Dublinin yleissopimukseen perustuvan järjestelmän arviointi (keskustelu) 
Puhemies
(PT) Esityslistalla on seuraavana Jean Lambertin kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan puolesta laatima mietintö Dublinin yleissopimukseen perustuvan järjestelmän arvioinnista.
Jean Lambert
esittelijä. - (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin myös kiittää varjoesittelijöitä heidän osoittamastaan todellisesta kiinnostuksesta ja sitoutumisesta sekä kaikkia niitä, jotka ovat osaltaan edistäneet tämän mietinnön laatimista.
Kuten tiedätte, Dublin II -asetus liittyy yhteiseen eurooppalaiseen turvapaikkajärjestelmään, ja siinä määritetään, mikä jäsenvaltio on vastuussa turvapaikkahakemuksen käsittelystä ja hakemusta koskevasta päätöksestä. Se vaikuttaa myös hyvin paljon muiden direktiivien, kuten vastaanottodirektiivin ja turvapaikkamenettelyjä koskevan direktiivin, asianmukaiseen täytäntöönpanoon.
Valiokuntamme mietinnössä esitetään selvästi, että Dublin-asetus, ja itse asiassa järjestelmä kokonaisuudessaan, perustuu keskinäiseen luottamukseen ja luotettavuuteen, ja sen tarkoituksena on, että kaikki jäsenvaltiot täyttävät velvollisuutensa.
Aiheeseen liittyy lukuisia huolenaiheita, joita tarkastelemme mietinnössä - vaikka luonnollisestikaan en käsittele tässä yhteydessä niitä kaikkia. Ne koskevat käsittelyn laatua turvapaikkajärjestelmän yhteydessä, vaikutuksia asianomaisiin henkilöihin sekä Dublin II -asetuksen yleistä tehokkuutta. Mitä ongelmia tämä aiheuttaa joillekin jäsenvaltioille? Yksinkertaistammeko me aihetta liikaa, kun otetaan huomioon sen monitahoisuus?
Käsittelyn laadun osalta me tiedämme, että jäsenvaltioiden välillä on suunnattomia eroja suojelupyyntöjen oikeudenmukaisessa ja perusteellisessa tarkastuksessa. Tämä on väärin asianomaisten henkilöiden kannalta ja epäoikeudenmukaista muille jäsenvaltioille. Kun tarkastelemme Euroopan unionin jäsenvaltioita, henkensä puolesta todella pelkäävällä turvapaikanhakijalla täytyisi itse asiassa olla lähes itsemurhataipumuksia hakeakseen turvapaikkaa muutamista jäsenvaltioista, koska kyseisissä maissa hakemuksen hyväksymismahdollisuudet olisivat hyvin vähäiset ja sen vuoksi turvapaikanhakijalla olisi erittäin suuri riski joutua palautetuksi maahansa.
Olemme valiokunnassa siten yhtä mieltä siitä, että olisi käynnistettävä järjestelmällisiä toimenpiteitä sellaisia jäsenvaltioita vastaan, jotka laiminlyövät näitä asioita. Valiokunnan enemmistö toivoo myös, että turvapaikanhakijoiden Dublin-asetuksen mukaiset siirrot tämäntyyppisiin jäsenvaltioihin keskeytetään siihen saakka, kunnes laiminlyönnit korjataan - vaikka tästä asiasta onkin esitetty tarkistus, josta äänestämme huomenna.
Asianomaisten henkilöiden puolesta me toivomme, että päätöksenteon laatua ja johdonmukaisuutta parannetaan selvästi. Vaadimme, että siirtoa koskevat tapaukset on käsiteltävä täysimääräisesti, eikä käsittelyä saa keskeyttää muodollisten seikkojen vuoksi (mietintömme 11 kohta). Dublin-asetuksen mukaisesti saapuville henkilöille on tarjottava selkeää tietoa; haluamme myös parantaa mahdollisuutta perheiden yhdistämiseen sekä laajentaa perheen määritelmää tässä yhteydessä - vaikka tiedänkin, että myös tästä asiasta on esitetty tarkistus - siten, että esimerkiksi alaikäinen henkilö voidaan siirtää asumaan yhdessä ainoan perheenjäsenensä kanssa Euroopan unionin alueella, vaikka kyseinen perheenjäsen olisi pikemminkin serkku kuin sisar tai veli.
Mielestämme on otettava käyttöön myös selkeät menettelyt alaikäisiä varten, ja alaikäisiä pitäisi siirtää ainoastaan perheen yhdistämiseksi; näihin menettelyihin on sisällyttävä myös alaikäisten edustaminen ja saattaminen koko siirron aikana, jotta estettäisiin lasten katoaminen siirron aikana, sillä tällaisia katoamisia on valitettavasti tapahtunut useita kertoja. Vaadimme myös humanitaarisen lausekkeen laajempaa käyttöä esimerkiksi erityisen heikossa asemassa olevien henkilöiden osalta.
Olemme huolissamme Eurodac-järjestelmän käytön mahdollisesta laajentamisesta tunnistamisen lisäksi myös muihin tarkoituksiin. Neuvoston ja komission on ymmärrettävä, että parlamentti suhtautuu näihin kysymyksiin hyvin vakavasti.
Tiedän, että kollegani aikovat puhua tästä aiheesta laajemmin, mutta yksi meidän mielestämme huolestuttava ongelma on myös se, että Dublin II -asetuksella luodaan paineita tietyille jäsenvaltioille, joihin turvapaikanhakijat saapuvat ensisijaisesti Euroopan unionin alueelle tullessaan. Näin ollen pyydämme komissiota tekemään ehdotuksia niin sanottua rasitusten jakamista koskevasta mekanismista, joka ei koske pelkästään taloudellisia rasituksia vaan tarjoaa todellisen ratkaisun asianomaisille jäsenvaltioille ja henkilöille.
Jacques Barrot
komission varapuheenjohtaja. - (FR) Arvoisa puhemies, Dublinin yleissopimukseen perustuvan järjestelmän soveltamista arvioitiin teknisesti ja poliittisesti keskustelussa, joka käynnistettiin vuonna 2007 yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän tulevaisuudesta laaditun vihreän kirjan jälkeen.
Komissio aikoo ennen vuoden loppua ehdottaa tästä kaksitahoisesta arvioinnista saatujen johtopäätösten perusteella muutoksia Dublin- ja Eurodac-asetuksiin säilyttäen samalla Dublin-järjestelmän perusperiaatteet. Tavoitteena on vahvistaa sekä järjestelmän tehokkuutta että asianomaisten henkilöiden suojelua.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minun on kiitettävä parlamenttia siitä, että se on kannustanut keskustelua näistä tulevista muutoksista. Tästä keskustelusta on tulossa rakentava ja epäilemättä intensiivinen. Komissio on yhtä mieltä Jean Lambertin mietinnössään esittämistä huolenaiheista, jotka koskevat järjestelmään liittyviä puutteita. Myös komissio katsoo, että Dublin-järjestelmän onnistuminen edellyttää suojelua koskevien vaatimusten laajempaa yhdenmukaistamista EU:ssa. Tällä tavoin taataan yhtäläinen suojelu kaikille muihin jäsenvaltioihin siirrettäville turvapaikanhakijoille.
Meidän on yhdenmukaistettava laajemmin jäsenvaltioiden turvapaikkalainsäädäntöä sekä lisättävä käytännön yhteistyötä yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän toisessa vaiheessa suunnitellulla tavalla.
Komissio aikoo määrittää tarkemmin noudatettavat menettelyt ja määräajat sekä parantaa Eurodac-tietokantaan sisältyvän tiedon laatua ja luotettavuutta.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, en halua paneutua liikaa yksityiskohtiin, mutta on totta, että komissiossa harkitaan joitakin muutoksia. Muutosten tarkoituksena on parantaa turvapaikanhakijoille tarjottavaa tietoa, tehostaa muutoksenhakuoikeutta, varmistaa, että turvapaikanhakijoita ei pidätetä mielivaltaisesti, selkeyttää humanitaarisen lausekkeen käyttöä koskevia ehtoja ja menettelyjä, tarjota laajempia takeita ilman huoltajaa maahan saapuville alaikäisille sekä laajentaa perheen yhdistämistä koskevan oikeuden soveltamisalaa niin, että se kattaa turvapaikanhakijat ja toissijaista suojelua saavat henkilöt.
Vaikka Dublin-järjestelmää koskeva arviointi on ollut myönteinen, kaikesta huolimatta on myös totta, että järjestelmä on aiheuttanut ylimääräistä rasitusta tietyille jäsenvaltioille, joiden vastaanottokyky ja -valmiudet ovat rajalliset ja joilla on samalla maahanmuuton aiheuttamia erityispaineita maantieteellisen sijaintinsa vuoksi.
Komissio harkitsee mahdollisuutta keskeyttää väliaikaisesti Dublin-asetuksen määräysten soveltamisen ylikuormitetuissa jäsenvaltioissa sekä perustaa turvapaikkakysymyksiin erikoistuneita asiantuntijaryhmiä, joita voidaan pyytää avustamaan jossain määrin ylikuormitettuja jäsenvaltioita.
Komissio ottaa huomioon parlamentin mietinnössä esitetyt tärkeät ja rakentavat suositukset. Emme säästä ponnistelujamme, kun ryhdymme tarvittaviin toimiin puuttuaksemme ongelmiin, jotka parlamentti on ottanut esiin mietinnössään Dublin-järjestelmän toiminnasta ja vaikutuksista.
Kiitän Jean Lambertia ja parlamentin jäseniä. Kuuntelen teitä tarkasti, sillä olen vakuuttunut siitä, että turvapaikkaoikeuden kehittäminen on tärkeä kysymys sekä tulevaisuuden kannalta että kehittäessämme Eurooppaa, jonka on pysyttävä uskollisena pitkälle perinteelleen ihmisten vastaanottamisessa.
Simon Busuttil
Tätä säädöstä on muutettava. Haluaisin selittää, minkä vuoksi. Kun säädös annettiin, tarkoituksena oli, että kuka tahansa turvapaikanhakija - toisin sanoen suojelua pyytävä henkilö - voisi hakea turvapaikkaa siinä maassa, johon hän ensiksi saapui. Tämä vaikuttaa järkevältä, mutta kun säädöstä annettiin, erityisesti kyseisenä ajankohtana ja aikakautena kukaan ei koskaan kuvitellut, että Euroopan unioniin tai jäsenvaltioihin pyrkisi lopulta niin paljon ihmisiä veneellä Atlantin tai Välimeren yli tavoitteenaan päästä Euroopan unionin alueelle. Tämä ei koskaan ollut asetuksen tarkoitus, ja nyt tässä tilanteessa olevat maat joutuvat asetuksen vuoksi vastaanottamaan veneellä saapuvat ihmiset kohtuuttomissa, vaikeissa ja vakavissa olosuhteissa. Olen ilahtunut siitä, että komission jäsenen Jacques Barrot'n mielestä yksi mahdollisuus asetuksen tarkistamiseksi on keskeyttää väliaikaisesti sen soveltaminen sellaisissa maissa, joihin kohdistuu kohtuuton määrä rasitusta. Tällainen tarkistus on tarpeen: joko tällainen tarkistus tai hyvin toimiva solidaarinen mekanismi, joka tarjoaa ylikuormitettuun maahan saapuville siirtolaisille mahdollisuuden siirtyä johonkin toiseen EU:n jäsenvaltioon. Asetusta on ehdottomasti muutettava, ja se on tehtävä mahdollisimman nopeasti.
Martine Roure
PSE-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, Dublin-järjestelmää on käytettävä turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämiseksi. Järjestelmä on kuitenkin hyvin epäoikeudenmukainen. Turvapaikanhakija voidaan sen vuoksi toisinaan palauttaa jäsenvaltioon, jonka tiedetään hylkäävän hänen turvapaikkahakemuksensa, kun taas jäsenvaltio, jossa turvapaikanhakija on, olisi myöntänyt hänelle pakolaisaseman. Tämä on ensimmäinen vääryys.
Lisäksi järjestelmä aiheuttaa solidaarisuusongelman jäsenvaltioiden välille. Tiedämme hyvin, että rasitus kohdistuu voimakkaimmin Euroopan ulkorajoilla sijaitseviin jäsenvaltioihin. Maltasta palattuamme me pyysimme, että Dublin-järjestelmän keskeinen periaate asetettaisiin kyseenalaiseksi. Mielestämme turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion ei välttämättä tarvitsisi olla maa, johon turvapaikanhakija ensiksi saapuu. Hakemukset on käsiteltävä yhteisvastuullisesti.
Olemme havainneet vakavia puutteita, ja tämä koskee erityisesti ilman huoltajaa maahan saapuvien alaikäisten suojelua. Olemme huomanneet, että jäsenvaltioissa ei käytetä riittävästi välineitä, joiden avulla alaikäiset siirrettäisiin jossakin toisessa jäsenvaltiossa olevien perheenjäsentensä luo. Haluamme myös, että alaikäisillä on mahdollisuus siirtyä esimerkiksi toisessa jäsenvaltiossa olevien tätiensä ja enojensa luo sen sijaan, että heidät jätetään selviytymään omin päin. Meidän on sen vuoksi laajennettava perheen määritelmää.
Lopuksi mielestämme on valitettavaa, että joissakin jäsenvaltioissa henkilöt, jotka odottavat Dublin-asetuksen mukaista siirtoa, ohjataan käytännöllisesti katsoen automaattisesti säilöönottokeskuksiin. Korostaisimme sitä, että kyseiset henkilöt hakevat kansainvälistä suojelua eikä heidän hakemuksiaan ole siinä vaiheessa vielä käsitelty yksityiskohtaisesti. Meidän on siksi voitava Dublin II -asetuksen arvioinnin avulla korjata ne vakavat puutteet, jotka panimme merkille vieraillessamme säilöönottokeskuksissa. Olemme vierailleet lukuisissa säilöönottokeskuksissa, ja minun on sanottava, että muutamat näistä vierailuista saivat meidät tuntemaan lähinnä vastenmielisyyttä.
Minun on muistutettava teitä siitä, että Dublin-asetuksen tavoitteena on määrittää, mikä jäsenvaltio on vastuussa turvapaikkahakemuksen käsittelystä. Asetuksella on tarjottava henkilöille mahdollisuus päästä turvapaikkajärjestelmän piiriin sekä taattava, että kaikki turvapaikkahakemukset käsitellään perusteellisesti jossakin jäsenvaltiossa.
Euroopan unioni ei voi kieltää vastuutaan kolmansia maita kohtaan. Sen on taattava turvapaikkaoikeuden suojaaminen.
Jeanine Hennis-Plasschaert
ALDE-ryhmän puolesta. - (NL) Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensiksi kiittää esittelijää hänen mietinnöstään, joka oli yleensä ottaen tasapainoinen. Siksi en lähde halkomaan hiuksia muutamien yksityiskohtien vuoksi. Sitä paitsi, jos olemme aivan rehellisiä, arviointi on jo hieman vanhentunut.
Ainakin Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän mielestä kaikkein tärkein tavoite on muokata jäsenvaltioista toimitettavat tiedot yhteisten standardien mukaisiksi. Vain sillä tavoin arviointi voidaan suorittaa todella luotettavasti ja siten myös tehokkaasti. Jäsenvaltioiden on todellakin paneuduttava tähän asiaan, ja Euroopan komission on luonnollisestikin ohjattava työtä tarpeen mukaan.
Mielestäni - tässä yhteydessä kantani ilmiselvästi eroaa Martine Rouren näkemyksestä - on painotettava sitä seikkaa, että emme voi siirtoja koskevien tietojen perusteella esittää johtopäätöstä, jonka mukaan Dublin-järjestelmä sinänsä aiheuttaisi Euroopan ulkorajoilla sijaitseville jäsenvaltioille kohtuuttoman määrän rasitusta. Kyseisiin jäsenvaltioihin kohdistuu luonnollisestikin huomattavaa rasitusta niiden maantieteellisen sijainnin vuoksi, kuten esittelijä ja myös komission jäsen totesivat. Nimenomaan tästä syystä ALDE-ryhmä on koko ajan vaatinut, että Dublin-järjestelmän lisäksi otettaisiin käyttöön pakollinen rasitusten jakamista koskeva mekanismi, joka ei koskisi ainoastaan taloudellisia ja aineellisia voimavaroja vaan myös kentällä työskentelevää työvoimaa. Loppujen lopuksi kaikki 27 jäsenvaltiota ovat vastuussa siitä, mitä Euroopan ulkorajoilla tapahtuu.
Arvoisa komission jäsen, olen myös hyvin utelias tietämään, mitä te täsmälleen tarkoitatte sanoessanne, että asetuksen soveltaminen voitaisiin väliaikaisesti keskeyttää. Mitä se merkitsee? Tarkoitetaanko sillä, että turvapaikanhakija voi valita jäsenvaltion, johon hän haluaa mennä, ja että hän voi vapaasti jatkaa matkaansa? Jos asia on näin, sillä heikennettäisiin vakavalla tavalla Dublin-järjestelmän poliittista viestiä. Lyhyesti sanottuna kehotan teitä ottamaan käyttöön pakollisen yhteisvastuumekanismin, josta olemme keskustelleet koko tämän ajan.
Lopuksi totean, että kaikissa 27 jäsenvaltiossa on todellakin taattava riittävä ja yhdenmukainen suojelu, jos EU haluaa säilyttää uskottavuutensa. Emme voi liikaa korostaa asianmukaisen yhteisen turvapaikkamenettelyn ja vastaavan turvapaikka-aseman merkitystä.
Johannes Blokland
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (NL) Arvoisa puhemies, Jean Lambertin mietinnön pitäisi kannustaa meitä keskustelemaan vakavasti tästä aiheesta. Mietinnössä kuvatut tosiseikat ovat huolestuttavia. Samalla kun Euroopan komissio käynnistää yhä uusia aloitteita turvapaikkajärjestelmää ja laillista siirtolaisuutta koskevalla alalla, täytäntöönpanon valvonta osoittautuu mahdottomaksi. Kustannusten laskenta, turvapaikkahakemuksia koskevat tiedot ja henkilötietojen käsittely hoidetaan puutteellisesti. Pidän johtopäätöstä huolestuttavana. Jos Dublin-järjestelmä ei edes nyt toimi odotetusti, miten se toimii sen jälkeen, kun uudet maahanmuuttoa koskevat aloitteet käynnistetään? Voidaanko parlamentissa luottaa siihen, että neuvostossa ja komissiossa työskennellään tosissaan kustannusten laskemiseksi? Suhtaudutaanko henkilötietojen suojaan sitten vakavasti?
Olen hyvin kiinnostunut kuulemaan, mihin johtopäätökseen neuvostossa päästään Jean Lambertin mietinnön käsittelyssä. Mielestäni on selvää, ettei Dublin-järjestelmä ole vielä täydellinen. Voidaanko neuvostossa selvittää, toimiiko tietojenvaihto moitteettomasti turvapaikkajärjestelmää ja maahanmuuttoa koskevien uusien aloitteiden yhteydessä?
Stavros Lambrinidis
(EL) Arvoisa puhemies, turvapaikan myöntämistä koskeva Dublin II -järjestelmä olisi vihdoin viimein tarkistettava. Ensiksikin sitä ei voida pitää todella eurooppalaisena: sillä ei taata aitoa solidaarisuutta ja tukea jäsenvaltioille, joihin saapuu niiden maantieteellisen sijainnin vuoksi kohtuuton määrä turvapaikanhakijoita.
Toinen ja edellistä tärkeämpi syy sen tarkistamiselle on se, että turvapaikanhakijoiden kohtuuton määrä usein suoranaisesti uhkaa humanitaarisia periaatteita sekä velvollisuutta kohdella arvokkaasti ihmisiä, jotka saapuvat rajoillemme hakeakseen suojelua.
Tiedämme, että toisinaan monissa jäsenvaltioissa on joko täysin mahdotonta kohtuudella täyttää asetuksessa määrättyjä velvoitteita tai että pahimmassa tapauksessa niissä käytetään tekosyynä eurooppalaisen solidaarisuuden puutetta puolustettaessa viranomaisia, jotka syyllistyvät jopa äärimmäisiin ihmisoikeuksien loukkauksiin.
Minkäänlaisella solidaarisuuden puutteella ei voida perustella sellaisia käytäntöjä, kuten alaikäisten säilyttämistä sietämättömissä olosuhteissa tai turvapaikkahakemusten joukkohylkäämistä poliittisin perustein. Mutta me tiedämme myös, että toiset jäsenvaltiot, joissa näitä ongelmia ei esiinny, katsovat täyttävänsä humanitaarisen velvollisuutensa syyttämällä muita valtioita. Kukaan ei kuitenkaan puhu solidaarisuudesta.
Dublin II -asetus on siten käytännössä johtanut lukuisiin jäsenvaltioiden välisiin syytöksiin ja vastasyytöksiin. Ainoita todellisia häviäjiä ovat turvapaikanhakijat. Tästä syystä on ratkaisevan tärkeää perustaa todellinen yhteinen eurooppalainen turvapaikkajärjestelmä.
Puhemies
(DE) Keskustelua jatketaan Georgiaa koskevan keskustelun jälkeen.
