Viitorul parteneriatului strategic Africa/UE înaintea celui de-al treilea summit Africa/UE (dezbatere) 
Președinta
Următorul punct pe ordinea de zi îl reprezintă declarațiile Consiliului și Comisiei privind viitorul parteneriatului strategic Africa-UE, în ajunul celui de al treilea summit Africa-UE.
Olivier Chastel
Doamnă președintă, doamnelor și domnilor deputați, în primul rând vă sunt foarte recunoscător pentru că mi-ați oferit ocazia de a vorbi despre viitorul summit Africa-Uniunea Europeană care știu că vă interesează pe mulți dintre dvs.
Dacă primul summit, organizat la Cairo în 2000, a lansat procesul de cooperare continentală, cel de-al doilea, care a avut loc la Lisabona în 2007, a definit noul program al relațiilor Uniunea Europeană-Africa. Cel de-al treilea, de la Tripoli, ar trebui să consolideze parteneriatul nostru strategic și să producă în sfârșit rezultate concrete.
Pacea și securitatea sunt aspecte cu privire la care rolul principal jucat de Uniunea Africană este de importanță majoră. În Sudan, Uniunea Africană a fost prima care a trimis o misiune de menținere a păcii. În Darfur, mulțumită comitetului condus de domnul Mbelki, Uniunea Africană și-a asumat un rol politic global principal. Progresul realizat recent în negocierea unui acord cadru nord-sud este un pas înainte important spre o tranziție pașnică. Mai mult, desfășurarea de către Uniune a unor operațiuni în timpul unei misiuni de supraveghere a alegerilor subliniază clar determinarea noastră de a contribui la asigurarea unei tranziții pașnice în Sudan. În Somalia, AMISOM, Misiunea Uniunii Africane în Somalia, este singurul actor prezent în Mogadishu.
În ceea ce privește loviturile de stat, regula strictă a toleranței zero aplicată de Uniunea Africană oferă protecție și joacă un rol decisiv în restabilirea ordinii constituționale. Uniunea Africană a devenit organizația care stabilește norme, nu numai în această sferă, ci și în sfera guvernanței politice, pe continentul african și în procesul de integrare economică. Aceasta asigură cadrul politic care le permite statelor sale membre și comunităților economice regionale să încurajeze schimbul intra-african și infrastructura transnațională. Ansamblul portofoliului Noului Parteneriat pentru Dezvoltarea Africii, inclusiv programul de dezvoltare socioeconomică, este în prezent pe deplin integrat cu Uniunea Africană.
Acest proces intern merge mână în mână cu reformele puse în aplicare în structurile de guvernanță internațională în ceea ce privește reprezentarea africană. Uniunea Africană se află într-o poziție legitimă în acest sens pentru a coordona pozițiile africane pe scena internațională. În ceea ce privește schimbările climatice, de exemplu, prim-ministrul etiopian a primit din partea Uniunii Africane mandatul de a vorbi pe scena internațională.
Uniunea Africană a devenit indispensabilă pentru Uniunea Europeană în mai multe cazuri pentru care avem nevoie de soluții și de contribuții din partea Africii, indiferent dacă este vorba despre menținerea păcii, migrare, trafic cu droguri, schimbările climatice sau Curtea Penală Internațională. Africa oferă, de asemenea, posibilități pe care Uniunea ar trebui să le exploateze, de exemplu cooperarea în domeniul relațiilor energetice, tratatul privind comerțul cu arme și oportunitățile oferite de sectorul privat, pentru a numi doar câteva. O provocare concretă în cadrul cooperării Uniunea Europeană-Uniunea Africană este, evident, legată de Curtea Penală Internațională. Partenerii noștri europeni au contribuit la înființarea acesteia și cooperarea lor rămâne esențială pentru acest obiectiv politic care este foarte important pentru Uniunea Europeană. Ei au criticat totuși modul în care a fost tratat cazul președintelui al-Bashir al Sudanului și faptul că Consiliul pentru Securitate nu a invocat procedura de suspendare, ceea ce a determinat Uniunea Africană să se distanțeze de Curte. În ceea ce privește poziția Uniunii, rămânem desigur pe deplin în favoarea independenței Curții; cât despre o posibilă procedură de suspendare, lăsăm această chestiune la latitudinea Consiliului pentru Securitate. La summitul următor, ne vom exprima opinia în mod clar, fiind totodată prefect conștienți de faptul că summitul nu va permite, fără îndoială, schimbarea poziției Uniunii Africane, care a fost, de asemenea, clar stabilită.
Europa rămâne cel mai important partener al Africii. Cooperarea politică, economică, instituțională și în materie de dezvoltare o depășește întotdeauna pe cea a oricărui alt parteneriat regional sau a oricărei alte relații cu un guvern național. Totuși, Uniunea nu ar trebui să subestimeze creșterea rapidă a participării partenerilor emergenți. Uniunea ar trebui să se felicite pentru acest nou context, însă, având în vedere efectul acesteia asupra relațiilor dintre Uniunea Europeană și Africa, solicităm totodată să ne concentrăm din nou pe elementele cunoscute care sunt atuurile noastre și aduc valoare adăugată, să asigurăm o coordonare mai bună și să acordăm prioritate situațiilor care avantajează pe toată lumea.
Pentru Uniune, ne aflăm într-o situație instituțională fără echivalent altundeva în lume: două Uniuni care au ca obiectiv integrarea regională și care doresc să contribuie la crearea unui sistem multilateral de guvernanță globală. Uniunea Africană urmărește cu interes crearea noilor instituții apărute în virtutea Tratatului de la Lisabona. O Africă liniștită, curtată de parteneri multipli, care oferă pentru prima dată într-o lungă perioadă de timp perspective promițătoare de creștere, va dori cu siguranță să fie tratată de la egal la egal.
Pregătirea pentru summit este deci în curs. Discuțiile cu gazdele noastre din Libia și cu omologii Uniunii Africane au fost utile. Un număr mare de lideri, europeni și africani, și-au confirmat participarea la cel mai înalt nivel. Dezbaterile principale de la summit se vor axa pe tema sa centrală, investiții, creștere economică și crearea de locuri de muncă, precum și pe diverse teme secundare înrudite. Sperăm că aceste discuții vor duce la rezultate concrete.
Participanții la dialogul politic la nivel ministerial, care a avut loc la Malawi, au reușit să finalizeze comunicatul summitului, declarația de la Tripoli și planul de acțiune comună pentru 2011-2013. Acesta din urmă constituie o bază solidă pentru eforturile noastre viitoare, asigurând un echilibru optim între prioritățile tradiționale de dezvoltare - infrastructură, Obiectivele de dezvoltare ale mileniului; temele politice - pacea și securitatea, guvernanța democratică și drepturile omului, migrația, mobilitatea, locurile de muncă; și noi sfere de cooperare promițătoare, precum energia regenerabilă, schimbările climatice, tehnologia informațională și spațiul, pentru a menționa doar câteva.
În final, aș dori să vă spun, în numele domnului președinte Van Rompuy, că salut călduros participarea pozitivă a Parlamentului la discuțiile referitoare la relațiile viitoare dintre Africa și Uniunea Europeană, și că mă felicit pentru reuniunea dintre Parlamentul European și Parlamentul Panafrican, care va avea loc la Tripoli la 27 noiembrie, chiar înaintea summitului. Această reuniune va constitui o ocazie excelentă pentru formularea unor recomandări de fond pentru dezbaterea din plenară care va avea loc în timpul summitului. Sunt deopotrivă de mulțumit de esența acestei dezbateri de astăzi și aștept cu interes părerile domniilor voastre.
Andris Piebalgs
membru al Comisiei. - Doamnă președintă, este adevărat că îndeplinirea Obiectivele de dezvoltare ale mileniului și combaterea sărăciei rămân în centrul parteneriatului Europei cu Africa. În același timp, relațiile noastre nu se rezumă doar la aceste aspecte. Oportunitățile de cooperare ale celor două continente sunt enorme.
La începutul acestei luni, Comisia a prezentat propuneri referitoare la modalitățile de consolidare a relației noastre prin întărirea acesteia și prin punerea accentului pe creșterea incluzivă și durabilă pe termen lung. Summitul de la Tripoli va fi o ocazie excelentă de a discuta modalități de îmbunătățire a cooperării noastre în această privință.
Comisia consideră că trebuie să intensificăm dialogul politic și în materie de politici dincolo de scenariile de dezvoltare tradiționale. UE trebuie să coopereze bilateral și să lucreze împreună pe scena internațională pentru a promova interesul nostru comun: lupta împotriva schimbărilor climatice, progresul în îndeplinirea ODM-urilor și promovarea păcii și securității, guvernanța democratică și drepturile omului.
Obiectivul constă în a ne asigura că ambele părți pot să abordeze împreună provocările globale care vor domina agenda summitului și să pregătească terenul pentru o cooperare mai eficientă și benefică reciproc.
Având în vedere faptul că summitul se concentrează pe investiții, creștere și crearea de locuri de muncă, trebuie să convenim și asupra modalităților de colaborare în vederea depășirii repercusiunilor crizei economice și financiare. În acest sens este necesară promovarea unui mediu mai prietenos pentru afaceri și investiții. Vom avea ocazia de a analiza domenii promițătoare precum energiile regenerabile, tehnologiile informaționale și de comunicație, știința și altele. Acestea sunt domeniile în care cererile africanilor sunt imense și în care, în același timp, Europa are multe de oferit. Putem să plecăm și de la succesele comune pe care le-am înregistrat până acum: pace și securitate, precum și integrare regională.
Pentru a duce la îndeplinire această agendă ambițioasă trebuie să luăm ca punct de plecare succesul summitului de la Lisabona din 2007 și rezultatele obținute din acel moment de strategia comună Africa-UE și primul plan de acțiune al acesteia. Bazându-se pe lecțiile învățate, comunicarea cere, de asemenea, ca ambele părți să se străduiască mai mult pentru a depăși fragmentarea actuală a cadrelor politice și a instrumentelor financiare. Ar trebui găsite sinergii mai bune între politicile UE, mai ales în ceea ce privește Africa Subsahariană și regiunea mediteraneană, pentru a asigura o coerență reală și o eficiență și vizibilitate sporite. O coordonare internă mai bună cu statele membre și implicarea activă a tuturor părților interesate - Parlament, societatea civilă, sectorul privat - sunt, de asemenea, necesare.
Pentru a avea rezultate mai bune, planul de acțiune pentru 2011-2013 ar trebui să acorde prioritate activităților care au o valoare adăugată clară, regională, continentală sau globală. Summitul va fi o oportunitate excelentă de a face planuri de viitor. Va fi, de asemenea, nevoie de schimbări din partea Europei, iar pentru aceasta va trebui să îmbunătățim modul în care UE își ghidează relațiile cu Africa.
Cred că va trebui să continuăm această dezbatere după summit, însă aștept cu nerăbdare dezbaterea de astăzi pentru a fi pregătiți bine pentru summit.
Filip Kaczmarek
Doamnă președintă, provocările comune pentru Africa și Uniunea Europeană sunt clare și lipsite de echivoc. Atât domnul Chastel, cât și domnul Piebalgs au vorbit despre asta. Putem include aici, fără îndoială, combaterea sărăciei, pacea și securitatea, democrația și drepturile omului, guvernanța globală și schimbările climatice. Am stabilit, de asemenea, obiective concrete la nivel internațional - Obiective de dezvoltare ale mileniului. Sunt de acord cu domnul Piebalgs în ceea ce privește faptul că îndeplinirea Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului va fi vitală, în realitate, pentru cooperarea pentru dezvoltare și pentru viitorul Africii.
Am formulat, de asemenea, anumite obiective suplimentare, care sunt foarte importante pentru relațiile reciproce dintre Uniunea Europeană și Africa. Acestea sunt: îmbunătățirea calității guvernanței politice și guvernanța eficientă, onestă și durabilă a resurselor naturale și economice. Sperăm că parteneriatul dintre Uniunea Europeană și Africa, precum și strategiile și măsurile comune, vor produce efecte sigure. Sperăm, de exemplu, că creșterea economică observată în numeroase țări din Africa va încuraja incluziunea socială și va reduce nivelul de sărăcie și inegalitățile sociale. Așadar, ne dorim de fapt să creăm condiții pentru investiții și comerț, și, în consecință, pentru crearea de slujbe noi. Sperăm, de asemenea, că această dezvoltare va fi durabilă, ceea ce înseamnă că va duce la construirea unei economii eficiente, ecologice și competitive.
Un aspect care va fi, de asemenea, subliniat, cu siguranță, intens la summit este potențialul imens, în prezent neutilizat al Africii în domeniul energiei regenerabile care cuprinde hidroenergia, energia solară, eoliană, geotermică și din biomasă. Acesta este un potențial care, până acum, nu a fost utilizat în întregime și, la fel ca alte aspecte ale potențialului Africii, nu funcționează întotdeauna spre binele persoanelor care locuiesc pe acest continent. Concentrarea pe buna guvernanță și pe utilizarea acestui potențial va duce, sau poate să ducă, la o schimbare calitativă.
Monika Flašíková Beňová
Doamnă președintă, singurul parteneriat intercontinental pe care l-a înființat Uniunea Europeană este parteneriatul strategic cu Africa.
După ce am citit textul pe care l-a publicat Comisia înainte de summitul care va urma, nu am putut să nu constat că părea aproape prea pozitiv. Ca și cum era scris de cineva cu ochelari colorați în roz.
Realitatea este totuși departe de a fi roz. Dacă vrem să depășim problemele, trebuie să vorbim despre ele cât se poate de deschis. În Africa, dezintegrarea continuă să predomine. Mandatul politic al Uniunii Africane este slab și continentul african este încă divizat, inclusiv din punct de vedere economic.
Acordurile de parteneriat economic dintre UE și țările africane nu funcționează, iar comunitățile economice regionale africane complică și mai mult întreaga situație.
Pe scurt, este greu să discutăm despre Africa ca despre un tot. Pe de altă parte, Uniunea și statele sale membre nu au politici coerente referitoare la Africa și adoptă adesea o abordare de tip utilitar sau paternal în ceea ce privește acest parteneriat. Prin urmare, ar fi bine dacă Comisia ar lua în considerare și aceste aspecte în raportul său.
Charles Goerens
Doamnă președintă, prezentul, marcat de criză, ar trebui să lase ceva spațiu pentru metodele încercate și testate și pentru ceea ce s-a auzit deja. Dacă vrem ca summitul Africa-UE să nu fie în zadar, ar trebui să reușească să abordeze adevăratele probleme. Mai mult, și acesta este de departe cel mai important aspect, ar trebui să deschidă perspectivele în ceea ce privește potențialul considerabil de care se bucură continentul african.
Din partea Africii ne așteptăm la un mesaj clar cu privire la guvernanța sa, capacitatea sa de a realiza valoare adăugată și determinarea sa de a pune capăt prădării resurselor sale. Ne așteptăm, de asemenea, ca Africa să precizeze obstacolele pe care deocamdată nu poate să le elimine sprijinindu-se pe propriile sale resurse.
Din partea Europei, ne așteptăm ca aceasta să dezvolte capacitatea sa de a asculta, complicitatea sa la demersul african, dorința sa de a dezrobi continentul negru pe plan politic, economic și comercial. Europa are o responsabilitate copleșitoare în aceste domenii.
Dacă summitul Africa-Uniunea Europeană va contribui la deschiderea căii către o Africă reprezentată mai bine la Consiliul pentru Securitate și la G20 și pusă într-o poziție mai bună pentru a eradica sărăcia, summitul nu va fi fost în zadar.
Judith Sargentini
Doamnă președintă, relațiile dintre Europa și Africa sunt încordate. După părerea mea, acest lucru nu se datorează crizei economice, ci faptului că gândim pe termen scurt, în loc să gândim pe termen lung. Dorim, pe termen scurt, să vedem comerțul liber pe întreg teritoriul Africii și să forțăm astfel Acordul de Parteneriat European (APE) al tuturor acestor țări sau dorim o Africă stabilă, în creștere pe termen lung, cu care să putem face apoi afaceri într-un mod mai generos? Dorim ca Africa să-și țină imigranții acasă sau recunoaștem că populațiile noastre vor îmbătrâni în viitor și că atunci vom avea nevoie de lucrători? Dorim să evităm să plătim acum pentru încălzirea globală și pentru problemele pe care le cauzează în Africa și să ne confruntăm mai târziu cu o țară sau un continent destabilizator și grupuri mari de refugiați? Dorim să intrăm cu dezinvoltură în conflict cu China pentru a obține materie primă cât mai repede cu putință, sau dorim să mai putem să beneficiem de prosperitatea Africii mai târziu? De asemenea, în primul rând, cum ne asigurăm de faptul că Africa poate beneficia de propriile sale materii prime și pe termen lung? Cum ne asigurăm că cetățenii africani le vor putea cere socoteală liderilor africani? La urma urmei, summitul Africa-UE din Tripoli a demonstrat că avem de-a face cu lideri care și-au păstrat funcțiile fără a face nimic mai mult decât trebuia: Bouteflika, dos Santos, Mugabe - v-ați putea întreba dacă oricare dintre acești bărbați are cele mai bune intenții față de poporul lor. Trebuie să găsim un răspuns la aceste întrebări.
Nirj Deva
în numele Grupului ECR. - Doamnă președintă, Africa este cel mai bogat continent din lume, iar locuitorii săi sunt cei mai săraci în ceea ce privește venitul pe cap de locuitor. Cum este posibil așa ceva? Cred că domnul comisar Piebalgs a pus degetul pe rană când a afirmat că avem nevoie de măsuri concrete la nivel regional, continental.
Pentru a ajunge în acest punct nu avem nevoie de mai multe ajutoare, care nu fac decât să mențină oamenii în sărăcie, la limita subzistenței; trebuie să lucrăm pentru a crea creștere economică. Creșterea economică poate fi generată doar de spiritul întreprinzător și educație, însă educația și spiritul întreprinzător pot apărea doar dacă există instrumentele de creare a creșterii economice. De exemplu, o mare parte din Africa nu are electricitate, astfel încât Africa nu are educația adecvată sau computerele adecvate sau infrastructura adecvată pentru creștere economică. Trebuie să aducem electricitatea într-o parte mai mare din Africa, avem nevoie de apă curată și trebuie să avem securitate alimentară. Sunt încântat de faptul că Uniunea Africană adoptă acum o politică de toleranță zero în ceea ce privește loviturile de stat. Ura, vorba Consiliului.
Ceea ce trebuie să facem acum este să privim Africa ca pe un tigru economic emergent, modern, și să-i dăm Africii posibilitatea de a fi alimentată mai repede pentru a deveni mai bogată.
[Vorbitorul a fost de acord să accepte o întrebare în cadrul procedurii "cartonașului albastru” în conformitate cu articolul 149 alineatul (8) din Regulamentul de procedură]
Richard Howitt
Doamnă președintă, îi mulțumesc domnului Deva pentru contribuția sa și doresc să-l întreb dacă, atunci când spune că ajutoarele euro s-au terminat, nu este de acord cu faptul că toate statele membre, inclusiv Regatul Unit, ar trebui să respecte calendarul pentru îndeplinirea Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului ale Națiunilor Unite, de alocare a 0,7 % din PIB ajutorului pentru dezvoltare până în anul 2013?
În caz contrar, cum poate această aspirație la apă curată, la securitate alimentară și la combaterea sărăciei să fie realizată fără ca comunitatea internațională să-și îndeplinească promisiunile în ceea ce privește ajutoarele?
Nirj Deva
Doamnă președintă, sunt foarte recunoscător pentru intervenția stimabilului deputat. Am spus doar că ajutoarele nu vor alina pur și simplu sărăcia.
Desigur, sprijin Obiectivele de dezvoltare ale mileniului și aplaud guvernul conservator care, deși a trebuit să reducă bugetul nostru național cu aproximativ 30 %, inclusiv bugetul pentru educație, a protejat și sporit bugetul nostru pentru asistență pentru dezvoltare cu 27 %.
Îi sunt foarte recunoscător domnului Howitt pentru că mi-a dat posibilitatea să fac public acest act extraordinar de consecvență și generozitate al guvernului de coaliție de la Londra.
Însă nici dacă sporim bugetul cu 27 % și nici dacă atingem Obiectivele de dezvoltare ale mileniului nu vom elimina sărăcia din Africa, până când nu vom ajuta africanii să devină mai bogați.
Europa nu a devenit ceea ce este astăzi doar prin eliminarea sărăciei și trăind la nivelul subzistenței. S-a îmbogățit prin crearea de bunăstare. Nu vom reuși până nu vom crea bunăstare în Africa, care să poată fi păstrată și să nu fie restituită.
Elie Hoarau
Doamnă președintă, Uniunea Europeană prezintă adesea acordurile noastre de parteneriat economic ca pe o oportunitate pentru țările africane. Și își pierde speranța când aceste acorduri nu sunt semnate cât mai repede cu putință.
Însă întrebarea care ne interesează este de ce nu se grăbesc aceste țări să semneze acorduri care le-ar fi atât de favorabile. Destul de evident, părerile cu privire la calitatea acestor acorduri diferă, și atâta timp cât aceste diferențe de opinie persistă, țările ACP vor refuza să le semneze.
Nu ar fi mai bine să mergem mai departe în direcția dialogului și înțelegerii, ascultând preocupările și așteptările țărilor ACP? Aceste state doresc să vorbească despre strategia de dezvoltare, în timp ce Europa răspunde adesea doar prin deschiderea piețelor.
Această ascultare este pusă în aplicare de Adunarea parlamentară paritară ACP-UE. Consider că celelalte instituții europene ar trebui să procedeze în același mod dacă dorim să construim un parteneriat strategic real între Africa și Uniunea Europeană.
Giancarlo Scottà
Doamnă președintă, stimați colegi, al treilea summit dintre Uniunea Europeană și Africa este o oportunitate fundamentală de a consolida relațiile dintre cele două părți.
În cursul acestui eveniment vom vorbi despre creștere economică, dezvoltare sustenabilă și guvernanță politică, având în vedere mai multe dosare, inclusiv o examinare a sectorului agriculturii și securității alimentare în contextul Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului.
Pentru a garanta acces universal la hrană, pentru a combate sărăcia în zonele rurale și pentru a îmbunătăți calitatea producției agricole, este necesară participarea organizațiilor producătorilor și asociațiilor de sector, pentru ca acestea să fie dedicate și conștiente și să îmbunătățească distribuirea și gestionarea resurselor naturale.
Uniunea Europeană trebuie să lucreze pentru a profita din plin de aceste oportunități de a intensifica dialogul și cooperarea în sprijinul integrării regionale în Africa. Trebuie să luptăm mai ales împotriva dezechilibrelor și a corupției inițiativelor de cooperare. Responsabilitățile guvernelor nu trebuie să predomine asupra celor ale societății civile și participarea tuturor celor implicați în strategii de creștere economică și socială durabilă trebuie garantată.
Franz Obermayr
(DE) Doamnă președintă, la summitul Africa-UE se vor discuta inițiative concrete privind creșterea și ocuparea forței de muncă, și acesta este un lucru bun. Totuși, nu este bine ca un proiect absurd precum Șoseaua transafricană să fie construit cu sprijin UE, deoarece cei 500 de km de drum, planificați pentru 2012, care urmează să fie construiți direct prin Tanzania și Kenya, direct prin cea mai mare rezervă de vânat din lume, Serengeti, este un proiect care ar trebui respins. În fiecare an, milioane de animale sălbatice migrează din Serengeti spre bălțile lor din nord. Oamenii de știință dau avertismente concrete referitoare la catastrofa ecologică care planează asupra acelui loc: dacă animalele nu vor avea acces la apă, ecosistemul se va prăbuși, biodiversitatea va dispărea și va dăuna turismului local, care este responsabil pentru 23 % din venitul Tanzaniei. Prin urmare, le solicit Consiliului și Comisiei să spună un "nu” hotărât acestui proiect, care este o nebunie ecologică și economică. Ce-ar fi dacă am proteja ultimele resurse ale Africii, ce-ar fi dacă am salva Serengeti a doua oară? V-aș ruga, de asemenea, dacă doriți, să semnați declarația scrisă împotriva acestui proiect, Șoseaua Serengeti, pe care am depus-o.
Cristian Dan Preda
(RO) Summitul Uniunea Europeană - Africa de săptămâna viitoare, de la Tripoli, ne oferă oportunitatea de a reflecta asupra direcției pe care vrem s-o dăm parteneriatului care ne leagă de Africa.
În opinia mea, Comunicarea Comisiei Europene din 11 noiembrie e binevenită și aș vrea, în mod special, să salut accentul pus în acest document asupra necesității de a completa cooperarea pentru dezvoltare prin măsuri concrete, care ar putea declanșa o creștere durabilă și incluzivă în această regiune.
Într-adevăr, dacă vrem ca țările de pe continentul african să devină parteneri veritabili ai Uniunii și să-și asume propriul destin, nu există un alt mijloc decât promovarea creșterii economice. Aș vrea să subliniez trei puncte care mi se pare deosebit de importante pentru relația noastră viitoare cu Africa:
în primul rând, dacă vrem ca vocea Uniunii să fie auzită pe continentul african, trebuie să ne asigurăm că avem în față un interlocutor care să ne recepționeze mesajul. Întărirea Uniunii Africane în termeni instituționali și operaționali este, în acest sens, o prioritate;
în al doilea rând, cred că parteneriatul în domeniul păcii și securității este domeniul cooperării cu Africa care, atât în analiza Comisiei cât și în cea a specialiștilor, funcționează cel mai bine în prezent. Cred însă că putem face mai mult decât atât. Trebuie, în opinia mea, să întărim dimensiunea prevenirii conflictelor și mecanismele de consolidare a politicii pentru că, în mod evident, atât conflictele cât și fragilitatea unor state din regiune influențează realizarea Obiectivelor de Dezvoltare ale Mileniului;
în sfârșit, aș vrea să subliniez caracterul esențial al democratizării și al respectării drepturilor omului. Pe aceste teme, adeseori, Uniunea și Africa nu sunt la unison. Dialogul politic trebuie, deci, consolidat și democratizarea acestei regiuni trebuie să fie o temă prioritară, abordată în mod sistematic în relația cu Africa.
Joanna Senyszyn
(PL)Doamnă președintă, realizarea Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului ocupă o poziție strategică în noul plan de implementare a strategiei comune UE-Africa. O problemă fundamentală este reducerea sărăciei, care s-a înrăutățit ca urmare a crizei. Aproape 30 % din populația lumii trăiesc în sărăcie extremă, ceea ce înseamnă că au mai puțin de 1,25 USD pe zi. Peste 100 de milioane de oameni nu au acces la apă sigură. Aproape 80 de persoane mor de foame în fiecare minut, dintre care 60 sunt copii. În fiecare an, această cifră se ridică la 40 de milioane, echivalentul populației unei țări europene mari. Situația este cea mai dificilă în Africa, și în principal în Africa Subsahariană.
Pe lângă măsuri strategice, acest lucru implică și o creștere a ajutorului imediat. Persoanele pe moarte nu pot să aștepte. Uniunea este cel mai mare donator de ajutor pentru dezvoltare. Peste jumătate din sprijinul oficial provine de la noi. Ar trebui să fim mândri de acest lucru. Trebuie să ne intensificăm ajutorul pentru Africa și să-l eficientizăm. Prin urmare, sprijin Comisia în planurile sale de a consolida cooperarea pentru dezvoltare pe baza creșterii sustenabile și a măsurilor pentru prevenirea excluziunii sociale.
Louis Michel
(FR) Doamnă președintă, domnule Chastel, în 2007 am fost, noi, europenii, și africanii, foarte ambițioși. Strategia noastră comună s-a bazat pe un plan de acțiune care cuprindea opt parteneriate strategice foarte concrete.
La summitul de la Tripoli va fi adoptat un al doilea plan de acțiune. În ceea ce mă privește, aș dori să subliniez patru cerințe care trebuie respectate pentru ca acest plan strategic să fie un succes real. În primul rând, aș insista asupra unei participări mai pronunțate a parlamentelor naționale, europene și panafricane la implementarea acestei strategii comune.
În al doilea rând, trebuie să existe o legătură între strategia comună și Acordul de la Cotonou.
În al treilea rând, summitul de la Tripoli, care este consacrat investițiilor, creșterii economice și creării de locuri de muncă, trebuie, pentru a avea succes, să abordeze imediat problema îmbunătățirii mediului de afaceri - a fost menționată în mai multe discursuri, însă este esențială. Securitatea juridică și judiciară a investițiilor private este una dintre cheile către dezvoltarea economică și socială a Africii. Nu va exista o altă strategie de dezvoltare, domnule Hoarau, decât deschiderea piețelor. Restul este caritate și, din nefericire, până acum, aceasta nu funcționează, cel puțin nu suficient.
În concluzie, elementul final: aș dori să vă rog, domnule comisar, să vedeți dacă nu ar fi util să dezbatem rapid la nivelul Comisiei și să facem câteva propuneri pentru a ne asigura că întreprinderile noastre care activează în țările în curs de dezvoltare, și mai ales în sectorul resurselor naturale ale acestor țări, respectă sau se aliniază la Legea Dodd votată de congresul american, căci acesta ar fi un pas enorm în lupta împotriva prădării resurselor naturale și a corupției.
(Vorbitorul a fost de acord să accepte o întrebare în cadrul procedurii "cartonașului albastru” în conformitate cu articolul 149 alineatul (8) din Regulamentul de procedură)
Nirj Deva
Doamnă președintă, am dorit să-l întreb pe domnul Michel, având în vedere distinsa sa carieră în calitate de comisar pentru dezvoltare și vasta sa experiență din Africa, dacă ar putea face în așa fel încât parlamentarii africani - îndeosebi comisiile de analiză publică pentru finanțe și bugete ale parlamentarilor africani - să fie împuternicite și consolidate și să li se acorde mai mult sprijin din partea noastră pentru a putea analiza ce se întâmplă cu miniștrii și președinții lor în legiferarea și claritatea și răspunderea procesului legislativ și al cheltuielilor? Este de acord cu faptul că aceasta este o chestiune foarte importantă pe care putem să o punem în practică?
Louis Michel
(FR) Doamnă președintă, acest lucru ar fi cu siguranță posibil. Trebuie totuși să menționez că Comisia finanțează de mulți ani operațiile și capacitățile parlamentelor naționale din țările în curs de dezvoltare întocmai pentru a le oferi mijloacele de a exercita acest control. Știți, de asemenea, că colegul nostru, Glenys Kinnock, într-un alt parlament și într-o altă epocă, a susținut ideea ca documentele de strategie la nivel de țară și documentele regionale să fie dezbătute în mod necesar, aș spune aproape preventiv, proactiv, în parlamentele naționale.
Știți, de asemenea, că, de exemplu, pentru ceea ce se numește sprijin bugetar, una dintre condițiile sprijinului bugetar, care este un act de încredere în instituțiile unei țări în curs de dezvoltare, este obligatoriu ca bugetul statului și deci utilizarea finanțelor pentru dezvoltare să fie dezbătută în parlamentul național. Cred că, în ceea ce privește Comisia, o întreagă serie de condiții și o întreagă serie de metode sunt deja puse în aplicare din acest punct de vedere.
Charles Tannock
Doamnă președintă, Uniunea Africană s-a dovedit uneori a fi o dezamăgire în combaterea numeroaselor provocări ale Africii. UA este prea adesea prea tăcută în fața autocrației, corupției, fraudei electorale și a loviturilor de stat ilegale.
Dacă UE și Africa doresc să-și întărească și intensifice cooperarea strategică în viitor, nu ne putem eschiva de la a ne exprima așteptările din partea Africii ferm și cu sinceritate. Aceasta înseamnă, în realitate, că Uniunea Africană trebuie să devină o organizație mai responsabilă și mai receptivă, cu o reală autoritate politică și morală.
Când Africa are nevoie de ajutor pentru a combate crizele umanitare, noi ar trebui, desigur, să continuăm să punem la dispoziție resursele financiare și umane necesare. UE trebuie să se asigure mai ales că angajamentul său în ceea ce privește Obiectivele de dezvoltare ale mileniului rămâne la fel de ferm ca întotdeauna. UE ar trebui să mediteze, de asemenea, asupra daunelor provocate economiilor africane de politicile sale comerciale și de regimul lor de subvenționare a agriculturii - uneori oarecum absurd.
Însă, în cele din urmă, doar africanii pot rezolva problemele Africii. Trebuie să înțelegem această realitate și să o poziționăm în centrul abordării noastre cu privire la acest continent strategic și la relația noastră cu el.
Mariya Nedelcheva
(FR) Doamnă președintă, nu are rost să menționăm că o strategie comună este o strategie care fixează priorități și obiective comune. Dispunem deja de această strategie. Ceea ce ne trebuie astăzi este să stabilim mijloace concrete de îndeplinire a acestor obiective.
În acest scop, avem nevoie de linii politice clare, de politici economice coerente și de criterii sociale stabile. La nivel politic, respectul valorilor democratice și al drepturilor omului rămâne firul nostru director. În acest context, invit partenerii noștri să ratifice cât mai repede Carta africană a democrației și să se asigure că angajamentele luate de cele două părți sunt respectate.
La nivel economic, asigurarea unei finanțări adecvate și transparente a strategiei și combaterea corupției la toate nivelurile constituie garanții suplimentare pentru succesul activităților noastre comune. Este, de asemenea, extrem de important să continuăm să înființăm piețe regionale în care agricultura are un rol recunoscut.
La nivel social, trebuie să se acorde prioritate dialogurilor cu ONG-urile și cu toți jucătorii din societatea civilă. Trebuie să ducem în permanență politicile sociale spre un nivel mai ridicat. În acest scop, cred că trebuie să rezervăm un loc aparte educației, formării și mobilității tinerilor pentru a relansa o nouă dinamică globală. Cele două parlamente ale noastre, panafrican și european, trebuie să se străduiască să creeze o monitorizare periodică a rapoartelor și planurilor de acțiune anuale, cu asistența experților comuni. Ne confruntăm, așadar, cu numeroase provocări. Pentru a le face față, trebuie să trecem dincolo de diferențele dintre și din interiorul celor două continente. Summitul UE-Africa este ocazia pentru a propune soluții comune eficiente și depinde de noi să profităm de această oportunitate.
Norbert Neuser
(DE) Doamnă președintă, stimați colegi, summitul Africa-UE pare foarte promițător. Acesta se va concentra în întregime asupra unui parteneriat egal pentru un viitor comun mai bun. La două luni după summitul privind Obiectivele de dezvoltare ale mileniului de la New York, avem ocazia unică de a lua măsuri suplimentare, obligatorii, în lupta împotriva sărăciei din Africa.
Urmărim, desigur, activitățile extinse ale Chinei pe continentul african pentru a proteja propria sa rezervă de materie primă cu mare grijă. Ne aduce aminte foarte mult de activitatea statelor coloniale. În consecință, Uniunea Europeană trebuie să facă presiuni pentru un regulament care să protejeze binele comun și progresul social în țările africane. Astfel se vor crea activități sustenabile. Prin urmare, salut în mod expres propunerea Comisiei de a folosi controale efective în contextul gestionării materiilor prime. Împreună cu partenerii africani, trebuie să sprijinim o politică structurală care promovează creșterea și protejarea climei pentru ca poporul african să scape din capcana sărăciei. Sprijinim propunerile Comisiei privind coeziunea socială deoarece ne vor ajuta să creăm slujbe. Trebuie să punem oamenii din Africa într-o poziție în care să-și poată îndeplini obiectivul de a câștiga un salariu cu care să-și ducă traiul din propria lor muncă.
În cele din urmă, aș dori să fac un rezumat al următoarelor priorități. În primul rând, trebuie să întărim Uniunea Africană și reprezentarea acesteia în toate organele internaționale - Consiliul pentru Securitate, G20 și Parlamentul panafrican. Obiectivele mileniului trebuie îndeplinite în Africa până în 2015 cu ajutorul unor inițiative suplimentare. Trebuie să ne asigurăm că standardele sociale stipulate de Organizația Internațională a Muncii (OIM) sunt prevăzute și au caracter obligatoriu în toate acordurile economice și comerciale dintre UE și Africa.
Geoffrey Van Orden
Doamnă președintă, Planul de acțiune pentru parteneriatul strategic UE-Africa include o secțiune privind guvernanța economică și drepturile omului, care sunt privite ca "esențiale pentru dezvoltarea durabilă”. Totuși, nu am prea reușit să implementăm aceste obiective.
Un exemplu ilustrativ a fost eșecul de a face schimbări reale în Zimbabwe. În 2007, în perioada de dinaintea summitului Africa-UE, ne-am plâns cu amărăciune de ipocrizia UE când, pe de o parte, a impus interdicția de a călători și înghețarea activelor asupra lui Mugabe și asociaților săi, în timp ce, pe de altă parte, l-a invitat la un summit în capitala europeană - Lisabona. Acum aflăm că Mugabe este din nou invitat la un summit Africa-UE, fie el în Libia, iar noi mergem la trap ușor ca și cum nici unul dintre aceste lucruri nu ar conta. Să ne amestecăm cu Mugabe este un afront adus principiilor noastre și este în contradicție directă cu poziția proprie afirmată a UE. Este un eșec al diplomației noastre din Africa dacă mai există vreun guvern african care mai are vreo urmă de considerație față de Mugabe.
Doamnă președintă, pot să adresez două întrebări Consiliului și Comisiei? În Libia, își vor afirma reprezentanții UE dezaprobarea față de prezența lui Magube? În al doilea rând, ce măsuri ia UE pentru a promova activ buna guvernanță? Fără aceasta, există puține speranțe într-un viitor prosper, democratic, pentru Africa.
Enrique Guerrero Salom
(ES) Doamnă președintă, domnule comisar, peste doar câteva săptămâni Uniunea Europeană va fi jucat un rol important într-un număr mare de summituri, începând cu China, apoi Asia, Statele Unite și G20. Curând vom merge la Cancun și săptămâna viitoare la summitul UE-Africa.
Putem considera că este pur și simplu o chestiune care ține de programul nostru, o succesiune obișnuită de summituri cu care ne întâlnim în fiecare an sau foarte des. Am putea totuși să o privim ca pe o serie de summituri în care trebuie să avansăm cu privire la anumite aspecte, în care trebuie să introducem reformele necesare pentru a face față unei lumi care se schimbă în ceea ce privește problemele, răspunsurile și jucătorii săi.
Acesta este modul în care trebuie să privim următorul summit UE-Africa. Se vor întâlni 80 de țări, reprezentând o treime din țările Națiunilor Unite și 1,5 miliarde de locuitori, adică unul din patru. Din păcate, nu putem să afirmăm că avem același produs intern brut proporțional deoarece, printre cele 53 de țări africane, se numără câteva dintre cele mai sărace țări din lume.
Ce trebuie să facem pentru a îmbunătăți măsurile pe care le luăm? În primul rând, trebuie să ne concentrăm prioritățile asupra unei infrastructuri mai avansate, unei securități alimentare mai mari și unui sprijin mai ridicat pentru capacitatea de guvernare.
În al doilea rând, trebuie să ne concentrăm instrumentele de ajutor, să sprijinim societatea civilă, să sprijinim inițiativa privată și să întărim rolul Parlamentului European și al Parlamentului Panafrican. Și, în cele din urmă, trebuie să ne unim cu Africa într-o serie de relații strategice, de exemplu în ceea ce privește instituțiile financiare internaționale.
Reforma Băncii Mondiale a conferit puteri mai mari țărilor în curs de dezvoltare, însă a luat din puterea Africii. Președintele Băncii Mondiale a afirmat în aprilie că acum conceptul de "lumea a treia” nu mai există decât în cărțile de istorie. Din păcate, realitatea este alta, însă putem să facem ceva pentru ca această afirmație să devină realitate în viitorul apropiat.
Salvatore Iacolino
(IT) Doamnă președintă, stimați colegi, în primul rând trebuie să ne amintim că Africa este a zecea putere a lumii, chiar și într-un an în care amintim o problemă importantă - sărăcia - care afectează cu siguranță Africa, precum și numeroase alte continente.
Trebuie să consolidăm acordurile de asociere și să luăm măsuri pentru sustenabilitate economică, mai ales prin intermediul infrastructurii, educației, sănătății și resurselor de apă, cu controale reale asupra caracterului adecvat al măsurilor financiare stabilite pentru țările africane, amintindu-ne că Africa variază considerabil de la o regiune la alta. Acestea sunt regiuni cu nevoi speciale, care dau adesea naștere fluxurilor de imigranți ilegali, de exemplu. Trebuie, în schimb, să adaptăm fluxurile migratoare la nevoile efective ale pieței muncii. Un dialog constructiv poate proteja, cu siguranță, drepturile fundamentale și poate sprijini guvernanța pe acest continent extrem de important.
Ana Gomes
Doamnă președintă, la viitorul summit UE-Africa din Libia, liderii UE se vor întâlni cu Meles Zenawi, prim-ministrul Etiopiei. Etiopia nu este numai a doua cea mai populată țară din Africa și sediul Uniunii Africane, ci și partenerul - în ceea ce privește Acordul de la Cotonou - care a împiedicat dezvăluirea raportului UE privind alegerile de la Addis Ababa în 2005 și, mai recent, în 2010, pentru a evita expunerea neregulilor și a manipulării alegerilor.
Ce rost are discuția despre democrație, drepturile omului și bună guvernanță pe care o va purta UE cu interlocutorii africani, dacă Meles Zenawi, dictatorul Etiopiei, este interlocutorul care reprezintă Africa?
Jaroslav Paška
(SK) Doamnă președintă, știm cu toții că populațiile din numeroase țări africane depind în prezent de ajutorul umanitar al țărilor dezvoltate. Totuși, în viitor, ajutorul nostru ar trebui să se îndrepte spre stimularea dezvoltării economice a zonelor populate, astfel încât cetățenii din țările africane să poată schimba treptat natura țărilor lor prin propriile lor eforturi.
Resursele minerale și resursele umane le oferă țărilor africane potențialul de a recupera diferența de dezvoltare și de a scăpa de sărăcie, cu un anumit nivel de asistență bine gândită din partea țărilor industrializate. Pentru ca țările africane să atragă locuri de muncă, know-how și investiții majore, este în mod evident nevoie de o mai mare stabilitate politică, de un mediu juridic normal și de norme acceptabile pentru antreprenori, care vor fi apoi dispuși să-și dezvolte operațiunile în țările africane cu onestitate.
Un impediment important în calea acestui mediu sunt regimurile autoritare sălbatice, al căror comportament descurajează toți oamenii cumsecade de la a încheia vreo formă de cooperare. După părerea mea, aceasta este problema care face cel mai mult rău oportunităților de dezvoltare a continentului african. Este o problemă care trebuie rezolvată.
Andreas Mölzer
(DE) Doamnă președintă, toată lumea cunoaște proverbul african care afirmă că "sărăcia este asemenea unui leu; dacă nu lupți, te mănâncă”. Dacă avem în vedere ajutoarele actuale pentru dezvoltare și cooperarea dintre Africa și Uniunea Europeană, nu putem să nu ne gândim că aruncăm miliarde cu care hrănim leii, în loc să-i folosim pentru a ajuta oamenii.
Desigur, continentul african are o serie întreagă de probleme. În primul rând, există numeroasele conflicte armate cărora nu prea reușim să le punem capăt în mod pașnic și care sunt alimentate adesea de banii furnizați ca ajutor, care cad adesea în mâini greșite. În al doilea rând, faptul că ratele creșterii economice nu prea merg mână în mănă cu succesul în combaterea sărăciei este o problemă. În această privință, ar trebui să luăm în serios criticile care susțin că UE presează statele africane să-și deschidă piețele, ceea ce ar putea exacerba sărăcia și foametea. Acest aspect trebuie menționat în discuțiile privind acordurile de liber schimb de la summitul UE-Africa, împreună cu criticile referitoare la faptul că exporturile de hrană ieftină pun în pericol mijloacele de trai ale unor grupuri întregi de populație.
Elena Băsescu
(RO) Următoarea reuniune la nivel înalt Africa - UE reprezintă un bun prilej pentru a elabora o strategie realistă de cooperare.
Consider că propunerile prezentate de Comisia Europeană, în sensul consolidării relațiilor dintre cele două continente, vor facilita adoptarea unui plan de acțiune concret în cadrul Summitului. Deciziile șefilor de stat și de guvern care se vor reuni cu această ocazie vor afecta un miliard și jumătate de oameni din 80 de țări.
Eradicarea sărăciei, drepturile omului și guvernanța economică sunt provocări comune care necesită o abordare comună. De aceea este important ca parteneriatul UE - Africa să nu rămână unul de tip donator-beneficiar, ci să devină un parteneriat între părți egale.
Așa cum am făcut-o și cu ocazia dezbaterilor despre combaterea sărăciei, aș dori să subliniez importanța atingerii obiectivelor de dezvoltare ale mileniului. Consider că este necesară mai ales o bună articulare a celor patru axe prioritare de acțiune: finanțare, securitate, alimentare, sănătate și educație.
Alf Svensson
(SV) Doamnă președintă, poate că ar trebui să se sublinieze faptul că Africa însăși a făcut, de fapt, unele îmbunătățiri recent. Totuși, știm că mai sunt încă multe de făcut.
Criza economică a tulburat și continuă să tulbure Europa. Analizăm viața de zi cu zi, însă suntem foarte puțin atenți la ceea ce au pățit țările în curs de dezvoltare ca urmare a crizei economice globale. Cred că ar fi foarte important să efectuăm o analiză de acest gen. Cum au fost afectate țările în curs de dezvoltare de criza economică?
Aș dori, de asemenea, să subliniez cât de important este să facilităm, sau mai degrabă să îmbunătățim, condițiile pentru investiții în țările în curs de dezvoltare, inclusiv pentru investiții europene în țările în curs de dezvoltare. Nu există o lipsă de idei și de investiții din partea țărilor în curs de dezvoltare însele, însă există o nevoie de stabilitate. Ar fi un lucru extrem de pozitiv dacă ajutorul - sau cum dorim să-i spunem în prezent - ar putea contribui la crearea stabilității pentru idei, proiecte și investiții de natură domestică care ar putea fi realizate de fapt în țările în curs de dezvoltare.
Andris Piebalgs
membru al Comisiei. - Doamnă președintă, această dezbatere a fost extrem de bogată și aș dori doar să subliniez câteva aspecte ca răspuns la unele întrebări.
Cred că ar fi greșit să nu recunoaștem că Africa s-a schimbat considerabil. Africa are mai multă încredere în sine și motive întemeiate să facă acest lucru. Africa are creștere economică și, într-un fel, a abordat crizele economice și financiare mai bine decât a făcut-o Europa.
Africa este mult mai organizată și mai puternică - chiar mai mult decât Uniunea Europeană - și are mai multă putere sub forma Uniunii Africane. Ar fi totodată greșit să comparăm Uniunea Africană cu Uniunea Europeană, deoarece sunt tipuri diferite de Uniuni și nu ar trebui să încercăm să le comparăm una cu cealaltă. Totuși, este foarte clar că există o Uniune Africană.
Este, de asemenea, foarte important ca Africa să-și înțeleagă puterea pe scena internațională. Țările africane caută reprezentare în conformitate cu tipul lor de politică. Aceasta înseamnă că acest summit este un summit foarte special. Nu este cu siguranță un summit de tip donator/beneficiar. Este un summit care poate că nici nu este de mare notorietate, însă trebuie să facem această relație să meargă bine.
Cred că trebuie să abordăm două chestiuni esențiale. Una este mai simplă: faptul că îndeplinirea Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului (ODM) ar trebui să se facă în mod sustenabil prin intermediul creșterii incluzive. De aceea trebuie să abordăm problema energiei. De aceea se pune mult accent pe agricultura durabilă, deoarece, fără aceasta, rezultatele noastre în ceea ce privește îndeplinirea ODM-urilor și lupta împotriva sărăciei și garantarea unui nivel mai ridicat de stabilitate vor fi amenințate.
A doua chestiune este o dezbatere politică foarte serioasă. Da, buna guvernanță și drepturile omului vor fi discutate. Însă nu se va mai întâmpla ca altădată, ca una din părți să asculte în timp ce cealaltă își spune punctul de vedere. Este un cuțit cu două tăișuri. Aceasta este, pe de o parte, o provocare, și, pe de altă parte, o oportunitate. Drepturile omului și buna guvernanță sunt pentru noi coloana vertebrală a stabilității în societățile noastre. Nu e vorba că vrem să ținem predici. Totuși, credem că nu putem îndeplini ODM-urile și combate sărăcia fără a aborda aceste chestiuni.
Aceasta înseamnă că, în toate programele pe care le vom aborda, buna guvernanță este esențială. În procedura ex-ante, nu ne luăm angajamente față de guverne acolo unde vedem că nu există speranța unei bune guvernanțe. Apoi continuăm cu discuțiile cu ONG-urile; încercăm să sprijinim populația prin alte mijloace. Totuși, în fiecare proiect subliniem din ce în ce mai mult rolul bunei guvernanțe și al drepturilor omului.
Sustenabilitatea este, de asemenea, în prim planul politicii noastre. Nu finanțăm proiectele Serengeti, de exemplu. Banii UE nu sunt implicați în niciun proiect care dăunează mediului înconjurător. Fiecare proiect este evaluat pe baza evaluării impactului asupra mediului. Avem o adoptare sustenabilă față de aceste proiecte. Însă, totodată, este clar că nu putem să ne așteptăm ca un continent care-și va dubla populația în foarte scurt timp să nu aibă un impact asupra mediului înconjurător.
Și, din nou, rolul nostru în situația actuală este, de fapt, de a tinde spre creșterea durabilă; iar energia regenerabilă este esențială pentru garantarea unei creșteri de acest tip.
Cred că acesta este un summit foarte special. Este un summit nu despre slogane politice, ci mai degrabă despre încrederea care există deja. Care este destul de fragilă. Am putea beneficia considerabil de pe urma acestor relații, însă ar putea apărea și multe probleme.
Cred că acest summit va avea un impact de durată deoarece consider că se concentrează pe domeniile adecvate. Privim rolul politic al Africii din punctul de vedere al Africii. Am oferit mult sprijin pentru a aduce Africa unde se află astăzi și suntem hotărâți să ajutăm Africa să progreseze cu ajutorul nostru și definitiv, încurajând Africa să preia controlul asupra proceselor din Africa.
Olivier Chastel
Doamnă președintă, stimați deputați, într-o oarecare măsură pentru a completa ceea ce tocmai ne-a spus Comisia și pentru a trage o concluzie, aș dori să vă spun că cel de al treilea summit Africa-Uniunea Europeană de la Tripoli trebuie să trimită un semnal politic important menit să aprofundeze cooperarea noastră cu Africa în anii care vor urma.
Acesta va fi despre o colaborare mai bună în ceea ce privește provocările cu care au de-a face cele două continente, despre o exploatare mai bună a posibilităților oferite de combinația potențialului lor enorm și despre o mai bună coordonare a pozițiilor noastre pe scena internațională. Conducătorii africani și europeni vor reuși să găsească indicatori pentru drumul de urmat. În această dezbatere, am auzit mulți indicatori specifici, pe care evident îi vom transmite, desigur, mai departe. Toate contribuțiile, mai ales cele ale parlamentarilor, sunt binevenite.
Aș dori, de asemenea, să răspund unei întrebări în special. Mai mulți dintre dvs. ați menționat în mod specific acordurile de parteneriat economic care, este adevărat, sunt un subiect sensibil, și care au fost deja un motiv semnificativ de neînțelegere la summitul de la Lisabona din 2007. Având în vedere reticența puternică din partea Africii de a încheia acorduri de parteneriat economic, este adevărat că anumiți jucători au cerut un semnal politic care să arate că ținem cont de poziția africană; alții susțin o abordare mult mai proactivă și pozitivă cu privire la natura propunerilor noastre.
La summit, avem sentimentul că, în ceea ce privește această chestiune, va fi mai bine să căutăm un acord pentru a redeschide aceste negocieri în orice caz.
Președinta
Dezbaterea a fost închisă.
Votul va avea loc în timpul următoarei perioade de sesiune, în decembrie.
Declarații scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Nuno Teixeira
în scris. - (PT) Parteneriatul strategic Africa-UE creat în 2007 la summitul de la Lisabona le-a permis celor două continente să definească interese comune și obiective strategice, mergând dincolo de tradiționalele politici UE de dezvoltare. Obiectivele conturate au fost puse în practică prin adoptarea strategiei comune Africa-UE și a planului de acțiune 2008-2010 care stabilește opt domenii prioritare: pace și securitate; guvernanță democratică și drepturile omului; comerț, integrare regională și infrastructură, obiectivele de dezvoltare ale mileniului, energia, schimbările climatice, migrarea, mobilitatea și ocuparea forței de muncă, știința, societatea informațională și spațiul. Cel de al treilea summit Africa-EU care va avea loc la Tripoli, capitala Libiei, va avea ca temă "Investițiile, creșterea economică și crearea de locuri de muncă”, având scopul de a contura orientări comune pe termen lung în aceste domenii, protejând în același timp prioritățile stabilite în strategia UE 2020. Consider că aceasta este o ocazie pentru comercianții portughezi să creeze legături mai strânse pe piața africană ca parte a rețelelor lor comerciale, dar aspectele referitoare la insecuritate și nivelele ridicate ale infracțiunilor săvârșite de comunitatea portugheză, mai ales de rezidenții comunității Madeira din Africa de Sud, trebuie totuși abordate. Prin urmare, este vital să consolidăm și să dezvoltăm o cooperare concretă și conjugată și să o adaptăm simultan la noile provocări din relațiile internaționale.
