"made in" (kilmės žymėjimas) (diskusijos)
Pirmininkas
Kitas klausimas - Komisijos pranešimas: "made in" (kilmės žymėjimas).
Catherine Ashton
Komisijos narė. - Pone pirmininke, džiaugiuosi galimybe šiandien kreiptis į jus šioje plenarinėje sesijoje klausimu, kuris susijęs su pasiūlymu dėl reglamento dėl kilmės žymėjimo. Gerbiami nariai prisimena, jog tai pasiūlymas, kuriam Parlamentas tvirtai pritarnuo pat jo priėmimo kolegijoje 2005 m. gruodžio mėn. Ypač gerai prisimenu 2006 m. liepos mėn. rezoliuciją ir 2007 m. rugsėjo mėn. rašytinį pareiškimą. Turėjau galimybę aptarti šį klausimą praeitą mėnesį Strasbūre su EP narių grupe, ir jie pabrėžė, kad būtina kuo greičiau priimti šį reglamentą.
Manau, gerbiami nariai sutiks, jog labai svarbu, kad prekybos politika ne tik stiprintų atvirų rinkų siūlomas galimybes, bet ir spręstų problemas, kurias globalizacija sukelia ne tik vartotojams, bet ir mažoms įmonėms, ir ypač šioms įmonėms.
Todėl kilmės žymėjimą turėtume vertinti šiuo aspektu. 2007 m. pareiškime pabrėžėte Europos vartotojų teisę į aiškią ir skubią informaciją apie jų įsigyjamas prekes. Būtent apie tai kalbama šiame reglamente. Juo siekiama suteikti galimybę ES vartotojams visapusiškai susipažinti su įsigyjamų prekių kilmės šalimi.
Komisija siūlnustatyti privalomą kilmės šalies žymėjimą tam tikriems produktams, importuojamiems į Europos Sąjungą iš trečiųjų šalių. Ne visiems - aptarėme iš tiesų svarbius produktus, atsižvelgdami į nuodugnias konsultacijas su vartotojais ir pramonės atstovais.
Norėčiau pridurti, kad kilmės žymėjimas visiškai atitinka dabartines PPO nustatytas taisykles ir principus, taip pat beveik visame pasaulyje galiojančias taisykles. Į Jungtines Amerikos Valstijas, Kanadą, Kiniją ir Japoniją importuojamoms prekėms jau taikomas kilmės šalies žymėjimas. Iš tiesų, daugelis prekių, kurias šiuo metu galima įsigyti Europos Sąjungos parduotuvėse, jau žymimos kilmės šalies ženklu, nes to reikalaujama daugelyje teisinių sistemų. Be abejonės, tai reiškia, kad daugumai įmonių pareiga žymėti gaminius, kurie eksportuojami į Europos Sąjungą, nesukels papildomų išlaidų.
Nuo 2006 m Taryboje vyksta diskusijos siekiant sutarimo dėl Komisijos pasiūlymo. Kai kurios valstybės narės ir toliau išlaiko savo poziciją. Jos nerimauja, kad administracinnašta ir kilmės žymėjimo išlaidos gali nusverti naudą.
Atsižvelgdami į šiuos susirūpinimą keliančius klausimus, neseniai pasiūlėme konkrečių sprendimų šiems klausimams spręsti. Tai - ne naujas oficialus pasiūlymas, o tiesiog mėginimas surasti bendrą pagrindą ir pasiekti kompromisą. Komisijos pasiūlymų dokumentas buvo aptartas su valstybėmis narėmis 2009 m. spalio 23 d. 133 straipsnio komitete.
Visų pirma, Komisija paprašvalstybių narių apsvarstyti galimybę sumažinti prekių aprėptį siekiant įtraukti tik galutinio vartojimo prekes. Pradiniame sąraše buvo tarpinių produktų, pvz., neapdirba oda ir tam tikri tekstilės gaminiai, kurie neteikia tiesioginės naudos vartotojui. Šiuo metu Komisija siūlo įtraukti tik tas prekes, kurias vartotojai gali rasti mažmeninės prekybos parduotuvėse.
Antra, Komisija siūlė, kad projektas būtų pradėtas įgyvendinti kaip bandomasis projektas. Vėliau jis būtų tęsiamas, atsižvelgiant į pasiūlyto projekto poveikio vertinimą. Tai leistų atlikti poveikio sąnaudoms ir kainoms vertinimą - be abejo, suteiktų ir žinių, kaip pakeisti prekės aprėptį reglamente.
Džiaugiuosi, kad valstybės narės priėmpasiūlymų dokumentą su susidomėjimu. Nors abejonių nebuvo išvengta, o kelios valstybės narės iš esmės prieštaravo šiam pasiūlymui, jos pasirengusios išnagrinėti klausimą, todėl darbas bus tęsiamas ateinančias kelias savaites tiek ekspertų susitikimuose, tiek 133 straipsnio komitete. Nuoširdžiai tikiuosi, kad surasime kelią į kompromisą.
Gerbiamieji nariai, jau žinote, kad naujas Lisabonos sutarties 207 straipsnis didina Europos Parlamento teisėkūros galią prekybos politikos srityje - ir "made in" (kilmės žymėjimo) reglamentas gali būti vienas iš pirmųjų reglamentų, pristatytų gerbiamiems Parlamento nariams.
Todėl esu labai suinteresuota palaikyti aktyvų jūsų dalyvavimą tolesnėse diskusijose šiuo svarbiu klausimu ir dabar laukiu trumpų jūsų diskusijų.
Cristiana Muscardini
Pone pirmininke, ponios ir ponai, ir mums aktualios tam tikros problemos, ne tik vertėjams žodžiu ar tiems, kurie klausosi diskusijų ir tikisi gauti konkrečių atsakymų, susijusių su klausimu, kuris sprendžiamas nuo 2005 m.
Kaip teisingai pastebėjo Komisijos narė, daugelį metų mūsų pagrindiniai konkurentai ir ekonominiai partneriai naudojo kilmės žymėjimą prekėms, įvežamoms į jų teritoriją. Tačiau Europos Sąjungoje, nepaisant 2005 m. pasiūlymo dėl reglamento, kuriam plačiai pritarvartotojai ir pilietinvisuomenė, vis dar trūksta apibrėžtumo, nors Parlamentas daug kartų išreiškpalankią nuomonę. Reglamento dėl prekių kilmės žymėjimo nebuvimas kelia grėsmę piliečių ir vartotojų teisėms ir kliudo tinkamai veikti rinkai, kurioje turi galioti bendros taisyklės, kad ji būtų laisva.
133 straipsnio komitetas per pastarąsias keletą dienų išnagrinėjo pasiūlymus mažinti prekių, įtrauktų į reglamentą, kategorijas bei pagrindus, kuriais remiantis jos būtų rekomenduojamos bandomajam laikotarpiui. Norėtume paklausti Komisijos: ar šiems kompromisiniams pasiūlymams pritaria bent kai kurios valstybės narės? Ar jie toliau bus svarstomi? Ar ruošiatės ir toliau palaikyti 2005 m. pasiūlymą dėl reglamento kartu su Parlamentu ir pagal bendro sprendimo procedūrą? Kokias garantijas ir darbo grafikus Komisija pasiūlys po šių sunkių ir pavėluotų diskusijų? Ir galiausiai, Komisijos nare, nors ir dėkoju už jūsų darbą, atliktą su dideliu ryžtu ir energija, tačiau ar galite patvirtinti tai, ką parašėte atsakyme į mano klausimą 2009 m. lapkričio 5 d., t. y. kad Komisija ir toliau tvirtai pritars tam, kad būtų priimtas 2005 m. pateiktas pasiūlymas, ir kad toliau laikysis savo įsipareigojimo?
Gianluca Susta
Pone pirmininke, ponios ir ponai, tikrai šį kartą neketinu - net ir atsižvelgdamas į man skirtą laiką - grįžti ir iš naujo aptarti visas priežastis, kodėl pakartotinai teikiame šį prašymą kaip šio Parlamento nariai. Norėčiau atkreipti dėmesį, - kaip jūs, Komisijos nare, ir pati pastebėjote, - kad C. Muscardini ir aš esame vieninteliai 2006 m. pasirašytos rezoliucijos, kuria šis Parlamentas patvirtino tuometinio Europos Komisijos nario P. Mandelsono iniciatyvą 2006 m. gruodžio mėn., veteranai.
Tikėjomės, kad iniciatyva, kurios ėmėtės prieš kelias savaites, su nedideliais pakeitimais siekiant kompromiso, sulauks didesnio visų pritarimo, taip pat 133 straipsnio komitete. Tačiau apgailestaujame, kad tame komitete daugelis šalių pakartojo savo protestą arba nuogąstavimus, įskaitant Jungtinę Karalystę per jos atstovą. Šiandien tik norime priminti, kad šis prašymas - ne apie protekcionizmą; siekiame ginti ne pramonės įmones, kurios negali konkuruoti tarptautinėje rinkoje, o vartotojus: norime atkreipti dėmesį į sveikatos, aplinkos apsaugos ir tikro abipusiškumo pasaulio rinkoje temas, nes to šiandien mums trūksta. Ir tai susiję ne tik su silpniausiomis šalimis pasaulyje: ne, tai susiję ir su Japonija, JAV, Australija, Kanada, Brazilija, Indija, pagrindiniais Europos Sąjungos konkurentais, kurių pareiga šiais ekonomiškai sudėtingais laikais - ginti Bendrijos interesus, apie ką taip pat byloja šis prašymas.
Todėl tikimės, kad Parlamentas su visu ryžtu imsis iniciatyvų, kurias siūlo Komisija. Taip pat tikimės, kad bus laikomasi prieš kelias savaites prisiimtų įsipareigojimų, net jeigu ši procedūra ir nebus užbaigta iki Kalėdų, o pagal naują procedūrą, nustatytą Lisabonos sutartyje.
Niccolò Rinaldi
Pone pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, pritardamas prieš mane kalbėjusių narių nuomonei, taip pat C. Muscardini prašymams, norėčiau prisiminti knygos "Cosmicomics", kurią parašItalo Calvino, epizodą, kuriame vadinamasis "didysis sprogimas" aprašomas kaip beformmaterijos masė, kurioje nieko nežinoma apie daiktus ir jų kilmę. Ir staiga moteris sako, kad jei turėtų kambarį, išvirtų makaronų ir iškeptų picą šalia esantiems žmonėms. Materijos masėje kyla didžiulis bruzdesys ir entuziazmas: įvyksta sprogimas, ir pageidaujama erdvmaterializuojasi kaip iš skirtumų sudarytas pasaulis, kurį vadiname Visata.
Manau, kad pasaulinėje rinkoje žengiame atgal, o ne į priekį, sugrįžtami prie beformės masės, kurioje prekių kilmir, be abejonės, jų savybės vartotojams nežinomos. Mums, kaip liberalams ir demokratams, labai artima laisvos prekybos sistema ir principai, taip pat skaidrumo ir prekių atsekamumo principai. Kaip jau minėta, tai ne tarptautinės prekybos, o labiau vartotojų apsaugos klausimas. Todėl iš naujo palaikome 2005 m. pateiktą pasiūlymą ir - kartoju - pritariame C. Muscardini prašymams.
Carl Schlyter
Pone pirmininke, dėkoju jums, Komisijos nare, už galų gale pateiktą pasiūlymą. Manau, J. M. Barroso vadovaujama Komisija dažnai neišdrįsdavo mesti iššūkio Tarybai, kai Taryba nuspręsdavo žengti žingsnį atgal, o ne į priekį, tačiau šį kartą Komisija metšį iššūkį. Ačiū. Adam Smith teigė, kad rinkos ekonomika negali veikti, jeigu vartotojai negauna pakankamai informacijos, kuria remdamiesi galėtų priimti sprendimus pirkti prekes, todėl būtina įvesti šį kilmės žymėjimą.
Neturėtume daryti išimčių toms šalims, kurios sudariusios laisvosios prekybos susitarimus ar kitus susitarimus su ES; visiems turėtų galioti tos pačios taisyklės. Kai kurie tvirtina, kad žymėti brangu, tačiau daugelis prekių jau yra pažymėtos, todėl papildomos išlaidos būtų minimalios. Tai patvirtina Europoje sugriežtintas jautienos žymėjimas - ir jis nėra brangus. Manau, šį sąrašą galėtume išplėsti. Man regis, dėmesys jame sutelktas į prekes, kurios dažnai yra kopijuojamos ir kuriomis suinteresuoti visi pramonės nariai. Tačiau neįtraukta daugelis svarbių vartojimo prekių, todėl manyčiau, kad sąrašas turėtų būti išplėstas.
Helmut Scholz
GUE/NGL frakcijos vardu. - Pone pirmininke, GUE/NGL frakcijos nariai mano, kad Europos Sąjungoje turi būti skubiai įvestas prekių, kurios atvežamos ne iš ES šalių, "made in" (kilmės) žymėjimas. Tokiame globalizuotame ir nebereguliuojamame pasaulyje šis žymėjimas absoliučiai būtinas, kad vartotojai žinotų, iš kur prekkilusi ir ką jie perka.
Manau, kad tai sritis, kurioje piliečiai ir vartotojai iš tiesų supranta, kas yra Europa ir kaip Europa galėtų pasitarnauti tarptautinei prekybai ir pasauliui, esančiam už ES ribų. Sutinku su kolegomis, kad turime priimti 2005 m. pasiūlyme nustatytą kilmės žymėjimo metodą. Mūsų nuomone, tai minimali priemonė, kurią turime užtikrinti Europos vartotojams ir piliečiams. Ji būtų naudinga ir mažosioms bei vidutinėms Europos įmonėms.
Raginame Komisiją ir Tarybą skubiai pateikti šį projektą svarstyti Europos Parlamentui. Be to, tai būtų ir nuoseklaus požiūrio į politikos kūrimą klausimas, ir manau, kad šioje srityje tarptautinprekyba taip pat prisidėtų prie tarptautinės taikos palaikymo.
Lara Comi
(IT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, esame Europos lygmeniu veikiančios pramonės sistemos dalis, kurioje gera prekių reputacija ypač priklauso nuo gamybos sistemos vientisumo. Išlaikydami bent dalį savo gamybos Europoje, galime pasiūlyti mūsų vartotojams kontroliuojamos aukštos kokybės prekes. Kadangi visi esame tuo suinteresuoti, turime suteikti vartotojams galimybę žinoti, ką gaminame ir apie pagamintų prekių kilmę. Kad pasiektume šį tikslą, mums reikia kai ko labai paprasto, tačiau ypač svarbaus: skaidrumo, koncepcijos, kurioje persipina kilmės žymėjimo taisyklės, kurias jau patvirtino Parlamentas 2006 m. ir kurios, kaip minėjo Komisijos narė, jau yra iš esmės naudojamos pagrindinėse pasaulio rinkose, pvz., Jungtinių Valstijų, Meksikos ir Kinijos.
Nepaisant to, "made in" (kilmės) žymėjimas dar nėra patvirtintas kai kuriose ES valstybėse narėse. Mūsų manymu, jeigu prekyra pagaminta Kinijoje ar kitoje ne Europos Sąjungos valstybėje, nesvarbu, kokia jos kokybė, - kuri neretai yra aukšta, - Europos vartotojai turi turėti galimybę žinoti, kur ta prekpagaminta, kad galėtų informuotai pasirinkti. Kai kurie supranta skaidrumo principą kaip per didelį protekcionizmą ir mano, kad tai lems didesnes išlaidas pramonei, tačiau to tikrai neįvyks.
Prekių kilmės žymėjimo netaikymas į Europą importuojamoms prekėms - priešingai nei Kinijoje, JAV ir Australijoje - dar labiau apsunkina Europos prekių galimybę konkuruoti pasaulinėje tarptautinėje rinkoje. Todėl pastangos apsaugoti prekių, gaminamų iš geriausių Europos žaliavų, idėją yra pirmas svarbus žingsnis į šios idėjos pripažinimą valstybėse narėse.
Kader Arif
(FR) Pone pirmininke, ponia Komisijos nare, ponios ir ponai, tai nėra mūsų pirmosios diskusijos kilmės žymėjimo klausimu, tačiau kadangi manau, jog pakartotinės diskusijos turi savo pranašumų, pritarsiu kolegoms pabrėždamas Europos teisės aktų apie "made in" kilmės žymėjimą poreikį.
Iš tiesų, nepaisant Europos Parlamento nuomonės, pareikštos 2005 m., vėliau pareikštos 2007 m. balsuojant dėl mūsų kolegos E. Baróno Crespo rezoliucijos, Tarybos daugumos trūkumas visą laiką trukdpatvirtinti šią taisyklę.
Tačiau šis tekstas reikštų svarbią pažangą ne tik Europos vartotojams, bet ir mūsų pramonei. Iš tiesų, tam tikrų prekių, importuojamų iš trečiųjų šalių, kilmės žymėjimas suteiktų vartotojams galimybę būti visapusiškai informuotiems apie įsigyjamos prekės savybes. Tokiuose svarbiuose sektoriuose, pvz., drabužių, odos gaminių, baldų, sąlygų vartotojams informuotai pasirinkti gaminius sukūrimas - pagrindinproblema toms įmonėms, kurios nusprendtęsti gamybą Europoje, išlaikyti Europos žinias ir darbo vietas Europoje.
Todėl, ponia Komisijos nare, pritariu ką tik pateiktam pasiūlymui, tačiau labai norėčiau pabrėžti, kad šis pasiūlymas turi išlikti plataus užmojo. Siekdami daugumos valstybių narių palaikymo, neturime atsižvelgti vien tik į mūsų galutinį tikslą. Pvz., būtų nepriimtina kilmės žymėjimą nustatyti tik pagamintoms prekėms, nes tokiu atveju būtų galima importuoti visas sudėtines dalis atskirai, surinkti jas Europoje ir nurodyti "made in Europe" (pagaminta Europoje).
Be to, norėčiau pritarti Komisijos pastangoms siekiant gauti didžiausios naudos iš tokio susitarimo. Todėl, negrįždamas prie pakartotinio prašymo patobulinti ir supaprastinti kilmės žymėjimo taisykles, norėčiau pastebėti, kad Europos ir Viduržemio jūros regiono ženklo sukūrimas galėtų būti svarbus žingsnis stiprinant Viduržemio jūros regiono sektorius ir pietų šalių tarpusavio prekybą.
Ir galiausiai norėčiau pabrėžti, kad įgyvendinant Lisabonos sutartį, Tarptautinės prekybos komiteto įgaliojimai bus gerokai išplėsti. Todėl Komisija galės pasikliauti - užtikrinu jus, Komisijos nare - visišku EP narių įsipareigojimu atidžiai stebėti diskusijas dėl šio reglamento, kuris labai svarbus Europos vartotojams ir darbuotojams.
Jacky Hénin
(FR) Pone pirmininke, ponios ir ponai, "made in" (kilmės žymėjimo) sąvoka turi reikšti ne tik žymėjimą. Ji turi tapti galinga koncepcija, kuri reikštų pagarbą pažangiausioms taisyklėms, susijusioms su žiniomis, darbuotojų teisėmis, tvariu vystymusi ir aplinkos apsauga, taip pat būtų atsakingo ekonominio požiūrio išraiška.
Nors globalizacija visiems sukuria sąlygas gaminti, beatodairiškas siekimas vien tik pelno reiškia, kad nuolat pažeidinėjamos darbuotojų ir gyventojų teisės ir griaunama jų aplinka. Prekių kopijavimas, kuris buvo būdingas tik prabangos prekėms, šiuo metu daro žalą įvairiems sektoriams, pvz., farmacijos, automobilių ir aviacijos, už kurio visada slepiasi pasipelnymas, todėl labai pažeidžiamas vartotojų saugumas. Be to, prarandame dešimtis tūkstančių darbo vietų.
Įvesdami "made in Europe" ("pagaminta Europoje") žymėjimą, suteiktume vartotojams galimybę informuotai pasirinkti ir imtis veiksmų siekiant įgyti naujų teisių. Turime pritarti darbuotojų teisėms ir aplinkos apsaugos taisyklėms, mūsų įgūdžiams ir atsakingam valdymui. Ir, svarbiausia, turime pritarti pramonės darbo vietų Europoje išlaikymui ir gynimui.
Christofer Fjellner
(SV) Pone pirmininke, protekcionistai retai pripažįsta, kad jų pasiūlymai protekcionistiniai, ir slepia savo ketinimus už kitų argumentų. Manyčiau, kad privalomas kilmės žymėjimas - aiškus to pavyzdys. 2006 m. birželio mėn. kalbėdamas čia, šiuose rūmuose, sugrioviau daug mitų, sklandančių apie šį pasiūlymą, todėl pasiūlymas, galų gale, kaip jam ir dera, atsidūršiukšlių dėžėje.
Tačiau derybos prieš priimant sprendimą dėl laisvos prekybos susitarimo su Korėja privertmus dar kartą svarstyti šį pasiūlymą, ir tai netinkamas tokio klausimo sprendimo būdas. Praėjus trejiems metams kai kurie mitai dar gyvi ir jie turi būti sugriauti.
Taigi, pradėkime nuo pirmojo mito, kuriuo teigiama, kad kilmės žymėjimo prašo vartotojai, o šio mito šalininkai tvirtina, kad juos palaiko Komisijos konsultacijų internete dalyviai. Tačiau jie pamiršta paminėti, kad 96,7 proc. atsakymų į šias konsultacijas pateikviena šalis, būtent Italija, kurioje pramonir organizuotos specialiųjų interesų grupės yra varomoji jėga sprendžiant šį klausimą. Šiais laikais kiekvienas pageidaujantis asmuo gali uždėti kilmės ženklą savo prekėms, ir, patikėkite, bet kuri konkurencinga bendrovė, kuri šitaip gali tikėtis susirasti naujų klientų, tą ženklą jau seniai būtų uždėjusi, todėl jis nėra būtinas.
Antras mitas kalba apie tai, kad žymėjimas suteikia vartotojui tinkamos informacijos, užtikrina vartotojų apsaugą ir yra naudingas aplinkai, tarsi tai būtų geografinis klausimas. Ne, tai tik žaidimas žmonių išankstiniu nusistatymu, o ne siekis juos apsaugoti. Trečias mitas kalba apie tai, kad kilmės žymėjimas didina Europos konkurencingumą. Tačiau naujos techninės prekybos kliūtys neapsaugos Europos pramonės. Kilmės žymėjimas neturi nieko bendra su konkurencingumu - jį sustiprina tik atviros rinkos ir gera verslo aplinka.
Jeigu draudžiame valstybėms narėms išleisti tokį teisės aktą ES, nes jis protekcionistinis, kodėl taikome tas pačias taisykles kitoms pasaulio šalims, neigdami, jog tai protekcionizmas? Atmetėme idėją įvesti privalomą "made in EU" ("pagaminta ES") žymėjimą, todėl netikslinga įvesti tokį žymėjimą ir kitoms pasaulio šalims.
Mairead McGuinness
Pone pirmininke, daugeliu atvejų jau taikome kilmės žymėjimą maistui ir kitoms prekėms, todėl jis nėra naujas. Kai kurių maisto produktų žymėjimo problema ta, kad jis ne visada tikslus, taigi šiuo pasiūlymu turime suteikti galimybę patikrinti etiketės tikrumą, t. y. ar etiketėje nurodyta informacija yra tiksli, siekiant, kad vartotojai gautų rūpimą informaciją.
Pateiksiu konkretų klausimą: man paskambino vienas Europos Sąjungos gamintojas ir paklausė, ar Komisija, Taryba ir Parlamentas supranta etiketę "pagaminta Europos Sąjungoje" kaip tokią, kuri leistų tvirtinti, kad jie gamina prekes Europos Sąjungoje. Gal Komisijos nargalėtų atsakyti į šį klausimą vietoj manęs?
Seán Kelly
Pone pirmininke, šis klausimas sukėldaug problemų, ypač žemės ūkio sektoriuje Airijoje. Beveik kiekvieną kartą, kai Padraig Walshe, ūkininkų sąjungos pirmininkas, sako kalbą, jis užsimena apie tinkamo, tikslaus žymėjimo sunkumus, kaip teigir M. McGuinness.
Pasirodo, į Airiją įvežami produktai, kurie perdirbami, įberiant prieskonių ar kitų medžiagų ir uždedant etiketę, kad produktas pagamintas Airijoje. Tai didelvartotojo apgaulė, ir manau, kad kiekvienas turi teisę žinoti apie kiekvienos prekės kilmės šalį, o ne šalį, kurioje ta prekbuvo perdirbta.
Ar galima tikėtis, kad atsisakysime tokios praktikos ir įvesime aiškų ir teisingą žymėjimą, kad tiksliai žinotume, kurioje šalyje kiekviena prekyra pagaminta?
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Pone pirmininke, ponia Komisijos nare, ponios ir ponai, aiškumas, aiškumas, aiškumas: štai ko šiais laikais reikia rinkai, kurioje turi galioti taisyklės, užtikrinančios skaidrumą ir ginančios vartotojus. Ir laisvoje rinkoje galioja aiškios taisyklės, kurios, jeigu taikomos per skaidrias priemones, suteikia vartotojams galimybę rinktis. Būtent to šiandien prašome, būtent to šiandien čia reikalaujame.
Per Italijos valstybinę televiziją dažnai transliuojamose tiriamosios dokumentikos laidose atskleidžiama, kaip kai kuriose šalyse, kurios yra toli - ir kultūriniu požiūriu - nuo Europos, gamybos metodai yra pagrįsti labai teršiančiomis aplinką medžiagomis, taikant taršius metodus, naudojant toksiškus tirpalus ir išnaudojant darbo jėgą, taip pat nepilnamečius, kurie verčiami dirbti absurdišką valandų skaičių. Vartotojai privalo turėti galimybę pasirinkti ir aiškų supratimą apie tai, iš kur prekės atvežamos. Būtent to prašome. Manau, jog atėjo laikas ryžtingai ir nedelsiant priimti taisykles, kurios suteiktų vartotojams galimybę pasirinkti per visiškai aiškius ir skaidrius mechanizmus, ir jas turime priimti su dideliu ryžtu ir kuo greičiau.
Catherine Ashton
Komisijos narė. - Pone pirmininke, norėčiau padėkoti visiems, kurie prisidėjo prie šių svarbių diskusijų aptariamu klausimu.
Norėčiau pradėti nuo C. Muscardini iškelto klausimo - ji išreišksusirūpinimą, kad šio klausimo sprendimas vilkinamas. Darbo Komisijoje metu daug svarsčiau su valstybėmis narėmis joms aktualiausias problemas ir stengiausi atsakyti į tikrai svarbius klausimus. Tačiau, kaip pastebėjo kai kurių valstybių narių atstovai, politinio gyvenimo tikrovyra tokia, kad visiems pasiūlymams turi pritarti Taryba. Tai reiškia, kad, nesant daugumos pritarimo tam tikru klausimu, turime išsiaiškinti, kaip patobulinti pasiūlymą, kad padėtume valstybėms narėms apsispręsti, jeigu jos turi labai tvirtas pozicijas, ir pasiūlymas būtų priimtas, taigi patirtume ne nesėkmę, o sėkmę.
Man atrodė, kad turėjome šią galimybę, tobulindami pasiūlymą, siekdami išsklaidyti valstybių narių susirūpinimą ir dar kartą mėgindami jį pateikti, tačiau jis ir toliau lieka Komisijoje. Ypač atsižvelgiant į tai, kad Komisijos kadencija eina į pabaigą, o šis dokumentas - kaip kai kurie nariai pasakytų - gyvuos ilgiau už šią kadenciją, todėl svarbu aptarti tai, kas nebuvo atlikta.
Negaliu kalbėti apie konkrečius terminus, nors ir norėčiau, nes šio klausimo sprendimas ir Tarybos rankose. Tačiau įsipareigoju toliau nagrinėti šį klausimą, nes turiu labai tvirtą poziciją. Tęsiu tai, kas man atrodo itin svarbu.
Keletas gerbiamų narių iškėlkonkretų klausimą apie vartotojus ir minėjo, kad kilmės žymėjimas gali užtikrinti skaidrumą ir aiškumą suteikiant informaciją vartotojams. Net Adam Smith buvo pacituotas šiuo tikslu. Jeigu norime turėti laisvą prekybą visame pasaulyje, svarbu vartotojams suteikti aiškumą ir skaidrumą, kad jie galėtų priimti sprendimus ir rinktis, nes šie dalykai glaudžiai susiję su laisva prekyba. Tai neatsiejami dalykai, ir aš tam visiškai pritariu. Todėl manyčiau, kad šiuos aspektus paminėję Parlamento nariai suprato šio klausimo esmę.
Šis klausimas ne apie protekcionizmą. Tokia sistema galioja visame pasaulyje. Dauguma šalių, kuriose galima įsigyti mūsų išvardytas prekes, jau žymi, iš kokios šalies jos atvežtos. Kaip vartotojai, man svarbu žinoti, kur prekyra pagaminta. Manau, daugeliui vartotojų ši informacija - svarbus santykio su rinka elementas. Dėl galimybės užtikrinti skaidrumą norėčiau pasakyti, kad tai irgi labai svarbu. Neturime to bijoti, nes jeigu bijome, vadinasi, kažką darome negerai. Atvirumo, laisvos prekybos ir skaidrumo esmta, kad šiuos iššūkius reikia priimti ir atitinkamai spręsti.
Carl Schlyter paprašmanęs išplėsti sąrašą. Na, čia jau kitas klausimas, kurį turime aptarti: galutinio sąrašo iš viso nėra. Mes tiesiog bandėme sudaryti realų sąrašą, kuris galbūt vėliau taptų tolesnių diskusijų tema.
Taip pat norėčiau aptarti klausimą, kuris sukėldaug susirūpinimo: ar esame pakankamai ambicingi. K. Arif teigė, kad neturime nusileisti. Be abejo, aš ir nemėginu nusileisti, tik stengiuosi būti realistė. Jeigu turiu pasiūlymą, tačiau nėra galimybių, kad jam bus pritarta Taryboje, man regis, mano pareiga iš naujo jį nagrinėti ir svarstyti, ar galime kažką pakeisti. Ne nusileisti, o pripažinti teisėtus interesus ir spręsti, ar galime pateikti pasiūlymą kaip bandomąjį modelį ar siauresnį modelį, siekiant patikrinti, ar jis yra teisingas, ir galbūt vėliau jį išplėsti, nes iš esmės jau turime supratimą apie tai, ko siekiame.
"Euromed" klausimą taip pat svarstome. Šis klausimas, kaip žinote, įeina į šiuo metu vykstančių diskusijų darbotvarkę. Taip pat norėčiau atkreipti dėmesį į mūsų veiksmus siekiant apsaugoti darbo vietas. Gerbiamieji nariai žino, kad bandžiau atskirti protekcionizmą ir paramą pramonei, darbo vietoms ir vartotojams ir t. t. Tačiau prekyboje negalima ignoruoti visų šių dalykų. Jie neatskiriami.
Pone C. Fjellneri, turiu atskirai jums atsakyti, nes kalbėjote apie netinkamą mano elgesį. Nesu visiškai tikra, ar labai korektiška Europos Parlamente svarstyti netinkamą elgesį, bet norėčiau jus užtikrinti, kad tikrai nesistengiu taip elgtis. Nežinau, apie ką kalbate. Aptardama su valstybėmis narėmis visus šiuos prekybos klausimus stengiausi išsiaiškinti - tiek atlikdama savo darbą Komisijoje, ir ypač bendraudama su mažomis įmonėmis visoje Europoje, nes siekiu, kad daugiau nei 3 proc. įmonių turėtų realias galimybes prekiauti ne tik Europos Sąjungoje - problemas, kurių sprendimas buvo atidėtas, ir klausimus, kurie vienaip ar kitaip liko neišspręsti, arba tas sritis, kuriose šalys turi labai tvirtą poziciją.
Tai ne vienintelproblema, tačiau man pasirodė, kad yra galimybpamėginti dar kartą ją iškelti. Jos esm- vienodos galimybės. Jos esm- aiškumas ir skaidrumas vartotojams. Ji rodo, kad turime judėti į priekį. Tikiuosi, kad Parlamentas įsitrauks į šio klausimo sprendimą ir padės toliau tobulinti pasiūlymą, kad žinotume, jog iš tiesų pasiekėme labai pozityvių rezultatų.
Ir galiausiai manęs klausapie ženklą "pagaminta Europos Sąjungoje". Šį pasiūlymą aptarėme su pramonės atstovais ir vartotojais, tačiau pritarimo nesulaukėme. Buvo jaučiamas susirūpinimas, kad tai brangiai kainuos. Todėl atsisakėme eiti šiuo keliu.
Pirmininkas
Diskusijos baigtos.
Balsavimas vyks per kitą mėnesinę sesiją.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
João Ferreira  
Vienas iš pasaulio prekybos liberalizavimo padarinių - gausybės darbo vietų praradimas ir socialinės padėties pablogėjimas daugelyje regionų ir šalių, taip pat ir Portugalijoje, kurie labiau priklauso nuo tam tikrų gamybos sektorių, pvz., tekstilės ir aprangos. Dabartinės ekonominės ir socialinės krizės sąlygomis į šią padėtį turime žvelgti kitokiu požiūriu. Kilmės žymėjimo taisyklės galėtų pakelti gamybos lygį įvairiose valstybėse narėse, tačiau jų nepakanka. Privalome apsaugoti gamybos sektorius taikydami platesnių ir veiksmingesnių priemonių paketą, taip pat gynybos ir apsaugos mechanizmus nuo agresyvaus eksporto, teikdami pirmenybę vietinei produkcijai, atsisakydami modelių, pagrįstų mažu darbo užmokesčiu, žema kvalifikacija ir darbo nesaugumu, įgyvendindami viešąsias priemones gamybai kontroliuoti ir rinkoms reguliuoti, kad būtų laikomasi maisto suverenumo ir saugos principo; veiksmingai kovodami su įmonių perkėlimais. Kiekvienos šalies teisės į tvarią gamybą gynimas - tai reikalavimas, kurio turėsime laikytis ateityje. Privalome tai daryti dėl naujo ekonominio, socialinio, energetinio ir aplinkos apsaugos racionalumo, kurio neoliberalusis modelis ne tik neužtikrina, bet ir iš tiesų padaro jį neįmanomą.
