Europeiska ombudsmannens verksamhet (2008) (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Chrysoula Paliadeli, för utskottet för framställningar om årsrapporten om Europeiska ombudsmannens verksamhet 2008.
Chrysoula Paliadeli
Herr talman, mina damer och herrar, fru kommissionsledamot! Den 21 april 2009 överlämnade Europeiska ombudsmannen Nikiforos Diamandouros sin årsrapport om verksamheten 2008 till den avgående talmannen för Europaparlamentet, Hans-Gert Pöttering. Den 14 september samma år redogjorde han för innehållet i årsrapporten för utskottet för framställningar, som redan hade gett mig i uppdrag att utarbeta ett betänkande som godkändes enhälligt av medlemmarna i utskottet för framställningar den 1 oktober 2009.
Den skriftliga rapporten består av två dokument: en kortfattad översikt på sex sidor och en mer utförlig version som behandlar ombudsmannens verksamhet, statistik och tolkningen av den mer ingående, i syfte att förbättra förfaranden och bästa metoder.
Uppgifterna och slutsatserna presenteras i båda dokumenten på ett användarvänligt sätt, med illustrativa exempel som hjälper läsaren att förstå, bedöma och använda texten.
Jämfört med tidigare rapporter gör den nya framställningen av statistiska uppgifter och utvärderingen av slutsatserna att den här rapporten blir mer omfattande och framför allt mer användbar eftersom den inte bara är en förteckning, utan tar upp politiska frågor och förbättringsmöjligheter.
Ett rekordstort antal undersökningar avslutades 2008. De flesta ärendena gällde Europeiska kommissionen, betydligt färre handlade om Europaparlamentets förvaltning. Den vanligaste typen av missförhållande var bristen på öppenhet. I en tredjedel av ärendena nåddes en förlikning på ett för den klagande tillfredsställande sätt Antalet fall där ombudsmannen tvingades rikta kritiska anmärkningar mot de berörda administrativa institutionerna var färre. I ännu färre fall krävdes det ett motiverat yttrande och i ett fall överlämnades en särskild rapport till parlamentet, vilket ledde till att en särskild resolution till stöd för klagande antogs. År 2008 avslutade ombudsmannen en undersökning på eget initiativ av kommissionens sena betalningar, vilket ledde till att det vidtogs åtgärder för att begränsa de sena betalningarna och ombudsmannen meddelade att en ny undersökning skulle inledas. Europeiska ombudsmannens viktigaste uppgift är att garantera att medborgarnas rättigheter respekteras. Syftet är att öka EU-medborgarnas förtroende för institutionerna.
Bland annat förbättrades kvaliteten i den information som medborgarna får om sina rättigheter via Europeiska ombudsmannanätverket. Vid sidan av de vanliga metoderna för att lösa de tvister som anmäls till institutionen, har ombudsmannen förstärkt kontakterna med ledamöter och tjänstemän vid EU-institutionerna och har på så sätt främjat en tjänstekultur inom EU:s administrativa tjänster som verkligen bidrar till det övergripande målet om ömsesidig respekt mellan EU-medborgarna och EU-institutionerna. Ett påtagligt resultat av detta arbete var det ökade antalet framställningar 2008, som pekar på att fler EU-medborgare hade informerats om och bestämt sig för att vända sig till ombudsmannen för att klaga i fall som berör en sund förvaltning och drift av EU:s administrativa och andra tjänster.
Ombudsmannens webbplats uppdaterades regelbundet under hela 2008 för att omvandla den till en modern, dynamisk och interaktiv tjänst. Avslutningsvis vill jag i den första delen av denna muntliga rapport om Europeiska ombudsmannens årsrapport säga att vi förväntar oss ett konstruktivt samarbete med Europaparlamentet för att fortsätta i samma anda. Vi väntar oss att denna institutions verksamhet ska visas upp som ett exempel på sund administration för de nationella förvaltningarna och att ombudsmannen ska fortsätta att fungera som kommunikationskanal mellan EU:s institutioner och medborgare.
Nikiforos Diamandouros
Herr talman! Tack för detta tillfälle att informera parlamentet om min årsrapport för 2008.
Jag vill tacka utskottet för framställningar och särskilt dess ordförande, Erminia Mazzoni, och föredraganden, Chrysoula Paliadeli, för deras användbara och konstruktiva betänkande. Jag har ett mycket gott samarbete med utskottet. Det ger mig värdefullt stöd och goda råd, med full respekt för min skyldighet som ombudsman att vara opartisk och oberoende.
Både parlamentet och ombudsmannen arbetar för att se till att EU:s medborgare och invånare kan åtnjuta sina rättigheter fullt ut. Vi gör det på olika sätt. Ombudsmannens mandat är mer begränsat. Jag kan bara ta upp klagomål mot EU:s institutioner och organ, medan utskottet för framställningar också kan undersöka vad medlemsstaterna gör. Dessutom är parlamentet ett självständigt politiskt organ som kan behandla framställningar med krav på lagändringar eller rentav nya lagar. Min uppgift är å andra sidan att behandla klagomål och hjälpa klagande att avslöja administrativa missförhållanden och försöka rätta till dem.
Olagligt beteende som faller inom mitt mandat handlar alltid om något slags administrativt missförhållande. Men det räcker inte att EU:s institutioner och organ bara följer lagen. De måste också agera enhetligt och i god tro. De måste agera i enlighet med de regler och principer som de har antagit och de måste visa att de är tjänstvilliga genom att t.ex. agera rättvist, rimligt och hövligt. Utvecklingen och bevarandet av en kultur med god service till medborgarna är faktiskt en grundförutsättning för god förvaltning.
Ombudsmannens goda förbindelser med parlamentet är avgörande för att skapa resultat för medborgarna. Till skillnad från domstolsbeslut är ombudsmannens beslut inte rättsligt bindande. Jag kan bara använda min övertalningsförmåga för att få EU:s institutioner och organ att följa mina rekommendationer. Om de vägrar att följa rekommendationerna är det av största vikt att ombudsmannen kan vända sig till parlamentet och söka stöd därifrån.
När en institution t.ex. inte följer en rekommendation i ett ärende som berör grundläggande principfrågor kan jag utfärda en särskild rapport till parlamentet. Ett exempel från 2008 var när kommissionen vägrade att ändra inställning i ett diskrimineringsärende. Det gladde mig att parlamentet behandlade den rapporten snabbt och att Miguel Ángel Martínez Martínez betänkande, som antogs av parlamentet i maj 2009 utan en enda röst emot, helt och hållet avspeglade de frågor jag hade tagit upp.
I min årsrapport redovisas framstegen med att behandla klagomål, främja en god förvaltning och informera om ombudsmannens roll. Som det nämns i rapportens inledning har det gjorts stora insatser för att öka användarvänligheten så att läsare lätt ska få en tydlig och omfattande redogörelse för ombudsmannens arbete.
Det har nu också blivit möjligt att offentliggöra rapporten mycket tidigare på året. Dessutom har vi utarbetat en översikt på sex sidor. I denna nya publikation återges de viktigaste resultaten för klagande och en översikt över de viktigaste politiska frågor som har behandlats under det gångna året.
Ombudsmannen avslutade rekordmånga undersökningar under 2008 - 355 närmare bestämt - varav de flesta tog mindre än ett år. Det gläder mig att kunna säga att EU:s institutioner och organ har visat att de i stort sett är angelägna om att lösa de problem som jag uppmärksammar dem på. Det ökade antalet uppgörelser i godo är både positivt och berömvärt.
Åtta ärenden som avslutades 2008 är exempel på goda metoder hos institutionerna och organen när det gäller att bemöta de frågor jag tagit upp. De berörda institutionerna och organen är kommissionen, rådet, EG-domstolen, Epso, Olaf och Europeiska byrån för luftfartssäkerhet. Dessa åtta idealärenden tas med i rapporten som förebilder för ett gott administrativt beteende hos alla institutioner och organ.
Låt mig bara kortfattat ta upp två av dessa ärenden.
Kommissionen var konstruktiv under hela förfarandet i fråga om en betalningstvist. Detta ledde fram till att det berörda företaget fick mer än 100 000 euro i utestående betalningar.
Epso gick med på att på begäran informera kandidater om vilka utvärderingskriterier som använts i urvalsförfaranden och även lämna ut en översikt över enskilda betyg.
År 2008 tog ombudsmannen emot sammanlagt 3 406 klagomål. Detta motsvarar en ökning på 6 procent jämfört med 2007.
I nästan 80 procent av alla registrerade ärenden fick den klagande hjälp genom att en undersökning inleddes och att klagomålet överfördes till ett behörigt organ eller att den klagande fick rådgivning. Ofta består rådet i att den klagande ska ta kontakt med en medlem i Europeiska ombudsmannanätverket. Detta nätverk omfattar nu ungefär 95 kontor i 32 länder och inbegriper även utskottet för framställningar. Ett av målen för nätverket är att underlätta en snabb överföring av klagomål till det behöriga organet. Under 2008 fick t.ex. 191 klagande rådet att lämna in en framställan till parlamentet eller så överfördes deras klagomål direkt till utskottet för framställningar.
Det är förstås mycket bättre om de klagande själva kan avgöra vilken metod som är lämpligast från första början. Då slipper medborgarna frustrationen i att få reda på att det organ som de har vänt sig till inte kan hjälpa dem. Dessutom kan klagomålen behandlas snabbare och effektivare, så att medborgarna fullt ut kan utnyttja sina rättigheter enligt EU-lagstiftningen.
Ett mycket viktigt initiativ på detta område gav resultat tidigare i år. Mitt kontor lanserade en helt ny webbplats med bl.a. en interaktiv guide på samtliga 23 språk för att göra det lättare för medborgarna att direkt vända sig till det organ som är lämpligast för att behandla deras klagomål. Det organet kan vara mitt eget kontor, utskottet för framställningar, den nationella ombudsmannens kontor i den klagandes ursprungsmedlemsstat, eller det gränsöverskridande Internetbaserade nätverket Solvit. Hittills i år har mer än 23 000 personer använt guiden.
Det allra vanligaste klagomål som jag granskade under 2008 gällde brist på öppenhet i EU:s förvaltning. Detta klagomål ingick i 36 procent av alla undersökningar och omfattade vägran att lämna ut information eller handlingar. Det är med en viss oro som jag har noterat denna höga procentandel.
En ansvarig och öppen EU-förvaltning är och måste förbli avgörande för att bygga upp medborgarnas förtroende för EU. När det gäller öppenhet var kommissionens förslag om ändring av förordning (EG) nr 1049/2001 om allmänhetens tillgång till handlingar av särskild betydelse för öppenheten 2008.
Kommissionen har föreslagit ändringar till den förordningen och några av dem skulle vara mycket värdefulla. Däremot anser jag att vissa andra föreslagna ändringar skulle leda till att medborgarna får tillgång till färre handlingar i stället för fler.
Lissabonfördraget ändrar det rättsliga och politiska sammanhanget för förordningen genom att ge medborgarna fler möjligheter att delta i EU:s verksamheter. Fördragets ikraftträdande kommer att innebära ett bra tillfälle för kommissionen att lägga fram ett nytt förslag som avspeglar den nya verkligheten och stärker den grundläggande rätten till tillgång till handlingar från EU:s institutioner och organ.
Parlamentets stöd var avgörande för att få till stånd översynen av ombudsmannens stadga 2008. Ändringarna stärker ombudsmannens undersökningsbefogenheter, vilket betyder att medborgarna kan känna fullt förtroende för ombudsmannens förmåga att göra en grundlig undersökning av deras klagomål utan begränsningar.
Avslutningsvis vill jag påminna om att mitt uppdrag är att främja en god förvaltning i EU:s institutioner och organ. Att skapa högsta möjliga insyn och ansvar samt att främja och hjälpa till att befästa en kultur av att ge medborgarna service, är nyckelfaktorer för att fullfölja det uppdraget.
Jag är säker på att våra båda institutioner kommer att fortsätta vårt nära samarbete för att uppfylla det gemensamma målet att hjälpa medborgare och invånare att utnyttja sina rättigheter fullt ut i ett öppet och ansvarigt EU.
Margot Wallström
kommissionens vice ordförande. - (EN) Herr talman! Först vill jag tacka föredraganden, Chrysoula Paliadeli, för ett mycket bra betänkande och utskottet för framställningar för dess uthålliga och viktiga arbete. Naturligtvis vill jag också tacka ombudsmannen Nikiforos Diamandouros för hans grundliga och uttömmande årsrapport.
Precis som ombudsmannen påpekade när han presenterade sin årsrapport i april i år handlar det avgörande arbetet om att bygga upp medborgarnas förtroende för EU. Det borde inte komma som en överraskning att jag håller fullständigt med om det. Jag har inte så mycket tid på mig, så jag vill koncentrera mig på några få viktiga punkter.
Paliadelibetänkandet ger en tydlig och uttömmande överblick över ombudsmannens verksamhet förra året och den nya presentationen av statistik och den nya layouten gör rapporten lättillgänglig och lättläst. Under 2008 bidrog kommissionen med ett yttrande till förhandlingarna om översynen av ombudsmannens stadga. Vi deltog aktivt i det interinstitutionella arbetet för att nå en tillfredsställande lösning. Vi kan alla vara stolta över resultatet, den nya stadgan. Jag anser att detta är ett resultat som kommer att gynna medborgarna.
När det gäller klagomålen till ombudsmannen såg vi en ökning med 6 procent jämfört med 2007. Som ni vet gällde 66 procent av undersökningarna kommissionen. Jag tycker inte att det är särskilt konstigt. Kommissionen är trots allt en ganska stor institution med många fler ansvarsområden som kan bli föremål för klagomål, men siffrorna kan och bör förstås förbättras. Detta gäller också det faktum att det vanligaste klagomålet om administrativa missförhållanden gäller brist på öppenhet - 36 procent av alla undersökningar. De här siffrorna måste bli lägre hos alla institutioner.
Ett annat, men närbesläktat, område är behandlingen av information i samband med affärshemligheter och konfidentiella uppgifter. Vi har på senare tid haft vissa svårigheter i fråga om konkurrensärenden. Därför måste vi fastställa bestämmelser för hur hemligstämplad information, hemligstämplade handlingar och annan information som omfattas av kravet på tystnadsplikt ska behandlas. Kommissionen har arbetat hårt med den här frågan och vi kommer snart att kunna överlämna ett förslag till ombudsmannen.
En annan positiv utveckling är det ökade antalet uppgörelser i godo, som vi redan har hört. År 2008 kunde 36 procent av alla ärenden klaras upp av institutionen själv eller genom en vänskaplig förlikning. Det gläder mig att konstatera att utvecklingen definitivt går åt rätt håll för kommissionen. Detta är tecken både på medvetenhet om och ett erkännande av ombudsmannens arbete och även på respekt för de klagande.
Min nästsista punkt handlar om uppmaningen i förslaget till resolution om en gemensam strategi för en kodex för god förvaltningssed. Som ni vet har kommissionen sin egen uppförandekod och den ligger i stort sett i linje med ombudsmannens krav. Det bästa sättet att föra fram denna viktiga fråga är att först ha en konstruktiv interinstitutionell diskussion och dialog innan ett lagstiftningsförslag läggs fram.
Min sista punkt handlar om kommunikation i praktiken. Här vill jag berömma ombudsmannen för den nya webbplatsen. Precis som årsrapporten är den grundlig, komplett och användarvänlig. När det handlar om att utveckla en interaktiv handbok för att hjälpa medborgarna att hitta den bästa vägen för att lösa sina problem är jag säker på att denna utmärkta nya webbplats är rätt väg att gå. Det arbetet behöver inte utföras på nytt, utan i stället lyftas fram i större grad. Från kommissionens sida har vi försökt bidra till det och den nya Europawebbplatsen gör precis det. Den ökar öppenheten och medborgarna kan lätt hitta fram till ombudsmannens guide med ett par klick.
Så, allt som allt såg vi under 2008 både framsteg och möjligheter till förbättringar hos våra institutioner. Jag vill än en gång tacka Nikiforos Diamandouros för det han har uppnått och hans viktiga arbete och Chrysoula Paliadeli för hennes utmärkta betänkande.
Pascale Gruny
Herr talman, fru kommissionsledamot, herr Diamandouros, mina damer och herrar! Först vill jag som företrädare för gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) uppriktigt gratulera föredraganden till hennes arbete och den samarbetsanda hon har visat under arbetet med betänkandet.
Vi ska i dag avkunna vår dom över årsrapporten om Europeiska ombudsmannens verksamhet, som presenterades den 21 april.
Ombudsmannen, som utses av Europaparlamentet, ger oss i denna rapport en formell redogörelse för alla resultat av hans undersökningar av klagomål om administrativa missförhållanden inom EU:s institutioner och organ. Hans roll, som är oerhört viktig, utgör en grundläggande garanti för att principerna om öppenhet och god förvaltning respekteras och ger därför ett äkta skydd för våra medborgare vid orättvisa, diskriminering, maktmissbruk, obesvarade frågor och försenad information.
I den här rapporten noterar vi att antalet klagomål som lämnas in till ombudsmannen ökar. Majoriteten gäller Europeiska kommissionen, den institution som visserligen har flest tjänstemän, men detta gäller framför allt en påstådd brist på öppenhet. Faktum kvarstår att kommissionen är fördragens väktare.
För att återgå till rapporten godkändes den i utskottet för framställningar av en stor majoritet den 1 oktober. Vår ombudsman har utfört sitt arbete med att undersöka och behandla klagomålen på ett aktivt och balanserat sätt. Framför allt har han hela tiden kunnat upprätthålla goda relationer med och mellan institutionerna, vilket har hjälpt de berörda institutionerna och organen att acceptera en vänskaplig förlikning eller att själva avgöra vissa tvister, med ett fåtal undantag.
Dessutom fungerar ombudsmannen som en resurs för institutionerna. Han hjälper dem att förbättra sitt arbete genom att göra dem uppmärksamma på vilka områden som behöver förbättras, vilket i slutänden syftar till att förbättra tjänsterna till våra medborgare.
I det betänkande som vi har antagit i utskottet understryker vi vikten av att alla EU:s institutioner och organ antar en kodex för god förvaltningssed. En sådan kodex antogs av Europaparlamentet redan för åtta år sedan. Denna återkommande uppmaning från vårt utskott får inte förbli obesvarad. EU-medborgarna förtjänar inget mindre.
Rätten till god förvaltning av EU:s institutioner och organ är en grundläggande rättighet som fastställs i artikel 41 i Europeiska unionens stadgan om de grundläggande rättigheterna som ingår i del II av Lissabonfördraget, som inte längre är fantasi utan verklighet.
Slutligen tycker jag att det behöver påpekas att ombudsmannen förbehåller sig rätten att granska kommissionens arbete och att han måste se till att kommissionen använder sin beslutanderätt för att inleda överträdelseförfaranden eller föreslå sanktioner.
Victor Boştinaru
Först av allt vill jag gratulera vår föredragande, Chrysoula Paliadeli, till hennes utmärkta betänkande.
För det andra vill jag som samordnare för utskottet för framställningar och som mångårig ledamot av utskottet välkomna och nämna det utmärkta samarbete som vi alltid har haft med Europeiska ombudsmannen, Nikiforos Diamandouros.
Som samordnare för gruppen Progressiva förbundet av socialdemokrater i Europaparlamentet för utskottet för framställningar, måste jag uttrycka min oro över det stora antal ärenden där påstådda administrativa missförhållanden orsakats av brist på öppenhet hos EU:s institutioner.
Jag måste betona att det är både Europaparlamentets och utskottets skyldighet att lösa detta problem. Det är vår plikt att återupprätta EU-medborgarnas förtroende för EU-institutionerna.
De klagomål som lämnas in till ombudsmannen och de framställningar som lämnas in till utskottet för framställningar måste betraktas som en möjlighet att rätta till felaktigheter och bristande tydlighet i fråga om hur EU:s institutioner och lagstiftning fungerar, för EU-medborgarnas bästa.
Med detta i åtanke anordnade S&D-gruppen i förra veckan ett informationsseminarium med en stor grupp journalister om framställningsrätten som ett sätt att föra EU närmare medborgarna.
Jag stöder förslaget i betänkandet om att göra en gemensam webbplats för EU-institutionerna för att hjälpa medborgarna att direkt avgöra vilken institution som kan ta hand om deras klagomål.
Slutligen stöder jag Europeiska ombudsmannens initiativ till att förstärka samarbetet med nationella ombudsmän och liknande institutioner i en gemensam insats för att öka EU-medborgarnas förtroende.
Anneli Jäätteenmäki
Herr talman, herr Diamandouros, mina damer och herrar! Jag vill tacka ombudsmannen och hela hans kontor för deras värdefulla arbete med att främja en god förvaltning och öppenhet. Jag vill också tacka föredraganden för hennes utmärkta arbete.
Befattningen som europeisk ombudsman har visat sig vara nödvändig redan från början och nu när Lissabonfördraget ska träda i kraft och stadgan om de grundläggande rättigheterna kommer att bli bindande kommer ombudsmannens roll att bli viktigare än någonsin. Därför kommer vi i framtiden att behöva göra mer för att se till att ombudsmannen har de resurser som krävs och att hans eller hennes befogenheter är anpassade efter sin tid. Detta betyder att ombudsmannen ska ha tillgång till all information som krävs och att EU-tjänstemän ska vara tvingade att tala om vad de känner till om något, i stället för vad de vill tala om. Annars kan vi inte tala om rättsstatsprincipen, som vi tycker så mycket om att tala och undervisa andra om. Vi måste också följa rättsstatsprincipen - sedan kan vi berätta för andra om den.
Ombudsmannens årsrapport är ett utmärkt exempel på hur även vi borde presentera vårt arbete för allmänheten. Rapporten är tydlig, koncis och saklig. Öppenhet är nyckeln till den europeiska demokratin och är dess främsta byggsten. Det är intressant att 36 procent av klagomålen gäller just detta om brist på öppenhet. Det säger mycket och vi måste ta itu med problemet.
Enligt stadgan om de grundläggande rättigheterna har varje medborgare rätt att få sitt ärende behandlat opartiskt, rättvist och inom rimlig tid av dessa institutioner. Detta har ofta påpekats och detta innebär en skyldighet för oss alla. Den gäller förstås ombudsmannens kontor också. Därför vill jag betona att vi måste se till att det finns tillräckliga resurser, så att våra medborgare inte ska behöva vänta i åratal på ett beslut. Det hänger på resurserna mer än något annat. Jag vill tacka ombudsmannen för hans värdefulla arbete och önska honom all lycka i detta ytterst utmanande och ibland alldeles för underskattade arbete. Det är ett av de viktigaste arbetena och funktionerna i EU: att skydda medborgarnas rättigheter.
Margrete Auken
Herr talman! Tack till Chrysoula Paliadeli för ett ypperligt betänkande. Ombudsmannen har fått mycket beröm för sin konstruktiva och lättfattliga översikt av frågorna och jag vill också berömma honom.
Tiden är kort, så jag ska bara ta upp tre punkter. Det första jag vill ta upp är ombudsmannens övervakning av överenskommelsen med Europeiska investeringsbanken. Detta var ett initiativ från vår grupp i samband med parlamentets resolution om årsrapporten 2006. I detta sammanhang verkar det lämpligt att uppmärksamma förbättringarna i bankens samarbete med icke-statliga organisationer och andra civila samhällsaktörer som underlättar samarbetet och ökar öppenheten, vilket vi är tacksamma för.
För det andra vill jag nämna ändringsförslaget från gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen där utskottet för konstitutionella frågor uppmanas att utforma förfaranden som gör det lättare att lägga fram ärenden för EG-domstolen, där parlamentet kommer att stödja ombudsmannens rekommendationer. Detta kommer att leda till en påtaglig förstärkning av ombudsmannens ställning och därmed även medborgarnas rättsliga ställning. Detta är något som vi tidigare har fått parlamentets principiella stöd för. Nu hoppas vi att parlamentet under detta sammanträde kommer att följa utskottet och rösta för denna förbättring.
För det tredje vill jag ta upp det ändringsförslag som vi har lagt fram i dag, om att förtydliga ombudsmannens befogenheter i fråga om dålig förvaltning - administrativa missförhållanden med andra ord. I detta sammanhang är vi oroade över att den mycket öppna formuleringen kan leda till allvarliga tolkningsproblem. Även om vårt förslag ser ganska tekniskt ut är det betydligt mer rättssäkert än formuleringen i betänkandet. Det gläder oss att Chrysoula Paliadeli stöder förslaget och jag hoppas förstås att hela parlamentet också kommer att stödja det.
Ryszard Czarnecki
Herr talman, herr Diamandouros! Ni är en mycket skicklig politiker, herr Diamandouros, och ni vet hur man ska få stöd från flera politiska grupperingar här i parlamentet. Man skulle kunna säga att ett antal politiker här i parlamentet har en del att lära av er. Jag hoppas att er främsta framgång inte kommer att vara inrättandet av en ny, lättillgänglig webbplats.
Jag tycker att ni bör uppmärksamma samarbetet med ombudsmän från olika länder, inte bara EU-medlemsstater, utan även medlemsstater i Europarådet, eftersom de ibland gör mer för att företräda staten mot medborgarna än medborgarna mot staten. Dessutom tror jag att en lärobok om hur man skriver framställningar rent ut sagt skulle avskräcka medborgarna från att skriva sådana. Det verkar som om våra institutioner behöver övervakas. Jag är övertygad om att denna tanke är vad som behövs här, även om den är subversiv.
Jag vill betona att den öppenhet vi talar om här är en absolut grundläggande förutsättning för ett fullständigt förtroende för EU och EU-institutionerna. Våra medborgare har på senare tid saknat förtroende för EU, vilket Chrysoula Paliadeli kan bekräfta. Vi måste inom ramen för plan D (demokrati, dialog, debatt) visa medborgarna att EU och dess institutioner är öppna och tjänar medborgarna. Annars kommer det demokratiska underskottet tyvärr att öka.
Marie-Christine Vergiat
Herr talman, mina damer och herrar! Ombudsmannens funktion och därmed granskningen av hans rapport, är viktiga för EU:s institutioner. Detta är en av indikatorerna på hur våra medborgare uppfattar institutionerna.
Några månader efter valet till Europaparlamentet, där vi alla beklagade det låga valdeltagandet - andelen soffliggare ökade faktiskt - är det därför avgörande vilken vikt parlamentet lägger vid denna rapport. Detta gäller inte minst för uppföljningen av rekommendationerna i rapporten.
355 klagomål (en ökning med 6 procent jämfört med föregående år) är väldigt lite. Det är väldigt lite med tanke på att det bor 500 miljoner människor i EU. Man skulle kunna vara överförtjust över detta och tolka det som att medborgarna är nöjda. Vi vet att de är allt annat än nöjda.
Sett ur den synvinkeln är det faktum att de flesta klagomål gäller bristen på öppenhet i våra institutioner också avslöjande. Så här strax efter en valkampanj vet vi vad detta handlar om. Våra medborgare förstår inte hur våra institutioner fungerar och vet inte hur de arbetar. De förstår inte poängen med EU och det är inte förvånande att merparten av klagomålen handlar om kommissionen eftersom kommissionen är EU i medborgarnas ögon.
Men - och här överdriver jag, men bara lite - budgeten ligger i stort sett fast för kommunikationsposterna och ända sedan valet har vi fått höra att ”vi måste förbättra kommunikationen, vi måste förstärka den för att öka medvetenheten hos medborgarna”.
Det är sant att vi måste förbättra kommunikationen, men jag menar att alltför mycket kommunikation dödar informationen. Jag kommer gärna att stödja förslaget - som nyss lades fram av våra socialdemokratiska kolleger - till en gemensam webbplats som styr medborgarna till all den information som finns tillgänglig för dem.
Denna rapport är en indikator på om våra institutioner fungerar väl, förvaltas väl. Det har redan sagts. Det är en indikator på vårt styre. Därför är det mycket viktigt att rapportens rekommendationer följs, inte bara för rapportens skull, och framför allt de särskilda rapporterna, utan som en del av den dagliga verksamheten.
Tack så mycket, herr Diamandouros, för ert arbete med medborgarna. Stort tack till era medarbetare. Ni kan räkna med vårt stöd för att främja och underlätta ert arbete.
Nikolaos Salavrakos
Herr talman! Jag vill redan från början säga att vi stöder ombudsmannens rapport och Paliadelibetänkandet, som är uttömmande, och att vi gratulerar dem till det. Historien har lärt oss att vid vissa tidpunkter, särskilt i tider av ekonomisk kris, uttrycker medborgarna tydligt besvikelse över de politiska systemen när det gäller hur rättvisa skipas. Samtidigt är det så att ju större inflytande en stat har på ekonomisk och social nivå, desto fler tvister uppstår det mellan medborgarna och de statliga organen.
Poängen är att de politiska systemen måste - alltid förstås, men särskilt i sådana tider - skapa utlopp för att återupprätta medborgarnas förtroende för förvaltningen, staten och unionerna. Jag vill gå så långt som att säga att motvikten mot ökad korruption och fler administrativa missförhållanden är att höja institutionernas moral och stärka granskningsorganens opartiskhet.
Därför är det lätt att förstå att jag tycker att institutionen Europeiska ombudsmannen är oerhört viktig för att återupprätta EU-medborgarnas förtroende för EU:s institutioner och organ och att vi därför stöder alla ansträngningar för att stärka den här institutionen, utvidga dess behörighet och förbättra allmänhetens bild av den.
Jag vill därför att vi alla ska sträva efter att stödja Europeiska ombudsmannens arbete på alla sätt och anta alla aspekter på hans insatser för att skapa en medborgarstyrd strategi. Grattis, herr Diamandouros!
Martin Ehrenhauser
(DE) Herr talman! Unga studenter har bett mig att rapportera om vad som händer just nu i Österrike och även i delar av Tyskland under dagens sammanträde här i Europaparlamentet. Ursäkta mig, herr ombudsman, eftersom jag kommer att göra som de vill.
En social rörelse som kallas Die Uni brennt, eller universitetet brinner, har vuxit fram i Österrike de senaste veckorna. Det är en typ av rörelse som inte har setts i Österrike och andra delar av Europa på flera decennier. Tusentals studenter demonstrerar, de går ut på gatorna och ockuperar föreläsningssalar. De kräver akademisk utbildning, inte yrkesutbildning. De kräver en demokratisering av universiteten och de kräver framför allt fri tillgång till utbildning.
Deras huvudsakliga kritik riktas mot Bolognaprocessen. Det finns t.ex. en banderoll vid universitetet i Wien där det står ”gör Bolognese av processen!”, vilket är mycket passande tycker jag. Traditionella politiker har skrutit med Bolognaprocessen som det avgörande steget mot ett europeiskt område för högre utbildning i åratal och har sagt till oss att det skulle göra oss så mycket mer konkurrenskraftiga. I slutänden har resultatet blivit en mycket oflexibel, schematisk inställning, med delvis privatiserade universitet, som ska göra det möjligt att planera utbildningsresultaten.
Men skolastik är allt annat än en planeringsbar process. Det är så upplysta människor kommunicerar med varandra och uttrycker sig. Akademisk nyfikenhet och akademisk kreativitet kan inte heller planeras: det har den här rörelsen visat än en gång. Därför bör vi faktiskt stödja den - det är demokrati i praktiken.
Erminia Mazzoni
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Som ordförande för utskottet för framställningar och på alla utskottsmedlemmars vägnar vill jag tacka ombudsmannen för hans arbete och för den noggranna rapport han har utarbetat. Jag vill tacka Chrysoula Paliadeli för hennes utmärkta bidrag till arbetet i vårt utskott och alla som har deltagit i diskussionerna, för att de visar intresse och är uppmärksamma för att se till att dessa instrument för demokrati och deltagande genomförs och uppfyller de mål som de är avsedda att uppfylla enligt fördragen.
När vi läser Europeiska ombudsmannens rapport för år 2008 ser vi tyvärr att målet att tillämpa den princip som fastställs i artikel 41 i stadgan om de grundläggande rättigheterna är långt ifrån uppfyllt. Rätten att anmäla fall av administrativa missförhållanden till ombudsmannen, som utövades av 3 406 EU-medborgare 2008, visar ett växande missnöje, med tanke på att siffran var 3 211 år 2007. Jag anser att den siffran bör jämföras med kunskapsnivån och graden av medvetenhet och därför anser jag i motsats till den ledamot som talade tidigare att dessa siffror visar ett stort missnöje bland EU-medborgarna. Dessutom är det en viss tröst att endast en del av dessa klagomål ansågs ligga under Europeiska ombudsmannens behörighet, eftersom en stor andel av de klagomål som inte togs upp av ombudsmannen överfördes till andra organ, däribland utskottet för framställningar, som jag är ordförande för.
Jag anser att det vi som EU-institutioner, och i synnerhet vi som parlament, måste ta ansvar för är människors uppfattning av administrativ rättvisa, hur rättvisa våra institutionerna uppfattas som. Trots den positiva bekräftelsen att Europeiska ombudsmannen har fått en mer välfungerande roll, med hänsyn till det ökade antalet framgångsrikt avslutade ärenden, har vi som parlament, som har tagit emot ungefär 10 procent av klagomålen, och som utskott, som har tagit emot 60 procent ...
(Talmannen påminde talaren om hennes talartid.)
I så fall vill jag bara säga - eftersom ni gav en annan person lite mer tid trodde jag att jag kunde tillåta mig några extra sekunder, herr talman, eftersom jag också är ordförande - att dessa institutioner har en skyldighet att vidta åtgärder för att förbättra dessa instrument för demokrati och deltagande, eftersom vi också har Lissabonfördraget som inför rätten till folkliga initiativ. Jag menar att vi måste förbättra, men inte ändra, dessa organs funktioner. Vi har en skyldighet att öka effektiviteten och produktiviteten i de instrument vi har gett medborgarna, om vi verkligen vill bygga ett folkens Europa.
Kinga Göncz
(HU) Som ledamot av utskottet för framställningar vill också jag säga några ord. I ett avseende stöder jag helhjärtat godkännandet av Europeiska ombudsmannens rapport. Som ledamot av utskottet ser jag också att han har utfört sitt arbete på ett mycket balanserat sätt.
Det som jag tycker är oerhört viktigt är att han har försökt minska behandlingstiden för ärendena. Vi vet trots allt att om någon har ett klagomål har det från förtroendesynpunkt oerhört stor betydelse att ju snabbare ett klagomål behandlas, desto snabbare får den klagande ett svar. Vi är också medvetna om att majoriteten av klagomålen är sådana som ombudsmannen inte kan behandla. Därför är det av största vikt att vi inom en snar framtid ger EU-medborgarna så mycket information som möjligt om vilken institution de kan kontakta i olika frågor.
Samarbetet mellan utskottet och ombudsmannen var mycket gott och jag hoppas att det kommer att fortsätta så framöver också.
Marian Harkin
(EN) Herr talman! Jag gratulerar föredraganden, för ett mycket uttömmande betänkande, och ombudsmannen och hans medarbetare. Tjänsten förbättras för varje år. Ett väl utfört arbete.
Men när man läser en rapport och håller med om innehållet och sedan i motiveringen ser ett stort avsnitt som handlar om en själv, så kan man inte ignorera det.
Jag syftar förstås på det stycke där ombudsmannen kritiserar parlamentet för att det 2005 avvisade en begäran om information om de bidrag som betalades till parlamentsledamöter från Malta. Det verkliga problemet var förstås att om man släppte den informationen skulle man ha behövt släppa information om alla våra bidrag.
Vad mig anbelangar är detta allmänna medel och allmänheten har rätt att veta hur de används. Vi har offentliggjort de belopp som betalas ut till jordbrukare inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken, ändå avslöjar vi inte våra egna resekostnader och andra ersättningar. Jag anser att de är berättigade kostnader. De uppstår för att vi utför vårt arbete på medborgarnas vägnar. Mina bidrag till personal, kontor, resor osv. för att företräda mina väljare är alltså helt och hållet berättigade och jag behöver inte be om ursäkt för dem och jag behöver inte dölja dem.
Jag föreslår inte att mina anställdas integritet ska hotas på något sätt, det behövs inte. Men jag vill säga klart och tydligt att så länge vi inte tillåter informationsfrihet i fråga om våra ersättningar och utgifter kommer medborgarna att betrakta parlamentet som en inrättning som predikar öppenhet men som inte tillämpar den för egen del.
Jag vet att enskilda ledamöter kan offentliggöra sina utgifter på sina webbplatser och faktiskt gör detta, men vi som parlament har ett gemensamt ansvar för att göra informationen tillgänglig. Det kanske låter som om jag sätter mig på höga hästar, men det gör jag inte. Jag säger bara att det kommer att ske och att det vore bättre om parlamentet underlättade det i stället för att tvingas till det.
Oriol Junqueras Vies
(ES) Herr talman! Som ledamot av utskottet för framställningar vill jag lägga till några synpunkter på det ändringsförslag som vår grupp lagt fram i fråga om Paliadelibetänkandet om årsrapporten om Europeiska ombudsmannens verksamhet.
Vi anser att den definition av administrativa missförhållanden som finns i resolutionen inte alls kommer att utöka och förstärka ombudsmannens roll utan kan få rakt motsatt effekt. Detta beror för det första på att den föreslagna definitionen är alldeles för löst hållen och vag, vilket gör det svårt att avgöra i vilka ärenden ombudsmannen kan eller bör ingripa och alltså minskar hans förmåga att vidta åtgärder. För det andra, och detta är kanske ännu viktigare, ger definitionen ombudsmannen en behörighet att ingripa som andra institutioner lätt kan uppfatta som godtycklig, eftersom den inte är ordentligt definierad och reglerad.
Därför anser vi att den definition av administrativa missförhållanden som ingår i ändringsförslaget från min grupp, gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen är mer detaljerad och koncis och skulle vara en mycket lämpligare grund för aktiva och effektiva ingripanden och också mycket lättare för institutioner och medborgare att förstå.
Oldřich Vlasák
(CS) Herr talman, herr ombudsman, mina damer och herrar! Jag sätter stort värde på EU:s försvarare av rättigheter, men jag måste säga att jag ser tre stora problem med verksamheten i detta kontor. Det första är information. Den bredare allmänheten i EU vet faktiskt inte om att Europeiska ombudsmannen finns, än mindre vad han sysslar med och vilka frågor de kan vända sig till honom med. Fakta är ganska tydliga. Nästan 90 procent av de klagomål som lämnats in av mina landsmän från Tjeckien omfattades inte av Europeiska ombudsmannens behörighet. Läget är likadant i andra medlemsstater. Därför föreslår Europaparlamentet en omfattande informationskampanj. Men jag är inte säker på att vi försöker bota rätt sjukdom.
Det andra problemet är kostnader. Varje offentlig institution har sitt pris. Med varje ny institution ökar mängden byråkrati som medborgarna måste hantera och leta sig fram igenom. Därför måste vi fundera på om skattebetalarnas pengar som har investerats har gett önskade resultat. Förra året lämnade mina landsmän in 66 klagomål till den europeiska försvararen av rättigheter av nästan 800 ärenden från EU som helhet, som omfattades av Europeiska ombudsmannens behörighet. Dessa problem behandlades av 70 tjänstemän, vilket kostade skattebetalarna 9 miljoner euro. Varje fall man åtar sig kostar alltså mer än 10 000 euro. Jag anser att det är alltför mycket.
Det tredje problemet är subsidiaritet. Som före detta borgmästare blev jag ganska orolig när jag läste att ett av de få ärenden som ombudsmannen åtagit sig gällde planeringsdokumentet för det lilla distriktet Břeclav i fråga om höghastighetskommunikationer. Jag anser att detta är fullständigt onödigt, eftersom lokala problem i första hand ska hanteras lokalt och inte här i Bryssel eller Strasbourg. Om jag ledde den institutionen skulle jag se till att den agerade förnuftigt, att verksamheten bedrevs till lägsta möjliga kostnader och att den framför allt inte missbrukade och artificiellt utökade sina befogenheter och sin byråkrati. I detta avseende önskar jag ombudsmannen stora framgångar.
Nikolaos Chountis
(EL) Herr talman! Jag stöder och kommer att rösta för Paliadelibetänkandet och vill gratulera Nikiforos Diamandouros till hans arbete. Jag vill betona det faktum att många EU-medborgare ofta ställs inför det vi eufemistiskt kallar för administrativa missförhållanden som i slutänden fråntar dem deras grundläggande rättigheter. Som jag ser det beror dessa missförhållanden inte på byråkrati eller försumlighet, utan beror ofta på att EU-institutionerna antagit en missriktad eller felaktig policy. Europeiska ombudsmannen ger alltså EU-medborgarna möjlighet att utkräva respekt för deras rättigheter.
Därför är det viktigt att Europaparlamentet, som är EU:s enda direktvalda och representativa organ, ger politiskt stöd till Europeiska ombudsmannens arbete så att dessa missförhållanden begränsas så mycket som möjligt. Låt mig säga att det framgår tydligt av Europeiska ombudsmannens rapport och av det arbete som har utförts av den nuvarande ombudsmannen, att han med den typen av stöd från Europaparlamentet kommer att kunna utföra sitt jobb effektivare under nästa period.
Avslutningsvis tycker jag att det måste göras en insats för att ge EU-medborgarna mer information om Europeiska ombudsmannens roll och befogenheter så att de snabbt kan vända sig till honom när deras grundläggande rättigheter kränks.
Carlos José Iturgaiz Angulo
(ES) Herr talman! Först av allt vill jag gratulera Chrysoula Paliadeli som sig bör till det betänkande som hon har lagt fram, först i utskottet för framställningar och nu här i kammaren.
Jag vill också stödja de mycket förnuftiga kommentarerna från Pascale Gruny och Erminia Mazzoni, mina kolleger i gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater), men jag vill tillägga att ombudsmannens roll är nödvändig i en demokratisk institution. Det är den slutsats vi i utskottet för framställningar har dragit under Nikiforos Diamandouros många besök för att presentera sina årsrapporter, som den vi granskar i dag här i kammaren, eller andra rapporter från hans arbete.
Jag tänker inte dränka er i siffror, men även om det har gjorts framsteg i ombudsmannens roll, tvivlar jag inte på att om vi skulle göra en opinionsundersökning hos EU-medborgarna om ombudsmannens roll, arbete och verksamhet, skulle vi tyvärr få se att medborgarna betraktar honom som avlägsen och att de i många fall inte ens känner till hans existens. Detta kanske beror på att ombudsmannens beslut inte är bindande, vilket han själv påminde oss om här, eller kanske är det för att hans arbete är mycket begränsat i fråga om medlemsstaterna, vilket Nikoforos Diamandouros har påpekat för detta parlament.
Men om vi vill erbjuda medborgarna en tjänst så måste denna institution - Europaparlamentet - och utskottet för framställningar anstränga sig för att stärka och främja ombudsmannens arbete. Det finns visserligen många framställningar, vilket har påpekats här, särskilt om bristen på öppenhet, men jag är säker på och vill verkligen betona att ordentlig information - t.ex. genom den nya webbplatsen som nu är i drift, vilket jag välkomnar - skulle bidra mycket mer till det mål som jag tror alla ställer sig bakom, nämligen att alla EU-medborgare ska känna till och kunna ta kontakt med ombudsmannen. Därför önskar jag ombudsmannen all lycka och all framgång, eftersom hans framgångar kommer att vara framgångar för EU-medborgarna i stort.
Alan Kelly
(EN) Herr talman! Jag vill inleda med att gratulera Chrysoula Paliadeli till hennes utmärkta betänkande. Alla här i kammaren spelar en roll i ”att bygga medborgarnas förtroende”. Men det är ytterst viktigt att vi bygger våra EU-institutioner på visionerna och idéerna hos just de medborgarna och hur de anser att demokratin bör vara.
Ombudsmannens kontor har aldrig varit viktigare och det kontorets arbete måste berömmas. Men vi måste erkänna att bristen på öppenhet och våra medborgares syn på detta fortfarande är en mycket allvarlig fråga, särskilt i kommissionen. Även om jag välkomnar utvecklingen av den nya webbplatsen tror jag inte att den är lösningen på allt.
Mer än en tredjedel av klagomålen om EU-institutionerna gäller trots allt frågan om brist på öppenhet. Om löftena till det irländska folket och faktiskt till alla EU-medborgare under arbetet med Lissabonfördraget ska uppfyllas måste varje EU-institution bli mer öppen och arbeta för öppen ridå.
Denna rapport är ett steg på vägen mot det målet, även om det krävs mer arbete, särskilt när det gäller samarbete med nationella ombudsmän och när det gäller det här parlamentets arbetsmetoder.
Csaba Sógor
(HU) Även jag vill tacka Europeiska ombudsmannen för hans arbete. Om jag nu gjorde det på grekiska skulle folk här i kammaren tro att den grekiska lobbyn hade börjat samarbeta med ombudsmannen, föredraganden och talarna.
Det är just för förtroendets och öppenhetens skull som det vore bra om vi kunde inrikta oss på att godkänna rapporten om ombudsmannens verksamhet mycket snart, innan valkampanjen till ombudsmannaämbetet inleds. Herr ombudsman! Oavsett om det blir ni eller någon annan som fortsätter detta arbete hoppas vi alla att ombudsmannen kommer att göra en informationsturné som omfattar mer än bara två regioner i EU, något som kanske kunde bidra till att minska procentsatserna. Vi vill alla skapa större öppenhet i vårt arbete, vilket även omfattar parlamentets arbete.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Herr talman, herr Diamandouros! Precis som föregående år har ombudsmannen lagt fram en mycket objektiv rapport om sin verksamhet. Av den framgår hur viktigt hans uppdrag är för EU:s medborgare.
Ett nytt inslag i rapporten för år 2008 är ombudsmannens arbete i fråga om Europeiska investeringsbanken. EIB är den viktigaste långivande institutionen för investeringar i EU och kandidatländer. Trots investeringsbankens stora självständighet i EU:s institutionella struktur, måste den följa normerna för god förvaltningssed. Därför var det med glädje jag tog emot nyheterna om den dialog som inleddes mellan ombudsmannen och Europeiska investeringsbanken under 2008 och om undertecknandet av ett avtal om efterlevnad av principerna för god förvaltning. I detta avtal har EIB åtagit sig att införa ett internt förfarande för att undersöka klagomål, vilket den inte hade tidigare. Det gläder mig också att banken har åtagit sig att tillämpa samma normer på området för god förvaltning gentemot alla som ansöker om ett lån, både för EU-medborgare och andra. Jag hoppas att Europaparlamentet kommer att hållas informerat om utvecklingen i detta samarbete mellan ombudsmannen och EIB. Jag gratulerar er än en gång till er rapport.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Europeiska ombudsmannen har gjort ett fantastiskt arbete. Denna uppfattning uttrycktes också av utskottet för framställningar och jag ställer mig bakom ett omval. En av anledningarna till detta är att han har visat öppenhet i en så känslig fråga som nationella minoriteter. Här vill jag uppmärksamma er på att EU:s förbindelser med nationella minoriteter är fullständigt oklar.
Minoriteter nämns åtminstone i Lissabonfördraget, de 100 000 sidorna av gemenskapslagstiftning. Men förbindelserna med minoriteter är oklar. Om en skadlig språklag i Slovakien accepteras, till exempel, visar det att minoritetsfrågor inte omfattas av gemenskapens behörighet. Å andra sidan måste nya medlemsstater vid sin anslutning underteckna och ratificera den europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk och ramkonventionen om skydd för nationella minoriteter som omfattar minoritetsfrågor. Här ges dubbla budskap, vilket ger EU två ansikten. Detta måste redas ut, eftersom 15 procent av EU:s medborgare är ursprungsbefolkningar eller invandrade minoriteter, vilket även omfattar 12 miljoner romer.
Detta är ett extremt viktigt och allvarligt problem i EU. Det vore idealiskt om ombudsmannen, i sitt framtida arbete - och jag hoppas verkligen att han fortsätter - kunde ägna stor uppmärksamhet åt den här frågan.
Peter Jahr
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Jag har fyra kommentarer till den här rapporten.
Den första är att ombudsmannen är en nödvändig del av ett demokratiskt EU och framför allt ett EU som är nära medborgarna.
Min andra kommentar är att efter de första barnsjukdomarna har samarbetet mellan utskottet för framställningar och ombudsmannen varit utmärkt.
För det tredje är utskottet för framställningar och ombudsmannen tillsammans den viktigaste mätstationen, så att säga, för ett medborgarvänligt EU.
För det fjärde ser jag som ledamot av utskottet för framställningar fortfarande fram emot en kritisk dialog med EU-medborgarna, särskilt nu, så snart det nya fördraget har trätt i kraft. EU finns här för medborgarna, inte tvärtom, och vi måste tillsammans se till att det förblir på det sättet och förbättras.
Metin Kazak
(FR) Herr talman! Först vill jag gratulera Europeiska ombudsmannen till det rekordstora antalet undersökningar som avslutades 2008. Jag är säker på att den nya stadgan kommer att göra det möjligt för ombudsmannen att arbeta ännu effektivare och svara snabbt på medborgarnas klagomål, genom att stärka det ömsesidiga förtroendet mellan ombudsmannen och medborgarna.
Ombudsmannen måste prioritera att förebygga administrativa missförhållanden. Tyvärr måste jag säga att vi har gjort mycket små framsteg i det avseendet. Ändå hoppas jag att den aspekten kommer att stärkas i och med ikraftträdandet av stadgan om de grundläggande rättigheterna.
Den andra utmaningen kommer att vara att fortsätta att främja öppenhet inom EU-institutionerna. Den tredje utmaningen under de kommande åren blir att genomföra informationskampanjer för att se till att våra medborgare känner till sina rättigheter till hundra procent.
Slutligen är Europeiska ombudsmannanätverket en viktig plattform för samarbete och för utbyte av bästa metoder bland de olika länderna. Bulgarien deltar aktivt i detta nätverk. Landet har inte bara fått den erfarenhet som krävs utan har också ökat den här institutionens inflytande på senare år.
Heidi Hautala
(FI) Herr talman! Jag vill tacka ombudsmannen, Nikiforos Diamandouros, särskilt för sitt resoluta stöd till parlamentets arbete med att förespråka och öka öppenheten i beslutsfattandet och som vi alla vet måste det arbetet fortsätta. Detta medför vissa utmaningar. Margot Wallström nämnde koder för god förvaltningssed och jag vill fråga henne och Nikiforos Diamandouros om tiden inte nu är inne, när den nya kommissionen inleder sitt arbete, att lägga fram ett förslag till lagstiftning som skulle gälla alla institutioner och göra dem skyldiga att följa principerna för god förvaltning. Så vitt jag vet har alla medlemsstater infört sådan lagstiftning.
Angelika Werthmann
(DE) Herr talman! Som ledamot av utskottet för framställningar är det viktigt för mig att kunna företräda medborgarnas intressen ännu bättre än i nuläget. Jag vill att en bredare allmänhet blir medveten om möjligheterna att ta upp sina problem i parlamentet. Detta gäller särskilt nu när Lissabonfördraget träder i kraft. I varje fall önskar jag ombudsmannen ännu större framgångar i framtiden.
Georgios Papanikolaou
(EL) Herr talman! Tack till Chrysoula Paliadeli för betänkandet. Europeiska ombudsmannens roll är verkligen mycket viktig, särskilt i dessa tider när vi försöker skapa ett mer medborgarvänligt EU med Lissabonfördraget. Som sådan är Europeiska ombudsmannens roll nödvändig och avgörande. Jag tycker att Nikiforos Diamandouros har varit effektiv och konsekvent, och har arbetat för att främja öppenhet och ta upp frågor som berör bristen på sådan. Dessutom har han arbetat för att skydda effektiva möjligheter att få rättelse, både inom EU och i medlemsstaterna själva.
I allmänhet visar detta synsätt en övergripande vilja att stå till tjänst för medborgarna från EU:s institutioner och naturligtvis får medborgaren - genom denna process i stort och de insatser vi måste fortsätta att göra - större förtroende för oss alla, för EU:s institutioner.
Därför, och här kommer jag att avsluta, anser jag att Nikiforos Diamandouros har varit framgångsrik i sitt arbete och jag anser att dagens debatt och det betänkande som lades fram för oss ger oss en utmärkt anledning att välja en ny europeisk ombudsman för nästa mandatperiod.
Nikiforos Diamandouros
Herr talman! Inledningsvis vill jag tacka alla parlamentsledamöter som har kommit med så konstruktiva och positiva kommentarer om ombudsmannens arbete. Jag uppskattar verkligen detta. Jag tackar också dem som har gjort konstruktiva kritiska kommentarer om ombudsmannens arbete. Det är exakt det jag är här för: att lära mig av era förslag och er kritik så att jag kan utveckla ombudsmannens arbete och tjäna medborgarna i framtiden.
Låt mig säga mycket kort att de stora farhågor som jag förstår att ni har uttryckt hänger ihop med behovet av större öppenhet och om jag blir omvald kommer jag att fördubbla arbetet med att främja öppenhet och god förvaltning, vilket jag känner att jag har det största ansvaret för i EU.
Lissabonfördraget öppnar alla slags nya möjligheter och jag tänker verkligen utnyttja alla möjligheter fördraget ger mig, för att tjäna medborgarna bättre i ständigt samarbete med parlamentets utskott för framställningar och med denna upphöjda institution.
Jag vill också kort tacka Margot Wallström för hennes arbete, hennes kommentarer och varma stödjande ord. Jag vill upprepa och bekräfta att eftersom kommissionen omfattar 66 procent av EU:s hela offentliga tjänstemannakår är det oundvikligt att de flesta klagomålen kommer att gälla kommissionen. Så är det verkligen.
Låt mig ta upp de frågor som Victor Boştinaru och Ryszard Czarnecki väckte när det gäller ökat samarbete med de nationella ombudsmännen, inte minst också utanför EU:s gränser. Det finns två poänger här: Jag har upprätthållit kontakter med alla ombudsmän från kandidatländerna, som ligger utanför EU:s gränser i den bemärkelsen. Utöver det har jag ett mycket nära samarbete med Europarådets flyktingkommissarie som den institutionen har utsett till kontaktperson för alla ombudsmän i Europarådet.
Som jag ser det skulle jag gå in på området för internationella förbindelser om jag gick längre än så, vilket faktiskt är kommissionens område, så jag försökte hitta en balans där. Men jag är mycket väl medveten om att det behövs större samarbete på alla områden och det försöker jag åstadkomma.
När det gäller den tid det tar att lösa ärendena, vilket Kinga Göncz nämnde, vill jag bara säga att vi nu har kunnat korta tiden avsevärt och i genomsnitt avslutas mer än 50 procent - omkring 55 procent - av alla ärenden på mindre än ett år, eller ungefär tolv månader. Om ni tänker på att vi måste arbeta på 23 språk, vilket kräver en hel del översättning, tycker jag inte att det är överdrivet lång tid. Jag ger er ett genomsnitt, eftersom de enkla ärendena vanligtvis avslutas på ungefär tre eller fyra månader, jag ville bara förtydliga det.
Marian Harkin är inte här, men jag vill tacka henne för hennes stöd när det gäller min ställning i fråga om ökad öppenhet, även i vad som kanske är svåra situationer, om jag får säga så.
Som svar på Oldřich Vlasáks kommentarer om ombudsmannen, tar jag de anmärkningarna på största allvar. Men jag vill påpeka att ombudsmannen inte bör bedömas enbart utifrån hur många klagomål eller undersökningar som behandlas. Vi behandlar över 11 000 förfrågningar om information utöver klagomålen varje år. Jag reser väldigt mycket i medlemsstaterna hela tiden. Under min mandatperiod har jag gjort mer än 350 resor i hela EU och har också träffat alla typer av valmanskårer och hållit anföranden i en mängd områden.
Så de resurser som ombudsmannen använder för att tjäna medborgarna går långt utöver bara det antal klagomål som behandlas och det vill jag att parlamentet ska hålla i minnet. Jag är säker på att de flesta av er känner till detta, men jag vill bara förtydliga det.
Slutligen vill jag, eftersom det är sista gången jag kommer att tala till parlamentet under den här mandatperioden, uppriktigt tacka alla tolkar för det arbete de har utfört för mig under de senaste fem åren.
Chrysoula Paliadeli
Herr talman! Jag vill tacka ledamöterna i detta sammanträde för deras konstruktiva kommentarer och vänliga ord om mitt betänkande.
Utskottet för framställningar och jag personligen hade den mycket speciella äran att utarbeta betänkandet om årsrapporten från en av EU:s viktigaste institutioner, Europeiska ombudsmannen, och vi har dragit slutsatsen att Nikiforos Diamandouros arbete under 2008 tjänade institutionen och uppfyllde de åtaganden som följer med den konsekvent, seriöst och effektivt.
Med sin opartiska och objektiva inställning till starka institutioner och byråkratiska attityder har Europeiska ombudsmannen stärkt sin ställning, inte bara för att han har hjälpt EU-medborgare i fråga om administrativ försumlighet eller ineffektivitet, utan framför allt för att han stärkt deras förtroende för EU och dess institutioner.
Vi anser att ombudsmannen under 2008 stödde institutionen när det gäller rättsstatsprincipen med en djup social medvetenhet, vilket har satt ribban högt för kommande år. Vi litar på att Europeiska ombudsmannen förvaltar denna institutions skyldigheter och rättigheter väl under de kommande åren, vilket kommer att främja en sund förvaltning i EU:s institutioner ännu effektivare och skapa en ännu mer medborgarvänlig attityd hos dess institutioner. Vi anser att detta kommer att rättfärdiga inte bara Europeiska ombudsmannen som institution och indirekt ombudsmännen i medlemsstaterna, utan även en starkare roll för Europaparlamentet, som granskar och väljer ombudsmannen.
Talmannen
Debatten är avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Petru Constantin Luhan  
Europeiska ombudsmannens rapport för 2008 är ytterst balanserad och uttömmande. Jag vill ta tillfället i akt och gratulera Nikiforos Diamandouros och hans medarbetare till deras arbete.
Vi noterar först och främst en ökning i antalet registrerade klagomål hos ombudsmannen 2008 - 3 406 klagomål, jämfört med 3 211 under 2007. Detta kan tolkas positivt om vi betraktar det utifrån att EU-medborgarna utnyttjar sin demokratiska rätt till tillgång till information, men även negativt om vi tittar på innehållet i dessa klagomål.
De huvudsakliga typerna av påstådda administrativa missförhållanden som finns i de undersökningar som inleddes 2008 var brist på öppenhet, däribland vägran att lämna ut information, samt maktmissbruk. Jag tycker det är oroande att 36 procent av undersökningarna bygger på klagomål som gäller brist på öppenhet hos EU:s institutioner, eftersom EU:s förvaltning är avgörande i arbetet med att öka medborgarnas förtroende, som ett led i det europeiska projektet. Jag menar också att vi måste göra vårt yttersta för att öka våra institutioners öppenhet i beslutsfattande och administration.
Andreas Mölzer  
skriftlig. - (DE) EU är en djungel - inte bara i fråga om dess bidrag utan även i fråga om dess behörigheter, beslutsprocesser och till och med dess närvaro på Internet. För de genomsnittliga medborgarna är EU kort sagt en gåta inlindad i ett mysterium. Just detta område är något som Lissabonfördraget kunde ha tagit itu med. Det kunde ha garanterat större öppenhet, det hade kunnat skapa ett EU som består av sina kulturella folk och historiska nationalstater i ett jämbördigt partnerskap, utformat federativt och byggt på subsidiaritet, men enat och starkt utåt för att företräda europeiska intressen. Det verkar dock finnas ett svagt intresse för öppenhet - rådets beslut och utnämningen av kommissionens ordförande sker bakom stängda dörrar. En gemensam Internetnärvaro kräver att EU:s arbetsspråk - tyska, engelska och franska - används konsekvent, så att det går att nå majoriteten av EU-medborgarna. Rådets nuvarande ordförandeskap borde tänka på det. Inrättandet av Europeiska ombudsmannen och dennes arbete är ett steg i rätt riktning, men det behövs större insatser om vi vill minska klyftan mellan EU och medborgarna. Det viktigaste steget skulle vara att hålla folkomröstningar om frågor som stakar ut färdriktningen och där resultaten av dessa folkomröstningar måste respekteras. Beneš-dekreten kan absolut inte legitimisera orättvisa. Inte ens en ombudsman kan göra särskilt mycket för andraklassens medborgare.
Krisztina Morvai  
Europeiska ombudsmannens rapport avspeglar inte mina erfarenheter som människorättsadvokat i Ungern. I rapporten sägs inget om att polisen, på regeringens uppmaning, skadade, fängslade och höll skenrättegångar mot flera hundra fredliga fotgängare och demonstranter som högtidlighöll en särskild händelse under hösten 2006. EU har inte sagt någonting. Inte heller säger EU något om att polisen sedan dess regelbundet och olagligt kontrollerar dokumenten för de demonstranter som kräver förändring och även filmar dem, trakasserar dem och ofta gör godtyckliga gripanden.
Det är också ”tack vare” EU:s skandalöst passiva hållning som 16 aktivister från oppositionen har suttit häktade i flera månader, misstänkta för ”terroristhandlingar”. Deras största brott är att de har bildat en rörelse för att avslöja fall av korruption inom regeringen. Metoderna för att göra husrannsakan i deras hem och konfiskera ägodelar, tillsammans med de ständiga, uppenbara kränkningarna av deras rättigheter som häktade, står direkt i strid med EU:s normer för de mänskliga rättigheterna.
Det har t.ex. genomförts godtyckliga, skrämmande husrannsakningar av ett stort antal maskerade kommandon, utan någon fullmakt eller någon annan garanti. Datorer har beslagtagits helt utan hänsyn till rättsliga riktlinjer och utan att någon expert har registrerat de uppgifter som fanns på datorerna, vilket har gjort det möjligt för myndigheterna att förfalska bevis och hämnas på politiska motståndare. Vi förväntar oss ett tydligt ingripande från EU.
Siiri Oviir  
I artikel 41 i stadgan om de grundläggande rättigheterna anges följande: ”Var och en har rätt att få sina angelägenheter behandlade opartiskt, rättvist och inom skälig tid av unionens institutioner och organ.” När vi nu har läst ombudsmannens verksamhetsrapport för 2008 måste vi tyvärr i dag fortfarande medge att den vanligaste formen av administrativt missförhållande i EU-institutionerna som nämns i klagomålen är brist på öppenhet (36 procent av alla undersökningar).
För mig är det verkligen oroväckande att trots att Europaparlamentet godkände ombudsmannens kodex för god förvaltningssed med en egen resolution 2001 har de övriga EU-institutionerna inte helt och hållet följt parlamentets krav.
Jag stöder till fullo föredragandens förslag om att administrativa missförhållanden hädanefter bör få en vidare tolkning, så att begreppet utöver att omfatta olagliga administrativa ageranden och brott mot bindande normer och principer även ska omfatta fall där administrativa institutioner har varit försumliga, agerat med bristande öppenhet eller brutit mot andra principer för god förvaltning. Jag vädjar också personligen till EU-institutionerna och den kommande ombudsmannen om att öka öppenheten i EU:s bedömningsprocesser och administrativa strukturer genom att upprätta en kodex som fungerar effektivt för att minska de administrativa missförhållandena i EU.
Jarosław Leszek Wałęsa  
Herr talman, mina damer och herrar! Först vill jag tacka föredraganden, Chrysoula Paliadeli, för ett uttömmande och tydligt betänkande och ombudsmannen och hans medarbetare för deras outtröttliga arbete för att minska den olämpliga administrationen och införa högre förvaltningsnormer i EU. Europeiska ombudsmannen spelar en avgörande roll, genom att han i enlighet med principen ingriper gällande att beslut ska fattas så öppet och så nära medborgaren som möjligt. Det gläder mig att läsa rapporten som visar att ombudsmannen har fortsatt att utöva sina befogenheter på ett aktivt och balanserat sätt genom att behandla klagomål och upprätthålla konstruktiva förbindelser med EU-institutionerna. Men det oroar mig att antalet klagomål har ökat jämfört med 2007. Lyckligtvis var ökningen bara 6 procent, men den bör fungera som en varning för våra institutioner. Administrationen bör dra lärdom av detta och undvika misstag och felaktigt agerande i framtiden genom att följa rekommendationerna i rapporten. Jag stöder föredraganden i hennes vädjan till institutionerna och EU:s myndigheter att anpassa sina arbetsmetoder efter kodexen för god förvaltningssed. Det har gått åtta år sedan Europaparlamentet antog resolutionen om att godkänna kodexen. Det är en väldigt lång tid. Genom att anpassa bestämmelserna i kodexen kan vi få till stånd ett bredare samarbete och synergieffekter för att möta våra medborgares behov så effektivt som möjligt.
