Az utasnyilvántartásról (PNR) szóló uniós külső stratégia (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Tanács és a Bizottság nyilatkozatai az utasnyilvántartásról (PNR) szóló uniós külső stratégiáról.
Annemie Turtelboom
Elnök asszony, tisztelt képviselők, úgy vélem, hogy az elmúlt években egyértelművé vált az utas-nyilvántartási adatállomány (PNR) adatainak fontossága és szükségessége. Elég csak a New York-i támadásokra vagy az amszterdami Schiphol repülőtérről Detroitba tartó járat elleni, meghiúsult merényletre gondolnunk. Természetesen az elmúlt napokban is érzékeltük, hogy továbbra is nagyon magas a fenyegetettség szintje.
Elég csak a különböző tagállamból érkező információkat megvizsgálnunk vagy a fenyegetettség több országban, például Franciaországban és Spanyolországban is megemelkedett szintjére gondolnunk. Hazámban is több helyen emelkedett a fenyegetettség szintje, és nemrégiben az Amerikai Egyesült Államok is utazási riasztást adott ki. Úgy gondolom, hogy az elmúlt néhány hónapban a Bizottság és a Tanács nagyon kemény munkát végzett az utas-nyilvántartási adatállomány (PNR) terén.
A dolgok jelenlegi állása a következő: Szeptember 21-én a Bizottság tájékoztatta a Tanácsot az utasadatok harmadik országok részére történő továbbításával kapcsolatos uniós politikáról. A Bizottság előterjesztett továbbá három azonos tartalmú, az EU valamint Kanada, az Egyesült Államok és Ausztrália közötti megállapodások megkötésére irányuló tárgyalásokra való felhatalmazás-tervezetet.
Ezért a Tanács azonnal, október 7-én megvitatta ezeket a tervezeteket - a három felhatalmazás módszereit és időzítését - és úgy határozott, hogy legyen valóban mindhárom felhatalmazás tartalma azonos, hogy a Tanács fogadja el azokat egyszerre, és lépjenek azok egyszerre életbe, valamint hogy az Egyesült Államokkal, Kanadával és Ausztráliával folytatandó tárgyalások legkésőbb ez év decemberében kezdődjenek meg.
A felhatalmazások, valamint a PNR-megállapodás tartalmával kapcsolatban a Tanács tisztában van azzal, hogy a legfontosabb kérdés a három megállapodás tekintetében az adatvédelem megfelelően magas szintjének a biztosítása. Véleményem szerint külföldi partnereinknek is garanciát kell kapniuk arra, hogy személyes adataik kellő védelemben részesülnek. Mi ezt valóban mindig megköveteltük, amikor más országokkal kötöttünk megállapodásokat. Az Európai Unió mindig is kiemelten kezelte ezt, ideértve a más országokkal kötött korábbi megállapodásait is.
Szeretném valóban kiemelni, hogy az egyik ilyen korábbi megállapodást - az Ausztráliával kötöttet - egykor az év leginkább adatvédelem-barát megállapodásának nevezték. Ezért úgy gondolom, hogy az Európai Parlament jogosan támaszt szigorú adatvédelmi követelményeket. Ennélfogva a Tanács gondoskodni fog az adatvédelmi követelmények betartásáról, és feltétlenül biztosítani fogja azt is, hogy mindenekelőtt az arányosság elve kerüljön mindig betartásra annak érdekében, hogy megelőzhessük a magánélet védelméhez fűződő jog bármiféle megsértését.
Ezért a tárgyalási felhatalmazások szövegében a Tanács nagy hangsúlyt helyezett az Európai Unió Alapjogi Chartája 7. és 8. cikke jelentőségére. Ezenkívül ezek a felhatalmazások meghatározzák a tárolás idejét és a PNR-adatokhoz való hozzáférés időtartamát is, amelyek arányosak és korlátozottak.
Ez a követelmény még hangsúlyosabbá válik a PNR-adatok különböző felhasználási módjainak a figyelembevételével. A régebbi adatok csak reaktív módon, az aktuális adatok valós időben használhatók fel, proaktív használatra pedig kockázati profilok kerülnek kidolgozásra.
A kockázati modellek tekintetében tisztában vagyunk azzal, hogy az Európai Parlament igen aggályosnak tartja az ilyen típusú "profilmeghatározást”. Ezért a Bizottság javaslatában részletesen tisztázni fogja, hogy mit is ért "profilmeghatározáson”. Az elnökség továbbá biztosítani kívánja azt, hogy a kockázatértékelések semmiképpen se vezethessenek bizonyos etnikai származású személyek megbélyegzéséhez.
Két észrevétellel szeretném kiegészíteni rövid bevezetőmet: 1) A PNR-adatokat valóban csak a légitársaságok használhatják fel, nem pedig maguk a tagállami hatóságok, továbbá a légitársaságok általi felhasználásuk természetesen uniós engedélyhez kötött. 2) Az elnökség is tisztában van azzal, hogy a Parlament milyen nagy jelentőséget tulajdonít az EU és az Egyesült Államok között az adatvédelem területén kötendő általános megállapodásnak. Ezzel kapcsolatban utalnék kollégámmal, az igazságügy-miniszterrel éppen az imént ebben a Házban tartott vitára.
Rövid bevezetőmben szeretném világossá tenni azt, hogy miközben a PNR-adatok ténylegesen kiemelt fontosságúak a Tanács számára, a Tanács ugyanakkor valóban a legnagyobb mértékben figyelembe kívánja venni a Parlamentnek a magánélet és a biztonság közötti megfelelő egyensúly megteremtésének szükségességére vonatkozó jogos aggályait is. Úgy gondolom, hogy a közelmúlt eseményei és fenyegetései továbbra is a tényekkel való szembenézésre kényszerítenek bennünket. Elnök asszony, természetesen mindig a Parlament rendelkezésére fogok állni - nem csak ma, hanem az elkövetkező hetekben is -, hogy folytassuk a PNR-adatok és a felhatalmazások megvitatását.
Cecilia Malmström
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, szeptember 21-én a Bizottság javaslatcsomagot nyújtott be az utas-nyilvántartási adatállomány adatainak harmadik országokkal történő cseréjére vonatkozóan, amely egy az utasnyilvántartásról (PNR) szóló uniós külső stratégiára vonatkozó közleményből állt, és amely néhány alapelvet is megnevezett, ahogyan azt önök ez év májusi állásfoglalásukban is kérték. Továbbá három ajánlás is született a Kanadával, Ausztráliával és az Egyesült Államokkal kötendő új PNR-megállapodásokra vonatkozó tárgyalási irányelvekről. Szeretnék köszönetet mondani a májusi állásfoglalás szerzőinek a kiváló csapatmunkáért és a különösen építő jellegű együttműködésért ezen a téren, valamint azért, mert konstruktív módon találtak megoldásokat az új intézményi keretben történő előrelépésre.
A közlemény célja, hogy elsőként határozza meg azokat a kritériumokat és elveket, amelyek a PNR-rel kapcsolatos külső kapcsolatainkat vezérelni fogják. Ez szolgálhat egyfelől a harmadik országokkal folytatandó kommunikáció módszeréül, de használhatjuk ezt saját politikánk meghatározására is. A közlemény természetesen koherens kíván lenni az EU utasnyilvántartásával, amelynek ismertetésére egy későbbi szakaszban kerül sor.
Az irányelvet még nem fogadták el, azaz a Tanács még nem fogadta el a felhatalmazást, de a felhatalmazások természetesen az általános közlemény szerkezetét követik.
A profilmeghatározás témáját a belga elnökség is felvetette. Tudom, hogy a kockázatértékelés kérdése nagyon gyakran merül fel a viták során, ezért is döntöttem úgy, hogy azonnal felvetem ezt a kérdést. Maga a profilmeghatározással kapcsolatos elképzelést egyetlen jogi aktus sem határozza meg, de ez nem jelenti azt, hogy nincsenek erre vonatkozó jogszabályaink. Az adatvédelmi eszközök is kitérnek erre, csak "a gépi feldolgozás tilalmának” nevezik azt: ez azt jelenti, hogy az uniós adatvédelmi jogszabályok minden egyént megvédenek attól, hogy olyan, rájuk nézve jogi következményekkel vagy jelentős hatással bíró határozat szülessen róluk, amely kizárólag az adatok automatikus feldolgozásán alapul. Nem tilos az adatok gépi feldolgozása, de tilos az egyéneket jogilag érintő határozatok automatikus meghozatala.
A PNR-ről szóló közlemény ezeket az elveket emeli ki, valamint hatékony és eredményes intézkedéseket állapít meg az adatalanyok érdekének védelmére. Mindenekelőtt valamennyi automatizált határozatot emberi személynek kell ellenőriznie, az adatalanynak pedig lehetőséget kell biztosítani nézőpontja kifejtésére. Ez azt jelenti, hogy egy adott személyre irányuló végső döntés sohasem hozható meg teljesen automatizált módon. A közlemény ilyen módon kívánja biztosítani azt, hogy az adatok feldolgozása ne lépje túl a törvényes kereteket, és hogy az eljárások feleljenek meg az alapvető emberi jogoknak, ideértve a jelenlegi adatvédelmi szabályokat is.
Azt is kérték a Bizottságtól, hogy tisztázza a vízummenteségi programmal kapcsolatos kétoldalú egyezmények és egyetértési megállapodások jelenlegi állását. Megpróbálok némi felvilágosítást adni önöknek erről. 2007. augusztusban az Egyesült Államok elfogadta a 9/11-es bizottsági törvény végrehajtási ajánlásait, amelyek egyik fejezete a vízummentességi program modernizációját foglalja magába. E törvény általános feltételei valamennyi uniós tagállamot érintik, függetlenül attól, hogy részt vesznek-e a vízummentességi programban vagy sem.
Az EU részéről ez a törvény egy ikerpályás megközelítést eredményezett, amelyet a Tanács 2008. márciusban hagyott jóvá. Az uniós pálya az EU-USA közötti, az Egyesült Államokba történő beutazás feltételeire, valamint éppen a vízummentességi programra vonatkozó tárgyalásokra terjed ki. Mindez uniós hatáskörbe tartozik - a saját állampolgárok hazatelepítése, az úti okmányok fokozott biztonságossága és a repülőtéri biztonság. Ez egy olyan EU-USA közötti megállapodást eredményezett, amely megerősíti azt, hogy az EU eleget tesz ezeknek a feltételeknek.
Rendelkezésünkre állt a kétoldalú pálya is: kétoldalú tárgyalások az EU, valamint az Egyesült Államok és a tagállamok között a vízummentességi programhoz történő csatlakozás azon amerikai feltételeinek teljesítésére, amelyek tagállami, nem pedig uniós hatáskörébe tartoznak. Idetartozik az Egyesült Államokkal történő együttműködés a súlyos bűncselekmények, valamint a terrorizmus elleni kezdeményezések terén, továbbá az információcsere ezeken a területeken.
Kezdetben e kétoldalú pálya keretein belül számos tagállam írt alá egyetértési megállapodást az Egyesült Államokkal. Ennek a megállapodásnak nem az volt a célja, hogy önmagában jogi alapként szolgáljon az adatcseréhez. Ezzel a megállapodással a felek abbéli szándékukat erősítették meg, hogy megállapodásokat fognak kötni az utasinformációk, az ismert vagy feltételezett terroristákra vonatkozó szűrt információk, a terrorizmus elleni küzdelemmel és a súlyos bűncselekményekkel kapcsolatos információk, valamint az információ, a migráció és a határbiztonság kérdéseiben.
A tagállamoktól szerzett bizottsági információk szerint nyolc tagállam írt alá ilyen egyetértési megállapodást az Egyesült Államokkal.
Az egyetértési megállapodások aláírását követően az Egyesült Államok és több tagállam kétféle megállapodásról tárgyalt. Először is a súlyos bűncselekmények megelőzése és az ellenük való küzdelem érdekében folytatandó együttműködés megerősítéséről: ez az ujjlenyomatok és a DNS-minták egyeztetése terén folyó együttműködésre vonatkozik. Tizennégy tagállam írt alá azonos megállapodást az Egyesült Államokkal.
Másodszor az ismert vagy feltételezett terroristákra vonatkozóan kiszűrt információk cseréjéről szóló megállapodások: ezek az ismert vagy feltételezett terroristákra vonatkozó konkrét információk, úgymint teljes név, születési dátum, útlevél és állampolgárság cseréjére vonatkoznak. Tíz tagállam rendelkezik ilyen megállapodással. De szeretném hozzátenni, hogy e kétoldalú megállapodások egyike sem vonatkozik a PNR-adatokra. PNR-adatok cseréjére csakis az EU-USA közötti megállapodás keretében kerül sor.
A Lisszaboni Szerződés hatálybalépését és a korábbi pilléreken nyugvó szerkezet megszűnését követően immár az Egyesült Államok vízummentességi programjának valamennyi feltétele az EU hatáskörébe tartozik. A Bizottság éppen jelenleg mérlegeli azt, hogy a Lisszaboni Szerződés hatálybalépését követően korszerűsítse-e a 2008-ban jóváhagyott ikerpályás megközelítést. Erről természetesen folyamatosan teljes körű tájékoztatást fogok önöknek adni.
A Parlament állásfoglalása említést tesz az EU-USA közötti az egyszeri légi ellenőrzésre irányuló együttműködésről is. Ez Kallas alelnök úr hatáskörébe tartozik, aki a közlekedésért felelő biztos. Kallas alelnök úr tárgyalásokat folytatott az Egyesült Államok Közlekedésbiztonsági Hatóságával annak érdekében, hogy az Egyesült Államokból érkező utasokat az EU repülőterein mentesítsék az újbóli ellenőrzés alól. Ez anélkül növelné az uniós repülőterek hatékonyságát, hogy veszélyeztetné a biztonságot. Kallas alelnök úr ezekről a kérdésekről folyamatosan tájékoztatta a Parlament Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottságát.
Fontos hangsúlyoznunk, hogy ez az ügy nagyban különbözik a PNR kérdésétől. Az egyszeri légi ellenőrzéssel kapcsolatos együttműködés nem érinti a személyes adatok továbbítását, sem a feltételezett bűnelkövetők vagy terroristák üldözésével kapcsolatos információfeldolgozást, ezért mi ezt nem fogjuk felvetni a PNR-re vonatkozó tárgyalások során.
Végezetül - és sajnálom, hogy kissé hosszúra nyúlt a hozzászólásom, de úgy gondolom, ez tisztázásra szorult - szeretném megjegyezni, hogy a Tanács, amint azt a belga elnökség részéről a soros elnök is elmondta, hamarosan el fogja fogadni a tárgyalási felhatalmazásokat. Most is, mint mindig elkötelezetten tájékoztatni fogom önöket minden egyes tárgyalási szakasz eredményéről. Már döntés született arról, hogy mindhárom országgal párhuzamosan fogunk tárgyalni, de a tárgyalások nem fognak szükségszerűen ugyanakkor zárulni.
Tudom, hogy a Ház rendkívüli érdeklődéssel követi ezt a folyamatot, ezért továbbra is a rendelkezésükre állok, hogy ezt megvitassuk most vagy az érintett szakbizottságokkal, vagy más képviselőkkel, amikor csak kívánják.
Axel Voss
Elnök asszony, az utas-nyilvántartási adatállomány adatairól szóló holnapi szavazásra tulajdonképpen nem is lett volna szükség, ha a SWIFT-ről szóló határozat óta a Bizottság és a Tanács komolyabban vett és jobban tájékoztatott volna bennünket, képviselőket az EU-ból és a tagállamokból a harmadik országokba irányuló adattovábbítással kapcsolatban. Ha az intézményközi viszonyok továbbra is így maradnak, akkor fennáll a veszélye annak, hogy a PNR esetében is ugyanabba a pszichológiai helyzetbe kerülünk az Egyesült Államokkal, mint a SWIFT kapcsán. Ezt egyikünk sem akarja, és én ezt nagyon veszélyesnek is tartom. Mindenesetre igyekeznünk kell ezt megoldani.
Végső soron egy világos elképzelést hiányolok, amely megalapozná a terrorizmus elleni küzdelemhez szükséges adatcserét. Először volt a SWIFT, aztán a PNR, majd jött az egyetértési megállapodás, amellyel nemzeti adatbankokhoz nyílik hozzáférés, aztán ott van az Egyesült Államokkal kötött keretmegállapodás, majd módosítani kívánjuk az adatvédelmet módosító saját jogszabályunkat, aztán létre akarjuk hozni az egyszeri védelmi ellenőrzési programot - mindez nagyon szétdaraboltnak tűnik számomra.
Ezenkívül tisztáznunk kellene, vagy legalábbis tudomást kellene szereznünk arról, hogy valójában milyen adatokra is van szüksége az Egyesült Államoknak a terrorelhárításhoz, és hogy ehhez mi hogyan járulhatunk hozzá, és hogyan tudjuk ezt elérni. Eddig egyfajta szalámitaktikát láthattunk, ami igen káros.
Tudom, hogy a Lisszaboni Szerződés hatálybalépésével szünet állt be. De még károsabb ránk nézve az, ha a Tanács és a Bizottság nem tájékoztatnak bennünket folyamatosan ezekről a folyamatokról.
Ezért öt dolgot kérek a Tanács és a Bizottság képviselőitől. Először is dolgozzanak ki egy olyan ésszerű koncepciót, amely átfogóan és meggyőzően vázolja a terrorelhárítási célokat szolgáló adatcserét. Kérném azt is, hogy kezeljék koherensebben az adattovábbítással kapcsolatos kérdéseket az EU-ban, és ne osszák fel azokat nemzeti és európai kérdésekre. Arra is kérném önöket, hogy az ezzel a kérdéssel kapcsolatos döntési hatásköröket rendeljék egy általános európai illetékességi körbe, valamint mérlegeljék annak lehetőséget, hogy részesítsük-e előnyben a Kanadával, valamint Ausztráliával kötendő PNR-megállapodásokat. Végezetül kérném, hogy gyorsítsák fel ezt a folyamatot, hiszen a terroristák folyamatosan rántják le a leplet a biztonsági hiányosságainkról - mint történt ez nemrégiben az áruszállítás területén.
Birgit Sippel
Elnök asszony, egy globalizált világban sajnos a terrorizmus és a bűnözés is globálisan szervezett, ezért tudjuk, hogy szükségünk van a nemzetközi együttműködésre és az adatcserére. Nagy örömmel hallottam, hogy mind a Bizottság, mind a Tanács kiemelt jelentőségűnek tekinti a polgári jogokat és az adatvédelmet. Ez azonban nem jelenti azt, hogy a Parlament kényelmesen hátradőlhet, hiszen a tárolási határidők, az adatok mennyisége, a célok leszűkítése és az adatvédelmi védőintézkedések betartására vonatkozó ellenőrzési lehetőségek továbbra is kényes kérdések maradnak, mivel ezen az érzékeny területen nem vak ellenőrzésre, hanem több bizalomra van szükségünk.
Ezért az adatcserére vonatkozó feltételeknek nagyon magas szinten kell megvalósulniuk, hiszen itt nem csak az Ausztráliával és az Egyesült Államokkal kötendő konkrét megállapodásokról van szó, hanem több további ország, például Korea és India is PNR-megállapodást kíván velünk kötni. Ezért is olyan fontos, hogy már ezen a ponton nagyon magas biztonsági szabványokat építsünk be. Ugyanez érvényes az adatok harmadik országok részére történő továbbítására is. Itt is nagyon alaposan meg kell vizsgálnunk azt, hogy milyen feltételeket kívánunk támasztani.
Ugyanakkor, ha PNR-adatokról van szó, akkor ennél tovább is kell tekintenünk. Mi haszna annak, ha a PNR-adatok mennyiségét a lehető legalacsonyabb szinten tartjuk, ha az Egyesült Államok egyfajta ellenlépésként bejelenti, hogy nem csak beutazási díjat kíván kivetni, hanem további adatokat is kér a légi utasoktól.
Az Európai Unión belül is problémába ütközünk. Mi értelme minél magasabb szabványokat megállapítani és az adatmennyiségeket korlátozni, ha mindeközben olyan kétoldalú megállapodások köttetnek, amelyeknek sem a tartalmát, sem a biztonsági szabványait nem ismerjük. Malmström asszony azt mondta, hogy itt nem PNR-adatokról van szó. De állítólag valamennyi összegyűjtött adat a terrorelhárítást és a bűnözés elleni küzdelmet szolgálja. Ezért végezetül még egyszer a következőket kérném: Nem csupán az egyes intézkedésekkel kapcsolatban van szükségünk megfelelő rendelkezésekre, hanem át kellene végre tekintenünk valamennyi intézkedést és valamennyi az EU és a tagállamok által továbbított adatot. Tisztában kell lennünk azzal, hogy bármennyi intézkedést is foganatosítunk, és bármennyi adatot is gyűjtünk, százszázalékos biztonságot sohasem fogunk tudni biztosítani. Ezzel a ténnyel is szembe kell néznünk.
Sophia in 't Veld
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, szeretnék köszönetet mondani a biztos asszonynak és a miniszter asszonynak a bevezetőjükért. Üdvözlöm a Bizottság és a Tanács igen együttműködő hozzáállását. Számos példát említhetnénk a múltból, amikor nem volt ilyen bensőséges az együttműködés. Úgy gondolom, ez a példa is azt mutatja, hogy amennyiben a három fő intézménynek sikerül megállapodásra jutnia, akkor egységes hangon tudunk szólni 500 millió polgár nevében - és ez egy nagyon erőteljes hang.
Az állásfoglalást hat képviselőcsoport nyújtotta be közösen, amivel a Parlament nagyon erős politikai üzenetet küld. A többi képviselőcsoport árnyékelőadójának is szeretnék köszönetet mondani a nagyszerű együttműködésért. A biztos asszony és a miniszter asszony egy dologra nem tértek ki a felszólalásukban: az arányosság és a szükségesség kérdésére. Mind a Bizottság, mind a Tanács azt állítja, hogy a terrorizmus elleni küzdelem céljából szükséges és arányos a PNR-adatok nagymértékű - nem eseti jellegű - összegyűjtése és tárolása. Hajlamos vagyok hinni nekik, de ezt az állítást alá is kell támasztani: bizonyítani kell a szükségességet és az arányosságot. Hogy miért? Az arányosság próbája nem egy politikai próba; ez a törvényesség próbája.
Az európai adatvédelmi jogszabályok megkövetelik, hogy az adatok gyűjtése és tárolása arányos és szükséges legyen. Ez nem olyasmi, amiben politikailag megállapodhatunk; ezt bíróság előtt kell bizonyítani. Ha valaki bírósághoz fordul, és a bíróság úgy ítéli meg, hogy ezek a megállapodások nem kifogástalanok, akkor idiótának néznek bennünket. Az Európai Parlamenttől nem kérhetik olyasvalami támogatását, ami jogilag kikezdhető. Ez kulcsfontosságú.
Más dolgok is tisztázásra szorulnak. Örömmel hallom, hogy a Bizottság vizsgálja a profilmeghatározás kérdését, de úgy vélem, ezzel kapcsolatban további vitára van szükségünk. Néhány tagállam megszüntetési záradékot javasol. Én ezt természetesen szívből támogatnám, és remélem, hogy a Tanács ennek bevezetése mellett dönt. Végezetül az Európai Bizottság a harmadik országokkal fenntartott jó viszonyra hivatkozik, de ezek a megállapodások nem tekinthetők a nemzetközi diplomácia eszközeinek. Ezek a bűnüldözés, valamint a polgári jogok és a jogállamiság védelme terén folytatott nemzetközi együttműködés eszközei. Ezt most kell tisztáznunk, hiszen jelenleg nem csupán az Egyesült Államokkal, Kanadával és Ausztráliával tárgyalunk, hanem egyben modellt és mintát hozunk létre más országokkal való megállapodásokhoz is.
Jan Philipp Albrecht
Elnök asszony, Malmström asszony, hölgyeim és uraim, holnap Parlamentként egy olyan közös állásfoglalást fogunk elfogadni, amely ismét csak az utas-nyilvántartási adatállomány adatainak cseréjével kapcsolatos fenntartásainkat hangsúlyozza. Miért is tesszük ezt? Azért, mert már évek óta bírálunk egyes pontokat, de úgy érezzük, hogy a jelenlegi tárgyalások során még mindig nem kapnak elegendő figyelmet, és mert fontosnak tartjuk, hogy ez a bírálat a kezdetektől fogva figyelmet kapjon annak érdekében, hogy ezek a megállapodások legalábbis esélyt kapjanak a Parlament jóváhagyására.
Három lényeges pontban gyakoroltunk kritikát, amelyekből már Voss úr is említett néhányat. Először is fontos és szükséges megértenünk azt, hogy közös európai megközelítést akarunk, nem pedig különböző, adatcserével kapcsolatos intézkedéseket, amelyekre eltérő adatvédelmi rendelkezések vonatkoznak. Ezért fontos világossá tenni azt, hogy ezt egységesen és európai szinten kellene megoldanunk a részes felekkel.
A második pont - amely még fontosabb - az az, hogy mindez jogilag tiszta alapokon nyugszik, és összhangban áll a vonatkozó szerződésekkel. A Parlament több alkalommal is világossá tette, hogy elutasítja az utas-nyilvántartási adatállomány adatainak profilmeghatározási célból történő felhasználását, és hogy a hosszú tárolási időtartamok nem egyeztethetők össze az alkotmányos jogokkal. Számunkra ez azt jelenti, hogy az utas-nyilvántartási adatállomány adatainak proaktív, valamint reaktív felhasználása tulajdonképpen alapjaiban kizárt. Ezt a felhatalmazásban és a tárgyalások során is világossá kell tenni annak érdekében, hogy a Parlament végül beleegyezését adhassa ehhez.
Philip Bradbourn
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, az utas-nyilvántartási adatállomány, amint azt el is ismerték, fontos nemzetbiztonsági eszköz és kulcsfontosságú szerepet játszik a biztonságunkért folytatott küzdelemben, méghozzá nem csak a levegőben, hanem a szárazföldön is. Ugyanakkor az utas-nyilvántartási adatállomány kizárólag a terrorizmus elleni küzdelmet szolgálhatja, és nem jogosíthatja fel a kormányokat és hatóságaikat az adatok tárolására.
Ezért alaposan át kell gondolnunk, hogy kinek és milyen célból biztosítunk hozzáférést ezekhez az adatokhoz; és nem csak azt, hogy mely országoknak, hanem azt is, hogy mely hatóságoknak. Milyen előnyünk származik abból, ha ezek hozzáférnek az adatokhoz? Hogyan fogják ők az adatokat megvédeni, és ami szintén lényeges, hogyan bizonyosodhatunk meg arról, hogy ez a jövőben is így fog maradni? Meg kell bizonyosodnunk arról is, hogy valamennyi harmadik országgal kötött megállapodás kölcsönös legyen, hogy mi is hasznot húzhassunk azokból. Az utas-nyilvántartási adatállomány fontos fegyverként szolgál ahhoz, hogy megvédhessük magunkat az ilyen típusú terrorizmussal szemben, de nem ez az egyetlen fegyver: a pragmatizmusnak és az arányosságnak kulcsfontosságú szerepet kell játszania minden parlamenti döntésben; ez az utas-nyilvántartási adatállomány esetében sincs másként.
Rui Tavares
Amikor az utas-nyilvántartási adatállomány (PNR) adataira vonatkozó megállapodásról folytatunk vitát, akkor mindnyájan emlékszünk arra is, hogy mi történt a SWIFT esetében; ez már többször is felmerült a vita során. A SWIFT esete igen sokatmondó. Lehet, hogy magával a SWIFT-megállapodással kapcsolatban nem értünk egyet, és bizonyára eltérően szavaztunk róla ebben a teremben, de egy dologban valamennyien egyetértettünk: nagyon sokat tanultunk arról, hogy mit tegyünk, és mit ne tegyünk.
Arról, hogy mit tegyünk: megtanultuk, hogy a Parlamentnek nagyon erélyesen kell fellépnie, amikor 500 millió polgár magánélethez fűződő érdekeit védelmezi. Ez alkalommal az a tény, hogy hat képviselőcsoport vesz részt egy állásfoglalás megfogalmazásában, azt is jelenti, hogy még világosabban és még egységesebben kívánjuk a Parlament hangját hallatni.
Ugyanakkor sokat tudunk arról is, hogy mit ne tegyünk. A PNR-rel kapcsolatos tárgyalások jelen szakaszában még mindig alkalmazhatjuk mindazt, amit megtanultunk. Ez nyilvánvalóan azt jelenti, hogy a Tanácsnak ki kell dolgoznia a felhatalmazást, amelyet igen alaposan el fogunk olvasni; a Bizottságnak le kell folytatnia a tárgyalásokat, hiszen ő a tárgyaló fél; a Parlamentnek pedig meg kell hoznia a végső döntést. Ennél azonban sokkal több az, amit megtanultunk. Nyilvánvaló, hogy a Parlamentnek valamennyi szakaszban folyamatosan tájékoztatást kell kapnia, de ebben a kritikus helyzetben közvetlenül is a Bizottsághoz fordulok: a Bizottság is elfogadhatná a Parlament elképzeléseit e folyamat során. Emlékszem, hogy például a SWIFT esetében a Parlament ötlete volt a washingtoni ellenőr kijelölése. A Parlament bizonyára számos olyan elképzeléssel fog élni e folyamat során, amelyeket a tárgyalásoknak is tartalmazniuk kellene, természetesen a Bizottság előjogainak eltiprása nélkül, de a tárgyalásokra vonatkozóan mégiscsak a Parlament kezében lesz, de facto és de jure is, a végső döntés joga, amellyel minden bizonnyal élni is fog.
Van még egy dolog, amelyről úgy vélem, nem szabad megfeledkeznünk ebben a folyamatban, és amelyről ugyanakkor időnként máris elfeledkeztünk, ez pedig az, hogy ezek az adatok személyes adatok. Ezt azt jelenti, hogy itt a polgárok tulajdonát képező kölcsönvett adatokról van szó, ahogyan arról az állásfoglalásunkban is szó esik, amikor az információs önrendelkezés fogalmáról beszélünk. Ez azt jelenti, hogy a polgároknak e folyamat minden egyes pillanatában és az ilyen típusú adatok jövőbeli felhasználásakor is közvetlenül hozzá kell férniük ahhoz, hogy mi is történik az adataikkal.
Jaroslav Paška
Jelenleg a polgárainkkal kapcsolatos személyes adatokat különböző megállapodások alapján továbbítják az Egyesült Államok részére. Ezek közül különösen a tagállamok és az Egyesült Államok közötti kétoldalú megállapodások és egyetértési megállapodások adnak komoly, az európai polgárok adatvédelmi jogainak megsértésével kapcsolatos aggodalmakra okot.
Ezért jó, hogy az Európai Bizottság azzal a kéréssel fordult az Európai Tanácshoz, hogy kezdjen tárgyalásokat az EU és az Egyesült Államok között egy a személyes adatoknak a rendőrségi és igazságügyi együttműködés keretében a bűncselekmények megelőzése, kivizsgálása, felderítése vagy üldözése céljából történő továbbításáról és feldolgozásáról szóló keretmegállapodás létrehozásáról.
Biztos asszony, azonban az amerikai barátainkkal folytatott tárgyalások során ragaszkodnunk kell ahhoz, hogy az új keretmegállapodás az európai polgárok személyes adatok védelmével kapcsolatos jogait illetően kiegyensúlyozott és kifogástalan legyen. Jó lenne az is, ha az új keretmegállapodás módosítaná a jelenlegi kétoldalú megállapodásokat, amelyek nem megfelelőek és sok esetben sértik az európai polgárok személyes adatok védelméhez fűződő jogait.
Daniël van der Stoep
(NL) Elnök asszony, a holland Szabadság Párt (PVV) igen nagymértékben támogatja azokat az intézkedéseket, amelyek segíthetik a terrorizmus, különösen az iszlamista terrorizmus elleni küzdelmet. A PVV rendkívül fontosnak tartja a holland polgárok magánéletének védelmét is, és úgy véli, hogy amikor ezek az érdekek ütköznek, akkor nagyon alapos mérlegelésre van szükség.
Az Egyesült Államok megkaphatja az utasadataink egy részét, de csak három feltétellel. Az első feltétel az, hogy ezeket az adatokat csak a terrorizmus elleni küzdelemben használhatják fel. A második feltétel a kölcsönösség. Az amerikai légitársaságoknak gondoskodniuk kell arról, hogy ezeket az adatokat az európai hatóságoknak is megküldjék, ugyanúgy ahogyan az fordítva is történik. Az adatokat nem egy európai ügynökséghez kellene eljuttatni, hanem inkább azon európai tagállam hatóságaihoz, amely a légi járat tranzit vagy végső úti célja.
A harmadik feltétel a továbbított adatok megkülönböztetés-mentessége. Az Egyesült Államok, és így az európai országok is lekérhetik valamennyi, az utasok által önkéntesen szolgáltatott adatot. Kiemelném az "önkéntesen” kifejezést. Legyen szabad vallással, ideológiával, címekkel, telefon- és hitelkártyaszámokkal kapcsolatos, valamint az adott személy útleveléből származó adatokat továbbítani, ugyanakkor pártom azt az álláspontot képviseli, hogy nem szabad olyan adatokat továbbítani, amelyeket az utasok nem önkéntesen szolgáltattak, például a szexuális irányultságukról, etnikai hovatartozásukról vagy a fogyatékosságukról.
Elnök asszony, szeretném kiemelni, hogy miért is van szükség ezekre az intézkedésekre. Mondjuk ki nyíltan, hogy ezek nem a keresztény vagy a buddhista terrorizmus elleni küzdelemhez szükségesek. Ezekre az intézkedésekre sajnos a szabad világ iszlám általi fenyegetettsége miatt van szükség. Ideje, hogy a képviselők ezt végre felfogják.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Elnök asszony, a szabadság és a biztonság kulcsfontosságú részét képezik bármely olyan jelenlegi demokratikus jogi szerkezet végrehajtásának, amelyen belül a szabadság a biztonságot használja legértékesebb védelmi eszközeként.
Az utas-nyilvántartási adatállomány (PNR) adatainak harmadik országok részére történő továbbítása fontos részét képezi a terrorizmus és a szervezett bűnözés elleni nemzetközi küzdelemnek. Ennek alapját a személyes adatok védelmére vonatkozó, az Alapjogi Charta 7. és 8. cikkében, valamint az Európai Unió működéséről szóló szerződés 16. cikkében lefektetett uniós jogszabályok rendkívül pontos betartása kell, hogy képezze. Ezért üdvözlendő a Bizottságnak az utas-nyilvántartási adatállomány (PNR) adatainak harmadik országok részére történő továbbításával kapcsolatos általános megközelítésről szóló közleménye, valamint azon ajánlásai is, miszerint a Tanács engedélyezze az Ausztráliával, Kanadával és az Egyesült Államokkal e téren folytatandó tárgyalások megkezdését, mivel mindkét eszköz figyelembe veszi a Parlament biztonsággal, az alapjogok védelmével, valamint a személyes adatok védelmével kapcsolatos aggályait.
Ugyanakkor ki kell emelni azt is, hogy a PNR-adatok nem használhatók fel profilmeghatározásra, éppen ezért kísérelte meg a Bizottság - véleményem szerint sikerrel - tisztázni a különbséget a "kockázatértékelés" és a fent említett profilmeghatározás fogalma között.
Ezenkívül a biztos asszony úgy nyilatkozott, hogy az ellenőrzést emberi személyek fogják végezni, és nem automatizálják ezt a folyamatot. Majd meglátjuk, hogy mi történik.
Elnök asszony, egyetlen, általános, jogilag kötelező érvényű megállapodásra van szükségünk a személyes adatok védelméhez. Ezt a magas szintű megállapodást ágazati megállapodások segítségével kell végrehajtani, mégpedig a terrorizmus és a szervezett bűnözés elleni küzdelem érdekében.
Ami a szükségességet illeti, elnök asszony, az nyilvánvaló. Ami pedig az arányosságot illeti, annak minden esetben elengedhetetlen követelménynek kell lennie.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Elnök asszony, azokhoz szeretnék itt a Parlamentben csatlakozni, akik támogatták annak a Tanácshoz intézett bizottsági ajánlásnak a hasznosságát és időszerűségét, amely egy az Egyesült Államok és az Európai Unió között kötendő, az adattovábbításra és a személyes adatok védelmére vonatkozó keretmegállapodás létrehozására irányuló tárgyalásokra szólít fel. Szeretném támogatásomat kifejezni az átfogó megközelítés mellett is, amelynek értelmében ez a keretmegállapodás nem csak valamennyi az Európai Unió és az Egyesült Államok között az adattovábbításról kötendő jövőbeli megállapodást fedné le, hanem az Egyesült Államok és a tagállamok között az igazságügyi és rendőrségi együttműködés keretében létrejövő kétoldalú megállapodásokat is.
Másodszor csatlakozni szeretnék ebben a Parlamentben azokhoz, akik sajnálatuknak és elutasításuknak adtak hangot az egyesült államokbeli hatóságok által elfogadott, az Utazást Népszerűsítő Törvény (Travel Promotion Act) értelmében adminisztratív díjakat bevezetni kívánó intézkedések miatt, amelyek így növelik az utazási költségeket, és következésképpen az elektronikus utazásengedélyezési rendszert (ESTA) használó személyek számát.
Ez a gyakorlatban egy adónak és a vízumok újbóli bevezetésének felel meg, Románia, Lengyelország, Bulgária és Ciprus vízummentességi programból történő kizárása mellett, ami így egy kétszintű rendszert, kétféle mércét jelent a tagállamokkal szembeni bánásmód terén. Ezért kérjük a Bizottságot, hogy kezelje prioritásként ezen intézkedések elutasítását, és mérlegelje azok kölcsönössé tételének lehetőségét.
Harmadsorban szeretném elmondani azt is, hogy az utas-nyilvántartási adatállomány, valamint az Európai Unió és az Egyesült Államok közötti jogi megállapodás jelentősége éppen abban rejlik, hogy össze kell kapcsolniuk az adatvédelmet az adatcserével, és ezáltal garantálniuk kell a Parlament eddigi állásfoglalásaiban, valamint a holnap elfogadásra kerülő állásfoglalásban is szereplő elveket: meg kell erősíteni az arányosság és a szükségesség elvét, minimalizálni kell a szükségtelen adatok mennyiségét és természetesen le kell szűkíteni a felhasználási célokat. Ezek az elvek biztosítják a szabadság és a biztonság közötti egyensúlyt, mivel a Parlament többek között a szabadság mellett is elkötelezte magát. Ugyanakkor jelenleg a biztonság is az Európai Unió céljaihoz tartozik, amint azt maga a biztos asszony is elismerte.
Ezért arra kérjük Önöket, hogy kapjon helyet ez a magánélet és az alapvető emberi jogok garanciáinak megerősítése melletti elkötelezettség a jövőbeli légi biztonsági fellépésekben, az utas-nyilvántartási adatállománnyal kapcsolatos adatvédelem terén, a biztonsági ellenőrzések felülvizsgálata során, valamint a biztonsági szkennerek repülőtéri bevezetéséről folyó vitában.
Judith Sargentini
(NL) Elnök asszony, nagyon is tisztában vagyunk azzal, hogy mi bizonyos fokig mindig csak a társadalom után kullogunk. A politika és a törvényhozás csak később követik az események alakulását. Az, hogy a jelenlegi elképzelés a PNR-megállapodással szemben is polgári jogi követelményeket támaszt, nagyon helyes, de éppen azt mutatja, hogy továbbra is csak az események után futunk. Az előző, az adatvédelmi keretmegállapodással foglalkozó vita is pontosan erről tanúskodott.
Nem azért félek, mert most létre jött és felhasználásra kerül ez a lista, amely jónak tűnik; a félelmem a tagállamok és más országok közötti kétoldalú megállapodások fenntartására vonatkozik. A következő kérdésem lenne Turtelboom asszonyhoz, aki a Tanácsot képviseli: garantálni tudja-e ön azt, hogy ezek a megállapodások végleg megszűnjenek? Azt szeretném javasolni a tárgyaló feleknek, hogy vigyék magukkal könyv alakban az Emberi Jogok Európai Egyezményét, tegyék azt ki maguk mellé az asztalra, amikor tárgyalni kezdenek, és hivatkozzanak rendszeresen ezekre az alapvető jogokra.
Marie-Christine Vergiat
(FR) Elnök asszony, ismét egy olyan megállapodást kérnek tőlünk, amely védelmet nyújtana az európai polgárok adatainak az Egyesült Államok részére történő továbbítás során, és amely Kanadában és Ausztráliában is érvényes lenne. Ebben a Házban mi mindnyájan rendkívül elkötelezettek vagyunk polgártársaink biztonsága iránt. Erről nincs is vita.
Igen, polgártársainknak joguk van a biztonsághoz, de minden területen joguk van ehhez, ideértve a jogbiztonságot is. Tudjuk, hogy éppen a terrorizmus elleni küzdelem nevében tettek kockára számos olyan biztosítékot, amelyhez valamennyi polgárnak joga van, továbbá élvezett túl gyakran elsőbbséget a mennyiség a minőség felett.
Gratulálni szeretnék az előadónak az elvégzett munkához, amely jó irányt követ, különösen ami a szükségesség és az arányosság kiemelését illeti. Szívesen hozzátenném még ehhez a kölcsönösséget is. Amikor azonban az emberi jogok meghatározásáról van szó, akkor az Egyesült Államok távolról sem szolgálhat modellként, hiszen tudjuk, hogy az európai polgárok nem részesülnek ott ugyanolyan védelemben, mint Európában, és hogy sokukat rendszeresen kiteszik annak, amit én adminisztratív zaklatásnak neveznék, méghozzá - és ez még rosszabb - azért, mert terrorizmussal gyanúsítják őket. Mit jelent ez? Ennél is rosszabb, hogy mi fog történni ezekkel a garanciákkal, ha az adatokat harmadik országok részére továbbítják, mégpedig megelőzés céljából?
Tudjuk, hogy ezeknek az adatoknak a 80%-a már eljutott az Egyesült Államokba. Sajnos az imént elhangzott nyilatkozatok távolról sem megnyugtatóak.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Az utasok személyes adatainak továbbítására vonatkozó európai stratégia fontos lépés az erre a területre vonatkozó jogszabályok harmonizációja felé. A számos párhuzamosan fennálló jogalkotási kezdeményezés a koherencia szükségességéről árulkodik. Ugyanakkor azt is el kell mondanunk, hogy ez a stratégia számos hiányosságot mutat, különösen a személyes adatok védelmének terén, amint arról már itt több alkalommal is szó esett.
A nemrégiben, szeptemberben nyilvánosságra hozott bizottsági dokumentumban az európai adatvédelmi biztost is bírálat érte. Egyetértek a bírálat azon részével, amely a szükségesség szintjére és bizonyos adattípusok iránti kérelmek engedélyezésére vonatkozik. Úgy vélem, hogy szigorúan korlátoznunk kell annak lehetőségét, hogy az adatokat profilmeghatározásra és kockázatértékelésre használják fel.
Az ilyen típusú adatfeldolgozás súlyosabb indoklást igényel annál, mint amelyet a jelenlegi szöveg tartalmaz, és ezzel egy időben pontosabban meg kell határoznunk azt is, hogy hogyan akadályozzuk meg az adatokkal való visszaélést.
Most pedig szeretnék felsorolni néhány példát más megállapodásokból, többek között az EU és az USA közötti, az utasadatoknak az Amerikai Egyesült Államok Belbiztonsági Minisztériuma részére történő továbbításáról szóló megállapodásból. Ez a megállapodás vitatható párhuzamot von ezen adatok, valamint a bevándorlókról létrehozott adatbázisok adatai között. Nem tudom, de úgy vélem, hogy ez a kitétel nem felel meg a megállapodás céljának, azaz a terrorizmus és a súlyos bűncselekmények megelőzésének.
Ezért rendkívül fontos, hogy elkerüljük az ilyen vitatható hibákat a jövőbeli megállapodások megfogalmazásakor, és remélem, hogy a Bizottság sikerrel jár ebben, mivel a jelenlegi dokumentum semmiképpen sem kielégítő, különösen ami a személyes adatok védelmét illeti.
Salvatore Iacolino
(IT) Elnök asszony, miniszter asszony, biztos asszony, hölgyeim és uraim, elhallgatván képviselőtársaim eddigi jelentős hozzászólásait, kétségtelen, hogy a Parlament erősen ösztönzi azt, hogy ésszerűen rövid időn belül megegyezésre jussunk az utas-nyilvántartási adatállományra vonatkozó keretmegállapodás meghatározásában.
Abból a feltételezésből kiindulva, hogy jelenleg nem rendelkezünk hatályos homogén jogalkotási kerettel - és ez természetesen komoly ellentétben áll annak valós és érzett szükségességével, hogy agresszív, erőteljes, a magánéletet a biztonsággal kiegyensúlyozó intézkedésekkel lépjünk fel a terrorizmus ellen -, figyelembe kell vennünk azt is, hogy a biztonságot garantáló intézkedéseket nemzetközi együttműködésben lehet eredményesen végrehajtani. Ugyanakkor, amint azt nemrégiben, a SWIFT-megállapodás parlamenti jóváhagyásának esetében is láthattuk, mindenképpen szem előtt kell tartanunk a Tanács tárgyalási felhatalmazását, de emellett mindazt a jelentős hozzájárulást is, amelyet a Parlament nyújthat azon a téren, ahol az illegális bevándorlás elleni küzdelem a keretmegállapodás segítségével biztosítható.
Petru Constantin Luhan
(RO) A rendkívüli mobilitás korában nem élvezhetünk biztonságot hatékony adatcsere nélkül. Kötelességünk megvédeni polgárainkat a terrortámadásoktól és a szervezett bűnözéstől. Ugyanakkor egyensúlyt kell találnunk a biztonság és a magánélet között. Üdvözlöm, hogy az Európai Parlament állásfoglalásában azt hangsúlyozza, hogy a PNR-adatok nem használhatók fel profilmeghatározásra. Úgy vélem, hogy az egyrészről az Egyesült Államok, Kanada és Ausztrália, valamint másrészről az Európai Unió között fennálló partnerség ideális megoldást jelenthet a terrorizmus és a szervezett bűnözés leküzdésére.
Úgy gondolom, hogy a két félnek mindenekelőtt közös megegyezésre kell jutnia annak tekintetében, hogy mivel is jár e cél elérése. Nem szabad megfeledkeznünk arról, hogy az európaiak, mentalitásuknál fogva, rendkívüli jelentőséget tulajdonítanak magánéletük tiszteletben tartásának. Az EU egészen addig nem hagyhatja ezt jóvá, amíg nem sikerül valamennyi, az érintett felek között továbbításra kerülő adatok biztonságával kapcsolatos részletet tisztázni.
Ioan Enciu
(RO) A javasolt stratégia előrelépést jelent annak tekintetében, hogy hogyan is közelítsük meg a jövőbeli megállapodásokat ezen a téren. Fontos egyensúlyt teremteni a magánélet és az alapvető jogok védelme, valamint a terrorizmus elleni küzdelem szükségessége között. Amennyiben a stratégia a bemutatott formában kerül alkalmazásra, akkor erős, érvényesíthető garanciákkal fog szolgálni azon jogok tekintetében, amelyeket az európai polgárok az Európai Unión belül élveznek. Amint arról Malmström biztos asszony biztosított bennünket, a továbbított adatokat nem lesz lehetséges gépi feldolgozás útján profilmeghatározásra használni. Reméljük, ez valóban így van, mivel erre vonatkozott az egyik aggályunk, míg egy másik az adatok tárolási idejére.
Habár nem személyes adatokról beszélünk, alapvetően úgy vélem, hogy végső soron itt is a polgárok magánélethez való jogáról van szó. Ezért is kell közigazgatási és jogi fellebbezési lehetőséget biztosítani mindazon polgárok számára, akik esetében visszaéltek a bevitt adatokkal. A PNR-adatok harmadik országok részére történő továbbítására eseti alapon és kizárólag az Európai Unió kifejezett engedélyével kerülhet sor.
Angelika Werthmann
(DE) Elnök asszony, üdvözlendő, hogy a Bizottság vitára bocsátja az utas-nyilvántartási adatállomány adatainak harmadik országok részére történő továbbítására vonatkozó átfogó megközelítését, méghozzá még a harmadik országokkal folytatandó tárgyalások megkezdése előtt. Ez azt mutatja, hogy tanultak a korábbi módszerekből. Amint azt már az ACTA és a SWIFT esetében is többször említettem, komoly fenntartásaim vannak az adatvédelmi szabványokkal kapcsolatban. Ebben az esetben azonban alapvetően azoknak az adatoknak a kezeléséről van szó, amelyek segítségével a hatóságok többek között a gyanúsítottak esetleges tettestársait kívánják azonosítani. Első pillantásra ez nagyon hasznosnak tűnik, második ránézésre azonban ez egy nagyon súlyos, ugyanakkor sovány bizonyítékokon alapuló feltételezés, amely alapján európai polgárokat általánosan gyanúba kevernek. És mi ehhez még neveket és adatokat is szolgáltatnánk?
Andrew Henry William Brons
Elnök asszony, én természetesen egyáltalán nem támogatom azt, hogy az Európai Uniónak jogában áll szerződéseket kötnie. Mégis igyekszem tárgyilagosan tekinteni az utas-nyilvántartási adatállománnyal kapcsolatos szerződéseket meghatározó elvekre. Alapvetően helyes az a megközelítés, hogy teremtsünk egyensúlyt a magánéletre, valamint a biztonságra irányuló két, időnként egymásnak ellentmondó szükséglet között. Az embereknek jogukban áll titokban tartani életük részleteit, azonban a hatóságoknak nem csak joguk, hanem kötelességük is a polgáraik életét megvédeni. Ha csak terroristák és súlyos bűnözők viselnének fekete kalapot és mosolyognának baljósan, akkor egyszerre ki lehetne elégíteni mindkét szükségletet.
Azonban az Unió engedi, hogy saját ideológiai gátlásai akadályozzák a megfelelő egyensúly megteremtésében. Megértem, hogy az Unió nem szívesen fedi fel szükségtelenül a személyek származásával vagy vélekedéseivel kapcsolatos információkat. Amikor ezek nem állnak kapcsolatban vagy nem járnak együtt terrorista cselekedetekkel, akkor ez a gátlás helyénvaló. Azonban egy olyan korban, amikor a lakosság egy bizonyos csoportja aránytalanul nagy számban vesz részt terrorista cselekedetekben - és ez a csoport változhat -, nem látom akadályát a lakosság e csoportjára vonatkozó profilmeghatározásnak.
Cecilia Malmström
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, a terrorista fenyegetettség továbbra is fennáll és ez ellen fel kell lépnünk. Nagyon sok eszköz áll rendelkezésünkre, hogy ezt megtegyük, de az információ cseréje és megosztása kulcsfontosságú szerepet játszik ebben. Kötöttünk PNR-megállapodásokat. Komoly bizonyítékát láttam annak, hogy az utas-nyilvántartási adatállomány adatai rendkívül fontosak a terrorista merényletek felfedéséhez és megelőzéséhez. Gondoskodni fogunk arról, hogy ezek a bizonyítékok az Európai Parlamenthez is eljussanak, méghozzá konkrét példákkal, mind a három most megvitatásra kerülő országból, mind pedig a későbbi uniós utas-nyilvántartási adatállományra vonatkozóan. Ez rendkívül fontos ahhoz, hogy megfelelőképpen tudják ezt értékelni és választóikkal megvitatni.
Meg kell osztanunk az utas-nyilvántartási adatállomány adatait, de semmiképpen sem tehetjük ezt szabályok nélkül. Ahhoz, hogy megfelelő képet és világos szabályokat tudjunk alkotni, szükségünk van az idetartozó információkra. Meg kell határoznunk az alkalmazási kört és a tárolási időtartamokat annak érdekében, hogy magas szintű adatvédelmet és jogorvoslati lehetőséget tudjunk biztosítani az egyéneknek. Világos szabályokra van szükségünk a harmadik országok részére történő adattovábbítás tekintetében, és arányosan kell eljárnunk. Mindez szerepel a Bizottság közleményében, és nagyon örülök, hogy bár a részletek eltérhetnek egymástól, az önök közleménye is nagymértékben ezt az irányvonalat követi.
Ezek azok a kérdések, amelyek a három partnerünkkel folytatandó tárgyalások tárgyát fogják képezni; ezek nehéz, de részünkről igen nagyra törő pontok. Célom, hogy mindezt a Tanáccsal és az EU másik három intézményével együtt érjük el, és így az intézmények egységes hangon szólalhassanak meg és egyértelmű partnerként lehessenek jelen ebben a folyamatban.
Kezdettől fogva igyekeztem bevonni a Parlamentet és nyílt és átlátható módon tárgyalni vele, a parlamenti szakbizottságokkal, előadókkal, árnyékelőadókkal, koordinátorokkal és így tovább, és a jövőben is ezt kívánom tenni. Vállalom, hogy a tárgyalások minden egyes szakaszában - amint azok megkezdődtek - teljes körű és azonnali tájékoztatást fogok nyújtani önöknek, hogy nyílt vitát fogunk folytatni, és hogy meg fogom hallgatni a véleményüket. Habár a Bizottság fogja a tárgyalásokat vezetni, készen állok vitát folytatni önökkel, tájékoztatni önöket és pozitívan együttműködni önökkel ebben a kérdésben.
Annemie Turtelboom
Elnök úr, először is mindenképpen szeretném elmondani, hogy belügyminiszterként tudom, hogy túl sok esetben sikerült már a lehetséges merényleteket az információk cseréjével és értelmezésével megakadályoznunk. Éppen ezért olyan fontos ez a vita, valamint egy jó PNR-megállapodás megkötése.
Tudom, hogy a Bizottságnak nagyon nehéz feladattal kell majd szembenéznie, mihelyt a Tanács elfogadja a tárgyalási felhatalmazásokat; meg kell kezdenie a valódi tárgyalásokat és egyensúlyt kell teremtenie mindazon célok között, amelyeket itt valamennyien akarnak - amelyekkel kapcsolatban széles körű egyetértés uralkodik -, nevezetesen egyfelől az adatvédelem, másfelől a Parlamentben uralkodó azon világos irányvonal között, miszerint szükségünk van erre az utas-nyilvántartási adatállományra, sokszor szükségünk van információra, méghozzá éppen annak érdekében, hogy többek között a terrorista támadásokkal szemben is megvédjük magunkat.
Ugyanakkor örülök, hogy az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság egy hullámhosszon vannak és ugyanaz az egyensúly jár a fejükben: az az adatvédelem és a biztonság közötti egyensúly, amelyért valamennyien felelősséggel tartozunk. Úgy vélem, eljutottunk arra a pontra, amikor elfogadhatjuk a tárgyalási felhatalmazásokat. Ezután következik a tényleges tárgyalásokkal járó nehéz feladat; gondoskodnunk kell arról, hogy ne térjünk el túlságosan a felhatalmazásunktól, és hogy továbbra is és mindenkor mi magunk határozzuk meg ezt az egyensúlyt.
Szeretnék több konkrét kérdésre is válaszolni, mint például a megszüntetési záradékkal kapcsolatos hozzászólásra. Valóban fontos kiemelni, hogy ez a tárgyalási felhatalmazás hét évre szól, hogy négy év után értékelésre kerül sor, és hogy amennyiben megszületik, és elfogadást nyer a megállapodás, akkor a felhatalmazás csak egy európai parlamenti vitát követően hosszabbítható meg - ez úgy vélem, logikus. Ez nem egy igazi megszüntetési záradék, de nagyon hasonlít arra az érvényességi idő és a négy év elteltével végrehajtandó értékelés tekintetében.
Ezen kívül a tanácsi következtetések joggal állapítják meg, hogy rendkívüli jelentőséget tulajdonítunk az Európai Unió Alapjogi Chartája 7. és 8. cikkének - ezekről többször is szó esett -, és ezek betartását továbbra is garantálnunk kell. Természetesen mindnyájan fontosnak tartjuk - és ez a felhatalmazásban is szerepel -, hogy jöjjön létre egy olyan független testület, amelynél az egyének panaszt tehetnek, amennyiben azt tapasztalják, hogy adataikat jogtalanul vagy nem a meghatározott célokra használták fel.
Végezetül - és ez lesz az utolsó nehéz pont - a profilmeghatározás kérdése: természetesen valamennyien szeretnénk kockázatértékeléseket. Elvégre az összegyűjtött adatokon végezhetők el azok a kockázatértékelések, amelyek alapján helyes döntéseket tudunk hozni. Másfelől nyilvánvalóan mindenképpen meg kell akadályozni egyes etnikai csoportok megbélyegzését, habár itt az egyik képviselőcsoport talán éppen ezt támogatta. Úgy vélem, teljes mértékben el kell kerülnünk az etnikai megbélyegzést. Úgy gondolom, ez is egyike azon alapvető jogoknak, amelyeket európai polgárokként élvezünk, és különösen a Tanács soros elnökeként szeretnék gondoskodni arról, hogy ne kerüljünk ebbe a helyzetbe.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra holnap, csütörtökön, 2010. november 11-én 12.00 órakor kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Vilija Blinkevičiūt
A Parlament meg kívánja erősíteni az utas-nyilvántartási adatállomány (PNR) adatainak harmadik országok részére történő továbbítására vonatkozó eljárásokat. Különleges figyelmet kell fordítani az utasok személyes adatainak védelmére. Az utasok által szolgáltatott adatokat a bűnüldöző hatóságok bűncselekmények felderítésére és kockázatértékelésre használhatják. Ezért a Parlament állásfoglalásában kiemeli, hogy a polgárok információhoz való hozzáféréshez, valamint magánélethez fűződő jogát meg kell védeni. A Parlament továbbá szeretné, ha az adattovábbítás az európai adatvédelmi szabványokkal összhangban történne. Nagyon fontos olyan betartatható előírásokat bevezetni a személyes adatok védelmére, amelyek garantálnák az alapvető emberi jogok és szabadságjogok védelmét. Ezeknek a szabványoknak a betartásáért az Atlanti-óceán mindkét oldalán független kormányzati szerveknek kell felelniük. A Parlament egyetért a Bizottságnak az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok között kötendő, a bűncselekmények, ideértve a terrorcselekményeket is, megelőzése, kivizsgálása, felderítése vagy üldözése céljából továbbított és feldolgozott adatok védelméről szóló megállapodásra irányuló tárgyalások megkezdésére való felhatalmazásról szóló ajánlásával. Az intézmények közötti hatékony együttműködés érdekében a Bizottságnak a személyes adatok védelméről szóló tárgyalások minden egyes szakaszában tájékoztatnia kell az Európai Parlamentet.
Ágnes Hankiss
Képes-e valóban fogadni az EU az Egyesült Államokból érkező hírszerzési adatokat? Az utasnyilvántartásról (PNR) szóló állásfoglalási indítvány üdvözlendő, mivel a biztonság és az adatvédelem egyensúlyán nyugvó megállapodást kíván előmozdítani az Amerikai Egyesült Államok és az Európai Unió között. Hiányérzetet egy ponton hagyott bennem. Egyetértve a kölcsönösség kultúráját hangsúlyozó Reding asszonnyal, felteszem a kérdést: ha valóban fontosnak tartjuk, hogy az információátadás kölcsönös legyen- azaz, hogy ne csak adjunk, hanem kapjunk is az Egyesült Államoktól a terrorelhárítás szempontjából releváns információkat, akkor nem elég csupán kívánságlistát benyújtanunk az USA-nak, hanem a gyakorlatban is létre kell hozni vagy meg kell nevezni azt az uniós szervet, amely képes is fogadni és feldolgozni az USA-ból érkező hírszerzési adatokat és egyben biztosítani tudja az információhoz való egységes hozzáférést a tagországok számára. Ez a probléma már a banki tranzakciók adatainak az átadását rögzítő SWIFT egyezmény kapcsán is előtérbe került, de azóta sem nyert megoldást. Szerencsés lett volna, ha az indítvány erre a küszöbön álló feladatra is nyomatékkal hívja fel a figyelmet.
Andreas Mölzer
Az elmúlt években egyre több alapvető jog csorbult a terrorizmus elleni küzdelem nevében. Ennek indokoltsága gyakran kétséges. Miközben az utasokat gyakorlatilag az alsóneműig átvizsgálják, és csomagjukban nem vihetnek körömreszelőt vagy dezodort sem magukkal, addig a teheráru ellenőrzését gyakran a fuvarozókra bízzák. Amennyiben ez a jövőben változni fog, akkor fenn kell tartani a szabadság és a biztonság egyensúlyát. Az utasellenőrzés esetében ez már régen felborult, és így a terrorfrász alábbhagyásával lassan ismét lazulnak a rendelkezések.
Úgyszintén kérdéses, hogy az Egyesült Államokba irányuló utaknál ismernie kell-e az FBI-nak az utasok nevét, címét, email címét, hitelkártyaszámát, valamint a csomagok számát, illetve tárolhatja-e ezeket az adatokat akár 15 évig is. Ha például a jövőben valaki gyanússá válik az Egyesült Királyságban - nem a vallási hovatartozása miatt, amely bizonyíthatóan összefüggést mutat a terrorizmussal - hanem azért, mert hirtelen döntött az utazásról, akár még csomagja sincsen és készpénzzel fizetett, akkor az utas-nyilvántartási adatállomány adatainak - nem csak az Egyesült Államok részére, hanem általában történő - továbbítására vonatkozóan legalábbis panasz- és kereseti jogot kell bevezetni, valamint biztosítani kell azt is, hogy az adatokat ne tárolják a végtelenségig. Tárolásra természetesen csak célhoz kötötten kerülhet sor. Ha már a biztonságérzetünk érdekében beavatkoznak az alapvető jogokba, akkor ennek a beavatkozásnak minél kisebb mértékűnek kell lennie, az érintettek jogait pedig erősíteni kell.
Nuno Teixeira
A Bizottság egy sor javaslattal élt az utas-nyilvántartási adatállomány (PNR) adatainak harmadik országok részére történő továbbításával, valamint az Ausztráliával, Kanadával és az Egyesült Államokkal kötendő megállapodásokra irányuló tárgyalásokkal kapcsolatban. A PNR-re vonatkozó általános elvek meghatározása a nemzetközi bűnözés és a terrorizmus megelőzésének egyik eszköze. Ugyanakkor ez a polgári szabadságjogok és az alapvető jogok védelmével kapcsolatos aggályokat is felvet. A PNR-adatokat az utasok szolgáltatják a foglalás és az utasfelvétel során, és ezzel lehetővé teszik, hogy az illetékes hatóságok a múltban elkövetett bűncselekmények után nyomozzanak, új bűncselekményeket előzzenek meg, és kockázatértékeléseket hajtsanak végre. Ez a biztonsági eszköz jelenleg harmadik országokkal is alkalmazásra kerül, és ezzel szükségessé vált az adatok jogbiztonságának megteremtése. A javaslatok középpontjában elsősorban a PNR-adatok továbbításának módozatai, a PNR-megállapodás megfelelő végrehajtására vonatkozó ellenőrzési előírások, valamint a kölcsönösség állnak. A Parlament támogatja a Bizottság ajánlásait, valamint az európai adatvédelmi biztos véleményét, miközben hangsúlyozza, hogy nem szabad megsérteni az utasok magánéletét, és hogy ezeket az adatokat kizárólag a tervezett célokra szabad felhasználni.
Georgios Toussas
A közös állásfoglalásra irányuló indítvány ismét csak azt bizonyítja, hogy az Európai Parlament, ahogyan a többi uniós intézmény is, komoly fenyegetést jelent a polgárok szabadság- és demokratikus jogaira nézve. Az állásfoglalás a terrorizmus, valamint az EU és az Egyesült Államok közötti "terrorellenes együttműködés szükségességének” ürügyét használja annak indoklására, hogy általános nyilvántartást vezet valamennyi, az Európai Unióból az Egyesült Államokba, Kanadába és Ausztráliába utazó személyről. Az Európai Parlament az úgynevezett, a személyes adatok védelmére vonatkozó garanciákról szóló üres beszédre hivatkozva hagyja jóvá az EU és az Egyesült Államok közötti, az utasnyilvántartásra vonatkozó megállapodás végrehajtását, amelyet eddig álszentül elfogadhatatlannak nevezett. Ebben a közös állásfoglalásra irányuló indítványban a tőke politikai szószólói az opportunistákkal vállvetve szemtelenül becsapják a közvéleményt, amikor egy olyan megállapodásról beszélnek, amely látszólag a személyes adatok védelmét szolgáló garanciákat fogja tartalmazni. Semmilyen megállapodás és semmilyen biztosíték sem garantálhatja a személyes adatok védelmét, ha azokat egyszer már továbbították az Egyesült Államok és más országok titkosszolgálatai és elnyomó berendezkedései számára, és az adatok már ezek kényének vannak kiszolgáltatva. A Görög Kommunista Párt ez ellen az elfogadhatatlan állásfoglalás ellen szavazott, és arra hívja fel a polgárokat, hogy folytassanak harcot az EU és elnyomó, "anti-grassroots” politikája ellen, amely a szociális, demokratikus és alapvető emberi jogokat sérti.
Zbigniew Ziobro
Az egyik legsúlyosabb fenyegetés, amellyel a világnak az elmúlt évek során szembe kellett néznie, az a terrorizmussal szembeni aszimmetrikus háború, valamint a nemzetközi szervezett bűnözés növekedéséből fakadó veszélyek. Addig lehetetlen hatékony védelmet kialakítani e veszéllyel szemben, amíg Európa és az Egyesült Államok nem működnek együtt ebben a kérdésben. Ennek az együttműködésnek az információcsere az egyik kulcseleme, és éppen ezért az utas-nyilvántartási adatállomány elengedhetetlen része a közös biztonságnak. Fontos azonban szem előtt tartanunk, hogy ennek hatékonysága kizárólag az Egyesült Államokkal folytatandó adatcsere teljes mértékű kölcsönösségén múlik. Remélem, hogy a megállapodás elfogadása fel fogja gyorsítani az EU és az Egyesült Államok közötti, a vízummentességi programra vonatkozó megállapodások ratifikálását is, ami lehetővé teszi majd az egyesült államokbeli vízumok eltörlését, többek között a lengyel polgárok számára is.
