Euroaluetta koskeva vuotuinen kertomus 2006 (keskustelu) 
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana José Manuel García-Margallo y Marfilin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö euroaluetta koskevasta vuotuisesta kertomuksesta 2006 (2006/2239 (INI)).
José Manuel García-Margallo y Marfil 
esittelijä. - (ES) Arvoisa puhemies, parlamentti on nyt keskustellut ensimmäistä kertaa euroalueen taloudellista tilannetta koskevasta mietinnöstä, jolla on siksi mielestäni ainutlaatuinen merkitys. Se on ainutlaatuinen etenkin siksi, että tämä keskustelu, joka on samalla ensimmäinen yhteinen analyysi, käydään sekä poliittisesti hankalassa että taloudellisesti epävarmassa tilanteessa.
Pidän tilannetta poliittisesti hankalana, koska käsittelemme tässä yhteydessä institutionaalisia kysymyksiä, enkä sen vuoksi voi jättää huomiotta sitä, että perustuslakisopimuksen tulevaisuutta koskeva keskustelu on edelleen käynnissä. En voi sivuuttaa myöskään sitä, että keskustelu tästä mietinnöstä ajoittuu uuteen rahapoliittiseen vaiheeseen: korot ovat jo jonkin aikaa nousseet, ja niiden nousu uhkaa jatkua. Samoin olemme tässä vaiheessa ottamassa käyttöön komission tarkistamaa uutta vakaus- ja kasvusopimusta, ja jäsenvaltiot antavat Euroopan unionin toimielimille ensimmäisen kerran selvityksen siitä, mitä Lissabonin strategiaan liittyviä toimia ne ovat toteuttaneet kansallisissa uudistusohjelmissaan.
Käsittelen seuraavaksi syitä taloudelliseen epävarmuuteen. Vaikka yhdyn komission näkemykseen, jonka mukaan taloudellinen tilanne on hyvä tai ainakin paljon parempi kuin aiemmin, minun on korostettava, ettei kahden prosentin potentiaalisen kasvun avulla pystytä työllistämään Euroopan työttömiä, pysymään kilpailijoidemme vauhdissa ja säilyttämään elintasoamme.
Mietintö on Euroopan parlamentin tavallisen käytännön mukaan jaettu useisiin osiin: makrotalouspolitiikkaan, erityisesti sisämarkkinoihin painottuviin uudistuksiin ja institutionaalisiin kysymyksiin, joissa keskitytään talouspolitiikan koordinointiin ja ulkoiseen edustukseen.
Makrotalouspolitiikan alalla ei ole oikeastaan mitään lisättävää siihen, mitä totesimme talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista käydyssä keskustelussa. Painotan voimakkaasti, että makrotalouspolitiikassa ratkaisu on vakauden lisääminen entisestään.
Toistan vielä, että korostamme institutionaalisia kysymyksiä, ja rahapolitiikassa korostuu halumme lisätä Euroopan keskuspankin toiminnan selkeyttä ja avoimuutta. Haluamme tietää, miksi se toimii tietyllä tavalla ja miten se hallinnoi ja ottaa huomioon niitä kahta pilaria, joihin sen päätöksenteko perustuu. Siksi kehotamme julkaisemaan yhteenvedot pöytäkirjoista, joissa esitetään päätösten tueksi ja niitä vastaan esitetyt perusteet.
Mietinnössä todetaan ensimmäiseksi finanssipolitiikasta, että rahapolitiikan tähänastinen vauhti saattaa olla hidastumassa ja että tähän haasteeseen on vastattava finanssipolitiikalla. Kuten aiemmin korostin, kehotamme tästä syystä komissiota pitämään kiinni vakaus- ja kasvusopimuksen tiukasta tulkinnasta ja jäsenvaltiota vähentämään tehokkaammin alijäämäänsä etenkin hyvinä aikoina. Uutta on se, että kehotamme jäsenvaltioita koordinoimaan paremmin verokalenterinsa ja ne talousennusteet, joiden perusteella ne laativat budjettiennusteensa.
Euroopan talousliittoon kuuluvien maiden kannalta ei ole järkevää käyttää erilaisia öljyn hintaa sekä korko- ja valuuttakurssikehitystä koskevia ennusteita. Kansallisten parlamenttien kanssa käymässämme vuoropuhelussa haluamme kaikkien olevan selvillä keskustelunaiheesta.
Tavalliseen tapaan kehotamme jäsenvaltioita myös vähentämään tehokkaammin julkista velkaa resurssien vapauttamiseksi sekä keskittymään Lissabonin strategiaan ja väestön ikääntymisen julkiselle taloudelle asettamiin haasteisiin. Jo aiemmin toistettu viimeinen kohta on verojärjestelmien tarkistaminen EU:n talouden kilpailukyvyn parantamiseksi.
Uudistukset edellyttävät turvautumista Lissabonin strategiaan yhä uudelleen. Haluamme kansalaisten näkevän, miten hyvin kukin jäsenvaltio suoriutuu. Siksi vaadimme käytännesääntöjä, joilla voidaan painostaa voimakkaammin hitaimpia maita, ja hyvien käytäntöjen vaihtoa, jotta kyseiset maat voivat päästä perille menestyneempien valtioiden toimintatavoista.
Korostan, että viime vuosina havaitsemistamme protektionistisista toimista poiketen on välttämätöntä jatkaa sisämarkkinoiden vapauttamista ja kehittää palvelumarkkinoita. Lyhyesti sanottuna vaadimme perusvapauksien vahvistamista.
Institutionaalisissa kysymyksissä haluan keskittyä unionin toiminnan parantamiseen. Vaadimme neuvostoa, komissiota ja parlamenttia järjestämään neljännesvuosittain kolmikantaneuvottelut Euroopan keskuspankin kanssa käymämme vuoropuhelun rinnalla, vaikka tiedänkin, ettei komission jäsen innostu ajatuksesta.
Näiden kolmikantaneuvottelujen mahdollistamiseksi kehotamme euroryhmää laatimaan suunnitelman euroalueen tavoitteista seuraavien kahden vuoden ajalle. Pyydämme komissiota esittämään seuraavissa kertomuksissa konkreettisempia välineitä tällaisten neuvottelujen edistämiseksi ja kehotamme komission jäsentä ja neuvoston edustajaa kokoontumaan kanssamme kolmen kuukauden välein.
Mielestämme euroalueen ulkoinen edustus ei vastaa euron kansainvälistä painoarvoa. Olemme tyytyväisiä siihen, että jäsenvaltiot olivat yksimielisiä Singaporessa kansainvälisten instituutioiden kokouksessa, ja edellytämme, että jäsenvaltioille varmistetaan tiiviimmän koordinoinnin ja luovien ratkaisujen avulla yhtenäinen edustus Kansainvälisessä valuuttarahastossa, Maailmanpankissa ja muissa kansainvälisissä elimissä.
Kiitän kaikkia varjoesittelijöitä ja kollegoitani heidän vaivannäöstään.
Joaquín Almunia
komission jäsen. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aluksi kiitän esittelijä García-Margalloa sekä Euroopan parlamentin talous- ja raha-asioiden valiokuntaa mielenkiinnosta komission ensimmäisen euroaluetta koskevan vuotuisen kertomuksen arviointia kohtaan. Kertomuksen pääasiallinen tarkoitus on edistää komission ja parlamentin välistä vuoropuhelua ja neuvotteluja koko euroalueen toimintaa parantavien ensisijaisten toimien yksilöimiseksi.
Siitä lähtien, kun sain tilaisuuden esitellä tämän kertomuksen talous- ja raha-asioiden valiokunnalle viime heinäkuussa, euroalueen kasvuennusteet tälle ja kahdelle seuraavalle vuodelle ovat parantuneet merkittävästi. Viime viikolla esittelin syksyä koskevat ennusteet, joista voidaan lyhyesti todeta, että kaikki talouden indikaattorit ovat oikeansuuntaisia: talouskasvu on euroalueella vahvinta sitten vuosikymmenen alun, työttömyys laskee, inflaatio on vakaa ja julkisen talouden alijäämä on selvästi vähentynyt.
Tähän myönteiseen tilanteeseen ovat vaikuttaneet muun muassa ulkoiset tekijät, kuten jatkuvasti vahvistuva maailmantalous, mutta myös sisäiset tekijät, jotka todistavat täysin päinvastaista kuin se yleinen kuva, joka annetaan EU:n ja varsinkin euroalueen talouskasvun pysähtymisestä ja laskusuhdanteesta. Näihin sisäisiin tekijöihin kuuluvat useissa euroalueen maissa viime vuosina toteutetut uudistukset, julkisen talouden vakauttamispyrkimykset ja EU:n talouksien odotettua parempi valmius vastata öljyn hinnan huomattavaan nousuun.
Myös euroalue on edistänyt tuntuvasti näitä suotuisia olosuhteita, koska perheille ja yrityksille on voitu taata nykyisen korkotason ansiosta edulliset rahoitusehdot ja euro on tarjonnut suojan rahoitusmarkkinoiden epävakautta vastaan, kuten keväällä tapahtui.
Nämä myönteiset seikat eivät kuitenkaan kumoa komission kertomuksen tärkeimpiä päätelmiä niistä toimenpiteistä, joiden avulla alueen toimintaa olisi voitava kehittää ja jotka parlamentin jäsenten enemmistö jäsen García-Margallon mietinnön mukaan hyväksyy.
Tarkoitan rakenneuudistusten edistämistä, yhteismarkkinoiden vakauttamista sekä euroalueen tähänastista tehokkaamman ja yhtenäisemmän ulkoisen edustuksen varmistamista.
Nämä kolme kertomuksessa esitettyä painopistettä sisällytetään myös vuotuiseen talouskatsaukseen, jonka esittelen komissiolle 22. marraskuuta ja jossa keskitytään tänä vuonna talous- ja rahaliiton sekä erityisesti euroalueen toimintaan kahdeksan vuoden aikana kertyneiden kokemusten pohjalta.
Tarkasteltuani näitä kolmea painopistettä talousuudistusten yhteydessä yhdyn mietinnössä esitettyyn toteamukseen, jonka mukaan jäsenvaltioiden on tärkeää toteuttaa kansallisissa uudistusohjelmissa lupaamansa uudistukset Lissabonin strategian yhteydessä.
Kun rahapolitiikka on yhtenäistetty ja finanssipolitiikka liitetty vakaus- ja kasvusopimukseen, kunkin maan hallituksen olisi toteutettava talouspolitiikkansa avulla tarvittavat tuottavuuteen, kilpailukykyyn ja markkinoiden toimintaan liittyvät muutokset euroalueen tiiviin lähentymisen varmistamiseksi.
Joulukuussa komissio laatii jäsenvaltioiden esittämien selvitysten perusteella kertomuksen kansallisten uudistusohjelmien ensimmäisestä voimassaolovuodesta. Komission kertomuksessa arvioidaan avoimesti sitä, miten pitkälle kukin jäsenvaltio on edistynyt näiden uudistusten toteuttamisessa, ja annetaan tarpeen vaatiessa suosituksia kullekin maalle.
Kertomuksessa arvioidaan myös sitä, mitä EU:n toimielimet ovat tehneet toteuttaakseen ne uudistukset, joita yhteisön Lissabonin ohjelmassa edellytetään.
Kuten aiemmin totesin, olemme yhtä mieltä siitä, että on tarpeen edistää sisämarkkinoita, jotka ovat yhteisvaluutan ohella toinen olennainen väline varainjaon tehostamiseksi sekä yritysten mahdollisuuksien ja kuluttajien valinnanvapauden parantamiseksi.
Myös rahoitusjärjestelmän yhdentäminen kuuluu tärkeimpiin painopisteisiin talous- ja rahaliiton asianmukaisen toiminnan varmistamiseksi. Tätä alaa koskevat suunnitelmat on esitetty komission valkoisessa kirjassa rahoituspalvelupolitiikasta 2005-2010.
Käsittelen seuraavaksi euroalueen ulkoista edustusta ja vahvistan Euroopan parlamentin olevan samaa mieltä yhtenäisen ulkoisen edustuksen tarpeellisuudesta. Kuten minulla oli tilaisuus yhdessä talous- ja raha-asioiden valiokunnassa hiljattain pitämistäni puheista selittää, Euroopan unioni esiintyi yksimielisesti Singaporessa, minkä jäsen García-Margallo juuri vahvisti. Lokakuussa kyseisen kokouksen jälkeen sekä euroryhmässä että Ecofin-neuvostossa keskusteltiin uudelleen tästä asiasta ja tehtiin muutamia oikeansuuntaisia lisäsopimuksia.
Jäsen García-Margallon mietinnössä esitetään myös huomautuksia rahapolitiikasta ja perustamissopimuksen kriteerien soveltamisesta euroalueen laajentamiseen. Euroopan keskuspankki on yksi maailman avoimimmista keskuspankeista, ja markkinoilla tätä käsitystä pidetään suuressa arvossa ja pankin viestintäpolitiikalle annetaan tunnustusta.
Parlamentissa on viime aikoina keskusteltu useaan otteeseen inflaatiokriteerien soveltamisesta euroalueen laajentamiseen, ja tässä asiassa viittaan tähänastisiin puheenvuoroihin.
Lopuksi totean, etten tiedä, mitä epävarmuutta jäsen García-Margallo on havainnut. Kannatan varauksetta euroalueen toimintaa koskevaa vuoropuhelua Euroopan parlamentin kanssa. Talous- ja raha-asioiden valiokunnan puheenjohtaja tietää tämän hyvin, sillä vain muutama päivä sitten minulla oli tilaisuus keskustella hänen kanssaan asian toteuttamisesta käytännössä.
Othmar Karas
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä on tyytyväinen tähän mietintöön. Tyytyväisyytemme on täysin kiistatonta, ja lisäksi kannatamme mietinnössä esitettyjä vaatimuksia ja analyysejä sekä sen sisältöä.
Laajentaakseni aihetta hieman sanon muutaman sanan kuudesta perusperiaatteesta. Ensinnäkin euro on EU:n tehokkain vastaus globalisaatioon.
Toiseksi se saattaa olla sisämarkkinoiden onnistumisen kannalta tärkein muttei suinkaan ainoa väline. Sen rinnalla on nopeutettava sisämarkkinoiden neljän vapauden käyttöönottoa edistämällä aktiivista innovointia, karsimalla puutteellisia rakenteita sekä vahvistamalla sosiaaliturvaa, eläkkeitä ja terveydenhuoltojärjestelmiä.
Kolmanneksi kaikkien EU:n jäsenvaltioiden on liityttävä euroalueeseen. Jokainen jäsenvaltio, joka kieltäytyy ottamasta euroa käyttöön ja vastustaa euroaluetta eikä toteuta tarvittavia toimia liittyäkseen eurooppalaiseen valuutta-alueeseen, heikentää sisämarkkinoita ja vähentää EU:n kestävyyttä globalisaation vaikutuksia vastaan.
Neljänneksi jäsenyys edellyttää Maastrichtin kriteerien täyttämistä, ja olen iloinen siitä, että komissio on viime kuukausina tekemissään päätöksissä pitänyt niistä tiukasti kiinni.
Viidenneksi vakaus- ja kasvusopimus tarjoaa finanssipolitiikalle tarvittavat puitteet. Vaadimme, että suhdanteista johtuvat tulonlisäykset käytetään alijäämien ja julkisen velan vähentämiseen.
Kuudenneksi totean, että tämänpäiväisten sanomalehtitietojen mukaan Ranskan sisäministeri Sarkozy vaatii EU:n talousasioita käsittelevän euroalueen hallituksen perustamista. Niiden, jotka puoltavat EU:n talouden vahvistamista, on ratifioitava perustuslaki ja annettava komissiolle tarvittavat valtuudet. Siksi kannatamme euron vahvaa asemaa maailmanmarkkinoilla ja yhtenäistä edustusta IMF:ssä sekä EU:n ulkoministeriä, joka antaisi unionille kansainvälistä painoarvoa.
Pervenche Berès
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen tyytyväinen siihen, että saamme tässä täysistuntokeskustelussa tilaisuuden tarkastella yhdessä euroalueen toimintaa aikana, jolloin joidenkin alojen tulevaisuudennäkymät ovat toteamuksenne mukaisesti paranemassa ja jolloin kaikki ovat kuitenkin yksimielisiä siitä, ettei täyttä kasvupotentiaalia ole vielä saavutettu. Myös talouksillemme haitallinen vaihtokurssi vaikeuttaa euroalueen vientiä ja saa jotkin yritykset harkitsemaan tuotantonsa siirtämistä dollarialueelle.
Tämän mietinnön ansiosta uudelleentarkastelu on mahdollista nyt, kun vakaussopimusta on tarkistettu ja kaikki ovat yksimielisiä siitä, että euroalueeseen kuuluvien jäsenvaltioiden sitoumukset on kenties eriytettävä paremmin euroalueen ulkopuolella tehdyistä sitoumuksista. Tältä kannalta katsoen mietintö on hyödyllinen, ja mielestäni myös kollegaamme García-Margalloa on kiitettävä hänen tavastaan käsitellä asiaa.
Vakaussopimuksen uudistamisen lisäksi on muullakin tavoin varmistettava määräaikojen ja tietojen parempi koordinointi. On myös varmistettava, etteivät varsinkaan komissio ja keskuspankki arvioi euroalueen jäsenvaltioiden suoriutumista pelkästään alijäämien näkökulmasta, vaan myös laajemmalta kannalta niiden vahvuuksien ja heikkouksien perusteella. Arvoisa komission jäsen, mainitsitte tämän puheenvuorossanne, ja olen siitä kiitollinen. Kehotan teitä noudattamaan jatkossakin samaa linjaa.
Myös makrotalouden analyysi on tarpeen kytkeä tiiviimmin rahoitusmarkkinoiden kehitykseen. Lisäksi tapa, jolla luokituslaitokset ovat pystyneet sekaantumaan Italian tapaukseen ja arvioimaan kyseisen maan velkaa, antaa meille aihetta suurempaan valppauteen. Jos luokituslaitoksilla olisi merkittävä rooli jäsenvaltioiden velkojen arvioinnissa, euroalueen johtoasema olisi vakavassa vaarassa.
Arvoisa komission jäsen, vahvistan lopuksi sen, mitä useat muut ovat todenneet valuuttakursseista: meidän on lujitettava talouspolitiikkaa ja taloudellista johtoasemaa tällä alalla.
DanutBudreikaitė
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan unionin toistaiseksi suurin saavutus taloudellisen yhdentymisen alalla on talous- ja rahaliiton ja sen yhteisvaluutan perustaminen. Euroalue on toiminut jo kuusi vuotta, ja sen ensimmäinen laajentuminen paljasti, etteivät yli kymmenen vuotta sitten laaditut Maastrichtin kriteerit enää vastaa laajentuvan EU:n ja kehittyvän maailmantalouden tilannetta. Euroalueen jäsenmaat eivät pysty toteuttamaan euroalueen toiminnan kannalta merkittäviä indikaattoreita, eivät varsinkaan hintavakautta koskevaa vaatimusta.
Euroopan komissio (EY:n perustamissopimuksen mukaan) ja Euroopan keskuspankki soveltavat euroalueeseen erilaisia hintavakautta koskevia kriteerejä. Euroopan keskuspankin mukaan hintavakaudella varmistetaan matala inflaatio, joka on edelleen lähellä kahta prosenttia. Euroopan komission menetelmien mukaisesti euroalueen hintavakaus määritetään ottamalla huomioon euroalueen maiden inflaatiokertoimen lisäksi muitakin tekijöitä. Poikkeavia inflaatiotekijöitä ei voida näin ollen sulkea pois.
Kehotan komissiota ja Euroopan keskuspankkia kehittämään yhdessä euroalueen hintavakauden käsitettä ja sen määrittämismenetelmää, jotta vältytään väärinkäsityksiltä euroalueen laajentumisprosessin ja euroaluetta koskevien indikaattoreiden täytäntöönpanon yhteydessä. Kehotan euroalueen jäsenvaltioita panemaan asianmukaisesti täytäntöön euroalueen jäsenyyskriteerit, jotka jäsenvaltiot itse hyväksyivät tehostaakseen taloudellista yhdentymistä. Korostan myös, että rakenneuudistukset ovat välttämättömiä Euroopan unionin ja euroalueen menestymiselle maailmanlaajuisessa kilpailussa ja etenkin palveluiden vapaan liikkuvuuden täytäntöönpanon jatkamiselle sisämarkkinoilla, mikä on parantanut Euroopan unionin kilpailukykyä.
Jens Holm
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, hyvät kuulijat, kiitän aluksi jäsen García-Margallo y Marfilia euroalueen tilannetta koskevasta mietinnöstä. Esittelijä huomauttaa, että euroaluetta koskevat ennusteet näyttävät paremmilta kuin pitkään aikaan. Tähän vaikuttaa tietenkin se, millaista talouspolitiikkaa alueella on tarkoitus harjoittaa. Nykyinen politiikka ei ole toistaiseksi ollut kovinkaan tuloksekasta. Suuri osa Euroopan unionia on sosiaalisessa ja taloudellisessa kriisissä. Tuoreimpien tilastotietojen mukaan Euroopan suurimmalla talousalueella, Saksassa, elää seitsemän miljoonaa köyhää. Yksi syy tähän on nimenomaan talous- ja rahaliitto. EMUa johtaa keskuspankki, jonka inflaatiopolitiikka on maailman konservatiivisinta ja jonka vakaus- ja kasvusopimus tekee talouspolitiikasta merkityksetöntä. Kuten Euroopan ammatillinen yhteisjärjestö (EAY) huomautti selvityksessään hiljattain, emme tarvitse enempää tällaisia joustamattomia käytäntöjä. Sen sijaan aktiivinen talouspolitiikka ja EMUn uudelleenorganisointi olisivat hyödyksi Euroopan kansoille.
Kuten tiedätte, kotimaani Ruotsi ei kuulu EMUun. Vuonna 2003 selkeä enemmistö äänesti siihen liittymistä vastaan. Siksi olen melkoisen levoton lukiessani mietintöä, jossa todetaan, että vuodesta 2007 alkaen euroalue kattaa 13 jäsenvaltiota mutta että - lainaan mietintöä sanatarkasti - "makrotalouspolitiikan koordinaatio ja sisämarkkinat kattavat kaikki 27 jäsenvaltiota". Mitä tämä tarkoittaa? Tarkoittaako se, että Ruotsi, joka on äänestyksessä torjunut EMUn, joutuu liittymään siihen ennemmin tai myöhemmin? Olisin kiitollinen komission ja myös esittelijän vastauksesta, mikäli jälkimmäiselle annetaan puheenvuoro keskustelun lopuksi.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
UEN-ryhmän puolesta. - (PL) Arvoisa puhemies, haluan esittää kaksi huomautusta parlamentin keskustelussa euroalueen tilannetta koskevasta vuotuisesta kertomuksesta 2006. Ensimmäiseksi huomautan, että Euroopan unionin jäsenvaltioissa ja varsinkin euroalueella talouskasvu on paljon hitaampaa ja työttömyyttä paljon enemmän kuin Yhdysvalloissa ja Kiinan ja Intian kaltaisilla kehittyvien talouksien markkinoilla. Euroalueen talouskasvu jää vuosina 2005-2007 lähes puoleen Yhdysvaltojen talouskasvusta, kun taas työttömyys on lähes kaksinkertainen.
Toiseksi huomautan, että EU:n 15 vanhasta jäsenvaltiosta talouskasvu on nopeampaa ja työttömyys vähäisempää niissä kolmessa, jotka eivät liittyneet euroalueeseen, kuin euroalueen jäsenvaltioissa. Ei siis ole ihme, etteivät euroalueen ulkopuolelle jättäytyneet maat kiirehdi yhteisvaluutan käyttöönottoa. Uudet jäsenvaltiot suhtautuvat euroalueen jäsenyyteen nykyisin yhä epäilevämmin, vaikka tekevätkin edelleen kovasti töitä täyttääkseen Maastrichtin lähentymiskriteerit.
Dariusz Maciej Grabowski
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (PL) Arvoisa puhemies, euroalueen kasvu on vuosien ajan ollut maailman hitainta, näin myös vuonna 2006. Sen sijaan, että EU:ssa etsittäisiin syitä Euroopan investointipankin rahapolitiikasta, jäsenvaltiot yritetään velvoittaa toteuttamaan niin kutsuttua yhdenmukaista finanssi- ja veropolitiikkaa.
Tällä tavoin yritetään kahlehtia jäsenvaltioiden aloitekykyä, eli vahvempi sanelee toimintatavat heikommalle. Jos yhteisvaluutan tarkoituksena oli ensinnäkin selkeyttää järjestelmää ja alentaa siten kustannuksia, toiseksi houkutella ulkomaisia investointeja ja kolmanneksi hyödyntää valuutan liikkeeseenlaskun etuoikeutta ja perustaa uusi maailmanlaajuisesti merkittävä valuutta, haluttu vaikutus on kahdessa jälkimmäisessä tapauksessa jäänyt saavuttamatta.
Ulkomaiset investoinnit keskittyvät edelleen Yhdysvaltoihin ja Aasiaan. Euron maailmanlaajuinen kysyntä on suhteellisen heikkoa. Vaikutus on ollut päinvastainen: pitämällä korot korkeina ja vahvistamalla euroa keinotekoisesti on heikennetty eurooppalaisten valmistajien kilpailukykyä ja vähennetty vientituloja. Yhteisvaluutta ja EKP:n toimintalinja näyttävät ajavan rahoituspääoman etuja liiketoiminnan, kuluttajien ja jäsenvaltioiden kansallisten talousarvioiden kustannuksella.
Yhteisvaluutta on vaikuttanut epäsuorasti uusien jäsenvaltioiden vientiin hidastamalla niiden kehitystä ja jarruttamalla niitä. Näin ollen katsomme, että EU:n rahapoliittista järjestelmää on tarkistettava perinpohjaisesti valuutan liikkeeseenlaskua ja korkoja koskevan määräysvallan palauttamiseksi jäsenvaltioiden rahapolitiikasta vastaaville viranomaisille.
Hans-Peter Martin
(DE) Arvoisa puhemies, itse asiassa voimme kaikki olla ylpeitä eurosta. Ennen sen käyttöönottoa tehdyt ennusteet ovat suurelta osin jääneet toteutumatta, mutta kolmea seikkaa on korostettava jatkuvasti. Yksi niistä on mietinnön 5 kohdassa esittämämme vaatimus, jonka mukaan nykyisiä verotuloja on käytettävä ehdottomasti alijäämien vähentämiseen. Toinen on painokas vaatimus Maastrichtin kriteerien tiukasta soveltamisesta. Niiden höllentäminen uudelleen entiseen tapaan ei varmastikaan johda mihinkään. Kolmas seikka on avoimuus. EKP on kaukana jäljessä kansainvälisistä normeista. On täysin käsittämätöntä, ettei se edelleenkään laadi asianmukaisia pöytäkirjoja tekemistään päätöksistä - tai pöytäkirjoja ylipäänsä. Tilanne on korjattava pikaisesti.
Gunnar Hökmark
(EN) Arvoisa puhemies, aluksi kiitän esittelijää hänen mietinnöstään. Siinä korostetaan yhteistyön olevan välttämätöntä EU:n talouden vahvistamiseksi. Voidaan vilpittömästi todeta, että euron ansiosta EU on ennennäkemättömän vakaa.
Ruotsalaisen kollegani aiemmin käyttämästä puheenvuorosta sai sen vaikutelman, että alhainen korkotaso olisi EU:n taloudelle ongelma. Totuus kuitenkin on, että korot ovat alempana kuin koskaan ennen. Olisiko kenenkään mielestä ollut EU:n taloudelle parempi, jos korot olisivat 1970- tai 1980-luvun tasolla tai jos budjettialijäämä olisi samaa luokkaa kuin noina vuosina, jolloin EU oli putoamassa Euroopan talouden vauhdista? Lakatkaamme kuvittelemasta ja katsokaamme totuutta silmiin. Nykyään EU:lla on yhteisvaluutta, jolla painotetaan ja edistetään kilpailua, kauppaa ja investointeja sekä kiinnitetään huomiota välttämättömiin rakenneuudistuksiin ja budjettikuriin, mikä on hyvä asia. Tämä avaa meille mahdollisuuksia, koska EU:n talouden ongelma eivät ole korot vaan puutteellinen sääntelyn purkaminen, liian vähäinen kaupankäynti ja heikot sisämarkkinat. Huomaamme, että sisämarkkinoiden avaamisen jälkeen toimintamme on tehostunut ja olemme menestyneet paremmin.
Olen vakaasti sitä mieltä, että euron vahvuus riippuu aina EU:n talouden tilasta ja euroalueen jäsenvaltioiden kurinalaisuudesta. Tässä korostuu myös Euroopan keskuspankilta edellytetty riippumattomuus, jota mietinnössä painotettiin. Tämä on erittäin tärkeää, jos EU haluaa säilyttää uskottavuutensa.
Ruotsin kannalta katsottuna euro otetaan pian käyttöön muutamassa uudessa Itämeren ympärysvaltiossa. Toivon, että kotimaassani käydään keskustelua, jonka ansiosta voimme lähitulevaisuudessa liittyä niihin ja muihin euroalueen valtioihin.
Udo Bullmann
(DE) Arvoisa puhemies, olen iloinen siitä, että komissio on laatinut tämän kertomuksen ja että se on sitoutunut tarkkailemaan euroalueen tapahtumia. Samaten iloitsen voidessani todeta euroryhmän puheenjohtajan Junckerin tämänpäiväisen läsnäolon parlamentissa merkitsevän sitä, että keskusteluumme osallistuu juuri se henkilö, jonka vastuulla on puhua euroalueen jäsenten puolesta.
Mikä siis on nykyinen tilanne? Ensimmäistä kertaa EU on päässyt lähemmäs Lissabonissa asettamaansa kasvutavoitetta. Euroalueen kasvu on nyt 2,8 prosenttia, mikä on lähestulkoon Lissabonissa viitearvoksi asetettu kolme prosenttia.
Minkä haasteen tämä tilanne asettaa euroalueelle? Mitä olennaista on vaakalaudalla? Tyydymmekö siihen, että tämä on vain pieni tuulenpuuska, pelkkä hetkellinen suhdannenousu, vai haluammeko perustaa rakenteita voidaksemme ennakoida tilannetta ja saadaksemme mahdollisuuden pitkäaikaiseen ja kestävään noususuhdanteeseen. Se edistäisi kansalaisten luottamusta, sillä talous ei perustu pelkkään tietoon vaan myös ihmisiin.
Siksi katson, että meidän on pyrittävä toteuttamaan tarvittavat toimet eli investoitava järkevästi euroalueeseen. Julkisen talouden vakauttaminen on tietenkin hyväksi, mutta emme voi hokea sitä kuin mantraa. Sen sijaan meidän on hyödynnettävä nykyistä noususuhdannetta aloittaaksemme järkevät nykyaikaistamistoimet, joiden avulla voimme vähentää tuntuvasti työttömyyttä. Tämäkin on mainittu mietinnössä.
Lopuksi kiitän yhteisesittelijää ja varjoesittelijäämme Rosatia, joka osallistui keskusteluihimme Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän puolesta. En myöskään halua jättää mainitsematta jäsen García-Margallo y Marfilia, jolle kuuluu kiitos - eikä suinkaan ensimmäistä kertaa - olennaisesta ja merkittävästä panoksesta makrotaloutta koskevaan parlamentin keskusteluun.
Jeffrey Titford
(EN) Arvoisa puhemies, vaikuttaa siltä, että tapahtumat ovat päässeet yllättämään tämän mietinnön. Komission jäsenen Almunian toteamuksista huolimatta mietinnön euroaluetta koskevat toiveikkaat kasvuennusteet ovat aivan päinvastaisia kuin viime viikolla julkistetut taloustiedot, jotka ennakoivat Ranskan talouden nollakasvua. Lisäksi koko euroalueella on merkkejä kasvun heikkenemisestä, eivätkä tilannetta helpota Saksassa ja Italiassa ensi vuonna käyttöön otettavat tiukat verotusjärjestelmät, joilla on määrä saavuttaa euroalueen vakautta koskevat vaatimukset.
Mietinnössä ei kuitenkaan kerrota, että Italian hallitus on romahtamispisteessä pääministeri Prodin päätettyä toteuttaa talousasioista vastaavan Euroopan komission jäsenen vaatimat veronkorotukset ja budjettileikkaukset saadakseen Italian täyttämään Maastrichtin sopimuksen määräykset. Siinä ei myöskään mainita Unkarin mellakoita Unkarin pääministerin paljastettua, että hän oli kaiken aikaa valehdellut veronkorotuksista ja julkisista menoista, joita hän oli salaa luvannut samaiselle komission jäsenelle.
Kun monet EU:n uusista jäsenvaltioista pakotetaan noudattamaan euroalueen kehittyneemmille talouksille tarkoitettua deflaatiopolitiikkaa, tuloksena on kysynnän ja kasvun heikkeneminen ja joukkotyöttömyys. Mietinnössä ei myöskään mainita, että Maastrichtin sopimus on tehnyt itäeurooppalaisista toisen luokan kansalaisia, joilla ei ole lähitulevaisuudessa mahdollisuutta liittyä euroalueeseen, vaikka heidän on pystyttävä mukauttamaan taloutensa sen vaatimuksiin. Ennemmin tai myöhemmin eurooppalaiset kyllästyvät järjestelmään, jossa talous polkee paikallaan ja jossa heillä ei ole mahdollisuutta vaikuttaa demokraattisesti sen hoitamiseen.
Sergej Kozlík
(SK) Olen tyytyväinen Euroopan parlamentin oppositioryhmien ehdotukseen, joka koskee euroalueesta annettavaa vuotuista lausumaa 2006, ja kannatan sitä. Korostan erityisesti kohtaa, jossa vaaditaan hintatason vakaudessa parhaiten menestyneiden kolmen jäsenvaltion käytäntöjen sekä inflaation viitearvon laskentamenetelmien huolellista tarkastelua.
Oleellista on, että inflaation vaihtelut euroalueen jäsenvaltioissa eivät ole osoitus erilaisista makrotalouspoliittisista toimintamalleista vaan johtuvat pikemminkin rakenteellisista tekijöistä. Tämä lähtökohta pätee mielestäni erityisesti Euroopan unionin uusiin jäsenvaltioihin. Paljon energiaa ja raaka-aineita vaativan tuotannon suhteellinen osuus on monissa näistä maista suurempi kuin euroalueella. Valtaosa tästä tuotannosta viedään myöhemmin euroalueelle joko suoraan tai valmiiden tuotteiden osina, esimerkiksi auton korien valmistuksessa käytettävinä metallilevyinä.
Näistä rakenteellisista syistä uudet jäsenvaltiot ovat alttiimpia energian ja raaka-aineiden hintavaihteluille. Samaten kyseiset valtiot toimivat puskurina, joka suojaa euroaluetta hinnanmuutosten vaikutukselta. Tästä ongelmasta kärsii erityisesti Slovakian tasavalta.
Nykyinen inflaatiokriteerien arviointimenettely on näin ollen epäasiallinen ja voi pitkällä aikavälillä heikentää uusien jäsenvaltioiden mahdollisuuksia liittyä euroalueeseen, vaikka ne täyttäisivätkin kaikki muut edellytykset.
Zsolt László Becsey
(HU) Arvoisa puhemies, ensinnäkin kiitän komissiota ja esittelijää tämän vaikean aiheen käsittelystä. Erityisen mielissäni olen huomautuksista, jotka koskevat joustavia työmarkkinoita ja tavoitteellisia koulutustoimia. Mielestäni päätelmämme ovat yhdensuuntaiset. Euroalueen jäsenyyttä tavoittelevan Itä-Euroopan valtion edustajana esitän vain neljä lyhyttä huomautusta.
Ensimmäinen huomautus liittyy euroalueen laajentumiseen: nykyisille jäsenvaltioille asetettujen poliittisten vaatimusten lisäksi ei pidä asettaa mitään muita jäsenyysvaatimuksia.
Toiseksi huomautan, että uusien jäsenvaltioiden on tärkeää liittyä euroalueeseen mahdollisimman pian. Näin ollen etenkään inflaatiota, kestävyyttä ja viitearvoja koskevissa kysymyksissä ei voi olla tulkinnanvaraisuutta, sillä se lykkäisi käytännössä uusien jäsenvaltioiden liittymisen pitkälle tulevaisuuteen. Kyseiset valtiot ovat edelleen jäljessä EU:n talouden keskiarvosta ja kurovat parhaillaan kiinni palkka- ja hintatasoeroja. Jäsen Kozlík antoi tästä kohdasta erittäin hyvän selvityksen.
Kolmanneksi olen yhtä mieltä siitä, että jäsenvaltioiden tilastotietoja on seurattava tarkasti ja että komission on puututtava asiaan ainakin poliittisin keinoin esimerkiksi ilmoittamalla EU:n huippukokoukselle, mikäli jokin jäsenvaltio on poikkeuksellisen leväperäinen ja kulkee väärään suuntaan. Pitkällä aikavälillä ei voida hyväksyä asioiden katsomista läpi sormien. Komissiolla on poliittinen vastuu myös tässä suhteessa.
Neljänneksi on oleellista syventää sisämarkkinoita, ja on tärkeää, että kaikki noudattavat kriteerejä. Uudet jäsenvaltiot tekevät niin. Tässä on kuitenkin ristiriita: Uusilta jäsenvaltioilta evätään pääsy työmarkkinoille ja Schengen-alueelle, ja työvoimavaltaisista palveluista ja työntekijöiden lähettämisestä annetuissa direktiiveissä säädetään erittäin tiukkoja rajoituksia. Toisaalta taas uudet jäsenvaltiot joutuvat silti avaamaan rahoituspalvelumarkkinat yleisesti. Tämä epätasapaino ei millään tavoin helpota jäsenvaltioiden integroitumista syvempiin rahoitusmarkkinoihin.
Benoît Hamon
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kiitän esittelijää tämän mietinnön useista mielenkiintoisista ja myönteisistä suosituksista.
Sen sijaan, että mietinnössä vaadittaisiin pelkästään julkisten menojen leikkaamista, siinä suositellaan resurssien vapauttamista ilmeisen välttämättömien julkisten investointien ohjaamiseksi yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen, infrastruktuuriin ja tutkimukseen.
Palkanalennuksia koskevien suositusten sijaan Euroopan parlamentti myös myöntää - nimenomaan tätä termiä käyttäen - että pitkällä aikavälillä reaalipalkkojen ja tuottavuuden olisi kasvettava samanaikaisesti. Kiitän esittelijää hänen maltillisista sovittelupyrkimyksistään.
Tämän keskustelun aiheena on kuitenkin euroalueen taloudellinen suorituskyky. Olen itse asiassa sitä mieltä, että hiljattain jopa yllättävästi parantuneista kasvun indikaattoreista huolimatta taloudellinen tilanne on edelleen heikko ja epätyydyttävä. Loppujen lopuksi komission makrotalouspolitiikka vaikuttaa miljoonien eurooppalaisten jokapäiväiseen elämään. Korostan, että heidän ostovoimansa vaarantuu palkkakehityksen pysähtymisen ja elinkustannusten nousun takia, ja heidän työolonsa huononevat edelleen samalla kun sosiaaliturva heikkenee.
Komissio ja Euroopan keskuspankki tarjoavat aina saman konkreettisen vastauksen: inflaatiota torjutaan kurinalaisella talousarviolla ja palkanalennuksilla, samalla kun palvelu-, pääoma-, tuote- ja työmarkkinoiden kilpailukykyä lisätään.
Kenties on tullut aika arvioida tämän toimintalinjan tuloksia ja harkita, onko julkisten palvelujen heikentäminen, työmarkkinoita koskevan sääntelyn purkaminen ja julkisten menojen leikkaaminen todellakaan kestävä tapa edistää kasvua euroalueella ja Euroopan unionissa. Valitettavasti harkinta-aika ei ole asialistalla. Kahden päivän kuluessa Euroopan parlamentin on annettava lausunto "palveludirektiivistä", jota on kieltämättä parannettu mutta jossa pidetään edelleen kiinni sääntelyn purkamiseen perustuvasta Fritz Bolkesteinin mallista.
Lähikuukausina asialistallamme on ehdotus direktiiviksi julkisten postipalveluiden lopettamisesta. Huolimatta öljyn tuotantoalueiden jatkuvasta epävakaudesta, erään naapurivaltion kaasuntoimituksilla harjoittamasta kiristyksestä, ilmaston lämpenemisestä ja puolta Eurooppaa koskeneista sähkökatkoista totean, ettei tästä kaikesta ole mitään hyötyä energia-alalla, sillä ratkaisuksi ehdotetaan aina sääntelemättömien ja vapautettujen energian sisämarkkinoiden toteuttamista EU:ssa. Euroalueen talouskertomus on tänä vuonna kenties hiukan parempi, mutta alueen sosiaaliset ja poliittiset saavutukset ovat nähdäkseni yhtä surkeita kuin ennenkin.
Georgios Karatzaferis
(EL) Arvoisa puhemies, olen koko ajan kuunnellut puhujia, varsinkin asiasta vastaavaa komission jäsentä Almuniaa, joka puoltaa euron kanonisointia. Mutta onko kyse todella tästä? Ehkä Euroopan parlamentti yrittääkin kanonisoida sitä uhkaa, jota se Euroopan kansalaisille edustaa?
Meitä kaikkia ilahduttaa euron arvonnousu. Samaan aikaan köyhyysrajan alapuolella elävien kansalaisten määrä kuitenkin kasvaa. Euroopan unionin 27 jäsenvaltion 500 miljoonasta asukkaasta 100 miljoonaa elää köyhyysrajan alapuolella. Toisin sanoen näillä ihmisillä on varaa ostaa lihaa vain kerran kahdessa viikossa, eivätkä he voi ostaa vaatteita lapsilleen eivätkä vaihtaa autoa, ennen kuin se on ollut heillä 15 vuotta. Mitä euro merkitsee näille ihmisille?
Muistutan teille, että kaikki sai alkunsa imperiumista. Emme halua yhden ja kahden euron seteleitä, vaikka 75 prosenttia päivittäisistä maksutapahtumista jää alle viiden euron. Olemme iloisia euron arvonnoususta. Dollariin nähden sen arvo on noussut 0,87 eurosta 1,30 euroon. Tämä merkitsee, että sellainen maa, jolla ei ole patentoituja tuotteita, ei voi myydä Yhdysvaltoihin tai muihin maihin. Saksa voi tietenkin myydä Mersuja, koska ne ovat Mersuja. Kotimaallani ei kuitenkaan ole patentoituja tuotteita, eikä se voi myydä Yhdysvaltojen valtaville markkinoille, kun Yhdysvallat saa saman tuotteen EMUn ulkopuolella olevasta naapurimaasta vain kolmasosalla tuotteen hinnasta. Arvoisa komission jäsen Almunia, miten matkailijoita houkutellaan Kreikkaan tai miten yhdysvaltalaiset matkailijat saadaan matkustamaan Espanjaan, kun euron arvoa on mahdotonta valvoa?
Voisimmeko pohtia kaikkea tätä? Voisimmeko käsitellä näitä asioita? Tämä on valtava ongelma, ja komissiolla on valtava vastuu, varsinkin teillä henkilökohtaisesti, arvoisa komission jäsen Almunia.
Andreas Mölzer
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vaikka meidän euroalueen asukkaiden on tietenkin huolehdittava siitä, että lapsillemme jätetään mahdollisimman vähän velkaa, emme missään tapauksessa saa vahvempaan talouteen pyrkiessämme luopua sosiaalinormeista. Aina kun meillä on houkutus verrata talouskasvuamme Yhdysvaltojen talouskasvuun, on otettava huomioon, että Yhdysvalloista puuttuu sosiaaliturvajärjestelmä lähes täysin.
En usko, että EU saavuttaa Yhdysvaltoja pakottamalla joukoittain julkisen sektorin työntekijöitä eläkkeelle ja yksityistämällä heidän työpaikkansa tai turvautumalla työpaikkoihin, joista maksetaan 1 euron tuntipalkkaa, samalla kun yhä suurempi osa henkilöstöstä pakotetaan yksityisiksi ammatinharjoittajiksi. Aiemmin myytiin yhä enemmän kansallista omaisuutta, jotta päästäisiin euroalueen jäseneksi, ja tästä on tultava loppu. Sen sijaan on toteutettava toimia, joilla selätetään pimeän työvoiman käytön räjähdysmäinen kasvu, vähennetään pieniä ja keskisuuria yrityksiä haittaavia byrokraattisia esteitä - osa niistä on yhä hankalampia - ja helpotetaan kyseisten yritysten mahdollisuutta saada rahoitusta. Tämä on ainoa keino lisätä tulevaisuudessa kasvua euroalueella.
Dariusz Rosati
(PL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, annan mielihyvin tukeni Euroopan komission euroalueen tilannetta koskevalle ensimmäiselle vuotuiselle kertomukselle.
Kertomus antaa hyvän perustan euroalueen tärkeimmistä nykyisistä ja tulevista haasteista käytävälle keskustelulle. Keskusteltavaa on paljon. Vuotuinen kasvu euroalueella on keskimäärin vaivaiset 1,9 prosenttia. Työttömien määrä nousi 13 miljoonaan ja julkisen talouden tilanne pikemminkin huononi kuin parani.
Viime vuonna tilanne parani hieman, kuten ystävällisesti huomautitte, mutta tästä huolimatta EU on jäämässä yhä enemmän jälkeen paitsi Yhdysvalloista ja Japanista, myös nousevista Aasian maista. EU:n talouskasvun pysähtymisen perimmäinen syy ovat ratkaisemattomat rakenneongelmat. Yritysten korkeat perustamis- ja toimintakustannukset, suuret kiinteät työvoimakustannukset, innovointihaluttomuus sekä työ- ja palvelumarkkinoita haittaavien esteiden ylläpitäminen heikentävät eurooppalaisten yritysten kilpailukykyä, jarruttavat kasvua ja lisäävät julkisiin menoihin kohdistuvia paineita. Tämän takia emme voi hyödyntää parhaalla mahdollisella tavalla yhteisvaluutan ja yhtenäisen rahapolitiikan tarjoamia etuja.
Kehotankin Euroopan komissiota painostamaan jäsenvaltioita, jotta ne vauhdittaisivat tarvittavien uudistusten toteuttamista. Tämä on todettu välttämättömäksi useissa mietinnöissä ja tutkimuksissa, kuten Shapiron raportissa ja Wim Kokin johdolla toimineen korkean tason asiantuntijaryhmän raportissa.
Euroalueen makrotalouspolitiikkaa on kehitettävä. Ennen kaikkea tarvitaan finanssipolitiikan asianmukaista koordinointia jäsenvaltioiden kesken. Samanaikaisesti yhteisvaluutta edellyttää, että jäsenvaltiot noudattavat yhteisvastuullisesti talousarviota koskevaa kurinalaisuutta. Näin pystytään saamaan makrotalouspolitiikka tasapainoon ja vahvistamaan sopiva politiikan välineiden yhdistelmä.
Rahapolitiikan on perustuttava selkeisiin, avoimiin sääntöihin ja oltava kaukonäköisempää. Liiallinen salailu päätöksenteossa ja rahapolitiikan "kahden pilarin" sekä varsinkin M3-rahavarannon asemaa koskevien selkeiden määräysten puuttuminen panevat vakavasti epäilemään Euroopan keskuspankin johtokunnan jäsenten nimityssääntöjä. Kaikki nämä tekijät rajoittavat yhteisen rahapolitiikan tehoa ja avoimuutta ja saattavat heikentää yhteisvaluutan asemaa.
Olennainen osa euroalueen vahvistamista on sen laajentaminen ja uusien jäsenten ottaminen. Tässä menettelyssä on noudatettava sääntöä, jonka mukaan ehdokasmaita velvoittaa vain ja ainoastaan perustamissopimus kokonaisuudessaan. Näin ollen niiden on täytettävä perustamissopimuksessa määrätyt kriteerit, mutta niille ei saa asettaa lisävaatimuksia. Olen vakuuttunut siitä, että euroalueen uudet jäsenvaltiot, joiden alijäämä ja julkinen velka ovat usein paljon pienempiä kuin muilla jäsenvaltioilla, auttavat vahvistamaan euroaluetta.
Lopuksi kiitän euroryhmän puheenjohtajaa Junckeria osallistumisesta parlamentin keskusteluun ja toivon, että se innostaa häntä ja auttaa häntä johtamaan euroryhmää entistä paremmin. Kiitän myös jäsen García-Margallo y Marfilia tämän erinomaisen mietinnön laatimisesta ja hyväksyn täysin useimmat siinä esitetyistä ehdotuksista.
Joaquín Almunia
komission jäsen. (ES) Arvoisa puhemies, suuret kiitokset kaikille parlamentin jäsenille heidän puheenvuoroistaan. Mielestäni keskustelu osoittaa, että on hyödyllistä laatia tällainen euroalueen toimintaa ja sen tuloksia koskeva vuotuinen kertomus. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun komissio antoi tällaisen kertomuksen ja parlamentti keskusteli siitä.
Tämänpäiväisen keskustelun päätteeksi voin toiveikkaasti huomauttaa, että euroalueen talous kasvaa taas siitä huolimatta, että joidenkin mielestä kasvu on erittäin hidasta. Euroalueen talous kasvaa tänä vuonna 2,6 prosenttia, varainhoitovuoden lopussa kenties enemmänkin. Euroalue synnyttää työpaikkoja ja vähentää työttömyyttä. Ennusteidemme mukaan euroalueella luodaan vuoteen 2008 mennessä viisi miljoonaa työpaikkaa. Usein ei tuoda esiin sitä tosiasiaa, että vuosikymmenen alusta lähtien euroalueella ja tietenkin koko Euroopan unionissa on hitaasta kasvusta huolimatta luotu huomattavasti enemmän työpaikkoja kuin Yhdysvalloissa, joka aina pitää itseään työllisyystoimien ja -strategioiden esikuvana.
Näin ollen olen sitä mieltä, että euroalueen toimintaa ja yhteisvaluutan ansiosta saavutettuja tuloksia koskevassa analyysissa jotkin tekijät antaisivat aihetta kohtalaisen myönteiseen arvioon. Pitää kuitenkin myös paikkansa, että joihinkin seikkoihin on edelleen kiinnitettävä huomiota, sillä tehtävää on vielä paljon.
Kuten monet teistä totesivat, suurempi potentiaalinen kasvu ja työttömyyden vähentäminen vaativat vielä paljon työtä, jotta kasvua ja työpaikkoja lisäämällä voidaan parantaa kansalaistemme elämää, vähentää eriarvoisuutta ja tarjota vakaampi perusta sosiaaliturva- ja sosiaalipalvelujärjestelmillemme. Kuten monet teistä totesivat, tämä edellyttää ensinnäkin, että noudatamme jatkossa vielä paremmin perustamissopimuksessa määrättyjä vakautta ja talousarvion kurinalaisuutta koskevia kriteerejä ja panemme täytäntöön vakaus- ja kasvusopimuksen, jonka soveltamisesta on saavutettu kohtalaisen rakentava yhteisymmärrys. On myös jatkettava uudistuksia ja edistettävä Lissabonin strategiaa, sillä sen suunnitelmat esteiden poistamiseksi ja neljän vapauden edistämiseksi ovat osoittautuneet vakaaksi perustaksi, jonka pohjalta luodaan paremmat edellytykset tulevaisuuden kohtaamiselle.
Analyysin ja monien sen päätelmien mukaan tämä edellyttää myös euroalueen parempaa hallinnointia. Mielestäni euroryhmän toiminta on tehostunut sen jälkeen, kun sen pysyväksi puheenjohtajaksi valittiin Jean-Claude Juncker, joka on tänään paikalla parlamentissa. Sen ansiosta edistymme paremmin analysoinnissa, keskinäisen yhteisymmärryksen saavuttamisessa ja niiden päätösten koordinoinnissa, jotka koskevat jäsenvaltioita mutta joita ei voida sanella niille ylhäältä päin. Päätökset on tehtävä yksimielisesti ja jäsenvaltioiden ehdottomalla suostumuksella sekä niiden toimivallan mukaisesti. Myös vuoropuhelua on tehostettava.
Hyvät parlamentin jäsenet, jos jollakin teistä on vielä epäilyksiä, sekä komissio että minä talous- ja raha-asioista vastaavana komission jäsenenä olemme sitä mieltä, että komission ja parlamentin kahdenvälistä vuoropuhelua näistä asioista on lisättävä. Mielestäni euroryhmän puheenjohtajavaltion, komission ja parlamentin on käytävä kolmenvälisiä neuvotteluja muun muassa euroryhmän toiminnasta ja kaikista huomiomme kiinnittävistä asioista. Katson, että parlamentin suostumuksella on edistettävä myös Euroopan keskuspankista käytävää vuoropuhelua, jossa kuitenkin kunnioitetaan samalla ehdottomasti pankin riippumattomuutta. Tämä ei ole mahdoton ajatus, sillä keskuspankki käy raha-asioita koskevaa vuoropuhelua parlamentin kanssa mutta myös kuukausittaista vuoropuhelua komission kanssa. Mielestäni parlamentti voi, ja sen pitäisikin, silloin tällöin osallistua tähän toimielinten väliseen näkemystenvaihtoon. Toimielinten yhteisenä tavoitteena on, että euroalue toimii asianmukaisesti ja että yhteisvaluutta euro tuottaa parhaita mahdollisia tuloksia kaikkien Euroopan kansalaisten kannalta.
Juncker
euroryhmän puheenjohtaja. (FR) Arvoisa puhemies, aivan ensimmäiseksi pyydän anteeksi myöhästymistäni. Luxemburgin ja Strasbourgin välinen tie on hirvittävän ruuhkainen Strasbourgin päässä, ja liikenneruuhkien takia en pystynyt saapumaan ajoissa. Halusin tietoisesti välttää häiritsemästä Strasbourgin asukkaiden rauhaa, joten en halunnut ajaa kaasu pohjassa vaan noudatin tarkoin liikennesääntöjä. Kärsin siitä ennen kaikkea itse myöhästyessäni tästä keskustelusta. Siitä huolimatta haluan kertoa, että pidän tätä keskustelua tärkeänä, koska parlamentin ajatukset ovat sekä sinänsä tärkeitä että pitävät keskusteluja yllä euroryhmässä, jota johdan ystäväni, raha-asioista vastaavan komission jäsenen Almunian avulla, innoittamana, vauhdittamana ja rohkaisemana.
Arvoisa puhemies, aluksi totean uskovani EU:n vahvaan kasvuun: se laajenee eikä ole vaarassa, vaikka varsinkin Ranska yrittää tukahduttaa sitä. Työllisyysaste nousee ja työttömyys vähenee, vaikka onkin vielä kohtuuttoman korkea. Jos kasvua tarkastellaan laajemmassa yhteydessä, se on oletettavasti nykyisin luultua vahvempaa ja joka tapauksessa vahvempaa kuin kuusi kuukautta sitten ajattelimme.
Vuonna 2007 on tarkkailtava, missä määrin Yhdysvaltojen suhdannetaantuma vaikuttaa euroalueen talouden suorituskykyyn. Euroryhmä on vakaasti sitä mieltä, että Yhdysvaltojen taantumalla ei ole niin merkittävää vaikutusta euroalueen talouksiin kuin vuosina 2000-2001. Yhdysvaltojen suhdannetaantuma iskee nähdäksemme pääasiassa rakennusalaan eikä leviä Yhdysvaltain talouden muille aloille. Vaikutus euroalueen kasvuun on siis vähäisempi kuin aiemmin, vaikka maakohtaisissa vaikutuksissa ilmeneekin suuria eroja.
Miksi saavutettu kasvu vaikuttaa meistä kohtuullisemmalta nykyisin kuin muutama vuosi sitten? Ensinnäkin siksi, että euro on suojannut meitä suunnattoman paljon viime vuosina. Euron käyttöönoton tarkastelun yhteydessä ei koskaan korosteta riittävästi, että euro on suojannut meitä ennen, suojaa nykyisin ja myös jatkossa! Kuvitelkaa Euroopan talouden ja valuuttajärjestelmien tilaa, ellei euro olisi ollut käytössä kriisiaikoina. Euron käyttöönoton valmistelun aikoihin Latinalaista Amerikkaa, Venäjää ja Kaakkois-Aasiaa koetteli talouskriisi. Kuvitelkaa, miten hallitsemattomasti asiat olisivat saaneet kehittyä järjestelmässämme ennen EU:n järjestelmän käyttöönottoa Irakin sodan ja vuoden 2001 syyskuun 11. päivän tapahtumien aikana. Kuvitelkaa, miten eurooppalaiset valuutat olisivat pärjänneet, jos ne olisivat edelleen käytössä, kun geostrategiset kriisit ovat jatkuva huolenaihe. Kuvitelkaa, miten jotkut kansalliset valuutat olisivat pärjänneet Ranskan ja Alankomaiden torjuttua perustuslain. Euro on suojannut meitä, ja se on suojannut jopa sellaisia maita, jotka suhtautuivat EU:hun epäillen, kun niiden oli määrä hyväksyä perustuslakisopimus.
Julkisen talouden tilanne parani, kun vakaus- ja kasvusopimusta tarkistettiin ja uudistettiin kaikessa viisaudessa ja yhteisymmärryksessä parlamentin kanssa, ja usein jopa sen aktiivisella tuella. Joillakin ihmisillä oli mielestään oikeus ilmaista vakava huolensa uudistetun sopimuksen hyväksymisestä. Nykyisin on nähtävissä, että uudistetun sopimuksen mekanismit pitävät hyvin pintansa ja että kaikki hallitukset tekevät parhaansa pannakseen täytäntöön sopimuksen tärkeimmät säännöt ja pääperiaatteet. Julkisten talouksien alijäämät vähenevät, ja yleisesti ollaan saavuttamassa yhteisymmärrys, jonka tavoitteena on saada kaikki jäsenvaltiot suhtautumaan vakavasti vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevään osioon: kaikki jäsenvaltiot ovat päättäneet suunnata noususuhdanteesta johtuvan julkisen talouden ylijäämän ensisijaisesti alijäämän ja julkisen velan vähentämiseen. Olen tyytyväinen tähän päätökseen.
Euroryhmä harkitsee perusteellisesti varainhoidon valvonnan lisäämistä, ja tekee sen yhdessä komission kanssa, jonka hyväntahtoinen tapa auttaa euroryhmän puheenjohtajavaltiota on osoittautumassa erittäin tehokkaaksi. Seuraavassa kokouksessamme selvitetään mahdollisuuksia lisätä varainhoidon valvontaa. Kokous pidetään marraskuun loppupuolella eli sen jälkeen, kun olen vieraillut jäsen Berèsin asiantuntevasti johtamassa talous- ja raha-asioiden valiokunnassa. Vastedes toimimme näin ja käytämme perustana komission horisontaalista kertomusta, jossa varmasti korostetaan nykyisiä konkreettisia poliittisia ongelmia, myös poliittis-taloudellisia ongelmia, tai annetaan useille jäsenvaltioille ja jopa koko euroalueelle konkreettisia suosituksia. Vielä on kuitenkin päätettävä, missä muodossa nämä suositukset annetaan.
Koko valuutta-aluetta ajatellen haluaisin meidän tänä vuonna ottavan vakavasti komission pitkäaikaisen kehotuksen, jonka mukaan Lissabonin strategian edistymistä koskevissa Eurooppa-neuvoston päätelmissä on käsiteltävä euroaluetta omassa luvussaan. Kyseiseen lukuun sisällytetään ne rakenneuudistukset, joita useissa euroalueen valtioissa on toteutettava.
Arvoisa puhemies, rakenneuudistukseen liittyvästä ongelmasta totean yksinkertaisesti, että väheksymme sitä lisäarvoa, jota nämä rakenneuudistukset ovat jo tuoneet euroalueen yhtenäisyydelle. En hyväksy kaikkia - tai yleisesti ottaen muutamia - jäsenvaltioissa toteutettuja rakenneuudistuksia, mutta poiketen siitä käsityksestä ja kuvasta, jonka hyvin usein euroalueesta annamme, merkittävä määrä rakenneuudistuksia on tosiasiassa käynnissä. Korjaamme jo nyt satoa tästä kauaskantoisesta euroaluetta koskevasta rakenneuudistuksesta, jonka olemme toteuttaneet.
Tarkasteltaessa lähemmin useissa jäsenvaltioissa käyttöön otettuja kansallisia uudistusohjelmia havaitaan, että monet niiden rakenteellisista ratkaisuista ovat yleisesti ottaen keskenään yhdenmukaisia. Näitä lukuisia uudistuksia onkin edistettävä vajoamatta vastenmieliseen uusliberalismiin ja täysin häikäilemättömään ja pidäkkeettömään sääntelyn purkamiseen. Vastustan tätä, sillä olen edelleen vakaasti sitä mieltä, että euron, euroalueen ja myöhemmin toteuttamiemme johdonmukaisten toimien uskottavuutta lisää se, että täydennämme rakenneuudistusten parissa tekemäämme työtä panemalla täytäntöön sosiaaliset vähimmäisoikeudet. Näin taattaisiin kaikille työntekijöille koko euroalueella muutamat vähimmäisoikeudet, joita jäsenvaltiot eivät voisi heikentää yrittäessään lietsoa kansallista kilpailuhenkeä.
Eurooppalaisilla työntekijöillä on oikeus tuntea asemansa. Emme saa enää antaa sellaista vaikutelmaa, että rahaliitto on liiketoimintaa, jota valtiovarainministerit, pankkimaailma sekä suursijoittajat ja -yritykset johtavat, ja että se todellisuudessa horjuttaa työntekijöiden keskeisimpiä perusoikeuksia. Loppujen lopuksihan he muodostavat valtaosan EU:n väestöstä.
Käsittelen lyhyesti euroalueen laajentumista. Olen eri mieltä kaikkien niiden kanssa, jotka antavat ymmärtää, että euroalueella suhtaudutaan aiempaa tiukemmin alueen jäsenyyttä hakeviin uusiin jäsenvaltioihin. Sovellamme nimenomaan Maastrichtin sopimuksessa määrättyjä kriteerejä. Maastrichtissa 7. helmikuuta 1992 sopimuksen allekirjoittamisen yhteydessä hyväksyttyjen kriteerien muuttamista ei ole vaadittu. Kyse ei ole siitä, että nimellisistä lähentymistoimista luovuttaisiin ja että ne korvattaisiin sellaisella kriteerillä, jonka takia lakattaisiin soveltamasta määrättyjä euroalueiden ensimmäisille jäsenvaltioille aikoinaan asetettuja kriteerejä. Varoittaisin niitä, jotka asettavat nimelliset lähentymiskriteerit konkreettisesti kyseenalaisiksi, siitä todellisesta vaarasta, että nimelliset lähentymiskriteerit korvataan todellisilla lähentymiskriteereillä. Todellisten lähentymiskriteerien soveltaminen lykkäisi uusien jäsenvaltioiden liittymistä euroalueeseen pitkälle tulevaisuuteen. Siksi olisi mielestäni viisasta tyytyä nykyisiin kriteereihin ja lisätä näin euroalueen uskottavuutta.
Euroalueen edustus EU:n ulkopuolella ansaitsisi itse asiassa pitkän selvityksen, mutta käsittelen asiaa vain lyhyesti. Euroaluetta edustamaan tarvitaan henkilö, ääni ja paikka jokaisessa kansainvälisessä elimessä ja erityisesti kansainvälisissä rahoitusorganisaatioissa. Olen vakuuttunut siitä, että emme ole vielä päässeet niin pitkälle toimikauteni päättyessä 1. tammikuuta 2009. Tästä huolimatta olen vakaasti sitä mieltä, että jonain päivänä pidättyvinkin eurooppalainen ymmärtää, että EU tekee itsensä jatkuvasti naurunalaiseksi yrittäessään osallistua kansainvälisten raha-asioiden hoitoon ilmestymällä kansainvälisille foorumeille ilman yhteistä toimintaohjelmaa. Tässä olivat ne muutamat huomautukset, jotka minulla oli mielestäni oikeus esittää. Pyydän samalla anteeksi, etten pystynyt vastaamaan kaikille puhujille, kuten yleensä teen. Jouduin vastaamaan lyhyesti, koska en ollut paikalla, kun puhujat Euroopan parlamentille kuuluvan vastuun mukaisesti käyttivät puheenvuoron.
Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tiistaina klo 11.30.
Kirjallinen lausuma (työjärjestyksen 142 artikla)
Jean-Pierre Audy
(FR) Vaikka asiantuntevan kollegani Garcia-Margallo y Marfilin laatimassa mietinnössä esitetään joitakin erittäin mielenkiintoisia analyyseja ja ehdotuksia euroalueesta, on valitettavaa, ettei siinä käsitellä avoimesti euron kehittämistä teknisestä valuutasta kasvua ja työllisyyttä edistäväksi poliittiseksi välineeksi. Euroopan keskuspankin (EKP) harjoittama rahapolitiikka vaikuttaa olevan ristiriidassa todellisuuden kanssa: yleensä valuuttakurssi on vahva voimakkaan talouskasvun aikana, ja valuutan arvon pitäisi laskea kasvun heiketessä. Todellisuudessa EU:n tilanne on ollut päinvastainen 1990-luvun alusta lähtien. Vaikka jäsenvaltiot toteuttavat uudistuksia, pyrkimys inflaation poistamiseen epätarkoituksenmukaisella rahapolitiikalla johtaa siihen, että EU:n talouskasvun tulokset jäävät keskinkertaisiksi.
Jos tilanne jatkuu tällaisena nyt, kun raaka-aineiden ja energian hinta on ampaissut maailmanlaajuisesti jyrkkään nousuun, inflaatio ja kasvu pysähtyvät ja valmistajat siirtävät yrityksensä dollarialueelle. Kaiken tapahtuneen perusteella vaikuttaa siltä, että EKP jättää talouspolitiikan huomiotta, kun taas vastaavasti Yhdysvalloissa se saa jakamattoman huomion.
