinakorkojen mukainen ja jonka avulla voidaan välttää eri rahoitusmarkkinoiden välisen kilpailun vääristyminen. Kannatan kollegani laatimaa mietintöä.
Mitä herra Katiforisin mietintöön tulee, olen täysin samaa mieltä tavasta, jolla EKP aikoo käyttää valtaansa määrätäkseen seuraamuksia jokaiselle, julkiselle tai yksityiselle taholle, joka suorittaa siirtoja Euroopan keskuspankin kanssa: löydetty ratkaisu tekee näet mahdolliseksi ottaa huomioon kaksi koko järjestelmän toiminnan kannalta keskeisen tärkeää vaatimusta: toisaalta joustavuuden ja yritysten toiminnan vapauden vaatimuksen ja toisaalta yleisön suojelemisen välttämättömyyden.
Pidän lisäksi myönteisenä sitä, että kansallisille keskuspankeille on jätetty mahdollisuus käynnistää menettely seuraamusten määräämiseksi, mutta ainoastaan EKP voi tehdä lopullisia päätöksiä seuraamuksista; yhdessä tehokkaamman paikallisella tasolla tapahtuvan valvonnan kanssa voidaan näin näet taata kohtelun yhdenmukaisuus koko Euroopan keskuspankkijärjestelmän EKPJ: n puitteissa.
Mitä sen sijaan tulee herra Hendrickin mietintöön, minäkin pidän keskeisenä luottamuksellisuussääntöjen soveltamista tietojen antamiseen velvoitettujen toimijoiden antamiin tilastotietoihin enkä ymmärrä, miksei tällaisessakin tapauksessa pitäisi toimia neuvoston yhteisön tilastotietoja koskevan asetuksen (EY) 322/97 mukaisesti. Tällaisten velvoitteiden noudattamatta jättäminen johtaisi oikeutetusti epäileväisiltä " tiedonantajilta" saatujen tietojen heikkoon laatuun.
Olen samaa mieltä siitä, että on välttämätöntä lieventää asetusluonnoksessa esitettyjä toimia, jotka koskevat ehdottomien ja poikkeuksettomien seuraamusten määräämistä niille tiedonantajille, jotka eivät ole onnistuneet toimittamaan tilastotietoja määräajassa tai joiden tiedot on toimitettu puutteellisina tai muussa kuin vaaditussa muodossa.
On välttämätöntä tutkia uudelleen seuraamusten peruuttamista niissä tapauksissa, joissa tiedonantajat eivät pysty toimittamaan tietoja niistä riippumattomista syistä.
Katiforisin mietintö (A4-0329/98)
Berthu
Ehdotus neuvoston asetukseksi Euroopan keskuspankin valtuuksista määrätä seuraamuksia hämmästyttää ehkä jopa hyvinkin asioista perillä olevaa kansalaista, joka ei ollut pannut merkille, että hän antoi tällaiset ylikansalliset valtuudet rahaliiton uudelle johtoelimelle vuonna 1992. Tämän asetuksen oikeudellinen perusta on kuitenkin todellakin olemassa, vaikkei se ole kovin selvä: Maastrichtin sopimuksen 106 artiklan 6 kohdassa annetaan todellakin neuvostolle oikeus antaa Euroopan keskuspankkijärjestelmän EKPJ: n perussäännön 34.3 artiklassa tarkoitetut säännökset. Kuitenkin tämän perussäännön 34.3 artiklassa, joka ei ole perustamissopimuksessa vaan sen liitteenä olevassa pöytäkirjassa, määrätään, että " EKP voi määrätä yrityksille sakkoja tai uhkasakkoja, jollei sen antamia asetuksia tai tekemiä päätöksiä noudateta" .
Tämän juridisen takaa-ajon jälkeen EKP saa poikkeuksellisen laajat toimivaltuudet: se voi itse päättää seuraamuksista sellaisten yritysten osalta, jotka eivät sovella sen omia asetuksia, ja nämä seuraamukset ovat suoraan sovellettavia, ilman että ne kulkevat valtioiden, kansallisten keskuspankkien tai yhteisön tuomioistuinten kautta. Jotta tämän menettelyn tavanomaisesta poikkeavaa luonnetta voitaisiin arvioida kunnolla, on muistettava, ettei komissiolla, joka on kuitenkin paljolti monikansallinen toimielin, ole yleensä tällaista itsenäistä seuraamusten määräämiseen liittyvää toimivaltaa; lisäksi on todettava, ettei EKP: llä ole myöskään minkäänlaista demokraattista vastuuta. Toisin sanoen, EKP: lle myönnetyt toimivaltuudet muodostavat periaatteessa melko huolestuttavan, ylikansallisen ja demokratian vastaisen ennakkotapauksen.
Pankki on lisäksi vakaasti päättänyt käyttää niitä täysimääräisesti: on varsin paljastavaa, että asetusehdotuksessa käsitellään vain seuraamuksia, eikä siinä mainita sanallakaan niitä velvoitteita, jotka niiden oletetaan takaavan. Niinpä 2 artiklassa määrätään sakkojen ja uhkasakkojen enimmäismäärästä täsmentämättä lainkaan, mitä rikkomuksia nämä enimmäismäärät vastaavat. Tämä varsin eriskummallinen tilanne osoittaa ainakin sen, että EKP pitää hyvin huolta toimintaansa liittyvästä pakottavasta näkökannasta.
Euroopan parlamentin esittelijä, herra Katiforis, on ihastunut näihin säännöksiin, joita hän luonnehtii todellisiksi löydöiksi, sillä hänen mukaansa asetus täyttää kaikki oikeusvaltion perusperiaatteet ja auttaa " välttämään epäoikeudenmukaisen kohtelun" . Me emme ole sitä mieltä.
Emme tiedä, mikä mielleyhtymä on saanut esittelijän käyttämään ilmaisua " epäoikeudenmukainen kohtelu" , mutta kysymys kannattaa joka tapauksessa esittää.

Christodoulou
Käsiteltävänä olevassa EKP: n suosituksessa neuvoston asetukseksi EKP: n valtuuksista määrätä seuraamuksia edellytetään 3 artiklan 8 kohdassa, että seuraamusten määräämisestä saatavat tulot kuuluvat EKP: lle. EKP perustelee tätä ehdotusta sillä tekosyyllä, että se olisi ilmaus EKP: n taloudellisesta riippumattomuudesta. Tähän kohtaan ei tullut yhtään tarkistusta, vaikka seuraamusten tuottojen päätyminen EKP: n tuloksi voitaisiin hyvin kyseenalaistaa, koska se ei ole EKP: n rahapoliittisen toiminnan välitön vaan välillinen tulos. Omasta puolestani kannatin ehdotusta sellaisenaan, koska arvioin, että tulot seuraamusten määräämisestä ovat vain pieni osa kysymystä. Muistutan tällä kohtaa Euroopan parlamentin hallitusten välistä konferenssia koskevasta päätöslauselmasta (Á4-0102/95, 34 kohdan v alakohta), jossa muun muassa olimme vaatineet, että EKP: n tuloja (seniorage -tuloja) on pidettävä yhteisön tuloina. Olisi hyödyllistä, että jossain välissä keskusteltaisiin perustamissopimuksen määräyksistä riippuvista EKP: n tuloista laajempana kysymyksenä.
Hendrickin mietintö (A4-0327/98)
Berthu
Tänään käsittelemässämme suositusehdotuksessa sallittaisiin se, että Euroopan keskuspankki voisi antaa asetuksia sen työskentelyn kannalta hyödyllisten tilastotietojen keruun järjestämiseksi tukeutumalla lukuisiin seuraamuksiin, joista se päättäisi yksin. Tavoitteena on hankkia rahapolitiikan kokonaiskehityksen indikaattoreihin liittyviä tietoja jäsenvaltioista, joiden katsotaan muodostavan yhden ainoan talousalueen. Nämä säännökset ovat looginen seuraus sille ylikansallisen yhtenäisvaluutan periaatteelle, joka hyväksyttiin Maastrichtissa.
Yhtenäisvaluutan periaatteeseen liittyvän kysymyksen lisäksi tähän tekstiin sisältyy kolme huomattavaa ongelmaa, jotka liittyvät tietojen luottamuksellisuuteen, samanlaiseen käsittelyyn ja epävarmuuteen sen soveltamisen rajoista.
Luottamuksellisuuden osalta ehdotuksen valmistellut EKP näyttää haluavan mennä riippumattomuuden halussaan äärimmäisyyksiin, niin pitkälle, että se olisi niiden yhteisön tilastojen laatimista koskevien sääntöjen ulkopuolella, joita Eurostat noudattaa. Tällainen menettely herättää arvostelua varsinkin, kun pankille myönnettäisiin erittäin tärkeitä harkinnanvaraisia toimivaltuuksia, joiden nojalla se voisi lähettää omia asiamiehiään suoraan tietoja antaviin yrityksiin ja tutkia siellä kirjanpitoa ja arkistoja toimitettujen tietojen tarkastamiseksi tai toimittaa pakollisen tietojen keruun. Vaadimme omalta osaltamme, että EKP: n on noudatettava kaikkia yleisiä luottamuksellisuuteen liittyviä sääntöjä ja erityisesti 17. helmikuuta 1997 annettua yhteisön tilastotietoja koskevaa neuvoston asetusta.
Toinen ongelma: kaikkien unionin jäsenvaltioiden olisi noudatettava EKP: n tilastotietoja koskevia asetuksia, mutta ainoastaan euroalueeseen osallistuville maille voitaisiin määrätä seuraamuksia. Tämä kummallinen epäsuhtaisuus voi aiheuttaa tulevien tilastotietojen luotettavuutta koskevia epäilyjä: jos seuraamusuhka on tilastotietojen laadun kannalta todella välttämätön, mitä hyötyä on asettaa joillekin jäsenvaltioille sellaisia velvoitteita, joihin ei liity seuraamuksia? " Valmistelemme heidän tulevaa liittämistään euroalueeseen" , vastaavat EKP: n johtajat. Asianomaisten maiden kansalaiset, jotka ovat tähän asti kieltäytyneet osallistumasta euron käyttöönottoon, arvostanevat asiaa, kuten on sopivaa.
Kolmas ongelma: kuinka tekstiä sovelletaan kansallisiin valtion viranomaisiin, jotka tuottavat tilastotiedot itse tai jotka määrittelevät näiden tilastotietojen tuottamisen ehdot siinä tapauksessa, että muut elimet laativat ne? Asetusehdotuksessa ongelma kierretään varovasti, mutta siinä esitetään monessa kohdassa sellaisia ajatuksia, joiden perusteella voidaan kuvitella, että vastahakoiset valtiot joutuvat jonakin päivänä huomaamaan, että EKP määrää niille seuraamuksia. Se tapahtuu kuitenkin vasta myöhemmin. On ymmärrettävää, ettei eurokraattien mielestä näin arkaluonteista hanketta pitäisi asettaa suoralta kädeltä alttiiksi.
d'Anconan mietintö (A4-0211/98)
Caccavale
Arvoisa puhemies, äänestin kollega d'Anconan mietinnön lopullista tekstiä vastaan, sillä vaikka tämä mietintö on laadittu parhaimmassa tarkoituksessa, pelon ja tekopyhyyden värittämä ajattelutapa on kuitenkin pilannut sen. Jälleen kerran tämä parlamentti on laatinut uuden vastenmielisen tekopyhyyden luvun. Kukaan ei suostu myöntämään, että kieltolakiin nojaava politiikka on epäonnistunut täydellisesti tehtävässään, että nähtävästi 95 % huumeista liikkuu vapaasti, että 80 % suurten ja pienten kaupunkiemme rikollisuudesta liittyy huumausaineiden hankkimiseen, että yli 50 % vangeista on riippuvaisia huumeista. Tämä parlamentti on siis jälleen halunnut sulkea silmänsä ja uskoa, että tyhjä sanahelinä ja tekopyhä kieltolakeihin painottuva lörpöttely riittävät ratkaisemaan nämä ongelmat.
Euroopan parlamentti toimii tässä asiassa ei-toivottavalla tavalla ja toivon, että parlamentti voisi pian muuttaa mieltään.

Andersson, Lööw, Theorin ja Wibe
Pitkän prosessin jälkeen tämä asia on tullut lopulliseen käsittelyyn. Asian alkuperäinen huumeiden suhteen vapaamielinen asenne on, sen jälkeen kun se kohtasi vahvaa vastustusta valiokunnassa, muuttunut merkittävästi, mitä on todella korostettava, kun ajatellaan niitä vääriä uhkakuvia, jotka esiintyivät edellisen asian palauttamisesta valiokuntaan tehdyn päätöksen yhteydessä. Palauttaminen ei tarkoittanut sitä, että huumeisiin selvästi vapaamielisesti suhtautuva mietintö sai toisen mahdollisuuden.
Meidän kiinnostuksellamme asiaa kohtaan on koko ajan ollut lähtökohtana torjua huumepolitiikan yhdenmukaistaminen Euroopan tasolla, torjua jokainen huumeiden osalta vapaamielinen lausuma Euroopan parlamentissa sekä sellaisen inhimillisen ja sosiaalisesti suuntautuneen huumepolitiikan tarpeen esiin nostaminen, joka perustuu ennaltaehkäisyyn, niiden yksilöiden kuntoutukseen, jotka ovat päätyneet väärinkäyttäjiksi sekä kansainvälisten yleissopimusten kunnioittamiseen.
Asia koskee aluetta, jolla yhteisöllä ei ole toimivaltaa, mikä pitäisi ottaa huomioon muistaen ne ristiriidat, joita asia on aikaansaanut, konfliktit, jotka ylittävät puolueryhmittymät ja valtioiden rajat.
Esillä oleva asia ei ole muuten enää ajankohtainen, koska siinä aiotaan esittää suosituksia YK: n kesäkuiselle huumeidentorjunnan kansainvälistä yhdenmukaistamista käsittelevälle erityisistunnolle. Asia otettiin esille siis vasta kolme kuukautta sen jälkeen kun YK: n yleiskokous päättyi.
Allekirjoittaneet ovat esittäneet joukon tarkistusehdotuksia, jotka ovat saaneet kannatusta yli puolue- ja valtiorajojen ja joista kaikki tähtäävät sellaisen huumepolitiikan korostamiseen, joka perustuu ennaltaehkäisyyn, kuntoutukseen ja kansainvälisten yleissopimusten kunnioittamiseen. Euroopan parlamentin kanta näihin tarkistusehdotuksiin ja sen kanta, joka ratkaisevasti huonontaa suositusten 10 ja 11 sanamuotoa, ratkaisee lopullisen kannanoton, kun mietinnöstä äänestetään.
Allekirjoittaneet eivät ole aikaisemmin myötävaikuttaneet eivätkä aio nytkään myötävaikuttaa siihen, että Euroopan parlamentista päästettäisiin lausuntoja, joiden asennetta huumeisiin voitaisiin pitää vapaamielisenä. Se pitkä prosessi, jonka esillä oleva mietintö ja sen edeltäjä ovat läpikäyneet, osoittavat ainakin sen, että Euroopan parlamentti ei ole foorumi huumeisiin vapaamielisesti suhtautuvaa mielipiteenmuodostusta varten.

Angelilli
On varmasti erittäin tärkeää, ettei Euroopan unionin huumeiden vastainen toiminta rajoitu pelkästään tukahduttamiseen, sillä huumeriippuvuus ei ole ainoastaan oikeudellinen ongelma tai poliisiasia.
Juuri näiden huomautusten takia näyttää järjenvastaiselta omaksua ehdotettu asenne, jolla pyritään vahinkojen vähentämiseen ja siten myös kevyiden huumeiden kuten kannabiksen laillistamiseen ja kovien huumeiden valvottuun jakeluun. YK: n yleiskokouksen hahmottelemaa huumeetonta yhteiskuntaa ei voida luoda käytännönläheiseksi kutsutun sallivan politiikan avulla.
Lisäksi huumeidenvastaisen toiminnan siirtämisessä paikallisille ja alueellisille viranomaisille on olemassa se vaara, että Eurooppaan luodaan " saarekkeita" , jotka voivat poiketa kansallisista säännöistä eli jäsenvaltioiden kansalaisten demokraattisesti ilmaisemasta tahdosta.
Rouva d'Anconan mietinnön perusteluihin lainattu Amsterdamin sopimuksen 129 artikla ei näytä lainkaan tukevan itse mietinnössä esitettyä kantaa: tässä artiklassa näet korostetaan jäsenvaltioiden vastuuta huumausaineiden käytöstä johtuvien terveyshaittojen vähentämisessä myös tiedotuksen ja ennaltaehkäisevien toimien avulla, mikä ei sovi lainkaan yhteen vahinkojen vähentämisen kanssa, koska sillä pyritään sananmukaisesti vain vähentämään vahinkoa, jota ei kuitenkaan ole lainkaan todistettu, eikä suinkaan vähentämään sosiaalista epätasapainoa huumeita vastustamalla.
Tähän mennessä esimerkiksi Sveitsissä toteutetut kokeilut osoittavat näiden kokeilujen kielteiset vaikutukset paremmin kuin mikään mietintö, sillä ne ovat aina johtaneet huumeiden käytön jyrkkään lisääntymiseen, ja näiden kokeilujen seurauksena on ollut kieltoihin torjuvasti suhtautuvien teoreetikkojen laskelmiin verrattuna prosentuaalisesti suurempi aidsiin ja yliannostukseen kuolleiden määrä.
Torjuva suhtautuminen kieltoihin ei myöskään näytä tarjoavan ratkaisua ongelmiin, jotka liittyvät uusiin synteettisiin huumeisiin, joiden kehitys pakottaisi laillistamaan yhä uusia aineita, ja uusien aineiden valvottuun jakeluun.
Euroopan parlamentti ei voi ryhtyä harjoittamaan politiikkaa, jolla itse asiassa annetaan periksi huumeiden käytölle ja ohjataan yhteiskuntaan, jossa pyritään siis vain vähentämään niistä koituvaa vahinkoa. Sen on päinvastoin laajennettava omaa toimintaansa ja voimavarojaan sekä osoitettava ne ennaltaehkäisyyn ja sosiaalista, terveydellistä ja huumeista riippuvaisten vieroittumiseen tähtäävää apua tarjoavien rakenteiden avustamiseen, jäsenvaltioiden väliseen tiedonvaihtoon, tilastollisten ja tieteellisten seurantajärjestelmien yhdenmukaistamiseen sekä ennen kaikkea nuorille suunnattaviin myönteisiin toimiin, joilla pyritään vähentämään huumeiden kysyntää, parantamaan sosiaalisia oloja ja taistelemaan syrjäytymistä ja työttömyyttä vastaan.
Näistä syistä pyydämme, ettei d'Anconan mietintöä hyväksyttäisi äänestyksessä.

Bébéar
Meillä oli istuntokautemme alussa monta kertaa tilaisuus ottaa esiin huumausaineiden väärinkäyttöön liittyviä ongelmia.
Tänään käsittelemme erittäin tärkeää asiaa: huumeiden torjuntaan liittyvää yhteistyötä. Kokemuksia on hankittu jo yli kolmenkymmenen vuoden ajalta. Tulokset ovat tiedossa. Niitä on siis levitettävä laajalti silloin, kun se on mahdollista, tai on tehtävä lisäkokeiluja.
Nykyään tätä kaikkea ei voida toteuttaa riittävässä määrin tai sitä ei toteuteta riittävässä määrin. Yhteistyötä, joka on tässä asiassa välttämätöntä, on suunniteltava paremmin. Meillä on tarvittava väline, Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskus. Meidän tehtävämme on vahvistaa sen tutkimus- ja valvontatyötä.
Hyväksyn näin ollen d'Anconan mietinnön sen vuoksi, että siinä kehitellään näitä näkökohtia. Haluan kuitenkin lausua eriävän mielipiteeni kahdesta muusta tässä mietinnössä käsitellystä asiasta.
D'Anconan mietintöä ei voida moittia siitä, että siinä halutaan liittää huumeongelmat köyhyyteen ja työttömyyteen. Jos pitäydyttäisiin näissä toteamuksissa, oltaisiin jotensakin yksinkertaisia. Jokainen tietää, ettei huumeiden väärinkäyttö kulje välttämättä käsi kädessä työttömyyden kanssa.
Toinen asia, josta aion moittia tätä mietintöä, koskee siinä esitettyjä heikkoja perusteluja, kun siinä toistetaan sitä, kuinka voimakkaasti kannatamme huumeetonta yhteiskuntaa.
Lukuun ottamatta näitä kahta varausta, jotka juuri mainitsin, katson, että d'Anconan mietinnössä edetään hyvään suuntaan: keskinäisen avun suuntaan, jonka avulla voitaisiin ratkaista yksi tämän vuosisadan lopun tärkeimmistä ongelmista.

Blot
Mietinnön A- ja B-osat ovat selvästi ristiriidassa keskenään.
Suositusehdotus B4-1238/96 on äärimmäisen vaarallinen. Se olisi ollut aivan samanlainen, jos taitava huumekauppiaiden painostusryhmä olisi laatinut sen.
Se nojautuu C kohtaan, jossa myönnetään, ettei tukahduttamiseen keskittyvä politiikka ole onnistunut. Se on väärin sanottu. Huumekaupan tukahduttamiseen keskittyvä politiikka näyttää tuottaneen erinomaisia tuloksia Singaporessa.
Mietinnössä ollaan tyytymättömiä siihen, että nykyiset politiikat rajoittavat yksilönvapauksia (sivu 19), vaikka on aivan selvää, että huumekaupan tukahduttaminen rajoittaa aina vapauksia. Vapauksien ja viranomaisten, joiden tehtävä on suojella ihmistä, on oltava tasapainossa keskenään. Kielto, joka koskee toisten tappamista huumeilla, on täysin laillinen!
Huumeiden käytön laillistaminen, sen hyväksyminen osaksi yhteiskuntaa ja " heroiinin valvottu jakelu" (sic!) hyödyttäisi vain huumekauppiaita, niin kuin Interpolin entinen puheenjohtaja Car Persson on todennut.
Tälle parlamentille on häpeä, että tällainen mietintö on otettu täysistunnon esityslistalle.

Buffetaut
Onko rouva d'Anconan mietintö, joka koskee Euroopan yhteistyötä huumausaineita käsittelevän Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen erityisistunnon yhteydessä, vielä ajankohtainen? Tämä kysymys voidaan esittää kahdesta syystä: toisaalta sen vuoksi, että on kysymys kaksiselitteisestä kompromissitekstistä, ja toisaalta sen vuoksi, että huumausaineita käsittelevä Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous pidettiin viime kesäkuussa, ja näin ollen ei ole enää kovin järkevää hyväksyä tätä mietintöä.
Käsittelemämme teksti on itse asiassa yhteenveto asioista, joista ei puhuta, koska tätä asiaa koskevat kannat ovat itse asiassa ristiriitaisia, minkä vuoksi ensimmäinen mietintöluonnos palautettiin takaisin valiokuntakäsittelyyn. Vaikka voidaankin olla tyytyväisiä siihen, että mietinnössä pyydetään jäsenvaltioita " tunnustamaan, että huumausaineiden vastaisen työn tavoitteena on huumeeton yhteiskunta" , on pahoiteltava sitä, että perustelut ovat vain hyvin pieneltä osin yhdenmukaiset itse suositustekstin kanssa. Nämä perustelut ovat itse asiassa samantyyppiset kuin d'Anconan ensimmäisessä mietinnössä. Niissä käytetään kieltä, joka on kaukana puolueettomuudesta. Niinpä onkin kysymys rajoittavammasta tai tukahduttavammasta lähestymistavasta, jossa vihjaillaan huumausaineiden myynnin ja käytön kieltävistä politiikoista, sekä käytännöllisemmistä lähestymistavoista, joilla pyritään itse asiassa huumeiden vapauttamista kannattavaan politiikkaan.
Perusteluissa kokonaisuudessaan pyritään näin tuomaan esiin ajatus, sitä kuitenkaan mainitsematta, jonka mukaan tulevaisuus, mielikuvitus ja todellisuus puhuvat niin kutsuttujen mietojen huumeiden puolesta, ja kieltotoimet ilmaisisivatkin " tukahduttavaa ja vanhanaikaista" suhtautumista. Näiden syiden vuoksi emme voineet hyväksyä tätä mietintöä, jonka kaksiselitteisyydestä ei suinkaan puutu taka-ajatuksia.

Carlotti
Huumeiden torjunta on nykyään yksi yhteiskuntamme suurimmista vitsauksista. Huumeet muodostavat noin 8 % maailmankaupasta.
Huumeisiin liittyvää ongelmakenttää on lähestyttävä maailmanlaajuisesti, mikä tukee samanaikaisesti vastakkaisia ponnistelujamme, jotka liittyvät niin ennaltaehkäisyyn kuin lääketieteelliseen hoitoon ja sosiaaliseen tukeenkin.
Rouva d'Ancona korostaakin mietinnössään, ettei kannabiksen laillistamista ja lääkärin määräyksestä tapahtuvaa huumeiden toimittamista saa asettaa vastakkain, niin kuin neuvosto tekee, laittoman huumausainekaupan tukahduttamisen kanssa.
Nämä kaksi lähestymistapaa eivät sulje pois toisiaan!
Euroopan parlamentti hyväksyi sitä paitsi kolme vuotta sitten tämänsuuntaisen päätöslauselman, jossa korostettiin sitä, ettei täydelliseen tukahduttamiseen pyrkivä politiikka ollut tuottanut konkreettista tulosta.
Ensi kesäkuussa pidettävässä huumausaineita käsittelevässä Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen erityisistunnossa meidän on puhuttava yhdellä suulla.
Huolimatta siitä, että Euroopan unionin maiden lähestymistavat ovat hiukan erilaisia, eri lainsäädännöt lähentyvät vähitellen toisiaan.
Niin kuin esittelijäkin korosti, olen vakuuttunut siitä, että meidän on perustettava eurooppalainen huumepolitiikkamme sille, miten paikalliset kokeilut onnistuvat, ja kehitettävä yhteistyöstrategioita.

Cars, Olsson ja Thors
Toteamme, että d'Anconan eurooppalaista huumepolitiikkaa koskevasta mietinnöstä on tullut paljon tasapainoisempi sen jälkeen, kun sitä on käsitelty uudelleen valiokunnassa. Nyt viitataan kokonaiseen toimien kirjoon väärinkäytön estämiseksi, eikä politiikan vapauttamisvaatimuksia ole.
Kaksi esittelijän omaa tarkistusehdotusta hyväksyttiin kuitenkin sillä seurauksella, että kaksi meille tärkeää tavoitetta jäi pois päätöslauselmasta, nimittäin se, että tavoitteena on huumeeton yhteiskunta, sekä vaatimus siitä, että jäsenmaiden on täytettävä YK: n yleissopimusten vaatimukset. Näin ollen ainoa mahdollisuutemme on äänestää tätä mietintöä vastaan, mietintöä, josta on tullut tavoitteiltaan näin epäselvä, samalla kun asiat on muotoiltu monimerkityksellisesti.

Darras
Olen iloinen siitä, että tästä kollegamme mietinnöstä voidaan lopultakin keskustella täysistunnossa. Meidän oli odotettava kärsivällisesti viisi kuukautta ja esittelijämme oli tehtävä innokasta tutkimustyötä laatiakseen tämän konsensusluonteisen päätöslauselman, jonka parlamenttimme toivottavasti hyväksyy.
Kannatan varauksetta paikallisen tason kokeilujen toteuttamista ja tunnustamista, sillä omassa kunnassani on jo monen vuoden ajan tuettu yhdistyksiä, jotka tekevät työtä huumeiden käytön torjumiseksi ja tarkastelevat huumeisiin liittyvää ilmiötä lääketieteellisestä ja sosiaalisesta näkökulmasta.
Tästä lähtien myönnetään se, ettei yksinomaan tukahduttamiseen keskittyvästä politiikasta ole ollut hyötyä huumeiden käytön torjunnassa. Antakaamme näin ollen " kentällä" työskenteleville mahdollisuus toteuttaa loppuun asti paikallisiin tosiasioihin liittyviä ratkaisumallejaan ja, mikä ettei, jos he onnistuvat, auttakaamme heitä levittämään heidän menetelmiään. Se on tehtävä, joka Euroopan unionin olisi otettava hoidettavakseen.
Se on asia, jota jäsenvaltioidemme olisi suostuttava puolustamaan kansainvälisellä tasolla antamalla Euroopan komissiolle tehtäväksi neuvotella yhteisön puolesta Yhdistyneiden kansakuntien konferenssissa, tehtävä, joka perustuu huumeisiin liittyvän ongelmakentän käytännölliseen lähestymistapaan, ja kansallisella tasolla toteuttamalla kaupunkien tasolla sellaista politiikkaa, joka voisi täydentää paikallisella tasolla kehitettyjä huumeiden vastaisia politiikkoja.
Hedy d'Anconan mietinnössä pyydetään juuri tätä asiaa, ja sen vuoksi hyväksyn sen epäröimättä.

Deprez
Laittomat huumausaineet ovat yksi yhteiskuntamme vitsauksista ja myös yksi parhaimmista laittoman voiton hankintakeinoista. Niin kuin esittelijämmekin toteaa, tähän ongelmaan on monta syytä: voiton tavoittelu, köyhtyminen ja sosiaalinen syrjäytyminen mutta myös uteliaisuus, vauraus ja muodikkuus. Laittomien huumausaineiden torjunnassa on näin ollen noudatettava maailmanlaajuista lähestymistapaa, jossa yhdistyvät niinkin monipuoliset toimialat kuin tiedotus ja nuorten asennekasvatus, kaikenlaisen huumeiden väärinkäytön kehittymistä edistävien sosiaalis-taloudellisten olojen muuttaminen, huumeiden väärinkäyttäjien tukeminen, huumekaupan ja rahanpesun torjunta sekä tuottajamaiden taloudellinen ja yhteiskunnallinen kehittäminen.
Jokainen tietää sen, kuinka tärkeä ja ajankohtainen tämä asia on, ja kieltävän ja " vaihtoehtoisen" politiikan puolustajien kannat ovat usein kiihkeitä. Meidän on vastedes unohdettava tämä turha keskustelu ja keskityttävä siihen, kuinka viime kesäkuussa pidetyn kansainvälistä yhteistyötä huumausaineiden torjunnassa käsittelevän Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen erityisistunnon johtopäätökset voidaan panna paremmin täytäntöön.
Näin on toimittava varsinkin, kun kaikki ymmärtävät sen, että laittomien huumausaineiden hävittäminen (jonka on oltava yhteisenä tavoitteenamme) edellyttää tiivistä kansainvälistä yhteistyötä enemmän kuin mikään muu, erityisesti niillä aloilla, jotka tuotiin esiin Yhdistyneiden kansakuntien erityisistunnossa: tuotannon ja kysynnän vähentämisessä vuoteen 2003 mennessä ja kaikenlaisessa kansainvälisessä oikeudellisessa yhteistyössä.

Ephremidis
Jotta vihdoinkin voisimme puhua huumeista, yhdestä aikamme suurista vitsauksista, olennaisella tavalla ja käytännön tasolla, meidän pitää ensiksi päättää, että lopetamme asian hyssyttelyn, jota teemme kaunistelemalla ja hurskastelemalla tekopyhästi ja tukkimalla suun traagiselta totuudelta.
Sen tyyppiset kysymyksenasettelut kuin kriminalisointi - dekriminalisointi ja pehmeät - kovat huumeet ovat harhaanjohtavia, vaarallisia ja valheellisia. Todellisuus on aina kova käyttäjille ja yhteiskunnalle, jotka joutuvat aina maksamaan korkean hinnan. Tuhansia ihmisiä, joista enemmistö on nuoria, kuolee vuosittain huumausaineiden käytön vuoksi. Kymmenettuhannet ihmiset menettävät joka päivä ihmisarvonsa, persoonallisuutensa ja elämänsä pohjan ja heistä tulee kaikkiin ongelmiin auttavan ihmelääkeannoksen uhreja.
Näistä ongelmista suurin on huumekauppias ja syyllisiä ovat he, jotka ovat raskaimmassa vastuussa ongelmien synnyttämisestä, he, jotka vuodattavat krokotiilinkyyneliä siksi, että ongelma on niin laaja ja niin vaikea hoitaa. Syyllisiä ovat politiikat, jotka aiheuttavat turvattomuutta työelämässä, yhteiskunnassa ja tunne-elämässä sekä syrjäytymistä, joiden arvot ovat vääristyneet ja jotka ovat luoneet rappeutuneita yhteiskuntia: nykyisiä kapitalistisia yhteiskuntia, joista te olette niin ylpeitä, joiden jokaista osaa hallitsee voitontavoittelu, markkinaviidakon lait, ihmisarvon väheksyminen ja rahan korottaminen jumalaksi, järjestelmän, joka ei pysty luomaan maan päälle todellista paratiisia, joka saa aikaan kurjistumista, yksilöllistä ja yhteiskunnallista eristymistä sekä valheellisten pakokeinojen ja paratiisien etsimistä huumeiden avulla.
Kapitalistinen järjestelmä ei tule koskaan ratkaisemaan huumeongelmaa, ei vain siksi, että huumeet ovat sen luontainen osa, vaan ennen kaikkea siksi, että se ruokkii huumeongelmaa, joka puolestaan palvelee kapitalistista järjestelmää. Se huumaa tietoisen vastarinnan, imee itseensä tiettyjen yhteiskuntaryhmien, erityisesti nuorten eksistentialistiset tunnejärkytykset ja unelmat. Eskapismi vahvistaa hallitsevaa luokkaa ja muodostaa parhaan venttiilin, joka takaa markkinoiden häiriintymättömän ja harmonisen toiminnan. Älkäämme huijatko itseämme, kaiken muun lisäksi huumemarkkinoilla liikkuu valtavia rahamääriä, siellä tuetaan hallituksia ja järjestellään markkinoita.
Me emme kuitenkaan voi pysyä välinpitämättöminä ja toimettomina tämän kuolion edessä emmekä tähän asti noudatettujen politiikkojen ilmeisessä tehottomuudessa. Pitää iskeä järjestäytynyttä suurrikollisuutta vastaan, pitää paljastaa, mitä siteitä on eri valtakeskittymillä, jotka tarjoavat huumekaupalle, joka on vain nimellisesti salaista, kaiken sen tarvitseman suojelun ja pesun siinä liikkuville valtaville rahasummille.
Pätevin tapa ongelman ehkäisemiseksi ja hoitamiseksi on kamppailu toisenlaisen, ihmiskeskeisen yhteiskunnan muodostamiseksi, yhteiskunnan, jossa ihmisen arvot ja unelmat eivät ole riippuvaisia pääomamarkkinoiden heilahteluista ja kriiseistä, järjestyksen ja osallistumisen yhteiskunnan, joka kunnioittaa yksilöllisyyttä ja luovuutta.

Elliott
Äänestin tämän mietinnön puolesta samoin kuin valtaosa työväenpuolueen jäsenistä tässä parlamentissa, koska esittelijällä on päätöslauselmassaan mielestäni ollut hyvä, tasapainoinen lähestymistapa tähän erittäin arkaan ja kiisteltyyn aiheeseen. Siinä ehdotetaan entistä suurempaa yhdenmukaistamista ja yhteistyötä jäsenvaltioiden välillä laittomien huumeiden lisääntyvää käyttöä koskevan vakavan ongelman ratkaisemiseksi ja tunnustetaan samalla se, että - eri maiden harjoittamiin politiikkoihin liittyvien eriävien näkemysten vuoksi - täydellinen yhdenmukaistaminen ei ole nyt käytännössä mahdollista.
Päätöslauselmaan sisältyy monia hyviä, järkeviä ehdotuksia huumeiden käytön vaaroja koskevan asennekasvatuksen ja tietoisuuden lisäämiseksi - etenkin nuorten keskuudessa - ja huumeiden väärinkäyttäjien hoidon osalta. Siinä on myös käytännön ehdotuksia, jotta voitaisiin parantaa EU: n yhteistyötä huumekauppiaiden pidättämisen ja syytteeseenpanon osalta sekä saada tukea niiden maiden viranomaisilta ja kansalaisilta, jotka ovat laittomien huumeiden pääasiallisia lähteitä.
Tässä päätöslauselmassa huumeisiin ei suhtauduta hölläkätisesti. Siinä on ankaria - mutta käytännöllisiä ja todenmukaisia - ehdotuksia tämän huolestuttavan ongelman ratkaisemiseksi.

Eriksson, Seppänen ja Svensson
Euroopan parlamentin huumeongelmaa käsittelevä keskustelu osoittaa selvästi, että mikään yhteinen lainsäädäntö ei ole mahdollinen. Meidän mielestämme se ei ole toivottavaakaan.
Tarkistusehdotus 3, jossa pyydetään neuvostoa vahvistamaan se, että huumelainsäädäntö on kansallinen asia, on siksi ollut ratkaiseva meidän kantamme osalta.

Gallagher
Pidän myönteisenä tätä Euroopan parlamentin kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintöä, jossa painotetaan synteettisten huumeiden vaaroja yhteiskunnassa ja tarvetta taistella huumekauppaa harjoittavaa järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan.
Sellaiset synteettiset huumeet kuten ecstasy, LSD ja amfetamiinit ovat vaaraksi EU: n kansalaisten terveydelle, ja olen iloinen siitä, että Euroopan parlamentin jäsenten laaja enemmistö tunnustaa tämän seikan.
Nuoremme eivät yksinkertaisesti tunne näiden vaarallisten ja riippuvuutta aiheuttavien huumeiden käytön aiheuttamia pitkäaikaisia fyysisiä ja fysiologisia vaikutuksia, ja kyseisten aineiden käytön vaikutuksia onkin tutkittava enemmän. Jotkut Euroopan parlamentin vihreän ryhmän jäsenet olivat aiemmin esittäneet tarkistusluonnoksia, joissa synteettisten huumeiden käyttäjät määriteltiin vain kuluttajiksi ja joissa pyrittiin synteettisten huumeiden käytön säätelyyn ja laillistamiseen.
Meidän pitää muistaa, että YK: n yleissopimus huumausaineiden laitonta kauppaa vastaan kieltää ecstasyn, LSD: n ja amfetamiinien käytön, valmistuksen ja jakelun, ja näin asian pitäisi olla jatkossakin.
Kun suuri osa Euroopan hallituksista, Irlannin hallitus mukaan lukien, pyrkii harjoittamaan huumeiden käytön vähentämiseen tähtääviä politiikkoja, jotkut Euroopan parlamentin vihreän ryhmän jäsenet edistävät sellaisia politiikkoja, jotka selvästi lisäävät huumeiden käyttöä ja siitä aiheutuvia sosiaalisia ongelmia.
Suhtaudun myönteisesti siihen, että Irlannin hallitus on aiemmin tänä vuonna perustanut nuorten harrastusmahdollisuuksia ja palveluja tukevan rahaston 30 miljoonalla punnalla. Tämän rahaston tehtävänä on kehittää nuorten harrastusmahdollisuuksia urheilu- ja virkistysmahdollisuudet mukaan lukien sekä palveluja heikossa asemassa olevilla alueilla, joilla on huomattavia huumeongelmia.
Irlannin hallitus tekee myös oikein suhtautuessaan ankarasti niihin henkilöihin, jotka yrittävät myydä huumeita Irlannissa. Puollan täysin vuoden 1997 rikoslakialoitteen (Criminal Justice Bill) määräyksiä, sillä siinä otetaan käyttöön ehdottomat vankeustuomiot niille, joiden hallussa on ollut vähintään 10 000 punnan arvosta valvonnan alaisia huumeita.

Gahrton, Holm, Lindholm ja Schörling
Meidän mielestämme on erittäin huomionarvoista se, että parlamentti torjuu tarkistusehdotuksen 4 eli sen että uusien menetelmien kehittelyn pitää tapahtua yhteisymmärryksessä YK: n vuosina 1961, 1971 ja 1988 tekemien huumeyleissopimusten kanssa.
Samalla tavalla parlamentti torjuu yhteistyön YK: n kansainvälisen huumevalvontaohjelman UNDCP: n ja jäsenvaltioiden kanssa arviointi-indikaattoreiden esille ottamista varten, ja on sitä mieltä, että EU: n huumeiden valvontakeskus EMCDDA ja muut riittävät. Edellä mainittu saa meidät valitettavasti epäilemään Euroopan parlamentin tahtoa tehdä yhteistyötä YK: n elinten kanssa ja YK: n hengessä.
Se, että parlamentti myös suurella enemmistöllä äänestää tarkistusehdotusta 3 vastaan, joka koskee sitä, ettei mitään sopimustekstiä voida käyttää jäsenvaltioiden pakottamiseen yhdenmukaistamaan lainsäädäntöään, on sekä pöyristyttävää että selkeyttävää. Lisäksi parlamentti ei ole myöskään kiinnostunut osallistumaan niihin yrityksiin, joita on tehty maissa, joissa harjoitetaan rajoittavaa politiikkaa, ja siksi parlamentti pitää parempana ennaltaehkäisyä, koska parlamentti äänesti tarkistusehdotusta 10 vastaan.
Jostakin kumman syystä parlamentti äänesti sitä vastaan, että hoito ja huolenpito tähtäävät huumeettomaan elämään. Tämä on enemmän kuin pöyristyttävää ja aiheuttaa sen, että odotamme levottomina ja peloissamme d'Anconan seuraavaa mietintöä, joka käsittelee EU: n huumepolitiikkaa vuosiksi 2000-2006.
Edellä olevista syistä olemme äänestäneet mietintöä vastaan.

Hyland
Haluaisin aluksi kiittää Irlannin poliisia ja kaikkia Irlannin valtion virastoja, joilla on epäkiitollinen tehtävä taistella laittomien huumeiden leviämistä vastaan Irlannissa sekä auttaa huumeiden käyttäjiä kuntoutusohjelmissa.
Irlannissa on huumeongelma. Vaikka Irlannissa yleisimmin käytetty huume onkin kannabis, vakavimmat huumeiden väärinkäyttöön liittyvät ongelmat johtuvat heroiinista, ecstasysta ja muista huumeista, kuten LSD: stä. Ecstasyn käyttö on itse asiassa selvästi lisääntymässä. Irlannissa takavarikoitiin 429 ecstasytablettia vuonna 1991, kun niitä takavarikoitiin 17 516 vuonna 1997.
Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen vuonna 1997 julkaisemassa Euroopan unionin huumeongelman nykytilaa käsittelevässä vuotuisessa kertomuksessa huomautetaan, että huumeisiin liittyvät kuolemantapaukset ovat entisestään yleistyneet Irlannissa. Kertomuksessa itse asiassa arvellaan, että 40 % teini-ikäisistä koululaisista Irlannissa myöntää käyttäneensä kannabista, mikä on kaksi kertaa enemmän kuin useimmissa EU-maissa keskimäärin.
Haluaisin lyhyesti luonnehtia joitakin niistä toimista, joita Irlannin hallitus parhaillaan toteuttaa Irlannin kasvavan huumeongelman ratkaisemiseksi.
Monen viraston kattava lähestymistapa, joka käsittää terveysministeriön, oikeus-, tasa-arvo- ja lakiuudistusministeriön, ympäristö- ja kunnallisministeriön sekä koulutusministeriön virastoineen, on hallituksen mielestä paras mahdollinen kehys huumeongelman ratkaisemiseksi Irlannissa. Olen täysin yhtä mieltä tästä strategiasta, koska koordinoidun lähestymistavan tarve on erityisen selvä lain noudattamista valvoville viranomaisille. Huumekaupan, huumeriippuvuuden ja rikosten välinen yhteys on osoitettu selvästi.
Toimia EU: n huumeongelmaa koskevan lähestymistavan parantamiseksi on jatkettu horisontaalisen huumeryhmän toimien myötä. Tämän työn keskeisenä osana on ollut EU: n huumausainestrategian luominen vuoden 1999 jälkeen ja ensisijaisten tavoitteiden määrittely vuosiksi 1998-1999.
Amsterdamin sopimus on toinen merkittävä tekijä EU: n huumekaupan ja järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa. Siinä määritellään erityiset valtuudet Euroopan unionin poliisiviranomaisten, tulliviranomaisten ja muiden lain noudattamista valvovien virastojen tiiviimmälle yhteistyölle, mihin on myös suhtauduttava myönteisesti.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen (PSE)
Tanskan sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet d´Anconan mietinnön puolesta, joka koskee Euroopan yhteistyötä huumausaineita käsittelevän YK: n yleiskokouksen erityisistunnon yhteydessä.
Jäsenvaltioilla on hyvin erilaisia huumelainsäädäntöjä. Sen takia meidän ei pidä missään olosuhteissa yhdenmukaistaa jäsenvaltioiden lainsäädäntöä tällä alueella. Yhteisön tasolla meillä pitää olla käytännön yhteistyötä, jonka avulla voidaan keskittää voimat järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan, sillä huumausaineita salakuljetetaan ja myydään laajamittaisesti yli rajojen.
Lisäksi jäsenvaltiot saakoot itse vahvistaa kansalliset huumepolitiikkansa. Tämän ei luonnollisesti pidä estää meitä oppimasta toistemme hyvistä ja huonoista kokemuksista. Yhteinen huumelainsäädäntö EU: n tasolla ei ole tarkoituksenmukaista eikä toivottavaa.

Lis Jensen, Bonde ja Sandbæk (I-EDN)
Huumausaineita käsittelevä mietintö sisältää paljon positiivisia ja hyviä aineksia. Keskittyminen yksittäisen ihmisen sosiaalisiin oloihin ja yhteiskunnalliseen syrjäytymiseen on tärkeää, kun on kyse huumausaineiden väärinkäytön ymmärtämisestä ja väärinkäyttäjien hyväksi tehdystä työstä. On utopiaa uskoa, että on mahdollista saavuttaa täysin huumausaineeton yhteiskunta. Sen takia on olennaista keskittyä ehkäisyyn ja hoitoon. Pidämme kuitenkin huumelainsäädäntöä kansallisena asiana, ja sen takia ei ole toivottavaa, saati sitten mahdollista, pakottaa jäsenvaltioita yhdenmukaistamaan huumepolitiikkojaan. Sen takia emme voi äänestää lopullisen mietinnön puolesta, sillä siinä ei oteta huomioon tätä näkökohtaa.

Malone
D'Anconan mietinnössä tehdään lukuisia myönteisiä suosituksia, joista olisi valtavasti hyötyä huumeiden torjunnassa.
Kannatan voimakkaasti sitä, että painotetaan ennaltaehkäisyä ja entistä parempaa hoitoa huumausaineiden väärinkäyttäjille.
Pidän myönteisenä myös sitä, että aikaisemman luonnoksen suosituksesta, jossa ehdotettiin joidenkin huumeiden laillistamisen harkitsemista, on luovuttu.
Suositukset ovat pääpiirteissään saaneet varauksellista tukea Dublinissa huumeongelman parissa toimivilta järjestöiltä.
Euroopan on yhteistuumin pyrittävä saamaan aikaan huumeeton yhteiskunta. Liian monet ihmiset käyttävät huumeita koko ikänsä - vaikka kyse olisikin lääkärin määräämistä ja valvonnan alaisista huumeista. Metadoni ei tuoreiden tutkimusten mukaan ole ihmelääke ongelman valvomisessa tai hoitamisessa. Olisi painotettava enemmän huumeetonta elämäntapaa sekä sellaisia hoitoja ja kuntoutusohjelmia, joilla pyritään tähän tavoitteeseen.
Haluan myös, että EU tunnustaa paikallisyhteisöjen roolin huumeongelman ratkaisemisessa ja tukee sitä suoraan, etenkin yhteisön ja perheen tukijärjestelmien osalta, jotta voidaan puuttua huumausaineiden väärinkäytön seurauksiin sekä perheen terveyden että yksilön kannalta. Euroopan on myös aktiivisesti tuettava yhteisön tarpeiden mukaisia hoito- ja kuntoutusohjelmia.

Mendes Bota
Tämä on epäsuhtainen taistelu. Huumekauppiaiden voitot ovat huikeita, ja niiden rinnalla ne summat, jotka heidän vastustajillaan on käytettävissään, ovat pikkurahoja. Synteettisten, lähellä kuluttajia valmistettavien huumeiden hallitsematon leviäminen vaikeuttaa taistelua entisestään.
Poliisin ja tuomioistuinten voimavaroja voidaan vahvistaa; lainsäädännöt voidaan yhdenmukaistaa; kulutuksen liberalisoimisesta voidaan ylläpitää harhakuvitelmia; kaikki mahdolliset sopimukset voidaan allekirjoittaa; rahanpesusta voidaan määrätä ankarammat rangaistukset; huumeviljelmiä voidaan pommittaa; armeijat voidaan panna liikekannalle; kaikki tämä voidaan tehdä!
Mutta ainoaa asetta, jolla todella taistellaan huumekauppaa ja huumeriippuvuutta vastaan, kutsutaan ennaltaehkäisemiseksi, ja tuon aseen käyttäjiä ovat perhe, koulu ja paikalliset yhteisöt.
Keskeisin merkitys on kotien ja koulujen asennekasvatuksella. Kun kotona ollaan perillä asioista ja kun koulussa annetaan valistusta, nuoria on jo osittain valmennettu sitä väistämätöntä hetkeä varten, jolloin he joutuvat ensimmäistä kertaa kasvotusten huumeongelman kanssa. Eli valmennettu vastustamaan nopean mielihyvän tai helpon voiton houkutusta.
Sen tähden kannatamme tämän ehdotuksen suosituksia 15 ja 17. Erityisesti haluamme kuitenkin tähdentää vakaumustamme, jonka mukaan ennaltaehkäisemisen strateginen taistelukenttä on kuntien ja paikallisyhteisöjen tasolla. Kuka voisi tuntea perheitä ja naapureita paremmin huumeriippuvuuden aiheuttamien ongelmien järkyttävät mittasuhteet? Kuka voisi huomata paremmin, kuinka jotkut äkisti rikastuvat ja toiset taas vajoavat fyysiseen ja moraaliseen rappioon?
Kunnilla, joiden on toimittava suorassa yhteistyössä perheiden ja koulujen kanssa, on ratkaiseva tehtävä, ja sitä varten niiden on saatava rahoituksellista ja teknistä tukea Euroopan unionilta ja jäsenvaltioilta. On kehitettävä kunnallisia suunnitelmia huumeriippuvuuden ehkäisemiseksi. Kuntien on levitettävä tietoa; niiden on huolehdittava avun tarpeessa olevista; niiden on tutkittava huumeilmiötä jokaisen yksittäisen kunnan tasolla; niiden on järjestettävä nuorille toiminta- ja vapaa-ajanviettomahdollisuuksia; niiden on rakennettava hoitolaitoksia huumausaineista riippuvaisten terveydelliseen, sosiaaliseen ja ammatilliseen kuntoutukseen.
Toinen tähän ehdotukseen liittyvä huomionarvoinen näkökohta on se, että huvittelupaikkojen ylläpitäjien kanssa olisi tehtävä yhteistyötä eli toteuttava heidän kanssaan huumeongelman tukahduttamiseen ja ehkäisemiseen liittyviä toimia; hekään eivät nimittäin ole kiinnostuneita huumausaineista riippuvaisesta asiakaskunnasta, sillä eivät sellaiset asiakkaat tuota juurikaan voittoa, heidän rahansahan menevät huumeisiin, ja he käyvät noissa paikoissa vain kokeakseen siellä huumeiden vaikutukset.
Huumeriippuvuus on suoraan syynä suureen osaan onnettomuuksista, joista perheet joutuvat kärsimään, se aiheuttaa turvattomuutta ja väkivaltaa; se saa ihmisarvon vajoamaan tasolle, jota on vaikea edes kuvitella. Kaikkien on tultava mukaan tähän taisteluun, se vaatii meidän panostamme tavallisina kansalaisina tai poliittisina päättäjinä. Uhka on meidän oviemme sisäpuolella. Toivomme, että neuvosto osaa vastata tähän huutoon, sillä huumausaineet ovat huumetta elämää vastaan!

Novo
D'Anconan mietintöön sisältyvät suositukset osoittavat kiistatta pyrkimystä päästä tulokselliseen yksimielisyyteen huumeidentorjuntaan liittyvässä ongelmakentässä.
Tärkeä näkökohta mietinnössä onkin se, että siinä nähdään huumausaineriippuvuuden yhteydet moniin sosiaalisiin syihin, jotka vaikuttavat merkittävästi tuohon ilmiöön, eli työttömyyteen, köyhyyteen ja sosiaaliseen syrjäytymiseen. On myös tärkeää ja tarpeellista kohdata huumausaineriippuvuus kansanterveydellisenä ongelmana ja kiinnittää huomiota ehkäisemisen, hoitoonohjauksen ja kuntoutuksen koko ongelmakenttään sekä samalla tuoda esiin se, että yhteisön ja jäsenvaltioiden talousarvioissa on vahvistettava voimavaroja, joilla näihin asioihin voidaan tarttua.
Varsin myönteisiä ovat myös ne suositukset, joiden mukaan huumeidentorjunnassa ei pidä antaa liian suurta painoarvoa poliisin toiminnalle, samoin kuin ne, joiden mukaan huomiota on kiinnitettävä entistä enemmän asennekasvatukseen ja ennaltaehkäisemiseen, tarpeeseen toteuttaa tiedotus- ja valistuskampanjoita ja vahvistaa toisaalta jäsenvaltioiden keskinäistä ja toisaalta jäsenvaltioiden ja kansainvälisten järjestöjen välistä yhteistyötä, jonka avulla voidaan koordinoida kokemuksia, harjoittaa tutkimusta sekä yhdenmukaistaa tilastoja ja tehdä ne keskenään vertailukelpoisiksi.
Niissä kohdissa, joissa käsitellään huumekaupan ja rahanpesun torjumista, mietintö ei kuitenkaan yllä lähellekään sitä tasoa, jota siltä olisi voinut odottaa ja toivoa.
Vain yhdessä ainoassa suosituksessa kaikkiaan 27: sta käsitellään tätä huumeidentorjunnan keskeistä (ja ratkaisevaa) näkökohtaa. Mietinnössä ei kertaakaan mainita suoraan veroparatiiseja, siinä ei sanallakaan pohdita mahdollisuutta poistaa - tässä nimenomaisessa asiassa - pankkisalaisuus, eikä siinä myöskään sanallakaan käsitellä euron vaikutuksia rahanpesun helpottumiseen.
Koska siinä sivuutetaan tyystin nämä nähdäksemme oleelliset näkökohdat ja koska kyse on laiminlyönnistä, jonka vuoksi mietinnössä ei sittenkään ratkaisevalla tavalla paneuduta huumeidentorjuntaan, pidättäydyimme äänestämästä.

Seillier
Niin hyödyllisiä kuin ne tukahduttavat, parantavat, taloudelliset ja sosiaaliset lähestymistavat ovatkin, jotka kollegani ovat omaksuneet huumeiden torjumiseksi, ne eivät riitä eivätkä ulotu ongelman ytimeen. Aikuisten sukupolvi - ensi sijassa vanhempina mutta myös opettajina, kasvattajina, toimittajina, edustajina - ei ole itse asiassa enää moneen kymmeneen vuoteen (mistä johtui vuoden 1968 kriisi kolmekymmentä vuotta sitten) välittänyt sellaisia älyllisiä ja henkisiä asioita, jotka olisivat antaneet nuorille mahdollisuuden kohdata erilaiset elämän koetukset tarmokkaasti ja rohkeasti tai ottaa vastuun esimerkiksi perheestä tai politiikasta. Keinotekoisen paratiisin etsiminen on heille ehdoton pakko; kuitenkaan työ, tiede, taide, urheilu, ympäristö tai politiikka, puhutaanpa niistä sitten kansallisella tai eurooppalaisella tasolla, eivät ole ehdottomia käsitteitä.
Aivan kuin olisitte unohtaneet, että ihminen, varsinkin syntyessään, kun perinteiden tiukka noudattaminen ja kompromissit eivät ole vielä pilanneet häntä, tarvitsee sitä, että hänen vanhempansa ja aikuiset yleensä puhuvat hänelle elämiseen liittyvien tapojen lisäksi myös elämisen syistä. Eri maissamme on todettu, että kirjallinen kulttuuri ja kulttuuri yleensä ovat menettäneet arvoaan; kaunokirjallisuudessa tuodaan kuitenkin esiin suuria kysymyksiä, jotka liittyvät ihmisen osaan: rakkauteen, kärsimykseen, kuolemaan ja Jumalaan, jotka ovat henkisen kypsymisen kannalta välttämättömiä tekijöitä.
Nuorille ei enää anneta eurooppalaiseen humanismiin liittyviä ja kuitenkin niin antoisia virikkeitä, jotka ovat ruokkineet maanosamme valtavaa kulttuuri- ja henkistä perintöä jo 2 000 vuoden ajan. " Euroopan sosiaalimalliin" liittyvillä toistuvilla, mutta puhtaasti abstrakteilla, viittauksilla Amsterdamin sopimuksessa voi olla älyllistä ja moraalista painoarvoa kauhistuttavan sekavassa tilassa olevan nuorison keskuudessa. Onneksi viime vuonna Pariisissa pidetty maailmanlaajuinen nuorisotapahtuma (Journées mondiales de la jeunesse) antoi monille eurooppalaisille nuorille todellakin toivoa.

Stewart-Clark, sir Jack
Eilinen keskustelu ja tämänpäiväinen äänestys d'Anconan huumausaineita koskevasta mietinnöstä on terveen järjen voitto. Parlamentti voi yksimielisenä saada aikaan hyvin paljon; jakautuneena se ei voi vaikuttaa. Kaikki eivät voi saada tahtoaan läpi niinkin arkaluonteisessa aiheessa kuin huumausaineiden väärinkäyttö, josta on hyvin erilaisia näkemyksiä. Siitä on syntynyt järkevä, inhimillinen ja myönteinen mietintö. Olemme korostaneet yhteistyön merkitystä kaikilla tasoilla. Olemme painottaneet tarvetta oppia toisiltamme. Olemme pyytäneet, että sekä Euroopan huumausaineiden seurantakeskusta Lissabonissa että Europolia hyödynnettäisiin tässä ja että jäsenvaltioiden on yhteistyössä annettava asianmukaista ja tarpeellista tietoa.
Olemme iloisia siitä, että parlamentti on voinut äänestää selkeästi sen puolesta, että nuoria autettaisiin huumeettomaan elämään, ja että olemme puoltaneet Yhdistyneiden kansakuntien huumausaineita koskevien yleissopimusten noudattamista. Molemmat asiat ovat tärkeitä, mikäli me haluamme tehokkaita politiikkoja, jotta nuoret saataisiin pysymään erossa huumeista ja jotta voitaisiin puuttua huumekauppiaiden ja heidän apuriensa toimintaan.
Lopuksi olen iloinen siitä, että ryhmäni on voinut puoltaa tätä mietintöä.

Vaz Da Silva
Monien vaiheiden jälkeen d'Anconan mietintö on jälleen tullut täysistuntokäsittelyyn, tällä kertaa paremmin jäsenneltynä, mutta sisällöltään huomattavasti ponnettomampana, mikä osoittaa, että ne poliitikot, joiden vastuulla on kansallisten huumepolitiikkojen määrittely, ovat pahasti eksyksissä. Ja ongelma on siinä, että siihen asti, kunnes Euroopan unionissa voitetaan taistelu lainsäädäntöjen yhdenmukaistamisesta yhteisten indikaattorien mukaan, huumekauppiaat rikastuvat rikastumistaan ja nuorten uhrien määrä kasvaa kasvamistaan.
Huumausaineiden torjunta edellyttää ennen kaikkea kolmenlaisia myönteisiä toimenpiteitä: valistamista ja ennaltaehkäisemistä (suunnattu koko väestölle), vahinkojen vähentämiseen liittyvää työtä ja kuntouttamista (suunnattu huumausaineista riippuvaisille) sekä tuottajamaiden tukemista (viljelysuunnan muuttamiseksi). Poliisin toiminnassa, tukahduttamisessa, kyse on aivan toissijaisesta näkökulmasta, kun ajatellaan koko ongelman perimmäistä luonnetta: nykyisessä muodossaan tukahduttaminen toimii ikään kuin aspiriinina, joka kylläkin lievittää pahaa oloa, muttei poista sitä. Tukahduttamisella tosin hyökätään huumekauppiaita vastaan, mutta se ei kuitenkaan mahda heille mitään, vaan pikemminkin innostaa heitä entistä suurempaan kekseliäisyyteen, mikä näkyy jo siinä, että huumekauppa on lisääntynyt, tuotteiden hinnat ovat alentuneet ja on jopa keksitty lisää huumausaineita, joita valmistetaan jo aivan oviemme edessä.
Vakavan asiasta tekee se, että käytettävissämme on jo kylliksi tietoja, jotka osoittavat, että pelkkä Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimusten noudattaminen antaa aivan järjettömiä tuloksia. Eräistä jäsenvaltioista on saatu jo riittävästi kokemuksia, jotka viittaavat siihen, että ainoa keino on huumeidentorjuntapolitiikan ensisijaisten tavoitteiden muuttaminen. Nyt on siis tarpeen muuttaa politiikan suuntaa ja vahvistaa voimavaroja, tai pikemminkin kohdistaa ja keskittää ne toisin.
Portugalissa näyttävät nyt puhaltavan suotuisat tuulet, ainakin päätellen hallitukselle tällä viikolla luovutetusta mietinnöstä. Jos hallitus ottaa siitä vaarin, on aihetta toivoa, että sysäys oikeaan suuntaan tulee maaltani, joka on ennenkin ollut edelläkävijä lainsäädännön alalla, kuten esimerkiksi poistaessaan ensimmäisenä maana kuolemanrangaistuksen ja säätäessään myöhemmin niin sanotut perhelait.
Pahoittelen, että joudun pidättäytymään äänestämästä näin tärkeässä asiassa, mutta nähdäkseni parlamentti ei ole kyennyt saamaan aikaan tekstiä, jossa todella otettaisiin huomioon nyt käsiteltävän ongelman kiireellisyys.
Mitä pitää tapahtua, että Eurooppa vihdoin heräisi?
Bontempin mietintö (A4-0285/98)
Bonde ja Sandbæk
Lahjontaa vastaan pitää taistella kynsin hampain, mutta sillä on rajansa, miten pitkälle on mentävä, kun pitää valita tapa torjua lahjontaa. Silloin otetaan nimittäin se riski, että annetaan EU: lle enemmän välineitä sen toimivallan laajentamiseen kuin sillä jo nykyään on.
Bontempin mietintö lahjonnasta sisältää hyviä näkökohtia, kun on kysymys muun muassa avoimuudesta ja siitä vahingosta, jota lahjonta aiheuttaa kansalaisille. Samaan aikaan siinä puhutaan " keskitetyistä rekistereistä" ja " erityisyksiköistä" , jotka pitää perustaa komission pääosastoihin, ja siinä kehotetaan komissiota " ... Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen hyödyntämään välittömästi aloiteoikeuttaan poliisi- ja oikeusyhteistyön alalla rangaistuskysymyksien osalta..." . Sellaista avointa sekkiä keskittämisen hyväksi Kesäkuun liike (Juni Bevægelse) ei halua olla kirjoittamassa.
Mietinnön hyvänä puolena voidaan mainita muun muassa, että parlamentti viittaa sen tarpeellisuuteen, että EU taistelee lahjontaa vastaan oman järjestelmänsä sisällä. Siinä viitataan etenkin komissioon ja siihen, että ne säännöt, joiden on määrä taata avoimuus, ovat riittämättömiä. On hyvä, että mietinnössä huomautetaan, että yksityiselle ihmiselle koituu ongelmia, kun lahjontaa tapahtuu. Kansalaisille tuotetaan vahinkoa joka kerta, kun jostakin asiasta sovitaan yrityksen kanssa lahjonnan pohjalta - esimerkiksi siitä, mikä yritys voittaa sopimuksen - eikä yrityksen tekemän tarjouksen asiallisen arvioinnin pohjalta. Verorahoja ei sellaisessa tapauksessa käytetä parhaan laadun saavuttamiseen, ympäristönäkökohtien turvaamiseen parhaalla mahdollisella tavalla ja halvimman toteutuksen saavuttamiseen, vaan rahat katoavat sen työntekijän taskuun, jonka jokin yritys on lahjonut antamaan sille tilauksen.
Tällaista tilannetta pitää välttää. Mutta tällaisen tilanteen syntymiselle on myös paljon paremmat edellytykset, jos se viranomainen, joka myöntää ja valitsee, toimii suuressa ja byrokraattisessa järjestelmässä, jota on mahdotonta pitää silmällä. Juuri sellainen järjestelmä EU on. Sen sijaan, että ongelmiin reagoidaan lisäämällä keskittämistä, pitäisi joitakin näistä myöntämisistä ja valitsemisista palauttaa takaisin jäsenvaltioiden tehtäväksi. Yhteinen kieli ja lehdistö sekä se, että jokainen maa erikseen muodostaa pienemmän yksikön kuin EU, helpottaa demokraattisen valvonnan harjoittamista niiden rahojen osalta, joita käytetään kansalaisten nimissä.

Buffetaut
Kollegastamme Rinaldo Bontempistä on kiistämättä tullut yksi järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan ja lahjonnantorjuntapolitiikan asiantuntijoista Euroopan unionissa. Ajankohtaiset tapahtumat muistuttivat meitä valitettavasti äskettäin siitä, että lahjontaan ja epäilyttävään toimintaan liittyvä ongelma koskettaa hyvin voimakkaasti Euroopan unionin toimielimiä ja erityisesti komissiota. Sen vuoksi herra Bontempin mietinnössä vaaditaan juuri sopivaan aikaan komissiota " kehittämään laaja-alainen lahjonnantorjuntaa koskeva suunnitelma" ja esittämään " erityisiä ehdotuksia EU: n toimielinten sisällä esiintyvän lahjonnan torjumiseksi tehokkaammin" .
Hän korostaa aivan oikein sitä, että avoimemmat päätöksentekomenettelyt, selkeämmät tarjouskilpailuja koskevat säännöt ja tehokkaampi sisäinen valvonta ovat välttämättömiä. Hän ottaa myös esiin vaikeasti ratkaistavan ongelman, joka liittyy kolmansien maiden kanssa toteutettavaan yhteistyöpolitiikkaan. Voidaan vain olla tyytyväisiä siihen, että esittelijä toteaa perusteluissa, että " olisi kuitenkin väärin hyväksyä lahjonta kohtalonomaisesti" sillä perusteella, että niin on aina ollut, ja siihen, että hän muistuttaa, että " sana " korruptio' merkitsee alun perin moraalista rappiota" .
Järjestäytyneen rikollisuuden ja lahjonnan, jotka ovat yksi osoitus moraalisesta rappiosta, torjunta on sellainen ala, jolla eurooppalainen yhteistyö on tärkeää ja jonka osalta kansallisia politiikkoja olisi tehostettava. Euroopan unioni on tässä tapauksessa " lisäapu" , sillä se vahvistaa jäsenvaltioiden toimintaa. On korostettava sitä, että komission, jonka yksiköitä skandaali koskettaa, toivottaisiin toimivan yhtä avoimesti kuin se niin usein suosittelee muille ja lisäksi toivottaisiin, ettei se estäisi parlamentin tutkintatyötä viivyttävillä toimilla.
Totean yhteenvetona sen, että herra Bontempin mietinnössä muistutetaan terveistä periaatteista ja suositellaan realistisia yhteistyömuotoja. Sen vuoksi ryhmämme hyväksyi sen.

Delcroix
Jos on olemassa sellainen asia, johon kansalaiset eläytyvät erityisen voimakkaasti, se on lahjonta. Niiden täyttymättömien odotusten lisäksi, jotka koskevat sosiaalista Eurooppaa, verotuksen yhdenmukaistamista ja unionin demokratisoitumista, lahjontatapausten paljastuminen - ja ensisijaisesti Euroopan unionin toimielinten sisällä - herättää Euroopan rakentamiselle äärimmäisen vahingollisia hylkäämisen tunteita, ja äärioikeisto käyttää sitä hyväkseen. Bontempin mietinnössä esitetään ansiokkaasti maailmanlaajuisen lahjonnan torjunnan suuret suuntaviivat, ja onnittelen sen tekijää siitä, että hän on pyrkinyt tähän yhdenmukaiseen ja johdonmukaiseen menettelytapaan, joka on ainoa menettelytapa, jolla on mahdollisuuksia tuottaa hedelmää.
Kun niin unionin ulko- kuin sisärajoillakin toteutetaan toimia lahjonnan vähentämiseksi kansainvälisellä tasolla, on mielestäni kuitenkin tarpeellista ja kiireellistä, että Euroopan unionin toimielinten sisällä voimistetaan ensisijaisesti lahjonnan torjuntaa huomattavilla ja näkyvillä toimilla, joihin sisältyvät kaikkien sellaisten lahjonnan muotojen, joihin fyysinen tai oikeushenkilö syyllistyy, ehkäiseminen ja toteaminen vahvistettujen valvontatoimien avulla sekä rankaiseminen. Tämä ei ole toisarvoinen kysymys. Kuinka voisimme toisaalta neuvoa muita ja olla uskottavia, ellemme pidä julkisivuamme puhtaana? Toisaalta viimeisten kymmenen vuoden aikana on esitetty toistuvasti useita väitteitä komission kuitenkaan toimimatta vakuuttavasti.
Kansalaiset, jotka ovat huolissaan demokratiasta, vaativat avoimuutta tällä lahjonnan torjunnan alalla. Ei riitä, että perustetaan lahjonnan torjuntaan erikoistunut keskusyksikkö, niin kuin mietinnössä kehotetaan, vaan on vieläpä oltava itsepintainen, jotta lahjontatapaukset ja niistä johtuvat hallinnolliset, siviilioikeudelliset ja kurinpidolliset seuraamukset tuotaisiin selkeästi päivänvaloon - esimerkiksi Euroopan parlamentille osoitettujen tiedonantojen välityksellä.
Tämän avoimuuden, niin kuin kaikkien muidenkin Euroopan unionin asiakirjojen avoimuuden, on liityttävä päätöksentekomenettelyihin, sääntelyn yksinkertaistamiseen sekä kaikkien sellaisten henkilöiden taloudelliseen tilanteeseen - Euroopan parlamentin jäsenet mukaan luettuina - jotka työskentelevät tehtävissä, joissa he ovat lahjonnalle alttiina. Lisään vielä, että näiden henkilöiden, ja erityisesti virkamiesten, olisi välttämätöntä osallistua erityiseen koulutusohjelmaan, jotta he saisivat kaiken tarvittavan tiedon erilaisista lahjonnan muodoista ja niistä keinoista, joiden avulla niitä voi tehokkaimmin vastustaa.
Käsittelemämme mietintö ja Böschin mietintö, jota myös käsittelemme tässä täysistunnossa, on lisäksi yhdistettävä läheisesti toisiinsa. Jälkimmäisessä mietinnössä käsitellään petosten torjunnan koordinointiyksikön riippumattomuutta, tehtävää ja asemaa. Siinä vaaditaan UCLAFin korvaamista petosten torjuntavirastolla (OLAF), jonka toimivalta ulottuisi kaikkiin Euroopan yhteisön toimielimiin ja jota johtaisi Euroopan parlamentin yhdessä muiden toimielinten kanssa nimittämä johtokunta. Nämä kaksi mietintöä täydentävät läheisesti toisiaan, vaikka joitakin kohtia on syytä tarkentaa, kuten erityisesti sitä, mitä OLAFin " riippumattomuus" tarkoittaa. Mielestäni tästä elimestä ei voi tulla uutta yhteisön toimielintä, koska se edellyttäisi perustamissopimusten tarkistamista. Samalla kun OLAF pysyisi komission sisäisenä elimenä, sen pitäisi olla hyvin riippumaton, mikä taattaisiin ensisijaisesti sen johtokunnan valinnalla.

Deprez
Kaupankäynnin vapautuminen ja talouden maailmanlaajuistuminen on antanut veropetoksille, rahanpesulle ja kansainväliselle rikollisuudelle loistavat mahdollisuudet kehittyä. Niille, jotka harrastavat tällaista toimintaa, joka on yhtä kannattavaa kuin rikollistakin, lahjonta on tietysti yksi suosituimmista toimintatavoista niin julkisella kuin yksityiselläkin sektorilla.
Äskettäiset tapahtumat ovat osoittaneet, kuinka tämä maailmanlaajuinen ilmiö on yhtä lailla koskettanut niin maitamme kuin toimielimiämmekin enemmän tai vähemmän. On selvää, että komission on välttämättä tehtävä ratkaiseva aloite lahjonnan torjumista koskevassa asiassa. Panos on erittäin tärkeä. Siinä ei saa tosiaankaan erehtyä: demokratia, oikeusvaltio ja lahjonta eivät sovi yhteen. Kun lahjonta pääsee kehittymään, se aiheuttaa välttämättä toisten rappion, sitten tuhon. Lahjonnan torjunnan on siis oltava yksi Euroopan yhteisön toimielinten ja jäsenvaltioidemme toiminnan painopisteistä.
Lakiin ja kulttuuriin liittyvät erityispiirteet ovat varmasti siinä määrin tärkeitä, että tällä hetkellä olisi epärealistista asettaa tavoitteeksi kaikilta osin samanlaista lainsäädäntöä kaikissa jäsenvaltiossa. Näin ollen komissio ehdottaa aivan oikein sitä, että edetään vaihe vaiheelta ja keskitytään toistaiseksi käsitteiden yksinkertaistamiseen ja jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen yhdenmukaistamiseen.
Kun näitä yhteisiä ponnisteluja toteutetaan, myös jäsenvaltioiden tehtävänä on poistaa niiden lainsäädäntöjen räikeimmät kohdat mahdollisimman pian, erityisesti ne, jotka sallivat muissa valtioissa tapahtuneen lahjonnan tai rohkaisevat siihen, ja toteuttaa pikaisesti käytännössä ne velvoitteet, joihin ne ovat jo nyt suostuneet.

Holm
Komissio ei voi yksin tai sisäisen UCLAFin avulla taistella lahjontaa vastaan. Edellytyksenä lahjonnan estämiselle ja petosten torjunnalle on, että jokainen kansalainen ja lehtimies saa tietää, mitä komissiossa ja EU: n muissa toimielimissä tapahtuu. Tämä tarkoittaa sitä, että täydellisen julkisuuden periaate on välttämätön perusta lahjonnan torjunnalle. Jos EU: n virkamiehet tietävät, että kuka tahansa eikä ainoastaan muutama saman toimielimen kollega voi valvoa kaikkea, mitä he tekevät, sisäisten petosten määrä romahtaa.
Tämä Echon puitteissa tapahtuneiden petosten tapaus osoittaa selvästi, että on ryhdyttävä toimiin EU: n järjestelmissä ilmeisesti rehottavia petoksia vastaan. Tapa, jolla komissio on sulkenut suunsa ja kieltäytyy antamasta tietoa tapahtuneesta, osoittaa, että komissio ei luota itseensä sen enempää kuin vastuussa olevaan valvontaviranomaiseenkaan eli parlamenttiin ja sen talousarvion valvontavaliokuntaan. On hyvin vakavaa haluta suojella omiaan tällä tavalla.
Mietinnössä puhutaan hallinnon keventämisestä, mutta siitä ei käy selvästi ilmi mitä tarkoitetaan. Jotta hallinnon keventäminen tapahtuisi täydellä teholla, sen on tapahduttava oikein. Esimerkiksi kansalaisten verovarojen hankkimisen ja käsittelyn osalta tarvitaan kunnollisia arkistointitapoja, niin etteivät arkaluonteiset asiakirjat " katoa" . Sitä vastoin on turhaa byrokratiaa valvoa sisältäpäin sitä, mitä virkamiehet sanovat ja kenelle.
Solidaarisuutta työnantajaa kohtaan ei saavuteta mielistelevästi vaikenemalla, vaan keskustelemalla avoimesti siitä, mitä tarvitsee muuttaa.

Lis Jensen
Bontempin mietintö käsittelee hyvin olennaista ja vakavaa aihetta, joka on vitsaus koko maailmassa - nimittäin lahjontaa. Kuten Bontempin mietinnössä huomautetaan, se on ongelma, joka koskettaa myös EU: n jäsenvaltioita eikä vähiten EU: n toimielimiä. Kysymys kuuluu näin ollen: miten tätä vitsausta vastaan pitää taistella? Ei ole epäilystäkään, etteikö lahjonta ulottaisi lonkeronsa kansallisten rajojen yli samaa tahtia maailmanlaajuistuvan talouden kanssa. Mutta Bontempin mietinnön viittaus siihen, että yksittäisillä jäsenvaltioilla ja yksittäisillä EU: n toimielimillä on ennen kaikkea velvollisuus mennä itseensä, kun on kysymys lahjonnan torjumisesta omissa riveissä, on täysin oikea ajatus.
Jos EU: n jäsenvaltiot ja EU: n toimielimet eivät todella ota vastuutaan vakavasti ja noudata sitä aloitteiden ja sopimusten joukkoa, joka tällä alueella on aikojen kuluessa kansainvälisesti hyväksytty, ei parhaillakaan EU: n tason julistuksilla ole mitään arvoa.
Koko EU: n kattava strategia lahjonnan torjuntaan ei mielestäni ole merkityksellinen - ei ollenkaan, mikäli jäsenvaltiot eivät noudata niitä velvoitteita, joita ne jo ovat solmineet. Bontempin mietinnön todistelu nykyistä enemmän EU: n tasolle keskitetyn lahjonnantorjunnan puolesta - mikä sisältää keskusyksikön perustamisen lahjonnantorjuntaa varten - aiheuttaa sen, että en voi tukea mietintöä sen hyvistä aineksista huolimatta.

Lindqvist
Mietinnön poliittiset ja tekniset ehdotukset lahjonnan torjumiseksi ovat hyviä. Olen siksi äänestänyt " kyllä" mietinnön puolesta. Tärkein yksittäinen lahjonnan, petosten, vilpin ja muun vastaavan vastainen toimi on kuitenkin julkisuusperiaatteen käyttöönotto siten, että tiedonantajaa suojellaan. Jos kaikki EU: n käsittelyt tehdään pääperiaatteen mukaan julkisiksi ja tiedotusvälineiden tiedottamisoikeutta suojellaan, lahjonnan, huijausten ja muiden vastaavien paljastuminen lisääntyisi ja ongelmat vähenisivät.
Langenin mietintö (A4-0304/98)
Berthu
Euroopan komissio julkaisi juuri tiedonannon, jonka mahtipontinen nimi on " Euron käyttöönoton vaikutukset yhteisön toimintaan, toimielimiin ja lainsäädäntöön" . Päinvastoin kuin otsikko antaisi olettaa, siinä ei ole minkäänlaista kattavaa analyysia siitä, kuinka euro vaikuttaa Euroopan kehittymiseen ja rakentamiseen, vaan siinä luetellaan ainoastaan ne oikeudelliset mukautuskeinot, joita tarvitaan eri teknisillä aloilla, kuten yhteisön talousarvion, maatalouspolitiikan tai hallintomenojen aloilla.
Komissio ja Euroopan parlamentti ovat tässä yhteydessä iloisia siitä, että tietyt politiikan osa-alueet " yksinkertaistuvat huomattavasti" euron myötä. Kaikki ovat varmastikin hyvin vakuuttuneita siitä, että rahaliitto voi tehdä yhteisön varainhoidosta tai tukien maksamisesta yksinkertaisempaa kuin se on silloin, kun on käytössä viisitoista kansallista valuuttaa. Todellinen kysymys ei ole kuitenkaan se, helpottaako euro Euroopan unionin virkamiesten elämää. Todellinen kysymys on, helpottaako se jäsenvaltioiden kansalaisten elämää.
Tältä hyvin tärkeältä kannalta katsottuna voimme kuitenkin esittää kaikkein vakavimmat epäilyt. En edes palauta mieliin kysymystä siirtymisen ja mukautuksen vaikeuksista vaan muistutan ainoastaan siitä, että yhtenäisvaluutan käyttöönotto maissa, joiden tilanteet ovat hyvin erilaiset, aiheuttaa jatkuvasti pelottavia sovitteluongelmia, jotka johtavat jatkuviin ristiriitatilanteisiin ja jotka voivat loppujen lopuksi rikkoa Euroopan. Euroopan keskuspankin pääjohtaja Wim Duisenberg tunnusti meille talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan kokouksessa 22. syyskuuta, että rahapoliittisen strategian kehittäminen osoittautuikin monimutkaisemmaksi kuin hän oli aikaisemmin aavistanutkaan.
Ongelman ydin on seuraava: jotta sisäiset muutokset saataisiin yksinkertaistettua, eurolla tehdään kaikki muu monimutkaiseksi, jopa alttiiksi ristiriitatilanteille. Loppujen lopuksi Eurooppa huomaa, että se on tipahtanut näköharhan uhrina hyvin todelliseen kuiluun.

Fourçans
Euron käyttöönotto vaikuttaa koko alueeseen pääasiassa myönteisesti. Kannattaa kuitenkin viivytellä erityisempien alojen osalta, jotta niihin kohdistuvat vaikutukset voidaan mitata. Niinpä Langenin mietinnössä, niin kuin komission tiedonannossakin, keskitytään erityisesti kolmeen alaan: yhteisön talousarvioon, maatalouden valuuttajärjestelmään ja hallintomenoihin.
Euron käyttöönotto yksinkertaistaa huomattavasti yhteisön talousarviota. Itse asiassa jäsenvaltiot suorittavat maksut nykyään kansallisena valuuttana, joka on sen jälkeen muunnettava ecuiksi. Osa yhteisön menoista hoidetaan kansallisena valuuttana, erityisesti maatalousmenot, jotka ovat Euroopan unionin huomattavin menoerä. Loput menot hoidetaan ecuina. Rahoituksesta vastaavat osastot joutuvat näin ollen ostamaan ecuja vapailta markkinoilta, missä on vaihtokurssiriskejä. Se on ymmärrettävää, että euron myötä vaihtokurssiriski poistuu, sillä menot ja tulot ilmoitetaan yhtenä ainoana valuuttana ilman, että tarvitaan minkäänlaista muuntamista.
Mitä tulee yhteiseen maatalouspolitiikkaan, maatalouden hinnat määritetään käyttäen ecua yhteisenä laskennallisena yksikkönä. Kun valuutta devalvoidaan tai kun sen arvoa nostetaan, on merkittävää, että se vaikuttaa suoraan maatalouden hintoihin, mikä aiheuttaa huomattavia maatalouden hintojen vaihteluja niissä jäsenvaltioissa, joiden valuuttakursseissa on tapahtunut muutoksia. Jotta nämä vaikutukset voidaan neutralisoida, maatalouden hinnat on mukautettava EMOTR: n välityksellä. Nämä ongelmat poistuvat euron käyttöönoton myötä, koska hintoja ja maksuja ei enää tarvitse muuntaa ja koska kaupan vääristymisen pelko todella poistuu. Ongelma sitä vastoin säilyy niiden neljän maan osalta, jotka eivät kuulu euroalueeseen, ja niiden on vielä muunnettava hinnat ja maksut euroiksi YMP: n järjestelmän puitteissa.
Euron käyttöönotto vaikuttaa yhtä myönteisesti hallintomenoihin. Ne maksetaan nykyään kansallisena valuuttana. Virkamiesten palkkojen, jotka lasketaan ecuina mutta maksetaan kansallisena valuuttana, on pysyttävä samoina, se on itsestään selvää. Tämä merkitsee toisinaan huomattaviakin mukautuksia ja kustannuksia, koska vaihtokurssit vaihtelevat. Talousarviomenot vaihtelevat itse asiassa ecuina joka kuukausi. Euron myötä nämä epävarmuustekijät poistuvat.
Koska herra Langenin mietinnössä arvioidaan hyvin euron käyttöönoton vaikutuksia eri aloihin, äänestin sen puolesta 6. lokakuuta 1998 toimitetussa äänestyksessä.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Tanskan sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet Langenin mietinnön puolesta. Sitä ei pidä ottaa merkkinä sosiaalidemokraattisen politiikan muuttumisesta EMUn kolmatta vaihetta koskevan ehdon osalta vaan ilmoituksena siitä, että me, vaikka emme osallistukaan kolmanteen vaiheeseen, olemme erittäin kiinnostuneita siitä, mitä tällä alueella tapahtuu. Tässä otetaan luonnollisesti realistisesti huomioon, että ne maat, jotka eivät osallistu EMUn kolmanteen vaiheeseen, tarvitsevat edelleen vaihtokursseja.

Martinez
Eurolla tulee olemaan vaikutuksia. Se vaikuttaa ensinnäkin yhteisön lainsäädäntöön. 4 000 yhteisön oikeudellista asiakirjaa on muutettava rahayksikön muuttumisen vuoksi. Kun otetaan huomioon, että kansallistenkin vero-, rikos-, yritys-, sosiaali- ja muiden lainsäädäntöjen kaikki rahaan liittyvät viittaukset on muutettava, voidaan laskea, kuinka suuriksi hallinnolliset ja muut kustannukset kasvavat tämän pelkän lainsäädännön hienosäädön vuoksi.
Euro voi varmasti vähentää Euroopan unionin toimielinten talousarvion hallintaan liittyviä kustannuksia, sillä 56 % yhteisön maksuista, jotka muunnetaan nykyään kansallisiksi valuutoiksi, pysyy tästä lähtien euroina. Ja vaihtokurssiriski häviää.
Euro voi vaikuttaa myönteisesti myös maatalouteen, koska sen käyttöönoton myötä maatalouden muuntokurssijärjestelmä, joka on tullut joka vuosi maksamaan 1-1, 5 miljardia ecua, voidaan lakkauttaa.
Ymmärrämme vielä senkin, että 30 000 virkamiehen, joista 90 % työskentelee Brysselissä ja Luxemburgissa, palkanmaksu helpottuu. Palkkoja ei enää tarvitse maksaa sen maan kansallisena valuuttana, jossa virkamies työskentelee, mihin kuluu nykyään 2, 7 miljardin ecun hallintomenoista 76 %. Hallinnolliset taakat kevenevät osittain palkkojen ja eläkkeiden osalta.
Mutta tärkeintä asiaa ei mainita. Tietoteknisten ja hallinnollisten kustannusten lisäksi euro kiihdyttää yhdentoista euroalueeseen osallistuvan talouden välistä kilpailua. Jotta yritykset mukautuisivat siihen, niiden on pienennettävä kustannuksiaan. Se taas laskee palkkojen ja sosiaaliturvan tasoa sekä työpaikkojen määrää.
On kysymys eurotyöttömyydestä, investointeihin ja hoitopalveluihin liittyvästä eurosäännöstelystä sekä euroinflaatiosta, koska kauppiaat pyöristävät hinnat ylöspäin.
On kysymys vielä pahemmasta. Eläkeikäisten ja sitäkin vanhempien Euroopassa kaikki yli 65-vuotiaat, toisin sanoen useat sukupolvet, huomaavat, kuinka heidän rahaan liittyvien toimintojensa ymmärrys hämärtyy. Petokset kaikkein ikääntyneimpien ja heikoimpien kustannuksella lisääntyvät esimerkiksi niin, että eläkkeet ilmoitetaan sellaisena rahayksikkönä, jota suurin osa vanhuksista ei pysty enää omaksumaan.
Olisi ollut niin paljon helpompaa tehdä eurosta järkevä yhteinen valuutta sen sijaan, että siitä tehtiin tällainen dogmaattinen yhtenäisvaluutta.
Ei ole sitä paitsi lainkaan varmaa, että euron vaikutukset maailmanmarkkinoiden epävakaaseen rahoitukseen olisivat loppujen lopuksi niin tehokkaita kuin uskotaan. Jo ennen kuin euro on otettu käyttöön, on huomattu, ettei se sovellu hyvin huomattavien ongelmien ratkaisuun, joita ovat Kansainvälisen valuuttarahaston rajat, levottomuus kansainvälisillä rahamarkkinoilla sekä dollarin aiheuttama valuuttojen polkumyynti.
Euroopan yhtenäisvaluutta on ehkä itsensä Euroopan liittovaltion tavoin enää vain muisto, niin nopeasti on maailmanlaajuistuminen edennyt - nopeammin kuin Euroopan liittovaltion rakentaminen.
Siinä määrin, että viimeisin analyysi osoittaa, että kansakunnat ovat ainoita, jotka ovat sopeutuneet vaadittuun ihmisten ja vapauksien suojeluun.

Trizza
Yhdyn niihin myönteisiin odotuksiin, joita euron käyttöönotto Euroopan yhteisenä tilivaluuttana tarjoaa; euron käyttöönotto mahdollistaa näet paremmin yhteisön politiikkojen toteuttamisen ja Euroopan toimielinten tehokkaamman toiminnan.
Eurosta koituvat edut maatalouspolitiikassa ovat hyvin selviä: euron käyttöönotto 1. tammikuuta 1999 helpottaa kaikkien tuotteiden kauppaa, maataloustuotteet mukaan lukien. Tällä alalla euron käyttöönotto tapahtuu näet samaan aikaan kuin siirtyminen uuteen ja oleellisesti yksinkertaisempaan maatalouden valuuttajärjestelmään, jossa " vihreät vaihtokurssit" (joita on käytetty muutettaessa euroina määriteltyjä maataloustukia ja hintoja kansallisiin valuuttoihin) katoavat kokonaan. Tässä tarvitaan kuitenkin lukuisia siirtymävaiheen toimia, joilla pyritään vähentämään uuden valuuttajärjestelmän kielteisiä vaikutuksia ja korvaamaan maanviljelijöille vaihtokursseista aiheutuvat tappiot.
Yhdyn myös euroon kohdistuviin myönteisiin odotuksiin yhteisön talousarvion laatimisen ja koko järjestelmän hallinnon osalta, jolloin on mahdollista taata tasa-arvoinen kohtelu laskettaessa palkkoja ja eläkkeitä, jotka eivät enää ole sidoksissa valuuttakurssien muutoksiin.

Puhemies
Tähän päättyvät äänestykset.
(Istunto keskeytettiin klo 13.28 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

UCLAF
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Böschin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A4-0297/98) petosten torjunnan koordinointiyksikön (UCLAF) riippumattomuudesta, tehtävästä ja asemasta (Euroopan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 8/98 petosten torjuntaan erikoistuneista komission yksiköistä) (C4-0483/98).
Toivotan komission puheenjohtajan, herra Santerin, sekä komissaari Liikasen ja komissaari Gradinin tervetulleiksi ja annan puheenvuoron esittelijälle, herra Böschille.

Bösch
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, keskustelu tästä UCLAFin tulevaisuutta käsittelevästä mietinnöstä oli esityslistalla jo syyskuussa. Sen käsittelyä lykättiin viime hetkellä meidän valiokuntamme vastalauseista huolimatta. Kaiken kaikkiaan odottaminen on kuitenkin mahdollisesti kannattanut. Ensiksikin olemme talousarvion valvontavaliokuntana onnistuneet siinä menettelyssä, jota täällä käytämme. Jopa omassa hallintokoneistossamme yksi jos toinenkin virkamies oli unohtanut EY: n perustamissopimuksen 206 artiklan, johon me nojaamme. Käytimme tilaisuutta hyväksemme palauttaaksemme parlamentin laajat valvontaoikeudet mieliin vastuuvapauden yhteydessä.
Toiseksi nimenomaan viime päivien otsikot osoittavat, kuinka tärkeä tästä aiheesta on tullut uskottavuuden ja Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta. Toivon, että voimme tämän mietinnön avulla edesauttaa uskottavuuden turvaamista tai myös sen palauttamista.
Ensiksi yksi asia: petosten torjunta Euroopan unionissa säilyy vaikeana tehtävänä myös tulevaisuudessa. Meidän ei pitäisi luoda sen osalta mitään harhakuvitelmia, se riippuu unionin menojen rakenteesta. Hallintomenojen osuus, joka on 5 %, on erittäin alhainen. Vastaavasti tuiksi tarkoitettujen varojen osuus on suuri. Sitä ei pidä muuttaa, mutta meidän on oltava selvillä siitä, minne tuet virtaavat; siellä syntyy myös vaarallisia haluja. Meidän on pidettävä ne kurissa. Se on helpommin sanottu kuin tehty, sillä rahat jaetaan hajautetusti. 80 % varoista jaetaan jäsenvaltioiden hallinnon kautta. Osaksi välissä on myös kansalaisjärjestöjä. Se voi aiheuttaa ongelmia. Echon tapaus muistuttaa meitä siitä.
Ongelmia syntyy erityisesti silloin, kun pelisäännöt eivät ole aivan selviä tai kun osallistujat, jotka eivät suhtaudu sääntöihin niin kovin vakavasti, sopivat asioista joskus jopa ylimmällä tasolla silmää iskemällä. Silloin mikään ei pidättele heitä. Se, mikä alkaa sääntöjen laiminlyöntinä, päättyy lahjontaan ja petokseen.
Tilintarkastustuomioistuin - korostan, tilintarkastustuomioistuin, ei Euroopan parlamentti - on tuonut erityiskertomuksessaan, jossa käytetään käsitettä " nollatoleranssi" -politiikka, esiin ne asiat, jotka komissiolta vielä monilla aloilla puuttuvat. En aio esittää tässä joukkoa lainauksia. Lainaan tässä vain 2.33 kohtaa, jossa tilintarkastustuomioistuin kirjoittaa: " tiedossa on tapauksia, esimerkiksi matkailualalla, joissa asiakirja-aineistoa ei ole annettu UCLAFin tutkijoille ja raskauttavia asiakirjoja on järjestelmällisesti hävitetty" . Siitä, miten sitä arvioidaan poliittisesti, voimme varmasti vielä keskustella tänään.
On osoitettava, niin tilintarkastustuomioistuin kirjoittaa kertomuksen 6.9 kohdassa - lainaan sitä - "että kaikki tapaukset, joihin liittyy epäilty sisäinen petos, lahjontaa, virkavelvollisuuden rikkominen tai virkatehtävän laiminlyönti, tutkitaan asiantuntevalla tavalla. Asianmukaisia kurinpitotoimia on lisäksi sovellettava tiukasti ja avoimella tavalla, silloin kun ne osoittautuvat aiheellisiksi."
Sellaisen politiikan toteuttamiseksi tarvitaan ensinnäkin todellista poliittista tahtoa. Näyttää siltä, että komissiolla ei tähän mennessä ole ollut tarpeellista voimaa tehdä päätöksiä. Sillä, joka haluaa harjoittaa sellaista politiikkaa, täytyy kuitenkin olla myös siihen tarvittavia voimavaroja ja välineitä. Se merkitsee ensiksikin sitä, että meidän on lisättävä niiden komission yksiköiden henkilökuntaa, jotka huolehtivat avustusten ja tukien jakamisesta. Tiedämme, että kehitysavun alalla kansallisilla hallinnoilla on käytettävissään rahoitusasioiden hoitoon ja valvontaan kaksi tai kolme kertaa enemmän henkilökuntaa kuin komissiolla, kun on kysymys vastaavansuuruisista summista. Emme halua puhua hallinnon paisuttamisen puolesta, mutta tältä osin on tarvetta korjata tilanne. Muuten, pelkään pahoin, toistuvasti käy niin, että varojen hallinnasta huolehtivat epämääräiset yritykset, jotka toimivat laillisuuden rajamailla tai laittomasti.
Nyt itse UCLAFiin. Luulen, että niille, jotka ovat lukeneet tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen, on selvää, että toiminta ei voi jatkua entiseen tapaan. Vain komissio itse ei nähtävästi ole vielä tajunnut sitä. Tässä vain merkittävimmät havainnoista: ensiksikin UCLAFin käsittelemien tapausten määrä kasvaa ja se kasvaa ilmeisesti niin suureksi, että UCLAFin työntekijöiden voimavarat eivät enää riitä. Tilintarkastustuomioistuimen lausuntojen mukaan viime vuonna aloitettiin noin 1 400 menettelyä, muutamat tosin toiseen tai kolmanteen kertaan samasta tapauksesta. Toisaalta on ilmeisesti aineistoa, jonka käsittelyn jouduttamiseksi ei tehdä kuukausiin mitään.
Tehokkaan petosten torjunnan kannalta välttämättömät UCLAFin elektroniset tietopankit ovat vielä lapsenkengissä. Niiden sisältämät tiedot ovat puutteellisia eikä niitä voida arvioida järjestelmällisesti. Täten myös luotettavan riskianalyysin laatiminen on hädin tuskin mahdollista.
Yksittäisiin menettelyihin liittyvää aineistoa laadittaessa ei noudateta yhtenäisiä sääntöjä ja usein asiakirjat eivät täytä jäsenvaltioiden oikeusviranomaisten todistusaineistolle asettamia vähimmäisvaatimuksia. Kurinalaisuuden puuttuminen asiakirjojen käsittelyssä tarjoaa mahdollisuuden niiden manipulointiin dokumentteja lisäämällä tai poistamalla. Maatalousmenojen alalla käytettävä " musta lista" ei ole toistaiseksi toiminut tyydyttävästi. Välittömiin kuluihin liittyvää ennakkovaroitusjärjestelmää ollaan parhaillaan vasta luomassa.
UCLAFin ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välillä on huomattavia puutteita tiedonkulussa ja kulloisenkin menettelyn koordinoinnissa, mikä koskee kumpaakin osapuolta. Se, joka lukee tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen, saa sellaisen vaikutelman, että avain ongelmien ratkaisemiseksi on se, että ensin kukin siivoaa omat nurkkansa. Sen vuoksi valiokuntamme korostaa kysymystä EU: n toimielinten sisäisistä petoksista ja lahjonnasta. Tätä koskeva tiivis keskustelu alkoi jo runsas vuosi sitten, alkusysäyksen sille antoivat kollega Wemheuerin matkailualaa koskeva mietintö ja kollega Fabra Vallésin mietintö MED-ohjelmista.
Tässä keskusteluprosessissa monet ovat ensi sijassa olleet sitä mieltä, että tehokas petosten torjunta on mahdollista vain, jos UCLAFista tulee riippumaton ja jos se toimii erillään komissiosta. Siten todellakin poistettaisiin se ongelma, että niin kauan kuin UCLAF toimii komission sisällä tai on osa sitä, komissio joutuu jossakin määrin tutkimaan itse itseään. Eikö olisi parasta, että erottaisimme ne toisistaan selvästi?
Se, mikä on periaatteessa oikein ja sopivaa, voisi konkreettisessa yksittäistapauksessa osoittautua myös vääräksi ja kohtalokkaaksi. Niin kauan kuin ei ole olemassa eurooppalaista oikeusviranomaista, EU: n oikeusviranomaista, joka puolustaa unionin taloudellisia etuja, olisi virhe erottaa UCLAF kokonaan komissiosta ja perustaa jonkinlaisia satelliitteja jonnekin ulkopuolelle. Silloin UCLAF kirjaimellisesti roikkuisi ilmattomassa tilassa vailla oikeuksia päästä käsiksi tärkeisiin sisäisiin tietoihin ja vailla valvontaoikeuksia, jotka sillä nykyään on, koska se on osa komissiota. Se jäisi erityisesti ilman oikeutta tehdä tarkastuksia itsenäisesti paikan päällä. Tästä oikeudesta taisteltiin kovasti.
Toisaalta olisi aivan yhtä kohtalokasta olla puuttumatta olemassa oleviin rakenteisiin ja palkata vain UCLAFiin lisää henkilöstöä nykyisten 126 virkamiehen täydennykseksi. Tietenkin UCLAF tarvitsee myös enemmän henkilökuntaa, mutta ennen kaikkea sen täytyisi olla riippumaton hierarkkisista määräyksistä, kun on kysymys siitä, missä muodossa kutakin epäilyttävää tapausta tutkitaan. UCLAF tarvitsee siis toiminnallista riippumattomuutta.
Me emme siis kaiken kaikkiaan halua mitään tyhjää taulua. Me emme halua eikä meidän tarvitse aloittaa taas nollasta. Paljon mieluummin haluamme uuden alun, jossa hyväksi havaittuja asioita ei heitetä yli laidan. Tämän uuden alun pitäisi näkyä jo nimessä. UCLAFin tilalle perustetaan petosten torjunnasta vastaava virasto OLAF, jonka olisi edelleen huolehdittava koordinointitehtävistä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, mutta joka voisi myös keskittyä työssään itsenäisiin tutkimuksiin.
OLAF tosin säilyisi edelleen meidän suunnitelmissamme osana komissiota, mutta sille annettaisiin näissä puitteissa laajin mahdollinen riippumattomuus. Sitä varten olisi suunniteltava säännöt ja määräykset, jotka mietinnössäni kuvataan perusteellisesti.
Sallikaa minun korostaa erityisesti vielä yhtä kohtaa: ehdotamme, että komission lisäksi unionin muut toimielimet osallistuvat OLAFin toimintaan, jos ne sitä haluavat. Mietinnössäni kutsumme ne mukaan sellaiseen toimielinten väliseen yhteistyöhön ja aivan erityisesti myös neuvoston, joka tämän vuoden keväällä vastuuvapauden myöntämistä koskevassa lausunnossaan kiinnitti itse huomiota siihen, että unionin kaikilla toimielimillä täytyy olla välineet toimia sisäisiä petoksia vastaan.
Muutamat henkilöt ovat ymmärtäneet väärin ehdotuksen perustaa OLAF tätä tarkoitusta varten mukana olevien toimielinten yhteisellä päätöksellä. Kysymys ei ole uuden toimielimen luomisesta jo olemassa olevien ulkopuolelle eikä myöskään siitä, että sekoitetaan erilaisten toimielinten tehtävät keskenään. Kaikilla unionin toimielimillä on velvollisuus kamppailla lahjontaa ja petoksia vastaan ja kaikilla toimielimillä on oikeus tarttua tähän toimeen yhdessä. Sen komissio vahvisti meille valiokunnassa käydyssä keskustelussa, joka käytiin mietintöni pohjalta. Älkäämme siis luoko puhumalla oikeudellisia ongelmia sinne, missä niitä ei ole. Me huolehdimme siitä, että kaikki tarpeelliset päätökset on tehty ja OLAFin asema vahvistettu, kun muutaman kuukauden päästä astumme valitsijoidemme eteen. Ilman sellaista osoitusta uudesta alusta menetämme lopuksi kaiken uskottavuutemme.

Santer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, halusin tänään puhua Böschin mietinnön käsittelyn yhteydessä, sillä siinä otetaan esiin kysymyksiä, joita komissio pitää erittäin tärkeinä. Halusin tehdä niin, jotta petosten ja lahjonnan torjunnan vahvistamista koskevasta keskustelusta tulisi tyyni ja rakentava. Olen itse asiassa sitä mieltä, että nykyisiä keskusteluja leimaava tyyneyden puute aiheuttaa jonkin verran sekaannusta. Se huolestuttaa minua, ja sen vuoksi haluan, että tämä keskustelu käydään tänään.
Olen virkakauteni alusta lähtien pyrkinyt varmistamaan, että hallinto toimii terveellä pohjalla ja tehokkaasti. Se on aina ollut ensisijainen tavoitteeni. Sen vuoksi käynnistin virkakauteni alussa Erkki Liikasen ja Anita Gradinin kanssa SEM 2000 - aloitteen, jolla pyritään tehostamaan huomattavasti hallintoa ja julkisten varojen käytön valvontaa. SEM 2000 ilmaisee konkreettisesti koko kollegion todellista poliittista tahtoa, ja sen toteutus on käynnissä. Siinä on kysymys kunnianhimoisesta uudistuksesta, jonka seurauksena hallinnosta pitäisi tulla tehokkaampaa ja avoimempaa. Haluaisin tänään, kun olen täällä teidän kanssanne, aivan ensiksi selventää tilannetta ja tehdä sen jälkeen rakentavia, tulevaisuuteen liittyviä ehdotuksia, joissa otetaan uudelleen esiin varsin monta Böschin mietinnössä mainittua seikkaa. Mutta ehdotan, että niissä johtopäätöksissä, jotka siitä tehdään, mentäisiin pitemmälle.
Ennen kuin käyn asian ytimeen, tiedän, että olette aivan erityisesti huolissanne yhdestä kohdasta: toimielinten sisäisiä petoksia koskeviin tutkimuksiin liittyvästä tiedonkulusta. Tiedän sen, ja olen samaa mieltä siitä, että tietoja on jaettava enemmän ja että niiden on oltava kattavampia, jotta parlamentti voisi harjoittaa täysipainoisesti sille kuuluvaa talousarvion toteuttamisen valvontaa. Myönnätte kuitenkin varmaan kanssani sen, että tiedonvälityksen parantamisessa on noudatettava lakia ja että syyttömyysolettama ja tutkimusten luottamuksellisuus on otettava huomioon. Tältä osin aion hyvin pikaisesti esittää parlamentin puhemiehelle konkreettisia ehdotuksia.
Alan nyt käsitellä Böschin mietintöä, ja haluaisin ensinnäkin huomauttaa muutamasta asiasta. Ensimmäinen huomautukseni on se, että se yksipuolinen arvostelu, joka koskee komission saamia tuloksia yhteisön talousarvioon kohdistuvista toimielinten sisäisistä petoksista, on epätarkkaa, mikä aiheuttaa sitten sekaannuksia. Epätarkkaa, todellakin, sillä mitä UCLAF todella tekee? Ensinnäkin UCLAF koordinoi jäsenvaltioiden petosten torjuntaan liittyviä toimia. Niinpä vuonna 1997 käsiteltiin 5 000 tapausta, jotka kattoivat 1, 4 miljardia ecua. Toiseksi UCLAF suorittaa tutkimuksia omin neuvoin, mikä ei ollut sen päätehtävä silloin, kun se perustettiin, mutta sillä on parhaillaan tutkittavanaan 950 tapausta. Kolmanneksi osa näistä tutkimuksista voi tietenkin koskea virkamiehiä. Näin on asian laita reilun kahdenkymmenen tapauksen osalta. UCLAFin työtä on arvioitava näiden kolmen toimivallan kannalta. Jäsenvaltioihin liittyvä koordinointitehtävä on tuottanut tulosta ja sitä kunnioitetaan. Sen omat tutkimuksetkin ovat tuottaneet merkittäviä tuloksia. Aion vielä palata siihen. Olen valmis harkitsemaan kanssanne, mitkä ovat parhaat keinot, joiden avulla voidaan vahvistaa enemmän tätä UCLAFin toiminta-alaa.
Toinen huomautukseni koskee sisäisiä tutkimuksia. Teidän mietinnössänne, sanon sen suoraan, esitetään sietämättömiä vihjailuja kohdassa, jossa lukee, että komission menettelyssä sen omissa riveissä ilmenevään lahjontaan liittyvissä tapauksissa on havaittavissa pyrkimystä tällaisten tapausten peittelyyn. Katson, ja pyydän teitä ymmärtämään sen, että tällaiset väitteet ovat henkilökohtainen loukkaus, jonka haluan ilmaista julkisesti ja jonka tosiasiat osoittavat vääräksi.
Tarkastelkaamme tosiasioita. Juuri komissio itse paljasti Echoon liittyvän petoksen UCLAFin toiminnan ansiosta ja toimitti aineiston tuomioistuimelle UCLAFin perusteellisen tutkinnan jälkeen. Juuri komissio hyväksyi viime marraskuussa suuntaviivat epäpätevyyden, rahoitusalan säännönvastaisuuksien ja lahjonnan torjumiseksi. Se on myös halunnut vahvistaa UCLAFin riippumattomuutta muuttamalla sen työryhmäksi. Olemme myös hyväksyneet uuden sisäisen rakenteen, jolle parlamentin talousarvion valvontavaliokunta antoi sitä paitsi tunnustusta. Juuri komissio hyväksyi 14. heinäkuuta sisäisten tutkimusten suorittamista koskevat periaatteet, jotta UCLAFin tarkastajien toiminnalla olisi selkeä ja luja perusta ja jotta toiminnassa kunnioitettaisiin täysin niitä takuita, jotka liittyvät jokaisen yksilön oikeuksiin. Juuri komissio on siirtänyt vuodesta 1995 lähtien oikeusviranomaisten tutkittavaksi yhdeksän sellaista tapausta, joissa virkamiehiä epäiltiin. Vuodesta 1995 lähtien juuri komissio on käsitellyt 49 kurinpitotapausta, jotka eivät ole kaikki liittyneet petoksiin vaan myös muuhun moitittavaan käytökseen. Näiden menettelyjen seurauksena komissio on päättänyt kahdeksasta erottamisesta, kahdesta arvoaseman alentamisesta, neljästä tehtävätason laskemisesta, yhdestätoista nuhtelusta ja neljästä huomautuksesta.
Tarkastelkaamme, arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, " nollatoleranssin" käsitettä. Euroopan parlamentti väittää, ettei komissiolla ole selkeää lahjonnan torjuntaa koskevaa politiikkaa. Kiellän sen täysin, sitkeästi ja päättäväisesti. Kukaan ei voi väittää, että komission puheenjohtaja olisi koskaan sietänyt tai yrittänyt peitellä minkäänlaista lahjontaa. Olen kuitenkin kanssanne samaa mieltä siitä, että kaikkien toimielinten on tartuttava suosimiseen ja etujen liialliseen yhteensovittamiseen liittyvän harmaan vyöhykkeen ongelmiin. Sopikaamme siitä, että kaikki toimielimet vahvistavat moraaliaan perusteellisesti, jotta päästäisiin eroon kaikenlaisista säännönvastaisuuksista. Siihen päästään toimimalla avoimesti. Haluan kuitenkin täsmentää, etten ole valmis silmittömään ja perusteettomaan noitavainoon sen paineen alla, jonka enemmän tai vähemmän järjestetyt vuodot tai asiayhteydestään irrotetut lainaukset aiheuttavat. En ole myöskään valmis olemaan ottamatta huomioon jokaisen yksilön perusoikeuksia, varsinkaan syyttömyysolettamaa. Lopuksi en ole valmis sallimaan vastustamatta sitä, että se unionin humanitaarisen avun erinomainen imago tahritaan, jonka se on saavuttanut kaikkialla maailmassa Echon päivittäisen, hyvin vaikeissa olosuhteissa tekemän kenttätyön sekä Yhdistyneiden kansakuntien, Punaisen Ristin ja lukemattomien kansalaisjärjestöjen kanssa tehtävän yhteistyön ansiosta.
Tästä pääsenkin kolmanteen huomautukseeni. Petoksia ja hallinnollisia säännönvastaisuuksia ei pidä käsitellä samalla tavalla. Jälkimmäiset liittyvät siihen, ettei budjettivallan käyttäjän hyväksymiä varainhoitoasetuksen säännöksiä tai talousarvioon liittyviä määräyksiä noudateta, mitä ei saa sekoittaa petokseen, joka on rikosoikeudellinen käsite, jolla tarkoitetaan julkisten varojen epäoikeutettua perimistä, pidättämistä tai väärinkäyttöä. Ja aion tehdä asian teille erittäin selväksi. En tietenkään hyväksy hallinnollisia säännönvastaisuuksia, mutta annan teille myös harkittavaksi ne syyt, joiden vuoksi yksiköt ovat joutuneet pyrkimään tietynlaiseen hallinnon joustavuuteen ja joiden vuoksi, se on totta, ne ovat ajautuneet todelliseen temppuiluun. Neuvosto ja te itse olitte antaneet komissiolle raskaita uusia velvollisuuksia 1990-luvun alussa. Näiden usein ulkoisiin asioihin liittyvien tehtävien kiireellisyys ja välittömästi käytettävissä olevien varojen riittämättömyys aiheuttivat tämän hallinnollisen temppuilun, joka oli lopetettava.
Ei olisi oikein rangaista henkilökohtaisesti virkamiehiä, jotka syyllistyivät näihin säännönvastaisuuksiin vain sen vuoksi, että he pyrkivät saamaan komission yksiköt toimimaan. Juuri tästä syystä komissio päätti vuonna 1992 budjettivallan käyttäjän suostumuksella näiden hallinnollisten säännönvastaisuuksien lopettamisesta. Euroopan parlamentti auttoi poistamaan sääntöjen vastaiset minitalousarviot muuttamalla määrärahat yli 1 800 työpaikaksi. Annan parlamentille tältä osin tunnustusta. Ymmärrän nyt, miksi jotkut teistä, jotka ovat henkilökohtaisesti ponnistelleet tähän suuntaan, toteavat ärsyyntyneinä, että jotkin käytännöt ovat olleet jonkin aikaa edelleen voimassa ja ihmettelevät, ovatko nämä käytännöt nykyään hävinneet kokonaan. Sanon sen teille erittäin selkeästi: on päästävä täydelliseen avoimuuteen.
Mitä tulee Echoon, minitalousarviokäytäntö loppui kesäkuussa 1995. Kaikkien muiden yksikköjen osalta olen pyytänyt, että jokaisessa pääosastossa suoritettaisiin tarkastus kunkin omalla vastuulla, jotta voitaisiin selvittää, onko samankaltaisista käytännöistä vielä mahdollisesti jotakin jäljellä. Toimitan tämän tarkastuksen tulokset parlamentille täysin avoimesti. Jos komissiossa vielä esiintyy tällaisia ongelmia, se ilmoittaa siitä selkeästi budjettivallan käyttäjälle, jotta voitaisiin yhdessä päästä asiassa ratkaisuun.
Pääsen neljänteen huomautukseeni. En hyväksy sitä, että Böschin mietinnössä oikaistaan asiassa, joka liittyy UCLAFin niin sanottuun riippumattomuuteen ja UCLAFin alistamiseen komission pääsihteeristölle.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, en tunne yhtään sellaista tapausta, jossa hierarkia olisi estänyt UCLAFia tekemästä tutkimuksia. Ilmoitan teille lisäksi sen, että UCLAF voi sääntöjemme mukaan käynnistää sisäisiä tutkimuksia oma-aloitteisesti milloin tahansa.
Näiden muutamien tarkennusten jälkeen pääsen käsittelemään Böschin mietinnön ehdotuksia. Ensinnäkin sanoin jo puheeni alussa, että mietinnössä mainitaan monta sellaista asiaa, josta olen samaa mieltä: tutkimusten suorittamista koskevien sääntöjen yhdenmukaistaminen ja selventäminen; luottamuksellisen tiedon käsittelyä koskevien sääntöjen selkeämpi ja yhtenäisempi määrittely sekä asiakirjojen samanlainen ja muuttumaton käsittely. Aloitimme tämän työn viime heinäkuussa ja jatkamme sitä parhaillaan.
Henkilöstöresursseihin liittyvää kysymystä on tarkasteltava uudelleen tulevan rakenteen ja tavoitteiden valossa. Aion kuitenkin mennä pitemmälle. Olen sitä mieltä, että saatujen kokemusten valossa UCLAFin niin sisäiseen kuin ulkoiseenkin tutkimukseen liittyvää tehtävää olisi syytä tarkistaa ja vahvistaa. Miksi? Kuten jo aikaisemmin totesin, torjun järkkymättömästi väitteen, jonka mukaan UCLAF ei toimisi nykyään riippumattomasti. Sanon teille kuitenkin erittäin vilpittömästi, että jos komission petosten torjuntaan liittyvät ponnistelut asetetaan kyseenalaisiksi tai jos niitä halvennetaan sen vuoksi, että UCLAF on osa rakennettamme, kannatan mieluummin tutkimustehtävän siirtämistä komission hallinnon ulkopuolelle.
Ehdotan näin ollen, että tavoitteena on perustaa toimielinten sisäisten ja ulkoisten petosten torjuntaa koskevasta tutkimuksesta vastaava virasto, joka on täysin riippumaton ja joka ei ole millään tavalla komissiolle alisteinen. Siitä olisi etua myös toiselta kannalta katsottuna: tämän tulevan viraston annettaisiin helpommin laajentaa tutkimuksensa kaikkiin toimielimiin ja kaikkiin muihin yhteisön elimiin.
UCLAFin muut tehtävät, lainsäädäntöaloitteiden tekeminen ja unionin etuja loukkaavien petosten torjuntaan liittyvien jäsenvaltioiden toimien koordinointi, siirtyvät perustamissopimuksen mukaisesti komissiolle tiiviissä yhteistyössä viraston kanssa.
Tällä hetkellä olisi ennenaikaista sanoa tarkkaan, minkälaiset kyseisen viraston rakenteen ja toimintatavan olisi oltava. On kuitenkin selvää, että tämän tulevan viraston työskentelyä on valvottava riippumattomasti. Mielestäni Böschin mietinnössä ehdotettu kolmitasoinen rakenne - johtaja, johtokunta, valvontaelin - ei ole tarkoituksenmukainen. Se on liian monimutkainen ja liian raskas. Vastuutehtäviä on näin ollen selvennettävä, ja tämän viraston toimintaa koskevat säännöt on määriteltävä hyvin, jotta voidaan taata mahdollisimman suuri tehokkuus ja samalla noudattaa ja suojella yksilön oikeuksia.
Tämän uuden rakenteen toiminnan on perustuttava toimielinten väliseen keskinäiseen luottamukseen. Se edellyttää, että niiden valvontaelimen toimintaan osallistumiseen, nimittämistä koskeviin ehdotuksiin sekä niiden ja viraston välisiin suhteisiin liittyvät oikeudet ja velvoitteet ovat samat.
Niiden OLAFin perustamiseen liittyvien toimien osalta, jotka komissio on valmis toteuttamaan, voin todeta teille konkreettisen toiminnan osalta, että olen valmis hyvin pikaisesti - jos muut toimielimet niin haluavat - antamaan jollekin komission johtavalle virkamiehelle tehtäväksi valmistella yhteistä päätöstä koskevan ehdotuksen niiden periaatteiden perusteella, jotka juuri esitin.
Asianomaisten toimielinten olisi lisäksi laadittava yhteinen kertomus mahdollisimman pian. Tässä kertomuksessa olisi kartoitettava sekä ennen Amsterdamin sopimuksen voimaantuloa ja sen jälkeen toteutettavat toimet esittämällä niiden toteuttamista koskeva aikataulu että asianmukaisia neuvoston asetuksia koskevat muutosehdotukset.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen ilmaissut teille syvimmät ajatukseni. Toivon, että toimielintemme välinen luottamus palautuu, että mielialat rauhoittuvat ja että tarvittavat selvennykset voitaisiin tehdä vuotojen aiheuttamista paineista ja yleisestä epäilevästä ilmapiiristä huolimatta. Juuri tältä pohjalta rouva Gradin, herra Liikanen ja minä vastaamme niihin erityisiin kysymyksiin, joita haluatte mahdollisesti esittää meille keskustelun aikana.

Dankert
Arvoisa puhemies, on syytä pitää mielessä, että emme käsittele tänään erityisesti komission suhtautumista Echoon, matkailuun, lahjontatapauksiin komissiossa tai muissa yhteisön toimielimissä yleisesti. Tämän keskustelun pitäisi koskea tilintarkastustuomioistuimen kertomusta, jossa on tuotu esille vakavia puutteita UCLAFin toiminnassa. Samalla tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa kuitenkin mainitaan, että yli 80 % Euroopan unionin menoista käytetään jäsenvaltioissa ja että näiden menojen valvonta riippuu merkittävästi jäsenvaltioiden valmiudesta toimia yhteistyössä UCLAFin kanssa. Se on sujunut tähän mennessä hyvin, ja toisin sanoen meidän ei ole syytä heittää laidan yli sellaista, mikä toimii hyvin, jos meille ei ole tarjolla parempaakaan vaihtoehtoa.
Herra Bösch puolusteli juuri mietintöään, ja uskon, että olemme joistain oleellisista kohdista täysin samaa mieltä. Olemme myös PSE-ryhmässä päättäväisiä taistelussamme petoksia ja lahjontaa vastaan sekä yleisellä tasolla että toimielinten sisällä, missä toimintaa täytyy tehostaa. Olemme samaa mieltä myös siitä, että UCLAFilla ei ole tietyistä syistä riittävästi voimavaroja tehtäviensä suorittamiseksi ja että yksi puutteista on UCLAFin riittämätön riippumattomuus. UCLAFin täytyy saada lisää itsenäisyyttä. Tässä asiassa ilmenee mielipide-eroja sen osalta, kuinka asia täytyisi toteuttaa.
Poliittinen ryhmäni pohtii periaatteita käsitellessään kysymystä siitä, kuinka voisimme tehostaa petosten ja lahjonnan vastaista taistelua ja kuinka voisimme tehdä UCLAFista riippumattomamman. Minusta on harmillista, että komission puheenjohtaja on jotenkin kierrellyt tätä asiaa. Komissio on ennen kaikkea perustamissopimusten noudattamisen valvoja. Tämä tehtävä on annettu sille perustamissopimusten nojalla, ja sen kuuluu suorittaa tämä tehtävä. Komissio on lisäksi vastuussa talousarvion täytäntöönpanosta. Euroopan parlamentilla ei ole komissioon nähden muuta roolia kuin komission toiminnan valvonta, ja se voi ojentaa komissiota - kuten nytkin teemme - jos komissio ei hoida velvollisuuksiaan. Minun mielestäni uuden, komission ulkopuolisen toimielimen perustaminen vaatii perustamissopimusten mukauttamista, johon tarvittavat menettelyt määritellään itse perustamissopimuksissa.
Haluaisin myös todeta, että petosten ja lahjonnan vastaiseen taisteluun liittyy myös institutionaalisia ongelmia. Petosten ja lahjonnan vastainen taistelu on vain osittain yhteisön asia. Suurin osa lainsäädännöstä ja toimenpiteistä tällä alueella kuuluu hallitusten väliseen kolmannen pilarin puitteissa tapahtuvaan yhteistyöhön. Lyhyellä aikavälillä ei ole odotettavissa, että jäsenvaltiot olisivat valmiita - ja minusta on harmillista, että ne eivät ole - perustamaan eurooppalaisen oikeusviranomaisen tai luomaan eurooppalaisen oikeusjärjestelmän. Tämän vuoksi emme voi odottaa, että petosten vastaisesta taistelusta vastaava Euroopan tason toimielin tai osasto - sikäli kuin tällä tasolla on toimivaltuuksia - voisi tehdä juurikaan enempää kuin kerätä ja analysoida tietoa ja tehdä yhteistyötä rikostutkinnassa kansallisten viranomaisten kanssa.
Nämä periaatteet ja monimutkaiset ongelmat johtavat siihen, että minä ja ryhmäni emme voi hyväksyä herra Böschin ehdottamaa ratkaisua uudesta toimielimestä, joka olisi komission ulkopuolinen tai osittain sidottu komissioon. Tällaisen uuden toimielimen perustaminen vaatisi joko perustamissopimusten muuttamista tai sopimusta kolmannen pilarin puitteissa. Arvoisa puhemies, perustamissopimusten muuttamisesta ei ole keskusteltu. Kolmannen pilarin puitteissa tehtävän sopimuksen osalta herää kysymys siitä, kuka valvoisi toimielimen politiikkaa. Euroopan parlamentilla ei ole myöskään Amsterdamin sopimuksen jälkeen toimivaltaa tällä alueella. Lisäksi kolmannen pilarin puitteissa tehtävän sopimuksen haittana on se, että yksityishenkilöiden oikeusturva jättää toivomisen varaa yhteisöjen tuomioistuimen rajoitetun toimivallan vuoksi. Lyhyesti sanoen, uhkana on juridinen ja/tai poliittinen tyhjiö.
Myöskään täysin riippumaton OLAF, joka jää osaksi sidoksiin komissioon, ei ole mikään ratkaisu. Se on ristiriitaista, tai joka tapauksessa komission vastuun, joka sillä on perustamissopimusten noudattamisen valvojana, täysi siirtäminen tällä alueella ei ole mahdollista. Voidaanko komissiota pitää tässä tapauksessa vielä vastuullisena OLAFin toiminnasta? Kenen sitten pitäisi olla vastuussa? Parlamentti voi ainoastaan vaatia komissiota vastuuseen tai joko myöntää vastuuvapauden tai ei, tai äärimmäisessä tapauksessa erottaa komission. Johtokunta, kuten aivan oikein sanoitte, arvoisa puheenjohtaja Santer, ei ole mikään ratkaisu. Se nimittäin tarkoittaa, että komissiota valvottaisiin suoraan sisäisesti, mikä on perustamissopimusten vastaista ja mikä tarkoittaa, että perustamissopimuksissa erotellut tehtävät ja valtuudet menisivät täysin sekaisin. Tämän vuoksi, arvoisa puhemies, tämä ei käy.
Tämä johtaa siihen, että minun on lopuksi hylättävä herra Böschin ehdottamat ratkaisut, ja toivon, että komissio saa aikaan järkevän ehdotuksen, joka mahdollistaa UCLAFin riippumattomuuden huomattavan vahvistamisen.

Sarlis
Arvoisa puhemies, minun on sanottava, että Böschin mietintö on Euroopan parlamentin täysistunnon käsiteltävänä sen 22. lokakuuta 1997 annetun päätöslauselman seurauksena, jossa kehotettiin parlamenttia ja talousarvion valvontavaliokuntaa laatimaan tämä mietintö.
Seuraavaksi minun on sanottava, että olen kovin ilahtunut komission puheenjohtajan, herra Santerin, täällä esittämistä ehdotuksista, joissa suurelta osin on omaksuttu ajatukset ja suuntaukset, joita herra Bösch on mietinnössään esittänyt, ja ilmoitan, että Euroopan kansanpuolueen ryhmä tukee Böschin mietintöä, koska se on mielestämme lähtökohdiltaan oikea. Huomaan, että myös komissio on samaa mieltä. On siis kyse petoksista, jotka liittyvät yhteisön talousarvion käsittelyyn ja unionin jäsenvaltioihin, ja toisaalta kysymys on sisäisestä asiasta, joka liittyy siihen, mitä tapahtuu yhteisön eri toimielimissä ja toimivatko yhteisön toimielimet ja niiden virkamiehistö niin kuin niiden pitää. Mielestäni OLAFin luominen on oikeansuuntainen teko; olen henkilökohtaisesti samaa mieltä siitä, että sen pitää olla selvästi erillinen yksikkö, ja että UCLAFin pitäisi säilyttää tehtävänään tutkia jäsenvaltioiden ja yhteisön toimielinten välisiä suhteita.
Arvoisa komission puheenjohtaja ja arvoisat komissaarit, teidän pitää tietää, että tilintarkastustuomioistuin on viime aikoina pommittanut meitä tätä asiaa koskevilla kertomuksilla. Emme me ole muuttuneet yksityisetsiviksi, vaan meidän velvollisuutemme on ollut vastata tilintarkastustuomioistuimelle ja valvoa asioita, joihin se on kiinnittänyt huomiota. Olette varmaan kanssamme samaa mieltä siitä, että emme voi peitellä mitään, vaan velvollisuutemme on päinvastoin vastata tilintarkastustuomioistuimen huomautuksiin täysin avoimesti ja rehellisesti.
Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksissa ja aloitteissa ovat nousseet esiin matkailu sekä Echo- ja Meda-ohjelmat. Monien muidenkin asioiden osalta on käynyt samoin, mistä kuulette lähipäivinä ja mikä vaikuttaa myös parlamentin kantaan tili- ja vastuuvapauden myöntämisestä komissiolle budjettivuosilta 1996 ja 1997.
Haluaisin tällä kohtaa vielä sanoa, että niinä kahtena vuotena, kun olemme olleet yhteistyössä UCLAFin kanssa, on usein käynyt niin, että UCLAF puuttuu asiaan, me teemme tiedusteluja, ja meille vastataan, että tietoja ei anneta, koska UCLAFin johtoporras ei salli UCLAFin antaa meille tietoja. Tämä on yksi seikoista, jonka tekin olette panneet merkille, ja toivon, että se saadaan pian selvitettyä. Ymmärrätte varmaan, että tämä on hyvin vakava kysymys, ja minua ilahduttaa, että tänään sanoitte hoitavanne asian ja tekevänne konkreettisia aloitteita.

Kjer Hansen
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa toivottamalla herra Böschille onnea tämän mietinnön kanssa. Iloitsen siitä, että se on vihdoinkin esityslistalla, niin että saamme käsiteltyä tämän tärkeän aiheen. Olen aivan samaa mieltä UCLAFin vahvistamisen tarpeellisuudesta. Monet seikat puhuvat selkeää kieltä, mutta ennen kaikkea Euroopan tilintarkastustuomioistuimen tutkimus sisältää selkeää kritiikkiä nykyistä tilannetta kohtaan ja konkreettisen sanoman siitä, mitä voidaan tehdä. Tilanne on nyt täysin kohtuuton, ja sen takia meidän on niin tärkeää vahvistaa UCLAFin tehtävää ja antaa sille lisää valtuuksia ja parempia välineitä, jotta se voi tehdä lopun petoksista ja lahjonnasta.
Mitä tulee herra Santerin tänään antamaan vastaukseen, minun täytyy sanoa, että ei ole kohtuullista moittia meitä siitä, että arvostelemme komissiota ja että meistä asiat näyttävät tapahtuvan hyvin hitaasti. Jos herra Santer olisi istunut meidän kanssamme tunti tunnin jälkeen talousarvion valvontavaliokunnassa vain nyhtääkseen tärkeimpiä tietoja komissiolta, herra Santer ymmärtäisi meidän halumme nähdä todellista toimintaa ja muutoksen nykyisissä menettelytavoissa. Itsenäisemmälle virastolle on yksinkertaisesti tarvetta, ja mehän olemme saaneet selvän vastauksen komissiolta siitä, että herra Böschin ehdotus ei vaadi perustamissopimuksen muuttamista, mikä tarkoittaa, että voimme valita sen tien. Sillä, komissaari Santer, me kaipaamme komissiolta jotakin konkreettisempaa, mitä tahansa, mitä komissio todella haluaa tehdä tällä alueella. Mutta eikö asia olekin niin, että ulkoinen virasto nimenomaan vaatii sopimuksen muuttamista ja että komissio siten on jälleen saanut vaivattomasti sysättyä päätökset kauas tulevaisuuteen?
Ihmisten luottamukselle EU: n järjestelmään on ratkaisevan tärkeää, että petoksia ja lahjontaa vastaan panostetaan voimakkaammin. Ja jälleen kerran juuri Euroopan parlamentti lähettää konkreettisen sanoman siitä, mitä pitää tapahtua ja miten voimme löytää parempia menettelytapoja. Voi hyvinkin olla, että ehdotus ei ole lopullinen tai täydellinen, mutta nyt keskustelu on ainakin päässyt käyntiin. Olen iloinen siitä, että talousarvion valvontavaliokunnan nimissä tehdyn Böschin mietinnön avulla on lopulta onnistuttu saamaan aikaan reaktio ja käynnistämään keskustelu, jota todella tarvitaan, jotta voimme torjua petoksia ja lahjontaa paljon tehokkaammin.

Rosado Fernandes
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, olen edelleen sitä mieltä, että valvonta tarkoittaa valvontaa ja että kun jotain tehdään, se myös tehdään. On ilmeistä, arvoisa komission puheenjohtaja, että esititte useitakin syitä, joiden vuoksi valvontaa ei voida toteuttaa. Hyväksyn ne. Mutta tiedän myös, että petoksia ja lahjontaa ei voida torjua vain siellä, missä niitä on jo tapahtunut, vaan myös niiden alkulähteillä. Tosiasia on, että komission hankkeissa ja ohjelmissa koko järjestelmä perustuu siihen, että virkamiesten vastuulle luovutetaan varsin muhkeita rahasummia, joita he eivät itsekään aina kykene valvomaan riittävän tarkoin. Sen tähden tarvitaan ennalta ehkäisevää politiikkaa, joka olisi, aivan samoin kuin metsäpalojen torjumisessa, paras tapa taistella niitä vastaan. Toisin sanoen metsäpaloja on torjuttava talvella eikä kesällä, jolloin tuli on jo päässyt valloilleen. Sen tähden koko järjestelmää on muutettava, ja luonnollisestikin komission virkamiehet ja itse komissaarit on saatettava suurempaan vastuuseen niistä ohjelmista, joita he käynnistävät yhteisössä yleensäkin, eikä vain tässä tapauksessa.
Tiedämme, että Echoa koskeva kysymys on epämiellyttävä: pelissä on miljardi ecua. Tiedämme myös, että UCLAF totesi tänään Le Monde -lehdessä toteutetun valvonnan olleen luonteeltaan metafyysistä. Totuus on siis, että UCLAF tuntee itsekin olevansa mitä suurimmissa vaikeuksissa, ironiastaan huolimatta.
Tiedämme siis, että valvonta on välttämätöntä. Valvonta ei kuitenkaan tarkoita vain sitä, että petturit otetaan kiinni. Valvonta tarkoittaa sitä, että estetään mitään tapahtumasta, ja siksi toistan vielä kerran: tärkeintä on ennaltaehkäiseminen. Mutta ehkäiseminen edellyttää sitä, että parlamentti osoittaa hyvää tahtoa ja että jäsenvaltiot osoittavat hyvää tahtoa, ja me kaikki tiedämme, että vaikka tämä mietintö on syntynyt talousarvion valvontavaliokunnan aloitteesta, budjettivaliokunta veti sen takaisin ja äänesti tutkainten hankkimista vastaan, vaikka petokset Euroopan satamissa voitaisiin ehkäistä niiden avulla. Tosiasiahan on, että Euroopassa on satamia, joista kuka tahansa, joka tahtoo harjoittaa salakuljetusta tai välttyä maksamasta veroja, olipa kyse arvonlisäveroista tai kulutusveroista, pääsee helposti läpi.
Tiedämme myös, että rikoslakeja ei ole yhdenmukaistettu. Ja tiedämme, että jäsenvaltiot aiheuttavat itsekin vaikeuksia UCLAFille, sillä ne eivät useinkaan anna sille kaikkia niitä keinoja, joita ne helposti voisivat asettaa sen käyttöön, jos ne todella haluaisivat vakavissaan torjua petoksia alueellaan. En tietenkään aio syyttää tästä kaikesta komissiota. Se ei juolahtaisi kenenkään mieleenkään, sillä jäsenvaltiot ovat pitkälti itse vastuussa siitä, mitä tapahtuu. Komission tehtävänä on tuoda tilanne päivänvaloon, sen tehtävänä on olla antamatta hiljaista hyväksyntäänsä kaikelle sille, mitä jäsenvaltioissa tapahtuu. Jäsenvaltioiden taas on yhdistettävä voimansa - se ei niiden riippumattomuutta vähennä - taistellakseen järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan, jotta yhteisö ei olisi alue, jossa rikos kannattaa ja jossa voi rikastua rikkomalla lakeja ja keksimällä kaikenlaisia tapoja petkuttaa yhteisöltä rahaa.
Olisi hyvä saada jäsenvaltiot vakuuttuneiksi myös siitä, että yhteisön rahat eivät ole kansallisia rahoja, ne ovat yhteisön rahoja, ja että jäsenvaltioiden velvollisuus on suojella noita rahoja. Minun ryhmäni äänestää juuri ennaltaehkäisemisen sekä UCLAFin työntekijöiden suojelemisen ja sen käytettävissä olevien keinojen lisäämisen puolesta.

Moreau
Arvoisa puhemies, yhteisön talousarvioon kohdistuvia petostapauksia on vuosittain satoja, ja niihin liittyvät summat ovat suuria. Ja niihin sisältyvät vain paljastuneet tai selvitetyt tapaukset. Nämä luvut ovat epäilemättä kaukana todellisuudesta.
Böschin mietinnössä mainitaan, että UCLAFin toimintakyky on rajoittunut. Tiettyihin ajankohtaisiin tapahtumiin liittyvien tosiasioiden nostattamat tuntemukset vaativat suurta valppautta. Komissio esittää usein syyksi jäsenvaltioiden velvollisuuden, sillä ne huolehtivat 80 %: sta kustannuksista. Komissio on niiden osalta vaativa; sen osalta on oikein olla vaativa. Parlamentti vaatii oikeutetusti selityksiä ja toimia nykyisten kavallusten lopettamiseksi ja syyllisten rankaisemiseksi.
Komission puheenjohtajan mainitseman avoimuuden on toteuduttava todellisuudessa jatkuvasti. Haluaisin tässä mielessä korostaa sen ehdotuksen tärkeyttä, joka koskee sellaisen petosten torjunnasta vastaavan elimen perustamista, joka on riippumaton ja jolla on käytettävissään tehtävänsä loppuun suorittamiseksi tarvittavat keinot. Ei voi olla samanaikaisesti sekä tuomari että asianosainen, se on perusperiaate.
Eräs kollega esitti, että UCLAF olisi hieman riippumattomampi... Kuitenkin riippumattomia joko ollaan tai sitten ei. Ei voi olla vain hieman riippumaton. Petosten torjunnasta ei voi kuitenkaan puhua korostamatta sitä, että tavaroiden ja pääomien täysin vapaa liikkuvuus - toisin sanoen valvonnan täydellinen puuttuminen - edistää suuren mittakaavan petoksia ja laitonta kauppaa.
Tässä mielessä komissaari Gradin korosti viime toukokuussa, että yhteisön talousarvioon kohdistuvat petokset ovat yhä useammin kansainvälisten rikollisliigojen eli mafian tekosia. Tällainen tilanne edellyttää kiistämättä sitä, että asiaan kiinnitetään huomiota ja että toimia toteutetaan kaikkein korkeimmalla tasolla.

Müller
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät naiset ja herrat, emme tänään käsittele pelkästään kysymystä UCLAFin riippumattomuudesta, vaan myös kysymystä niiden tutkimusten riippumattomuudesta, jotka koskevat komissiossa tapahtuvia petoksia, lahjontaa, nepotismia ja väärää toimintaa. Emme tänään keskustele yksittäistapauksista, kuten Echosta, MED-ohjelmista, BSE: stä, matkailusta tai turvallisuuspalvelusta, sillä niistä kehittyi eurooppalaisten toimielinten välille raju kriisi. Me keskustelemme tänään kysymyksestä, voiko komissio välttää vastuuvapauden eväämisen, joka sitä uhkaa, ja jos voi, niin miten. Ydinkysymys on - hyvät naiset ja herrat - kysymys poliittisesta vastuusta. Echon tapaus on tästä vain esimerkki.
Haluaisin korostaa sitä, että kysymys ei ole tavanomaisista minitalousarvioista. Komissio ilmeisesti tarkastelee sopimusten väärentämistä, sepitettyjä kertomuksia ja kadonneita asiapapereita pikkurikkeinä. Olen kuitenkin oppinut teiltä nyt uuden käsitteen, herra Santer. Alamme heti nimittää sitä " hallinnolliseksi akrobatiaksi" .
Joka tapauksessa kyseisen asian takia ei ole toistaiseksi ryhdytty kurinpidollisiin toimiin. Jos joku, kuten rouva Bonino, luulee yksinkertaisella lauseella " kyllä, kyllä, tottakai komissio kantaa vastuun" pääsevänsä näitä tosiasioita pakoon ääneti ja salaa, ei hän ole sanalla sanoen ymmärtänyt, mitä poliittinen vastuu todella merkitsee. Vastuu ei ole mikään tyhjä sana, jota toistetaan mielen mukaan, jotta sen avulla päästäisiin nopeammin takaisin päiväjärjestykseen.
Vastuu merkitsee vastuun kantamista siitä, mihin on henkilökohtaisesti ryhtynyt. Echon tapauksessa se on minulle henkilökohtaisesti aivan selvää. Jos komissaari Marín helmikuussa 1994 huomasi alallaan toimittavan laittomasti eikä puuttunut siihen, mitä hyviä syitä hänellä siihen sitten ikinä olikaan, kenen, ellei juuri hänen, pitäisi kantaa vastuu asiasta ja sen seurauksena luopua tehtävästään? Sitä ei muuta edes se, että komissio on toimielimenä kollegio.
Tämä, herra Santer, kohdistuu heti teihin. Mitä komission puheenjohtaja tekee sellaisessa tapauksessa? Valitettavasti olette tähän asti vaiennut. Vastuu on kannettava siten, että Euroopan kansalaiset näkevät sen, myös Echon tapauksessa eikä vain siinä. Jos tästä ei ole, petostapauksesta riippumatta - erotan kyllä petoksen ja säännönvastaisuuden toisistaan erittäin hyvin - seurauksia, hyväksyttäisiin periaate, jonka mukaan tarkoitus pyhittää keinot.
Se ei kuitenkaan ole kestämätöntä vain tässä tapauksessa, sillä loppujen lopuksi avustusvaroja kavallettiin 2, 4 miljoonaa ecua, ei tosin juridisessa mielessä, mutta ne kuitenkin ohjattiin muualle. Paljon pahempaa on se, että siten pilattiin kaikki hallinnon tekemä hyvä työ - sen tekemä työhän on suurelta osin hyvää. Sitä ette tekään, herra Santer, voi haluta. Sääntöjen kiertämisestä palkittaisiin, niiden noudattamisesta joutuisi kärsimään. Määräykset sisältävät erilaisia kurinpitotoimia, joiden soveltaminen näyttää olevan vaikeaa niille, jotka ovat asiasta vastuussa komissiossa.
Mitä oikeastaan pitää tapahtua, että ilmeisestä sääntöjen kiertämisestä - kuten komissaari Van Miert sitä kutsui - rangaistaan? Keskusteluissa olen jopa saanut sen vaikutelman, että sitä pelätään. Jos ollaan menty niin pitkälle, jotakin täytyy perustavasti muuttaa! Ettekö ole samaa mieltä, herra Santer? Teillä on vastuu komission työntekijöiden välillä vallitsevasta suunnattomasta jännitystilasta! Kuinka monet työntekijät toivovatkaan, että tietyt epäkohdat lopultakin poistettaisiin ja että asioista lopultakin puhuttaisiin suoraan! Teidän pitäisi toimia myös ansioituneiden ja rehellisten työntekijöiden hyväksi.
Komissio elää norsunluutornissa. Parlamentin ja komission välinen puhumattomuus johtuu ennen kaikkea siitä, että meidän pyrkimystämme saada tietoa ja valvoa pidetään osoituksena luottamuksen puutteesta, tarkemmin sanoen, koska komissiossa se periaate, että hyvän hallinnon täytyy olla periaatteessa ja muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta avoimesti tutkittavissa, on kääntynyt päinvastaiseksi, ainakin niillä aloilla, joilla kritiikki kovenee ja joilla parlamentti käyttää valvontaoikeuksiaan.
Puheaikani on lopussa. Halusin vielä puhua epäluottamuksen kulttuurista, oikeudesta soveltaa 206 artiklaa ja siitä, että komissio ei voi olettaa saavansa vastuuvapautta, jos se ei anna selviä merkkejä muutoksesta. Tekstin voi lukea jälkeenpäin, myös te voitte tehdä sen, herra Santer. Annan lähettää sen teille heti.

Vandemeulebroucke
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, kollega Böschin mietintö ansaitsee kaiken tukemme. Parlamentti on jo 14 vuoden ajan halunnut saada aikaan ikään kuin lentävän komennuskunnan, joka suorittaisi valvontaa jäsenvaltioissa ja ryhtyisi toimenpiteisiin petoksia ja lahjontaa vastaan. UCLAF perustettiin vasta vuonna 1989, ja se on kärsinyt monista lastentaudeista. Minulla on ollut tässä välillä tilaisuus seurata joitakin rajat ylittäviä skandaaleja hyvin läheltä. Tarkoitan Transnuclearin tapausta, johon liittyi huomattava ydinjätteiden salakuljetus. Sitten oli karjankasvatuksessa laittomasti käytettyjen hormonien tapaus. Se aiheutti kotimaassani pelottelua, uhkailua ja jopa tarkastajana toimivan eläinlääkärin murhan. Sitten tuli ilmi kirjaimellisesti rajat ylittävä liha-alan petos, jonka panivat toimeen mafiatyyppiset joukot ja jossa tehtiin miljooniin nousevia arvonlisäveroon, tuontimaksuihin ja vientitukeen liittyviä petoksia. Parlamentti perusti yhteisön kauttakulkuliikenteeseen liittyvien petosten tutkintavaliokunnan, jonka piti erityisesti keskittyä savukkeilla tehtäviin petoksiin. Sittemmin lahjontaskandaaleja ja -tapauksia on ollut matkailualalla, ja tällä hetkellä tutkitaan Echoon liittyvää tapausta.
Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuin on tarkastanut UCLAFin toimintaa, ja päätelmät ovat tosiaan masentavia. Minun täytyy huomauttaa, että sähköiset tietopankit ovat vielä alkuvaiheessaan ja että ei ole olemassa yhdenmukaista järjestelmää, jonka mukaisesti asiakokonaisuuksia avataan, käsitellään ja suljetaan. Lisäksi koordinoinnissa ja jäsenvaltioiden kanssa tehtävässä yhteistyössä on porsaanreikiä, ja lisäksi selviä rikoksia havaittaessa kurinpitotoimiin ei ole monissa tapauksissa ryhdytty. Esittelijä Bösch toteaa myös oikeutetusti, että UCLAF pitäisi muuttaa petosten vastaisesta taistelusta vastaavaksi toimistoksi, niin sanotuksi OLAFiksi, joka voi toimia komissiosta riippumattomana ja joka lisäksi olisi vastuussa kaikista Euroopan yhteisöjen toimielimistä. On itsestään selvää, että henkilöstön määrää lisätään 300 asiantuntijaan, jotka voivat tehdä todellista yhteistyötä kansallisten oikeudellisten elinten kanssa. Tuomarit, joiden pitäisi nykyisin johtaa kansainvälisiä petos- ja lahjontatutkimuksia, ovat kuitenkin toivottomasti tilanteesta jäljessä. He tuhlaavat hirvittävän paljon aikaa, energiaa ja rahaa 15 valtion rajojen ylittämiseen, ja tätä rajattoman Eurooppamme tilannetta ei oteta riittävästi esille mietinnössä.
UCLAFista tai OLAFista pitäisi voida tulla yksi ja sama yksikkö, jolla olisi ikään kuin oikeudellinen toimivalta, jotta kansainvälisiä lahjonta- ja petostapauksia voitaisiin käsitellä asianmukaisesti kansallisissa tuomioistuimissa. Vasta tällä tavalla voidaan saavuttaa näkyviä tuloksia. Ennen kuin olemme niin pitkällä, tämä mietintö on hyvin tärkeä, jotta OLAFin yhteistyötä kansallisten oikeuselinten kanssa voitaisiin säännellä uudella asetuksella.
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, tämä on viimeinen puheenvuoroni täysistunnossa. Jätän 15. lokakuuta Euroopan parlamentin, jossa olen ollut vuoden 1981 helmikuusta lähtien. Silloin täällä oli 434 jäsentä. Olen ollut mukana kuuden uuden valtion jäseneksi tulemisessa ja olen myös nähnyt toimivallan onneksi lisääntyvän. Kannatan vahvasti Eurooppaa, ja samalla olen alueellisuuden kannattaja, koska demokratiamme on elämistä tietyissä ympyröissä. Tämä parlamentti on niistä laajin. Me kaikki olemme vastuussa siitä, että kansalaisemme uskovat edelleen Eurooppaan itsestään selvänä lisäarvona. Tämä Eurooppa voisi olla avoimempi ja moitteettomampi. Sen vuoksi pidän tämän mietinnön hyväksymistä epäilemättä tärkeänä askeleena.
Haluan päättää puheenvuoroni kiittämällä kaikkia ihmisiä, joita olen tällä niin monien vuosien saatossa tavannut, ja haluan kiittää yli puoluerajojen kaikkia siitä kollegiaalisuudesta, avoimuudesta ja silminnähtävästä nuhteettomuudesta, jota te kaikki olette osoittaneet. Lopuksi haluaisin kiittää lämpimästi hallintoa sekä myös tulkkeja ja kääntäjiä.

Puhemies
Monet kiitokset puheestanne, herra Vandemeulebroucke, ja kiitos monista vuosista, joiden ajan olette tehnyt arvokasta työtä täällä parlamentissa. Kollegat ovat kiittäneet teitä suurin suosionosoituksin, ja minä kiitän teitä vielä kerran.

Bonde
Arvoisa puhemies, kiitokset kollega Jaakille 17 vuoden tuttavuudesta ja ystävyydestä. Toivon, että tapaamme lukuisissa tilanteissa myös sen jälkeen, kun olet lähtenyt parlamentista. Panoksesi on ollut suuri Belgiassa tehtyjen hormoneihin liittyvien petosten vastaisessa taistelussa. Sinulla on aina ollut suuri sosiaalinen sydän. Toivon, että kohtaamme jälleen.
Asuinkunnassani ei yksikään veronmaksaja hyväksyisi sitä, että 10 % kunnan talousarviosta menisi petoksiin. Myöskään muualla kotimaassani sitä ei hyväksyttäisi. Uskon todella, että kaikki täällä salissa kokevat asian samalla tavalla. Miten voimme sitten sallia, että 10 % talousarviosta saa mennä petoksiin, kunhan rahat vain lähetetään Brysselin kautta? Käsitykseni mukaan syy siihen on etäisyys äänestäjiin, etäisyys niihin, joiden pitää maksaa. EU: n päätöksentekoprosessit mahdollistavat sen, että hyväksytään tukijärjestelmiä, joita yksikään maa ei hyväksyisi, jos niiden itsensä pitäisi maksaa lasku. Sen takia ongelmaa ei ratkaista kasvattamalla Brysselin osuutta ja lisäämällä virkailijoiden, avustusten, yhteisen rangaistuslainsäädännön ja poliisien määrää. Ongelma ratkaistaan poistamalla pääosa tukijärjestelmistä, keskittymällä rajatumpaan, kuitenkin rajat ylittävään kohteeseen ja tekemällä yleensä parempaa työtä. Halvin ja kaikkein paras väline petoksia vastaan on täydellinen avoimuus määrärahojen osalta. Jokaisen, joka ottaa vastaan tukea EU: lta, täytyy hyväksyä se, että äänestäjät ja veronmaksajat saavat tietää, mitä on myönnetty ja mitä mihinkin on käytetty. Toimittajat ja kriittinen julkisuus huolehtivat kyllä tarpeellisesta itsesääntelystä. Pannaan liitteet Internetiin, niin loppu hoituu itsestään. Haluamme mieluummin täydellistä avoimuutta kuin uutta byrokratiaa Brysseliin, haluamme kevyemmän ja läpinäkyvämmän EU: n emmekä hyviä aikoja vielä useammille huijareille.

Amadeo
Arvoisa puhemies, yhteisön taloutta vahingoittavien petosten jatkuva lisääntyminen on välitöntä ratkaisua vaativa ongelma, ja sitäkin enemmän siksi, että ilmiö näyttää viime kuukausina levinneen itse unionin toimielimiin. Emme ole kokoontuneet tänne muistelemaan Echon entiseen Jugoslaviaan liittyvää ikävää tapausta tai Suurten järvien alueella sattunutta tapausta, jota yhä tutkitaan, emmekä tutkimussektorin epäiltyjä säännöttömyyksiä, joiden vuoksi itse talousarvion valvontavaliokunta on joutunut selvitysten kohteeksi, mutta emme todellakaan voi olla tyytyväisiä saavuttamiimme tuloksiin, emme säännönvastaisuuksien ja petosten paljastamisen osalta emmekä varsinkaan siihen, ettei unionin tasolla ole tehokasta oikeudellista selvityselintä.
Muistakaamme, että talousarvion valvontavaliokunta on jo jonkin aikaa, ennen kaikkea sen puheenjohtajan, rouva Theaton, aloitteesta suunnitellut perustamissopimukseen lisättävää oikeudellista perustaa, joka mahdollistaisi petosten vastaisten asetusten antamisen, mahdollisesti yhteispäätösmenettelyssä, ja sellaisen oikeudellisen elimen perustamista, joka voisi velvoittaa jäsenvaltiot suojaamaan yhteisön varoja samoin kuin ne suojaavat omia varojaan.
Sääntöjen yhdenmukaistaminen on toteutettava hallinnollisella tasolla, on keskitettävä seuraamuksia ja valvontaa, mutta myös lainsäädännön tasolla, ratifioimalla vuonna 1995 laadittu yhteisön taloudellisia etuja suojaava sopimus, joka on yhä pelkkä paperinpala, sillä siihen liitetyt kaksi ilman muuta tärkeää pöytäkirjaa ovat herättäneet jäsenvaltioiden epäluottamuksen ja tehneet jäsenvaltioita suoraan sitovan ratifioinnin epätodennäköiseksi.
Mekin olemme sitä mieltä, että tuomioistuimen viranomaisilla, eikä suinkaan UCLAFilla, on oikeus puuttua epäiltyjen yksityisyyteen, mutta meidän on tässä yhteydessä kysyttävä, koska komissio on muka ottanut toimivaltaiset oikeusviranomaiset mukaan tutkimuksiin silloinkin, kun UCLAF tai varainhoidonvalvoja on kerännyt riittävästi todisteita vakavista rikkomuksista.
Sellaisen petosten torjunnasta vastaavan viraston perustamista, jonka toimivalta ulottuu lahjonnan ja petosten torjuntaan kaikissa Euroopan unionin toimielimissä, on kuitenkin tuettava kyseisten toimielinten yhteistyöllä; viittaan esimerkiksi mahdollisuuteen saada asiakirjat viipymättä käyttöön ja mahdollisesti takavarikoida ne - kuitenkin siten, että oikeusviranomaisille, joilla on poliisin ja tuomioistuimen toimivalta, jollaista petosten torjunnasta vastaavalla virastolla ei voi eikä pidä olla - jää tehtäväksi lahjonnan toteaminen ja rangaistusten langettaminen.

Theato
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja Santer, kiitän teitä sanoistanne. Haluaisin kuitenkin tuoda esiin myös yhden epäilyn ja esitän sen lainaten: " Kuulen kyllä sanat, vaan multa puuttuu usko!" Haluaisin muuttaa sitä ja sanoa " auttakaa meitä uskomaan" siihen, että puutteet korjataan yhdessä.
Haluaisin nyt palata Böschin mietintöön, jota tänään käsittelemme, ja lausua herra Böschille aluksi kiitokset ja antaa hänelle tunnustusta, koska hän on voittanut joitakin vaikeuksia ja mietintö on nyt käsiteltävänä. Kuten otsikosta ja mietinnön sisällöstä käy selvästi ilmi, mietintö perustuu tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukseen 8/98 ja siten perustamissopimuksen 206 artiklaan. Talousarvion valvontavaliokunta ei ole koskaan ollut mukana väärinymmärretyssä oikeudellisen perustan tulkinnassa. On valitettavaa, että väärinkäsitykset ovat kuitenkin viivyttäneet mietinnön käsittelyä täysistunnossa, sillä humanitaarisen avun yksikköön liittyvien oletettujen väärinkäsitysten tultua esiin parlamentin nopea reaktio parannusehdotusten muodossa olisi ollut tarpeen.
Sillä välin Echon tapausta kommentoitiin tiedotusvälineissä enemmän kuin tarpeeksi. Olisimme toivoneet, että komissio olisi antanut tietoa todellakin nopeammin ja että tiedot olisivat olleet täydellisempiä, sillä tämä tapaus osoittaa meille uudelleen ne puutteet, joita vastaan EU: n on edelleen kamppailtava, kun on kysymys EU: n varojen väärinkäytön todellisesta torjunnasta. Sellaisista tapauksista kuin MED-ohjelmat, kauttakulkuliikenne, tupakka - voisin luetella niitä lisää - odotetaan yhä edelleen täydellisempää selvitystä ja seurauksia. Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus on osoitus siitä, että parlamentti on oikeutetusti tyytymätön UCLAFin tämänhetkiseen toimivaltaan, erityisesti siltä osin, kun on kysymys komission sisäisistä tutkimuksista. Tästä ei pidä syyttää UCLAFin virkamiehiä eikä määräaikaisia työntekijöitä, joita on liian paljon. Ongelmat johtuvat enemmänkin epäjärjestelmällisestä tavasta käsitellä menettelyjä. Tilintarkastustuomioistuin mainitsee, että pelkästään huhtikuussa 1997 oli noin 1 300 menettelyä, joita ei ollut vielä saatettu päätökseen. Herra Bösch mainitsi siitä.
Ongelmia lisäävät myös puutteet tiedonkulussa ja asioiden heikko koordinointi. Kun on kysymys lahjontaepäilyistä komission sisällä, selvät säännöt ja oikeusviranomaiset puuttuvat, kuten tilintarkastustuomioistuin kirjoittaa. Kun euro toteutuu ja EU laajentuu, on syytä pelätä uusia petosmahdollisuuksia. Nämä ovat vain muutamia syitä siihen vaatimukseen, että UCLAFin rooli, kokoonpano ja velvollisuudet on laadittava sellaisiksi, että UCLAF on iskukykyisempi ja riippumattomampi petosten torjunnasta vastaava viranomainen.
Emme kuitenkaan uskalla tänään ottaa lopullista OLAFia koskevaa askelta. Parlamentin täytyy kuitenkin valvontaviranomaisena tehdä jotakin sen hyväksi, että selvitämme yhdessä, kuinka voimme kohdata uudet haasteet. Siksi emme tee ehdotusta, jonka perusta on juridinen, vaan esitämme perustavat näkökulmat siitä, mikä on meidän näkemyksemme. Pyydämme komissiota ystävällisesti suhtautumaan näihin perustaviin näkökulmiin vakavasti ja ottamaan ne huomioon. Pelkään, että muuten meillä on melko pitkä keskustelu edessämme ennen kuin pääsemme jatkamaan tehokasta petosten torjuntaa.

Brinkhorst
Arvoisa puhemies, kyseessä on selvästi kiireellinen ongelma. Haluaisin aluksi todeta, että minulla on omakohtaista kiinnostusta asiaan: komission entisenä pääosaston pääjohtajana tiedän henkilöstötilanteeseen ja uusiin tehtäviin liittyvät vaikeudet. Meidän on kuitenkin tehtävä pikaisia päätöksiä.
Böschin mietinnössä annetaan selkeä poliittinen viesti, ja meidän on otettava se huomioon. Omalta osaltani en ole vielä varma, mitä meidän pitäisi tehdä konkreettisissa tilanteissa. Haluan täsmentää tätä muutamin huomioin. Herra Bösch sanoi aivan oikein, ettei nykyinen tilanne voi jatkua. Elinten osalta suhtaudun epäillen siihen, onko hänen näkemyksensä sellaisesta rakenteesta, joka on puoliksi komission sisällä ja puoliksi sen ulkopuolella, oikeanlainen. Viiden elimen johtokunta merkitsee sitä, että UCLAFin tai OLAFin johtajalla on viisi esimiestä, ja viisi esimiestä tarkoittaa sitä, ettei ole yhtäkään esimiestä. Siihen seikkaan on puututtava.
Koska käytettävissäni on vain vähän aikaa, haluaisin osoittaa sanani komission puheenjohtajalle. Komission puheenjohtaja sanoi, että meillä pitää olla ulkoiseen tutkimukseen liittyvä tehtävä, ja ymmärrän sen. Kysyisin kuitenkin puheenjohtajalta: eikö se tarkoita sitä, että komissio loppujen lopuksi menettää lopullisen vastuunsa koko petostentorjunnassa? Se on erittäin tärkeä seikka. Talousarviosta vastaava toimielin on ainoa toimielin, jonka kanssa parlamentti käy vuoropuhelua. Jos niin ei enää ole, kenelle tämä ulkoisesta tutkimuksesta vastaava virasto on vastuussa? Haluaisin ensin, että UCLAFia lujitettaisiin komission sisällä, mutta se olisi täysin riippumaton. Ehkäpä tilintarkastustuomioistuimen tai yhteisöjen tuomioistuimen pitäisi nimittää johtaja, jonka pitäisi toimielinten sopimuksen perusteella toimia yhdessä muiden toimielinten kanssa. Onkohan ulkoinen tutkimus tässä vaiheessa kuitenkaan oikea ratkaisu, ellemme me tiedä, kenelle ulkoinen tutkimus on vastuussa? Emmekö ole silloin entistä huonommassa tilanteessa? Toivottavasti voimme päästä myönteiseen ratkaisuun. Jotakin pitäisi tehdä, ettei herra Böschiä äänestetä kumoon, mutta keskustelu ei mielestäni pääty tähän. Kuten rouva Theato sanoi, keskustelu on vasta alkanut, mutta siihen on vastattava hyvin äkkiä.

Miranda
Arvoisa puhemies, tilintarkastustuomioistuimen tutkimus aiheesta, josta nyt keskustelemme, käsittelee todellakin tulenarkaa asiaa. Ei ole olemassa riittäviä keinoja eikä edes edellytyksiä petosten ja lahjonnan vastustamiseen, ja kuitenkin on tosiasia, että niitä tapahtuu ja että ne lisääntyvät.
UCLAFilla on käytettävissään riittämätön määrä virkamiehiä, eivätkä hekään kaikki voi toimia kentällä, ja koska he työskentelevät yksikössä, jonka asema ei ole itsenäinen, heillä ei ole myöskään mahdollisuutta tehokkaaseen horisontaaliseen väliintuloon toimielinten tasolla. Sen tähden petosten ja lahjonnan torjunta edellyttää, että moni asia tässä suhteessa muuttuu sekä ulkoisen väliintulon että ennen kaikkea sisäisen väliintulon osalta. Puuttumatta erilaisiin yksityiskohtiin haluan kuitenkin sanoa, että muutos on toteuttava kahdella taholla: ensinnäkin on vahvistettava mahdollisuuksia yhteisön väliintuloon, mikä edellyttää ennen kaikkea virkamiesten määrän lisäämistä, on tehtävä loppu suojelusta, joka estää toimiin ryhtymisen, on taattava toiminnalle riittävät varat, ja toisaalta on mahdollistettava toimiva yhteistyö jäsenvaltioiden vastaavien yksiköiden kanssa.
Välttämättömiä ja ensisijaisia tavoitteita ovat avoimuus, petosten torjuntaan tarkoitetun yksikön itsenäisyys ja väliintulomahdollisuuden laajentaminen kaikkiin toimielimiin, myös komissioon. Echon tapaus ja se vähintäänkin arveluttava tapa, jolla komissio on tuota tapausta käsitellyt etenkin parlamentissa, pakottavat meidät tekemään tämän johtopäätöksen ja suhtautumaan niin ollen myönteisesti ehdotukseen UCLAFin muuttamisesta itsenäiseksi virastoksi.
Tietenkään ei pidä odottaa liikoja. Korostankin tässä yhteydessä, että ulkoisen väliintulon alalla ei juuri voida päästä tuloksiin, ellei samanaikaisesti toteuteta yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa ja elleivät myös jäsenvaltiot osoita todellista poliittista tahtoa toimintaan. Mielestäni on tarpeen ryhtyä myös erinäisiin varotoimenpiteisiin etenkin rikosoikeudellisten seikkojen ja ulkoisen väliintulon alalla.
Nämä seikat eivät kuitenkaan millään tavoin estä ottamasta esittelijän ehdottamaa huomattavaa edistysaskelta: se on olennaisen tärkeä, jotta näihin tilanteisiin, jotka me kaikki tunnemme, voitaisiin vastata edes jollakin tavalla.

Holm
Arvoisa puhemies, komission nykyinen järjestelmä, jossa petokset ovat mahdollisia, on osoittautunut viime vuosina monilla tavoin aivan mahdottomaksi hyväksyä. Tilintarkastustuomioistuimen havaitsemat viimeaikaiset petostarinat eivät ole vähäisimpiä todisteita siitä, että tarvitaan ulkoista yksikköä torjumaan sisäistä lahjontaa ja sisäisiä petoksia, joita EU: n toimielimissä ilmeisesti esiintyy. En kuitenkaan usko sen riittävän. Jacques Santer lausui kerran nämä kauniit sanat: " Tarvitsemme avoimuutta ja julkisuutta." Kauniit sanat eivät kuitenkaan riitä, Jacques Santer, vaadimme myös toimintaa!
Julkisuus on yksi parhaita keinoja estää sisäistä lahjontaa, mikä komissionkin pitäisi tietää. Jacques Santer, älkää käyttäkö virkamiesten oikeuksia verukkeena avoimuuden kieltämiselle vaan puhukaa siitä, mitä komissiossa oikein on meneillään. Kyse on veronmaksajien varoista. Vaadimme saada tietää, mitä tapahtuu. Älkää myöskään evätkö meiltä sitä tietoa, joka meidän on saatava talousarvion valvontavaliokunnalta, jotta voisimme myöntää vastuuvapauden - niin ei saa olla.
Lopuksi haluan vain korostaa, että en halua, että uudesta OLAF-yksiköstä tulee oikeusviranomainen. Kansallisten oikeusviranomaisten on käsiteltävä tulokset. En todellakaan ole kiinnostunut mistään EU-tason syyttäjäviranomaisesta. Olen vain kiinnostunut ulkoisesta yksiköstä, joka voi valvoa komission toimia.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, tahtoisin ennen kaikkea esittää Jaak Vandemeulebrouckelle Euroopan radikaaliallianssin ryhmän nimissä lämpimät kiitokset 17: stä Euroopan parlamentissa kuluneesta vuodesta ja hänen näinä vuosina tekemästään työstä yhteisen päämäärän hyväksi, ja toivottaa hänelle mitä parhainta menestystä kaikissa niissä toimissa, joihin hän ryhtyy Euroopan parlamentista erottuaan.
Arvoisa komission puheenjohtaja, haluaisin kiittää teitä puheenvuorostanne, koska esititte ne kysymykset, jotka pitikin esittää keskustelussa, jonka tarkoitus jää suurelta osin sellaisten ongelmien varjoon, jotka ovat varmastikin vakavia mutta jotka ovat saaneet meidän unohtamaan tänään käsittelemämme mietinnön. Oli hyvä, että selititte asiat pikkutarkasti, ja toiset puhujat osuivat sitä paitsi asian ytimeen. Toiset jatkoivat mieluummin selittelyä sellaisten aiheiden osalta, joita olisi syytä käsitellä joskus toiste ja toisessa paikassa ja joita koskevat päätökset on tehtävä avoimesti, kuitenkin niin, ettei avoimuutta, johon olemme kaikki sitoutuneet, yhdistetä ilmiantoihin ja vuotoihin, mikä vain tulehduttaisi meidän välistämme ilmapiiriä sen sijaan, että se rauhoittaisi tilanteen. Puheenvuoronne osui näin ollen erittäin sopivaan aikaan.
Sanoitte meille, että olitte keskustellut parlamentin puhemiehen kanssa ja että aioitte toteuttaa toimia, jotta tietyt tiedot, jotka toivomme saavamme erään toisen asian yhteydessä - en aio puhua siitä tänään - toimitettaisiin meille mahdollisimman pian. Toivon niin kahden toimielimemme etujen mukaisesti.
Mielestäni tilintarkastustuomioistuimen kertomukseen, jota Böschin mietinnössä käsitellään, ei ole viitattu tarpeeksi usein. Se on melko masentava asiakirja, joka saa minut esittämään jo antiikin Roomassa esitetyn kysymyksen: Quis custodiet custodes (kuka vahtisi itse vahteja)? Böschin mietinnössä todetaan, että ilmapiiri on levoton: ihmettelemme aivan oikeutetusti, mihin yhteisön varat käytetään ja varsinkin mihin niitä on voitu käyttää tiettynä aikana, mutta unohdetaan mainita se, että tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa tuodaan esiin itse UCLAFin toiminnassa havaittuja vakavia puutteita: avoimuuden puute, turvallisuuden puute, vakituisten virkamiesten puute - puolet UCLAFissa työskentelevistä henkilöistä kuuluu väliaikaiseen henkilöstöön - yksikön tietopankin puutteet... Kerrotaan, että Perry-Lux-yhtiö asensi UCLAFin tietojärjestelmän, ja jotkut uskaltavat jopa tuoda esiin manipuloinnin mahdollisuuden tietojen käsittelyssä.
Arvoisa komission puheenjohtaja, kun sanotte " kyllä" UCLAFin paremmalle toiminnalle ja " ei" uuden laitoksen perustamiselle, niin kuin muuten herra Dankertkin sanoi, olen kanssanne samaa mieltä. Meidän on mielestäni työskenneltävä paremmin ja enemmän, jotta UCLAFista tulisi todella riippumaton, ottaen huomioon mahdolliset rakenteet, toisin sanoen nykyiset rakenteet, jotta sitä voitaisiin vahvistaa ja jotta saataisiin loppumaan nämä ilmiannot ja nämä vuodot, jotka vain myrkyttävät ilmapiirin ja jotka eivät hyödytä meitä eivätkä Eurooppaa.

Van Dam
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja ja arvoisat komission jäsenet, on sanomattakin selvää, että petosten vastaista taistelua Euroopan yhteisöjen toimielinten sisällä täytyy tehostaa. Tilintarkastustuomioistuimen kertomus tuo päivänvaloon vakavia porsaanreikiä. Yksi niistä on se, että UCLAF on voinut tähän mennessä suorittaa tutkimuksia ainoastaan komission sisällä mutta ei muissa EU: n toimielimissä.
Esittelijä painottaa oikeutetusti sitä, että määrätietoinen petosten vastainen taistelu on välttämätöntä kaikkien toimielinten kannalta. Hän puhuu sellaisen petostentorjuntayksikön perustamisen puolesta, joka valvoo kaikkia toimielimiä. Muun muassa kollega Dankertin ja kollega Wemheuerin lailla antaisin mieluummin olemassa olevalle UCLAFille lisää tehtäviä.
Haluan tässä yhteydessä myös painottaa, että tämän elimen pitää suorittaa pelkästään sisäisiä tutkimuksia eli tutkia petoksia EU: n toimielinten sisällä. Toimivalta tutkimuksiin toimielinten ulkopuolella, kuten yhteisön talousarvioon kohdistuvien petosten tapauksessa jäsenvaltioissa, jää jäsenvaltioiden vastuulle. Tämä ei muutu myöskään Amsterdamin sopimuksen ratifioinnin jälkeen.
Tutkimukset toimielinten ulkopuolella eivät ole jäsenvaltioiden perustuslakien eivätkä niiden rikoslakien mukaisia. Tämän vuoksi hylkään mietinnön päätöslauselmaesityksen L ja M kohdan, joissa esittelijä puhuu eurooppalaisen rikoslainsäädännön kehittämisen ja eurooppalaisen oikeusviranomaisen perustamisen puolesta.
Petosten vastaisen taistelun tehostamiseen EU: n toimielinten ulkopuolella on syytä pyrkiä parantamalla kansallisten tutkintaviranomaisten toimintaa ja niiden välistä yhteistyötä. Petosten torjuntaan erikoistuneilla komission yksiköillä on tässä asiassa tärkeä rooli koordinoinnissa.

Lukas
Arvoisa puhemies, herra Böschin mietinnössä arvioidaan tilannetta ja esitetään vaatimukset selkeästi. En kuitenkaan pidä tavoitteiden mukaisena sitä, että OLAFin nimittävän viranomaisen oikeudet kuuluvat komissiolle. Sitä ehdotusta, että OLAFin toimintaa valvoo viisijäseninen riippumaton valvontaelin, on sen sijaan kannatettava. OLAF ei kuitenkaan nauttisi todellista riippumattomuutta niin kauan kuin komissiolla on valta päättää henkilökunnasta, vaikka vain epäsuorasti. Vain riippumattomana, tilintarkastustuomioistuimen ja tietenkin komission kanssa yhteistyötä tehden ja Euroopan parlamentille vastuullisena OLAF voi kehittyä iskukykyiseksi petosten ja lahjonnan torjuntavälineeksi.
Luulen, että valvontaelin, joka riippuu ilmattomassa tilassa, kuten herra Bösch sanoi, voi olla täysin menestyksekäs, jos siihen valitaan tarpeeksi ensiluokkaisia työntekijöitä. Tämä investointi maksaisi itsensä varmasti takaisin.

Elles
Arvoisa puhemies, puhun vuoden 1996 talousarviota koskevan vastuuvapauden myöntämisestä vastaavana parlamentin jäsenenä. Olen kuunnellut tätä keskustelua erittäin kiinnostuneena, koska tämä on vuoden 1996 talousarviota koskevan vastuuvapauden myöntämisen puitteissa yksi niistä pääasioista, joista meidän on päätettävä ennen vuoden loppua.
Haluaisin esittää pari omakohtaista kommenttia tästä keskustelusta. Ensiksikin pidän erittäin myönteisenä sitä, että komission puheenjohtaja tuli istuntosaliimme tänä iltapäivänä kertomaan meille näkemyksensä asiainkulusta ja pohtimaan tulevaisuutta.
Ensimmäisen seikan eli asiainkulun osalta pidän erittäin myönteisenä hänen haluaan antaa meille lisätietoja, jotta voimme paremmin ymmärtää, mitä komission sisällä tapahtuu. Syy siihen, miksi jotkut meistä laittoivat Echon vuoden 1999 humanitaarista apua koskevan talousarvion varaukseen, on juuri tämä tiedonpuute ja se, ettemme itse voi arvioida asiaa. Toivottavasti näin tapahtuu mahdollisimman pian.
Komission puheenjohtaja esitti hieman oudolta vaikuttaneen kommentin sanoessaan, ettei olisi oikein rangaista henkilökohtaisesti virkamiehiä, jotka syyllistyivät näihin säännönvastaisuuksiin vain sen vuoksi, että he saisivat komission yksiköt toimimaan. Se saa miettimään, mistä vastuu alkaa ja mihin se päättyy. Edith Müller oli ehdottomasti oikeassa sanoessaan, että ryhtymättä tietenkään mihinkään ajojahtiin tietyissä tapauksissa vastuu on kannettava siellä, missä sitä on.
Toiseksi, kuten tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa todettiin, mitä tulee järjestelmän parantamista koskevaan laajempaan kysymykseen, haluamme pikemminkin lujittaa UCLAFin toimintaa kuin heikentää sitä. PPE-ryhmä haluaisi puoltaa Böschin mietintöä, vaikka hänen omat kollegansa eivät puollakaan sitä, koska mielestämme edistystä on tapahduttava. Kun tästä asiasta on keskusteltu ja äänestetty, voimme epäilemättä ottaa huomioon myös komission puheenjohtajan kommentit, jotta saisimme todella tehokkaan petostentorjuntamenettelyn 2000-lukua silmällä pitäen.

Rack
Arvoisa puhemies, mielettömyydellä on keinonsa ja niiden keinojen on muututtava. Böschin mietintö sisältää hyviä ehdotuksia, joita voi kannattaa täysin. Tapahtumat mietinnön ympärillä sen sijaan olivat kaikkea muuta kuin myönteisiä. Böschin mietinnön käsittelyä on lykätty ja se, mitä siitä lähtien on tullut julkisuuteen, on katastrofaalista. Tilanne on sama kuin aikanaan BSE: n tai monien muiden ongelmallisten tapausten osalta, joita on myös käsitelty tänään. Asiapaperit katoavat; ne ovat kadonneet, emmekä voi tutkia enää mitään. Syyllisetkin ovat kadonneet. Heidät on ylennetty tai lähetetty kultaisen kädenpuristuksen myötä jonnekin muualle. Asiasta vastaava komissaarikaan ei ole paikalla. Tänäänkään - ja ennen kaikkea ajankohtaisen Echon tapauksen vuoksi pidän sitä erityisen valitettavana - komissaari Marín ja komissaari Bonino eivät kumpikaan ole läsnä ja viime kuulemistilaisuudessa tilanne oli myös osittain sama.
Arvoisa puhemies, kannatamme ehdotuksianne kehittää kollega Böschin ideoita edelleen. Meistä on tärkeää ja oikein, että niin tapahtuu. Yhteyden ottaminen parlamentin puhemieheen on ensimmäinen askel, mutta sen jälkeen on otettava monta lisäaskelta ja se on tehtävä ennen kaikkea nopeasti. Emme voi keskittyä pitkiin ja pitkäkestoisiin ratkaisuihin, sillä meidän on annettava uskottavia merkkejä ulospäin.
Te, arvoisa puhemies, olette ottanut poliittisen vastuun. Mitä tekevät molemmat pääsyylliset, komissaari Marín ja komissaari Bonino? Kuinka nopeasti luvattu kurinpito-oikeus on toimintakykyinen? Kuinka kauan meidän on tosiaan odotettava, ennen kuin kaikki asiakirjat ovat nähtävillä?
Pitäisin erittäin ongelmallisena yhtä asiaa, nimittäin sitä, jos me kävisimme tämän keskustelun, jota nyt käymme tästä mietinnöstä, vasta ensi vuonna uuden komission astuessa toimeensa ja jos joutuisimme silloin antamaan rangaistuksia niistä virheellisistä toimista, joita tämän viisivuotiskauden aikana on tehty.
Vielä yksi asia: se, että Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä jättää esittelijänsä pulaan, saa minut miettimään ja sen pitäisi saada meidät miettimään. Toimisiko se samoin, jos syytetyillä komissaareilla olisi muunlaisia taipumuksia?

Fabra Vallés
Arvoisa puhemies, tämän keskustelun päätteeksi haluaisin jättää syrjään ristiriitoja aiheuttavat kohdat, jotta voisimme päästä yksimielisyyteen. Sen vuoksi aion puuttua asian ytimeen. Aion puhua siitä, mistä me varmasti olemme yhtä mieltä Böschin mietinnön osalta. Luulen, että voimme olla yhtä mieltä siitä, että UCLAF on tietyssä ajassa saanut aikaan paljon enemmän hyvää kuin huonoa, mutta se on nyt siinä vaiheessa, että se tarvitsee enemmän määrärahoja ja inhimillisiä voimavaroja, että sen toimivaltuuksia on laajennettava kaikkiin yhteisön toimielimiin, ja ennen kaikkea on tullut se vaihe, että se tarvitsee avoimuutta ollakseen uskottava. Toivottavasti kukaan ei revi pelihousujaan, jos sanon, että Echoa koskevan mietinnön käsittelyn yhteydessä parlamentti on menettänyt uskonsa petostentorjuntayksikköön.
Kaiken sen vuoksi nyt on tullut aika paitsi myöntää UCLAFille kaikki se, mitä siltä puuttuu, myös todella järjestää se uudelleen, jotta sen uskottavuus palautuisi. UCLAFin itsensä on oltava se lippulaiva, joka johtaa nykyisestä järjestelmästä todelliseen rikospoliisiin, jossa toimisi rikosoikeudellisten asiantuntijoiden ryhmä. Ei ole mitään parempaa tapaa uudistaa sen organisaatiota ja oikeudellista kehystä kuin hyödyntää sitä keskeistä vaihetta, jossa parlamentin ja komission väliset suhteet nyt ovat. Meidän on osattava kohdata edessämme oleva haaste: neuvoston, komission ja parlamentin vastuulla on tehdä omalta osaltaan kaikki tarpeellinen, jotta perustettaisiin sellainen petostentorjunnasta vastaava virasto, jossa olisi todellisia asiantuntijoita ja ammattilaisia, jonka menettelysääntönä olisi laillisuuden kunnioittaminen ja joka, vaikka se olisikin elimellisesti riippuvainen komissiosta, olisi poliittisesti todella riippumaton. Toisin sanoen sellainen virasto, jossa vallitsisi välttämätön tasapaino, jotta se tekisi työtä yhteisön edun hyväksi eikä minkään yksittäisen jäsenvaltion edun hyväksi.
Arvoisa puhemies, Böschin mietinnöstä äänestettäessä on kyse vain yhdestä asiasta: joko kannatetaan muutosta tai ei kannateta muutosta.

Gradin
Arvoisa puhemies, haluan esittää kiitokseni rakentavasta ja todella hyvästä keskustelusta. Luulen, että on tärkeää, että käymme silloin tällöin keskusteluja tästä ehdotuksesta luodaksemme juuri sellaisen luottamuksellisen yhteistyön, jota parlamentin ja komission välillä tarvitaan.
UCLAF on nuori järjestö, ei kymmentäkään vuotta, joten on selvää, että sillä on kasvukipuja. UCLAF on kuitenkin kehittynyt mielestäni vähitellen todella hyväksi järjestöksi. Tähän on päästy sitä kautta, että UCLAF oli kolme vuotta sitten järjestö, joka oli levittäytynyt koko komissioon. Tällä hetkellä se on yhden katon alla, tällä hetkellä sillä on mahdollisuudet työskennellä eri toimielinten kanssa saadakseen otteen savukkeiden salakuljetuksesta. Viimeksi mainittu koskee Itä- ja Keski-Euroopan kanssa tehtävää työtä Tacis- ja Phare- ynnä muissa ohjelmissa.
Sallinette minun selvittää muutaman väärinkäsityksen. Jotkut puhujat ovat sanoneet, että tilintarkastustuomioistuin on havainnut riitaisuutta ja vilppiä. Kyseessä ei suinkaan ole tilintarkastustuomioistuin vaan UCLAF itse. Tilintarkastustuomioistuimen kertomus käsittelee sitä, miten UCLAF on järjestetty. On oltu sitä mieltä, että pitäisi olla uudenaikaisempi tietojärjestelmä. On sanottu, että tarvittaisiin parempaa arkistoa, minkä olemmekin ottaneet vakavasti sekä komissiossa että UCLAFissa muuttamalla työmenetelmiä ja aloittamalla heinäkuussa uuden ohjelman, joka koskee sitä, miten UCLAFin on tehtävä tutkimuksensa, ei vähiten siltä pohjalta, miten yksilöitä on suojeltava tässä yhteydessä.
Mielestäni voimme myös todeta, että UCLAFin myötä on nyt luotu perusta sille, mitä Bösch ja monet parlamentissa haluavat, nimittäin UCLAFin kehittämiselle joksikin vielä paremmaksi, jotta voisimme saavuttaa ne vaatimukset, jotka veronmaksajat luonnollisesti asettavat meille jäsenvaltioissamme. Olemmekin tämän kanssa samanaikaisesti luoneet SEM 2000 -järjestelmän muuttaaksemme hallintoamme ja hallintokulttuuriamme siinä tarkoituksessa, että pääsisimme mielestämme ehkä nykyistä uudenaikaisempaan järjestelmään.
Lopuksi haluaisin sanoa, että henkilökohtaisten kokemuksieni mukaan julkisuus on erittäin hyvä väline, jos halutaan estää vilppi ja petokset jossakin järjestelmässä. Se on myös syy siihen, että yritämme sekä komissiossa että muillakin tahoilla saavuttaa enemmän julkisuutta toimissamme Amsterdamin sopimuksen avulla.

Puhemies
Monet kiitokset, rouva Gradin.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Vastuuvapaus 1996
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Mirandan laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A4-0289/98) varainhoitovuoden 1996 talousarvion toteuttamista koskevan vastuuvapauden myöntämisestä: - Pääluokka I, Euroopan parlamentti / oikeusasiamiestä koskeva liite- Pääluokka IV, Tuomioistuin - Pääluokka V, Tilintarkastustuomioistuin- Pääluokka VI, Talous- ja sosiaalikomitea ja alueiden komitea

Miranda
Arvoisa puhemies, tahdon ennen kaikkea todeta, että tämä mietintö on paljon enemmän kuin vain minun mietintöni. Se on ennen kaikkea talousarvion valvontavaliokunnan mietintö. Sitä pohdittiin pitkään ja avoimessa hengessä, ja pohdinnan tuloksena oli lopulta lähes yksimielinen äänestys.
Mutta tahdon myös mainita, että vaikka eroa kenties onkin siinä, millainen nyt käsiteltävä mietintö on ja millaiseksi olisin halunnut sen tulevan, otan kuitenkin täyden vastuun koko mietinnöstä. Teen nämä tarpeettomilta tuntuvat huomautukset kahdesta yksinkertaisesta syystä: ensinnäkin koska en voi olla oudoksumatta niitä kommentteja, joita siitä on esitetty etenkin eräissä parlamentin huomattavissa elimissä, kaikissa tapauksissa kuitenkin talousarvion valvontavaliokunnan ulkopuolella ja kenenkään sen jäsenen, kaikkein vähiten esittelijän, olematta niissä mukana, ja toiseksi siitä yhtä tärkeästä syystä, että jos jostakin yksittäisestä, vaikka kuinka tärkeästäkin kysymyksestä syntyy erimielisyyksiä, pelkään itse perusongelmien jäävän vähemmälle huomiolle, vaikka juuri ne vaativat kiireellistä ratkaisua.
Siirtykäämme nyt itse mietinnön keskeisimpään sisältöön. Varainhoitovuoden 1996 vastuuvapauden myöntämistä koskevaan menettelyyn liittyy kaksi tosiseikkaa. Ensinnäkin parlamentti menetti erinomaisen tilaisuuden alentaa Brysselin D3-rakennuksen lopullisia kustannuksia lähes 30 miljoonalla eculla, vaikka se oli ollut yksi ensisijaisia tavoitteitamme; toiseksi on mahdotonta sivuuttaa talous- ja sosiaalikomitean hallintoon sisältyviä puutteita, jotka sekä sen omat että tilintarkastustuomioistuimen tilintarkastajat ovat osoittaneet.
On kuitenkin tärkeää, että nämä kaksi erityisen vakavaa tilannetta eivät estä meitä näkemästä eräitä muita talousarvion toimeenpanoon liittyviä seikkoja, jotka ansaitsevat huomiota ja joihin on kenties myös asianmukaisesti puututtava, jotta ne tulisivat korjatuiksi.
Käsitelkäämme kuitenkin vielä kysymystä 30 miljoonasta ecusta. Parlamentin puhemiehistö käynnisti tästä asiasta aikanaan tutkimuksen ja saattoi sen päätökseen, eikä tarkoitukseni nyt ole astua puhemiehistön paikalle, mutta on kuitenkin ilmeistä, että eräiden yksikköjen osalle lankeaa asian osalta erityinen vastuu: ensinnäkin tulojen ja menojen hyväksyjille, mutta myös muille yksiköille, jotka osallistuivat tähän prosessiin. On myös kiistatonta, ettei noiden yksikköjen välillä ole ollut yhteistyötä. Olen alusta alkaen pyrkinyt saamaan ongelman molemmat näkökohdat tasapuolisesti esiin tässä mietinnössä. Vain siten voidaan ymmärtää ne monet virheet, joiden takia tuo rahamäärä menetettiin ja samalla tilaisuus maksaa ennakkomaksu D3-rakennuksesta.
Asiassa tehtiin itse asiassa monenlaisia virheitä. Mahdollisuutta määrätä yksipuolisesti ennakkomaksun määrää ei tässä asiassa käytetty - toisin kuin monissa muissa samantapaisissa menettelyissä aiemmin - koska vedottiin aiempaan käytäntöön. Tilanne mutkistui kuitenkin vuokrasopimuksen täydennysosan muotoilun ja erityisesti siihen merkittävän määrän osalta, niin että lopulta ilmeisestikin unohdettiin, että monissa aiemmissa tapauksissa oli kuitenkin menetelty toisin, ja sen tuloksena koko prosessi pitkittyi, ikään kuin mitään määräaikoja ei olisi ollut olemassakaan, vaikka määräaika oli itse asiassa jo miltei päättymässä. Asiassa annettiin lausuntoja ja tehtiin huomautuksia, joista toiset olivat ristiriitaisia, toiset taas epäajankohtaisia ja asiaankuuulumattomia, eivätkä ne millään tavoin edistäneet kysymyksen tyydyttävää ja riittävän aikaista ratkaisemista, vaan vaikeuttivat tilannetta entisestään.
Ja kun näin meneteltiin, ei lopulta edes pelastettu sitä, mikä olisi ollut yksi tärkeimmistä asioista, toisin sanoen ei edes huolehdittu siitä, että menetys olisi ollut mahdollisimman vähäinen, kuten se olisi ollut, jos edes 29, 5 miljoonan ecun ennakkomaksu olisi varmistettu. Tästä on nyt ainakin otettava opiksi ja estettävä vastaisuudessa tämänkaltaisten tilanteiden syntyminen. On kaikin tavoin varmistettava, että toimielimen johtohenkilöt eivät ole ainoastaan ammatillisesti päteviä, vaan että heillä on todistettavasti myös ammatillista kokemusta. Ja siitä syystä on välttämätöntä, että kyseiset paikat täytetään mahdollisimman avoimella ja tarkalla menettelyllä. Samoin on tehtävä kaikki mahdollinen tehokkaan ja jatkuvan yhteistyön turvaamiseksi parlamentin eri yksikköjen välillä.
Lopuksi haluan tuoda esiin vielä yhden myönteisen näkökohdan tästä asiasta: tarkoitan niitä toimenpiteitä, joita pääsihteeri sen jälkeen toteutti korjatakseen tämän tapaiset hallinnolliset puutteet ja varmistaakseen, että tarjouskilpailut järjestetään vastaisuudessa asianmukaisella tavalla.
Katson vielä velvollisuudekseni kiinnittää huomiota muutamiin parlamenttia koskeviin seikkoihin: lisääntyneisiin määrärahojen peruuntumisiin, hyväksymismerkintöjen epäämiseen etenkin tulkkauksen osalta sekä tarpeeseen korjata jo useita vuosia jatkunut lähes 4 miljoonan ecun erotus kassatilanteen ja tilien välillä.
Siirryn nyt käsittelemään talous- ja sosiaalikomiteaa: kuten aiemmin mainitsin, sekä tilintarkastustuomioistuimen suorittama että sisäinen tilintarkastus osoittavat, että jäsenten matkakuluihin liittyy selviä säännönvastaisuuksia ja hallinnollisia laiminlyöntejä. Muistan, että saadessaan tietää näistä tuloksista itse neuvosto otti asiaan kantaa aivan yksiselitteisesti. On totta, että sen jälkeen on ryhdytty erinäisiin toimenpiteisiin tilanteen korjaamiseksi, mutta vastuuvapauden myöntämiseksi on kuitenkin välttämätöntä, että tilintarkastustuomioistuin ja UCLAF tekevät selkoa johtopäätöksistään etenkin vastuualueiden, uuden maksujärjestelmän luotettavuuden ja aiheettomasti maksettujen määrien perimisen osalta. Vastuuvapautta ei luonnollisestikaan voida myöntää, ennen kuin nämä kysymykset on ratkaistu.
Myös alueiden komitean osalta pidämme valitettavana tilintarkastustuomioistuimen osoittamia säännönvastaisuuksia ja panemme merkille alueiden komitean sen jälkeen välittämän väliaikakertomuksen aiheettomasti maksettujen määrien perimisestä ja toteutetuista hallinnollisista määräyksistä. Nähdäksemme myös tilintarkastustuomioistuimen on kuitenkin vielä varmistettava, ovatko mainitut toimenpiteet olleet perusteltuja.
Esitän vielä kaksi tuomioistuinta sekä tilintarkastustuomioistuinta koskevaa lyhyttä huomautusta. Mitä tulee tuomioistuimeen, esitän tarpeen parantaa varainkäytön ennakointia määrärahojen ja eri budjettikohtien perustelujen osalta. Mitä taas tilintarkastustuomioistuimeen tulee, korostan tarvetta sisällyttää se vastaisuudessa järjestelmällisesti kaikkiin horisontaalisiin tilintarkastuksiin.
Lopuksi haluan vielä korostaa seuraavaa: parlamentin vastuulla olevat vastuuvapauden myöntämiseen liittyvät tehtävät edellyttävät, että komissio esittää kiireellisesti tarvittavat ehdotukset varainhoitoasetuksen tarkistamiseksi. Ne edellyttävät myös sitä, että nimitykset tilinpitäjän ja varainhoidon valvojan tehtäviin kussakin tuomioistuimessa ja erillisvirastossa toteutetaan siten, että Euroopan parlamenttia kuullaan ennalta.

Wynn
Arvoisa puhemies, puhun sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puolesta, koska koordinaattori rouva Wemheuer ja herra Tomlinson, joka on tiedottajamme tässä asiassa, eivät ole läsnä. En voi viidessä minuutissa sanoa paljoakaan, mutta tiedän, että herra Tomlinson halusi korostaa neljää asiaa, ja ne ovat seuraavat.
Ensiksikin keräilysiirrot, joita esittelijä on kuvaillut kaunopuheisesti. Ne olivat parlamentille suoranainen katastrofi. Monet meistä olivat asiasta sitä mieltä. Olemme käyneet läpi niiden vaikutukset, olemme käyneet läpi niiden syyt ja paljon muuta. Voi vain toivoa, että ne ovat nyt ollutta ja mennyttä, ja mietinnössä on eräs toteamus, jossa pannaan tyytyväisenä merkille pääsihteerin toteuttamat toimet, joilla varmistetaan, ettei niin enää koskaan kävisi. Niin ei olisi saanut käydä, ja se, että niin kävi, ei ollut lainkaan hyväksi parlamentin talousarviolle. Esittelijä on jo käsitellyt tarkemmin tätä asiaa.
Toinen asia koskee pätevää henkilöstöä 14 kohdan mukaisesti. Herra Tomlinson sanoisi, että pätevästä henkilöstöstä on pulaa etenkin parlamentin sisäisen tilinpidon ja varainhoidon valvonnan osalta. Tässäkin me panemme tyytyväisinä merkille pääsihteerin toteuttamat toimet. Me emme saisi unohtaa sitä, että tämä mietintö perustuu vuoden 1996 talousarvioon, ja me toivomme, että parlamentin sisällä määrärahoista vastaava henkilöstö on sellainen kuin pääsihteeri odottaa ja kuin me todellakin odotamme.
Seuraavana asiana olivat inventaarit. 19 kohdassa sanotaan: " Pitää valitettavana, että vuoden 1994 kolmivuotista inventaaria ei ole saatu päätökseen vuoden 1996 loppuun mennessä." Emme toisin sanoen tiedä, mitä parlamentti omistaa. Emme tiedä, mitkä parlamentin kokonaisvarat ovat. Toimistooni saapui jokin aika sitten paperi, joka oli itse asiassa inventaari. Minua pyydettiin merkitsemään lomakkeeseen, mitä minulla oli. Se oli suoranainen kehotus näpistää puolet toimistoni tavaroista. Voisin merkitä lomakkeeseen pöydän ja tuolin ja ottaa itselleni kaiken muun. Tämä ei ole oikea tapa tehdä inventaaria, ja se on yksi niistä asioista, joita tiedän herra Tomlinsonin ja ryhmämme kommentoineen jo jonkin aikaa. Toivottavasti asia voidaan korjata.
Pääasia, jota herra Tomlinson haluaisi korostaa, on 15 kohdassa. Se koskee oikeudellisia yksikköjä. Tiedän, että tähän kohtaan esitetään tarkistuksia, ja aionkin siksi lukea sen ääneen, jotta se on tiedossa, ennen kuin sitä muutetaan. Siinä sanotaan: " Parlamentti... toteaa pitävänsä tärkeänä, että oikeudellinen yksikkö antaa korkealaatuisia lausuntoja, minkä pitäisi mahdollistaa se, että päätöksentekijät voivat puolustaa toimielimen etuja tehokkaasti ja ripeästi." Se kohta, jota pidetään loukkaavana, kuuluu seuraavasti: " Panee merkille puutteet toimielimen sisäisen oikeudellisen yksikön tarjoaman oikeudellisen neuvonannon tasossa, minkä esittelijä on todennut ja mikä käy ilmi kansallisissa tuomioistuimissa, yhteisöjen tuomioistuimessa ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa hävityistä tapauksista; pyytää pääsihteeriä laatimaan tutkimuksen siitä, kuinka tehokkaita oikeudellisen yksikön neuvojen tulokset ovat olleet 10 viime vuoden aikana; pyytää pääsihteeriä toimittamaan talousarvion valvontavaliokunnalle oikeudellisen yksikön A-virkamiesten kattavat tehtävänkuvaukset." Näin kuuluu 15 kohta kokonaisuudessaan.
Jos tätä kohtaa muutetaan huomattavasti päivän päätteeksi, se on ainakin nyt tiedossa, ja toivoisin, että yksiköt voivat olla tietoisia siitä, mitä siinä lukee ja toimia sen mukaisesti. Siinä ei tuomita kyseisessä yksikössä toimivia henkilöitä, vaan siinä toivotaan, että parlamentilla voisi tulevaisuudessa olla entistä parempi oikeudellinen yksikkö.

Theato
Arvoisa puhemies, herra Mirandan mietintö, josta kiitän häntä, sisältää kolme ehdotusta vastuuvapauden myöntämistä koskeviksi päätöksiksi ja yhden päätöksen lykkäämisestä. Haluaisin selvittää tässä alueiden komiteaa koskevaa vastuuvapauden myöntämistä ja ilmoittaa alueiden komitealle, että olemme huolestuneita sen henkilöstöpolitiikasta ja että viimeisintä budjettivallan käyttäjien hyväksymien paikkojen vaihtoa talous- ja sosiaalikomitean kanssa ei juurikaan voi pitää edistysaskeleena.
Mitä parlamenttiin tulee, seuraamme tarkkaavaisesti niitä toimenpiteitä, joihin tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen perusteella ryhdytään jäsenten menojen osalta. Meidän täytyi lykätä parlamentin puolesta pääsihteerille annettavaa vastuuvapautta, joka voidaan nyt myöntää, koska valiokuntamme halusi odottaa niiden tutkimuksen tuloksia, joita puhemiehistö teki peruuntuneista määrärahoista, joiden suuruus oli 30 miljoonaa ecua.
Puhemiehistö teki päätöksen henkilökohtaisesta vastuusta ja me kunnioitamme tätä päätöstä. Meidän tehtävämme on kuitenkin huomauttaa, että budjettivallan käyttäjien päätöksiä ei voitu toteuttaa ja että tämä johtuu virheellisestä menettelystä ja riittämättömistä hallintorakenteista. Otamme huomioon uudistukset ja päätökset, jotka koskevat pääsihteeriä, ja toivomme, että epäkohdat poistetaan sillä tavoin.
Parlamentin varainhoidolla on tiedossaan vielä paljon muita vaikeuksia, jotka on lueteltu herra Mirandan mietinnössä. Haluaisin vain viitata siihen, että ne ongelmat, joita tilintarkastustuomioistuin on käsitellyt kertomuksessaan parlamentin jäsenille maksettavista lisistä, tutkitaan varainhoitovuoden 1997 talousarvion toteuttamista koskevan vastuuvapauden yhteydessä, sillä tämä mietintö annettiin meille vasta kaksi viikkoa sitten. Haluaisin vielä korostaa sitä, että emme ole tyytyväisiä nykyiseen tilanteeseen, jossa myönnämme pääsihteerille vastuuvapauden, mutta puhemiehistö kantaa kuitenkin vastuun hyväksymismerkinnän epäämisen huomiotta jättämisestä. Varainhoitovuoden 1996 talousarviota nämä epäkohdat eivät koske, mutta olisi hyvä, jos me voisimme päästä yksimielisyyteen puhemiehistön kanssa niin pian kuin mahdollista.
Minua huolestuttaa herra Mirandan mietinnössä eniten talous- ja sosiaalikomitean vastuuvapauden myöntämisen lykkääminen. Tilintarkastustuomioistuimen kuvaama tilanne on niin vakava, että neuvosto on vastuuvapautta koskevassa suosituksessaan pyytänyt tilintarkastustuomioistuinta ja UCLAFia tekemään tutkimuksia säännönvastaisuuksien tarkan laajuuden ja vaikutusten toteamiseksi.
Tämä on myös syy siihen, että vaadimme Böschin mietinnössä UCLAFin riippumattomuutta ja sitä, että UCLAF voi tehdä tutkimuksia myös muissa toimielimissä. Se, mitä olemme kokeneet tähän asti, johtaa siihen, että talous- ja sosiaalikomitea ei ota vaatimuksiamme vakavasti. Se nähtävästi pitää asiaa hoidettuna eikä mikään viittaa siihen, että sellaiset säännönvastaisuudet olisivat talous- ja sosiaalikomiteassa tulevaisuudessa poissuljettuja. Varainhoidon valvoja nimitettiin antamatta välttämättömiä takuita hänen riippumattomuudestaan. Siksi emme tällä hetkellä voi luvata, että myönnämme vastuuvapauden. Kaikki riippuu siitä, kuinka talous- ja sosiaalikomitea reagoi vaatimuksiimme. Meillä on, toivon niin, mahdollisuus tiedottaa pääsihteerille tilanteesta seuraavassa istunnossamme.
Minusta näyttää välttämättömältä pitää seuraavasta kolmesta ehdotuksesta kohta kohdalta -äänestys.

Kellett-Bowman
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi ylistää esittelijän rohkeutta, sillä hän on suoriutunut monta kuukautta kestäneestä vaikeasta työstä. Ei ole helppoa olla vastuussa täällä ja tehdä suosituksia talousarvion valvontavaliokunnalle ja parlamentille, koska me valvomme muita toimielimiä. Tiedän, että herra Elles huolehtii vastuuvapauden myöntämisestä komissiolle, mutta herra Miranda huolehtii kaikesta muusta.
Parlamentti ei voi syyllistyä kaksinaamaisuuteen. Jos me arvostelemme muita, meidän on varmistettava se, että varainhoitomme on moitteetonta. Me emme saa peitellä häpeäämme, eikä saa näyttää siltä, että rikkoisimme avoimuussääntöjä menettelyissämme ja tilinpidossamme.
Päätösehdotuksen 4 kohdassa on kyse 30 miljoonasta ecusta. Ilmaisu " pitää valitettavana" on voimakas. Kohdassa ei kuitenkaan mainita sitä, että varainhoidon valvoja oli tapahtunutta ennen suositellut, ettei automaattista siirtomenettelyä käytettäisi. Aikaa ei ollut riittävästi. Kuitenkin automaattista siirtomenettelyä kokeiltiin ehkä juuri tuon suosituksen takia. Mitä tapahtui? Parlamentti kaatui rähmälleen, ja me myöhästyimme määräajoista.
Uskon, että monessa jäsenvaltiossa ministeri olisi tällaisessa tapauksessa menettänyt virkansa. Olen esittänyt tarkistusta, joka on torjuttu. Viittaan siihen myöhempänä ajankohtana ja paljastan nimiä myöhemmin. Pääsihteerillä on helpompi tehtävä maksujen aiheellisuuden varmistamisessa. Hänen täytyy varmistaa, että parlamentin henkilöstö noudattaa varainhoitoasetusta ja parlamentin sisäisiä sääntöjä. Jos näin olisi tapahtunut, emme olisi menettäneet 30 miljoonaa ecua.
Mainitsemme konsultit 13 kohdassa. En vastusta ulkopuolisia konsultteja. En usko, että parlamentissa on koottuna kaikki viisaus. Meidän on oltava valmiit kysymään neuvoja muilta, mutta sääntöjä on noudatettava. Säännöt on kirjattava ylös ja on tehtävä kunnon sopimuksia, niin ettemme me maksa loputtomia summia neuvoista.
Päätösehdotuksen 19 kohdassa viitataan vuoden 1994 inventaariin, jota ei ole saatu päätökseen vuoteen 1996 mennessä. Se on häpeällistä. Edellinen inventaari oli todellinen farssi. Me emme päässeet asian ytimeen. Selvitykset osoittivat, että parlamentti ei ollut saanut joitakin puuttuviksi ilmoitettuja tavaroita, mutta niistä oli maksettu.
Lisäksi mainitaan jäsenten kassaa koskeva tapaus ja rahojen puuttuminen, joka paljastui vuonna 1982, 16 vuotta sitten. Sitä ei ole vielä käsitelty. Tiedän, että asia on nyt tuomioistuimissa ja ne ovat vastuussa viivytyksestä. Viivytys tuomioistuimissa johtuu kuitenkin osittain siitä, ettei parlamentissa noudatettu asianmukaisia menettelyjä vuonna 1982. Asia hoidettiin tuolloin väärällä tavalla. Olemme sen vuoksi hyvin hankalassa asemassa. Meidän on vuosi toisensa jälkeen mainittava tileissämme, että parlamentilta on hukassa niin ja niin paljon rahaa, emmekä me vielä tiedä, onko olemassa mitään mahdollisuutta saada sitä takaisin vakuutusyhtiöiltä. Tähän tilanteeseen on jouduttu parlamentin huolimattomien menettelyjen vuoksi, ja ne ovat pitkittäneet sitä.
Onnittelen herra Mirandaa tavasta, jolla hän on käsitellyt talous- ja sosiaalikomiteaa sekä alueiden komiteaa. Lähempi tarkastelu oli kummankin osalta tarpeen.

Garriga Polledo
Arvoisa puhemies, elämme monimutkaisia aikoja, jolloin mikä tahansa valvonnassa ilmenevä puute voi johtaa säännönvastaisuuksiin tai petoksiin, ja pidän selvästi erillään nämä kaksi käsitettä, kuten herra Santer aiemmin pyysi.
Tiedotusvälineet soittelevat joka päivä hälytyskelloja paljastaessaan, että Euroopan unionissa on sellaisia asioita, jotka eivät ole kunnossa. Tiedotusvälineet paljastavat, että yhteisön näennäisesti tehokas koneisto ei olekaan niin tehokas, niin moitteeton eikä niin lahjomaton kuin me aiemmin kuvittelimme. Prosessi ei alkanut eilen, vaan tilanteen pahenemisen oireita on esiintynyt joidenkin vuosien ajan. Siitä on kirjoja, lehtiartikkeleita, televisio-ohjelmia, yksittäisiä ja yhteisiä moitteita.
Tämän parlamentin vaalikauden alkaessa me uudet jäsenet yllätyimme aikoinaan parlamentin kiinteistöpolitiikasta. Mahdollisesti suuri osa niistä ongelmista, joita meillä nykyisin on, juontaa juurensa niistä ajoista, puutteellisesta kiinteistöhallinnasta, joka on saanut Euroopan parlamentin jäsenet näyttämään selviltä pääosan esittäjiltä sellaisessa näytelmässä, jossa me itse asiassa olimme katselijoita - toisaalta passiivisia. Politiikassa laiminlyönnin tai passiivisuuden synti on kahdella tavalla vakavampi: se on isku järjestelmän oikeutusta vastaan ja petos äänestäneiden kansalaisten hyväntahtoisuutta vastaan. Emme koskaan, ja vielä vähemmän nyt, voi sallia tässä parlamentissa sitä, että toimien puuttuminen tai laiminlyönti saa meidät sivuuttamaan sellaiset tilanteet, joista tulee sittemmin Euroopan unionin sydäntä, toisin sanoen sen uskottavuutta ja moitteetonta imagoa, kohti laukaistavia tappavia ohjuksia. Sen vuoksi vastuuvapauden myöntäminen on niin tärkeää. Ellei parlamentti myönnä vastuuvapautta sen talousarvion toteuttamiselle, josta se on äänestänyt, vastuuvapauden moitteettomuus asetetaan välittömästi kyseenalaiseksi ja on välittömästi toteutettava toimia vapauden, moitteettomuuden ja luottamuksen palauttamiseksi.
Esittelijä, herra Miranda, ehdottaa vastuuvapauden myöntämistä talousarvion tietyissä pääluokissa. Parlamentti luottaa täysin herra Mirandaan, ja näin ollen yhdymme hänen johtopäätöksiinsä. Minä haluaisin kuitenkin esittää kaksi erityishuomiota. Ensiksi, että kollegani Edward Kellett-Bowman on aivan oikeassa: me olemme parlamentti ja velvollisuutemme on paljastaa säännönvastaisuudet etu- ja sukunimien kera. Avoimuus ei vahingoita ketään, vaan se auttaa monesti puhdistamaan ilmapiiriä. Ja toiseksi, että emme saa aiheuttaa vahinkoa niille parlamentin elimille, jotka valvovat oikeusturvaa. Parlamentin oikeudellisissa yksiköissä on ehkä omat puutteensa ja niiden on ilman muuta parannettava toimintaansa, mutta niiden leimaaminen epäluotettaviksi ei edesauta meidän työtämme. Esittämämme tarkistus pyrkii juuri tähän, ja toivomme parlamentin puoltavan sitä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Euroopan lääkearviointivirasto
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Tappinin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A4-0338/98) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan lääkearviointiviraston maksullisista palveluista annetun neuvoston asetuksen (EY) N: o 297/95 muuttamisesta (KOM(98)0021 - C4-0284/98-98/0135(CNS)).

Tappin
Arvoisa puhemies, ensiksi haluaisin kiittää komissiota ja ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan sekä talousarvion valvontavaliokunnan kollegoja heidän tälle mietinnölle antamastaan tuesta. Osa kiitoksista kuuluu neuvostolle ja komissiolle, jotka tunnustavat sen, että parlamentilla on toisena budjettivallan käyttäjänä tietty rooli päätettäessä tämän viraston palkkiorakenteiden tulevaisuudesta.
Perusasetus edellyttää ainoastaan teollisuuden kuulemista, ennen kuin neuvosto antaa ehdotuksensa neuvostolle. Parlamentin sisällyttämistä edelsi huomattava viivästys, josta on aiheutunut lukuisia ongelmia Lontoon virastolle. Yksinomaan tänä vuonna virasto on käyttänyt 4 miljoonaa ecua liikaa, ja johtajaa uhkaa se, että virasto toimii laittomin perustein. Komissio on käynnistänyt menettelyt siirtoa varten, mutta siirron viivästyminen merkitsee sitä, että vaikeuksia tulee vielä olemaan.
Tämä tilanne ei saa toistua tulevaisuudessa. Velvollisuutemme on varmistaa se, että yhteisön elimet toimivat laillisesti, tehokkaasti ja viime kädessä yhteisön eduksi. Niinpä kaksi ensimmäistä seikkaa, joita tämän mietinnön osalta on korostettava, ovat: ensiksi parlamentin on automaattisesti tulevaisuudessa oltava viipymättä mukana maksujen tasoa koskevassa päätöksenteossa; toiseksi kun maksuja tulevaisuudessa tarkistetaan, sen on tapahduttava talousarvion määrärajan puitteissa, jotta virasto voi hoitaa tehtävänsä asianmukaisesti ja tehokkaasti. Ellei sopimusta saavuteta tuon määräajan puitteissa, komissiolla on automaattinen velvollisuus varmistaa se, ettei viraston kykyä hoitaa tehtäväänsä vaaranna mikään.
Tämä nimenomainen virasto on suhtautunut aina hyvin suopeasti parlamentin vaatimuksiin, jotka koskevat yhteisön hajautettujen elinten talousarvioita, ja sitä on syytä onnitella sen tilintarkastustuomioistuimelta saamasta erinomaisesta kertomuksesta. Olemme aina vaatineet: ensiksi, että virastojen varat pitäisi budjetoida; toiseksi, että eurooppalaisen politiikan välineenä virastojen pitäisi olla vastuunalaisia ja avoimia budjettivallan käyttäjää kohtaan; kolmanneksi, että kaikki ylimääräiset varat pitäisi palauttaa talousarvioon. Näitä hahmotellaan Kellett-Bowmanin mietinnössä. Tämä virasto on aina tukenut kyseisiä periaatteita niin hyvin kuin mahdollista. Se ei kuitenkaan pystynyt antamaan minulle kaikkia tarvittavia tietoja hakemusten käsittelyyn liittyvistä kustannuksista ja niin edelleen, koska sillä ei yksinkertaisesti ole kyseisiä tietoja.
Sillä ei edes ole analyysia siitä, miten jäsenvaltiot käyttävät virastolta saamiaan rahoja yksittäisen tuotteen toimintatutkimukseen. Varsinaiset arvioinnit laativat jäsenvaltioiden esittelijät, jotka saavat 50 % viraston maksusta arvioinnin laatimiskustannusten kattamiseksi. Virasto ei päättänyt tästä maksusta sen enempää kuin siitäkään, mitä lääkeyritysten olisi kaiken kaikkiaan arvioinneista maksettava.
Komissio väittää, että maksujen tasot eivät kata jäsenvaltioille eivätkä virastolle koituvia kustannuksia ja että niitä olisi näin ollen korotettava. Parlamentti kenties muistaa, että neuvosto alensi viimeksi maksuja. Olemme yleisesti ottaen samaa mieltä komission ja herra Valverde Lópezin kanssa, joka on ympäristövaliokunnan puolesta laatinut erinomaisen lausunnon, johon olen mielelläni yhtynyt ja josta kiitän häntä. Koska komission antamat luvut voivat kuitenkin olla vain arvailuja, arvioinnit olisi mielestämme tehtävä tulevaisuudessa sekä viraston että jäsenvaltioiden antamien todellisten tietojen perusteella.
Seuraavat suosituksemme ovatkin nämä: ensiksi komission avustamana - mistä me kiitämme herra Mingassonia ja hänen henkilöstöään - viraston olisi lopultakin otettava käyttöön täysin automatisoitu laskentajärjestelmä, joka mahdollistaa analyysin ja viraston työn kustannusten arvioinnin; toiseksi komission olisi vaadittava jäsenvaltioiden virastoja antamaan vastaavia tietoja niiden kustannuksista meille budjettivallan käyttäjinä; kolmanneksi kahden vuoden kuluessa me tarkistamme uudelleen maksuja arvioimalla todellisia tietoja. Saamme näin tietää, kestääkö pitempään arvioida esimerkiksi sellaisen eläinlääkkeen hakemusta, joka joutuisi ravintoketjuun, kuin sellaisen, joka ei joudu, tai vaatiiko hakemuksen muuttaminen saman työmäärän kuin alkuperäinen hakemus vaiko vain puolet tai neljäsosan siitä.
Tällainen analyysi ratkaisee myös sen kysymyksen, kuinka paljon virasto käyttää aikaa kauppatuotteiden arviointiin tai kansanterveyteen liittyvien tehtävien hoitoon koko yhteisön puolesta. Lääkeyritysten mielestä on epäoikeudenmukaista, että niiden on vastattava näistä kustannuksista. Ne varoittavat, että jos maksut asetetaan liian korkeiksi tai niiden tuottavuutta heikentävälle tasolle, ne vähentävät tutkimusta ja kehittämistä. Ne ovat ilmeisesti päättäneet turvata omat etunsa niin kuin me kaikki.
Jäsenet saattavat olla tietoisia siitä, että Euroopan unioni on juuri tehnyt eräitä päätöksiä siitä, onko syytä jatkaa työtä, joka liittyy muun muassa harvinaisten tautien lääkkeisiin, liittymistä edeltävään tekniseen yhteistyöhön ja vastavuoroisiin tunnustamissopimuksiin kolmansien maiden kanssa. On meidän kaikkien edun mukaista, että tätä unionin tärkeää toimintaa hoidetaan tehokkaasti.
On kaikkien edun mukaista, jäsenvaltiot mukaan lukien, alentaa lääkkeiden kustannuksia, koska valtio itse asiassa tukee valtaosaa näistä kustannuksista kansanterveysohjelmien ja lääkehoidon kautta. Vaikka aikomuksena olikin tehdä virastosta omavarainen, meidän on tunnustettava, että niin ei tule lähitulevaisuudessa käymään, vaikka olemmekin vuosi vuodelta vähentäneet EU: n osuutta viraston kokonaistalousarviosta. On niin ikään selvää, että tämän viraston rahoitus riippuu tulevaisuudessa niistä rakennemekanismeista, joita me otamme käyttöön taataksemme sen vakauden, jota se tarvitsee toimiakseen asianmukaisesti.
Nämä periaatteet koskevat kaikkia virastoja, eivät ainoastaan Lontoota. Vaikka lähtökohtana onkin oltava se, että jokainen virasto on erilainen, ja niitä on kohdeltava sen mukaisesti, tarkoittamani kehyksen päämääränä on varmistaa se, että kun vastuunalaisuuden, avoimuuden ja taloudellisen tehokkuuden tasot on vahvistettu, niihin voidaan luottaa.
Ensiksi parlamentti vaatii sellaisen mekanismin käyttöönottoa, jolla virastojen talousarvioita korjattaisiin automaattisesti ylös-tai alaspäin ja jolla korvattaisiin vaihtokurssien heilahtelujen tai toimielinten korjauskertoimien muutosten vaikutukset. On naurettavaa, että virastojen kaltaisten elinten osalta, jotka ovat sidottuja toimielinten säädöksiin ja joiden talousarvion tason päättää budjettivallan käyttäjä pitkällisen keskustelun ja kuulemisen jälkeen, kaikki tämä heitetään ulos ikkunasta keskellä vuotta, kun niiden on noudatettava toimielinten päätöstä ja sovellettava korjauskerrointa osastoon 1 tai kun herra Soros tai joku hänen keinottelijaystävistään päättää nostaa jotakin tiettyä valuuttaa tai romahduttaa sen.
Euroopan lääkearviointivirasto on kärsinyt valtavia tappioita Ison-Britannian punnan vahvuuden takia. Kyse ei ole siitä, menettääkö vai voittaako se rahaa, vaan siitä, että sovittu talousarvio pitäisi myös toteuttaa.
Olemme myös ottaneet tänä vuonna käyttöön uuden budjettikohdan, jossa lisävaroja asetettaisiin varaukseen kaikkia virastoja paitsi Torinoa varten, joka on menoluokassa 4, eikä näin ollen voi saada varoja menoluokasta 3 kattaakseen niihin unionin politiikkoihin liittyvien toimien ja ohjelmien toimintakustannukset, joita virastot voivat toteuttaa. Tätä ei pidä käyttää minään lahjuskassana. Me edellytämme sitä, että virastot kiinnittävät erittäin paljon huomiota kustannusten hallintaan. Kyse ei ole siitä, että neuvosto ja komissio suostuisivat lisäämään virastojen määrärahoja, koska ne haluavat lisätä niiden työmäärää - ja tämä on tärkeää.
Kun me yleisesti ottaen supistamme talousarvioita, jotkut saattavat kuvitella voivansa siirtää toimia virastoille siirtämättä kuitenkaan vastaavia määrärahoja ja näin ollen siirtää talousarviota koskevat ongelmansa jollekulle toiselle.
Uudella budjettikohdalla pyritään mahdollistamaan lisätoimien sisällyttäminen virastojen toimintaohjelmaan, kunhan se ei merkitse henkilöstömäärän tai pääomakustannusten kasvua olemassa olevien talousarvioiden rajojen yli.
Jotta Lontoon virasto ja kaikki muut virastot edelleenkin tukisivat periaatteen tulevaisuutta, olemme laatineet menettelytapasäännöt. Niihin kuuluu esimerkiksi tiedottamista ja avoimuutta koskevia sopimuksia kuten ensiksikin se, että virastoja pyydetään tiedottamaan budjettivallan käyttäjälle kaikista niiden talousarviossa tapahtuvista muutoksista; toiseksi antamaan niiden organisaatio- ja toimintaohjelmat käsiteltäviksi niiden talousarvioita laadittaessa. Jottei tämän sopimuksen hyväksyminen viivästyisi, asetamme 10 % virastojen talousarvioista varaukseen ehdoksi sille, että virastot allekirjoittavat ja palauttavat sopimukset. Näin voitaisiin tehdä ennen toista käsittelyä.
Minun on korostettava, että virastojen laaja enemmistö on tukenut täysin näitä sääntöjä, ja säännöt on itse asiassa laadittu asianosaisia kuulemalla.
Olemme pääosin myös päässeet sopimukseen perustamisasetusten yhdenmukaistamisesta. Vaikka parlamentti on hyväksynyt sen, se odottaa yhä neuvoston hyväksyntää. Se on ollut neuvostossa aivan liian kauan, ja meidän olisi kaikin keinoin painostettava neuvostoa talousarviomenettelyn kautta, jotta se käsittelisi asian pikaisesti.
Olemme myös sisällyttäneet yleiseen talousarvioon kohdan, joka kattaa virastojen rakennukset. Tuntuu naurettavalta, että EU: lla on jäsenvaltioissa sellaista omaisuutta tai varallisuutta, josta meillä ei ole tarkempia tietoja.
Mitä johtopäätöksiä me voimme tehdä? Niinä kolmena vuotena kun olen ollut budjettivaliokunnan esittelijänä virastojen osalta, minulla on ollut onni saada erittäin myönteistä tukea sellaisilta henkilöiltä kuin Edward Kellett-Bowman - kollegani koko tämän ajan - herra Mingasson ja virastojen johtajat. Olemme yrittäneet selventää satelliittivirastoja, tuoda ne ikään kuin maan pinnalle. Haluamme varmistaa sen, että vaikka ne toimivat etäällä päätoimipaikoista, ne ovat silti osa yhteisön elimiä ja vastuussa demokraattisesti valituille parlamentin jäsenille. Niitä valvotaan, mutta niitä eivät kuitenkaan rasita ne monet eri ryhmät, jotka pistäytyvät tarkkailemassa niitä tai niiden työtä, tai niiden ihmisten byrokraattiset vaatimukset, jotka pyrkivät arvioimaan tilannetta etäältä. Halusimme saada aikaan kompromissin. Monet virastot ovat vielä alkuvaiheessa. Monen kasvu pysähtyi kahden viime vuoden jäädytettyihin talousarvioihin. Jotkut eivät ehkä koskaan saavuta sitä, mitä niiden perustamissuunnitelmissa alun perin hahmoteltiin, ja suunnitteilla on silti lisää virastoja. Kun menettelytapasäännöt on hyväksytty ja asetukset on yhdenmukaistettu, meillä on kaikki tarvittava avoimuus, jotta budjettivallan käyttäjä tai pysyvät komiteat voivat esittää tarpeellisiksi katsomansa kysymykset.
Automatisoiduista laskentajärjestelmistä, jotka eivät ole lähitulevaisuudessa käytössä ainoastaan Lontoossa vaan lähes kaikissa virastoissa, on apua. Tämä hanke, jota on kehitelty virastojen välisen yhteistyön hengessä, kuvastaa sitä, mitä on saavutettu, kun virastoja on kehotettu välttämään toimien päällekkäisyyttä ja tiedostamaan paremmin se, miten ne voivat parantaa omaa tehokkuuttaan. Se mahdollistaa myös elektronisen rahoitusvalvonnan. Satelliittiyhteytemme eivät koskaan ole olleet paremmat.
Seuraavat virastojen talousarviot laaditaan uuden parlamentin vaalikaudella. Siihen mennessä kaikkien mekanismien ja rakenteiden olisi oltava käytössä, jotta talousarvion tasoa koskevat perustelut olisivat paremmin ajan tasalla.
Budjettivallan käyttäjän pitäisi pystyä laatimaan arviointinsa tarvetta ja suorituskykyä koskevien todellisten tietojen perusteella, jotka ovat varmasti paras pohja arviolle.
Lopuksi suosittelen erityisesti maksurakennetta koskevia suosituksiani Euroopan lääkearviointivirastolle mutta yleisesti ottaen niille, jotka vaikuttavat siihen, miten tämä ja muut virastot voivat tehdä meidän niiltä vaatimamme työn erittäin tehokkaasti. Toivon, että parlamentti puoltaa sekä minun tarkistuksiani että budjettivaliokunnan ja ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan tarkistuksia.

Kellett-Bowman
Arvoisa puhemies, haluan onnitella herra Tappinia. Hänestä on selvästikin tullut hajautettujen elinten ja virastojen toiminnan tunnustettu asiantuntija.
Talousarvion valvontavaliokunnan johtopäätökset kuuluvat lyhykäisyydessään seuraavasti: " Talousarvion valvontavaliokunta pitää myönteisenä komission ehdotusta, jonka mukaan Euroopan lääkearviointivirasto perii asiakkailtaan maksuja, jotka vastaavat paremmin toimintakustannuksia, ja haluaa tässä yhteydessä onnitella virastoa toiminnassa tapahtuneen edistyksen johdosta."
Haluan mainita neljä seikkaa. Ensiksikin virasto on suurenmoinen esimerkki toissijaisuudesta. Lääkevalmistajat ympäri Euroopan voivat hakea yhdestä paikasta luvan, joka on voimassa kaikissa jäsenvaltioissa. Tämä on paljon tehokkaampaa ja totisesti halvempaa. Herra Tappin on luonnehtinut maksuongelmaa hyvin. Meidän toimintamme rajoittaa viraston toimintaa. Yksi seikka kuitenkin ihmetyttää minua - miksi eläinlääkkeillä on paljon alhaisemmat maksut kuin ihmisille tarkoitetuilla lääkkeillä. Niin monet eläinlääkkeet joutuvat lopulta ravintoketjuun, ja ihmettelenkin, eikö niistä itse asiassa pitäisi periä suurempaa maksua, mutta niin ei ole tapahtunut. Parlamentti hyväksyi joitakin kuukausia sitten tarkistuksia säädöksiin, kuten herra Tappin mainitsi. Neuvosto on vakuuttanut minulle, ettei se torju tarkistuksia vaan on ainoastaan aikataulusta jäljessä. Toivon, että tämä asia on mahdollista ottaa esille sovittelukokouksissa neuvoston kanssa.
Neljäs seikka on se, että Euroopan tilintarkastustuomioistuimen tätä virastoa koskevassa alustavassa kertomuksessa sille annetaan kuluneen vuoden osalta puhtaat paperit. Tämä on todella kiitettävää. Näyttää siltä, että se voisi jopa olla Euroopan yhteisön ensimmäinen elin, joka saa vakuutustodistuksen. Komissio tai mitkään muut elimet eivät ole saaneet tätä todistusta sen jälkeen, kun se otettiin käyttöön Maastrichtin sopimuksessa, mutta tämä virasto voi hyvin pian olla ehdolla tuon ensimmäisen palkinnon saajaksi.
Herra Tappin on laatinut hyvän mietinnön. Kehotan parlamenttia tukemaan tarkistuksia ja hänen mietintöään.

Valverde López
Arvoisa puhemies, ennen kaikkea haluan myös yhtyä esittelijälle, herra Tappinille, esitettyihin onnitteluihin, koska hän on tehnyt erinomaisen työn, joka tässä tapauksessa on keskittynyt Euroopan lääkearviointivirastoon, mutta joka vaikuttaa muidenkin virastojen toiminnan ja rahoituksen valvonnan yleiseen rakenteeseen. Virastot ovat osoittautuneet suurenmoiseksi työvälineeksi komission sisällä. Vaikka Euroopan lääkearviointivirasto alkoi käytännössä toimia vuonna 1995, se on jo saanut kansainvälistä tunnustusta ja koko ala ja kaikki asianosaiset toimijat ovat erittäin tyytyväisiä kyseisen viraston esimerkilliseen toimintaan. Sen vuoksi kaikki kolme valiokuntaa, jotka ovat laatineet mietintöjä, tukevat käytännöllisesti katsoen yksimielisesti virastoa ja sen suurenmoista työtä.
Meidän oli välttämätöntä saattaa maksut ajan tasalle - siitä oli määrätty viraston perustamisasetuksessa - ja näin ollen mielestäni on hyvä, että parlamentti puoltaa näiden maksujen tarkistamista. Ennen kaikkea komission ehdottama vuosimaksu on mielestäni erittäin tärkeä, koska se auttaa kattamaan luvan antamisen jälkeisen valvonta- ja ylläpitotoiminnan, joka on tällä alalla erittäin tärkeää. On kenties kuitenkin muistettava, että maksut eivät ole veroja ja niitä pitäisi maksaa vain suoritetuista palveluista; tästä syystä olen esittänyt joitakin tarkistuksia - ja käytän tilaisuutta hyväksi onnitellakseni esittelijää, herra Tappinia, joka on ottanut huomioon ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa laatimamme seitsemän tarkistusta - joilla pyritään porrastamaan maksut tehtyyn työhön nähden.
Toisaalta, arvoisa puhemies, vaikka tuenkin täysin maksujen korottamista, painotan samalla kuitenkin ehdotonta tarvetta säilyttää viraston riippumattomuus. Euroopan unionin talousarviosta maksettava rahoitusosuus on turvattava - toisin sanoen ylläpidettävä ja vältettävä leikkauksia - koska virasto työskentelee Euroopan lääketeollisuusalaa varten, mutta sillä on myös miljoonien potilaiden, terveysalan ammattilaisten ja kuluttajien edut valvottavanaan. On muistettava se, että parlamentti on aina puoltanut tätä keskeistä aihetta, joka koskee viraston riippumattomuutta.
Euroopan unioni ja sen lääketeollisuus - joka on tärkein lääketeollisuus maailmassa - tarvitsevat vahvaa virastoa, tieteellisesti hyvin varustettua virastoa. Me saamme tämän aikaan ainoastaan avoimen ja asianmukaisen rahoituksen myötä.

Eisma
Arvoisa puhemies, Viagra-tabletin markkinoille tuonnissa olemme jälleen havainneet, kuinka tärkeä Euroopan lääkearviointivirasto on, koska Euroopan komissio on päättänyt kyseisen viraston lausunnon perusteella Viagra-tabletin laskemisesta markkinoille. Tämä on vain yksi esimerkki, joka osoittaa, kuinka tärkeä kyseinen virasto on. Tämän viraston merkitys vain kasvaa tulevaisuudessa, kun vain ymmärretään, että virasto on ollut toiminnassa vasta kolme vuotta.
Myös me olemme sitä mieltä, että Euroopan lääkearviointivirasto on osaksi viranomaiselin. Olen esittelijän kanssa täysin samaa mieltä siitä, että osa viraston tehtävää on sisämarkkinapolitiikan täytäntöönpano ja kansanterveydestä huolehtiminen. Tämän vuoksi olen myös sitä mieltä, että viraston tulojen pitäisi koostua suurelta osin maksuista, mutta että tietyn osan tuloista pitäisi tulla EU: n talousarviosta. Kuten esittelijä oikein osuvasti mainitsi, on pieni pettymys, että tähän mennessä ei ole tehty laajaa tutkimusta niistä kustannuksista, joita syntyy hakemusten käsittelystä. Olen tästä esittelijän kanssa pahoillani. Tutkimuksen avulla saamme tietää paremmin, mikä osa viraston toiminnasta hoidetaan tulevaisuudessa toimielinten määrittelemän kansanterveystoiminnan kautta. Toivon, että voimme odottaa pian tuloksia tässä asiassa.
Esittelijä on myös kirjoittanut, että valuuttakurssiheilahtelut ja korjauskertoimen vaikutukset ovat aiheuttaneet virastolle noin 20 %: n tappiot. Haluaisin pyytää komission edustajalta kommenttia tästä asiasta. Kuinka komissio ratkaisee virastolle valuuttakurssiheilahteluista ja korjauskertoimesta aiheutuvat ongelmat?
Lopuksi mielestämme on tärkeää, että talousarviossamme on varattu tietty summa tälle toiminnalle, se on selvä asia. Ympäristövaliokunnan budjettiesittelijänä olen pyytänyt kaksi miljoonaa ecua lisävaroja nykyisen 12 miljoonan ecun lisäksi. Budjettivaliokunnassa päätettiin viime viikolla myöntää miljoona ecua lisää, eli puolet pyytämästämme summasta. Kuten näette, ympäristövaliokunta tekee parhaansa viraston talousarvion takaamiseksi.

Gradin
Olen hyvin iloinen siitä, että tämä asia on voitu ottaa täysistunnon esityslistalle näin nopeasti. Haluaisin näin ollen kiittää kaikkia niitä, jotka tekivät huomattavan määrän työtä tämän ehdotusluonnoksen parissa.
Lääketeollisuuden Euroopan lääkearviointivirastolle maksamien maksujen nykyinen taso ja rakenne määriteltiin neuvoston asetuksessa vuonna 1995. Tämän asetuksen 10 artiklan mukaisesti komissio esitti kertomuksen sen täytäntöönpanosta. Sen perusteella ehdotimme lopullista asetusta tammikuussa 1998.
Komissio on tätä kertomusta laatiessaan pyrkinyt varmistamaan kaksi tavoitetta: ensiksi sen, ettei hakijoita rasiteta tarpeettomasti; toiseksi sen, ettei Euroopan lääkearviointiviraston ensisijainen tehtävä eli mahdollisimman korkeatasoisten tieteellisten neuvojen antaminen lääkkeiden sallimisen ja valvonnan yhteydessä vaarannu.
Kansallisten toimivaltaisten viranomaisten ja Euroopan lääkearviointiviraston kustannusselvityksessä osoitetaan selvästi maksujen tasoon ehdotettu korotus ja tuetaan sitä. Erityistä huomiota kiinnitettiin siihen, että maksujen pitäisi tavallisesti olla alempia kuin 15 jäsenvaltion perimä maksujen kokonaissumma. Komission ehdotuksissa esitetään myös joitakin merkittäviä uusia suuntaviivoja: vuosimaksun käyttöönottoa; maksun käyttöönottoa tieteellisistä neuvoista ja protokolla-avusta; alennettua maksua tietyistä muutoksista, jotka eivät edellytä perusteellista tieteellistä arviota; maksuja kliinisten testien jäämien enimmäismäärän vahvistamisesta; hallinnollisia kuluja; eriytettyjen maksujen käyttöönottoa yhteisön siirtämismenettelyjen käynnistämisestä.
Olen iloinen voidessani ilmoittaa, että komissio hyväksyy useita Euroopan parlamentin esittämiä tarkistuksia. Laadimme näin ollen pikapuoliin tarkistetun ehdotuksen. Siinä otetaan huomioon seuraavat seikat: se ehdotus, että maksuasetuksen tulevat tarkistukset perustuvat viraston kaikkien kustannusten täydelliseen arviointiin - tarkistus 16; se täsmennys, että arviointimaksu kattaa tuotteen kaikki vahvuudet ja lääkemuodot - tarkistukset 10 ja 11; lisäsovittelumaksun korotus eläinlääkkeiden osalta - tarkistus 12; maksujen korotus eläinlääkejäämän enimmäismäärän muutosten osalta - tarkistus 13; joustavan maksun käyttöönotto tieteellisten neuvojen osalta - tarkistus 14.
Valitettavasti me emme pysty hyväksymään kaikkia tarkistuksia. Tähän on useita syitä. Joitakin asioita ei voida hyväksyä oikeudellisista syistä. Esimerkiksi asetuksen oikeudellista perustaa ei ole mahdollista muuttaa.
Vuoden 1995 asetuksen 10 artikla tarjoaa jo tarkan ja täsmällisen oikeudellisen perustan, jota on kunnioitettava. Muissa tapauksissa esitetyistä tarkistuksista voisi mielestämme aiheutua todennäköinen riski kansanterveydelle. Esimerkiksi lisäämällä inflaatiota yhden lääkkeen eri pakkauksissa.
Ehdotusta, jonka mukaan jäämän enimmäismäärän ensimmäinen vahvistaminen useista eläinlajeista kallistuisi, ei voida hyväksyä. Tämä olisi ristiriidassa komission politiikan kanssa, jolla pyritään edistämään ja tukemaan uuden jäämän enimmäismäärän vahvistamista koskevia hakemuksia.
Muista seikoista säädetään horisontaalisissa lakiteksteissä eikä maksuasetuksessa. Näihin kuuluu esimerkiksi maininta eurosta ja talousarvion yksityiskohdista. Kiitos vielä kerran ripeästä ja hedelmällisestä yhteistyöstänne tässä asiassa.

Eisma
Arvoisa puhemies, kysyin komissaarilta, miten hän aikoo ratkaista valuuttakurssiheilahtelujen ja korjauskertoimen aiheuttamat ongelmat. Ne ovat aiheuttaneet virastolle 20 %: n tappiot. Mitä Euroopan komissio aikoo tehdä asialle?

Gradin
Arvoisa puhemies, edustan herra Bangemannia ja pyydän häntä antamaan teille kirjallisen vastauksen.

Tappin
Arvoisa puhemies, uskoakseni, kuten herra Kellett-Bowman voi hyvin todistaa, me esitimme vuoden 1999 talousarviomenettelyssä joukon tarkistuksia sen varmistamiseksi, että komissio korvaa joka vuosi kolmannen tai neljännen maksun yhteydessä viraston valuuttakurssien heilahtelujen tai korjauskertoimien takia kärsimät tappiot. Jos talousarvio hyväksytään ensimmäisessä käsittelyssä joulukuun alussa, se on itse asiassa voimassa. Niin ikään jos virastot tuottavat voittoa, ne menettävät seuraavana vuonna määrärahansa, joten tilanne on siinä mielessä tasan. Toivon, että tämä selkiytti tilannetta.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.
(Istunto keskeytettiin ja sitä jatkettiin klo 17.30.)

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komissiolle osoitetut kysymykset (B4-0483/98).

Puhemies
Herra Liikanen on juuri saapunut varmastikin Suomen ajan mukaisesti, joka ei ole täsmälleen sama kuin meidän aikamme. Näin ollen toivotamme hänet tervetulleeksi ja ehdotamme hänelle, että hän vastaisi Marjo Matikainen-Kallströmin kysymykseen nro 30 (H-0885/98):
Aihe: Venäjän kriisin vaikutukset maan energiantuotantoon ja ydinturvallisuuteen
Venäjän syvenevä taloudellinen, sosiaalinen ja poliittinen kriisi on synnyttänyt epäilyjä siitä, että lähestyvä talvi aiheuttaa maassa suuria ongelmia energiahuollolle. On esitetty myös arvioita, joiden mukaan suuret taloudelliset ongelmat, kuten maksamattomat palkat ja mahdollisesti laiminlyödyt huoltotoimenpiteet, voisivat vaikuttaa negatiivisesti maan kykyyn tuottaa turvallista ydinenergiaa. Mm. Suomen rajan läheisyydessä Venäjällä on ydinvoimaloita, joiden teknisestä kunnosta ja turvallisuudesta ei vakaissakaan oloissa ole täyttä varmuutta. Tämän vuoksi nyt nopeasti syvenevän kriisin vaikutukset Venäjän energiahuolto- ja ydinturvallisuuskysymyksiin olisi selvitettävä mahdollisimman perusteellisesti ja ennen kaikkea nopeasti.
Yllä mainittuun viitaten kysyn komissiolta, miten potentiaalisiksi ja vakaviksi komissio arvioi laajenevan Venäjän kriisin negatiiviset vaikutukset maan energiahuollon ja ydinturvallisuuden kannalta? Mihin toimenpiteisiin komissio ryhtyy auttaakseen Venäjän viranomaisia kartoittamaan ja ratkaisemaan mahdolliset turvallisuusuhkat, jotka liittyvät yllä mainittuihin energiakysymyksiin? Herra Liikanen, kehotan teitä vastaamaan rouva Matikainen-Kallströmin kysymykseen.

Liikanen
Arvoisa puhemies, mikään ei osoita, että Venäjän tämänhetkisellä tilanteella on kielteinen vaikutus energia-alaan ja ydinturvallisuuteen. Olemme saaneet joitakin osoituksia siitä, että hallitus aikoo maksaa kyseisten alojen työntekijöille heidän maksamatta jääneet palkkansa. Tällä voisi olla myönteinen vaikutus tämänhetkiseen vaikeaan tilanteeseen. Komissio tarkkailee tilannetta ja arvioi päivittäin kehitystä pääasiassa Moskovan edustustonsa kautta. Samoin myös Tacis-ohjelman tämänhetkinen täytäntöönpano erityisesti ydinalalla mahdollistaa tarvittavien tietojen saannin. Ydinvoimalaitostilannetta voidaan täten tarkkailla jatkuvasti. Kyseisen ohjelman huomioon ottaen komission ja Venäjän viranomaiset ovat kehittämässä strategiaansa uudelleen. Ohjelman aloittamisesta lähtien Venäjän ydinturvallisuuden parantamiseen on annettu noin 300 miljoonaa ecua. Turvallisuutta on parannettu erityisesti Euroopan unionin laitosten ja useimpien Venäjän ydinvoimalaitosten välillä. Strategian toivotaan valmistuvan ennen Viktor Kliman, Jacques Santerin ja Boris Jeltsinin tapaamista Wienissä 27. lokakuuta.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, kiitän arvoisaa komissaaria vastauksesta. Olisin vielä täsmentänyt sitä, että minkä takuun Venäjän viranomaiset ovat antaneet sille, että palkat maksetaan, koska sehän on ehdoton edellytys sille, että työntekijät saadaan pysymään näissä laitoksissa ja myös turvallisuus niissä taattua?

Liikanen
Arvoisa puhemies, minulla ei ole tietoa mistään juridisista takeista tässä asiassa, ainoastaan poliittisista sitoumuksista. Toivokaamme, että asia järjestyy. Ongelmamme on tietysti se, että Venäjän talousongelmia ei voida ratkaista yksin kansainvälisen yhteisön tuella. Venäjän on itse viime kädessä ratkaistava nämä rakenteelliset ongelmat, joihin kuuluvat muun muassa palkkojen maksamatta jääminen. Tulen välittämään kysymyksen tästä vastaavan komissaarin tietoon. Jos meillä on lisää tietoa, niin mielellämme välitämme sen parlamentin jäsenelle.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Liikanen. Pidätän huomiotanne vielä tässä kysymyksessä, koska minulle on työjärjestyksen mukaisesti esitetty kaksi lisäkysymystä. Ensimmäisen esittää herra Rübig, jolla on puheenvuoro yhden minuutin ajan. Teillä on puheenvuoro, herra Rübig.

Rübig
Arvoisa puhemies, tiedämme, että käytämme ydinvoimaloiden turvallisuuteen erittäin paljon rahaa - se tapahtuu Euratomin kautta. Mutta miltä vähimmäisnormit sitten oikeastaan näyttävät? Eikö kerran suunniteltu, että Euroopan unionissa luodaan myös ydinvoimaloita koskevat vähimmäisnormit, turvallisuusnormit erityisesti EU: n laajentumista ajatellen? Luulen, että nyt olisi aika ryhtyä yhdessä toimeen ja kehittää Euroopalle yhteinen turvallisuusnormiohjelma, koska se voisi olla myös jäsenyyttä hakeneille maille peruste parantaa omia normeja.

Liikanen
Arvoisa puheenjohtaja, vien mielelläni tämän ehdotuksen komissaari Papoutsisin tietoon. Hän on täällä huomenna komission kokouksessa. Pyydän häntä vastaamaan teille siihen erikseen.

Flemming
Arvoisa puhemies, onko komissiolla oikeastaan minkäänlaista aavistusta siitä, kuinka vaarallisia ja missä kunnossa venäläiset ydinvoimalat ovat? Tiedämme, että jokainen tämän alan onnettomuus merkitsisi todella suurta vaaraa Euroopan unionin kansalaisille.

Liikanen
Arvoisa puhemies, niin kuin alussa totesin, Tacis-ohjelmien kautta on tehty paljon yhteistyötä Venäjän viranomaisten kanssa ydinturvallisuuden parantamiseksi. Tähän on käytetty varoja 300 miljoonaa ecua ja asiantuntijoiden yhteistyö on erittäin laajaa. Uskon komissiolla olevan varsin hyvän kokonaistiedon asiasta, mutta olen valmis pyytämään meidän asianomaisia asiantuntijoitamme informoimaan parlamentin jäsentä tästä yksityiskohdasta, mikäli niin haluatte.

Puhemies
Kysymys nro 31 Pedro Aparicio Sánchez (H-0896/98):
Aihe: Espanjalaisten lentokoneiden kapteeneiksi haluaville esitetty vaatimus Espanjan kansalaisuudesta
Perustamissopimuksen 48 artiklassa kielletään kaikki kansalaisuuteen perustuva syrjintä EY: n työntekijöiden kesken. Tästä huolimatta Espanjan viranomaiset eivät salli, että espanjalaiset lehtoyhtiöt ottavat palvelukseensa henkilöitä, jotka eivät ole Espanjan kansalaisia. Tätä rajoitusta (vahvistettu lailla vuonna 1960) perustellaan muun muassa sillä, että osa lentokapteenin työajasta kuluu tyypillisissä virkamiehen tehtävissä. Tätä rajoittavaa tulkintaa ylläpidetään, vaikka useat yksityishenkilöt ja erityisesti Espanjan lentoyhtiöliitto, joka edustaa 26 yksityistä lentoyhtiötä, ovat esittäneet vetoomuksia sen suhteen.
Merkitseekö komission mielestä espanjalaisten lentokoneiden kapteeneiksi haluaville esitetty vaatimus Espanjan kansalaisuudesta EY: n perustamissopimuksen 48 artiklan rikkomista?
Mikäli vastaus on kyllä, aikooko komissio velvoittaa Espanjan hallituksen korjaamaan tämän tilanteen? Herra Liikanen, teillä on puheenvuoro vastataksenne herra Aparicio Sánchezille.

Liikanen
Arvoisa puhemies, oman valtion kansalaisille saa varata vain toimet, joissa käytetään julkista valtaa tai turvataan valtion yleisiä etuja. Tällaisia ovat esimerkiksi poliisin, tuomarin, ministerin ja jonkin hallinnonalan pääjohtajan toimet. Kaupallista lentoliikennettä harjoittavien lentokoneiden miehistön tehtävät eivät selvästikään ole edellä mainittuja toimia. Kansainvälisen oikeuden ja käytännön mukaan lentokoneen kapteeni edustaa kuitenkin lentokoneessa valtiota, sillä hän on vastuussa lentokoneen turvallisuudesta ja yleisestä järjestyksestä sekä viime kädessä matkustajien hengestä. Tämän perusteella voidaan yleisesti todeta, että lentokoneen kapteeni käyttää julkista valtaa tai hänellä on ainakin mahdollisuus käyttää julkista valtaa. Tämä on myös useimpien jäsenvaltioiden noudattama ja komission hyväksymä käytäntö.
Kansalaisuutta koskeva ehto tiettyyn toimeen pääsemiseksi on kuitenkin poikkeus yhteisön oikeuden siitä perusperiaatteesta, että kaikkia Euroopan kansalaisia kohdellaan yhdenvertaisesti työhönpääsyssä. Poikkeusta on siis tulkittava rajoitetusti. On mahdollista, että tietyissä tapauksissa kapteenin ei tavallisesti edellytetäkään käyttävän julkista valtaa lentokoneessa koneen luonteen tai muiden olosuhteiden vuoksi. Tällaisissa tapauksissa kansalaisuutta koskeva ehto on perusteeton. Mainittu tapaus on kuitenkin poikkeus lentokapteenien tyypillisiä tehtäviä koskevasta yleisestä säännöstä, joten todistustaakan pitäisi olla sillä, joka vetoaa tähän poikkeukseen.

Aparicio Sánchez
Arvoisa komissaari, paljon kiitoksia ystävällisestä vastauksestanne, johon olen henkilökohtaisesti erittäin tyytyväinen. Espanjan viranomaiset kuitenkin perustelevat asiaa niin, että lentokoneen kapteenilla on sellaisia tehtäviä kuin myöntää lupa lennolla solmittaviin avioliittoihin, kirjata vastasyntyneet tai valvoa diplomaattipostia, mikä ei tosin tee heistä virkamiehiä, mutta mikä kylläkin antaa heille valtuuksia. Tämä on näin ollen mielestäni vanha, vanhentunut tulkinta lentokoneen kapteenin tehtävistä, mutta pelkäänpä, että tämän Espanjan viranomaisten laiminlyönnin takana on Espanjan lentäjien erittäin voimakas ammattiyhdistys, joka harjoittaa suurta painostusta työmarkkinoiden rajoittamiseksi.

Puhemies
Kysymys nro 32 Frode Kristoffersen (H-0910/98):
Aihe: Euroopan komission avointen kilpailujen KOM/A/8/98, KOM/A/9/98, KOM/A/10/98, KOM/A/11/98 ja KOM/A/12/98 karsintakoe
Miten komissio aikoo varmistaa, että tulevat kokeet komission paikkoja hakeville henkilöille järjestetään siten, että vastauksia ei tarvitse hylätä, ja miten komissio aikoo rankaista niitä komission palveluksessa olevia henkilöitä, jotka ovat vastuussa epäsäännönmukaisuuksista, sekä niitä kokeisiin osallistujia, jotka ovat käyttäytyneet kokeiden suorittamista koskevien määräysten vastaisesti? Herra Liikanen, kehotan teitä vastaamaan herra Kristoffersenin kysymykseen.

Liikanen
Arvoisa puhemies, komissio päätti 23. syyskuuta 1998 peruuttaa kilpailujen KOM/A/8/98 - KOM/A/12/98 14. syyskuuta tänä vuonna pidetyt esivalintakokeet, koska on olemassa riittävä syy olettaa tietojen vuotaneen ainakin yhden kokeen ja ainakin yhden kilpailukielen kohdalla. Kaikkien osallistujien tasavertaisen kohtelun varmistamiseksi komissio järjestää uudet esivalintakokeet mahdollisimman nopeasti vuoden 1999 alussa.
Tutkimukset aloitettiin välittömästi vuodon olosuhteisiin liittyvän vastuun selvittämiseksi. Oikeusviranomaisiin otetaan yhteys mahdollisia rikosoikeudellisia seuraamuksia silmällä pitäen. Kaikki vastuullisiksi osoitettavat henkilöt joutuvat myös korvaamaan komissiolle aiheuttamaansa vahinkoa.
Komissio on tietoinen ainakin kahdessa koepaikassa 14. syyskuuta todetuista ongelmista, kuten matkapuhelimen käytöstä ja siitä, että tietyt osallistujat eivät noudattaneet valvojien määräyksiä. Tämän vuoksi komissio aikoo tiukentaa huomattavasti kilpailuja koskevia määräyksiä ja niiden valvontaa, jotta kaikki hakijat voivat osallistua kilpailuihin tasavertaisissa olosuhteissa. Komissio pahoittelee syvästi kaikkea sitä haittaa, jonka tämä tilanne aiheuttaa kilpailuun rehellisesti ja hyvässä uskossa osallistuneille hakijoille.

Kristoffersen
Arvoisa komissaari, haluaisin kysyä, onko tällä hetkellä jo harkittu, miten sääntöjä voidaan tiukentaa ja parantaa, kun ajatellaan viimeisiä avoimia kilpailuja. Arvoisa komissaari, ettekö olekin samaa mieltä kanssani, että tämä on hyvin vakava ja ikävä asia, koska se todellisuudessa koskee suurta joukkoa Euroopan nuoria ihmisiä, jotka ovat yrittäneet saada työpaikan EU: sta? Se koskee myös EU: n mainetta, ja oletteko samaa mieltä kanssani, arvoisa komissaari, että on todella välttämätöntä puuttua tähän asiaan myös Euroopan imagon parantamiseksi? Voin vakuuttaa teille, arvoisa komissaari, että meillä on vaikeuksia tulevaisuudessa, kun aloitamme vaalikamppailumme. Kaikki nämä negatiiviset asiat, jotka nykyään ympäröivät Euroopan toimielimiä, eivät totisesti tee meille helpommaksi edistää Euroopan asiaa. Oletteko samaa mieltä kanssani näistä huolista, arvoisa komissaari?

Liikanen
Arvoisa puhemies, olen täysin samaa mieltä. Olen henkilökohtaisesti järjestänyt jo kolme kokousta asian ympäriltä, ja olemme joutuneet havaitsemaan muun muassa sen, että kilpailuun osallistumisen säännöt, jotka ovat olleet samat kuin aikaisemmin, eivät ole olleet riittävän tiukat osallistujille. Meidän täytyy selvästi tiukentaa niitä esimerkiksi sen osalta, mitä osanottajilla on oikeus pitää mukanaan kilpailutilanteessa.
Toinen seikka, jossa säännöt ovat mielestäni myös olleet puutteelliset, koskee valvojien oikeuksia puuttua häiriöihin ja esimerkiksi vilppiin kokeiden aikana. Mielestäni valvojilla tulee olla oikeus puuttua asioihin välittömästi, eikä vain niin kuin aikaisemmin on ollut tapana, myöhemmin tehtävien valitusten kautta.
Olen arvoisan parlamentin jäsenen kanssa samaa mieltä siitä, että kyseessä on ollut erittäin valitettava ja ikävä tapahtuma. Siksi on ollut tärkeää, että hylkäävä päätös komission kilpailusta tehtiin nopeasti ja että nyt huolellisesti ja perusteellisesti valmistellaan uusi suuri kilpailu.
Kolmas kysymys on tietysti se, joka tietysti myös tulee pohdintaan, että onko tulevaisuudessa vielä paikallaan järjestää näitä suuria massiivisia kilpailuja vai voitaisiinko mieluummin pyrkiä rajoittamaan osanottajien määrää niin, että kilpailut olisivat paremmin hallittavissa. Ymmärrätte hyvin, että kolmenkymmenentuhannen hakijan kilpailun järjestäminen yhdellätoista kielellä neljälläkymmenellä paikkakunnalla on erittäin suuri logistinen toimi. Tämä ei riitä puolustelemaan väärinkäytöksiä, mutta pakottaa pohtimaan voitaisiinko kilpailujen luonnetta tulevaisuudessa kehittää paremmin hallittavaan suuntaan.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Liikanen. Tämä kysymys herättää todellakin runsaasti kiinnostusta parlamentissa, jopa niin paljon, että minulta on pyydetty neljää lisäkysymystä. Työjärjestyksen mukaisesti voin myöntää vain kaksi lisäkysymystä. Näin ollen annan puheenvuoron ensin herra De Coenelle ja sitten herra Rackille.
Teillä on puheenvuoro, herra De Coene, yhden minuutin ajan.

De Coene
Arvoisa komissaari, periaatteellinen asenteenne on teille kunniaksi, ja olette ryhtynyt tarvittaviin toimenpiteisiin. Haluaisin kuitenkin selvennystä käsitteelle " seuraamukset" . Kuten kysymyksen esittäjä oikeutetusti sanoi ja minkä tekin allekirjoititte, tämän osalta on aiheutunut sekä moraalista että taloudellista vahinkoa. Haluankin kysyä, oletteko tosiaan sitä mieltä, että vahingosta vastuussa olevien kokeiden järjestäjien ja valvojien tai kokeiden osanottajien täytyy joutua vastuuseen toimielimen kärsimistä taloudellisista vahingoista.
Toiseksi haluaisin kysyä teiltä, mikä on tarkalleen se rahasumma, joka kului tähän valintakokeeseen, joka jouduttiin mitätöimään tiettyjen henkilöiden tekojen vuoksi. Toivoisin, että kertoisitte tarkan summan, koska en voi kuvitella sellaista työnantajaa, joka hyväksyisi sen, että sen työntekijät pilaavat teoillaan unionin maineen näin pahasti.

Liikanen
Arvoisa puhemies, tilanteessa on tietysti ollut ongelmia kolmella taholla ja syyllisiä näistä kolmesta tahosta on kaksi tahoa. Ensinnä syyllisiä ovat olleet tietysti ne osallistujat, jotka ovat vilpin avulla osallistuneet kilpailuun. Tarvittaessa tämä puoli joudutaan selvittämään rikosoikeudellisesti. Toiseksi syyllisiä ovat olleet ne virkamiehet, jos he ovat virkamiehiä, joiden takia ilmeinen vuoto on tapahtunut, koska siitä on aiheutunut suuri vahinko hallinnolle. Kolmanneksi meidän pitää arvioida erikseen hallintohenkilökunnan vastuu tapahtuneessa tilanteessa ja se on arvioitava sitä taustaa vasten, minkälaisia mahdollisuuksia valvoa nykyiset säännöt antavat. Tämäkin arvio tietysti tullaan tekemään. Mutta ensisijainen vastuu vilpistä on vilpin suorittajalla ja vilpissä avustaneella.
Mitä tulee kustannuksiin, kilpailun kokonaiskustannukset olivat suuret. Kustannukset nousivat 1, 2 miljoonaan ecuun. Todennäköistä on, että paljon tuota halvemmalla ei selvitä myöskään seuraavassa. Mitä taloudellisiin vastuukysymyksiin tulee, niihin palataan tietysti sitten kun nämä selvitykset on loppuun asti suoritettu.

Rack
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, annetaanko kaikkien niiden osallistua seuraavaan kokeeseen, jotka saivat osallistua siihen tällä kerralla? Onko mahdollista, että niiden, jotka todistettavasti saatiin kiinni lunttauksesta, ei annettaisi osallistua seuraavaan kokeeseen, sillä emme varmasti halua tulevaisuudessa komissioon epärehellisiä virkamiehiä? Kolmanneksi, onko mahdollista maksaa vahingonkorvausta niille hakijoille, joilta kului rahaa tähän kokeeseen osallistumisen vuoksi, jotka ottivat työstä vapaata ja joiden mahdollisesti odotettiin itse maksavan matkakustannuksensa?

Liikanen
Arvoisa puhemies, minun on vaikea ennakoida tulevia oikeudellisia päätöksiä. Mutta olen kysyjän kanssa täysin samaa mieltä: komissio tai mikään yhteisön instituutio ei tarvitse palvelukseensa ihmisiä, jotka jo valintakokeissa rikkovat kaikkia yhteisön sääntöjä. Näihin asioihin täytyy suhtautua erittäin ankarasti ja toimia myös sen mukaisesti.
Mitä tulee niihin ongelmiin, joita syntyy kilpailun uudelleen järjestämisessä, niitä parhaillaan selvitetään. En voi vielä antaa siihen yksityiskohtaista vastausta. Valitettavasti pelkään, että suurin osa osallistujista joutuu tekemään toisen kerran tämän uhrauksen. Sen takia tapahtunut vilppi on ollut niin valitettavaa. Tärkeää heidän oikeuksiensa kannalta on kuitenkin se, että vilpistä ei kukaan hyötynyt, vaan että uudessa kilpailussa kaikki varmasti ovat samassa asemassa.

Puhemies
Kysymys nro 33 Angela Sierra González (H-0912/98):
Aihe: Semira Adamun kuolema Belgiassa
Nuori nigerialaisnainen, joka aiottiin karkottaa Togoon, kuoli Belgian poliisin käsiin, kun hänen kasvoilleen asetettiin kaksi pientä tyynyä lentokoneessa, jonka oli määrä kuljettaa hänet Brysselistä Loméen. Hänen tukehtumiskuolemansa on herättänyt syvää huolta Euroopan unionin kansalaisten keskuudessa.
Semira Adamu saapui Belgiaan anoakseen poliittista turvapaikkaa, koska häntä pakotettiin menemään naimisiin 65-vuotiaan moniavioisen miehen kanssa. Eikö komissio olekin sitä mieltä, että yhteisön politiikassa turvapaikan saamiseen vaikuttavina tekijöinä olisi otettava huomioon huono seksuaalinen kohtelu? Toivotan tervetulleeksi rouva Gradinin ja kehotan häntä vastaamaan rouva Sierra Gonzálezin kysymykseen.

Gradin
Olen monien tavoin surullinen ja järkyttynyt oloista, jotka kehystivät Semira Adamun kuolemaa. Belgian viranomaiset selvittävät parhaillaan tarkkaa tapahtumien kulkua. Selityksestä riippumatta tällaista ei vain saa tapahtua. Komissio ei voi kommentoida Semira Adamun tapauksen itse käsittelyä. Meillä ei ole sen enempää vaadittavia tietoja asiasta kuin valtuuksiakaan lausua kantaamme yksittäisistä asioista.
Parlamentin jäsen tiedustelee myös mahdollisuutta antaa pakolaisen asema henkilölle, joka on joutunut seksuaalisen väkivallan uhriksi tai joka saattaisi joutua alttiiksi sellaiselle hyökkäykselle, jos hänen anomuksensa hylättäisiin. Perussääntö on vuoden 1951 Geneven yleissopimuksessa. Siinä määrätään, että henkilöä on pidettävä pakolaisena, jos hän pelkää aiheellisesti joutuvansa vainotuksi rotunsa, uskontonsa, kansallisuutensa, tiettyyn yhteiskuntaryhmään kuulumisensa tai poliittisen näkemyksensä vuoksi. Asianomaisen on sitä paitsi oleskeltava sen maan ulkopuolella, jonka kansalainen hän on, eikä hän voi tai halua käyttää hyväkseen oman maansa suojelua.
Jo monen vuoden ajan käsitykseni on ollut, että raiskauksia sotatoimena on pidettävä kidutuksena. Nainen, joka joutuu tällaisen väkivallan uhriksi, voi siis mielestäni saada pakolaisen aseman. EU: n jäsenvaltiot ovat yrittäneet päästä yhteiseen tulkintaan Geneven yleissopimuksesta. 4. huhtikuuta 1996 hyväksyttiin yhteinen kanta Geneven yleissopimuksen 1 artiklassa sijaitsevan pakolaisen määritelmän yhdenmukaisesta tulkinnasta. Tässä sopimuksessa ei käsitellä kuitenkaan sen enempää kysymystä sukupuolesta aiheutuvista vainoista kuin seksuaalista väkivaltaakaan. Tämä on valitettavaa, ja tämän kysymyksen esille ottamiseen on täysi syy.
Pakolaisen aseman ohella EU: n jäsenmaat tarjoavat usein myös vaihtoehtoisia suojelumuotoja ihmisille, jotka ovat kansainvälisen suojelun tarpeessa. Kyse voi esimerkiksi olla säälittävistä tapauksista, joissa puhtaan humanitaarisistä perusteista on hyvät syyt antaa jonkun jäädä maahan. Jäsenvaltioillamme on tällä hetkellä valta päättää täysin tällaisen suojelun perusteista, ja käytännössä vaihtelu on huomattavaa. Keskustelu tiettyjen vähimmäisnormien käyttöönotosta unionissa myös näiden suojelumuotojen osalta on jo aloitettu. Kysymys on edelleen ministerineuvoston työohjelmassa. Eri kansalliset säännökset ja käytännöt on kartoitettu keväällä. Ensimmäinen analyysi on esitetty ja se on nyt perustana työn jatkolle. Sen lisäksi parlamentin valiokunnassa tehdään vastaavaa työtä, joka koskee kansalaisten vapauksia ja oikeuksia sekä sisäasioihin liittyviä kysymyksiä. Lähden siitä, että valiokunnassa otetaan myös esille se vaikea kysymys, miten meidän on suhtauduttava niihin, jotka hakevat suojelua erimuotoisen seksuaalisen vainoamisen vuoksi. Odotan innolla saavani osallistua tämän työn tuloksiin.

Sierra González
Semira Adamun kuolemaan liittyy kaksi järkyttävää piirrettä: ensiksikin sellaisen nuoren naisen väkivaltainen kuolema, joka oli tullut Euroopan unioniin hakeakseen suojaa siltä moraaliselta väkivallalta, jolle hänet pyrittiin maassaan alistamaan perinteiden nimissä; ja toiseksi - aivan yhtä tärkeänä - se seikka, että poliisin käyttämät paitsi väkivaltaiset myös ihmisarvoa alentavat keinot olivat täysin laillisia.
Eikö komissio näiden seikkojen ja muiden Euroopan unionista muihin maihin tapahtuneiden karkotusten yhteydessä ilmenneiden kuolemantapausten perusteella ole sitä mieltä, että on välttämätöntä muuttaa näiden menettelyjen ankaruutta, jotka Schengenin sopimus kattaa?

Gradin
Kuten sanoin vastauksessani, olen samaa mieltä kysymyksen esittäjän kanssa siitä, ettei tällaista vain saa tapahtua. Meidän on kuitenkin muistettava, että kansallisten viranomaisten vastuulla on valvoa sitä, että niiden poliisivoimat ja viranomaiset käyttäytyvät soveliaalla tavalla, kun henkilö karkotetaan niiden omasta maasta. Edellytän sitä, että jokainen maa myöskin selviää tehtävästä.

McKenna
Tämä ei liity pelkästään siihen, että ihmisiltä evätään oikeus turvapaikkaan, vaan siihen, miten heitä kohdellaan sen jälkeen. Ei voida mitenkään hyväksyä sitä, että vaikka henkilöltä evätäänkin turvapaikka, häntä kohdellaan huonommin kuin eläintä. Vastuu kuuluu EU: lle. Täällä ylistetään Amsterdamin sopimusta sen takia, että ihmisoikeudet sisällytetään nyt perustamissopimuksiin. Maat - erityisesti Belgia - rikkovat ihmisoikeusstandardeja. On ilman muuta ryhdyttävä joihinkin toimiin niitä maita vastaan, jotka menettelevät näin. Kyse ei ole vain Belgiasta. Turvapaikkaa hakevien ihmisten kohtelu kaikissa EU: n jäsenvaltioissa on kerta kaikkiaan järkyttävää. Heitä ei kohdella ihmisinä; heitä ei kohdella tavallisina ihmisinä. Heitä kohdellaan jollakin tavalla huonompina ja heiltä evätään kaikki perusoikeudet, kaikenlainen arvokkuus. Komission ja koko EU: n on puututtava tähän asiaan. Pitäisi olla asianmukaisia menettelysääntöjä ja pitäisi toteuttaa asianmukaisia toimia, jottei tällaista voisi enää tapahtua.

Gradin
Kuten sanoin, olen yhtä pahoillani kuin tekin siitä, että tätä tyttöä kohdeltiin näin. On kuitenkin Belgian asia vastata omien poliisiensa käytöksestä heidän viedessään henkilön pois maasta. Odotan, että jokainen maa pystyy huolehtimaan siitä.

Sornosa Martínez
Arvoisa komissaari, pakolaisten oikeusasemaa ja Geneven yleissopimusta käsitelleen puheenvuoronne mukaisesti haluaisin kysyä teiltä, aikooko komissio suositella Euroopan unionin maille, että ne kaikissa naisten poliittiseen turvapaikkaan liittyvissä kysymyksissä, yksinomaan naisia koskevissa kysymyksissä - huonon kohtelun osalta, myös naisten seksuaalisuutta koskevissa kysymyksissä - laajentaisivat tätä poliittisen turvapaikan käsitettä.

Gradin
Arvoisa puhemies, kuten te tiedätte, on keskusteltu monta vuotta siitä, voisimmeko me laajentaa poliittisen pakolaisen määritelmää. Siinä ei ole onnistuttu. Kukaan ei halua muuttaa Geneven yleissopimusta, mutta me voimme täydentää sitä. Voisimme menetellä tässä kuten muillakin unionin alueilla, kun puhumme esimerkiksi kolmansien osapuolten syytteeseenpanosta tai lyhyen aikaa maassa oleskelevista pakolaisista. Henkilökohtainen toiveeni on se, että parlamentin tukemana - ja erityisesti naisten tukemana - ottaisimme esille naisten raiskauksiin ja seksuaaliseen pahoinpitelyyn liittyvän kysymyksen. Se voisi olla humanitaarinen lähestymistapa.

Puhemies
Kysymys nro 34 Mark Watts (H-0864/98):
Aihe: Toisessa jäsenvaltiossa vierailevien EU-kansalaisten rekisteröinti
Saavatko EU: n jäsenvaltiot edellyttää, että hotellit ja muut majoitusliikkeet vaativat vierailevia EU-kansalaisia antamaan yksityiskohtaisia tietoja matkustusasiakirjoistaan (kuten asiakirjan tyyppi, milloin ja missä se on myönnetty, sen viimeinen voimassaolopäivä ja asiakirjan numero) yöpymisen ehtona? Voivatko jäsenvaltioiden viranomaiset sakottaa hotellien omistajia, jotka eivät tallenna kyseisiä tietoja vieraistaan? Katsooko komissio, että tämä käytäntö, joka ymmärtääkseni vallitsee Itävallassa, tekee vapaan liikkumisen käsitteen naurunalaiseksi, ja mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä tämän menettelyn lopettamiseksi? Sen lisäksi, että toivotan tervetulleeksi herra Marcelino Orejan, haluan kiittää häntä siitä, miten hän on taistellut luonnonvoimia vastaan. Tiedämme, että hänellä oli vaikeuksia saapua tähän täysistuntoon. Näin ollen kiitettyäni häntä läsnäolosta kehotankin häntä vastaamaan herra Wattsin kysymykseen.

Oreja Aguirre
Arvoisa puhemies, unionin kansalaisten vapaasta liikkuvuudesta annetun voimassa olevan yhteisön oikeuden nojalla jäsenvaltiot voivat vaatia muiden valtioiden kansalaisia ilmoittamaan läsnäolostaan niiden alueella. Joissakin valtioissa maassa lyhyen aikaa oleskelevien unionin kansalaisten on esitettävä saapumisilmoitus paikallisille hallinto- tai poliisiviranomaisille. Tämän helpottamiseksi jotkin valtiot sallivat sen, että muiden maiden kansalaiset tekevät tämän ilmoituksen oleskelukorttien avulla hotelleissa, leirintäalueilla tai täysihoitoloissa, ja paikallisille viranomaisille lähetetään jäljennös näistä korteista. Täten vältetään se, että kansalaisten on suoritettava lisämuodollisuus, ja nämä valmiiksi painetut kortit sisältävät kaikki tarvittavat tiedot henkilöiden tunnistamiseksi - muun muassa henkilöllisyysasiakirjan tai passin numeron sekä milloin ja missä se on myönnetty.
Tuomioistuin on hyväksynyt saapumisilmoitusjärjestelmien yhteensopivuuden yhteisön oikeuden kanssa. Tuomioistuimen mukaan tällainen järjestelmä ei kuitenkaan voi olla henkilöiden vapaan liikkuvuuden periaatteen vastainen, mikäli ilmoitusta koskevat määräajat eivät ole järkeviä tai kun tämän velvoitteen laiminlyönnistä aiheutuvat seuraamukset ovat suhteettomia rikkomuksen vakavuuteen nähden, jos ne esimerkiksi johtavat vankeus- tai karkotusrangaistukseen.

Watts
Kiitos vastauksestanne, arvoisa komissaari. Ongelma on siinä, että vastaus paljasti, että yhteisössä on kaksi tai kolme eri käytäntöä. Yksi yhteisön eduistahan on oletettavasti vapaa liikkuvuus, ja jos joku esimerkiksi tekee päivän matkan toiseen jäsenvaltioon tai käyttää yksityistä majoitusta, häntä ei vaadita antamaan yksityiskohtaisia tietoja henkilöllisyysasiakirjasta tai passista. Sattuu vain olemaan niin, että kun liikematkustaja tai lomailija menee hotelliin, heitä koskevat nämä varsin naurettavat ja turhat byrokraattiset rajoitukset. Euroopan kansalaiset vaativat komissiolta selitystä siihen, miksi eri käytäntöjä sovelletaan. Jos tietoja tarvitaan vieraiden turvallisuuden kannalta, miksi niitä ei sitten vaadita jokaiselta vieraalta? Niitä ei selvästikään vaadita kaikilta. Näin ollen tiedoilla ei ole vaikutusta, ja kuten komissaari antoi ymmärtää, jäsenvaltioiden välillä olisi päästävä sopimukseen, jotta vapaan liikkuvuuden tieltä poistettaisiin tämä keinotekoinen este.

Oreja Aguirre
Arvoisa puhemies, kuten herra Watts erittäin hyvin tietää, kaikissa valtioissa ei ole voimassa samaa järjestelmää, toisin sanoen tämä asia on käytännössä toinen. Joissakin valtioissa - esimerkiksi Tanskassa, Kreikassa, Portugalissa, Ruotsissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa - ei ole saapumisilmoitusjärjestelmää maassa lyhyen aikaa oleskeleville unionin kansalaisille eikä rekisteröintijärjestelmää poliisin valvomissa hotelleissa. Muissa valtioissa sellainen kylläkin on. Edellisessä ryhmässä on sellaisia valtioita, joissa on yleinen saapumisilmoitusjärjestelmä, jota sovelletaan yhtäläisesti unionin kansalaisiin, ja sellaisia valtioita, joilla tosin ei ole saapumisilmoitusjärjestelmää unionin kansalaisille, mutta joilla sen sijaan on erityinen rekisteröintijärjestelmä yleisen poliisitoiminnan piiriin kuuluvissa hotelleissa ja julkisissa majoitustiloissa.
Näin ollen yhtenäistä järjestelmää ei ole. Mielestäni tärkeää on kylläkin se, mitä tuomioistuin on toistaiseksi määrännyt, toisin sanoen saapumisilmoitusjärjestelmien yhteensopivuus yhteisön oikeuden kanssa. Ehkäpä herra Watts kysyykin sitä, pitäisikö tämä alue yhdenmukaistaa tulevaisuudessa, toisin sanoen edellyttääkö henkilöiden vapaa liikkuvuus sitä, että kaikissa valtioissa olisi samanlainen järjestelmä. No, tämä asia on vielä ratkaisematta. Toistaiseksi on esitetty kaksi ajatusta: se, että on joitakin sääntöjä, joita tuomioistuin on soveltanut, ja toisaalta kohtelun vaihtelua tiettyjen rajojen sisällä, toisin sanoen se, että seuraamukset eivät voi olla suhteettomia rikkomuksen vakavuuteen nähden, jos ne esimerkiksi johtavat - kuten olen sanonut aiemmin - vankeuteen tai karkotukseen. Tämä sääntö on tällä hetkellä voimassa, mutta merkitsen tietooni herra Wattsin huomion siitä mahdollisuudesta, että eri jäsenvaltioiden kantoja asiasta lähennettäisiin.

Puhemies
Kysymys nro 35 Joan Vallvé (H-0865/98):
Aihe: El Misteri d'Elx -tapahtuman sisällyttäminen Unescon maailmanperintöluetteloon
El Misteri o Festa d'Elx -tapahtumaa on ehdotettu sisällytettäväksi Unescon maailmanperintöluetteloon. Juhlan juuret ovat 1300-luvun lopulla ja sitä vietetään joka vuosi Elchen (Elx) kaupungissa 14. 15. elokuuta Neitsyt Marian taivaaseenastumisen kunniaksi. Se on ainoa keskiaikaista alkuperää oleva teatteritapahtuma, jota yhä vietetään Euroopassa.
Aikooko komissio tapahtuman suuren taiteellisen ja kulttuurillisen arvon vuoksi tukea tätä aloitetta, joka merkitsisi selvää tunnustusta tälle monisatavuotiselle traditiolle? Herra Oreja, kehotan teitä vastaamaan herra Vallvélle.

Oreja Aguirre
Arvoisa puhemies, Euroopan komissio on tietoinen El Misteri d'Elx -tapahtuman tärkeydestä ja merkityksestä Euroopan uskonnollisen ja musiikkiteatterin historiassa. Maailmanperintöluetteloon sisällyttämistä koskevan menettelyn mukaisesti Unescon maailmanperintökomitea on tätä asiaa koskevasta päätöksenteosta lakisääteisesti vastuussa oleva elin. Kuten herra Vallvé tietää, Unescon menettelyn vireille panemista koskeva aloite kuuluu kunnallisille ja kansallisille viranomaisille, joiden pitää vastata kaikista hankkeista, jotka he haluavat sisällytettävän maailmanperintöluetteloon.
Yhteisöllä ei toimivaltuuksiensa puitteissa ole muodollisia eikä materiaalisia mahdollisuuksia perustamissopimuksen 128 artiklan nojalla puuttua maailmanperintöluetteloon sisällyttämistä koskevaan nimeämismenettelyyn. Komissio kuitenkin haluaa ilmaista, että se toivoo, että Elchen viranomaisten aloite tuottaisi tulosta, jolloin tämä eurooppalaisen kulttuuriperinnön kannalta erittäin tärkeä tapahtuma saisi ansaitusti yleismaailmallisen ulottuvuuden.
Olen ilman muuta täysin tietoinen siitä, miten tärkeänä herra Vallvé pitää tätä asiaa, ja yhdyn täysin hänen näkemykseensä, koska minulla on ollut etuoikeus olla läsnä El Misteri d'Elx -tapahtumassa, joka on häikäisevä tapahtuma ja osoitus siitä, mitä merkitsee eräs mielestäni erittäin tärkeä asia: erään kansan kulttuuri-identiteetti.
Mielestäni meidän on nimenomaan pyrittävä selvittämään eurooppalaisen kulttuurin osalta, mitkä ovat kansojen eri kulttuurien väliset erottavat ainekset, ja yksi niistä on epäilemättä kyseinen El Misteri d'Elx -tapahtuma, jolla samalla on yleismaailmallinen ulottuvuus. Toisin sanoen se on paikallisesti määrittynyt tapahtuma, mutta samalla sillä on yleismaailmallinen ulottuvuus, minkä takia se ansaitsee mielestämme tulla sisällytetyksi maailmanperintöluetteloon.
Herra Vallvé voi olla varma siitä, että mikäli komissiota kuullaan, se tulee korostamaan El Misteri d'Elx -tapahtuman ansaittua merkitystä.

Vallvé
Haluan ainoastaan kiittää komissaaria hänen sanoistaan. En epäillyt lainkaan sitä, miten tärkeänä hän pitää tällaisten kulttuuritapahtumien tunnustamista, joilla on ikivanhat juuret - El Misteri d'Elx -tapahtuma on peräisin 1300- luvun loppupuolelta - ja jotka ovat säilyneet tähän päivään saakka, mikä osoittaa jollakin tavalla Euroopalle ominaisen kulttuurien moninaisuuden - El Misteri d'Elx -tapahtuma on katalaaninkielinen tapahtuma, joka pidetään vuosittain tässä juhlassa - ja jotka lisäksi tunnustetaan Euroopassa ja joilla on yleismaailmallinen ulottuvuus. Näin ollen haluan kiittää komissaaria hänen sanoistaan, ja olen varma siitä, että Elchen paikallisviranomaiset ryhtyvät tarvittaviin toimiin, jotta tämä tapahtuma saisi sen tunnustuksen, jota se Unescon taholta eurooppalaisena perintönä ansaitsee muun maailman silmissä.

Sornosa Martínez
Arvoisa komissaari, jos te tunnette El Misteri d'Elx -tapahtuman, jos olette nähnyt sen, tiedättekin jo, miten suurenmoista ja ihmeellistä on nähdä Neitsyt Marian taivaaseenastuminen, koska tuohon teokseen kiteytyvät Euroopan taide ja kulttuuri. Joka tapauksessa halusin myös sanoa sen kaikille niille, jotka kuuntelevat meitä täällä parlamentissa, koska minä olen tämän tapahtuman innokas ihailija.
Kun tunnustetaan se, miten tärkeää on, että kyseinen juhla sisällytettäisiin Unescon maailmanperintöluetteloon, ja koska te olette täällä, en kuitenkaan halunnut olla käyttämättä tilaisuutta kysyä teiltä tämän mahtavan tunnustamisen ohella ja toimivaltuuksienne puitteissa - vaikka tiedänkin, ettei komissio voi tehdä mitään - olisiko mitään mahdollisuutta, mitään budjettikohtaa - ei tämän maailmanperintöasian puitteissa vaan muilla mahdollisilla tavoilla - joka auttaisi näitä taiteilijoita, jotka eivät toki omistaudu yksinomaan tälle asialle, vaan jotka käyttävät siihen vapaa-aikaansa, jatkamaan tätä eurooppalaisen kulttuurin ihmettä.

Oreja Aguirre
Arvoisa puhemies, rouva Sornosa, olen ilman muuta samaa mieltä esittämästänne asiasta, ja on olemassa eräs mahdollisuus. Kuten te tiedätte, kahden lainsäädäntövallan käyttäjän - neuvoston ja parlamentin - käsiteltävänä on parhaillaan kulttuurin uusi puiteohjelma, joka tulee voimaan vuonna 2000. Siinä on kolmenlaisia toimia: verkostojen edistämistä, erityistoimia ja vertauskuvallisia toimia. Jos on vertauskuvallisia toimia, El Misteri d'Elx -tapahtuma on todellakin yksi niistä. Miksi menettelyä ei siis pantaisi vireille? Kehotan teitä ja kaikkia asiasta kiinnostuneita ryhtymään asianmukaisiin toimiin, jotta asia voisi edetä komissioon. Vakuutan teille, että tulen seuraamaan asiaa hyvin tiiviisti. Loppujen lopuksi minä en päätä tätä asiaa. Sen päättää komitea. Aion kuitenkin antaa komission siunauksen kauttani - mikäli kollegani sen sallivat - jotta El Misteri d'Elx -tapahtuma tunnustettaisiin maailmanperintöluettelossa.

Von Habsburg
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, olen itse Elchessä järjestettävän tapahtuman ihailija, mutta haluaisin tässä yhteydessä kysyä teiltä vielä jotakin, koska tämä osoittaa, kuinka tärkeä asia kulttuuri on meidän tulevaisuutemme kannalta: eikö komission olisi aika kehittää oma järjestelmä ei vain kerätäkseen nämä kansalliset kulttuuritapahtumat luetteloon, vaan todella tukeakseen niitä, jotta keskuudessamme vähitellen kehittyisi uusi asenne. Haluaisin nyt, koska olemme jo ajatuksissamme Elchessä, viitata myös esimerkiksi Alicanten maakunnassa järjestettävään maurilaisten ja kristittyjen juhlaan, joka myös on upea kansallinen kulttuuritapahtuma ja joka ehkä ajaisi myös asiaa rohkaisten ihmisiä tekemään jatkossakin näitä aloitteita, joita komission sitten pitäisi tukea. Olisitteko valmis ryhtymään sellaiseen?

Oreja Aguirre
Arvoisa puhemies, tiedän, miten tärkeänä tohtori von Habsburg pitää tätä asiaa. Minun on sanottava, että kuljin alle viikko sitten erään kyseisen alueen kylän poikki ja näin, että yhdessä kylässä on juuri Otto von Habsburgin mukaan nimetty katu, ja juuri siellä saatoin nähdä, miten tätä maurien ja kristittyjen juhlaa valmisteltiin. Kaikki tämä merkitseekin mielestäni yhtä asiaa - jota on tärkeä korostaa: Euroopan rikkaus syntyy Euroopan eri kulttuurien välisistä eroavuuksista. Luultavasti komission tehtävänä lienee pohjimmiltaan selvittää, mitä yhteistä Euroopan eri kulttuureilla on, ottaen kuitenkin huomioon kulttuurien eroavaisuudet.
Olenkin sitä mieltä, että näiden täytyy voida sisältyä sekä vertauskuvallisiin toimiin että erityistoimiin. Näin ollen merkitsen huolellisesti muistiin kaikki nämä aloitteet - toivon niiden edelleen jatkuvan - ja nyt, kun kyse on nimenomaan lainsäädäntömuodollisuudesta, kehottaisin teitä jouduttamaan mahdollisimman paljon tätä muodollisuutta parlamentissa, niin että se etenisi nopeasti ensimmäisessä käsittelyssä, jotta, mikäli se on mahdollista, neuvosto voisi hyväksyä yhteisen kannan 17. marraskuuta ja meillä voisi jo tämän vuoden kuluessa olla kyseinen puitesopimus. Puitesopimuksen piiriin sopivat epäilemättä nämä aloitteet, joita täällä on tänä iltana esitetty.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Marcelino Oreja. Merkitsemme huolellisesti muistiin vauhtia ja nopeutta koskevan huolenne. Kiitämme teitä läsnäolostanne. Olemme käyneet läpi herra Marcelino Orejalle kuuluneet kysymykset, hyvästelemme teidät ja toivomme, ettei maantiellä ajettaisi liian lujaa ja että te palaisitte takaisin rauhallisesti ja samojen olosuhteiden vallitessa kuin tänne saapuessanne.

Puhemies
Kysymys nro 36 Patricia McKenna (H-0833/98):
Aihe: Intian valtameren Chagosin saariston Ilois-kansa
Onko komissio tietoinen siitä, että samaan aikaan, kun se neuvotteli Britannian liittymisestä Euroopan talousyhteisöön, Britannia pakotti arviolta 2 000 Ilois-alkuperäiskansan asukasta muuttamaan pois Chagosin saaristosta, joka tällä hetkellä kuuluu Euroopan unioniin merentakaisena alueena eli brittiläisenä Intian valtameren territoriona, ja että pakkosiirron salaisena perusteena oli Diego Garcia -saaren vuokraaminen Yhdysvaltojen sotilastukikohdaksi? Onko komissio käsitellyt tätä asiaa aikaisemmin, ja pitääkö se joka tapauksessa näitä ihmisiä Euroopan unionin kansalaisina huolimatta siitä, että pakkosiirretyt asukkaat ovat maanpaossa Mauritiuksessa, siitä että monet elävät surkeissa olosuhteissa - monet ovatkin tehneet itsemurhan - vaikka Britannian hallitus suostuikin joitakin vuosia sitten maksamaan korvauksia? Riippumatta siitä, ovatko nämä pakkosiirretyt Euroopan unionin kansalaisia tai eivät, uskooko komissio, että heillä on lailliset oikeudet unionissa, koska he ovat unionin alueelta pakkosiirrettyjä asukkaita, tai tavallaan Euroopan omia pakolaisia? Miten komissio aikoo varmistaa, että perustamissopimusten määräykset koskevat myös näitä onnettomia siirtolaisia? Herra Pinheiro, teillä on puheenvuoro vastataksenne rouva McKennan kysymykseen.

Pinheiro
Arvoisa puhemies, Euroopan komissio on tietoinen Chagosin kysymyksestä, mutta se ei ole koskaan ottanut osaa virallisiin keskusteluihin asiasta. Kysymys siitä, onko Chagosin saariston Ilois-kansa oikeutettu saamaan Ison-Britannian kansalaisuuden, on Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen ja asianosaisten henkilöiden välinen asia. Euroopan yhteisö on Mauritiuksessa merkittävä rahoittaja, ja se rahoittaa Euroopan kehitysrahaston kautta useita hankkeita ja ohjelmia, joilla pyritään vähentämään köyhyyttä maan kaikkein heikoimmassa asemassa olevan väestönosan keskuudessa sen alkuperästä riippumatta. Komissio on äskettäin käynnistänyt perusteellisen tutkimuksen köyhyydestä Mauritiuksessa saadakseen ongelmasta tarkan käsityksen. Vaikka yleinen köyhyys onkin hävinnyt Mauritiuksesta kahden viime vuosikymmenen huomattavan talouskasvun myötä, syrjäytyneen väestönosan keskuudessa esiintyy yhä köyhyyden pesäkkeitä. Vuoden 1999 alussa käynnistetään köyhyyden lievittämiseksi EKR: n rahoittama keskitetty ohjelma, josta Ilois-kansan yhdistykset tai kansalaisjärjestöt voivat ilman muuta hyötyä.

McKenna
Mielestäni komissio ei tee oikeastaan mitään tämän kysymyksen hyväksi. Kysymys on siitä, että nämä ovat periaatteessa EU: n merentakaisia alueita. Diego Garcian asukkailta on evätty oikeus elää omassa kotimaassaan. Heillä täytyy ilman muuta EU: n lainsäädännön nojalla olla joitakin oikeuksia EU: n kansalaisina. Heidät on pakotettu lähtemään saariltaan ja elämään maanpaossa muualla. Sitä ei voida hyväksyä. EU: n on puututtava tähän.
Haluaisin lisäksi tietää, onko komissiolla mitään oikeudellista lausuntoa tästä asiasta. Olisin hyvin kiitollinen, jos voisitte antaa minulle oikeudellisen lausuntonne asiasta. Mielestäni tämä kysymys ei kuulu vain jäsenvaltiolle, koska mikäli niin olisi, eikö mikä tahansa hallitus EU: ssa voisi päättää, että maan jonkin osan vähemmistöryhmät voidaan siirtää jonnekin muualle? Eikö heillä EU: n lainsäädännön nojalla ole mitään oikeuksia? Tässä ei ole mitään järkeä.
Sen nojalla, että he itse asiassa asuivat saarella, joka kuului Isolle-Britannialle, heillä pitäisi olla EU: n kansalaisten oikeudet. He ovat nyt eläneet maanpaossa lähes 30 vuotta. Sitä ei voida hyväksyä. EU: n velvollisuutena on tunnustaa tämän kansan kohtalo.

Pinheiro
Arvoisa puhemies, vaikka Euroopan komissio onkin tietoinen ongelmasta, asia on nyt otettu esille ensimmäistä kertaa, on se sitten tapahtunut Mauritiuksen hallituksen, Yhdistyneen kuningaskunnan tai kyseisen Ilois-kansan taholta. Meillä ei näin ollen ole muuta oikeudellista lausuntoa kuin se, että kysymys on monimutkainen. Me tiedämme, että hallitukset ja kyseinen kansa keskustelevat tästä kysymyksestä, mutta en voi sanoa asiasta tämän enempää.

Puhemies
Kysymys nro 37 Glenys Kinnock (H-0845/98):
Aihe: Komission tutkimukset AKT-alueiden kanssa käytävästä kaupasta
Haluaisin kuulla komissiolta, kuinka pitkälle AKT-kauppasuhteita koskevat tutkimukset ovat edenneet? Onko totta, että ne on saatettu päätökseen, mutta että niiden tekijät tarkistavat niitä parhaillaan komission kehotuksesta?
Milloin lunastetaan lupaus siitä, että Euroopan parlamentin jäsenet saavat tutustua kyseisiin asiakirjoihin voidakseen laatia vastauksen Lomén neuvottelumandaattiin? Herra Pinheiro, kehotan teitä vastaamaan rouva Kinnockin kysymykseen.

Pinheiro
Arvoisa puhemies, olen iloinen voidessani kertoa rouva Kinnockille, että tutkimukset, jotka koskevat Euroopan unionin ja AKT-maiden ryhmittymien välisiin kauppasuhteisiin sisällytettävän vastavuoroisuuden taloudellista vaikutusta, ovat nyt loppuvaiheessa. Komissio sai kesän aikana viiden tutkimuksen loppuselontekojen luonnokset. Viimeisen niistä on toivon mukaan tarkoitus saapua hyvin pian. Ohjesääntöjen ja komission tavanomaisen käytännön mukaisesti yksiköt antoivat lausuntonsa sen varmistamiseksi, että kaikki raportit olivat selkeitä ja täydellisiä.
Olemme vastikään saaneet Karibianmeren, Tyynenmeren ja Eteläisen Afrikan kehitysjärjestön CDAA: n aluetta koskevat kolme loppuselontekoa. Kuten olen jo selittänyt AKT-EU-yhteiskokouksen aikana, voin vakuuttaa teille, että aikomuksenani on aina ollut kertoa tuloksista teille ja kaikille muille mahdollisimman pian, jotta kaikki voivat saada perusteellisen käsityksen tulevien neuvottelujen keskeisistä kysymyksistä. Näin ollen te ja muut asiasta kiinnostuneet jäsenet saatte Euroopan parlamentin sihteeristöltä jäljennökset kaikista loppuselonteoista marraskuun alkuun mennessä. Komissio laatii myös kaikista tutkimuksista yhteenvetoa, jonka te niin ikään saatte selontekojen yhteydessä.

Kinnock, Glenys
Kiitän komissaaria erittäin hyödyllisestä vastauksesta. Arvoisa komissaari Pinheiro, haluatte oletettavasti kyseisten tutkimusten tukevan komission näkemystä, jonka mukaan vapaakauppasopimukset auttaisivat AKT-maita integroitumaan maailmanlaajuiseen talouteen. Näin ollen haluaisin kysyä teiltä, oletteko te kuullut - koska tiedän sen - Barbadoksen ministerin Billie Millerin viime viikolla neuvottelujen alkaessa antaman selvän varoituksen, jonka mukaan AKT-maiden taloudet ovat aivan liian hauraita kestääkseen mitään epätasapuolisia sopimuksia Euroopan unionin kanssa? Oletteko te valmis sanomaan Etelä-Afrikan kanssa käytyjen neuvottelujen keskeydyttyä, että ministeri Billie Miller on väärässä?

Pinheiro
Arvoisa puhemies, meillä kaikilla voi olla mielipide tulevaisuudesta ja siitä, mitä tulevaisuus tuo tullessaan. Olettamukseni ja kantani on se, että toivon ja oletan, että ehdotuksemme auttavat AKT-maita, mutta minulla on varaa joustaa. Sen vuoksi meidän olisi tutkittava hyvin tarkkaan kaikkia niitä tutkimuksia, joita parhaillaan tehdään ja joita tullaan myöhemmin tekemään, saadaksemme asiasta syvällisen näkemyksen, koska kaikki maat eivät ole samanlaisia ja tilanne saattaa vaihdella maasta toiseen tai alueelta toiselle. Olen valmis keskustelemaan näistä asioista erittäin avoimesti, mutta toistaiseksi pidän mielipiteeni omana tietonani.
Barbadoksen ministerin puheen osalta vastaus ilmeisesti koskee vain Barbadoksen kantaa, niin kuin pääministeri aiemmin selvitti. Ymmärtääkseni puhetta ei käsitelty AKT-maiden ryhmässä. Sen perusteella, mitä kuulin monilta muiden alueiden suurlähettiläiltä ja ministereiltä, he eivät täysin yhdy joihinkin rouva Millerin huolenaiheisiin. Siitä huolimatta epätasapuolisuus ja rajojen avautuminen on ilmeisesti väistämätöntä, jos vapautumiskehitys jatkuu. Ehdotamme, että avautuminen tapahtuisi asteittain ja että maita olisi pikemminkin autettava avautumaan kuin että ne joutuisivat kokemaan sellaisen sokean ja horisontaalisen avautumisen, jonka esimerkiksi vaikkapa WTO on sanellut. Samalla arvelemme, että kyseiset taloudet eivät haurautensa vuoksi kestä minkäänlaisia häiriöitä. Se on aivan selvää. Millainen ratkaisu sitten onkin, asioiden on edettävä asteittain ja niitä on seurattava hyvin tiiviisti, jottei tilanne riistäytyisi hallinnasta.
Etelä-Afrikan osalta - ja koska tiedän, että menette sinne hyvin pian - ratkaistavana on kolme keskeneräistä kysymystä, jotka liittyvät pikemminkin politiikkaan kuin kauppaan. Tein viime viikon lopulla epävirallisia ehdotuksia ja tapaan lokakuun puolivälissä kauppa- ja teollisuusministerin nähdäkseni, voimmeko me tavalla tai toisella ratkaista nämä poliittiset kysymykset. Olen kuitenkin yhä vakuuttunut siitä, että neuvottelut Etelä-Afrikan kanssa on mahdollista saattaa päätökseen lokakuun loppuun tai marraskuun alkuun mennessä.

Puhemies
Kysymys nro 38 Ulla Sandbæk (H-0847/98):
Aihe: Avustusten myöntämisen oikeudellista perustaa koskevista seikoista johtuva, yhteisön tuomioistuimen antama uusien hankkeiden rahoittamiskielto
Kun otetaan huomioon, että komission PO VIII: aa koskevien useiden budjettikohtien (mahdollisesti mukaan lukien sukupuolikysymyksiin liittyvä toiminta WTO: n hankkeessa) kaikkien avustusmäärärahojen maksut on keskeytetty, mikä aiheuttaa hankkeiden pysähtymisen ainakin kevääseen 1999 asti, mitä komissio on päättänyt tehdä niiden hankkeiden suhteen, jotka on suunnattu Yhdysvalloissa syksyllä 1999 järjestettävän WTO: n kolmannen ministerikonferenssin valmisteluun liittyvään kehitys-, koulutus- ja puolestapuhumistyöhön? WTO: n hyväksyttyyn asialistaan liittyvien kysymysten ja mahdollisten uusien kysymysten valmistelutyö on jo käynnistynyt kesätauon jälkeen kansallisella tasolla ja tulee jatkumaan EU: n tasolla talvesta 1998 ja keväästä 1999 lähtien. (Tuomioistuimen kieltotuomio on pysäyttänyt useita WTO: hon liittyviä hankkeita, jotka olivat lähellä hyväksymistä). Herra Pinheiro, kehotan teitä vastaamaan rouva Ulla Sandbækin kysymykseen.

Pinheiro
Arvoisa puhemies, komissio ymmärtää täysin sen, miten tärkeää on integroida kehitysmaat - erityisesti AKT-maat - maailmantalouteen. Sen vuoksi komissio tukee AKT-maiden täysipainoista osallistumista WTO: hon ja on ryhtynyt useisiin aloitteisiin sen edistämiseksi. Samalla WTO voi hoitaa asianmukaisen tehtävänsä vain, jos kaikkien osallistujamaiden huolenaiheet otetaan huomioon. Siitä syystä painotan sitä, että kaupan ja kehityksen on oltava tiiviisti mukana WTO: n asialistalla, että kehitysmaiden erityisrajoituksia on arvioitava asianmukaisesti ja että ne on otettava huomioon kaikissa monenvälisissä kauppaneuvotteluissa. Tämä on todella tärkeää.
Tämä asia on minulle henkilökohtaisesti tärkeä, ja käytän hyväkseni kaikki tilaisuudet suhteissamme kauppakumppaneihin saadakseni tukea kannallemme. Olen muuten juuri tullut Washingtonista, jossa osallistuin kehitystä koskevaan G8-kokoukseen, ja juuri minun väliintuloni ansiosta oli mahdollista varmistaa se, että seuraavan kehitystä koskevan G7/G8-kokouksen asialistan yhdeksi pääasiaksi sisällytetään kauppa ja kehitys sekä kehitysmaiden huolenaiheet.
Mitä tulee niihin WTO-aloitteisiin, joihin komissio on ryhtynyt AKT-maiden osalta ja joihin edellä viittasin, haluaisin mainita seuraavat seikat. Keväällä 1998 perustettiin AKT: n sihteeristön yhteyteen epävirallinen työryhmä, jonka tehtävä on vaihtaa tietoja, keskustella ja mahdollisesti sovittaa yhteen kantoja WTO: n seuraavaa neuvottelukierrosta varten. Tammikuusta 1999 lähtien - ja tämä on erittäin tärkeää - Geneveen perustetaan AKT: n sihteeristön sivuhaara, jonka tehtävä on sovittaa yhteen AKT: n kantoja WTO: n sisällä. Komissio rahoittaa tätä.
Rahoitimme lisäksi valmistelevan seminaarin ennen toukokuussa 1998 pidettyä WTO: n toista ministerikonferenssia. Olemme myös rahoittaneet seitsemän tulevaa alueellista seminaaria, jotka koskevat WTO: n sopimusta ja sen täytäntöönpanoa. Komissio vahvistaa myös saaneensa ICDA: lta (International Coalition for Development Action) ehdotuksen, joka koskee sukupuolikysymyksiin liittyvää toimintaa WTO: ssa ja sen rahoitusta budjettikohdassa B7-611. Yhteisön tuomioistuimen tuomion perusteella tämän budjettikohdan täytäntöönpano on keskeytetty. Ei siis ole toistaiseksi mahdollista antaa myönteistä vastausta edellä olevaan pyyntöön.
Komissio on kuitenkin valmis tarkastelemaan hanke-ehdotusten kelpoisuutta muissa budjettikohdissa, jotka mahdollistavat kehitys-, koulutus- ja kannatushankkeet ja joilla jo on oikeudellinen perusta, jolloin niiden puitteissa voidaan rahoittaa hankkeita.

Sandbæk
Arvoisa puhemies, minua kiinnostaa nimenomaan komissaarin vastauksen viimeinen osa, joka koskee muita tilejä. Jos löydetään muita tilejä, ilmoitetaanko sitten kansalaisjärjestöille, että nämä tilit ovat avoimia, vai ilmoitetaanko yksinkertaisesti, että näiden tilien kautta on jo myönnetty rahoja? On olemassa esimerkiksi yhteisrahoitus kansalaisjärjestöjen kanssa. Sellaisen tilin kautta myönnetään tavallisesti hyvin suuria summia, mutta monet niistä summista, joita tällä hetkellä haetaan WTO-neuvotteluihin valmistavia seminaareja tai muita koulutusmuotoja varten AKT-maissa, ovat hyvin pieniä. Haluammeko esimerkiksi siirtää rahaa - missä sitä onkin - kansalaisjärjestöjen yhteisrahoitustilille, ja sitten tietyissä tapauksissa tehdä tilisiirtoja, vaikka summat ovatkin hyvin pieniä, niin että voidaan saada rahaa tähän erittäin tärkeään alueeseen? Mehän olemme täysin yhtä mieltä siitä, että kehitysmaiden tuleminen mukaan WTO-neuvotteluihin on välttämätöntä.

Pinheiro
Arvoisa puhemies, tähän asiaan liittyy monta eri kysymystä. Ensimmäinen koskee WTO: ta kokonaisuudessaan. Toinen koskee sukupuolikysymyksiä ja niiden edistämistä paitsi WTO: n myös yleensä kehitysnäkökohtien osalta. Tämä on jo hyväksytty ja mukautettu mainstreaming -periaatteeseen. Mielestäni onkin täysin perusteltua, että WTO: ta - kauppaa ja kehitystä sekä kauppaan liittyviä kysymyksiä - olisi myös mukautettava mainstreaming -periaatteeseen sukupuolikysymysten osalta.
Ehdotin sitä - voisin ilmaista sen hieman täsmällisemmin - että joidenkin kyseisten toimien osalta voisimme käyttää yhteisrahoitusta kansalaisjärjestöjen kanssa koskevaa budjettikohtaa B7-6000, joka on kyseisen hankkeen ulottuvuuden kannalta mahdollinen. Jos sitä ehdotetaan tuon kohdan sisällä, on hyvinkin mahdollista, että se kelpuutetaan.

Puhemies
Kysymys nro 39 Marie-Arlette Carlotti (H-0907/98):
Aihe: Unionin tuki Gabonin presidentinvaaleja varten
Euroopan unioni on perinteisesti myöntänyt AKT-maille tukea demokraattisten ja avointen vaalien järjestämistä varten. Voiko komissio näin ollen tehdä selkoa teknisistä ja rahoitukseen liittyvistä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka se aikoo panna täytäntöön joulukuuksi 1998 suunniteltuja Gabonissa pidettäviä presidentinvaaleja varten? Arvoisa komissaari, kehotan teitä vastaamaan rouva Carlottin kysymykseen.

Pinheiro
Gabonin pääministeri pyysi 23. heinäkuuta 1998 päivätyllä kirjeellä komissiota lähettämään valtuuskunnan tarkkailemaan koko vaaliprosessia.
Komissio vahvisti 3. syyskuuta päivätyllä kirjeellä sen, mitä se oli jo aikaisemmissa yhteydenotoissa todennut, nimittäin, että se oli hallituksen ja asianomaisten ulkopuolisten kumppanien välisten koordinoitujen ponnistelujen puitteissa valmis auttamaan Gabonia presidentinvaalien valmistelemisessa ja järjestämisessä. Komission apu voisi tältä osin liittyä erityisesti gabonilaisten vaalitoimitsijoiden ja tarkkailijoiden koulutukseen.
Tällainen kaikkien poliittisten osapuolien avulla toteutettu lähestymistapa auttaisi luomaan Gaboniin sellaiset olosuhteet, jotka takaisivat tulevien vaalikampanjoiden kannalta välttämättömän avoimuuden. Komissio odottaa parhaillaan Gabonin viranomaisten vastausta tähän tarjoukseen.

Carlotti
Arvoisa komissaari, kiitos siitä, että vastasitte niin täsmällisesti, mutta olen silti huolissani, koska Gabonin viranomaiset ovat laskeneet liikkeelle huhuja, joiden mukaan he eivät olisi saaneet komissiolta tätä 3. syyskuuta päivättyä vastausta, johon juuri hetki sitten viittasitte.
Mitä me voimme näin ollen tehdä, jotta kaikki Gabonissa tietäisivät, niin enemmistö kuin oppositiokin, että pallo on heillä? Mitä voimme lisäksi tehdä, jotta kaikki tietäisivät, että olemme edelleen kiinnostuneet Gabonin demokratisoitumisprosessista? Mitä voimme tehdä nyt heti? Puhuitte koulutuksesta, ja todellakin, mitä pitemmälle asiat etenevät, sitä vaikeampaa on toteuttaa tarkkailijoiden koulutusta.

Pinheiro
Olen yhtä huolestunut kuin tekin siitä, kuinka aika kuluu, varsinkin sen vuoksi, että Gabon on nykyään äärimmäisen tärkeä maa kyseisellä Afrikan alueella. Tiedämme kaikki sen, että presidentti Omar Bongo on vanhin afrikkalainen johtaja. Hän on yrittänyt rakentaa rauhaa aina tilaisuuden tullen, ja on ehdottoman välttämätöntä, että Gabonin presidentinvaalit ovat täysin avoimet.
Ei ole syytä antaa taloudellista apua, koska Gabon ei tarvitse sitä, mutta koulutus, ja hyvä koulutus, on ehdottoman tärkeää. 3. syyskuuta päivätty kirjeemme ansaitsee vastauksen, ja uskon, että siihen saadaan vastaus. Voin vakuuttaa teille, hyvä jäsen, että aion tämän kysymyksen jälkeen jopa ottaa henkilökohtaisesti selvää siitä, mitä tapahtuu, ja vaatia vastausta mahdollisimman pian.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komissaari. Hyvät jäsenet, tämän kysymyksen myötä olemme käyneet läpi herra Pinheirolle kuuluvan osan. Kiitämme häntä hänen vastauksistaan.

Puhemies
Kysymys nro 40 Eryl McNally (H-0844/98):
Aihe: Rationaalista suunnittelua koskeva direktiivi
Missä määrin komissio on edistynyt rationaalista suunnittelua koskevan direktiivin tai sitä vastaavan lainsäädännön uudelleen esittämisessä? Herra Papoutsis, toivotan teidät tervetulleeksi ja teillä on puheenvuoro vastataksenne rouva McNallylle.

Papoutsis
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio hyväksyi ehdotuksen rationaalista suunnittelua koskevasta direktiivistä syyskuussa 1995. Ehdotuksen tavoite, kuten muistatte, on edistää yhteisön tavoitetta vähentää hiilidioksidipäästöjä. Euroopan parlamentti on tukenut tätä direktiiviä merkittävällä tavalla rouva McNallyn mietinnöllä, joka, kuten jo silloin sanoin, oli erinomainen mietintö, jonka parlamentti hyväksyi 12. marraskuuta 1996. Monet Euroopan parlamentin tarkistuksista liitettiin muutettuun ehdotukseen ja ne selvensivät direktiiviä. Valitettavasti neuvoston työryhmän keskusteluissa ehdotuksen kannatus jäi niukaksi ja jotkut jäsenvaltiot ilmoittivat, että niistä olisi parempi muuttaa ehdotus suositukseksi. Äskettäisessä tiedonannossaan energiatehokkuudesta komissio toisti kantansa rationaalisesta suunnittelusta ja korosti, että komissio pitää tätä direktiiviä edelleen tärkeänä erityisesti markkinoiden vapauttamisen jälkeisten energiapalvelujen kannalta. Ilmoitimme myös selvittävämme, mikä olisi paras tapa edistää tätä asiaa.

McNally
Kiitän herra Papoutsisia hänen yhtäjaksoisesta työstään tällä alueella. Onko hän kanssani yhtä mieltä siitä, että tällainen direktiivi olisi erinomainen keino lisätä meidän uskottavuuttamme Buenos Airesin neuvotteluissa, joita koordinoi - Euroopan unionin osalta - komissaari Bjerregaard, jonka kanssa herra Papoutsis ymmärtääkseni tekee tiivistä yhteistyötä? Energiatehokkuus on todellakin keskeinen asia, jotta voimme täyttää Kiotossa antamamme lupauksen erityisesti kotitalouksien osalta. Meidän on juuri kotitalouksien osalta löydettävä tapoja rohkaista yrityksiä tarjoamaan ei ainoastaan sähköä tai kaasua, vaan sähköä tai kaasua keinona viilentää tai lämmittää taloja ja jääkaappeja, tarvittavaa sähköä. Monet eivät pysty tekemään sellaisia sijoituksia itse. Heitä on rohkaistava ja kyseisiä yrityksiä on autettava.

Papoutsis
Rouva McNally, olen kanssanne täysin samaa mieltä siitä, että tavoite on erityisen tärkeä ja ajankohtainen, varsinkin kun olemme keskellä neuvotteluita Kiotossa tehdyistä sitoumuksista. Minäkin todella uskon, että sähköntuotannon hiilidioksidipäästöt muodostavat yli kolmanneksen hiilidioksidin kokonaispäästöistä Euroopan unionissa. Tästä syystä meidän on löydettävä uusia keinoja rajoittaa näitä päästöjä. Olen aidosti sitä mieltä, ja tästä pidämme kiinni, sekä minä että komissio, että direktiivi edesauttaisi suuresti jäsenvaltioiden pyrkimystä saavuttaa tämä tavoite.

Puhemies
Kysymys nro 41 Ludivina García Arias (H-0852/98):
Aihe: Kaivosyritys HUNOSA: lle myönnetty julkinen tuki
Euroopan komissio on lopulta hyväksynyt Espanjan kaivosteollisuuden tukisuunnitelman, mutta vaatii uudelleen, että kaivosyritys HUNOSA: n hiilentuotantoa leikataan lisää, mikä tarkoittaa sitä, että jo toiseen kertaan komissio ei hyväksy sitä, mistä Espanjan valtionhallinto ja työmarkkinaosapuolet ovat sopineet. Eikö komissio ole sitä mieltä, että tulevaisuudessa olisi istuttava samaan neuvottelupöytään, jotta komission asiaan puuttuminen olisi avoimempaa ja jotta Asturiassa yleisen mielipiteen mukaan ei näyttäisi siltä, että Espanjan valtionhallinto ja Bryssel ovat sopineet uusien leikkausten vaatimisesta? Herra Papoutsis, kehotan teitä vastaamaan rouva García Ariasin kysymykseen.

Papoutsis
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio hyväksyy ilomielin sen, että rouva García Ariasin mainitsemasta yritysjärjestelystä päätettiin työmarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun puitteissa saavutetun sopimuksen pohjalta. On myönteistä, että siinä kannetaan huolta siitä kärsivien työntekijöiden tulevaisuudesta sekä lisäksi heiden perheidensä tulevaisuudesta, ja että siinä lisäksi edellytetään toimenpiteitä hiilikaivosalueiden talouden muuttamiseksi yrittämällä löytää vaihtoehtoisia keinoja talouden kehittämiseen.
Kuitenkin silloin, kun komissio antaa lausunnon tästä järjestelystä, sen velvollisuus on varmistaa, että tehdyt päätökset ovat sopusoinnussa perustamissopimusten määräysten kanssa. Komission päätös tuesta Espanjan hiilikaivosteollisuudelle on todella merkittävä. Päätös sallii, että jo pelkästään HUNOSA-yritystä tuetaan noin 262 400 000 000 pesetalla eli 1 590 000 000 eculla. Komissio on nähnyt suurta vaivaa voidakseen tehdä teollisuutta tukevan päätöksen, jonka voidaan katsoa olevan yhteisön oikeuden mukainen ja jota voidaan nyt tarvittaessa puolustaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa.
Koko sen ajan, kun Espanjan sopimuksista neuvoteltiin, komissio osoitti suurinta mahdollista kunnioitusta vuoropuhelun osapuolia kohtaan ja ilmoitti olevansa milloin tahansa valmis yhteistyöhön ja lisäksi antamaan lausunnon, jos sellaista pyydetään. Komissio on kuitenkin pannut merkille, että neuvotteluihin osallistuneet työmarkkinaosapuolet eivät ottaneet komissioon yhteyttä, vaikka tiesivätkin, että heillä olisi ollut siihen oikeus.
Mitä tulee rouva García Ariasin mainitsemiin espanjalaisten tahojen tekstiin tehtyihin muutoksiin, minun on sanottava, että komissio ei koskaan vaatinut lisäleikkauksia HUNOSA-yrityksen tuotantoon. Komission huomiot kyseisen yrityksen vuoden 2001 tuotannosta perustuvat kattavaan ja läpinäkyvään analyysiin viime vuosina havaitusta kehityksestä. Tämä analyysi paljasti, että joidenkin komissiolle esitettyjen laskelmien teoreettisen perustan johdosta kyseisissä sopimuksissa määritelty tuotannon supistuminen vuonna 2001 ei ole todellista kyseisissä sopimuksissa määritellyissä kaivoksissa. Komissiolla ei täten ollut mahdollisuutta hyväksyä tätä toiminnan leikkausten laskentatapaa, minkä seurauksena komissio vaati sopimuksen noudattamista todellisten tietojen pohjalta.
Arvoisa puhemies, sallinette minun korostaa, että rouva García Ariasilla oli mahdollisuus todeta henkilökohtaisesti komission avoin ilmapiiri ja lämmin vastaanotto silloin, kun hän kiinnostui HUNOSA-yrityksen ongelmista.
Olemme koko ajan olleet rouva García Ariasin käytettävissä ja valmiita antamaan hänelle tietoja kaikista niistä asioista, joita silloin oli tietoomme saatettu.

García Arias
Ehkäpä kysymyksen olisi pitänyt kuulua: miten voimakkaasti Espanjan hallitus on puolustellut tai selitellyt HUNOSA: a koskevaan suunnitelmaan liittyviä seikkoja? On nimittäin liikkunut huhuja ja arvioita hallituksen ja herra Benavidesin sopimasta kirjeestä leikkausten toisen vaiheen osalta.
Kuitenkin, arvoisa komissaari, minulla on eräs epäilys. Kun täällä parlamentissa keskusteltiin päätöksestä N: o 3632, olin esittelijänä. Te tiedätte, että päätöksellä säädellään nimenomaan yhteisön puuttumista asiaan. Niin neuvostossa kuin parlamentissakin poistettiin nimenomaan eurooppalaisen viitekustannuksen käsite, ja tekstissä puhutaan näin ollen sosiaalisista ja alueellisista syistä sekä kustannusten vähenemispyrkimyksestä. Vaikka onkin totta, että olen useissa yhteyksissä puhunut edustajienne kanssa komissiossa, en ole koskaan saanut tietää tarkemmin - koska ei ole sellaista asetusta, joka säätelisi tuota päätöstä - mitkä nuo erityistaulukot ovat, enkä ole myöskään vakuuttunut siitä, että komissiossa tiedetään yrityskohtaiset perusteet, jotta komissio voisi todellakin sanoa, että henkilöstöä on vähennettävä niin ja niin paljon tai että tuotantoa on vähennettävä niin ja niin paljon. Mielestäni tässä lisäksi tulkitaan direktiiviä rajoittavasti, koska me puhumme kustannusten vähenemispyrkimyksestä, eikä se tarkoita tuotannon vähentämistä. Mikä tahansa yritys voi tuottaa enemmän ja alentaa tuotteen kustannuksia. Minä en edelleenkään ymmärrä yrityskohtaisia perusteita.

Papoutsis
Arvoisa puhemies, haluan toistaa vielä kerran, että komissio on valmis yhteistyöhön jäsenvaltioiden kanssa aina, kun kyse on kansallisella tasolla arkaluonteisista ongelmista ja erityisesti silloin, kun kyseessä ovat ongelmat, joilla on erityisen arkaluonteinen sosiaalinen ja alueellinen ulottuvuus. Esillä olevassa tapauksessa komissio teki kaikkensa voidakseen johdonmukaisesti paneutua ongelmaan, joka sen pitää hoitaa.
Lisäksi komissio kunnioitti tuotannon leikkaamisen osalta sopimuksia, jotka espanjalaiset osapuolet solmivat keskenään. Ero komission ja espanjalaisten osapuolten arvioiden välillä johtuu siitä, että komissio, jonka on huolehdittava avoimuudesta, otti huomioon tuotannon todellisen tason, kun taas Espanja otti huomioon teoreettisen arvion tuotannon tasosta. Komission virastoissa laadittu analyysi paljasti, että 2 100 000 tonnin tuotanto vuonna 2001 Espanjan HUNOSA-yritykselle esittämistä kaivoksista vastaa lähes tarkalleen vuoden 1997 kaivostuotantoa. Tämä tarkoittaa sitä, että kaivosten tuotantoon ei ole tehty mitään leikkauksia, eikä näin ollen toimintaa ole supistettu. Komissio siis otti huomioon vuosituotannon nettoleikkaustavoitteen juuri niin kuin tehdyissä sopimuksissa sanottiin, ja tätä tavoitetta komissio on kunnioittanut. Emme vaatineet suurempia leikkauksia ja aiomme todellakin jatkaa tämän tapauksen hoitamista suhtautuen tilanteeseen mahdollisimman varovasti sosiaalisella tasolla ja tiedostaen samalla ne erityisongelmat, jotka Asturian aluetta vaivaavat.

González Álvarez
Luulen, että herra Papoutsis ei ihmettele sitä, että kun puhumme HUNOSA: sta, juuri rouva García Arias ja minä, jotka olemme asturialaisia, osallistumme keskusteluun. Ymmärrän sen, mitä hän sanoo komission myöntämästä tuesta. Ymmärrän sen, mitä hän sanoo vähentämisen tarpeellisuudesta, ja kiitän myös häntä siitä, että hän ehdottaa työmarkkinaosapuolten kanssa käytäviä neuvotteluja. Kuulkaahan, herra Papoutsis, tilanne on kuitenkin se, että Espanjan hallitus tekee sopimuksen sosiaalisten toimijoiden kanssa: sopimuksen, joka koskee työpaikkojen vähentämistä ja tuotannon vähentämistä. Näyttää siltä, että olemme olleet hiljaa jo jonkin aikaa, ja vähän aikaa sitten alueen lehdissä luki - ja voimme tarkistaa asian sanomalehtien arkistoista - että Euroopan komissio vaati, ettei tuota tehtyä sopimusta noudatettaisi kaikilta osin ja että tuotantoa ja työpaikkoja vähennettäisiin edelleen - ja te tiedätte, että Asturian alueella on paljon vaikeuksia. Näin ollen meidän huolemme onkin: miksi Euroopan komissio ei yhdessä Espanjan hallituksen ja ammattiyhdistysten kanssa laadi sellaista lopullista suunnitelmaa, joka ei vaihtelisi hallituksen tai komission tilanteen mukaan?

Papoutsis
Arvoisa puhemies, haluan vielä kerran toistaa, että komissio oli sopimusneuvottelujen ajan Espanjan viranomaisten ja työmarkkinaosapuolten käytettävissä. Siitä lähtien, kun sopimukseen päästiin, komissio on kunnioittanut sitä kaikilta osin arvioidessaan, että sovitut tuotannon supistukset pitää saavuttaa käyttäen vertailukohtana aina tuotannon todellista tasoa. Sopimuksen solmimisen jälkeen komissio on puuttunut siihen vain arvioimalla, onko sopimus perustamissopimuksen mukainen. Vuoden 2001 tuotantotason oikean laskentatavan palauttamisen lisäksi komissio ei ole missään tapauksessa vaatinut uudestaan tuotannon supistamista, kuten aikaisemmin selitin vastauksessani rouva García Ariasin lisäkysymykseen. Ei muuta.

Puhemies
Kysymys nro 42 Esko Seppänen (H-0858/98):
Aihe: Energiaohjelmien varainkäyttö
EU: n tavoitteeksi on asetettu kaksinkertaistaa uusiutuvien energianlähteiden käyttö vuoteen 2010 mennessä. Se on nykyisin 6 % ja tavoite siis on saavuttaa 12 %.
Suurin osa nykyisestä uusiutuvasta energiasta on vesivoimaa. Sen lisääminen on käytännössä vaikeaa. Kun näin on, tavoite 6 prosenttiyksikön lisäyksestä on todella kunnianhimoinen ja ilmeisesti mahdoton saavuttaa nykyresurssein.
Aikooko EU lisätä varoja ohjelmiin, joiden avulla tavoitteiden saavuttamista edesautetaan? Herra Papoutsis, teillä on puheenvuoro vastataksenne herra Seppäsen kysymykseen.

Papoutsis
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio on samaa mieltä siitä, että valkoisessa kirjassa asetettu toimintasuunnitelman tavoite, jonka mukaan uusiutuvien energianlähteiden osuus unionin sähkönjakelusta kaksinkertaistuisi 6 %: sta 12 %: iin vuoteen 2010 mennessä, on kunnianhimoinen, mutta kuitenkin realistinen. Valkoisessa kirjassa käydään läpi varsin yksityiskohtaisesti keinot, joiden avulla tämä kokonaistavoite voidaan saavuttaa kunkin uusiutuvan energianlähteen todennäköisen osuuden luotettavan arvioinnin pohjalta.
Ehdotettu sektorikohtainen strategia uusiutuvien energianlähteiden käytön lisäämiseksi perustuu parhaaseen tekniikoiden yhdistelmään ja antaa unionille mahdollisuuden saavuttaa tavoitteensa teknisten, käytännöllisten ja taloudellisten rajojen puitteissa. Arviointi erilaisten uusiutuvien energianlähteiden osuudesta tulevaisuudessa joka tapauksessa antaa osviittaa, helpottaa tilanteen seuraamista ja varmistaa sen, että jokaista teknologian alaa hyödynnetään selkeän poliittisen kehyksen sisällä.
On totta, että useimmat uusiutuvien energianlähteiden hyödyntämisen tekniikat kehittyvät vielä teknisesti. Tämä tarkoittaa, että myös uusiutuvan energian tuotantokulut putoavat jatkuvasti ja ne pienenevät vakaalla pohjalla. Me olemme siis saavuttaneet vaiheen, jossa vaaditaan suuria ponnistuksia uusiutuvien energianlähteiden saamiseksi markkinoille ja niiden käyttöä edistävän politiikan soveltamiseksi kaikissa jäsenmaissa. On selvää, että perustutkimuksen ja esittelyn rahoituksen lisäksi nykyisessä vaiheessa on vielä jatkettava uusiutuvien energianlähteiden taloudellista tukemista.
Mitä nyt tulee kysymykseen rahoituksen tasosta, komissio on samaa mieltä siitä, että on tärkeää varmistaa riittävä luototus uusiutuvan energian edistämiselle. Altener-ohjelmalla tähdätään juuri uusiutuvien energianlähteiden käytön lisäämiseen yhteisön alueella, ja ohjelma muodostaa osan komission ehdotuksesta energia-alan puiteohjelmaksi, jota käsitellään parlamentin täysistunnossa torstaina. Komission ehdotukseen liittyy suuntaa-antava taloudellisten resurssien jako, joka kattaa vuosien 1998-2002 välisen jakson.
Jaossa puhutaan Altener-ohjelman talousarvion kasvattamisesta 14, 4 miljoonasta ecusta vuonna 1998 17, 1 miljoonaan ecuun vuonna 2002. Mielestäni on selvää, että tämä on merkittävä lisäys Altener-ohjelman nykyiseen rahoitukseen, mutta, kuten tiedätte, Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat ne elimet, jotka sanovat viimeisen sanan talousarviota koskevissa kysymyksissä. Komissio jää odottamaan teidän päätöksiänne.

Seppänen
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, uusiutuvan energian teknilliset mahdollisuudet ovat loppumattomat ja niitä on analysoitu valkoisessa kirjassa. Mutta sen lisäksi tarvitaan poliittisia päätöksiä. Euroopan unionissa ei ole vielä tehty sellaisia poliittisia päätöksiä, jotka tukisivat uusiutuvien energianlähteiden käyttöä. Mitä mieltä komissiossa ollaan siitä, voitaisiinko uusiutuvien energianlähteiden kautta tuotettua sähköä ottaa verkkoon eri hinnoilla kuin perinteisin menetelmin tuotettua sähköä, siis siten että subventoitaisiin sallitun hinnoittelun kautta uusiutuvaa sähköä?

Papoutsis
Arvoisa puhemies, komissio on tehnyt kaiken voitavansa, jotta se voisi tehdä kaikki esitykset, jotka komissiossa solmittujen sopimusten sekä jäsenvaltioiden puitteissa ovat mahdollisia, jotta se voisi antaa voimakkaan sysäyksen uusiutuvien energianlähteiden käytölle. Tästä syystä esitimme ensin vihreän kirjan uusiutuvista energianlähteistä ja sen jälkeen valkoisen kirjan, johon sisältyi konkreettinen toimintaohjelma, jonka avulla uskomme voivamme todella antaa uuden sysäyksen.
Muistutan, että valitsimme toimintaohjelmaamme neljä konkreettista aloitetta: aluksi miljoona aurinkopaneelilaitosta, noin miljoona aurinkopaneelikattoa, suuria tuulivoimaloita, yhteensä 10 000 megawattia, biomassalaitoksia, yhteensä 10 000 megawattia, ja uusiutuvien energianlähteiden sisällyttäminen noin sataan yhteisöön. Tämä on toimintaohjelma, johon pyysimme teollisuutta, jäsenvaltioita ja kaikkia tahoja tekemään aloitteita, jotta ne yhdessä voisivat antaa sysäyksen uusiutuvalle energialle.
Kuitenkin tämän lisäksi muistutan teille, että sähkön sisämarkkinoita koskevassa direktiivissä komissio suositti uusiutuville energianlähteille etuoikeutettua pääsyä verkkoon. Tämä on sellainen asia, että toivomme kaikkien jäsenvaltioiden kannattavan ja hyödyntävän sitä.
Komissio ei kuitenkaan yksinään kykene tekemään mitään erityistä. On siis jäsenvaltioiden tehtävä käyttää hyväkseen kaikkia Euroopan unionin lainsäädännön tarjoamia mahdollisuuksia ja samalla hyödyntää myös yhteisön eri ohjelmien kautta saatavilla olevaa yhteisön rahoitusta, jonka tarkoitus on auttaa teollisuutta tuottamaan teknologiaa halvemmin kustannuksin ja samalla tarjota jäsenvaltioiden alueille ja suurille kaupungeille mahdollisuus hyödyntää uutta teknologiaa uusiutuvien energianlähteiden käytössä.

Puhemies
Kysymys nro 43 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.
Herra Alavanos on ottanut nimiinsä Mihail Papayannakisin kysymyksen nro 44 (H-0916/98):
Aihe: Pedofiilien seksimatkailu
Eurobarometrin (huhti-toukokuu 1998) erään tutkimuksen tulosten mukaan Euroopan kansalaiset tuomitsevat pedofiilien seksimatkailun ja 88 % heistä uskoo, että on erittäin tärkeää, että Euroopan unioni ryhtyy toimiin tämän ilmiön torjumiseksi. Matkailusta vastaava EU: n komission jäsen on lausunnoissaan maininnut, että yleisen mielipiteen ensireaktiot Euroopassa kannustavat EU: ta ryhtymään konkreettisiin käytännön toimenpiteisiin tämän lasten seksuaaliseen hyväksikäyttöön perustuvan matkailun lakkauttamiseksi. Ilmiö on erityisen kärjistynyt Aasian, Latinalaisen Amerikan ja myös Keski- ja Itä-Euroopan maissa ja liittyy lähinnä köyhyyteen, sosiaaliseen syrjäytymiseen sekä lapsilla käytävään kansainväliseen kauppaan.
Komissiolta kysytään: Onko olemassa yhteistä toimintatapaa tämän ongelman suhteen, onko tähänastisilla toimilla ollut mitään vaikutusta ilmiön tukahduttamisessa ja mihin konkreettisiin toimiin komissio aikoo ryhtyä, jotta ilmiö saataisiin tehokkaasti kitkettyä? Herra Papoutsis, ehdotan teille, että vastaisitte kysymykseen nro 44, jonka on esittänyt herra Papayannakis, jota edustaa nyt herra Alavanos.

Papoutsis
Arvoisa puhemies, komission Eurobarometriltä pyytämän tutkimuksen tuloksiin sisältyy erittäin hyödyllistä aineistoa kaikille niille, jotka ovat mukana taistelussa pedofiilien seksimatkailua vastaan.
Niiltä osin kuin asia koskee meitä, taistelu tätä ilmiötä vastaan on asia, jota pidämme aivan ensisijaisen tärkeänä. Tämän tutkimuksen tulosten mukaan siis suuri enemmistö, 88 % Euroopan kansalaisista pitää Euroopan unionin väliintuloa paitsi toivottavana myös oleellisen tärkeänä ja välttämättömänä. Kaikki komission lokakuun 1996 tiedonannossaan edellyttämät toimet on pantu täytäntöön kiivaassa tahdissa. Komissio aikoo nyt jättää Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle kertomuksen kaikkien näiden toimien soveltamisesta ja tapahtuneesta edistyksestä. Kuitenkin se tosiseikka, että Euroopan kansalaiset tiedostavat jo sen, että komissio on ryhtynyt toimimaan asiassa, rohkaisee meitä suuresti jatkamaan ponnistelujamme.
Arvoisa puhemies, sallinette minun puhua hieman aloitteesta, joka koskee pedofiilien seksimatkailun vastaisten kansallisten tiedotuskampanjoiden koordinaation vahvistamista Euroopan tasolla. Tiedotustoimet, jotka ovat nyt toteutumisvaiheessa ja joita komissio tukee, perustuvat kahteen eri jäsenvaltioissa kehitteillä olevaan ohjelmaan, jotka täydentävät toisiaan.
Ensimmäisen ohjelman tavoitteena on suunnitella, luoda ja saada jakeluun video, jota näytetään lennoilla niihin määränpäihin, joissa ilmiö on korostunut, samoin kuin lentohenkilökunnan tietoisuuden lisäämiseksi.
Toisen ohjelman tavoite on suunnitella, luoda ja saada jakeluun toisaalta tiedotuslehtisiä matkustajille ja toisaalta matkailualan ammattilaisille suunnattuja kansioita, jotka sisältävät tietoa seksimatkailusta. Näiden tiedotustoimien lisäksi järjestetään tärkeä tapahtuma: pedofiilien seksimatkailua torjumaan pyrkivien tahojen ensimmäinen eurooppalainen tapaaminen 24. 26. marraskuuta Brysselissä tämän vuoden matkailumessujen yhteydessä. Näissä ammattilaisille suunnatuissa matkailumessuissa komissiolla on käytettävissään merkittävä paikka, jossa se voi esitellä kaikki aloitteet, joihin on ryhdytty taistelussa pedofiilien seksimatkailua vastaan. Lisäksi järjestämme asiantuntijoille ja tärkeille henkilöille tapaamisia, näinä päivinä pidetään kuusi pyöreän pöydän tapaamista, joissa keskustellaan yksityiskohtaisesti kaikista kysymyksistä ja kaikista yhteisistä toimista, joihin tulevaisuudessa voimme ryhtyä sekä eurooppalaisella tasolla että kansalaisjärjestöjen, elinkeinoelämän ja jäsenvaltioiden hallitusten kanssa.

Alavanos
Arvoisa puhemies, haluan kiittää arvoisaa komissaari Papoutsisia, sillä hän on mielestäni tehnyt merkittäviä aloitteita, jotka eivät jää vain ympäripyöreiksi julistuksiksi, vaan ajavat käytännön toimenpiteitä huolimatta siitä, että asia on vaikea ja monia esteitä pitää ylittää.
Haluaisin esittää kaksi lyhyttä kysymystä: ensiksi mitä tulee Itä-Aasian maihin, jonne suuntautuu paljon seksimatkailua ja varsinkin usein lapsiin kohdistuvaa seksimatkailua, onko Euroopan unioni ottanut asian poliittisella tasolla esille jäsenvaltioiden hallitusten kanssa, ja toiseksi, ovatko 15 jäsenvaltiota komission mielestä lähteneet näissä kysymyksissä liikkeelle asioiden vaatimalla herkkätuntoisuudella ja käytännöllisyydellä.

Papoutsis
Arvoisa puhemies, olemme jatkuvassa keskusteluyhteydessä jäsenvaltioiden hallitusten kanssa ja jo Euroopan parlamentin vuoden 1997 marraskuun päätöslauselman ja komission 26. marraskuuta 1997 tekemän esityksen jälkeen neuvosto antoi asiasta julkilausuman. Minun on sanottava, että jäsenvaltioiden kesken vallitsi laaja yhteisymmärrys tästä tiedonannosta. Nyt komission esitykset toiminnasta pedofiilien seksimatkailua vastaan on käytännön syistä keskitetty rajalliseen lukumäärään tavoitteita, jotka vastaavat neljää perustarvetta:
Ennen kaikkea pitää estää ja rangaista niitä, jotka syyllistyvät alaikäisten seksuaaliseen hyväksikäyttöön.-Toiseksi seksimatkailijoiden virta jäsenvaltioista kolmansiin maihin on pysäytettävä.-Kolmanneksi on tuettava taistelua seksimatkailua vastaan kolmansissa maissa.-Neljänneksi on kannustettava Euroopan unionin jäsenvaltioita omaksumaan yhtenäinen kanta pedofiilien seksimatkailua vastaan. Tässä asiassa vaaditaan tietyissä tapauksissa myös joitakin muutoksia jäsenvaltioiden kansalliseen lainsäädäntöön, ja näin on alettukin jo tehdä hitain mutta vakain askelin, sillä hallitukset ovat aina vain poliittisesti sitoutuneempia samaan aikaan, kun yleinen mielipide monissa Euroopan jäsenvaltioissa on valpastunut ja aktivoitunut, ja toivottavasti sama ilmapiiri leviää pian kaikkiin Euroopan unionin jäsenvaltioihin.Mitä taas tulee kolmansiin maihin, tämä on asia, joka Euroopan unionin ulkosuhteiden puitteissa varmasti tulee esille, kuitenkin tavalla, joka ensinnäkään ei halvenna näitä maita ja joka toiseksi edesauttaa yhteisiä ponnistuksia näiden maiden hallitusten kanssa, jotta löydettäisiin tapoja taistella tätä ilmiötä vastaan. Tässä asiassa tarvitaan myös matkailuelinkeinon panosta, ja minun on sanottava, että siellä on tehty hyvin merkittäviä aloitteita tähän suuntaan. Se asia, johon meidän on aina kiinnitettävä erityisesti huomiota - niin kuin aiommekin elinkeinoelämän myötävaikutuksella ja yhteistyössä sekä 15 jäsenvaltion että kolmansien maiden hallitusten kanssa, erityisesti niiden maiden, joissa ilmiö on korostunut - on yhteinen pyrkimys muodostaa matkailun etiikka ja samalla löytää tapoja edistää taloudellisella avulla talouden kehitystä, parantaa kansalaisten ja erityisesti nuorten elintasoa, luoda uusia työpaikkoja ja tällä tavoin taistella tätä ilmiötä vastaan ja estää sen korostuminen.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Papoutsis. Olemme ylittäneet 10 minuutilla komission kysymyksille varatun ajan. En tiedä, tohdinko vedota jalomielisyyteenne ja parlamentin yksiköiden myötämielisyyteen, mutta herra Gary Titley on täällä läsnä. Mitä mieltä te olette? Voimmeko vastata herra Gary Titleyn kysymykseen? Kiitän kovasti teitä ja parlamentin yksiköitä.

Puhemies
Kysymys nro 45 Gary Titley (H-0900/98):
Aihe: Euroopan parlamentin Harrisonin maksuviivästyksiä koskevalle mietinnölle antaman tuen seuranta
Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä varmistaakseen syyskuussa hyväksytyn Harrisonin maksuviivästyksiä käsittelevän mietinnön hengen ja kirjaimen noudattamisen, jotta pienet ja keskisuuret komissiolle työtä tekevät yritykset eivät joutuisi vaikeuksiin komission maksuviivästysten vuoksi? Herra Papoutsis, teillä on puheenvuoro vastataksenne herra Titleyn kysymykseen.

Papoutsis
Arvoisa puhemies, komissiolla oli tosiaankin tilaisuus ilmaista tyytyväisyytensä herra Harrisonin mietinnöstä, joka koski direktiiviehdotusta maksuviivästyksistä, ja ottaa huomioon suurin osa tässä mietinnössä esitetyistä tarkistuksista. Komission ehdotuksen mukaan tämä direktiivi ei kata maksuja, joita peritään yhteisön toimielimiltä. Komissio aikoo kuitenkin tehdä vastaavan esityksen myös näistä maksuista tavoitteenaan säännöt, jotka ovat käytännössä samat kuin direktiivissä vaaditaan julkisilta viranomaisilta. 22. heinäkuuta 1998 annetun varainhoitoasetuksen muuttamista koskevan työasiakirjan mukaan komissio aikoo yhdenmukaistaa ohjeet, joita maksuliikenteessä sovelletaan nykyisin, jotta yhteisön toimielimet kokonaisuudessaan omaksuisivat saman mallin, joka on määritelty direktiiviehdotuksessa. Samalla komissio on ryhtynyt myös laatimaan selvitystä omista maksuviivästyksistään, kokemuksista ja ehdotuksista, ja se saa selvityksen ennen kuluvan vuoden loppua. Joka tapauksessa komission toimivaltaiset yksiköt tekevät siihen asti kaikkensa, jotta esitetyn direktiivin linjauksia noudatettaisiin käytännössä.

Titley
Eikö komissio suostu myöntämään sitä, miten noloa komission kannalta on se, että se yhtäältä sanoo haluavansa saada maksuviivästyksiä koskevan direktiivin, kun se itse toistuvasti antaa yritysten odottaa rahoja pitkään? Yritykset valittavat minulle asiasta jatkuvasti, ja tiedän, että ne valittivat siitä komissaarille, kun hän ystävällisesti tuli käymään vaalipiirissäni. Eikö hän suostu myöntämään sitä, että tämä on poliittisesti mahdotonta, ellei komissio ryhdy toimiin?

Papoutsis
Arvoisa puhemies, tässä asiassa myönnän, että komission maksut ovat todellakin tietyissä tapauksissa viivästyneet, ja ymmärrän, että tiettyjen yritysten valitukset ovat oikeutettuja, mukaan lukien myös tietyt yritykset herra Titleyn vaalipiirissä. Kuitenkin minun on sanottava painokkaasti, että komissio pyrkii menettelytavoissaan tekemään kaikkensa, mutta toisinaan saamme virheellisiä hinnastoja, ja tarvitaan aikaa hinnastojen oikeellisuuden toteamiseksi. Joka tapauksessa komissio tekee kaikkensa kunnioittaakseen direktiivissä esitettyä kehystä ja noudattaakseen sitä käytännössä. Haluan kuitenkin painottaa, että tämän lisäksi komissio hyväksyi heinäkuussa 1997 periaatteen korkojen perimisestä maksuviivästystapauksissa, jotta edunsaaja saisi korvauksen viivästymisestä. Tietojemme mukaan mikään muu kansainvälinen järjestö ei maksa korkoja viivästyneistä maksuista. Tätä asiaa haluan painottaa, koska se todellakin osoittaa, että komission käytäntö on sopusoinnussa maksuviivästyksiä koskevan direktiiviehdotuksen kehyksen ja hengen kanssa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Papoutsis. Kiitokset myös parlamentin yksiköille.
Hyvät jäsenet, ilmoitan teille, että kysymyksiin nro 46-86 vastataan kirjallisesti.
Julistan kyselytunnin päättyneeksi.
(Istunto keskeytettiin klo 19.18 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Ro-ro-alusliikenne ja suurnopeuksinen matkustaja-alusliikenne
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Wattsin laatima liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A4-0310/98) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi säännöllisen ro-ro-alusliikenteen ja suurnopeuksisen matkustaja-alusliikenteen harjoittamisedellytyksistä yhteisössä (KOM(98)OO71 - C4-0162/98-98/0064 (SYN)).

Watts
Arvoisa puhemies, hieman yli neljä vuotta sitten syyskuussa 1994 ro-ro-matkustaja-alus Estonia upposi Itämerellä ja yli 900 ihmishenkeä menetettiin. Parlamentti päätti tuolloin, ettei sellainen onnettomuus saa koskaan enää toistua. Estonian tragedia oli vain yksi monista lauttaonnettomuuksista tällä vuosikymmenellä. Voin mainita muitakin, muun muassa Herald of Free Enterprisen onnettomuuden vuonna 1987 tai vieläkin tuoreemman Scandinavian Starin onnettomuuden.
Parlamentti kysyi tuolloin: miksei siitä opittu mitään? Miksei Heraldin onnettomuudesta opittu mitään? Miksei tehty juuri mitään? " Ei koskaan enää" on tämän parlamentin tavoite.
Alusten turvallisuutta koskevan parlamentin mietinnön esittelijänä olen erittäin mielissäni siitä, että saamme tänään asiassa aikaan todellisia parannuksia. Komissaari Neil Kinnockin päättäväisyyden ansiosta olemme saaneet koko joukon toimia, jotta voitaisiin oppia ja soveltaa saatuja opetuksia. Ensiksi IMOn säännöt (International Safety Maritime Code) on tehty pakollisiksi, jotta johto, kapteeni, miehistö ja henkilökunta asettaisivat turvallisuuden etusijalle. Toiseksi matkustajat lasketaan vastaisuudessa ja kerätään tiedot, jotka ovat tarpeellisia hätätilanteen sattuessa. Kolmanneksi ro-ro-alusten vakauteen liittyviä ongelmia selvitetään voimaan tulevan Tukholman sopimuksen myötä.
Me tarkastelemme tänään tuoreinta ja toistaiseksi kaikkein kunnianhimoisinta toimenpidettä. Vastaisuudessa jäsenvaltiot myöntävät luvan kaikille EU: n alueella liikennöiville aluksille ja suurnopeuksisille aluksille riippumatta siitä, missä maassa ne on rekisteröity. Toisin sanoen liikenteenharjoittajat eivät enää pysty kiertämään kansainvälisiä turvallisuuslakeja mukavuuslipun turvin.
Lisäksi mustista laatikoista eli matkanrekisteröintilaitteista tulee vastaisuudessa pakollisia. Jäsenvaltioilta ei enää vastaisuudessa evätä oikeutta tutkia merionnettomuuksia.
Esittelijänä kannatan täysin näitä toimenpiteitä etenkin siksi, että monet alukset eivät vieläkään viimeaikaisista traagisista tapahtumista huolimatta ole tarpeeksi turvallisia. Komission rahoittamassa tuoreessa selvityksessä todettiin, että lähes joka kolmannen tutkitun aluksen turvallisuudessa ilmeni vakavia puutteita. Näitä olivat muun muassa kiinni ruostuneet palopostit, vialliset pelastusliivit, pelastusveneiden vialliset moottorit ja lukitut varauloskäytävät. Meidän täytyy näin ollen varmistaa, että tämä ehdotus hyväksytään pikaisesti ja että se toteutetaan kunnolla koko yhteisön osalta.
Vaikka me tuemmekin täysin tätä toimenpidettä, haluaisimme, että sitä yksinkertaistettaisiin ja lujitettaisiin monin merkittävin tavoin. Olemme ensiksikin sitä mieltä, että kaikkiin aluksiin - vanhoihin ja uusiin - pitäisi asentaa mustat laatikot viiden vuoden sisällä. Näin tukittaisiin 5 artiklan porsaanreikä, joka sallisi ikuisiksi ajoiksi vapautukset vaatimusten noudattamisesta. Olemme toiseksi sitä mieltä, että komissiolle tämän direktiivin nojalla ilmoitettavien turvallisuusselvitysten tulosten pitäisi olla julkisesti saatavilla. Kolmanneksi 12 kuukauden kuluessa tämän ehdotuksen voimaantulosta pitäisi laatia perusteellinen arvio siitä, onko saatu aikaan tarpeeksi vai tarvitaanko lisätoimenpiteitä.
Alusten turvallisuuden takaamiseksi pitäisi mielestämme vuosittain laatia turvallisuutta koskeva kertomus. Kaikkien näiden tietojen pitää olla julkisesti saatavilla. Nämä kolme tarkistusta kuvastavat päättäväisyyttämme parantaa alusten turvallisuutta, varmistaa se, että alusten turvallisuus on edelleen ensisijainen asia, ja saada kansalaisten ja matkustajien tuki sille, että näitä korkeita turvallisuusvaatimuksia noudatetaan. Toivon, että komissio voi tänä iltana olla yhtä mieltä näistä toimenpiteistä.
Minulla on myös joitakin kysymyksiä komissaarille. Ensiksi, kun otetaan huomioon se, että jäsenvaltioiden tehtävänä on toteuttaa uusi turvallisuusjärjestelmä, millaisin keinoin varmistetaan se, että sitä noudatetaan koko yhteisössä? Toiseksi kysyisin, milloin komissio aikoo tarkistaa Tukholman sopimusta varmistaakseen sen, että alusten vakautta koskevat vaatimukset noudattavat uusinta teknologista kehitystä? Kolmanneksi, kun otetaan huomioon se, että Kanadan rannikon edustalla äskettäin mereen syöksyneen Swissairin koneen kumpikaan musta laatikko ei ilmeisesti toiminut viime minuuteilla, varmistaako komissio sen, että kaikkien alusten mustiin laatikoihin asennetaan varavirtalähteet?
Lopuksi haluaisin kiittää kaikkia kollegoitani ja henkilökuntaamme. Olemme yhdessä päättäneet estää uudet lauttaonnettomuudet. Ei koskaan enää! Tämä ehdotus yhdessä tarkistustemme kanssa ja asianmukaisesti toteutettuna varmistaa sen, että Euroopan vesillä liikennöivillä aluksilla vuosittain matkustavat 141 miljoonaa henkilöä pääsevät turvallisesti määränpäähänsä.

Sindal
Arvoisa puhemies, vaalivuotena, joka nyt on meneillään, meiltä kysytään usein: mitä parlamentissa oikeastaan tehdään? Olen aina iloinen voidessani kertoa, että me parlamentin liikenne- ja matkailuvaliokunnassa olemme työskennelleet hellittämättömästi niin Strasbourgissa kuin Brysselissä parantaaksemme kaikkien liikennemuotojen turvallisuutta. Ylikansallinen, rajat ylittävä liikenne pitää tehdä turvalliseksi yhteisön velvoitteilla. Meidän paneutumisemme erityisesti lauttaliikenteen turvallisuuteen tunnetaan hyvin, mistä myös tämänpäiväinen mietintö on ilmaus. Luvut - yli 140 miljoonaa matkustajaa 500 alusta kohti - puhuvat puolestaan. Minun tekee mieli sanoa, että omalta osaltani teen 200 merimatkaa vuodessa, joten tunnen alukset. Ja sinänsä on huvittavaa, että kun on määrä noudattaa IMOn kansainvälisiä sääntöjä, meidän täytyy antaa niille konkreettinen muoto direktiivinä. Niidenhän pitäisi koskea koko maailmaa. Mutta sellaista se on. Lippuvaltioiden ja erilaisten lainsäädäntöjen sekamelskassa tarvitaan direktiivejä, joilla taataan koulutetut merimiehet, satamavaltioiden harjoittama tarkastustoiminta (port state control) ja niin edelleen.
Tämän direktiivin arvostelijat yrittävät varmasti löytää kiertoteitä. Aluksia siirretään EU: n ulkopuolelle ja niin edelleen. Mutta kuten sanottua, voimme toivoa, että tämä asioiden käynnistäminen Wattin mietinnön ja komission aloitteen avulla olisi alkua maailmanlaajuiselle aloitteelle, joka varmistaa meriturvallisuuden kaikkialla. Me koemme kerta toisensa jälkeen, että meidän pitää sisällyttää IMOn säännöt yhteisön lakiin. Olisi parempi, jos meillä olisi jotakin, joka olisi voimassa koko maailman osalta.
Tanskassa ilmestyy näihin aikoihin - valitettavasti, voisi sanoa - kirja, joka käsittelee Estonia-aluksen onnettomuutta. Jotkut meistä haluavat ilmeisesti käydä tuon onnettomuuden vielä kerran läpi. Toivon, että tämä direktiivi, ja varsinkin tämän direktiivin toimeenpano, takaa osaltaan yhteisen lainsäädännön ja turvallisuuden tulevaisuudessa.
Lopuksi minun on pakko mainita pari ongelmaa, joita Tanskalla on tämän direktiivin osalta. Ne koskevat tarkistuksia 2, 15, 16 ja 17, joiden kohdalla voidaan keskustella siitä, miten suuressa määrin komissiolla pitää olla toimintaoikeus. Se voisi olla seuraava tutkimuksen kohde, kun kaikkia niitä tilastotietoja käsitellään. Mutta annetaan sen nyt olla. Tuen mietintöä sellaisena kuin se on valiokunnassa hyväksytty, mutta olen huolissani erityisesti tarkistuksien 16 ja 17 osalta.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, PPE-ryhmä tukee täydestä sydämestään herra Wattsin mietintöä lukuun ottamatta kahta poikkeusta, nimittäin tarkistuksia 9 ja 14. Uskoakseni ne ovat hivenen liian pitkälle meneviä, mutta kollegamme Wattshan onkin perfektionisti! Sen sijaan itse asiasta olemme hänen kanssaan täysin samaa mieltä. Ovathan viime vuosien lauttaonnettomuudet vaatineet yli 2 000: n kansalaisemme hengen.
Ikävä kyllä, herra Watts, ADACin tämänvuotisen selvityksen mukaan myös yhteisön lippuvaltioihin lukeutuvien alusten turvallisuudessa on yhä huomattavia puutteita. Arvoisa komissaari, te tiedätte, mitä tarkoitan. Meidän on saatava varmuus siitä, että kaikki yhteisön alukset, jotka purjehtivat eurooppalaisten lippujen alla, täyttävät vaaditut turvanormit. Mekin pidämme, aivan kuten herra Watts kollegoineen, ehdottomasti kiinni siitä, että komission ehdotuksia ro-ro-alusten liikenteen harjoittamiselle asetettavista edellytyksistä on vielä kiristettävä.
Olemme yhtä mieltä siitä lähtökohdasta, että enää ei riitä, että luotettaisiin vain lippuvaltion suorittamaan turvallisuustarkastukseen. Meitä on petetty siinä liian usein. Meidän on huolehdittava siitä, että saamme aikaan tehokkaan, pakollisen valvontajärjestelmän, jota isäntävaltiot ylläpitävät, siis valtiot, joiden satamia alukset käyttävät ja joiden kansalaiset matkustavat tavallisesti aluksilla.
Olemme täysin samaa mieltä siitä, että välttämätöntä ei ole vain se, että matkustajalautat varustetaan matkanrekisteröintilaitteilla, vieläpä sellaisilla, jotka toimivat omien akkujensa varassa, vaan myös se, että toistaiseksi annettavat siirtymäaikaa koskevat säännökset pidetään mahdollisimman tiukkoina. Näin siksi, että matkustusturvallisuuden on oltava kaikille sama ja myös onnettomuustutkinnan on oltava samanlaista riippumatta siitä, miten vanha alus on ja missä jäsenvaltiossa se on rekisteröity.
Olemme esittelijän kanssa samaa mieltä myös siitä, että komission ylläpitämää tietokantaa lautoilla tai lautoille sattuneista onnettomuuksista ei pidä saattaa vain jäsenvaltioiden vaan myös seuraavaa laivamatkaansa suunnittelevien kansalaisten saataville, niin että jokainen voi saada tiedon siitä, mikä laivareitti ja mitkä alukset ovat turvallisia, ja tehdä tästä omat johtopäätöksensä. Se voisi nimittäin johtaa siihen, että varustamot harkitsisivat matkojen varauslukujen tai niiden alentumisen perusteella, olisiko niiden syytä varustaa aluksensa uusimpia vaatimuksia vastaaviksi, jotta ne eivät menettäisi matkustajiaan.
Sekin on varmasti oikein, että turvallisuusstandardit hyväksytään kulloinkin siinä muodossa, kuin ne ovat voimassa tarkastusta tehtäessä, eikä sellaisina, kuin ne ovat voimassa tästä direktiivistä päätettäessä, sillä uskon, että joudumme vielä kiristämään niitä. Sallittehan minun huomauttaa vielä lopuksi asiasta, joka nousee toistuvasti esiin, ja odotankin kiinnostuneena komission vastausta kollegamme Wattsin esittämiin kysymyksiin, jotka hän puheenvuoronsa lisäksi esitti. Meidän suurin ongelmamme on aina se, että teemme kyllä päätöksiä oikeista direktiiveistä ja toivomme, että jäsenvaltiot panisivat ne oikealla tavalla täytäntöön, mutta ratkaiseva kysymys kuuluukin: soveltavatko jäsenvaltiot myös niitä ja vielä samalla tavalla? Tehdäänkö tarkastukset yhtä tarkasti, ovatko puutteista koituvat seuraamukset yhtä ankaria? Luulenpa, että tässä meillä on vielä tehtävää, ja olen kiinnostunut kuulemaan, olisiko komission edustajalla meille tästä vielä jotakin sanottavaa.

Teverson
Arvoisa puhemies, pidämme todella myönteisenä tätä lisälainsäädäntöä, joka on ehdottoman tärkeää niiden matkustajien turvallisuuden kannalta, joille tämä on yksi tärkeimpiä tapoja matkustaa jäsenvaltioiden välillä. Tässä mietinnössä on joitakin tärkeitä alueita, kuten se seikka, että olemme ottaneet mukaan suurnopeuksiset matkustaja-alukset. Nyt, kun ro-ro-alusten ja tällaisen liikennemuodon välinen kilpailu kiristyy, meidän on varmistettava, että kumpaakin näistä painotetaan yhtä lailla.
Haluan kommentoida erityisesti toteuttamista. PPE-ryhmä on maininnut sen, ja se huolestuttaa minua monen lainsäädännön alueen osalta. Eurooppa aivan oikein edistyy ro-ro-alusten turvallisuutta koskevan lainsäädännön osalta, koska kyseinen liikennemuoto on sekä teoriassa että käytännössä, kuten olemme nähneet, aluksena mahdollisesti erittäin epävakaa.
Haluaisin erityisesti saada tietää komissiolta sen, miten toteuttamisjärjestelmä pannaan onnistuneesti täytäntöön yleisen edun takia.
Euroopan parlamentin täytyy olla mukana tällä avainalueella. Kansalaiset matkustavat säännöllisesti aluksilla. Meidän on varmistettava heidän turvallisuutensa.
Haluaisin kiittää herra Wattsia hänen mietinnöstään, joka on erittäin hyvä mietintö. Toteuttaminen on ehdottomasti avainalue.

Alavanos
Arvoisa puhemies, mekin pidämme herra Wattsin mietintöä ro-ro-alusliikenteen ja suurnopeuksisen matkustaja-alusliikenteen turvallisuuden valvonnasta yhteisön alueella hyvin tärkeänä, ja sen jälkeen, kun on tapahtunut useita onnettomuuksia, tämä mietintö on yksi turvallisuutta edistävistä lakialoitteista.
Myös kysymys matkanrekisteröintilaitteesta sekä liikenne- ja matkailuvaliokunnan esitykset esimerkiksi vuosittaisesta laivaturvallisuutta koskevasta kertomuksesta ja tietopankista, joka on yleisölle avoin, ovat mielestäni merkittäviä edistysaskelia, mutta eivät riittäviä. Mielestämme laivojen turvallisuusvaatimusten pitäisi olla vielä kattavampia erityisesti niiden soveltamisen valvonnan osalta, koska käytännössä voidaan nähdä, että tilanne on vielä kaukana siitä, mitä täällä tänään puhutaan ja mitä toimenpiteitä Euroopan unioni lailla säätää.
Turvallisuusvaatimukset pitää panna täytäntöön, vaikka unioni Euroopan unioni silloin tällöin estää niiden etenemistä. Tämä lienee hyvä tilaisuus sanoa, että paheksumme suuresti sitä, että eräässä toisessa matkustaja-alusten turvallisuutta koskevassa direktiivissä, jossa määrätään korjaamaan laivat, jotka vuoden 2000 lokakuuhun mennessä ovat olleet käytössä 27 vuotta, on poikkeus kreikkalaisten laivojen kohdalla. Haluaisin kreikkalaisena europarlamentaarikkona sanoa, että emme voi missään nimessä hyväksyä tätä poikkeusta, joka jollakin muulla alalla, vaikkapa vaate- tai kenkäteollisuudessa, voitaisiin taloudellisista tai sosiaalisista syistä hyväksyä, mutta ei silloin, kun kyseessä on matkustaja-alusten turvallisuus. Ei voida hyväksyä, että kreikkalaiset laivat saavat etukäteen poikkeusluvan näistä korjauksista, mutta samalla poikkeusluvan saaneilta laivoilta kielletään pääsy eurooppalaisiin satamiin, mikä tekee maastamme käytännössä banaanitasavallan.

Van Dam
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, Herald of Free Enterprisen ja Estonian onnettomuuksia ei ole unohdettu. Nämä onnettomuudet ovat osoittaneet erityisesti, kuinka tärkeänä meriliikenteen turvallisuutta olisi pidettävä. Jos asia jätetään huomiotta, seuraukset ovat kielteisiä luonnon kannalta ja menetetään ihmishenkiä. Tämän vuoksi sekä tavara-että matkustaja-alusliikenteessä tarvitaan tiukkoja turvallisuussääntöjä. Näitä sääntöjä täytyy soveltaa alusten merikelpoisuuteen ja miehistön pätevyyteen. Hiljattain suoritettu ADAC: n tarkastus, jonka kohteena oli tiettynä autoja ja matkustajia kuljettavien alusten merikelpoisuus, on osoittanut, että tiettyjen eurooppalaisten autolauttojen turvallisuus jättää toivomisen varaa. Kannatan myös lämpimästi komission lakiehdotusta ja suurinta osaa esittelijän tarkistuksista, ja haluan kiittää esittelijää tästä mietinnöstä. Olen samaa mieltä siitä, että merenkulun turvallisuuden täytyy olla myös koko yhteisön laajuinen asia. Muuten on mahdollista, että laivanvarustajat välttelevät niitä satamia, joissa on voimassa tiukimmat turvallisuusmääräykset, ja turvautuvat sellaisiin satamiin, joissa aluksille asetetaan alhaisemmat vaatimukset. Tämä ei ole tietenkään hyväksi turvallisuutta ajatellen. On välttämätöntä, että lainsäädäntö koskee kaikkia aluksia, jotka käyttävät yhteisön alueen satamia riippumatta siitä, minkä lipun alla alus purjehtii, jotta turvallisuussääntöjen tehokas täytäntöönpano voitaisiin varmistaa.
Ehdotetut toimenpiteet luovat kehyksen, jonka puitteissa IMOn säännöt voidaan ottaa käyttöön yhteisön tasolla, minkä myötä alusten merikelpoisuus pysyy vastuullisella tasolla. IMOn sääntöjen mukauttaminen tuo myös mukanaan kaikkien kannalta sopusuhtaisen kokonaisuuden.
Se, että tarkastuskustannukset peritään varustajalta havaittaessa sellaisia puutteita, että olisi vastuutonta pitää alus liikenteessä, on ristiriidassa yritysten yhdenvertaisen kohtelun kanssa. Kaikille tarkastettaville aluksille suoritetaan kuitenkin samanlainen tarkastus. Kustannukset eivät näin ollen riipu havaituista puutteista. Siksi en voi kannattaa tätä asiaa koskevaa tarkistusta.
Haluaisin myös mainita, kuinka tärkeää hyvä tiedottaminen on kaikkien osapuolten kannalta. Täydellisten ja oleellisten tietojen saanti antaa asiakkaalle katsauksen niistä riskitekijöstä, joita hänelle koituu hänen käyttäessään tietyn yrityksen palveluja. Tästä samasta syystä kannatan sitä, että käytetyn toimintatavan tuloksia tutkitaan vuosittain ja että tulokset julkistetaan.
Lopuksi, arvoisa puhemies, kannatan lämpimästi tätä ehdotusta ja olen vakuuttunut siitä, että tämän direktiivin täytäntöönpanon myötä vältetään suuri määrä henkilö- ja aineellisia vahinkoja.

Stenmarck
Arvoisa puhemies, saanen aloittaa kiittämällä esittelijä Wattsia hänen esittelemästään mietinnöstä. Kuten tavallisesti, kun on kyse merenkulun turvallisuudesta, olemme yksimielisiä kaikista perusasioista.
Euroopan lauttaliikennettä on synkistänyt viimeisellä kymmenvuotiskaudella muutama hyvin vakava onnettomuus. Kaikki tämä on aiheuttanut sen, että EU: n on ryhdyttävä toimiin. Vuosien aikana esitetyt monet ehdotukset ovat johtaneet korkeampaan turvallisuuden tasoon. Alusten miehistöä on koulutettu enemmän. SOLAS-yleissopimus on laajennettu kattamaan jopa kotimaan lauttaliikenne. Jokaisessa tällaisessa tilanteessa olemme myös olleet yhtä mieltä siitä, että saatamme tarvita tulevaisuudessa lisää turvallisuustasoa kohottavia toimia. Suuri osa tarpeellisista toimista voidaan toteuttaa vain laajan kansainvälisen yhteistyön kautta. EU: lle yhteisön toimet ovat välttämättömiä, jotta matkustajille voidaan taata korkea turvallisuustaso, oli matkakohteena mikä jäsenmaa hyvänsä.
Tässä on kyse kansainvälisesti sovittujen ro-ro-alusten ja suurnopeuksisten matkustaja-alusten turvallisuusvaatimusten tehokkaammasta täytäntöönpanosta. Suuri määrä turvallisuuteen ja liikenteen harjoittamiseen liittyvistä vaatimuksista, joista on sovittu kansainvälisessä merenkulkujärjestössä IMOssa, tulee pakollisiksi jäsenmaille. Kaikella tällä on pohjimmiltaan vain yksi tavoite, nimittäin toteuttaa se, mitä viime vuosina on niin uskomattoman monta kertaa sanottu tässä parlamentissa: " Näin ei saa käydä enää ikinä!"
Saanen esittää vielä viimeisen kysymyksen komissaarille siitä, mitä toimia hän pitää välttämättöminä, jotta voisimme vielä entisestään parantaa Euroopan lauttaliikenteen turvallisuutta.

Thors
Arvoisa puhemies, kuten sanottu, tämä direktiivi on tärkeä keino lisätä merenkulun turvallisuutta. Se on sitä paitsi osa niitä toimia, joista neuvosto päätti Estonian katastrofin jälkeen joulukuussa 1994. Ketään ei hämmästyttäne se, että kannatan tätä direktiiviä, koska Suomen liikenneministerinä oli tuolloin Ole Norrback, aikaisempi johtajani ja puolueeni edellinen puheenjohtaja.
Tiedämme, että direktiivin tärkeimmät tekijät ovat pakolliset tarkastukset, merionnettomuuksien tutkinnan selkeämpien sääntöjen laatiminen ja vaatimus mustan laatikon käyttöönotosta merenkulussa. Tämä tarkoittaa merenkulun kustannusten kasvamista, mutta se ei muuta kantaani - kannatan direktiiviä. Se on tarpeen myös, koska EMUn sääntöjä tulkitaan epäyhtenäisesti, mikä aiheuttaa turvattomuutta.
Ne kokemukset, jotka johtivat direktiiviehdotukseen, osoittavat myös, että viranomaisten toiminnan yksityistämistä ei saada toteutettua, kun taloudelliset edut ovat liian tärkeitä. Olen myös sitä mieltä, että meidän pitäisi tarkkailla tulevaisuudessa jopa viranomaisten toiminnan laatua ja kilpailuttaa sitä, ajatus, johon luulen meidän voivan tarttua.
On myös ilahduttavaa, että muutkin kuin unionin saarivaltiot, Irlanti ja Iso-Britannia sekä Suomi, tukevat nykyään näitä ehdotuksia. Tuen täydestä sydämestä tarkistusehdotusta 3, koska se koskee samasta satamasta lähtevää ja samaan satamaan palaavaa liikennettä, sellaista liikennettä, jota harjoitetaan omilla lähialueillani.
Tarkistusehdotus 12 ei sitä vastoin noudata läheisyysperiaatetta. Luulen, että kysymys erityistarkistusten kustannusten jakamisesta kuuluu jäsenvaltioiden päätäntävaltaan.
Hyvät ystävät! Minulla ei ole tapana kiitellä, mutta tällä kerralla haluan kiittää kollega Wattsia hänen tekemästään hyvästä työstä. Toivotan hänelle menestystä kaikkien meidän puolestamme saksalaisen autoalan liiton ADAC: n selonteon tulosten arvioinnissa, jonka hän mainitsee perusteluissaan. Mielestäni hänen mietintönsä on erinomainen tapa Estonian uhrien muiston kunnioittamiseksi.

Sarlis
Arvoisa puhemies, minunkin täytyy yhtyä tässä salissa havaittavaan yksimielisyyteen ja ylistää mietintöä sekä kiittää herra Wattsia hänen tekemästään työstä ja hänen esittämistään tarkistuksista, joiden uskon huomenna tulevan hyväksytyksi parlamentissa suurella ääntenenemmistöllä.
Minun on kuitenkin sanottava, että komissio on todellakin edennyt tällä alueella, ja se on esittänyt monia direktiivejä ja asetuksia, jotka koskevat laivojen turvallisuutta. On hyvä, että nämä direktiivit hyväksytään ja saavat lain aseman. Komissio on kuitenkin suurelta osin jättänyt vaille huomiota toimenpiteet Euroopan merenkulun tukemiseksi. Minun on muistutettava, että 1980-luvun loppuun asti komissio kirjaimellisesti pommitti parlamenttia esityksillä toimenpiteistä, joilla tuettaisiin Euroopan merenkulkua. Heti seuraavana hetkenä ei enää esitettykään myönteisiä toimenpiteitä, joilla olisi tuettu Euroopan merenkulkua, ja komissio ei ole enää kiinnostunut mistään muusta kuin turvallisuuteen liittyvistä kysymyksistä. Siinä ei ole mitään moitittavaa, mutta tietty epätasapaino on olemassa. Tällä hetkellä ihmiset, joiden pitää hoitaa näitä reittejä, näkevät että laivojen toiminnassa pitämisen kustannukset nousevat, koska alusten pitää olla moderneja ja varustettuja - mikä sinänsä on aivan oikein - kaikella sillä, mitä herra Wattsin mietinnössä edellytetään.
Merenkulun kannalta myönteiset toimenpiteet siis puuttuvat. Komissio on unohtanut, että merenkulku on teollisuutta. Komissio ei ole kiinnostunut merenkulusta, minkä seurauksena Hapag Lloyd lähtee pois Saksasta, P&O Isosta-Britanniasta, Stena Line Skandinaviasta, ja ne siirtyvät tunnettuihin veroparatiiseihin, koska ainoa tapa, jolla ne voivat vastata laivojen hyödyntämisen kasvaneisiin kuluihin, on veropakolaisuus. Sanon tämän, koska odotan komissiolta vastausta siihen, aikooko se tehdä Euroopan merenkulun tukemiseksi mitään edes viime hetkellä. Jos ei ole olemassa Euroopan merenkulkua, ei ole olemassa eurooppalaisia merimiehiä. Varma tapa päästä eroon tämän lajin eurooppalaisista merimiehistä on, että eurooppalaisen lipun alla ei purjehdi enää laivoja.

Donnay
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, merenkulun turvallisuus, jota nykyinen direktiiviehdotus koskee, on hyvin merkittävä asia. Euroopan unionin puuttuminen asiaan osoittautui välttämättömäksi. Onnittelen näin ollen komissiota ja neuvostoa siitä, että ne ovat saaneet näin päätökseen lainsäädäntökokonaisuuden, jonka ne ovat panneet asteittain täytäntöön viime vuosien aikana niiden traagisten tapahtumien seurauksena, jotka sattuivat vuosikymmenen alussa.
Käsiteltävänämme oleva direktiiviehdotus on itse asiassa jatkoa niille monille aloitteille, joilla pyritään ratkaisemaan ro-ro-alusten turvallisuuteen liittyvä ongelma. Se on kolmas komission esittelemä teksti, jonka tarkoituksena on vastata neuvoston odotuksiin matkustaja-alusten turvallisuutta koskevassa asiassa.
Niinpä sen asetuksen jälkeen, joka velvoittaa soveltamaan ennakolta kansainvälistä turvallisuusjohtamissäännöstöä kaikkiin säännöllisesti liikennöiviin ro-ro-aluksiin, ja sen direktiivin jälkeen, jolla säädetään näillä matkustaja-aluksilla olevien henkilöiden rekisteröinnistä, direktiiviehdotuksella, jota kollegamme Mark Wattsin mietintö käsittelee, pyritään perustamaan kaikkia yhteisön jäsenvaltioiden satamiin tai satamista liikennöiviä ro-ro-aluksia koskeva pakollinen tarkastusjärjestelmä ja tekemään mahdolliseksi se, että jäsenvaltiot voivat valvoa kaikkien näiden alusten turvallisuutta, mukaan lukien oikeus suorittaa tutkinta merionnettomuuden sattuessa.
Tämä lainsäädäntötekstien kokonaisuus on jatkoa neuvoston 22. joulukuuta 1994 antamalle päätöslauselmalle ro-ro-alusten turvallisuudesta, joka hyväksyttiin Euroopan satamien välillä liikennöivillä lautoilla sattuneiden onnettomuuksien jälkeen. Muistamme itse asiassa kaikki Herald of Free Enterprisen, Scandinavian Starin ja Estonian traagiset onnettomuudet, vain tuoreimmat tapaukset mainitakseni. Nämä traagiset onnettomuudet, muistakaamme se, vaativat lähes 2 000: n ihmisen hengen. Unionin velvollisuus oli osallistua.
Direktiiviehdotus koskee lähes 550: tä matkustaja-alusta ja suurnopeuksista alusta sekä 277: ää Euroopan satamaa. Esittelijä täsmentää meille, että vuonna 1996 kuljetettiin 141 818 786 matkustajaa. Se kertoo, että on oikea aika ottaa tämä kysymys huomioon.
Tältä osin turvallisuussääntöjen yhdenmukaistaminen unionin tasolla on erittäin keskeistä, jotta matkustajille voidaan taata mitä parhaimmat olot turvallisuuden saavuttamiseksi.
Haluaisin lopuksi onnitella esittelijää hänen mietinnössään esittämän tarkastelun korkeasta laadusta. Tiedän, että merenkulun turvallisuuteen liittyvät kysymykset ovat lähellä hänen sydäntään. Sallikoon hän siis sen, että annan tunnustusta hänen huomattavalle työlleen ja niille ponnisteluille, joita hän on osoittanut tässä asiassa.

Papoutsis
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aluksi haluan sanoa, että käytän puheenvuoron komission ja kollegani herra Kinnockin puolesta, joka on pahoillaan siitä, että ei voi tänään olla läsnä istunnossa, koska hänen täytyy olla Luxembourgissa ympäristöministereiden neuvostossa kollegani rouva Ritt Bjerregaardin sijaisena. Rouva Bjerregaardille tapahtui pieni onnettomuus, jonka takia hän on nyt valitettavasti estynyt hoitamasta tehtäviään.
Hyvät parlamentin jäsenet, olen erityisen ilahtunut siitä, että herra Wattsin mietintö tukee laajennetun ja pakollisen valvontajärjestelmän ja säännöllisesti liikennöivien ro-ro-aluksien onnettomuuksien tutkintajärjestelmän käyttöönottoa yhteisön alueella. Minulla on mieluisa tehtävä ilmoittaa, että komissio tukee merkittävää osaa mietinnössä esitetyistä tarkistuksista. Tarkemmin sanoen komissio voi mahdollisesti pienin syntaktisin muutoksin hyväksyä tarkistukset 1, 2, 4, 5, 10 ja 11 lisäksi periaatteessa tarkistukset 9, 12 ja 15. Monilla näistä tarkistuksista pyritään varmistamaan johdonmukaisuus muiden merenkulun turvallisuutta koskevien direktiivien ja asetusten kanssa. Kuitenkin sama huoli johdonmukaisuudesta ei salli meidän hyväksyä tarkistuksia 3, 7, ja 14. Tarkistuksessa 6 esitetään, että sovellettaisiin kansainvälisen merenkulkujärjestön IMOn päätöslauselman A. 746 ohjeita sellaisina kuin ne ovat tarkastushetkellä 13 artiklan mukaisesti. Vaikka ymmärränkin toiveen nykyaikaisempien sääntöjen käyttöönotosta, lainsäätäjinä me emme voi edellyttää, että automaattisesti sovellettaisiin tulevia muutoksia IMOn virallisiin asiakirjoihin. Joka tapauksessa komission virastoissa laaditaan esitys tämän tilanteen hoitamisesta, ja olen varma, että se tyydyttää Euroopan parlamenttia.
Yksi tärkeimmistä onnettomuuksien tutkintajärjestelmään liittyvistä mietinnössä esitetyistä toimenpiteistä on pakollinen matkanrekisteröintilaite laivoille, Voyage Data Recorder eli VDR.
Komissio on joutunut ottamaan huomioon tekniset vaikeudet, joita voi esiintyä asennettaessa näitä laitteita olemassa oleviin aluksiin. Tästä syystä esityksessämme annetaan jo ennalta komissiolle mahdollisuus myöntää poikkeuksia tietyistä teknisistä vaatimuksista, joita VDR: n pitää vastata. Katsomme, että tämä mahdollisuus myöntää poikkeuksia on perustava ja näin ollen emme voi hyväksyä, että tämä oikeus rajoitettaisiin viiteen vuoteen, niin kuin tarkistuksessa 8 esitetään. Tarkistuksessa 13 esitetään ro-ro-alusten valvontatietojen osalta toisaalta, että niiden on oltava julkisesti saatavilla ja toisaalta, että tiedot muodostavat pohjan komissiossa vuosittain laadittavalle kertomukselle. Vaikka mekin kannatamme vaatimusta avoimuudesta, siitä huolimatta velvollisuuteni on kiinnittää parlamentin huomio vaaroihin, joita näiden tietojen julkistamisesta voisi aiheutua erityisesti luottamuksen, turvallisuuden ja talouspetosten kannalta. Komissio piti tätä asiaa niin tärkeänä, että se esitti komitologista menettelyä, jolla määriteltäisiin edellytykset kyseisten tietojen saatavuudelle. Avoimuusaiheen kautta pääsemme tarkistukseen 15, jossa pyydetään komissiota laatimaan arvio ro-ro-alusten turvallisuudessa tapahtuneesta edistyksestä vuonna 1994 annetun neuvoston päätöslauselman valossa. Komissio on selkeästi samaa mieltä tarpeesta arvioida säännöllisesti yhteisön toimenpiteitä sillä edellytyksellä, että kyseiset arviot laaditaan sopivaan aikaan ja järkevän pituisin väliajoin, niin että ne ovat tuloksellisia. Tästä syystä esitän, että vaadittu arviointi suoritettaisiin kolme vuotta direktiivin täytäntöönpanon jälkeen, ja vuosikertomus annettaisiin samaan tapaan kuin muutkin yhteisön lainsäädännön soveltamista koskevat kertomukset.
Lopuksi tarkistuksissa 16 ja 17 esitetään, että jäsenvaltiot ilmoittaisivat joitakin lisätietoja matkustajapalveluiden kapasiteetista sekä määräaikaisesti tai tilapäisesti palvelukseen otetun miehistön jäsenten kokonaismäärästä. Koska nämä vaatimukset eivät sisälly merenkulun turvallisuutta sääteleviin kansainvälisiin sopimuksiin tai yhteisön lainsäädäntöön, nämä lisätiedot eivät nähdäkseni ole tarpeellisia eivätkä hyödyllisiä. Haluaisin lopuksi kiittää esittelijää herra Wattsia sekä Euroopan parlamenttia siitä, että he ovat näin nopeasti hyväksyneet tätä tärkeää toimenpidettä koskevan yhteisen kannan, toimenpidettä, jonka aidosti uskon avaavan tien yhteisön vesillä matkustavien unionin kansalaisten turvallisuuden olennaiselle parantamiselle. Lopuksi kysymyksiin, joita herra Watts sekä lisäksi herrat Jarzembowski ja Teverson esittivät, haluaisin vastata, että jäsenvaltioiden mahdollisuuksien osalta panna tämä direktiivi täytäntöön on tietenkin niin, että vastuu yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanosta kuuluu jäsenvaltioille. Komissiohan juuri kehottaa panemaan täytäntöön nämä päätökset sekä huolehtimaan kansallisen lainsäädännön nopeasta mukauttamisesta ja komissio luonnollisesti toimii, jos esiintyy protestointia. Juuri kysymyksen vakavuuden tähden uskomme, että jäsenvaltioiden tulee vastata pikaisesti. Herra Wattsin seuraavaan kysymykseen haluaisin vastata, että komissio pitää huolta Tukholman sopimuksen täytäntöönpanosta samoin kuin matkustaja-alusten määräyksiä koskevan direktiivin täytäntöönpanosta. Vakuutan teille, että jos mielestämme esiintyy tarvetta tämänsuuntaisiin toimiin, toimimme välittömästi.
Lopuksi haluaisin vastata herra Wattsin kolmanteen kysymykseen, että laivojen mustien laatikoiden suhteen meidän on oltava avoimia. Sataprosenttista luotettavuutta ei voida taata edes ilmailualalla eikä kukaan voi taata mustien laatikoiden sataprosenttista luotettavuutta varsinkaan monien vuosien käytön jälkeen. Joka tapauksessa on varmaa, että komissio jatkaa ponnistelujaan sen eteen, että taattaisiin korkeimmat mahdolliset varustelua ja toimintaa koskevat IMOn mukaiset turvallisuusmääräykset.
Lopuksi haluaisin vielä vastata herra Stenmarckin esittämään kysymykseen, että parantaaksemme ro-ro-alusten turvallisuutta meidän pitää panna kaikkien näiden vuosien aikana hyväksymämme yhteisön lainsäädäntö kokonaisuudessaan täytäntöön. Juuri tämä on haaste ja velvoite kaikille meille.

Watts
Arvoisa puhemies, puutun hyvin lyhyesti joihinkin näistä kohdista. Valtaosa meistä olisi tyytyväinen turvallisuusarviota koskevasta tarkistuksesta 15 esitettyihin kommentteihin. Me tarvitsemme kuitenkin komissiolta selkeän selityksen siihen, miksi näitä matkanrekisteröintilaitteita ei voida asentaa viiden vuoden kuluessa tämän direktiivin täytäntöönpanosta, sillä se on mielestämme aivan riittävä ajanjakso. Toiseksi: miksi me emme voi antaa kansalaisten itse päättää, onko aluksilla turvallista matkustaa vai ei? Jos me voimme antaa tiedot liikenteenharjoittajien saataville, meidän pitäisi noudattaa vakaumustamme ja antaa tiedot kansalaisten ja tietenkin itse matkustajien saataville.
Olen tyytyväinen Tukholman sopimuksen toteuttamisesta annettuihin vastauksiin, mutta huomautan, että komissaari jätti vastaamatta erityiskysymykseeni mustien laatikoiden eli matkanrekisteröintilaitteiden varavirtalähteistä. Ellei varavirtaa ole, nämä mustat laatikot voivat hätätilanteessa olla hyödyttömiä. Vaikka ymmärränkin, ettei vastausta ehkä ole odotettavissa tänään, olisin kiitollinen, jos saisin kirjallisen vastauksen tuohon yksityiskohtaan. Haluaisin joka tapauksessa kiittää komissaaria.

Papoutsis
Arvoisa puhemies, ensiksikin olen sitä mieltä, että olen antanut tarkistusta 8 koskeviin kysymyksiin täyden vastauksen eikä siihen mielestäni ole mitään lisättävää varsinkaan mitä tulee matkanrekisteröinnissä käyttämiimme teknisiin määräyksiin. Muiden herra Wattsin esittämien teknisten kysymysten osalta annan komission puolesta rehellisen lupauksen, että hän saa kaikki vastaukset kirjallisina.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Yleiseurooppalainen liikenneverkko
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Sisó Cruellasin laatima liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A4-0241/98) tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille " Unionin ja sen naapurimaiden liikenteen infrastruktuuriverkkojen yhdistäminen toisiinsa - Kohti yhteistä yleiseurooppalaista liikenneverkkoa koskevaa politiikkaa" (KOM(97)0172 - C4-0206/97).

Sisó Cruellas
Arvoisa puhemies, yhteistä yleiseurooppalaista liikenneverkkoa koskevan politiikan on katsottava olevan osa dynaamista prosessia, joka sai konkreettisen muodon menettelyissä sekä Prahassa ja Kreetassa pidetyissä edellisissä yleiseurooppalaisissa konferensseissa ja joka ei varmasti päättynyt vielä Helsingin konferenssiinkaan.
Nyt on kuitenkin laadittava toteuttamiskelpoisia suunnitelmia konferenssien tulosten täytäntöön panemiseksi. Ensisijaisena tavoitteena on oltava sellaisen kokonaisstrategian laatiminen ja lujittaminen, joka johtaa lopulta integroidun multimodaalisen yleiseurooppalaisen liikenneverkon perustamiseen. Näin kunnianhimoinen tavoite voidaan saavuttaa vain eri osapuolien monimutkaisen ja kestävän koordinointityön ja käytettävissä olevien resurssien avulla sekä yhdenmukaistamalla niitä periaatteita ja kriteereitä, joita tarvitaan, jotta unioni voisi täyttää sille kuuluvan ensisijaisen tärkeän tehtävän suunnannäyttäjänä ja edistäjänä, ottaen huomioon eri osapuolien hyvin erilaiset lähtökohdat. Ennen kaikkea on luotettava hallitusten, kansainvälisten rahoituslaitosten ja yksityissektorin yhteistyöhön. Jotta tämä prosessi tuottaisi toivottua tulosta, sitä on kuitenkin kehitettävä avoimesti. On välttämätöntä saada tietoja, jotta voidaan jatkuvasti arvioida jo saavutettuja tuloksia ja sitä, mitä on vielä saavutettava.
TINA-ryhmän tavoitteena on arvioida olemassa olevaa liikenneinfrastruktuuria ja liikenteen kasvuennusteita sekä infrastruktuuritarvetta ja määritellä laajentuneessa unionissa Euroopan laajuisten verkkojen kautta tapahtuvia kuljetuksia. On erittäin tärkeää, että nämä tehtävät suoritetaan huolellisesti loppuun, koska vain näin voidaan taata yhteisön varojen ja toimien järkevä käyttö.
Ne keskeiset kysymykset, joita - minun mielestäni - on korostettava Euroopan tarvitsemien liikenneverkkojen tiellä olevia vaikeuksia voitettaessa, ovat yhteentoimivuus, rahoitus, hankkeiden kehittyneisyys ja epävarmuustekijät.
Verkkojen yhteentoimivuuden takaamiseen tähtäävät toimet edellyttävät nyt ja vastaisuudessa huomattavaa teknistä panosta ja sijoituksia. Tämä on totta, joskin jäsenvaltioiden nykyaikaisia liikenneverkkoja on kehitetty ottamatta lainkaan huomioon mahdollisuutta markkinoihin ilman rajoja ja sitä tehtävää, joka infrastruktuureilla tulee olemaan niiden synnyssä.
Verkkojen yhteentoimivuus olisi näin ollen sellainen kysymys, joka olisi ratkaistava ensin, sillä niin kauan kun ei ole yhteentoimivuutta, ei ole myöskään vapaata liikkuvuutta. Olen kuitenkin sitä mieltä, että yhteentoimivuuden tiellä olevien esteiden murtamiseksi on yhtä tärkeää tai tärkeämpää luoda objektiiviset olosuhteet, jotta objektiivisesti yhteentoimivuuden vastaiset näkemykset ja edut poistuisivat, sen sijaan kuin laatia yhteisön yhteisiä sääntöjä jokaisesta yksityiskohdasta.
Ja kuten aina, suurena ongelmana on se, miten liikenneinfrastruktuurien rakentaminen rahoitetaan. Liikenneinfrastruktuurien rahoituksesta käytävät julkiset keskustelut, joissa käytetään sanaa " rahoittaa" sitä juuri täsmentämättä, ovat yleensä korkealentoisia tai niissä esitetään harhaanjohtavalla tavalla se ero, joka tarkalleen ottaen on rahoitustoiminnon ja maksamistoiminnon välillä. Tällöin unohdetaan se, että käytetyt varat ja kaikkiin näihin toimintoihin osallistuvat toimijat voivat olla - ja usein ovatkin - täysin erillään toisistaan.
Tässä yhteydessä ymmärretään se, että liikenneinfrastruktuurien rahoitus on tarkalleen ottaen luonteeltaan välillinen toiminto, jolla hankitaan välittömät resurssit, jotta sijoitukset voitaisiin toteuttaa ja ne voisivat täyttää tehtävänsä.
Sitä vastoin liikenneinfrastruktuurien maksaminen on luonteeltaan lopullinen toiminto, jolla hankitaan lopulliset resurssit, jolloin sijoitusten suhdannekierto voidaan saattaa loppuun.
Euroopan unionissa vallitsevassa taloudellisessa tilanteessa, kun on sovittu rajoituksia alijäämän ja julkisen velan osalta, on hyvin vaikeaa ratkaista liikenneinfrastruktuurien Euroopan laajuisten verkkojen sijoituksia koskevat tarpeet.
Liikenneinfrastruktuurien välivaiheen rahoitusta koskevien teoreettisesti pätevien mallien moninaisuus johtuu siitä, miten monella eri tavalla voidaan tunnistaa ja arvioida niitä suhdannevaihteluita, jotka voivat näkyä rahoituksen vaihteluina ja jotka voidaan osoittaa johtuviksi yhdestä yksityisestä toimijasta.
Yhteisön ilmeinen huolestuneisuus, joka koskee liikenneinfrastruktuurien yksityisen rahoituksen ongelmaa, on saanut komission antamaan tiedonannon julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyökumppanuudesta Euroopan laajuisissa liikenneverkkohankkeissa.
Jos lukee tiedonannon tarkkaan ja ymmärtää ne todelliset ongelmat, jotka viime kädessä ovat olleet sen taustalla, saa sen käsityksen, että avainkysymyksiä ovat ne, jotka olen jo aiemmin maininnut: eurooppalaisten pääomamarkkinoiden riittämättömyys pitkällä aikavälillä - markkinoiden, jotka ovat ratkaisevia sijoitusriskin hallinnassa hyvin pitkillä kehitysjaksoilla; kehittyneiden hankkeiden puuttuminen; ja yksityisen sektorin epäluottamus ja epävarmuus, mitä tulee julkisen sektorin nykyisiin ja tuleviin toimiin ennen kaikkea komission ehdottaman Euroopan laajuisen unionin, jäsenvaltioiden hallitusten ja sellaisten valtioiden hallitusten, joita asia koskee, kansainvälisten rahoituslaitosten ja yksityissektorin välisen liikenneverkkoja koskevan yhteistyön osalta. Olisi pyrittävä turvaamaan mahdollisille investoijille, rakennusalan, liikennepalvelu- ja pääomatavara-alan yrityksille vakaat puitteet niiden liiketoimia varten. Tämä vakaus riippuu - tietysti myös - siitä, kantavatko yhteistyössä olevien valtioiden hallitukset vastuunsa luomalla selkeän poliittisen ja oikeudellisen kehyksen, jotta sijoittajat voisivat havaita hankkeisiin liittyvät poliittiset ja hallinnolliset riskit ja toisaalta noudattaa unionin kilpailua, ympäristöä ja julkisia hankintoja koskevia säännöksiä.

Leperre-Verrier
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on jo monta vuotta pyrkinyt edistämään eurooppalaisen liikenneverkon ja sen naapurivaltioiden liikenneverkkojen yhdistämistä. Prosessi on ollut näin ollen kauan hajanainen, jopa sekasortoinen, ja sen seurauksena on annettu paljon erilaisia säännöksiä. Komission tiedonanto infrastruktuuriverkkojen yhdistämisestä toisiinsa on koherentti ja järkevä vastaus, ja se liittyy kokonaisuudessaan Helsingissä järjestetyn kolmannen yleiseurooppalaisen liikennekonferenssin päätelmien soveltamiseen. Näin ollen on annettava tunnustusta tälle yhdistämisen halulle, sillä toimintasuunnitelma on kiistatonta edistystä.
Yhteentoimivuuden periaate ja sen edellyttämä normien ja sääntelytoimien mukauttaminen on erityisen mielenkiintoinen, sillä sen pitäisi auttaa yhdistämään usein hyvin erilaiset tekniikat ja mahdollistamaan julkisten ja yksityisten rakenteiden rinnakkaisuus. On selvää, että tämä monitahoinen lähestymistapa on varsinkin unionin laajentumisen kannalta välttämätön.
Näin ollen on todettava, että tämä strategia soveltuu niin IVY-valtioihin kuin Välimeren alueen maihinkin. Yhdeksän liikennekäytävän toimeenpano koskee kuitenkin ensi sijassa KIE-maita, joiden lukumäärä on nyt kasvanut kymmeneen. Tämä edellyttää, että unionin jäsenyyttä hakeneet maat modernisoivat infrastruktuurinsa ja hankkivat tarvittavat rahoitusvälineet. Phare-ohjelman varoja kyllä käytetään tähän tarkoitukseen, mutta näiden maiden on myös saatava lainaa EIP: ltä, EBRD: ltä ja Maailmanpankilta.
Taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta, joka onnittelee toimeenpanevaa komissiota tämän tiedonannon yleisestä rakenteesta, halusi esittää lausunnossaan joitakin kysymyksiä. Kiitän esittelijää siitä, että hän otti huomautuksemme huomioon erinomaisessa mietinnössään. Vaikka olemme itse asiassa sitä mieltä, että liikenneinfrastruktuurien parantaminen on yksi kehityksen, ja näin ollen kasvun, tekijöistä ja että sen pitäisi lopulta edistää KIE-maiden ja unionin jäsenvaltioiden lähentymistä, näiden verkkojen rahoitus voi osoittautua vaikeaksi.
Toisaalta ei saa aliarvioida niitä seurauksia, joita liikenteen, erityisesti maantieliikenteen, kehittämisellä on ympäristöön ja yhteiskunta-alaan. Näin ollen on syytä löytää tarvittavat ratkaisut: yhdistettyjen maantie-rautatiekuljetusten kehittäminen, ympäristön saastumisen torjumista koskevien määräysten määrittely ja niin edelleen... Nämä huomautukset liittyvät kaikkeen liikenneyhteyksiä koskevaan toimintaan Välimeren rannikolla; myös suhteemme Sveitsin kanssa aiheuttavat ongelmia, ja haluaisin, hyvät kollegat, omissa ja ryhmäni nimissä, palauttaa mieleen tämän kysymyksen.
Tämä kysymys liittyy itse asiassa siihen, missä vaiheessa ovat Euroopan yhteisön ja Sveitsin väliset neuvottelut, jotka koskevat liikennealaa ja kiistanalaista kysymystä, josta pitäisi päästä sopimukseen, sikäli kuin kauttakulku Sveitsin alueen halki vähentäisi liikennettä Alppien laaksoista.
Voimme näin ollen olla vain tyytyväisiä Sveitsissä viime syyskuun 27. päivänä järjestetyn kansanäänestyksen tuloksiin, vaikka neuvotteluja ei olekaan vielä saatu kunnolla päätökseen. Uskokaa minua, hyvät kollegani, tämä kysymys ei ole tämäniltaisessa keskustelussamme pelkkä sivuseikka.

Swoboda
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, haluan onnitella herra Sisó Cruellasia tästä mietinnöstä. Jos eurooppalainen liikennepolitiikka osoittautuisi yhtä kattavaksi ja yhtä jäsentyneeksi kuin hänen mietintönsä, eläisimme liikennepolitiikan kannalta hyvin onnellisessa Euroopassa. Mutta valitettavasti asia ei ole näin, ja minun täytyykin huomauttaa jo ennakkoon, että tässä mietinnössä puhutaan komission tiedonannon mukaisesti liikenteen infrastruktuuriverkkojen yhdistämisestä Euroopan itäosissa, toisin sanoen jäsenyyttä hakeneissa maissa, mutta myös muissa maissa, joista toiset sijaitsevat pohjoisessa, toiset etelässä, vaikka omissa asioissammekin olisi vielä paljon tehtävää. Kun katsomme, mitä yleiseurooppalaisten verkkojen suhteen on saatu aikaan liikenteen alalla, se on minusta yksiselitteisesti liian vähän.
Komissio laati tiedonantonsa neuvoston Cardiffin kokousta varten. Arvostan suuresti komissaari Kinnockia ja arvostan myös hänen optimismiaan. Hän näkee lasin neljänneksen verran täytenä näkemättä tyhjäksi jäävää kolmea neljännestä.
On kuitenkin kiistatta sanottava, että emme ole omalla alueellamme onnistuneet täyttämään edes osaltaan niin sanotussa Delorsin valkoisessa kirjassa määriteltyjä tavoitteita emmekä pysyttelemään asetetuissa aikarajoissa. Rahoitus on riittämätöntä. Meiltä puuttuvat myös riittävän selkeät poliittiset päämäärät. Vasta Sveitsi äskettäisellä kansanäänestyksellään viitoitti myös Euroopalle tärkeää suuntaa, kun se osoitti olevansa valmis varaamaan käyttöön taloudellisia voimavaroja liikenneväylien käytöstä riippuvien raskaan liikenteen maksujen muodossa, jotta se pystyisi sitä kautta kehittämään rautateitään. Liikenteen infrastruktuurissahan on luonnollisesti kyse yhteisestä infrastruktuurista. Siinä on kysymys myös maanteistä, mutta ennen kaikkea rautateistä ja siitä, että tarvitsemme myös taloudellisia voimavaroja kehittääksemme niitä edelleen.
Herra Jarzembowski sallinee minun perustellusti sanoa, että Saksan vaalit saivat tässäkin aikaan ratkaisevan muutoksen, vaikka se ei kenties häntä itseään ilahduttanutkaan, mutta minua hyvinkin. Juuri rautateiden kehittämisen ja liikennepolitiikan uudelleen suuntaamisen toivon ja odotan johtavan ainakin jonkinlaisiin muutoksiin ja ainakin joihinkin uusiin aloitteisiin, joiden avulla voimme kehittää entistä voimallisemmin julkista liikennettä, ennen kaikkea rautatieinfrastruktuuria niin, että liikenteen intermodaalisuus samoin kuin yhteentoimivuus taataan myös vastaisuudessa. Tämä on ehdottoman välttämätöntä, sillä vasta silloin voimme puhtaalla omallatunnolla astua naapuriemme eteen, kun teemme itse saman, mitä vaadimme heiltä.
Edessämme on siis suuria tehtäviä, ja esittelijä mainitsikin niistä jo TINAn, Wienissä sijaitsevan sihteeristön, jonka tehtävänä on infrastruktuuritarpeiden arvioiminen, mitä se on osittain jo tehnytkin. Kuinka paljon tehtävää ylipäänsä vielä on ja onko se kaikki rahoitettavissa? TINAn mukaan tähän liikenneverkkoon on määrä rakentaa noin 18 000 km maanteitä ja 20 000 km rautateitä. Lisäksi tulevat tietenkin vielä lentokentät ja meri- ja sisävesiliikenne. Tämän laajennuksen arvioidut kustannukset vuoteen 2015 mennessä ovat noin 87 miljardia ecua. Ydinverkkoon tarvitaan noin 65 miljardia ecua. Ovatko nämä rahoitettavissa? Kyllä, sillä summa on noin 1, 5 % naapurimaidemme bruttokansantuotteesta. Se on hieman enemmän kuin 1, 2 %, jonka Euroopan unioni käyttää liikenteen kehittämiseen. On kuitenkin muistettava, että osa kyseisistä maista on hyvin köyhiä ja että osaksi tarpeet ovat suurimpia juuri köyhimmissä maissa, mikä ei sinänsä ole ihme. Esimerkiksi Romaniassa, Bulgariassa ja Liettuassa investointitarve ylittää huomattavasti 1, 5 %, toisin sanoen Euroopan unionin antamaa tukea tarvitaan, jotta naapurimaammekin saavat mahdollisuuden ja tilaisuuden kehittää edelleen infrastruktuuriaan sopeutuakseen samalle tasolle läntisen Euroopan kanssa mutta myös edetäkseen siitä eteenpäin. Tähän sopeutumisprosessiin on luonnollisesti ryhdyttävä molemmin puolin.
Koska pidän erityisen merkittävänä nimenomaan rautateiden kehittämistä haluamatta silti laiminlyödä maanteitäkään, käy välttämättömäksi, että eurooppalaiset rautatieyhtiöt ottavat enemmän vastuuta kehittämistyöstä lännessä, mutta yhtä hyvin myös itäisessä Euroopassa, toisin sanoen tarvitaan yhteistyötä eri rautatieyhtiöiden välillä. Haluaisinkin esittää tässä kehotuksen rautatieyhtiöille, että ne eivät odottelisi vain Brysselistä tai muualta lähteviä aloitteita vaan ryhtyisivät tekemään enemmän myös itse rautatieliikenteen kehittämiseksi yhä paremmin asiakkaiden tarpeita vastaavaksi ja asiakkaat huomioon ottavaksi. Enkä tarkoita tällä vain henkilöliikennettä, vaan tarkoitan luonnollisesti myös julkista liikennettä. Agence Europe -lehti kirjoitti tänään, että itälaajenemisesta käytävään keskusteluun on tullut mukaan tiettyjä ikäviä piirteitä. Näin voi olla, enkä halua sitä mitenkään kiistää. Emme saa sivuuttaa asiaa vain puhumalla, vaan meidän on oltava selvillä siitä, että Euroopan kansalaiset hyväksyvät laajenemisen ja asettuvat täysin sen taakse vain, jos he näkevät, että itä ja länsi varautuvat työskentelemään vielä kovemmin helpottaakseen heidän jokapäiväistä elämäänsä - mihin liikennekin osaltaan kuuluu - kuin olemme tähän mennessä tehneet.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, kollegani Sisó Cruellasin mietintö on niin erinomainen, että en halua lisätä siihen mitään, sillä kaikki on siinä jo tullut sanotuksi. Haluankin puuttua vain yhteen kohtaan, jonka sosiaalidemokraatit saivat asian valiokuntakäsittelyssä ujutetuksi mukaan mutta jolla ei kuitenkaan ole suoranaista yhteyttä itse mietintöön, nimittäin kohta 25, jota emme voi hyväksyä. Komissaari Kinnockin neuvottelema ja Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän tukema ehdotus Euroopan unionin ja Sveitsin väliseksi maakuljetuksia koskevaksi sopimukseksi sisältää kuorma-autoilta perittäviin kauttakulkumaksuihin jyrkkiä korotuksia, joita emme voi hyväksyä, sillä ne merkitsevät lisäkuluja kuljetuselinkeinolle, talouselämälle ja viime kädessä kuluttajalle.
Emme voi hyväksyä sitä, että kuorma-autoilta aiotaan periä vuodesta 2001 lähtien yhdensuuntaisesta ajosta Baselista Chiassoon nykyisten 25 Sveitsin frangin sijasta 325 Sveitsin frangin suuruinen maksu, olkoonkin, että painoraja on tuolloin 40 tonnia. Tätä ei voida hyväksyä! Siitä huolimatta, että Sveitsin asukkaat - kuten kollegani Swoboda ja edellinen puhuja jo mainitsivatkin - hyväksyivät kansanäänestyksessä 27. syyskuuta 57 %: n äänten enemmistöllä tätä vastaavan käyttömääristä riippuvan raskaan liikenteen maksun käyttöönoton, voin vain sanoa, että vaikka tulos vahvistaakin Sveitsin hallituksen kannan asiassa, se ei sentään voi olla pakottava määräys, jota on noudatettava Euroopan unionin kanssa käytävissä neuvotteluissa! Silloinhan mekin voimme tehdä saman ja järjestää Euroopan unionissa kansanäänestyksen, jonka tuloksen Sveitsi joutuisi hyväksymään. Asia ei voi olla näin!
Kehottaisin komissiota sen vuoksi näkemään kansanäänestyksen tuloksen vain mahdollisena Sveitsin hallituksen näkökantaa vahvistavana tekijänä mutta olemaan visusti sitä omaksumatta ja hyväksymättä. Meidän kuljetusliikkeidemme, meidän teollisuutemme ja meidän kuluttajiemme etujen mukaista on, että kauttakulkuliikenteelle saadaan sovituksi järkevänsuuruiset maksut.
Missään tapauksessa, hyvät kollegani Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmässä, emme voi hyväksyä ehdotusta Sveitsin kanssa solmittavasta sopimuksesta jo pelkästään siitä syystä, että emme vielä edes tiedä, aikooko Sveitsi hyväksyä kuukauden kuluessa kahden uuden rautatietunnelin rakentamisen ja niiden edellyttämän rahoituksen. Elleivät Sveitsin asukkaat hyväksy rautatietunnelien rakentamista ja niiden rahoitusta, putoaa Sveitsin kanssa solmittavalta sopimukselta taloudellinen perusta. Ei voida sallia, että meille sanotaan: me korotamme maaliikenteen maksuja, jotta voisitte siitä hyvästä käyttää tulevaisuudessa rautatietunnelia, ja sitten rautatietunnelihanke hylättäisiinkin. Se ei käy päinsä! Siksi sveitsiläisille on sanottava, että meidän on pidettävä kiinni jo asiassa saavutetusta molemminpuolisesta lähenemisestä ja että odotamme siinä kumppanuuteen perustuvaa vastaantuloa.
Sallinette, että sanon vielä lauseen kollegani Swobodan kysymysten johdosta. Me kannatamme rautateitä. Olemme iloisia siitä, että Saksan rautatiet, kuten Hollannin ja Ruotsin rautatietkin, toteuttavat parhaillaan direktiiviä 91/440. Muut jäsenvaltiot eivät ole vielä edes aloittaneet tämän vuonna 1991 annetun direktiivin täytäntöönpanoa, minkä piti tapahtua vuoteen 1995 mennessä. Mutta herra Swoboda, koska asetutte puolustamaan niin voimallisesti rautateitä, sallinette pienen huomautuksen. Olen kanssanne täysin samaa mieltä siitä, että emme saisi saarnata Itä-Euroopalle jostakin sellaisesta, mitä emme pysty itsekään täyttämään. Niinpä meidän olisikin tartuttava toden teolla vuoden 1994 Essenin huippukokouksen päätöksiin sisältyneeseen erityishankkeeseen, Brennersolan alittavan tunnelin rakentamiseen, tai ehkäpä teidän pitäisi ottaa asia puheeksi hallituksenne kanssa.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää Don Joaquínia, koska hänestä alkaa pikkuhiljaa tulla asiantuntija infrastruktuurin ja infrastruktuurin laajentamisen alalla. Meidän on kuitenkin todettava, että joudumme oikeastaan yhä kauemmaksi siitä, mihin yleiseurooppalaisilla verkoilla ja niiden laajentamisella unionin ulkopuolisiin maihin on tarkoitettu, sillä alun perin kysymys oli kansallisten verkkojen yhdistämisestä toisiinsa. Olemme nyt tekemisissä taivaita hipovien suunnitelmien kanssa, jotka olisivat meille myös järjettömän kalliita, eikä meillä ole rahaa sellaiseen. Ainakaan sitä ei ole Itä-Eurooppaa varten, koska siellä on niin olematon infrastruktuuri. Olemme nyt sellaisen ongelman edessä, että myös Itä-Euroopassa halutaan parantaa maantieliikennettä ja että siellä halutaan meidän maksavan ja että siellä olemassa oleva rautatie- ja sisävesi-infrastruktuuri muuttuu arvottomaksi. Tämän vuoksi meidän on mielestäni pitäydyttävä monimuotoisissa kuljetuksissa.
Nyt siirryn asiaan, jota me tänä iltana oikeastaan hieman käsittelemme, nimittäin keskusteluun Sveitsistä, vaikka se ei olekaan tämän tarkoituksena. Ollaanpa aivan selkeitä. Herra Swoboda on lähtenyt, mutta Itävalta ei ole vielä tehnyt yhtään mitään omalle Brennerinsolan tunnelilleen. Minun on helppo syytellä Sveitsiä, mutta Itävallan olisi parempi katsoa ensin itse peiliin.
Toinen asia on se, että haluamme välttää kauttakulkuliikennettä Itävallassa, mutta tämä tarkoittaa kuitenkin, että sveitsiläiset ovat itse rakentamassa infrastruktuuriaan ja että meidän pitäisi löytää yhdessä kunnollinen ratkaisu. Tämä tarkoittaa myös sitä, että 25 kohta, sellaisena kuin se tässä on niin kuin herra Jarzembowski sitä arvioi, on hyvin paikallaan. Myös minun ryhmäni kannattaa sitä.

Lagendijk
Arvoisa puhemies, olen pahoillani joutuessani toteamaan, että kaikista sisältämistään hyvistä asioista huolimatta herra Sisón mietinnössä on sama vika, josta hän moittii komissiota, eli mietinnössä liikutaan harvinaisen yleisellä tasolla ilman moniakaan konkreettisia näkökohtia. Minusta olisi hyvin tärkeää, että alamme parlamentissa nopeasti toteuttaa konkreettisesti sitä, mitä sekä komissio että herra Sisó ehdottavat. Tässä yhteydessä syntyy ongelma - oli miten oli - siitä, että Keski-Euroopan avautuminen ja esimerkiksi sen liittäminen yleiseurooppalaisiin verkkoihin johtaa sekä tavara- että henkilöliikenteen valtavaan kasvuun ja samalla ympäristön kuormittamiseen. Olen kuitenkin myös iloinen siitä, että herra Sisón mietinnön joissakin kohdissa pyydetään kiinnitetään huomiota tähän asiaan ja että siinä mainitaan, miten ympäristön kuormittamista voidaan tulevaisuudessa vähentää, jos Keski-Eurooppa liitetään Euroopan unioniin.
Minun käsitykseni on, että tässä tapauksessa ei ole niinkään kysymys siitä, että alhaiselta tasolta voidaan kehittyä nopeasti, vaan ennemminkin innovatiivisen jälkeenjääneisyyden mahdollisuuksista. Mitä tämä sitten tarkoittaa? Mielestäni on mahdollista tai täytyy olla mahdollista, että Keski-Euroopassa käytetään tulevaisuudessa uusinta kestävää ja ympäristöystävällistä tekniikkaa, jota on voitu käyttää Länsi-Euroopassa vasta vähän aikaa, sillä tavalla, että voidaan välttää ne virheet, joita olemme tehneet Länsi-Euroopassa liian kauan. Olemme kiinnittäneet liian vähän huomiota julkiseen liikenteeseen ja päällystäneet liian pitkästi liian paljon maata asfaltilla. Itä-Euroopassa on mahdollisuuksia, ja meidän täytyy vain hyödyntää niitä. Minun ja ryhmäni mielestäni tähän liittyy kaksi ensisijaista asiaa. Olen samaa mieltä niiden kanssa, jotka ovat sanoneet, että myös rajallisten taloudellisten voimavarojen vuoksi meidän on parempi olla kehittelemättä valtavasti hienoja suunnitelmia ja meidän on syytä pitäytyä tietyssä määrässä suunnitelmia, jotka täyttävät kestävyyden ja avoimuuden edellytykset. Samalla ei saa unohtaa, että Keski-Euroopassa esiintyy sellaista kehitystä, että sinänsä hyvin toimiva julkinen liikenne on romahtamassa ja että yhä useammat ihmiset ovat siirtymässä käyttämään omia autojaan. Minusta olisi hyvin tärkeää, että unioni käyttäisi aikaa ja rahaa tämän kehityksen kääntämiseksi ja että kestävä liikenne mahdollistuisi myös Keski-Euroopassa.

Sindal
Arvoisa puhemies, ei ole mitään niin vapauttavaa kuin istua tietokoneen ääressä ja piirtää infrastruktuureja, teitä ja rautateitä ja sitten jälkeenpäin tehdä laskelmia ja taputtaa käsiä yhteen ja sanoa, että niin sen pitää olla. Siitä puhui myös kollega Swoboda. Meitä on monta, jotka ajattelemme tähän tapaan kaikkien näiden liikennesuunnittelijoiden osalta. Epäilemme, pystyvätkö he myös toteuttamaan sen yhtä yksinkertaisesti. Mutta antakaa minun varoittaa: teoriasta on pitkä matka käytäntöön. Meidän pitää kiinnittää huomiota siihen, että varmistamme strategian tässä komission tiedonannossa. Minun tuestani tiedonannolle ei tarvitse olla pienintäkään epäilystä. Mutta strategiat toimivat vain, jos pystytään varmistamaan, että naapurivaltiot ja jäsenvaltiot ovat vakavissaan ja täyttävät velvoitteensa. Minulla on tähän kolme yleisluontoista huomautusta.
Ensiksi: se yhteistyö, jonka on määrä luoda ensi vuosisadalle kurottava liikenneverkko, tulee laajennettujen sisämarkkinoiden yhteydessä osaltaan varmistamaan kasvumahdollisuuksia ja vaikuttamaan ratkaisevasti yleiseurooppalaisen projektin kestävyyteen. Se liittyy priorisointiin ja realistiseen talouteen. En voi yhtyä niihin sävyihin, joita kuulin vähän aikaa sitten Wijsenbeekin käsitellessä uusia jäsenehdokasvaltioita. Ne käyttävät tällä hetkellä enemmän bruttokansantuotteestaan liikenneverkkoonsa kuin me.
Toiseksi: se megaharppaus, josta tiedonanto on ilmaus, ei sisällä osatavoitteita eikä menetelmän kuvausta. Myös tämä on jo mainittu. Ehkä niitä ei tarvitse ollakaan tällä hetkellä, mutta tunnemme itse tilanteen, jossa naapurivaltiot ovat eri mieltä strategiasta ja menetelmästä. Vielä vaikeampaa on, jos unionilla on yksi ainoa kanta ja naapurivaltiolla toinen. Voisin hyvin ajatella eräänlaisia step by step -sopimuksia, joilla varmistetaan yhteinen tie eteenpäin. Nyt komissaari haluaa ehkä hetken kuluttua sanoa, että sitä juuri olemme tekemässä. Kyllä, mutta minä tunnen sekä hyviä että huonoja esimerkkejä. Tunnen hyvän esimerkin merenkulusta Baltian alueelta, mutta tunnen totisesti myös huonon esimerkin, joka liittyy moottoriteiden kehittämiseen.
Kolmas seikka ovat kunnianhimoiset teknologiset aloitteet, kuten satelliittijärjestelmä, telematiikka, liikenteenohjaus ja niin edelleen. Ne ovat edistystä, mutta niitä voidaan hyödyntää vain, jos liikennöitsijällä on varusteet niihin, ja varusteita voidaan hyödyntää vain, jos lainsäädäntö mahdollistaa sen. Puhuimme aikaisemmin matkan rekisteröintilaitteista. Olen nyt neljättä vuotta sellaisen elimen puheenjohtajana, jota kutsutaan nimellä vessel traffic service . Sen tarkoituksena on mahdollistaa, että laivoille voidaan osoittaa kulkureitit satelliittipalvelun avulla, samoin kuin air traffic control -palvelulla. Tällainen järjestelmä voisi estää monta onnettomuutta, mutta emme valitettavasti voi panna toimeen näitä ehdotuksia.
Olen varma, että olemme oikealla tiellä, mutta olen myös vakuuttunut siitä, että jos emme toteuta päätöksiämme käytännössä, meille tulee ongelmia.

Stenmarck
Arvoisa puhemies, mielestäni harvat asiat ovat niin tärkeitä kuin luoda EU: n hakijamaille mahdollisuus liittyä puhtaan fyysisesti nykyisiin jäsenmaihin. Jokainen, joka luo yleissilmäyksen Eurooppaan, näkee selvästi, missä kulkee niitä maita erottava raja, jotka saivat Marshall-apua toisen maailmansodan jälkeen. Käsittääkseni tätä eroa on muutettava nyt aloitetussa jälleenyhdistämis- ja integraatioprosessissa. Siihen monet sanovat, että se kaikki maksaa luonnollisesti paljon. Se on totta. Näin ollen tulee myös sanotuksi, että se kestää tietenkin melkoisen monta vuotta. Hyvinvoinnin levittäminen hyödyttää kuitenkin meitä kaikkia. Tie- ja rautatieverkoston paraneminen myös vanhan rautaesiripun toisella puolella on itsestään selvästi myönteistä siellä sijaitseville maille, mutta se luo myös kaikille meille muille paremmat edellytykset. Nämä sijoitukset vaikuttavat myönteisesti kaikkiin. Niillä on kaikki edellytykset lisätä kasvua ja luoda uusia työpaikkoja, ei ainoastaan nykyisissä ehdokasmaissa vaan koko sillä alueella, joka tulevaisuudessa toivottavasti muodostaa huomattavasti suuremman Euroopan unionin.
Tässä yhteydessä on yksi suuri ongelma, johon myös esittelijä on viitannut, nimittäin pääsy yksityiseen pääomaan. Saanen siihen liittyen esittää kysymyksen vastuussa olevalle komissaarille: mihin lisäponnistuksiin komissio aikoo ryhtyä lisätäkseen yksityisiä sijoituksia teihin ja rautateihin entisessä Itä-Euroopassa?

Schifone
Arvoisa puhemies, on ilmiselvää, että juuri kuljetusalalla tarvitaan maailmanlaajuista strategiaa. Kuljetusala on keskeinen ala yhteisön sosioekonomisen kehityksen kannalta ja sen tähden maailmanlaajuinen strategia, joka on laadittu ottaen huomioon pitkän aikavälin kehitys ja kaikki Euroopan unionin sosiaalisten suhteiden kehityksen suunnat on välttämätön.
Siksi on välttämätöntä kehittää yleiseurooppalainen, monimuotoinen ja tasapainoinen liikenneinfrastruktuuriverkko, jota on harkittu sekä Manner-Euroopan että Välimeren alueen kannalta. Nämä vaatimukset huomioon ottaen on annettava arvoa komission tiedonannon viiden toiminta-alan määrittämiselle. Toimialat ovat: yhdeksän yleiseurooppalaisen liikennekäytävän ja viimeisen, Jugoslavian käytävän suunnittelun kehitys; liikenneverkkojen laajentaminen jäsenyyttä hakeneisiin maihin; liikennetekniikan käyttöä koskeva yhteinen suunnitelma, joka mahdollistaa yhteentoimivuuden; telematiikan soveltaminen älykkäisiin liikennejärjestelmiin; tutkimusyhteistyö.
Kaikki tämä on kuitenkin vaarassa jäädä pelkäksi teoreettiseksi oletukseksi, mikäli tarvitsemiimme rahoituslähteisiin ei kiinnitetä huomiota. Pyydämme siis komissiolta suurempaa täsmällisyyttä ja tarkempia tietoja sekä näiden toimien kehityksestä ja määräajoista että viittauksissa käytettävistä rahoituslähteistä.
Lopuksi tahdon kiinnittää komission huomion siihen, että uudet toimet, joilla pyritään parantamaan yhteyksiä Itä-Euroopan maihin, eivät kuitenkaan saa estää tai vähentää Euroopan unionin toimia aivan yhtä välttämättömässä Välimeren alueen liikenteen ja liikenneyhteyksien tukemisessa ja parantamissa, sillä näiden yhteyksien merkitys Euroopan unionille on varmasti keskeinen ja korvaamaton.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat, liikenneväylät ovat olleet ikimuistoisista ajoista asti kaupankäynnin ja talouselämän edellytys. Yksittäisen alueen talouskasvu ja siellä asuvien kansalaisten hyvinvointi riippuvat siitä, kuinka helposti alue on liikenteellisesti saavutettavissa. Juuri maaseudulla tarvitaan toimivaa liikenneinfrastruktuuria, ja yhdessä muiden infrastruktuuritoimenpiteiden kanssa voidaankin ehkäistä maaseudun väestökatoa ja autioitumista. Tuotteet saadaan toimitetuksi ostajille ja kuluttajille, työllisyysmahdollisuudet maaseudulla paranevat ja tämä luonnollisesti vahvistaa kauttaaltaan myös näiden alueiden kilpailukykyä.
Siksi on välttämätöntä, että unioni tukee koherentin, suorituskykyisen ja turvallisen mutta samalla myös ympäristöä säästävän liikennejärjestelmän kehittämistä. Samalla Euroopan unionin olisi huolehdittava siitä, että tällöin otetaan huomioon myös naapurivaltioiden välisten liikenneinfrastruktuuriverkkojen yhdistäminen sekä näiden verkkojen kehittäminen KIE-valtioissa. Liikenneväylien parantamisesta hyötyvät sekä KIE-valtiot että Euroopan unioni, sillä vientiä ja kauppaa voidaan siten entisestään vahvistaa.
Phare- ja Tacis-ohjelmien tehtävänä on edistää eri alueet ylittävien sekä valtioiden rajojen yli ulottuvien hankkeiden toteuttamista. Maaseutualueet KIE-valtioissa tarvitsevat kehittyäkseen hyvin sunnitellun liikenneinfrastruktuurin, jotta vältetään laajamittainen maaltamuutto kaupunkeihin ja pystytään edistämään työllisyyttä ja talouden kasvua. Yhden asian on kuitenkin oltava meille selvä: niin unionin sisällä kuin laajenemista silmällä pitäen ensisijaisena päämääränämme olisi oltava se, että pyrimme edistämään liikenteen painopisteen siirtämistä yhä ympäristöä säästävämpien liikennemuotojen suuntaan. Tarkoitan tällä erityisesti yhdistettyä liikennettä, raideliikennettä ja ennen kaikkea myös sisävesiliikennettä.

Pomés Ruiz
Arvoisa puhemies, haluan onnitella herra Joaquín Sisó Cruellasia hänen erinomaisesta mietinnöstään. Kuten on jo sanottu, parlamentille on kunnia, että siellä on niin hyvin liikenneasioita tunteva henkilö kuin herra Joaquín Sisó.
Toiseksi haluaisin viitata lyhyesti tämän tiedonannon otsikkoon - jonka komissio on hyvin valinnut - eli " Kohti yleiseurooppalaista politiikkaa" . Liikennemuotoja koskevien politiikkojen on todellakin oltava yhteisön politiikkoja, niiden on vastaisuudessakin oltava yhteisön politiikkoja ja niiden on edelleen kuuluttava budjettikohtaan 3 eikä budjettikohtaan 2, sillä jotkut ovat sitä mieltä, että se voi olla rakenteellinen meno. Se on tiukasti yhteisön ja näin ollen budjettikohtaan 3 kuuluva politiikka.
Liikenneverkot ovat epäilemättä yksi kehitykseen suorimmin vaikuttavista tekijöistä, ja näin ollen meidän on syytä kiinnittää huomiomme siihen, että meidän on unionin tulevan laajentumisen yhteydessä annettava kyseisille verkoille ensisijainen asema, mutta meidän ei pidä luvata enempää kuin on mahdollista; on olemassa vakava rahoitusongelma. Emme voi herättää odotuksia, joita emme sitten pystykään rahoittamaan. Näin ollen olisi hyvä pyrkiä ottamaan vapaat markkinat, yksityisyrittäjät ja yksityiset sijoittajat mahdollisimman paljon mukaan verkkojen rakennukseen ja rahoitukseen, jolloin ne rahat - valitettavasti vähäiset - joita voimme irrottaa talousarviosta verkkojen rahoittamiseen, voisivat olla kannustimena, jotta nuo yritykset, pankit ja sijoittajaryhmät voisivat keskipitkällä aikavälillä saada sijoituksensa tuottamaan.
Ei ole epäilystäkään siitä, että juuri Euroopan laajuiset verkot tulevat luomaan Euroopan unionin. Meidän on ajateltava, että nykyisin - ja tulevaisuudessa laajentumisen myötä - Euroopan unioni tulee todella olemaan unioni vasta sitä mukaa, kun se yhtenäistyy, kun Euroopan laajuiset verkot eivät enää ole pelkkää toiveunta ja kun ne näkyvät talousarviossa riittävällä tavalla, jotta edistetään yksityisiä tai julkisia aloitteita verkkojen kehittämiseksi.

Pinel
Arvoisa puhemies, esittelijä lupaa, että luodaan koherentti, turvallinen ja ympäristön huomioon ottava liikennejärjestelmä. Se on hyvä asia. Tavaroiden maantiekuljetusten musertava määrä on nykyään tyyppiesimerkki epäyhtenäisistä, vaarallisista ja saastuttavista menettelytavoista. Rautatielinjat tyhjentyvät junistaan, lentoliikenne on lamassa. Sen lisäksi kuorma-autojen lukumäärän nopea kasvu lisää paitsi huomattavasti pääväylien ylläpitokustannuksia myös maantieonnettomuuksien uhrien lukumäärää.
Mietinnössä jätetään kuitenkin mainitsematta eräs peruskysymys: kenen täytyy rahoittaa infrastruktuurit, käyttäjien vai veronmaksajien?
Maantieliikenteen osalta molemmat järjestelmät toimivat nykyään rinnakkain, mikä aiheuttaa päällekkäistä suunnittelua ja moninkertaista tuhlausta. Se ei ole hyväksi ympäristölle eikä julkisille varoillemme. Jonain päivänä on todellakin tehtävä valinta näiden kahden järjestelmän välillä. Nykyään meillä on kuitenkin riittäviä teknisiä keinoja, jotta käyttäjä-maksaja-periaate voidaan saattaa yleiseen tietoisuuteen. Ajoneuvoissa olevat uudenaikaiset elektroniikkatarvikkeet antavat tästä lähtien mahdollisuuden siihen, että tiedetään tarkkaan kunkin ajoneuvon kustannukset. Tämä on veronmaksajien rahojen kannalta ekologisempaa, oikeudenmukaisempaa ja taloudellisempaa.
Jotkut tämän mietinnön näkökulmista ovat ongelmallisia. Toimintaohjelmassa ei ensinnäkään määritellä tarkemmin tarvittavia toimenpiteitä, eritellä konkreettisia ongelmia eikä esitetä aikataulua suunnitelman toteuttamiseksi. Esittelijä itse pahoittelee sitä. Toisaalta on ilmeisesti suunniteltu niin, että eurooppalaiset veronmaksajat joutuvat maksamaan Maghreb-valtioiden, Turkin ja Lähi-idän maiden kaltaisten alueiden infrastruktuurit, ja omalta osaltani vastustan sitä määrätietoisesti.
Venäjän osalta, ja monien muidenkin valtioiden osalta, niin kuin mietinnössä täsmennetään, kannatan tiettyjen yhteistyösopimusten allekirjoittamista Itä-Euroopan maiden kanssa, mutta näyttää siltä, että on hoidettava paljon kiireellisempiä asioita, vaikkapa energia-alalla, ennen kuin löysätään kukkaron nyörejä venäläisten infrastruktuurien hyväksi, joita länsimaat, muistakaamme se, ovat aikoinaan rahoittaneet turhaan.
Kaikkien näiden syiden vuoksi ja sen vuoksi, ettei asiaa ole mielestäni tarkasteltu tarpeeksi pitkänäköisesti, kannatan tämän asian palauttamista valiokuntaan.

Papoutsis
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, politiikassamme, joka koskee Euroopan liikenteen infrastruktuuria, teemme selvän eron toisaalta Euroopan mantereen liikenneverkon kokonaisstrategian ja toisaalta Euroopan unioniin liittymässä olevien jäsenehdokasmaiden erityistilanteen välillä.
Tästä syystä komission tiedonannossa käsitellään erikseen ensiksi sisämarkkinoiden ja laajantuvan unionin sosioekonomisen koheesion tarpeita palvelevan yleiseurooppalaisen liikenneverkon laajentamista, toiseksi yleiseurooppalaisia liikennekäytäviä ja liikennealueita, jotka tarjoavat koko mantereen kannalta sopivat yhteydet, ja kolmanneksi Euroopan ja Aasian välisiä yhteyksiä. Minun ei tarvinne toistaa näiden eri käsitteiden yksityiskohtia, koska herra Sisó Cruellasin mietinnöstä käy selväksi, että te olette kanssamme samaa mieltä siitä, että tämä lähestymistapa soveltuu hyvin.
Yleiseurooppalaisen liikenneverkon muodostamiseksi esitämme suosituksen koko mantereen kattavasta yhteistyöstä. Ajatus tästä yhteistyöstä sai tukea Helsingin konferenssilta, jossa tunnustettiin asian koskevan meitä kaikkia. Se koskee asianomaisia maita, Euroopan unionia, Euroopan investointipankkia, muita kansainvälisiä rahoituslaitoksia, yksityisiä sijoittajia sekä tietenkin yhteistyökumppaneita. Voimme selvitä meitä odottavista valtavista haasteista vain yhteisin ponnistuksin ja kehittämälle lisäksi joustavia mutta tehokkaita yhteistyömuotoja.
Sisó Cruellasin mietinnössä puhutaan erityisesti Euroopan infrastruktuuri-investointien koordinointitarpeesta sekä tarpeesta seurata Euroopan kansalaisten, ammatinharjoittajien, kaupan sekä matkustajien tarpeita tyydyttävän liikenneinfrastruktuurin muodostamista. Juuri tätä tavoitetta palvelee yhteistyökumppanuus, joka oikeudellisesti epävirallisesta asemastaan huolimatta helpottaa ja lisää yhteistyötä ja edistymisen seurantaa. Yhteisö rahoittaa riittävästi politiikkojensa harjoittamista. Tämä on peruskäsite, johon me uskomme. Liikenne-infrastruktuurin alueella politiikallamme on kaksi painopistettä: kaikkein ensiksi laajentuvaa Eurooppaa yhdistävän liikenneverkon luominen kohtuulliseen hintaan ja toiseksi tarvittavien rahavirtojen liikkeelle laittaminen kyseisen verkon rakentamiseksi. On selvää, että sijoitusten kustannukset jäävät pääasiassa asianomaisten maiden maksettavaksi, mikä on erityisen tuskallista kansallisille budjeteille, joihin kohdistuu jo vakavia paineita. Kansainväliset rahoituslaitokset, Euroopan investointipankki tietenkin niiden etunenässä, myöntävät luonnollisesti merkittäviä lainoja. Tämän lisäksi tulee oleellinen panos Euroopan unionin talousarviosta, joka koskee ainakin jäsenehdokasmaita.
Vuosina 1992-1998 Phare-ohjelmaan on mennyt yhteensä noin miljardi ecua. Toivomme, että vuodesta 2000 lähtien liittymistä edeltävien rakennepolitiikkojen (ISPRA) kautta annettaisiin liikenteen kehittämiseen vuosittain noin 500 miljoonaa ecua. Arviot tyydyttävien ja nykyaikaisten liikenneverkkojen kehityskustannuksista Euroopassa vaihtelevat. Haluaisin joka tapauksessa suuntaa antavasti sanoa, että arvio liikenneinfrastruktuurin tarpeista Keski-Euroopassa osoitti, että 20 000 rautatie- ja maantieverkon nykyaikaistamiseksi tarvitaan vuoteen 2015 mennessä 100 miljardia ecua, jotta ne täyttäisivät nykyiset standardit.
Lisäksi pidämme ensisijaisen tärkeänä, että saadaan liikkeelle riittäviä rahavirtoja tulevaisuudessa laajenevan unionin ulkopuolelle jäävien eurooppalaisten liikenneverkkojen hankkeisiin, jotka sijaitsevat IVY-maissa ja jopa Välimeren altaan alueella, jotta ajoissa saataisiin rakennettua tarvittava infrastruktuuri. Mahdollisuudet tarjota yhteisön rahoitusta ovat kuitenkin rajallisia näillä alueilla, koska Tacis- ja Meda-ohjelmista voidaan tällä hetkellä rahoittaa vain teknistä apua.
Mitä nyt tulee julkisen ja yksityisen sektorin yhteisrahoitukseen, olemme selvästi tietoisia todellisesta tilanteesta. Jopa kaikkein toiveikkaimpien arvioiden mukaan on selvää, että kansalliset talousarviot, Euroopan unionin talousarvio ja kansainväliset rahoituslaitokset eivät riitä turvaamaan määrärahoja, joita tarvitaan kattamaan infrastruktuureissa esiintyviä aukkoja. Tästä syystä olen varma, että tarve saada liikkeelle rahoitusvirrat, joilla parannettaisiin työn laatua ja taloudellista tehokkuutta, mikä sai Euroopan unionin maat suosittelemaan erilaisia yksityisen ja julkisen sektorin yhteistyöhankkeita, on nykyään vakava kannustin vastaaville pyrkimyksille Keski- ja Itä-Euroopassa. Näiden tarpeiden ja mahdollisuuksien sekä myös esiin nousevien uusien pulmien ja Keski- ja Itä-Euroopan taloudellisten mullistusten kaltaisten kokemusten yhdistelmä voisi merkittävällä tavalla valmistella maaperää uusien rahoituskeinojen ja uusien infrastruktuurien käsittelytapojen käyttöön ottamiselle.
Arvoisa puhemies, komissiolla on ollut ja on edelleen tärkeä myötävaikutus Euroopan liikenneinfrastruktuurien mukauttamisessa vaadittuihin standardeihin. Jatkamme tietenkin Euroopan parlamentin pitämistä ajan tasalla säännöllisesti tapahtuneen kehityksen osalta.
Tässä olivat huomautukseni, ja haluaisin kehottaa Euroopan parlamenttia hyväksymään herra Sisó Cruellasin mietinnön. Haluaisin vielä kerran kiittää häntä omistautumisesta Euroopan liikenneverkkojen kehittämistyölle.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Tieliikenteen telematiikka
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Baldarellin laatima liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A4-0246/98) komission tiedonannosta yhteisön strategiasta ja periaatteista tieliikenteen telematiikan hyödyntämiseksi Euroopassa ja alustavia toimia koskevista ehdotuksista (KOM(97)0223 - C4-0239/97).

Baldarelli
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, komission tiedonannossa pyritään luomaan toimintakehys Euroopan unionin tasolla sekä kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla ja siinä ehdotetaan viittä ensisijaista alaa, jotka ovat RDS-TMC-pohjaiset liikennetiedotuspalvelut, liikennetietojen vaihto ja tiedonhallinta, elektroninen tiemaksujen perintäjärjestelmä, käyttöliittymä ja järjestelmäarkkitehtuuri.
Liikenne- ja matkailuvaliokunta ei vastusta ehdotetun strategian viiden alueen määrittämistä, mutta kannattaisi ensisijaisten alojen laajentamista myös tavaraliikenteeseen ja toivoisi parempaa julkisen liikenteen aseman täsmentämistä, jotta monimuotoliikenteen soveltamismahdollisuuksia tieliikenteessä voitaisiin lisätä ja edesauttaa monimuotoliikenneketjujen muodostamista telemaattisten sovellusten avulla. Näitä seikkoja ei komission asiakirjassa ole tuotu selkeästi esiin, vaan ne on ainoastaan mainittu muiden sovellusten joukossa, ja tähän emme voi olla täysin tyytyväisiä.
Komission asiakirjasta tahtoisin mainita erään toisenkin seikan. Komissio asettaa toisaalta tavoitteekseen telematiikan kehityksen ja toisaalta esittelee sen etuja, mutta toisaalta ei erittele telematiikan tarjoamien mahdollisuuksien käyttämättä jättämisestä koituvia kustannuksia. Tämä saattaa olla vain kielellinen kysymys, sillä kustannukset liittyvät kiinteästi etuihin. Eduista puheen ollen, liikenteenhallintajärjestelmään integroitu muuttuvien opasteiden järjestelmä (VMS) saattaisi vähentää onnettomuuksia 30 % ja tämän seurauksena kuolemia ja loukkaantumisia 40 %, pienentää nopeuksia keskimäärin 10 % ja vähentää sateella sattuneita onnettomuuksia 30 % ja sumusäällä sattuneita onnettomuuksia 85 %.
Satelliitin kautta tai matkaviestimellä toimivan hätäpuhelujärjestelmän odotetaan lyhentävän yli 40 % ensiavun saapumisaikaa ja lisäävän hengissäsäilymislukuja 7-12 %. Törmäyksenestojärjestelmä ja ajoneuvon tietokone lisäisivät kuljettajien turvallisuutta, ja lisäksi VMS-järjestelmä saattaisi vähentävää liikenteestä johtuvia myöhästymisiä 20 %.
Nämä seikat ovat erittäin tärkeitä, ja niiden kustannuksia pohdittaessa on muistettava myös niistä koituva merkittävä etu, kuten hyvin ymmärrätte. Infrastruktuurien ulkoisten kustannusten sisällyttämisestä hintoihin on tehty mielenkiintoinen tutkimus. Mielestäni näitä lukuja olisi tarkasteltava myös harkittaessa telematiikan käyttämättä jättämisen kustannuksia ja hankkeiden rahoitusta arvioitaessa olisi otettava huomioon niiden tuottama sosiaalinen etu.
Mitä tulee aiheisiin, joita komissio ei mielestämme ole käsitellyt riittävän yksityiskohtaisesti ja joita kuitenkin voitaisiin vielä täsmällisemmin käsitellä uusissa toimissa ja jopa uusissa tiedonannoissa, telemaattisen järjestelmän käyttöä on harkittava kaikkien kansalaisten kannalta. Pohjimmiltaan telematiikka määrittää hierarkioiden kehitystä ja tukee myös autoritaarisuutta demokratiassa, ja jollain tavoin on ratkaistava, kuinka kaikki voisivat hyötyä telematiikasta ja pohtia sen maksuttomuuden ja yleisyyden periaatteita. Tämän seikan osalta ehdotamme, että eräät palvelut, esimerkiksi telemaattisten palveluiden käyttö hätätapauksissa, liikenneruuhkissa ja vaarallisten aineiden kuljetuksessa sekä säätiedotuksissa olisivat maksuttomia ja yleisiä.
Nämä seikat saattavat, kuten näette, olla erittäin hyödyllisiä ja niistä voidaan saada huomattavaa yleistä hyötyä, ja olisi luonnollisesti mahdollista osoittaa erityisiä kanavia käyttäjän etuja edistäville aloitteille. Näiden seikkojen osalta on siis kehitettävä uusia toimia. Pidämme viidenteen tutkimusta ja kehittämistä koskevaan puiteohjelmaan sisältyvää rahoitusta käsittelevää osaa hyvin kiinnostavana, olemme vakuuttuneita siitä, että se on hyvin laadittu ja haluamme rohkaista komissiota toimimaan näissä puitteissa, mutta olemme kuitenkin vakuuttuneita myös siitä, että yleiseurooppalaisiin verkkoihin - joista hetki sitten puhuimme - varattu rahoitus on käytettävä siten, että myös alueellinen toiminta otetaan huomioon.
Sanon lopuksi muutaman sanan paikallisesta, alueellisesta ja valtiollisesta autonomiasta. Monet alueelliset, paikalliset ja jopa valtiolliset päättäjät aliarvioivat näiden kysymysten merkitystä. Myös julkisen liikenteen palveluiden kehittäminen vaatii vielä paljon työtä.

Camisón Asensio
Arvoisa puhemies, minun on aloitettava onnittelemalla esittelijää, herra Baldarellia, hänen loistavasta mietinnöstään, josta me yleisesti ottaen olemme yhtä mieltä. Olemme kuitenkin eri mieltä - kuten hän tietää - joistakin yksityiskohdista. Olisi esimerkiksi ollut johdonmukaista muuttaa ajoneuvojen pakollista varustamista teknisillä välineillä tai tiemaksujen väärinkäyttöä jopa suojelluilla alueilla.
Tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan lausunnon valmistelijana haluan korostaa tämän yhteisön strategian kaikkein merkittävimpiä piirteitä. Se ansaitsee ilman muuta kaikkien Euroopan yhteisön toimielinten ja ilman muuta myös parlamentin päättäväisen ja pikaisen poliittisen tuen. Mielestämme on selvää, ettei oleellista edistystä tapahdu, ellei tutkimus- ja kehittämistoimintaa lisätä huippuunsa ja ettei tätä seikkaa saa unohtaa viidennessä puiteohjelmassa.
Arvoisa puhemies, tämän strategian on oltava ensimmäinen siinä sarjassa, jossa käsitellään eri liikennemuotojen järjestelmiä, koska eri muotojen telemaattisten sovellusten on kuuluttava yleiseen ja integroituun liikennejärjestelmien kehittämisstrategiaan.
Toisaalta komission on arvioitava kokonaisohjelman kustannuksia niin, että voidaan määrittää, miten käytetyt varat synnyttävät käytännön tuloksia.
Ei saisi myöskään unohtaa periaatetta alueellisten erojen tasoittamisesta.
Niin ikään tutkimusohjelmaan olisi sisällytettävä telemaattisten avustusjärjestelmien kehittäminen sumussa ajamista varten tai kaiutintoiminnolla varustettujen GSM-vastaanotinten ajoneuvoihin asentamista varten.
Olisi myös tehostettava yhteisön strategiaa telematiikan käyttämiseksi vaarallisten aineiden kuljetusten turvallisuuden parantamisessa, kuten herra Baldarelli on korostanut.
On välttämätöntä parantaa liikenteenhallintajärjestelmiä ainakin yhteisön suurissa keskuksissa, jotta - telematiikan avulla - voitaisiin parantaa ruuhkaisten kaupunkien liikennettä. Tässä asiassa on myös laadittava julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyömalleja.
Ja lopuksi, arvoisa puhemies, vaikka se vaikuttaakin selvältä, on otettava huomioon kuluttajien suojelu.

Stockmann
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, kollegamme Baldarellin hyvä mietintö jatkaa liikenteen telematiikasta käymäämme keskustelua, jonka aloitimme jo lainsäädäntötyömme alkuvaiheessa. Komission tämänkertainen tiedonanto eroaa silloisesta kahdessa suhteessa: ensinnäkään nyt ei puhuta enää aiempaan tapaan telematiikan yksittäisistä sovelluksista vaan koko yhteisön strategioista ja periaatteista telematiikan hyödyntämisestä koko Euroopan laajuudelta. Tämä osoittaa, että alalla on tapahtunut tänä aikana ripeää kehitystä, ainakin maantieliikenteen telematiikan alueella.
Näin tulin maininneeksi jo toisenkin eron aikaisempaan tiedonantoon nähden: nyt on kyse telematiikan sovelluksista vain yhden liikennemuodon eli maantieliikenteen osalta, ja tämä onkin hyvä, sillä tuloksena on konkreettisia toimenpide-ehdotuksia. Tästä on kuitenkin myös haittaa, sillä asiaa ei silloin tarkastella heti alusta alkaen intermodaaliselta kannalta. Kun puhumme liikennepolitiikan yhteydessä integroidusta kokonaisliikennejärjestelmästä ja olemme sitä mieltä, että vain sen avulla pystymme toteuttamaan pitkällä aikavälillä kestävän liikkuvuuden periaatetta, sen toteutuminen edellyttää silloin kahdenlaista integraatiota: yksittäisten liikennevälineiden määrällistä integrointia yli kansallisten rajojen ja toisaalta laadullista integrointia eli liikennevälineiden kytkemistä toisiinsa intermodaaliseksi liikenteeksi.
Juuri toisen näkökohdan toteuttamiseksi telematiikka on aivan erityisesti tarpeen. Pelkän maantieliikenteen integrointi voisi johtaa kokonaishankkeen kannalta myös ei-toivottuihin tuloksiin. Odotamme siis komissiolta pikaisesti ehdotuksia intermodaalisen liikenteen telematiikkaa koskevasta strategiasta ja siihen liittyvistä konkreettisista toimenpiteistä.
Siirryn nyt itse maantieliikenteen telematiikkastrategioihin, joskin tiedonanto ja mietintö on saatu kovin myöhään, sillä useimmat niistä on jo toteutettu. Ensinnäkin: pidämme strategiaa RDS-TMC-pohjaisten liikennetiedotuspalvelujen käyttöönototosta hyvänä; odotamme kuitenkin, että sitä ei toteuteta vain koko Saksan alueen kattavana vaan koko Euroopan laajuisena. Odotamme niin ikään rinnakkaista käyttöönottostrategiaa teknisesti paremmalle DAB-järjestelmälle.
Toiseksi: Liikennetietojen vaihto ja tiedonhallinnan järjestäminen olisi toteutettava jo alusta pitäen intermodaalisesti.
Kolmanneksi: yhteisymmärryspöytäkirjan vaikutus teknisiin standardeihin ja käyttötietokirjauksiin on tutkittava.
Neljänneksi: Ponnisteluja tiemaksujen sähköisessä perinnässä käytettävien järjestelmien yhteentoimivuuden parantamiseksi olisi voimistettava, sillä tällä kohden ilmenee tarvetta poliittisiin toimiin - ainakin minun nähdäkseni. Jos pystymme telematiikan avulla alentamaan jyrkästi maantieliikenteen niin kutusuttuja ulkoisia kustannuksia, meidän olisi pystyttävä selvittämään ja jaottelemaan yhdenmukaisesti myös jäljelle jäävät kustannukset.
Viidenneksi: käyttäjän ja telematiikkalaitteiden välisten käyttöliittymien osalta tarvitaan kattavia sosioekonomisia tutkimuksia.
Kuudenneksi: Pyrkimykset avoimen eurooppalaisen järjestelmäarkkitehtuurin määrittämiseksi laahaavat kehityksen jäljessä. Siksi olemme iloisia komission seuraavasta telematiikka-aihetta käsittelevästä tiedonannosta.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, täällä on tänä iltana meneillään melkein kuin sukujuhla!
PPE-ryhmä kannattaa periaatteiden laatimista telematiikan hyödyntämiselle tieliikenteessä, sillä liikenteen telematiikan avulla voidaan erityisesti parantaa turvallisuutta maanteillä, tehostaa liikennevirtoja ja siten vähentää liikenteestä johtuvia ympäristöhaittoja.
Kiitämme esittelijää hänen erinomaisesta mietinnöstään. Sallinette minun silti tuoda esiin kaksi kriittistä näkökohtaa: me kristillisdemokraatit olemme sitä mieltä, että ensinnäkin road pricing -järjestelmän käyttöönoton edut ja haitat olisi ensin perusteellisesti tutkittava. Toiseksi vastustamme ehdottomasti uusia kaupunkiliikenteeltä perittäviä maksuja.
Kohta 1: sähköinen, reitin pituuteen perustuva tiemaksujen perintä - josta me omassa ammattikielessämme käytämme lyhyesti nimeä road pricing - jota perittäisiin tavaraliikenteeltä tai myös yksityiseltä henkilöautoliikenteeltä, lienee ehkä teoriassa oikeudenmukaisempi kuin käyttömääristä riippumaton tienkäyttömaksu. Silti me kristillisdemokraatit pelkäämme, että tämänkaltaisesta jättimäisestä sähköisestä järjestelmästä koituvat käyttöönotto- ja ylläpitokustannukset - kaikille 15 valtiolle, herra Stockmann, tässä olen kanssanne samaa mieltä, ei vain yhdelle tai kahdelle - siis että tästä koituvat kustannukset jäsenvaltioille, yksityisille kuorma-autoyrittäjille ja vieläpä yksittäisille kansalaisille, jos järjestelmä tulee koskemaan myös henkilöautoja, tulevat olemaan käytännössä niin valtavat, että tällaisen road pricing -järjestelmän edut nykyisiin tienkäyttö-tai tietullijärjestelmiin nähden kumoutuvat taloudellisesti. Siinä tapauksessa olisi viisainta luopua koko road pricing - järjestelmästä.
Joka tapauksessa me kristillisdemokraatit vastustamme jyrkästi sellaista road pricing -järjestelmää, johon sisältyisi erityinen maksu kaupunkien keskustoihin ajavilta kuorma- ja henkilöautoilta.
Jo nytkin pysäköintimaksut kaupunkien keskustoissa, niin kadun varrella kuin parkkihalleissakin, ovat ainakin omassa maassani suunnattoman korkeita - kotikaupungissani Hampurissa kaksi Saksan markkaa puolen tunnin pysäköinnistä, se on jo melkoinen hinta! Tässä asiassa olen sillä kannalla, että asetamme kuluttajille, asiakkaille todella kohtuuttoman rasituksen, jos otamme vielä käyttöön road pricing -maksun kaupunkien keskustoihin ajavilta. Korkeat maksut tekisivät tosiasiassa mahdottomiksi kaupunkeihin suuntautuvat tavarakuljetukset, mutta myös omaa autoa käyttävien asiakkaiden pääsyn liikekeskuksiin.
Yhtäältä puhumme aina siitä, että meidän tulisi elävöittää kaupunkien keskustoja. Toisaalta karkotamme autoilijat esikaupunkeihin, suuriin ostoskeskuksiin, jolloin he eivät enää tule keskustaan. Haluamme työpaikkoja kaupunkien keskustoihin, tavoitteenamme on keskustojen elävyys ja elinkelpoisuus. Sen vuoksi vastustamme jyrkästi kaupunkien keskustoihin ajavilta perittäviä maksuja!

Papoutsis
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komission puolesta tahtoisin kiittää esittelijää, herra Baldarellia, tämän esittelemästä hienosta mietinnöstä. Herra Baldarellin tavoin me tiedostamme maantieliikenteen telematiikkapalveluiden tärkeyden meidän kaikkien pyrkimykselle tehdä tiestömme mahdollisimman turvalliseksi, puhtaaksi, kilpailukykyiseksi ja tehokkaaksi.
Telematiikka voi palvella yksittäisiä kansalaisia, useiden ajoneuvojen hallinnoijia ja jopa hätäpalveluista vastaavia tahoja, tietenkin se voi myös palvella julkista liikennettä, samalla kun se pystyy luomaan teollisuudellemme tilaisuuksia työmarkkinoilla sekä lisäksi myötävaikuttamaan energiavarojen käytön tehostumiseen. Kaikista näistä syistä komissio laati tiedonannon, jota tänään käsitellään. Tämä tiedonanto tarjoaa puitteet laajan palvelukirjon ja tieliikenteen telematiikkajärjestelmien kehittämiselle sellaisella joustavalla tavalla, joka vastaa paikallisia ja yhteisön tarpeita.
Jaamme lisäksi sen näkemyksen, että RTT-palvelut (tieliikenteen telemaattiset sovellukset) ovat tehokkaita vain, jos ne sisältyvät konkreettisiin poliittisiin tavoitteisiin tähtääviin liikennestrategioihin, eli toisin sanoen RTT on työkalu, joka auttaa panemaan täytäntöön poliittisia päätöksiä.
Viime vuoden toukokuussa julkaistussa tiedonannossa määriteltiin hyvin konkreettisia toimenpiteitä viidellä ensisijaisella alalla ja lisäksi ehdotettiin toimia muilla aloilla. Suurin osa näistä ensisijaisista toimista on jo päättynyt, kuten monet parlamentin jäsenet saivat tietää liikenne- ja matkailuvaliokunnan tänä vuonna järjestämässä ensiluokkaisessa kuulemistilaisuudessa. Olemme esimerkiksi RDS-TMC-alalla saaneet jo aikaan reittitietojen radiotiedotusjärjestelmää ja tietojen vaihtoa koskevan sopimusmuistion, jonka näiden alojen tärkeimmät puolestapuhujat ovat jo allekirjoittaneet.
Mitä tulee järjestelyihin, joihin toimielinten on ryhdyttävä saattaakseen voimaan kyseiset muistiot, myös ne ovat edenneet merkittävästi. Samaan aikaan näiden toimielinten järjestelyiden kanssa tilanne kehittyy tällä hetkellä niiden Euroopan alueellisten ja kansallisten hankkeiden kautta, jotka saavat rahoitusta yleiseurooppalaisten liikenneverkkojen määrärahoista. Olemme jo alkaneet tutkia tiettyjä muita aloja, joita herra Baldarellin mietinnössä oikeutetusti pidetään tärkeinä, esimerkiksi tietojen välittämistä ennen matkaa ja sen aikana, julkista liikennettä ja monimuotoliikennettä. Aiommekin lähiviikkojen aikana antaa tiedonannon yhteensopivista elektronisista tullimaksujärjestelmistä Euroopassa.
Euroopan alueellisten hankkeiden merkitys RTT: n kehittämisen kannustimina tiedostetaan myös parlamentille jätetyssä mietinnössä. Nämä hankkeet tähtäävät RTT-palveluiden käyttöönottoon rajat ylittävillä alueilla, ja jo 12 maata 15: sta on päättänyt osallistua niihin. Niiden merkitys RTT-järjestelmien yhteentoimivuuden ja jatkuvuuden turvaamisessa ylitettäessä näiden maiden rajoja on todella perustava. Ne edellyttävät liikenteen valtaväylien valvontaa ja hallintaa mukaan luettuna uusien aikataulujen laatiminen, tiedottaminen ennen matkaa ja tiedottaminen matkan aikana muuttuvien opasteiden ja RDS-TMC-palveluiden avulla. Tämä edellyttää tietojen rajat ylittävää vaihtoa liikenteen valvontakeskusten välillä. Joissakin hankkeissa tehdäänkin jo yhteistyötä yhteensopivien elektronisten tullimaksujärjestelmien alalla.
Komissio on samaa mieltä siitä, että on olemassa tarve määritellä korkean teknisen tason standardit tällä alalla, ja tästä syystä komissio antoi CEN: lle eli Euroopan standardointikomitealle käskyn ryhtyä toimimaan asiassa, jota pidämme ensisijaisen tärkeänä tavoitteidemme saavuttamisen kannalta. Pyysimme CEN: ää laatimaan toimintaohjelman, jossa kaikki nämä ensisijaisuudet heijastuisivat. Ottaen huomioon RTT-markkinoiden globaalin luonteen lisäksi tutkimme, jälleen yhteistyössä CEN: n kanssa, missä määrin yhteistyöjärjestelyt ISO: n kanssa yhteisistä standardeista tyydyttävät sekä liikenne- että teollisuuspoliittisia tavoitteitamme. On selvää, että meidän kaikkien on pidettävä hyvää huolta ajoneuvojen RTT-järjestelmien turvallisuudesta, ja juuri tästä syystä se on sisällytetty toimintaamme prioriteettina.
Minulla on siis tänään miellyttävä tehtävä ilmoittaa, että komission kokoama työryhmä on laatinut periaatelistan ja neuvottelun jälkeen tätä listaa muokataan edelleen, jotta se tarjoaisi mahdollisimman tarkkoja tietoja siitä, mitä todella tarvitaan. Komissio toivoo voivansa jättää yksityiskohtaisia esityksiä sekä parlamentille että neuvostolle siitä, kuinka tämä voidaan muuntaa sitovaksi sopimusmuistioksi, käytännön ohjeeksi, jota varusteiden ja moottorien valmistajien sekä lisäksi kokoojien pitää noudattaa. Voin joka tapauksessa vakuuttaa teille, että mikäli ehdottamamme sitova järjestelmä ei toimi, komissio ei epäröi tehdä uusia esityksiä tämän alan lainsäädännöksi.
Lopuksi, eräs toinen herra Baldarellin mietinnön läpikäyvänä huolenaiheena on, että RTT-järjestelmää ei pidä suunnata harvoille ja valituille. Komissio on tästä asiasta täysin samaa mieltä. Meidän pitää kuitenkin tehdä tiivistä yhteistyötä parlamentin ja jäsenvaltioiden kanssa, jotta tämä toteutuisi.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Matkailu
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Novo Belenguerin laatima liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A4-0247/98) komission kertomuksesta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle matkailuun vaikuttavista yhteisön toimenpiteistä (1995-1996) (KOM(97)0332 - C4-0576/97).

Novo Belenguer
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät jäsenet, mietintö, jonka tänään teille esittelen, jää viimeiseksi parlamentaariseksi aloitteekseni, sillä jätän huomenna valitettavasti paikkani ja luovutan tästä eteenpäin todellisen yhteisön matkailupolitiikan kehityksen teidän käsiinne.
Komission kertomus on saapunut meille yhteisön matkailupolitiikan tulevaisuuden kannalta otolliseen aikaan, joissakin toimissa 1990-luvun alussa havaittuihin petoksiin ja vuosituhannen vaihteen muodostamaan suureen haasteeseen liittyvien ongelmien keskellä. Ehkäpä sen vuoksi aikomukseni on esittelijänä ollut esitellä mietintö enemmänkin strategisesta näkökulmasta kuin tunnustaa yhteisön toimet matkailun alalla vuosina 1995 ja 1996, vaikka onkin tunnustettava se, että kyseisiä toimia on ollut lukuisia ja ne ovat olleet hyvin erilaisia.
Komission tiedonanto matkailuun vaikuttavista yhteisön toimenpiteistä vuosina 1995 ja 1996esitettiin parlamentille yhteisön toimintaohjelmasta matkailun edistämiseksi vuonna 1992 tehdyn neuvoston päätöksen 5 artiklan määräysten mukaisesti. Totean, että toimintaohjelman voimassaoloaika päättyi 31. joulukuuta 1995, eikä sitä ole uusittu pohjimmiltaan oikeusperustan eli monivuotisen ohjelman puuttuessa. Tästä syystä olemme esittäneet erästä tarkistusta - tarkistusta 9 - jossa neuvostoa kehotetaan hyväksymään yhteisön kehys tämän niin merkittävän alan toimia varten. Joka tapauksessa päätöslauselmassa ehdotetaan sen perinteen jatkamista, että parlamentille laaditaan vuosittain kertomus matkailuun vaikuttavista yhteisön toimenpiteistä sekä arvio toimista. Näin parlamentissa voidaan järjestää vuosittain keskustelu ja harjoittaa yhteisön toimien demokraattista valvontaa tulevaisuudessa.
Haluan myös todeta ne keskeiset ongelmat, jotka minun mielestäni ovat yhteisön politiikan kehityksen esteenä. Ensiksikin kansallisilta viranomaisilta puuttuu tahto uskoa Euroopan yhteisölle tehtävä toimenpiteiden koordinoinnissa ja matkailualan tukemisessa. Tämä näkyy siinä, että Philoxenia-ohjelma hylättiin viime vuonna, minkä vuoksi ei ole olemassa oikeusperustaa täydentävien toimien rahoittamiseksi yhteisön tasolla. Meillä on parhaillaan se vaara, että virhe toistetaan jälleen kerran vuonna 1999. Toiseksi niin ikään kansallisilta hallituksilta puuttuu usko komission omiin yksiköihin toimintaohjelman toteuttamisessa, joka johtuu pohjimmiltaan vuonna 1991, matkailun eurooppalaisena teemavuonna, ja viimekertaisessa toimintaohjelmassa havaituista petoksista. Kolmanneksi henkilöresurssien ja määrärahojen puutteen vuoksi Euroopan komissiolla on suuria vaikeuksia harjoittaa sellaista matkailupolitiikkaa, jossa varmistettaisiin tähän merkittävään alaan vaikuttavien yhteisön eri politiikkojen välinen hyvä koordinointi.
Ja lopuksi pitkän aikavälin suunnittelun ja strategian puuttuminen. On järkyttävää, arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, ettei yhteisön toimielinten ja eri jäsenvaltioiden kesken ole tällä hetkellä yhteistä näkemystä sellaisesta alasta, jonka osuus Euroopan BKT: stä on suurin piirtein 14 % ja työpaikoista 10 %. Minusta tuntuu kuitenkin siltä, että nyt on sopiva hetki elvyttää yhteisön matkailustrategia. Tämän mietinnön valmistelun alkuvaiheista saakka olen vaatinut komission yksiköiden täydellistä uudelleenjärjestelyä, joka merkitsisi tästä eteenpäin uutta alkua Euroopan matkailulle ja jolloin komission yksiköt saisivat välttämättömän henkilöinfrastruktuurin tuodakseen todellista lisäarvoa jäsenvaltion toimille ja eri alueille. Olen tässä mielessä kiitollinen - sitä ei voi toisin ilmaista - komission tänä kesänä tekemästä ilmoituksesta, jonka mukaan perustetaan pääosasto XXIII: n kolmen yksikön muodostama matkailulinja, ja mielestäni me olemme pääosin tai muodollisesti yhtä mieltä niistä kyvyistä tai toimivaltuuksista, joita näillä yksiköillä pitäisi olla. Näitä ovat se, että varmistetaan yhteistyö muiden pääosastojen kanssa ja niiden järjestelmällinen kuuleminen, ylläpidetään tiiviitä ja jatkuvia yhteyksiä matkailualan ja kansallisten matkailunedistämiskeskusten kanssa, arvioidaan ennakkoon ja jälkeenpäin kaikkia yhteisön toimia matkailun edistämiseksi ja tiedotetaan matkailijoille enemmän kaikista niistä seikoista, jotka liittyvät heidän oikeuksiinsa ja velvollisuuksiinsa kuluttajina. Toiseksi olemme myös sitä mieltä, että nyt on hyvä hetki, koska komissio julkisti heinäkuussa virallisen vastineensa tilintarkastustuomioistuimen kertomukseen aiemmista, oletettavasti vilpillisistä toimista. Huolimatta niistä oikeusprosesseista, jotka kansallisten tuomioistuinten on käytävä läpi, komissio on yksilöinyt kaikki kyseisen ajanjakson kaikkein ongelmallisimmat toimet ja arvioinut, että suurin piirtein 9 %: ssa kaikista vuosina 1990-1995 toteutetuista tai rahoitetuista toimista saattaa ilmetä säännönvastaisuuksia. Komissio toteaa, että se pyrkii saamaan takaisin ylimääräiset maksut ja siirtää asian soveliaalle taholle kansallisille viranomaisille. Kolmanneksi matkailua ja työllisyyttä käsittelevän, komissaarin johtaman asiantuntijaryhmän perustaminen on ollut erittäin hyvä aloite, ja odotamme parhaillaan sen ilmoittavan johtopäätöksensä ja suosituksensa.
Lopuksi, arvoisa puhemies, korostan ja puollan sitä lisäarvoa, jota Euroopan yhteisö voi tuoda Euroopan matkailulle. Tarvitaan vain sitä, että jäsenvaltiot tunnustaisivat sen.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, voisin toistaa tekemäni johtopäätökset uudelleen oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan nimissä, mutta en tee sitä. Minun on kuitenkin todettava, että matkailupolitiikka - komissaari tietää tämän oikein hyvin - on ollut vähän kuin lapsipuolen asemassa yhteisön politiikassa, mikä on oikeastaan kummallista. Minun ei tarvinne kertoa komissaarille eikä myöskään esittelijälle, että matkailuala on yhteisön suurin työllistäjä ja että matkailu voi tuoda mukanaan paljon elinkeinotoimintaa juuri taloudellisesti heikoille maaseutualueille. Lyhyesti sanoen, meidän velvollisuutemme on huolehtia siitä, että matkailupolitiikalla saadaan tosiaan jotain aikaan. Tämä tarkoittaa ennen kaikkea sitä, että meidän on tehtävä enemmän laadun hyväksi, ja myös sitä, että meidän täytyy tehdä jotain tutkintotodistusten tunnustamisen ja rinnastamisen hyväksi, kuten olemme maininneet oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokuntamme lausunnossa. Toiseksi, arvoisa puhemies, olemme viitanneet myös verotukseen. Koska matkailu kansainvälistyy yhä enemmän, verotus johtaa erityisesti arvonlisäveron kohdalla siihen, että toimintaedellytykset eivät ole lainkaan yhtäläisiä. Annan teille yhden esimerkin. Huvipuistoja pidetään yhdessä maassa ikään kuin
puhemiehen maassa. Asterix-puistoa pidetään kulttuuria edustavana paikkana ja sen osalta sovelletaan alhaista alv-kantaa, kun taas muissa maissa vastaavanlaisia paikkoja pidetään matkailupuistoina, joiden alv-kanta on näin ollen korkeampi. Tämän sanottuani, arvoisa puhemies, haluan lopuksi viitata tarkistukseen 9, uuteen 7 b artiklaan, jossa esittelijä sanoo, että kehysohjelma muodostaa oikeudellisen perustan. Ei, arvoisa esittelijä, se ei pidä paikkaansa. Kehysohjelmat eivät ole oikeudellinen perusta, vaan oikeudellisen perustan muodostavat ainoastaan perustamissopimuksen artiklat. Komissaarimme pyrkii kuitenkin jälleen siihen, että perustamissopimukseen saataisiin todellinen matkailua koskeva artikla.

Torres Marques
Arvoisa puhemies, haluan onnitella esittelijän, herra Novo Belenguerin lisäksi myös oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan lausunnon valmistelijaa. Molemmat esittävät meille joukon varsin kiinnostavia päätelmiä, ja mielestäni herra Wijsenbeekin lausunnon selkeys ja siitä ilmenevä kyky synteesien muodostamiseen parantavat omalta osaltaan merkittävästi tätä mietintöä.
Vaikka matkailualalla ei ole oikeudellista perustaa, komissaari Papoutsis on onnistunut järjestämään matkailupalvelut uudelleen Euroopan parlamentin antamien suuntaviivojen mukaisesti, ja sen lisäksi hän esittää meille myös erinäisiä ehdotuksia, joilla on selkeitä vaikutuksia tälle alalle, jonka merkitys Euroopassa on niin suuri. Vaikka toissijaisuusperiaatteen soveltaminen alalla merkitseekin sitä, että kunkin maan on voitava säilyttää omat erityispiirteensä ja omaleimaisuutensa, matkailijathan lähtevät kotoaan kokeakseen juuri jotain erilaista, sitä ei kuitenkaan pidä tulkita tässä asiassa liian ahtaasti. Sillä Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat saaneet tukea rakennerahastoista myös nimenomaan alueiden erityispiirteiden säilyttämiseksi, erityisesti oman kulttuuriperintönsä varjelemiseksi.
Euron käyttöä ja lisääntynyttä liikkumisvapautta Schengenin sopimuksen kattamalla alueella on edistettävä yhteisön tasolla, sillä Euroopan unionin kansalaiset muodostavat lähes 90 % jäsenvaltioihin saapuvista matkailijoista. Myös kolmansissa maissa on perusteltua ryhtyä toimiin koko yhteisön tasolla, sillä kunkin yksittäisen maan toimet jäävät yksinään melko tehottomiksi, mutta yhdessä voitaisiin toteuttaa järeitä toimia, jotka johtaisivat paljon merkittävämpiin tuloksiin Euroopan matkailun kannalta.
Haluan vielä kerran korostaa, että matkailun on saatava perustamissopimuksissa oma oikeudellinen perustansa. Siihen asti, arvoisa komissaari Papoutsis, yrittänette edelleen koordinoida matkailualan kuluihin suunnattua 6 %: n osuutta rakennerahastoista ja käyttänette kaikkia mahdollisia oikeudellisia perustoja jatkaaksenne komission toimintaa Euroopan matkailuteollisuuden kilpailukyvyn kasvattamiseksi.

Bennasar Tous
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, haluan onnitella herra Novo Belengueriä hänen mietinnöstään ja siitä, miten hyvää työtä hän on tehnyt tässä parlamentissa ollessaan.
Käytän tilaisuutta hyväkseni mainitakseni myös sen, että tarvitaan pikaisesti sellaista toimintaohjelmaa, johon kootaan kaikki ne matkailun osa-alueet, joiden tiedetään antavan lisäarvoa tälle alalle Euroopan tasolla, sillä toissijaisuutta täysin kunnioittaen on ehdottoman tärkeää edistää laatua ja kilpailukykyä alalla.
Edessämme on kriittinen hetki: rakennerahastojen uudistus ja itälaajentumisprosessi. Matkailu on se teollisuudenala, jolla on ollut eniten kykyä kehittää jälkeenjääneitä alueita sekä synnyttää taloudellista toimintaa ja työpaikkoja. Sillä on selvästi suotuisa vaikutus alueiden kehitykseen, niin kaupunkien kuin maaseudun tai rannikkoalueidenkin kehitykseen. Voimme opettaa idän maille paljon ja neuvoa niitä, jotteivät ne tekisi samoja virheitä kuin me ja jotta ne voisivat yhdenmukaisesti elvyttää historiallisen perintönsä ja käyttää sitä matkailutarkoituksiin. Tämä, hyvät jäsenet, on lisäarvoa.
Kaikki me vastuulliset eurooppalaiset olemme tietoisia siitä ja arvostamme sitä, että matkailun pitäisi olla kestävää ja matkakohteiden puhtaita. Me vaadimme ympäristönsuojelua. Nykyisin ei enää voi puhua matkailun laadusta, ellei siihen sisälly ympäristötekijöitä: integroituja suunnitelmia, integroituja hotelleja, päästöjen lopettamista, vedenpuhdistusta, kiinteiden jätteiden valvontaa, puhtaita energianlähteitä sekä ilmakehän saasteiden, melu- tai kuvasaasteiden torjuntaa.
Euroopan matkailu on päättämässä pitkää prosessia, joka johtaa laatu-hinta -jakoon ja pk-yritysten kilpailukykyyn. Toiset maat edistävät kulttuurimatkailua, toiset taas maaseutu-, aurinko-, ranta-, urheilu-, liike-, nuoriso- tai ikäihmisten matkailua. Kaikki kuitenkin pyrkivät monipuolistamaan tarjontaa, murtamaan kausiluontoisuuden ja luomaan työpaikkoja. Lisäarvo on sitä, että edistetään koulutuksen laatua ja kokemustenvaihtoa. Lisäarvoa ovat ne matkailualan uudet teknologiahankkeet, jotka koskevat varausjärjestelmiä tai matkakohdetietokantoja.
Onnittelemme komissiota siitä, että se tukee euron vaikutuksia matkailualaan käsittelevän kokouksen järjestämistä, jotta yrityksille ja kuluttajille tarjottaisiin siirtymäajan strategioita. Euro hyödyttää matkailualaa sekä Eurooppaa matkakohteena.
Odotamme kärsimättöminä " viisaiden komitean" kertomusta ja puollamme voimakkaasti seksimatkailun vastaisten toimien jatkamista. Kaikki edellä mainittu, hyvät kollegat, on lisäarvoa. Meidän on informoitava neuvostoa ja vakuutettava se. Mielestäni meillä on riittävästi aineksia sellaiseen toimintaohjelmaan, joka olisi oikeusperusta, jonka jäsenvaltiot ottaisivat innokkaasti vastaan. Toivon, että neuvostolla olisi visio tulevaisuudesta.

Tamino
Arvoisa puhemies, ennen kaikkea haluaisin sanoa, että yhdyn herra Novo Belenguerin mietinnössään esittämiin ajatuksiin ja pidän hänen parlamentille esittämiään seikkoja erittäin merkittävinä. Erityisesti uskon, että on järkevää korostaa, kuinka matkailu liittyy tavattoman moniin muihin aloihin, joilla Euroopan unionilla on toimivaltaa ja siksi, vaikka onkin totta, että selkeän oikeudellisen perustan puuttuminen on ongelma, on myös totta, että matkailu liittyy hyvin moniin muihin toimintoihin ja aloihin, joilla oikeudellinen peruste on selkeä.
Oikeudelliseen perustaan liittyvä ongelma on kuitenkin olemassa ja se on sen vuoksi ratkaistava. Tiedämme valitettavasti, ettei Amsterdamin hallitusten välinen konferenssi tuottanut tyydyttävää tulosta, ja tämän seurauksena olemme nähneet, ettei vuonna 1996 ehdotettua Philoxenia-ohjelmaa ole vielä hyväksytty, koska siltä puuttuu oikeudellinen perusta ja siksi myös vastaava budjettikohta.
Näiden syiden takia olemme sitä mieltä, että on pyrittävä viimeinkin löytämään oikeudellinen perusta, soveltuva ohjelma ja sopivat budjettikohdat sekä täysin tunnustamaan myös matkailuun liittyvät ongelmat. Erityisesti meille vihreiden edustajille tämä merkitsee sitä, että sanotaan " ei" ympäristöä tuhoavalle matkailulle, " ei" sellaiselle matkailulle, joka usein on johtanut hillitsemättömään rakentamiseen, mutta sen sijaan " kyllä " kestävälle ja ekologisesti järkevälle matkailulle.
Tästä syystä vihreä ryhmä on esittänyt eräitä tarkistuksia, ja haluaisin erityisesti mainita tarkistuksen, jolla pyritään ottamaan matkailun arvioimisessa huomioon kunkin matkailupalveluja tarjoavan alueen kuormituskyky, sekä ehdotus ekologisesta merkistä, joka voitaisiin myöntää matkakohteille ja majoitusliikkeille. Näin voisimme selkeästi osoittaa, että myös matkailu voi toimia kestävän kehityksen periaatteiden mukaisesti.

Schifone
Arvoisa puhemies, kolmen vuoden ajan olen toiminut Campanian matkailuasiamiehenä, ja tänä aikana olen kuullut monelta taholta, että matkailu on merkittävä kehitystekijä ja taloudellisesti oleellinen tekijä. Valitettavasti en ole koskaan huomannut, että tällä tiedostavalla huomautuksella olisi kouraantuntuvia seurauksia hallinnon, lainsäädännön tai taloudellisen tuen saamisen kannalta.
Vaikka komission tiedonanto tunnustaakin matkailun merkityksen sekä maiseman, historian ja kulttuurin säilyttämisen ja arvostamisen että taloudellisen kasvun ja työtilaisuuksien tarjoamisen kannalta, matkailualaa ei kuitenkaan oteta riittävästi huomioon Euroopan tasolla.
Mielestäni on siksi välttämätöntä ryhtyä välittömästi toimiin kolmen niin mietinnössä kuin kollegoiden puheenvuoroissakin esiin tulleen keskeisen seikan osalta. Ennen kaikkea on määritettävä oikeudellinen perusta, jonka pohjalta voidaan ryhtyä edistämään matkailua Euroopan tasolla. Maastrichtin sopimuksessa ei ole tästä mainintaa, eikä myöskään Amsterdamin sopimuksessa. Toiseksi on pyrittävä siihen, että tarkasteltaessa perustamissopimuksia seuraavan kerran, niihin sisällytettäisiin erityinen matkailua koskeva kohta, kuten vuonna 1996 Napolissa järjestetyssä Giornate europee -kokouksessa esitettiin.
Lisäksi on perustettava erityinen matkailusta vastaava pääosasto, ja on pyrittävä siihen, että rakennerahastojen uudistuksen yhteydessä kiinnitettäisiin erityistä huomiota integroituihin ohjelmiin, joiden puitteissa voitaisiin käsitellä matkailua kehitystekijänä ja ympäristönsuojelua sekä arvioida matkailun kehittämisen keskeisiä seikkoja.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat, matkailu on Euroopan unionin alueella merkittävä elinkeino. Matkailulla on merkitystä myös työpaikkojen luomisen kannalta. Tässä yhteydessä muistuttaisin, että tärkeitä eivät ole vain kaupunki- ja rantalomamatkailu, vaan myös aivan erityisesti maaseudulle suuntautuva matkailu. Tällä tavoin maaseudulle saadaan lisätuloja ja näin tuetaan myös alueellista kehitystä. Luonnollisesti tätä kautta saadaan luoduksi myös työpaikkoja, mistä on alueellistakin hyötyä. Pehmeät matkailun muodot on asetettava tällöin etusijalle.
Euroopan unionin olisi luotava soveltuva kokonaiskehys matkailupolitiikan tulevalle kehittämiselle, jollaista onkin jo käsitelty Philoxenia-ohjelman yhteydessä. Olisi myös myönteistä, jos Vihreän kirjan pohjalta annettaisiin myös Valkoinen kirja tulevaisuuden strategian määrittelemiseksi, ei matkailupolitiikan yhteisöllistämiseksi, vaan strategian. Tärkeää on erityisten, yksilöllisten tapojen ja perinteiden ylläpitäminen ja edistäminen niiden omintakeisessa muodossaan. Matkailuelinkeinon piirissä työskentelevien hyvä koulutus on asia, jota täytyy minun nähdäkseni ensisijaisesti edistää.
Lopuksi tahtoisin esittää täällä parlamentissa jälleen kerran päättäväisen vastalauseen seksimatkailua kohtaan. Vaadin komissiota tekemään kaikkensa sen torjumiseksi, niin että tämä todella ala-arvoinen matkailun muoto saataisiin viimein loppumaan!

Linser
Arvoisa puhemies, saanen esittää tämän erinomaisen mietinnön johdosta muutaman sanan unionin vahvimmin matkailuun painottuneen maan edustajana. Itävallassa kansainvälinen matkailu tuottaa peräti 6 % maan bruttokansantuotteesta. Kotimaiselle elinkeinolle ilmastoltaan suotuisampien alueiden halpatarjonta aiheuttaa kuitenkin suunnatonta kilpailupainetta. Alan yrittäjät katsovat joutuneensa vastatuksin täysin koordinoimattoman ja tehottoman unionin matkailupolitiikan kanssa. Unionilta puuttuu yhdenmukainen matkailuajattelu. Philoxenia-ohjelmakin, joka lähti kaikin puolin hyvin liikkeelle, on hylätty jo kahdesti neuvostossa. Käsitykseni mukaan tämänkaltaisessa toimenpideohjelmassa olisi otettava huomioon toissijaisuusperiaate ja asetettava etusijalle yksittäisiä alueita koskeva mainonta, sillä uskon, että juuri tällä tavoin eurooppalaisille markkinoille saadaan parhaiten houkutelluksi asiakkaita yhteisön ulkopuolisista maista.
Mietinnössä budjettivallan käyttäjää vaaditaan varaamaan vuodelle 1999 toteuttamiskelpoinen budjetti suoria yhteisön toimenpiteitä varten. Budjettikohta B5-325 on ainoa, jossa puhutaan nimenomaan toimenpiteistä matkailun edistämiseksi. Sen kohdalta ilmenee, että tätä tähänkin asti vain 2 miljoonan ecun suuruista, lähes olematonta talousarvioerää on neuvoston ja komission esitysten mukaisesti määrä entisestään pienentää. Se on uskomatonta, kun ajatellaan, että komissio on nimennyt matkailun yhdeksi niistä viidestä talouselämän tekijöistä, jotka parhaiten soveltuisivat työpaikkojen luomiseen.
Edistämisvarat suoritetaan rakennerahastojen ja erilaisten yhteisöaloitteiden kautta, joita ei ole ensisijaisesti suunniteltu matkailutarkoituksiin. Kuten komission kertomus osoittaa, tästä on seurauksena varojen epäoikeudenmukainen jakaminen, josta on muun muassa Itävallalle suurta haittaa.

Mendes Bota
Arvoisa puhemies, matkailulla ei ole Euroopan unionissa omaa organisaatiota. Koska matkailua ei lainkaan käsitellä perustamissopimuksissa, sillä ei myöskään ole oikeudellista perustaa. Ja koska sillä ei ole oikeudellista perustaa, sillä ei myöskään ole toimintaohjelmaa: Philoxenia-ohjelma on edelleen jäissä. Niinpä sillä ei myöskään ole budjettia: talousarvioesitys oli laiha jo tänne saapuessaan, ja budjettivaliokunta katsoi asiakseen supistaa vielä liikenne- ja matkailuvaliokunnan esittämää tarkistusta, vaikka siihen sisältyvä rahasumma vuodelle 1999 oli vain vaivaiset 3, 5 miljoonaa ecua.
Mistähän johtuu, että vaikka yksimielisesti on tunnustettu matkailualan olevan merkittävä Euroopan unionille sekä työllisyyden että teollisuuden, sijoitusten ja kestävän kehityksen kannalta, sitä ei ole kuitenkaan otettu huomioon yhdessäkään Amsterdamin sopimuksen artiklassa? Millähän tavoin tämä ala mahtaa olla niin vaarallinen Euroopan yhdentymiskehitykselle, että se joutuu ministerineuvostossa yksimielisyysperiaatteen puristuksiin silloinkin, kun päätetään jostain vähäisestä toimesta? Mistähän johtuu, että vaikka kyse on yksiselitteisesti alasta, jolla on vaikutuksia moneen muuhunkin alaan liikenteestä ympäristöön, aluepolitiikasta työllisyyteen, kaupasta maatalouteen ja maaseutuun, neuvosto kieltäytyy itsepintaisesti antamasta sille vähäisintäkään institutionaalista painoarvoa, ja matkailu saa tyytyä pimeään ja ankeaan nurkkaukseen PO XXIII: n kellarissa?
Tiedän, että sääntönä on oltava toissijaisuusperiaate. Me kaikki tiedämme, että aluepolitiikassa tuettiin matkailun edistämissuunnitelmia vuosien 1994-1999 väliselle ajalle 9 miljoonalla eculla, mutta tuo summa ei kelpaa verukkeeksi sille, ettei matkailulle ole laadittu yhteisön toimintasuunnitelmaa, sillä on olemassa alueita, joilla yhteisö voi tuottaa todellista lisäarvoa, kuten Euroopan unionin ulkopuolelta suuntautuvan matkailun edistäminen, alan kausiluontoisuuden vähentäminen, matkailuun vaikuttavien eri ohjelmien ja politiikkojen koordinoiminen, verotuksen sekä matkailun infrastruktuureja koskevan luokittelun yhdenmukaistaminen, turvallisuus ja matkailijoille annettava kuluttajanvalistus.
Jos matkailulle halutaan antaa sille kuuluva arvo, sen on myös saatava näkyvä sija talousarviossa. Puheenvuoro on nyt parlamentin poliittisilla ryhmillä, jotta tämä järjetön tilanne, jossa matkailu on vailla minkäänlaista perustaa, saataisiin yksimielisyyden kautta loppumaan.

Cornelissen
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin matkailun osalta uutiset ovat sekä hyviä että huonoja. Aloitan hyvillä uutisilla. Euron käyttöönotto tekee matkailun euroalueella helpommaksi ja halvemmaksi. Olen laskenut, että euron ansiosta 14 päivän pituisella matkalla Euroopan unionissa saa yhden päivän ilmaiseksi. Toinen hyvä uutinen on se, että kaikki viittaa siihen, että matkailu olisi tulevaisuudessa parhaiten kasvava ala, vaikka vähemmän ruusuiset talousnäkymät saattavat vähentää kasvua tähän asti oletetusta.
Sitten huonot uutiset. Aasian ja Venäjän kriisit vähentävät sieltä päin Eurooppaan tulevien turistien määrää. Samalla näiden maiden kilpailumahdollisuudet paranevat niiden valuuttojen devalvoitumisen seurauksena. Tarkoitan tässä konferenssimatkailua, joka on tärkeä osa-alue. Niissä maissa saa enemmän vähemmällä rahalla. Haluankin kysyä, mitä komissio aikoo tehdä tälle kehitykselle. On kehitettävä kiireesti strategia, jotta myös Eurooppa voisi hyötyä riittävästi odotetusta kasvusta. Tärkeintä tässä strategiassa täytyy olla laatu ja Euroopan matkailualan kilpailukyvyn parantaminen erityisesti pk-yritysten kohdalla. Tässä yhteydessä vetoan yhdenmukaiseen matalaan arvonlisäverokantaan matkailualalla, sillä matkailu voi tuottaa paljon työpaikkoja. Kestävään matkailuun pitää keskittyä enemmän.
Tämän vuoksi haluan vielä kysyä, millä tavalla pääosasto XXIII on mukana, kun aluerahastoista myönnetään huomattavia rahasummia matkailun tarpeisiin. Lopuksi haluaisin kysyä, arvoisa puhemies, millaisina komissio näkee mahdollisuudet siihen, että Philoxenia-ohjelma saataisiin hyväksyttyä vielä tänä vuonna, kun ajatellaan Itävallan tehokasta panostusta puheenjohtajana.

Vaz Da Silva
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, Euroopan on korostettava erityispiirteitään matkailun alalla aivan samoin kuin se nyt jo korostaa erilaisuuttaan tietoyhteiskunnan alalla. Eurooppalaisen matkailun on perustuttava yhä enemmän laatuun. On olemassa erityinen eurooppalainen matkailun käsite, jossa matkailu liittyy tiiviisti ympäristöön, kulttuuriin ja aluekehitykseen sekä ihmisten terveyden, turvallisuuden ja hyvinvoinnin edistämiseen.
Novo Belanguerin mietinnössä vedotaan aiheellisesti eurooppalaisen matkailupolitiikan puolesta. Tuon politiikan pitäisi sisältää ensinnäkin se, että komissioon perustettaisiin erityinen elin, jolla olisi riittävästi voimavaroja tehdä tutkimuksia, vertailla tilastoja, edistää koulutusta ja rohkaista innovaatiota sekä toisaalta myös vahvistaa koordinaatioverkostoja jäsenvaltioissa, jotta Eurooppa voisi säilyttää johtavan asemansa matkailukohteena. Äskettäin luotu verkosto " Europa Traditions Consortium" , jonka tarkoituksena on edistää matkailjoiden mahdollisuuksia asua perinteikkäissä yksityiskodeissa, on vain yksi esimerkki siviiliyhteiskunnan tekemästä yhteisestä aloitteesta, joka on oikeansuuntainen, mutta silti vain pisara meressä, ellei sitä tehdä tunnetuksi ja ellei se saa rinnalleen monia muita vastaavanlaisia aloitteita.
Euroopan unioni voi ja sen pitääkin omalta osaltaan sekä edistää yhteistyöverkostoja että vahvistaa ammatillisen koulutuksen osuutta sisällyttämällä siihen tiedottamisen kestävän, luontoa ja perintöä kunnioittavan matkailun lyhyellä ja pitkällä aikavälillä tuottamasta hyödystä.
Arvoisa puhemies, jos neuvosto edelleenkin epäröi matkailupolitiikan yhteisöllistämistä, se voisi vaikkapa pohtia, millaisia vaikutuksia alan kilpailukyvylle Euroopassa sekä Euroopan äärialueiden kehitykselle koituu, jos se jätetään tekemättä. Mikäli yhteiset toimet ja yhteinen politiikka puuttuvat nykyisissä kiristyvän kilpailun oloissa sellaisilta aloilta kuin työntekijöiden liikkuvuus, viestinnän tehokkuus, markkinointi ja alan yleinen nopea kehittäminen, joudumme kenties tilanteeseen, jossa menetämme johtoasemamme, ja sen jälkeen sitä on vaikea saavuttaa uudestaan.

Santini
Arvoisa puhemies, koska puhun viimeiseksi, käsittelen eräitä aiheita, joita minua ennen puhuneet ovat ainoastaan sivunneet ja erityisesti aiheita, jotka liittyvät tämän alan taloudelliseen ja työllistävään vaikutukseen.
Tilastojen mukaan matkailu on tällä hetkellä maailman kolmanneksi suurin teollisuudenala, kolmas öljynjalostuksen ja autojen jälkeen. Samojen tilastojen mukaan matkailu on vuonna 2000 maailman suurin teollisuudenala. Eräät luvut tukevat tätä väittämää. Vuosien 1990-1995 aikana matkailun tuotot kasvoivat 8, 5 %. Vuonna 1996 ne olivat 400 miljardia dollaria, vuonna 2000 niiden on arvioitu olevan jo 700 miljardia dollaria. Tällä hetkellä matkailu tuottaa 12, 5 % maailman bruttokansantuotteesta, vuonna 2007, edelleen tilastojen mukaan, tämä luku nousee 12, 8 %. Mainitsen vielä eräitä lukuja: Euroon unionissa matkailu työllistää tällä hetkellä 19, 1 miljoonaa henkilöä. Tämä vastaa 12, 8 % kaikista työpaikoista. 65 % työvoimasta on naisia, ja vuonna 2007 työpaikkojen lukumäärä on kasvanut 1, 8 miljoonaa.
Tällainen on siis tämän kehittyvän, kasvavan, nousevan alan taloudellinen merkitys, alan, jota Eurooppa ja sen toimielimet eivät vieläkään näytä arvostavan kuten pitäisi. Huolimatta toissijaisuudesta, joka kuitenkin on pätevä periaate alueellisella tasolla, uskon kuitenkin, että sen rinnalla voisi olla olemassa eurooppalaista matkailun edistämistoimintaa. Meidän on todellakin harjoitettava propagandaa tämän vanhan kunnon Euroopan puolesta ja vastustettava Yhdysvaltojen ja monien itäisten maiden harjoittamaa yhtenäistyvää mainontaa. Kilpailusta on tullut maailmanlaajuista. Meillä on siihen syitä, mutta meiltä puuttuu rahaa: meillä on vain 10, 5 miljoonaa ecua Euroopan matkailun edistämiseen. Alueella, jolta olen kotoisin, on 450 000 asukasta, se tarjoaa matkailijalle Garda-järven ja Dolomiitit, ja pelkästään siellä käytetään 7 miljoonaa ecua, melkein yhtä paljon kuin koko Euroopassa. Tämä voisi olla seuraamisen arvoinen esimerkki!

Papoutsis
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aluksi haluaisin onnitella esittelijää, herra Novo Belengueria, erittäin kattavasta mietinnöstä sekä herra Wijsenbeekiä oikeusasioita käsittelevän valiokunnan lausunnosta. Tämä mietintö lähettää voimakkaan viestin, että nyt on aika ryhtyä toimimaan matkailualaa koskevien yhteisön toimen tehostamiseksi sekä matkailun merkityksen kasvattamiseksi unionin tavoitteiden saavuttamisessa. Meidän on tietenkin turvattava tarvittavat luotot. Koska matkailua koskevasta budjettikohdasta puuttuu konkreettinen rahoitus, syntyy vakavia käytännön rajoituksia. Olen kuitenkin toiveikas sen suhteen, että Itävallan puheenjohtajakauden ponnistukset osoittautuvat hedelmällisiksi ja onnistumme seuraavien kuukausien aikana pääsemään sopimukseen korvaamattoman tärkeästä Philoxenia-ohjelmasta. Sallinette minun puhua lyhyesti perustarpeista, jotka toitte esiin päätöslauselmaehdotuksessanne ja jotka monet teistä nostivat esiin aiemmissa puheenvuoroissaan. Ennen kaikkea minäkin olen samaa mieltä siitä, että matkailuun vaikuttaviin toimenpiteisiin liittyy kysymys työllisyydestä, ammatillisesta valmentautumisesta ja koulutuksesta. Kuten tiedätte, Luxemburgissa pidetyn Euroopan matkailu- ja työllisyyskonferenssin jälkeen koottiin korkean tason työryhmä. Tämän työryhmän tehtävä oli tutkia, kuinka matkailu voisi parhaalla tavalla edistää työllisyyttä.
Tämän menettelyn ensimmäinen vaihe on jo päättynyt, ja työryhmä jättää minulle suosituksensa lähiviikkojen aikana. Aikomukseni on, että komissio lähettää Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuoden loppuun mennessä tiedonannon, jossa annetaan kokonaisarvio mietinnöstä ja esitetään seuraavien toimenpiteiden suuntaviivat.
Toiseksi kysymys matkailuelinkeinon nykyaikaistamisesta ja matkailualalla toimivien yritysten ja varsinkin pk-yritysten kilpailukyvyn parantamisesta. Olen täysin samaa mieltä siitä, että uuden teknologian soveltaminen ja sisämarkkinoiden häiriintymätön toiminta ovat välttämättömiä edellytyksiä sille, että Euroopan matkailuelinkeino säilyttää nykyisen globaalilla tasolla vahvan kilpailukykynsä. Olen siis sitä mieltä, että oli hyödyllistä tehdä aloite, jossa pohjustetaan teknisen tiedon kehitystä ja leviämistä matkailupalveluissa sovellettavalla tietoteknologia-alalla. Komissiokin tutkii jo konkreettisia tarpeita ja matkailun vaatimia toimenpiteitä, joihin pitää ryhtyä toimeenpantaessa viidettä tutkimusta ja teknologista kehitystä koskevaa puiteohjelmaa.
Kolmanneksi kysymys euron käyttöönotosta ja siihen liittyvät haasteista matkailijoille ja yrityksille. Kuten tiedätte, olemme käyneet laajoja neuvotteluja euron käyttöönottoa edeltävistä valmistelevista toimenpiteistä. Näihin neuvotteluihin osallistui pankkeja, luottolaitoksia, matkailualan ammattilaisia sekä tietenkin myös kuluttajajärjestöjä. Näiden hankkeiden tulokset esitellään Brysselissä 18.10. pidettävässä konferenssissa. Käyttäjäystävälliset ohjekirjat matkailualan yrityksille ovat jo viimeistelyvaiheessa ja ne saadaan käyttöön kuluvan vuoden loppuun mennessä.
Neljänneksi kysymys Agenda 2000: ssa esitetystä rakennerahastojen uudistuksesta, joka tarjoaa tilaisuuden hyödyntää kaikki matkailun tarjoamat mahdollisuudet Euroopan vähemmän suotuisilla alueilla sekä myös taantuvilla alueilla. Jäsenvaltiot siis laativat rakennerahastojen puitteissa suunnitelmia ja osoittavat alakohtaiset tarpeensa. Me emme voi pakottaa jäsenvaltioita ja alueita sijoittamaan matkailuun. Kokemus kuitenkin osoittaa, että lähes kaikki rakennerahastojen piiriin valitut alueet ovat sisältäneet suunnitelmia, jotka liittyvät matkailuun ja matkailua koskeviin ohjelmiin. Kuitenkin rakennerahastojen uusien toimintaohjeiden käyttöönotto tarjoaa asianomaisille alueellisille ja kansallisille tahoille tilaisuuden arvioida uudestaan matkailunkehittämissuunnitelmiaan. Tällä tavoin voidaan määritellä kattavia toimenpiteitä, joilla nostetaan matkailuinfrastruktuurin tasoa ja parannetaan matkailuun liittyvien palveluiden tasoa näillä alueilla.
Viidenneksi kysymys kestävän kehityksen periaatteen soveltamisesta matkailun kehittämiseen. Olen kanssanne samaa mieltä siitä, että matkailu ei saa kehittyä miten sattuu, vaan on noudatettava kestävän kehityksen periaatetta. Olen lisäksi samaa mieltä siitä, että matkailussa tulisi laajemmin käyttää yhteisön tarjoamia keinoja ympäristön ja Euroopan kulttuuriperinnön suojelemiseksi ja edistämiseksi. Meidän tulee yhdessä jäsenvaltioiden kanssa huolehtia tiettyjen tämän alan aikaisempien suunnitelmien arviointien leviämisestä laajemmin. Lopuksi kysymys matkailuun vaikuttavia yhteisön toimenpiteitä koskevien kertomusten seurannasta, kokonaisarvioinnista ja valmistelusta. Olen kanssanne samaa mieltä siitä, että nämä kertomukset ovat keino vahvistaa avoimuutta ja lisätä yhteisön toimenpiteiden demokraattista valvontaa. Tästä syystä voin myös hyväksyä, että kertomusten valmistelussa jatketaan nykyistä menettelyä.
Arvoisa puhemies, haluaisin tilaisuuden tullen loppuyhteenvetona tiedottaa teille hallinnossa tapahtuneesta kehityksestä, koska tämä asia koskee suosituksia, jotka sisältyvät parlamentille jätettyyn päätöslauselmaluonnokseen. Äskettäin pääosasto XXIII: ssa ei luotu aluetta eikä työryhmää vaan osasto. Osasto, joka koordinoi yhteisön matkailua koskevat toimenpiteet. Tähän osastoon sisältyy kolme työryhmää, jotka vastaavat poliittisista asioista, kilpailukykyyn liittyvistä asioista ja kestävään kehitykseen liittyvistä asioista.
Ennen kuin päätän puheenvuoroni, haluaisin kuitenkin mainita yhteisön toiminnan taistelussa pedofiilien seksimatkailua vastaan. Teidän tukenne ansiosta ja erityisesti kiitos sen, että talousarviosta vastaava taho liitti mukaan erityisen budjettikohdan, voidaan havaita merkittävää edistystä tiedottamisessa tästä ongelmasta.
Me teemme edelleen tämänsuuntaisia aloitteita, ja vuoden loppuun mennessä minulla on ilo esitellä parlamentille kertomus siitä, mitä tällä alalla on tehty edellisen kaksivuotiskauden aikana.
Arvoisa puhemies, haluaisin lopuksi vielä kerran onnitella esittelijää, herra Novo Belengueria, hänen työstään ja kiittää kaikkia parlamentin jäseniä, jotka vakaasti antavat tukensa sille, että matkailu on ja pysyy suurena ja voimakkaana elinkeinona, jota tulee aktiivisesti tukea, sanoisin, että yhteisön taholta vieläkin aktiivisemmin.

Cornelissen
Arvoisa puhemies, kiitokset komissaarille hänen vastauksestaan. Jäin kuitenkin vielä kaipaamaan vastausta kysymykseeni siitä, millaisina komissio näkee mahdollisuudet sen osalta, että Philoxenia-ohjelma saataisiin hyväksyttyä vielä tänä vuonna, kun ajatellaan Itävallan tehokasta panostusta puheenjohtajana. Arvoisa puhemies, sallinette minun myös käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni ja ilmaista arvonantoni sen johdosta, että keskustelussamme on vielä näin myöhään mukana neuvoston edustaja. Niinhän täytyy ollakin, mutta silti kiitokset siitä.

Papoutsis
Arvoisa puhemies, haluan vakuuttaa teille, että puheenjohtajamaa Itävalta on todellakin ajanut tätä asiaa ja tehnyt kompromissiehdotuksen, jonka ajatukset mielestäni vastaavat täysin Philoxenia-ohjelman henkeä. Se perustuu Luxemburgin puheenjohtajakaudella esitettyyn kompromissiin, ja puheenjohtajamaa Itävalta käy parhaillaan neuvotteluja muiden jäsenvaltioiden kanssa. Kuitenkin nyt, kun Saksan vaalien jälkeen Saksan liittotasavallassa ei ole vielä valittu uutta hallitusta, meidän on vielä odotettava tilaisuutta neuvotteluihin Saksan uuden hallituksen kanssa, koska Saksa on tunnetusti, paitsi että Yhdistynyt kuningaskunta on esittänyt joitakin ongelmakohtia, ainoa maa, joka vastustaa Philoxenia-ohjelman hyväksymistä.
Toivon, että näistä neuvotteluista tulee menestykselliset. Toivon todellakin, että matkailuasioista vastaavien ministereiden neuvosto, jonka puheenjohtajamaa Itävalta on kutsunut koolle joulukuun alussa, on se neuvosto, joka hyväksyy Philoxenia-ohjelman. Joka tapauksessa suuri toiveeni on, että Euroopan parlamentti tukee aktiivisesti ohjelmaa, jotta nämä pyrkimykset johtaisivat menestykseen.
Euroopan parlamentti, talous- ja sosiaalikomitea, alueiden komitea, Euroopan matkailuelinkeino kokonaisuudessaan, kaikki matkailualalla toimivat tahot sekä jäsenvaltiot yhtä lukuun ottamatta kannattavat tätä ohjelmaa. Mielestäni on vihdoinkin koittanut aika sille, että Philoxenia muodostaa oikeudellisen perustan monivuotiselle matkailua edistävälle ohjelmalle.

Puhemies
Käytän tätä tilaisuutta hyväkseni ja kiitän herra Novo Belengueriä, sillä hän esitteli viimeisen mietinnön, ja toivotan hänelle onnea, kun hän jättää tämän parlamentin ja aloittaa matkan kohti uusia ulottuvuuksia.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.
(Istunto päättyi klo 23.40.)

