Irakin tilanne
Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Irakin tilanteesta.
Neuvosto on saapunut Strasbourgiin, ja ministeri on matkalla tänne. Ehdotan parlamentille, että aloitamme joka tapauksessa keskustelumme ja vaihdamme tavanomaista järjestystä siten, että komissio antaa julkilausumansa ensin, jos se sopii komission jäsenelle. Koska esityslistamme aikataulu on tiukka, meidän on tärkeää käsitellä asiat niille varattuina aikoina. Ministerin pitäisi saapua paikalle muutaman minuutin kuluttua.

Nielson
Arvoisa puhemies, haluan aluksi käsitellä viikko sitten tekemääni Bagdadin vierailua. Vierailuni kokonaistavoitteena oli viestittää jatkuvasta humanitaarisesta avustamme ja yhteisvastuullisuudestamme Irakin kansaa kohtaan. Muistutan, että ECHO on myöntänyt vuoden 1992 jälkeen ja ennen nykyistä konfliktia 157 miljoonaa euroa humanitaarista apua pääasiassa terveydenhuollon tarjoamiseen ja hygieniaolojen parantamiseen. Tämä ohjelma täydensi "öljyä ruokaa vastaan" -ohjelmaa ja teki ECHO:sta itse asiassa suurimman Irakille myönnettävän humanitaarisen avun lahjoittajan. Konfliktin puhjettua humanitaarisiin tarkoituksiin varattiin kaiken kaikkiaan 100 miljoonaa euroa, joista 22,5 miljoonaa on nyt myönnetty, ja näitä määrärahoja käytetään parhaillaan terveydenhoitoon ja vesihuoltoon.
Halusin saada omakohtaisen käsityksen maan humanitaarisesta tilanteesta keskustelemalla kumppaneidemme - YK:n, Punaisen Ristin ja kansalaisjärjestöjen, Yhdysvaltojen johtaman jälleenrakennuksen ja humanitaarisen avun toimiston (ORHA) - sekä jäsenvaltioiden kanssa hankekohteisiin tekemieni vierailujen aikana. Tätä tarkoitusta varten tapasin Punaisen Ristin kansainvälisen komitean (ICRC) puheenjohtajan Kellenbergerin, suurlähettiläs Wardin, joka johtaa ORHA:n humanitaarista apua, humanitaarisen avun koordinoijan Lopes da Silvan sekä Bagdadissa olevia useiden kansalaisjärjestöjen ja jäsenvaltioiden edustajia. Vierailin Abu Nawasin raakavedenpumppausasemalla ja suuressa Al Yarmoukin sairaalassa.
Toisena tavoitteenani oli arvioida mahdollisuuksia avata ECHO:n toimisto Bagdadiin. Tilat on nyt järjestetty, ja toimisto on tarkoitus avata hallinnollisten menettelyjen jälkeen toukokuun loppuun mennessä. ECHO:n työntekijät ovat olleet Bagdadissa jo jonkin aikaa.
Arvioni Irakin humanitaarisesta tilanteesta on se, että sitä ei voida luonnehtia humanitaariseksi katastrofiksi. Sota on onneksi vaikuttanut suoraan humanitaariseen tilanteeseen vähemmän kuin useimmat humanitaariset järjestöt otaksuivat. Laajoja väestön muuttoliikkeitä ei ole esiintynyt, ja konflikti on onneksi vaatinut vähemmän välittömiä uhreja kuin joissakin alun perin esitetyissä arvioissa ennustettiin.
Irakissa on siitä huolimatta todellisia humanitaarisia tarpeita, ja tilanne on erittäin epävakaa varsinkin tärkeimmissä kaupunkikeskuksissa, joissa ongelmat johtuvat vieläkin pääasiassa puhtaan veden puutteesta ja muista tämänkaltaisista seikoista - tämän kannalta merkityksellisiä suuria kaupunkeja on enemmän kuin kaksi tai kolme. Tilanne voi helposti kehittyä humanitaariseksi katastrofiksi, elleivät miehittäjävallat onnistu valvomaan lain ja järjestyksen noudattamista ja ellei toimielimiä saada jälleen toimimaan ja ottamaan vastuuta.
Turvallisuus on edelleen erittäin vakava ongelma niille, jotka yrittävät mennä tai palata töihin Irakissa.
Geneven yleissopimusten mukaan miehittäjävaltioiden velvollisuutena on paitsi palauttaa ja ylläpitää lakia ja järjestystä kaikissa hallitsemissaan paikoissa myös varmistaa, että kansalaiset voivat esteettä ja turvallisesti hankkia elintärkeitä hyödykkeitä ja palveluja ja että he voivat palata työhönsä.
Tästä huolimatta kansainvälinen yhteisön tehtävänä on auttaa tilanteen uhreja, ja kuten jo totesin, komissio on hyväksynyt humanitaarisia avustustoimia, joihin osoitetut varat ovat tähän mennessä yhteensä 22,5 miljoonaa euroa. Nämä toimet kattavat hätäavun, lääkkeiden ja lääkintätarvikkeiden hätätoimitukset, vesihuollon ja terveyden-, vesi- ja saniteettihuollon infrastruktuurien välittömän peruskunnostuksen. ECHO tukee myös YK:n humanitaarisen avun koordinointitoimistoa (OCHA) ja mahdollistaa sen tehokkaan työskentelyn.
Loput 77,5 miljoonaa varatuista 100 miljoonasta eurosta ohjelmoidaan myöhemmin, ja päätöksiä tehdään, kun lisätarpeet on arvioitu ja määritetty. ECHO:n ensisijaisena tavoitteena on tällä hetkellä tukea sosiaalipalvelujen, erityisesti terveydenhoitopalvelujen, nopeaa palauttamista, sekä edistää rokotuskampanjoiden jatkamista, humanitaarisen avun tehokasta koordinointia, miinoja koskevaa valistusta ja miinanraivaustoimia. Se aikoo lisäksi tukea Maailman elintarvikeohjelmaa auttaakseen täyttämään elintarvikkeiden jakeluohjelmassa olevat aukot. Toivon tämän olevan vain siirtymävaiheen ongelma. "Öljyä ruokaa vastaan" - ohjelmassa järjestelmä toimi hyvin: vuodesta toiseen toimineet 44 000 paikallista myymälää pystyivät jakelemaan 60 prosenttia väestön tarvitsemista elintarvikkeista. Tämä oli valtava operaatio, jossa Irakin viranomaiset olivat itse vastuussa kahdesta maan eteläisestä alueesta ja YK huolehti pohjoisosasta. Meidän on varmistettava koko järjestelmän toiminta, sillä jos jätämme tämän ongelman ratkaisun viikosta toiseen jonkin markkinatalouden ihmeen armoille, se on varma tie tuhoon ja kaaokseen. Kaikki tilanteen käsittelyyn osallistuvat toimijat ymmärtävät tämän varsin hyvin. Tämä on kuitenkin mutkikas operaatio.
Laajempaa poliittista kehystä tarkasteltaessa YK:n turvallisuusneuvostossa käytävä keskustelu YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmaluonnoksesta on myönteinen askel tavoitteessa palauttaa Irakin tulevaisuutta koskeva keskustelu Yhdistyneiden kansakuntien yhteyteen.
Erotamme - monestakin syystä - erittäin selvästi toisistaan välittömän reagoinnin humanitaarisiin tarpeisiin ja koko jälleenrakennusta koskevan keskustelun. Ne ovat aivan eri asioita. Kaikki jälleenrakennukseen liittyvä tuo meidät välittömästi keskelle poliittisia keskusteluja uuden Irakin rakenteesta ja vallan jäsentämisestä. Humanitaarisen avun kohdalla välitöntä reagointia voidaan ja pitää kuitenkin käsitellä huomattavasti selkeämmin kohdennettuna toimintana.
Kuten kaikki tietävät, Yhdysvallat ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat esittäneet luonnoksen turvallisuusneuvoston päätöslauselmaksi tehdäkseen selväksi, miten miehittäjävallat haluaisivat järjestää asiat. Irakin avustusrahastolla on keskeinen asema kaikkien päätösten sekä Irakin varainhoidon ja resurssien käsittelyssä. Miehittäjävaltojen on tarkoitus tehdä Irakin avustusrahastoa koskevat päätökset, jotka kattavat myös öljyteollisuuden lisensointipäätökset, ja Irakille ja YK:lle annetaan päätöslauselmaluonnoksessa neuvonantajan asema näissä päätöksissä. Päätöslauselmaluonnoksessa päätöksentekijöille myönnettäisiin lisäksi koskemattomuus, ja jäljellä olevat varat - "öljyä ruokaa vastaan" - ohjelman käyttämätön ylijäämä - on tarkoitus lisätä tähän rahastoon, ja niitä hallinnoitaisiin kuten muitakin rahaston varoja. Rahaston on tarkoitus olla toiminnassa 12 kuukautta ja jatkua sitten entisellään samoin säännöin, ellei turvallisuusneuvosto, jonka pysyviä jäseniä nämä kaksi suurinta miehittäjävaltiota ovat, tee uusia päätöksiä.
Komission osallistuminen jälleenrakennusvaiheeseen riippuu tietenkin näiden turvallisuusneuvoston keskustelujen tuloksesta - se on itsestään selvää.
Rhodoksella pidetyssä epävirallisessa ministerikokouksessa neuvosto kehotti komissiota käytännössä määrittämään EU:n mahdollisuudet osallistua Irakin jälleenrakennukseen. Olemme siksi tehostaneet yhteyksiämme merkittäviin kansainvälisiin järjestöihin (Maailmanpankkiin, Kansainväliseen valuuttarahastoon ja YK:hon) jatkaaksemme yhdessä Irakin tilanteen analysointia.
Komissio on kehittänyt jälleenrakennuksen ja kunnostuksen eri näkökohtia koskevaa erityistä asiantuntemustaan aikaisemmissa kriisitilanteissa, kuten Kosovossa, Itä-Timorissa, Afganistanissa ja Norsunluurannikolla. Joka tapauksessa on tehtävä konkreettisia päätöksiä asianmukaisen poliittisen kehyksen pohjalta, ja tarpeita on arvioitava perinpohjaisesti kansainvälisen yhteisön ja irakilaisten osallistumisprosessin avulla.
Lopuksi sanon muutaman sanan alueellisesta ulottuvuudesta: unionilla on erinomaiset edellytykset tarjota alueellinen lähestymistapa vakauttamiseen, mikä on äärimmäisen tärkeää Irakin tapauksessa. Siteemme kyseiseen alueeseen ovat jo nyt hyvin merkittäviä. Barcelonan prosessi, kokonaisvaltainen vuoropuhelu, ihmisoikeudet ja parhaillaan Iranin kanssa käytävät politiikkaa ja yhteistyötä koskevat neuvottelut, Persianlahden yhteistyöneuvoston kanssa meneillään olevat neuvottelut vapaakauppa-alueesta, ministerikokoukset ja erittäin tiiviit poliittiset yhteytemme Turkkiin - kaikki nämä muodostavat vankan perustan, jolle voimme rakentaa aktiivisen ja rakentavan EU:n politiikan Irakin konfliktin jälkeen. Meidän on jatkuvasti arvioitava, miten voisimme parhaiten tehostaa poliittista vuoropuheluamme ja asemaamme tällä alueella.
Puhemies.
Ministeri Yiannitsis käsittelee Irakia koskevan julkilausuman lisäksi Saudi-Arabiassa tapahtunutta terrori-iskua.

Yiannitsis
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Riadissa tapahtui kaksi päivää sitten toinen terrori-isku, joka vaati paljon uhreja, kuolleita ja loukkaantuneita. Muutama päivä sitten T?et?eniassa tapahtui samanlainen terrori-isku, joka vaati samoin huomattavan määrän uhreja. Väkivalta on voimakkaasti läsnä kaikkialla. Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajana tuomitsen ehdottomasti nämä inhottavat teot, ilmaisen syvän osanottoni uhreille ja heidän perheilleen. Esitän lisäksi toiveen, että löytäisimme keinoja nujertaa tämän poliittisen intervention traagisen muodon ja toimia oikeudenmukaisesti, sekä korostan, että meidän on kiireesti saatava aikaan vakaat, turvalliset ja luotettavat olot ja että meidän on harjoitettava sokean väkivallan ja fanatismin vastaista politiikkaa.
Seuraavaksi haluaisin siirtyä esityslistalla olevaan Irakin tilanteeseen. Irakissa on nyt uusi tilanne. Sotilaallisesta näkökulmasta tarkasteltuna operaatiot on pääasiassa saatettu loppuun. Tarkasteltaessa asiaa poliittisesta näkökulmasta esiin tulee monia kysymyksiä, joita käsittelen hetken kuluttua. Käytännölliseltä kannalta katsoen tärkeimmät asiat ovat humanitaarinen apu ja turvallisuuden ja järjestyksen takaaminen sekä normaaliolojen palauttaminen alueelle. Vaikka yleistilanne näyttää olevan parantumassa, kehitys on hidasta, ja on selvää, että Irakissa joudutaan ratkaisemaan melkoisia vaikeuksia ja ongelmia. Tässä vaiheessa liittoutuneiden joukot vastaavat turvallisuuden vahvistamisesta ja humanitaarisen avun tarjoamisesta yhdessä Euroopan unionin jäsenvaltioiden kanssa. Jotta normaaliolot saadaan palautettua nopeasti, tehokkaasti ja operationaalisesti, tarvitaan kuitenkin koko kansainvälisen yhteisön apua ja tukea.
Ensisijaisena tavoitteena on tietenkin kanavoida humanitaarista apua sekä palauttaa täydellinen järjestys ja turvallisuus. Yhdistyneet Kansakunnat on kerännyt merkittäviä rahasummia - noin 1,7 miljardia Yhdysvaltain dollaria - mutta Irakin vahingoista ja jälleenrakennuksen tarpeista ei ole vielä selkeää kuvaa. Euroopan komissio - kuulin, että komission jäsen Nielson huomauttikin tästä selvästi - on jo varannut tähän tarkoitukseen 100 miljoonaa euroa, joista osa on jo ohjattu alueelle, ja Euroopan valtiot tekevät merkittävää avustustyötä kahdenvälisellä tasolla. Euroopan unioni on suunnitellut myöntävänsä 250 miljoonaa euroa vuonna 2003. Muistutan, että Yhdistyneiden Kansakuntien "öljyä ruokaa vastaan" -ohjelma, jota jatkettiin taannoin 3. kesäkuuta 2003 saakka, on toiminnassa niin kauan kuin pakotteita sovelletaan.
Tässä yhteydessä haluaisin lisäksi todeta, että kaikkien asianosaisten virastojen yhteistyö on erityisen tärkeää humanitaarisen kriisin käsittelemisessä, jotta maahan pääsy voidaan varmistaa. Samoin on tärkeää, että kaikkien osapuolten toiminta on riippumatonta ja puolueetonta. Minun ei tarvinne korostaa, että humanitaarisen avun tarjoamisen lisäksi on äärimmäisen tärkeää suojella Irakin kulttuuriperintöä taannoisten tapahtumien kaltaisilta teoilta.
Arkeologisten aarteiden, museoiden ja monumenttien ryöstäminen ja tuhoaminen on häpeällistä, ja painotan, että meidän on ensisijaisesti pyrittävä löytämään kadonneet korvaamattomat näyttelyesineet ja löydettyämme ne otettava ne haltuumme ja palautettava ne Irakiin. Odotamme Irakia miehittävien sotilasjoukkojen suunnittelu- ja hallinnointitoimien saavan pian aikaan konkreettisia tuloksia tällä alalla, ja ensisijaisena tavoitteenamme on, että kansainvälinen yhteisö toimii koordinoidusti tämän asian parissa.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, valtioiden ja alueiden - Kosovon, Afganistanin ja Itä-Timorin - jälleenrakennusta koskevan kokemuksensa perusteella Euroopan unioni voi ja sen pitää osallistua tehokkaasti Irakin jälleenrakennukseen. Se voi osallistua aktiivisesti lukuisilla eri aloilla toteutettaviin toimiin - ei vain mainitsemaani humanitaariseen apuun vaan myös infrastruktuurien kunnostamiseen, taitotiedon tukemiseen ja tarjoamiseen toimielinten demokratisoinnin ja uudelleenjärjestelyn, niin kutsutun instituutioiden kehittämisen, yhteydessä, kansainvälisissä rahoitusjärjestöissä tehtävään yhteistyöhön Irakin velkakysymyksen ratkaisemiseksi ja tietenkin maan poliittiseen jälleenrakennukseen. Nimenomaan yhteinen tavoite edistää maan yleistä jälleenrakennusta on toinen lähentymiskohta ja syy voittaa erimielisyydet, jotka taannoin hajaannuttivat jäsenvaltiot Irakin kysymyksessä.
Ateenassa 16.-17. huhtikuuta kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa Euroopan unioni vahvisti sitoumuksensa siihen, että se ottaa merkittävän aseman edellä mainittujen seikkojen toteuttamisessa, ja pyysi YUTP:n korkeaa edustajaa ja komissiota tutkimaan asiaa. Huomautan, että tästä keskusteltiin myös kaksi viikkoa sitten Kreikassa kokoontuneessa epävirallisessa ulkoministereiden neuvostossa ja että tutkimme parhaillaan, mitä voimme tehdä asian hyväksi ja miten. Vieläkin jää itse asiassa selvittämättä tärkeitä kysymyksiä, kuten erityisesti se, miten öljytuloja on tarkoitus valvoa, miten "öljyä ruokaa vastaan" -ohjelman käy jatkossa, mitä tapahtuu edellisen hallinnon allekirjoittamille sopimuksille, miten joukkotuhoaseet paikannetaan ja mitä tapahtuu, kun UNMOVIC palaa Irakiin.
Irakin tilanteen hallitsemiseksi toteuttamiemme toimien perusperiaatteet säilyvät kuitenkin ennallaan. Ne ovat maan alueellinen koskemattomuus ja suvereenius, Yhdistyneiden Kansakuntien ratkaiseva asema ja Irakin kansan oikeus määrätä tulevaisuudestaan. Aivan yhtä tärkeää on tietenkin perustaa koko väestöä edustava hallitus ja käyttää maan luonnonrikkauksia sen omaksi hyödyksi. Olennainen asema on mielestämme Yhdistyneillä Kansakunnilla ja erityisesti turvallisuusneuvostolla, jolla on erityinen institutionaalinen ja organisatorinen rakenne sekä poliittista kokemusta vastaavista tilanteista. Ajatus Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin nimittämästä Irakin erityisedustajasta on myönteinen askel tähän suuntaan.
Sujuva siirtyminen demokraattiseen ja vakaaseen tilanteeseen edistää myös alueen rauhaa ja vakautta. Tässä yhteydessä olemme toistamiseen huomauttaneet Irakin naapurivaltioille, että niiden olisi osoitettava kärsivällisyyttä ja itsekontrollia sekä edistettävä Irakin jälleenrakennusta ja humanitaarisen ongelman torjumista alueen vakauttamiseksi. Sekä Turkki että Iran suhtautuvat asiaan yleisesti ottaen myönteisesti. Tänäänkin huomiota on kiinnitetty myös Lähi-idän rauhansuunnitelmaan. Kuten on jo moneen kertaan todettu, on selvää, että Lähi-idän rauhanprosessin edistämisellä on kaiken kaikkiaan erittäin myönteinen vaikutus. Ministeritasolla 21. toukokuuta kokoontuvan kvartetin kokouksella on tässä yhteydessä erityisen tärkeä merkitys, koska ensisijaisena tavoitteena on luoda myönteiset tulevaisuudennäkymät ja koska meidän on kiireesti palautettava luottamuksen ilmapiiri arabimaailmaan. Alueen vakaus ja turvallisuus edistävät merkittävästi myös Irakiin liittyvien ongelmien torjumista sekä helpottavat maan integroimista uudelleen kansainväliseen yhteisöön 12 vuotta sovellettujen pakotteiden ja voimakkaan eristyneisyyden jälkeen.
Irakin aseistariisuntakysymys on ratkaistava ehdottomasti Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmien mukaisesti, ja se on yhdistettävä joukkotuhoaseiden leviämisen estämistä koskevan yleisen ja tehokkaan politiikan omaksumiseen laajemmalla alueellisella tasolla.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, yleisistä periaatteista on usein helppo sopia, mutta täsmällisistä ratkaisuista ja päätöksistä sopiminen on osoittautunut erityisen vaikeaksi varsinkin kun otetaan esiin kysymyksiä, jotka koskevat toimielimiä, kansainvälistä oikeutusta, sodan jälkeen tehtäviä järjestelyjä sekä tilanteita, jotka ovat syntyneet puolueettomasti ja joita on käsiteltävä. Tämä vaikuttaa luonnollisesti siihen, missä määrin ja miten kysymyksiä käsitellään.
Neuvoston puheenjohtajan näkökulmasta tarkasteltuna voimme kuitenkin mielestäni kiteyttää painopistealueet seuraavasti. Meidän on ensinnäkin kehitettävä pragmaattinen, kokonaisvaltainen ja yhtenäinen sodan jälkeistä Irakia koskeva eurooppalainen politiikka, jossa otetaan huomioon koko Lähi-idän tapahtumien pitkän aikavälin näkökohdat. Toiseksi meidän on selvitettävä, millaisena Euroopan unioni pitää Yhdistyneiden Kansakuntien asemaa sodan jälkeisessä Irakissa. Kolmanneksi meidän on autettava Irakia selviytymään sitä koetelleista ongelmista ja luomaan edellytykset Irakin kansan rauhalle, turvallisuudelle, hyväksynnälle, ihmisarvolle ja hyvinvoinnille. Neljänneksi meidän on sovellettava taannoisissa neuvoston kokouksissa tehdyissä yhteisissä päätöksissä hyväksymiämme periaatteita sekä edistettävä alueen vakautta ja yhteistyötä tukemalla Lähi-idän rauhanprosessia.
Nämä painopisteet eivät tarkoita, ettemme kohtaa ongelmia ja vaaroja. Mainitsen vain joitakin näistä vaaroista. Yksi niistä on se, että Irakia koskevat keskustelut muuttuvat maata koskevia keskeisiä ongelmia käsittelevistä hedelmällisistä vuoropuheluista sekundaarisiksi konflikteiksi. Toinen seikka on vaikeus sopia turvallisuusneuvoston seuraavista toimista ja päätöksistä. Kolmas seikka liittyy transatlanttisten suhteiden kehitykseen. Neljäs ongelma on Euroopan valtioiden väliset erimielisyydet, vaikka en usko tällä ilmiöllä olevan niinkään merkitystä sodan jälkeistä vaihetta koskevissa asioissa. Viidenneksi mainitsen kyvyttömyyden määritellä, millaisen aseman haluaisimme Irakissa, ja lopuksi esteet, jotka saattavat tehdä meistä voimattomia. Meidän on mielestäni pidettävä nämä vaarat mielessä, jotta käsittelemme niitä tehokkaasti ja jotta päädymme sellaiseen lähestymistapaan ja sellaisiin toimiin, joiden avulla voimme käsitellä Irakin kysymystä ja sen seurauksia.
Tässä kyseenalaistetaan tai näihin tapahtumiin yhdistetään loppujen lopuksi paitsi Irakin, myös koko kyseisen alueen vakaus, turvallisuus, normaalius ja talouskehitys. Koko asia yhdistetään myös jokaisen Irakin kriisiin osallisen ja näin ollen myös Euroopan uskottavuuteen.
Lopuksi haluaisin kuitenkin vahvistaa, että neuvosto suhtautuu myönteisesti yhteisten vastausten muotoilemiseen Irakia koskevissa asioissa, kuten jo totesin. Kaikkien osapuolten välillä on poikkeuksetta tiivis yhteys, joka auttaa meitä yhtäältä estämään jäsenvaltioiden välisten yhteyksien rakoilun ja toisaalta - ja nämä tavoitteet ovat suuntaa antavia - saamaan aikaan sopimuksia kaikista erimielisyyksistä huolimatta sekä pitämään linjat avoinna, tutkimaan ensisijaisesti, missä asioissa välillämme on yhteyksiä ja miten voimme hyödyntää niitä. Juuri tämä myönteinen asenne näkyi myös Gimmigenissä käymissämme keskusteluissa, ja uskon, että tämä voi saada meidät suhtautumaan aiempaa optimistisemmin Euroopan unionin kykyyn ottaa tässä vaiheessa lopulta myönteinen ja aktiivinen rooli Irakissa.

Poettering (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, noin 90 ihmistä sai surmansa tiistain vastaisena yönä Saudi-Arabian pääkaupungissa Riadissa tapahtuneessa julmassa terrori-iskussa. Uhrien joukossa oli saudeja ja eurooppalaisia - tietääksemme ranskalaisia, brittejä, saksalaisia ja yksi sveitsiläinen - sekä australialaisia. Tämä osoittaa jälleen, että terrorismin synnyttämät haasteet eivät koske pelkästään yhdysvaltalaisia vaan meitä kaikkia, ja tämän kauhistuttavan Riadin terrori-iskun opetuksena pitäisi olla, että meidän on taisteltava yhdessä päättäväisesti terrorismia vastaan kaikkialla maailmassa.
Neuvoston puheenjohtaja viittasi perustellusti T?et?enian tilanteeseen. Euroopan parlamentti tai ainakin meidän ryhmämme, mutta luulen että muutkin ryhmät, harkitsevat erittäin tarkkaan, miten T?et?enian rauhanomaista ratkaisua voidaan edistää.
Meidän eurooppalaisten on Irakin sodan jälkeen pohdittava, mitä voimme oppia näistä Euroopallekin katkerista kokemuksista, ja meidän on tehtävä selväksi, ettei tappiomielialaan ole aihetta. Olen usein tämän eurooppalaisten kurjan eripuraisuuden aikana kuullut sanottavan, että tämä tekee Euroopan ulko- ja turvallisuuspolitiikan täysin järjettömäksi. Ei, meidän on nähtävä tämä kriisi mahdollisuutena ja varmistettava, että toimimme jatkossa paremmin kuin Irakin kriisissä ja Irakin sodassa. Meidän on ennen kaikkea varmistettava, että ennen kuin yksi tai useampi jäsenvaltio vahvistaa kansallisen kantansa ja julkistaa sen, Euroopan unionissa neuvotellaan näistä kannoista, jotta lopulta saadaan aikaan yhteinen kanta.

Kohdistammekin tämän vaatimuksen molemmille Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston eurooppalaisille jäsenille. Maastrichtin sopimuksessakin todetaan, että turvallisuusneuvoston jäsenet neuvottelevat Euroopan unionin kumppaneidensa kanssa, ennen kuin antavat äänensä turvallisuusneuvostossa, ja tämän on oltava menneiden viikkojen opetus.
Lisäisin vielä - ja tämä liittyy suhteisiimme Yhdysvaltoihin - että ne, joiden mielestä yhdistynyt Eurooppa olisi luotava Yhdysvaltojen vastapainoksi, rakentavat Euroopan hiekalle, sillä jos rakentaisimme Eurooppaa Yhdysvaltoja vastaan, vähintään puolet eurooppalaisista kääntäisi selkänsä yhdentyneelle Euroopalle. Meillä ei ole näin ollen muuta mahdollisuutta kuin rakentaa sellainen Eurooppa, joka ei ole Yhdysvaltojen vastainen vaan Amerikan yhdysvaltojen tasavertainen kumppani.
Totean vielä, että Yhdysvalloissa esitettiin ehdotus, että Eurooppa jaettaisiin uuteen ja vanhaan Eurooppaan. Taannoisella Varsovan vierailullani havaitsin, ettei siellä pidetä tällaisesta ehdotuksesta. Myös Varsova - Puola - on vanhaa Eurooppaa, ja puolalaisilla on samat juuret kuin meillä, emmekä saa antaa kenenkään jakaa Eurooppaa kahtia. Ei, meidän on toimittava yhdessä.
Siirryn nyt Irakin tilanteeseen. Meidän on pyrittävä voimakkaasti edistämään siviilijärjestyksen pikaista palauttamista, ja puhuessamme Euroopan unionin suhteista islamilaisiin arabivaltioihin usein toteamme, ettei sivilisaatioiden yhteentörmäystä voi eikä saa tapahtua, ja tämä pätee tietenkin myös Irakin tilanteeseen. Irakin väestö koostuu shiialaisista, sunneista, kristityistä, arabeista ja kurdeista, ja yksi asia, jossa ehkä voisimme auttaa - ja jos voimme auttaa, meidän pitäisi myös tehdä niin - on sen varmistaminen, että Irakiin saadaan palautettua rauha ja järjestys ja ettei eri uskonnollisten tai etnisten ryhmien välillä synny konfliktia.
Uskon, että Euroopan unionilla on tässä tärkeä merkitys, ja arvoisa komission jäsen Nielson, totean ryhmäni puolesta, että on myönteistä, että vierailitte Irakissa. Euroopan parlamentin on tässä vaiheessa tietenkin erittäin vaikea sanoa, pitäisikö YK:lle myöntää yksinomainen asema, millainen asema pitäisi antaa Euroopan unionille ja muille - ehkä Natolle sekä Yhdysvalloille ja Yhdistyneelle kuningaskunnalle intervention toteuttajina. Sitä on vaikea sanoa, mutta sen sijaan voimme todeta, että teemme selväksi kaikille asianosaisille, erityisesti eurooppalaisille, myös puolalaisille kumppaneillemme ja ystävillemme, että me eurooppalaiset teemme kaiken yhdessä, mutta vasta sitten, kun olemme sopineet yhteisestä kannasta. Irakissa on valtavia humanitaarisia haasteita, ja voimme mielestäni edistää alueen turvallisuutta, poliisivoimien perustamista, vesihuoltoa, terveydenhoitoa ja yleistä järjestystä.
Lopuksi haluaisin todeta, että meillä on tietenkin kysymyksiä myös yhdysvaltalaisille ystävillemme ja kumppaneillemme. Joukkotuhoaseita ei ole toistaiseksi löydetty. Suosittelen etsintöjen jatkamista, sillä interventiohan perustui nimenomaan joukkotuhoaseiden olemassaoloon, ja se vaikuttaa tietenkin myös politiikan uskottavuuteen, minkä vuoksi meidän on suhtauduttava tähän kysymykseen erittäin vakavasti.
(Suosionosoituksia)
Nyt meidän on saatava aikaan rauhanomainen ratkaisu myös Lähi-idässä Israelin ja Palestiinan välillä - ja sehän oli todellakin suuri toiveemme Kuwaitin kriisin jälkeen vuonna 1991, jolloin kannatin voimakkaasti Kuwaitin vapauttamista ja päättäväisiä Saddam Husseinin vastaisia toimia. Nyt meidän on tartuttava tähän tilaisuuteen. Politiikkamme uskottavuus riippuu siitä, onnistutaanko Lähi-idässä saamaan aikaan rauhanomainen ratkaisu, ja kehotan kaikkia eurooppalaisia toimimaan yhdessä ja määrätietoisesti sen hyväksi.
(Suosionosoituksia)

Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluaisin - sosialistiryhmän puolesta - aluksi tuomita Saudi-Arabiassa ja T?et?eniassa tapahtuneet valtaisat iskut, ja parlamentin pitäisi lisäksi lähettää surunvalittelunsa kaikkien tämän sodan uhrien, erityisesti menehtyneiden siviilihenkilöiden, perheille ja korostaa, että olemme erittäin pahoillamme siitä, että 14 toimittajaa on menehtynyt konfliktin aikana, että kaksi toimittajaa on kadonnut ja että Yhdysvaltain joukot ovat pommittaneet viestintäalan yhtiöitä, kuten Al-Jazeeraa, ja toimittajien asumaa palestiinalaista hotellia.
Kuultuani jäsen Poetteringin puheen haluaisin ryhmäni puolesta todeta, että me pahoittelemme jopa vielä enemmän, ettei päätöslauselman laatimista pidetty tarkoituksenmukaisena, koska olisimme voineet sopia monista kohdista ja koska on tärkeää, että Euroopan parlamentin ääni tulee kuulluksi. Annamme sellaisen vaikutelman, että meille on samantekevää, mitä tapahtuu, ja että jaamme vastuun unionin muiden toimielinten kanssa.
Haluaisin ensinnäkin todeta, että suhtaudun myönteisesti komission toimiin tässä hätätilanteessa - komission jäsen on ollut Bagdadissa. Hätäapuun myönnetään 100 miljoonaa euroa, ja pyytäisin teitä ottamaan naisia mukaan rauhanneuvotteluihin ja avustukseen, sillä se on erittäin tärkeä tekijä rauhan aikaansaamisessa Irakiin. Meidän on mielestäni tuettava lisäksi peruspalvelujen palauttamista.
Komission jäsen otti esiin erään mielestäni tärkeän asian: emme saa sekoittaa humanitaarista apua jälleenrakennukseen, eikä humanitaarista apua saa missään nimessä käyttää poliittisena neuvotteluvalttina. Tässä asiassa teillä on sosialistiryhmän tuki.
Jälleenrakennusprosessista ja turvallisuusneuvostossa parhaillaan käytävästä keskustelusta haluaisin ensinnäkin todeta, että kansainvälisen oikeuden mukaan olemme tosiasiallisesti sellaisessa tilanteessa, että liittoutuma toimii miehittäjävaltana miehitetyllä alueella. Geneven yleissopimuksen ja Haagin määräysten mukaan liittoutumalla on selkeät vastuualueet ja toimivaltarajoitukset, ja tämä on liitettävä tämänhetkiseen toimintakehykseen, sillä muuten kaikki riippuu Washingtonin valtapelistä. Muistutan, että ensimmäinen yhdysvaltalaisten johtajien joukko on jo suorittanut tehtävänsä Irakissa. Hämmennys kasvaa koko ajan, minkä vuoksi on tärkeää vahvistaa Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston asemaa.
Meillä eurooppalaisilla on velvollisuuksia tässä asiassa. Perustamissopimuksen 11, 12 ja 13 artiklan mukaan olemme velvollisia sovittamaan yhteen kantojamme. On kuitenkin outoa, että voimme sovittaa niitä yhteen eurooppalaisten kesken sekä muiden, Lähi-idän kysymystä käsittelevän kvartetin ja jopa Arabiliiton kanssa, mutta samaa periaatetta ei sovelleta turvallisuusneuvostoon. Kansalaiset eivät ymmärrä tätä, ja Euroopalla on sitä paitsi vakavasti otettavia velvollisuuksia tässä asiassa.
Nyt on siksi erittäin tärkeää soveltaa Ateenassa 16. huhtikuuta tehtyä sopimusta, mutta sitä sovellettaessa on noudatettava kansainvälistä oikeutta. Miksi? Jotta voidaan muodostaa Irakin kansaa edustava hallitus, joka kunnioittaa alueellista koskemattomuutta ja tarjoaa irakilaisille mahdollisuuden vapautua lopullisesti mielivaltaisesta tyranniasta. Poliittisen ja uskonnollisen sorron häviäminen alkaa olla jo havaittavissa, ja irakilaiset saavat pikku hiljaa ilmaista ajatuksiaan. Tämä on erittäin oleellista.
Useissa Yhdistyneiden Kansakuntien päätöslauselmissa ilmaistu kauppasaarron kumoaminen on toteutettava kyseisten päätöslauselmien nojalla. Asetarkastajien on lisäksi palattava maahan, koska laittomasti toimivien yhdysvaltalaisten tarkastajien sijasta paradoksaalisesti ainoastaan Hans Blixin ja Mohamed ElBaradein ryhmät ovat löytäneet ylipäänsä jonkinlaisia merkkejä joukkotuhoaseista, ja tämänkin vuoksi asiaan on tärkeää puuttua.
Haluaisin ryhmäni puolesta toistaa, että Irakin öljyvarat ja niiden hyödyntäminen kuuluvat irakilaisille. Kuten olemme liian usein nähneet, öljy on myrkyllinen hedelmä. Sen käyttöä on todellakin kunnioitettava, ja irakilaisilla on oltava oikeus hyödyntää maansa resursseja.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin sanoa jotakin Lähi-idän tilanteesta. Emme voi sanoa, että oli ryhdyttävä toimiin, koska Saddam Husseinin hallinto ei ollut 12 vuoteen noudattanut Yhdistyneiden Kansakuntien päätöslauselmia, kun olemme odottaneet kolme vuosikymmentä päätöslauselman 242 täytäntöönpanoa. Meidän on tuettava rauhansuunnitelmaa, eikä pääministeri Sharon voi kohdella tylysti YUTP:n korkeaa edustajaa Solanaa siksi, että tämä on tavannut presidentti Arafatin. Meidän on oltava myötämielisiä, ja ennen kaikkea meidän on purettava Lähi-idän kaikkien aikojen vaarallisin aikapommi. Kaikki tämä edellyttää, että me eurooppalaiset palautamme yhtenäisyytemme ja toimimme yhdessä.
Watson (ELDR).
Arvoisa puhemies, vaikka monet meistä vastustivat äskeisen Irakin sodan perustaa, voimme iloita yhdessä julman diktaattorin Saddam Husseinin kukistumisesta. Irakilaiset voivat nyt rakentaa valtiostaan taas vapaan demokratian sovussa naapureidensa kanssa ja hyödyntää valtavia luonnonvarojaan elintason parantamiseksi.
Euroopan on nyt mietittävä, miten se voi yhdistyä Irakin jälleenrakennuksessa, jotta voimme voittaa aiemmat erimielisyytemme. Meidän on tuotava esiin Euroopan ääni yhtenäisenä ikään kuin se tulisi samasta hymninuotista laulavan kuoron suusta eikä kurittoman äänten sekamelskan muodostamana riitasointuna.
Ulkoministereiden epävirallinen kokous saa minut varovaisen optimistiseksi. Suhtaudun myönteisesti komission ja puheenjohtajavaltio Kreikan ehdotuksiin toimintamme ohjaamisesta sodan jälkeisessä Irakissa. Vaikka meillä ei liene vielä edellytyksiä käydä sotaa puolustaaksemme arvojamme, meillä on pitkä kokemus rauhan aikaansaamisesta. Ryhmäni kannattaa Euroopan aktiivista asemaa Irakin jälleenrakennuksessa, mutta tarvitsemme siihen oikeutuksen, joka voidaan antaa ainoastaan uudessa YK:n päätöslauselmassa.
Presidentti Bush lupasi meille, että YK:lle annetaan "ratkaiseva" asema. Ulkoministerimme ovat vaatineet Yhdistyneille Kansakunnille "keskeistä" asemaa. Yhdysvaltojen, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Espanjan päätöslauselmaluonnos on kuitenkin kaukana molemmista. YK:lle ei voida antaa ratkaisevaa asemaa vain kuuluttamalla sitä turvallisuusneuvoston päätöslauselman johdanto-osan kappaleessa.
Ratkaiseva asema tarkoittaa, ettei Irakin jälleenrakennus ole mahdollista ilman YK:ta; se ei tarkoita sitä, että hyväksytään 12 kuukaudeksi miehittäjävalloiksi julistautuneiden toimivalta ja oikeus ohjailla Irakin öljytuloista saatuja varoja.
YK:n ratkaiseva asema tarkoittaa, että YK osallistuu mahdollisimman pian perustettavan legitiimin ja edustuksellisen Irakin hallituksen muodostamiseen, pakotteiden poistamiseen ja kiireellisen humanitaarisen avun tarjoamiseen. Miksi juoksevaa vettä ja sähköä ei ole vielä järjestetty? Kuinka monen on kuoltava, ennen kuin toimitamme sairaaloihin lääkintätarvikkeita ja raivaamme räjähtämättömät taisteluvälineet? Missä ovat poliisit, jotka YK voisi lähettää auttamaan lain ja järjestyksen palauttamisessa? Meidän on tarjottava Irakin kansalle aiempaa parempi elämä, tai heidän vaikeutensa muuttuvat vihaksi miehittäjävaltoja kohtaan.
YK:n ratkaiseva tai keskeinen asema tarkoittaa lisäksi, että Hans Blixin ja hänen asetarkastajien annetaan vahvistaa, mitä kateissa oleville joukkotuhoaseille on tapahtunut. Niiden olemassaolo ja väite siitä, että ne olisivat käyttövalmiita 45 minuutissa, olivat keskeisiä seikkoja sodan kannalta. Asetarkastajilla on kansainvälinen oikeutus ja uskottavuus saattaa heiltä pyydetty työ päätökseen yhteistyössä tapahtumapaikalla olevien yhdysvaltalaisten ja britannialaisten joukkojen kanssa.
Maanantaiyön traagiset tapahtumat Saudi-Arabiassa muistuttavat meitä alueen jatkuvasta epävakaudesta. Ryhmäni suhtautuu siksi myönteisesti Colin Powellin vierailuun, joka merkitsee Yhdysvaltojen sitoutumista uudelleen rauhanprosessiin. Jotta alueella voitaisiin varmistaa pysyvä rauha ja jotta Irakin jälleenrakennus voi onnistua, meidän on samaan aikaan edistettävä kvartetin Israelin ja Palestiinan välistä rauhaa koskevaa suunnitelmaa.
Wurtz (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, esitimme kantamme Irakin tilanteesta viimeksi ennen sotaa, kun parlamentti ilmoitti antavansa täyden tukensa Yhdistyneiden Kansakuntien asetarkastajille. Tuolloin totesimme, ettei yksikään siinä vaiheessa esitetyistä syistä antanut oikeutusta sodalle ja että "kaikki päätökset jatkotoimista on tehtävä turvallisuusneuvostossa tilanteen täydellisen arvioinnin perusteella".
Eikö meillä ole mitään sanottavaa sen jälkeisistä äärimmäisen vakavista tapahtumista, jotka ovat olleet täysin ristiriidassa tämän näkemyksen kanssa? Tätä ilmeisesti merkitsee parlamentin enemmistön päätös päättää tämä keskustelu ilman asiaa koskevaa päätöslauselmaa. Tämä pieni päätös olisi melko vähämerkityksinen, ellei se kuvastaisi paljon syvempää ja vakavampaa epäkohtaa Euroopan unionissa, nimittäin sen kykenemättömyyttä määritellä omaa identiteettiään ja puolustaa sitä tarmokkaasti. Tämä kykenemättömyys ottaa poliittista vastuuta on tullut selvästi esiin sen jälkeen, kun George Bush otti käyttöön uuden strategisen oppinsa.
Ehdotan kolmea toisiinsa tiiviisti liittyvää painopistealuetta niille, joiden mielestä on oleellista reagoida, kun otetaan huomioon erityisesti New York Times -lehdessä esitetty ajatus niin kutsutusta "toisesta supervallasta". Ehdotan niitä siis omalle ryhmälleni sekä tavalliselle kansalle, joka vastustaa aktiivisesti sodan ajatusta. Ensimmäiseksi on kieltäydyttävä hyväksymästä Irakissa toteutettuja toimia. Irakilaiset on sekä vapautettu diktatuurista että syösty kaaokseen. Keskusteltuani Saddam Husseinin pitkäaikaisten vastustajien kanssa voin kertoa teille, että 9. huhtikuuta 2003 monet sydämet ja mielet tunsivat sekä iloa ja kärsimystä että helpotusta ja nöyryytystä. Päivän päätyttyä tunteet vaihtuivat ärtymykseksi verenvuodatuksen, valtavan hävityksen, vandalismin ja ryöstelyn, sotilaallisen miehityksen ja Yhdysvaltojen käskynhaltijuuden vuoksi. Kaikki tämä on tapahtunut siitä huolimatta, että oletettu sodan motiivi - joukkotuhoaseiden hallussapito, josta George Bushilla, Tony Blairilla ja José Maria Aznarilla on tietenkin kiistattomia todisteita - ei ole enää uskottava.
Meidän on siksi toisena painopisteenä pyrittävä sitoutumaan aktiivisesti siihen, että varmistamme Lähi-idän rauhansuunnitelman tehokkaan täytäntöönpanon. Unioni on tämän suunnitelman toinen alullepanija, eikä se voi siksi levätä laakereillaan Sharonin hallituksen yrittäessä joka päivä tuhota tämän pienen rauhan mahdollisuuden siinä uskossa, että Valkoisen talon nykyinen isäntä ymmärtää aina sen syyt ja perusteet. Lopuksi meidän kaikkien on autettava määrittämään, mihin tämä ennalta ehkäisevän sodan hullu uhkayritys vie meidät, jos Eurooppa ei onnistu kokoamaan poliittista tahtoa ja tekemään kaikkea mahdollista tukahduttaakseen sen heti alkuunsa. Terrorismin vastainen taistelu ja joukkotuhoaseiden leviämisen torjunta on välttämätöntä. Tämä vaarallinen hairahdus suurvaltapolitiikassa on kuitenkin aivan eri asia.
Arvoisa puhemies, toistan nyt kolmannen kerran ryhmäni pyynnön, että parlamentissa järjestettäisiin ensimmäinen laaja, perusteellinen keskustelu George Bushin 20. syyskuuta julkistamasta uudesta strategisesta opista. Tämä kyyninen kunnianosoitus vahvimman laille on ainoastaan yritys heikentää kaikkia Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjaan sisältyviä periaatteita, kuten Yhdysvaltojen turvallisuusneuvostolle esittämä päätöslauselmaluonnos jälleen kerran osoitti. Euroopan on aika antaa hälytysmerkki ja hoitaa tehtävänsä. Tätä valtaosa kansalaisistamme aina Strasbourgista Varsovaan saakka odottaa meiltä. Tämän odotuksen täyttäminen voisi olla meidän toimintasuunnitelmamme. Ainakin minun ryhmäni on valmis siihen.

Lagendijk (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, mikään ei ole epämiellyttävämpää poliitikolle kuin se, että on oikeassa mutta ei kuitenkaan voita väittelyä. Vielä pahempaa on olla väärässä ja huomata yhä selvemmin, kuinka väärässä tulikaan oltua. Kaikkihan me todellakin tiedämme, että niin kutsuttu suurten joukkotuhoasemäärien olemassaolo oli tärkein virallinen syy tämän sodan aloittamiseen. Me kaikki muistamme Tony Blairin ja Colin Powellin YK:ssa pitämät esitykset, joissa he esittivät vankkoja todisteita joukkotuhoaseiden olemassaolosta. Sadat yhdysvaltalaiset ja britannialaiset sotilaat ovat nyt etsineet viikkokausia, eikä näitä todisteita näytä löytyvän.
Voisiko tämä olla syynä siihen, että viranomaiset, siis yhdysvaltalaiset ja britit, kieltäytyvät päästämästä Hans Blixiä ja hänen YK:n asetarkastajajoukkoaan maahan? Vain YK:n asetarkastajat voivat osoittaa, ettei Irakissa ole joukkotuhoaseita, mutta he ovat myös ainoita, jotka hyvin todennäköisesti osoittavat, että George Bush ja Tony Blair olivat väärässä aloittaessaan tämän sodan siksi, että Irakin oletettiin pitävän hallussaan joukkotuhoaseita.
Tämä kieltäytyminen on osa huomattavasti laajempaa suunnitelmaa, jossa Yhdistyneet Kansakunnat on tarkoitus pitää loitolla. Se ei ole oikein eikä myöskään viisasta. Minäpä annan kaksi esimerkkiä siitä, missä Yhdistyneillä Kansakunnilla on ratkaiseva asema. Yhdistyneiden Kansakuntien ympäristöohjelmassa (UNEP) on mielestäni perustellusti vaadittu, että ympäristövaikutuksia, esimerkiksi rypälepommien ja köyhdytetyn uraanin käytön ympäristövaikutuksia, tutkittaisiin mahdollisimman pian. Tuomioistuin, jota tarvitaan kipeästi käsittelemään rikollista menneisyyttä, voidaan perustaa vain Yhdistyneiden Kansakuntien avulla. Meidän on lisäksi syytä tehdä selväksi, että Euroopan unionikin voi toimia täydellä teholla - olipa kyse humanitaarisesta avusta tai jälleenrakennuksesta - vain sellaisessa kehyksessä, jolle Yhdistyneet Kansakunnat on antanut oikeutuksen, ja Yhdysvaltojen tasavertaisena kumppanina eikä jonkinlaisena alihankkijana.
Pelkään, että ilman tällaista YK:n valtuutusta Eurooppa auttaa kuitenkin puolinaisesti ja luultavasti jopa vastahakoisesti Irakin jälleenrakennuksessa. EU tekee sen velvollisuuden tunteesta ja jotkin jäsenvaltiot siitä syystä, että ne haluavat välttää joutumasta toiseen konfliktiin Yhdysvaltojen kanssa ja haluavat osuutensa. Ryhmäni ei toivo tällaista yhteistä turvallisuuspolitiikkaa. Tie Euroopan unionin yhteiseen turvallisuuspolitiikkaan kulkee New Yorkin ja Yhdistyneiden Kansakuntien kautta. Ainoastaan YK:n valtuutuksella EU voi hyödyntää - ei suinkaan vähäpätöisiä - kykyjään Irakin jälleenrakennuksessa ja hallinnon palauttamisessa Irakin kansalaisille. Tämä on myös Yhdysvaltojen ja Yhdistyneen kuningaskunnan etujen mukaista.
Kehottaisin siksi Yhdistyneen kuningaskunnan, Espanjan mutta myös Puolan hallituksia sekä kyseisten valtioiden hallituspuolueissa olevia kollegojamme murtamaan sellaisen sodan logiikan, jonka mukaan voittaja vie kaiken. Voittaja ei vie kaikkea; se ei saa haluta eikä voida tehdä niin. Katsokaa, mitä Irakissa tapahtuu tällä hetkellä. Siellä vallitsee kaaos, jossa sotilasjohtajat vaihtuvat toisensa jälkeen, koska yhdysvaltalaiset ja britit eivät todellakaan tiedä, mitä heidän pitäisi tarkalleen ottaen tehdä. Irakissa ei tarvita vahingoniloisia voittajia, jotka eivät tiedä mitä tehdä. Sodan voittajia ei ole monta, mutta rauha voidaan voittaa vain yhteisvoimin.

Collins (UEN).
Arvoisa puhemies, haluaisin lausua kiitoksen ja tunnustuksen sanoja puheenjohtajavaltio Kreikalle ja komission jäsenelle Nielsonille heidän tänä aamuna antamistaan hienoista julkilausumista sekä myös parlamentin kollegoilleni heidän esittämistään erittäin valaisevista toteamuksista.
Yhdysvaltain hallitus on tunnustanut aikovansa luovuttaa Irakin suvereeniuden Irakin edustukselliselle hallitukselle hyvin varhaisessa vaiheessa. Tähän mennessä on pidetty kaksi Irakin poliittisten johtajien kokousta. Viimeisimmän, Bagdadissa 25. huhtikuuta pidetyn kokouksen päätteeksi saatiin sovittua, että väliaikainen hallinto pyritään perustamaan 3. kesäkuuta 2003 mennessä. Tämän hallinnon tehtävänä on saattaa voimaan uusi Irakin perustuslaki ja käsitellä muita pitkän aikavälin hallituskysymyksiä.
Minusta on erittäin myönteistä, että Yhdistyneissä Kansakunnissa on esitetty päätöslauselmaluonnos siitä, miten Irakin konfliktin jälkeistä tilannetta pitäisi käsitellä. Uskon, että on monta keskeistä arviointiperustetta, jotka on otettava huomioon pohdittaessa Yhdistyneiden Kansakuntien tulevaa asemaa Irakissa. Yhdistyneillä Kansakunnilla on oltava keskeinen asema Irakin jälleenrakennuksessa. Lähtökohtana on oltava selkeä yhteisymmärrys siitä, että minkään Yhdistyneiden Kansakuntien toimen tarkoituksena ei ole oikeuttaa taannoista sotilaallista konfliktia. Yhdistyneiden Kansakuntien on oltava tasavertainen kumppani; se ei saa olla toissijaisessa asemassa ja vain alistua Irakissa olevan liittoutuman päätöksiin. Olisi erittäin epäreilua Irakin siviiliväestöä kohtaan, jos periaatekysymysten annettaisiin estää Yhdistyneiden Kansakuntien tehokas sitoutuminen välittömiin tarpeisiin.
Meidän on syytä pitää mielessämme Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin huomautukset, kun hän sanoi, että meidän on löydettävä yhteinen päämäärä Irakin sodan jälkeisellä aikakaudella. Ensisijaisesti on pyrittävä voittamaan viimeaikaiset erimielisyydet ja keskittymään siihen, mitä pitää ja voidaan tehdä Irakin kansan auttamiseksi tällä hetkellä.
Euroopan unionin näkökulmasta tarkasteltuna meidän on määritettävä täsmällisesti Euroopan unionin todennäköinen tuleva asema Irakissa. Viimeksi Rhodoksella 3. toukokuuta järjestetyssä EU:n ulkoministerien kokouksessa tehtiin jonkinlainen yleinen sopimus, että EU:lla on oltava entistä vahvempi asema Irakin konfliktin jälkeisessä tilanteessa.
Euroopan komissio on jo lähettänyt Irakiin tarpeiden arviointiryhmän. Lisäksi on sovittu, että asiainhoitajat voisivat palata unionin jäsenvaltioista Irakiin.
Toistaiseksi ei ole sovittu mitään siitä, pitäisikö Euroopan unionin nimittää erityisedustaja Irakiin. Tämä on erittäin tärkeä asia, jota on harkittava kiireesti poliittisissa keskusteluissa. Euroopan unionin olisi osallistuttava Irakin jälleenrakennukseen, jossa Yhdistyneillä Kansakunnilla tulisi olla keskeinen asema. EU tarjoaisi resurssejaan, joiden avulla rahoitettaisiin tärkeimpiä jälleenrakennustoimia, kuten sosiaalisten perusinfrastruktuurien kunnostamista, johon sisältyvät terveydenhoito-, koulutus-, vesi- ja saniteettihuoltopalvelut.
On aivan oikein ja asianmukaista, että Irakin vastaiset pakotteet poistetaan. Niissä ei ole tällä hetkellä mitään mieltä, koska ne suunniteltiin alun perin nyt kukistunutta hallintoa vastaan. UNMOVIC:in ja Kansainvälisen atomienergiajärjestön olisi palattava Irakiin mahdollisimman pian suorittamaan tehtävänsä loppuun. Myös Irakin öljytulojen käytöllä on oltava keskeinen osa Irakin tosiasiallisessa jälleenrakennuksessa, mutta tällaisten varojen käytön on oltava täysin Irakin kansan edun mukaista, ja Irakin kansa on otettava mahdollisimman täysimääräisesti ja mahdollisimman varhaisessa vaiheessa mukaan tällaisten päätösten tekemiseen.
Yhdistyneiden Kansakuntien keskeinen asema oikeuttaisi tosiasiassa kaikki Irakissa toteutettavat väliaikaiset järjestelyt. Se auttaisi myös vähentämään poliittisia jännitteitä Lähi-idän alueella ja lieventämään poliittista epävakautta, jota alueella on tällä hetkellä valitettavan selvästi havaittavissa.

Bonde (EDD).
Arvoisa puhemies, Irakin sodan opetus ei ole se, että meidän pitäisi matkia Yhdysvaltoja ja kehittää oma ulkopolitiikka, joka kattaa oman supervaltiomme armeijan ja sotateollisuuden järjestelmän. Jos olisimme soveltaneet Irakin kysymykseen määräenemmistöäänestystä, Yhdistyneen kuningaskunnan politiikka ei olisi saanut enemmistön tukea sen enempää kuin Ranskan politiikkakaan. Ongelmaa ei ratkaista perustamalla supervaltio vaan siten, että me eurooppalaiset vedämme yhtä köyttä ja pyrimme vahvistamaan YK:ta.
Jos YK päättää, että diktaattori riisutaan aseista, sillä on oltava myös toimivalta panna tämä päätös täytäntöön. YK:lla pitäisi olla omat nopean toiminnan joukkonsa, ja EU:n nopean toiminnan joukot olisi asetettava YK:n käyttöön. YK:n turvallisuusneuvostossa sovellettavaa veto-oikeutta on rajoitettava siten, että YK voi ryhtyä toimiin, vaikka pieni vähemmistö vastustaisikin sitä. Muuten supervallat toimivat itsenäisesti ja antavat siten oikeutuksen kaikille, joilla on edellytykset toimia omin päin ja toteuttaa aseellisia hyökkäyksiä ja terroritoimintaa. Sotarikolliset pitäisi jäljittää ja saattaa kansainväliseen rikostuomioistuimeen. Kaikkia valtioita on painostettava hyväksymään kansainvälinen rikostuomioistuin ja Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirja.
Opetus on se, että meidän on ylläpidettävä kansainvälistä oikeusjärjestystä, ellemme halua joutua viidakon ja vahvimman lakien uhreiksi ja uusien terroristisukupolvien kohteiksi. Terrorismi ja diktatuuri voidaan kukistaa tehokkaasti ainoastaan ylläpitämällä oikeusvaltion periaatteita.

Bonino (NI).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, en tiedä, onko tämä kymmenes, viidestoista vai kahdeskymmenesviides parlamentin keskustelu Irakin tilanteesta. Kaikkien muiden tavoin pelkään, että tämä keskustelu paljastaa jälleen kerran toimielintemme merkityksettömyyden; ne todellakin osoittautuivat merkityksettömiksi sotatoimiin johtavassa vaiheessa, ja niin on vaarassa käydä myös rakennus- tai jälleenrakennusvaiheessa.
Hyvät kollegat, en suoraan sanoen tiedä, päättääkö Eurooppa koskaan sovittaa sanojaan ja toimiaan yhteen ja harjoittaa yhteistä politiikkaa, sillä se ei yksinkertaisesti etenee lainkaan siihen suuntaan. Se ei etene siihen suuntaan, koska neuvoston julkilausumista oli mahdotonta päätellä, mitä Eurooppa aikoo tehdä. Kuulitteko te siitä jotakin? Minä en kuullut. Lukuun ottamatta muutamaa itsestään selvää toivetta en saanut irti mitään, ja minusta on aivan oikein, että myönnämme sen.
Komission jäsen totesi kuitenkin erään tärkeän asian, josta olen täysin samaa mieltä. On kerta kaikkiaan käsitettävä, että Irakissa tarvitaan entiseen tapaan kipeästi humanitaarista apua, mutta että siellä ei ole humanitaarista katastrofia. Meidän on ymmärrettävä edes tämä, sillä Irakissa on muita ongelmia, jotka on huomattavasti vaikeampi ratkaista kuin humanitaarinen hätätilanne, jota komissio pystyy aivan hyvin hallitsemaan. Tästä asiasta olen jäsen Barón Crespon kanssa samaa mieltä, jos Euroopalla on joskus tahtoa ilmaista näkemyksensä ja omaksua yhteinen politiikka.
Ei ole hyväksyttävää, ettei missään Irakiakaan koskevissa keskusteluissa, konferensseissa eikä kokouksissa ole läsnä naisia edes tarjoilemassa kahvia tai tulkkaamassa - heitä ei näkynyt myöskään Afganistania, Kosovoa eikä Itä-Timoria koskevissa keskusteluissa. Kyse ei ole kiihkoislamilaisesta valtiosta eikä perinteistä vaan maallistuneesta valtiosta, jossa naiset ovat - hyvässä ja pahassa - olleet perinteisesti johtavissa asemissa - "Rouva Anthrax" on tästä paras esimerkki. En tiedä, pyydetäänkö Eurooppaa koskaan ilmaisemaan mielipidettään, mutta jos se sattumalta laajojen keskustelujen jälkeen haluaa sanoa jotakin, toivoisin sen muistavan tämän, jotta meitä radikaaleja ei pakoteta - kuten Afganistanin tapauksessa - käynnistämään maailmanlaajuista kampanjaa vain parin naispääministerin nimittämiseksi kaikkien muiden jättäessä asian täysin huomiotta.
Evans, Jonathan (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, 172 joukkoa - 34 britannialaista ja 138 yhdysvaltalaista - menetti sodassa henkensä Irakin vapauden puolesta. Nyt kollegani ja minä tietenkin ylistämme sitä, mitä he ja kaikki liittoutuman joukot ovat tehneet varmistaakseen Irakin vapautumisen.
Irakin kriisiä koskevien keskustelujemme aikana olen jatkuvasti korostanut, että sota oli meille aina vihonviimeinen keino. Jos maailman kansakunnat olisivat vain yhdistyneet määrätietoisesti, Saddamin käsittelemiseksi ei olisi nähdäkseni tarvittu sotaa.
Nyt kun konflikti on ohi, päätavoitteina ovat perustellusti Irakin vakauttaminen, kansalaisyhteiskunnan rakentaminen, edellytysten luominen demokraattiselle valtiolle, joka voi elää sovussa naapureidensa kanssa, sekä Irakin talouden elvyttäminen Irakin kansan etujen mukaisesti. Vastaan tulee tietenkin suuria ongelmia. Siitä ei ole epäilystäkään. Meille pitäisi kuitenkin olla päivänselvää, että ainoastaan Saddam Husseinin kukistaminen on mahdollistanut nämä asiat.
Toinen suuri tehtävä, jota voidaan nyt jatkaa, on kehitys kohti pysyvää järjestelyä Israelin ja Palestiinan välillä. Kvartetin tukema rauhansuunnitelma tarjoaa vankan perustan tätä kaikkein vaikeinta Lähi-idän kysymystä koskevaan päätökseen. Tämä suunnitelma kattaa osapuolet laajemmalla alueella, kestävää rauhaa koskevan suunnitelman, turvallisen Israelin, jonka olemassaolon oikeus tunnustetaan arabialaisessa maailmassa, ja palestiinalaisen valtion, joka elää Israelin kanssa vieretysten sovussa ja rauhassa.
Näissä molemmissa hankkeissa on vielä paljon tehtävää, mutta nyt tällä erittäin merkityksellisellä maailman alueella on mahdollisuus saada aikaan todellinen ja kestävä rauha. Tämä kriisi on herättänyt muualla maailmassa todellisia kysymyksiä Yhdistyneistä Kansakunnista ja sen kyvystä toteuttaa ilmoittamansa tavoitteet. Nato on kärsinyt ennen näkemättömistä sisäisistä erimielisyyksistä. Euroopan unioni on osoittautunut kykenemättömäksi puhumaan yhdellä äänellä, ja jotkin jäsenvaltiot ovat taas osoittaneet olevansa kiinnostuneempia luomaan vastapainon Yhdysvalloille kuin rakentamaan yhteisiin arvoihin perustuvan tosiasiallisen transatlanttisen kumppanuuden.
Nyt asioista on vihdoin puhuttava suoraan. Neljän jäsenen toimet viime kuussa järjestetyssä Brysselin huippukokouksessa osoittavat selvästi, että ne ovat tekemässä strategisen virheen pyrkiessään hajottamaan transatlanttisen liittoutuman. Kaikista pehmeistä sanoista huolimatta tämä huippukokous oli tietoinen pyrkimys lietsoa eripuraa Euroopan ja Yhdysvaltojen välille. Jos olemme oppineet jotakin viime kuukausien tapahtumista, tämä opetus on varmasti se, että Euroopan ja Yhdysvaltojen on toimittava yhdessä pystyäkseen käsittelemään kollektiivisen turvallisuutemme uhkia. Yhdysvaltojen kanssa kilpailevat uudet rakenteet ja uusi sotilasesikunta murtaisivat liittoutuman, joka on palvellut hyvin meitä eurooppalaisia. Olen iloinen, että valtaosa Euroopan kansakunnista ymmärtää tämän ja että niillä on ollut rohkeutta ilmaista tämä ajatus.
Lopuksi, jos Eurooppa suhtautuu vakavasti puolustukseen ja turvallisuuteen, sen on tarjottava niihin tarvittavat rahavarat. Emme tarvitse uusia erimielisyyttä lietsovia rakenteita vaan lisää resursseja. Toivon, että Eurooppa on ottanut opikseen tästä kriisistä. Naton ja transatlanttisen liittoutuman on pysyttävä eurooppalaisen puolustuksen kulmakivenä.

Sakellariou (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Yhdysvaltojen yksipuolisesta päätöksestä hyökätä Irakiin on kulunut vasta muutama viikko. Yhdysvallat aloitti hyökkäyssodan ilman YK:n valtuutusta rikkomalla räikeästi kansainvälistä oikeutta. Tarkalleen ottaen Yhdysvallat ei tehnyt sitä yksin: koko joukko avoimesti toimineita mutta myös salassa pidettyjä liittoutuneita muodosti "halukkaiden valtioiden liittoutuman" - tai pitäisi ehkä sanoa "myöntyväisten valtioiden liittoutuman". Miehittäjävalloiksi julistautuneiden - Yhdysvaltojen, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Puolan - lisäksi halukkaiden valtioiden liittoutumaan kuului myös muita merkittäviä sotilasvaltoja, kuten Palau, Marshallinsaaret, Mikronesia ja Tongan kuningaskunta.
Tämän hyökkäyssodan tavoitteena oli toimia asiaa koskevien Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmien mukaisesti Irakin riisumiseksi joukkotuhoaseista. Hyökkääjien toisella tavoitteella, diktaattori Saddam Husseinin hallinnon kukistamisella, ei ole oikeudellista perustaa kansainvälisessä oikeudessa, eikä sellaisesta määrätä myöskään Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjassa. Kansainvälisen yhteisön tehtävänä ei mielestäni pitäisi ollakaan diktaattorien poistaminen eri puolilla maailmaa sotien avulla. Jää sitä paitsi ikävä jälkimaku, kun Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoministeri Jack Straw on valmis jahtaamaan Irakin diktaattoria tuhansien brittisotilaiden voimin, kun samainen Jack Straw vapautti aikoinaan Yhdistyneen kuningaskunnan sisäministerinä toisen diktaattorin, Augusto Pinochetin, omalla päätöksellään ja pelasti hänet Yhdistyneen kuningaskunnan oikeuden kynsistä.

Yhdysvaltojen yksipuolisen Irakin vastaisen sodan tavoite on saavutettu eli Saddam Husseinin hallinto on kukistettu. Tämä sota on aiheuttanut kuitenkin kauhistuttavia vahinkoja monille eri tahoille: välittömiä uhreja ovat ensinnäkin Yhdistyneet Kansakunnat ja kansainvälinen oikeus, toiseksi Euroopan unionin yhtenäisyys ja yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka, ja Natokin on saanut osansa ideologisista rypälepommeista. Johtavan ideologin Richard Perlen - "pimeyden herran" - käyttöön ottama uusi ennalta ehkäisevän sodan doktriini on ravistellut myös Naton perustuksia.
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, jäljellä ovat vielä kysymykset siitä, milloin tämä sota loppuu ja milloin sota julistetaan päättyneeksi. Ensinnäkin: mitä Euroopan unioni tekee, jotta sota julistettaisiin päättyneeksi? Toiseksi: missä ovat ne joukkotuhoaseet, joiden vuoksi tämä sota julistettiin? Elleivät yhdysvaltalaiset ole valmiita kertomaan meille joukkotuhoaseiden tilannetta, meidän eurooppalaisten pitäisi ainakin ottaa asia puheeksi ja vaatia selvitystä.
(Suosionosoituksia)

Nicholson of Winterbourne (ELDR).
Arvoisa puhemies, vierailin Irakissa 12 päivää sitten. Olin kahdeksan päivää etelässä tarkastelemassa kansanterveyden tilaa Maailman terveysjärjestön erikoislähettiläänä. Kuuntelin ihmisiä. Tapasin 50 heimojohtajaa ja yli 20 000 suoarabia, ja tutkin ja tarkastin laajalti sairaaloita ja ensiapuasemia Basrassa, Al-Amarassa ja muissa pienemmissä kaupungeissa ja kylissä. Avasin uudelleen Maailman terveysjärjestön toimiston ja perustin klinikan, joka hoitaa nyt 15 000 lääkintäneuvontaa kuukaudessa.
Ihmiset nauttivat vapaudestaan. Heidän iloaan latistaa ainoastaan Saddamin katkeran perinnön jatkuminen. Heidän elämäänsä säänneltiin vahingollisella tavalla pienintä yksityiskohtaa myöten. Saddam jäljitteli totaalisella valvonnallaan Stalinia. Tavallisen irakilaisen perheen hankintoja, jopa saippuapalan ostoa, ohjailtiin ja valvottiin poliittisesti. Kun vangin tuomioksi langetettiin korvan amputaatio, hänen oli etsittävä käsiinsä kirurgi ja maksettava tälle silpomisesta. Mitä enemmän vanki pystyi tarjoamaan, sitä enemmän korvaa kirurgi jätti paikoilleen. Se oli kauppaa ihmisen lihalla, julmaa kauppaa Saddam Husseinin kanssa - sillä Saddam omisti Irakin kansalaisten jokaisen liikkeen kyynelten kastelemasta kehdosta varhaiseen ja levottomaan hautaan saakka. Nämä järjestelmät ovat vielä ennallaan tukahduttamassa Irakin kansaa.
Tilanne on vasta varhaisessa vaiheessa. Liittoutuman joukot tekevät hienoa työtä varsinkin etelässä ja edistäessään Irakin kansan terveyttä. Yhdistyneet Kansakunnat ja erityisesti Maailman terveysjärjestö ovat nyt täysipainoisesti mukana toimissa ja hyödyntävät erityistaitojaan erittäin tehokkaasti. YK ei voi kuitenkaan tehdä tämän enempää näin mutkikkaassa ja vaikeassa poliittisessa tilanteessa. Nyt tarvitaan kärsivällisyyttä, ja liittoutuman joukkojen on taattava pysyvä turvallisuus antaakseen irakilaisille aikaa ja tilaa purkaa paholaisen verkko, jonka Saddam niin taitavasti kutoi heidän ympärilleen.
Tehtävänä on nyt auttaa ihmisiä nauttimaan vapaudestaan ja vakiinnuttaa se perustuslaillisesti ja poliittisesti tulevia sukupolvia varten.
Morgantini (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, emme voi vältellä velvollisuuksiamme. Irakin vastainen sota, joka perustuu valheeseen siitä, että valtiolla oli hallussaan joukkotuhoaseita, Yhdysvaltojen sotilaallinen toiminta ja ennalta ehkäisevän, epämääräisen sodan periaate ovat vaarantaneet koko ihmiskunnan sekä pakottaneet meidät elämään terroririkosten pelossa ja kärsimään niiden seurauksista.
Emme voi olla mainitsematta - se on velvollisuutemme - että Yhdysvaltojen imperialistinen politiikka tuhoaa paitsi elämän, maan, historian ja kulttuurin myös koko kansainvälisten suhteiden järjestelmän, Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan ja kansainvälisen oikeuden. Emme voi vain kääntää uutta lehteä ja teeskennellä, että mitään ei ole tapahtunut. Meidän on rakennettava ja korjattava suhteemme Yhdysvaltoihin ja muihin maailman valtioihin kunnioittaen ihmis- ja kansalaisoikeuksia, toimien oikeudenmukaisesti ja torjuen erilaiset arviointiperusteet, kuten Israelin Palestiinan miehityksen yhteydessä.
Saddam Hussein on kadonnut jäljettömiin, ja voin vain iloita yhdessä irakilaisten kanssa, mutta tilanne on epävakaa, ja miehittäjävaltojen tilalle on saatava Irakin hallitus, johon kuuluu myös naisia ja jonka toimia koordinoi Yhdistyneet Kansakunnat. Euroopan unionin on tehtävä osuutensa ja edistettävä jälleenrakennusta ja taloudellista tukea, demokratian palauttamista ja Irakin mahdollisuuksia hyödyntää omia resurssejaan.
Ranska, Saksa, Belgia, paavi ja laajat pasifistijoukot ovat antaneet Euroopan unionille ja Euroopalle uskottavuutta tässä maailman osassa. Jatkakaamme siksi sillä tiellä, joka johtaa oikeuksien kunnioittamiseen eikä sortoon ja miehitykseen, kuten jo totesin.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, me kaikki tiesimme tulevasta humanitaarisesta katastrofista ja sen vaikutuksista erityisesti naisiin ja lapsiin, jotka muodostavat valtaosan Irakin väestöstä. Me Bagdadissa ja Basrassa vierailleet Euroopan parlamentin jäsenet näimme tilanteen omin silmin. Siellä olleet asetarkastajat kertoivat, ettei Irakissa ole joukkotuhoaseita - ja Hans Blix totesi saman Yhdistyneissä Kansakunnissa. En tiedä, mitä oikein kummastelemme. Emme kuitenkaan tienneet miehittäjien suunnattomasta vastuuttomuudesta. Irakissa vallitsee kaaos ja viidakon laki, eikä kansalaisten turvallisuudesta huolehdita. Haluaisin lisäksi huomauttaa, että valtaosa tulevista miehittäjistä on Euroopan unionin jäseniä: Yhdistynyt kuningaskunta, Puola, Italia, Espanjan valtio, mutta Euroopan unioni puuttuu.
Arvoisa puhemies, siinä mielestä minusta on naurettavaa, että jäsen Poettering väittää yhä, ettemme voi kehittää Euroopan unionia ristiriidassa Yhdysvaltojen kanssa. Päinvastoin: Yhdysvallat - siellä vallassa oleva äärioikeisto - toimii Euroopan unionia vastaan maailmassa näkyvänä tahona. Tällaista tilannetta ei voida hyväksyä, ja Euroopan parlamentin on tuomittava se sitä vastaan mieltä osoittaneiden Euroopan kansalaisten puolesta.
Arvoisa puhemies, meidän on vaadittava Yhdistyneiden Kansakuntien oikeusjärjestyksen täysimääräistä palauttamista, ja meidän on jälleen kerran huomautettava, että Yhdistyneillä Kansakunnilla on yksinomainen vastuu "öljyä ruokaa vastaan" -ohjelmasta ja tarkastuksista. Muuten olemassa olevaa lainsäädäntöä rikotaan jopa miehittäjien alun perin hyväksymillä päätöslauselmilla.
Joka tapauksessa haluaisin nimenomaan tänään todeta, etten hyväksy Espanjan pääministerin Aznarin kantaa - hänestä on tullut Yhdysvaltoja tällä hetkellä hallitsevan äärioikeiston palvelija. Hän haluaa tehdä Espanjan valtiosta uuden Puerto Ricon. Totean tämän erityisesti siksi, että valtaosa espanjalaisista vastustaa sitä.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Irakille on tietenkin tarjottava kaikki mahdollinen humanitaarinen apu, mutta tämän avun tehokkuuden takaamiseksi tarvitaan ennen kaikkea Euroopan unionin ja Yhdistyneiden Kansakuntien poliittista osallistumista.

Belder (EDD).
Arvoisa puhemies, Irakin kansalaisten puolesta kiitämme Jumalaa siitä, että Saddamin hirmuvalta on kukistettu. On syytä toivoa, ettei meidän tarvitse odottaa kovin pitkään Mesopotamian kukistuneen yksinvaltiaan ja hänen kahden poikansa pidättämistä, jos he ovat vielä elossa, etenkin kun Irakin oppositiopiirit odottavat lopultakin selvitystä maan joukkotuhoasevarastosta.
Olemme näiden Irakin poliittisen elämän tulokkaiden tavoin erittäin huolissamme siitä, ettei pääkaupungissa Bagdadissa pystytä vieläkään huolehtimaan yleisestä turvallisuudesta. Saddamin osuus tässä - se, että hän armahti lähes 100 000 rikollista juuri ennen yhdysvaltalaisten ja brittien aseellista väliintuloa - ei vapauta yhdysvaltalaisia varsinkaan heidän vastuustaan huolehtia laista ja järjestyksestä maan hallinnollisessa keskuksessa. Siinä he voivat luottaa myös Irakin nopeasti kasvavien demokraattisten voimien asiantuntemukseen ja apuun.
Euroopan unionin merkittävä humanitaarinen apu on samoin tervetullut, koska Irakin jälleenrakennus on valtava tehtävä. Irakilaisten perheiden ruokavarat ovat täysin ehtyneet. Uhrautumisvalmiutemme lujittaa transatlanttista kumppanuutta. Se luo samalla suopeutta Irakin siviiliväestön keskuuteen.
Myös Washingtonin diplomaattiset pyrkimykset hillitä alueen uskonnollista radikalismia ansaitsevat Euroopan tuen. Näin voidaan varmistaa Irakin alueellinen koskemattomuus demokraattisen hallinnon aikana.

Souchet (NI).
Arvoisa puhemies, Riadin kauhistuttavan iskun ja Ayatollah Al Akimin voitonriemuisen Irakiin paluun jälkeen on tärkeää ymmärtää, että Yhdistyneen kuningaskunnan ja Yhdysvaltojen muodostaman liittoutuman tapa käsitellä Irakin kysymystä on huomattavasti synkentänyt tulevaisuuden näkymiä.
Syyskuun 11. päivän jälkeen melkein koko kansainvälisen yhteisön käsittänyt liittoutuma aloitti säälimättömän sodan islamilaista terrorismia vastaan. Tiivis yhteistyö etenkin Yhdysvaltojen ja Euroopan valtioiden, jossa syyskuun 11. päivän isku oli suunniteltu, välillä alkoi tuottaa tuloksia, jotka ovat heikentäneet merkittävästi Al-Qaidan verkostoa.
Yhdysvallat vaihtoi tämän selkeän ja lähes kiistattoman lähestymistavan huomattavasti vaarallisempaan hankkeeseen lainaamalla dominoteoriaa, joka oli suosittu kommunistisissa piireissä 1970-luvulla, ja soveltamalla sitä demokraattisen mallin viemiseen arabialais-islamilaiseen maailmaan lähtien liikkeelle Yhdysvaltojen demokratisoimasta uudesta Irakista. Demokratiasta puheen ollen huomaamme nyt, että diktatuurin jälkeisessä sekasortoisessa tilanteessa Irakissa vaaditaan yhä enemmän sharia-lain käyttöönottoa.
Miehityksen ja meneillään olevan yleisen turvattomuuden tilan pitkittyminen merkitsisi kaksinkertaista riskiä. Sellaisen valtion jatkuva sotilaallinen miehitys, jossa on shiialaisten pyhiä paikkoja, antaisi ensinnäkin huomattavia uusia yllykkeitä kiihkoislamilaisten terrorismille, ja paikallisella tasolla toteutettavien järjestyksen palauttamistoimien olisi väistämättä katettava shiialaisten moskeijoiden verkosto. Nykyisen tilanteen pitkittäminen on siksi erityisen vaarallista. Se saattaisi vaarantaa monikansallisen kiihkoislamilaisen terrorismin vastaista taistelua koskevan vankan, maailmanlaajuisen strategian, jonka jatkaminen on erittäin tärkeää. Kolme Riadissa laukaistua itsemurhapommia osoittaa, että tällainen toiminta on aivan yhtä yleistä kuin ennenkin Irakissa toteutettavista sotatoimista huolimatta.
Jotta pystyisimme kokoamaan kansainvälisen yhteisön taas yhteen meitä kaikkia uhkaavan terrorismin pikaiseksi torjumiseksi, meidän ei pidä ensisijaisesti pyrkiä päättämään, ketä on rangaistava ja ketä palkittava, vaan meidän on yritettävä estää Irakin tilanteen pahentuminen ja varmistettava, että sotilasmiehityksen tilalle tulevat mahdollisimman pian Irakin uudet viranomaiset, joiden legitiimiyden takaa kansainvälisen yhteisön niille myöntämä hyväksyntä.

Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minä pysyttelen puheenvuorossani niiden törkeiden loukkausten yläpuolella, joita eräs parlamentin jäsen kohdisti pääministeri Aznariin. Mitä tulee Irakin tämänhetkiseen tilanteeseen, meidän pitäisi mielestäni erotella toisistaan asiat, jotka voivat odottaa, ja asiat, jotka eivät voi odottaa. Arvoisa puhemies, ruokavarojen toimittaminen ihmisille, jotka ovat kärsineet pitkästä ja julmasta diktatuurista ja 12 vuotta kestäneestä kauppasaarrosta, ei todellakaan voi odottaa.
Mitä tulee humanitaarisen avun tarjoamiseen, Euroopan komissio ja monet jäsenvaltiot ansaitsevat kiitokset toiminnastaan. Huolimatta kansainvälisen yhteisön ja erityisesti Euroopan unionin yleisestä toiminnasta asiat on minusta tärkeää asettaa oikeaan mittasuhteeseen. Otan siksi vapauden lainata joitakin humanitaarista apua koskevia lukuja.
Yhdysvallat on Irakille tarjottavan humanitaarisen avun päälahjoittaja. Sen osuus on kaiken kaikkiaan 964 miljoonaa euroa. Yhdistynyt kuningaskunta on toisella sijalla 336 miljoonalla eurolla ja Japani kolmantena 192 miljoonalla eurolla. ECHO:n rahoitusosuus on 100 miljoonaa euroa. Sen jälkeen tulevat muut valtiot. Espanja on lahjoittanut 60 miljoonaa euroa humanitaarisiin tarkoituksiin, Australia 55 miljoonaa euroa sekä Kanada ja Saksa 50 miljoonaa euroa. On vahinko, ettei jäsen Wurtz ole nyt paikalla, sillä hänen kotimaansa myöntää humanitaarista apua 10 miljoonaa euroa 13. toukokuuta 2003 päivättyjen tilastojen mukaan.
Arvoisa puhemies, terveydenhoitopalvelujen ohella Irakissa tarvitaan epäilemättä juomavettä ja sähköä. On lisäksi selvää, että valtion sisäisen tilanteen vuoksi toisena painopisteenä on oltava Irakin väliaikaishallinnon perustaminen. Se on muodostettava demokraattisesti, ja irakilaisten on oltava avainasemassa tässä prosessissa. Hallinnon pitäisi mielestäni olla lisäksi luonteeltaan federalistinen. Ilmassa leijuu tällä hetkellä eräs suuri kysymys. Se on tai sen pitäisi olla monikansallisen ja moniuskonnollisen valtion perustaminen noudattaen yhteiskuntaan kuulumisen, edustuksellisuuden ja vastuullisuuden periaatteita. Tämä asia on tullut esiin, koska tiedotusvälineissä on liioiteltu Iranin uskonnollista uudelleenheräämistä.
Yhdistyneiden Kansakuntien taannoiset keskustelut osoittavat, että aikaisemmat erimielisyydet on voitettu ja että kaikilla on mahdollisuus omaksua rakentavia asenteita. Arvoisa puhemies, Euroopan unionin pitäisi mielestäni omaksua tällainen toimintalinja. Meidän on edistettävä alueen vakautta. Meidän on toimittava ja hyödynnettävä kykyjämme osallistuaksemme täysimääräisesti alueen valtioiden kanssa käytäviin vuoropuheluihin. Libanon on tehnyt nyt assosiaatiosopimuksen Euroopan unionin kanssa, ja Syyria kuuluu Euro-Välimeri-assosiaatiosopimukseen. Osallistumme parhaillaan Iranin kanssa käytävään ratkaisevaan vuoropuheluun, ja meidän pitäisi pyrkiä täyttämään myös niin kutsutun tiekartan tavoitteet.
Arvoisa puhemies, Yhdysvallat on ehdottanut alueen valtioiden kanssa tehtävää kunnianhimoista vapaakauppasopimusta. Euroopan unionin on hyödynnettävä edellytyksiään osallistua vuoropuheluun täysimääräisesti. Meidän on lisäksi pyrittävä varmistamaan alueen vakaus, rauhallisuus, hyvinvointi ja demokraattisuus. Arvoisa ministeri, Kreetalla 26.-27. toukokuuta järjestettävän seuraavan epävirallisen kokouksen pitäisi olla ainutlaatuinen tilaisuus kehittää roolia, joka Euroopan unionilla on oltava tässä vaikeassa tilanteessa.

Titley (PSE).
Arvoisa puhemies, täytyy sanoa, että olen yllättynyt, miten vähän tässä keskustelussa on puhuttu siitä, että kokonainen kansa on vapautettu, että vapaus vallitsee nyt siellä, missä ennen vallitsi terrori ja että shiialaiset papit voivat nyt palata Irakiin, jossa vallitsee nyt uskonnollisen suvaitsevaisuuden ilmapiiri ja jossa heidät olisi ennen murhattu. Taas uuden joukkohaudan löytyminen on muistuttanut meitä viime päivinä Saddamin hallinnon luonteesta.
Keskustelussa on moitittu liikaa menneitä tapahtumia ja katsottu liian vähän tulevaisuuteen. Meidän pitäisi pyrkiä aivan ensisijaisesti varmistamaan, että irakilaiset hoitavat Irakin asioita irakilaisten hyväksi. Irakin kansan toiveiden ja tarpeiden on oltava etusijalla. Tästä syystä suhtaudun myönteisesti YK:n päätöslauselmaan, jossa käsitellään irakilaisten välittömiä tarpeita. Siinä poistetaan pakotteet: kuinka moni tässä istuntosalissa on vaatinut tätä viime vuosina? Sen tavoitteena on poliittinen prosessi, jossa Irak palautetaan irakilaisten hallintaan ja johon YK osallistuu erityiskoordinaattorina. Siinä käynnistetään prosessi, jossa "öljyä ruokaa vastaan" -ohjelma saatetaan päätökseen ja samalla varmistetaan, että öljyä voidaan myydä vain Irakin kansan etujen mukaisesti, ja Irakin jälleenrakennusta ja humanitaarisia tarpeita varten perustetaan uusi rahasto, johon IMF ja Maailmanpankki osallistuvat.
Käsiteltävänä on tietenkin monia ongelmia. Emme voi toteuttaa jälleenrakennusta ylhäältä alaspäin ikään kuin jonkinlaisena sotilaallisena operaationa. Emme voi tyrkyttää Washingtonissa suunniteltuja järjestelmiä ja menettelyjä ja odottaa niiden toimivan. Meidän on omaksuttava alhaalta ylöspäin -lähestymistapa, jossa irakilaiset itse ovat etusijalla. Jotta tämä onnistuisi, turvallisuuden luomiselle, tehokkaalle poliisitoiminnalle ja oikeusvaltion periaatteille olisi annettava ehdoton etusija. Olen huolissani siitä, että yhdysvaltalaiset joukot, toisin kuin brittijoukot, eivät ole valmistautuneet poliisitoimintaan, ja ensisijaisena tavoitteenamme pitäisikin olla järjestysvallan palauttaminen Pohjois-Irakiin. Etelä-Irakissa turvallisuudesta huolehditaankin jo laajalti.
Lisäksi minua huolettaa se, että emme ole keskustelleet kunnolla Irakin velkajärjestelystä emmekä edes siitä, kenelle velka kuuluu. Irakin kysymystä ei voida ratkaista pysyvästi, ennen kuin selvitämme nämä asiat.

Van den Bos (ELDR).
Arvoisa puhemies, kaiken kokemansa kurjuuden jälkeen vapautetut Irakin kansalaiset joutuvat nyt uhriksi meidän keskustellessamme siitä, kenellä on lupa auttaa heitä. Onko Yhdysvaltojen otettava vastuu jälleenrakennuksesta, jota YK tukee, vai tuleeko siitä tosiasiassa kansainvälinen hanke? George Bush ja Tony Blair ovat tietenkin haluttomia myöntämään sodan vastaisen liittoutuman jäsenille johtavaa asemaa ja antamaan niiden hyötyä rahakkaista jälleenrakennussopimuksista. Vain YK voi kuitenkin kumota pakotteet ja etenkin avata oven merkittäville kansainvälisille avustuksille, ja vain sillä on toimivalta arvioida, onko Irakin uusi hallitus todellakin edustuksellinen. On erittäin tärkeää, että irakilaiset voivat itse hyötyä öljytuloistaan, etteivät ne päädy presidentin teksasilaisten ystävien taskuihin. Komission jäsen Nielson näyttää pelkäävän samaa.
Voiko hän selittää lausuntonsa siitä, että Yhdysvalloista on hyvää vauhtia tulossa OPEC:in jäsen? Euroopan unioni voi ja sen pitää osallistua humanitaariseen apuun, ja sillä on siinä erittäin tärkeä tehtävä: sen on kiinnitettävä erityistä huomiota naisiin ja lapsiin mutta myös demokraattisen oikeusvaltion perustamiseen. Jos jatkamme väittelyä EU:n ja YK:n asemasta, tilanteella on lopulta vain yksi uhri, ja se on Irakin kansa.

Alavanos (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, ryhmämme puheenjohtaja käsitteli jo niitä asioita, jotka halusin tuoda esiin. Aluksi haluaisin todeta, että pidän eilisiä Saudi-Arabian tapahtumia häikäilemättöminä ja tuomittavina, mutta älkäämme unohtako, että sodan alkaessa komission jäsen Patten päätti puheensa toteamalla, että Irakin tilanne ja tapahtumat pahentavat terrorismin ongelmaa, ja nyt Yhdysvaltojen ja Yhdistyneen kuningaskunnan tekojen ja tämän Euroopan unionin julkilausumattoman kannan tulokset ovat näkyvissä. Toiseksi olen pahoillani Euroopan parlamentin puolesta. Tämä on Euroopan parlamentin vaikeimpia hetkiä. Mitä sanomme kansalaisillemme vuoden kuluttua järjestettävien Eurooppa-vaalien aikana? Mitä teimme sodan aikana? Emme tehneet yhtään päätöstä emmekä antaneet yhtään päätöslauselmaa. Mitä teimme sodan jälkeen? Meneillään on koleraepidemia, kymmeniä ihmisiä on menehtynyt, Bagdadin museoita ryövätään ja ydinvoimaloita ryöstetään, mutta emme tee minkäänlaista päätöstä emmekä anna päätöslauselmaa, koska sodan kannattajat eivät halua Euroopan parlamentin antavan päätöslauselmaa ja tuovan esiin Euroopan julkista mielipidettä. Kolmanneksi esitän neuvoston puheenjohtajalle pyynnön: arvoisa puheenjohtaja, älkää käyttäkö käsitettä liittoutuneiden joukot! Ne ovat miehittäjäjoukkoja. Siksi niitä pitäisi kutsua, sillä Euroopan unionin ei pitäisi kannattaa jo toteutettuja toimia.

McKenna (Verts/ALE).
Kuten monet ovat jo todenneet, Irakiin kohdistunut hyökkäys ja miehitys perusteltiin joukkotuhoaseiden olemassaololla, mutta kaikkihan me tiedämme, että perimmäisenä syynä oli kuitenkin vallanvaihdos. Kuten jäsen Sakellariou totesi, kansainvälisessä oikeudessa ei ole oikeudellista perustaa valtioon kohdistuvalle hyökkäykselle ja miehitykselle, joiden tarkoituksena on saada aikaan vallanvaihdos kyseisessä valtiossa. Tämä on erittäin vaarallinen ennakkotapaus.
Yhtään joukkotuhoasetta ei ole kuitenkaan löydetty. Se on selvää. Sota perusteltiin joukkotuhoaseiden olemassaololla huolimatta siitä, mitä jotkut sanoivat tilanteesta koko ajan. Asetarkastajien on tärkeää palata Irakiin, jotta Hans Blix päästetään takaisin maahan. Annetaan heidän vahvistaa, oliko Irakilla joukkotuhoaseita vai ei. Se on erittäin epätodennäköistä, kuten kaikki tiedämme. Lisäksi tämä tarkoittaa, että Yhdysvallat, Yhdistynyt kuningaskunta ja muut, jotka tukivat niitä, harjoittavat "ammu kuoliaaksi" -politiikkaa - toisin sanoen uskomme tai epäilemme, että irakilaisilla on hallussaan joukkotuhoaseita ja tunkeudumme siksi maahan, ammumme ja tapamme ihmiset ja sitten jälkikäteen saamme selville, ettei tällainen toiminta ollut oikeutettua. Minä pidän tällaista sotarikoksena. En usko, että Irakin tapahtumille oli minkäänlaista oikeutusta. Asetarkastajat on tärkeää päästää takaisin maahan.
Useiden puhujien mainitsemassa Yhdistyneen kuningaskunnan, Yhdysvaltojen ja Espanjan esittämässä YK:n päätöslauselmaluonnoksessa Irakin hallinto sekä myös sen öljytuloja koskevat päätökset annettaisiin hyökkääjien ja miehittäjävaltojen käsiin. Se on häpeämätöntä, nykyajan kolonialismia, emmekä saisi sallia sitä.
Irakin koulutusjärjestelmä oli aikoinaan alueen kehittyneimpiä; kaikilla - sekä miehillä että naisilla - oli mahdollisuus koulutukseen. Nyt tämä koulutusjärjestelmä on tuhottu täysin. Jotkut ovat maininneet tänään naisten oikeudet Irakissa. Asianmukainen koulutusjärjestelmä on yksi keino varmistaa, että naiset vapautetaan, että heillä on oikeuksia ja että he tiedostavat oikeutensa. Mitä Irakin koulutusjärjestelmälle tapahtuu jatkossa ja miten se otetaan takaisin käyttöön?

Coûteaux (EDD).
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenvaltioiden edustajat, sodan vastustajat olivat siis oikeassa. Yhdysvaltojen ja Yhdistyneen kansakunnan muodostaman unionin - ainoan tällä hetkellä olemassa olevan unionin - aiheuttaman epävakaisuuden, voimankäytön ja Irakin vastaisen hyökkäyksen tarkoituksena ei ollut sen enempää Baath-puolueen sosialistisen hallinnon kumoaminen kuin valejoukkotuhoaseiden hävittäminenkään. Tavoitteena oli hyvin yksinkertaisesti Irakin laajamittainen tuhoaminen pienen Washington hallituksen teoreetikkoryhmän ideologisten ja teollisten mallien toteuttamiseksi.
He eivät voisi todellakaan vähempää välittää Lähi-idän rauhasta tai Irakin kansasta, jonka he tahallaan - haluan todellakin sanoa, että tahallaan - syöksevät anarkian valtaan, josta seuraa kammottavaa väkivaltaa ja sanoinkuvaamatonta kärsimystä. He pelaavat ihmisillä kuin marmorikuulilla - näin tekevät imperiumit ja varsinkin tämä Yhdysvaltain imperiumi. Koska Eurooppa on pelkuri, se on sallinut tämän imperiumin syntymisen ja kadottanut ainoat juurensa, kansakuntansa, erityisesti Ranskan, joka ainoana valtiona harjoittaa itsenäistä maailmanpolitiikkaa - ei siksi, että Eurooppa on vanha, vaan yksinkertaisesti siksi, että Eurooppa on poliittisesti kuollut, koska siltä on riistetty kansallinen elinvoimaisuus.
On siksi taas vain hurskastelua puhua tänään tällä naurettavalla foorumilla Irakin jälleenrakennuksesta, kun tavoitteena on tosiasiassa Irakin tuhoaminen siten, ettei jäljelle jää mitään muuta kuin tietenkin öljynporaustornit. Nyt ei ole kyse siitä, miten jälleenrakennus pitäisi toteuttaa, vaan siitä, missä määrin tuhoamme Irakin, nöyryytämme arabeja ja voimistamme heidän vihaansa niiden ideologien hyväksi, jotka haluavat hinnalla millä hyvänsä lietsoa sivilisaatioiden välistä yleistä sotaa, josta tulee sivilisaatioiden vastainen sota, joka alkaa siitä, mitä omasta sivilisaatiostamme on jäljellä.

Borghezio (NI).
Arvoisa puhemies, Irakin tilanne saattaa meidät nyt äärimmäisen vaikean tehtävän eteen. Meidän on määritettävä, miten siirtymäprosessi oikeutetaan ja miten sitä ohjataan sodan päätyttyä kohti vapaata, demokraattisesta järjestelmää, joka perustuu meidän kaikkien toivomaan poliittiseen, uskonnolliseen ja etniseen monimuotoisuuteen.
Yhdysvaltojen viime perjantaina YK:lle esittämässä päätöslauselmaesityksessä turvallisuusneuvoston osallistuminen pyritään typistämään vähäpätöiseen asemaan, ja siinä säännellään tiukasti öljytulojen käyttöä ennalta laadittujen määräysten mukaisesti, eikä siinä sitä paitsi määritetä Yhdysvaltojen ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallinnon kestoa, mikä tarkoittaa, että se kestää todennäköisesti hyvän aikaa. Lisäksi siinä todetaan, että miehittäjävallat johtavat väliaikaishallintoa yhdessä irakilaisten kanssa YK:n toimiessa koordinaattorina. Sanamuoto on ylimalkainen, eikä YK:lla näytä olevan sen mukaan juuri muuta tehtävää kuin humanitaarisen avun koordinointi.
Eurooppa pyytää nimenomaan, että se otatettaisiin välittömästi nykyistä tiiviimmin mukaan toimintaan. Koska Euroopan unioni on geopoliittisesti lähin kokonaisuus, olisi aivan järjetöntä jättää se sellaisen prosessin ulkopuolelle, joka on erittäin merkityksellinen alueen tulevaisuuden kannalta. Emme voi sitä paitsi hyväksyä Yhdysvaltojen strategiaa, jossa pyritään luomaan yhteys Iranin kanssa käytäviin keskusteluihin, joiden tarkoituksena on estää laajaa shiialaisväestöä aiheuttamasta epävakautta. Tätä etnisuskonnollista tilannetta on arvioitava erittäin huolellisesti, mutta Eurooppa ei voi pysytellä syrjässä ja toimettomana Al-Qaidan uudelleen käyttöönottaman terroristrategian luodessa kauhukuvia.
Irakin vakauttaminen ja toimenpiteet, joilla varmistetaan eri etnisten ryhmien uskonnollinen rauha, ovat selvästikin välttämättömiä Persianlahden kaltaisella alueella, jossa kiihkoislamilaisten terrorismin salakavala verkosto on toivottoman vahva ja tunkeutunut erittäin syvälle. Tämä T?et?enian iskua muistuttava isku tekee kiihkoislamilaisuuden kansainvälisen verkoston länsimaille aiheuttamasta haasteesta taas erittäin merkityksellisen. Vaikka Euroopalla on Yhdysvaltojen kanssa erimielisyyksiä Irakin kysymyksestä, Euroopan on edellä mainitsemani seikan vuoksi täytettävä kaikki velvollisuutensa ja torjuttava järjestäytynyttä terrorismia, joka - kuten nyt on laajalti todistettu - pesiytyy jopa Euroopan unionin jäsenvaltioihin, lukuisiin moskeijoihin ja islamilaisiin keskuksiin, joita usein rahoitetaan Saudi-Arabiasta käsin.

Stenzel (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, aluksi totean, että pidän tätä Irakia koskevaa keskustelua myönteisenä asiana. Se osoittaa, että me eurooppalaiset haluamme kantaa vastuumme sodan jälkeisestä Irakista ja katsoa tulevaisuuteen. Minusta onkin siksi järkevää, että päätimme olla laatimatta sodan jälkeistä Irakia koskevaa päätöslauselmaa, koska ajautuisimme vain keskustelemaan EU:n syyllisyydestä ja hyvityksestä, ristiriitaisista asenteistamme Yhdysvaltoihin sekä YK:n tulevasta asemasta. Siitä ei hyödy kukaan, ja kaikkein vähiten irakilaiset.
Haluaisin kuitenkin jo tässä vaiheessa huomauttaa, että kannatamme Yhdistyneiden Kansakuntien keskeistä asemaa siitä yksinkertaisesta syystä, että vieraan valtion hallinnointi edellyttää kansainvälistä oikeutusta. Irakin johtavalla hallinnoijalla pitäisi näin ollen olla YK:n valtuutus. Meidän on varmistettava, että "öljyä ruokaa vastaan" -ohjelman varat käytetään irakilaisten hyväksi. Kaikki vuonna 1990 asetetut Irakin vastaiset taloudelliset ja rahoitukselliset pakotteet olisi poistettava välittömästi. Saddam Husseinin hallinnon sorruttua ei ole enää mitään syytä pysyttää niitä voimassa.
Minusta on melko keinotekoista keskustella siitä, mitä YK:n keskeisellä asemalla Irakin jälleenrakennuksessa tarkalleen tarkoitetaan. Valtiossa, jossa ei ole minkäänlaista siviilijärjestystä, josta toimivan hallinnon perusrakenteet vielä puuttuvat, jossa hallinto on jättänyt jälkeensä kauhistuttavan hädän ja väkivaltaiset menettelyt ja jossa on puutetta kaikkein perusluonteisimmista asioista, on tärkeää keskittyä humanitaariseen apuun ja sen koordinointiin. Euroopan unionilla on tässä merkittävä tehtävä, ja kannatan jo toiminnassa olevaa ECHO-ohjelmaa.
Meidän on joka tapauksessa aika välttää sellaista vaikutelmaa, että ainoastaan Yhdysvallat toimii 15:n EU:n jäsenvaltion vielä neuvotellessa. Toisin sanoen kun Irakin sodan pöly on laskeutunut, Euroopan unionin pitäisi pyrkiä ensisijaisesti selvittämään suhteensa Yhdysvaltoihin. Puolan presidentti Kwasniewski saapuu pian vieraaksemme, ja hän edustaa valtiota, joka toimi Irakissa Yhdysvaltojen rinnalla, mutta sanoo siitä huolimatta olevansa kiinnostunut Euroopan yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta. Ennen kuin kyseenalaistamme näiden valtioiden - ja myös EU:n jäsenvaltioiden - eurooppalaisen asenteen, meidän olisi pikemminkin muistettava, että kaikki Yhdysvaltojen kanssa sotatoimiin osallistuneet valtiot ovat mahdollisia siltoja meidän ja Washingtonin välillä. Samoin kuin Lähi-idän kysymystä käsittelevän kvartetin kohdalla, EU voi ylläpitää asemaansa uskottavasti ainoastaan toimimalla kumppanuussuhteessa eikä suinkaan ristiriidassa Yhdysvaltojen kanssa.

Andreasen (ELDR).
Arvoisa puhemies, en ole Bushin hallituksen erityinen ystävä, mutta haluaisin käyttää tilaisuuden hyväkseni ja onnitella ja kiittää yhdysvaltalaisia ja liittoutumaa niiden sotilaallisesta toiminnasta Irakissa. Se oli ripeää ja tehokasta ja onnistui tavoitteessaan kukistaa julma hallinto. Toisin kuin jotkut ennustivat parlamentin täysistunnossa, sodasta ei aiheutunut kauhistuttavia seurauksia koko Lähi-idälle.
Esitettyäni kiitokset yhdysvaltalaisille on aika kertoa heille, että odotamme heidän pysyvän Irakissa vain niin kauan kuin on tarpeen. He ovat varmasti samaa mieltä, ja toivon, että Yhdistyneillä kansakunnilla on hallitseva asema sodan jälkeisessä Irakissa.
Euroopan unionillakin on tehtävänsä Irakissa tulevina kuukausina - sen tehtävänä on tukea demokraattista kehitystä koko alueen vakauttamiseksi. Voimme hyödyntää kokemuksiamme unionin Afganistanissa toteuttamista toimista, ja odotan näkeväni yhtenäisen Euroopan vastaamassa tähän uuteen, suureen Irakin haasteeseen, jossa lähdetään liikkeelle pakotteiden poistamisesta.

Korakas (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, tässä minuutin kestävässä puheenvuorossani haluaisin pikaisesti tuoda esiin seuraavat asiat. On häpeällistä, ettei tässä yhteydessä anneta päätöslauselmaa ilmeisesti siitä syystä, että valtaosa ei halua tuomita Yhdysvaltojen ja Yhdistyneen kuningaskunnan provosoimatonta laitonta hyökkäystä. Tämä on käynyt ilmi myös useimmista tänään pidetyistä puheista. Kumpikaan - komission jäsen tai neuvoston puheenjohtaja tuomitessaan Riadin terrori-iskun - ei paheksunut sanallakaan Yhdysvaltojen ja Yhdistyneen kuningaskunnan ahnasta, terroristista ja rikollista hyökkäystä. Tämä on häpeällistä! He halusivat tänäänkin päinvastoin pohjimmiltaan oikeuttaa tämän rikoksen tunnustamalla häpeilemättä miehittäjävaltioiden olevan vastuussa järjestyksen ylläpidosta ja jälleenrakennuksesta ilmeisesti toivoen, että Euroopan unionille annetaan pala kakkua. Tämä on häpeällistä! Kumpikaan ei vastustanut Yhdysvaltojen kantaa ennalta ehkäisevästä hyökkäyksestä jättäen tien avoimeksi uusille rikoksille. He kaikki, Euroopan unioni mukaan luettuna, sitä paitsi sopivat ennalta ehkäisevästä hyökkäyksestä Prahassa. Arvoisa puhemies, toistan vielä kerran, että tämä on häpeällistä.
Meidän tehtävänämme on tuomita rikokset empimättä ja vaatia, että miehittäjävallat vetäytyvät välittömästi Irakista ja että hyökkääjät maksavat aiheuttamansa vahingon korjaamisesta aiheutuvat kustannukset. Hyökkääjät ja niiden irakilaiset kumppanit on tuomittava sotarikollisiksi. YK:n on langetettava vielä tässä myöhäisessä vaiheessa ankaria seuraamuksia hyökkääjille ja valvottava korvauksen maksamista. Lopuksi totean, että Irakilaisten on annettava ottaa kohtalo omiin käsiinsä ilman että valloittajat puuttuvat asiaan. Irakilaisten on näin ollen järjestettävä ja kehitettävä kansallinen vastarintansa. Rauhan ja järjestyksen palauttaminen edellyttää voittajien nujertamista. Meidän on osoitettava irakilaisille yhteisvastuullisuutta; olemme sen heille velkaa.

Isler Béguin (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, on vahinko, ettei tämän keskustelun päätteeksi anneta päätöslauselmaa, koska parlamentin on erittäin tärkeää lähettää tavalliselle kansalle poliittinen viesti, joka koskee tätä Yhdysvaltojen sotaisan diplomatian aikaansaamaa vakavaa kansainvälistä kriisiä. Tämä on osoittanut järjettömällä tavalla sen, minkä käytännössä koko kansainvälinen yhteisö tuomitsi tämän yksipuolisen hyökkäyksen tosiasiallisena liikkeellepanevana voimana, kuten Verts/ALE-ryhmän kollegani jo totesivat.
Näissä toimenpiteissä ei voida kuitenkaan rajoittua pelkkään suulliseen arvosteluun. Tämän maailmanlaajuisen hegemonian vuoksi YK:n uskottavuus ja jopa tulevaisuus on saanut vakavan kolauksen, emmekä voi suhtautua siihen välinpitämättömästi. Se on vaikuttanut myös yhteisöhankkeemme poliittisiin tavoitteisiin ja pyrkimyksiimme yhdistää Euroopan äänet saavuttaaksemme sekä konsensuksen että kansainvälisen oikeutuksen. Kansa, joka käsittää 24 miljoonaa ihmistä, on jätetty kurjan kohtalonsa armoille, eivätkä nämä ihmiset voi olla edes varmoja siitä, että heidän päivittäisistä tarpeistaan huolehditaan. Tämä on todellakin erittäin vakava tilanne, jossa tarvitaan kiireesti Euroopan aloitetta. Emme voi tyytyä jälleenrakennusviraston asemaan, vaikka sekin tehtävä on ilman muuta välttämätön ja kiireellinen. Historian mahdollisen käännekohdan vaarantaminen kansainvälisessä tilanteessa ei ole enää pelkkä lehdissä käytetty pinnallinen fraasi. Uhka on todellinen, mutta parlamentti ei näytä tiedostavan sitä.
Laajentuneen parlamentin, jolla tarkoitan myös uusien jäsenvaltioiden tarkkailijoita, olisikin ymmärrettävä, että Euroopan unionin on ehdotettava aiempaa kypsempää ja pitkäaikaisempaa vaihtoehtoa Yhdysvaltojen opportunistiselle ja voitonhimoiselle taktikoinnille. Meidän on otettava huomioon esimerkiksi Ranskan, Saksan ja Belgian oikeudenmukaiset kannat ja muodostettava yhteinen ja yhtenäinen kanta. Hyvät kollegat, lopuksi totean, että YK:lle on palautettava sen asema keskeisenä kansainvälisenä neuvottelufoorumina.

Morillon (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan puhua tänään siitä, mitä unionin on otettava opikseen sitä koko Irakin kriisin ajan vaivanneesta voimattomuudesta, jota itsekin aivan perustellusti pahoittelitte.
Parlamentti hyväksyi 10. huhtikuuta kolmen neljäsosan äänten enemmistöllä päätöslauselman Euroopan uudesta turvallisuus- ja puolustusjärjestelmästä, jonka toivottiin olevan käytössä tämän sodan lopussa. Tämä erittäin laaja yksimielisyys ei ole mikään yllätys, sillä tuoreimmista eurobarometri-kyselyistä käy ilmi, että jopa 71 prosenttia EU:n kansalaisista kannattaa tällä hetkellä yhteisen politiikan kehittämistä tällä alalla. Tämän pyynnön ovat esittäneet myös monet unionin ulkopuoliset tahot, jotka haluavat Euroopan unionin hoitavan osuutensa maailmanpolitiikassa - maailman, jonka tulevaisuus ei saa enää olla ainoastaan Amerikan yhdysvaltojen presidentin vastuulla.
On todettava, että tätä kauan odotettua Eurooppaa ei ole enää olemassa eikä sitä myöskään tule olemaan, ennen kuin sen toiminnan kannalta oleelliset toimielinuudistukset on pantu täytäntöön. Parlamentin ehdotukset perustuvat tähän ajatukseen, vaikka tiedämme varsin hyvin, että näiden uudistusten laajuus on rajallinen. Tiedämme varsin hyvin, että on viime kädessä valmistelukunnan asiana suositella niiden hyväksymistä.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, viime kuussa järjestetyssä nimenhuutoäänestyksessä kolme neljännestä parlamentin jäsenistä oli valmis omaksumaan tällaisen selkeän ja joissakin tapauksissa rohkean kannan tässä asiassa, ja se johtuu siitä, että he Irakin kriisin ansiosta ymmärsivät, että heidän on tärkeää antaa täysi tukensa kollegoillemme, jotka työskentelevät parhaillaan komission jäsenen Barnierin johtamassa puolustusasioita käsittelevässä työryhmässä ja Jean-Luc Dehaenen johtamassa ulkosuhteita käsittelevässä työryhmässä.
Otettuaan opiksi Irakin kriisistä ja kauhistuttuaan unionissa kriisin aikana vallinneesta äänten sekamelskasta kaikki todellisen "yhteisen kodin" rakentamista kannattavat yhtyvät ajatukseen siitä, että 25 jäsenestä koostuva tulevaisuuden unioni ottaa kansainvälisessä politiikassa sille kuuluvan aseman, jota se ei ole pystynyt säilyttämään 15 jäsenen voimin. Tärkeimpänä tavoitteena on oltava, että Eurooppa pystyy puhumaan vihdoinkin yhdellä äänellä. Jos valmistelukunta onnistuu saavuttamaan tämän tavoitteen, se johtuu siitä, että se on ottanut opikseen taannoisista erimielisyyksistä, jotka ovat pikemminkin kuviteltuja kuin todellisia - olen siitä vakuuttunut samoin kuin te, arvoisa neuvoston puheenjohtaja.

Swoboda (PSE).
Arvoisa puhemies, olen tavattoman iloinen, että Saddam Hussein ja hänen hallintonsa on kukistettu, mutta siitä huolimatta olen edelleen vahvasti sitä mieltä, että tämä sota oli väärin. Se oli kansainvälisen oikeuden vastainen, ja sille oli olemassa vaihtoehto; ihmettelen, että niin harvat parlamentin jäsenet muistavat, että toukokuussa 2002 päätimme nimenomaan vaihtoehtoisesta menettelystä. Monilla näyttää olevan kovin lyhyt muisti. Luon kuitenkin lyhyen katsauksen tulevaisuuteen: maailman omaatuntoa, joka käsittää myös puolalaisen paavin omantunnon ja näkemykset, rauhoiteltiin lupaamalla, että Yhdistyneet Kansakunnat tulee mukaan sodan jälkeen, ja sitten on kansainvälisen yhteisön vuoro. Turvallisuusneuvoston päätöslauselmaluonnos on pelkkä farssi, ja Yhdistyneen kuningaskunnan ministeri Claire Short toimi johdonmukaisesti erotessaan virasta.
Haluaisin vielä jatkaa tulevaisuuden käsittelyä ja pohtia Lähi-idän rauhanprosessia. Senkin kohdalla sanottiin, että Irakin sota mahdollistaa rauhanprosessin käynnistämisen. Asia ei ole kuitenkaan vielä ratkennut. Miltä tilanne näyttää tällä hetkellä? Palestiina on luojan kiitos Yhdysvaltojen ja ennen kaikkea myös Euroopan painostuksesta ottanut tärkeän askeleen ja asettanut virkaan ensimmäisen pääministerin, Abu Mazenin. Haluamme tukea häntä kaikin tavoin, jotta hän voi tehdä sen, mitä on luvannut ja minkä hän nähdäkseni todellakin myös haluaisi tehdä, nimittäin torjua väkivaltaa ja terrorismia. Israelin tai pikemminkin Sharonin johtaman Israelin hallituksen reaktio ei ole kuitenkaan kovin myönteinen. Jos pääministeri Sharon kieltäytyy vastaanottamasta YUTP:n korkeaa edustajaa Solanaa, koko Euroopan unionin pitäisi siinä tapauksessa esittää vastalause. Pääministeri Sharonin ei - luojan kiitos - voida väittää puhuvan koko Israelin puolesta, mutta Abu Mazenkaan ei valitettavasti edusta tällä hetkellä koko Palestiinaa. Myös Jasser Arafat on Palestiinassa sellainen vaikutusvaltainen henkilö, joka meidän on saatava kannattamaan tätä rauhanprosessia, ja hänen kanssaan käytävät keskustelut ovat siksi sekä välttämättömiä että perusteltuja.
Minun on kuitenkin sanottava, etten ole kuullut nyt juuri mitään niistä, jotka väittivät ennen sotaa, että olemme sodan jälkeen "rauhanrintamalla" rakentamassa rauhaa. Mielessäni on erityisesti Espanjan pääministeri Aznar. Ministeri Papandreou on onneksi toisaalta hyvin aktiivinen. Korkea edustaja Solanakin on paljon äänessä, ja toivoisin, että kaikki parlamentin jäsenet ja kaikki eurooppalaiset ainakin pyrkivät nyt edistämään Israelin ja Palestiinan rauhanprosessia ja panemaan rauhansuunnitelman täytäntöön kaikista puutteista huolimatta. Tälle sodalle ei ole enää mitään tekosyitä eikä pienintäkään oikeutusta, ellemme saa rauhanprosessia edes käyntiin.
Vallvé (ELDR).
Arvoisa puhemies, olemme iloisia, että Irakin diktatuuri on päättynyt. On kuitenkin syytä pitää mielessä, että sodan päämääränä ei ollut vain Saddam Husseinin diktatuurin kumoaminen. Yhdysvallat suvaitsee muitakin diktatuureja eri puolilla maailmaa. Sodissa ei ole kyse tällaisista asioista. Me espanjalaiset elimme yli 20 vuotta diktatuurissa, jolle Yhdysvallat antoi suoraa tukea.
Sodan virallisena päämääränä oli joukkotuhoaseiden hävittäminen. Tällaisia aseita ei ole kuitenkaan löydetty.
Haluaisin huomauttaa, että ennen Irakin sotaa Azoreilla järjestettiin konferenssi, johon osallistui Yhdysvaltojen ja Yhdistyneen kuningaskunnan edustajia sekä Espanjan pääministeri. Tuolloin otettiin viimeinen ryhmävalokuva ennen Irakin hyökkäystä. Nyt sota on päättynyt, mutta Irakin valvontatoimia ei ole jaettu Azoreilla pidetyn konferenssin osapuolten kesken. Ne on sen sijaan jaettu Yhdysvaltojen, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Puolan kesken. Espanja on jätetty syrjään. Sen osallistumismahdollisuudet näyttävät olevan ristiriidassa Espanjan hallituksen sodalle antaman tuen kanssa.
Irakissa on tuhottu paljon enemmän kuin arkeologinen museo. Jälleenrakennustyötä on tehtävä paljon. Toivokaamme, että Yhdysvalloista tulee taas maailmanjärjestyksen turvaaja.

Krarup (GUE/NGL).
Ei ole ehkä yleisesti tiedossa, että pieni kotivaltioni kuuluu niihin valtioihin, jotka ovat antaneet Yhdysvalloille varauksettoman tukensa. Tässä aivan epätodellisessa keskustelussa haluaisin lisäksi kiinnittää huomionne maanmieheni ja Euroopan liberaali- ja demokraattipuoleen ryhmää edustavan kollegani Ole Andreasenin erinomaiseen puheeseen - hän on tiiviissä yhteistyössä Tanskan pääministerin kanssa. Kollega Andreasen puhuu tavallisesti tanskaksi, mikä on oiva ajatus. Symbolisena tekona hän kuitenkin puhui nyt englanniksi, mikä tietenkin kuvastaa loistavasti hänen tiiviitä yhteyksiään Tanskan pääministeriin, joka kuuluu hänen kanssaan samaan puolueeseen ja joka on hänen läheinen kollegansa. Tanskan pääministeri oli viisi päivää Washingtonissa, ja lehdistössä - Tanskan kansainvälisessä lehdistössä, jota parlamentin kollegani eivät todennäköisesti tunne - kuvailtiin, miten vierailun päätöstilaisuudessa pääministerin ylistäessä presidentti Bushia tämän kunniakkaasta käytöksestä alkoivat yhtäkkiä soida kuuluisasta näytelmästä tutut Mendelssohnin häämarssin sävelet. Koska parlamentin kollegani eivät ehkä tiedä sitä, haluaisin lisäksi korostaa, että jäsen Andreasen, joka antoi Tanskan pääministerille varauksettoman tukensa, on tietenkin suuri ironikko.
Tanskan hallituksen Yhdysvalloille antama tuki perustuu niin hullunkuriseen retoriikkaan, että vain suuri ironikko voi pukea sen sanoiksi, ja kollegani onnistui siinä loistavasti. Lisään vielä, että erityisen epätodellista tässä keskustelussa on se, ettei EU:lla ole yhteistä ulkopolitiikkaa eikä Euroopan parlamentti voisi missään tapauksessa vaikuttaa siihen.

Wijkman (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin kiittää komission jäsentä Nielsonia ja puheenjohtajavaltio Kreikan edustajaa Yiannitsisia heidän puheistaan. Komission jäsen Nielson ansaitsee erityistä tunnustusta Bagdadin vierailustaan, jonka tarkoituksena oli varmistaa, että EU:n humanitaarinen toiminta saatiin ripeästi käyntiin.
Tämänpäiväisessä keskustelussa olen jäsen Titleyn kanssa samaa mieltä siitä, että olemme taipuvaisia jättämään huomiotta sen tosiasian, että Irakin väestö on tosiasiassa vapautettu hirmuhallitsijan vallasta. Jäsen Nicholson, joka on juuri palannut Irakista, todisti, että valtaosa väestöstä riemuitsi vapauduttuaan vuosikymmeniä kestäneestä hirmuvallasta. Minä kuuluin sodan vastustajiin, mutta en voi olla paljastamatta, että olen erittäin tyytyväinen, että niin pitkään sorretulle kansalle annetaan nyt mahdollisuus rakentaa oma tulevaisuutensa. Kaikki riippuu tietenkin siitä, miten jälleenrakennus järjestetään.
Yhdysvallat hyökkäsi Irakiin perustein, jotka koskivat Irakin väitettyä joukkotuhoaseiden hallussapitoa ja yhteyksiä Al-Qaidaan. Hyvin usein korostettiin, ettei taloudellisilla eduilla ollut asian kanssa mitään tekemistä. Nyt on kuitenkin syntymässä jälleenrakennusorganisaatio, joka on täysin yhdysvaltalaisten hallinnassa. Bushin hallitus on jo jakanut yhdysvaltalaisille yrityksille Irakin jälleenrakennusta koskevia monen miljardin dollarin sopimuksia. YK:ssa työskennelleenä tiedän varsin hyvin, että tämäntyyppiset tarjouskilpailumenettelyt kulkevat tavallisesti YK:n tai Maailmanpankin kautta, ja näin pitäisi tietenkin olla tässäkin tapauksessa. Muutoin ei ole mitään takeita siitä, ettei itse menettely ja tapa, jolla Irakin öljytulot käytetään, ole mielivaltainen. Vain YK:n valtuutus voi antaa oikeutuksen Irakin jälleenrakentamiseen. Tämän pitäisi tietenkin olla päivänselvää etenkin meille eurooppalaisille. Oma sopimusoikeutemme perustuu juuri vakauden ja ennustettavuuden luomiseen valtioidemme välisiin suhteisiin.
Ymmärrän, että on vaikeaa määrittää täsmällisesti EU:n asemaa jälleenrakennuksessa, ennen kuin asiat on selvitetty YK:n päätösten avulla. Vaikeudet johtuvat tietenkin myös niistä erimielisyyksistä, joita jäsenvaltioilla oli ennen sotaa sekä sen aikana. Olen jäsen Poetteringin kanssa samaa mieltä siitä, että jäsenvaltioitamme yhdistäviä asioita on enemmän kuin niitä erottavia tekijöitä. Olen siksi pettynyt, ettei EU ole onnistunut sopimaan aktiivisesta suunnitelmasta siitä, miten voimme parhaiten hyödyntää erityistä jälleenrakennuskokemustamme. Luin skandinaavisista sanomalehdistä, että yksittäiset jäsenvaltiot, kuten Tanska, valmistautuvat osallistumaan pitkäaikaiseen jälleenrakennukseen. Se on ilman muuta hienoa, mutta EU:n olisi tietenkin tärkeämpää laatia tällainen suunnitelma komission johdolla. Minulla ei ole nyt aikaa määritellä tarkemmin, mistä tehtävistä tässä on kyse, mutta on selvää, että tarkoitan ennen kaikkea esimerkiksi oikeusalan sekä koulutukseen ja sairaan- ja terveydenhoitoon liittyviä toimia. Kehottaisinkin sekä puheenjohtajavaltiota että komissiota laatimaan viipymättä tällaisen ehdotuksen, jotta EU voi jossain määrin palauttaa maineensa ja ennen kaikkea ottaa tilanteen edellyttämän keskeisen aseman kansainvälisessä politiikassa ja kyseisellä alueella.

Poos (PSE).
Arvoisa puhemies, Yhdysvaltojen ja Yhdistyneen kuningaskunnan joukkojen erittäin odotettu sotilaallinen voitto Irakissa on synnyttänyt joissakin henkilöissä eräänlaista tilapäistä opportunismia: unohtakaamme kaikki menneet kiistat ja rakentakaamme demokraattinen Irak Yhdysvaltojen asiantuntevalla johdolla.
Vaikka tämä visio onkin juridisesti pätevä, se ei todennäköisesti merkitsisi unionin ulkopolitiikalle hyvää uutta alkua. Emme aio poimia palasia ja palauttaa Euroopan yhtenäisyyttä tulevaisuuden hankkeena vaikenemalla yksipuolisen sotilaallisen operaation syistä sekä tavasta, jolla se suunniteltiin ja päätettiin.
Meidän on ensin paljastettava valhe, jota kutsuisin vuosisadan valheeksi, väite, että Irakilla on hallussaan joukkotuhoaseita, jotka voisivat vaarantaa koko maailman turvallisuuden. Yhtäkään kiellettyä asetta ei ole löydetty. On päivä päivältä selvempää, että ne, jotka ovat jo pitkään halunneet löytää tekosyyn sodalle hinnalla millä hyvänsä, ovat huijanneet koko maailmaa sekä myös Yhdistyneitä Kansakuntia.
Meidän on tuomittava toinenkin valhe, nimittäin väite, että Yhdistyneet Kansakunnat on epäonnistunut toimissaan, minkä vuoksi voittajien pitäisi saada päättää Irakin jälleenrakennuksesta ja valtion öljystä, joita jotkut kutsuvat sotasaaliiksi. Yhdistyneet Kansakunnat ei ole epäonnistunut. Ne, jotka eivät onnistuneet saamaan turvallisuusneuvostossa vaadittua määräenemmistön tukea, ovat työntäneet sen julmasti sivuun. Kansainvälistä oikeutta on rikottu, mutta nyt on mahdollisuus korjata asia. Euroopan unionissa tämä tarkoittaa täydellistä Yhdistyneiden Kansakuntien vastuun palauttamista kriisinhallinnassa. Pyydänkin, että neuvosto ja komissio hylkäävät Yhdysvaltojen pyynnöt ja aikovat päättäväisesti myöntää YK:lle - ja vain YK:lle - keskeisen aseman sodan jälkeisessä Irakissa.

Zacharakis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, voi kuulostaa oudolta, mutta minusta ei ole mitään järkeä käyttää tilaisuutta hyväksi ja tuhlata kolmen minuutin puheaikaani ikävystyttääkseni teitä toistamalla kaikki, mitä parlamentissa on viime kuukausina hoettu kyllästymiseen asti Irakin tragediasta. Esitänkin siksi vain yhden kysymyksen, joka on mielestäni tuotava nyt kiireesti esiin Euroopan parlamentissa - vaaleilla valitussa elimessä, joka edustaa Euroopan kansoja, joille olemme vastuussa ratkaisuistamme ja päätöksistämme ja jotka ovat kiinnostuneita ja viime kädessä myös oikeutettuja saamaan edes yhden vastauksen niihin tekosyihin, joita sotaa käyneen liittoutuman johto käytti pääasiassa oikeuttaakseen toimensa sekä suostutellakseen tai petkuttaakseen koko maailman ihmisiä ja erityisesti Euroopan kansalaisia.
Mikä siis oli tarkalleen ottaen Irakin vastaisen hyökkäyksen ja Saddam Husseinin hallinnosta saadun vahingoniloisen sotilaallisen voiton tulos, kun tarkastellaan Irakin kiellettyjen joukkotuhoaseiden paikannusta ja deaktivointia, demokraattisen ja edustuksellisen Irakin hallituksen perustamista sekä kansainvälisen terrorismin, erityisesti Al-Qaidan, nujertamista?

Souladakis (PSE).
Arvoisa puhemies, tämänpäiväisessä mielenkiintoisessa keskustelussa meillä on ollut mahdollisuus käsitellä muutamia mielenkiintoisia asioita. Ensimmäinen niistä - mielestäni myönteinen asia - on Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän puheenjohtajan Poetteringin esittämien näkemysten korjaaminen. Toinen mielenkiintoinen seikka on, että jotkut antoivat sellaisen kuvan, että olemme kiitollisia puolustusministeri Rumsfeldille, joka kukisti vanhan ystävänsä Saddamin, koska se näyttää merkitsevän pelkkää lausuntojen tarkistusta. Kolmas asia on pyrkimys ja mahdollisuudet suojella Irakin kulttuuriperintöä; sekin on myönteistä, ja toivon, etteivät jotkut muutaman vuoden kuluttua väitä, että varastetut näyttelyesineet ovat eri museoissa, kuten Akropoliin marmorit ovat British Museumissa, ja että nämä muinaisesineet tai kulttuurimuistomerkit ovat näissä museoissa paremmassa suojassa kuin niiden alkuperävaltioissa. Nyt on joka tapauksessa kyse poliittisista lähtökohdista. Yhdistyneet Kansakunnat on ainoa elin, joka voi ratkaista ongelman ja tarvittaessa elvyttää kansainväliset suhteet. Näissä oloissa Euroopan unionin ja sen turvallisuusneuvostoon kuuluvien jäsenten on siis edistettävä tämänsuuntaista kehitystä, eikä ole lainkaan myönteistä, että tietyt Euroopan unionin jäsenet ja turvallisuusneuvoston jäsenet esittivät taas yhdessä päätöslauselman, josta parhaillaan keskustellaan.
Toivon, että kokemus ja ongelmat saavat meidät ajattelemaan aiempaa myönteisemmin ja parantavat Euroopan johtajuuden näkymiä. Se edellyttää kuitenkin tiettyjä periaatteita. Mitä ne ovat? Jos luomme lyhyen katsauksen historiaan, voimme todeta, että eri hallinnot ovat yksi toisensa jälkeen todellakin piinanneet Lähi-itää, joka oli laaja alue useita vuosia pahamaineisella siirtomaa-aikakaudella. Euroopan ei saa hyväksyä sitä, jos jotkut tahot - olivatpa he sulttaaneja, maharadzoja, emiirejä tai poliittisia nukkepääministerejä - pyrkivät edelleen antamaan vastauksia alueelle, jolla on tapahtunut tällaisia muutoksia. Me 25 valtiota kunnioitamme demokratiaa, vapauksia ja oikeuksia. Emme aio korvata 1800-luvun lähtökohtia uusilla malleilla ja uusilla kompromisseilla.

Gawronski (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Yhdysvaltojen Irakissa toteuttaman operaation menestys ja se, miten nopeasti sodan tavoite saavutettiin eli valtio onnistuttiin vapauttamaan Saddam Husseinin diktatuurista suhteellisen vähäisin uhrein, vahvistavat monien olettamukset siitä, että varsinaisesta sodasta tulee kaikkein helpoin osa tätä operaatiota.
Riadin terrori-isku tuo varsinkin joillekin parlamentin jäsenille järjetöntä, huonosti salattua tyydytyksen tunnetta, koska heistä on nyt perusteltua sanoa: "Me tiesimme, ettei Irakiin hyökkäyksessä olisi mitään järkeä". Riadin isku todistaa, että todellinen terrorismin vastainen sota on vasta alkamassa.
Nyt alkaa tuhotun ja hävitetyn valtion jälleenrakennusvaihe ja sodassa koetukselle joutuneiden liittolaissuhteiden korjaaminen. Juuri keskuuteemme tervetulleiksi toivottamiemme 10 valtion avulla Euroopan unionin on osoitettava, että se pystyy todellakin esiintymään yhtenäisenä.
On tietenkin mielenkiintoista havaita, että nyt, kun tämä joidenkin vieläkin tarpeettomana pitämä sota on päättynyt, Bagdadin kaduilla myydään pamfletteja, kirjoja ja lehtiä, joista olisi Saddam Husseinin valtakaudella - tai muualla, kommunistisessa järjestelmässä - seurannut vankeustuomio ja kidutusta.
Kuulemme pian Puolan presidentin Kwasniewskin puheen parlamentissa. Kuulumme hänen kanssaan eri poliittisiin siipiin, mutta hän on osoittautunut rohkeaksi johtajaksi, joka on antanut valtionsa tuen Irakissa toteutetulle interventiolle, ja tämä on saanut ne hallitusten päämiehet arvostelemaan häntä, jotka tekivät väärän poliittisen päätöksen ja joiden on nyt vaikeaa myöntää erehdystään.
Tavatessaan viime viikolla presidentti Chiracin ja liittokansleri Schröderin presidentti Kwasniewski pyysi, ettei Puolaa pakotettaisi valitsemaan Euroopan ja Yhdysvaltojen välillä: on mahdollista olla molempien ystävä. Meidän parlamentin jäsentenkin on pyrittävä olemaan molempien ystävä.

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, on valitettavaa, että parlamentin mielestä ei ollut mahdollista laatia päätöslauselmaa tämänpäiväiseen keskusteluun. Täällä käydyn keskustelun perusteella on ilmeistä, että olisimme itse asiassa voineet sisällyttää päätöslauselmaan monia asioita, joista olemme samaa mieltä. Meidän olisi tietenkin pitänyt suureksi osaksi luopua itseoikeutuksesta, johon olemme kaikki taipuvaisia. Minä vastustan sotaa ja vastustan edelleen sen tulosta ja suuntaa, johon Irak on nyt menossa. Meidän on kuitenkin pyrittävä palauttamaan luottamus lakiin perustuvaan maailmanjärjestykseen. Emme voi tehdä sitä pyrkimällä itse oikeuttamaan sotaa koskevat asenteemme. Meidän on tehtävä se ennen kaikkea siten, että pyrimme luomaan Euroopan unioniin yksimielisyyden.
Meidän on löydettävä kultainen keskitie yksinapaisen maailman kannattajien ja moninapaisen maailman kannattajien välillä. Tästä tilanteesta ei ole ulospääsyä - Euroopan unionin on käsiteltävä tätä asiaa. Se voisi näyttää esimerkkiä pyrkimällä tekemään niin, ja toivon, että tavatessaan ensi viikolla ryhmiemme puheenjohtajat yrittävät laatia jonkinlaisen menettelyn, jonka avulla parlamentti voisi käsitellä asiaa. Emme voi vakavissamme pyytää ihmisiä kannattamaan meitä ensi vuonna järjestettävissä Eurooppa-vaaleissa ja samalla teeskennellä, ettei meillä ole mitään roolia ja ettei meillä ole mitään sanottavaa siitä, mihin suuntaan maailma on menossa. Tämä on äärimmäisen tärkeää. Puhumme sodasta ja rauhasta. Lähi-idässä henki on edelleen halpa, ja joudumme maksamaan äskeisen sodan kustannuksia vielä hyvin pitkään.
Meidän on käytävä käsiksi erilaisiin maailmankäsityksiimme. Meidän on saatava ote Yhdysvalloista ja saatava se vakuuttuneeksi siitä, että lakiin perustuva maailmanjärjestys on paljon parempi kuin Pax Americana. On sekä yhdysvaltalaisten etujen että meidän etujemme mukaista, että teemme sen kiireesti.

Cushnahan (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, aluksi haluan yhtyä niiden jäsenten näkemyksiin, jotka tuomitsevat Riadin kauhistuttavat terroriteot ja osoittaa myötätuntoa uhrien omaisille ja loukkaantuneille.
Nyt kun Irakin sota on päättynyt, pääpaino siirtyy jälleenrakennukseen. Irakin konkreettisen ja poliittisen jälleenrakennuksen ohella meidän on jälleenrakennettava myös EU:n sisäisiä suhteita ja uskottavuuttamme yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla, ja meidän on korjattava YK:lle aiheutunut vahinko. Viimeisin muttei suinkaan vähäpätöisin jälleenrakennuksen kohde ovat transatlanttiset suhteet.
Se, voimmeko saavuttaa mitään vai voimmeko saavuttaa kaikki nämä tavoitteet, riippuu Yhdysvaltojen asenteesta sodanjälkeisessä tilanteessa. Arvostan transatlanttisia suhteita. On sekä EU:n että Yhdysvaltojen edun mukaista, että suhteissamme tällä hetkellä oleva särö korjataan. On kuitenkin todettava, että suhteemme on oltava todellinen tasavertaisten osapuolten kumppanuus eikä vain sellainen suhde, jossa EU:lla on nuoremman osapuolen asema, jossa meidän odotetaan automaattisesti tukevan Yhdysvaltojen ulkopolitiikkaa kyseenalaistamatta sitä ja jossa meitä syytetään uskottomuudesta ja Yhdysvaltojen vastaisesta asenteesta, jos olemme eri mieltä sen näkökohdista.
Ranskan vastaista hysteriaa on täysin mahdotonta hyväksyä etenkään Yhdysvaltain hallituksen taholta. Yhdysvaltain nykyisen hallituksen asenteen on muututtava, jos transatlanttiset suhteet aiotaan todellakin palauttaa entiselleen.
Johtavan aseman antaminen Yhdistyneille Kansakunnille sodan jälkeisessä Irakissa EU:n johtajien vaatimusten mukaisesti olisi Yhdysvalloilta kaikkein selvin osoitus siitä, että se arvostaa transatlanttisia suhteita ja että se todellakin haluaa korjata niitä. Emme saisi unohtaa, että Yhdistyneillä Kansakunnilla oli samanlainen asema Itä-Timorissa vuonna 1999. Tätä kokemusta pitäisi nyt hyödyntää Irakin kansan hyväksi.

Lalumière (PSE).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, ennen Irakin sotaa, sen aikana ja nyt sodan jälkeen parlamentti on uskollisesti analysoinut tilannetta ja ilmaissut kantansa. Parlamentissa on valitettavasti ollut erilaisia näkemyksiä, mutta tämänhetkinen totuushan on, että Euroopan unioni on hajanainen.
Tämänpäiväisessä keskustelussa meillä kaikilla onkin mahdollisuus taas vahvistaa periaatteitamme. Omat periaatteeni eivät ole muuttuneet. Tuomitsen ehdottomasti Saddam Husseinin hallinnon, mutta pelkäänpä, että tapa, jolla Yhdysvallat kukisti sen, on synnyttänyt tilanteen, joka on - jos ei yhtä kauhistuttava - ainakin yhtä vaikeasti hallittava. En hyväksy sotia, joista päätetään yksipuolisesti. Kansainvälisten järjestöjen, varsinkin YK:n, asemaa on mielestäni vahvistettava paitsi voimankäytön hyväksymisessä myös jälleenrakennuksen valvonnassa.
Periaatteiden vahvistaminen on hyvä alku, mutta se ei riitä. Myös ne, jotka eivät millään lailla osallistuneet hävitykseen, ovat tuhoamisen jälkeen velvollisia osallistumaan jälleenrakennukseen. Sekään ei kuitenkaan riitä. Meidän on lisäksi tehtävä kaikkemme ymmärtääksemme, miksi ja miten yhtäältä eurooppalaisten sekä toisaalta eurooppalaisten ja yhdysvaltalaisten näkemykset ovat hajautuneet niin pahasti. Meidän on tehtävä kaikkemme jälleenrakentaaksemme unionimme paitsi neuvottelupöydän äärellä myös mielissämme. Tämä tarkoittaa, että meidän on pyrittävä kaikin tavoin sopimaan maailmankäsityksestä tai ainakin lähentämään näkemyksiämme keskeisistä ongelmista, kuten transatlanttisista suhteista, kansainvälisten järjestöjen asemasta ja uudistuksista sekä lain ja voimakeinojen käytöstä. Nämä ovat vaikeita aiheita, toisinaan jopa tabuja.
Meitä koetelleen iskun jälkeen meidän on kuitenkin erittäin tärkeää yrittää saavuttaa keskinäinen ymmärrys ja selventää käsityksiämme pyrkimällä yksimielisyyteen aina kun mahdollista. Irakin jälleenrakentaminen ja ihmishenkien pelastaminen ovat erittäin oleellisia asioita. Meidän on kuitenkin myös jälleenrakennettava tai pikemminkin rakennettava yhteinen maailmankäsityksemme sekä kansainväliset velvollisuutemme. Puheenjohtajavaltio Kreikka on pyrkinyt aloittamaan tämän työn, mutta meillä on vielä paljon tehtävää.

Nicholson (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, meidän on myönnettävä, että Euroopan ja Yhdysvaltojen väliset suhteet ovat nyt kaikkien aikojen kehnoimmat. Uskon, että parlamentilla on neuvoston ja komission ohella tulevina kuukausina oma tehtävänsä näiden suhteiden korjaamisessa. Kun myönnämme Irakin jälleenrakennuksen suuren tarpeen, meidän on myös myönnettävä Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisten suhteiden jälleenrakennuksen valtava tarve.
Meidän on kohdattava totuus, ja totuus on, että olemme kasvaneet erilleen. Kumpikin on keskittynyt eri painopisteisiin, ja olemme monellakin tapaa lakanneet ymmärtämästä toistemme huolenaiheita. Tuona kauhistuttavana päivänä vuonna 2001 kaksoistorneihin kohdistuneiden iskujen jälkeen Yhdysvallat on keskittynyt terrorismiin: siihen, mistä seuraava isku tulee, ja valtion sisäiseen turvallisuuteen. Me eurooppalaiset otimme käyttöön euron ja keskityimme laajentumiseen. Jossakin määrin olemme menettäneet tuntuman siihen, mitä olemme pyrkineet tekemään. Me molemmat peräännyimme syytämään loukkauksia toisillemme Atlantin yli. Nyt meidän on rapakon molemmilla puolilla otettava askel takaisin ja annettava tilanteen rauhoittua.
Meidän on alettava elvyttää näitä suhteita, koska välillämme on erittäin voimakas side ja koska meillä on yhteiset arvot. Emme saa antaa viimeaikaisten tapahtumien jatkua emmekä kiihdyttää tai tuhota meitä. Suhteiden korjaamiseen menee kieltämättä aikaa, ja se on epäilemättä vaikeaa. Meidän ja Yhdysvaltojen välillä tulee aina olemaan erimielisyyksiä. Toivokaamme, että näitä tulevia erimielisyyksiä esiintyy vain WTO:ssa teräkseen ja kauppaan liittyvissä asioissa. Sellaiset ovat luonnollisia erimielisyyksiä, joita meillä voi aivan hyvin olla. Luokaamme kuitenkin uudet, aiempaa paremmat ja tiiviimmät suhteet, jotka eivät murennu edellisten tapaan.

Karamanou (PSE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin tuoda esiin syvän pettymykseni siitä, ettemme pystyneet sopimaan Euroopan parlamentin yhteisestä päätöslauselmasta, vaikka tämänpäiväinen keskustelu osoittaa, että meillä on edellytyksiä ja kykyä rakentaa yhteinen eurooppalainen identiteetti, joka voi tarjota keinoja, johdonmukaisuutta ja tapoja vastustaa Yhdysvaltojen uuden sotilaallisen doktriinin lietsomaa väkivaltaa sekä yhteiskunnallista ja kulttuurista epäinhimillisyyttä. Euroopan unionin tehtävänä ja velvollisuutena on tutkia perinpohjaisesti uutta kansainvälistä tilannetta, jonka ovat synnyttäneet Yhdysvaltojen laajentumispolitiikka ja Yhdysvaltain uuskonservatiivisen johdon epäluotettavuus.
Meidän on vaadittava vastauksia yhä ratkaisematta oleviin kysymyksiin. Niitä ovat ensinnäkin kansainvälisen oikeuden räikeä rikkominen aloittamalla hyökkäyssota, toiseksi yritys erehdyttää yleistä mielipidettä väitettyjen joukkotuhoaseiden olemassaolosta, joka osoittautui vuosisadan valheeksi, kolmanneksi kulttuuriaarteiden barbaarinen ryöstäminen - toivon, ettei yksikään museo uskalla ottaa vastaan varastettuja esineitä. Neljäs kysymys koskee satojen siviilihenkilöiden surmaamista, infrastruktuurien tuhoamista, televisioyhtiöiden pommittamista ja toimittajien murhia. Viimeinen mutta ei suinkaan vähäpätöisin kysymys liittyy sotaan, jonka Yhdysvallat aloitti Yhdistyneitä Kansakuntia vastaan.
Saddam Husseinin diktatuurin romahduksella ei voida tietenkään hyvittää yhdysvaltalaisten ja heidän liittolaistensa tekoja. Lopuksi haluaisin painottaa, että pätevät irakilaiset naiset voivat edistää merkittävästi Irakin sodan jälkeisestä kaaoksesta selviämistä, maan jälleenrakentamista ja tulevaa demokraattista hallintotapaa.
Puheenjohtajavaltion ja komission on vaadittava, että yksimielistä YK:n päätöslauselmaa 1325 sovelletaan välittömästi. Kyseisessä päätöslauselmassa vaaditaan naisten aiempaa aktiivisempaa osallistumista ja edustusta kaikkien tasojen päätöksentekoelimissä. Lopuksi toivomme, että Euroopan unioni käyttää 21. kesäkuuta vaikutusvaltaansa sellaisten päätösten aikaansaamiseksi, joilla rauhansuunnitelma pannaan täytäntöön, jotta Lähi-idän kysymys voidaan vihdoinkin ratkaista oikeudenmukaisesti ja jotta arabimaihin saadaan palautettua luottamuksen ilmapiiri.

Izquierdo Rojo (PSE).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, toimielimenne ilmoitti minulle tänään, että saan tämän keskustelun aikana tyydyttävän vastauksen kysymykseeni, joka koskee pääministeri Aznarin Euroopalle osoittamaa epälojaalisuutta Irakin sodan yhteydessä. Ettekö tekin pidä pääministeri Aznarin osoittamaa epälojaalisuutta tuomittavana? On runsasta näyttöä siitä, että pääministeri Aznar toimi aktiivisesti neuvoston 17. helmikuuta tekemän sopimuksen sanamuodon vastaisesti. Hän toimi selvästikin epälojaalisti, kun otetaan huomioon yhteinen kanta, johon hän oli sitoutunut. Hän toimi epälojaalisti tukiessaan yksipuolista, moraalitonta ja laitonta hyökkäystä. Mitä eurooppalainen lojaalius ja keskinäinen yhteisvastuullisuus, joihin olemme sitoutuneet perustamissopimuksissa, mahtavat merkitä pääministeri Aznarille? Missä oli hänen uskollinen yhteistyönsä? Eikö tällainen epälojaalisuus ole teidänkin mielestänne tuomittavaa?
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, meidän ei pidä salata tai jättää huomiotta pääministeri Aznarin lisääntyvää epälojaalisuutta. Yli 90 prosenttia espanjalaisista tuomitsee pääministerinsä osoittaman epälojaalisuuden. Näillä kansalaisilla on voimakas eurooppalaisuuden tunne, ja he vaativat, että uskollisuuden ja yhteisvastuullisuuden periaatteita puolustetaan. Nämä periaatteet ovat loppujen lopuksi avain tulevaan kehitykseemme.

Yiannitsis
Arvoisa puhemies, esitän muutaman hyvin lyhyen loppuhuomautuksen parlamentin tämänaamuisesta keskustelusta.
Meidän on käsiteltävä kolmea kysymystä, jotka liittyvät tiiviisti toisiinsa. Tärkein niistä on mielestäni kysymys siitä, mitä teemme Irakissa nyt välittömästi, mitä teemme Irakissa esiin tulleille ongelmille, maassa vallitsevalle kurjuudelle, ihmisille ja normaaliolojen palauttamisen tarpeelle torjuaksemme sikäläisiä ihmisiä piinaavia ilmiöitä. Tässä vaiheessa minusta on paljon tärkeämpää keskustella edellä mainitsemistani seikoista kuin sisäisistä erimielisyyksistä ja monista muista asioista, jotka ovat ilman muuta tärkeitä, mutta eivät kuitenkaan yhtä pakottavia tai kiireellisiä kuin Irakin tilanne. Ulkoisten seikkojen perusteella uskon, että Euroopan unionilla on valmiudet vastata näihin haasteisiin. Se voi tarjota sekä käytännön vastauksia - humanitaarista apua, tukea kulttuuriasioissa sekä tukea ja painostusta Lähi-idän rauhanprosessin käynnistämisessä - että poliittisia vastauksia useisiin asioihin, joita en aio toistaa, koska on tärkeää, että Euroopan unioni on tullut esiin, tukenut näitä periaatteita ja pyrkinyt kaikkien näiden kuukausien aikana tuomaan esiin erilaisen kannan moniin tällaisiin kysymyksiin.
Toinen kysymys on tietenkin se, mitä tapahtuu kansainväliselle järjestelmälle ja YK:n asemalle, ja Irakin sota on taas tuonut eteemme kysymyksen joukkotuhoaseista. Tässä on tärkeitä aukkokohtia, joihin tarvitaan vastauksia. Euroopan unionilla on mielestäni kanta tähän asiaan, ja te olette tänään ottaneet esiin monia asioita. On tärkeää, että ne otetaan esiin ja että niihin vastataan.
Kolmas, koko kriisistä selviytymisen kannalta tärkeä asia on se, että tarvitsemme yhteisen ulkopolitiikan, yhteisen politiikan turvallisuus- ja puolustusasioissa. Luulen, että Euroopan unioni on saanut uutta vauhtia kaikkiin näihin menettelyihin, mistä meidän on otettava opiksemme ja katsottava, mitä voimme tehdä.
Lopuksi haluaisin kuitenkin huomauttaa, että monet, jotka puhuvat yhteisen ulkopolitiikan tai yhteisen turvallisuus- tai puolustuspolitiikan tarpeesta, ajattelevat, että näissä menettelyissä on ehdottomasti saatava aikaan päätöksiä tai kantoja, jotka vastaavat täysin heidän omia uskomuksiaan ja näkemyksiään. Tämä juuri on ongelmanamme yhteisen ulkopolitiikan kehittämisessä. Kyseisestä politiikasta tulee menestyksekästä ja totta vasta sitten, kun ymmärrämme, että meidän on tehtävä keskenämme kompromisseja, ymmärrettävä kaikkien kantoja ja löydettävä ne tekijät, jotka voivat yhdistää meitä ja jotka voivat olla yhteisenä nimittäjänä, eikä niitä tekijöitä, joista olemme eri mieltä. Luulen, että juuri tällaisen lähestymistavan ansiosta olemme parin kolmen viime kuukauden aikana onnistuneet ottamaan tämänsuuntaisia askelia, joihin sekä kansalaiset että te Euroopan parlamentin jäsenet olette suhtautuneet myönteisesti.

Nielson
Arvoisa puhemies, vastatessani tähän keskusteluun aivan ensimmäiseksi totean, että olen erittäin iloinen huomatessani ja olen samaa mieltä jäsen De Rossan kanssa siitä, että parlamentti on pitkälti yksimielinen useimmista tilanteen tärkeimmistä osatekijöistä. Tämä parlamentin keskustelu on osoittanut, että Euroopan parlamentti on rakentavien ajatusten lähde EU:ssa ja että tänä aamuna esitetyt ajatukset antavat paljon virikkeitä. Virikkeitä tarvitaankin paljon.
Toisen huomautukseni osoitan erityisesti jäsen Titleylle, joka otti esiin kysymyksen Irakin veloista. Se on avaintekijä selvitystyössä, joka meidän on tehtävä voidaksemme edetä asiassa. Onnistuminen edellyttää keskittymistä Irakin velkojen käsittelyyn ja selvittämiseen. Se on annettava rehellisen välittäjän tehtäväksi. Miehittäjävaltaa ei voida koskaan katsoa sellaiseksi. Tämä on erittäin hyvä esimerkki, joka liittyy erittäin oleelliseen käytännön asiaan, nimittäin siihen, että YK:lle on annettava juuri tämä rehellisen välittäjän tehtävä.
Meidän on pyydettävä kaikkia velkojia astumaan esiin ja esittämään asiansa. Kansainvälinen valuuttarahasto ja Maailmanpankki voivat toimia tämän operaation varainhoitajina ja YK rehellisenä välittäjänä. Mikään muu asetelma ei toimi, vaan luo ainoastaan epäluuloa.
Jäsen Andreasenille, joka toivoi kovasti YK:lle merkittävää asemaa, sanoisin, että käyttäkää se aika, joka kuluu nyt turvallisuusneuvoston käsiteltäväksi jätetyn päätöslauselmaluonnoksen lukemiseen ja puhukaa sen jälkeen pääministerillenne. Näin on tehtävä, jotta tämä toivo voidaan tuoda hieman poliittiselta vaikuttavaan keskusteluun.
Mitä tulee komission asemaan ja jälleenrakennukseen liittyvään suureen ja laajaan aihekokonaisuuteen, ei riitä, että jäsenvaltiot sanovat, että ne haluavat komission tekevän jotakin tällä alalla. Komission on vaikeaa olla merkittävässä asemassa ja toimia tehokkaasti, ellemme luo asianmukaisia poliittisia perusoloja. Totuus on se, että olemme edelleen vaiheessa, jossa perusluonteiset, tosiasialliset poliittiset kysymykset on selvitettävä ensin.
Lopuksi huomautan, että monet jäsenet ovat perustellusti todenneet, että suuri ongelma on se, ettei Eurooppa pysty sopimaan yhteisestä kannasta. Olen samaa mieltä siitä, että määräenemmistöäänestys on parempi kuin hylätty konsensus. Sanotaan, ettei ole takeita siitä, että Euroopalla on yksi yhteinen kanta. Eihän sillä olekaan, mutta Euroopalla on jokin kanta, johon toimivalta perustuu. Äänestyksen jälkeen voi kyllä esiintyä erimielisyyttä, mutta Euroopalla on tällöin edes jokin kanta. Kaikkien niiden unionin tahojen käyttäytyminen, jotka tietävät, että kanta voi muodostua keskustelun jälkeen, on erittäin pedagoginen väline, joka opettaa politiikassa, miten asioista keskustellaan.
Määräenemmistön ja hylätyn konsensuksen välillä on valtava ero.

Van den Bos (ELDR).
AArvoisa puhemies, esitin komission jäsenelle Nielsonille kysymyksen, johon haluaisin vastauksen. Pyysin häntä selittämään lausuntoaan siitä, että Yhdysvalloista on hyvää vauhtia tulossa OPEC:in jäsen. Haluaisin kuulla, mitä sanottavaa hänellä on tästä asiasta. Toivon, että annatte hänelle tilaisuuden vastata kysymykseeni.

Puhemies.
En aio käynnistää keskustelua uudelleen. Komission jäsen voi vastata, jos haluaa.

Nielson
Arvoisa puhemies, vaikuttaisi oudolta, ellen vastaisi.
Tiivistin näin kielellisesti analyysiani ilmaistakseni huolestuneisuuteni siitä, että mikäli Yhdistyneille Kansakunnille ei anneta merkittävää asemaa turvallisuusneuvostolle esitetyssä päätöslauselmassa ja mikäli se hyväksytään, silloin miehittäjävallat tosiasiassa päättävät Irakin öljystä. Tämä asia on päivänselvä eikä tuo mitään merkittävää lisää tähän keskusteluun.
Kaikkien pakotteiden poistaminen palauttaisi myös Irakin aseman merkittävänä öljyn tuottajana ja viejänä. Se oli ennen OPEC:in jäsen.
Käyttämällä kyseistä ilmausta yritin selkiyttää keskustelua. Luulen jossain määrin kiinnittäneeni huomionne siihen, ketkä olisivat vallassa, jos Yhdistyneelle Kansakunnille ei anneta arvovaltaista asemaa.
Puhemies.
Keskustelu on päättynyt 
KIRJALLINEN LAUSUMA (120 artikla)

Berthu (NI)
Maat, jotka ovat yrittäneet estää sotilaalliset toimet Irakissa, epäonnistuivat kaikilta osin: ne tekivät sotilaallisesta toiminnasta entistäkin väistämättömämpää kannustamalla epäsuorasti Saddam Husseinia, ne ovat sulkeneet itsensä pois maan jälleenrakentamisen markkinoilta ja pahinta on se, että niiden takia jälleenrakennuksesta uhataan sivuuttaa myös YK , jota syytetään nyt kroonisesta lamaannustilasta ja puolueellisuudesta.
Ei ole todellakaan epäilystä siitä, etteikö nyt Irakissa alkava aikakausi olisi erittäin vaarallinen, lähes yhtä vaarallinen kuin itse sota, vaikkakin eri tavalla, ja että aikakaudesta selviytymiseen tarvitaan erittäin toimintakykyinen viranomainen, joka kykenee tekemään horjumattomia ja nopeita päätöksiä. Sotaa edeltävien kokemusten nojalla YK:ta on vaikea kuvitella tähän rooliin.
Tästä huolimatta, vaikka YK ei ilmennäkään "valtioiden yläpuolelle nousevaa maailmanlaajuista omaatuntoa", kuten Dominique de Villepin toteaa (millä perusteella?), se edustaa useita valtioita, jotka voivat olla hyödyllisiä Irakin vakauttamisessa. YK:n ja Euroopan unionin pitäisi käyttää vaikutusvaltaansa auttaakseen koalition joukkoja palauttaman maahan järjestyksen, luomaan maahan nopeasti uskottavan hallinnon sekä toimittamaan humanitaarista apua irakilaisten kipeästi tarvitsemien ruoan, veden, sähkön ja sairaaloiden muodossa.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Tämä Yhdistyneen kuningaskunnan ja Yhdysvaltojen armeijoiden laiton, epäreilu ja epäoikeutettu Irakin-sota, jossa käytettiin tonneittain tuhoisia pommeja mukaan lukien rypälepommeja, jossa kuoli tuhansia ihmisiä, jossa tuhoutui laajoja asuntoalueita, toreja, sairaaloita, kouluja ja muita julkisia rakennuksia ja jonka jälkeen ryöstettiin ja hävitettiin Irakin kansan ja koko maailman historialliseen ja kulttuuriseen perintöön kuuluvia esineitä, edellyttää sitä, että Bushin hallinto ja sen liittolaiset tuodaan tilille toimistaan. Emme voi hyväksyä pyrkimyksiä peitellä tehtyjä rikoksia yrityksillä perustella jälkikäteen hyökkäystä ja miehitystä.
Olemme pahoillamme siitä, ettei EU ole selkeästi ja äänekkäästi tuominnut hyökkäystä Irakia vastaan, ja vaadimme, että miehitysjoukot vetäytyvät maasta välittömästi. Irakin kansan suvereniteettia ja maan alueellista koskemattomuutta on kunnioitettava.
Solidaarisuus Irakin kansaa kohtaan, Palestiinan kansaa kohtaan ja kaikkia oikeuksiensa puolesta taistelevia kansoja kohtaan tarkoittaa sitä, että meidän on jatkettava taistelua rauhan ja aseistariisunnan puolesta, ydinaseiden ja joukkotuhoaseiden tuhoamisen puolesta, vieraassa maassa olevien sotilastukikohtien purkamisen puolesta, Naton lakkauttamisen puolesta, militarismia vastaan, YK:n peruskirjan noudattamisen puolesta ja kansojen suvereniteetin puolesta sekä sen puolesta, että kansoilla on yhä oikeus päättää omasta kohtalostaan.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana äänestys.
Proinsias De Rossan laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö luonnoksesta neuvoston direktiiviksi eurooppaosuuskunnan sääntöjen täydentämisestä henkilöstöedustuksen osalta (9924/2002 - C5-0494/2002 - 1991/0389(CNS)) (A5-0127/2003)
(Parlamentti hyväksyi tekstin.)

Martin Callananin laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi huviveneitä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 94/25/EY muuttamisesta (PE-CONS 3615/2003 - C5-0109/2003 - 2000/0262(COD)) (A5-0119/2003)
(Parlamentti hyväksyi yhteisen tekstin.)
Evelyne Gebhardtin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö ehdotuksesta neuvoston asetukseksi eurooppaosuuskunnan perussäännöstä (9923/2002 - C5-0485/2002 - 1991/0388(CNS)) (A5-0146/2003) 
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Äänestyksen jälkeen:

Swoboda (PSE)
Arvoisa puhemies, minulle selvisi juuri, että jotkut tarkkailijat osallistuvat äänestyksiin nostamalla kätensä. Voisitteko epäilysten välttämiseksi vielä kerran tehdä selväksi, että luonnollisesti ainoastaan tämän parlamentin täysimääräiset jäsenet saavat osallistua äänestyksiin.

Puhemies. -
Olemme erittäin mielissämme siitä, että tarkkailijat voivat mahdollisimman laajasti osallistua parlamentin työhön, mutta heillä ei ole oikeutta äänestää. Tämä asia on aivan selvä. Kiitoksia siitä, että korostitte asiaa.

Neena Gillin laatima budjettivaliokunnan mietintö ennakkoarviosta parlamentin tuloista ja menoista varainhoitovuodeksi 2004 (2003/2016(BUD)) (A5-0140/2003)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
(Istunto keskeytettiin klo 11.50 ja sitä jatkettiin klo 12.30.)

Puhemies.
Äänestyksiä jatketaan.
Toine Mandersin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ympäristövastuusta ympäristövahinkojen ehkäisemiseksi ja korjaamiseksi (COM(2002) 17 - C5-0088/2002 - 2002/0021(COD)) (A5-0145/2003) 
Ennen tarkistuksista 85 ja 99 toimitettua äänestystä:

Miller (PSE).
Arvoisa puhemies, edessämme olevassa äänestysliuskassa sanotaan, että tarkistus 85 on sama kuin tarkistus 99. Haluaisin korostaa, että itse asiassa näin ei ole. Tarkistukset eroavat merkittävästi toisistaan erityisesti vahingonkorvausvastuusta ydinvoiman alalla tehdyn Pariisin yleissopimuksen ja korvausvastuusta ydinvahinkojen alalla tehdyn Wienin yleissopimuksen osalta. Tarkistuksessa 85 olevaa kappaletta, joka on Kansainvälisen merenkulkujärjestön IMO:n säännösten kohdalla, ei ole ydinalan säännösten kohdalla. Tarkistuksessa 99 näin on. Tiedän, että tämä on hieman hämmentävää, mutta direktiivi on hämmentävä. Tarkistukset eivät ole samanlaisia, ja tästä syystä niistä ei pitäisi äänestää samana tarkistuksena.

Manders (ELDR)
Minusta ne ovat samanlaisia, joten voimme äänestää niistä samanaikaisesti, jos tämä on mahdollista.

Puhemies.
Ne ovat samanlaisia. Niissä korostetaan eri asioita, mutta jos katsotte molempien tarkistusten toista kappaletta, huomaatte, että ne ovat samanlaisia lukuun ottamatta sitä, että toinen on lihavoitu. Tästä syystä äänestämme tarkistuksista 85 ja 99 yhtä aikaa.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Puhemies. Äänestykset ovat päättyneet.
ÄÄNESTYSSELITYKSET

Bastos (PPE-DE)
. (PT) Kannatan mietintöä, joka lopulta johti sellaisen säädöksen säätämiseen, jota osuuskunnat ovat jo kauan odottaneet. Jaan huolen siitä, että eurooppaosuuskunnan sääntöjen luomisessa on kunnioitettava ja suojeltava työntekijöiden saavutettuja oikeuksia sekä silloin, kun eurooppaosuuskunta (SCE) perustetaan, että silloin, kun olemassa olevan SCE:n rakenteita muutetaan. Lisäksi SCE:n on varmistettava, että työntekijöille tiedotetaan, että heitä kuullaan ja että he ovat jatkuvasti edustettuna ja mukana SCE:n hallinnossa. Näin ollen päätöksissä on otettava huomioon työntekijöiden edustajien mielipiteet.
Lopuksi haluaisin korostaa:
a) jäsenvaltioiden lainsäädännöllistä roolia SCE:n sääntöjä henkilöstöedustuksen osalta koskevassa asetuksessa sekä sen periaatteen merkitystä, jonka mukaan henkilöstön edustajien tulisi saada sama suoja kuin jäsenvaltioiden henkilöstön edustajat saavat,
b) aloitteita yritysten sosiaalisen vastuun alalla, jota pitää parantaa henkilöstöedustuksen avulla silloin, kun henkilöstö osallistuu SCE:n hallintoon,
c) sukupuolten välistä tasapainoa. Meidän on varmistettava, että henkilöstön edustajien nimeämis-, valitsemis- ja äänestysmenettelyillä edistetään sukupuolten tasapuolista edustusta.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Tällä mietinnössä esitetyllä direktiiviehdotuksella komissio pyrkii täydentämään eurooppaosuuskunnan sääntöjä henkilöstöedustuksen osalta. Tähän prosessiin liittyvien juridisten ja institutionaalisten kysymysten lisäksi meidän on perusteellisesti mukautettava direktiivin sisältöä yhteensovittamalla henkilöstöedustuksen ja työntekijöiden oikeudet eurooppaosuuskunnassa.
Esittelijä hyväksyy laajasti komission ehdotukset ja tyytyy esittämään joitakin uusia näkökohtia, jotka koskevat erityisesti sukupuolten tasapuolista edustusta, yritysten sosiaalista vastuuta sekä henkilöstön edustajien suojan tasoa, jonka pitää olla sama kuin jäsenvaltioiden henkilöstön edustajilla.
Lisäksi esittelijä ehdottaa poistettavaksi lausekkeen, jolla jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus olla soveltamatta osallistumisoikeutta koskevia säännöksiä, jos eurooppaosuuskunta perustetaan sulauttamalla kaksi osuuskuntaa. Tämä kyseenalaistaisi selkeästi henkilöstön edut, ja tästä syystä lauseke on syytä poistaa.

Moraes (PSE)
. (EN) Äänestin eurooppaosuuskuntaa ja sen vaikutuksia työntekijöihin koskevan De Rossan mietinnön puolesta, koska se on erinomainen keino kehittää eurooppaosuuskuntia Euroopan unionissa. Kollegani De Rossa on laatinut mietinnön, jolla levitetään eurooppalaista osuuskuntamallia. Saatuaan kokemuksia tästä mallista työntekijät ovat havainneet, että sillä on merkittäviä etuja. Yhdistyneen kuningaskunnan osuuskunnat, joiden määrä on kasvamassa ja jotka ovat uudenaikaistuneet, ovat tyytyväisiä mietintöön.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Äänestän mietintöä vastaan, koska mielestäni henkilöstöedustusta eurooppaosuuskunnassa suoranaisesti koskeva kysymys ei kuulu 137 artiklan soveltamisalaan.
Muuttamalla oikeusperustaa esittelijä on pyrkinyt saamaan lisää valtuuksia parlamentille, mikä ei tunnu olevan perustamissopimusten kirjaimen ja hengen mukaista.
Aivan kuten kyseisen artiklan 1 kohdan e alakohta, joka on talous- ja raha-asioiden valiokunnan suosituksen vastainen, mielestäni kyseisen artiklan 3 kohta ei ole riittävä ja tarvittava oikeusperusta toivotulle eurooppaosuuskuntien henkilöedustukselle. Tästä syystä 308 artiklan soveltaminen on täysin perusteltua.
Lisäksi sellaisten järjestelyjen salliminen, joilla henkilöedustuksesta voidaan neuvotella uudestaan, jos SCE:n perustamisesta aiheutuu merkittäviä rakenteellisia muutoksia, on mielestäni ristiriidassa edellä mainitun artiklan kanssa, ja tämä saa minut epäilemään näiden toimielinten vakautta ja uskottavuutta.

Moreira da Silva (PPE-DE)
. (PT) Vaikka tunnustankin sovittelukomiteavaltuuskunnan ansiot ja jäsen Callananin ansiokkaan työn, olen yhä sitä mieltä, ettemme ole saavuttaneet riittävän kunnianhimoista tulosta melusaasteen, ilmansaasteiden sekä ihmiskäyttöön tarkoitetun veden laadun parantamisen osalta. Tästä syystä vastustan sitä, että höyrykäyttöisille veneille myönnetään poikkeus, sitä, että kaikki moottorityypit saavat ylittää raja-arvon 3 dB:llä, ja sitä, että tietyillä sisävesillä pakokaasupäästöille asetetaan raja-arvot.

Darras (PSE)
. (FR) Tämän tekstin on tultava voimaan mahdollisimman nopeasti.
Jotkut tulevat epäilemättä sanomaan, että EY:n perustamissopimuksen 308 artikla ei ole asianmukainen oikeusperusta, että tämä oikeusperusta sulkee Euroopan parlamentin päätöksenteon ulkopuolelle eli parlamentti ei saisi tällä alalla osallistua yhteispäätösmenettelyyn ja että tulevaisuudessa Euroopan parlamenttia ainoastaan kuultaisiin. Useiden kollegoideni esittämät perustelut tekstin hylkäämiseksi tästä syystä ovat johdonmukaisia ja vakuuttavia. Kansallisten lakien lähentämistä koskeva EY:n perustamissopimuksen 95 artikla, jossa käsitellään sisämarkkinoiden perustamista ja toimintaa, tuntuu ilman muuta asianmukaiselta oikeusperustalta.
Onko kuitenkaan viisasta ottaa riskiä siitä, että sellaisen asetuksen antaminen, jota on odotettu jo usean vuoden ajan, siirretään määrittelemättömän ajan päähän? En ole tätä mieltä. Tästä syystä äänestin tyhjää tarkistuksesta 1, jossa torjutaan oikeusperusta sen varmistamiseksi, että teksti hyväksytään ajoissa.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Asetuksen tarkoituksena on luoda laillinen perussääntö osuuskunnille, jotta ne voisivat toimia EU:n sisämarkkinoilla myös kotimaansa rajojen ulkopuolella. Eurooppaosuuskunnan perussäännöllä, jolla on samat tavoitteet kuin eurooppalaisen osakeyhtiön perussäännöllä (asetus N:o 2157/2001), pyritään mukauttamaan tuotantorakenteita yhteisön tasolla ja näin mahdollistamaan se, että kaikenlaiset yhtiöt voivat järjestellä yhteisön tasolla toimintojaan uudelleen. Toisin sanoen tarkoituksena on nopeuttaa jättiläismäisten monikansallisten yritysten pääoman keskittämisprosessia eli prosessia, jonka avulla ne voivat selvitä "esteistä" - kuten ne niitä kutsuvat - joita kansallinen lainsäädäntö aiheuttaa, kun eri jäsenvaltioista kotoisin olevat yritykset sulautuvat keskenään.
Emme yritysten osalta hyväksy tätä tavoitetta eurooppalaisen pääoman luomisesta emmekä myöskään sosioekonomisia seurauksia, joita tällainen rakenneuudistus ja sulautumat voivat aiheuttaa erityisesti syrjäisissä maissa kuten Portugalissa. Kun otetaan huomioon osuuskuntien erityisluonne jäsenten osallistumisen ja voittojen jakamisen osalta, tyhjää äänestämisemme tässä asiassa perustuu sekä epäilyihin, joita meillä on koko lainsäädäntöprosessia kohtaan, että komission aloitteen tavoitteisiin ja sisältöön, vaikka parlamentti ehdottikin joitakin hyviä tarkistuksia toimeenpanevan komitean esittämään ehdotukseen.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Äänestän mietintöä vastaan, koska uskon, että eurooppaosuuskunta ei kuulu lainsäädännön yhtenäistämisen piiriin, vaan on ylikansallinen oikeudellinen muoto. En yhdy kantaan, jonka mukaan monet kansalliseen lainsäädäntöön tehdyt poikkeukset eivät haittaisi SCE:n innovatiivista luonnetta. Itse asiassa puhtaasti tulkinnallisesti ajateltuna mielestäni näkökanta, jonka mukaan oikeuskehyksessä ei saa ottaa huomioon paikallisia erityispiirteitä, jotta sitä voitaisiin pitää oikeuskehyksenä, on liian yksinkertainen. Sen sijaan haluaisin ehdottaa, että oikeuskehyksellä parannettaisiin ainoastaan järjestelmää ja annettaisiin sille mahdollisuus todella mukautua erilaisiin tapauksiin ja tilanteisiin.
"Sisämarkkinoiden toteuttamista" koskevaa perustetta, joka esitetään perusteena 95 artiklan käyttämiselle, ei ole selkeästi määritelty, koska sitä sovelletaan lähes koko lainsäädäntöön. Esittelijällä ja valiokunnilla on selkeä poliittinen pyrkimys antaa lausunto, jossa puolustetaan yhä suurempien valtuuksien antamista parlamentille, ja he kaikki väittävät, että vaatimus perustuu pelkästään lain mukaisiin oppeihin.
Olen aidosti pahoillani siitä, että tätä lähestymistapaa on käytetty aseena ja perusteena vielä eräälle toisellekin toimielinten väliselle kiistalle. Varovaisuus edellyttää sitä, että lisävaltuuksien pyytämisen sijasta meidän pitäisi hyödyntää hyvin niitä valtuuksia, joita meillä jo on.

McAvan (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin vain selittää, miksi äänestin Gillin mietintöön esitetyn tarkistuksen 1 puolesta.
Mielestäni aikoina, jolloin niin monet kansalaiset tuntevat epävarmuutta eläkkeiden ja muiden työhön liittyvien etujen osalta, Euroopan parlamentin jäsenet tekisivät aivan väärin ja lähettäisivät vääränlaisen viestin kansalaisille, jos he äänestävät itselleen erityisetuja. Olen erittäin tyytyväinen siihen, että tällä puolella parlamenttia ainakin valtaosa jäsenistä äänesti sitä ehdotusta vastaan, jossa ehdotettiin terveydenhuoltopalveluiden ulottamista entisiin parlamentin jäseniin.

Balfe (PPE-DE)
. (EN) Kaikilla parlamentin jäsenillä on ilmainen sairausvakuutus.
Surullinen esimerkki sukupolvien välisen solidaarisuuden epäonnistumisesta on, että pääasiassa sosialisteista ja vihreistä koostuva liittoutuma äänesti jopa sitä vastaan, että järjestelmän laajentamista entisiin parlamentin jäseniin tutkittaisiin.

Berthu (NI)
Äänestin ympäristövastuuta koskevan Mandersin mietinnön puolesta, koska äskettäin hyväksytyt tarkistukset vastasivat melko hyvin huomautuksia, jotka olin esittänyt eilisen keskustelun aikana. Erittäin merkittävä enemmistö parlamentin jäsenistä oli samaa mieltä (312 puolesta, 179 vastaan).
Tärkeimmät tarkistukset, jotka saivat minut äänestämään mietinnön puolesta, olivat: 1) tarkistukset 85 ja 99, joissa kehotetaan komissiota laatimaan ehdotuksia direktiivin soveltamiseksi ydinsaasteiden ja merikuljetusten aiheuttamiin ympäristövahinkoihin; 2) tarkistukset 86 ja 103, joilla poistetaan ympäristövastuuseen liittyvä poikkeus tapauksissa, joissa on aiemmin myönnetty hallinnollinen lupa taikka joihin liittyy riittämättömät tieteelliset ja tekniset tiedot; 3) tarkistus 107, jossa kehotetaan toimijoita käyttämään asianmukaisia taloudellisen turvan muotoja vastuunsa kattamiseksi.
Lisäksi hyväksyttiin tarkistus 54, joka ei ole täydellinen mutta jonka voin hyväksyä. Siinä vaaditaan täydentävää lainsäädäntöä muuntogeenisten organismien aiheuttamien vahinkojen osalta ja erityisesti vahinkojen osalta, jotka voivat vahingoittaa tavanomaisia orgaanisia tuotteita. Luonnollisesti vaadin, että GMO-lupien myöntämistä koskeva lykkäys pidetään voimassa, kunnes tämä lainsäädäntö on hyväksytty.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Mandersin mietinnön väitetään perustuvan saastuttaja maksaa -periaatteeseen: ympäristövahinkoja aiheuttavien yritysten on korvattava aiheuttamiensa vahinkojen kustannukset. Koska jotkin tarkistukset olivat tämänsuuntaisia, äänestimme mietinnön puolesta. Yksi keskeinen ongelma on kuitenkin vielä olemassa, nimittäin periaatteen täytäntöönpano.
Ei riitä, että parlamentti hyväksyy nämä suositukset, että ne pantaisiin täytäntöön, eikä riitä, että nimitetään toimivaltainen viranomainen valvomaan, että yritykset kantavat vastuunsa. Erityisesti edellä mainittu pätee silloin, kun kyse on monikansallisesta yrityksestä, jolla on resurssit kiertää viranomaisten määräyksiä, ja kun toimivaltaisella viranomaisella on yleensä tapana luopua vaatimuksistaan, kuten teki Ranska TotalFinaElf-tapauksessa (Erikan aiheuttama öljylautta ja räjähdys AZF:n tehtaalla).
Se, että esittelijä korostaa saastuttajan vastuuta tiettyyn rajaan saakka, olisi hauskaa, jos näiden ennen kaikkea voittomarginaaleistaan kiinnostuneiden suurten yritysten toimintatavoilla ei olisi traagisia seurauksia kansalaisille.
Ei myöskään riitä, että otetaan käyttöön taloudellisten takuiden järjestelmä. Öljyvahinkojen kansainvälinen korvausrahasto IOPCF, jonka on tarkoitus kattaa öljytankkeririskit, on juuri ilmoittanut, että se korvaa vain 15 prosenttia Prestigen aiheuttamista vahingoista, koska sillä ei ole rahaa. Uhrien raivon lieventämiseksi Ranskan hallitus ei harkinnut varustamon saattamista edesvastuuseen, vaan maksattaa sen sijaan vahingot veronmaksajilla. Toisin sanoen kun vastassa ovat voittoa tavoittelevien yritysten ankarat realiteetit, tällä mietinnöllä ei ole vaikutusta.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Meidän mielestämme politiikka ympäristön ja luonnonvarojen suojelemiseksi on ratkaisevan tärkeää kestävän kehityksen kannalta. Etusijalle on asetettava ennaltaehkäisyyn pyrkivät menettelytavat ja toimenpiteet, esimerkiksi tutkimus- ja tukimenetelmien kehittäminen, jotta paras mahdollinen teknologia olisi käytössä, ja erityistä huomiota olisi kiinnitettävä pienten ja keskisuurten yritysten ongelmiin ja erityispiirteisiin.
On kuitenkin yhä välttämättömämpää tehostaa ympäristövahinkojen korjaamiseen liittyvää ympäristövastuuta. Haluaisin esimerkkinä korostaa äskettäin tapahtunutta Prestigen onnettomuutta. Tästä syystä on tärkeää varmistaa laajemman toimenpide- ja toimipaketin yhteydessä, että raskas teollisuus - joka on suurin syyllinen - hyväksyy ympäristövastuun ympäristön ja luonnonvarojen suojelemiseksi asianmukaisten, oikeudenmukaisten ja tehokkaiden menetelmien avulla ja että taistelemme rankaisematta jättämistä vastaan. Emme saa myöskään sallia sitä, että julkisia varoja käytetään kustannusten korvaamiseen, emmekä sitä, että niitä joudutaan käyttämään sellaisten ympäristövahinkojen korjaamiseen, joita aiheutuu välinpitämättömyydestä tai kaupallisten - lähes aina yksityisten - ja ainoastaan mahdollisimman suureen voittoon tähtäävien strategioiden noudattamisesta.
Tällä Euroopan parlamentin päätöslauselmalla parannetaan komission ehdotusta (joka perustuu vuonna 1983 julkaistuun vihreään kirjaan) ympäristövastuusta ympäristövahinkojen ehkäisemiseksi ja korjaamiseksi sekä asetetaan kyseenalaiseksi raskaan teollisuuden esittämät kannat (katso UNICE:n esittämä lausunto), joilla oli keskeinen asema komission esittämässä ehdotuksessa.

Hudghton (Verts/ALE)
. (EN) Viranomaiset ja erityisesti paikallisviranomaiset ovat tällä hetkellä suuren taakan alla yrittäessään selviytyä ympäristövahingoista, jotka ovat peräisin monista sekä suurista että pienistä lähteistä. Tämä direktiivi antaa paremmat mahdollisuudet yksilöidä ja osoittaa vastuu, ja sen avulla pitäisi pystyä soveltamaan saastuttaja maksaa -periaatetta.
Vastustin valiokunnan tarkistusta 37, joka on edellä mainitun periaatteen vastainen, joka asettaisi paikallisviranomaisille mahdottomia rasitteita ja joka voisi lisäksi olla katastrofaalinen paikallistalouksille.
Erityisesti Yhdistyneessä kuningaskunnassa hallitukset ovat syyllistyneet siihen, että ne ovat pyrkineet jättämään paikallisviranomaisten harteille EU:n lainsäädännöstä aiheutuvat kulut - kuten kylmälaitteistojen hävittämisestä aiheutuvat kulut - ja syyttämään asiasta Brysseliä.
Niitä tämän direktiivin täytäntöönpanokustannuksia, jotka aiheutuvat huonon direktiivin hyväksymisestä tai hallituksen pohjimmiltaan virheellisen direktiivin soveltamisesta, ei pidä epäoikeudenmukaisesti kohdentaa kovan paineen alla oleviin paikallisviranomaisten talousarvioihin.

Korakas (GUE/NGL)
. (EL) Tavalliseen saastuttaja maksaa -periaatteeseen perustuvasta ympäristövastuujärjestelmästä annettu direktiivi on osoittautunut tehokkaaksi keinoksi saada vahingoista vastuussa olevat tahot korjaamaan ympäristövahingot, mutta samalla myös vahingolliseksi siinä mielessä, että se on heikentänyt nykyistä ennaltaehkäisyä. Lisäksi se on viime aikoina osoittautunut kyynisimmäksi tekosyyksi uusille, "saasteista kärsiviin kansalaisiin" kohdistuville verorasitteille siinä mielessä, että sen lisäksi, että saastuttajat - suuret teollisuusyritykset - eivät maksa aiheuttamiensa ympäristökatastrofien vahinkojen (Erika, Prestige, Seveso jne.) korjaamisesta, niiden asemaa parannetaan kannustimien ja verohelpotusten avulla.
Ympäristövahinkoja vähätellään ilmeisen tekopyhästi siinä mielessä, että toimijoiden "taloudelliset vakuudet" on siirretty valtion ja työntekijöiden kontolle joko nostamalla operaatioiden kuluja tai siirtämällä ne tuotteiden hintaan. Poikkeuksineen ja rajallisine soveltamisaloineen direktiivi on pelkkä viikunanlehti monopolien etujen kannalta siinä mielessä, että se ei sisällä mainintaa esimerkiksi biologisen monimuotoisuuden yleisestä suojelusta, öljysaasteista, ydinvahingoista, ionisoimattomasta säteilystä eikä GMO:ista ja että siinä provosoivasti vapautetaan ympäristövastuusta ne, jotka laittomalla ja barbaarisella sotilaallisella hyökkäyksellä aiheuttavat valtavia ympäristövahinkoja. "Vahingon", "ympäristövastuun" ja muiden keskeisten termien rajallinen määritteleminen niin, että ne on vesitetty poikkeuksilla ja erikoisilla "olettamuksilla ympäristövastuun puuttumisesta" tekee meistä erityisen varovaisia ja kriittisiä tämän "ympäristövastuun" osalta.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Yritykset eivät pelkästään tuota tavaroita ja palveluja, vaan ne tuottavat myös saasteita ja onnettomuuksia. Ympäristövahinkojen korjaamisesta aiheutuvat kustannukset lankeavat vahingoista kärsiville osapuolille tai hallituksille. Ympäristövahinkoon johtaneesta taloudellisesta toiminnasta aiheutuva hyöty lankeaa sen sijaan yrityksille. Tämän epäkohdan korjaamiseksi kehitettiin jo kauan sitten saastuttaja maksaa -periaate, mutta yritykset tekevät kaikkensa periaatteen horjuttamiseksi mahdollisimman paljon. Voimme nähdä tämän oikeiston esittämistä tarkistuksista, joilla rajoitetaan merkittävästi ympäristövastuuta. Yhteensä 21 vuoden valmistelujen jälkeen näyttää siltä, että alkuperäisistä aikomuksista ei ole tullut mitään. Direktiiviä sovelletaan EU:ssa vain 13 prosentin alueella, eli alueilla, jotka mainitaan lintudirektiivissä ja Natura 2000 -ohjelmassa. Merikuljetusten aiheuttamaa saastumista ja ydinenergian aiheuttamia vahinkoja ei oteta huomioon, ja vaikka ihmiset toimisivatkin luvallisesti taikka kaikkien voimassa olevien viimeisimpien tietojen mukaisesti, ympäristövastuuta ei ole. Merellä tapahtuvat öljykatastrofit ja luonnonmukaisten viljelykasvien saastuminen geneettisesti muunnettujen viljelykasvien takia eivät johda ympäristövastuuseen. Edistyminen ympäristönsuojelussa kansallisella tasolla on mahdotonta, jos yhtenäismarkkinoita koskeva 95 artikla on tärkeämpi kuin ympäristönsuojelua koskeva 175 artikla. Vain vasemmiston tarkistuksilla, jos ne hyväksytään kokonaisuudessaan, voidaan tehdä ehdotuksesta jollain tavalla hyväksyttävä.

Miller (PSE)
. (EN) EPLP-ryhmän puolesta haluaisin ilmaista tukeni yleiselle saastuttaja maksaa -periaatteelle. Tämä on keskeinen muutos kohti EU:n ympäristöpolitiikkaa. Enää ei kansalaisten pitäisi joutua korvaamaan ympäristön puhdistamisesta aiheutuvia kustannuksia, kun saastuttaja poistuu paikalta.
EPLP-ryhmä ei kuitenkaan kannata GMO:ien sisällyttämistä direktiiviin, koska ensinnäkin mielestämme kyse on väärästä direktiivistä ja toiseksi koska kyseisestä aiheesta on jo lainsäädäntöä, mikä voisi mahdollisten toimijoiden keskuudessa aiheuttaa sekaannusta siitä, mitä lainsäädäntöä on noudatettava.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Tämä komission ehdotus on erittäin tärkeä. Sen tarkoituksena on varmistaa ympäristövahinkojen ehkäisemistä ja korjaamista koskevan yleisen järjestelmän hyväksyminen. Järjestelmään sisältyvät vesien saastuminen, biologiselle monimuotoisuudelle aiheutettu vahinko ja maaperän saastuminen, jotka ovat vakavia riskejä ihmisten terveydelle. Useita vuosia kestäneen keskustelun ja useiden ympäristökatastrofien jälkeen olemme saavuttaneet vedenjakajan siinä mielessä, että nyt olemme todella ryhtyneet ehkäisemään ja korjaamaan ympäristövahinkoja.
Olen tukenut komission lähestymistapaa, jonka nojalla toimielimiin ja menettelyihin liittyvät erityistoimet tavoitteiden saavuttamiseksi jätetään laajasti jäsenvaltioille toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen mukaisesti.
Pidän komission ehdotuksessa esitettyä lähestymistapaa kuitenkin liian väljänä esimerkiksi seuraavien asioiden osalta: biologista monimuotoisuutta koskeva komission määritelmä (joka rajoitettiin koskemaan ainoastaan Natura 2000 -verkostoon kuuluvia alueita), pakollisten taloudellisten vakuuksien järjestelmä (ehdotuksen liitteessä I esitetyille toimijoille), poikkeusjärjestelmän hyväksyminen sekä objektiivisen vastuun poistaminen ottamalla käyttöön lieventäviä tekijöitä ja poistamalla eräistä toimista aiheutuvat vahingot. Tästä syystä ilmoitin olevani eri mieltä joistakin näkökohdista, mutta uskon, että minun on osaltani edistettävä direktiivin hyväksymistä, sillä se on kuitenkin askel oikeaan suuntaan ja kiistattomasti tärkeä virstanpylväs.

Sacrédeus (PPE-DE)
Ympäristövastuuta koskeva direktiiviehdotus parantaa merkittävästi Euroopan ympäristöpolitiikkaa, ja sen avulla voidaan toivottavasti välttää tulevaisuudessa monia onnettomuuksia. Ehdotus on erittäin tervetullut, mutta olimme sitä mieltä, että sitä on lujitettava joillakin aloilla.
Biologisen monimuotoisuuden määritelmä mahdollisesti esiin tulevien ympäristövastuuasioiden yhteydessä oli liian kapea. Mielestämme direktiivin pitäisi kattaa myös kansallisen lainsäädännön suojelemat lajit ja ympäristöt.
Mielestämme ehdotus ankaran ympäristövastuun poistamisesta niiden toimien osalta, joiden soveltuvuus on tutkittu, oli liian kauaskantoinen poikkeus eikä ollut sopusoinnussa kansallisen lainsäädännön kanssa. Tämän pitäisi kuitenkin olla tekijä, joka on otettu huomioon vahinkojen määrän osoittamisessa.

Souchet (NI)
. (FR) Esiin tulleet ympäristövastuuta ja erityisvastuuta merikuljetusten alalla koskevat kysymykset ovat ulkonaisista vaikutelmista huolimatta luonteeltaan erilaisia. Parlamentin hyväksymä teksti aiheuttaa sekaannusta.
Ympäristövastuun käsite, joka on vielä alustava, perustuu tarpeeseen määrittää vastuulliset tahot ja laatia asianomaisen tapahtuman ja saastumisen välinen syy-seuraussuhde. Tämä tarkoittaa pitkiä menettelyjä ja viivästyksiä korvausten maksamisessa.
Tuottamuksesta riippumattoman vastuun järjestelmällä, josta määrätään siviilioikeudellista vastuuta koskevassa yleissopimuksessa ja öljyvahinkojen kansainvälistä korvausrahastoa koskevassa yleissopimuksessa, on uhrien kannalta se etu, että siinä määritellään syyllinen osapuoli, jolla on oltava vakuudet, ja luodaan korvausrahasto, joka saastumistapauksissa on teoriassa käytössä välittömästi.
Viimeaikaisista öljylautoista saadut kokemukset osoittavat kuitenkin, että on erittäin tärkeää laajentaa järjestelmä koskemaan myös charteryhtiöitä ja sisällyttää siihen muutokset biologisessa monimuotoisuudessa. Öljyvahinkojen kansainvälistä korvausrahastoa koskevan yleissopimuksen merkitystä on korostettava merkittävästi, ja siitä on tehtävä pysyvä.
Niiden jäsenvaltioiden, joita asia eniten koskee ja jotka ovat parhaiten valmistautuneet toimimaan, on esitettävä nämä vaatimukset Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä (IMO). Mikäli tämä ei onnistu, samojen jäsenvaltioiden on kehotettava Euroopan unionia toimimaan yksipuolisesti, kuten Yhdysvallat on tehnyt, ja ottamaan vastuu näiden elintärkeiden parannusten tekemisestä.

Puhemies.
Äänestysselitykset ovat päättyneet.
(Istunto keskeytettiin klo 13.15 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

McKenna (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, Bilderberg-ryhmän kokous avataan Versaillesissa huomenna. Syy siihen, miksi otan asian esiin, on se, että monet komission jäsenet - Monti, Liikanen, Solbes Mira, Verheugen, Vitorino ja Bolkestein - ovat aiemmin näihin kokouksiin osallistuneet. Komission jäsen Prodi oli itse asiassa Bilderberg-ryhmän ohjauskomitean jäsen 1980-luvulla samaan aikaan kun Wim Duisenberg oli ryhmän rahastonhoitaja.
Toinen syy, miksi otin asian esiin, on se, että olen parlamentin kautta esittänyt ensisijaisen kirjallisen kysymyksen, mutta aina kun otan Bilderberg-asian esiin, saan vältteleviä vastauksia. Minun olisi pitänyt saada vastaus 25. huhtikuuta mennessä, mutta en ole vastausta vielä saanut. Bilderberg-kokous alkaa tänä viikonloppuna. Kun olen yrittänyt esittää suullisen kysymyksen tässä parlamentissa tai edellisen parlamentin toimikauden aikana, komission jäsenet eivät oikein ole uskaltaneet vastata.
Haluan oikeastaan tietää sen, ovatko komission jäsenet osallistuneet kokouksiin yksityishenkilöinä vai ovatko he edustaneet komissiota. Jos he ovat edustaneet komissiota, meidän on saatava tietää, mitä näissä kokouksissa tapahtuu, koska loppujen lopuksi kyseessähän on salainen järjestö, joka tekee maailmanlaajuisia poliittisia päätöksiä kuulematta ryhmän ulkopuolisia tahoja. On korkea aika avata Bilderberg-kokouksen ovet ja kertoa yleisölle, mitä siellä todella tapahtuu, koska valtaosa maailman tärkeimmistä päättäjistä osallistuu Bilderberg-kokouksiin. Tämän parlamentin puhemies Cox osallistui itse asiassa muutama vuosi sitten yhteen Ruotsissa pidettyyn Bilderberg-ryhmän kokoukseen. Kansalaisille on kerrottava, mitä Bilderberg-kokouksissa tapahtuu, ja jos esitän kysymyksen hyvissä ajoin, komission pitäisi vastata kysymykseen. Komissiolla ei ole perustetta olla vastaamatta.

Puhemies.
 Jäsen McKenna, olen pannut merkille huomautuksenne, jotka välitän myös Euroopan komissiolle, jotta - koska viittasitte komission jäseniin - voitte saada asianmukaisen vastauksen komissiolta.

Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana neuvoston julkilausuma EU:n ja Yhdysvaltojen välisestä rikollisten luovuttamista koskevasta sopimuksesta ja kansainvälisestä rikostuomioistuimesta. 
Kreikan oikeusministeri Petsalnikos pitää puheenvuoron neuvoston puolesta.

Petsalnikos
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tänään meillä on tilaisuus saattaa teidät ajan tasalle siitä, miten olemme edenneet neuvoston puheenjohtajavaltion ja Amerikan yhdysvaltojen välisissä neuvotteluissa kahdesta sopimuksesta, joista yksi koskee rikollisten luovuttamista ja toinen keskinäistä oikeusapua. Neuvottelut ovat nyt loppuvaiheessa. Sopimusluonnosten teksti lähetettiin Euroopan parlamentille kaksi viikkoa sitten. Puheenjohtajavaltio toivoo, että sopimusluonnokset hyväksytään ja allekirjoitetaan oikeus- ja sisäasioiden neuvostossa 6. kesäkuuta. Tämä mahdollistaa sen, että puheenjohtajavaltio voi allekirjoittaa sopimukset Washingtonissa 25. kesäkuuta pidettävän Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen huippukokouksen yhteydessä.
Se, että olemme nyt tilanteessa, jossa voin suhtautua optimistisesti näiden neuvottelujen lopputulokseen, on myös pitkälti aikaisempien puheenjohtajavaltioiden huomattavan työskentelyn ansiota. Espanjan puheenjohtajakaudella pidetyn ensimmäisen neuvottelukierroksen päätyttyä Tanskan puheenjohtajakaudella järjestettiin laajakantoisia neuvotteluja komission avulla ja neuvoston pääsihteeristön tuella. 
Neuvosto katsoi 28. helmikuuta 2003 pidetyssä kokouksessaan, että puheenjohtajavaltio oli hoitanut neuvottelut tehokkaasti, että niiden lopputulos oli rohkaiseva ja että sopimuksia koskevat neuvottelut oli keskeytettävä, jotta jäsenvaltiot saisivat rauhassa tarkastella kaikkia tekstin olennaisia näkökohtia. Joissakin jäsenvaltioissa kansallisten parlamenttien kuuleminen on vielä kesken, minkä vuoksi neuvosto päätti viime viikon kokouksessaan helpottaa tiedotusprosessin loppuunsaattamista. Muistutan, että puheenjohtajavaltio on tiedottanut Euroopan parlamentille Yhdysvaltojen kanssa käytävien neuvottelujen tilasta lukuisia kertoja; viimeksi meillä oli tilaisuus antaa tietoja kansalaisvapauksien valiokunnalle 20. maaliskuuta. Mikäli neuvosto valtuuttaa 5. kesäkuuta puheenjohtajavaltion allekirjoittamaan sopimukset Euroopan unionin puolesta, joidenkin jäsenvaltioiden on noudatettava valtiosääntönsä edellyttämiä menettelyjä ja annettava sopimukset kansallisten parlamenttien hyväksyttäväksi tai ratifioitavaksi. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 24 artiklassa annetaan jäsenvaltioille selvästi oikeus ilmoittaa, että niiden on noudatettava valtiosääntönsä edellyttämiä menettelyjä ennen kuin sopimus alkaa velvoittaa niitä. Jotkin jäsenvaltiot ovat itse asiassa jo kertoneet aikovansa tehdä tällaisen ilmoituksen. Sopimus sitoo Euroopan unionia vasta, kun lainsäädäntöasiakirjat on vaihdettu Yhdysvaltojen kanssa, ja tämä tapahtuu vasta, kun neuvosto on tehnyt toisen päätöksen, jolla puheenjohtajavaltio valtuutetaan vaihtamaan lailliset ratifiointiasiakirjat Yhdysvaltojen kanssa. Sopimusten allekirjoittamisen ja ratifiointiasiakirjojen vaihtamisen välisenä aikana puheenjohtajavaltio pitää Euroopan parlamentin ajan tasalla sopimustekstistä tapauskohtaisesti, vaikkei Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa sitä edellytetäkään. Parlamentin pitäminen ajan tasalla tässä vaiheessa on johdonmukaista, koska valtiosäännön mukaisissa menettelyissä on perinteisesti edellytetty, että hallitukset pyytävät kansallisilta parlamenteilta neuvoa tai niiden hyväksynnän lopulliselle sopimustekstille. Teksti on tietenkin lopullinen vasta, kun sopimuspuolet ovat sen allekirjoittaneet. 
Puheenjohtajavaltion mielestä tällä sopimuksella on lisäarvoa nykyisiin kahdenvälisiin luovutusta ja keskinäistä oikeusapua koskeviin sopimuksiin nähden jäsenvaltioiden ja Yhdysvaltojen välillä. Minun on korostettava, että mikäli emme pääse tässä asiassa jonkinlaiseen sopimukseen, joudumme tyytymään voimassa oleviin jäsenvaltioiden tekemiin kahdenvälisiin sopimuksiin. Joka tapauksessa EU:n ja Yhdysvaltojen väliset sopimukset eivät kumoa jäsenvaltioiden ja Yhdysvaltojen välisiä kahdenvälisiä sopimuksia. Sopimukset, joista teille tänään puhun, perustuvat Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 24 ja 38 artiklaan. Sopimuksia sovelletaan kahdenvälisten sopimusten rinnalla, ja ne täydentävät niitä sekä joissakin tapauksissa korvaavat joitakin niiden määräyksiä. 
Meidän on myös tärkeää ymmärtää, että jäsenvaltiot voivat vastaisuudessakin kieltäytyä luovuttamasta henkilöitä tai antamasta oikeudellista apua vetoamalla rikollisten luovuttamista ja keskinäistä oikeusapua koskeviin kahdenvälisiin sopimuksiin. Jos jonkin jäsenvaltion ja Yhdysvaltojen välisessä keskinäistä oikeusapua tai rikollisten luovuttamista koskevassa kahdenvälisessä sopimuksessa mainitaan tietyt kieltäytymisperusteet, kyseinen jäsenvaltio voi vedota niihin myös EU:n ja Yhdysvaltojen välisten sopimusten voimaantulon jälkeen. 
Lisäksi luovuttamista koskevaan sopimusluonnokseen sisältyy määräys, jollaista ei tietääkseni ole muualla kansainvälisessä luovutuslainsäädännössä. Siinä todetaan, että luovutuspyynnön vastaanottanut valtio voi vedota perustuslakinsa mukaisiin periaatteisiin, joiden ei tarvitse sisältyä varsinaiseen perustuslakitekstiin, vaan perustuslain kanssa historiallisista tai muista syistä yhtä merkittävään tekstiin, ja jotka ovat oikeudellisesti sitovia ja estävät kyseistä valtiota noudattamasta luovutusvelvollisuuttaan. Tällaisissa tapauksissa luovutuspyynnön esittävän ja vastaanottavan valtion on neuvoteltava keskenään asian ratkaisemiseksi. Tämän merkitystä lisää myös se, että sopimuksen johdanto-osassa mainitaan nimenomaisesti periaate, jonka mukaan jokaisella on oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin laillisesti perustetussa puolueettomassa tuomioistuimessa. Tämä määräys antaa jäsenvaltioille todellakin oikeuden kieltäytyä luovuttamasta henkilöä erityistuomioistuimiin, jos kyseinen oikeus ei jo sisälly Yhdysvaltojen kanssa tehtyihin kahdenvälisiin luovutussopimuksiin.
Jäsenvaltioiden, jotka tekevät tulevaisuudessa uusia sopimuksia Yhdysvaltojen kanssa, on epäilemättä noudatettava näitä EU:n sopimuksia, sillä niistä tulee osa Euroopan unionin lainsäädäntöä. Tämän vuoksi uusien kahdenvälisten sopimusten on oltava yhteensopivia EU:n ja Yhdysvaltojen välisten sopimusten kanssa. 
Puheenjohtajavaltion mielestä neuvottelut onnistuivat hyvin. Onnistuimme lisäämään myönteisellä tavalla tämänhetkistä avun tasoa, parantamaan tehokkuutta ja mikä tärkeintä sopimaan lisäsuojatoimista. Meidän on äärimmäisen tärkeää ymmärtää, että sopimuksilla lisätään suojatoimia nykyisiin kahdenvälisiin sopimuksiin verrattuna ja että jos näitä sopimuksia ei olisi tehty, nykyisessä oikeussuojassa olisi puutteita siihen nähden, millainen se on sopimusten tekemisen jälkeen. EU:n ja Yhdysvaltojen välisessä luovutussopimusluonnoksessa on määräys, jolla kielletään luovuttamasta henkilöä, jos häntä uhkaa kuolemantuomio tai sen täytäntöönpano. Tällä määräyksellä taataan korkeampi suojelun taso kuin kahdenvälisissä luovutussopimuksissa, sillä siinä annetaan yleinen edellytys kuvatulle lopputulokselle eikä tehdä kuolemantuomion toteuttamatta jättämistä kyseisessä tapauksessa riippuvaiseksi Yhdysvaltojen hallituksen takuista. Toisin kuin nykyään lähes kaikissa kahdenvälisissä luovutussopimuksissa se, ettei Yhdysvaltain hallitus pane täytäntöön kuolemantuomiota, ei ole riippuvainen sen kulloinkin antamista tapauskohtaisista takuista, ja Yhdysvalloilta luovutuspyynnön saanut jäsenvaltio asettaa sen todennäköiseksi luovutuksen ehdoksi. Lisäksi Euroopan unionin jäsenvaltiot voivat asettaa ehdoksi sen, ettei Yhdysvallat määrää kuolemanrangaistusta. Tämä ehto sitoo sen jälkeen Yhdysvaltoja, jollei tämä ole menettelyihin liittyvistä syistä mahdotonta. Tällainen tapaus on kyseessä silloin, kun kuolemanrangaistus on jo määrätty ennen henkilön luovutusta tai kun toimivaltaisella yhdysvaltalaisella tuomioistuimella on automaattisesti mahdollisuus määrätä kuolemanrangaistus rikoksesta, josta henkilöä syytetään, kuten on mahdollista muutamassa harvassa jäsenvaltiossa. Ne jäsenvaltiot, jotka haluavat jatkaa kahdenvälistä menettelyä, voivat kuitenkin tehdä niin olemalla soveltamatta tätä määräystä tai antamalla yhteisen kahdenvälisen julistuksen Yhdysvaltojen kanssa. 
Joitakin muita kysymyksiä, joihin sopimusluonnokset tuovat luovutuksen osalta lisäarvoa, ovat:
Kun kyseessä on arkaluonteinen tieto, sopimusluonnoksessa määrätään mahdollisuudesta pyytää neuvotteluja sen määrittämiseksi, missä määrin pyynnön esittänyt valtio voi suojella pyyntöön sisältyviä tietoja.
Moninkertaisten pyyntöjen osalta sopimuksessa käsitellään tilannetta, jossa Yhdysvallat esittää luovutuspyynnön yhtä aikaa jonkin toisen valtion kanssa tai jossa toinen valtio on liittynyt eurooppalaiseen pidätysmääräykseen. Tässä yhteydessä haluaisin mainita kansainvälisen rikostuomioistuimen, koska puheenjohtajavaltio on tietoinen parlamentin erityisistä huolenaiheista ja kysymyksen arkaluonteisuudesta. Neuvottelujen alkaessa molemmat valtuuskunnat sopivat, ettei sopimus vaikuttaisi millään tavalla jäsenvaltioiden ja Yhdysvaltojen asemaan silloin, kun kansainvälinen rikostuomioistuin pyytää tietyn henkilön luovuttamista. Euroopan unioni ja Yhdysvallat sopivat neuvotteluissa, että tämä seikka kirjataan selventävään muistioon, jossa todetaan, ettei 10 artiklan tarkoituksena ole vaikuttaa kansainvälisen rikostuomioistuimen perustamista koskevan Rooman perussäännön sopimusvaltioiden velvollisuuksiin. Tämän seurauksena kysymystä kansainvälisen rikostuomioistuimen ja Yhdysvaltojen esittämistä samanaikaisista luovutuspyynnöistä säännellään nyt ja vastakin siten, että se kuuluu jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan, eikä neuvosto voi antaa tästä julkilausumaa.
Keskinäisen oikeusavun osalta keskeiset saavutukset Yhdysvaltojen kanssa käydyissä neuvotteluissa liittyvät seuraaviin aloihin: sopimusluonnoksella parannetaan yhteistyötä tutkittaessa vakavan rikollisuuden, myös järjestäytyneen rikollisuuden, terrorismin ja petoksen, mahdollisia taloudellisia osatekijöitä. Ne jäsenvaltiot, joilla ei tällä hetkellä ole keskinäistä oikeusapua koskevaa sopimusta Yhdysvaltojen kanssa, voivat luovutuspyynnön saadessaan vedota yleiseen järjestykseen, turvallisuuteen ja kansalliseen suvereniteettiin tai muihin valtion intresseihin voidakseen kieltäytyä antamasta tietoja joissakin tapauksissa. Sopimuksessa on kattavia tietosuojaa sekä todistusaineiston ja tietojen antamista koskevia määräyksiä. Sopimusluonnos sisältää määräyksiä, jotka helpottavat yhteisten tutkintaryhmien käyttöä ja videokokousten järjestämistä jäsenvaltioiden ja Yhdysvaltojen välillä. Näiden määräysten ansiosta jäsenvaltioiden on helpompi hyödyntää kyseisiä keinoja olematta kuitenkaan velvoitettuja siihen. Sopimusluonnos mahdollistaa uuden tietotekniikan, faksien tai sähköpostin käytön vaihdettaessa keskinäisiä oikeusapupyyntöjä ja niiden vastaanottamista koskevia vastauksia. Mikäli näin ei jo toimita kahdenvälisten sopimusten perusteella, keskinäistä oikeusapua voivat hyödyntää sekä Yhdysvaltain että jäsenvaltioiden hallintoviranomaiset tutkiessaan rikollista käyttäytymistä rikosoikeudenkäyntiä tai tutkinta- tai syyteviranomaisille tehtävää ilmoitusta varten. 
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin vielä kerran kiittää teitä tilaisuudesta selvittää parlamentille rikollisten luovuttamista ja keskinäistä oikeusapua koskevien neuvottelujen edistymistä Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välillä.

Hernández Mollar (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin kiittää teitä antamistanne tiedoista, mutta olen valitettavasti sitä mieltä, ettette vastannut ryhmäni teille esittämään suulliseen kysymykseen, joka jää avoimeksi.
Kyseessä on selvästikin erityisen merkityksellinen sopimus niin Euroopan unionille kuin Yhdysvalloillekin, jotka ovat päättäneet tiivistää yhteistyötään erityisesti järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tämän vuoksi katson esittelijänä, että meillä on syytä olla tyytyväisiä tämänkaltaiseen aloitteeseen, etenkin kun Euroopan unioni allekirjoittaa nyt ensimmäistä kertaa oikeudellista ja rikosoikeudellista yhteistyötä koskevan sopimuksen, jonka pitäisi toimia esimerkkinä muiden unionin ulkopuolisten maiden kanssa tehtäville samankaltaisille sopimuksille.
Haluaisin siitä huolimatta tarkentaa kolmea kysymystä. Tehostetaanko sopimuksella kansainvälisen rikollisuuden torjuntaa? Vastaus on mielestäni myönteinen, koska tämänkaltainen yhteistyö edistää selvästi rahanpesun, ihmisillä käytävän kaupan, huumausainekaupan ja terrorismin torjuntaa. 
Vahvistaako tämä sopimus Euroopan oikeudellista aluetta? Mielestäni kyllä, sikäli kuin sopimuksella velvoitetaan jäsen- ja ehdokasvaltiot jouduttamaan tämän sopimuksen pohjana olevien unionin tekstien ratifiointimenettelyjä. Näitä tekstejä ovat esimerkiksi rahanpesua koskeva pöytäkirja sekä pidätystä ja luovutusta sekä yhteisiä tutkintaryhmiä koskevat päätökset.
Kolmas kysymys on, tuovatko nämä sopimukset lisäarvoa voimassa oleviin kahdenvälisiin sopimuksiin nähden. Minun on todettava, että vastaus on jälleen myönteinen. Nykyisiin sopimuksiin verrattuna uudella sopimuksella tehostetaan yhteistyötä ja annetaan paremmat, syytettyjen etujen mukaiset takuut.
Haluan kuitenkin kiinnittää neuvoston puheenjohtajan huomion parlamentin esittämiin epäilyksiin, jotka tulivat ilmi tätä julkilausumaa edeltäneessä kysymyksessä. 
Ensinnäkin haluamme varmistua siitä, että kansalaisille annetaan samat takuut kuin eurooppalaisen pidätysmääräyksen yhteydessä, jos Yhdysvallat esittää luovutuspyynnön. 
Toinen kysymys koskee jäsenvaltioiden kykyä päättää, onko henkilö luovutettava Yhdysvaltoihin vai onko asia jätettävä kansainvälisen rikostuomioistuimen ratkaistavaksi. Vaikka kansainvälistä rikostuomioistuinta koskevaan sopimukseen sisältyy mainitsemanne selventävä muistio, mielestämme olisi selkeämpää sisällyttää tämä viittaus sopimustekstiin. Näin ei jäisi epäselväksi, että jäsenvaltio voi tehdä tämän päätöksen.
Kolmas kysymys liittyy menettelyihin. Haluaisin kiinnittää huomiota yhteen myönteiseen ja yhteen kielteiseen näkökohtaan. Ensiksikin haluaisimme kiittää puheenjohtajavaltio Kreikkaa tämän kansainvälisen sopimuksen tekstin julkaisemisesta jopa ennen sen allekirjoittamista, minkä ansiosta pystyimme Euroopan parlamentissa tutustumaan sopimukseen. Kyseessä on hyvin tärkeä ennakkotapaus, mutta demokraattisen valvonnan kannalta tätä ei voida pitää riittävänä. 
Siirryn nyt kielteiseen näkökohtaan. Euroopan parlamenttia ei ole tähän asti koskaan kuultu tämänkaltaisista kansainvälisistä sopimuksista, vaikka ne ovat koskeneet perustavanlaatuisia ulkopoliittisia ja oikeudellista yhteistyötä koskevia asioita. Tätä ei mielestämme voida hyväksyä. Tämänkaltaisia sopimuksia ei myöskään valitettavasti tarvitse ratifioida jäsenvaltioiden kansallisissa parlamenteissa tai Euroopan parlamentissa. Jos Euroopan parlamentti ja kansalliset parlamentit eivät osallistu, miten voimme väittää, että Euroopan unioni toimii tässä asiassa niiden demokraattisten periaatteiden mukaisesti, joihin se EU:sta tehdyn sopimuksen 6 artiklan nojalla perustuu? Tämän vuoksi ei riitä, että parlamentille ainoastaan tiedotetaan - kuten totesitte - vaan sitä tulee myös kuulla. 
Tämä on mielestämme keskeinen ja erittäin tärkeä kysymys, minkä ilmoitin neuvoston puheenjohtajalle hänelle viime vuoden joulukuussa lähettämässäni kirjeessä. Käsittämätöntä kyllä, en saanut siihen lainkaan vastausta. Olen ilmoittanut asiasta myös neuvoston nykyiselle puheenjohtajalle hänen vieraillessaan valiokunnassa, jonka puheenjohtajana toimin.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Euroopan kansalaisten vapaudet ja keskeiset edut ovat vaakalaudalla. Käsittelemme oikeudellista ja rikosoikeudellista yhteistyötä eli alaa, jolla yhteistyö jäsenvaltioiden välillä on perustamissopimuksen määräysten mukaan tiiviimpää kuin yhteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa. Tämän vuoksi pyydän teitä harkitsemaan kantaanne uudelleen, mikäli kuulemista ei järjestetä, ja välittämään neuvostolle tämän parlamentin viestin, jonka esitän painokkaasti. Muussa tapauksessa parlamentin on harkittava asian viemistä yhteisöjen tuomioistuimeen. 
Lopuksi haluan jälleen kerran kiittää neuvoston puheenjohtajaa myönteisestä suhtautumisesta tähän arkaluonteiseen asiakokonaisuuteen, mistä on osoituksena hänen läsnäolonsa tässä istuntosalissa. 
Terrón i Cusí (PSE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin ensin kiittää neuvostoa tämän asiakirjan jakamisesta ja keskustelun helpottamisesta. Kiitän neuvoston puheenjohtajaa vilpittömästi hänen läsnäolostaan. 
Olen puolustanut eurooppalaista etsintä- ja pidätysmääräystä kiivaasti tässä istuntosalissa. Samalla olen puolustanut kiivaasti sitä, että juuri kansainvälinen yhteistyö eikä oikeuksien ja vapauksien rajoittaminen auttaa meitä kohtaamaan uudet turvallisuusongelmat. Näin ollen katson, että yhteistyön tiivistäminen Yhdysvaltojen kanssa on periaatteessa myönteistä. 
Arvoisa puhemies, minun on kuitenkin otettava täällä ja nyt esiin joitakin kysymyksiä tämän sopimuksen sisällöstä, sillä sopimus on tehty sellaisen maan kanssa, jonka oikeusjärjestelmä eroaa edelleen huomattavasti meidän oikeusjärjestelmästämme. 
Ensimmäinen kysymys koskee takuita siitä, ettei luovutettua henkilöä tuomita kuolemaan. Ymmärrän näiden takuiden olemassaolon; se on tehty hyvin selväksi. Haluaisin kuitenkin tietää, miten voidaan taata, ettei oikeudellinen yhteistyö ja todistusaineiston luovuttaminen merkitse yhteistyön tekemistä sen varmistamiseksi, että henkilö tuomitaan kuolemaan. Haluaisin tähän lisäselvennystä.
Esitän nyt toisen kysymykseni. Eurooppalainen pidätysmääräys tulee voimaan vasta parin kuukauden päästä. Siinä todetaan, että kansainvälinen rikostuomioistuin on ensisijainen. Tulevaisuudessa, kun tämä järjestely velvoittaa jäsenvaltioita, miten taataan, että kansainvälisen rikostuomioistuimen pyyntö on etusijalla Yhdysvaltojen esittämään luovutuspyyntöön nähden? On toki keinoja, jotka suojelevat Patriot Act -lailta ja poikkeuslaeilta, ja on itsestään selvää, ettei henkilöä luovuteta Yhdysvaltoihin, jos tarkoituksena on tuomita hänet tällaisten lakien mukaan. Tämä saa minut kuitenkin esittämään teille toisen kysymyksen, joka ei koske ehdotuksen sisältöä vaan politiikkaa. On todisteita ainakin kahdentoista Euroopan kansalaisen niin sanoakseni "pidättämisestä" Guantánamossa. Onko neuvosto tehnyt jotakin, jotta varmistetaan Euroopan kansalaisten oikeus saada ulkomailla tehokasta konsuliviranomaisten suojelua, kuten Maastrichtin sopimuksessa taataan? Onko se kehottanut komissiota varmistamaan tämän? Vai onko meidän tarkoitus myöntää, että on eri luokan kansalaisia? Onko neuvosto tehnyt jotakin sen varmistamiseksi, että Yhdysvallat antaa pidätetyille mahdollisuuden saapua oikeuden kuultaviksi? 
Arvoisa puhemies, lopuksi kysyn, onko poliittisesti hyväksyttävää allekirjoittaa oikeudellista yhteistyötä koskeva sopimus sellaisen valtion kanssa, joka pitää jäsenvaltioidemme kansalaisia vangittuina tällaisissa oloissa? Olen vilpittömästi sitä mieltä, että ei ole. Kuinka voimme vaatia unionin ulkopuolisilta mailta oikeutta sitten, kun olemme itse vastaavassa tilanteessa?

Watson (ELDR).
Arvoisa puhemies, puolitoista vuotta sitten, jolloin minulla oli kunnia toimia kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan puheenjohtajana, parlamentti hyväksyi päätöslauselman oikeudellisesta yhteistyöstä unionin ja Yhdysvaltojen välillä. Päätöslauselmassa asetettiin luovutussopimukselle neljä keskeistä edellytystä: on noudatettava täysin Euroopan ihmisoikeussopimusta; ei luovuteta henkilöitä, jotka on tarkoitus tuomita sotatuomioistuimessa; ei luovuteta henkilöitä, joita uhkaa kuolemantuomio; tietosuojaan vaikuttavien toimien on oltava oikeasuhteisia, tehokkaita ja kestoltaan rajoitettuja.
Saudi-Arabian maanantai-iltaiset terroriteot muistuttivat meitä jälleen kerran siitä, että terrorismi on edelleen kuolemanvakava uhka. Meidän on vastattava siihen päättäväisesti ja tehokkaasti. Parlamentin liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän jäsenet vaativat kuitenkin, että terrorismin vastaisten toimien on aina oltava perusoikeuksien mukaisia ja niitä on valvottava asianmukaisin demokraattisin keinoin. Oikean tasapainon löytäminen on olennaista, mikäli halutaan torjua menestyksekkäästi niitä voimia, jotka pyrkivät horjuttamaan demokraattisten yhteiskuntien perustaa.
Tämänhetkiset EU:n ja Yhdysvaltojen väliset luovutusta ja keskinäistä oikeusapua koskevat sopimusluonnokset eivät saa välttyä perustamissopimuksissamme määrätyltä parlamentaariselta valvonnalta. Sopimusluonnokset koskevat 21 artiklassa tarkoitettuja "perusvalintoja". Ne kuuluvat 38 artiklan lisäksi myös 24 artiklan soveltamisalaan, ja on pöyristyttävää, ettei neuvosto kuule parlamenttia etukäteen kaikista 24 artiklan soveltamisalaan kuuluvista sopimuksista. 
Ranskassa korkein hallinto-oikeus on evännyt kansalliselta parlamentilta oikeuden hyväksyä tällaisia sopimuksia. Ellei neuvosto siis kuule meitä, mitä parlamentaarista valvontaa Euroopan unionissa on jäljellä? 
Nämä luovutusta ja keskinäistä oikeusapua koskevat sopimukset ovat hyvin kunnianhimoisia. Yhdysvallat kieltäytyy allekirjoittamasta tietoverkkorikollisuutta, rikosten torjuntaa tai kansainvälistä rikostuomioistuinta koskevia YK:n yleissopimuksia. Unionin jäsenvaltiot eivät ole vielä ratifioineet rahanpesua koskevaa parlamentin päätöstä tai terrorismia koskevaa puitedirektiiviä. Kuitenkin nämä ehdotukset kattavat koko Palermon asialistan. Ehdotusten pitäisi mahdollistaa vähintään se, että perustetaan elimiä valvomaan sopimusten voimaantuloa ja antamaan palautetta. 
Pahoittelen, ettei sopimuksessa mainita lainkaan kansainvälistä rikostuomioistuinta. Kehotan neuvostoa korjaamaan tämän epäkohdan. Neuvoston on pyrittävä ratkaisemaan se mahdollinen konflikti, joka voi syntyä kansainvälisen rikostuomioistuimen esittämän luovutuspyynnön ja nyt käsiteltävästä luovutussopimuksesta seuraavien velvollisuuksien välisestä ristiriidasta. 
Luisuminen demokratian ulkopuolelle voi alkaa, vaikka päättäjillä olisikin hyvät aikeet. Euroopan unionin on estettävä tämä. Älkää antako neuvoston kiireen nopeuttaa tätä kehitystä.

Krarup (GUE/NGL).
Yhdyn täysin edellisten puhujien esittämään arvosteluun. Kiinnitän huomiota ainoastaan siihen, ettei parlamentilla ole perustamissopimuksen 38 ja 24 artiklan mukaan minkäänlaista oikeutta tulla kuulluksi. Tämä on tavallisesta poikkeava määräys, joka tarkoittaa sitä, että neuvosto voi tehdä nämä sopimukset omin neuvoin. 
Viime vuoden huhtikuussa neuvosto kirjoitti Yhdistyneen kuningaskunnan State Watch -ihmisoikeusjärjestölle, joka oli pyytänyt tietoa näistä sopimuksista ja väittänyt, että parhaillaan käytävät neuvottelut oli pidettävä salassa, koska neuvoston mielestä luottamuksellisuuden säilyminen oli tärkeämpää kuin demokraattinen valvonta .
On helppoa ymmärtää, miksi neuvosto on pitänyt neuvottelut salassa yli vuoden, sillä mikäli niiden seurauksena päädytään sopimukseen, hyvin merkittäviä osia unionin useimmille oikeusjärjestelmille tunnusomaisesta oikeusvarmuudesta onnistutaan pyyhkimään pois yhdellä vedolla. Yleisesti ottaen lainsäädäntömme tila taantuisi jotakuinkin keskiaikaiselle tasolle. Tähän johtaa sekä luovutussopimus, joka menee paljon vaadittua pitemmälle ja koskee nyt terrorismin lisäksi monia muitakin rikoksia - luovutukseen riittää, että henkilö on tuomittu vuoden vankeusrangaistukseen sen maan rikosoikeuden nojalla, joka pyytää luovutusta tai josta luovutusta pyydetään - että sopimuksen toinen, niin sanottua keskinäistä oikeusapua koskeva osa.
Kysykää Guantánamossa olevilta vangeilta. Näitä sopimuksia Yhdysvaltojen kanssa ollaan tekemässä oikeusvarmuuden nimissä samanaikaisesti kun oikeusvarmuuden loukkaamiseksi tehdään kaikki mahdollinen. Kysykää niiltä 3 000 vangilta, jotka on pantu terrorismista epäiltyinä yhdysvaltalaisiin vankiloihin ilman, että heillä on mitään mahdollisuuksia tutustua asiaa koskeviin tietoihin, ja joista selvä valtaosa on ulkomaalaisia. Kysykää niiltä 11 miljoonalta aktiiviselta FBI:n ilmiantajalta, jotka saavat, mikäli tämä sopimus ikinä pannaan täytäntöön, luvan toimia EU-maiden alueella. Kuten on jo sanottu, se olisi ratkaiseva askel taaksepäin. Kuten totesin aikaisemmin, tällä parlamentilla ei ole minkäänlaista oikeudellista tai perustuslaillista vaikutusvaltaa, mutta keskustelu saattaa auttaa nostamaan myrskyn, joka on tarpeellinen näiden oikeusvarmuutta heikentävien pyrkimysten pysäyttämiseksi.

Frassoni (Verts/ALE).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, keskustelemme tänään ensimmäistä kertaa Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisestä luovutussopimuksesta, josta ei ole kuultu yhtäkään parlamenttia Euroopan unionissa, ei edes Euroopan parlamenttia. Siksi olen hyvin kiitollinen, että olette läsnä, mutta tiedän myös erittäin hyvin, ettei meillä ole käytännössä minkäänlaista liikkumavaraa, sillä kuten itse sanoitte, kaikki päätökset on mahdollisesti jo tehty 5. kesäkuuta mennessä. 
Jälleen kerran neuvotellaan tai on pikemminkin neuvoteltu kansalaisten vapauksien ja oikeuksien kannalta ratkaisevan tärkeistä asioista ilman minkäänlaista avoimuutta, ja verhoa on raotettu ainoastaan tapahtuneiden tosiasioiden osalta. Neuvosto kieltäytyy edelleen sinnikkäästi järjestämästä minkäänlaista muodollista kuulemista Euroopan parlamentin kanssa.
Näinä aikoina, joina monet luulevat, että demokratiaa ja oikeuksia voidaan levittää laittomien sotien avulla, pidän tätä erityisen järkyttävänä. Mielestämme tässä on selvästi loukattu perustamissopimusta, ja harkitsemme parhaillaan mahdollisuuksia vedota yhteisöjen tuomioistuimeen sillä perusteella, että Euroopan parlamentin valtaoikeuksia on loukattu. Toivon vilpittömästi, että parlamentin enemmistön mielestä on mahdollista nostaa tämänkaltainen kanne.
Meillä on useita syitä epäillä tätä sopimusta ja olla huolissamme siitä. Siinä ei esimerkiksi aseteta eurooppalaista pidätysmääräystä etusijalle samanaikaisiin luovutuspyyntöihin nähden, ja sopimuksessa on edelleen epäselvyyttä jopa asioissa, joista tämä parlamentti on harvinaisen yksimielinen, kuten tietosuojan tai kuolemanrangaistuksen kysymyksissä. Lisäksi ihmettelemme, miksi meillä on niin kiire tehdä tämä sopimus, kun tiedämme, että lukuisia Euroopan kansalaisia pidetään täysin laittomasti vangittuina Guantánamossa, kuten muut jäsenet ovat jo maininneet, eikä heidän tilanteestaan tiedetä mitään. 
Mikäli unioni ja parlamentti haluavat olla maineensa veroisia edes sanallisina oikeustaistelijoina, meidän on ryhdyttävä toimiin ja lähetettävä viipymättä valtuuskunta varmistamaan, missä olosuhteissa kyseisiä kansalaisia pidetään, ennen kuin allekirjoitamme sopimuksen Yhdysvaltojen kanssa. Onkin kiinnostavaa ja mahdollisesti jopa huvittavaa nähdä, salliiko Yhdysvallat meidän tehdä näin. 
Tänään haluaisimme kuitenkin saada vastauksia, jotka koskevat mahdollisia tai pikemminkin todennäköisiä ristiriitaisuuksia tämän sopimuksen ja kansainvälisen rikostuomioistuimen perussäännön välillä, sillä ette ikävä kyllä keskittynyt niihin, arvoisa neuvoston puheenjohtaja. Pyydämme selvää vastausta seuraaviin kysymyksiin. Pitääkö paikkansa, että Yhdysvallat, jota Yhdistynyt kuningaskunta aktiivisesti tukee, vastustaa koko rikostuomioistuimen mainitsemista sopimuksessa? Mitä tapahtuu, jos Rooman perussäännön ja erityisesti siihen sisältyvän rikostuomioistuinta koskevan yhteistyövelvollisuuden sekä EU:n ja Yhdysvaltojen välisen luovutussopimuksen välillä ilmenee ristiriita? Lopuksi, kun otetaan huomioon Euroopan parlamentin vähintäänkin selkeä kielteinen kanta niihin kahdenvälisiin sopimuksiin, joilla taataan Yhdysvaltojen kansalaisille koskemattomuus, voisitteko ystävällisesti kertoa, onko joitakin Euroopan unionin nykyisistä tai tulevista jäsenvaltioista pyydetty allekirjoittamaan nämä sopimukset? Tiedättekö tällaisten sopimusten olemassaolosta?

Blokland (EDD).
Arvoisa puhemies, mielestäni neuvosto on pyrkinyt näiden sopimusten osalta tietoisesti tasapainoiseen lopputulokseen. Yhtäältä on tärkeää, että tuemme mahdollisuuksien mukaan Natoon kuuluvia ystäviämme terrorismin torjunnassa. On myös oman etumme mukaista torjua yhdessä järjestäytynyttä rikollisuutta. Jos luovutusta ja oikeudellista yhteistyötä koskeva sopimus helpottaa tätä, se on suuri saavutus. Samalla ymmärrän toki, etteivät Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin oikeusjärjestelmät ole samanlaiset. Niinpä on johdonmukaista, ettei Yhdysvaltoja kohdella samanveroisesti kuin EU:n jäsenvaltiota. Yhdysvallat on demokraattinen yksikkö, jossa ihmisoikeudet on taattu, mutta niitä ei aina tulkita samalla tavalla kuin EU:n jäsenvaltioissa. 
Kuolemanrangaistuksen kysymys on nyt mitä ilmeisimmin ratkaistu yleisesti tyydyttävällä tavalla neuvoston kompromissin ansiosta. Jäljellä on vielä kysymys kilpailevista luovutuspyynnöistä, jos esimerkiksi kansainvälinen rikostuomioistuin antaa eurooppalaisen pidätysmääräyksen. Ymmärtääkseni neuvosto on keskustellut asiasta ja myöntänyt, että tämä on ongelma, mutta voidaanko kysymys ratkaista tyydyttävästi antamalla se jäsenvaltioiden vastuulle? Ratkaisematta on myös kysymys Euroopan tietosuojadirektiivin vaatimusten tyydyttävästä täyttämisestä. Näiden kysymysten arkaluonteisuuden takia neuvosto on perustellusti päättänyt antaa ehdotukset kansallisten parlamenttien ratifioitaviksi. 
Alankomaiden oikeusministeri Donner ilmoitti, että ehdotukset ovat maan Yhdysvaltojen kanssa tekemien tämänhetkisten sopimusten rajoissa. Hänen rauhallinen reaktionsa oli helpotus monien parlamentin jäsenten niin omassa maassani kuin ulkomaillakin esittämien ärtyneiden huomioiden jälkeen. Jotkut yrittävät saada Yhdysvallat näyttämään suurelta peikolta. Ei ole mikään ihme, ettei se ole ensimmäisenä tarttumassa tilaisuuteen osallistua kansainvälisen rikostuomioistuimen toimintaan. Ymmärtääkseni neuvosto on saanut myös tässä aikaan kompromissin. Jäsenvaltiot voivat tehdä Yhdysvaltojen kanssa luovutuksen epäämistä koskevan sopimuksen Washingtonin hallituksen lähettämien edustajien kanssa. Tämä tarjoaa mahdollisuuden lisäneuvotteluille. Oletan, että neuvosto pitää meidät tästä ajan tasalla.

Dell'Alba (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, en aio toistaa, mitä täällä on perustellusti todettu kolmatta pilaria koskevasta kestämättömästä tilanteesta. Tosiasiassa tämä tilanne saattaa vaikuttaa moniin aloihin ja antaa etenkin ehdokasvaltioille epädemokraattisen kuvan Euroopan unionista. Juhlistimme Parthenonissa demokraattisen Euroopan syntyä, ja kuitenkin tässä ensimmäisessä istunnossa, jossa tarkkailijat ovat läsnä - vaikkakin vähälukuisina - joudumme aivan tietoisesti nostamaan metelin, koska ette kuule meitä tämänkaltaisista keskeisistä asioista. 
En halua mennä yksityiskohtiin, varsinkaan kun siihen ei ole aikaa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin sanoa, että puhuitte kovin vähän rikostuomioistuimesta. Lisäksi haluaisin todeta kollegoilleni, että on joka tapauksessa tärkeää ottaa huomioon Rooman perussääntöön sisältyvä luovutus. Syytettyjen luovuttaminen ei ole luovuttamista sanan juridisessa merkityksessä. Näin ollen ei ole sinänsä ongelmallista, ettei tästä asiasta keskustella. Euroopan on tietenkin muistettava, että se on sitoutunut ylläpitämään ja suojelemaan perussäännön koskemattomuutta samoin kuin 30. syyskuuta 2002 annetun julkilausuman sisältöä. Julkilausumassa suositellaan kaikille ehdokasvaltioille ja jäsenvaltioille, etteivät ne allekirjoittaisi kahdenvälistä sopimusta, joka on ristiriidassa rikostuomioistuimen perusperiaatteen kanssa. Ilokseni totean, että tämä rikostuomioistuin on ollut olemassa 11. maaliskuuta lähtien ja pystyy toivottavasti aloittamaan toimintansa hyvin pian.

Paciotti (PSE).
Arvoisa puhemies, tämä sopimus on erittäin tärkeä, koska siitä on hyötyä kansainvälisen rikollisuuden torjunnassa mutta myös koska unioni on nyt sellaisenaan saanut ensimmäisen kerran tällä alalla aikaan kansainvälisen sopimuksen, joka sitoo jäsenvaltioita ja menee niiden tekemien kahdenvälisten sopimusten edelle.
Sopimusten yhteydessä hyväksyttävät säännöt ja arviointiperusteet ovat näin ollen hyödyllisiä vertailukohtia tehtäessä vastaavia sopimuksia monien muiden unionin ulkopuolisten maiden kanssa, ja tästäkin syystä niitä on harkittava tarkkaan. Unionia sitovat perustamissopimusten määräykset ja sen toimielinten allekirjoittamat säännökset. Perustuslaillisten oikeuksien kunnioittamista koskevissa asioissa sitä velvoittavat Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan 1 ja 2 kohta sekä perusoikeuskirja, joissa on asetettu tiukemmat takuut kuin unionin ulkopuolisissa maissa ja erityisesti Yhdysvalloissa - minäkin ajattelen nyt Guantánamossa edelleen vangittuina olevia Euroopan kansalaisia. Tämän vuoksi EU:n ja Yhdysvaltojen välisessä sopimuksessa on viitattava juuri näihin perustamissopimuksen määräyksiin eikä yleisesti ottaen yksilön oikeuksien kunnioittamiseen. 
Mahdollisuus pidättäytyä yhteistyöstä silloin, kun epäiltyä uhkaa kuolemantuomio, mainitaan luovutuksen muttei oikeudellisen yhteistyön yhteydessä, niin kuin pitäisi. Tämä vaatimus sitoo sinällään jäsenvaltioiden lisäksi unionia, koska sillä ei ole valtuuksia tehdä sopimuksia, joissa otetaan huomioon mahdollisuus poiketa tästä periaatteesta. Tämän vuoksi oikeudellista yhteistyötä koskevan sopimuksen 9 artikla on mielestäni riittämätön. On siis järjetöntä, että neuvosto tekee unionin ulkopuolisten maiden kanssa sopimuksia, joita ei ole vielä pantu täytäntöön unionissakaan, koska jäsenvaltiot eivät ole ratifioineet niitä tai koska jo hyväksyttyjä puitepäätöksiä ei ole pantu täytäntöön. Järjetöntä on myös se, että unionin ulkopuolisen maan esittämä luovutuspyyntö menee sopimuksen 10 artiklan mukaan sellaisen luovutuspyynnön edelle, jonka jäsenvaltio on esittänyt eurooppalaisen pidätysmääräyksen nojalla. 
Meidän on näin ollen korjattava nämä puutteet, minkä jälkeen sopimus toimii esimerkkinä Euroopan unionin yhteistyöstä unionin ulkopuolisten maiden kanssa, kun torjutaan kansainvälistä rikollisuutta ottaen asianmukaisesti huomioon kaikille ihmisille kuuluvat, unionin tunnustamat perusoikeudet.

Boogerd-Quaak (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluaisin yhtyä jäsen Watsonin ja muiden läsnä olevien jäsenten sanoihin. Tämä on itsessään poikkeuksellisen tärkeä sopimus, minkä vuoksi on sitäkin suurempi häpeä, ettei kansalaisten edustajien kuulemista ole järjestetty asianmukaisesti. Omassa maassani sopimukset jouduttiin esimerkiksi lukemaan yhdessä huoneessa, koska ne olivat salaisia. Nyt ne on jaettu meille, ja kysyn, onkohan tämä paras tapa keskustella asiasta. Olen sama mieltä valiokuntamme puheenjohtajan kanssa siitä, että saatamme joutua kääntymään yhteisöjen tuomioistuimen puoleen, jos asiassa ei noudateta toisenlaista menettelyä. 
Joka tapauksessa minulla on joitakin täsmällisiä kysymyksiä. Onko oikein, että Yhdysvaltojen hallitus kieltäytyy hyväksymästä kansainvälistä rikostuomioistuinta? Voitteko sanoa selvästi, millaisen roolin neuvosto aikoo antaa kansainväliselle rikostuomioistuimelle? Entä onko ehdokasvaltioita kuultu? Ehdotus koskee kuitenkin myös niitä. Eikö yhden vuoden vähimmäisrangaistus, jonka perusteella henkilö voidaan luovuttaa, ole aivan liian alhainen? Arvoisa puhemies, lyhyesti sanottuna epäilen suuresti, ettei tätä asiaa hoideta asianmukaisesti, ja olisin erittäin tyytyväinen, mikäli voisimme keskustella siitä enemmän ja paremmin kuin tällä hetkellä teemme.

Alavanos (GUE/NGL).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ymmärtänette, että sekä kysymys Guantánamossa olevista eurooppalaisista vangeista ja heidän olosuhteistaan että kysymys lentomatkustajia koskevien luottamuksellisten tietojen luovuttamisesta Yhdysvaltoihin antavat meille syytä epäillä tätä sopimusta ja olla huolissamme siitä samoin kuin siitä, minkä kannan Euroopan unioni ottaa. Asiassa on kolme näkökohtaa, joista haluan mainita teille ennen kaikkea ensimmäisen. 
Kuolemanrangaistuksen osalta totean, että joitakin päiviä sitten yhteisön lehti Europe julkaisi sopimuksen 13 artiklan, jossa todetaan, että jos se sopimusvaltio, jossa kuolemanrangaistus on voimassa, esittää luovutuspyynnön toiselle osapuolelle, jossa kuolemanrangaistus ei ole voimassa, tämä toinen osapuoli eli Euroopan unioni voi asettaa ehdoksi, ettei kuolemanrangaistusta panna täytäntöön tai määrätä. Artikla päättyy seuraavasti:

Wuori (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, vuosi sitten Yhdysvaltojen varaulkoministeri John Bolton totesi, että kansainvälisen rikostuomioistuimen ainoa tarkoitus oli rajoittaa Yhdysvaltojen sotilaallista valtaa. 
Mikäli joudumme valitsemaan voimankäytön ja oikeudenmukaisuuden välillä, meidän on ilmiselvästikin puolustettava kansainvälistä oikeusjärjestystä. Tulevina viikkoina EU:n kansainväliselle rikostuomioistuimelle antama tuki joutuu koetukselle Yhdysvaltojen tehostaessa toimiaan kahdenvälisten koskemattomuussopimusten tekemiseksi kolmansien maiden kanssa. Meidän on tuettava niitä maita, jotka joutuvat painostuksen kohteeksi. Meidän on myös seurattava tilannetta ja selvitettävä, mitkä maat aikovat suostua ehdotukseen ja mitkä maat vastustavat sitä. Tätä meillä ei ole tiedossamme. 
Lisäksi haluaisimme edelleenkin tietää, mihin toimiin neuvosto on ryhtynyt sen varmistamiseksi, että irakilaisia vankeja ei kuulustella mielivaltaisesti Yhdysvaltojen sotatuomioistuimissa vaan heidän tapauksensa käsitellään riippumattomissa kansainvälisissä tuomioistuimissa mieluiten Yhdistyneiden Kansakuntien suojeluksessa.

Swiebel (PSE).
Arvoisa puhemies, luottavatko Euroopan unionin eri jäsenvaltiot riittävästi toistensa oikeusjärjestelmiin? Tämä oli eurooppalaista pidätysmääräystä koskevan keskustelun ydinkysymys. Jos neuvosto saa tahtonsa läpi, meidän on määrä luottaa sokeasti Euroopan unionin rajojen ulkopuolella olevan maan eli Yhdysvaltojen oikeusjärjestelmään. Mielestäni tässä mennään toistaiseksi liian pitkälle. Ensinnäkin asiasta on käytävä kriittistä julkista keskustelua. Kyseessä ovat kuitenkin ihmisten perusoikeudet, henkilökohtainen liikkumisen vapaus sekä henkilökohtaisen turvallisuuden ja omaisuuden säilyttäminen. Ei kansalaisia ja heidän vaaleilla valittuja edustajiaan sentään voida pakottaa suostumaan siihen, että näitä oikeuksia muutetaan huomattavasti. 
Ensiksi käsittelen luovutussopimusta. Yhdysvaltojen ja EU:n välisessä sopimuksessa luovutus on määrä sallia, jos rikoksesta annetaan vähintään vuoden vankeusrangaistus. Joillekin jäsenvaltioille, joilla on jo kahdenvälinen luovutussopimus Yhdysvaltojen kanssa, tässä ei ole mitään uutta. Kuitenkin myös salahankkeista, osallisuudesta rikokseen ja rikosyrityksestä on luovutusvelvollisuus, ja tämä on ehdottoman kauaskantoista. Jäsenvaltioille, joilla ei ole kahdenvälistä luovutussopimusta tai jotka pitävät niin sanottua positiivista rikosluetteloa, muutos on huomattava. Kysynkin neuvoston edustajalta, voisimmeko saada luettelon sopimuksen täytäntöönpanon eri seurauksista yksittäisille jäsenvaltioille. 
Kuten yleisesti tiedetään, epäiltyjen oikeuksia ei yleisesti ottaen suojella riittävästi Yhdysvalloissa. Euroopan unionin on taattava kansalaistensa, tässä tapauksessa epäiltyjen ja tuomittujen, kansalaisoikeudet. Epäilen, pystyykö unioni siihen edelleen sopimuksen täytäntöönpanon jälkeen. Pitäisi ainakin voida vaatia, että sopimuksessa viitataan Euroopan ihmisoikeussopimukseen ja etteivät EU:n jäsenvaltiot saa poiketa siitä tämän sopimuksen täytäntöönpanon yhteydessä. Tämän vuoksi kuolemanrangaistusta koskeva poikkeuslauseke on täysin riittämätön. Ei riitä, että EU-maat voivat kieltäytyä luovutuksesta, jos rikoksesta voidaan määrätä kuolemanrangaistus, vaan niiden pitäisi olla velvoitettuja siihen. Vieläkin parempi olisi, että jäsenvaltiot sisällyttävät sopimukseen määräyksen, jonka mukaan tapauksia voidaan käsitellä niiden omissa tuomioistuimissa, jos ne kieltäytyvät luovuttamasta henkilöä Yhdysvaltoihin. Tällöin EU:n kansalaiset voisivat ainakin varmistua asianmukaisesta oikeuskäsittelystä ja oikeudenkäyntiä koskevista eurooppalaisista takuista.
Rikosoikeudellista yhteistyötä koskeva sopimus nostaa tutkintaryhmien yhteydessä esiin kysymyksen siitä, kenellä on oikeudellinen ja poliittinen vastuu seurauksista. Onko Miami Vice tulossa Eurooppaan? Kokemuksesta tiedämme, että Yhdysvalloilla on meitä huomattavasti löyhempi käsitys hyväksyttävän käytöksen rajoista. Kenen on määrä antaa hälytys, jos joudumme tulevaisuudessa vastakkain yhdysvaltalaisten agenttien kanssa, jotka ovat ottaneet käyttöön uloskirjautumiseen perustuvan järjestelmän?
Muut jäsenet ovat jo huomauttaneet, että tietosuoja on riittämätön. Lopuksi totean, että kannatan lämpimästi valiokuntamme puheenjohtajan toteamusta, jonka mukaan ei ole hyväksyttävää, että neuvosto kieltäytyy taas kerran kuulemasta parlamenttia. Emme yksinkertaisesti voi hyväksyä tätä enää, ja rehellisesti sanottuna en ymmärrä, kuinka puheenjohtajavaltio Kreikka kehtaa jatkaa tätä prosessia ja asettaa parlamentin jäsenet toistuvasti naurunalaisiksi. Tämä on mielestäni suorastaan hävytöntä.

Désir (PSE).
Arvoisa puhemies, kansainvälisen rikollisuuden ja terrorismin torjunnan alalla Euroopan unionin jäsenvaltiot ja Yhdysvallat tekevät jo yhteistyötä tietojenvaihdossa, josta on saatu merkittäviä tuloksia. Oikeudellista yhteistyötä on kehitettävä edelleen tehokkuuden lisäämiseksi mutta myös, jotta noudatetaan perusperiaatteitamme ja vapauksien kunnioittamista. Itse asiassa mitä enemmän tehostamme kansainvälistä yhteistyötä terrorismin tai muun rikollisuuden torjunnassa, sitä enemmän meidän on huolehdittava siitä, ettemme kadota matkan varrella toimintamme perustana olevia demokraattisia takuita ja oikeusperiaatteita. Jäsen Watsonin tavoin minäkin palautan mieliin parlamentin 13. joulukuuta 2001 antaman päätöslauselman ja erityisesti siinä mainitut periaatteet, jotka koskevat Yhdysvaltojen kanssa käytäviä neuvotteluja oikeudellisesta yhteistyöstä. Ensinnäkin on kunnioitettava täysimääräisesti Euroopan ihmisoikeussopimusta ja oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevia menettelyllisiä vähimmäistakuita, sellaisina kuin Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on ne vahvistanut. Sopimuksessa olisi mainittava selvästi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artikla, ja siinä olisi viitattava neuvoston ja jäsenvaltioiden vahvistamaan perusoikeuskirjaan, jolle annetaan toivon mukaan perustuslaillinen asema. Toiseksi voidaan kieltäytyä luovuttamasta Yhdysvaltoihin henkilöä, joka voidaan tuomita sotatuomioistuimissa. Kolmanneksi luovutusta ei pidä sallia, jos henkilölle voidaan määrätä kuolemantuomio. Jäsen Alavanos on oikeassa: kyse ei ole ainoastaan siitä, että luovutuksesta voidaan kieltäytyä (may be denied) vaan luovutus ei ole mahdollinen, jos kuolemantuomion mahdollisuus on olemassa. Neljänneksi on valvottava sitä, että tietosuojasäännökset ovat oikeasuhteisia, tehokkaita ja kestoltaan rajoitettuja.
Mitä tulee eurooppalaisen pidätysmääräyksen ja kansainvälisen rikostuomioistuimen kysymykseen olen sitä mieltä, että valintatilanteessa jäsenvaltioiden on voitava valita Yhdysvaltojen esittämän luovutuspyynnön ja eurooppalaiseen pidätysmääräykseen perustuvan tai kansainvälisen rikostuomioistuimen esittämän luovutuspyynnön välillä. Haluaisin kuitenkin, että ilmoittaisitte meille neuvoston sisäisistä kannoista. Pitääkö paikkansa, että Yhdysvallat kieltäytyy kaikista kansainvälistä rikostuomioistuinta koskevista maininnoista ja että jotkin jäsenvaltiot kannattavat tätä kantaa? Yhdysvallat on pyytänyt, että sopimukseen sisällytetään edelleen luovuttamista koskeva lauseke, joka estäisi unionin jäsenvaltiota luovuttamasta Yhdysvaltain kansalaista kansainväliseen rikostuomioistuimen tai muun kansainvälisen tuomioistuimen eteen ilman Yhdysvaltain nimenomaista suostumusta. Kannattavatko jäsenvaltiot myös tätä pyyntöä? Lopuksi myöntääkö neuvosto, että tällainen lauseke olisi ristiriidassa niiden sitoumusten kanssa, joita se on tehnyt nimenomaan kansainväliseen rikostuomioistuimeen ja Rooman perussääntöön nähden?

Petsalnikos
Arvoisa puhemies, olen kuunnellut keskustelua erityisen kiinnostuneena ja pannut merkille näkemykset, kommentit ja huomiot, jotka koskevat Euroopan parlamentin jäsenten täsmällisiä ja oikeutettuja huolenaiheita. Yritän vastata näihin huolenaiheisiin. 
Ensiksi käsittelen Euroopan parlamentin roolia näiden kahden sopimuksen neuvottelemista koskevissa menettelyissä. Vaikka se on kenties tarpeetonta, velvollisuutenani on muistuttaa teitä siitä, että kyseiset sopimukset perustuvat Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 24 ja 38 artiklaan, joissa ei valitettavasti määritellä Euroopan parlamentille minkäänlaista tehtävää. Päinvastoin niissä viitataan epäsuorasti, ellen sanoisi selvästi, valtiosäännön edellyttämiin menettelyihin. Tästä huolimatta puheenjohtajavaltio katsoo kuitenkin, että sopimusten allekirjoittamisen jälkeen on toki annettava yksityiskohtainen kertomus edistymisestä ja että meidän on kuunneltava Euroopan parlamentin näkemyksiä. Toisin sanoen vaikkei sille nykyisten määräysten nojalla ole oikeudellista perustetta, totean ja korostan neuvoston puheenjohtajana, että puheenjohtajavaltio aikoo pitää parlamentin ajan tasalla ja että parlamentilla on myös mahdollisuus ilmaista näkemyksensä näistä kahdesta tekstistä, sillä mekin haluamme olla näin tärkeissä kysymyksissä jatkuvasti yhteydessä Euroopan parlamenttiin ja pitää yllä molemminpuolista tietojenvaihtoa. 
Mitä tulee kansainvälisestä rikostuomioistuimesta esitettyihin huomioihin, haluaisin toistaa ja korostaa, että luovutusta koskevan sopimusluonnoksen selventävässä muistiossa todetaan nimenomaisesti, että, kuten sanoin, velvollisuus luovuttaa henkilö Yhdysvaltoihin ei vaikuta velvollisuuteen luovuttaa henkilö kansainväliseen rikostuomioistuimeen. Niinpä siinä turvataan mielestäni selvästi kunkin jäsenvaltion oikeus kunnioittaa velvollisuuksiaan kansainvälistä rikostuomioistuinta kohtaan. 
Siirryn nyt käsittelemään samanaikaisia luovutuspyyntöjä suhteessa eurooppalaiseen pidätysmääräykseen. Luovutusta koskevassa sopimusluonnoksessa annetaan kaikille jäsenvaltioille täysi vapaus valita, mihin maahan tietty henkilö luovutetaan. Muistuttaisin teitä siitä, että kun Euroopan unionissa keskusteltiin eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja hyväksyttiin se, ajatusta siitä, että jonkin jäsenvaltion antama pidätysmääräys olisi ensisijainen unionin ulkopuolisen maan esittämään luovutuspyyntöön nähden, ei hyväksytty. Vaikka tulevaisuudessa päättäisimmekin sisäisten menettelyjemme mukaisesti asettaa eurooppalaisen pidätysmääräyksen etusijalle, sopimusluonnoksessa on erityismääräys, joka helpottaa tällaisen päätöksen tekemistä. Tarkemmin sanottuna siinä tunnustetaan, että Euroopan unionin tuleva kehitys voi vaikuttaa sopimuksen soveltamiseen, ja todetaan, että sopimusta voidaan tarkistaa tilanteen mukaan. Toistan kuitenkin, että luovutusta koskevan sopimusluonnoksen mukaan jokaisella jäsenvaltiolla on myös mahdollisuus päättää itse, mihin maahan henkilö, jota luovutuspyyntö koskee, luovutetaan. 
Mitä tulee EU:n ja Yhdysvaltojen välisten sopimusten sekä jäsenvaltioiden ja Yhdysvaltojen tekemien kahdenvälisten sopimusten suhteeseen toistan, mitä sanoin ensimmäisessä puheenvuorossani: EU:n ja Yhdysvaltojen sopimukset eivät kumoa yksittäisiä kahdenvälisiä sopimuksia jäsenvaltioiden ja Yhdysvaltojen välillä. EU:n ja Yhdysvaltojen sopimukset tuovat lisäarvoa. Tätä juuri haluamme. Haluamme, että sopimukset antavat lisätakuita yksittäisten jäsenvaltioiden ja Yhdysvaltojen tähän asti allekirjoittamien kahdenvälisten sopimusten lisäksi. Tarkemmin sanottuna haluamme - ja tähän pyrimme koko neuvottelujen ajan ja edelleen siihen asti, kunnes sopimukset ja neuvottelut Yhdysvaltojen kanssa on saatu päätökseen - saada tarvittavat takuut siitä, että ihmisoikeuksia ja perusvapauksia kunnioitetaan jäsenvaltioiden perustuslaillisten periaatteiden mukaisesti. Mielestäni on saavutus, että molempiin sopimusluonnoksiin sisällytetyt viittaukset muun muassa perustuslaillisiin periaatteisiin ja yleiseen turvallisuuteen ovat nyt täsmällisiä viittauksia. Halutessaan jäsenvaltiot voivat tietenkin tulevaisuudessa vahvistaa Yhdysvaltojen kanssa tehtyä asianomaista puitesopimusta tekemällä kahdenvälisiä sopimuksia ja menemällä vieläkin pidemmälle edellyttäen tietenkin, että uudet sopimukset ovat yhteensopivia nyt käsiteltävien EU:n ja Yhdysvaltojen välisten sopimusten kanssa ja tuovat niihin vieläkin enemmän lisäarvoa.
Sekä luovutusta että keskinäistä oikeusapua koskevassa sopimuksessa eli sopimusluonnoksissa todetaan erityistuomioistuimista selvästi, että jäsenvaltiot voivat edelleen vedota nykyisissä Yhdysvaltojen kanssa tehdyissä kahdenvälisissä sopimuksissa määriteltyihin kieltäytymisperusteisiin. Lisäksi luovutusta koskevassa sopimusluonnoksessa tunnustetaan selvästi, että perustuslailliset periaatteet voivat estää luovutuksen, minkä vuoksi sopimuksessa määrätään erityisestä kuulemismenettelystä. Lisäksi kummankin sopimusluonnoksen johdannossa mainitaan erityisesti puolueettomassa, tavanomaisessa tuomioistuimessa pidettävän oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin periaate ja kysymys erityistuomioistuimista, jotka eivät sovi yhteen Euroopan lainsäädäntökulttuurin kanssa ja joita koskevan kysymyksen otamme esiin jokaisessa kokouksessa ja kaikissa neuvotteluissa Yhdysvaltojen valtuuskunnan kanssa. 
Kuolemanrangaistuksen osalta joudun myöskin viittamaan keskinäistä oikeusapua koskevaan sopimusluonnokseen, koska se on kenties selkeämpi kuin luovutussopimusluonnos, ja toteamaan, että sopimusluonnoksen 13 artiklan nojalla jäsenvaltioilla on mahdollisuus kieltäytyä Yhdysvaltojen esittämästä avunpyynnöstä, jos pyyntöön suostuminen voi niiden mielestä vaikuttaa niiden suvereniteettiin, turvallisuuteen, yleiseen järjestykseen tai muihin keskeisiin etuihin. Tämä sanamuoto, jonka onnistuimme Euroopan unionin tavoitteen mukaisesti sisällyttämään sopimukseen, antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden kieltäytyä antamasta apua, jos pyydetyt todisteet tai tiedot saattavat niiden mielestä johtaa kuolemanrangaistuksen määräämiseen. Sopimuksen 9 artiklan 2 kohdan mukaan jäsenvaltio voi myös asettaa Yhdysvalloille lisäehtoja, jotka koskevat todisteiden myöhempää käyttöä. Ehdoksi voidaan esimerkiksi asettaa, ettei todisteita saa käyttää oikeudenkäynnissä, jonka seurauksena voidaan määrätä kuolemanrangaistus. 
Käsittelen vielä kuolemanrangaistusta jäsen Alavanosin huomioiden perusteella. Yhdysvaltojen kanssa tehdyssä sopimusluonnoksessa oleva järjestely on sisällytetty sopimukseen nimenomaisesti, jotta se toisi lisäarvoa nykyisiin jäsenvaltioiden ja Yhdysvaltojen välisiin kahdenvälisiin sopimuksiin, jotka eivät sisällä riittäviä takuita. On tapauksia, joissa nykyiset sopimukset eivät ole toistaiseksi sisältäneet riittäviä takuita. Joka tapauksessa haluan korostaa, ettei tämä vaikuta kahdenvälisten sopimusten määräyksiin. Toisin sanoen jos jonkin nykyisen kahdenvälisen sopimuksen määräykset ovat kattavampia, niihin ei vaikuteta. Päinvastoin kaiken sen perusteella, mitä sopimusluonnokseen on sisällytetty, se menee paljon pidemmälle, sillä siinä puolustetaan ja taataan, toisin kuin kahdenvälisissä sopimuksissa, ettei kuolemanrangaistusta määrätä tai panna täytäntöön. Sanamuoto "voidaan kieltäytyä" ei tarkoita, että jäsenvaltiot sivuuttaisivat perustuslailliset periaatteensa, jotka julkaistaan kokonaisuudessaan. Minun on tietenkin myös muistutettava teitä kaikkia siitä, että jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet ja ratifioineet Euroopan ihmisoikeussopimuksen pöytäkirjan, jossa kuolemanrangaistus kielletään. 
Haluaisin lopuksi kiittää parlamentin jäseniä jälleen kerran tilaisuudesta saattaa teidät ajan tasalle ja kuunnella teitä sekä vakuuttaa teille toistamiseen, että kuuntelemme Euroopan parlamentin näkemyksiä erityisen tarkkaavaisina ennen kuin menettelyt saatetaan päätökseen.

Puhemies.
Kiitoksia, arvoisa ministeri.
Keskustelu on päättynyt.

Puhemies.
 Esityslistalla ovat seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat uusia naapurimaita ja laajempaa Eurooppaa koskevasta aloitteesta.
Puheenvuoro on neuvoston puheenjohtajana toimivalla Kreikan ulkoministerillä Yiannitsisilla.

Yiannitsis
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, toive saattaa laajentumismenettely päätökseen kymmenen uuden jäsenvaltion kanssa johti viime vuonna uuden aloitteen esittämiseen. Se koskee Euroopan unionin suhteita uusiin naapurimaihin uudessa maantieteellisessä ja poliittisessa ympäristössä. Muiden asioiden lisäksi tämä uusi keskustelu koskee pääasiassa sitä, kuinka Euroopan unionin suhteiden sitä ympäröiviin maihin voidaan odottaa kehittyvän.
Tämä laajempaa Eurooppaa ja uusia naapurimaita koskeva keskustelu aloitettiin viime vuonna jäsenvaltioiden myötävaikutuksella. Tarkoitan Jack Straw'n, Lindhin ja kauppaministeri Pagrotskyn kirjettä, jota seurasi Solanan ja Pattenin yhteinen kirje. Neuvosto keskusteli ja antoi päätöslauselmat uusia naapurimaita koskevasta aloitteesta 19. joulukuuta 2002 Ukrainan, Moldovan ja Valko-Venäjän osalta sekä pyysi esittämään tätä pyrkimystä koskevia erityisiä ehdotuksia ja ulotti aloitteen koskemaan myös muita lähialueita. Neuvosto ilmaisi siten aikomuksensa luoda määrätietoinen, pitkäaikainen ja yhdennetty lähestymistapa näitä kutakin kolmea naapurimaata varten. Lähestymistapa perustuu eriyttämisperiaatteeseen eli siinä otetaan huomioon kunkin maan erityisolot sekä poliittiset ja taloudelliset valmiudet, suorituskyky ja EU:n tavoitteet.
Nyt kun keskustelun aloittamisesta on kulunut noin vuosi, laajentumisprosessin päätökseen saattaminen on tehnyt tällaisen lähestymistavan käyttöönotosta entistä realistisemman tavoitteen. Lähestymistapa tarjoaa mahdollisuuden laajempaan suhdeverkkoon EU:n ja sen naapurimaiden välillä, mikä auttaa levittämään eurooppalaisille hyvin tärkeitä rauhan, turvallisuuden ja vaurauden perusperiaatteita. Yhdistämällä tämä politiikka jatkuvaan ja syventyvään laajentumiseen pyritään luomaan ystäväpiiri Euroopan unionin ympärille.
Kööpenhaminan Eurooppa-neuvosto puhui yhteisistä poliittisista ja taloudellisista arvoista, uusien raja-aitojen synnyn estämisestä sekä rauhan ja vakauden edistämisestä unionin rajojen sisällä ja niiden ulkopuolella. Näistä näkemyksistä keskusteltiin perusteellisesti huhtikuussa tarkasteltaessa Euroopan unionin ja sen itäisten naapurimaiden ja Välimeren alueen naapurimaiden välisen yhteistyön lujittamista sekä sitä, kuinka niiden kehitystä voidaan arvioida. Samaa kysymystä tarkasteltiin valtion ja hallitusten päämiesten tason eurooppalaisessa konferenssissa Ateenassa 17. huhtikuuta, ja siitä keskustellaan myös seuraavassa Euro-Välimeri-konferenssissa 26. ja 27. toukokuuta 2003. Etenkin 17. huhtikuuta pidetty eurooppalainen konferenssi antoi tilaisuuden aloittaa aloitteen yleisiä periaatteita koskeva vuoropuhelu ja antaa julkilausuma, jossa täsmennetään aloitteen yhteiset tavoitteet, jotka uudet jäsenvaltiot ovat hyväksyneet assosioituneiden maiden, EFTA-maiden, Länsi-Balkanin maiden, Ukrainan, Moldovan ja Venäjän tavoin.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvä komission jäsen, uusia naapurimaita koskevan aloitteen avulla pyrimme antamaan uuden sysäyksen nykyisen kehyksen kehittämiselle suhteissamme eteläisiin ja itäisiin naapurimaihimme. Aloite ei tietenkään koske ehdokasvaltioita eikä mahdollisia tulevia ehdokasvaltioita Länsi-Balkanilla. Sen soveltamisalaa saatetaan tarkistaa tulevaisuudessa tulevan kehityksen perusteella. Lisäksi seurataan tilannetta muilla aloitteen ulkopuolelle tällä hetkellä jäävillä Etelä-Kaukasuksen alueilla, jotka eivät sijaitse kovin kaukana. Korostettakoon, että Venäjä on erikoistapaus, jota on tarkasteltava erikseen tämän aloitteen kannalta.
Mainitsemani eriyttämisperiaate koskee tavoitteidemme saavuttamisen keinoja ja edellytyksiä ja sitä varten asetettavaa aikataulua. Tavoitteenamme on edistää uusia poliittisia ja taloudellisia arvoja, vaurautta ja rauhaa. Poliittiset arvot muodostavat perustan poliittisten suhteiden parantamiselle ja ovat välttämätön osa sisäistä poliittista vakautta ja taloudellista vaurautta. Poliittisten arvojen edistäminen edistää osaltaan myös vastuullisen ja tehokkaan hallinnon luomista ja toimintaa. Laajentumisprosessi voi olla Euroopan unionille arvokas tilaisuus oppia uutta. Lisäksi Euroopan unioni voi laajentaa naapurimaihin ohjelmat, joiden toteuttamisesta sillä on jo kokemusta.
Erityisesti Välimeren maiden erilaiset uskonnot ja kulttuurit voivat muodostaa pikemminkin luovuuden lähteen kuin esteen Euro-Välimeri-yhteistyölle. Meidän on löydettävä keinoja ratkaista eri kielistä ja uskonnoista sekä erilaisista tavoista ja käyttäytymisestä johtuvat viestintävaikeudet ihmisten välillä kunnioittamalla samanaikaisesti kulttuurista monimuotoisuutta.
Tästä pääsemmekin yhteisiin taloudellisiin arvoihin. Myös tältä osin sellaisten naapurimaiden, jotka eivät harkitse liittymistä Euroopan unioniin, perimmäisenä tavoitteena on osallistuminen Euroopan talousalueeseen, jolla tavarat, palvelut ja pääoma saavat liikkua vapaasti. Lisäksi tämä näkymä voi muodostaa myös keskipitkän aikavälin vaihtoehdon muissa tapauksissa. Venäjän ja Ukrainan liittyminen maailmanlaajuiseen talousjärjestelmään on hyvin tärkeää. Lisäksi menettelyä, jonka olemme jo aloittaneet Venäjän kanssa yhteisen Euroopan talousalueen luomiseksi, voidaan tarkastella myös kolmen muun itäisen naapurimaan kannalta - Valko-Venäjä tietenkin mukaan luettuna olosuhteiden salliessa.
WTO:n jäsenyys on edelleen välttämätön edellytys vapaakauppasopimuksen tekemiseksi Venäjän ja Ukrainan kanssa. Valmistelut jatkuvat tällaisen sopimuksen tekemiseksi jo WTO:hon liittyneen Moldovan kanssa. Lisäksi suunnitelma henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevan järjestelmän perustamiseksi on säilytettävä edelleen jopa pitkän aikavälin tavoitteena. Se saattaa olla meille tehokas väline pyrkimyksissämme taivuttaa itäiset naapurimaamme tekemään tarvittavat uudistukset edellyttäen, että siihen liitetään ankarat ehdot. Kyseinen suunnitelma olisi myös osoitus siitä, että Euroopan unioni pyrkii päättäväisesti estämään raja-aitojen syntymisen laajentumisen vuoksi, ja se parantaisi joka tapauksessa edellytyksiämme toimia joustavasti.
Välimeren maiden kumppanien osalta Euro-Välimeri-yhteistyön oikeudellinen rakenne on pääosin valmis, ja useimmat näistä kumppaneista on otettu mukaan menettelyyn, jonka tarkoituksena on perustaa asteittain vapaakauppa-alue Euroopan unionin kanssa. Myös kaupan vapauttaminen osoittautuu vielä talousuudistusta edistäväksi tekijäksi.
Kolmantena tavoitteena on säilyttää rauha ja vauraus Euroopan unionissa ja sen ulkopuolella. Tässä yhteydessä on suositeltavaa tutkia mahdollisuuksia aikaisempaa tiiviimpään yhteistyöhön terrorismin, järjestäytyneen rikollisuuden, Petersbergin tehtävien, ympäristönsuojelun, kehitysavun ja maahanmuuton kaltaisia tärkeitä kansainvälisiä kysymyksiä koskevissa asioissa. Laajentuminen luo uusia mahdollisuuksia, mutta myös uusia haasteita erityisesti suhteissamme itäisiin naapurimaihimme. Petersbergin tehtävät ja yhteistyön lujittaminen Venäjän ja Ukrainan kanssa ovat tärkeä väline haluamaamme tavoitteeseen pääsemiseksi. Myös yhteistyön lujittaminen ydinonnettomuuksien tai ympäristökatastrofien uhan kaltaisten vaarojen torjumiseksi tarjoaa merkittäviä mahdollisuuksia. Näiden uhkien torjuminen erityisesti uusilla itärajoillamme on ensiarvoisen tärkeää, ja meidän on toimittava sen mukaisesti.
Meidän on lisättävä poliittista vuoropuhelua osana Euro-Välimeri-yhteistyötä ottamalla huomioon myös turvallisuusnäkökohdat ja luotava rauhan ja vakauden alue. On suositeltavaa lujittaa tätä vuoropuhelua sekä kahdenvälisesti että osana Barcelonan prosessia. Poliittisen Euro-Välimeri-yhteistyön yhteydessä on toteutettava toimia yhteistyökumppanien keskinäisen ymmärryksen parantamiseksi, väärinkäsitysten välttämiseksi sekä turvallisuusalan yhteistyön edistämisen edellytysten luomiseksi. Erään Euroopan parlamentin aloitteen johdosta edistämme Euro-Välimeri-yhteistyön parlamentaarisen ulottuvuuden kehittämistä luomalla parlamentaarisen Euro-Välimeri-edustajakokouksen.
Tavoite, joka koskee yhteisen hyvinvointialueen luomista kestävän ja tasapainoisen taloudellisen ja sosiaalisen kehittämisen avulla, sisältää viisi erityistekijää. Ensimmäisen tekijä: vapaakauppa-alueen luominen ja ympäristönsuojelu täydentävät toisiaan, eivätkä ne ole ristiriidassa keskenään. Pidämme suositeltavana, että kehittämistoimiemme perustana käytetään Ateenassa pidetyssä ympäristöministerien välisessä Euro-Välimeri-konferenssissa hyväksyttyä Euro-Välimeri-yhteistyön strategiaa, joka koskee ympäristönäkökohtien huomioon ottamista.
Toinen tekijä: oikeusvaltion periaatteen lujittaminen. Valenciassa pidetyssä Euro-Välimeri-konferenssissa hyväksytyn nykyisen kehyksen tavoitteena on toteuttaa alueellista yhteistyötä koskeva ohjelma, joka koskee seuraavia aloja: oikeusasiat, huumausaineiden, järjestäytyneen rikollisuuden ja terrorismin torjunta sekä yhteistyö maahanmuuttajien kotouttamiseen, maahanmuuttoon yleensä ja henkilöiden liikkuvuuteen liittyvissä kysymyksissä.
Kolmas tekijä: rajatylittävän yhteistyön kehittäminen ja naapurimaidemme sisällyttäminen Euroopan laajuisiin verkkoihin, erityisesti liikenne-, televiestintä- ja energiaverkkoihin. Erityisesti itärajoillamme on osoittautunut vaikeaksi koordinoida rajatylittävän yhteistyön välineitä käytössämme jo olevien välineiden kanssa, joita ovat Phare-, Tacis- ja Interreg-ohjelmat. Mahdollisuutta luoda erityisväline, joka sisältää kaikki nykyisten ohjelmien mukaisen rajatylittävän yhteistyön osat, tutkitaan vakavasti, ja odotamme kiinnostuneina Euroopan komission ehdotuksia aiheesta.
Neljäs tekijä: energia-alan tiivis yhteistyö. Monet naapurimaistamme ovat merkittäviä toimittajia, ja politiikkamme painopiste on EU:n energian toimitusvarmuudessa, minkä osalta myös noudatetaan eriyttämisperiaatetta.
Viides tekijä: asianmukaiset perusteet uudistusten etenemisen arvioimiseksi. EU:lla on oltava selkeä kanta siihen, mitä näillä mailla on odotettavissa niiden täytettyä perusteet. Lopullisen tavoitteen on oltava houkutteleva, esimerkiksi laajan sopimuksen tekeminen. Meidän on tarkasteltava nimikysymystä erittäin huolellisesti. Symbolismi voi usein osoittautua hyödylliseksi välineeksi ja kannustimeksi merkittävien uudistusten yhteydessä. Eriyttämisperiaatetta on sovellettava tältä osin huolellisesti.
Halusin esittää teille nämä näkemykseni aiheesta. Kiitän teitä tarkkaavaisuudestanne.

Verheugen
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, komissio antoi parlamentille yksityiskohtaisen julkilausuman uusia naapurimaita koskevasta aloitteesta 11. maaliskuuta, ja rehellisesti sanottuna sen jälkeen ei ole tapahtunut kovin paljoa sellaista, josta voisin kertoa teille. Jäsenvaltiot ovat alkaneet käsitellä aihetta neuvostossa, ja Yiannitsis juuri kertoi asiasta melko yksityiskohtaisesti. Olemme keskustelleet aiheesta tulevien jäsenvaltioiden kanssa, ja puheenjohtajavaltio Kreikka esitti laajentumissopimuksen allekirjoittamisen yhteydessä Ateenassa erinomaisen aloitteen siitä, että aiheesta olisi keskusteltava eurooppalaisessa konferenssissa niiden kumppanivaltioiden kanssa, joihin uusia naapurimaita koskeva aloite vaikuttaa.
Voin ilokseni kertoa teille, että tältä osin saadut vastaukset olivat kauttaaltaan myönteisiä, joten voimme olettaa, että aloite saa kaikilta tahoilta riittävän poliittisen tuen. Uutta naapuruuspolitiikkaa koskevien ehdotustemme lähtökohtana on tietenkin laajentuminen, mutta nyt ei ole oikea hetki keskustella uusien naapurimaidemme jäsenyysnäkymistä. Tiiviitä ja hyviä naapuruussuhteita varten tarvitsemme tulevalla vuosikymmenellä ennen kaikkea sellaista eriyttämisstrategiaa, joka ei ole sidoksissa mihinkään liittymiskysymystä koskevaan lausuntoon. Aiomme viedä luomaamme vakautta, turvallisuutta ja vaurautta myös muihin maihin ja toivomme, että niistä muodostuu laajentuneen Euroopan unionin perusta. Puheenjohtaja Prodi on jo kuvannut tätä tavoitetta Venäjältä Marokkoon ulottuvaksi "ystäväpiiriksi" ympärillämme. Sen ansiosta voimme jakaa kumppaniemme kanssa merkittävän osan siitä, mikä tekee Euroopan unionista sen, mikä se on - ennen kaikkea yhteismarkkinat ja niiden säännöt, yhteisön ohjelmat ja poliittisen vuoropuhelun, mutta emme sisäisiä toimielimiämme.
Komissio on jo todennut, etteivät Länsi-Balkanin maat eivätkä Romania, Bulgaria ja Turkki sisälly tähän piiriin, ja kertonut syyn siihen. Kyseiset maat suunnittelevat liittyvänsä EU:hun tulevaisuudessa, ja Romanialla ja Bulgarialla on sitä varten jo erityinen aikataulu.
On sanomattakin selvää, että se, kuinka voimakkaasti ja nopeasti EU:n ja yksittäisten maiden väliset suhteet kehittyvät, määräytyy yksittäisten kumppanivaltioiden valmiuksien ja tavoitteiden perusteella. Kuitenkin myös tältä osin, kuten laajentumisen osalta, eriyttämisperiaate on tärkeässä asemassa. Tämän vuoksi haluamme laatia kunkin yksittäisen maan kanssa kokemuksiin ja nykyisiin perustamissopimuksesta johtuviin velvoitteisiimme perustuvan toimintasuunnitelman. Näissä toimintasuunnitelmissa esitetään yhteinen etenemissuunnitelmamme, ja ne sisältävät kumpaakin osapuolta samalla tavoin sitovia tavoitteita, aikatauluja, menettelytapoja ja seurantamekanismeja. Prosessin perusteella selviää, tarvitsemmeko uusia perussopimuksiin perustuvia välineitä. Työn on joka tapauksessa tarkoitus edetä nykyisten kumppanuus- ja yhteistyösopimusten pohjalta, eivätkä tulevaisuudessa tehtäviä sopimuksia koskevat suunnitelmat saa hidastaa sitä.
Kuinka pitkälle olemme päässeet tässä hankkeessa tähän mennessä? Pyrimme tällä hetkellä edistämään neuvostossa käytäviä keskusteluja ja laadittavaksi suunniteltuja päätelmiä ehdokas- ja kumppanivaltioiden kanssa. Olemme käyneet ensimmäiset valmistelevat neuvottelut Ukrainan ja Moldovan kanssa perustan luomiseksi välttämättömälle yhteistyölle. Osapuolet ovat laatineet yhdessä yksityiskohtaisen erittelyn tähänastisista saavutuksista EU:n ja Ukrainan kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen osalta ja määrittäneet yhdessä tarvittavat lisätoimenpiteet. Omalta osaltamme, toisin sanoen komissiossa, työstämme parhaillaan toimintasuunnitelmien pääkohtia. Kunkin kansallisen suunnitelman on liityttävä kaikki alat kattavaan laajaan ja yhtenäiseen kehykseen. Käytännön toteutus on voitava arvioida ennalta määritettyjen perusteiden avulla, jotta suunnitellut välikertomukset voidaan laatia. Haluamme siis käyttää välinettä, joka on jo osoittautunut arvokkaaksi laajentumisprosessin yhteydessä.
Kehitämme uuden rahoitusvälineen perustaa, ja vaikka olemme jo määritelleet tämän välineen yleiset tavoitteet, meidän on täsmennettävä se vieläkin tarkemmin ja määritettävä suunnitteluperiaatteet sekä rahoituksen kokonaismäärä. Aiomme antaa aihetta koskevan erityisen tiedonannon syksyllä. Voimme todennäköisesti aloittaa käytännön toimet heti saatuamme tarvittavan poliittisen hyväksynnän. Kuten teille on kerrottu, puheenjohtajavaltio pyrkii vauhdittamaan asian käsittelyä, ja komissio antaa täyden tukensa puheenjohtajavaltion lähestymistavalle.
Parlamentti osallistuu tulevaan keskusteluun merkittävästi lisäten sen painoarvoa. Kumppanimaidemme kansalaisten edustajien on edistettävä asiaa omalta osaltaan. Voimme olettaa, että kumppanimaiden parlamentit arvostavat Euroopan parlamentin näkemyksiä. Lisäksi olisin kiitollinen, jos Euroopan parlamentin jäsenet käyttäisivät yhteyksiään aloittaakseen tiiviin vuoropuhelun ja kokemusten vaihdon kumppanimaiden parlamenttien jäsenten kanssa.
Tämän vuoksi olen hyvin iloinen siitä, että ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta on jo nimennyt esittelijän ja että se on käynyt ensimmäiset keskustelut aiheesta. Toivotan parlamentin jäsenelle Napoletanolle mitä parhainta menestystä tehtävässään ja takaan hänelle, että hän voi työskentelyssään täysin luottaa komission täysimittaiseen tukeen ja yhteistyöhön.

Puhemies.
 Hyvä komission jäsen, hyvät kollegat, ilmoitan parlamentille, että YK:n apulaispääsihteeri Louise Fréchette on paikalla. Apulaispääsihteeri Fréchette tapasi tänään Euroopan parlamentin jäseniä ja tapaa puhemies Pat Coxin tänään iltapäivällä. Toivotamme hänet tervetulleeksi ja onnittelemme häntä hänen perusteellisesta omistautumisestaan tehtävilleen. Luotamme siihen, että hänen vierailunsa Euroopan parlamentissa on hyvin tuloksekas.
Nassauer (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, päätökseemme puoltaa tätä aloitetta vaikutti Euroopan unionin laajentumisen yleisesti hyväksyttyjen historiallisten syiden lisäksi merkittävästi myös se, että rautaesiripun murtumisesta lähtien lännen ja entisten itäblokin maiden välillä on ollut vaurautta, demokratiaa ja yleistä järjestystä koskevia eroja, jotka on poistettava. Meillä on tämän vuoksi hyvät syyt pyrkiä takaamaan, että vauraudelle ja demokratialle annetaan tilaisuus myös niissä maissa, joissa neuvostodiktatuuri esti aikaisemmin niiden kehittymisen.
Laajentumisen myötä työnnämme vaurauden ja demokratian rajaa kauemmas itään, niin että jälleen kerran herää kysymys siitä, kuinka voimme elää muiden maiden - tällä kertaa uusien naapurimaidemme - rinnalla. Tältä osin komissiota on onniteltava sen ongelmanratkaisupyrkimysten johdosta. Tuen yksityiskohtia myöten kaikkia komission jäsenen kuvaamia toimia yhtä poikkeusta lukuun ottamatta. Komission jäsen Verheugen, en tue ehdotustanne siitä, että voitte huolehtia kaikesta tästä antamatta julkilausumaa mahdollisista liittymistä koskevista päätöksistä. Mielestäni erehdytte tässä kysymyksessä. Mielestäni hyvin tärkeä määritellä, mistä maista tulee naapureitamme tulevaisuudessa ja mitkä ovat Euroopan unionin tulevia jäsenvaltioita nyt, kun EU laajentuu ja kun joudumme työskentelemään laajentumisprosessin parissa kauan aikaa.
Tällä hetkellä meidän on kiireellisesti käsiteltävä kysymystä Euroopan unionin rajoista, enkä tarkoita ainoastaan sen maantieteellisiä rajoja. Myös perustamissopimus velvoittaa meidät käsittelemään tätä aihetta, koska - kuten komission tiedonannossa varsin asianmukaisesti mainitaan - Euroopan valtiot voivat hakea Euroopan unionin jäsenyyttä. Meidän on kuitenkin harkittava kysymystä siitä, kuinka laajalle toivottavana pitämämme poliittinen unioni voidaan ulottaa. Lisäksi meidän on harkittava yhdentymisen rajoja, tulevien rakenteidemme muotoa ja Euroopan unionin luonnetta. Emme voi eikä meidän tarvitse ratkaista tätä kysymystä lopullisesti tänään, vaan siitä keskustellaan hyvin paljon Euroopan tulevaisuutta käsittelevässä valmistelukunnassa. Meidän ei tarvitse ratkaista ristiriitoja aiheuttavaa kysymystä siitä, onko Euroopan unioni liittovaltio vai jokin muu rakenne. Tällaisissa tapauksissa meillä lakimiehillä on tapana puhua ainutlaatuisesta sui generis -rakenteesta. Meidän on kuitenkin päätettävä siitä, mitkä valtiot ovat tulevaisuudessa naapureitamme ja mitkä jäsenvaltioita, koska meidän on annettava Euroopan unionin kansalaisille selkeää tietoa aiheesta heidän tiedustellessaan, kuinka kauas Eurooppa-hanke ulottuu tällä hetkellä. Lisäksi meidän on ilmaistava suunnitelmamme selkeästi myös naapurimaillemme, joiden toiveita emme saa herättää, ellei niitä voida täyttää. Tämä on eräs niistä ongelmista, joita meillä on tärkeän kumppanimme ja liittolaisemme Turkin kanssa. Kysymys siitä, kuinka Turkin suhteen on meneteltävä, on ollut liian kauan ratkaisematta.
Myös "poliittista unionia" koskevalla tavoitteella on rajansa. Laajentumisprosessissa on edetty vaiheeseen, jossa saattaa olla vielä jonkin verran hiomisvaraa, mutta nyt on suljettava pois mahdolliset muut valtiot, jotka haluaisivat jäseniksi ja jotka vaarantaisivat unionin integrointikyvyn ja järkyttäisivät vakavasti 25 valtion välistä tasapainoa. Laajentumisessa on saavutettu vaihe, jossa yhteisen näkemyksen muotoileminen sovittamalla yhteen erilaiset kannat ja keskenään ristiriidassa olevat näkemykset vaatisi niin paljon energiaa, että se heikentäisi vakavasti tehokkaan ulkoisen toiminnan edellytyksiä.
Euroopan unionissa vallinneet erimielisyydet lamauttivat toimintakykymme Irakin sodan yhteydessä, ja tämä on eräs kyseisestä sodasta saamistamme opetuksista. Kuka voi uskoa vakavasti siihen, että hyvin monien eri maiden, kuten Välimeren alueen maiden, Turkin ja Venäjän, liittyminen EU:hun voisi tehdä siitä voimakkaamman ja tehokkaamman? Tämän vuoksi meidän on ratkaistava kysymys Euroopan unionin rajoista nyt, ja vasta sitten voimme yrittää toimia hyvien naapurien tavoin.

Napoletano (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvä komission jäsen, aloitan kertomalla komissiolle, kuinka hyvin ajoitettu ja asianmukainen laajempaa Eurooppaa ja suhteita sen uusiin itäisiin ja eteläisiin naapurimaihin koskeva tiedonanto on. Tiedonannon ansiosta voidaan jäsentää keskustelua ja välttää improvisointi ja turhat puheet, joiden myötä syntyy helposti turhiakin toiveita tilanteessa, joka on äärimmäisen monimutkainen ja muuttuu jatkuvasti. Ei todellakaan voisi olla huonompaa hetkeä herättää turhia toiveita laajentumisen uusista ulottuvuuksista kuin hetki, jona meidän on saatettava kymmenen maan integraatio päätökseen menestyksekkäästi ja arvioitava valmistelukunnan ja hallitustenvälisen konferenssin päättämien uudistusten tehokkuutta. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että unionin on käännyttävä sisäänpäin. Komissio on siten oikeassa laatiessaan aiempaa laajemman integraatiostrategian, joka sisältää myös laajentuneen unionin itä- ja eteläpuolilla sijaitsevat maat ja maantieteelliset alueet samalla, kun kymmenen uuden jäsenvaltion liittymissopimukset ovat allekirjoitettavina.
Komission tiedonannossa todetaan kuitenkin varsin perustellusti, että olisi väärin rinnastaa naapurimaat ja maat, joista ei tule koskaan osa Euroopan unionia, ja että samoin olisi väärin pitää liittymistä EU:n toimielimiin ainoana keinona, jota voidaan ehdottaa yhteisiä ongelmia ja etuja koskevan yhteistyöpolitiikan tehostamiseksi. Meidän on toisin sanoen taattava, että strategia ja laajentuminen ovat suhteellisen riippumattomia toisistaan. Juuri tämän vuoksi ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa käydyssä alustavassa keskustelussa tuli esiin tarve tarjota sellainen laajaa strategiaa koskeva yhtenäinen kehys, joka on riittävän käytännöllinen tarjotakseen toimintatapoja myös käsillä olevaa hetkeä varten, eikä vain jotain sellaista tulevaa täsmentämätöntä hetkeä varten, jota emme pysty ennakoimaan mutta johon voimme ja johon meidän täytyy valmistautua.
Keskustelun aikana esiin tulleet alustavat ideat ovat samansuuntaisia. Kaukasuksen maiden osalta tämä koskee geopoliittisen kehyksen täydentämistä ja Välimeren maiden osalta myös muiden kuin nykyisten kumppanuusmaiden huomioon ottamista. Arvoisa komission jäsen, pyrimme sisällyttämään strategiaan myös maat, jotka ovat jo liittymässä EU:hun - emme aiheuttaaksemme hämmennystä, vaan koska myös näiden maiden on voitava olla vuorovaikutuksessa raja-alueidensa kanssa. Jos rajojen ei katsota tarkoittavan yksinomaan fyysisiä rajoja, on erittäin tärkeää, että esimerkiksi Balkanin maat voivat olla vuorovaikutuksessa Välimeren maihin ennen EU:hun liittymistään. Tämä ei tarkoita, että meidän on tasoitettava tai poistettava eri välineiden, kuten liittymistä valmistelevien sopimusten ja Euro-Välimeri-kumppanuuden, väliset erot, vaan meidän on päinvastoin lujitettava niitä komission esittämän rajatylittävää ulottuvuutta koskevan ehdotuksen avulla.
Tämän strategian vahvuus on juuri yhteisten tavoitteiden määrittelemisessä sellaista maantieteellistä aluetta varten, jota historiansa, kulttuurinsa ja unionin läheisyytensä ansiosta voidaan kuvata puheenjohtaja Prodin sanoin Venäjältä Marokkoon ulottuvan kaaren kattamaksi yleiseurooppalaiseksi alueeksi tai Välimeren alueeksi. Mitä yhteistä näin kirjavan alueen mailla voi olla? Haluan komission ja neuvoston tietävän, että painopisteemme on politiikassa. Haluamme jakaa ennen kaikkea arvot, demokratian, oikeusvaltion periaatteen ja vapauden sekä kehittää sekä uusia että nykyisiä välineitä ja politiikkoja tämän pohjalta. Tämän vuoksi uskon, että parlamentti voi ja aikoo edistää tämänsuuntaisia toimia, ja olemme iloisia neuvoston puheenjohtajan ja komission edustajan puheissa jo osoitetusta avoimuudesta.

Vallvé (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, on selvää, että kymmenen uuden valtion liittyminen Euroopan unioniin muuttaa suhdettamme naapurimaihimme. Tuon esiin erään unionin yhteistyötä naapurimaidensa kanssa koskevan perustavanluonteisen näkökohdan - rajatylittävän yhteistyön. Rajatylittävä yhteistyö on ollut avainasemassa Euroopan yhdentymisessä. Sen on oltava avainasemassa myös suhteissamme uusiin naapurimaihimme laajentumisen jälkeen.
Toivokaamme, että rajatylittävälle yhteistyölle annetaan sille kuuluva asema uudessa Euroopan perustuslaillisessa sopimuksessa.
Uudet naapurimaamme voidaan jakaa kolmeen eri ryhmään: Itä-Euroopan maihin ja Välimeren alueen maihin sekä lisäksi vielä Balkanin valtioihin, vaikkakin viimeksi mainitulla alueella saattaa olla EU:hun myöhemmin liittyviä maita.
Rajatylittävä yhteistyö ei välttämättä riitä täydellisen yhteistyösuhteen aikaan saamiseen naapurimaiden kanssa. Me kuitenkin voimme hyödyntää ja meidän on hyödynnettävä sen etuja. Rajatylittävän yhteistyön ansiosta voimme tutustua naapurimaihimme, oppia ymmärtämään niitä ja luottamaan niihin. Jos tunnemme toisemme, ymmärrämme toisiamme ja luotamme toisiimme, voimme työskennellä yhdessä ja parantaa suhdettamme. Komission jäsentä lainatakseni voimme viedä muihin maihin hyvinvointia ja vakautta. Nämä kaksi tekijää ovat ratkaisevan tärkeitä sekä Euroopan unionin että naapurimaidemme tulevaisuuden kannalta.
Haluan kiinnittää huomionne myös Pohjois-Euroopassa sijaitsevan Kaliningradin tapaukseen. Alueesta on tulossa Euroopan unionin jäsenvaltioiden ympäröimä saareke. Meidän on sen vuoksi luotava erityinen järjestelmä Kaliningradin kanssa toteutettavaa yhteistyötä varten. Kuten alueen nykyinen kuvernööri Jegorov on todennut useita kertoja, Liettuan ja Puolan kanssa tehtävää rajatylittävää yhteistyötä varten tarvitaan järjestelmä. Mielestäni suhteet naapurimaihin Välimereltä Pohjois-Venäjälle muodostavat Euroopan unionille merkittävän haasteen.

Boudjenah (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin historiallisen laajentumisen ja ehkä vieläkin suuremmassa määrin Irakin miehityksestä ja Yhdysvaltojen imperialistisista vaatimuksista seuranneen uuden tilanteen vuoksi meidän on mietittävä, millaiseksi haluamme Euroopan unionin roolin muodostuvan tulevaisuudessa erityisesti suhteessa EU:n tuleviin naapureihin.
Tällä asialla on kiire. Voimankäyttöön perustuva ajattelutapa säilyy myös sodan jälkeen. Varmistamalla omat mahdollisuutensa päästä käsiksi luonnonvaroihin ja monopolisoimalla täysin asemansa vallankahvassa Bushin hallinto jatkaa Irakin kansan etujen vastaisia toimiaan ja eikä noudata edelleenkään YK:n päätöslauselmia eikä siten kansainvälistä oikeutta.
Tämän opin kannalta täysin vastakkaista maailmankuvaa edustavan näkemyksen mukaisesti Euroopan unioni tarvitsee tällä hetkellä poliittista rohkeutta, aloitteellisuutta ja vuoropuhelua. Mielestäni uusien suhteiden luominen tuleviin naapureihimme voi olla ensimmäinen ratkaiseva askel, erityisesti islaminuskoisen arabimaailman suuntaan. Islamilaisen maailman käytännössä jatkuva tuomitseminen ja nöyryyttäminen sekä taloudellinen ja sosiaalinen kuilu ainoastaan lisää uskonnollista fundamentalismia ja saa yhä vaarallisemmat ryhmät turvautumaan terrorismiin, minkä turvin äärioikeisto vastaavasti toivoo menestyvänsä.
Jotta kaikki nämä vaarat voitaisiin torjua tehokkaasti, etusija olisi mielestäni annettava muille kuin komission tiedonannossa mainituille tavoitteille ja keinoille. Ei ole epäilystäkään siitä, että esimerkiksi uutta sysäystä koskeva idea perustuu teoriassa pyrkimykseen lähentää suhteita. Yhteistä aluetta ei voida kuitenkaan luoda rakentamatta sitä yhdessä. Olemme kaukana tästä tavoitteesta kuunnellessamme Romano Prodin puhuvan poliittisesta lähentymisestä ja asteittaisesta yhdentymisestä Euroopan unionin taloudellisiin ja sosiaalisiin rakenteisiin.
Olisiko sana "naapurit" korvattava tämän vuoksi sanalla "kumppanuus"? Onko Ateenassa 17. huhtikuuta pidetty 40:n Euroopan valtion välinen laajennettu kokous, josta olette keskustelleet, osoitus siitä, että yhdentymisen nopeus vaihtelee toisen vyöhykkeen maiden - niin sanotun laajemman Euroopan - ja kolmannen vyöhykkeen maiden, toisin sanoen eteläisen Välimeren maiden, välillä? Todettakoon kuitenkin ennen kaikkea, ettei pelkkä yhdenmukaistaminen Euroopan tämänhetkistä yhdentymisprosessia sääntelevän markkinataloudellisen lähestymistavan kanssa juuri vastaa tarpeitamme eikä takaa alan tehokkuutta mitenkään.
Aidon yhteistyöpolitiikan täytyy olla muutakin kuin pyhänä pidettyä yhteisön säännöstön saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä, sillä puhumme juuri siitä erityisesti, kun tuelle ei mainita mitään vastinetta. Erityisten toimintaohjelmien käynnistämistä koskeva aloite saattaa olla kiinnostava, kun otetaan huomioon esimerkiksi koko Barcelonan prosessin jäykkyys. Samalla kun ehdokasvaltioiden kanssa käydyt neuvottelut ovat jättäneet katkeran maun suuhun ja aiheuttaneet melkoista turhautumista, kuten hyvin tiedämme, komissio ei ole ehdottanut tarkistavansa tilannetta mitenkään. Tilannetta kärjistää vielä se, että uudistuksissa parhaiten menestyvät palkitaan.
Lopuksi totean konfliktien osalta, että komissio on käyttänyt hyvin vähän aikaa tämän näkökohdan käsittelemiseen, vaikka yhteinen alue voi perustua ainoastaan kansainväliseen laillisuusperiaatteeseen ja unionin aikaisempaa paljon aktiivisempaan rooliin.
Lopuksi se, että komission koko asiakirjassa keskitytään lähes yksinomaan suhteiden turvallisuusnäkökohtaan?
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Schroedter (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tuemme täysin komission ja neuvoston toivetta olla pystyttämättä uusia muureja Eurooppaan. Emme halua, että Euroopan unionin tunnusmerkkeinä ovat rautalangoin ja infrapunakameroin valvotut rajat idässä ja etelässä; haluamme, että ihmiset liittävät EU:n kumppanuuteen ja läheisiin suhteisiin.
Itäiset ja eteläiset raja-alueet olivat historiassa eri kulttuureja, uskontoja ja elämäntyylejä edustavien ihmisten kohtauspaikkoja, ja meidän on pyrittävä luomaan kyseiset alueet uudelleen. Poliittisesti komission tiedonanto saattaa olla oikeanlainen, mutta ehdotetut toimenpiteet eivät ole. Voimakkaimmin paheksumme tapaa käsitellä yhdessä ja erottelematta Barcelonan prosessia, EU:n kumppanuutta alueellisen mahdin Venäjän kanssa ja suhteita yhdentymistoiveen ilmaisseisiin naapurivaltioihin. Nykyisten prosessien todellinen sisältö on siten haalistunut, ja huolenaiheita ja tavoitteita kierrätetään ilman tähänastisten saavutusten ja kehityksen tuoretta arviointia. "Naapurin" uutta laadullista käsitettä varten tarvitsemamme merkittävä lisäarvo on jotain aivan muuta. Tiedonannossa ei tarjota mitään ratkaisuja niihin todellisiin ongelmiin, joita itäisten raja-alueiden ihmisille aiheutuu erityisesti Schengenin sopimuksen täytäntöönpanosta, eikä asianmukaisia ja riittävän selkeitä välineitä ole ehdotettu. Tämä on valtava puute tiedonannossa.
Eri ongelmia on käsiteltävä yksitellen, jotta ratkaisu voidaan löytää alueyhteisöjen rinnakkaiseloa, elinkeinoelämää ja perhesuhteita varten, joiden kannalta uusi Schengen-raja aiheuttaa merkittäviä vaikeuksia idässä. Tämä tapahtuu keventämällä rajoituksia raja-alueilla alueellisten perusteiden nojalla. Tarvittavia valmisteluja varten on osoitettava riittävät varat ja juuri tähän tarkoitukseen soveltuva rahoitusväline, jota hallinnoidaan hajautetusti. Lopuksi mainittakoon vielä yksi tärkeä asia eli inhimillisen pakolaispolitiikan tarve itäisillä ja eteläisillä raja-alueilla; kyseisen politiikan on oltava sopusoinnussa Geneven yleissopimuksen kanssa, ja siinä on tehtävä mahdolliseksi vastuun jakaminen naapuriemme kanssa.

Muscardini (UEN).
Arvoisa puhemies, eräs laajentumisen merkittävimmistä seurauksista on, että unioniin liitetään maita, jotka ovat näihin päiviin asti tuntuneet maantieteellisesti kaukaisilta. Samalla unioniin liitetään myös näiden maiden kansat, jolloin uuden laajentuneen unionin asukasluku nousee 450 miljoonaan.
Euroopan mantereella ja Välimeren alueella 1900-luvun aikana koetut maantieteelliset, poliittiset ja kulttuuriset mullistukset eivät ole todellakaan olleet myönteisiä tekijöitä, kun Eurooppaa on viime vuosina pyritty saattamaan lähemmäksi Venäjää, uusia itsenäisiä valtioita ja eteläisen Välimeren alueen maita, jotka ovat nyt naapureitamme. Maat ovat kokeneet hyvin erilaisia, traagisia vaiheita, ja siksi on yhä tärkeää löytää välillemme yhtymäkohtia ja sellaisia kysymyksiä, jotka edellyttävät aktiivista yhteistyötä.
Uuteen yhdistyneeseen Eurooppaan kuuluu 25 jäsenvaltiota. Eräs unionin tärkeimmistä tavoitteista on oltava suosituimmuussuhteiden luominen naapurimaihin, joita ovat Itä-Euroopan maat, Venäjä ja Aasian maat, kuten Kazakstan, sekä Välimeren alueeseen kuuluvat Lähi-idän maat.
Valmistelukunnan työn myötä muodostuneessa poliittisessa Euroopassa sekä toimielimiä koskevassa sopimuksessa, jonka HVK unionin kansalaisille esittää, on vahvistettava taloudellisia liittoutumia. Niiden avulla kehitetään yhteydenpitorakenteita ja rohkaistaan kansalaisia ja yhtiöitä molempia osapuolia hyödyttävään kaupankäyntiin. Ennen kaikkea on kuitenkin tuettava kaikkia poliittisia, sosiaalisia, kulttuurisia ja tieteellisiä aloitteita, joiden avulla kansalaisia voidaan innostaa osallistumaan demokraattisten, maallisten hallitusten kehittämiseen. Aloitteissa on otettava huomioon kansalliset, kulttuuriset ja uskonnolliset perinteet, joissa kunnioitetaan ihmisarvoa kaikissa olosuhteissa ja turvataan ihmisten fyysinen koskemattomuus.
Jos tämä keskustelu kuitenkin jatkuu yhtä tiiviinä kaikkien unionin naapurimaiden kohdalla, etusijalla ovat nähdäksemme välittömät poliittiset toimet rauhan saamiseksi Lähi-itään ja taloudellisen vakauden palauttamiseksi Välimeren alueelle. Ensisijaisena tavoitteena on näkemyksemme mukaan todellakin oltava Israelin valtion varaukseton tunnustaminen ja sen kansalaisten oikeus elämään ilman terrorismia. Samoin on tunnustettava varauksetta, että Palestiinan kansalla on oikeus itsenäiseen, riippumattomaan valtioon, joka on sitoutunut torjumaan terrorismia sen kaikissa muodoissa ja valvomaan, että Euroopan unionin myöntämät varat todella käytetään palestiinalaisten auttamiseen, nuorison kouluttamiseen, tuotantotoiminnan kehittämiseen sekä talojen ja infrastruktuurin rakentamiseen.
Toisena keskeisenä tavoitteena on estää laajamittainen maastamuutto köyhimmistä maista. Se johtaisi muuttoliikkeen hallitsemattomuuteen, köyhdyttäisi maita, joista muuttoliike saisi alkunsa, sekä aiheuttaisi sekasortoa niiden maiden rakenteissa, joihin muuttoliike suuntautuisi. Vastaanottajamaat eivät pystyisi huolehtimaan joukoittain saapuvista maahanmuuttajista etenkään siinä tapauksessa, että niiden alueella olisi parempia oloja etsivien maahanmuuttajien lisäksi myös terroristijärjestöjä, jotka harjoittavat huume- ja asekauppaa, ja mikä pahinta, ihmiskauppaa.
Siksi on selkeästi tarpeen, että unioni ottaa käyttöön poliittisia ja taloudellisia toimia edistääkseen jatkuvaa, tasapainoista kehitystä näissä maissa, jotta ihmisille annetaan kotimaassaan edellytykset paitsi toimeentulon hankkimiseen, myös sosiaaliseen ja kulttuuriseen kehitykseen. Vain tällä tavoin voidaan varmistaa, että ihmisten mahdollinen maastamuutto tapahtuu harkitusti ja säännösten mukaisesti eikä epätoivoisesti tai laittomasti.
Arvoisa puhemies, lisäksi meidän kaikkien on pidettävä mielessä tarve kehottaa kaikkia eurooppalaisia toimielimiä voimakkaaseen, herkeämättömään toimintaan lasten pahoinpitelyä, naisten ja lasten hyväksikäyttöä - erityisesti seksuaalista hyväksikäyttöä - ja kaikkia sellaisia toimia vastaan, jotka loukkaavat yksilön fyysistä koskemattomuutta. Välineinä on käytettävä naapurimaiden hallitusten kanssa solmittavia tarkoituksenmukaisia sopimuksia.

Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, neuvoston ja komission juuri käsittelemä läheisyyspolitiikka vaikuttaa erittäin mielenkiintoiselta, sillä se on osa uutta ja joustavampaa yleisessä yhteistyössä sovellettavaa käytäntöä, joka on porrastettu ja eriytetty sekä mukautettu kussakin naapurimaassa vallitsevaan tilanteeseen. Tässä kohden mieleeni nousee kuitenkin neljä kysymystä.
Ensinnäkin naapurimaiden naapuruussopimuksiin perustuvia oikeuksia on toisinaan kuvattu määritelmällä "kaikki muu paitsi asema toimielimissä", jonka voidaan virheellisesti tulkita tarkoittavan "kaikki muu paitsi päätöksentekovalta". Tämä epäselvyys on selvitettävä.
Toiseksi sisällön suhteen on ollut keskustelua myös vapaan liikkuvuuden neljän osa-alueen laajentamisesta sisämarkkinoilla. Eikö olisi varsin hätiköityä sitoutua etukäteen tällaisiin toimiin? On liiankin selvää, että muut kysymykset, kuten turvallisuus, ovat huomattavasti kiireellisempiä.
Kolmanneksi vaikuttaa siltä, että uusi läheisyyspolitiikka on rajoitettava ehdokasvaltioiden ulkopuolisiin naapurimaihin. Turkki ei ole näiden maiden joukossa, mitä on vaikea ymmärtää, koska Turkin jäsenyyttä ei ole vielä virallisesti hyväksytty.
Neljänneksi Euroopan unioni ei aloita läheisyyspolitiikkaansa aivan tyhjästä. Se ei ole lähtöruudussa, sillä nykyisillä jäsenvaltioilla on jo omat suhteet naapureihin ja etenkin omiin rajanaapureihinsa. Miten eurooppalainen politiikka suhteutetaan olemassa oleviin kansallisiin politiikkoihin? Eikö jäsenvaltioille, jotka ovat uusien naapurimaiden välittömiä rajanaapureita, pitäisi antaa ratkaiseva asema tai erillinen neuvottelu-oikeus uuden eurooppalaisen politiikan suhteen?
Oostlander (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kansainvälisessä lehdistössä on ollut tänään aivan sattumalta Euroopan tulevaisuutta käsittelevä artikkeli, josta välittyy eräässä ranskalaisessa tutkimuslaitoksessa hahmoteltu dramaattinen kuva Eurooppaa uhkaavista vaaroista. Sen mukaan maiden väkiluku pienenee ja talouskasvu pysähtyy, ja tutkimuslaitoksen mukaan tilanne pysyy samankaltaisena pitkään. Innovatiivisessa vahvuudessa Euroopan unioni jää huomattavasti Yhdysvaltojen jälkeen. Ennuste on siis synkkä. Parannuskeinoksi ranskalainen tutkimuslaitos esittää silmien avaamista, kokonaisuuksien tarkastelua ja kauaskatseisempaa ajattelua kuin mihin komissio tällä hetkellä pystyy. Siitä artikkelissa on pohjimmiltaan kyse. En tiedä, käykö tämä parannuskeinoksi. Meidän on kuitenkin pidettävä joka tapauksessa Yhdysvallat mielessämme, sillä tuo maa on tärkeä naapurimme.
Tapahtumien kulusta Euroopassa ja naapurialueillamme minun on kuitenkin todettava, että lukiessani komission tiedonantoa koin déjà vu -ilmiön. Komissio on perillä koko laajentumishankkeesta ja siihen liittyvästä prosessista. Asiakirjaa lukiessa mielen valtaa vahva tunne siitä, että olemme aloittamassa jo uutta laajentumiskierrosta, vaikka tähän asti on tehty selväksi, ettei näin ole. Ympäröiville maille on tarjottu ainoastaan pääsyä sisämarkkinoille, ei osallistumista unioniin ja sen päätöksentekoprosesseihin. Katsomme kuitenkin, että yhteistä lähestymistapaa voidaan soveltaa kaikkiin ympäristöpolitiikkaa, yleistä järjestystä, turvallisuutta, rikollisuuden torjuntaa, valtionhallinnon laatua ja oikeusvaltion periaatetta koskeviin kysymyksiin - lyhyesti sanottuna lähes koko siihen kysymysten kirjoon, jota käsitellään myös ehdokasvaltioiden jäsenyysneuvotteluissa. Naapurimaiden kehitystä voidaan tarkastella vuosittain määräaikaiskertomuksissa, kuten tiedonannossa edelleen todetaan. Tämä muistuttaa hämmästyttävästi laajentumisprosessia. Lisäksi puhutaan konkreettisesti joukosta kansainvälisesti tunnustettuja vertailukohtia, joiden perusteella naapurimaita arvostellaan.
Mietinpä vain, onko kyseessä samanlainen tapaus kuin yleisten töiden ja vesihallinnon pääosastoon liittyvä ilmiö Alankomaissa. Kyseinen pääosasto on erittäin tehokas virasto, jonka tehtävänä on rakentaa jatkuvasti uusia patoja ja niillä suojattavia alamaita. Kun uusi alamaa on saatu aikaan, pääosastossa saatetaan todeta yhtäkkiä, että pato on liian matala, jolloin padon korottamistyöt on aloitettava välittömästi. Vaikka lausunkin tämän ehkä hieman kieli poskessa, voin hyvin kuvitella, että ilmiöllä saattaa olla jotakin yhteistä tämänhetkisen tilanteen kanssa. Käytännön työtä tekevät näkevät kauemmas kuin muut meistä.
Mikäli olen ymmärtänyt oikein, käsite laajempi Eurooppa tarkoittaakin naapurimaiden liittämistä Euroopan unioniin ilman, että ne osallistuisivat unionin päätöksentekoon. Tämä tekee maista tosiasiassa satelliittivaltioita, eli ne poistetaan esimerkiksi nykyisistä niitä koskevista yhteistyösopimuksista - Venäjä IVY:stä ja ehkä myös Pohjois-Afrikan maat niiden omasta arabimaiden liitosta. Käsitteen myötä oletetaan myös, että nykyiset jäsenvaltiomme täyttävät täysin tiedonannossa määritellyt vertailukohdat ja arviointiperusteet. Tästä uutisesta olen luonnollisesti hyvin tyytyväinen. Lienemme kaikki samaa mieltä siitä, että jokaista uutta ehdokasvaltiota on arvioitava samalla tavalla.
Mutta miten toimimme niiden maiden suhteen, joille emme missään tapauksessa voi tai halua antaa lupausta jäsenyydestä? Hyväksyvätkö ne tämänkaltaisen arvioinnin ja vuosittaiset tutkimukset? Mielestäni näyttää siltä, että laajemman Euroopan laajennusosasta saattaa tulla sellaisten maiden muodostama alue, joiden perinteet eivät salli eurooppalaisen demokratiamallin valitsemista. Voin kuvitella, että tällaisiakin maita on olemassa. Sellaisilta mailta puolestaan on itse asiassa vaikea kieltää jäsenyyttä, jotka valitsevat tuon mallin. Minkä moraalin perusteella näille maille voidaan ilmoittaa niiden tiedustellessa päivämäärää, etteivät ne voikaan liittyä unioniin? Minusta tuntuu, että tämänkaltaisista kysymyksistä on keskusteltava tulevaisuudessa perinpohjaisesti.

Iivari (PSE).
Arvoisa puhemies, elämme maailmassa, jossa voimme sitä paremmin mitä paremmin naapurimme ja muut kanssaihmiset voivat. Siksi on tärkeää kehittää politiikkaa, joka vahvistaa demokratiaa ja hyvinvointia unionin naapurialueilla.
Suomen liittyessä Euroopan unioniin unioni sai naapurikseen Venäjän ja lähes 1300 kilometriä yhteistä rajaa sen kanssa. Tuo raja muodostaa edelleen yhden maailman syvimmistä elintasokuiluista. Kehityksestä huolimatta Venäjällä on vielä ponnisteltavaa demokraattisen yhteiskunnan rakenteiden luomisessa. Demokratian ja kansalaisyhteiskunnan vahvistaminen säilyykin EU:n ja Venäjän yhteistyön perimmäisenä tavoitteena.
Laajentuminen merkitsee, että Suomen ja Venäjän rajan lisäksi unionille tulee 10 uutta Interreg/Tacis-rajaa. Nykyistä yhteistyön järjestelmää ei voida enää ylläpitää, mutta tähänastiset kokemukset yhteistyöstä on hyödynnettävä huolella.
Uudet jäsenet tuovat naapureiksi Valko-Venäjän, Ukrainan ja Moldovan. Niistä jokaisella on merkittäviä poliittisia ja taloudellisia ongelmia. Pahentuessaan ne voivat lisätä epävakautta Euroopassa. Huonoin tilanne on Valko-Venäjällä, jonka poliittinen tilanne on estänyt EU:n yhteistyön sen kanssa. Toivottavasti valmistautuminen vuoden 2004 vaaleihin avaa yhteistyölle edes orastavia mahdollisuuksia.
Komission tiedonannossa korostetaan aivan oikein rajatylittävää ja alueellista yhteistyötä uusien naapureiden kanssa. Yhteistyölle tulee kehittää uusi rahoitusinstrumentti. Sen tulee mielestäni pohjautua Interregin periaatteille ja olla joustava kunkin raja-alueen tarpeen mukaan. Keskeisiä periaatteita ovat monivuotisuus, päätösvalta alueilla sekä mahdollisimman tehokkaasti järjestetty hallinto ja maksatus. Tärkeätä on myös, että EU:n uusien jäsenvaltioiden asiantuntemus ja kulttuurinen osaaminen saadaan nopeasti käyttöön naapuruuspolitiikan suunnittelussa ja toteutuksessa.

Stenzel (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, vaikka Euroopan unionin laajentumista kymmenellä uudella jäsenvaltiolla ei ole vielä saatettu päätökseen, puhumme jo edelleen laajenevasta, hyvän naapuruuden leimaamasta Euroopasta. Meidän on luonnollisesti pohdittava, miten tuleva laajentunut unioni järjestää suhteensa naapurimaihin, kun unionin ulkorajat ulottuvat Ukrainaan, Moldovaan ja Valko-Venäjään saakka. Meidän on luotava mahdollisimman vahva kumppanuus erityisesti Ukrainan kanssa, ja lähestymistapamme on oltava kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen 4 artiklan nojalla myönteinen. Tämä merkitsee työskentelyä vapaakauppa-alueen hyväksi, kumppanuushankkeiden laajempaa hyödyntämistä ja Eurooppa-konferenssin käyttämistä naapuruuspolitiikkaa käsittelevänä foorumina.
Unionin ulkorajat ulottuvat pian myös Kroatiaan, jonka toivomme osallistuvan seuraavaan laajentumiskierrokseen yhdessä Romanian ja Bulgarian kanssa. Siksi onkin aivan oikein, että unionin maantieteellisistä ulkorajoista käydään keskustelua, johon myös uusien jäsenvaltioiden on voitava osallistua. Euroopan unionin jäsenyydelle on myös oltava selkeä vaihtoehto. Avoimeksi jäisi näin mahdollisuus kehittää Euroopan talousaluetta, jonka sisällä tiivistettäisiin suhteita ja lisättäisiin avustustoimia. Ymmärrän EU:n strategian, jonka myötä pyritään saattamaan Manner-Euroopassa sovellettava naapuruuspolitiikka ja Välimeren aluetta koskeva strategia tasapainoon. Mielestäni vaikuttaa kuitenkin siltä, että meidän olisi asetettava Euroopan tuleva naapuruuspolitiikka etusijalle, sillä muuten mahdollisuutemme sen toteuttamiseksi ja rahoittamiseksi saattavat heikentyä.
Tavoitteenamme on luonnollisesti oltava, että Euroopan unioniin keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä - tai ei lainkaan - liittyviä maita opastetaan Euroopan unionissa sovellettavien poliittisten arviointiperusteiden mukaisesti. Käytännön politiikassa on otettava huomioon yhteiskunnan demokratisoiminen, oikeusvaltion periaate sekä ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen kunnioitus - ei ainoastaan siksi, että Euroopan unionin jäsenyys häämöttää maiden näköpiirissä, vaan myös siksi, että nämä periaatteet ovat kyseisten kansojen oman edun mukaisia.

Volcic (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan kiinnittää huomiota aivan mantereemme laidalla sijaitsevaan alueeseen, Kaukasukseen, josta ministeri jo mainitsi ja jota myös esittelijä jäsen Napoletano käsitteli. Aihe on Euroopan kannalta kiinnostava, sillä historian kuluessa Kaukasus on kuulunut monessa vaiheessa Eurooppaan.
Armenia ja Georgia ovat kaksi vanhinta kristittyä maata. Keskiajalla Armeniaa pidettiin eurooppalaisena suurvaltana, eikä kukaan olisi kiistänyt 1800-luvun lopulla, etteikö Azerbaid?anin pääkaupunki Baku ollut myös eurooppalaisittain tarkasteltuna öljyteollisuuden pioneerien elinvoimainen keskus. Azerbaid?an on lisäksi nykyään tärkein raakaöljyn toimittaja Euroopan unionille.
Ensimmäisen maailmansodan päättymisen ja Neuvostoliiton romahtamisen välisenä aikana näiden kolmen maan hallitukset suuntautuivat monimuotoisuudestaan huolimatta kohti eurooppalaisia arvoja. Versaillesin sopimuksessa monille eurooppalaisille valtioille asetettiin tavoitteeksi tukea uusien demokratioiden syntyä.
Mainitut kolme tasavaltaa osallistuivat Helsingissä vuosina 1972-1975 järjestettyyn yleiseurooppalaiseen kokoukseen osana Neuvostoliiton delegaatiota, ja kaikki kolme kuuluvat Euroopan neuvostoon. Näin ollen maat eivät ole Euroopalle vieraita.
EU:n ja Etelä-Kaukasuksen välinen parlamentaarinen yhteistyökomitea on vieraillut näissä maissa useaan otteeseen, ja kolmen hallituksen esittämä ratkaisu kriisistä selviämiseksi on liittynyt jokaisella kerralla suhteiden mahdollisimman nopeaan tiivistämiseen Euroopan kanssa. Maissa elävän toivon mukaan jopa äärimmäisen vaaralliset kriisit, kuten Vuoristo-Karabahin tilanne, voidaan ratkaista, kun yhteys Eurooppaan vahvistuu.
Yhdysvallat ja Venäjä ovat alueella läsnä taloudellisista syistä. Onkin luonnollista, että muihin kysymyksiin keskittyvien kansallisten hallitusten on otettava käyttöön tasapainottavia toimia. Hallitukset pitäisivät kuitenkin myönteisempänä, jos Euroopan unionin kaltainen muu toimija osallistuisi tapahtumiin aktiivisemmin
Yhteistyökomiteamme, jonka edustajaksi olen itseni nimittänyt, oli vaikuttunut näissä kolmessa maassa - Armeniassa, Georgiassa ja Azerbaid?anissa -vallitsevasta luontaisesta tunteesta, jonka mukaan ne historiallisesti tarkasteltuna kuuluvat Eurooppaan.

Ferber (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olen erittäin tyytyväinen, että käymme tätä keskustelua tänään Euroopan parlamentissa, sillä meidän on todellakin käsiteltävä Euroopan ulkorajoja koskevaa kysymystä. Meidän on tarkasteltava poliittisesti kysymystä siitä, miten pitkälle Euroopan integraatio voi mennä. Samaa kysymystä pohdimme parhaillaan valmistelukunnassa. Mikä on se side, joka yhdistää meidät poliittisesti ja saa meidät toteuttamaan yhteisiä poliittisia toimia? Meidän on keskusteltava myös maantieteellisistä kysymyksistä. Missä kulkevat sen Euroopan maantieteelliset rajat, joka haluaa toimia yhteisesti tässä poliittisessa unionissa? Tämä johtaakin seuraavaan kysymykseen: miten aiomme menetellä niiden naapureiden kanssa, jotka jäävät tiiviisti yhdessä toimivan Euroopan ulkopuolelle?
Haluankin kiittää komissiota ja neuvostoa siitä, että ne ovat kiinnittäneet tiedonannossa ja tämänpäiväisessä keskustelussa huomiota juuri siihen, mitä Eurooppa kipeästi tarvitsee: laaja-alaiseen julkiseen keskusteluun tästä nimenomaisesta aiheesta, Euroopan maantieteellisestä laajentumisesta. Ei Euroopan mantereen laajentumisesta vaan Euroopan unionin sisällä tehtävän tiiviin poliittisen yhteistyön laajenemisesta. Meidän on myös lakattava ajattelemasta mustavalkoisesti, ikään kuin suhteilla voisi olla vain kaksi muotoa - unionin ulkopuolelle jääminen tai täysjäsenyys. Olisi pahin mahdollinen erehdys, jos antaisimme tämänkaltaisen kuvan ulospäin. Euroopalla on käytettävissään laaja valikoima yksilöllisen yhteistyön muotoja. Tulen itse vaalipiiristä, joka rajoittuu pysyvästi unionin ulkopuoliseen valtioon, Sveitsiin. Sveitsin suhteen on pystytty löytämään monia erilaisia ratkaisuja, esimerkiksi sopimuksiin perustuvia lainsäädäntöratkaisuja sekä yhteistyömuotoja, jotka perustuvat integraatioon ja erityisiin eurooppalaisiin ohjelmiin. Tämä on täydellinen esimerkki siitä, miten tietyn yksittäisen maan, Sveitsin, ja EU:n edut voidaan sovittaa yhteen ilman, että vaihtoehtoina pidettäisiin pelkästään ulkopuolelle jäämistä tai täysjäsenyyttä. Meidän olisikin jälleen kerran keskityttävä siihen, että käytettävissämme olisi laaja valikoima naapureidemme kanssa harjoitettavan yhteistyön muotoja, niin ettemme vain keskustelisi jatkuvasti yhä uusien maiden liittymisestä Euroopan unioniin.
Meidän on myös kysyttävä itseltämme, missä kulkevat Euroopan integroitumismahdollisuuksien rajat. Jos aiomme keskustella poliittisista rajoista ja poliittisesta vastuusta, meidän on myös pohdittava, kuka voi kulkea tätä tietä rinnallamme. Lopulta valtavaksi vapaakauppa-alueeksi rappeutuva Euroopan unioni ei ole sellainen malli, johon olen sitoutunut, ja uskon kollegojenikin ajattelevan samalla tavoin.
Odotan myös, että nämä keskustelut käydään julkisesti, ei siis neuvostossa eikä etenkään valtion- ja hallitusten päämiesten kokouksissa, jollaisessa Turkin jäsenyyskysymys käsiteltiin alle kolmessa minuutissa. Se ei ole oikea tapa käsitellä tällaisia kysymyksiä. Meidän on kuunneltava kansalaisia, ja sen viestin on välityttävä Strasbourgista tänään. Meidän on saatava kansalaiset mukaamme, ja jos he ovat valmiita kulkemaan kanssamme tätä tietä, meidän on poliittisella tasolla huolehdittava toteutuksesta yhdessä toimien.

Souladakis (PSE).
Arvoisa puhemies, vuoden kuluttua Euroopan unionissa on 25 jäsenmaata ja myöhemmin 27. Saamme näin ollen uusia naapureita, mutta vanhojakin naapureita jää ympärillemme. Uutta ympäristöä koskeva keskustelu on sekä hyödyllinen että välttämätön. Tästä näkökulmasta tarkasteltuna pidän ehdottomasti oikeana komission puheenjohtajan Prodin esittämää kantaa, jonka mukaan Euroopan unionin on pidettävä kaikkia uusia naapureita ystävinään ja kumppaneinaan. Meidän kaikkien on omaksuttava tämä kanta - niin kansojen kuin hallitustenkin kaikissa 25 tai 27 jäsenvaltiossa. Tietyissä tapauksissa saatetaan esittää vastakkaisiakin mielipiteitä, joskus avoimesti ja joskus salaisesti, mikä saattaa johtua sukupolvien takaisista tapahtumista tai menneiden ristiriitaisuuksien ja/tai vihollisuuksien elpymisestä. Missään tapauksessa emme kuitenkaan kaipaa jakautumista, emme kaipaa rautaesirippuja emmekä uusia kylmän sodan rintamia. Meidän täytyy nähdä monet uudet naapurimme mahdollisina ehdokkaina integroitaviksi Euroopan unioniin tai, kävi miten kävi, kumppaneinamme ja ystävinämme. Kaikkien kantojen on kuitenkin heijastettava kunkin kansakunnan vapaata demokraattista tahtoa.
Euroopan rajoilla on laajentumisen jälkeen suoriuduttava mielenkiintoisista tehtävistä, joilla on usein laajempikin geopoliittinen ja strateginen merkitys. Niillä on merkitystä myös maille, jotka eivät sijaitse juuri kyseisillä alueilla, sillä nekin osallistuvat kehitystyöhön. Kansat Ukrainassa, Valko-Venäjällä, Moldovassa, Venäjällä, Länsi-Balkanilla, Kaukasuksella, Lähi-idässä ja Välimeren toisella puolen odottavat paljon Euroopan unionilta, meiltä. Meidän on vastattava myönteisellä tavalla heidän odotuksiinsa.

Palaan vielä Euroopan rajoja koskevaan kysymykseen lisäämällä siihen, mitä jäsen Volcic totesi Kaukasuksesta, että antiikin Kreikasta peräisin olevassa tragediassa Prometheuksesta nimenomaan Kaukasuksen sanotaan olevan paikka, jossa jumalat sitoivat Prometheuksen rangaistukseksi siitä, että tämä oli antanut ihmisille tulen, erään nykyaikaisen sivilisaation perimmäisistä elementeistä.

Morillon (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Verheugen, mielestäni laajemman Euroopan uusia naapureita koskevan aloitteen pääasiallinen tavoite ei ole antaa liittymisvuoroaan odottavien naapureiden joutua jonakin päivänä sivuun. Ne ovat jo tietoisia vaatimuksistamme, jotka jatkossakin perustuvat Kööpenhaminan Eurooppa-neuvoston vahvistamiin arviointiperusteisiin, vaikka vaatimuksia epäilemättä selkiytetäänkin valmistelukunnalta odottamissamme perustuslakia koskevissa ehdotuksissa.
Korostin tämän seikan merkitystä tämänaamuisen keskustelun aikana, mutta haluan nyt välittää teille liikuttavan arvion eräästä tällaisesta maasta, joka oman näkemyksensä mukaan odottaa parhaillaan Euroopan neuvoston lastentarhassa, kunnes se jonakin päivänä päästetään isompien lasten leikkikentälle Euroopan parlamenttiin. Kuulin tämän Mostarissa, missä, kuten tiedätte, katolisten kroaattien ja islaminuskoisten bosnialaisten välinen kilpailutilanne ja pelko on Euroopan unionin pyrkimyksistä huolimatta edelleen aivan liian voimakas. Mostarin kroatialainen kaupunginjohtaja kertoi minulle, että ainoa katolisia kroaatteja ja islaminuskoisia bosnialaisia yhdistävä tekijä on tunne ja usko siitä, että heidän on oltava yhdessä eurooppalaisia.
Tällainen on siis tilanne vuoroaan odottavissa maissa. Otan kyllä huomioon kaikki esittelijämme Napoletanon ajatukset, mutta en liene ainoa henkilö, joka kysyy, emmekö voisi lähettää tämän mietinnön myötä erittäin vahvan viestin kaikille niille, joilla ei ole halua eikä aikomustakaan pyrkiä jäseneksi. Ajattelen erityisesti Välimeren eteläpuolisia naapureitamme. Tuolla alueella monet pelkäävät, että Keski- ja Itä-Eurooppaan suuntaamamme toimet saattavat aiheuttaa yhteyksien hiipumisen heidän omiin maihinsa, jotka ovat nykyiselläänkin liian vähän institutionalisoituneita. Syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jälkeen päätimme varsin yksimielisesti antaa esimerkiksi uuden sysäyksen Barcelonan prosessille ja muodostaa sen myötä Euro-Välimeri-foorumin. Tämä foorumi ei valitettavasti toimi tällä hetkellä Irakin sodan vuoksi. 
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, eikö nyt olisi aika elvyttää tämä aloite viipymättä?

Poignant (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan unioni ei ole koskaan asettanut itselleen rajoja. Lähtökohtana oli kuusi maata, mutta niitä olisi aivan hyvin voinut olla seitsemän tai kahdeksan. Tänäkin päivänä perustuslakiehdotuksen 3 artiklassa sanotaan: "Unioniin voivat liittyä kaikki Euroopan valtiot, joiden kansoilla on samat arvot", mutta siinä ei määritellä lainkaan, mitä Euroopan valtioilla tarkoitetaan. Ei ole myöskään hyvä olla kertomatta ihmisille, missä rajat sijaitsevat, sillä se herättäisi heissä pikemminkin levottomuutta kuin rauhoittaisi heitä.
Jokaisella ihmisellä onkin mielessään rajoja. Jotkut ihmiset, kuten minäkin, katsovat Pohjois-Afrikan maiden kuuluvan niiden sisään, sillä nuo maat ovat naapureitamme ja ystäviämme. Siksi on tarkoituksenmukaista luoda niiden kanssa mahdollisimman kattavia kumppanuuksia. Rajojen sisään kuuluvat myös Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina, sillä ne muodostavat osakokonaisuuden, aivan kuten Venäjäkin. Nekin ovat naapureitamme ja ystäviämme.
Monet jättävät Turkin ja Kaukasuksen rajojen ulkopuolelle. Teimme lupauksen niitä koskevasta integraatiosta 40 vuotta sitten, mutta ei ole lainkaan varmaa, tukevatko kansalaiset meitä sen osalta. Itse asiassa Turkin ja Kaukasuksen liittyessä unioniin naapureitamme olisivat Iran, Irak ja Syyria. Nähdäkseni tälle ryhmälle olisi ehdotettava mahdollisimman tiivistä yhteistyötä.
Varmistaaksemme Euroopalle menestyksekkään tulevaisuuden meidän on joka tapauksessa asetettava rajat unionin laajentumiselle. Emme saa haukata liian isoa palaa kerralla.

Gawronski (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, edellisessä täysistunnossa annoimme hyväksyntämme hankkeelle, joka kuuluu Euroopan unionin historian uskaliaimpiin - kymmenen uuden jäsenmaan liittymiselle unioniin.
Haasteet eivät ole kuitenkaan vielä loppuneet. Näköpiirimme avartuu ja rajat loittonevat, ja uusien jäsenmaiden liittyminen kannustaa unionia vahvistamaan suhteitaan uusiin naapureihinsa. Näkemykseni mukaan unionin kyky tarjota kansalaisilleen turvallisuutta, vakautta ja kestävää kehitystä riippuu tulevina vuosina sen halusta ja kyvystä vauhdittaa ja kehittää uusien naapurimaiden kanssa tehtävää yhteistyötä ja niiden kanssa käytävää keskustelua. Laajempi Eurooppa -aloitteessa huomiomme kiinnitetäänkin Euroopan unionin uuteen läheisyyspolitiikkaan, jossa pyritään määrittelemään uusia naapurimaita koskeville suhteille strateginen kehys tulevaksi vuosikymmeneksi.
Puola on yksi niistä maista, jotka ovat nyt tosiasiallisen unioniin liittymisensä kynnyksellä. Olen itse Puolaa koskevan mietinnön esittelijä. Pidän erityisen myönteisenä sitä merkittävää asemaa, joka tällä suurella rajavaltiolla on kehitettäessä naapuruussuhteita Ukrainan, Valko-Venäjän ja ennen kaikkea Venäjän kaltaisten maiden kanssa, kuten presidentti Kwasniewski juuri tänään totesi. 
Lopuksi mainitsen eteläisen Välimeren maat, jotka ovat esimerkiksi Italian erityisen mielenkiinnon kohteena. Lähes kaikki nämä maat rajoittuvat Välimereen, joka näin muodostaa luonnollisen yhdyssiteen Euroopan unionin ja eteläisen Välimeren maiden välille.
Yhteenvetona totean toivovani, että neuvosto ja komissio - ottaen erityisesti huomioon Italian lähestyvän puheenjohtajakauden - pystyvät yhdessä Euroopan parlamentin kanssa luomaan paremmat geopoliittiset olosuhteet, jotta Euroopan uudistamishanke voidaan toteuttaa. Tavoitteena on oltava paitsi poliittisessa mielessä laajempi, myös taloudellisesti ja sosiaalisesti kehittyneempi Eurooppa, jotta erilaiset mutta yhteisten intressien yhdistämät maat voivat muodostaa terveen kokonaisuuden huolimatta maiden välisistä historiallisista eroista ja yksilöllisistä kokemuksista.

Gahler (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen komission tiedonantoon. Myönnän olleeni aluksi hieman yllättynyt siitä, että Libyan ja Valko-Venäjän tapaisia maita käsiteltiin samassa tiedonannossa. Näillä kahdella maalla, kuten muillakin eteläisen Välimeren ja Itä- ja Kaakkois-Euroopan mailla, on varsin vähän yhteistä lukuun ottamatta niiden suhteellisen läheistä maantieteellistä sijaintia Euroopan unioniin nähden. Siksi olenkin tyytyväinen, että kutakin maata aiotaan käsitellä erikseen. Puheenjohtajavaltio on ilmoittanut tästä, ja komission jäsen puhui toimintaa koskevista suunnitelmista. Kun käytännöllisesti katsoen kaikista naapureistamme on näin ollen sanottu jotakin, kokonaisuuden nimissä olisi voitu sanoa jotakin myös Norjasta ja Sveitsistä, vaikkapa vain esimerkkinä siitä, mitä - ainakin Norjan tapauksessa - voidaan saavuttaa pyrkimättä varsinaiseen jäsenyyteen.
Mielestäni otsikon "Eri maat, yhteiset intressit" tapaiset ilmaukset ovat jokseenkin epätarkkoja. Maiden tavoitteet ovat itse asiassa erilaisia. On todettu, että joillakin mailla on mahdollisuuksia päästä jäseneksi ja joillakin ei. Euroopan neuvostoon kuuluvilta mailta voimme halutessamme vaatia paljon enemmän esimerkiksi siten, että myöntäessämme kauppaetuuksia esitämme ihmisoikeuksiin liittyviä vaatimuksia. Emme saa kuitenkaan tehdä tarjouksia, joita emme voi pitää. Emme voi tarjota neljää vapautta kaikille naapurimaille siten kuin komissio lupaa tiedonantonsa 3 kohdassa seuraavin sanoin: "mahdollisuus osallistua EU:n sisämarkkinoiden toimintaan sekä mahdollisuus pidemmälle ulottuvaan integraatioon ja vapauttamiseen ihmisten, tavaroiden, palveluiden ja pääoman vapaan liikkuvuuden edistämiseksi". Onneksi komission jäsen ei toistanut tätä tiedonannosta otettua lainausta sellaisenaan. Tiedonannosta saa kuitenkin melkein sellaisen vaikutelman, että olisimme tarjoamassa Eurooppaa naapurimaille kuin tarjottimella. Nähdäkseni havaittavissa ei ole minkäänlaista poliittista yhteisymmärrystä siitä, että esimerkiksi Pohjois-Afrikalle ja Venäjälle voitaisiin ennustettavissa olevan poliittisen tulevaisuuden aikana myöntää vapaa liikkuvuus. Siksi vaadinkin komissiota laatimaan realistisia toimintasuunnitelmia, jotka eivät herätä vääriä odotuksia eivätkä kuormita EU:ta liikaa.

Tannock (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, on tärkeää, että EU vakiinnuttaa suhteet uusiin naapurimaihinsa luomalla laajentuessaan vaurauden alueen ja ystäväpiirin, johon sillä on läheiset, rauhanomaiset ja yhteistyöhön perustuvat taloudelliset suhteet.
Vastapainona konkreettiselle edistymiselleen Venäjälle, läntisille uusille itsenäisille valtioille ja eteläisen välimeren maille olisi tarjottava mahdollisuus osallistua EU:n sisämarkkinoiden toimintaan sekä niin sanottuihin neljään vapauteen - käytännöllisesti katsoen kaikkeen muuhun paitsi toimielinten työskentelyyn. 
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 49 artiklassa määrätään, että jokainen Euroopan valtio voi hakea Euroopan unionin jäsenyyttä. Tämän perusteella jäsenyys ei ole mahdollinen Euroopan ulkopuolisella Välimeren alueella sijaitseville kumppaneillemme. Venäjä ja Valko-Venäjä eivät halua liittyä Euroopan unioniin vaan ovat tyytyväisiä kumppanuus- ja yhteistyösopimukseen, ja Maghreb-maat suunnittelevat jäsenyyttä Afrikan unionissa. Sitoutumista Valko-Venäjän tilanteeseen ja sen kanssa tehtävää yhteistyötä on kuitenkin välttämätöntä tiivistää yhteisten intressien osalta, jotta maassa tehtäviä uudistuksia voidaan tukea.
Huolimatta 49 artiklasta on olemassa yhä vakava vaara, että Moldova ja Ukraina pitävät prosessin eriyttämistä riittämättömänä ja näkevät sen ainoastaan keinona etäännyttää EU:ta maiden oikeutetuista jäsenyyspyrkimyksistä. Lisäksi ehdotus, jonka mukaan kaikille naapurimaille olisi taattava henkilöiden vapaa liikkuvuus, vesittäisi tämänhetkiset pyrkimykset rajoittaa EU:hun suuntautuvaa laajamittaista maahanmuuttoa. Ammattitaitoisten ja koulutettujen ihmisten siirtyminen naapurimaihin aiheuttaisi Moldovan ja Ukrainan kaltaisille maille myös vakavan aivovientiongelman, joka vahingoittaisi maiden taloutta. 
EU tarkastelee kuitenkin keinoja ulkorajojen ylittämisen helpottamiseksi yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisille. Loppujen lopuksi olen itse sitä mieltä, että selkeät rajat takaavat hyvän naapurisovun.
Lopuksi ehdotan, että niin Phare-ohjelmaa kuin muitakin ennen liittymistä käytettäviä, unioniin liittyviä maita hyödyttäneitä rahoitusvälineitä laajennettaisiin ja että Euroopan investointipankki ottaisi samalla vastuulleen läntiset uudet itsenäiset valtiot, minkä myötä korvattaisiin tämänhetkinen rajoittunut Tacis-ohjelma ja lähestymistapa, joka ei johda yksityisellä sektorilla taloudellisiin investointeihin.

Hernández Mollar (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa toteamalla, että Euroopan komission 11. maaliskuuta esittelemä aloite on paras vastaus, jonka Euroopan unioni voi antaa tiettyihin laajentumisen herättämiin pelkoihin.
Tämä ehdotus perustuu yleisnäkemykseen uuden Euroopan asemasta ympäristössään, vaikka siinä otetaankin huomioon kunkin maan yksilöllinen näkökulma puuttumatta maiden Eurooppaa koskeviin tavoitteisiin. Tämän pitäisi olla selvää.
Tämä uusien naapureiden muodostama alue on rakennettava niiden yhteisten arvojen mukaisesti, joiden määrittämistä meidän on edelleen jatkettava. EU:n etelärajaa koskeva strategia ei voi rajoittua demokratisoinnin ja inhimillisen kehityksen osalta pelkkään demokratialausekkeeseen. Yhdysvallat toteuttaa parhaillaan tätä kysymystä koskevaa maailmanlaajuista strategiaa kasvaneiden määrärahojen turvin, eikä Euroopan unionikaan voi unohtaa demokratisoinnin tukemisen valtavaa tarvetta lähimmillä kulttuurisilla ja strategisilla raja-alueillaan. Tukemisen on tapahduttava vähitellen ja realistisesti mutta kuitenkin tiukoin ehdoin.
Euroopan unionin on luotava yhteisen vaurauden alue, jota kumppanimme Välimeren alueella ovat aina pyytäneet. Alueen on kuitenkin perustuttava myös yhteiseen vastuuseen ennen kaikkea maahanmuuton osalta, joka on tämän parlamentin erityisenä huolenaiheena. Tämän saavuttamiseksi komission tekemiin henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskeviin ehdotuksiin on tutustuttava huolella, ja niistä on käytävä syvällistä keskustelua. Myös parlamenttia on kuultava.
Tässä aloitteessa uusille naapureille esitetyn maailmanlaajuisen ja alueellisen strategian on toimittava alueellista integraatiota edistävänä kannustimena ja vahvistettava rajat ylittävää eteläisen ja itäisen Välimeren maiden välistä yhteistyötä, jota ei tällä hetkellä esiinny juuri lainkaan. Sen on myös murrettava lopullisesti muurit, joiden vuoksi monien Välimeren maiden väliset rajat ovat kokonaan suljettuja.
Tänään käsittelemämme aloitteen on oltava uskottava, ja siitä on saatava konkreettisia tuloksia. Tämä edellyttää riittäviä rahavaroja. Meidän onkin tarkasteltava tiettyjä ehdotuksia, jotka koskevat esimerkiksi Euro-Välimeri-alueen kehityspankkia.
Lopuksi totean, että meidän on myös tarkasteltava mahdollisuuksia järjestää eräänlainen "naapuruuskonferenssi", johon osallistuisivat maiden valtion- ja hallitusten päämiehet ja jossa käsiteltäisiin yhteisiin intresseihin liittyviä kysymyksiä. Käsiteltäviin kysymyksiin kuuluisi myös Lähi-idän tilanne, ja konferenssiin osallistuisivat kriisin molemmat osapuolet sekä kaksi niin sanotun kvartetin jäsentä.

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, esitän vain kolme lyhyttä huomautusta. Ensinnäkin toistan, ettei lopullista suunnitelmaa ole vielä tehty. Tilanne on pikemminkin se, että suunnitelmaa kehitetään parhaillaan yhdessä jäsenvaltioiden ja kumppaneiden kanssa niiden ajatusten pohjalta, jotka komissio on teille esittänyt. Tämä suunnitelma eriytetään ja räätälöidään vastaamaan kunkin maan tarpeita, joten ei ole pelkoa siitä, että esimerkiksi Libyalle tarjottaisiin vapaata liikkuvuutta. Sen sijaan käytettävissä olevat välineet tutkitaan, jotta nähdään, mitkä niistä sopivat parhaiten millekin maalle ja miten voimme hyödyntää olemassa olevia yhteistyömahdollisuuksia. Tarkoituksena on, että meillä olisi ensi vuoden kuluessa kaikkia koskeva strategia tulevaisuutta varten.
Toiseksi tässä suunnitelmassa käsitellään maita, joilla ei ole minkäänlaisia mahdollisuuksia päästä jäseneksi. Mielestäni tein tämän selväksi, joten en ymmärrä, miksi useat parlamentin jäsenet ovat esittäneet, että nyt valmisteltaisiin salaisesti jo seuraavaa laajentumiskierrosta. Nämä maat sisältyvät ohjelmaan juuri siksi, ettei niillä ole mahdollisuuksia jäsenyyteen. Jäsenyyteen on mahdollisuuksia kaikilla muilla mailla, joista olemme keskustelleet täällä, eli Balkanin mailla, Bulgarialla, Romanialla ja Turkilla. Euroopan talousalueen mailla ja Sveitsillä on Euroopan unionin kanssa joka tapauksessa erityinen sopimussuhde, joka on viety jo äärirajoille. Ainoa mahdollinen eteenpäin suuntautuva askel näille maille on täysjäsenyys, sillä niillä ei ole muita vaihtoehtoja avoinna. Maat saavat kuitenkin itse päättää, haluavatko ne sitä.
Näin tulen viimeiseen kysymykseen, jota haluan selventää. On sääli, ettei jäsen Ferber ole enää täällä, vaikka pyysinkin häntä jäämään kuuntelemaan sanojani. Minun on todellakin puolustettava EU:n valtion- ja hallitusten päämiehiä sitä syytöstä vastaan, jonka mukaan Turkin hakemus olisi käsitelty vain kolmessa minuutissa. Näin ei ollut Helsingissä sen paremmin kuin Kööpenhaminassakaan, vaan molemmissa tapauksissa asiasta käytiin yksityiskohtaista keskustelua tuntien ajan. Jäsen Ferber viittasi ehkä siihen, että Kööpenhaminassa kesti vain kolme minuuttia päättää, kumpi Kyprosta koskevista pöytäkirjoista olisi hyväksyttävä, pöytäkirja A vai pöytäkirja B, minkä myötä varmistui, että osapuolet eivät päässeet Kööpenhaminassakaan sopuun poliittisesta ratkaisusta. Haluan korostaa, että Turkin kysymystä käsitellään neuvostossa aina erittäin huolellisesti ja että siihen on käytetty hyvin paljon aikaa.

Puhemies.
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen. Vastauksenne jäsen Ferberille on joka tapauksessa vastaus koko parlamentille, ja se on luettavissa pöytäkirjasta. 
Keskustelu on päättynyt.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat valmistautumisesta EU:n ja Venäjän huippukokoukseen. 
Puheenvuoro on neuvoston puheenjohtajalla Yiannitsisilla.

Yiannitsis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, olen saanut erittäin ajankohtaisen tehtävän puhua Euroopan unionin ja Venäjän suhteista nyt, kun toukokuun lopussa Pietarissa pidettävä huippukokous on antanut meille täällä parlamentissa ja kollegoillemme Moskovassa mahdollisuuden tarkastella yhtenäisesti yhteistyömme näkökohtia. Valmistautuminen huippukokoukseen on myös tilaisuus lähestyä globaalimmasta näkökulmasta tätä Venäjän kanssa tehtävää yhteistyötä koskevaa kysymystä ja erityisesti osoittaa yhteinen halumme lujittaa suhteitamme pyrkimällä yhteisiin tavoitteisiin ja ratkaisemaan yhdessä ongelmat ja avaamaan uusia tulevaisuudennäkymiä.
Suunnitelmamme keskeisin osatekijä on sen ymmärtäminen, että Venäjä on unionin strateginen kumppani, sen suurin ja tärkein naapurivaltio. Samalla laajentuminen lisää yhteydenpitoa ja tuo mukanaan yhteisiä intressejä ja etenkin yhteisiä haasteita. Huolimatta ongelmista, joita Venäjä on kohdannut pyrkiessään siirtymään markkinatalouteen, se on edelleen valtavien mahdollisuuksien maa. Myös tämänhetkinen kansainvälinen ilmapiiri on muistuttanut meitä jälleen kerran EU:n ja Venäjän strategisten suhteiden tärkeydestä. 
Tästä huolimatta emme voi unohtaa Venäjän pääasiallisia heikkouksia. Kuten juuri totesin, Venäjän talous on edelleen siirtymävaiheessa. Venäjän talouden volyymi on ainoastaan kymmenesosa 15:n Euroopan unionin jäsenvaltion taloudesta; 4 prosenttia viennistämme suuntautuu Venäjälle, kun taas 40 prosenttia Venäjän viennistä kohdistuu Euroopan unioniin. Markkinatalouden instituutiot ovat myös heikkoja, ja ongelmia on erityisesti rahoitusalalla, jonka sääntelykehystä on kehitettävä. 
Lisäksi Venäjä ei ole vieläkään liittynyt Maailman kauppajärjestöön. Maan poliittisesta järjestelmästä saa samanlaisen kuvan; demokratian vakauttamisessa tapahtuneesta merkittävästä edistyksestä huolimatta puutteita on edelleen havaittavissa ihmisoikeuksien alalla erityisesti T?et?eniassa, johon palaan myöhemmin. Myös järjestäytynyt rikollisuus ja korruptio aiheuttavat ongelmia. 
On epäilemättä unionin edun mukaista tukea Venäjää vakaan, demokraattisen ja vauraan yhteiskunnan luomisessa lujittamalla sen yhteyksiä Eurooppaan. Tässä olemme onnistuneet muidenkin maiden tapauksessa hyödyntäen tietenkin eri välineitä kuin Venäjän kanssa. Vaikka käyttämämme keinot ovatkin erilaisia, toimintamme perustana ovat aina samat pääasialliset tavoitteet eli unionin arvojen juurruttaminen sitä ympäröiviin maihin, niin maantieteelliseen kuin poliittiseenkin ympäristöömme. Teimme heti Kreikan puheenjohtajakauden alussa aloitteita tässä hengessä alustavan arvion laatimiseksi Venäjää koskevan yhteistyökehyksen asianmukaisuudesta. Kuten tiedämme, Venäjän-suhteemme perustuvat sopimusteknisesti kumppanuus- ja yhteistyösopimukseen, joka allekirjoitettiin Kreikan edellisellä puheenjohtajakaudella vuonna 1994. Haluaisin muistuttaa, että Euroopan unioni on tehnyt kaikkien entisen Neuvostoliiton maiden kanssa tällaisen sopimuksen lukuun ottamatta Baltian maita, jotka olemme juuri toivottaneet tervetulleiksi unioniin. Näin ollen muutamia eroavaisuuksia lukuun ottamatta samanlainen sopimus sitoo meitä Venäjään kuin Keski-Aasian maihin. Sopimuksen suhteettomuus kävi ilmeiseksi nopeasti, sillä kumppanuus- ja yhteistyösopimus ei kattanut riittävän useita aloja, kuten tiivistä yhteistyötä oikeus- ja sisäasioissa, ulko- ja puolustuspolitiikassa, ydinaseiden leviämisen estämisessä, terrorismin torjunnassa ja muissa asioissa. Tämä oli yksi tärkeimmistä syistä, joiden vuoksi otimme vuonna 1999 käyttöön yhteisen Venäjän-strategian. Yhteistyötä toteutettiin useiden yksittäisten aloitteiden avulla, joista voidaan mainita esimerkiksi energia-alan vuoropuhelu, aloite yhteisen eurooppalaisen talousalueen luomiseksi sekä toimintasuunnitelma oikeus- ja sisäasioihin liittyvästä yhteistyöstä, mutta näillä ei kuitenkaan ole sopimuksessa vahvistettua oikeusperustaa.
EU:n ja Venäjän välisen yhteistyökehyksen asianmukaisuutta koskevat arviot eroavat toisistaan sen osalta, kuinka laaja-alaisesti suhteita tarkastellaan. Yleisesti ollaan sitä mieltä, että yhteistyökehys ei pääosin ole pysynyt mukana maailmanpoliittisissa tapahtumissa, mikä käy tulevaisuudessa ilmi yhä selvemmin. Toisaalta EU tai Venäjä eivät kumpikaan vaikuta olevan valmiita uudistamaan yhteistyökehystä perinpohjaisesti, sillä tällainen uudistus edellyttäisi uusia aikaavieviä neuvottelu- ja ratifiointimenettelyjä. Puheenjohtajavaltio ehdotti näin ollen, että huippukokouksessa olisi keskityttävä ainoastaan EU:n ja Venäjän suhteiden tulevaisuuteen, jota olisi käsiteltävä kahdessa vaiheessa, joista Pietarin huippukokous olisi luonnollisesti lähtökohtaisesti päätöksentekovaihe. Ensimmäisessä vaiheessa uudistettaisiin yhteistyörakenteita tavoitteena järkeistää rakenteita ja varmistaa konkreettisten tulosten säännöllisyys. Toisessa vaiheessa tutkittaisiin mahdollisuutta antaa huippukokouksessa poliittinen kehotus aloittaa prosessi ehdotusten työstämiseksi ja yhteistyökehyksen lujittamiseksi aloilla, joilla se on tarpeen. 
Prosessin ensimmäisestä, yhteistyörakenteiden uudistamisen vaiheesta on jo saatu tulokseksi Venäjälle esitettyjä ehdotuksia, joihin toivomme Venäjän vastaavan myönteisesti, mikä toivottavasti näkyy huippukokouksessa tehtävissä päätöksissä. 
Osapuolilla on joitakin toiseen vaiheeseen liittyviä varauksia siitä, kuinka suositeltavaa on aloittaa Venäjän-suhteidemme uudistaminen hetkellä, jolloin nykyistä yhteistyökehystä ei ole vielä pantu täysin täytäntöön. Jotta saisimme Venäjän aloittamaan järjestelmänsä asteittaisen yhdenmukaistamisen Euroopan standardeihin nähden, tarvitsemme mielestämme tasapainoisen kannustimia ja edellytyksiä sisältävän toimintamallin, johon voidaan sisällyttää myös aloitteet yhteistyökehyksen pitkän aikavälin parantamisesta aloilla, joilla tiedämme sen olevan tarpeen ja joilla kaikista merkeistä päätellen parantamista on tapahduttava ennemmin tai myöhemmin, eli erityisesti toisen ja kolmannen pilarin asioissa. 
Olemme myös sitä mieltä, että Pietarin huippukokous, joka on ensimmäinen laatuaan laajentumisesta tehdyn sopimuksen jälkeen ja johon osallistuvat kaikki uudet jäsenvaltiot, on asianmukainen foorumi tämän askelen ottamiseksi. 
Venäjän-suhteitamme koskevien keskipitkän ja pitkän aikavälin suunnitelmien lisäksi tarkoituksenamme on myös saavuttaa konkreettisia tuloksia useissa avoinna olevissa asioissa. Eräs tärkeä asia, jossa on edetty erittäin hitaasti osana yhteisiä suhteitamme, on Venäjän monenvälistä ydinvoima- ja ympäristöohjelmaa koskevan sopimuksen allekirjoittaminen, jonka on nyt tarkoitus toteutua 21. toukokuuta Tukholmassa. 
Toiseksi olemme onnistuneet ratkaisemaan ihmisten liikkuvuutta Kaliningradin ja muun Venäjän välillä koskevan ongelman. 
Kolmanneksi on aloitettu EU:n ja Venäjän välisen takaisinottosopimuksen tekemistä koskevat neuvottelut, jotka toivottavasti saatetaan pian päätökseen. 
Neljänneksi suhtaudumme toiveikkaasti siihen, että kumppanuus- ja yhteistyösopimukseen perustuva riitojenratkaisuväline saadaan perustettua huippukokoukseen mennessä. 
Olemme saaneet myönteisiä tuloksia myös pyrkimyksistämme saada Venäjä kutsumaan Pietarin huippukokoukseen unionin kymmenen uutta jäsenvaltiota. Näin huippukokouksen symbolinen merkitys kasvaa entisestään, ja sillä voidaan osaltaan edistää sellaisen rauhanomaisen ja turvallisen Euroopan rakentamista, joka vastaa haasteisiin tiivistä yhteistyötä hyödyntäen. 
Venäjän kanssa käydyissä neuvotteluissa päätettiin lisäksi liittää toisiinsa Venäjälle tärkeissä asioissa tapahtuva edistys ja EU:lle tärkeissä asioissa tapahtuva edistys, jotta pääsisimme täsmällisesti määriteltyihin tavoitteisiin. Näin ollen olemme keskittäneet toimemme ympäristöön, millä tarkoitan, että Venäjän on ratifioitava Kioton pöytäkirja, ydinturvallisuuteen, meriturvallisuuteen sekä oikeus- ja sisäasioihin, ja erityistä huomiota kiinnitetään takaisinottosopimusta koskevien neuvottelujen edistymiseen. Lisäksi haluan korostaa, että on yhteisen etumme mukaista torjua Afganistanista ja Keski-Aasiasta peräisin olevien huumeiden aiheuttama uhka.
Haluan sanoa muutaman sanan T?et?eniasta, joka on meille erittäin tärkeä aihe. Ensinnäkin haluan vielä kerran ilmaista järkytykseni viimeaikaisista terroristien tekemistä pommi-iskuista, joissa on kuollut kymmeniä ihmisiä. Tänään on jälleen tapahtunut terroristi-isku. Toisaalta suhtaudun myönteisesti presidentti Putinin terroristi-iskun jälkeen antamiin lausuntoihin, joissa hän lupasi jatkaa toimia ongelman ratkaisemiseksi poliittisin keinoin. Puheenjohtajavaltio katsoo, että poliittinen menettely ja vuoropuhelu ovat ainoa keino ratkaista ongelma pysyvästi. Käytämme kaikki tilaisuudet hyväksemme korostaaksemme ihmisoikeuksien kunnioittamisen merkitystä sekä sitä, että ihmisoikeusloukkauksiin ja kansainvälisen humanitaarisen lain rikkomiseen syyllistyneitä henkilöitä on rangaistava. Samalla meidän on kannustettava Moskovaa, jotta se alkaisi soveltaa T?et?eniaa koskevaa kokonaisvaltaista politiikkaa, jonka tavoitteena on rauhan vakauttaminen, luottamuksen ilmapiirin lujittaminen sekä alueen taloudellinen ja yhteiskunnallinen uudelleenrakentaminen. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi meidän on tutkittava mahdollisuuksia laatia erityisiä ohjelmia, joiden tarkoituksena on edistää demokratiaa, oikeusvaltion periaatetta, instituutioita ja yhteiskunnallista elpymistä. 
Panemme tyytyväisenä merkille, että maaliskuun kansanäänestys saatiin järjestettyä ilman väkivaltaisuuksia erityisen vaikeasta tilanteesta huolimatta. On huomattava, että mahdollisista sääntöjenvastaisuuksista ja organisoinnin puutteesta huolimatta perustuslakia puoltavaa äänestystulosta voidaan ensi näkemältä pitää myönteisenä ja ensimmäisenä askelena, jonka Moskova on ottanut löytääkseen poliittisen ratkaisun T?et?enian kysymykseen. Puheenjohtajavaltio katsoo lisäksi, että Etyjistä voi olla arvokasta apua Venäjän viranomaisille alueella toteutettavissa toimissa.
Tuemme lämpimästi Etyjin puheenjohtajana toimivaa Hollandia, joka keskustelee Venäjän hallituksen kanssa Etyjin uuden T?et?enian edustuston menettelytavoista. Suhtaudumme myönteisesti tähän asti käydyistä keskusteluista saatuihin tuloksiin, joiden myötä valmistellaan Hollandin saapumista alueelle, ja toivomme, että Etyj voi näin aloittaa toimintansa ja edistää osaltaan rauhanpyrkimyksiä ja demokratiaa alueella.

Verheugen
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, Pietarissa piakkoin järjestettävä EU:n ja Venäjän huippukokous tarjoaa tervetulleen mahdollisuuden luoda lyhyt katsaus suhteisiimme ja tarkastella ongelmia, jotka meidän on yhdessä ratkaistava. 
Molemmat osapuolet ovat täysin samaa mieltä siitä, että laaja-alaisten ja pitkäkestoisten suhteidemme on perustuttava yhteisiin arvoihin ja että niitä on vähitellen kehitettävä strategiseksi kumppanuudeksi. Omasta puolestaan komissio pitää erityisen tärkeänä yhteistyötä riskialoilla, joiden ongelmat voimme ratkaista ainoastaan toimimalla yhdessä. Näitä ovat ympäristönsuojelu, ydinturvallisuus sekä oikeus- ja sisäasiat. Suhteitamme Venäjään muokkaa lisäksi, muttei ainoastaan, Euroopan unionin laajentuminen, kuten juuri käymästämme keskustelusta voidaan havaita. Naapuruuspolitiikka, josta keskustelimme täällä tänä iltapäivänä, on merkittävä osa Venäjän-suhteitamme, mutta on muitakin tärkeitä tekijöitä, kuten Euroopan unionin energian huoltovarmuus, yhteiset terrorismin torjuntatoimet ja yhteistyön merkitys vakavien alueellisten ja maailmanlaajuisten ongelmien ratkaisemisessa. 
Venäjän puolella ollaan erityisen kiinnostuneita turvallisuuspoliittisesta yhteistyöstä, mistä on osoituksena Venäjän osallistuminen Bosnian ja Hertsegovinan poliisioperaatioon ja ehdotus yhteisestä eurooppalaisesta kriisinhallintakeskuksesta. 
Olemme viime aikoina edistyneet nopeasti joillakin aloilla ja erityisesti Kaliningradin kysymyksessä. Ilokseni voin todeta, että kauttakulkuasiat, joita Euroopan parlamentissa käsiteltiin hyvin yksityiskohtaisesti, on nyt ratkaistu. Välineet, joita tuolloin Venäjän kanssa ehdotimme, on nyt luotu, ja ne voidaan ottaa käyttöön heinäkuussa. Lisäksi on sovittu Kaliningradia koskevasta erityisestä Tacis-ohjelmasta, jonka avulla voidaan varmistaa, että Kaliningradin ja sen naapurivaltioiden välinen sosioekonominen kuilu kaventuu eikä enää syvene, kuten täällä on tänä iltapäivänä todettu. 
Kuten neuvoston puheenjohtaja jo totesikin, takaisinottosopimusta koskevissa neuvotteluissa on edistytty myönteisesti. Haluan lisäksi mainita, että Venäjän kanssa käydyistä energia-alan neuvotteluista on saatu konkreettisia tuloksia, joista esimerkkinä ovat yhteisen edun mukaiset hankkeet ja Moskovan energiatekniikan keskus. Saamme toivottavasti esiteltyä talousaluetta koskevan yhteisen suunnitelman vuoden loppuun mennessä. Venäjän WTO-jäsenyydestä käytävissä neuvotteluissa on myös tapahtunut merkittävää edistystä. 
Ensi viikolla allekirjoitamme monenvälistä ydinvoima- ja ympäristöohjelmaa koskevan sopimuksen Venäjän ja muiden rahoittajavaltioiden kanssa Tukholmassa. Tämä on todellinen läpimurto Luoteis-Venäjän saastuneiden ydinlaitosten aiheuttaman ongelman ratkaisussa. Toivomme, että yksirunkoiset raskasta polttoöljyä kuljettavat alukset kielletään Itämerellä. Valitettavasti Venäjä ei ole vielä ratifioinut Kioton pöytäkirjaa, joten tämä asia on otettava esille ensi sijassa tulevissa poliittisen tason keskusteluissa. 
Meidän olisi huomattava, että vaikka olemmekin samaa mieltä perustavoitteista, meillä on kuitenkin useilla aloilla erilaisia näkemyksiä siitä, kuinka nämä tavoitteet saavutetaan. Kumpikaan puoli ei halua nähdä Eurooppaan syntyvän uusia vallihautoja tai esirippuja. Komissio toivoo erityisesti, että naapuruuspolitiikasta maaliskuussa tehdyillä ehdotuksilla voidaan estää uusien vallihautojen muodostuminen Euroopan unionin itärajoille, sillä tämä voisi johtaa kahden eri luokan Euroopan syntyyn. 
Laajentuneen unionin on edelleen tiivistettävä ja syvennettävä yhteistyötään naapurimaidensa kanssa, mutta turvallisuuspolitiikastamme on lisäksi määrättävä, että uudet jäsenvaltiot panevat Schengenin säännöt täysimääräisesti ja tehokkaasti täytäntöön Schengeniin liittyessään. Euroopan unionissa suhtaudutaan erityisen epäillen Venäjän haluun vahvistaa täyden viisumivapauden myöntämistä koskeva yksityiskohtainen aikataulu. Tämä on tietenkin mahdollinen pitkän aikavälin tavoite, jota voitaisiin tarkastella kumppanuus- ja yhteistyösopimusta käsittelevissä komiteoissa. Tästä lähtien meidän olisi kuitenkin hyödynnettävä kaikki Schengenin tarjoamat mahdollisuudet tehdä vähäisestä rajaliikenteestä mahdollisimman sujuvaa ja edistää rajatylittävää talouskehitystä. Tämä edellyttää luonnollisesti myös teknisen avun välineiden mukauttamista. 
Kiitän neuvoston puheenjohtajaa siitä, että hän puhui T?et?eniasta. Haluan todeta tämän komission puolesta. T?et?enia on edelleen asialistallamme, ja ensisijaisten tavoitteidemme luettelo on pysynyt ennallaan: rauhanomainen poliittinen ratkaisu, ihmisoikeuksien kunnioittaminen ja humanitaarinen apu. Olemme venäläisten kanssa samaa mieltä siitä, että yhteistyörakenteitamme on tehostettava. Emme kuitenkaan jaa heidän toivettaan siitä, että 15+1-toimintamallia tai tulevaisuudessa 25+1-toimintamallia sovellettaisiin laajemmin. Tästä pääsemme hyvinkin suoraan keskeiseen kysymykseen EU:n identiteetistä. Komission mielestä eri elinten toimintaa koskevissa kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen määräyksissä on kuitenkin paljon parantamisen varaa erityisesti yhteistyöneuvoston toiminnan osalta. 
Lopuksi komissio haluaa korostaa, että meillä saattaa olla eriävät näkemykset sopeutumisprosessista EU:n laajentumiseen. Venäjä olettaa tällä hetkellä, että kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen laajentaminen kattamaan uudet jäsenvaltiot antaa mahdollisuuden neuvotella uudelleen kauppapoliittisista ja muista aiheista. Mielestämme näin ei kuitenkaan ole. Sen sijaan toivomme, että Venäjällä vallitseva periaatteessa myönteinen suhtautuminen EU:n laajentumiseen myötävaikuttaa siihen, että kumppanuus- ja yhteistyösopimus voi edelleen muodostaa suhteidemme perustan myös uusien jäsenvaltioiden kannalta. Komissio ei aio neuvotella laajentumisen seurauksista. 
Näiden useiden eri aiheiden vuoksi huolellinen valmistautuminen Pietarin huippukokoukseen on entistä tärkeämpää, jotta kaikille Pietarin huippukokoukseen osallistuville valtioiden ja hallitusten päämiehille voidaan antaa mahdollisuus esittää näkemyksensä asiasta. Puheenjohtajavaltio, komissio ja neuvoston pääsihteeristö edustavat siellä EU:ta kunnianarvoisaan tapaansa, ja neuvoston puheenjohtaja Yiannitsis on jo kertonut yksityiskohtaisesti niistä tavoitteista, joita neuvosto pyrkii saavuttamaan tässä yhteydessä, ja tästä olemme kaikki samaa mieltä.

Oostlander (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, neljä minuuttia on pitkä puheaika varsinkin, kun neuvoston puheenjohtaja ja komission jäsen ovat jo vastanneet melko useisiin päätöslauselmassa esitettyihin kysymyksiin, joten haluan kiittää siitä. 
Venäjä on luonnollisesti edelleen meille erityisen tärkeä aihe, ei niinkään siksi, että ulkorajastamme olisi tullut paljonkaan pidempi, sillä Suomi toi suuren osan tuosta rajasta mukanaan unioniin liittyessään. Ulkoraja on itse asiassa pidentynyt ainoastaan Kaliningradin ympärillä ja Baltian maiden liittymisen vuoksi. 
Haluaisinkin aloittaa viimeksi mainituista asiasta. Viimeksi siitä keskustellessamme kysyin, voisiko neuvosto kehottaa Venäjää varmistamaan sen jälkeen, kun Kaliningradin kysymys ja Venäjän kansalaisten kauttakulkuviisumiasiat on käsitelty, että Venäjän ja kolmen Baltian maan välillä tehdyt rajasopimukset ratifioidaan. Tämä seikka varjostaa tilannetta vielä jonkin verran. Edellisessä keskustelussa komission jäsen antoi yksiselitteisen viestin täydestä yhteisymmärryksestä, sillä Pietariin matkaavat venäläiset eivät kulje Liettuan ja Valko-Venäjän kautta vaan Liettuan, Latvian ja Viron kautta. Tästä syystä on erityisen tärkeää, että voimme näin painostaa Venäjän viranomaisia korjaamaan tämän hölmön epäjohdonmukaisuuden. Toivon, että neuvoston puheenjohtaja pysähtyisi miettimään tätä asiaa hetkeksi. 
Neuvoston puheenjohtaja puhui myös sopimuksista ja hän ajatteli varmasti myös valituksia, joita niiden täytäntöönpanosta on tehty. Hän antoi lupauksia tehostamisesta tarkoittaen, että myös venäläisten tekemiin valituksiin olisi varmaankin kiinnitettävä enemmän huomiota, että tehokkuutta lisätään ja rahoituksesta annetaan paremmat takeet - mikä on luonnollisesti joka tapauksessa tärkeä asia - ja että hankehallinnointia tuetaan paremmin. Lisäksi hän totesi, että mallina voitaisiin ehkä käyttää uutta pohjoisen ulottuvuuden ympäristöohjelmaa. Oli myönteistä kuulla, että asiassa on edetty, sillä vieraillessamme viimeksi Murmanskissa havaitsimme, että ydinsukellusveneiden siivoaminen eteni erittäin hitaasti. On yhteisen etumme mukaista, että tätä prosessia nopeutetaan. 
Tässä yhteydessä olisi mielenkiintoista kuulla, kuinka Tacis-ohjelma voitaisiin mielestänne yhdistää rajatylittäviin hankkeisiin. Rajatylittävien hankkeiden toteuttaminen on joka tapauksessa aina vaikeata, mutta vaikuttaa siltä, että Tacis itse asiassa vaikeuttaa sitä entisestään. 
Mielestäni on hyvä, että huippukokouksessa keskustellaan myös yhteisestä eurooppalaisesta talousalueesta. Haluaisin tietää, onko tämä yksi laajempaa Eurooppaa koskevan ehdotuksen tyypillisistä seurauksista. Liittyykö laajempi Eurooppa itse asiassa tällaisiin kahdenvälisiin sopimuksiin, kuten yhteiseen talousalueeseen Venäjän kanssa? 
Olemmeko samalla pohtineet muitakin asioita, joita voitaisiin käsitellä laajemman Euroopan yhteydessä, esimerkiksi Venäjän demokratiakehitystä? Voimmeko vaikuttaa siihen jollain lailla? Jos voimme, niin miten? Tosiasia on, ettei Venäjän federaatiota voida vielä kutsua täysin tavanomaiseksi demokratiaksi.
Useat ovat sitä mieltä, että Venäjä olisi yhdistettävä Euroopan turvallisuusrakenteisiin. Minulla olisi kysymys tästä aiheesta. Olisi tietenkin erinomaista, jos Venäjä yhdistettäisiin transatlanttisiin turvallisuusjärjestelmiin; tämä olisi mielestäni erinomainen ensiaskel. Mutta mitä tapahtuisi, jos Venäjä, joka on kuitenkin entinen supervalta ja jolla on merkittävät sotilasvoimat, ottaisi itselleen keskeisen tehtävän Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikassa? Mielestäni suhteemme tasapaino voisi hieman järkkyä. Haluaisin kuulla erityisesti neuvoston arvion asiasta. 
Päätöslauselmassa kehotetaan lisäksi komissiota perustamaan strateginen kumppanuus. Tämä tarkoittaa tietenkin sitä, että Venäjän on lähennyttävä EU:n toimintamalleja. Strategisella kumppanuudella eli koko EU:n yhtenäisyydellä on Euroopalle itse asiassa suurempi merkitys kuin Venäjälle, mikä on ollut aiemmin selvästi havaittavissa. Kun ajatellaan Irakin kriisiä ja Irakin kysymyksestä aiheutunutta EU:n sisäistä kriisiä, mitkä mahdollisuudet meillä todellisuudessa on saada muokattua tästä politiikasta strateginen kumppanuus Venäjän kanssa? Toivon, että komissiolla olisi riittävästi rohkeutta julkaista kertomuksia tästä aiheesta.

Paasilinna (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston edustaja ja komission jäsen, hyvät kollegat, kyllä meidän on nyt tämä Venäjä-suhteemme saatava uuteen vaiheeseen. Nyt on sellainen historiallinen aika niin Venäjällä kuin unionissa ja maailmassakin, että täytyy toimia. Me emme ole toteuttaneet tätä perusasiakirjaa, kumppanuus- ja yhteistyösopimusta, kuin vain osittain. Byrokratia on jarruttanut uudistuksia, ja yleensäkin hitaus, Kaliningrad-kysymys, ympäristöongelmat ja joukkotiedotuksen pulmat ovat vieneet voimia. Terrori-iskut, joiden uhrien omaisille haluan esittää syvät surunvalitteluni - ja uhreille niin ikään - kertovat, että T?et?eniassa vastustetaan poliittista ratkaisua, vaikka ymmärtääkseni Venäjän hallitus on lähtenyt sille tielle juuri järjestämällä vaaleja. Venäjän ihmisoikeustilanne vaatii paljon työtä. Saattaa olla niin, että tämän suhteitamme hiertävän T?et?enia-kysymyksen hoitaminen vaatisi myös meidän puoleltamme yhdessä Venäjän kanssa työryhmää puurtamaan asian parissa.
Venäjällä uudistukset ovat siis olleet hitaanlaisia. Samaan aikaan Keski- ja Itä-Euroopan valtiot vahvistuvat Euroopan unionin vetäminä nopeammin ja kestävämmin. Venäjä voi menettää markkinoitaan alueella, ja unionin laajentuminen voi pahassa tapauksessa eristää Venäjän. Siitä syystä korostan uuden otteen tarvetta: tarvitsemme uuden strategisen kumppanuuden Venäjän kanssa.
Irakin sota on osoittanut, että Venäjä kuuluu eurooppalaiseen yhteistyöalueeseen, se on nyt viimeisin esimerkki siitä. Kärkenä tälle kumppanuudelle voisi olla Venäjän nykyaikaistaminen, kansalaisyhteiskuntaoperaatio. Talouden puolen vauhdittajana toimisi energiayhteistyö, jossa kuitenkin on vielä saatu aikaan vain vähän. Esimerkkinä voisi toimia pohjoinen ulottuvuus, hyvin rahoitettuna se vahvistaisi tätä kumppanuutta. Venäjällä on saatava kuntoon investointisuojasopimus. Maa on saatava WTO:n jäseneksi mahdollisimman nopeasti sekä myös tietyllä tavalla osalliseksi eurooppalaista turvallisuusyhteistyötä. Asia on niin, että mitä nopeammin Venäjä "lännettyy", sitä nopeammin myös ihmisoikeuskysymykset siellä korjaantuvat.
Maailman kuormitetuimman meren - Itämeren - pohjukkaan, karikkoisen Suomenlahden perukkaan Venäjä on rakentamassa peräti kolmea öljysatamaa. Talvella kiintojää oli siellä 70 senttimetrin paksuista, ja ahtojää saattaa olla jopa 20 metrin korkuista. Viime talvena kymmenet laivat ajelehtivat jäänmurtaja-avun puuttuessa jäiden vieminä - siis sellaiset laivat, jotka olivat matkalla Venäjälle. Tuollaisissa hurjissa oloissa jäävahvistamattomat alukset ovat Prestigen kaltainen ympäristöpommi. Kysynkin neuvostolta, mihin toimiin Kreikka puheenjohtajavaltiona on ryhtynyt, jotta näihin Venäjän kolmeen uuteen öljysatamaan kulkisi vain sellaisia kaksirunkoisia jäävahvistettuja säiliöaluksia, jotka voivat turvallisesti sinne mennä.
Yksi asia Venäjästä on usein jäänyt huomaamatta. Se on venäläisen kulttuurin merkitys, joka on edelleen liian vähän tunnettu Euroopassa. Nyt kun meidän järjestelmämme - tietoyhteiskunta - huutaa sisältöjä, venäläinen sisältötuotanto voisi monipuolistaa ja rikastuttaa eurooppalaista sisältötuotantoa, joka on mukana globaalissa kilpailussa.
Venäjä on jo kääntynyt länteen, minusta se on kääntynyt myös pohjoiseen, mistä kertoo venäläisten aktiivisuus pohjoisilla ja luoteisilla alueilla. Tämä tarkoittaa sitä, että Euroopan unionin ja Venäjän välille on nyt luotu uusi mahdollisuus parantaa nopeasti yhteistyötä ja molemmille mahdollisuus hyötyä siitä.

Väyrynen (ELDR).
Arvoisa puhemies, ELDR-ryhmän mielestä ryhmien kesken sovittu päätöslauselma tarjoaa hyvää pohjaa EU:n ja Venäjän välisen huippukokouksen työlle. Kannanotto on tulevaisuuteen suuntautuva ja rakentava, mutta siihen sisältyy myös kriittisiä arvioita. Päätöslauselma on hyödyllinen myös ajatellen sitä Euroopan parlamentin ja Venäjän duuman välisen parlamentaarisen yhteistyökomitean kokousta, joka pidetään ensi viikolla Moskovassa.
Omalta osaltani haluan korostaa sitä, että meidän tulee pyrkiä kaventamaan taloudellisia ja sosiaalisia eroja kaikilla unionin ulkorajoilla. EU:n ja Venäjän välisen rajan pidentyessä entisestään meidän tulee voimakkaasti kehittää rajatylittävää yhteistyötä. Meidän tulee rohkaista erityisesti EU:n ulkorajoilla sijaitsevia jäsenvaltioita ja niiden alueita luomaan suoria yhteyksiä yli rajan Venäjän puolelle.
Suomen ja Venäjän rajalla tällaista naapurialueiden järjestelmällistä yhteistyötä on harjoitettu jo runsaan kymmenen vuoden ajan. Samankaltaiseen toimintaan on nyt päästävä myös yhtäältä Viron ja Venäjän ja toisaalta Latvian ja Venäjän välillä. Liettuan ja Puolan tulee puolestaan ottaa erityinen vastuu Kaliningradin alueen kehittämisestä. Unionin tulee varautua rahoittamaan tätä naapurialueiden välistä yhteistyötä.
Raja-alueiden yhteistyöhön tarvitaan uusi rahoitusjärjestelmä. Nykyiset Tacis- ja Interreg-järjestelmät eivät ole riittävän vahvoja eikä niitä ole kyetty riittävästi koordinoimaan keskenään. On luotava uusi rahoitusjärjestelmä, jota voidaan käyttää muillakin unionin ulkorajoilla. Esikuvana tälle uudelle järjestelmälle voisi olla Phare-järjestelmä ennen kuin siitä tuli osa liittymisprosessia.

Brie (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, olemme tässä parlamentissa ilman muuta kaikki samaa mieltä siitä, että haluamme luoda perustavanluonteisen kumppanuussuhteen Venäjään, ja EU, tai ehdokasmaat, ja Venäjä edistyivätkin - kohdaten samalla suuria ongelmia - tässä asiassa erityisen hyvin aikaisemmin. Täällä on jo mainittu Kaliningradin alueeseen liittyvät kysymykset, joita ei mielestäni ole vielä tyydyttävästi ratkaistu puhumattakaan siitä, että Venäjän hallitus tai Euroopan unioni eivät ole kyenneet hyödyntämään tästä ongelmasta syntyviä mahdollisuuksia tarkoituksenmukaisesti, kattavasti tai edes strategisesti. Strateginen on mielestäni keskeinen sana tässä yhteydessä. Mielestäni meidän olisi arvioitava huomattavasti kriittisemmin Euroopan unionin kesäkuusta 1999 lähtien toteuttamaa yhteistä strategiaa, jonka Oostlander jo mainitsikin. Tähän päivään mennessä se ei käsittääkseni ole ollut yhteinen strategia sanan varsinaisessa merkityksessä, eikä huomattavasti vaatimattomampaa Euroopan unionin ja Venäjän suhteiden nykyistä toimintamallia ole myöskään pantu riittävän hyvin täytäntöön. 
Ensinnäkin haluan korostaa vastuutamme ja mahdollisuuksiamme strategiseen kumppanuuteen turvallisuuspolitiikan alalla. Mielestäni on erittäin tärkeää, että Euroopan unioni ja Venäjä edistävät monenvälisyyttä kehittämällä suhteitaan strategisesti ja auttavat näin osaltaan kansainvälisen oikeuden lujittamisessa, kansainvälisen yhteistyön edistämisessä, sekä YK:n, kansainvälisten sopimusten ja aseistariisunnan tukemisessa. Tällä hetkellä YK:n olisi myös osallistuttava Irakin jälleenrakentamiseen. Toiseksi meidän on kehitettävä taloussuhteitamme Venäjään sisällöllisesti ja laadullisesti. Mielestäni energia-alan yhteistyö on erittäin tärkeä asia, mutta siinä pitäisi mennä pidemmälle; yhteistyössä olisi selvästi keskityttävä kehittämään taloudellisia suhteita, jotka olisivat tietyssä suhteessa molemminpuoliset ja tasavertaiset. Tämä on taloudellisesti järkevää, ja näin Euroopan unionin ja Venäjän suhteita saataisiin tiivistettyä pysyvästi. Mielestäni on lisäksi täysin mahdotonta hyväksyä, että Venäjän tuonti EU:hun tapahtuu samanlaisin järjestelyin kuin paljon raaka-aineita omaavan kehitysmaan tuonti. Tiedän, ettei tätä asiaa ole helppo muuttaa, ja tästä syystä molempien osapuolten poliittiset pyrkimykset ovat sitäkin tärkeämpiä. Kolmanneksi strategisen kumppanuuden edellytyksenä on, että molemmat osapuolet sitoutuvat johdonmukaisesti demokratiaan sekä ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen oikeuksien täytäntöönpanoon. On muistettava, että tätä voidaan arvioida eri tavoin. Emme voi hyväksyä, että ihmisoikeuksiin ja niiden merkitykseen suhtaudutaan täysin talouden suhdanteiden ehdoilla, kuten useat EU:n jäsenvaltioiden hallitukset mielestäni tekevät erityisesti T?et?enian kysymyksen osalta. Tämä on jälleen yksi osoitus strategian puuttumisesta. Lopuksi haluan sanoa toivovani, että eurooppalaisella yleisöllä ja myös parlamentin jäsenillä olisi komission, neuvoston ja Venäjän hallituksen kanssa käymissämme keskusteluissa rohkeutta ottaa päättäväisemmin esille Euroopan unionin ja Venäjän strategisten suhteiden strategiset ja institutionaaliset päämäärät, jotta vaihtoehdot pysyisivät avoinna.

Schroedter, Elisabeth (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, olen saanut suhteistamme Venäjään sellaisen käsityksen, että niitä arvoja, joihin Euroopan unioni perustuu ja joita sovellamme myös Venäjän-suhteissamme, poljetaan yhä säälimättömämmin. Samalla kun sopimuksia tehdään Venäjän valtavien energialähteiden yhteisestä hyödyntämisestä ja yhteistyöstä neuvotellaan asevarustelun alalla, demokraattisilla perusoikeuksilla ja ihmisoikeuksien kunnioittamisella ei ole enää osaa eikä arpaa tässä asiassa, vaikka ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen oikeuksien täysimääräinen kunnioittaminen on kaikenlaisen kumppanuuden, yhteistyön ja taloussuhteiden perusta. Tämä käy erittäin selväksi kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen ensimmäisestä kohdasta. Tämä tarkoittaa, että lehdistönvapauden rajoittaminen, toimittajien vainoaminen, oikeusjärjestelmään kohdistuva valtava poliittinen painostus, vankilaolot ja erityisesti T?et?enian kansaa vastaan käytävän sodan ihmisoikeusloukkaukset on otettava keskeisiksi keskustelunaiheiksi huippukokouksessa, eikä niitä pidä jättää päätösaterian jälkiruoan asemaan. 
Taloussuhteissa tehtävien myönnytysten ja sotilaallista tutkimusta koskevan tuen edellytykseksi on asetettava ihmisoikeustilanteen merkittävä parantuminen Venäjällä ja se, että maa kunnioittaa perusoikeuksia. Tästähän joka tapauksessa sovittiin täällä parlamentissa komission, neuvoston ja parlamentin välillä, kun kumppanuus- ja yhteistyösopimus hyväksyttiin. Odotan, että komissio ja neuvosto pitävät lupauksensa ja käsittelevät keskusteluissa ensisijaisesti T?et?enian konfliktin rauhanomaista ratkaisua ja vaativat vihdoinkin todellista vuoropuhelua. On selvää, että me kaikki, ja myös oma ryhmäni, tuomitsemme molempien osapuolten tekemät rikokset T?et?eniassa, niin pommi-iskut kuin Venäjän sisäministeriön joukkojen tekemät rikokset. Tuomitsemme yritykset ratkaista konflikti siviiliväestöön kohdistuvalla väkivallalla. Sitä ei voida hyväksyä. Rauhanomainen vuoropuhelu on ainoa vaihtoehto, mutta se on mahdollista ainoastaan, jos Venäjän hallitus tekee tiettyjä myönnytyksiä ja jos valtion hyväksynnällä siviiliväestöä kohtaan tehtyihin rikoksiin syyllistyneitä rangaistaan. 
Tämän johdosta pyydän teitä järjestämään uudelleen huippukokouksessa käsiteltävät ensisijaiset aiheet niin, ettei taloussuhteille anneta keskusteluissa keskeistä sijaa, kuten tänään on tehty.

Belder (EDD).
Arvoisa puhemies, tämän viikon alussa T?et?eniassa ja Saudi-Arabiassa sattuneet kaksi veristä pommi-iskua korostavat kansainvälisen terrorismin vastaisen toiminnan tärkeyttä. Tehokas lähestymistapa on löydettävä juuri tämän kiireellisen poliittisen asian vuoksi. Tässä mielessä jopa Venäjän poliitikot ja maan kansalaiset ovat asettaneet kyseenalaiseksi Venäjän terrorisminvastaisen toiminnan T?et?eniassa. Vasta julkaistusta akateemisesta tutkimuksesta asia käy erittäin selväksi. Siinä todetaan, että suurin este T?et?enian tilanteen todelliselle normalisoinnille ja rauhoittamiselle ovat ne kauhuteot, joihin Venäjän asevoimat ja erityisjoukot ovat syyllistyneet. Valitettavasti useat nuoret t?et?eenit liittyvät t?et?enialaisiin terroristijoukkoihin, sillä he pelkäävät joutuvansa muuten täysin kurittomien Venäjän asevoimien käsiin, pahoinpidellyiksi, kidutetuiksi ja jopa ammutuiksi. 
Käsiteltävänä olevassa päätöslauselmaluonnoksessa ei mainita lainkaan Pohjois-Kaukasuksen huolestuttavaa tilannetta. Toiseksi viimeisen kohdan osalta parlamentti toivoo, että odotetaan T?et?eniassa kesäkuun puolivälissä vierailevan parlamentin valtuuskunnan raporttia. Toivottavasti neuvosto ja komissio käsittelevät tulevassa Venäjän federaation kanssa pidettävässä huippukokouksessa tätä kysymystä erittäin valitettavasta t?et?eeniterrorismista - haluan tehdä tämän täysin selväksi muun muassa siksi, että tilanteesta voi olla laajempia maantieteellisiä seurauksia. 
Tästä pääsenkin toiseen tärkeään aiheeseen, joka liittyy alueelliseen turvallisuuteen ja vakauteen. Päätöslauselmaesityksen 4 kohdassa suhtaudutaan myönteisesti EU:n ja Venäjän aktiiviseen osallistumiseen Lähi-idän rauhanprosessiin. Prosessin etenemistä haittaavat kuitenkin Iranin islamilaisen tasavallan sotilaalliset ja ydinaseistukseen liittyvät tavoitteet. Yhdysvallat pelkää, että Iranin pyrkimykset saavat pontta nykyisestä Venäjän ja Iranin ydinalan yhteistyöstä. Yhdysvallat kehottikin tämän kuukauden alussa Venäjää pohtimaan uudelleen tätä erityistä yhteistyötä. Ovatko neuvosto ja komissio Atlantin liittolaisemme tavoin huolissaan tästä asiasta ja aikovatko ne ottaa kysymyksen esille tulevassa huippukokouksessa keskusteluissa Kremlin kanssa? Toivon vilpittömästi, että neuvosto ja komissio liittyvät transatlanttiseen rintamaan Venäjää ja Irania vastaan.

Dupuis (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, mielestäni tämä teksti, josta huomenna äänestämme ja joka koskee EU:n ja Venäjän välisiä suhteita, on suoraan sanottuna vastenmielinen. Jäsen Oostlander kertoi meille Venäjän demokratiakehitykseen tai kehityksen puutteeseen liittyvistä huolistaan muttei maininnut sanallakaan T?et?eniaa neljä minuuttia kestäneessä puheenvuorossaan. Jäsen Paasilinna, joka on jäsen Oostlanderin kanssa tehnyt aloitteen tämän päätöslauselman laatimiseksi, ei maininnut sitä myöskään. Päätöslauselmassa jopa ylistetään Venäjän asevoimia niiden rauhanturvaamistoimista. Venäjän rauhanturvajoukot T?et?eniassa tai muualla, kuten Afganistanissa muutama vuosi sitten; tehköön kukin omat päätelmänsä asiasta! 
Onneksi edes neuvosto puhui hieman T?et?eniasta, mutta minusta tuntuu, että neuvosto puhuu omiaan ja sanoisin jopa, että se valehtelee itselleen. Samalla se valehtelee meille ja kertoo meille satuja, sillä asia ei ole niin kuin neuvoston puheenjohtaja sen ilmoitti. Putinin ehdottama poliittinen ratkaisu ei ole poliittinen ratkaisu, vaan siinä suositaan kahdenlaista terrorismia: Venäjän joukkojen päivittäin tekemiä terroritekoja T?et?eniassa ja samojen Venäjän joukkojen salaa tukemien terroristiryhmien toimia. Venäjän joukot miehittävät tällä hetkellä koko aluetta eivätkä anna mitään mahdollisuutta neuvoston puolustamalle poliittiselle ratkaisulle. 
Olemme yrittäneet kaikkea mahdollista, Eurooppa teki kaiken voitavansa eristääkseen Mashadovin, jonka T?et?enian kansa kuitenkin oli valinnut Etyjin laillisiksi toteamissa vaaleissa. Euroopan unioni on tehnyt kaiken voitavansa varmistaakseen, etteivät Mashadovin hallituksen ministerit voi enää liikkua Euroopassa ja tavata EU:n jäsenvaltioiden poliittisia päättäjiä. Se on pyrkinyt kaikin tavoin tuhoamaan kaikki mahdollisuudet käydä todellisia neuvotteluja t?et?eenien ja Venäjän viranomaisten välillä. 
Tällä hetkellä Groznyia ja sen ympäristöä hallitsee eräänlainen Quisling, joka tottelee Moskovaa. Silloin tällöin hän kapinoi ja laatii raportin, jonka neuvoston puheenjohtaja juuri mainitsi ja jossa hän käsittelee Venäjän viranomaisten T?et?eniassa harjoittamaa päivittäistä terrorismia. 
Tilanne on nyt tämä. Rauhaa ei voida saavuttaa eikä T?et?enian kysymykseen voida löytää poliittista ratkaisua ilman presidentti Mashadovia. T?et?enian tilanne ei ratkea lainkaan, ellei presidentti Putinille lähetetä selkeää viestiä ja pyydetä häntä aloittamaan neuvottelut. Lisäksi Putin totesi noin 10 kuukautta sitten Financial Timesin artikkelissa, että Venäjän ongelmana ei ole T?et?enian lopullinen asema, vaan ongelma liittyy turvallisuuskysymykseen. Mashadovin hallituksen ulkoasiainministeri on ehdottanut, että YK järjestäisi T?et?eniaan väliaikaisen hallituksen juuri Venäjän viranomaisten rauhoittamiseksi ja sellaisen hallitusjärjestelmän luomiseksi viiden tai kymmenen vuoden kuluessa T?et?eniaan, joka antaa takeet siitä, ettei Venäjän turvallisuus ole uhattuna. 
Tästä ei puhuta eikä tätä haluta tapahtuvan: ette halua tavata T?et?enian ulkoasiainministeriä, joka ei enää voi liikkua Euroopassa ja jolle ei myönnetä viisumia samalla tavoin kuin viisumeja ei myönnetä muillekaan Mashadovin hallituksen jäsenille. Olisi toimittava juuri päinvastoin, mutta silti jatkatte samaa rataa. Tästä syystä terrorismin kierrettä ei saada katkaistua. Kuten jäsenet Belder ja Schroedter jo totesivat, nuorten t?et?eenien epätoivo lisääntyy päivä päivältä, sillä he ovat joutuneet näkemään Groznyissa tai muissa T?et?enian kaupungeissa, kuinka Venäjän joukot tappavat, kidnappaavat ja raiskaavat heidän vanhempansa, veljensä ja serkkunsa. Toimimalla tällä tavoin työnnätte heidät suoraan ääriliikkeiden syliin ja juuri nämä ääriliikkeet rahoittavat muualla maailmassa toimivia hulluja. 
Asenteiden on muututtava pian. Jos näin ei käy, juotte Pietarin huippukokouksessa maljoistanne samppanjan sijasta verta.

Stenzel (PPE-DE)
. (DE) Arvoisa puhemies, emme voi välttää toimimasta Venäjän kanssa kansainvälisellä ja maailmanlaajuisella tasolla, kuten kävi ilmi Irakin kriisistä, emmekä Euroopan tasolla, ja näin pitääkin olla. Venäjän on oltava kumppanimme, ja mielestäni tiiviimpi yhteistyö Venäjän kanssa on toivottavaa ja siihen kannattaa pyrkiä, sillä venäläisten tulisi suhtautua Euroopan unionin laajenemiseen mahdollisuutena eikä vihamielisenä siirtona. On usein todettu, että rajat siirtyvät ja muuttuvat, ja yksi laajentumisen seurauksista on, että meillä on pian yhteinen ulkoraja Venäjän kanssa. 
Tanskan puheenjohtajakaudella saatiin aikaan toivottu ratkaisu Venäjän erillisaluetta Kaliningradia - entistä Königsbergiä - koskeneeseen ongelmaan. Nyt järjestetään lisäksi uusi EU:n ja Venäjän huippukokous 31. toukokuuta Pietarin perustamisen 300-vuotisjuhlan kunniaksi. Vuodesta 1999 on toteutettu yhteistä strategiaa, jonka kulmakivinä on tarkoitus olla demokratia, oikeusvaltion periaate, integroituminen Euroopan talous- ja sosiaalialueeseen sekä Euroopan turvallisuuden ja vakauden yleinen lujittaminen, joiden ohella uudistetaan energia-alaa ja torjutaan yhdessä järjestäytynyttä rikollisuutta. Venäjä ei tavoittele Euroopan unionin jäsenyyttä, sillä se olisi vastoin sen käsitystä itsestään suurvaltana. Euroopan unionin olisi pyrittävä aitoon yhteistyöhön Venäjän kanssa niin, että mukaan otettaisiin ainakin Euroopan investointipankki, joka saisi paremmat mahdollisuudet toimia Venäjällä. Tätä on ehdottanut muun muassa Itävallan liittokansleri Schüssel komission puheenjohtajalle Prodille lähettämässään kirjeessä. 
Jos Venäjä ratifioisi pohjoista ulottuvuutta korostavan sopimuksen Euroopan investointipankin kanssa, venäläiset saisivat välittömästi käyttöönsä miljardeja euroja, jolloin suuria määriä ydinjätettä saataisiin sijoitettua loppusijoituspaikkoihin. T?et?enian kysymyksen osalta on selvää, että meidän on vaadittava ihmisoikeuksien kunnioittamista samoin kuin meidän on tuomittava terrorismi, joka vaati siviiliuhreja jälleen muutama päivä sitten. Väkivallan ja koston kierteen katkaisemiseksi tarvitsemme kuitenkin diplomatiaa.

Thors (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mielestäni tämä on ollut rehellisin Venäjän suhteista käyty keskustelu pitkiin aikoihin. Useissa aiemmissa keskusteluissa olemme teeskennelleet saavuttaneemme tuloksia. Tänään sanomme kuitenkin melko selvästi, että pidämme kokouksia, mutta että niissä ei ole päästy kummoisiin tuloksiin. Olen tyytyväinen tähän rehellisyyteen ja näin ollen toivon, että komission noudattama lähestymistapa pääsee voitolle. Emme tarvitse uusia elimiä. Toivon, että EU hylkää ehdotuksen 15+1-järjestelyistä. 
Uskon todellakin, että on hieman liian optimistista puhua joidenkin parlamentin jäsenten tavoin siitä, että jaamme samat perusarvot. Vaarana on, ettei EU:n Venäjää koskeva lähestymistapa olekaan yhtä yhtenäinen kuin tästä keskustelusta voitaisiin päätellä. Jotkin voimat saattavat aiheuttaa eriäväisyyksiä EU:n näkemyksiin. Emme myöskään ole käsitelleet T?et?enian tilannetta. Ajattelen nyt uusia elimiä ja viisumivapautta ja toivon todellakin, että komission hyväksymää toimintamallia sovelletaan. Jos tällaisista aiheista syntyy erimielisyyttä ja jollei komission ja neuvoston kanta pääse voitolle, EU:n ja Venäjän suhteet alkavat muistuttaa EU:n ja Yhdysvaltain tämänhetkisiä suhteita; toisin sanoen niitä luonnehtisi eripuraisuus. 
Olen tyytyväinen siihen, että komissio ja neuvosto ovat molemmat käsitelleet ympäristöasioita. Olemme onnistuneet monenvälisen ydinvoima- ja ympäristöohjelman toteuttamisessa, vaikka kumppanuus- ja yhteistyösopimus ei loppujen lopuksi ollut siinä ratkaisevassa roolissa vaan pikemminkin raha. Mainitsemienne ongelmien lisäksi ratkaisematta on useita muita ympäristöön liittyviä kysymyksiä, jotka liittyvät Tukholman ja Espoon yleissopimuksiin sekä meriturvallisuuteen. Pyytäisin teitä jatkamaan painostusta meille tärkeiden aiheiden, kuten meriturvallisuuden, puolesta. Meriturvallisuutta, ympäristöä ja ihmisoikeuksia koskevien kysymysten on oltava asialistalla.

Yiannitsis
Arvoisa puhemies, haluan tehdä muutamia lisähuomautuksia aiheista, joita keskustelussa on käsitelty; annettiinhan useimpiin kysymyksiin vastaukset jo avauspuheenvuorossani ja komission jäsenen puheenvuorossa.
Minkä tahansa maiden kanssa järjestettyjen huippukokousten onnistuminen on luonnollisesti etujemme mukaista. Pidettävien kokousten erityisenä tavoitteena on myötävaikuttaa niiden tavoitteiden saavuttamiseen, jotka ovat edistämiemme päämäärien, arvojen ja periaatteiden mukaisia. Tiedämme, että nämä menettelyt ovat usein aikaavieviä ja raskaita, eikä tietääkseni mistään menettelystä saada pikaisia tuloksia ja ratkaisuja pitkään olemassa olleisiin ongelmiin. 
Puhun nyt Kaliningradista, johon liittyvän ongelman ratkaisussa edetään aikataulun mukaisesti ja mielestäni täysin tyydyttävästi. Duuma ratifioi rajasopimuksen Liettuan kanssa 30. kesäkuuta sitoumustensa mukaisesti. Samoin on käsittääkseni tarkoitus edetä Venäjän ja Liettuan välisen takaisinottosopimuksen kanssa. 
Haluan myös sanoa, että Kaliningradia koskevaa Tacis-ohjelmaa varten on tehty järjestelyjä, ja tavoitteenamme on, että huippukokouksessa sovitaan strategian laatimisesta yhdessä Venäjän kanssa, jotta kyseisen Venäjän alueen kehitys saadaan integroitua EU:hun. 
Pohjoisesta ulottuvuudesta haluan sanoa, että valmistelemme parhaillaan uutta toimintaohjelmaa ja että komissio laatii ensimmäistä luonnosta, jonka käsittely siirtyy tämän jälkeen neuvostoon. Neuvoston mielestä pohjoisen ulottuvuuden on edelleen oltava merkittävä kehittämisväline suhteissamme Venäjään. Monenvälistä ydinvoima- ja ympäristöohjelmaa koskevan sopimuksen allekirjoittamisen myötä saadaan käyttöön varoja, joiden avulla on tarkoitus torjua Luoteis-Venäjän ydinjätteistä aiheutuvia vaaroja, sillä nämä varat on kerätty juuri pohjoista ulottuvuutta koskevaa toimintaa varten. 
Haluan korostaa, että Venäjän suhteissa on tapahtunut suuria muutoksia viimeisten 13 vuoden aikana. Vanhanaikaiset stereotypiat on kumottu, uusia uria on luotu ja Venäjän suhteet Euroopan unioniin, Natoon ja Yhdysvaltoihin ovat muuttuneet merkittävästi. Tämän myötä syntyy uusia tilanteita, joiden merkitystä kukin jäsenvaltio ja koko EU pohtivat päättääkseen, millä tavoin ja kuinka nopeasti asiassa edetään.
Tässä yhteydessä on otettava huomioon ulkopolitiikasta sekä turvallisuus- ja puolustusasioista laaditut raportit, mutta haluan korostaa, että tässä on toimittava erittäin varovasti. Näissä aiheissa ei voida edetä nopeasti, vaan niitä on tarkasteltava pitkällä aikavälillä ja osana pitkäkestoista strategiaa ja sellaista menettelyä, joka ei johda vastakkainasetteluun ja ristiriitaisiin tilanteisiin Euroopan unionin ja koko Euroopan tehdessä perustavanluonteisia strategisia valintoja. Näin ollen suhtaudumme myönteisesti eteemme avautuviin mahdollisuuksiin ja etenemme niiden menettelyjen ja vapauksien ehdoilla, joita meille mahdollisesti tarjoutuu kussakin tilanteessa ja joiden myötä voimme tehdä tiiviimpää yhteistyötä.

Oostlander (PPE-DE).
Voisiko neuvoston puheenjohtaja kertoa enemmän Latvian, Viron ja Venäjän välisten rajasopimusten ratifioinnista? Kysymykseni koski juuri sitä.

Verheugen
Hyvä jäsen Oostlander, voin ilmoittaa teille, että Venäjän ja Liettuan välistä sopimusta tehdään parhaillaan, ja duuma on sitoutunut lujasti siihen, että rajasopimus Liettuan kanssa ratifioidaan tämän kuun loppuun mennessä. Muista rajasopimuksista minulla ei ole kerrottavana yhtä myönteisiä asioita, mutta työskentelemme aiheen parissa. Käytännössä tämä ei kuitenkaan ole mikään ongelma, sillä rajoista ei ole erimielisyyttä. Todellinen ongelma liittyi Kaliningradiin, ja se on ratkaistu.

Puhemies.
Olen vastaanottanut keskustelun päätteeksi kuusi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana kyselytunti. 
Käsittelemme neuvostolle osoitettuja kysymyksiä (B5-0089/2003).

Puhemies.
 Seuraavana on Alexandros Alavanosin kysymys nro 1 (H-0215/03):

Aihe: Neuvoston direktiivin 1999/70/EY täytäntöönpano Kreikassa
Neuvoston määräaikaisesta työstä 28. kesäkuuta 1999 antamassa direktiivissä 1999/70/EY

Yiannitsis
Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta annetun neuvoston direktiivin 1999/70/?Y 2 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että jäsenvaltiot noudattavat kyseistä direktiiviä 10. heinäkuuta 2001 mennessä. 
Kyseisen 2 artiklan 2 kohdan nojalla jäsenvaltiot voivat tarvittaessa saada yhden vuoden lisäajan direktiivin soveltamisen määräajasta laskien, mikäli se on tarpeen erityisten vaikeuksien tai työehtosopimuksella tapahtuvan täytäntöönpanon vuoksi. 
Kun tämä otetaan huomioon, neuvosto pyytää arvoisaa parlamentin jäsentä esittämään kysymyksen komissiolle, sillä komission toimivaltaan kuuluu sen valvominen, että jäsenvaltiot edistyvät yhteisön lainsäädännön noudattamisessa. 
Neuvoston edustajana en valitettavasti voi antaa asiasta yksityiskohtaisempaa tietoa, vaikka sitä onkin paljon ja vaikka se olisikin selvittänyt asiaa arvoisan parlamentin jäsenen kannalta.

?lavanos (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, kuuntelin tarkkaan neuvoston puheenjohtajan vastauksen. Komissio on todellakin vastuussa yhteisön lainsäädännön soveltamisesta, mutta myös neuvoston on kannettava vastuunsa silloin, kun tietty jäsenvaltio ei noudata tärkeätä direktiiviä. Alkuperäiseen kysymykseen liittyen voimaan tuli kuukausi sitten asetus, joten tilanne on luonnollisesti muuttunut, mutta asetus oli kuollut jo syntyessään, sillä Kreetan muutoksenhakutuomioistuin totesi vuonna 2002 antamassaan tuomiossa nro 466, että asetus oli yhteisön direktiivin perussäännösten vastainen. Toistan neuvoston puheenjohtajalle esittämäni kysymyksen näiden uusien tietojen kanssa.

Yiannitsis
Minulla ei ole muuta sanottavaa kuin, että pyydän arvoisaa parlamentin jäsentä esittämään kysymyksensä komissiolle.

Puhemies.
 Seuraavana on Josu Ortuondo Larrean kysymys nro 2 (H-0217/03):

Aihe: Irakin sota: B-52-pommikoneiden tankkaaminen niiden lentäessä eurooppalaisten kaupunkien yli
Baskimaa ja Iberian niemimaan koko koillisosa ovat yllättyneet B-52-pommikoneiden noudattamasta säännöllisestä lentoreitistä Fairfordin (Englanti) lentotukikohdasta Irakiin. Näyttää siltä, että KC-135 Stratotanker -tankkauskoneet tankkaavat koneet niiden lentäessä Bilbaon, Pamplonan, Zaragozan ja Barcelonan ylitse ennen niiden saapumista Välimerelle. Sen sijaan, että ne tankattaisiin Atlantin yläpuolella, välimatkaa lyhennetään lentämällä satojen tuhansien henkilöiden asuttamien keskusten läheltä ja vaarannetaan heidän turvallisuutensa. Espanjan asevoimien lentokoneet eivät saa toimia vastaavasti asutuskeskusten yläpuolella.
Eikö neuvosto katso, että näiden koneiden lentäminen tiheästi asutettujen kaupunkien ylitse uhkaa kansalaisten turvallisuutta? Mikäli tähän lisätään tankkaustoimet ilmassa, eikö kyseessä ole kansalaisten oikeuksien väheksyminen, koska niiden edelle laitetaan julman sodan edut vastoin eurooppalaista ja maailmanlaajuista mielipidettä ja ilman YK:n turvallisuusneuvoston suostumusta? Eivätkö Aznar ja hänen hallituksensa ansaitse EU:n paheksunnan, koska sallivat nämä vaaralliset ilmaoperaatiot ja tukevat laitonta Irakin sotaa ja osallistuvat siihen?

Yiannitsis
Lehtiartikkeleihin sisältyvät väitteet, joihin arvoisa parlamentin jäsen kysymyksessään viittaa, eivät ole tulleet neuvoston tietoon eikä niistä ole keskusteltu neuvostossa. Asia kuuluu Espanjan valtion oikeuslaitoksen ratkaistavaksi.

Ortuondo Larrea (Verts/ALE).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Espanjan kansalaiset eivät ole unohtaneet, kuinka Fraga Iribarne, kansanpuolueen (Partido Popular) perustaja ja kunniapuheenjohtaja sekä diktaattori Francon hallituksessa ministerinä toiminut nykyisen presidentti Aznarin neuvonantaja, petti heidät uimalla meressä Mojácarin rannalla ja sanomalla tehneensä niin myös Palomaresissa, jonne oli pudonnut neljä vetypommia sen jälkeen, kun B-52-pommikone ja tankkauskone olivat törmänneet tankkausvaiheessa alueen yllä. Sillä aikaa Yhdysvallat raivasi ja eristi 105 hehtaarin radioaktiivisen maa-alan laajalla alueella, jonne espanjalaisia ei päästetty ja jota kutsuttiin Camp Wilsoniksi. Nyt Espanjan kansanpuoluehallitus lisäksi kieltää, että useita B-52-pommikoneita olisi tankattu 21. maaliskuuta Bilbaon, Iruña-Pamplonan ja Barcelonan yllä niiden ollessa matkalla Irakiin. 
Lennonjohtajien vahvistettua tietojen todenmukaisuuden Espanjan hallituksella ei ollut eilen muuta mahdollisuutta kuin tunnustaa parlamentille, että tuona päivänä se ainakin antoi kahdeksalle 240 kilon pommilastissa olleelle pommikoneelle luvan ylilentoon ja tankkaukseen, ja perusteli luvan sillä, ettei toimenpiteistä aiheutunut suurta riskiä. Onko neuvoston mielestä hyväksyttävää, että tällaisia toimenpiteitä toteutetaan lennettäessä yli taajaan asuttujen kaupunkien ja että hallitus kieltää riskin olemassaolon? Onko neuvoston mielestä demokraattista, että hallitus kielsi nämä tapahtumat kyynisesti ja petti kansalaisiaan räikeästi?

Yiannitsis
Mielestäni arvoisa parlamentin jäsen viittaa tässä yksityiskohtaisesti useisiin tapahtumiin, joista neuvosto ei ole tietoinen, ja kuten jo sanoin, Espanjan valtiolla on yksinomainen toimivalta ratkaista tämä asia. Euroopan unionin neuvosto ei ole millään lailla vastuussa tästä asiasta.

Puhemies.
Kuulitte neuvoston vastauksen. Teoriassa vastaus ei anna aihetta lisäkysymyksille, mutta annan niihin kuitenkin luvan. 
Jäsen Nogueira esittää lisäkysymyksen.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, Espanjan valtio on hyvin avoimesti tukenut Yhdysvaltain ja Yhdistyneen kuningaskunnan käynnistämää yksipuolista hyökkäystä Irakiin. Nyt siitä tulee Italian ja Puolan ohella yksi Irakin valtion miehittäjävalloista. Onko neuvosto sitä mieltä, että Espanjan valtion pitäisi tästä syystä jakaa kansainvälinen vastuu tästä sotaisasta, laittomasta ja epäoikeutetusta hyökkäyksestä? Kuinka Euroopan unioni aikoo suhtautua Irakia miehittäviin jäsenvaltioihin toteuttaessaan toimia Irakissa?

Puhemies.
Haluan muistuttaa jäsen Nogueiraa siitä, että hänen kysymyksensä, kysymys nro 3, joka olisi ollut seuraava, jätetään käsittelemättä, koska se on hyvin samanlainen kuin hänen lisäkysymyksensä ja koska juuri tänä aamuna keskusteltiin komission ja neuvoston julkilausumien pohjalta. Minun täytyy muistuttaa teitä tästä. Puheenvuoro on neuvoston puheenjohtajalla Yiannitsisilla, jos hän haluaa vastata tähän kysymykseen.

Yiannitsis
Neuvoston puheenjohtajana en voi kommentoida Espanjan hallituksen toimia Irakin kysymyksessä tai muissa asiaan liittyvissä kysymyksissä enkä voi käsitellä asiaa tavalla, jolla arvoisa parlamentin jäsen toivoisi sitä käsiteltävän.

Oreja Arburúa (PPE-DE).
Itse asiassa toivoisin, ettei jäsen Ortuondo Larrea aina ottaisi esille Espanjan sisäisiä asioita täällä parlamentissa, vaan että hän yrittäisi myötävaikuttaa Euroopan yhdentymiseen, sillä sitä vartenhan me täällä olemme.

Puhemies.
Hyvät parlamentin jäsenet, vaikka teillä onkin nyt puheenvuoro, pyytäisin, että asian käsittely päätetään tähän. Neuvoston puheenjohtaja on antanut kattavan ja selkeän vastauksen kyseiseen asiaan. Puheenvuoro on kuitenkin jäsen Ortuondolla, jos hän haluaa kommentoida asiaa.

Ortuondo Larrea (Verts/ALE).
Haluan sanoa kaikella kunnioituksella jäsen Oreja Arburúan mielipidettä kohtaan, että otan parlamentissa esille Euroopan kansalaisia koskevia asioita. Baskimaan ja Katalonian kansalaiset, jotka joutuivat vaaraan ylilentävien B-52-pommikoneiden vuoksi, ja Andalusian kansalaiset, jotka joutuivat vaaraan neljän alueelle pudonneen pommin vuoksi, ovat Euroopan kansalaisia, joten väite siitä, että asia on Espanjan sisäinen asia, on ainoastaan osoitus haluttomuudesta tarttua härkää sarvista ja käsitellä hankalaa asiaa, joka koskee Euroopan kansalaisia.

Puhemies.
Myös kielikuvanne ovat selvästi espanjalaisia: härkä ja sen sarvet. Työjärjestyspuheenvuoroja ei ole, joten käsittääkseni olemme käsitelleet loppuun jäsen Ortuondon esittämän kysymyksen.

Puhemies.
 Kysymys nro 3 jätetään käsittelemättä.

Puhemies.
 Seuraavana on Bernd Posseltin kysymys nro 4 (H-0223/03):

Aihe: Daytonin sopimuksen uudistaminen
Miten neuvoston puheenjohtaja suhtautuu ajatukseen Daytonin sopimuksen uudistuksesta, jolla Bosnia ja Hertsegovina muutettaisiin kolmen kansanryhmän ja kahden hallintoalueen muodostamasta yhteisöstä kolmen samanarvoisen kansanryhmän liittovaltioksi?

Yiannitsis
Bosnian ja Hertsegovinan kansojen yhtäläiset oikeudet on kirjattu perustuslakiin rauhansopimuksen liitteessä 4 edellytetyllä tavalla, ja Bosnian ja Hertsegovinan perustuslakituomioistuin on ne vahvistanut. Syyskuussa 2000 antamassaan tärkeässä tuomiossa tuomioistuin totesi, että bosnialaisten, kroaattien ja serbien tunnustaminen Bosnian ja Hertsegovinan perustuslaissa kyseisen maan kansoiksi voidaan tulkita ainoastaan yhdellä tapaa eli niin, että nämä kansanryhmät ovat keskenään tasa-arvoisia. Tuomioistuin totesi myös, että perustuslaissa vahvistettu periaate, jonka mukaan maan kansanryhmät ovat keskenään tasa-arvoisia ja joka perustuu siihen määritelmään, että bosnialaiset, kroaatit ja serbit ovat nämä kansanryhmät, sulkee pois jonkin kyseisen kansan erityiset etuoikeudet, hallitusrakenteiden jonkin osan ylivallan tai kaikenlaisen etnisen homogenoinnin, joka perustuisi alueelliseen jakoon. Serbian tasavallan ja liittovaltion perustuslakia muutettiin tuomion johdosta kiistan kohteena olleiden säännösten poistamiseksi. Uuden lain tarkoituksena oli myös saada kaikki maan kansat edustetuiksi kaikilla hallinnon ja julkisen sektorin eri tasoilla. 
Euroopan unioni jatkaa demokratiakehityksen, oikeusvaltion ja talousuudistuksen tukemista osana vakautus- ja assosiaatioprosessia keinona edistää vähemmistöjen oikeuksia ja kaikkien kansalaisten yhtäläisiä mahdollisuuksia.

Posselt (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, aluksi haluan korostaa, että myös saksan kielessä on ilmaisu "tarttua härkää sarvista"; meillä ei valitettavasti järjestetä härkätaisteluita, mutta käytämme kuitenkin tätä kielikuvaa. 
Kiitän neuvoston puheenjohtajaa tästä erittäin täsmällisestä ja hyvästä vastauksesta ja haluan esittää hänelle lisäkysymyksen. Jos näiden kolmen etnisen ryhmän yhtäläiset oikeudet todellakin saadaan taattua, mitä todellakin toivon, voitaisiinko rakenteiden byrokraattisuutta vähentää jollakin toisella lähestymistavalla? Useat bosnialaiset ovat kertoneet minulle, että maa on jaettu liian useisiin ja liian pieniin hallintoalueisiin. Tämä johtuu alueiden välisestä epätasapainosta, ja liiallinen byrokratia nielee suurimman osan maan BKT:sta ja kansainvälisestä avusta.

Yiannitsis
Haluan ensiksi sanoa, että myös kreikan kielessä käytetään samanlaista vertauskuvaa. Näin näyttää itse asiassa olevan jokaisessa Euroopan unionin maassa riippumatta siitä, kasvatetaanko siellä härkiä. Haluan myös muistuttaa teitä siitä, että antiikin minolaisten palatsien freskoissa on kuvattu härkätaisteluja, joita on ollut jo tuhansia vuosia ennen nyky-Espanjan aikoja. Muilta osin panen merkille kommenttinne, mutta minulla ei ole siihen mitään sanottavaa. Byrokratian vähentäminen voi olla ongelmallista. Se voisi olla mahdollista, mutta kuten ymmärrätte, näiden maiden täysin sisäisiin asioihin ei voida puuttua, sillä se vaikuttaisi jälleen uudelta väliintulon muodolta.

Puhemies.
 Seuraavana on Othmar Karasin kysymys nro 5 (H-0229/03):

Aihe: Euroopan yritysverotuksen uudistaminen
Erityisesti pienille yrityksille aiheutuu hankaluuksia 15:stä (pian 25:stä) erilaisesta verotusjärjestelmästä. Yritykset joutuvat maksamaan erilaisista arvonlisäverotussäännöksistä johtuvat tappiot sekä erilaisten yritysverotusjärjestelmien ja lukuisten kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehtyjen sopimuksien hallinnoinnista aiheutuvat suuret kustannukset.
Miten on perusteltavissa, että suurten yritysten verotaakka on kevyempi kuin pienten ja keskisuurten yritysten, joilla ei ole mahdollisuutta järjestää toimintaansa niin, että siitä joutuu maksamaan mahdollisimman vähän veroja? Miten neuvosto suhtautuu Euroopan parlamentin vaatimaan työvoimavaltaisten palvelualojen alennettua arvonlisäveroa koskevan, hyvin sujuneen hankkeen jatkamiseen pimeän työvoiman käytön välttämiseksi ja työllisyyden edistämiseksi? Mitä mieltä neuvosto on vaatimuksesta, että yritysten pitäisi Euroopan unionissa tehdä arvonlisäveroilmoitus ainoastaan siinä maassa, jossa ne toimivat? Entä pienten ja keskisuurten yritysten verotaakan keventämiseksi suunnitellusta pilottihankkeesta, jonka mukaan yritykset maksavat veronsa siinä maassa, jossa ne toimivat? Miten neuvosto suhtautuu määräenemmistöperiaatteen laajentamiseen niille veropolitiikan aloille, jotka vaikuttavat suoraan Euroopan sisämarkkinoiden toimivuuteen?

Yiannitsis
Neuvosto on eri verojärjestelmien koordinoimiseen liittyvässä työskentelyssään kiinnittänyt erityistä huomiota pk-yritysten hallinnollisiin kustannuksiin ja säännösten noudattamisesta johtuviin kustannuksiin. Yleisesti ottaen sanoisin, että neuvosto on useaan otteeseen kiinnittänyt huomiota aloitteisiin ja ehdotuksiin siitä, kuinka voitaisiin vähentää pk-yritysten markkinoillepääsyyn liittyviä ongelmia ja vaikeuksia. Yksittäisistä aloitteista saaduista tuloksista arvoisan parlamentin jäsenen on kysyttävä Euroopan yhteisöjen komissiolta, jonka vastuulla on kyseisten toimenpiteiden valvominen. 
Mitä tulee neuvoston päätöksentekomenettelyihin veropolitiikan alalla, on huomattava, että asiaa koskevat säännöt on vahvistettu perustamissopimuksessa, eikä neuvostoa voida pyytää muuttamaan näitä sääntöjä. Joka tapauksessa arvoisa parlamentin jäsen on varmasti pannut merkille, että viimeaikaisissa keskusteluissa, myös Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan keskusteluissa, on käsitelty määräenemmistöpäätösten mahdollista laajentamista. Tässä tapauksessa tähänkin asiaan liittyvät järjestelyt muuttuisivat ja aikaan saataisiin parempia ja myönteisempiä tuloksia.

Karas (PPE-DE)
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, vaikka sanottekin, ettei neuvoston voida olettaa muuttavan kantaansa yhdessä yössä, olen kuitenkin sitä mieltä, että voidaan olettaa, että se haluaa muuttaa kantaansa, koska siitä aiheutuu tällaisia ongelmia. Unionin 25:stä eri verojärjestelmästä aiheutuu sisämarkkinoilla kilpailun vääristymistä, sillä pk-yritykset joutuvat epäsuotuisaan asemaan erityisesti rajatylittävässä liiketoiminnassa. Sisämarkkinoiden ja Euroopan talouden lujittamisen kannalta ongelmia aiheuttavat luonnollisesti myös neuvoston yksimielisyyttä edellyttävät päätökset veropoliittisissa asioissa. Haluan siis kysyä teiltä vielä kerran, mihin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä parantaakseen pk-yritysten epäedullista asemaa, joka johtuu erilaisista verojärjestelmistä, ja tukeakseen koko sisämarkkinoiden toimintaa? Millaisia aloitteita jäsenvaltiot ovat tehneet valmistelukunnassa poistaakseen yksimielisyyttä koskevan edellytyksen tai sisämarkkinoiden toimintaa haittaavat tekijät?

Yiannitsis
Arvoisa parlamentin jäsen puhuu sisämarkkinoiden rakenteellisista ongelmista. Haluan korostaa, että periaatteessa kaikkien Euroopan unionin maiden yrityksiin sovelletaan 25 verojärjestelmän sijasta pääosin yhtä ainoaa järjestelmää, eli sen maan järjestelmää, jossa yritys harjoittaa liiketoimintaansa. Näin ollen pk-yritys ei joudu tekemisiin 25:n tai 15:n eri verojärjestelmän kanssa, eikä se näin ollen joudu syrjinnän kohteeksi ja tätä kautta konkurssiin sen paremmin kuin jokin suuryritys. 
Toiseksi on tarkasteltava pienyrityksen mahdollisuuksia laajentaa toimintaansa muille markkinoille ja erityisesti Euroopan sisämarkkinoille. Haluan muistuttaa, että eteläsaksalaisella pienyrityksellä on ongelmia jopa pääsyssä Pohjois-Saksan markkinoille aivan kuin Ateenaan sijoittuneella pienyrityksellä on ongelmia laajentaa toimintaansa suureen osaan oman maansa markkinoita. Nämä ongelmat liittyvät rakenteisiin, joihin verojärjestelmillä on häviävän pieni vaikutus. Käsittääkseni nämä ongelmat ovat joka tapauksessa samat kaikissa maissa. Niitä on esimerkiksi omassa kotimaassani, ja tiedän, että tilanne on sama useissa maissa, joissa pk-yrityksiä pyritään ensisijaisesti tukemaan niitä koskevilla verojärjestelmillä ja erilaisilla tuilla, jotka ovat sallittuja kilpailusääntöjen nojalla. Lisäksi nykyinen institutionaalinen kehys, jossa säädetään jäsenvaltioiden yksimielisyydestä verojärjestelmiin liittyvissä asioissa, on sitova, eikä puheenjohtajavaltio voi ajaa läpi aloitteita tai asetuksia, jos kaikki 15 jäsenvaltiota eivät ole niistä samaa mieltä.

Rübig (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, neuvosto on pyytänyt komissiota tekemään tutkimuksen toisen Baselin sopimuksen vaikutuksista. Vaikka tutkimus ei ole vielä valmistunut, tiedämme, että kyseisen sopimuksen vaikutukset ulottuvat koko Eurooppaan, ja tarkoitan nyt erityisesti pk-yritysten luottokelpoisuutta ja niiltä vaadittavia vakuuksia. 
Kysymykseni kuuluu: mitä neuvosto aikoo tehdä saadakseen haltuunsa tämän tutkimuksen ja kuinka se aikoo ratkaista verouudistusta koskevan ongelman siten, että pk-yritykset pystyvät täyttämään toisen Baselin sopimuksen edellytykset?

Yiannitsis
Selvitämme, miksi komissio ei vielä ole toimittanut tutkimusta. Tähän voi kuitenkin olla useita objektiivisia syitä, ja näin on tapahtunut muulloinkin Kreikan puheenjohtajakauden aikana. En usko, että yhden tutkimuksen avulla pystytään ratkaisemaan kaikkia ongelmia, mutta päätämme tietenkin tarvittavista toimista tämän tutkimuksen ja muiden mahdollisten ehdotuksien perusteella.

Puhemies.
 Seuraavana on Seán Ó Neachtainin kysymys nro 6 (H-0230/03):

Aihe: EU:n aloitteet Amina Lawalin pelastamiseksi kivittämiseltä
Mihin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä pelastaakseen nigerialaisnaisen Amina Lawalin, joka on hakenut muutosta hänelle langetettuun kivitystuomioon. Hänen asiansa käsittelyä lykättiin huhtikuussa 2003 järjestettävien vaalien jälkeiseen aikaan. Onko neuvosto tietoinen muista samankaltaisista kuolemantuomioista, ja mihin toimiin se ryhtyy näissä tapauksissa?

Yiannitsis
EU seurasi tarkkaan Amina Lawalin tapausta. Hänet tuomittiin viime vuonna kuolemaan kivittämällä, ja EU ilmaisi syvän huolensa 21. elokuuta 2002 annetussa julkilausumassa muutoksenhakutuomioistuimen päätöksestä hylätä Amina Lawalin valitus. Tämän jälkeen neuvoston tietoon ei ole tullut muita samanlaisia tuomioita. 
EU jatkaa painostusta osana hallinnon eri tasoilla käytävää poliittista vuoropuhelua ja erityisesti Abujassa sijaitsevan lähetystönsä kautta. Korostamme, että Nigerian on varmistettava, että maan korkeimpana noudatettavana lakina säilyy maan perustuslaki.
Amina Lawalin puolustus antoi lausunnon siitä, että tukea olisi ilmaistava hienovaraisesti ja luottamuksellisesti, sillä sharia-lain soveltamisesta on aiheutunut joissakin osavaltioissa perustuslaillisia ongelmia. EU on ottanut neuvosta vaarin ja katsoo, että edellä mainittua yleistä lähestymistapaa on parasta soveltaa niin kauan kuin Amina Lawalin tapauksen käsittely jatkuu sen sijaan, että tähän tapaukseen alettaisiin soveltaa yksittäistä lähestymistapaa. EU on näissä rajoissa toistanut kuolemantuomiota koskevan kantansa ja kehottanut Nigerian hallitusta jatkamaan työskentelyä kuolemantuomion lakkauttamiseksi ja kaikenlaisen julman, epäinhimillisen ja alentavan kohtelun tai rangaistuksen estämiseksi. Olemme erityisesti kehottaneet Nigerian viranomaisia kunnioittamaan täysimääräisesti etenkin naisten ihmisoikeuksia ja ihmisarvoa. 
EU pitää tässä yhteydessä yleisesti erittäin tärkeänä kansalaisyhteiskunnan roolia ja tukee ihmisoikeuksia puolustavia järjestöjä ja muita alalla aktiivisesti toimivia kansalaisjärjestöjä. 
Vaaliprosessi on nyt saatu päätökseen, joten EU jatkaa tämän tärkeän aiheen käsittelemistä ja toteuttaa asianmukaisia toimia sen mukaan, millaisia tuomioita tuomioistuimet antavat.

Ó Neachtain (UEN).
Haluan kiittää neuvoston puheenjohtajaa vastauksesta, joka on mielestäni jossain määrin tyydyttävä. Kyseessä on kuitenkin todella kauhistuttava tapaus, ja sitä olisi seurattava tiiviimmin kuin puheenjohtaja antaa vastauksessaan ymmärtää, sillä muista vastaavista tapauksista ja tuomioista on ilmoitettu Nigeriasta ja muualta. Meidän on näytettävä, että vaadimme vakavissamme tällaisten kauhistuttavien toimien lopettamista emmekä voi hyväksyä, että ihmisiltä kielletään tämä perusihmisoikeus eli oikeus elämään. Näin ollen toivon, että neuvosto toteuttaa lisää toimia varmistaakseen, ettei tilanne jatku ennallaan, ja että se tutkii, missä muualla annetaan samanlaisia tuomioita. 
Kiitän vielä kerran neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan ja kehotan seuraamaan tilannetta tiiviimmin, sillä kyse on mainitsemistani perusihmisoikeuksista.

Yiannitsis
Haluan huomauttaa, että neuvosto kiinnittää erityistä huomiota yleisiin asioihin, jotka liittyvät ihmisoikeuksiin ja etenkin vastaavanlaisiin käytäntöihin joissakin globaaliin järjestelmään kuuluvissa maissa. Mitä tulee tähän erityistapaukseen, neuvosto voi ainoastaan noudattaa sille annettua suositusta: olla aiheuttamatta vahinkoa, ja tehdä sen sijaan kaikkensa, mistä voisi olla apua ja vaikutusta tässä yksittäisessä asiassa.

Thors (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin tietää, onko jokin EU:n jäsenvaltio ilmoittanut olevansa valmis tarjoamaan turvapaikan Amina Lawalille, jos tuomioistuimen tuomio ei vastaa meidän toivomuksiamme. Onko yksikään maa ilmoittanut olevansa valmis antamaan tällaisen julkilausuman neuvostossa? Jos haluamme vakavissamme suojella tätä naista, meidän on painostettava maitamme tarjoamaan hänelle turvapaikka tällaista vainoa vastaan, jota tosiasiassa harjoitetaan useita naisia kohtaan.

Yiannitsis
En pysty antamaan vastausta kysymykseenne juuri nyt. Voimme tutkia asiaa ja antaa teille kirjallisen vastauksen.

Puhemies.
 Seuraavana on Niall Andrewsin kysymys nro 7 (H-0232/03):

Aihe: Cotonoun sopimus ja neuvoston prioriteetit
Cotonoun sopimus tuli voimaan 1. huhtikuuta 2003. Voiko neuvosto kertoa pääpiirteittäin, mitkä ovat neuvoston prioriteetit poliittisen ulottuvuuden parantamiseksi, velkakysymyksen käsittelemiseksi, köyhyyden vähentämiseksi ja vakavien terveydenhoitokysymysten ratkaisemiseksi nyt kun maailman taloudellisen tilanteen epävarmuus lisääntyy koko ajan?

Yiannitsis
Cotonoun sopimus perustuu kolmeen pilariin, jotka ovat poliittinen vuoropuhelu, talouden ja kaupan alan yhteistyö sekä kehitysapu. Kumppanuuden keskeisenä tavoitteena on vähentää köyhyyttä ja mahdollisesti poistaa se, ja tämä liittyy kestävää kehitystä ja AKT-valtioiden asteittaista integroitumista maailmantalouteen koskevaan tavoitteeseen. 
AKT-EU-yhteistyössä sovelletaan tiettyjä perusperiaatteita, joita ovat kumppanien yhdenvertaisuus ja kehitysstrategioiden itsehallinta. Kumppanuudelle asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi Cotonoun sopimuksessa todetaan selvästi, että AKT-valtiot määrittelevät omaa talouttaan ja yhteiskuntaansa koskevat kehitysstrategiat täysivaltaisesti.
Suurin osa sopimuksen määräyksistä pantiin täytäntöön siirtymävaiheen sopimuksilla hyvän aikaa ennen Cotonoun sopimuksen voimaantuloa huhtikuussa 2003. Nyt kun Cotonoun sopimus on tullut voimaan, yhdeksännen EKR:n varat ovat kokonaisuudessaan käytettävissä. Varojen ohjelmointi eli kutakin maata koskevan strategisen tuen valmistelu, joka perustuu erityisiin keskipitkän aikavälin tavoitteisiin ja kyseisen maan kehitysstrategiaan, sekä kunkin maan tukistrategian toteuttamista koskevan alustavan aikataulun vahvistaminen on saatettu lähes päätökseen. 
Komissio ilmoitti aikomuksestaan hyödyntää yhdeksännen EKR:n varoja pääasiassa rahoittaakseen yhteisön rahoitusosuuden kansainvälisistä aloitteista, jotka toteutetaan kehitysmaiden hyväksi ja jotka koskevat muun muassa velkahelpotuksia ja terveydenhuoltoa. Neuvosto tutkii parhaillaan näitä ehdotuksia, joiden ansiosta EKR:n varoja saataisiin myös maksettua entistä nopeammin. Ehdotusten täytäntöönpanosta on tehtävä yhteinen päätös AKT-valtioiden kanssa. 
EY:n kehitysyhteistyöpolitiikkaa koskevat neuvoston ensisijaiset tavoitteet käyvät selvästi ilmi marraskuussa 2000 annetusta neuvoston ja komission julkilausumasta, jossa määritellään kuusi ensisijaista alaa sillä perusteella, mikä on yhteisön toimien tuoma lisäarvo ja kuinka ne myötävaikuttavat köyhyyden vähentämiseen. Nämä alat ovat kaupan ja kehityksen välinen yhteys, alueellinen yhdentyminen ja yhteistyö, makrotalouspolitiikan tukeminen, yhteiskunnan palvelujen yhtäläisen saatavuuden edistäminen, liikenne, elintarvikkeiden turvallisuus, maaseudun kestävä kehitys sekä institutionaalisen infrastruktuurin luominen. 
Neuvosto tukee komission pyrkimyksiä hallinnoida yhteisön ulkoista apua tehokkaammin ja käyttää EKR:n varoja Cotonoun sopimuksessa vahvistettujen tavoitteiden ja perusteiden mukaisesti.

Andrews (UEN).
Haluan kiittää neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan, joka oli erittäin kattava. Eräs asia, jonka olen havainnut näiden lähes 30 vuoden aikana, jolloin olen toiminut kehitysyhteistyön parissa, on koulutuksen korostamisen puute. 
Neuvostolle esittämäni kysymyksen tarkoituksena oli selvittää, voisivatko neuvosto ja Euroopan unioni panostaa enemmän koulutukseen, sillä jos kehitysmaissa henkilö hallitsee kolme perusasiaa - eli luku-, kirjoitus- ja laskutaidon - tai edes niiden alkeet, hän pystyy haastamaan kylän vanhimmat ja yhteisön johtajat. Lukutaidottomalta tämä ei onnistu. 
Kysymykseni tarkoituksena oli siirtää painotusta, sillä köyhyyttä ei pystytä torjumaan vanhoilla keinoilla. Mielestäni koulutus, koulutus ja aina vaan koulutus on todellinen vastaus köyhyyteen. Juuri siihen olisi panostettava.

Yiannitsis
Olen pannut merkille jäsenen huomautukset. Olen hänen kanssaan täysin samaa mieltä siitä, että koulutus on olennaisen tärkeä asia elämässä menestymisen kannalta. Lisäksi se on eräs perusasioista tietotekniikan ja tiedon aikakaudella. Olen myös pannut merkille jäsenen huomautukset, jotka liittyivät mahdollisuuteen puuttua tarkemmin kyseisten maiden sisäisiin toimintamalleihin, ja välitän ne edelleen Euroopan komissiolle. Pidämme ne mielessämme neuvostossa käytävien keskustelujen yhteydessä.

Puhemies.
 Seuraavana on Liam Hylandin kysymys nro 8 (H-0234/03):

Aihe: WTO ja maatalousneuvottelujen määräaika
WTO:n neuvottelijat eivät pystyneet sopimaan maatalouden neuvottelutavoista määräaikaan eli 31. maaliskuuta 2003 mennessä. Katsooko neuvosto, että muilla aloilla voidaan saavuttaa edistystä ennen WTO:n viidettä ministerikonferenssia, joka järjestetään Cancunissa Meksikossa ensi syyskuussa? Voidaanko tällä välin saada aikaan hyväksyttäviä ehdotuksia maatalousasioissa neuvoston komissiolle myöntämien neuvotteluvaltuuksien puitteissa? Miten neuvosto suhtautuu USA:ssa toimivaa Institute for International Economics -laitosta johtavan Bergstenin näkemyksiin? Tämä on uutistoimisto Reutersin mukaan sanonut, että WTO-neuvottelut venyvät todennäköisesti vuoden 2007 puoliväliin asti, jolloin päättyvät Valkoisen talon nykyiset kauppaneuvotteluvaltuudet.

Yiannitsis
Neuvosto myöntää, että kehitysyhteistyöasioita koskeviin Dohan neuvotteluihin liittyvä yleinen tilanne on erittäin epätyydyttävä pääasiassa siksi, ettei määräaikoja noudatettu tietyillä aloilla, esimerkiksi lääkkeiden saatavuutta ja maatalousalaa koskevissa yksityiskohdissa. Lääkkeitä koskeva ongelmatilanne johtui siitä, että Yhdysvallat oli ilmoittanut, ettei se hyväksy lähes kaikkien muiden maiden hyväksymää ratkaisuehdotusta. Maatalousalalla tilanne on vielä monimutkaisempi, sillä kaikki osapuolet torjuivat keskenään ristiriitaisista ja toisensa poissulkevista syistä WTO:n maatalouskomitean puheenjohtajan Harbinsonin toistuvat sovitteluyritykset. Neuvosto on luonnollisesti valmis tutkimaan kaikki Harbinsonin tai muiden toimittamat uudet tekstit. 
Näistä vaikeuksista huolimatta tässä tilanteessa on kuitenkin kaikkein tärkeintä pitää WTO:n neuvottelut käynnissä ja edetä niissä nopeasti ennen Cancúnin ministerikonferenssia. Ensinnäkin kansainvälisen politiikan nykyisessä epävakaassa ilmapiirissä on erityisen tärkeää saada aikaan selvää edistystä kauppaa koskevissa asioissa. Lisäksi Genevessä vastikään järjestetyissä monenvälisissä tapaamisissa kävi ilmi, että WTO:n jäsenet ovat erittäin tietoisia siitä, että valmisteluja edeltävään vaiheeseen liittyvää prosessia on jatkettava tulevina kuukausina, jotta Cancúnin konferenssin työmäärä ei kasvaisi liian suureksi. 
Lisäksi neuvosto ei jaa tiettyjen tahojen pessimistisiä näkemyksiä Cancúnin konferenssista. Ennen konferenssia on ratkaistava useita ongelmia, mutta tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun joudumme työskentelemään kauppaneuvotteluihin liittyvissä asioissa tiukkaa aikataulua noudattaen. Tulevina kuukausina on mahdollista edetä kaikissa vielä ratkaisematta olevissa asioissa, jos kaikki tärkeät osapuolet osallistuvat aktiivisesti ja osoittavat todellista poliittista tahtoa. Näin ollen aiheiden välille on luotava myönteisiä yhteyksiä, jotta prosessi pysyy käynnissä edellyttäen, että kaikki osapuolet tietävät, ettei sopimusta tule ennen kuin kaikki pääsevät täyteen yhteisymmärrykseen. 
Maatalouden osalta neuvosto vahvisti 8. huhtikuuta 2003 kannattavansa yhteisön ehdotusta maatalousalan yksityiskohdista ja kehotti komissiota jatkamaan toimiaan, jotta sopimukseen päästäisiin tältä perustalta. Neuvoston mielestä tämä on nimittäin kaikkein realistisin tapa saada neuvottelut päätökseen Dohan ministerikokouksen julistuksessa vahvistetussa aikataulussa.

Hyland (UEN).
Haluan kiittää neuvoston puheenjohtajaa hänen erittäin kattavasta vastauksestaan. Hän varmasti tietää pyrkimyksistä päästä sopimukseen yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksesta ennen maailmankauppaa koskevaa sopimusta ja valiokunnassa asetettua kesäkuun määräaikaa. Tulen juuri maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan kokouksesta, jossa totesin, että joudumme kiirehtimään kohtuuttomasti, jotta pystyisimme noudattamaan näitä määräaikoja. Varmasti myös neuvoston puheenjohtaja tietää WTO:n mahdollisista vaikutuksista YMP:tä koskevaan sopimukseen. 
Kysynkin, kuinka hyvin sovittua uudistusta voidaan suojata tulevissa WTO:n neuvotteluissa? Voiko neuvoston puheenjohtaja vakuuttaa parlamentille, että mitä tahansa Euroopan yhteisen maatalouspolitiikan uudistamisesta sovitaankin, sopimus on täysin suojattu näissä neuvotteluissa, sillä muutenhan koko neuvotteluprosessi olisi turha.

Yiannitsis
Haluan vedota järkiperäisten odotusten ja järkiperäisen käyttäytymisen käsitteeseen ja todeta, että Euroopan unionissa nyt käytävissä neuvotteluissa ei tietenkään tehdä sellaisia päätelmiä, joita ei oletetusti pystytä suojaamaan tai jotka ovat ristiriidassa maailmanlaajuisesti tehtyjen päätösten kanssa.

Puhemies.
 Seuraavana on Brian Crowleyn kysymys nro 9 (H-0236/03):

Aihe: Calder Hall Magnox -ydinreaktorin sulkeminen Sellafieldissä
Ottaen huomioon Sellafieldissä sijaitsevan Calder Hall Magnox -ydinreaktorin tervetulleen sulkemisen maaliskuun lopulla 2003, tiedustelisin neuvostolta, aikooko se nyt tukea aktiivisesti vaatimusta sulkea viisi muuta Magnox-laitosta Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jotka vanhetessaan ovat yhä merkittävämpi turvallisuusongelma?

Yiannitsis
Neuvosto on yleisesti ottaen huolissaan ydinturvallisuuteen liittyvistä kysymyksistä ja tukee täysimääräisesti toimia ydinturvallisuuden korkean tason saavuttamiseksi kaikkialla Euroopan unionissa. Ydinturvallisuus kuuluu kuitenkin asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaan ja niiden vastuulle, joten neuvosto ei voi kommentoida tietyssä jäsenvaltiossa sijaitseviin ydinreaktoreihin liittyviä turvallisuusasioita tai muita asioita. 
Kuten arvoisa parlamentin jäsen tietää, reaktorin pitäisi tavanomaisesti olla käytössä ainoastaan niin kauan kuin se täyttää ydinturvallisuuden korkeata tasoa koskevat vaatimukset. Voimassa oleva ydinlaitosten turvallisuutta koskeva yhteisön lainsäädäntö perustuu pääasiassa Euratomin perustamissopimuksen toisen osaston III lukuun. Perusnormien vahvistamisesta työntekijöiden ja väestön terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta annetussa direktiivissä 96/29/?uratom säädetään säteilysuojelua koskevista perusvelvoitteista, jotka on täytettävä. Neuvosto on lisäksi pannut merkille komission vastikään tekemän ehdotuksen direktiiviksi ydinlaitosten turvallisuuden alalla sovellettavista perusvelvollisuuksista ja yleisistä periaatteista ja aikoo tutkia sen tarkkaan.

Crowley (UEN).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan. Vaikka hän voikin olla teknisesti oikeassa todetessaan, etteivät ydinlaitoksiin liittyvät asiat kuulu neuvoston vastuualueeseen, poliittista johtajuutta kuitenkin tarvitaan välittömästi. Kuten itse mainitsitte, asiasta on keskusteltu useaan otteeseen neuvostossa. Kun tarkastellaan perussopimuksia, niissä annetaan oikeusperusta ja valtuudet jäsenvaltioille ja eri toimielimille toimien toteuttamiseksi, joten neuvosto voisi itse asiassa ryhtyä toimiin Euratomin perustamissopimuksen nojalla. 
Arvoisa puhemies, pyydän teitä neuvoston puheenjohtajana sitoutumaan siihen, että saatatte asian neuvoston käsiteltäväksi tulevaisuudessa. Voisimme täyttää tämän salin raporteilla siitä, mitä onnettomuuksia, vuotoja, ympäristö- ja omaisuusvahinkoja sekä ihmisiin kohdistuneita vahinkoja tämäntyyppisten Magnox-laitosten huonosta hallinnosta, virheellisestä rakentamisesta ja huonosta suunnittelusta on aiheutunut. Sitoumus on tehtävä nyt, sillä ydinalan teollisuus on juuri todennut, kuinka ydinvoima voi olla hyvä asia Kioton sopimuksen ja ympäristön kannalta. Voisimme laatia kokonaisen luettelon ydinjätteen aiheuttamista onnettomuuksista ja kärsimyksestä, ja tästä syystä toimiin on ryhdyttävä välittömästi.

Yiannitsis
Kuten juuri totesin, neuvosto tutkii parhaillaan komission ehdotusta, ja neuvoston niin päättäessä tällaisen pyynnön tutkimiselle voi olla perusteet. Lisäksi haluan huomauttaa, ettei ongelma ole tekninen. Kansallisten näkökohtien lisäksi ongelmaan liittyy toimielinulottuvuus ja tietysti myös poliittinen ulottuvuus. Toimielinulottuvuutta on kuitenkin kunnioitettava eikä sitä saa loukata, mikä rajoittaa sekä tämän että muiden sellaisten aiheiden käsittelyä, joihin liittyy toimielimiä koskevia säännöksiä siitä, kuinka neuvosto voi puuttua asiaan.

Puhemies.
 Seuraavana on Gerard Collinsin kysymys nro 10. Kysymyksen laatijan sijaisena on Andrews (H-0238/03):

Aihe: Eurooppalainen maatalousmalli
Kreikan puheenjohtajakaudella on korostettu eurooppalaisen maatalousmallin merkitystä ja näkökohtia, joihin se perustuu. Näitä perustekijöitä ovat perhemaatilat ja paikalliset yhteisöt, pienet kaupungit ja kylät, jotka sijaitsevat EU:n maatalousalueilla. Voisiko neuvosto antaa arvionsa siitä, miten eurooppalaisen maatalousmallin säilyttämisessä ja tukemisessa on edistytty Kreikan puheenjohtajakaudella?

Yiannitsis
Puheenjohtajavaltio Kreikka jatkaa edellisen puheenjohtajavaltion viitoittamalla tiellä ja on tammikuusta lähtien pyrkinyt etenemään parhaansa mukaan yhteisen maatalouspolitiikan uudistusta koskevien lainsäädäntöehdotusten ja tietenkin myös maaseudun kehittämistä koskevan asetusehdotuksen käsittelyssä. Voin lisätä suhtautuvani toiveikkaasti asiassa tapahtuvaan edistymiseen niiden tietojen perusteella, joita olen viime aikoina saanut asiaa käsittelevän neuvoston toiminnasta. Uudistuksesta näiden ensimmäisten kuuden kuukauden aikana käytyjen keskustelujen perusteella neuvoston pitäisi Euroopan parlamenttia kuultuaan päästä sopimukseen kaikista uudistusehdotuksista kesäkuuhun mennessä. 
Puheenjohtajavaltion mielestä on erityisen tärkeää pitää yllä monipuolista eurooppalaista maatalousmallia, jossa kiinnitetään aiempaa enemmän huomiota maaseudun kehittämiseen, ja näin täytyykin olla, sillä tämän mallin toimivuutta on testattu myös omassa maassamme. Näihin näkökohtiin suhtauduttiin yleisesti ottaen myönteisesti kaikista ehdotuksista jo käydyissä keskusteluissa, ja niissä korostettiin kyseisten aiheiden ja erityisesti syrjäisten maaseutualueiden kehittämisen tärkeyttä. 
Neuvosto ja komissio ovat lisäksi tietoisia siitä, että YMP:n rahoituksen on oltava Berliinin Eurooppa-neuvostossa rahoituksen enimmäismääristä tehtyjen päätelmien sekä Brysselin Eurooppa-neuvostossa lokakuussa 2002 tehtyjen päätelmien mukainen. Näin ollen maaseudun kehittämistä edistävät toimet riippuvat YMP:n toisessa pilarissa käytettävissä olevista varoista ja mahdollisesti uudelleen suunnattavista varoista, jotka voidaan ottaa käyttöön YMP:n ensimmäisessä pilarissa parhaillaan toteutettavan uudistuksen ansiosta.

Puhemies.
Puheenvuoro on jäsen Andrewsilla, jos hän haluaa muotoilla kysymyksensä uudelleen. Jos hän ei sitä halua, jäsen Ó Neachtain voi esittää kysymyksensä.

Ó Neachtain (UEN).
Kiitän neuvoston puheenjohtajaa kattavasta vastauksesta. Olen kotoisin Länsi-Irlannin syrjäalueelta ja haluan sanoa, että eurooppalainen maatalousmalli on useissa tapauksissa joutunut todelliseen vaaraan Euroopan unionin eri säädösten vuoksi ja erityisesti näin on käynyt yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen yhteydessä. Mielestäni esimerkiksi pienet perhetilat, joita voitaisiin käyttää muun muassa maaseudun kehittämisen perustana, ovat joutuneet suureen vaaraan tämänhetkisen uuden suuntauksen vuoksi. 
Pyydän, että asiaa pohdittaisiin, sillä tämä on ollut Euroopan unionin luoman maatalousmallin perusta. Jos sitä vahingoitetaan, Euroopan maatalousyhteisöihin tulevaisuudessa kohdistuvat seuraukset ovat vakavat.

Yiannitsis
Totesin vastauksessani selvästi olevani sitä mieltä, että tämä malli on merkittävä osa Euroopan maatalouteen liittyviä toimia; tutkimme tässä vaiheessa, kuinka seuraavaksi edetään. Prosessin aikana toimivaltaiset ministerit kertovat tietenkin kokemuksistaan ja esittävät kantansa, ja toivon, että löydämme lopulta tasapainon unionissa vallalla olevan mallin myönteisten näkökohtien ja kaikkien niiden näkökohtien välillä, jotka ovat tärkeitä maatalouden ja laajemmin talouden, yhteiskunnan ja lopputarkastelussa myös politiikan näkökulmasta.

Crowley (UEN).
Haluaisin viitata neuvoston puheenjohtajan ja jäsen Ó Neachtainin huomautuksiin.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mainitsitte ensimmäisessä vastauksessanne, että vuoden 1999 Berliinin sopimuksen suuntaviivoja on noudatettava. Kuten kaikki tässä parlamentissa tietävät ja kuten tekin varmasti tiedätte, nämä vuoden 1999 suuntaviivat on heitetty romukoppaan komission jäsenen Fischlerin tekemien YMP:n uudistusta koskevien ehdotusten johdosta. Kaksi vuotta aiemmin vuonna 1997 meillä oli Corkin julistus, jossa todettiin, että tarvitaan elinvoimaista ja innovatiivista maaseudun kehittämispolitiikkaa, jotta voitaisiin torjua maaseudulta pois suuntautuvaa muuttoliikettä ja siitä seuraavia kaupungeissa syntyviä sosiaalisia ongelmia. Kuten tiedätte, oman maanne syrjäalueet ja saaret ovat erityisen epäsuotuisia ja uhattuja alueita, joiden tilanteeseen on kehitettävä kattava ja monitahoinen ratkaisu. Tästä syystä pyytäisin teitä muistamaan tulevissa neuvoston kokouksissa tai silloin, kun muiden maiden edustajat vaativat tämän koko maatalous/maaseutu-asian hyllyttämistä, että maatalouden ja maaseudun kehittämisen välillä on suora yhteys, jota ei saa rikkoa.

Yiannitsis
Pidän mielessäni esitetyt huomautukset.

Puhemies.
 Izquierdo Rojon kysymystä nro 11 (H-0240/03) ei käsitellä, koska sen aihe on tämän istuntojakson esityslistalla.

Puhemies.
 Seuraavana on Sarah Ludfordin kysymys nro 12 (H-0241/03). Kysymyksen laatijan sijaisena on Thors.

Aihe: Naisten asema Afganistanissa ja Irakissa
Vaikka Taleban-hallinnon kaatumisesta on kulunut yli vuosi, naisten olot Afganistanissa eivät ole helpottuneet juuri lainkaan. Mitä toimia neuvosto toteuttaa yhdessä komission kanssa parantaakseen naisten asemaa Afganistanissa, jossa erilaiset rajoitukset käytännössä edelleen pakottavat useat naiset pysymään kodeissaan?
Euroopan unioni avustaa Afganistania lahjoituksin. Mitä painostuskeinoja Euroopan unioni käyttää saadakseen Afganistanin väliaikaisen hallituksen poistamaan naisia ahdistavat ja sortavat kiellot ja määräykset, kuten kiellon kävellä kadulla, burkhan käyttöpakon sekä kiellon käyttää taksia, jota ajaa mieskuljettaja?
Voiko neuvosto varmistaa, että se tekee kaiken voitavansa taatakseen naisille oikeudenmukaisen kohtelun sodanjälkeisessä Irakissa, kun maata ja sen hallintoa jälleenrakennetaan?

Yiannitsis
EU seuraa tarkasti naisten ihmisoikeuksien kunnioittamista Afganistanissa. Yhteydenpidossaan Afganistanin siirtymäkauden hallintoon EU on jatkuvasti ja väsymättä korostanut, että afganistanilaisten naisten oikeuksia ja heidän täysimääräistä ja tasavertaista osallistumistaan julkisen elämän kaikilla tasoilla on edistettävä, sillä näillä seikoilla on erityinen merkitys arvioitaessa Afganistanin siirtymäkauden hallinnon suoriutumista ja määriteltäessä EU:n tulevaa Afganistanin-politiikkaa. 
Neuvosto antoi 14. huhtikuuta päätelmät, joissa se korosti muun muassa sitä, että Afganistanin siirtymäkauden hallinnon politiikassa on otettava huomioon sukupuolten välinen tasa-arvo, ja tähdensi, että perustuslailliset puitteet on luotava ihmisoikeuksien edistämiseksi ja turvaamiseksi etenkin naisten ja tyttöjen osalta. Lisäksi neuvosto painotti, että vapailla ja rehellisillä vaaleilla kesäkuuhun 2004 mennessä valittavan hallituksen on otettava huomioon muun muassa tasa-arvonäkökohdat. Afganistanin ulkoasiainministeri, joka tapasi EU:n jäsenvaltioiden ministereitä huhtikuussa 2003, yhtyy näihin päätelmiin. 
Taleban-hallinnon kaatumisen jälkeen on kuitenkin nähtävissä myönteisiä merkkejä. Yhä useammat tytöt käyvät koulua ja opiskelevat suurkaupunkien korkea-asteen koulutuslaitoksissa. Ministeriöt palkkaavat naisia, ja yleisesti ottaen useat naiset ovat palanneet työhönsä kodin ulkopuolelle. Yksi erittäin myönteinen asia oli 5. maaliskuuta tapahtunut kaikenlaisen naisten syrjinnän poistamista koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen ratifiointi. Mainitsemistani esimerkeistä huolimatta neuvosto tunnustaa kuitenkin, että naisten tilanne on edelleen erittäin heikko koulutus- ja työntekomahdollisuuksien sekä täysimääräistä ja tasavertaista julkiseen elämään osallistumista koskevan oikeussuojan osalta. Lisäksi turvattomuuden uhreja ovat pääasiassa naiset, joiden elämä ja ihmisarvo on uhattuna. 
Euroopan unionin erityisedustajana Afganistanissa toimiva Vendrell on luonut toimivan työskentely-yhteyden naisasioiden ministeriöön ja Afganistanin riippumattomaan ihmisoikeuskomiteaan; hän tukee naisten järjestöille tarkoitetun infrastruktuurin luomista koulutuksen ja vuoropuhelun avulla. EU:n erityisedustaja arvioi komission ja jäsenvaltioiden edustajien kanssa säännöllisesti Euroopan unionin asettamien poliittisten tavoitteiden saavuttamista myös naisten oikeuksien alalla ja antaa tarvittaessa suosituksia lisätoimista, joita EU:n olisi toteutettava. Neuvosto kiinnittää lisäksi erityistä huomiota naisten asemaan Irakin jälleenrakentamisen yhteydessä.

Thors (ELDR).
Haluan ensiksi kiittää neuvostoa vastauksesta. Valitettavasti siihen sisältyi hyvin vähän asiaa naisten asemasta Irakissa. Kuulin eilen suoraan Bagdadissa työskentelevältä UNICEFin edustajalta, että shiiamuslimit ovat vallanneet Sadrin kaupungin, mikä tarkoittaa vaikeita aikoja naisille. 
Elisabeth Rehn, joka oli edeltäjäni Euroopan parlamentissa, laati erittäin vaikuttavan mietinnön naisten tilanteesta sodan ja rauhan aikana. Hän totesi, että naisten tilanne on vaikeampi rauhan aikana. Valitettavasti erityisesti Afganistanissa naiset eivät edelleenkään voi luottaa siihen, ettei heitä raiskata. Tämä on ongelma Länsi-Afganistanissa.
Mitä toimia neuvosto aikoo toteuttaa Elisabeth Rehnin työskentelyä silmällä pitäen? Hän ehdotti useita eri toimia ja ehdotti muun muassa, että rauhanturvaajille tiedotettaisiin kunnolla naisten oikeuksista. 
Voiko neuvosto jollain tapaa puuttua naisten tilanteeseen Irakissa?

Yiannitsis
Olen pannut merkille nämä huomautukset. Irakiin pätee sama kuin Afganistaniin, eli voimme toteuttaa erityistoimia heti, kun tilanne on palautunut normaaliksi.

Andrews (UEN).
Onko neuvoston puheenjohtaja samaa mieltä siitä, että naisten tilanne ei ole Afganistanissa muuttunut lainkaan Kabulia lukuun ottamatta? Naisten tilanne Irakissa ei todennäköisesti parane lähitulevaisuudessa.

Yiannitsis
Totesin aiemmin, että naisten tilanne Afganistanissa todellakin on aivan yhtä ongelmallinen kuin juuri mainitsitte. Neuvosto yrittää vaikuttaa tilanteeseen kaikin käytettävissä olevin keinoin.

Puhemies.
Kysymys nro 13 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole paikalla.

Puhemies.
 Seuraavana on José Ribeiro e Castron kysymys nro 14 (H-0243/03):

Aihe: EU:n Kuuban politiikan tarkistaminen
Euroopan unioni on harjoittanut Kuuban kanssa rakentavan keskustelun politiikkaa. Politiikka on perustunut olettamukseen, että Kuuban kommunistihallinto avautuisi jossain määrin ja toivoon, että tämä edistäisi demokratiaa ja ihmisoikeuksien kunnioittamista. Euroopan parlamentti kävi keskustelun Kuubassa vallitsevasta erittäin vakavasta tilanteesta 10. huhtikuuta 2003 ja hyväksyi aiheesta päätöslauselman.
Mitä poliittisia johtopäätöksiä neuvosto on tehnyt Kuuban tilanteen äkillisestä muutoksesta? Aikooko neuvosto jatkaa saman, jo lähes täysin määritellyn politiikan harjoittamista, vaikka Kuuban hallinto on muuttanut rajusti olettamuksia, joihin kyseinen politiikka perustui? Mihin toimiin neuvosto on ryhtynyt, ja mitä se voisi näiden toimien lisäksi tehdä taatakseen, että kaikki Kuuban hallinnon poliittisten mielipiteidensä vuoksi vainoamat henkilöt vapautettaisiin? Onko neuvosto samaa mieltä siitä, että erityisesti vuoden 2002 Saharovin palkinnon myöntämisen jälkeen ja koko vuoden 2003 ajan Euroopan unionin toimielimillä on aikaisempaa suurempi vastuu toimia järkkymättömästi ja solidaarisesti tukeakseen niitä Kuubassa asuvia henkilöitä, joiden ainoa toive on voida toteuttaa perusvapauksiaan ja jotka uskovat demokratiaan ja ihmisoikeuksiin - myös Kuubassa?

Yiannitsis
Arvioidessaan säännöllisesti EU:n Kuubaa koskevaa yhteistä kantaa neuvosto korostaa aina noudattavansa lähestymistapaa, joka perustuu avoimeen ja rakentavaan vuoropuheluun Kuuban kanssa kaikista yhteistä etua koskevista asioista. Neuvosto on toistanut, että Euroopan unionin Kuubaa koskevan politiikan tavoitteena on tukea moniarvoiseen demokratiaan siirtymistä koskevaa prosessia sekä edistää ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamista, talouden kestävää elpymistä ja kuubalaisten elintason parantamista. EU seuraa säännöllisesti Kuuban tilanteen kehittymistä. 
Kuultuaan uusista pidätyksistä puheenjohtajavaltio antoi Euroopan unionin puolesta julkilausumia ja toteutti Kuuban hallitusta koskevia tiukkoja toimia. Jäsenvaltiot esittivät vastalauseensa pidätyksistä kahdenvälisissä yhteydenotoissaan Kuuban viranomaisiin. Neuvosto on ottanut asianmukaisesti huomioon Euroopan unionin 10. huhtikuuta antaman päätöslauselman, jossa vahvistetaan pidätystoimia koskeva EU:n kanta. 
Euroopan unionin neuvosto antoi 14. huhtikuuta pitämässään istunnossa seuraavat päätelmät: 
"Neuvosto tuomitsee Kuuban viranomaisten viimeaikaiset toimet, erityisesti teloitukset, toisinajattelijoiden laajamittaiset pidätykset, epärehelliset oikeudenkäynnit ja mielivaltaisten ja liioiteltujen rangaistusten määräämisen. Se vaatii kaikkien poliittisten vankien välitöntä vapauttamista. Viimeaikaiset tapahtumat, jotka merkitsevät Kuuban ihmisoikeustilanteen huononemista entisestään, vaikuttavat EU:n suhteisiin Kuuban kanssa ja yhteistyön lisäämisen näkymiin. Neuvosto seuraa tiiviisti tilanteen kehitystä."
EU antoi lisäksi tukensa YK:n ihmisoikeustoimikunnassa hyväksytylle päätöslauselmalle Kuuban ihmisoikeustilanteesta. EU:n puheenjohtajavaltio antoi yleisen julkilausuman, jossa se totesi, että EU tuomitsee laajamittaiset pidätykset, epärehelliset oikeudenkäynnit ja mielivaltaiset ja liioitellut rangaistukset, joita useille rauhanomaisesti mieltään osoittaneille toisinajattelijoille on määrätty heidän ilmaistuaan mielipiteensä poliittisista, uskonnollisista ja yhteiskunnallisista asioista, kun he käyttivät oikeuttaan osallistua julkiseen elämään täysimääräisesti ja tasavertaisesti. 
Tästä syystä EU vaatii, että henkilöt, joita EU pitää mielipidevankeina, ja myös kaikki poliittiset vangit vapautetaan välittömästi. Se on lisäksi erittäin huolissaan opposition jäsenten jatkuvasta vainosta. 
EU tuomitsee epärehellisissä oikeudenkäynneissä määrätyt Kuuban kansalaisten viimeaikaiset teloitukset ja ilmaisee pahoittelunsa siitä, että kuolemantuomio on jälleen sallittu Kuubassa. 
Viimeaikaiset tapahtumat, jotka merkitsevät Kuuban ihmisoikeustilanteen huononemista entisestään, vaikuttavat EU:n suhteisiin Kuuban kanssa ja yhteistyön lisäämisen näkymiin. EU seuraa erittäin tarkkaan henkilökohtaisten ja poliittisten oikeuksien loukkauksia, jotka vaikuttavat edelleen kielteisesti EU:n Kuuban-suhteisiin. 
Haluan lopuksi huomauttaa, että EU seuraa tiiviisti tilanteen kehitystä erityisesti 78 tuomitun henkilön muutoksenhakumahdollisuuksien osalta.

Ribeiro e Castro (UEN).
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää neuvoston puheenjohtajaa hänen kattavasta vastauksestaan, mutta minun on ehdotettava, että toimissa mentäisiin vielä pidemmälle. Mielestäni meillä on erityinen vastuu tilanteesta juuri siksi, että tuemme Kuuban asteittaista muutosta ja koska maan kansalaisten toiveet on julmasti murskattu. Meillä on vastuu erityisesti siksi, että parlamentti myönsi viime joulukuussa Saharov-palkinnon ihmisoikeuksien puolesta urheasti toimivalle kuubalaiselle Osvaldo Payálle, joka on tällä hetkellä suurissa vaikeuksissa. 
Meidän on osoitettava aktiivisesti solidaarisuutta, ja tästä syystä kysyn seuraavaa: onko neuvosto valmis kutsumaan Osvaldo Payán puheenjohtajavaltion, korkean edustajan ja neuvoston välisiin kokouksiin, jotta hän voisi kertoa henkilökohtaisesti Kuuban erittäin vakavasta tilanteesta? Voisiko neuvosto harkita mahdollisuutta ehdottaa kaikille jäsenvaltioille, että ne toimisivat samoin diplomaattiedustustojensa kautta eli että ne osoittaisivat solidaarisuuttaan suoraan Osvaldo Payálle kutsumalla tämän vuoden 2002 Saharov-palkinnon voittajan vierailulle jokaiseen eurooppalaiseen pääkaupunkiin, jotta hän voisi antaa meille todenmukaisen kuvan Kuuban kansan kärsimyksistä?

Yiannitsis
Viittasin juuri äsken neuvoston ja useiden, ellei jopa kaikkien, jäsenvaltioiden antamiin julkilausumiin, joissa tuomitaan Kuuban viimeaikaiset tapahtumat. Neuvosto kiinnittää erityistä huomiota tähän asiaan ja keskusteli siitä edellisessä istunnossaan ja päätti antaa nämä tuomitsevat julkilausumat. Lisätoimista päätetään sen perusteella, kuinka tilanne kehittyy. On selvä, että Kuuban viimeaikaiset tapahtumat antavat aihetta voimakkaalle protestoinnille, ja toivomme, että tämä vaikuttaa Kuuban hallituksen tulevaisuudessa tekemiin päätöksiin.

Puhemies.
Neuvostolle osoitetuille kysymyksille varattu aika on lopussa. Näin ollen kysymyksiin 15-24 vastataan kirjallisesti.

Puhemies.
Hyvät kollegat, minulla on tänään suuri ilo toivottaa tervetulleeksi Puolan tasavallan presidentti Aleksander Kwasniewski.

Olemme juuri tällä viikolla täällä Euroopan parlamentin Strasbourgin täysistunnossa aloittaneet ehdokasvaltioista tulevien poliittisten kollegoidemme ja ystäviemme tutustuttamisen EU:n järjestelmiin tarkkailumenettelyn avulla. Meillä on tänään täällä tarkkailijoita ehdokasvaltioiden parlamenteista ja tietenkin myös Puolan kansalliskokouksen alemmasta kamarista (Sejm) ja Puolan senaatista. 
Arvoisa herra presidentti, olen myös erittäin iloinen, että voimme toivottaa teidät tänään tervetulleeksi tänne ja kiittää teitä siitä, miten maanne on edistänyt Euroopan yhdentymistä ja jälleenyhdentymistä. Haluan myös ilmaista teille henkilökohtaisesti kunnioitukseni siitä panoksesta, jonka olette antaneet Puolan tasavallan muutos- ja siirtymävaiheessa.
Haluaisin lähettää kauttanne viestin Puolan kansalle. Me äänestimme tässä parlamentissa liittymissopimuksista 9. huhtikuuta 2003. Edustimme äänestyksessä 360 miljoonaa eurooppalaista, ja meistä yli 90 prosenttia äänesti Puolan jäsenyyden puolesta. Tämä on viesti, jonka haluamme teidän vievän Strasbourgista kansallenne Puolaan. 
(Suosionosoituksia)
Muistutan myös, että 1980-luvun alussa parlamentti osoitti solidaarisuuttaan maanne uuden muutosvaiheen kynnyksellä perustamalla ryhmän nimeltä Puolan ystävät - Amici Poloniae. Tämä solidaarinen ele osoitti jo silloin, että tämän parlamentin maatanne kohtaan tuntema kiinnostus on syvää ja jatkuvaa. 
Odotamme kiinnostuneina Puolan liittymistä Euroopan unioniin ensi vuonna. Toukokuun 1. päivä 2004 merkitsee pitkän matkan päättymistä. Tuo matka alkoi Gdanskin laivatelakoilta elokuussa 1980. Tiedämme nyt, että saamme kiittää teitä, Puolan kansaa paljosta, esimerkiksi siitä, että aloititte Euroopan historiassa uuden vaiheen. Tiedämme myös, että Puolalla on vahvat perinteet taistella yhteisen vapauden puolesta. Identiteettimme muodostuu yhteisestä menneisyydestämme, jonka tärkeitä tapahtumia ovat Westerplatten ja Katynin kansannousut Varsovassa.

Maanmiehenne käynnistivät Lech Walesan johdolla tämän rauhanomaisen vallankumouksen. 
Muistan, ja uskon meidän kaikkien muistavan, erään kuuluisan julisteen Prahan kaduilta marraskuussa 1989. Siinä sanottiin: Puola - 10 vuotta, Unkari - 10 kuukautta, DDR - 10 viikkoa, T?ekkoslovakia - 10 päivää. Tämä kaikki alkoi eräältä telakalta Puolassa.

Muistamme myös, että toinen kuuluisa puolalainen maanmiehenne, Karol Wojtyla eli paavi Johannes Paavali II puhui Puolan parlamentissa vuonna 1999 ja huomautti, että Puolalla on täysi oikeus osallistua edistysprosessiin ja maailman, erityisesti Euroopan, kehittämiseen. Hän kannatti Puolan yhdentymistä Eurooppaan, kuten mekin tänään täällä parlamentissa.
(Suosionosoituksia)
Arvoisa herra presidentti, annan tunnustusta johtajuudestanne. Muutama viikko sitten minulla oli mahdollisuus osallistua komission jäsen Verheugenin kanssa Varsovassa presidentinvaalikampanjanne aloitukseen tulevan kansanvaalin alla. Tiedän, että teillä on kotimaassanne kiireinen matkustusaikataulu. Olette vierailleet kansalaistenne luona Plockissa ja Gorzow'ssa ja eilen harvinaisen kovasta myrskystä huolimatta Bialystokissa. Vielä tänäänkin saimme vähän sadetta, jotta tuntisitte olonne kotoisaksi.

(Naurua)
Tiedän, että kampanjanne vie teidät vielä moniin paikkoihin ja että viette viestinne ja näkemyksenne sinne mukananne. Viette näkemyksenne Puolasta osana Eurooppaa, näkemyksenne Keski-Euroopan laajenemisesta Euroopaksi ja näkemyksenne laajemmasta maailmasta sekä suhteenne vanhoihin naapureihinne kuten Ukrainaan ja muihin uusiin naapureihimme. Tämä merkitsee, että te voitte auttaa meitä kehittämään tavoitteitamme itäisestä ulottuvuudesta. 
Toivon vilpittömästi onnea työllenne Puolan johtajana tänä merkittävänä aikana. Toivon, että maanmiehenne tarttuvat tähän historialliseen hetkeen, näyttävät erimerkkiä kannattamalla teitä ja sanovat 'tak dla Polski'.
(Suosionosoituksia)

Kwasniewski

Puhemies.
 Juhlaistunto päättyi.
(Juhlaistunto päättyi klo 12.30.)

Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana keskustelu Kreissl-Dörflerin laatimasta maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietinnöstä (A5-0141/2003) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi (KOM(2002) 736 - C5-0029/2003 - 2002/0299(CNS)).

Byrne
Arvoisa puhemies, olen mielelläni täällä keskustelemassa komission ehdotuksesta, joka koskee uutta direktiiviä yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi.
Ehdotuksen myötä jäsenvaltioille pyritään antamaan lisää liikkumavaraa niiden valitessa sopivinta torjuntastrategiaa kulloistenkin sosiaalis-taloudellisten olosuhteiden vallitessa ja lisäämään näin jäsenvaltioiden vastuuta sovellettavista toimenpiteistä, etenkin asiaankuuluvien kansanterveyttä ja ympäristöä koskevien vaatimusten noudattamisesta.
Suu- ja sorkkataudin torjumiseksi käytettävää ehkäisevää rokottamista koskeva periaatteellinen kantamme pysyy entisellään. Kanta heijastaa rokotteiden tämänhetkistä kehitystilannetta, tautia aiheuttavalle virukselle tyypillistä monimuotoisuutta sekä niitä vakavia seuraamuksia, joita siirtyminen kohti ehkäisevää rokottamista aiheuttaisi kaupankäynnille.
Tartunnan saaneiden ja tautia todennäköisesti levittävien eläinten lopettaminen on edelleen ensisijainen menetelmänä kaikissa tilanteissa, joissa taudinpurkauksia pyritään torjumaan tehokkaasti.
Olemme kuitenkin havainneet, eikä vähiten väliaikaisen valiokunnan erinomaisen työn ansiosta, että näennäisen terveiden eläinten joukkoteurastus aiheuttaa merkittävää yleistä huolestuneisuutta nykyään harjoitettavan karjatalouden ja tauteja koskevien torjuntatoimenpiteiden etiikasta ja taloudellisuudesta sekä toimenpiteiden seurauksista maaseutuyhteisöille.
Siksi komission ehdotus edustaakin muutosta, sillä sen mukaan hätärokotuksia olisi pidettävä käytettävissä olevien torjuntatoimenpiteiden suhteen viimeisen vaihtoehdon sijaan yhtenä tärkeimmistä käytettävissä olevista torjuntamenetelmistä. 
Komissio on täysin tietoinen siitä, että eläinten nykyisen terveydentilan suojelu on hyvin haasteellinen tavoite, kun otetaan huomioon kaupankäynnin globalisoituminen, ihmisten suuri liikkuvuus, viruksen laatu sekä se, että virus on endeeminen suuressa osassa maailmaa.
Ehdotus sisältää siksi myös yhteisön antigeenipankkia, taudinmäärityslaboratorioita ja valmiussuunnittelua koskevia säännöksiä, joilla on tarkoitus varmistaa korkea tautivalmius.
Kiitän Euroopan parlamenttia huolellisesta perehtymisestä ehdotukseemme. Odotan nyt mielenkiinnolla mietinnöstä käytävää keskustelua.
Kreissl-Dörfler (PSE)
Arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hieman alle puoli vuotta sitten hyväksyimme täysistunnon suurella enemmistöllä suu- ja sorkkatautia käsittelevän väliaikaisen valiokunnan mietinnön, ja tänään otamme kantaa ehdotukseen suu- ja sorkkataudin torjuntaa koskevaksi neuvoston direktiiviksi. Näin tehdessämme saatamme päätökseen erään hyvin tärkeän vaiheen, ja haluan kiittää vielä kerran lämpimästi kaikkia jäseniä sekä sihteeristöä ja erityisesti komissiota erinomaisesta yhteistyöstä.
Erityiskertomuksemme sekä nyt käsiteltävänä oleva mietintö ovat tulosta erinomaisesta yhteistyöstä. Monet parlamentin vaatimukset on jo sisällytetty komission nyt esittämään ehdotukseen, ja ehdottamiemme erilaisten tarkistusten tarkoituksena on pikemminkin täsmentää ehdotusta kuin muuttaa sen sisältämiä ajatuksia. Muun muassa väärinkäsitysten välttämiseksi haluan painottaa edelleen, ettemme vaadi yleisesti käytettäviä ehkäiseviä rokotuksia, jollaisia oli käytössä ennen vuotta 1992. Vaadimme, että eläinten hengissä säilymisen mahdollistavista hätärokotuksista tulee ensisijainen väline suu- ja sorkkataudin puhkeamisen torjumisessa. Tässä on merkittävä ero, ja se on syytä mainita yhä tietyissä tekstikohdissa. Haluan myös painottaa, että rokotetuista eläimistä saadut tuotteet eivät ole millään muotoa vaaraksi ihmisten terveydelle, eikä niillä ole mitään muitakaan terveysvaikutuksia. Sen me tiedämme, ja siksi olisi mahdotonta perustella kieltoa, joka kohdistuisi taudinpurkauksen yhteydessä rokotetuista eläimistä saatujen tuotteiden markkinoille saattamiseen. Tiedämme, että ongelmat ovat väistämättömiä kaupankäynnissä kolmansien maiden, kuten Japanin ja Yhdysvaltojen kanssa, mutta ne ovat ratkaistavissa alueellistamisen avulla. Keskeisenä edistysaskeleena uutta käytäntöä kehitettäessä on pidettävä sitä, että suu- ja sorkkataudista vapaan maan asema voidaan nyt myöntää puolen vuoden kuluttua rokotuksista eikä vuoden kuluttua, kuten tehtiin vielä vuosi sitten. Meidän on kuitenkin jatkettava edelleen työtä, jotta OIE saadaan taipumaan kolmen kuukauden sääntöön. Tätä kysymystä koskee jäsen Bögen kollegoineen esittämä tarkistus, jonka tukemista teiltä pyydän. Meidän on kuitenkin äänestettävä valiokunnan tarkistusta 32 vastaan, sillä siinä ei näkemykseni mukaan oteta riittävässä määrin huomioon kansainvälisen oikeuden nykyistä kantaa. Vihreiden esittämää tarkistusta 49 ei voida myöskään hyväksyä, sillä sen myötä rajoitettaisiin tarvitsemaamme liikkumavaraa.
En aio tarkastella yksittäisiä ehdotuksia tässä seikkaperäisesti, mutta linturuton eli lintukuumeen esiintyminen osoittaa, miten tärkeää nyt on tarkistaa ja muuttaa eläintautien torjunnassa käytettäviä keinoja. Alankomaissa on teurastettu jo 25 miljoonaa eläintä, ja tautia on esiintynyt nyt myös Saksassa. Kuten mietinnössä hyvin selvin sanoin vaadimme, meidän on lopultakin löydettävä kokonaan uusi tapa torjua eläintauteja, jotta toimet eivät perustuisi pelkästään kauppapoliittisiin ja taloudellisiin etuihin. Strategiassa on otettava huomioon eettiset näkökulmat yhtä suuressa määrin kuin taloudellisetkin. Karjatalouden tehotuotanto ja kansainväliset kauppasuhteet lisäävät osaltaan tautien leviämisriskiä, joten rokotuspolitiikka on suunniteltava uudelleen. Jotkin virukset ovat erittäin tappavia, mikä edellyttää tulevaisuudessa uudenlaista lähestymistapaa.
Mietinnössään parlamentti on hahmotellut hyvin selkeästi taloudelliset ja sosiaaliset seuraukset, joita strategian epäonnistumisella olisi. Meidän on myös harkittava, miten taudinpurkauksesta aiheutuvat kustannukset voidaan kattaa tulevaisuudessa, eli käytetäänkö kansallisia varoja vai toimitaanko yhteistyössä jonkinlaisen Euroopan eläinkulkutautirahaston kanssa. On myös määriteltävä, kenelle myönnetään korvauksia: vain välittömille vahingonkärsijöille eli teurastettujen eläinten omistajille vai kaikille, jotka ovat kärsineet taloudellisia tappioita. Tätä kysymystä ei ole vielä ratkaistu tyydyttävällä tavalla.
Parempien rokotteiden kehittämiseksi tarvitaan lisää tutkimustoimintaa ja etenkin soveltavaa tutkimusta, mutta samalla on myös huolehdittava ennaltaehkäisevien toimien jatkumisesta niin tiloilla kuin maahantuonnin ja eläinten kuljetustenkin yhteydessä. Tämä on tärkeämpää kuin koskaan ennen, jotta patogeenien ja virusten pääsy eläimiin voidaan edes estää. Toivomme, että neuvosto pääsee Kreikan puheenjohtajakaudella sopimukseen, joka vastaa kaikkien tuottajien eli karjankasvattajien sekä kuluttajien ja eläinten tarpeita. Näillä aloilla EU:lla on käytettävissään osaamista ja mahdollisuuksia, jotka on nyt hyödynnettävä perusteellisesti. Parlamenttina olemme tehneet oman osuutemme sekä valiokunnassa että tautialueilla ja keskustelleet asianosaisten ihmisten kanssa Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Alankomaissa. Toivon, että tulevaisuudessa voimme katkaista teurastuksista ja eristämistoimista muodostuvan noidankehän.
Maat (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän puolesta haluan kiittää esittelijää lämpimästi siitä tavasta, jolla hän on tehnyt yhteistyötä eri ryhmien kanssa, sekä saavutetusta kiitettävästä tuloksesta. Tulos osoittaa hänen ymmärtäneen suuren surun, joka liittyi edellisiin taudinpurkauksiin. Esittelijä on laatinut erittäin hyvän mietinnön vastauksena komission jäsenen lainsäädäntöehdotuksiin. Haluan kiittää myös komissiota ja komission jäsentä Byrneä nopeasta reagoinnista parlamentin oma-aloitteisesti tekemään mietintöön, joka perustuu tekemiimme tutkimuksiin. Byrne on hyväksynyt ainakin joitakin parlamentin mietinnön sisältämiä ajatuksia. Tämä enteilee hyvää yhteistyötä komission ja parlamentin välillä, kun nyt ja tulevaisuudessa etsitään tehokkaita välineitä eläintautiepidemioiden torjumiseksi.
Arvoisa puhemies, ryhmäni puolesta minun on samalla todettava parlamentin tutkimusten osoittaneen, miten järkyttävää eläintautien puhkeaminen voi olla. Tutkimme suu- ja sorkkatautiepidemioita ja selvitimme paitsi niiden eläimille ja ihmisille aiheuttamat seuraukset, myös niiden toissijaiset vaikutukset. Suu- ja sorkkataudin koettelemilla alueilla yhä esiintyvät terveysongelmat, valtavat taloudelliset menetykset sekä ihmisten ahdistus ja kaikki siihen liittyvät ongelmat osoittavat, ettemme voi enää tarkastella näitä eläintauteja teknisenä kysymyksenä, vaan meidän on ehdottomasti otettava huomioon myös niiden sosiaaliset vaikutukset.
Ei voida kiistää, etteivätkö tarttuviin eläintauteihin liittyvät riskit lisääntyisi maailmassa, jossa rajat ovat hämärtymässä ja jossa kansainvälinen kaupankäynti lisääntyy. Minun tarvitsee vain viitata ohimennen SARS-keuhkokuumeeseen osoittaakseni, millaisen paniikin taudit voivat saada aikaan. Meidän on oltava täysin tietoisia siitä, että mikäli valitsemme käytännöksi rokotusten kieltämisen, tarttuviin eläintauteihin liittyvät riskit lisääntyvät. Haluamme pitää eläimet ulkona, nähdä lehmien laiduntavan pelloilla ja kanojen ja sikojen kulkevan vapaina. Tämä kuitenkin merkitsee riskien kasvamista. Myös lisääntyvät kuljetukset ja lisääntyvä kansainvälinen kaupankäynti kasvattavat riskejä, mikä merkitsee, ettemme voi jättää seurauksia vain karjankasvattajien huoleksi, vaan poliitikkoina meidän on mietittävä, miten voimme torjua näitä riskejä tulevaisuudessa. Tässä suhteessa Kreissl-Dörflerin mietintö on hyvä ensiaskel. Jos tauti puhkeaa uudelleen, voimme sen ansiosta ainakin varmistaa, että politiikkaa koskevan perustavanlaatuisen muutoksen ja ehkä myös rokotusten myötä käytettävissämme on huomattavasti tehokkaampia toimintatapoja ja keinoja monien epideemisten eläintautien, tässä tapauksessa suu- ja sorkkataudin, torjumiseksi.
Tarkasteltaessa politiikan perustavanlaatuista muuttamista eli lisävaihtoehtojen antamista jäsenvaltioille ja komissiolle sekä aivan ehdottomasti rokotusten käyttämistä taudinpurkauksen hillitsemiseksi on äärimmäisen tärkeää pohtia, kuinka voimme pitää hallinnassa myöhemmin ilmenevät toissijaiset vaikutukset ja niiden jälkiseuraukset. Esiin nousee joitakin tärkeitä kysymyksiä. Miten aiomme ensinnäkin käsitellä niitä, jotka kärsivät tulevista taudinpurkauksista epäsuorasti? Tähän mennessä komission kanta ei ole ollut täysin selkeä tässä asiassa. Toinen kysymys on, miten voimme varmistaa, että markkinat ovat koko laajuudessaan avoinna tuotteille silloin, kun ehkäisevät rokotukset otetaan käyttöön ja eläimet jäävät henkiin. Lainsäädännön mukaan saamme luonnollisesti myydä tuotteitamme Euroopan markkinoilla tietyin ehdoin, mutta valintamyymäläketjujen suhteen vastaamatta jää vielä monia kysymyksiä. Miten tilanne olisi ratkaistava? Mikä on meidän, poliitikkojen, tehtävämme tässä prosessissa, ja mikä on komission tehtävä?
Kolmas kysymys on, miten voimme varmistaa, että tämänkaltaiset taudinpurkaukset otetaan huomioon kansainvälisissä kauppasuhteissa. Tähän kysymykseen liittyen haluan huomauttaa, että Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä on esittänyt tarkistusta, jota itse ehdotin jäsen Bögen ja joidenkin muiden ryhmämme jäsenten puolesta. Tarkistuksessa vaadimme komissiota kiinnittämään kiireesti huomiota esittelijän näkemykseen, jonka mukaan kansainvälisellä tasolla on ratkaisevan tärkeää lyhentää taudinpurkausta seuraavia vientikieltoja kuudesta kuukaudesta kolmeen kuukauteen. Se on äärimmäisen tärkeää Euroopan unionin lähestymistavan kannalta, ja tätä lähestymistapaa voidaan pitää menestyksellisenä ainoastaan, jos ymmärrämme, kuinka hyödyllistä kiellon lyhentäminen kuudesta kuukaudesta kolmeen kuukauteen olisi kansainvälisestikin. Kehotamme komissiota pyrkimään tähän neuvotteluissa. Kuulisin mielelläni komission jäsenen vastauksen tähän kysymykseen.
Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen, että olemme kyenneet saavuttamaan edistysaskeleen suu- ja sorkkataudin torjunnassa. Näin sanoessani tunteeni ovat kuitenkin ristiriitaiset, sillä pelättyä linturuttoa on esiintynyt sekä omassa maassani että naapurimaissa Saksassa ja Belgiassa. Vetoan vielä kerran komissioon, että se selvittäisi yhtenäisen politiikan nimissä, miten voimme kantaa sosiaalisen vastuun merkittävistä eläintaudeista, kuten linturutosta, sikarutosta sekä tässä tapauksessa suu- ja sorkkataudista. Totean kuitenkin vielä kerran, että Euroopan kansanpuolueen ryhmä on tyytyväinen ensiaskeleesta, jonka olemme tämän suu- ja sorkkatautia koskevan asiakirjan myötä kyenneet ottamaan.

Corbey (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, suu- ja sorkkatautikriisi on jättänyt jälkeensä syvät arvet. Teurastukset ovat olleet kova isku lukemattomille perheille. Ne ovat johtaneet yleiseen suuttumukseen ja raivoon, joka on joskus kohdistunut voimattomana viranomaisiin ja joskus myös karjan rokottamisen kieltäneeseen Eurooppaan.
Aluksi lausun vilpittömät kiitokseni jäsen Kreissl-Dörflerille, joka on tehnyt jälleen kerran erinomaista työtä. Suu- ja sorkkatautikriisiä käsittelevän mietintönsä jälkeen hän on työskennellyt lujasti, jotta parlamentin viime joulukuussa esittämät suositukset sisällytettäisiin komission ehdotukseen.
Tällä välin olemme aloittaneet lainsäädäntöprosessin. Uskon, että ehdotus ja ehdotetut tarkistukset ovat kaiken kaikkiaan kelvollinen vastaus julkiseen paheksuntaan, joka koskee karjan joukkoteurastuksia. Kannatan ehkäisevien hätärokotusten käyttöä, jotta eläimet pidetään hengissä, kunnes ne teurastetaan kulutusta varten.
Haluan painottaa kahta tärkeää seikkaa esittämällä komissiolle kysymyksiä, joihin pyydän teitä vastaamaan hetken kuluttua. Ensimmäinen kysymys koskee poliittista vastuuta. Vuoden 2001 suu- ja sorkkatautikriisi johti Alankomaissa poliittiseen katastrofiin vuonna 2002. Meidän on joka tapauksessa annettava opetus myös poliitikoille. Politiikkaa kohtaan tunnettu luottamus kärsi pahan kolhun, ja yksi merkittävä syy siihen oli, että poliittisen vastuun jakautuminen osoittautui kaikkea muuta kuin selkeäksi. Kuka oli vastuussa politiikasta, jolla rokotukset kiellettiin - hallitus, EU vai kansainvälinen tartuntatautivirasto? Ministerit osoittivat kohti EU:ta ja komission jäsenet kohti kansallisia hallituksia ja Pariisissa sijaitsevaa virastoa. Tavallisesta kansalaisesta vastuurakenne vaikutti monimutkaiselta, ja tämän seurauksena poliitikoista muodostui mielikuva, että he piilottelivat toistensa takana tavoitellessaan yleisön tukea. Poliitikot, jotka eivät ota vastuuta, vievät politiikalta uskottavuuden. Tämä vastuun siirtely on kostautunut Euroopalle pahan kerran. Sadat vihaiset kirjeet ja sähköpostiviestit ovat olleet merkki inhimillisestä ja institutionaalisesta tragediasta.
Suu- ja sorkkataudin puhkeaminen uudelleen ei saa enää johtaa terveen karjan joukkoteurastukseen. Varmistaaksemme tämän meidän on tehtävä valtavasti töitä. Tämä edellyttää suu- ja sorkkatautia koskevaa politiikkaa, jossa vastuut jakautuvat selkeällä tavalla alueellisesti, kansallisesti, Euroopan tasolla ja kansainvälisesti ja johon myös parlamentit osallistuvat. Tavoitteenamme on oltava suu- ja sorkkatautia koskeva politiikka, joka ei ole anonyymiä toimintaa. Valintoja ja noudattamista koskevat vastuut on määriteltävä selkeästi, ja meidän tehtävämme on tiedottaa tästä asiasta.
Jotta saataisiin aikaan tällaista selkeyttä, pyydän komission jäsentä kertomaan tänä iltana jälleen kerran, kenelle vastuu tarkkaan ottaen kuuluu. Onko totta, että jäsenvaltiolla on mahdollisuus käyttää ehkäiseviä rokotuksia ja pitää rokotetut eläimet sen jälkeen hengissä? Onko totta, että rokotetusta karjasta saatuja eläintuotteita voidaan myydä ilman minkäänlaisia ongelmia?
Nyt tulenkin toiseen kysymykseeni eli rokotetusta karjasta saatujen eläintuotteiden markkinoille saattamiseen. Tuotteiden myymisen on oltava mahdollista sillä hetkellä, kun jäsenvaltio päättää käyttää ehkäiseviä hätärokotuksia ja pitää näin eläimet hengissä. Tämä edellyttää vähintään kahta asiaa: valintamyymälöitä, jotka myyvät tuotteita, ja kuluttajia, jotka ostavat niitä. Miten komissio aikoo laatia asianmukaiset reunaehdot yhdessä jäsenvaltioiden kanssa? Tavoitteena ei luonnollisestikaan voi olla rokotettujen eläinten pitäminen hengissä, jos myöhemmin huomataan, ettei niille ole käyttöä markkinoilla. Tämähän johtaisi väistämättä rokotettujen eläinten teurastamiseen. Haluaisin kuulla vastauksenne näihin kumpaankin kysymykseen.

Mulder (ELDR).
Arvoisa puhemies, suu- ja sorkkatautitilanteen ollessa pahimmillaan vuonna 2001 Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä puki kysymyksen muotoon kolme periaatetta: miten voimme estää vastaavien taudinpurkausten toistumisen, mitä teemme taudinpurkauksen mahdollisesti toistuessa ja miten selviydymme kustannuksista, jotka tulevaisuudessa aiheutuvat vastaavista taudinpurkauksista.
Vastauksemme ensimmäiseen kysymykseen on: tehokkaampien rajatarkastusten avulla. Komissio on kuulemma julkaissut niistä uusia suuntaviivoja. Olen kiinnittänyt asiaan huomiota silloin tällöin palatessani muista maanosista Eurooppaan, enkä rehellisesti sanottuna ole hiljattain tiedoksi annetuista toimenpiteistä huolimatta havainnut merkittäviä muutoksia tarkastuksissa. Mitä ne uudet toimenpiteet tarkkaan ottaen olivat?
Mitä teemme, jos taudinpurkaus toistuu? Päädyimme kantaan, jonka mukaan terveen karjan joukkoteurastukset eivät ole tulevaisuudessa hyväksyttäviä. Kannatammekin täysin mietinnössä esitettyjä ajatuksia, joiden mukaan toimenpiteenä on käytettävä ehkäiseviä rokotuksia. Olemme kuitenkin menneet vielä pidemmälle. Esitimme vuonna 2001 talousarvioon tarkistusta, jonka tarkoituksena oli varmistaa, että komissio pystyi suorittamaan tutkimuksia tehokkaampien rokotteiden, suu- ja sorkkatautia vastaan suunnattujen merkintärokotteiden, tehostamiseksi. Sivumennen sanoen emme keskittyneet pelkästään suu- ja sorkkatautiin, vaan kyseeseen voivat tulla kaikki tarttuvat eläintaudit.
On erityisen suuri pettymys huomata, että noin kaksi vuotta tarkistuksen esittämisen ja hyväksymisen jälkeen komissio ei ole vieläkään aloittanut näitä tutkimuksia. Meille on annettu jatkuvasti erilaisia selityksiä, joiden mukaan tutkimukset kyllä aloitettaisiin. Niitä ei ole kuitenkaan vieläkään aloitettu, ja haluaisin tietää miksi.
Toinen kysymys on, mitä tehdään rokotetuista eläimistä saaduille tuotteille. Tähän kysymykseen liittyy mielestäni valtava ongelma, minkä jäsenet Corbey ja Maat ovat jo todenneet. On todennäköistä, että rokotetuista eläimistä saatuja tuotteita on paljon vaikeampi myydä ja että ne on myytävä alennettuun hintaan. Kattavatko tulevat korvauksia koskevat suunnitelmat myös tämän? Kyllä vai ei? Mitä komissio aikoo tehdä asian hyväksi?
Kolmanneksi: miten selviämme kustannuksista, jotka tulevaisuudessa aiheutuvat vastaavista taudinpurkauksista? Tässä suhteessa olimme onnekkaita taudin puhjettua vuonna 2001, sillä maataloutta koskevassa talousarviossa oli silloin riittävästi pelivaraa. Mikäli laskelmat pitävät paikkansa, maataloutta koskevassa talousarviossa on nyt huomattavasti vähemmän väljyyttä. Euro on vahva verrattuna dollariin, ja pelivaraa on hyvin vähän. Jos tauti puhkeaisi nyt, miten selviäisimme siitä aiheutuvista kustannuksista? Tämä kysymys oli itse asiassa taustalla liberaaliryhmän esittäessä vuonna 2001 tarkistuksen, jossa vaadittiin vakuutusjärjestelmiä koskevia tutkimuksia. Tämän tehtävän komissio otti hoitaakseen, ja toukokuun lopussa valmistuu aihetta koskevan mietintö, jota olen vuoden 2004 talousarvion esittelijänä pitänyt yhtenä tärkeimmistä tehtävistäni. Ei voida hyväksyä, että tällaisista taudinpurkauksista aiheutuvien kustannusten kattamisen olisi oltava aina sattumanvaraista ja kiinni siitä, onko rahaa käytettävissä vai ei. Rahoitus on saatava vakaalle pohjalle. Toivon saavani asian järjestykseen neuvotteluissa, joita tulevaisuudessa käydään komission kanssa.
Pidämme tärkeänä myös kysymystä kuuden ja kolmen kuukauden säännöstä, ja siksi suosittelen, että täysistunnossa hyväksytään tarkistus, jonka liberaaliryhmä ja kristillisdemokraattien ryhmä ovat tähän liittyen esittäneet.

Fiebiger (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, suu- ja sorkkataudin historia voidaan jäljittää vuosikausia taaksepäin, mutta varsinainen katastrofi alkoi Etelä-Englannissa 21. helmikuuta 2001. Oli ollut tiedossa jo vuosikymmeniä, millaisia vahinkoja hallitsematon taudinpurkaus voisi aiheuttaa, mutta mahdollisuutta kehittää tehokas puolustus epidemiaa vastaan ei ollut käytetty hyväksi. Taudin koettelemissa jäsenvaltioissa sovellettujen menettelytapojen avulla viruksen leviämistä ei pystytty estämään, ja eri puolilla EU:ta myöhemmin julistettu poikkeustila sai sekä maaseutu- että kaupunkiväestön raivoihinsa. Maaseudulla turvatoimet kiristettiin äärimmilleen, ja taudin koettelemilla maatiloilla eräänlainen poikkeustila kuului arkipäivään. Tuohon aikaan riitti ideoita siitä, ketä tilanteesta voitaisiin syyttää. Kansa ei juuri kannattanut EU:n asettamaa rokotuskieltoa, johon sisältyneen ajatuksen mukaan yhdenkin eläimen rokottaminen aiheuttaisi koko maan julistamisen suu- ja sorkkataudin saastuttamaksi. Jopa ajan tasalla olleet viranomaiset vaativat siirtymistä niin sanottujen merkittyjen rokotteiden käyttöön, jotta taudin leviäminen voitaisiin estää. Monet kansalaiset katsoivat, että suu- ja sorkkataudin torjuminen eläinten ruhoja polttamalla oli eläinten arvoa alentavaa, eikä yhtälö täsmännyt myöskään taloudellisessa mielessä.
Suu- ja sorkkataudin torjuntaa koskevassa mietinnössä tehdään oikeutta tälle näkemykselle ja vedetään oikeat johtopäätökset vuoden 2001 katastrofista. Lisäksi siinä on pystytty vahvistamaan tutkintavaliokunnan työn tulokset, mikä rohkaisee samankaltaisiin toimiin myös muissa tapauksissa, kuten linturuton torjunnassa. Tuo aika ajoin yhä uudelleen puhkeava tauti leviää naapurimaasta toiseen, ja yksi suurimmista ongelmista on juuri rajojen yli tapahtuva vilkas kanssakäyminen. Mikäli lehdistöön on uskominen, on olemassa suuri vaara, että linturuttoepidemiasta muodostuu suu- ja sorkkatautiepidemian tavoin pahempi kuin mitä pahimmatkaan kauhuskenaariot antavat odottaa. Periaatetta "teurastus mieluummin kuin rokotus", tai pikemminkin sen vastakohtaa, on sovellettava EU:ssa kaikkiin eläinlajeihin. Olisi parlamentin ajan ja vaivan arvoista tarkastella tätä kysymystä lähemmin tutkimalla esimerkiksi sitä, vastaavatko Saksassa annetut säädökset klassisen linturuton torjunnasta tosiasiallista tietoutta ja olisiko säädöstekstiin sisällytettävä kaikki lajit. Voitaisiin myös tutkia jälleen kerran, miten rajojen yli tehtävä yhteistyö on todellisuudessa järjestetty.
Suu- ja sorkkataudin suhteen ehdokasvaltioissa on vielä hiljaista, mutta haluan tässä kohden huomauttaa, että tilanne saattaa muuttua nopeasti. Jokaisella eläintautien torjuntaan ja varhaiseen diagnosointiin liittyvällä virhearvioinnilla on taloudelliset ja sosiaaliset seurauksensa. Tässä mietinnössä määritellään tarvittavat toimet ansiokkaasti, ja työ on osoittautunut toimintaa tukevaksi. Kannatan mietintöä ja siinä tehtyjä ehdotuksia. Ennen kaikkea kannatan tarkistuksia, jotka koskevat omistusoikeuden suojaamista ja joiden myötä mietinnössä pidetään ponnekkaasti kiinni jonkinlaisesta vahingonkärsijöille suunnatusta korvausjärjestelystä. Kannatan myös tarkistuksia, joiden tarkoituksena on antaa lisää liikkumatilaa eläinlääkäreille ja jäsenvaltioiden johtoelimille. Sikäli kuin jäsenvaltioiden vastuissa tapahtuu muutoksia, ne ovat lisääntymään päin, sillä torjuntatoimia koskevan strategian ja sen ajoituksen valinnasta tulee jäsenvaltioiden oma asia, ja hyvä niin. Tämä ei kuitenkaan vähennä karjankasvattajien vastuuta puhtaudesta ja hyvästä järjestyksestä. Eläimillä ja eläintuotteilla käytävään kauppaan liittyvä raja-alueilla esiintyvä rikollisuus kuuluu eri lain piiriin, mutta mietinnössä otetaan siihenkin kantaa asianmukaisella tavalla.
Lucas (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää mietinnöstä, jota pidän äärimmäisen tärkeänä. Olemme nyt todellakin matkalla kohti tilannetta, jossa viimeisimpään suu- ja sorkkatautiepidemiaan liittyneet hirvittävät joukkoteurastukset kuuluvat menneisyyteen.
Olen erityisen tyytyväinen siitä, että rokotusta on oltu nostamassa keskeiseksi välineeksi suu- ja sorkkataudin torjunnassa, mitä komission jäsen Byrne painotti. Haluan kuitenkin varmistaa, että omassa parlamentin mietinnössämme pitäydymme siinä tekstissä, josta on sovittu valiokunnassa ja jossa rokotuksesta puhutaan hyvin selkeästi ensisijaisena vaihtoehtona. Tällaista kieltä on käytetty sekä väliaikaisen valiokunnan mietinnössä että Yhdistyneessä kuningaskunnassa julkaistussa Royal Societyn raportissa. On oikein ja tarkoituksenmukaista käyttää tätä selkeää ja yksiselitteistä kieltä myös täällä.
Pidän myönteisenä tarkistusta, jossa puolletaan OIE:n sääntöjen muuttamista siten, ettei niissä enää automaattisesti kannusteta eläinten teurastamiseen rokotusten sijaan. Olemme kuitenkin todenneet, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa teurastettiin yli 10 miljoonaa eläintä, joista monet tarpeettomasti. Etusijalle asetettiin kapea-alaiset taloudelliset edut, jotka seuraisivat vientiluvan mahdollisimman nopeasta takaisin saamisesta, välittämättä maataloudelle ja maaseutuyhteisöille koituvista tuhoisista seurauksista.
Ryhmäni esittämän joukkoteurastusta koskevan tarkistuksen mukaan ennalta ehkäisevä teurastaminen on lopetettava. Katsomme suu- ja sorkkatautia koskevan tutkimuksen perusteella saamamme näytön osoittavan, että ehkäisevä teurastaminen ei ole tarpeellista, toivottavaa, taloudellista eikä tehokasta. Sitä ei saada sallia tässä direktiivissä.
Saattaa tuntua siltä, että olemme jo kaukana ajasta, jolloin kuvat palavista rovioista täyttivät sanomalehtien etusivut kaikissa taudin koettelemissa jäsenvaltioissa. Jotkut ihmiset ovat jo unohtaneet nuo tapahtumat, mutta tuon hirvittävän ajan läpi käyneet karjankasvattajat ja yhteisöt eivät varmasti ole unohtaneet niitä. Monet ovat vasta nyt saamassa elämänsä uudelleen järjestykseen.

Toivon tämän mietinnön ja komission aloitteen olevan uusi askel prosessissa, jonka myötä varmistetaan, ettei vastaavanlaista tuhoa nähdä enää koskaan, ei sen paremmin Yhdistyneessä kuningaskunnassa kuin muuallakaan Euroopan unionissa.

Van Dam (EDD).
Arvoisa puhemies, pohtiessamme tänä iltana, miten suu- ja sorkkatautia voitaisiin torjua tulevaisuudessa, eläimet ja karjankasvattajat ovat tekemisissä jo seuraavan tarttuvan eläintaudin, linturuton, kanssa. EU:n eläintautipolitiikka on arvioitava uudelleen.
Vuonna 1991 kukaan ei ollut tietoinen siitä, mitä seurauksia rokotusten kieltämisellä saattaisi olla, ja jälkeenpäin olemme joutuneet oppimaan asian kantapään kautta. Rokotusten avulla olisi voitu estää miljoonien terveiden eläinten teurastaminen.
Mikäli taloudelliset edut ovat tärkeysjärjestyksessä ensimmäisinä, ihmiskunta menettää arvokkuutensa ja luomakunta suojeluksensa. Olen tyytyväinen, että maatalousvaliokunta on hyväksynyt tarkistuksemme, jossa esitetään kiireellinen vetoomus eettisten arvojen huomioimiseksi eläintauteja torjuttaessa.
Komission esittämässä direktiivissä luomakuntaa koskevalle huolelle ei juuri jää sijaa. Ehkäiseviä rokotuksia en toki ollut uskaltanut odottaakaan, mutta olisin kuitenkin toivonut, että hätärokotuksista ja karjan hengissä pitämisestä olisi tullut ensisijainen vaihtoehto taudin puhjetessa. Komissio on edelleen päätynyt teurastuksiin vaikka laajentaakin sentään hätärokotuksia koskevia vaihtoehtoja. Kannatan siksi tarkistuksia, joiden tarkoituksena on nostaa hätärokotukset ensisijaiseksi vaihtoehdoksi tautia torjuttaessa. Lisäksi hätärokottamiseen ja eläinten hengissä pitämiseen on tarjottava tarvittavat mahdollisuudet. Rokotetuista eläimistä saadut tuotteet eivät ole sen vaarallisempia kuin rokottamattomista eläimistä saadut tuotteet. Näiden tuotteiden merkitseminen antaa kuitenkin sellaisen vaikutelman, että näin olisi. Näin tapahtuu siitä huolimatta, että ennen vuotta 1991 kuluttajat kyllä söivät näitä tuotteita niin omassa maassani kuin muuallakin.
Lisäksi meidän on huolehdittava siitä, että jäsenvaltioiden ei tarvitse päätyä teurastuksiin niiden rahoituspäätösten vuoksi, jotka taudin torjumiseksi on tehty Brysselissä. Hätärokotukset tulevat halvemmiksi Euroopan unionille, mutta tuotteiden markkinoinnista myöhemmin aiheutuvat kustannukset jäävät jäsenvaltion maksettaviksi. Rokotusten avulla saavutettavat säästöt olisikin käytettävä näiden lisäkustannusten kattamiseen. 
Eräänä perusteena ehkäisevien rokotusten vastustamiselle on, että suu- ja sorkkatautia aiheuttavasta viruksesta on olemassa erilaisia serotyyppejä. Tämä on samalla kuitenkin myös lisäkannustin tutkimukselle, jonka tarkoituksena on suu- ja sorkkatautirokotteiden kehittäminen. Siksi ehkäisevä rokottaminen on tulevaisuuden vaihtoehto.

Souchet (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, keskeinen tekijä tämänpäiväisessä suu- ja sorkkatautia koskevassa keskustelussa ovat mielestäni OIE:n säätämät rajoitteet ja kaupallisten sanktioiden määrääminen maille, jotka ovat menettäneet asemansa suu- ja sorkkataudista vapaana maana. Juuri nämä määräykset tekevät tästä taudista niin pelottavan karjankasvattajille, sillä määräyksistä aiheutuu valtavia taloudellisia tappioita. Meidän on kuitenkin muistettava, ettei karjalle haitallinen suu- ja sorkkatauti ole vaarallinen ihmisille. Se ei muodosta yleistä terveysongelmaa.
Kannatan siksi esittelijän ehdottamaa, johdanto-osan kohtaa 14 koskevaa tarkistusta 5, jonka mukaan jäsenvaltioiden olisi annettava OIE:lle ehdotuksia kaupallisten sanktioiden muuttamisesta näissä tilanteissa. Tarkemmin sanottuna OIE:n säännöstöön on tehtävä kahdenlaisia muutoksia.
Ensinnäkin on otettava huomioon rokotteiden suhteen saavutettu edistyminen. On tarkasteltava sekä merkittyjä rokotteita, jotka mahdollistavat rokotettujen eläinten erottamisen tartunnan saaneista eläimistä, että yleisempiä rokotteita. Meidän on myös muistettava, etteivät rokotetuista eläimistä saadut tuotteet - sen enempää maito- kuin lihatuotteetkaan - aiheuta ihmisille minkäänlaisia terveys- tai tartuntariskejä. Siksi ei ole enää mitään syytä syrjiä näitä tuotteita tai maita, joissa niitä on saatavilla. Tämän muutoksen myötä voidaan arvioida uudelleen myös ehkäisevään rokottamiseen liittyvää ongelmaa. Jäsenvaltioiden olisi annettava lupa ehkäiseviin rokotuksiin tapauksissa, joissa karjankasvattajat sitä oma-aloitteisesti vaativat. Ajattelen tässä kohden etenkin geneettisesti arvokkaita eläimiä, siitoseläimiä ja uhanalaisia rotuja, jotka ovat tärkeitä luonnon monimuotoisuuden kannalta.
Toiseksi jäsenvaltioille on sallittava karjankasvatusta koskeva alueellistaminen, jotta voidaan varmistaa, ettei oletettu suu- ja sorkkatautitautitapaus esimerkiksi Elsassissa estä erinomaisten eläintuotteiden vientiä Bretagnesta.
Lopuksi haluan muistuttaa, että tietyt yhteisen maatalouspolitiikan myötä toteutuneet muutokset eurooppalaisessa maataloudessa ovat jo sinänsä riskitekijöitä tautien leviämisen kannalta. Olen pahoillani, ettei esittelijä ottanut esiin tätä kysymystä, josta huomautin jo suu- ja sorkkatautia käsittelevän väliaikaisen valiokunnan työskentelyn aikana. Tarkoitan maatilojen koon kasvamista, karjankasvatuksen liiallista tehostamista, sukusiitoksen yleistymistä, alueellista erikoistumista ja eläinten kuljetuksia pitkien välimatkojen päähän. Riskiä lisäävät kaikki nämä tekijät, jotka yhdistyessään aiheuttavat erittäin suuria eläintiheyksiä.
Arvoisa puhemies, aikana, jolloin parlamentin on määriteltävä YMP:n väliarviointia koskeva kantansa, meidän on pyrittävä korjaamaan näitä muutoksia niiden vahvistamisen sijaan. Etusijalle on asetettava inhimillisen kokoiset maatilat, laajamittaisen karjankasvatuksen ulottaminen vähiten suosituille alueille, toimintojen paikallinen integroiminen sekä paikalliset teurastamot - lyhyesti sanottuna inhimillinen maatalous.

Parish (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä esittelijänä toimivaa Kreissl-Dörfleriä erinomaisesta mietinnöstä. Kyseessä on toinen mietintö. Ensin ilmestyi hänen laatima väliaikaisen valiokunnan mietintö, ja nyt käsiteltävänä on mietintö, joka käsittelee komission lainsäädäntöä. Haluan myös kiittää parlamentin jäseniä väliaikaisen valiokunnan perustamisesta.
Komission jäsen Byrne on kuullut väliaikaista valiokuntaa ja esittänyt joitakin hyviä ehdotuksia. Haluan kiittää myös häntä siitä, että liha- ja maitotuotteiden tuominen EU:n alueelle on nyt kielletty yksityishenkilöiltä. Toivon vain, että jäsenvaltiot panisivat tämän määräyksen tehokkaammin täytäntöön.
Meidän on otettava opiksemme tästä maaseutuamme, karjankasvattajiamme ja maaseutuväestöämme kohdanneesta hirvittävästä vitsauksesta. Älkäämme ryhtykö kirjoittamaan historiaa uudelleen ja muuttamaan sitä, minkä olemme kantapään kautta oppineet. Älkäämme myöskään muutelko näkemyksiämme. Eurooppalaiseen tutkimukseen perustuvissa näkemyksissä on esitetty selkeästi, miten tulevat taudinpurkaukset olisi hoidettava. EU:n valiokunnan tekemä työ EU:n profiilin kohottamiseksi ja Brysselin aikeita koskevan aktiivisen ja myönteisen vaikutelman välittämiseksi oli merkittävämpää kuin mikään muu tämän parlamentin jäsenenä kokemani. Osoitimme kuuntelevamme ja huolehtivamme ihmisten huolenaiheena olevista kysymyksistä. Puhuimme karjankasvattajille, matkailualan edustajille, kansalaisille ja maaseudulla toimiville yrityksille.
Olkaamme selväsanaisia sen suhteen, mitä tulevaisuudessa sovellettavan strategian on pidettävä sisällään. Meidän on tehtävä valmiussuunnitelmamme valmiutta ja toimivuutta koskevia tarkistuksia. Valmiussuunnitelmat on tarkistettava, harjoiteltava ja käytävä läpi yhä uudelleen, jotta emme olisi enää yhtä valmistautumattomia kuin taudin puhjettua edellisen kerran. Meillä on oltava käytettävissämme nopean toiminnan edellyttämät varat, tietous ja henkilöstö. Meidän on käytettävä rokotuksia ensimmäisenä keinona taudin torjunnassa, samanaikaisesti ja yhdessä teurastusten kanssa eli niiden rinnalla. Mahdollisuutta teurastuksiin ei siis saada sulkea pois.
Liikkeellä on huhuja, joiden mukaan neuvosto olisi vetäytymässä rokotuksen käytöstä ja vähentämässä sen merkitystä. Rokotus ei ole ainoa ase valikoimassamme, mutta sitä on käytettävä täysimittaisesti ja tehokkaasti minkä tahansa taudinpurkauksen alusta lähtien. Meidän on myös rauhoiteltava kuluttajia rokotetuista eläimistä saatujen lihatuotteiden suhteen sekä kehitettävä ja tutkittava uusia rokotteita. Emme saa enää koskaan sallia kymmenen miljoonan eläimen joukkoteurastusta. Kansalaisemme eivät hyväksyisi sitä. Kun tauti puhkeaa, rokotetutut eläimet on pidettävä ravintoketjussa, jotta resurssien hirvittävä tuhlaaminen voidaan estää. Emme saa koskaan enää sallia poliittisten päättäjien sanelevan, millaisia toimia taudin torjumiseksi käytetään. Emme saa koskaan enää sallia rovioita, jotka painuvat ilmielävinä kaikkien niitä todistaneiden mieleen, seurasipa tapahtumia sitten paikan päältä tai televisiosta. 
Lopuksi totean, ettemme saa tuudittautua itsetyytyväisyyteen. Ei ole epäilystäkään siitä, etteikö riski taudin leviämisestä olisi EU:ssa yhä suuri, vaikka komissio onkin - kannattamallani tavalla - tiukentanut yksityistä tuontia koskevia määräyksiä. Oman hallitukseni pyrkimykset puuttua tuontiin ovat onnettomia. Maaseutuyhteisömme täysin polvilleen saaneen taudinpurkauksen jälkeen meillä on edelleen käytettävissämme ainoastaan neljä huumekoiraa, joiden avulla saastuneen lihan pääsy maahan yritetään estää. Tämä on silkkaa hulluutta, ja sanokaa mitä sanotte, tätä on yksinkertaisesti mahdotonta hyväksyä.
Menettelytapamme laittoman tuonnin estämiseksi on oltava keskitetty, järjestäytynyt ja yhtenäinen. Meidän, samoin kuin EU:n kaikkien hallitusten, on tarjottava työn edellyttämät resurssit: henkilöstöä, varoja ja, rohkenen sanoa, huumekoiria.
Lopuksi haluan todeta, että meidän on toimittava taudin torjumiseksi yhdessä maatalousyhteisöjen kanssa, ei niistä huolimatta. Emme saa tallata niitä jalkoihimme niin kuin teimme vuonna 2001. Meidän on saavutettava niiden luottamus ja osoitettava sitoutumisemme. Silloin pystymme pitämään tämän hirvittävän taudin poissa EU:sta.

Whitehead (PSE).
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoroni ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan lausunnon valmistelijana. Se onkin ainoa syy, miksi en jatka jäsen Parishin linjaa ja esitä lähinnä provosoivia näkemyksiä. Kehotan häntä selvittämään niiden eläinten lukumäärän, joista vaadittiin korvauksia, ennen kuin hän esittää joukkoteurastusta koskevia kokonaislukuja - niin kauhistuttavia kuin teurastukset epäilemättä olivatkin.
Haluan yksinkertaisesti todeta esittelijälle, että tapa, jolla hän työskenteli niin väliaikaisessa valiokunnassa kuin myöhemminkin, on malliesimerkki siitä, miten tätä työtä olisi tehtävä. Esittelijä oli huomaavainen, kohtelias ja perusteellinen. Uskon, että myös Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus, joka oli myrskyn silmässä, yhtyisi näihin sanoihin ja arvostaisi tätä työtä.
Komissio on pyrkinyt suuressa määrin toteuttamaan sen, mitä me väliaikaisessa valiokunnassa suosittelimme. Perusteluissa palataan lopulta aina siihen, mikä on tarkkaan ottaen teurastusten ja rokotusten - hengen riistämisen ja sen säästämisen - välinen suhde yhteiskunnassa, jossa yhtäältä arvostetaan asemaa suu- ja sorkkataudista vapaana maana mutta jossa kärsitään moraalisista tunnontuskista niiden keinojen suhteen, joiden avulla aseman palauttamiseen hätätilanteessa pyritään. Nämä perustelut muuttuvat tieteellisen kehityksen myötä. On aivan oikein, että tutkimuksia on priorisoitava, ja komission jäseneltä haluaisin kuulla jonkinlaisen arvion siitä, miten tutkimukset edistyvät.
Epidemia eteni hirvittävällä vauhdilla. Samoin kuin on todettu myös tämänhetkisen SARS-epidemian aikana, viruksella oli selviytymiseen tarvitsemansa raivokkuus. Oli hirveää nähdä tuo enenemisvauhti. Toimet etenemisen hillitsemiseksi eivät olleet alkuvaiheessa tehokkaita. Meillä oli 50 000 lammasta liikkeellä viruksen iskiessä, eikä suurta osaa niistä pystytty jäljittämään. Olemme varmasti kaikki sitä mieltä, että seurauksena olleet joukkoteurastukset eivät saa toistua enää koskaan. Ne järkyttivät kokonaisia yhteisöjä. Nyt jäsenvaltioilla on laajempi päätösvalta niin taudinpurkauksen hallinnan kuin hätätilanteissa sovellettavien toimienkin suhteen - teurastuksista rokotuksiin.
Haluan painottaa jäsen Bloklandin tavoin - hänen näkemyksensä ilmenee mietinnöstä - että asialla on moraalinen ulottuvuus. Jos maataloutemme ei perustu etiikkaan, saamme vastaisuudessa tuskin kiitosta niistä toimista, jotka ovat käytettävissä taudin puhjetessa seuraavan kerran.
Oma valiokuntamme katsoi tarpeelliseksi painottaa komissiolle kolmea kysymystä. Ensimmäinen koskee valmiussuunnitelmien toteutettavuuden saattamista nopeammin ajan tasalle. Meidän on tarkasteltava elintarvikkeiden ostamisen ja myymisen saumattomuutta nykyisessä maailmassa. Komission jäsen voisi ehkä kertoa, mitä elintarvike- ja eläinlääkintätoimistossa tehdään elintarvikkeiden maahantuonnin valvomiseksi, kun ajatellaan viime aikoina ilmenneitä ongelmia.
Meidän on pystyttävä kertomaan kansalaisille eli kuluttajille paljon määrätietoisemmin, miksi rokotetuista eläimistä saadun lihan syöminen on turvallista. Emme voi soveltaa rokotuspolitiikkaa, ellei sen tukena ole julkista hyväksyntää. Sellainen voidaan saavuttaa vain muuttamalla kuluttajien suhtautumista.
Kun oma elintarvikevirastomme käsitteli tätä kysymystä Yhdistyneessä kuningaskunnassa, se sai vastaansa liian monen tuottajan ja vähittäiskauppiaan vastustuksen.
Lopuksi totean kollegoideni tavoin, että meidän on otettava käyttöön erityisiä toimia suojellaksemme uhanalaisia rotuja. Ne ovat korvaamaton osa eläinkunnan geneettistä omaisuutta, ja on huolehdittava siitä, etteivät ne häviä jonkin uuden kulkutaudin vuoksi.
Olen varma, että komission jäsen tiedostaa käytännöllisyyden tarpeen. Sen hän on jo osoittanut. Keskustelun pääsisältö määräytyy myös sen mukaan, missä määrin pystymme säilyttämään ihmisyytemme sekä elämän äärettömässä moninaisuudessaan.

Busk (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aluksi haluan sanoa esittelijänä toimivalle Kreissl-Dörflerille, että olen harvoin ollut mukana mietintöä koskevassa työssä, joka olisi hoidettu yhtä tunnollisesti ja tasapuolisesti. Tämä on yksinkertaisesti ihailtavaa, ja haluan lausua kiitokseni siitä.
Samalla haluan kuitenkin muistuttaa, että mikäli luovumme nyt rokotuskiellosta, aiheutamme erittäin merkittäviä muutoksia maille, jotka harjoittavat laajaa vientitoimintaa kolmansiin maihin. Totean samalla myös suu- ja sorkkataudin olevan luonteeltaan niin tarttuva, että kaikkien niiden on tarkasteltava asiaa uudelleen, jotka luulevat kaikkien ongelmien tulevan ratkaistuiksi pelkästään rokotukset sallimalla ja jotka ovat varmoja siitä, että taudinpurkauksia pystytään tulevaisuudessa hillitsemään. Asian uusi tarkastelu on tarpeen siksi, että suu- ja sorkkataudin kohdalla näin ei ole.
Siksi uskonkin, että meidän on jatkettava pyrkimyksiä rokotusten kieltämiseksi. Myönnän kyllä, että meidän on käytettävä rokotuksia väliaikaisesti, kuten tehtiin esimerkiksi Alankomaissa, missä paikalliset viranomaiset toteuttivat toimet hyvin taitavasti. Kehärokotukset todellakin osoittautuivat tehokkaaksi menetelmäksi taudin torjunnassa.
Tässä yhteydessä haluan tukea myös Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmässä vaikuttavan kollegani jäsen Mulderin näkemystä, jonka mukaan on tärkeää, etteivät rokotetut eläimet jää ravintoketjuun vaan että ne poistetaan siitä. Tämä näkemys ei näytä nauttivan enemmistön kannatusta juuri nyt, muuta on muistettava, että rokotetut eläimet ovat luonnollisesti taudinkantajia ja että olisi katastrofi, jos tauti leviäisi näiden eläinten kautta.
Haluan myös painottaa, ettei rokotetuista eläimistä saatua maitoa tai lihaa voida kuvitellakaan myytävän vapaasti koko EU:ssa siten kuin on esitetty esimerkiksi tarkistuksessa 11. Tässä kysymyksessä meidän on vaadittava hyvin selkeästi alueellistamista, niin että maidon ja lihan mahdollisen myynnin on tapahduttava kansallisten rajojen sisällä eikä niiden yli.
Vaikka tiedän, ettei tämä ole komission jäsenen Byrnen alaa, kiinnitän jälleen kerran huomion siihen, että tarvitsemme vientisopimuksia etenkin Yhdysvaltojen kanssa hillitäksemme tappioita, joita suu- ja sorkkaepidemia sekä erityisesti mahdolliset rokotukset saattavat tulevaisuudessa aiheuttaa. Ei luonnollisestikaan olisi kenellekään eduksi, jos sulkisimme ovet sen sijaan, että veisimme tuoreita tuotteita kolmansiin maihin. Ovien sulkemisen seurauksena tuotteet päätyisivät Euroopan markkinoille, ja niiden hinnat laskisivat jyrkästi, mitä karjankasvattajat eivät luonnollisestikaan halua tässä tilanteessa. On myös todella tarpeen, että komissio aloittaa alueellistamisen tosissaan ja solmii sopimukset Yhdysvaltojen kanssa.

Wyn (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä komission jäsentä Byrneä siitä sitoutumisesta, jota hän on osoittanut parlamentin suu- ja sorkkatautia käsittelevän väliaikaisen valiokunnan työtä kohtaan, sekä etenkin siitä, että hän on varmistanut mietintömme pääasiallisten tulosten merkittävän näkyvyyden komission direktiivissä. Kiitän myös jäsen Kreissl-Dörfleriä väsymättömästä työstä, jota hän on tehnyt asian hyväksi alusta lähtien.
Tähän viimeiseen vaiheeseen pääseminen on myönteistä mainosta Euroopan parlamentille. Kun väliaikainen valiokunta vieraili tämän hirvittävän taudin koettelemilla alueilla, esimerkiksi omalla kotiseudullani Walesissa, ihmiset ilmaisivat meille kiitollisuutensa siitä, että Euroopan parlamentti oli pannut alkuun tämän tutkimuksen, sillä jäsenvaltioiden sisällä heillä ei ollut mitään muuta keinoa tuoda julki kokemiaan vääryyksiä.
Tässä direktiivissä annetaan useita hyödyllisiä suosituksia, jotka liittyvät jo mainittuun tuontitarkastusten tiukentamiseen, valmiussuunnitelmien laatimiseen, asiantuntijaryhmien perustamiseen ja hätärokotusten nostamiseen tärkeimpien torjuntakeinojen joukkoon. Suositukset ovat samoilla linjoilla kuin muutokset, jotka on tehty kansainvälistä kaupankäyntiä koskeviin sääntöihin. Keskeisenä syynä Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen epäonnistumiseen vuoden 2001 kriisin hoitamisessa oli se, että hallituksella ei ollut selkeää linjaa sen suhteen, olisiko rokotuksia pitänyt käyttää ja milloin tämän olisi pitänyt tapahtua. Tämä johti jatkuvaan teurastukseen, jota on mahdotonta hyväksyä ja joka perustui puutteelliseen tieteelliseen näyttöön, sekä ahdaskatseiseen päätökseen, jolla rokotukset kiellettiin. Tulevien taudinpurkausten yhteydessä teurastukset on rajoitettava tartunnan saaneisiin tiloihin, ja määrittely on tehtävä luotettavien laboratoriotestien perusteella. Olemme sen velkaa maaseutuyhteisöillemme koko unionissa, jotta voimme ottaa opiksemme vuodesta 2001.

Andersen (EDD).
Arvoisa puhemies, on tilanteita, joissa hätärokotusten käyttäminen on hyvin järkevää, mutta niitä käyttämällä ei kannata aiheuttaa vaikeuksia viennille. Ongelma on siinä, että eläinlääketieteelliset rajat on poistettu sisämarkkinoiden muodostamisen myötä, joten EU:sta on tullut eläinlääketieteellisesti yksi yhtenäinen alue. Tanska on menettänyt eläinlääketieteellisen riippumattomuutensa. On ymmärrettävää, että esimerkiksi Yhdysvallat ja Japani pitävät EU:ta yhtenä maana, ja ne sulkevat ovensa sianlihan tuonnilta koko EU:sta, jos suu- ja sorkkatautia vastaan käytetään rokotuksia yhdessäkin paikassa unionin alueella. EU:sta viedään vuosittain noin 1,5 miljoonaa tonnia sianlihaa, ja tämän viennin arvo on 4 miljardia euroa. Tästä pelkästään Tanskan osuus on 600 000-700 000 tonnia. Viennin ohjaaminen EU:n sisämarkkinoille tarkoittaisi sianlihatarjonnan lisääntymistä täällä lähes 10 prosentilla, mikä johtaisi täydelliseen katastrofiin koko EU:n markkinoilla.
Komission olisi pitänyt ottaa alusta lähtien huomioon se mahdollisuus, että kolmannet maat saattavat asettaa kaupparajoituksia. Komissio ei ole ajatellut lainkaan sitä, että vienti saattaa vähentyä, ellei sille pyritä saamaan etukäteen kolmansien maiden hyväksyntää.
On luonnollisesti oltava mahdollista muuttaa rokotusstrategiaa esimerkiksi niin, ettei periaatteessa hyviä tavoitteita pyritä saavuttamaan EU:lle elintärkeiden vientietujen kustannuksella.
Minun onkin pyydettävä komissiota varmistamaan, että se ottaa tulevia määräyksiä arvioidessaan huomioon kaikki tekijät, mukaan luettuna kaupankäyntiin liittyvät kysymykset. Moni asia puhuu eläinlääketieteellisen alueellistamisen puolesta. Sen myötä voitaisiin perustaa eräänlainen rokottamattomista eläimistä koostuva vientivaranto, jonka kehyksessä vientiä voitaisiin harjoittaa, vaikka muualla EU:n alueella esiintyisikin rokotuksia edellyttäneitä suu- ja sorkkatautitapauksia.
Arvoisa komission jäsen, kysyn lopuksi: aiotteko noudattaa vaatimuksiani?

Paisley (NI).
Arvoisa puhemies, olen hyvin huolissani siitä, ettei tähän mennessä ole tosissaan pyritty toimimaan niiden kokemusten perusteella, jotka Yhdistyneessä kuningaskunnassa saatiin tuhoisan suu- ja sorkkatautiepidemian aikana. Meillä on täällä parlamentissa oikeus vaatia, että koko Euroopan unionin alueella pyritään toden teolla luomaan uuden taudinpurkauksen varalta strategia tämän hirvittävän taudin nujertamiseksi. Pohjois-Irlannissa ei ole olemassa tähän tarvittavia rakenteita, ja eläinlääketieteen edustajat ovat kertoneet minulle olevansa tyrmistyneitä hallituksen välinpitämättömyydestä tässä kysymyksessä.
Kuinka erilainen tilanne onkaan ollut Yhdysvalloissa, missä toteutetaan määräajoin harjoitusoperaatioita, testataan kansallista strategiaa, etsitään heikkouksia ja pidetään koko ohjelman hienosäätö ajan tasalla. Uskon, että tämä olisi välttämätöntä myös Euroopan unionissa. Luotan siihen, että kaikkia hallituksia kehotetaan nyt hyväksymään näiden toimien välttämättömyys. Yhdistyneessä kuningaskunnassa tiedostamme suu- ja sorkkatautiepidemian hinnan sekä sen, miten tauti sai sekä maatalouden että turismin polvilleen. Me tiedostamme epidemiasta aiheutuneen henkisen tuskan ja inhimillisen tragedian, joka johtui suurelta osin rokotuksia koskeneesta kiistelystä.
Pidän myönteisenä tässä mietinnössä osoitettua sitoutumista rokotuspolitiikkaa kohtaan eläinten hengissä pitämiseksi. Uskon tämän politiikan olevan paljon parempi kuin se, jonka viestinä oli "älä rokota vaan polta". Komission ehdotukset ovat olleet järkeviä noudattaessaan Euroopan parlamentin väliaikaisen valiokunnan linjauksia. Olen vahvasti sitä mieltä, että parlamentin on tuettava käsiteltävänä olevan mietinnön sisältämiä näkemyksiä.
Kiitän esittelijää ja valiokuntaa mietinnön laatimisesta. Mietintö on todellinen edistysaskel sekä valmistautumisen että vaikuttamisen kannalta.
Eläimissä todettujen tuberkuloosi- ja luomistautitapausten hälyttävä lisääntyminen korostaa tarvetta välittömiin toimiin näiden tautien torjumiseksi.

Schierhuber (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, en halua aloittaa kiittämättä esittelijänä toimivaa Kreissl-Dörfleriä hänen erinomaisesta työstään tämän mietinnön parissa. Haluan kuitenkin kiittää tänään myös jäsen Redondoa, joka hoiti tehtävänsä suu- ja sorkkatautia käsittelevän väliaikaisen valiokunnan puheenjohtajana hyvin harkitsevasti.
Pidän myönteisenä periaatteessa sekä komission ehdotusta että tätä mietintöä. On ilahduttavaa, että komission esittämä ehdotus sisältää suurimman osan parlamentin suu- ja sorkkatautia käsittelevän väliaikaisen valiokunnan vaatimuksista. Valiokuntahan hyväksyi 17. joulukuuta 2002 päätöslauselman, jossa vaadittiin muutoksia Euroopan unionin tähänastiseen suu- ja sorkkataudin torjuntaa koskevaan politiikkaan. Kuten tämänpäiväisistä puheenvuoroista on käynyt ilmi, seuraava epidemia riehuu jo Euroopassa, ja mielestäni meidän on todellakin jo korkea aika muuttaa Euroopan unionin politiikkaa, sillä tulevaisuudessa meidän on kyettävä estämään kaikkien tautien leviäminen ja muodostuminen tragediaksi, jollainen nähtiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuonna 2001. Emme ole täällä puhuaksemme ainoastaan karjankasvattajien kokemista vaikeista taloudellisista menetyksistä - erityisesti tuotantoketjun alkupäässä ja jatkojalostuksessa - tai maaseudun kärsimistä vahingoista ja kansalaisten syvästä huolestuneisuudesta. Kyse on pikemminkin imagokysymyksestä, joka koskee meidän kaltaisiamme eurooppalaisia maanviljelijöitä sekä koko maatalouspolitiikkaa.
Eräs käsitellyistä aiheista on ollut kysymys ehkäisevää rokottamista koskevan kiellon säilyttämisestä. Mielestäni ehkäisevä rokottaminen on järjetöntä niin kauan, kunnes onnistutaan kehittämään rokote, joka tehoaa kaikkiin seitsemään serotyyppiin ja niiden 80 alatyyppiin. Tutkimusta on siis laajennettava ja tehostettava edelleen. Toinen ratkaiseva tekijä on hätärokotuksen merkityksen tunnustaminen, jotta sitä ei pidettäisi enää viimeisenä vaihtoehtona.
Lopuksi on todettava, että tämä tauti, jonka Yhdistyneessä kuningaskunnassa saavuttamat suunnattomat mittasuhteet ovat vielä karmaisevina mielessämme, olisi voitu estää. Olisi tarvittu vain asianmukaisia valvontatoimenpiteitä ja olemassa olevien rokotusvaatimusten noudattamista jäsenvaltioissa. Täysin selväksi on tullut se seikka, että jäsenvaltioiden on todellakin otettava tosissaan ne vastuut, jotka niille perussopimusten nojalla kuuluvat. Uskon meidän ottaneen opiksemme menneisyydestä ja pystyvän seuraavalla kerralla toimimaan vastuullisemmin ja koordinoidummin. Tällaista katastrofia - ja kyseessä oli todellinen katastrofi - ei saa esiintyä koskaan enää.

Doyle (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan muiden puhujien tavoin kiittää esittelijänä toimivaa Kreissl-Dörfleriä erinomaisesta työstä. Olen huomannut, että kyseessä on yksi niistä harvoista aiheista, joista parlamentin kaikki poliittiset ryhmät ovat olleet päivän päätteeksi hyvin yksimielisiä. Meidän tavoitteemme oli tietenkin aivan samansuuntainen. Kiitän esittelijää ja niitä kollegoja, jotka olivat mukana väliaikaisessa valiokunnassa sen ensimmäisenä toimintavuonna. Kiitokseni ansaitsevat erityisesti jäsenet Sturdy ja Parish sekä ne kollegani Yhdistyneestä kuningaskunnasta, jotka olivat alun perin perustamassa väliaikaista valiokuntaa. Perustamisen syyt ovat ilmeisiä.
En ole kovinkaan usein täysin samaa mieltä pohjoisirlantilaisen kollegani Paisleyn kanssa, mutta tässä kysymyksessä näkemyksemme eivät juuri poikkea toisistaan. Pidänkin hänen tänä iltana esittämiään ajatuksia myönteisinä.
Suu- ja sorkkataudin puhkeaminen Euroopan unionissa vuonna 2001 oli katastrofi paitsi maataloudelle, myös monille siihen liittyville yrityksille ja organisaatioille. Taudinpurkaus osoitti kiistattomasti, että Euroopan unionin suu- ja sorkkatautia koskevaa riskinhallintapolitiikkaa ja sen taustalla olevaa riskien arviointia oli tarkistettava.
Karjankasvattajat, eläinlääkärit ja poliitikot olivat suuren yleisön tavoin hyvin huolissaan miljoonien eläinten teurastamisesta ja tuhoamisesta. Osa näistä eläimistä, ehkä jopa suurin osa, ei ollut saanut tartuntaa. Psykologiset vaikutukset olivat valtavia etenkin niiden karjankasvattajien ja heidän perheidensä keskuudessa, joiden oli vähennettävä karjaansa tai tuhottava se kokonaan. Psykologiset vaikutukset ovat tänäkin päivänä suunnattomia näissä perheissä, eikä näin ole ainoastaan epidemian keskuksena olleessa Yhdistyneessä kuningaskunnassa vaan jopa Irlannissa sijaitsevalla Cooleyn niemimaalla, jossa eläinkantoja oli harvennettava.
Vaikka en kannatakaan paluuta rutiininomaiseen tai ehkäisevään rokottamiseen, rokotuspolitiikan tarkistaminen on nähdäkseni hyvin perusteltua. Huomiota on kiinnitettävä erityisesti hätä- tai palomuurirokotusten käyttämiseen taudin leviämisen torjunnassa. Keskustelun jatkaminen Maailman eläintautijärjestön OIE:n kanssa on ehdottoman välttämätöntä, jotta tartunnan saaneille maille voidaan palauttaa mahdollisimman pian niiden asema suu- ja sorkkataudista vapaana maana. Maan on saatava asemansa takaisin, kun viimeinen tautitapaus on esiintynyt ja viimeinen rokotettu eläin teurastettu.
Toisin kuin juuri puhunut jäsen Busk, en näe ongelmaa siinä, että rokotetut eläimet ovat mukana ravintoketjussa. Meidän on kuitenkin pysyttävä linjassamme niin kauan kuin OIE katsoo, että tällaisten eläinten vieminen ravinnoksi on ongelmallista. Siksi tiedemiestemme on lyötävä viisaat päänsä yhteen tilanteen ratkaisemiseksi. Suu- ja sorkkatautia kantavat eläimethän eivät levitä tartuntaa liittyessään ravintoketjuun. Me rokotamme karjaamme jo nyt useiden tautien varalta ja syömme rokotettujen eläinten lihaa päivittäin. Meidän onkin lähestyttävä tätä asiaa rationaalisesti.
Tulevaisuudessa keskeisessä asemassa tällä alalla ovat merkityt rokotteet, jotka on tarkoitettu rokotettujen eläinten erottamiseen virusta kantavista eläimistä.
Haluan nyt esittää erityisen pyynnön, joka koskee eläinlääketieteellisten palvelujen rahoituksen varmistamista jäsenvaltioissa. Karjataloutta harjoittavien yritysten kärsittyä useana vuonna vakavia taloudellisia tappioita emme voi enää pitää itsestään selvänä, että etenkään syrjäisillä maaseutualueilla olisi tarjolla eläinlääkäripalveluja suurten eläinten hoitamiseksi, puhumattakaan karjan terveyden seurantaohjelmien kehittämisestä. Seurantaohjelmiin kuuluu säännöllisiä eläinlääkärikäyntejä, joita tarvittaisiin kipeästi. Eläinlääkärit ovat avainasemassa tarkkailtaessa niin koto- kuin vierasperäisiäkin tauteja, ja voimme olla varmoja siitä, että on vain ajan kysymys, milloin EU:n alueella puhkeaa uusi vierasperäinen tauti.
Haluan kiittää myös komissiota sen suostumisesta vaatimukseeni, joka koski muita kuin taudille alttiita eläimiä, etenkin hevoseläimiä, käsittelevän erityisen säännöstön laatimista. Viittaan tällä liitteeseen VI, joka koskee hevoseläinten kuljetuksille asetettuja rajoituksia. Valiokunnassa hyväksyttiin joitakin liitettä koskevia tarkistuksia, ja pyydän komissiota osoittamaan, että se aikoo ottaa tarkistukset huomioon.
Ympärivuorokautisesti ja 7 päivää viikossa valmiustilassa olevan eläinlääkärin on todistettava asiakirjoin ilmenevän hätätilanteen kiireellisyys. Ratsastus- ja kilpailutoiminnan osalta kuljetukset on taattava myös lauantaisin, sunnuntaisin ja maanantaille sattuvina pyhäpäivinä, mikäli ne liittyvät siitostoimintaan, hätätoimenpiteisiin tai kilpailutoimintaan. Koska hevoset eivät voi kantaa virusta, ne eivät kuulu taudille alttiisiin eläimiin. Toimivaltaisten viranomaisten, joiden on oltava tavoitettavissa 24 tuntia vuorokaudessa ja 7 päivää viikossa, on annettava lupa kuljetuksille, ja valmiustilassa olevalle virkaeläinlääkärille on tiedotettava kuljetusreitistä ennen lähtöä. Ilmoitus on tehtävä kaikista taudinpurkauksen aikana kuljetettavista hevosista, ja kuljetukset on tehtävä erityisillä hevostenkuljetusvaunuilla.
Ilmaisen siis hevoseläimiä koskevan kiinnostukseni tässä asiassa. Kiitän komissiota ja asianomaisia viranomaisia siitä, että suu- ja sorkkatautia koskevaan valmiussuunnitelmaan on sisällytetty nyt ensimmäistä kertaa muita kuin taudille alttiita eläimiä käsittelevä säännöstö.

Byrne
Esiteltyäni maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnalle komission ehdotuksen yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi olin erittäin tyytyväinen saadessani kuulla, että jäsen Kreissl-Dörfler oli nimitetty tämän asiakirjan esittelijäksi.
Tämän viisaan nimityksen myötä varmistui, että väliaikaisen valiokunnan omaksuma arvokas asiantuntemus suu- ja sorkkataudista saatiin hyödynnettyä sellaisenaan, kun ehdotettua suu- ja sorkkatautia koskevaa direktiiviä arvioitiin.
Tässä kohden haluan osoittaa arvonantoni oman yksikköni työntekijöille. En yleensä tee näin, mutta haluan nyt korostaa niiden ihmisten nopeaa toimintaa, jotka saatuaan tuona kohtalokkaana helmikuun iltana vuonna 2001 kello 21.30 Yhdistyneen kuningaskunnan toimivaltaisilta viranomaisilta tiedon taudinpurkauksesta pystyivät toimittamaan tiedon eteenpäin kaikkien muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille kello 22.30:een mennessä. Yksi näistä henkilöistä on täällä tänään. Näiden ihmisten nopea reagointi edisti merkittävästi tämän taudin saamista hallintaan. Näin on reagointinopeuden suhteen aina, kun olemme tekemisissä tarttuvien tautien kanssa, olivatpa ne sitten eläinten tai ihmisten tauteja. Nopea toiminta on ensiarvoisen tärkeää, sillä taudin saaminen hallintaan helpottaa tilannetta merkittävästi.
Ei ole yllättävää, että komission suu- ja sorkkatautia koskeva ehdotus on herättänyt vilkasta keskustelua kaikkien asiasta kiinnostuneiden osapuolten keskuudessa.
Ehdotus on ollut syvällisen arvioinnin kohteena teknisten asiantuntijoiden muodostamissa työryhmissä, joita on johtanut neuvoston puheenjohtajavaltio Kreikka.
Eri keskusteluissa esiin noussut yleinen mielipide on ollut positiivinen. Komission määrittelemä yleinen käytäntö on saanut laajaa kannatusta, eikä vähiten siksi, että vallankumouksen sijaan kyseessä on huolellisesti harkittu, pragmaattinen uudistus.
Komissio on tyytyväinen yleisestä tuesta, jota parlamentti on osoittanut hätärokotusten merkityksen lisäämistä kohtaan. Tämä on taannut laajan kannatuksen myös jäsenvaltioissa.
Olen kuitenkin havainnut, että jotkut jäsenet olisivat halunneet meidän menevän tässä kysymyksessä vielä pidemmälle. Näin menettelemällä olisimme kuitenkin joutuneet tinkimään edistämistämme perustekijöistä eli valinnanvapaudesta ja joustavuudesta.
Myönnämme, että tautivalmiutta on parannettava ja että valmiussuunnitelmien on perustuttava pahimpaan mahdolliseen skenaarioon. Ehkä vielä tärkeämpää on se, että valmiussuunnitelmia tarkistetaan lisäksi säännöllisesti ja että niitä arvioidaan kriittisesti järjestämällä huolellisesti suunniteltuja ja realistisia harjoituksia.
Maatalousvaliokunnan mietinnössä ehdotetaan 48:ää tarkistusta, joista komissio voi itse asiassa hyväksyä 47.

Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 32, joka - vaikka onkin yhdenmukainen tiedekomitean vuonna 1999 laatiman kertomuksen kanssa - on ristiriidassa OIE:n nykyisen säännöstön kanssa. Lisään kuitenkin, että mikäli OIE:n säännöstöä muutetaan, komission ehdotus on mukautettava nopeasti muutoksiin.
Tätä täysistuntoa varten esitetyistä lisätarkistuksista komissio voi hyväksyä osittain tarkistukset 51, 52 ja 53.
Kansainvälisesti tarkasteltuna komissio on sitoutunut käsittelemään alueellistamispolitiikkaa kaikissa sopivissa tilanteissa ja edistämään OIE:n eläintautisäännöstön saattamista yhdenmukaiseksi tieteelliseen ja teknologisen kehityksen kanssa. Yksipuolinen toiminta tyrehdyttäisi kansainvälisen kaupankäynnin, jota EU harjoittaa eläimillä ja eläintuotteilla. Toivomme saavuttavamme tässä suhteessa edistystä ensi viikon aikana pidettävässä OIE:n yleiskokouksessa.
Ennen kuin lopetan, sallinette minun tarkastella erästä erityistä huolenaihetta, eli eläinlääketieteen rahoittamista. Tänään käsiteltävässä ehdotuksessa ei tarkastella eläinlääketieteen rahoittamista koskevia yhteisön määräyksiä, koska valvontakäytäntömme periaatteet eivät ole muuttuneet. Lisäksi parhaillaan on käynnissä nyt jo loppusuoralle edennyt tutkimus, jossa tarkastellaan tulevaisuudessa mahdollisesti toteutettavaa eläinten sairausvakuutussuunnitelmaa.
Lopuksi haluan tarkastella joitakin jäsenten esittämiä kysymyksiä, esimerkiksi jäsen Corbeyn kysymystä siitä, kuka on vastuussa suu- ja sorkkatautirokotuksista. Vastuu rokotuksista on jäsenvaltioilla. Jäsenvaltioita kehotetaan kuitenkin varovaisuuden nimissä ilmoittamaan rokotuksista komissiolle ja odottamaan sen antamaa lupaa, ennen kuin rokotukset aloitetaan. Tähän on monia syitä, joista mainittakoon korvausten rahoittaminen sekä varmistuminen siitä, että muiden jäsenvaltioiden kanssa on voimassa oleva sopimus mahdollisen rajojen yli käytävän kaupan varalta. Jäsen Corbey kysyi, miten voimme varmistaa, että valintamyymälöissä myydään tarvittaessa rokotetuista eläimistä saatua lihaa. On totta, ettei ole olemassa lakia, joka edellyttäisi rokotetuista eläimistä saadun lihan merkitsemistä. Tuoreiden ruhojen merkitsemisestä on kyllä olemassa määräykset, mutta ne eivät koske muita tuotteita. Tätä kysymystä on pohdittava, mutta en tiedä, miten asiaan voitaisiin vaikuttaa määräysten avulla, sillä kyse on vapaista markkinoista.
Jäsen Mulderin esittämään vakuutuksia koskeneeseen kysymykseen vastaan, että asiaa hoidetaan parhaillaan. Työ on jo tehty, ja nyt odotetaan mietintöä.
Jäsen Whitehead kysyi rokotteita koskevasta tutkimuksesta. Voin vakuuttaa hänelle, että asia on ollut tutkimuksen pääosaston asialistalla. Aihetta koskeva mietintö ilmestyy ajallaan.
Kiitän parlamentin jäseniä siitä nopeudesta, jolla he ovat mielipiteensä esittäneet. Näin he ovat tasoittaneet tietä suu- ja sorkkatautia koskeville uusille säännöksille, jotka voivat nyt astua voimaan mahdollisimman nopeasti.

Mulder (ELDR).
Arvoisa puhemies, komission jäsen Byrne ei vastannut kysymykseeni siitä, milloin sopimus tarttuvien eläintautien torjuntaan tarkoitettujen rokotteiden - esimerkiksi merkittyjen rokotteiden - kehittämisestä tehdään. Onneksi hän totesi, että vakuutuksia koskeva tutkimus on jo melkein valmis. Merkittyjä rokotteita koskevaa tutkimusta ei ole kuitenkaan vielä aloitettu. Milloin se aloitetaan?

Byrne
Olen iloinen voidessani kertoa jäsen Mulderille, että parhaillaan on käynnissä melkoinen määrä tähän tutkimukseen liittyvää työtä. Tarjouskilpailut ovat käynnissä. Ymmärtääkseni jotkin niistä ovat päättyneet melko hiljattain, ja uskon muidenkin lähestyvän jo päätösvaihetta.

Puhemies.
 Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana Ferrerin laatima kehitysyhteistyövaliokunnan mietintö (A5-0066/2003) kehitysmaiden valmiuksien vahvistamisesta (2002/2157(INI)).

Ferrer (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, pahoittelen, että joudumme keskustelemaan tästä mietinnöstä myöhään tänä iltana, sillä sitä oli tarkoitus käsitellä torstaina, joka olisi voinut olla otollisempi ajankohta tälle kehitysyhteistyökeskustelulle. Tilanne on kuitenkin valitettavasti tämä.
Arvoisa komission jäsen, muutamina viime vuosikymmeninä kehitysyhteistyöstä saamamme kokemukset sekä merkittävien tulosten puute tällä alalla ovat korostaneet, miten tärkeää on muuttaa kehitysyhteistyöpolitiikan painopistealueita, jotta apu tehostuisi, rikkaiden ja köyhien valtioiden välinen kuilu supistuisi ja jotta voisimme täten saavuttaa asettamamme kestävän kehityksen tavoitteet.
On varmasti useita tekijöitä, jotka estävät köyhimpiä maita kehittymästä ja kitkemästä köyhyyttä. Tärkeimpänä tekijänä on ulkoinen velka, suuri häpeä, joka on kehitysmaiden taakkana. Muita tekijöitä ovat veljeskansojen väliset sodat, jotka tuhoavat monia köyhiä maita, aids-epidemia ja kaikkialla julkisella sektorilla rehottava korruptio. Kehityksen esteitä voidaan kuitenkin selittää myös ulkomaalaisten mallien käytöllä ja sillä, ettei kehitystavoitteita asetettaessa ole aikaisemmin otettu huomioon edunsaajamaiden omaa osallistumista.
Meidän ei pitäisi sen vuoksi hämmästyä siitä, että toimintaedellytysten parantamista on ryhdytty pitämään olennaisena tekijänä kehitysyhteistyöpolitiikan tuloksia parannettaessa, erityisesti vuonna 1992 annetun Rion julistuksen jälkeen, jossa todetaan, että kestävän kehityksen määräävinä reunaehtoina ovat maatasolla kunkin maan inhimilliset voimavarat ja hallintoelinten valmiudet. Kehitysyhteistyövaliokunta, joka kannattaa täysin tätä periaatetta, järjesti muutama kuukausi sitten julkisen kuulemisen toimintaedellytysten parantamisesta. Valiokunnassa päätettiin silloin, että aiheesta olisi laadittava mietintö, jonka esittelijäksi minut valittiin. On huomattava, että tämä mietintö hyväksyttiin yksimielisesti, koska valiokunnassa oltiin yksimielisiä siitä, että toimintaedellytysten parantamisen olisi oltava olennainen osa kehitysyhteistyötä ja että se on olennainen osa avun tehokkuuden turvaamista.
Jotta mietinnön ehdotuksien laajuutta olisi helpompi ymmärtää, minun on hyvä mainita, että pidän toimintaedellytysten parantamista ennen kaikkea uutena ymmärtämismuotona ja mahdollisuutena toteuttaa sellaista kehitysyhteistyöpolitiikkaa, joka vaatii pitkän aikavälin maailmanlaajuista strategiaa, joka on räätälöity eri toimijoiden tarpeisiin heidän edustamiensa erilaisten yhteiskuntaolojen mukaan. Tämän strategian tavoitteena pitäisi olla sellaisten taitojen ja edellytysten kehittäminen, joita maa tarvitsee taloutensa ja sosiaalisen kasvunsa kohentamiseen. Kaikkien näiden toimien olisi tuettava kansallisia toimia, jotka jokaisen maan olisi toteutettava noudattamalla maan omiin erityisetuihin ja tarpeisiin perustuvaa suunnitelmaa, jossa noudatetaan erityisesti maakohtaisia strategia-asiakirjoja.
Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden - ja niiden lisäksi kaikkien kansainvälisten avunantajien - olisi näin ollen tarkistettava yhteistyötapojaan ja siirrettävä kehitysyhteistyöpolitiikkansa painopistettä siten, että politiikan lähtökohtana olisi toimintaedellytysten parantaminen vastuullistamiseen perustuvana osallistuvana prosessina, ja tavoitteena olisi sekä yksilöiden että kansalaisyhteiskuntaan kuuluvien tahojen mahdollisuus kehittää potentiaaliaan ja taitojaan, jotka auttaisivat niitä saavuttamaan kehitystavoitteet, joihin niiden on itsekin pystyttävä vaikuttamaan. Suoraan sanoen meidän olisi annettava edunsaajille välineet, jotka antavat niille mahdollisuuden johtaa omaa kehitystään, mihin ne ovat oikeutettuja. Toisin sanoen meidän olisi annettava niille apua, jotta ne pystyisivät parantamaan hallintoelintensä toimintaedellytyksiä ja jotta kansalaiset pystyisivät saavuttamaan kehityksen kannalta vaadittavan koulutustason. Meidän olisi myös autettava edunsaajia laajentamaan ja kehittämään tuotantokapasiteettia, kehittämään infrastruktuureja ja luomaan vaadittavat makrotaloudelliset puitteet sijoitusten houkuttelemiseksi. Meidän olisi lisäksi annettava niille teknistä apua kaupankäynnin edellytysten parantamiseen, jotta ne voisivat osallistua maailmankauppaan ja hyötyä sen eduista.
Näitä asioita korostava kehitysyhteistyöpolitiikka on sopivin väline köyhyyden poistamisen ja kaikkialle ulottuvan oikeudenmukaisuuden ja kestävän kehityksen edistämiseksi. Arvoisa komission jäsen, komission on tämän vuoksi - ehdottomasti - laadittava asiasta tiedonanto, jotta Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot voisivat ryhtyä toimiin kehitysavun sekä äänestyksen kohteena olevan päätöslauselmaehdotuksen sisältämien erilaisten toimintamallien osalta. Vain tällaisten toimien avulla, toisin sanoen antamalla tarvittavat keinot toimintaedellytysten parantamiseen, voimme lopettaa epäoikeudenmukaisuuden, jonka vuoksi 20 prosentilla maailman väestöstä on käytössään 80 prosenttia maailman rikkauksista, kun taas 80 prosentilta väestöstä on viety oikeus elää kiistattoman ihmisoikeusarvon mukaisesti.
Nielson
. (EN) Arvoisa puhemies, esittelijä Ferrerin mietinnössä esitetään erittäin kiinnostavia ajatuksia siitä, kuinka toimintaedellytysten parantamisen käsitettä olisi kehitettävä sekä siitä, millaisia menetelmiä voitaisiin käyttää käsitteen toteuttamiseksi käytännössä. Olemme asettaneet tämän kehitysyhteistyömme painopisteeksi. Se on lisäksi olennaisin osa vuoden 2000 marraskuussa laadittua yleispoliittista julkilausumaa, jonka parlamenttikin hyväksyi.
Pyrimme kehittämään toimintaedellytysten parantamiseen tähtäävän Euroopan unionin toimen strategista lähestymistapaa hyvän hallintotavan näkökulmasta.
Mietintöä käsitellään sopivaan aikaan, koska valmistelemme juuri tiedonantoa yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikan hallinnosta. Lisäksi on todettava, että toimintaedellytysten parantamista on pidettävä kaikkien toimiemme pääsuuntauksena. Toimintaedellytysten parantamista pidetään myös entistä useammin ratkaisevana tekijänä koko kehitysyhteistyössä. Tiedonannossamme kiinnitetään huomiota erityisesti kolmeen asiaan: yleishallintoon, poliittiseen hallintoon ja taloushallintoon. Nämä kolme asiaa ovat mielestämme keskeisiä toimintaedellytysten laaja-alaisen parantamisen kannalta.
Kannatan täysin esittelijä Ferrerin mietinnössä sovellettua lähestymistapaa määritelmän laatimiseksi. Erityisen olennaista on, että toimintaedellytysten parantamisen määritelmä kattaa koko toimintaedellytysten parantamisen laajan käsitteen, jolloin siihen sisältyy ?perinteisten? osa-alueiden, kuten ?koulutuksen ja aineiston?, lisäksi myös useita innovatiivisia näkökohtia.
Pidän myös erittäin myönteisenä viittausta, jonka mukaan meidän on vältettävä ulkomaisten mallien tyrkyttämistä, sillä meidän on edistettävä vastuullistamista. Mainitut ensisijaiset toiminta-alat osoittavat myös, että institutionaalista kehitystä tarkastellaan innovatiivisesti; erityisesti turvallisuuskysymykseen on alettu kiinnittää myös poliittista huomiota.
Eritysongelmanamme on määritellä sellaisia toimintaedellytysten parantamisen painopistealueita, jotka ovat yhteydessä toimien lisäämiseen. Kaikki kannattavat toimintaedellytysten parantamista. Asiasta ollaan kiinnostuneita, ja sitä ollaan periaatteessa valmiita rahoittamaan. Jos kuitenkin tarkastelemme käytännön toimintaa tässä asiassa, voimme todeta, että kyse on hyvin suppeiden ja tiettyihin hankkeisiin tai ohjelmiin liittyvien koordinoimattomien sekamelskasta. Tilanteen on muututtava, jos todellakin haluamme edistää vastuullistamista. Kehitysmaiden on määriteltävä painopisteensä paremmin, ja avunantajien on yhdenmukaistettava toimintaansa edistääkseen toimia yleisemmin ja pitkällä aikavälillä. Toteankin aina toimintaedellytysten parantamisesta keskusteltaessa, että siitä on tehtävä keskeinen kehitysyhteistyöhanke, johon myönnetään paljon määrärahoja sen sijasta, että se on vain toimiemme satunnainen lisä. Meidän on myös suostuttava kattamaan toimintaedellytysten parantamiseen liittyvät toistuvat kustannukset.
Haluan lopuksi todeta, että minäkin pidän ongelmana sitä, että yhteisön rahoittamien toimien vaikutuksia arvioidaan komission tilastojärjestelmien avulla. Ongelmaa yritetään ratkaista parhaillaan. Tämä on vain osa sitä samaa ongelmaa, johon haemme ratkaisua. Tiedonannossa on tätä ongelmaa käsittelevä luku, jossa tarkastellaan komission nykyisiä käytäntöjä ja opittuja asioita. Kannatan niitä suosituksia, joita esittelijä on esittänyt tässä asiassa.
Haluan lopuksi kiittää esittelijää vielä kerran.

Korhola (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, jos maailma olisi sadan ihmisen kylä, sen asukkaista 61 olisi aasialaisia, 13 afrikkalaisia, 12 eurooppalaisia, 8 pohjoisamerikkalaisia ja 6 eteläamerikkalaisia.
Kyläläisistä kahdella tai kolmella olisi käytössään Internet-yhteys. Puhelimen puolestaan omistaisi 16 ihmistä. Maailman kylän asukkaista 65 olisi jossain elämänsä vaiheessa käynyt ainakin vähän koulua. Joka vuosi kylässä vietettäisiin yhdet hautajaiset, ja ainakin kaksi uutta lasta syntyisi sinne.
Maailmanpankki luokittelee absoluuttisen köyhiksi alle dollarin päivätuloilla elävät. Mittari on osin harhaanjohtava, koska siinä ei oteta huomioon esimerkiksi julkisten tai yhteisöllisten palvelujen merkitystä vähävaraisille. Se ei myöskään kerro mitään terveydestä, vallan puutteesta tai turvattomuudesta.
Paitsi vauraudesta olisi siis puhuttava myös vallasta. Harvoille kasautuvan rikkauden ohella huomio olisi kohdistettava yhteisen vaurauden hallinnointiin, jota edustavat esimerkiksi yhteismaat ja -alueet, valtameret, suuri osa metsistä, luonnon monimuotoisuus, maapallon ilmastojärjestelmä, julkiset tilat kaupungeissa, julkiset kirjastot, koulut ja sairaalat sekä tieteellinen ja perinnetieto.
Globalisaatiota ja köyhyyttä käsittelevä keskustelu koskee yleensä vain yhtä köyhyyden ulottuvuuksista: tulo- ja kulutusköyhyyttä. Myös argumentointi globalisaation puolesta ja sitä vastaan on usein sidoksissa köyhyyden taloudellisiin määritelmiin: puolustajat vetoavat bruttokansantuotteen kasvuun, vastustajat muistuttavat ruoan kallistuvan ja työttömyyden kasvavan.
Kulutuskulttuurista ja talouskeskeisestä ajattelusta seuraa paradoksi: mitä rikkaampia olemme, sitä enemmän esiintyy myös niukkuutta, sillä globalisaatio muuttaa tarpeita ja köyhyyden luonnetta. Monet paikallisyhteisöt, joiden asuinseuduilta luonnonvaroja ei ole tuhottu tai riistetty, joilla on riittävästi ruokaa ja suojaa ja joissa yhteisöllinen kulttuuri voi hyvin, voivat olla ainakin yhtä hyviä paikkoja elää kuin kaupungit rikkaissa maissa. Globalisaation seurauksena monista alun perin hyvinvoivista paikallisyhteisön jäsenistä tulee kuitenkin globaaliyhteisön kärsiviä jäseniä.
Siksi on oikein hyvä, että kollega Ferrerin ansiokas mietintö on vahvasti ja joka sivulla kumppanuuden asialla. Se tunnustaa ne kehityspolitiikkojen virheet ja väärät asenteet, jotka vallitsivat liian kauan, kuten keskittyminen teknisiin ratkaisuihin ja ulkomaisiin malleihin turvautuminen. Se tunnustaa osallistuvan prosessin tarpeen ja paikallisyhteisöjen mielipiteet. Haluaisin korostaa myös oikeutta omiin luonnonvaroihin.
Voin vain toivoa, että tämä otetaan todesta jäsenvaltioissa, kun kehitysyhteistyön resursseja jaetaan ja kohdennetaan. Omassa maassani järjestettiin maaliskuussa vaalit. Vaalikampanjan aikana lähes kaikki puolueet lupasivat kehitysyhteistyömäärärahojen lisäystä. Vielä hallitusohjelmaankin se pääsi hurskaana toiveena mutta itse toteutus jätettiin seuraavalle hallitukselle. Näin ei valmiuksia vahvisteta, ja globalisoituvassa maailmassa se kostautuu ennen pitkää myös meille.

Sauquillo Pérez del Arco (PSE).
Arvoisa puhemies, kehitysmaiden toimintaedellytysten parantaminen on yksi uusista nykyistä yhteistyöpolitiikkaa tukevista käsitteistä, ja sen lähtökohtana on, että edunsaajamaat asetetaan vastuullisiksi kehitysprosesseista. Se on valtioiden sisäinen prosessi, jonka avulla yhteiskunta parantaa sosiaalista pääomaansa yksilöiden, organisaatioiden ja hallintoelinten toimien avulla pystyäkseen toteuttamaan velvollisuutensa ja asettamaan tavoitteita ja saavuttamaan ne kaikilla aloilla.
Toimintaedellytysten parantaminen on tämän vuoksi hyvin laaja käsite, joka on tiivistetty selkeästi tänään keskustelumme aiheena olevassa mietinnössä, mistä haluan kiittää esittelijä Ferreriä. Vaikka kehitysmaiden toimintaedellytysten parantamisen pitäisikin vaikuttaa kaikkiin kehitysyhteistyön osa-alueisiin, sen lähtökohtana on oltava välttämättömät toimintaedellytykset, joita Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän mielestä ovat toisaalta kansalaisyhteiskunnan järjestäminen ja demokraattisten hallintoelinten vahvistaminen ja toisaalta yksilökohtaisen toimintakyvyn kohentaminen koulutuksen avulla. Kaikki tämä pitäisi saada aikaan sellaisten kehitykseen liittyvien vähimmäisvaatimusten avulla, joilla taataan ihmisten selviytyminen. Tämä merkitsee tiettyjen terveydellisten vähimmäisnormien noudattamista.
Kansalaisyhteiskunnan järjestäminen viittaa kansalaisuusrakenteeseen ja kansalaisten osallistumiseen yhteiskunnallisiin prosesseihin ja päätöksentekoprosesseihin. Kaiken tämän olisi perustuttava sisäiseen dynamiikkaan, ja ulkopuolelle suuntautuva tuki olisi, kuten olemme komissiolta pyytäneet, kohdennettava pikemminkin perusorganisaatioiden, kaupunkien ja maaseudun asukasjärjestöjen, paikallisten kansalaisjärjestöjen ja perinteisten sosiaalisten instituutioiden vahvistamiseen kuin edunsaajamaille maksettavaan suoraan talousarviotukeen.
Komission jäsen on tänä iltana tunnustanut, että käsittelemämme mietintö on ajankohtainen ja välttämätön ja että siinä määritellään tehokkaasti kehityksen edellyttämä toimintaedellytysten parantaminen.
Demokraattisten hallintoelinten vahvistaminen kuuluu asioihin, jotka edellyttävät yleensäkin yhteistyötä ja erityisesti unionin yhteistyötä. Demokratia on paljon muutakin kuin määräajoin järjestettävät vaalit, sillä se edellyttää joustavan osallistumisen ja kansalaisten ja instituutioiden välisen vuoropuhelumekanismin käyttöä sekä demokratisoimista, joka perustuu hyvään hallintoon, avoimuuteen ja korruption torjuntaan.
Koulutus on paras keino parantaa yksilöiden toimintaedellytyksiä. Sosialistiryhmä pitää koulutusta kehityksen ja köyhyyden poistamisen elinehtona, kuten yhteisön talousarvion yhteydessä totesimme.
Tämän valiokunta-aloitteisen mietinnön avulla Euroopan parlamentti kehottaa komissiota sisällyttämään suurten avunantajajärjestöjen tavoin toimintaedellytysten parantamisen kehitysyhteistyöpolitiikkansa yleisiin periaatteisiin. Haluan vielä kerran onnitella esittelijä Ferreriä sekä työhön osallistuneita ryhmiä, jotka ovat tarkistuksillaan varmistaneet, että tämä mietintö sisältää unionin kehitysyhteistyöpolitiikan päivittämisen ja kehittämisen suuntaviivat.

Junker (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluan kiittää sydämellisesti esittelijä Ferreriä hänen laatimastaan mietinnöstä, joka on erittäin ansaitusti hyväksytty täysin yksimielisesti ja jossa esittelijä käsittelee myös uusien tekniikoiden ja erityisesti Internetin merkitystä, mitä haluaisin erityisesti käsitellä ja tarkentaa.
Tuemme kaikkia niitä tämän mietinnön sisältämiä hyviä ehdotuksia, joilla tarvittavia toimintaedellytyksiä pyritään parantamaan nopeasti. Ehdotuksista saatava hyöty jää kuitenkin puolitiehen, jos kehitysmaat eivät pysty hankkimaan nykyaikaista tieto- ja viestintätekniikkaa ja poistamaan siten digitaalista kuilua. New Yorkissa on edelleenkin enemmän puhelinliittymiä kuin koko Afrikassa. Afrikan asukkailla on edelleenkin keskimäärin 50 kilometrin matka lähimpään puhelimeen, Internetistä puhumattakaan. Olette ehkä lukeneetkin, että Sierra Leonen ja Liberian raja-alueella äskettäin tehdystä joukkomurhasta saatiin tieto julkisuuteen vasta kolme päivää teon jälkeen. Kesti nimittäin kolme päivää päästä lähimpään puhelimeen. Tämä tarkoittaa niin hyvässä kuin pahassakin, että toimintaedellytysten parantaminen edellyttää nopeaa tiedonvälitysmahdollisuutta pikaista apua edellyttävissä katastrofitapauksissa. Nopeaa tiedonvälitysmahdollisuutta tarvitaan myös toimintaedellytysten huomattavaan parantamiseen tarvittavan koulutusmateriaalin lähettämiseksi, paikallisen, alueellisen ja kansallisen taloudellisen kilpailukyvyn vahvistamiseksi, kansalaisyhteiskunnan, erityisesti naisten, osallistumisen edistämiseksi, terveydenhuollon tarjonnan kohentamiseksi sekä hallintokapasiteetin kehittämiseksi ja innovatiivisten tekniikoiden käyttämiseksi - voisin jatkaa luetteloa loputtomiin.
Näihin näkökohtiin on kiinnitettävä huomiota jokaisessa toimintaedellytysten parantamisstrategiassa. Tällainen strategia puuttuu kuitenkin Afrikan osalta lähes kokonaan, vaikka siellä sitä tarvittaisiinkinkaikkein eniten. Tässä mielessä komissiolla on paljon tekemistä erityisesti AKT-maissa, ja haluankin melko painokkaasti tuoda esille, että samalla kun tutkimme kaikkia tässä mietinnössä hienosti esitettyjä käsitteitä, meidän olisi pohdittava, kuinka viestintää voitaisiin parantaa, sillä voimme - tilastojen avulla - osoittaa, että viestintään liittyvät puutteet aiheuttavat taloudellisia tappioita hyvin monille ihmisille. Viestinnän parantaminen hyödyttää esittelijä Ferrerin kuvailemaa toimintaedellytysten parantamista.

Puhemies.
 Paljon kiitoksia jäsen Junker.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana van den Bergin laatima kehitysyhteisyövaliokunnan mietintö (A4-0126/2003) ?Koulutusta ja köyhyyden vähentämistä kehitysmaissa? koskevasta komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille (KOM(2002) 116 - C5-0333/2002 - 2002/2177(COS)).

Van den Berg (PSE)
. (NL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen 200 eurooppalaista koululaista huusi viime viikolla ?kaksinkertaistakaa nyt? Euroopan parlamentin istuntosalissa. He viittasivat komission kehitysyhteistyömäärärahoihin, jotka on osoitettu peruskoulutukseen. Nykyinen määrärahaosuus on vain 4 prosenttia, joka on siis kaksinkertaistettava 8 prosenttiin, mistä juontuu tuo kuuluisa ?kaksinkertaistakaa nyt? -iskulause. Koulutus on tärkeä, ellei kaikkein tärkein, keino torjua köyhyyttä. Luku- ja kirjoitustaito murtaa köyhyyden noidankehän, jossa monet perheet ovat olleet usean sukupolven ajan. Jos valtiot haluavat kehittyä, ne tarvitsevat koulutettua väestöä. Koulutus on myös avain naisten aseman parantamiseen.
Ilman minkäänlaista koulutusta on yhä 113 miljoonaa lasta eri puolilla maailmaa, ja noin kaksi kolmasosaa näistä lapsista on tyttöjä. Vuonna 2000 pohjoisen ja eteläisen pallonpuoliskon kansainvälinen yhteisö sopi, että vuonna 2015 kaikkien lasten on osallistuttava perusopetukseen. Uuden vuosituhannen kehitystavoitteen - koulutusta kaikille - saavuttaminen vaatii nykyistä enemmän varoja: tarvitsemme arviolta 8 miljardia euroa lisää, jotta jokainen lapsi voisi osallistua opetukseen vuonna 2015. Tämä usean seuraavan vuoden aikana maksettava summa on sattumoisin samansuuruinen kuin Irakin sodan kustannukset kolmen viikon ajalta. Kehitysmaiden on tietenkin ensisijaisesti hankittava itse noin 20 prosenttia omista koulutuksen ja terveydenhoidon kaltaisiin perussosiaalipalveluihin suunnatuista määrärahoistaan. Koulutukseen suunnatut lisävarat on hankittava vuoteen 2015 mennessä, ja pohjoisen pallonpuoliskon on sitouduttava tähän yhteiseen tavoitteeseen. Joidenkin maiden on lisättävä avustusten kokonaismäärää, kun taas toisten maiden on kohdistettava enemmän määrärahoja koulutukseen. Ilman tällaista pohjoisen ja etelän pallonpuoliskojen sitoutumista kaikki yhteiset pyrkimykset tehokkaaseen köyhyyden vähentämiseen epäonnistuvat melko varmasti.
Onneksi Euroopan unioni on erityisvastuussa koulutusalasta. Komissio ja jäsenvaltiot ovat yhdessä maailman suurin avunantaja kehitysyhteistyön saralla. Niiden on sen vuoksi - niin kuin ne tekevätkin - otettava johtava asema kestävyyteen ja pitkän aikavälin ratkaisuihin liittyvissä toimenpiteissä. Euroopan osuus aiemmin mainitusta 8 miljardin euron summasta on jo käytettävissä. Suurin osa siitä muodostuu Euroopan unionin talousarvion käyttämättömistä määrärahoista, tai ne saadaan käyttöön kohdentamalla määrärahoja uudelleen.
Kuten komission jäsen tietää, parlamentti ei kannata talousarviotuen myöntämistä noin vain, koska esimerkiksi koulutukseen tarkoitetut määrärahat käytetään usein aivan muihin tarkoituksiin, kuten saatoimme nähdä tuoreesta esimerkkitapauksesta, jossa rahaa käytettiin Ugandan puolustusmenoihin. Kannatamme sen sijaan alueellista tukea, jolloin prosessiin osallistuvat valtiovarainministerien lisäksi opetusministerit. Mietinnössäni kannatetaan lisäksi sitä, että opettajien ammattijärjestöt ja vanhempainjärjestöt osallistuvat aktiivisesti kehitysmaan koulutussuunnitelmien kehittämiseen. Loppujen lopuksi emme kehitä mitään valtiota vaan valtiot vastaavat itse omasta kehityksestään.
Vastauksena eilen esitettyihin kysymyksiin komission jäsen Nielson totesi, että komissio on tähän mennessä antanut käytettäväksi 1,3 miljardia euroa seuraavan viiden vuoden ajaksi. Tämä on merkittävä ja tärkeä alku. Hänen vastauksiensa perusteella ymmärsin myös, että komissio tutkii parhaillaan järjestelmällisesti käyttämättömiä varoja löytääkseen uusia mahdollisuuksia lisätä rahoitusta merkittävästi. Yhdeksännen Euroopan kehitysrahaston koulutukseen suunnattujen määrärahojen lisäksi tarvitaan vielä lisää varoja, jos kaikki koulutustavoitteet halutaan todellakin saavuttaa. Kehitys on liian hidasta; sitä on nopeutettava huomattavasti. Etusijalle on asetettava peruskoulutuksen määrärahojen kaksinkertaistaminen, ja yhtä tärkeää on komission Education for All - Fast Track -aloitteen (koulutus kaikille vauhdilla) keskeinen asema. Fast track -aloitteen laatijoita ovat Unesco, Maailmanpankki ja komission kaltaiset muut avunantajat. Kehitysmaat - Mauritania ja Nigeria kaksi valtiota mainitakseni - saavat tämän ansiosta aiempaa nopeammin täydentävää rahoitusta laadittujen koulutussuunnitelmien perusteella. Mietinnössäni komissiota kehotetaan muuttamaan lupauksensa konkreettisiksi määrärahoiksi.
Olen erittäin tyytyväinen siihen, että mietintöäni voidaan jo pitää tässä suhteessa vanhentuneena, koska komissio on luvannut myöntää määrärahat seitsemälle ensimmäiselle valtiolle. Arvostan sitä suuresti. Tämä merkitsee onnistumista meidän kaikkien kannalta. Mietintöni on valitettavasti hyvinkin ajankohtainen monessa muussa kohdassa, eikä se ole suinkaan vanhentunut. Meidän on edelleenkin puututtava tyttöjen tilanteeseen, sillä he muodostavat edelleenkin enemmistön niistä 113 miljoonasta lapsesta, jotka eivät saa koulutusta. Monet lapset eivät käy vieläkään koulua, sillä he ovat töissä joko vapaaehtoisesti tai pakosta. Koulutus ei ole monessakaan tapauksessa vielä ilmaista, eikä monilla vanhemmilla ole varaa lähettää lapsiaan kouluun. Kehitysmaissa annettavaa koulutusta haittaavat lisäksi aidsin aiheuttama opettajapula, liian vähäinen tai puuttuva opiskelumateriaali ja sijainniltaan hankalat koulut. Koulutusta on pidettävä etusijalla Afganistanin ja Irakin konfliktin jälkeisessä tilanteessa, koska jälleenrakentaminen lähtee näissä tapauksissa liikkeelle nollatilanteesta.
Onneksi meillä on melkoisesti myös hyviä uutisia. Benin ja Gambia poistivat äskettäin tyttöjen koulumaksut, ja vuosien sodan runtelemalle Eritrealle myönnettiin äskettäin kansainvälinen luku- ja kirjoitustaitopalkinto. Pyydän mietinnössäni, että komissio esittäisi parlamentille vuoden kuluttua tämän päätöslauselman hyväksymisestä - jos se hyväksytään huomenna, mitä pidän erittäin todennäköisenä - kertomuksen siitä, miten tämän päätöslauselman toteuttamisessa on edistytty. Toivon, että edistyskertomus on täynnä hyviä uutisia, ja pidän koulutuksen kannattajien kannalta suunnattomana onnenpotkuna sitä, että komissio on valmis myöntämään mainitut 1,3 miljardia euroa.
Haluan lopuksi todeta, että 200 lasta esitti viime viikolla kantansa Brysselissä, ja tällä viikolla eurooppalaiset ovat lähettäneet yli 10 000 korttia ja vetoomusta komission edustustoihin ilmaistakseen tukensa mietinnölleni ja komission jäsenelle. On hyvä, että yleisö on tietoinen siitä, mitä parlamentissa tehdään, ja olemme kaikki ylpeitä Euroopan unionin tekemästä työstä.
Aion jatkossakin toistaa näissä yhteyksissä käytettyä ?kaksinkertaistakaa nyt? -iskulausetta.

Nielson
Haluan kiittää parlamenttia, ja erityisesti esittelijä van den Bergiä, siitä laajasta työstä, jota parlamentti on tehnyt, ja siitä laajasta kiinnostuksesta, jota parlamentti on osoittanut tutkiessaan koulutusta käsittelevää komission tiedonantoa.
Koulutuksella on keskeinen merkitys köyhyyden vähentämisessä, ja haluamme optimoida koulutuksen vaikutuksen. Pyrimme näin ollen koulutusta koskeviin uuden vuosituhannen tavoitteisiin sekä koulutus kaikille -toimintakehyksen tavoitteisiin. Yhteistyökumppanivaltioidemme vastuullisuus ja toimiemme täydentävyys muiden avunantajien toimiin nähden ovat myös tärkeitä näkökohtia. Tästä asiasta keskustellessamme meidän olisi komission toimien tarkastelun lisäksi vierailtava jäsenvaltioissa ja selvitettävä, mitä kukin jäsenvaltio tekee, koska täydentävyyden pitäisi toimia molempiin suuntiin. Tämä on yleinen toimintatapa myös Maastrichtin sopimuksen mukaan, eikä se koske pelkästään komissiota. Komissio on tietenkin etuoikeutettu, koska se voi kaikissa tilanteissa käydä järjestäytynyttä vuoropuhelua parlamentin kanssa.
Tuemme koulutusta myöntämällä sekä talousarviotukea että alakohtaista rahoitusta. Olen samaa mieltä esittelijä van den Bergin kanssa alakohtaisen ohjelmarahoituksen tärkeydestä, mutta olemme täydentävyyttä ajatellen hyvin iloisia siitä, että komissio voi myöntää koulutukseen talousarviotukea. Pyrimme yhdistämään myöntämämme tuen politiikkoihin, joiden laatimiseen muut avunantajat ovat osallistuneet. Täten parannamme edunsaajamaan tai yhteistyökumppanina toimivan valtion toimien laatua.
Tätä asiaa käsittelevä komission tiedonanto tarjoaa komissiolle mahdollisuuden yhteistyökumppanivaltioiden toistuvien koulutusmenojen rahoittamiseen. Tällaista toimintaa ei ole ennen ollut. Opettajakoulutuslaitoksen rakentaminen on hyvä asia, mutta jos valmistamme pelkästään rakennuksen emmekä opetusohjelmia, emmekä maksa professorien palkkoja, emme pysty koskaan vastaamaan haasteeseen.
Meidän on samalla varmistettava, että resurssit päätyvät sinne, missä niitä todellakin tarvitaan, ja että niiden käyttö johtaa tuloksiin.
Yhteistyökumppanivaltioidemme on parannettava koulutusjärjestelmiensä tehokkuutta ja laatua, ja avunantajien on suhtauduttava joustavasti rahoitusmekanismeihin.
Painotamme koulutuspolitiikassamme ensisijaisesti perusopetusta - kuusivuotista ala-astetta. Tämä painopistealue noudattaa koulutukseen liittyviä uuden vuosituhannen kehitystavoitteita, joissa korostetaan kaikkien saatavissa olevaa perusopetusta.
Toiseksi on tärkeää varmistaa tasapainoinen strategia, joka kattaa toisen ja korkeamman asteen koulutuksen, ammattiin johtavan koulutuksen ja aikuisten luku- ja kirjoitustaidon. Ammatillinen koulutus on erityisen tärkeässä asemassa valtioissa, joissa koulutus on jo saatu hyväksyttävälle tasolle. Koulutuksen tukemiseen sisältyy mielestämme myös muita tärkeitä toimia.
Huomioita olisi kiinnitettävä enemmän erityisesti siihen, kuinka HIV ja aids vaikuttavat koulutusjärjestelmiin ja kuinka koulutus yleensä vaikuttaa HIV:n ja aidsin torjuntaan ja terveystilanteen parantamiseen.
Yhteisön politiikassa keskitytään lisäksi köyhimpien valtioiden ja köyhimpien kansojen tarpeisiin, ja erityishuomiota kiinnitetään naisiin, orpoihin ja lapsiin, jotka asuvat alueilla, joita koettelee tai on koetellut konflikti.
Tiedonannossa korostetaan, että koulutusresursseja on lisättävä merkittävästi, joten määrärahojen kaksinkertaistamista vaativa iskulause on hyvin tärkeä. Kansainvälisen yhteisön olisi suosittava niitä valtioita, jotka ovat sitoutuneet selkeimmin koulutus kaikille -prosessiin. Tämä on kaikkien koulutus kaikille -prosessin puitteissa toteutettavien toimien tärkeä tavoite, joka koulutuksen korostamisen lisäksi luo kaikille sidosryhmille myös jonkinlaista ryhmäpainetta siitä, että koulutuksella on oltava jatkossa entistä tärkeämpi asema.
Koulutusmäärärahat olisi suunnattava haavoittuviin ihmisryhmiin ja koulutukseen pääsyn tasa-arvoisuuden edistämiseen: peruskoulutuksen olisi oltava pakollista ja ilmaista, tytöillä ja pojilla olisi oltava samat mahdollisuudet, maaseutualueille olisi myönnettävä etusija, alkuperäiskansoja olisi tuettava ja orpojen tai vammaisten koulutukseen liittyviin erityistarpeisiin olisi vastattava.
Lopuksi komissio korostaa, että koulutuksen valvonnan painopistettä olisi muutettava siten, että jatkossa keskityttäisiin enemmän seurauksiin ja tuloksiin. Parhaillaan kehitetään selkeitä mittareita käyttämällä ja kehittämällä yhteistyökumppanivaltioidemme omia valvontajärjestelmiä tiiviissä yhteistyössä muiden avunantajien kanssa. Komissio ja parlamentti ovat keskustelleet asiasta keskinäisessä vuoropuhelussaan. Valvontajärjestelmien kehittämisessä on todellakin edistytty.
Pyrimme pääsemään muiden avunantajien kanssa yhteisymmärrykseen yhteisistä mutta kuitenkin maakohtaisista mittareista. Yksittäisen avunantajan toimien merkitystä ei ole mahdollista eikä toivottavaa arvioida erillään koko valtion toimista ja muiden avunantajien hankkeista. Keskustelumme lähtökohdat ovat tulevaisuudessa paremmat, koska meillä on silloin käytettävissä tilannetta selkeyttäviä lukuja.
Kannatamme tiettyjä sijoitus- ja tulostavoitteita, mutta vastustamme sitä, että jokin tietty kohde saisi tietyn osuuden koulutusalan määrärahoista. Tämä johtuu vastuullisuuteen liittyvien tosiasioiden tunnustamisesta. Vastuullisuuden lisäämisestä ollaan yhtä mieltä, mutta emme voi kuitenkaan ilmoittaa mitään tiettyä määrärahamäärää.
Lopuksi kiitän Euroopan parlamenttia ja esittelijää tästä päätöslauselmasta ja siitä vahvasta sitoutumisesta, jota parlamentti aina osoittaa koulutuksen edistämistä koskevia kysymyksiä käsiteltäessä

Wyn (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella ja kiittää esittelijä van den Bergiä siitä loistavasta työstä, jota hän on tehnyt tämän hyvin tärkeän asian parissa.
Jos maailmassa olisi vain 100 ihmistä, heistä 15 olisi lukutaidottomia. Yhteiskunnat muuttuvat informaatio- ja tietoyhteiskunniksi, ja nykytekniikka kehittyy ja leviää nopeasti, mutta lukutaidottomia aikuisia on silti 860 miljoonaa. Yli 100 miljoonalla lapsella ei ole mahdollisuutta käydä koulua, ja lukuisat lapset, nuoret ja aikuiset, jotka käyvät koulua tai osallistuvat muihin opetusohjelmiin, eivät saavuta osaamista, joka voitaisiin luokitella lukutaidoksi nykyisen vaativan maailman ja yhteiskunnan vaatimusten perusteella.
Tulojen alhaisuuden tai puuttumisen yksi merkittävimmistä seurauksista on koulutuksen puute, riittämätön koulutus tai, vielä pahempaa, kouluopetukseen pääsyn estyminen, mikä on yksi suurimpia elämää rajoittavia tekijöitä. Köyhillä ei ole minkäänlaisia mahdollisuuksia päästä koulutukseen. Ilman koulutusta tai ammatillista koulutusta jäävien henkilöiden on vaikeaa saada työtä tai kehittää liike-elämän taitoja. Köyhyys estää sekä lasten että aikuisten koulunkäynnin. Nykytekniikka ei ole tasa-arvoisesti kaikkien käytettävissä, minkä vuoksi rikkaiden ja köyhien välinen kuilu kasvaa.
Syrjäisellä maaseudulla asuvien köyhien ihmisten on usein vaikeaa, ellei mahdotonta, käydä koulua, koska koulu on kerta kaikkiaan liian kaukana. Koulutuksen puutteen vuoksi monet ihmiset eivät myöskään ole tietoisia heille kuuluvista oikeuksista tai etuisuuksista. Tämän vuoksi heidän on vaikea hoitaa minkäänlaisia asioita paikallisten tai kansallisten viranomaisten kanssa, saada lainaa luottolaitoksilta tai torjua kaikenlaista hyväksikäyttöä. Riittämätön koulutus vaikeuttaa myös tiedotusvälineiden välittämän tiedon ja poliittisen retoriikan analysoimista.
Yhteisön ohjelmissa ei kiinnitettä yleisesti ottaen tarpeeksi huomiota köyhyyden vähentämiseen. Matalan tulotason maille myönnettävän Euroopan unionin tuen määrä on pudonnut suhteellisesti vuonna 1990 vallinneesta 70 prosentista nykyiseen 38 prosenttiin. Ohjelmiakin on liikaa. Kehitysohjelmia on yksinkertaistettava rajusti. Emme saa enää kiinnittää virheellisesti huomiota geopoliittisiin alueisiin vaan meidän on lähestyttävä köyhyyden vähentämistä maailmanlaajuisesta näkökulmasta. Varat on ohjattava sinne, missä niillä voidaan vähentää köyhyyttä eniten.
Vaikka Euroopan unioni onkin maailman suurin avunantaja, kuten totesin komission ja jäsenvaltioiden olisi kiinnitettävä tähän asiaan enemmän huomiota myös rahoituksen näkökulmasta, koska voimme aloittaa köyhyyden poistamisen sijoittamalla kehitysmaissa annettavaan koulutukseen.

Fernández Martín (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, pidämme komission tiedonantoa erittäin ajankohtaisena, ja muutamat esittelijä van den Bergin mietinnön kohdat parantavat alkuperäistä tekstiä. Esittelijä on osoittanut joustavuutta hyväksymällä suurimman osan esitetyistä tarkistuksista, ja haluan parlamenttiryhmäni puolesta todeta, että äänestämme mietinnön puolesta.
Tähän mennessä on järjestetty useita foorumeita ja pienempiä konferensseja, joissa on käsitelty tarvetta lisätä köyhyyden poistamiseksi toteutettavia toimia, sillä köyhyys on epäilemättä vakavin ongelmamme. On melko kummallista, ettei nykyisin varoin pystytä saavuttamaan vuodelle 2015 asetettuja tavoitteita. On kuitenkin hyvä, että keskitymme rajallisten mahdollisuuksiemme puitteissa terveydenhoitoon ja koulutukseen, jotka liittyvät hyvin läheisesti toisiinsa ja ovat toisistaan riippuvaisia.
On selvää, että terveyteen ja koulutukseen, ja taas koulutukseen ja terveyteen panostaminen on paras etenemistapa kehityksen kannalta. Ne antavat miljoonille ihmisille mahdollisuuden päästä eroon köyhyydestä. Kuten esittelijä totesi, tiettyä edistystä on todellakin tapahtunut. Esimerkiksi Afrikassa 60 prosenttia lapsista käy nykyään koulua, mikä kuitenkin merkitsee sitä, ettei 40 prosenttia lapsista vieläkään käy koulua. Toisin sanoen 45 miljoonaa lasta on tuomittu mahdollisesti elinikäiseen luku- ja kirjoitustaidottomuuteen ja köyhyyteen.
Joissakin valtioissa on ilmennyt uusia vaikeuksia. Lapsisotilaisiin liittyvä murhenäytelmä merkitsee joissakin Länsi-Afrikan valtioissa sitä, että äidit eivät päästä poikalapsiaan kouluun, koska he pelkäävät, että heidän poikansa kidnapataan eivätkä he palaa enää kotiin. Näin tapahtui juuri viime viikolla Norsunluurannikolla, mistä saimme lukea eri virastojen ja muiden maassa olevien kansalaisjärjestöjen raporteista.
Sukupuoleen perustuvaan syrjinnän muodostamat ongelmat aiheuttavat edelleenkin kestämättömän tilanteen joissakin Aasian ja Lähi-idän valtioissa. Kuten komission jäsen on tänään todennut, koulutukseen osoitettujen määrärahojen määrä on pudonnut Latinalaisessa Amerikassa hälyttävästi alueella viime vuosina vallinneen kriisitilanteen vuoksi, mikä vaikuttaa erityisesti etnisiin vähemmistöihin Brasiliassa, Ecuadorissa ja Guatemalassa, mutta myös Argentiinan kaltaisissa valtioissa, joissa on tähän saakka ollut erinomainen koulutusjärjestelmä, joka on nyt kuitenkin taantumassa.
Koulunkäynnin kautta tytöillä ja pojilla on ja pitääkin olla mahdollisuus sellaiseen peruskoulutukseen, joka edistää terveyttä muutenkin kuin antamalla tietoa HIV:stä ja sen leviämistavoista, kuten esittelijä muistutti. Vaikka aids onkin vakava ongelma, olemassa on muitakin yhtä vakavia ongelmia, joiden ratkaiseminen on halvempaa. Tällainen ongelma on esimerkiksi elintarvikehygienia.
Mielestäni on erityisen tärkeää, että kansainväliset rahoitusjärjestöt, Maailmanpankki ja Kansainvälinen valuuttarahasto tarkastavat kriteereitään ja tekevät niistä joustavampia ilmaisen ja maailmanlaajuisen koulutuksen edistämiseksi. Tämä on nyt yksi niistä painopistealueista, joihin meidän on kiinnitettävä huomiota ja jolla meidän on edistyttävä.

Howitt (PSE).
Arvoisa puhemies, koko parlamentti on tänä iltana varmasti samaa mieltä siitä, että koulutus on maailmanlaajuisessa kriisitilassa: maailmassa on 115 miljoonaa lasta, jotka eivät käy koulua, ja kaksi viidestä afrikkalaislapsesta jää täysin ilman koulutusta. Parlamenttikaan ei yritä käsitellä tätä ongelmaa yksittäisenä ongelmana, vaan se tietää, että koulutus ja muut kehitysyhteistyötavoitteet liittyvät toisiinsa. Parlamentti on myös tietoinen siitä, että HIV:n ja aidsin torjunta on elintärkeää, kun otetaan huomioon, että 1 000 opettajaa kuolee Mosambikissa vuosittain aidsiin. Olemme myös tietoisia kaupan vapauttamiseen liittyvistä kysymyksistä - joista parlamentissa keskustellaan säännöllisesti - jotka aiheuttavat kehitysmaissa välittömiä tulonmenetyksiä ja koulutukseen kohdistuvia leikkauksia. Nämä kaikki ovat monimutkaisia ja toisiinsa liittyviä asioita.
Komission jäsenelle ei ole varmaankaan yllätys, että jatkamme tänä iltana talousarviokeskustelua, jota olemme käyneet hänen kanssaan jo neljä vuotta. Meidän on oltava johdonmukaisempia talousarvion suhteen, jotta voisimme varmistua siitä, että komissio tuki osoitetaan koulutusalalle. Seitsemännen ja kahdeksannen Euroopan kehitysrahaston EKR:n varoista vain 3 prosenttia on suunnattu koulutuksen kannalta olennaisille alueille. Panin merkille, mitä komission jäsen sanoi tänään, kun hän kannatti varojen kaksinkertaistamista. Kiitämme häntä näistä sanoista, mutta haasteenamme on kuitenkin tuon suunnitelman toteuttaminen niin AKT-valtioissa kuin muuallakin puolivälin arvioinnin avulla ja jatkamalla sitä hyvää työtä, jota komission jäsen on tehnyt kohdentaessaan käyttämättömiä varoja uudelleen Fast Track -aloitteeseen, kuten ystäväni ja kollegani esittelijä van den Berg on todennut.
Makrotaloudellinen tuki on tietenkin tärkeää. Tiedän, että komission jäsen kiinnittää siihen huomiota. Meidän olisi tuettava sellaisia ehdotuksia, joita muun muassa Unesco esitti kertomuksessaan Education for All - Global Monitoring Report ja joilla varmistetaan, että kaikkien kansainvälisten avunantajien myöntämä taloudellinen tuki suunnataan koulutukseen. Kuten kollegani juuri totesi, meidän olisi tunnustettava selvästi, että nykyisten suuntausten mukaan YK:n uuden vuosituhannen kehitystavoite kaikkien lasten peruskoulutuksen takaamisesta vuoteen 2015 mennessä - joka on kehitystavoitteista saavutettavin ja mahdollisin - jää saavuttamatta 70 maassa. Euroopan unionin on kannettava vastuunsa tilanteen korjaamisesta, mikä merkitsee komission vuosikertomuksessa esitettäviä vuosittaisia arvioita siitä, miten tilanteeseen pyritään vaikuttamaan Euroopan komission tuella.

Sörensen (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, koska toimin tätä mietintöä koskevan naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan lausunnon valmistelijana, haluan ensiksikin kiittää vilpittömästi esittelijä van den Bergiä hänen erinomaisesta työstään ja tietysti siitä, että hän on hyväksynyt joitakin osia valiokuntamme suosituksista. Mikä siis on nykyinen tilanne? Mietintö on hyvä, esittelijä on tehnyt hyvää työtä, komission jäsen on erittäin motivoitunut, ja kentällä on useita sitoutuneita ihmisiä, ulkomaalaisia avustustyöntekijöitä ja opetusalan asiantuntijoita. Moni asia vaatii kuitenkin vielä paljon huomiota, koska mikään ei tapahdu hetkessä. Aika kuluu, ja monet kentällä työskentelevät järjestöt joutuvat yhä kerjäämään, jotta ne pystyisivät rakentamaan kouluja ja maksamaan opettajien palkat. Meillä on vielä pitkä tie kuljettavanamme.
Oikeus koulutukseen ja koulutukseen pääsy jäävät kehitysmaissa usein sanahelinäksi. Pitää paikkansa, että maailmassa on vieläkin 113 miljoonaa lasta, jotka eivät käy koulua, ja useimmat heistä ovat tyttöjä, kuten esittelijä van den Berg on jo todennut. Heidän on autettava kotitöissä, heidän on osallistuttava koko perheen jokapäiväisen leivän hankkimiseen, heidän on huolehdittava pikkulapsista, heidän on myytävä kaikki ylijäämätuotteet torilla ja heidän on haettava juomavettä. Heillä ei tosin sanoen ole lainkaan omaa aikaa. Sen vuoksi tuen täysin tässä mietinnössä esitettyjä johtopäätöksiä, joiden mukaan koulutus on avain köyhyyden torjuntaan.
Koulutus on ainoa tekijä, joka voi edistää valtion kehitystä, ja vain riittävän koulutettu väestö voi aikaansaada edistystä valtiossa. Tytön tai naisen koulutuksesta on hyötyä koko perheelle. Me kaikki myös tiedämme, ettei naisten tasa-arvoa saavuteta pelkästään lainsäädäntöä ja sosiaalisia oloja muuttamalla. Ei todellakaan! Se saavutetaan koulutuksen avulla. Naisten mahdollisuus toimia kaikilla yhteiskunta-aloilla ja yleinen yhteiskunnan, kulttuurin ja talouden kehitys alkaa määrällisesti ja laadullisesti järkevästä koulutuksesta. Tämä on jo nähty jo Euroopassa. Vasta sen jälkeen, kun naiset saivat kohtuullista koulutusta ja mahdollisuuden koulutukseen, tasa-arvo eteni kaikille yhteiskunta-aloille, myös politiikkaan. Tie on kuitenkin pitkä.
Kuten esittelijä aivan oikein toteaa mietintönsä perusteluissa, koulutetuilla naisilla on enemmän vaihtoehtoja oman ja perheensä taloudellisen tilanteen parantamisen ja jopa aviopuolison valinnan suhteen. Naisten henkilökohtainen kehitys antaa myös paremman suojan kaikenlaista hyväksikäyttöä vastaan, muun muassa prostituutiota ja ihmisillä, erityisesti naisilla ja lapsilla käytävää kauppaa vastaan.
Haluan kuitenkin esittää vielä kolme lisähuomiota. Mietinnössä esitetty aikataulu on mielestäni hieman epäselvä. Taloudellisia seurauksia ei ole määritelty kunnolla. Sen vuoksi toivon, että komissio ja jäsenvaltiot koordinoivat toimensa saavuttaakseen komission tiedonannossa asetetut tavoitteet.
Toiseksi haluan kiinnittää huomiota aidsiin liittyvään ongelmaan, ja viimeiseksi totean, että koulutus on sovitettava paikalliseen kulttuuriin, kuten komission jäsen Nielson alussa sanoi.

Korhola (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, koulutuksen kriisiin puuttuminen on yksi tehokkaimmista käytettävissä olevista keinoista katkaista köyhyyden kierre ja saavuttaa vuodelle 2015 asetettuja inhimillisen kehityksen tavoitteita. Siksi kehitysyhteistyövaliokunta ja esittelijä van den Berg ansaitsevat kiitoksen perehtyneisyyttä ja aitoa välittämistä osoittavasta mietinnöstä.
Nyt näyttää siltä, että vuodelle 2015 asetetusta kaikille avoimesta perusasteen opetuksen tavoitteesta jäädään kauas. Se on yksittäisenä tekijänä merkittävällä tavalla viemässä pohjaa kaikelta muulta työltä, jota köyhyyden vähentämiseksi maailmassa tehdään. Tarvittava rahoitus on 8 miljardia euroa vuodessa. Se on paljon, mutta ei mahdotonta, jotta jo yli 50 vuotta sitten YK:n ihmisoikeuksien julistuksessa todettu jokaisen oikeus koulutukseen voisi toteutua.
Esittelijä nostaa aivan oikein esiin, että komission tulee osallistua Maailmanpankin ?Education for all - Fast track? -ohjelmaan. Samoin esittelijä varoittaa aiheellisesti EU:ta hyväksymästä koulutusta Maailman kauppajärjestön WTO:n GATS-sopimukseen palveluna. Peruskoulutus on pidettävä irrallaan vapaakaupan säännöistä ja tuottavuuskriteereistä. On luotettava siihen, että koulutustason nostaminen ja lukutaidon lisääminen on parasta, mitä maailmankauppa voi toivoa. Siksi myös G8-maita on muistutettava heidän lupauksestaan rahoittaa tuntuvalla tavalla Fast track -aloitetta.
Oma kokemukseni työstä kehitysyhteistyöalalla vahvistaa, että on erityisesti panostettava tyttöjen koulutukseen. Se on kehityksen avain. Sillä voidaan taistella väestön liikakasvua vastaan, sillä koulutettu nainen synnyttää vähemmän. Naisen koulutus on myös tie ulos siitä noidankehästä, jossa esimerkiksi moni aasialainen nainen ja tyttö on: hengenvaarassa kohdusta hautaan, syrjintä alkaa jo ennen syntymää ja jatkuu koko elämän ajan. Siellä, missä tyttö on vierasta pääomaa ja rasite perheelle, vain määrätietoinen muutos asenteissa ja koulutusmahdollisuuksien avaaminen takaa muutoksen.

Junker (PSE)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aluksi kiittää sydämellisesti kollegaani esittelijä van den Bergiä hänen erinomaisesta mietinnöstä ja tietenkin myös hänen muista, esimerkiksi koulutus kaikille -prosessiin liittyvistä toimista.
Kuten mietinnössä on todettu, luku- ja kirjoitustaidottomien ihmisten määrä on useissa valtioissa masentavan korkea. Tämä pitää paikkansa etenkin Afrikassa, jossa mahdollisuudet ovat erityisen heikot ennen kaikkea harvaan asutuilla alueilla. Koska ei ole järkevää, että aavikkoalueiden tai muiden asumattomien alueiden harvalukuisen asutuksen läheisyyteen rakennetaan paljon kouluja, meidän on tarkasteltava muita ratkaisuja, jotka lieventävät koulutuksen puutetta. Tämä on yksi niistä asioista, joita esittelijä van den Berg ottaa esille mietinnössään ja ehdottaa, että meidän olisi perustettava muun muassa kiertokouluja, jotka olisivat erityisen hyödyllisiä peruskoulutuksen järjestämisessä.
Palaan tässä yhteydessä kuitenkin nykyaikaiseen tieto- ja viestintätekniikkaan, jolla voidaan voittaa etäisyyksien aiheuttamat ongelmat, ylittää digitaalinen kuilu ja ulottaa koulutustarjonta laajemmalle alueelle. Pitkällä aikavälillä tärkein joukkoviestintäväline on kuitenkin varmasti vielä radio, jota voidaan - ja pitääkin - käyttää opetusvälineenä paljon nykyistä laajemmin. Australian takamaiden esimerkkiä ei voida tietenkään soveltaa Afrikan valtioissa sellaisenaan, mutta siitä voidaan ottaa varmasti oppia, ja tällaisenkin vaihtoehdon on oltava osa jokaista koulutusstrategiaa.
Olen iloinen siitä, ettei minun ole enää tarpeen korostaa, että meidän on kiinnitettävä erityishuomiota tyttöihin ja naisiin kaikissa koulutukseen liittyvissä toimissa, koska muut ovat jo maininneet tämän asian. Ainakin tässä mietinnössä tyttöjen ja naisten huomioiminen on yleisesti hyväksytty tosiasia. Kaikki eivät kuitenkaan vielä tiedä, että alueellisella pääkielellä annettu opetus, erityisesti perusopetus, parantaa huomattavasti oppimismotivaatiota ja vähentää vanhempien kynnystä lähettää lapsensa kouluun. Tässä yhteydessä meidän on autettava asianmukaiseen opetusaineistoon liittyvissä investoinneissa, osallistuttava opettajakoulutuksen edistämiseen ja sellaisen tiedon levittämiseen, joka on paikallisten etujen mukaista ja siten siviiliyhteiskunnan tietotason kohottamisen välttämätön edellytys.
Ferrer (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minäkin haluaisin kiittää komissiota tiedonannosta ja onnitella esittelijää siitä erinomaisesta työstä, jota hän on tehnyt koulutuksen ja köyhyyden vähentämiseen liittyvän tärkeän asian parissa.
Parlamentti ei käsittele tätä asiaa ensimmäistä kertaa, enkä usko, että tämä jää viimeiseksi kerraksi, koska monet meistä - minä mukaan luettuna - olemme ehdottomasti sitä mieltä, että kaikille pakollinen, ilmainen ja korkealuokkainen kaikille avoin koulutus on kehitysyhteistyön ehdoton painopiste. Totesin, että jatkamme keskustelua tästä aiheesta, koska olemme jääneet kauas Dakarissa asetettujen tavoitteiden saavuttamisaikataulusta, ja meidän on sen vuoksi oltava edelleen valppaina, jotta välttyisimme lisäviivytyksiltä ja jotta voisimme varmistua siitä, että ainakin Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot toteuttavat sitoumuksensa, ryhtyvät käytännön toimiin, eivätkä anna pelkästään sellaista vaikutelmaa, että koulutus on kehityksen painopiste, vaan todellakin asettavat koulutuksen etusijalle. Tämä on välttämätöntä, jotta yhteiskunta olisi aidosti oikeudenmukainen ja tarjoaisi kaikille samat vaihtoehdot ja mahdollisuudet.
Hetken kuluttua keskustelemme toimintaedellytysten parantamista käsittelevästä mietinnöstä, jonka esittelijänä toimin, sekä toimintaedellytysten parantamisen avainasemasta kehitysavun tehostamisessa. Kuinka voimme kuitenkaan ajatella toimintaedellytysten parantamista, jos 113 miljoonaa lasta ei ole koskaan käynyt koulua ja 150 miljoonaa lasta ei ole käynyt peruskoulua loppuun, kuten esittelijä mietinnössään toteaa? Sen vuoksi voin vain kannattaa ehdotettuja toimia, joilla annetaan koulutukselle sen ansaitseman asema kehitysyhteistyöpolitiikassa ja poistetaan esteet, jotka estävät niin monen pojan ja tytön koulutukseen pääsyn ja siten myös oikeuden parempaan elämään.
Lopuksi haluan pyytää esittelijää hyväksymään tarkistuksen, jonka esitin yhdessä jäsen Corrien kanssa PPE-DE-ryhmän puolesta. Tarkistuksessa pyydetään tunnustamaan, että valtio on käytännössä velvollinen takaamaan jokaiselle oikeuden saada opetusta, mikä on valitettavasti tällä hetkellä eniten rikottu oikeus.

Carrilho (PSE).
Arvoisa puhemies, koulutus on ratkaiseva ase köyhyyden torjunnassa. Tämä saattaa olla tervettä järkeä, mutta se on myös kehittämisstrategioihin liittyvä valinta. Kyse on painopisteistä. Jotkut ihmiset väittävät, että koulutus on vaihtoehtoinen lisä ja että todellisuudessa tarvitaan vain työpaikkoja, jopa matalapalkkaisia työpaikkoja, joihin ei liity mitään pätevyysvaatimuksia. Mielestäni matalapalkkainen vaihtoehto luo kieroutuneita itseään toistavia mekanismeja, eikä koulutus ole vaihtoehtoinen lisä. Koulutuksen avulla halutaan tarjota mahdollisimman monelle mahdollisuus osallistua yhteiskunnan toimintaan ja muokkaamiseen.
Euroopan unioni on kansainvälisesti kuuluisa tämän lähestymistavan noudattamisesta niin Euroopassa kuin niissäkin valtioissa, joiden kehitystä tuemme.
Pidämme sen vuoksi komission tiedonantoa myönteisenä, ja sen sisältö ansaitsee parlamentin täyden tuen. Onnittelemme myös esittelijää erinomaisesta työstä. Haluan vielä korostaa joidenkin asioiden merkitystä. Näitä ovat koulutuksen määrän ja laadun tasapainoa yhdistettynä määrätietoiseen sitoumukseen poistaa luku- ja kirjoitustaidottomuus, paikallisten toimijoiden mukaan ottaminen EU:n tukemiin ohjelmiin, koska se vahvistaa hajautettua yhteistyötä, sitoutuminen sukupuolten välisen tasa-arvon saavuttamiseen - tyttöjen ja naisten koulutus ja ammatillinen koulutus vaikuttavat välittömästi paitsi talouteen myös keskipitkällä aikavälillä ajattelutapojen muuttumiseen ja jopa yhteiskuntien vapautumiseen. Haluan lisäksi korostaa sitoutumista koulutuksen suojeluun, myös konfliktien aikana ja niiden jälkeen, sekä koulutuksen normalisointia ja parantamista. Haluan myös korostaa, että on tärkeää lisätä sellaista koulutusta, jonka avulla entiset sotilaat integroidaan takaisin yhteiskuntaan.

Valenciano Martínez-Orozco (PSE).
Arvoisa puhemies, pidän myönteisenä komission tiedonantoa, mutta haluan onnitella erityisesti esittelijä van den Bergiä erinomaisesta mietinnöstä, joka mielestäni sisältää tämän tehtävän kannalta välttämättömiä asioita ja toimia.
Arvoisa puhemies, maailmassa on 65 miljoonaa tyttöä, jolta puuttuu oikeus saada opetusta, emmekä me juurikaan puutu tilanteeseen. Komission esittämät kehykset, kuten van den Berg toteaa, eivät juurikaan sisällä toimia tyttöjen yleissivistävän koulutuksen lisäämiseksi. Se on jo sinänsä vakavaa, mutta tilanne on sitäkin vakavampi, kun otamme huomioon, että sellaisilla vauvoilla, joiden äideillä ei ole ollut koulunkäyntimahdollisuutta, on kaksi kertaa suurempi vaara kärsiä aliravitsemuksesta ja kuolla ennen viiden vuoden ikää kuin niillä vauvoilla, joiden äidit ovat saaneet peruskoulutuksen. Jo yhden tai kahden vuoden koulunkäynti vähentää lapsikuolleisuutta 15 prosenttia.
Äitien koulutus on kaikkein tehokkain tapa estää aliravitsemusta, jopa tehokkaampi kuin ruoan saatavuus. Tiedämme, että naiset ovat ratkaiseva tekijä kehityksen kannalta: koulutetummat naiset nostavat yhteiskunnallisen kehityksen tasoa. Köyhyyden torjuntastrategia ja aidsin torjunta voivat tietenkin onnistua vain, jos tyttöjen koulutus asetetaan etusijalle. Tämän vuoksi, ja koska se on tyttöjen perusoikeus, painopisteemme on oltava laadukkaassa, pakollisessa, yleisessä, julkisessa perusasteen koulutuksessa, joka kestää vähintään kuusi vuotta.
Toistan, koulutus on asetettava etusijalle. Sen vuoksi käytän puheaikani viimeiset sekunnit vedotakseni esittelijän tavoin siihen, ettei koulutusta sisällytettäisi tulevissa WTO-neuvotteluissa GATS-sopimuksen piiriin. Poikien ja tyttöjen oikeus saada opetusta ei saa riippua markkinoiden lainalaisuuksista.

Nielson
Arvoisa puhemies, haluan vain vastata muutamaan kohtaan.
Jäsen Wyn mainitsi, että matalan tulotason maille myönnettävän Euroopan unionin tuen määrä on pudonnut suhteellisesti vuoden 1990 70 prosentista nykyiseen 38 prosenttiin. Hänen on kuitenkin muistettava, ettei vuonna 1990 apua tarvinnut myöntää myös Keski- ja Itä-Euroopan maille, jotka ovat liittymässä unioniin, eivätkä Balkanin toimet olleet silloin ajankohtaisia. Todellisuudessa emme ole absoluuttisesti laskettuna vähentäneet vähiten kehittyneitä ja todella köyhiä kehitysmaita hyödyttäviä toimia, vaan olemme lisänneet toimia muilla aloilla. Prosentit saattavat sen vuoksi olla oikeat, mutta tulkinta on väärä. Toivon, että jäsen Wyn välittää tiedon Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, sillä siellä asia on ymmärretty muutamia muita valtioita hitaammin.
Olen ehdottomasti jäsen Howittin kanssa samaa mieltä siitä, että voisimme puolivälin arvioinnin yhteydessä korostaa tämän alan tärkeyttä. Olimme suoraan sanoen pettyneitä kumppaniemme maakohtaisissa suunnitelmissa esitettyihin painopistealueisiin niin koulutuksen kuin terveydenkin osalta. Tämä on yksi niistä asioista, joiden vuoksi yritämme löytää käyttämättömiä varoja, vapauttaa sekä jakaa niitä monialaisten aloitteiden avulla, jollainen on esimerkiksi koulutusta käsittelevä Fast Track -aloite. Vesialoite on myös tällainen aloite. Tämä on jokseenkin ristiriidassa suunnittelutapamme kanssa, mutta ajamme kuitenkin asiaa, ja aion huomenna keskustella asiasta AKT-kumppanivaltioidemme hallitusten kanssa.
Niin jäsen Junker kuin muutama muukin jäsen mainitsi alueellisten pääkielten keskeisen aseman perusasteen koulutusjärjestelmissä. Muutama kuukausi sitten Malilla vieraillessani kysyin kylän asukkailta, miksi he eivät ole panneet lapsiaan muutaman kilometrin päässä sijaitsevaan paikalliseen peruskouluun. He vastasivat, että opetus tapahtuu ranskan kielellä, eikä sitä puhuta kylässä. Sen vuoksi he jäävät järjestelmän ulkopuolelle. Tilanne on melko hankala. Tämä on tärkeä asia. Toisaalta opiskelu sellaisella kielellä, jota käytetään oman ympäristön ulkopuolella, on portti maailmaan. Tähän kysymykseen ei ole helppo vastata, mutta kaikkia tyydyttävän ratkaisun löytäminen on tärkeää.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan esittämä suullinen kysymys (B5-0092/2003) audiovisuaalisen taiteen esittäjien oikeuksien suojelusta.

Echerer (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, oikein hyvää myöhäisiltaa teille näin lähes keskiyöllä, kun meitä on täällä istuntosalissa enää vain muutama. Haluan vain esittää teille muutaman kysymyksen. Keskustelkaamme kansainvälisestä menestyselokuvasta, eurooppalaisesta elokuvasta, joka on menestynyt ympäri maailmaa. Ottakaamme esimerkkielokuvaksi ?Neljät häät ja yhdet hautajaiset?. Tiedättekö kuka on elokuvan käsikirjoittaja? Ettekö? Hävetkää! Tiedättekö kuka sävelsi elokuvaan musiikin? Ette sitäkään! Tiedättekö kuka ohjasi elokuvan? Ehkäpä joku muistaa? Ei, ei kukaan! Tiedättekö ketkä rahoittivat elokuvan tekemisen tai kuka oli elokuvan tuottaja? Hmm. Oletan kuitenkin, että olette kuulleet, että elokuvan pääosissa olivat Hugh Grant ja Andy McDowell. Voisimme jatkaa tätä kysymysten sarjaa loputtomiin oli kyse sitten ?Amélie?-elokuvasta tai ?Pianisti?-elokuvasta.
Niin ohjaajat kuin tuottajatkin tietävät liiankin hyvin, mitä he näyttelijöissään arvostavat, ensiksi lahjakkuutta ja toiseksi nimeä. Yleisöllä on toisaalta hyvin henkilökohtaisia syitä, joiden vuoksi se palvoo elokuvasankareita ja -sankarittaria. Menestys elokuvajuhlilla, haluttu lippukassojen kilinä ja suuret katsojaluvut ovat kaikki suorassa yhteydessä näyttelijän tasoon ja hänen suosioonsa yleisön keskuudessa. Haluan selventää asiaa toteamalla, ettei pidä luulla, että yrittäisin arvioida minkään elokuvamaailman luovan ammatin ansioita. Elokuvien tekeminen on yhteistyötä, jossa jokainen on tärkeä, kirjailijasta tuottajaan. Kaikki tekevät työnsä, ja jokainen heistä - yhtä ammattiryhmää lukuun ottamatta - nauttii kansainvälistä suojaa. Kirjailijat nauttivat Bernen sopimuksen ja WIPOn tekijänoikeussopimuksen tarjoamaa suojaa. Rooman yleissopimus ja WIPOn esittäviä taitelijoita ja äänitteitä koskeva sopimus suojaavat tuottajia ja muusikoita kansainvälisesti. Myös televisioyhtiöt, jotka ovat luonteeltaan ensisijaisesti pikemminkin teosten kuluttajia kuin tekijöitä, kuuluvat Rooman yleissopimuksen piiriin ja niiden oikeuksia ollaan päivittämässä televisioyhtiöitä koskevan WIPOn sopimuksen avulla, mikä on odotettua, välttämätöntä, oikein ja tärkeää. Elokuvanäyttelijät eivät kuitenkaan edelleenkään kuulu esittävien taiteilijoiden ja äänitteiden valmistajien sopimuksen piiriin. Miksi? Vuodesta 1996 lähtien WIPOssa käydyt neuvottelut eivät ole johtaneet valkokankaiden sankarien ja sankarittarien kannalta myönteiseen tulokseen, kuten ei myöskään vuoden 2000 joulukuussa järjestetty diplomaattikokous; WIPOn jäsenten kahdenväliset tapaamisetkaan eivät johtaneet haluttuun tavoitteeseen. Allekirjoittajavaltiot tapaavat nyt jälleen Genevessä 18.-20. kesäkuuta järjestettävässä kokouksessa.
Elokuvanäyttelijät ovat jo vuosia odottaneet tekijänoikeuksiensa kansainvälistä vähimmäissuojaa. Vaikka EU on aina tunnustanutkin taiteellisen työn taloudellisen merkityksen, tiedämme kuitenkin varsin hyvin, että tämän päivän taiteellinen työ on osa huomista kulttuuriperintöä. Näyttelijät nauttivat EU:ssa kansallisten lakien suojaa, mutta useimmissa maissa nämä oikeudet ovat vähäiset tai puuttuvat kokonaan. Koska näitä oikeuksia ei ole pystytty yhdenmukaistamaan kansainvälisesti, yhdelläkään EU:ssa tehdyn elokuvan näyttelijällä ei ole enää teokseen liittyvää oikeusturvaa. Sen vuoksi elokuvien vapaa levitys estyy, mikä vaikuttaa kielteisesti eurooppalaisten teosten kansainväliseen levitykseen. Olot ovat siis kaiken kaikkiaan melko huonot.
Tunnette sanonnan ?maailma on kylä?. Viime vuosien teknologinen kehitys, viestinten lähentyminen ja tekniikan jatkuva kehitys tekevät tästä sanonnasta todellisemman kuin koskaan ennen. Rajat poistetaan ja esteet puretaan, lainsäätäjät ja kaikki sidosryhmät ovat monien haasteiden edessä. Eräs niistä on esittävien taiteilijoiden työn kansainvälinen suoja, josta kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunta haluaa välittää poliittisen viestin Geneveen.
Koska komissio edustaa EU:n jäsenvaltioita tämän vuoden kesäkuussa käytävissä WIPOn neuvotteluissa, haluamme esittää teille seuraavat kysymykset sekä saada niihin vastaukset: Mitä mieltä komissio on siitä epätasapainosta, joka vallitsee audiovisuaalisten esittävien taiteilijoiden ja muiden luovien taiteilijoiden välillä? Eikö heidän pitäisi nauttia samasta kansainvälisestä suojasta kuin kaikkien heidän musiikkialalla toimivien kollegoidensakin? Voiko Euroopan komissio kertoa, millaisia tuloksia WIPOn neuvotteluissa on saavutettu audiovisuaalisen taiteen esittäjien kannalta? Kolmanneksi, mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä, jotta tämä yhden ammattiryhmän syrjintä loppuisi?
Nielson
Arvoisa puhemies, komissio on parlamentin jäsenen tavoin huolestunut siitä, että audiovisuaalisen taiteen esittäjien oikeuksia, toisin kuin kirjailijoiden, esittävien taiteilijoiden ja äänitteiden tuottajien oikeuksia, ei ole vielä päivitetty ja mukautettu uuteen kansainväliseen digitaaliseen ympäristöön.
Komissio muistuttaa, että Euroopan yhteisö ja sen jäsenvaltiot toistivat 26. syyskuuta 2002 järjestetyssä WIPOn yleiskokouksessa, että ne ovat edelleenkin sitoutuneet vuoden 1961 Rooman yleissopimuksen mielekkääseen päivitykseen audiovisuaalisten esitysten suojaamiseksi, jotta audiovisuaalisen taiteen esittäjät saisivat ansaitsemansa kansainvälisen suojan.
Komission mielestä on erittäin tärkeää, että tämä asia saataisiin lopultakin selvitettyä, koska se on ollut ratkaisematta vuoden 1996 WIPOn diplomaattikokouksesta lähtien, jossa hyväksyttiin WIPOn tekijänoikeussopimus ja WIPOn esitys- ja äänitesopimus.
Vaikka tässä asiassa edistyttiinkin joulukuussa 2000 järjestetyssä audiovisuaalisten esitysten suojaa käsitelleessä WIPOn diplomaattikokouksessa, erimielisyyksistä ei päästy yksimielisyyteen kolme viikkoa kestäneistä kiihkeistä neuvotteluista huolimatta, eikä niistä ole päästy yksimielisyyteen muidenkaan kahden viime vuoden aikana järjestettyjen tapaamisten aikana.
Euroopan yhteisö ja sen jäsenvaltiot haluavat ratkaista asian, ja ne tukevat sen vuoksi WIPOn sihteeristön aikomusta järjestää tilapäinen epävirallinen kokous Genevessä 18.-20. kesäkuuta 2003. Komissio osallistuu aktiivisesti tähän kokoukseen, jonka kaikilla osallistujilla, kuten WIPOon kuuluvilla jäsenvaltioilla ja kaikilla asiasta kiinnostuneilla hallitustenvälisillä järjestöillä ja kansalaisjärjestöilläkin, olisi oltava mahdollisuus vaihtaa ajatuksia ja tietoja. Audiovisuaalisen taiteen esittäjien suojan olisi oltava myös syyskuussa 2003 järjestettävän WIPOn yleiskokouksen esityslistalla.

Hieronymi (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, voin oman ryhmäni puolesta todeta, että kannatamme voimakkaasti tätä aloitetta, ja haluan teidän välityksellänne kiittää lämpimästi komissiota, joka on selvästikin kanssamme samaa mieltä. Vain yhdessä voimme nimittäin saavuttaa asetetun tavoitteen, toisin sanoen audiovisuaalisen taiteen esittäjien paremman suojan.
Pahoittelen sitä, ettei meillä ollut aikaa keskustella näistä asioista valiokunnassa, mutta meillä on kiire, sillä 18. kesäkuuta lähestyy, ja on tärkeää, että osoitamme todellakin haluavamme WIPOn sopimuksen mahdollisimman nopeaa täydentämistä, jotta kyseinen aukko saataisiin paikattua ja audiovisuaalisen taiteen esittäjille saataisiin lopultakin niiden tarvitsema oikeudellinen suoja. Ehdotan sen vuoksi, että komissio, hyvissä ajoin ennen konferenssia, välittäisi ensin parlamentille ja sitten asianosaiselle erityisvaliokunnalle kertomuksen konferenssin valmisteluun liittyvien neuvottelujen tuloksista ja niissä toivottavasti saavutetusta edistyksestä. Jos teillä on huomattavia vaikeuksia konferenssin valmisteluissa, pidän välttämättömänä, että saamme komissiolta seuraavassa kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan kokouksessa seikkaperäisen kertomuksen neuvottelujen valmisteluista ja tuloksista, jotta voisimme viedä asiaa eteenpäin.
Haluan kiinnittää huomionne erääseen tärkeänä pitämääni kohtaan, joka ei kuitenkaan kyseenalaista periaatteellista tukeamme. Viittaan esittäviin taiteilijoihin ja heidän taiteellisten esitystensä tärkeimpään välittäjiin, nimittäin radio- ja televisioasemiin. Mielestäni on liian yksinkertaistettua todeta, että radio- ja televisioasemat ovat vain teosten kuluttajia eivätkä niiden tekijöitä. Haluan tässä yhteydessä selkeästi todeta, että kysymys on yksinoikeudesta. Taiteen esittäjän ja hänen teoksensa suoja on tietenkin tässä keskeinen asia, ja juuri tähän liittyvä porsaanreikä meidän on saatava juridisesti tukittua. Mielestäni olisi kuitenkin tärkeää löytää myös tapa, jolla mahdolliset eturistiriidat saataisiin sovitettua, jotta ne eivät suorasti tai epäsuorasti estäisi ongelmien ratkaisua. Toivotamme siis onnea neuvotteluihin ja pyydämme teitä tiedottamaan parlamentille niiden tuloksista.

Whitehead (PSE).
Arvoisa puhemies, jäsen Echerer on pitänyt meidät kaikki tietoisina asiasta, joka on liian usein saanut kovin vähän huomiota keskusteluissamme. Hän on osoittanut olevansa myöhäisillan esiintyjä, joka on ansainnut tekijänoikeutensa ja siitä seuraavat tekijänpalkkionsa.
Minun on ilmoitettava, että ajan omia etujani: Entisenä toimittajana ja elokuvatuottajana saan edelleenkin jonkinlaisia kovalla työllä ansaittuja tekijänpalkkiomaksuja joistakin toimistani. Tuotannon monimuotoisuus ja tuotannon haltijoiden ja oikeuksien ostajien valta kasvaa, kun vertaamme nykytilannetta minun ja aikalaisteni maailmaan. Ne, jotka ovat sopineet vain kertaluontoisesta korvauksesta, ovat juuri sen vuoksi häviäjiä. Audiovisuaalisen taiteen esittäjien kannalta tilanne on siis vain pahentunut, ei kohentunut.
Kuten kysyjä huomautti, musiikin esittäjillä on erittäin vahva liitto, joka on jo vuosia pystynyt suojelemaan musiikin esittäjien asemaa. Tuottajat saavat nykyään jonkinlaista korvausta, ja siitä voidaan lisäksi neuvotella myöhemmin. Nämä oikeudet eivät koske audiovisuaalisen taiteen esittäjiä. Tiedämme tarkalleen heidän tilanteensa, sillä ilman sopimuksen takaamaa turvaa he joutuvat jatkuvasti vastakkain sellaisen suuremman voiman kanssa - jolla on kaikki valta ja kaikki mahdolliset asianajaja-armeijat - joka murskaa heidät.
Upealta artistilta, Peggy Leeltä, meni lähes 20 vuotta ennen kuin hän sai Disney Corporation -yritykseltä säännölliset palkkiot kertojaäänityksistä, joita hän oli tehnyt joihinkin Disneyn animaatioelokuviin. Jos häneltä meni palkkioiden saamiseen näin kauan, koska hän ei voinut vedota mihinkään voimassa olevaan sopimukseen, miten käy tuntemattoman eikä vielä kuuluisan taiteilijan, joka on joutunut sellaiseen tilanteeseen, jonka kysyjä tänään on maininnut.
Minulla on vielä yksi kysymys, johon ei ehkä pystytä vastaamaan nyt, mutta joka toistetaan kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnassa. Tiedämme, että syyskuussa järjestettävän WIPOn epävirallisen kokouksen kynnyksellä voimme jälleen ottaa tämän asian esille. Mitä tapahtuu, jos näissä neuvotteluissa epäonnistutaan samoin kuin viimekertaisissa ja niitä edeltävissäkin neuvotteluissa? Mitä komissio sitten tekee? Aiommeko edelleenkin ajaa asiaa sitkeästi, vai huokaammeko pahoittelevasti ja sysäämme asian sivuun, samalla kun oikeuksia mustasukkaisesti vartioivien omistajien valtaa lisätään ja audiovisuaaliset taiteilijat jätetään edelleen paitsioon?

Echerer (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää komissiota sen antamista selvityksistä sekä kaikkia kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan jäseniä, ennen kaikkea koordinaattoreita, jotka ovat onnistuneet ratkaisemaan tämän asian, joka oli ajan puutteen vuoksi käsiteltävä kiireellisesti. Perustellakseni ehkäpä hieman liian yksinkertaistettua toteamustani, jonka mukaan televisio- ja radioasemat ovat pikemminkin teosten kuluttajia kuin tekijöitä, haluan lisätä, ettei tämä ole mikään arvoväritteinen toteamus vaan yksinkertainen tosiasia. Ne ovat sekä kuluttajia että tekijöitä ja vielä muutakin, ja kuitenkin ne voivat nauttia kansainvälistä suojaa toisin kuin elokuvanäyttelijät. Olen tästä asiasta täysin samaa mieltä kollegani Hieronymin kanssa. Meidän on tukittava tämä porsaanreikä, ja olen iloinen siitä, että eri tahot yhdistävät voimansa tässä asiassa.
Mitä oikeastaan tarkoitamme sillä, että haluamme audiovisuaalisen taiteen esittäjille kansainvälisen suojan? Kysymys on ensisijaisesti heidän moraalisesta oikeudestaan. Kuvitelkaa, että jotakin teidän parlamentissa pitämäänne puhetta käytetään ilman lupaa ja sitä muutettaisiin tai jopa käytettäisiin väärin. Puheen kirjoittajana voitte puolustaa itseänne, mutta taiteen esittäjänä teillä ei ole oikeastaan minkäänlaisia vaihtoehtoja tai oikeudellisia keinoja puolustautua. Toisena olennaisena asiana on nimien käyttö. Jokaiselle luovalle taiteilijalle on erittäin tärkeää, että hän voi esittää nimensä työnsä yhteydessä silloinkin, kun hän on vain ratas ja osa kokonaisuutta Tämä on yhtä tärkeää taiteen esittäjille, myös Euroopan unionin ulkopuolisille taiteilijoille. Hugh Grantista ja hänen kaltaisista taiteilijoistaan ei ehkä tarvitse kantaa yhtä paljon huolta kuin tuhansista vähemmän tunnetuista taiteilijoista. Jopa kansallisilla elokuvatähdillä on kuitenkin joskus laihoja vuosia, jolloin he saattavat olla työttöminä jopa koko vuoden. Se kuuluu taiteilijaelämään, eikä sille mahda mitään, mutta vuokra on kuitenkin maksettava. Heitä kuitenkin auttaisi, jos he saisivat osuuden onnistuneiden tuotantojensa lisäarvosta, mihin heillä on täysi oikeus. Korvaus voitaisiin suorittaa lunastettavan osuuden, asianmukaisten palkkioiden tai Euroopan unionin alueella käytettävissä olevien vaihtoehtojen avulla. Uskon, että kaikki EU:n ulkopuolella olevat audiovisuaalisen taiteen esittäjät, jotka eivät kuulu näiden oikeuksien piiriin, odottavat kärsimättömästi kantaamme tässä asiassa. Olen iloinen siitä, että käymme yhdessä tätä taistelua, ja toivotan teille onnea tai käyttääkseni näyttelijöiden käyttämää ilmaisua: Lykkyä tykö! Tulkoon esityksestä menestys!

Puhemies.
Olen vastaanottanut keskustelun päätteeksi päätöslauselmaehdotuksen

Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan ehdotus neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja Kroatian tasavallan välisen, Itävallan läpi tapahtuvaan Kroatian kauttakulkuliikenteeseen sovellettavaa ekopistejärjestelmää koskevan sopimuksen tekemisestä kirjeenvaihtona.

Nielson
 Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää komission puolesta parlamenttia siitä, että se suostui tämän asian kiireelliseen käsittelyyn.
Kuten tiedätte, sopimuksella, josta tänä iltana keskustelemme, vahvistetaan se ekopisteiden määrä, joka myönnetään vuonna 2003 Itävallan läpi tapahtuvalle Kroatian kauttakulkuliikenteelle. Tästä kirjeenvaihtona tehtävästä sopimuksesta päätettiin kaupan ja kaupan liitännäistoimenpiteitä koskevan Euroopan yhteisön ja Kroatian tasavallan välisen sopimuksen maanteiden kauttakulkuliikennettä koskevassa pöytäkirjassa. Sopimus tuli voimaan 1. maaliskuuta 2002.
Ekopisteiden määrästä sekä sopimuksen muista hallinnollisista näkökohdista sovittiin, jotta voitaisiin varmistua siitä, ettei yhteisön tavarankuljetusajoneuvoja syrjittäisi yhteisössä ekopistejärjestelmän voimassaoloaikana.
Käsittääkseni sopimusta sovelletaan jo käytännössä.
Toivon sen vuoksi kovasti, että Euroopan parlamentti suhtautuu myönteisesti sopimusluonnokseen.
Schierhuber (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää teitä arvoisa komission jäsen siitä, että olette tuoneet selvästi esille, ettei kyse ole pelkästään Itävallan edusta vaan EU:n ja naapurivaltioidemme välisten sopimusten laillisesta täytäntöönpanosta. Komission ehdotus neuvoston päätökseksi EU:n ja Kroatian välisen sopimuksen tekemisestä on oikeastaan vain rutiiniasia, jonka tarkoituksena on sitoa Kroatia nykyiseen ekopistejärjestelmään, jota sovelletaan Itävallan tasavallan kautta tapahtuvaan Kroatian kauttakulkuliikenteeseen.
Arvoisa komission jäsen, kaikki tästä asiasta tehdyt päätökset sisältyvät jo kansainväliseen oikeuteen kuuluviin Euroopan yhteisön ja Kroatian tasavallan välisiin yhteisymmärryspöytäkirjoihin, ja niitä on sen vuoksi noudatettava edelleenkin. Aiemmin tehdyssä väliaikaisessa sopimuksessa vahvistettujen määräaikojen vuoksi päätöslauselmaehdotuksen on jätettävä kiireellisesti. Kuten arvoisa komission jäsenkin totesi, tämä sopimus koskee vuotta 2003, minkä vuoksi sopimuksen tekemiseen liittyvän kirjeenvaihdon aloittaminen on jo liian myöhäistä. Muiden Itävallan kansalaisten tavoin en ymmärrä tätä asiaa kohtaan esitettyjä vastalauseita, koska pidämme tällaista toimintaa pikemminkin uutena yrityksenä estää meitä löytämästä korvaavaa asiakirjaa Itävallan liittymissopimuksen yhdeksännelle, liikennettä käsittelevälle pöytäkirjalle. Tällaiset yritykset on kuitenkin torjuttava selkeästi ja epäröimättä.
Kaikkiin tästä neuvoston yhteiseen kantaan liittyvästä ekopistejärjestelmästä käytäviin keskusteluihin on suhtauduttava vakavasti ja arvokkaasti. Huomenna järjestettävässä äänestyksessä äänestetään Euroopan unionin tekemän kansainvälisen sitoumuksen toteuttamisesta siten, että se vastaa EU:n asemaa lakiin perustuvana yhteisönä. Tämä velvoittaa siten meitä kaikkia, joten kehotan kaikkia parlamentin jäseniä äänestämään huomenna komission ehdotuksen puolesta.

Swoboda (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuten jo mainittiin, yritämme panna nyt täytäntöön jo olemassa olevaa sitoumusta. Emme olleet siten täysin vakuuttuneita siitä, että asiaa olisi käsiteltävä kiireellisenä, koska siitä on ollut mahdollisuus tehdä esitys jo aiemmin. Tämän vuoksi en ole yhdessä parlamenttikollegoideni kanssa pystynyt vakuuttumaan siitä, että asia olisi kiireellinen ja ajankohtainen. Enemmistö pitää kuitenkin asiaa kiireellisenä, ja hyväksymme tietenkin tämän sopimuksen täytäntöönpanon ehdot.
Jäsen Schierhuberin tavoin haluan lyhyesti toistaa, että ekopistejärjestelmän sääntöjä sinänsä arvostellaan, ja ymmärrän myös, ettei ekopistejärjestelmä voi olla pitkän aikavälin ratkaisu. Nyt keskustelemme kuitenkin siitä, pitääkö tämän ekopistejärjestelmän voimassaoloa pidentää vuoteen 2006 asti, koska lähtökohtanamme on, että silloin olisi lopultakin laadittu jonkinlainen infrastruktuurin käyttömaksuja koskeva direktiiviksi, jolla tarkoitan yleisiä sääntöjä, jotka koskevat kauttakulkuliikenteen lisäksi teiden yleistä raskasta tavarankuljetusajoneuvoliikennettä ja erityisesti sellaisia raskaita tavarankuljetusajoneuvoja, jotka eivät ole erityisen ympäristöystävällisiä.
Yleinen tieliikenne on muuttunut ekopistejärjestelmän ansiosta ympäristöystävällisemmäksi yksinkertaisesti sen vuoksi, että raskaat tavarankuljetusajoneuvot, jotka eivät ole kovin ympäristöystävällisiä, ovat ekopisteiden kannalta huono vaihtoehto, mikä on johtanut siihen, että monet yrittäjät ja kuljetusliikkeet ovat hankkineet ympäristöystävällisempiä raskaita tavarankuljetusajoneuvoja, koska ne ovat edullisempia ekopisteiden kannalta ja mahdollistavat kuljetusten määrän lisäämisen. Lisäksi oli erittäin järkevää - ja voitaisiin sanoa, että viime kädessä myös markkinatilanteen mukaista - vahvistaa sääntö, joka kauttakulun estämisen sijasta kannustaa yrityksiä hankkimaan ympäristöystävällisiä raskaita tavarankuljetusajoneuvoja. Juuri tästä on oikeastaan kysymys komission ja neuvoston kanssa parhaillaan käytävissä keskustelussa.
Olemme hyvin kiitollisia komissiolle, koska se on auttanut meitä huomattavasti luomaan siirtymäjärjestelmän, jonka avulla voimme jälleen edistää teknologista kehitystä. Tässäkin tapauksessa on keskusteltava siitä, siirtyvätkö yritykset nopeasti EURO 2 -luokasta EURO 4 -luokkaan, jotta ne pystyisivät käyttämään ympäristöystävällisempiä ja kuljetustarkoitusta varten vapautettuja tavarankuljetusajoneuvoja, jos jaamme enemmän ekopisteitä EURO 2 -luokan tavarankuljetusajoneuvoille - siis niille, jotka ovat erittäin haitallisia ympäristölle - samalla kun vapautamme EURO 4 -luokkaan kuuluvat tavarankuljetusajoneuvot. Jotta emme välittäisi sellaista mielikuvaa, että jatkaisimme periaatteessa väärien ja toteuttamisen kannalta mahdottomien sääntöjen voimassaoloaikaa, on todettava, että tämä Kroatian kanssa sovittu järjestely hyödyttää Itävallan ympäristön lisäksi koko Euroopan ympäristöä, koska nämä ympäristövaikutukset tuntuvat Itävallan Alppien lisäksi koko Euroopassa. Kiitän sen vuoksi komissiota sen antamasta tuesta, ja koko ryhmämme äänestää huomenna näiden sääntöjen hyväksymisen puolesta.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 23.45.)

