
Puhemies.
   Julistan torstaina 20. kesäkuuta 2006 keskeytetyn Euroopan parlamentin istuntokauden uudelleen avatuksi. 
Puhemies.
   Kymmenen vuotta Dutroux’n tapauksen jälkeen Belgia kamppailee jälleen kauhistuttavan draaman kourissa. Kaksi tyttöä, Stacy Lemmens ja Nathalie Mahy, on murhattu. Heidän nimensä on lisätty nimien Julie, Mélissa, An, Eefje ja Leyla perään. Esitän Euroopan parlamentin puolesta surunvalitteluni heidän perheilleen.
Jotkut saattavat pitää tätä yksittäisenä erillisenä tapauksena, joka vaikuttaa ainoastaan uhreihin, mutta milloin erillisestä tapauksesta tulee yhteiskuntaa koskettava? Mielestäni tämä on yhteiskuntaa koskettava kysymys, ja riippumatta siitä, tapahtuvatko tällaiset tragediat Belgiassa vai jossakin muussa maassa, emme voi pysyä välinpitämättöminä murhien kohdistuessa itse viattomuuteen.
Tehtävämme on tarkastella perusteellisesti, miksi ja kuinka tällainen käyttäytyminen jatkuu kehittyneissä ja sivistyneissä yhteiskunnissamme. Politiikan tarkoituksena olisi oltava myös tällaisen käyttäytymisen estäminen, uhrien perheiden auttaminen ja sen estäminen, että ihmiset unohtavat ja että samankaltaiset dramaattiset tapahtumat toistuvat tulevaisuudessa.
Hiljentyessämme muistamaan näitä uhreja emme tämän vuoksi ainoastaan anna periksi julkisen mielipiteen kuohunnalle, sillä kyse ei ole ainoastaan maininnan sanomalehdessä ansaitsevasta yhdestä yksittäistapauksesta, vaan ihmissielun pimentoihin liittyvästä todellisesta ongelmasta, joka uhkaa yhteiskuntaamme.
Valmistellessani tätä puhetta kuulin myös uutiset Valencian traagisesta rautatieonnettomuudesta, jossa kuoli todennäköisesti 40 ihmistä ja satoja loukkaantui.
Näistä syistä katson, että tämä on meille kaikille sopiva hetki viettää minuutin hiljainen hetki kaikkien näiden uhrien muistoksi.
Puhemies.
   Puheenjohtajakokouksen 29. kesäkuuta 2006 pitämässään kokouksessa työjärjestyksen 130 ja 131 artiklan nojalla laatima lopullinen esityslistaluonnos on jaettu parlamentin jäsenille. Siihen on ehdotettu seuraavaa tarkistusta:
Kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta esitti työjärjestyksen 168 artiklan nojalla pyynnön palauttaa valiokuntakäsittelyyn henkilötietojen suojaamista (poliisi- ja oikeudellinen yhteistyö) käsittelevä Martine Rouren mietintö, jota koskeva äänestys oli tarkoitus toimittaa huomenna.
Hyvä jäsen Roure, haluatteko selventää valiokunnan ehdotusta? 
Martine Roure (PSE ),
   Arvoisa puhemies, haluaisin, että henkilötietojen suojaamista koskevaa puitepäätöstä käsittelevä mietintöni palautetaan kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokuntaan.
Muistutan, että pyysimme neuvostolta viime täysistunnon aikana kantaa ja selkeää sitoutumista Euroopan parlamentin esittämiin tarkistuksiin. Emme ole vieläkään saaneet neuvostolta vastausta.
Tiedän, että puheenjohtajavaltio Suomi aikoo työskennellä kanssamme hyvin tiiviisti tämän aiheen parissa. Tämän vuoksi tarvitsemme enemmän aikaa ja pyydämme, että mietintö palautetaan valiokuntakäsittelyyn ja että huomista äänestystä lykätään syyskuun istuntojaksoon. 

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana minuutin puheenvuorot poliittisesti tärkeistä asioista. 
Manolis Mavrommatis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, koska jalkapallon MM-kisat järjestetään Saksassa, onnittelen järjestäjiä ja Saksan hallitusta tapahtuman turvatoimien – jotka toimivat erinomaisesti – ja ennen kaikkea Saksassa vieraileville kansalaisille osoitetun vieraanvaraisuuden johdosta.
Korostan myös sitä, että täysistunnossa ilmoittamani Euroopan parlamentin toimet, jotka liittyvät sekä jalkapallorasismia koskevaan päätöslauselmaan että MM-kisojen aikaisen pakkoprostituution torjuntaan, ovat tuottaneet tulosta.
Miljardit televisionkatsojat eri puolilla maailmaa näkevät ja kuulevat viestimme jalkapallotulosten välittämisen aikana. Se on epäilemättä ainutlaatuinen saavutus Euroopan parlamentilta.
Kävin Saksassa jalkapallon MM-kisojen aikana ja totesin, että Saksan viranomaiset olivat toteuttaneet ehdotuksemme yhteistyössä Kansainvälisen jalkapalloliiton (FIFA) kanssa ja että toimien tulokset olivat myönteisiä. Monet kokevat Saksassa intoa ja huolestuneisuutta joukkueidensa puolesta ja juhlivat voittoja yhdessä, mutta kotiin palaavia odottavat syrjintä, rasismi ja muukalaisviha MM-kisojen tuoman keskeytyksen jälkeen.
Olkoon tämä iloinen keskeytys esimerkkinä meille. Se osoitti, että Euroopan unioni ja koko maailma voivat ymmärtää eroja yhdenvertaisuuden, harmonian ja keskinäisen kunnioituksen ilmapiirissä. 
Pál Schmitt (PPE-DE ). –
   Puolalaisen Poznanin kaupungin kapina, joka oli ensimmäinen kansannousu Keski-Euroopassa vallinnutta synkkää diktatuuria vastaan, puhkesi 50 vuotta sitten kesäkuussa 1956. Unkarilaisena Euroopan parlamentin jäsenenä pidän erittäin tärkeänä muistaa demokraattisen liikkeen sankareita Poznanissa, koska Unkarin vallankumous syksyllä 1956 perustui osittain solidaarisuuteen tätä liikettä kohtaan ja oli sen innoittama.
Vaikka diktatorinen kommunistihallinto Itä-Euroopassa kaatui vasta muutama vuosikymmen myöhemmin, vuonna 1989, on selvää, että useiden tuhansien puolalaisten ja unkarilaisten sankarillinen uhrautuminen oli ensiaskel kohti vapautta. Nämä kansalaisoikeuksien puolesta taistelleet demokraattiset liikkeet osoittivat maailmalle, ettei Puolan ja Unkarin kansojen vapaudenkaipuuta voi tukahduttaa ja etteivät edes Neuvostoliiton panssarivaunut ja kommunistitoverit voineet tukahduttaa sitä.
Rakennamme täällä Euroopan unionissa, Euroopan parlamentissa, tulevaisuuden Eurooppaa, mutta onnistuaksemme meidän on tunnettava hyvin historiamme. Emme saa unohtaa, että demokratian, vapauden, itsenäisyyden ja ihmisoikeuksien kaltaiset perusarvot olivat jo 50 vuotta sitten niin arvokkaita, että tuhannet ihmiset olivat valmiita uhraamaan henkensä niiden puolesta. Vain jos tiedämme nämä tosiseikat, voimme arvostaa yhdessä saavuttamiamme tuloksia. 
Antolín Sánchez Presedo (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, neuvosto, komissio ja alueiden komitea ovat tehneet Espanjan hallituksen kanssa sopimuksia Espanjan muiden virallisten kielten käytöstä toiminnassaan.
Puhemiehistön torjuttua tällaisen sopimuksen Euroopan parlamentissa sitä on vaadittu kiihkeästi harkitsemaan päätöstään uudelleen. Galician itsehallintoalueen hallituksen puheenjohtaja ja Galician parlamentin puhemies ovat esittäneet vaatimuksia myönteisen päätöksen puolesta.
Puhemiehistö aikoo käsitellä tätä kysymystä jälleen tänään kokouksessaan. EU:n kansalaisia suoraan edustavana yhteisön toimielimenä Euroopan parlamentti ei voi kieltäytyä sellaisesta toimielinten välisen yhteistyön muodosta, jonka ansiosta sillä on keinot lujittaa suhteitaan kansalaisiin ja antaa heidän kielellisille oikeuksilleen eurooppalainen ulottuvuus.
Erilaisuus, keskinäisen avoimuuden ja vaurauden lähde, on Euroopan yhtenäisyyden todellinen merkitys ja todellinen vastapaino globalisaatioon liittyville yhdenmukaistamispyrkimyksille. 
Kyriacos Triantaphyllides (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, Turkin lehdistö raportoi viime viikolla, että Turkin sisäasiainministeriö selvitti parhaillaan Diyarbakirin pormestarin roolia. Turkin hallituksen väitteiden mukaan Diyarbakirin pormestari tuki mielenosoittajia kaupungissa viime aikoina sattuneiden välikohtausten aikana.
Samanaikaisesti Turkin viranomaiset estivät 41:tä kurdimatkailijaa lähtemästä Istanbulista sen vuoksi, että heidän irakilaisissa passeissaan on sekä arabian- että kurdinkielisiä merkintöjä.
Kuinka voimme neuvotella sellaisen maan kanssa, jossa ei ole lainkaan demokraattisia perusinstituutioita ja joka lisäksi väheksyy meitä instituutiona, kun otetaan huomioon, että Turkin ulkoministeri Gul on kieltäytynyt saapumasta ensi viikolla ulkoasiainvaliokuntaan?
Tehkäämme päätöksiä, jotka takaavat, ettei yllätyksiä ole odotettavissa muutamaan vuoteen. Emme ehkä ole täällä, mutta meidän on oltava varovaisia sen suhteen, mitä jätämme jälkeemme seuraajillemme. 
Urszula Krupa (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, se, että viime täysistunnossa hyväksyttiin päätöslauselma, jossa panetellaan ennen kaikkea puolalaisia ja Radio Maryja -radioasemaa esittämällä perusteettomia väitteitä homofobiasta, juutalaisvastaisuudesta, muukalaisvihasta ja rasismista, on skandaali. Olen vastaanottanut asian johdosta tuhansia vastalauseita, joissa kysytään muun muassa, onko kukaan niistä 301 jäsenestä, jotka hyväksyivät tämän kavalan valheen, koskaan kuunnellut Radio Maryjaa.
Päätöslauselmaa on jo siteerattu tarkoituksena kiihottaa väkivaltaa kansaani ja kyseistä radioasemaa vastaan, jolla on myös muita kuin katolisia kuuntelijoita. Tiedustelen tämän vuoksi, tätäkö suvaitsevaisuus tarkoittaa Euroopan unionissa. Euroopan unionissa vähemmistö tyrkyttää näkemyksiään miljoonille kansalaisille ja yrittää tyrkyttää supervaltiota, jossa on vain yksi hallitus, armeija ja valuutta ja ainoastaan yksi laillinen ideologia. Tämä on hyvin tuttua puolalaisille aikaisemmista totalitaarisista järjestelmistä saatujen kokemusten perusteella.
Lisäksi kehotan nuorta suomalaista jäsentä osoittamaan hieman kunnioitusta totuutta ja naisia kohtaan, mikä on vähimmäisvaatimus myös vähemmän sivistyneessä kulttuurissa. 
Puhemies.
   Hyvä jäsen Krupa, kiitän teitä lämpimästi. Huomautan, etteivät he ole kirjoittaneet ainoastaan teille. Myös parlamentin puhemies on saanut Puolan parlamentin puhemieheltä kirjeen, jossa tämä toteaa olevansa huolestunut Euroopan parlamentin hyväksymästä päätöslauselmasta ja torjuvansa sen. Kirje on toimitettu edelleen puheenjohtajakokouksen jäsenille, ja siitä tehdään poliittinen analyysi puheenjohtajakokouksen seuraavassa kokouksessa. 
Georgios Karatzaferis (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, kaikissa Euroopan maissa on pääkaupunki ja suurkaupunki: Madrid ja Barcelona, Pariisi ja Lyon, Rooma ja Milano. Kreikassa ei ole puutetta kaupungeista, jotka kilpailevat pääkaupunkien kanssa elämänlaadussa.
Toinen kreikkalainen kaupunkimme – Tessalonika – on Balkanien symboli ja kaupunki, jolla on 2500-vuotinen historia ja Aleksanteri Suuren sisaren nimi. Tämä osoittaa, kuinka vanha se on. Kymmenen vuotta sitten se oli Euroopan kulttuuripääkaupunki, mutta nyt se on kauheassa kunnossa. Siellä on kolme kertaa enemmän saasteita kuin missään muussa Euroopan kaupungissa. Siellä ei ole sataakaan metriä liittymiä. Siellä ei ole raitiovaunuja, metroja eikä edes ylikulkusiltaa. Ihmiset tukehtuvat: viiden kilometrin matka kestää noin kaksi tuntia.
Meidän on tämän vuoksi tehtävä jotakin. Komission jäsen Hübner kertoi ystävällisesti, että pormestarin asenne on tehoton; toisin sanoen hän ei ole pyytänyt mitään. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, etteikö tessalonikalaisten elämänlaadulle olisi mitään tehtävissä. Meidän on tehtävä jotakin. 
Zsolt László Becsey (PPE-DE ). –
   Juhlimme tällä hetkellä koko maailman kannalta merkittävän voiton 550. vuosipäivää. Juhlimme sitä, että kymmenentuhatta sotilasta onnistui pysäyttämään satatuhatpäisen Turkin armeijan Unkarin rajalla sijainneessa linnoituksessa, joka oli silloiselta nimeltään Nándorfehérvár ja nykyisin Belgrad.
Tämä oli mahtava voitto, koska kolmen vuoden kuluttua Konstantinopolin kukistumisesta sekä Balkanin alue että läntinen kristikunta olivat äärimmäisessä vaarassa, kun sulttaani aloitti etenemisen pitkin Tonavaa. Paavi oli niin helpottunut ja iloinen, että hän vaati soittamaan kelloja keskipäivällä kaikissa kirkoissa joka päivä. Tämän vuoksi kristikunnassa on soitettu kirkonkelloja keskipäivällä yli 500 vuoden ajan.
Nándorfehérvárin voiton jälkeen turkkilaiset eivät uskaltaneet uhata läntistä maailmaa 70 vuoteen, ja sitä seuranneen valtavan sosiaalisen ja taloudellisen nousukauden ansiosta kapitalismi alkoi saada jalansijaa. Voitto osoitti myös, että kristikunta pystyi puolustamaan arvojaan toimiessaan yhtenä rintamana, koska voiton suurempilukuisesta vihollisesta jakoivat myös länsieurooppalaiset palkkasoturit, joista osa taisteli kuitenkin Turkin puolella. Unkarin katolisen kuningaskunnan ja Balkanin kansojen, erityisesti serbien ja albaanien, välille muodostettiin strateginen liitto, johon myöhemmin kuului myös Valakia. 
Valitettavasti vapaaehtoiset ristiretkeläiset saapuivat ainoastaan Unkarista ja Itä-Eurooppamme alueelta, vaikka solidaarisuuden olisi pitänyt olla silloin vastavuoroista, aivan kuten sen pitäisi nykyäänkin olla. 
Georgios Papastamkos (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, ilmoitan Euroopan parlamentille, että FIFA päätti erottaa Kreikan jalkapalloliiton ja kieltää kansainvälisten otteluiden järjestämisen Kreikassa – maassa, joka järjesti vaikuttavia olympialaisia ja jossa urheiluihanne syntyi. Tätä ei voida hyväksyä.
Vastauksessaan ammattijalkapalloilun lainsäädäntökehystä koskevaan kysymykseen asiasta vastaava komission jäsen Figel' kertoi minulle, että kansallisilla viranomaisilla on perusvastuu urheilun järjestämistä jäsenvaltiotasolla koskevan lainsäädäntökehyksen täsmentämisestä. Komission, joka valvoo perussopimuksia, on taattava, että yhteisön lainsäädäntöä noudatetaan ja sovelletaan kaikilta osin.
FIFA on tehnyt päätöksen, joka heikentää tätä vertikaalista suhdetta Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden välillä ja jota ei voida hyväksyä. Komission jäsentä lainatakseni FIFAn ja UEFAn, siltä osin kuin ne harjoittavat taloudellista toimintaa, on taattava, että ne noudattavat Euroopan yhteisön lainsäädäntöä. Meillä on oikeuskäytäntö.
Catherine Guy-Quint (PSE ).
   – ( Arvoisa puhemies, palestiinalaisen tohtorin ja bulgarialaisten sairaanhoitajien oikeudenkäynti Libyassa aloitettiin uudelleen kolme viikkoa sitten. Valittu oikeudenkäyntijärjestys on erittäin monimutkainen ja vaikeuttaa suuresti työtä, jossa kansainväliset järjestöt auttavat näiden väärin perustein vangittujen ihmisten oikeuksien puolustamisessa. Itse asiassa menettelyyn sisältyy ainoastaan yksi käsittely viikossa. Voitte todeta, kuinka vaikeaa on järjestää heidän puolustustaan. Lisäksi kaikki tietävät, että rikokset, joista heitä syytetään, ovat käytännössä epätosia ja että näitä kansalaisia on pidetty vankilassa ja kidutettu seitsemän vuoden ajan.
Ilmoittakaamme tämän vuoksi yhdessä Libyalle, että ainoa huolenaiheemme nyt ja tulevaisuudessa on auttaa nuoria libyalaisia, jotka ovat saaneet aids-tartunnan. Emme kuitenkaan missään tapauksessa halua, että Libya ottaa kansalaisia panttivangeiksi riippumatta siitä, ovatko he Euroopasta vai jostakin muualta maailmasta. Meidän on sanottava viranomaisille ihmisoikeuksien ja Libyan kunnioituksen nimissä: "vapauttakaa heidät!"
András Gyürk (PPE-DE ). –
   Nabuccon kaasuputkihankkeen toteuttamista koskeva yhteisymmärryspöytäkirja allekirjoitettiin Wienissä viime viikolla. Tämä on ilmeisen hyvä uutinen ajankohtana, jona saamme edelleen pääasiallisesti kielteisiä uutisia maakaasumarkkinoilta.
Alkuvuoden toimitusongelmien jälkeen talveksi ennustetaan lisäongelmia, ja hinnat ovat nousussa. Lisäksi Venäjä käyttää yhä ilmeisemmin kaasuntoimittajan asemaansa poliittisena välineenä tavalla, joka liittyy tähän. Tämä asettaa Euroopan unionin ja eurooppalaiset kuluttajat entistä haavoittuvampaan asemaan.
Tässä tilanteessa Nabuccon putken 20–30 miljardin kuutiometrin kapasiteetti lisäisi tuntuvasti kaasun toimitusvarmuutta Euroopan unionissa vuosikymmenen kuluessa. Tämä perustuisi siihen, että Nabucco tarjoaa samanaikaisesti sekä erilaisia siirtoreittejä että hankintalähteitä, kun taas muut esitetyt ehdotukset tarjoavat ainoastaan vaihtoehtoisen siirtoreitin olemassa olevalle infrastruktuurille.
Tämän vuoksi meidän on suhtauduttava myönteisesti viime viikolla allekirjoitettuun yhteisymmärryspöytäkirjaan ja voimme todeta, ettei Nabuccolla ole tällä hetkellä todellisia kilpailijoita, kun kyse on Euroopan unionin maakaasun toimitusresurssien lisäämisestä. 
Jules Maaten (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, haluaisin kohdistaa huomionne erääseen asiaan. Sibel Yalvac, 21-vuotias henkisesti jälkeenjäänyt nainen Rotterdamista, pidätettiin Indonesian pääkaupungin Jakartan lentokentällä 10. heinäkuuta 2003. Huhtikuun 6. päivänä 2004 hänet tuomittiin siellä kymmeneksi vuodeksi vankeuteen huumeiden salakuljetuksesta. Kaksi itsenäistä hollantilaista asiantuntijaa, psykologi ja ehdonalaisvalvoja, tutki Sibelin ja ilmoitti, ettei tämä ollut täysissä järjissään. Hänen oli vaikea erottaa syytä ja seurausta, hän oli herkkäuskoinen, hän oli omissa maailmoissaan eikä osannut laskea 12:een. Häikäilemättömät rikolliset ovat käyttäneet Sibeliä hyväkseen harjoittaakseen huumekauppaa, ja nyt hän joutuu kokemaan vuosien helvetin.
Indonesiassa vankeja armahdetaan joka vuosi 17. elokuuta olevan itsenäisyyspäivän aikoihin. Olen aloittanut kampanjan yhdessä kotimaani kansalaisen van Bommelin kanssa, joka on Alankomaiden parlamentin alahuoneen jäsen, vaatiakseni Indonesian hallitukselta lempeyttä ja armahdusta Sibelille hänen erityisten olosuhteidensa vuoksi. Sibelin ja hänen epätoivoisen perheensä puolesta käytävä "Auta Sibeliä" -kampanja pyytää tukeasi tässä asiassa. 
Mieczysław Edmund Janowski (UEN ). –
   Arvoisa puhemies, muutama päivä sitten, 29. kesäkuuta, oli Robert Schumanin, joka kuului yhdistyneen Euroopan perustajiin, syntymän 120. vuosipäivä. On häpeä, että tämä vuosipäivä sivuutettiin niin huomaamattomasti. Se on häpeä, koska en tiedä, miltä tästä kunnianarvoisasta valtiomiehestä tuntuisi, jos hän olisi täällä tänään näkemässä, kuinka Euroopan parlamentti murtaa jälleen yhden sellaisen esteen, joka suojelee ihmislajia tuhoisilta biolääketieteellisiltä kokeilta.
Meidän on puhuttava asioista niiden oikeilla nimillä. Ihmisalkioiden ja alkioiden kantasolujen tutkimukseen seitsemännestä puiteohjelmasta, joka on muutoin tarpeellinen, myönnettävä rahoitus luo -lajin kannalta vaarallisen koekentän. Ihmisalkiot eivät ole esineitä, ne ovat sinun, minun ja meidän kaltaistemme ihmisolentojen alkuja. Kuinka tämä sopii yhteen esimerkiksi perusoikeuskirjan kanssa, jonka 1 artiklassa todetaan seuraavasti: "Ihmisarvo on loukkaamaton. Sitä on kunnioitettava ja suojeltava". Miten tämä sopii yhteen sen lainsäädännön kanssa, joka on sitova monissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa Puola mukaan luettuna? Kuinka tämä sopii yhteen monien eurooppalaisten vakaumuksen kanssa? Tämän vuoksi pyydän harkintaa ja tämän päätöksen pysäyttämistä. 
Marta Vincenzi (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, huomautan teille ja muille parlamentin jäsenille huolestuttavasta kehityksestä: havaitsen heikkenemistä EU:n toimielinten ja kuluttajajärjestöjä edustavan kansalaisyhteiskunnan osan välisissä suhteissa. Viimeisin tapahtuma, johon erityisesti haluan viitata (vaikka niitä on ollut muitakin), on se, mitä tapahtui äskettäin Euroopan elintarvikevirastossa.
Asetuksen (EY) N:o 178/2002 25 artiklan mukaan johtokunnan neljästätoista jäsenestä neljällä on oltava – tekstiä lainatakseni – "kuluttajia ja elintarvikeketjun muita sidosryhmiä edustaviin järjestöihin liittyvää kokemusta". Artiklan sanamuoto on "ja" eikä "tai", mutta itse asiassa jäseniksi valittiin ainoastaan sidosryhmien edustajia. 
Tunne Kelam (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, minäkin haluan ilmaista kunnioitukseni niitä Puolan kansalaisia kohtaan, jotka 50 vuotta sitten puolustivat Poznanissa vapauttaan, ihmisarvoaan ja sosiaalista oikeudenmukaisuutta Neuvostoliiton alulle panemaa kommunistista diktatuuria vastaan. Tänä syksynä tulee lisäksi kuluneeksi 50 vuotta Unkarin vallankumouksesta. Nämä merkkipäivät muistuttavat meitä tehtävästä, joka on vielä suorittamatta: historiallisen perintömme yhdistäminen, jotta eri osissa Eurooppaa elävien ihmisten käsitykset historiasta voidaan saattaa yhteen.
Arvoisa puhemies, odotin teidän mainitsevan Poznanin kansannousun johdantopuheenvuorossanne tänään. Huomenna olen kiinnostunut kuulemaan lisää Francon diktatuurista kotimaassanne. Odotan teidän kuitenkin osoittavan yhtä suurta mielenkiintoa Keski- ja Itä-Euroopan historiaan.
Koenraad Dillen (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kävimme täällä viime kuussa keskustelun Antwerpenissä sattuneiden traagisten kuolemantapausten johdosta: 2-vuotias tyttö ja hänen malilainen lastenhoitajansa kuolivat 18-vuotiaan mielisairaan käsiin. Kymmenen päivää sitten kotikaupunkiani Antwerpeniä säikäytti jälleen kerran brutaali ja rasistinen väkivalta, kun kuusi nuorta maahanmuuttajaa surmasi 53-vuotiaan veturinkuljettajan kirkkaassa päivänvalossa ja keskellä kaupungin keskustaa linja-autossa, koska mies uskalsi pyytää heitä olemaan metelöimättä. Tämä tuo mieleeni kaksi ranskalaismiestä, Jean-Claude Irvoas’n ja Jean-Jacques Le Chenadecin, jotka lynkattiin viime vuoden mellakoiden aikana ranskalaisella esikaupunkialueella samankaltaisista syistä.
Myös nämä ovat osoituksia rasismista, joka kohdistuu näissä tapauksissa valkoisia, flaamilaisia ja ranskalaisia kohtaan. Tämän vuoksi rohkenen ilmaista toiveeni, että Euroopan parlamentti, joka on huolissaan muukalaisvihan ja suvaitsemattomuuden kaikista muodoista, järjestää jälleen kerran keskustelun siitä ajankohtaisesta ja kiireellisestä kysymyksestä, joka koskee siirtolaisten läsnäoloon joissakin Euroopan suurkaupungeissa liittyvää räjähdysarkaa tilannetta. Viimeistään silloin voidaan todeta, ettei murhatun maanmieheni hyvin rohkea ele ollut turha. 
Ryszard Czarnecki (NI ). –
   Arvoisa puhemies, allekirjoitin 18 kuukautta sitten yli 50 jäsenen allekirjoittaman vetoomuksen, jossa parlamenttia kehotettiin tukemaan liittymisneuvottelujen aloittamista Turkin kanssa. Lisäksi äänestin Euroopan parlamentissa sen puolesta, että ovi avataan Ankaralle. Tämän vuoksi on sitäkin suuremmalla syyllä pahoiteltava, että maailman sanomalehdissä raportoidaan tänään jälleen kerran katolilaisen papin murhayrityksestä Turkissa. Pappi haavoittui, mutta jäi henkiin. Ikävä kyllä tämä ei ole ensimmäinen ei-islaminuskoiseen kirkonmieheen kyseisessä maassa kohdistunut murhayritys. Edellinen kerta päättyi traagisesti papin kuolemaan. Olen henkilökohtaisesti huolestunut siitä, ettei Turkki ole pystynyt noudattamaan uskonnonvapautta. En ole ainoa, joka on tästä huolissaan. Tämä pidentää Turkin matkaa Euroopan unionin jäsenyyteen. Näin uskovat jopa minun kaltaiseni tukijat, jotka kannattavat Euroopan unionin rakenteiden laajentamista Turkin jäsenyydellä. 
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, ilmaisen syvän huolestuneisuuteni Lähi-idän tilanteen johdosta ja tukeni Palestiinan kansalle.
Israelilaisen sotilaan sieppausta ja Israelin kostotoimia seuranneet toimet vahingoittavat toisaalta palestiinalaisia poliittisena kokonaisuutena, heidän edustajiaan – sekä ministereitä että parlamentin jäseniä – jotka ovat sieppausta kohteena, ja kansalaisia, joilta viedään passit ja oleskeluoikeudet, ja toisaalta köyhdyttävät koko kansaa, koska siltoja, kouluja ja pumppu- ja sähköasemia pommitetaan ja sytytetään palamaan.
Humanitaarisen avun ja sen lisäksi, että kumpaakin osapuolta kehotetaan toimimaan kypsästi ja vastuullisesti, meidän on asetettava myös muita tavoitteita ja eriteltävä tilanne ja syyt sekä kummankin osapuolen päämäärät ja niiden saavuttamiseen käytettävät keinot. Meidän on analysoitava myös omaa poliittista toimintaamme.
EU:n kansalaiset vaativat meitä puolustamaan lainmukaisuuden, kansainvälisen oikeuden ja solidaarisuuden periaatteita. He vaativat meitä myös puolustamaan EU:n kansallisia ja yhteisön resursseja, joita käytetään rahoittamaan palestiinalaishallinnon infrastruktuuritöitä, jotka sittemmin tuhotaan Israelin hyökkäyksissä. 
Maria Badia i Cutchet (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, tänä iltapäivänä päätetään siitä, voivatko Katalonian, Baskimaan ja Galician kansalaiset lopultakin alkaa käyttää äidinkieliään Euroopan parlamentissa.
Toivon, että Katalonian ja Galician parlamenttien puhemiesten kirjeet, jotka on osoitettu puheenjohtajavaltiolle, auttavat voittamaan niiden ihmisten kunnioituksen ja tuen, jotka ovat vastustaneet sitä, mikä on merkittävä edistysaskel yli 11 miljoonan kyseisen kielen puhujan lähentämiseksi Euroopan unioniin.
Kyseessä on vain yksi askel, ensiaskel, jonka pohjalta meidän on edettävä kohti näiden kansalaisten, jotka ovat tehneet eurooppalaisesta perinteestään ja kutsumuksestaan yhden demokraattisten yhteiskuntiensa pilareista, oikeuksien täyttä tunnustamista.
Hyvät parlamentin jäsenet, täsmennän lisäksi, että puoltaessamme sitä, että Espanjan valtion kansalaiset käyttävät näitä Espanjan muita virallisia kieliä suhteissaan unioniin, puolustamme myös nykyisten EU:n jäsenvaltioiden kielten kaikkien puhujien kielellisiä oikeuksia – oikeuksia, joita ei ole vielä täysin tunnustettu Euroopan parlamentin tavanomaisessa toiminnassa. Annamme täyden tukemme näille kansalaisille. 
Puhemies.
   Hyvä jäsen Badia, kiitän teitä. Kiitos, että huomautitte minulle Katalonian ja Galician parlamenttien puhemiesten kirjeistä, joita ei ole määrä toimittaa puhemiehistölle tänään. Parlamentin yksiköt varmistavat, ovatko kyseiset kirjeet saapuneet vai ovatko ne vielä matkalla tänne. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ).
   – Tervehdin tähän täysistuntoon Azambujasta, Portugalista, saapuneita Opel General Motorsin työntekijöitä, jotka parhaillaan kamppailevat työpaikkojensa ja yhtiön tulevaisuuden puolesta, koska uhkana on valmistuksen siirtäminen ulkomaille. Jos tämä uhka toteutuu, menetetään tuhansia työpaikkoja, ja sen sosiaaliset ja taloudelliset vaikutukset ovat tuhoisat.
Parlamentti on hyväksynyt joukon päätöslauselmia, joissa esitetään useita yritysten toiminnan siirtämistä koskevia suosituksia. Tämän vuoksi pidän erittäin tärkeänä, että parlamentti tutkii, millaisia aloitteita komissio on tehnyt sellaisten toimenpiteiden toteuttamiseksi, jotka koskevat ensiksikin työllisyyttä ja paikallista kehittämistä koskevien pitkän aikavälin sopimusten edellyttämistä, jotta yhteisön tukia voidaan myöntää, kuten parlamentti on ehdottanut. Lisäksi on selvitettävä aloitteet, jotka koskevat sellaisia yrityksiä koskevan rekisterin perustamista, jotka siirtävät toimintaansa ja ottavat suoraan tai välillisesti vastaan julkisia kannustimia eivätkä siten täytä sopimusvelvoitteitaan. Samoin on selvitettävä aloitteet, jotka koskevat yhteisön rahoituksen epäämistä tai vaatimusta palauttaa se, kun kyseessä ovat yritykset, jotka eivät täytä sopimusvelvoitteitaan kaikilta osin – mietin, kuinka monta kertaa näin on tehty. Lisäksi on tutkittava komission aloitteet, jotka koskevat komission toteuttamia käytännön toimia työntekijöiden tukemiseksi ja talouden elpymisen edistämiseksi alueilla, joilta yritysten toimintaa on siirretty muualle, sekä toimintasääntöjen laatimista, jotta yritysten toiminnan siirtäminen voidaan estää. 
Csaba Sándor Tabajdi (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kohdistaa huomionne erääseen toiseen äskettäiseen syrjintätapaukseen. Kollegani vuokrasi auton Brysselin Europcarista ajaakseen Strasbourgiin. Vuokrausyhtiön edustaja selosti hänelle, ettei autoa saanut käyttää itäisissä maissa, ja osoitti kielletyt alueet. Mielestäni se oli hyvin outoa, koska Europcar toimii kaikissa uusissa jäsenvaltioissa. Kuinka se on mahdollista?
Vuokrasin itse autoja kahden vuoden ajan Budapestissa ja sain ajaa Budapestista Brysseliin. En kuitenkaan matkustanut Brysselistä Budapestiin saman yhtiön autolla. Annetun selityksen mukaan alue on hyvin vaarallinen. Tilastot osoittavat, että Sloveniassa ja Unkarissa varastetaan vähemmän autoja kuin joissakin 15 vanhasta EU:n jäsenvaltiosta. Kyseessä on epäilemättä yksityiskohta, mutta se tuo mieleen puolalaisen putkimiehen tapauksen. 
Puhemies.
   Selvitämme, mitä on tapahtunut, jotta voimme estää kaikenlaisen syrjinnän, ja koska emme voi antaa tällaisten tapausten lisääntyä. Puolalaisen putkimiehen jälkeen belgialaisen auton tapaus on jo liikaa.
Olen varma, että komission jäsen McCreevy on pannut tämän tarkasti merkille. 
Giusto Catania (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puhun vain muutaman tunnin takaisesta vakavasta tapauksesta: 18 siirtolaista on hukkunut pyrkiessään Kanariansaarille, ja kaksi muuta siirtolaista löydettiin tänä aamuna kuolleina Melillaa ympäröivän aidan luota Marokon ja Espanjan välisellä alueella.
Melillan hallituksen edustajan antaman lausunnon mukaan vaikuttaa siltä, että kyseiset kaksi henkilöä on ammuttu kuoliaiksi. Me Euroopan parlamentin jäsenet olemme jo aikaisemmin tuominneet sen, että Espanjan kansalliskaarti käyttää tuliaseita maahanmuuttajia vastaan. Espanjalainen päivälehti väittää, että käsiaseilla on peloteltu maahanmuuttajia, jotka yrittävät ylittää Melillan rajan.
Arvoisa puhemies, mielestämme kaikki tämä on hyvin vakavaa ja tiedustelemme teiltä, voisiko puhemiehistö varmistaa näiden väitteiden paikkansapitävyyden sen määrittämiseksi, onko totta, että Espanjan kansalliskaarti on käyttänyt tuliaseita, jotta maahanmuuttajat eivät voisi kiivetä Melillan aidan yli.
Pidämme kaikkea tätä hyvin vakavana ja katsomme, että Euroopan parlamentin pitäisi puuttua pikaisesti tähän asiaan, jotta kuolemantapaukset Marokon ja Espanjan välisellä rajalla saadaan loppumaan. 
Bogdan Golik (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, kiinnitän huomionne ongelmaan, joka nousi esiin muutama viikko sitten ja on osoitus viime vuonna syntyneen ongelman uusiutumisesta. Asia koskee ratsioita puolalaisissa rakennusalan yrityksissä Saksassa ja tällaisten yritysten tuhoamista. Monet yritykset eivät uskalla puhua tästä, ja jotkin niistä ovat kertoneet tapauksista, joita sattuu varainhoito- tai tullivirkamiesten suorittamien tarkastusten aikana ja jotka tuovat mieleeni toisen maailmansodan tapahtumat.
Annan ainoastaan yhden esimerkin: 250 virkamiestä tarkasti viime viikkojen aikana -yrityksen, joka on toiminut Saksan markkinoilla 16 vuoden ajan. Saksalainen sanomalehti julkaisi etusivullaan valokuvan puolalaisesta työntekijästä seisomassa seinän edessä kädet ylhäällä seinää vasten, samalla kun tulli- ja varainhoitovirkamiehet tarkastivat häntä. Yritys on toiminut 16 vuoden ajan. Sen tietokoneet takavarikoitiin, samoin 1,2 miljoonan euron rahamäärä. Kuinka tällaisten yritysten odotetaan toimivan Euroopan unionissa? 
Bairbre de Brún (GUE/NGL ). –
Irlannin rauhanprosessi on kriittisessä vaiheessa. Irlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukset ovat asettaneet 24. marraskuuta 2006 määräajaksi, johon mennessä poliittisten puolueiden välinen sopimus on saavutettava. Ian Paisleyn johtama Demokraattinen unionistipuolue (DUP) ei ole kuitenkaan osoittanut minkäänlaista mielenkiintoa yhteiseen vallankäyttöön tai edistykseen, ja nämä kaksi hallitusta ovat antaneet hyväksyntänsä sille, ettei edistystä tapahdu.
Irlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitusten on toteutettava toimia niin sanotun Pitkäperjantain sopimuksen, joka on vuonna 1998 tehty kansainvälinen sopimus, panemiseksi täytäntöön täysimääräisesti. Kehotan puheenjohtajavaltio Suomea kannustamaan kaikkia asianomaisia etenemään asiassa ja pyydän parlamenttia ja puhemiestä yhtymään tähän pyyntöön. Ilman tällaista edistystä rauhanprosessi on vaarassa murentua entisestään. 
Siiri Oviir (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, kirjallisessa kannanotossaan kommunisti Daniel Strož syyttää virolaisia juutalaisten joukkoteloituksesta toisen maailmansodan aikana. Se on törkeä valhe, joka ei perustu tosiasioihin. Juutalaiset ovat päinvastoin eläneet virolaisten kanssa yhtenä perheenä vuosisatojen ajan. Jo vuonna 1925 Virossa säädettiin lailla etnisten vähemmistöjen oikeudesta omaan kulttuuriin. Se oli tuolloin poikkeuksellista koko maailman mittakaavassa, ja juutalaiset merkitsivät valtiomme Kultaiseen kirjaansa.
Toisen maailmansodan aikana virolaiset auttoivat ja pelastivat juutalaisia, ja sen muistoksi on istutettu kiitollisuuden puu Yad Vashem -puistoon Jerusalemissa. Viro oli ainoa miehitetty maa, jossa kiihotustoimet eivät onnistuneet. En tiedä, mikä sai Daniel Strožin julkaisemaan väitteensä. Oliko se typeryyttä vai jotakin muuta? Sillä ei ole väliä. 
Dariusz Maciej Grabowski (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, varsovalainen autotehdas, jonka omisti vuoteen 2000 asti korealainen yritys Daewoo, onnistui välttämään konkurssin, maksoi pois 92 prosenttia veloistaan ja leikkasi kaksi kolmannesta työpaikoista tehtaan johdon ja henkilöstön määrätietoisuuden ansiosta. Tehdas pyysi Puolan hallitukselta lainaa rakenneuudistussuunnitelman mukaisesti. Lainan saamiseksi tarvitaan kilpailuasioista vastaavan komission jäsenen suositus. Tehtaalla on arvokkaita pitkäaikaisia sopimuksia, mikä tarkoittaa, ettei hyväksynnän saamisen lainalle olisi pitänyt olla vaikeaa. Puolan talousministerin käytyä Brysselissä tiedotusvälineissä on kuitenkin raportoitu siitä, että kilpailuasioista vastaava komission jäsen kieltäytyy suosittamasta lainaa. Tämä vahingoittaa tehdasta ja merkitsee yritystä ajaa se konkurssiin, ja ennen kaikkea se on vahingollista terveelle kilpailulle Euroopan unionissa.
Brysselin virkamiesten kieltäytyminen on osoitus siitä, etteivät he toimi yhteisen hyvän, vaan tiettyjen valikoitujen pääomaryhmien ja autoyhtiöiden etujen nimissä. Emme voi tukea sitä. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Wallisin laatima Equitable Life Assurance Society -yhtiön kriisiä käsittelevän tutkintavaliokunnan väliaikainen mietintö (A6-0221/2006) Equitable Life Assurance Society -yhtiön kriisistä (2006/2026(INI). 
Diana Wallis (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, on suuri ilo esitellä väliaikainen mietintömme, ja haluaisin kiittää sihteeristöämme, valiokunnan puheenjohtajaa ja jäseniä heidän tuestaan ja toimistaan. Tämän mietinnön lähtökohtana on ollut tuhansien EU:n kansalaisten tuhoisa henkilökohtainen tapahtuma: he ovat menettäneet eläkesijoituksensa. Meillä Euroopan parlamentin jäsenillä on nyt edessämme haastava tehtävä käyttää valvontavaltaamme EU:n lainsäädännön alalla. Meillä on ehkäpä ainutkertainen mahdollisuus tarkastella yksityiskohtaisesti EU:n lainsäädännön täytäntöönpanomenettelyä yhden tietyn direktiivin pohjalta. Ovatko toimielimet toimineet oikein? Ovatko jäsenvaltiot toimineet oikein? Miten voimme suoriutua paremmin tulevaisuudessa? Tämä sopii hyvin laajempaa ja parempaa lainsäädäntöä koskevalle asialistallemme.
Haluan aluksi käsitellä kahta menettelyyn liittyvää näkökohtaa tämän väliaikaisen mietinnön esittelyn yhteydessä: yhtä yleisluonteista näkökohtaa ja yhtä erityistä näkökohtaa. Tämä on ensimmäinen tällainen tutkintavaliokunta kymmenen vuoden aikana. Joka kerta voimme oppia, miten asia hoidetaan paremmin vastaisuudessa, jotta voimme kehittää omaa institutionaalista tietämystämme.
Kuten aina, meitä on pyydetty laatimaan väliaikainen mietintö, mutta asianmukaisen mietinnön laatimiseksi meillä on oltava saatavana kaikki todisteet, kaikki tutkimukset ja kaikki vastaukset kyselyihimme. Väliaikaisen mietinnön laatiminen muotoseikkana vie ylimääräistä aikaa, mutta haluamme tietenkin pitää kollegamme ajan tasalla tapahtumien kulusta. Ehkäpä voimme pohtia tätä kysymystä tulevaisuuden varalta.
Seuraavaksi tarkastelen mainitsemaani erityistä näkökohtaa. Tutkimme tätä tapausta EU:n näkökulmasta. Yhdistyneessä kuningaskunnassa on jo tehty kattavia tutkimuksia, ja Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin oikeusasiamiehen on määrä toteuttaa vielä jopa perusteellisempi tutkinta marraskuussa 2006. Meidän olisi hölmöä julkaista mietintömme ennen kuin saamme tietoomme kyseisen raportin todennäköisesti sisältämät tiedot. Yhdistyneen kuningaskunnan oikeusasiamiehellä on ollut hyvät mahdollisuudet tutustua moniin Yhdistyneen kuningaskunnan toimijoihin tässä murheellisessa tapahtumassa. Meidän ei ole järkevää toistaa näitä toimia, muttei ole myöskään mitään järkeä jättää huomioimatta näitä tuloksia. Tarvitsemme siis vähän lisäaikaa. Tämä tuodaan esiin mietinnössä, ja pyydämme parlamenttia hyväksymään pyyntömme ja antamaan meille vielä pari kuukautta aikaa laatia lopullinen mietintö.
Tarkastelen seuraavaksi asian perustana olevaa tilannetta. Se esitellään valtaosin mietinnön liitteessä. Olemme vahvistaneet työmenetelmämme, joka sisältää useita jo toimeksi annettuja vertailevia tutkimuksia. Olemme jo kuulleet monista todisteista ennen kaikkea useilta tapahtuman uhreilta. Heidän kertomuksensa ovat olleet sydäntäsärkeviä. Ne ovat tehneet minut vihaiseksi – olen vihainen, koska he ovat joutuneet pettymään rahoituspalvelujen sisämarkkinoilla saamiensa kokemusten takia. Heille sisämarkkinat eivät ole merkinneet parempaa valinnanvaraa vaan säästöjen menetystä ilman minkäänlaisia oikeussuojamekanismeja.
Olemme saaneet tarkempaa tietoa komission täytäntöönpanotarkastuksista – tai pikemminkin muistilistasta. Ehkä meidän on järjestettävä vastaisuudessa useampia tarkistuksia. Olemme nähneet, miten vaikeaa EU:n säädöksiä on sisällyttää jäsenvaltioiden oikeus- ja sääntelyjärjestelmien voimassa oleviin rakenteisiin. Ne eivät aina sovi yhteen. Olemme nähneet, miten yhteisön oikeuden nimenomaisilla säädöksillä voidaan herättää aiheettomia odotuksia, ja tässä tapauksessa odotukset ovat koskeneet korvausmekanismien saatavuutta. Jotakin voi hävitä käännösvaiheessa, kun säädös sisällytetään jäsenvaltioiden lainsäädäntöön.
Tässä palapelissä on eräs suuri puuttuva osa: mahdollisuus viedä asia oikeuteen. Missä tämä oikeus on alkuperämaajärjestelmässä? Meidän kaikkien olisi opittava tästä tapauksesta. Tässä tutkinnassa olemme kuulleet, miten uhreja passitetaan paikasta toiseen. Komissio on nyt myöntänyt meille lähettämässään kotivaltion ja vastaanottavan valtion viranomaisia koskevassa huomautuksessaan, ettei tämä toimi. Luen tekstin ääneen: Direktiivi voi toimii moitteetta vain, jos kotivaltion ja vastaanottavan valtion viranomaiset tekevät hyvää yhteistyötä. Tilanne ei ole tyydyttävä, jos vastaanottavan valtion viranomaiset pyytävät loukattuja vakuutuksenottajia kääntymään kotivaltion viranomaisten puoleen, minkä jälkeen kotivaltion viranomaiset lähettävät heidät takaisin vastaanottavan valtion viranomaisten luo, jolloin he eivät saa asiaansa kummankaan viranomaisen käsittelyyn. Komissio aikoo jatkaa keskusteluja jäsenvaltioiden kanssa. Toivon todellakin sitä! Toivon, että tutkinnalla voimme korjata vähintäänkin tämän vääryyden.
Tähän tilanteeseen olemme päässeet tässä vaiheessa, mutta toivon, että pääsemme vielä paljon pidemmälle. 

Charlie McCreevy,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen McGuinnessin johtamaa tutkintavaliokuntaa ja esittelijä Wallisia, erinomaisesta työstä Equitable Life -yhtiötä koskevassa kysymyksessä.
Tänään tarkasteltavassa väliaikaisessa mietinnössä esitetään hyödyllinen yhteenveto valiokunnan tehtävästä ja työohjelmasta. Kuten mietinnössä todetaan, on vielä liian varhaista tehdä päätelmiä. Valiokunta jatkaa todisteiden keräämistä. Odotamme kaikki kiinnostuneina Yhdistyneen kuningaskunnan oikeusasiamiehen toista raporttia.
Komissio on alusta alkaen ilmoittanut olevansa halukas tekemään tutkintavaliokunnan kanssa kattavaa yhteistyötä. Olemme toimittaneet kaikki valiokunnan pyytämät asiakirjat ja tiedot ja annamme vastakin kaiken mahdollisen tukemme. Tulen mielelläni keskustelemaan valiokunnan kanssa marraskuussa.
Equitable Life -yhtiötä koskeva kysymys on aiheuttanut paljon ahdistusta ja taloudellisia tappioita monille kansalaisille, ja meidän on tehtävä tästä asianmukaiset päätelmät tulevaisuuden varalle. Parhaillaan käynnissä olevan Solvenssi II -vakutuushankkeemme tavoitteena onkin edistää EU:n kaikkien vakuutusyritysten taloudellista vahvuutta. Solvenssi II -hankkeella pyritään parantamaan vakuutuksenottajien suojaa sekä uudistamaan ja syventämään EU:n sääntelyä ja valvontaa vakuutusalalla. Vakuutusyrityksiin aletaan soveltaa vakavaraisuusvaatimuksia, jotka perustuvat riskiperusteisiin laskelmiin. Solvenssi II -hankkeessa yhdenmukaistetaan vakuutusvastuiden laskemista ja edistetään samalla valvontakäytänteiden lähentymistä.
Olen vakuuttunut siitä, että näillä toimilla luodaan puitteet, joiden avulla estetään tällaisen talouskriisin toistuminen. 
Robert Atkins,
   . Arvoisa puhemies, tunnen olevani piikki kahden ruusun, tänään niin taitavasti puhuneen esittelijä Wallisin ja valiokunnan puheenjohtajana toimivan etevän ja hurmaavan jäsen McGuinnessin, välillä. Huomaan usein joutuneeni näiden kahden väliin, mutta he ovat tehneet erinomaista työtä. Esittelijä Wallisin tänään esittämät toteamukset todistavat sen.
Olemme järjestäneet useita kokouksia. Monet järjestöt ja yksittäiset ihmiset ovat esittäneet niissä todisteita, jotka ovat saavat minut vakuuttuneeksi siitä, että tämä erityisvaliokunta on ollut hyvin tarpeellinen. Olemme olleet hyvin vaikuttuneita, vihaisia ja jopa liikuttuneita ihmisten meille kertomien asioiden ja heidän kokemiensa taloudellisten ja henkisten menetysten takia. Olemme myös kuulleet joitakin sääntelystä vastuussa olevia henkilöitä. Toistaiseksi ei mielestäni ole mitään todisteita laiminlyönnistä tai rikollisesta toiminnasta, vaan luonnehtisin heidän menettelyään tässä vaiheessa hyväntahtoiseksi itseriittoisuudeksi.
Tähän mennessä ei ole tehty selviä päätelmiä, mutta eräs aukko on kuitenkin paljastettu. Jos saksalainen tai irlantilainen ostaa vakuutuksen brittiläiseltä yritykseltä, Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäätäjä on vastuussa kyseisen yrityksen moitteettomasta taloudesta. Saksan tai Irlannin lainsäätäjillä ei näytä olevan tässä minkäänlaista tehtävää, mutta se ei auta EU:n kansalaista, jolle on epäkäytännöllistä, hankalaa ja kallista saattaa asiansa Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäätäjän käsiteltäväksi, vaikka hän olisikin siihen halukas.
Komission on tarkasteltava asiaa. Jatkamme tutkimustamme, mutta meillä ei ole mitään taikasauvaa, jolla voisimme palauttaa huolestuneiden vakuutuksenottajien omaisuuden. Kuten esittelijä Wallis totesi, meidän on tukittava porsaanreiät, otettava opiksemme menneistä ja parannettava tilannetta ensi kerralla etenkin komission toimien osalta. 
Proinsias De Rossa,
   . Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen, että keskustelemme tänä iltana Wallisin väliaikaisesta mietinnöstä, jonka tutkintavaliokunta on hyväksynyt pitkälti yksimielisesti.
Eräs tämän kysymyksen erikoisista piirteistä on se, että Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopuolella asuvat ihmiset, jotka ostivat Equitable Life -yhtiön vakuutuksia, luulivat, että heillä on Euroopan unionin antama suoja ja että heidän kotivaltionsa lainsäätäjät suojelisivat heitä. Muutama vuosi sitten he kuitenkin huomasivat, ettei heillä ole minkäänlaista suojaa. Kun 8 300 irlantilaista ja noin 4 000 saksalaista sijoittajaa, jotka laittoivat rahaa säästöön eläkkeitään varten, ottivat yhteyttä kotivaltionsa sääntelyviranomaisiin, heitä pyydettiin kääntymään Yhdistyneen kuningaskunnan sääntelyviranomaisten puoleen. Ihmiset eivät odottaneet tällaista kohtelua.
Mietinnössä korostetaan erästä toista tärkeää näkökohtaa, nimittäin sitä, miten tämä asia on päätynyt parlamenttiin vetoomusvaliokunnan kautta. Kyseinen valiokunta on eräs tehokkaimmista keinoista tuoda Euroopan unioni lähemmäs kansalaisia.
Komission jäsen ja muut ovat todenneet, että on liian varhaista tehdä päätelmiä. Olen kuitenkin tehnyt muun muassa sen päätelmän, että meidän on pohdittava perusteellisesti rahoituspalvelujen sääntelytapaa, sillä odotamme näköjään lainsäätäjän hoitavan kahta hyvin erilaista tehtävää. Odotamme sen suojelevan sekä rahoituspalvelumarkkinoiden vakautta että sijoittajan etuja. Tämä voi olla mahdollista yhdellä tasolla, sillä eläkerahastosijoittaja toivoo selvästikin vakaita markkinoita. Tosipaikan tullen – kun valtiovarainministeriölle voidaan esittää suuria vaateita – suojeleeko sääntelyviranomainen markkinoita vai sijoittajaa? Tässä tapauksessa Yhdistyneen kuningaskunnan valtiovarainministeriö oli välittömästi vastuussa Equitable Life -yhtiön toiminnan sääntelystä, ja se olisi saanut vastata miljardien Englannin puntien suuruisista vaatimuksista, jos se olisi todennut, että Equitable Life -yhtiön toiminta on lopetettava. Se ei tehnyt sitä. Solvenssi II -hankkeen yhteydessä meidän on mielestäni tarkasteltava perusteellisesti, mitä sääntelyviranomaisen odotetaan tekevän, ja eriytettävä nämä kaksi tehtävää. 
Paul van Buitenen,
   . Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi kiittää esittelijä Wallisia mietinnöstä. Olen samaa mieltä siitä, että on liian varhaista tehdä päätelmiä, mutta haluan kuitenkin esittää muutaman huomautuksen.
Ensimmäinen huomautukseni koskee vakavaraisuutta. Sillä, olisiko yrityksen katsottava olleen vakavarainen kriisiä edeltäneenä aikana vai ei, on monia seurauksia. Se vaikuttaa vakuutuksenottajan mahdollisuuksiin puolustaa oikeuksiaan ja etujaan, mutta sillä on merkitystä myös tarkasteltaessa Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten ja mahdollisesti komission vastuuta.
Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat korostaneet voimakkaasti, että Equitable Life -yhtiöllä ei ole koskaan ollut vaikeuksia vakavaraisuuden kanssa ja että se on aina noudattanut EU:n lainsäädäntöä. Lisäksi Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset huomauttivat, että vakuutusyrityksiä voidaan arvioida monin eri tavoin. Jos vakavaraisuus voidaan selvittää usealla eri laskutavalla, miten on mahdollista tehdä asianmukainen analyysi?
Direktiivillä pyritään selvästikin varmistamaan, ettei vakuutusyhtiötä johdeta siten, että vaarannetaan yrityksen vakavaraisuus pitkällä aikavälillä. On myös selvää, että direktiivissä jäsenvaltiot velvoitetaan toteuttamaan yrityksen, sen hallituksen jäsenten tai johtajien tai yrityksessä määräämisvaltaa käyttävien henkilöiden osalta sellaisia toimenpiteitä, jotka ovat asianmukaisia ja tarpeellisia vakuutettujen etuja vaarantavien epäkohtien välttämiseksi tai poistamiseksi.
Epäilen, onko näin tehty. Sillä, että Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat aina pitäneet Equitable Life -yhtiötä vakavaraisena, on seurauksia muiden maiden asiakkaille ja viranomaisille. Vaikuttaa siltä, että Irlannissa ja Saksassa sekä asiakkaat että viranomaiset yllättyivät, kun kriisi puhkesi.
Toinen huomautukseni liittyy alkuperämaaperiaatteeseen ja seurantaa ja tiedottamista koskevaan kysymykseen. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset, jotka olivat vastuussa yrityksen toimien seurannasta myös muissa jäsenvaltioissa, eivät koskaan tiedottaneet ongelmasta kyseisille jäsenvaltioille. Tämä saattoi johtua siitä, etteivät viranomaiset halunneet tunnustaa asiaa. Jälkiviisaasti katsottuna näyttää rehellisesti sanoen siltä, ettei valvonta ole toiminut.
Toinen alkuperämaasääntöön liittyvä ongelma on se, että kuluttajilla, joita on pompoteltu edestakaisin jäsenvaltioiden viranomaisten välillä, ei ole käytettävissään oikeussuojamekanismia. Kuluttajat, jotka uskoivat, että Euroopan unioni takaisi heille samanlaisen aseman ja samanlaiset takeet riippumatta siitä, ostavatko he vakuutuksen yhtenäismarkkinoilta vai kotimaan markkinoilta, huomaavat joutuneensa tilanteeseen, jossa kukaan ei ota vastuuta heidän pyrkimyksistään saada vahingonkorvausta.
Kuluttajien näkökulmasta alkuperämaaperiaate näyttää muuttuneen todelliseksi pingispeliksi. EU:n lainsäädännössä näyttää olevan tässä kohtaa suuri tyhjiö. EU:n olisi ryhdyttävä lisätoimiin yksittäisten kansalaisten suojelemiseksi. 
Marcin Libicki,
   . Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi onnitella jäsen Wallista, joka on hyvin kokenut juristi ja erinomainen esittelijä. Jäsen Wallis on esitellyt meille useita laatimiaan mietintöjä, joille on ollut ominaista hyvin täsmällinen juridinen kieli ja loistavan selkeä tosiseikkojen kuvaus. Jäsen Wallis on myös vetoomusvaliokunnan jäsen. Minulla on kunnia ja ilo työskennellä hänen kanssaan kyseisessä valiokunnassa, ja olen aina kunnioittanut suuresti hänen työtään. Tämä koskee myös mietintöä, josta keskustelemme tänään.
Equitable Life -yhtiötä koskeva kysymys lähetettiin ensin vetoomusvaliokunnalle. Valiokunta on hyvin tyytyväinen siihen, että tästä aiheesta keskustellaan Euroopan parlamentin täysistunnossa.
Vakuutusasiat ovat hyvin arkaluonteisia kysymyksiä. Muistamme kaikki hyvin Lloydsin tapauksen, jota tarkastelimme hiljattain. Tällaiset tapaukset aiheuttavat vahinkoa monille ihmisille ja nyt esillä olevassa tapauksessa useille tuhansille ihmisille, jotka uskoivat tulevaisuutensa Equitable Life -vakuutusyhtiön käsiin. Juuri kun he tulevat eläkeikään, käy ilmi, ettei heille ole jäänyt mitään varoja ja että heille on tehty suurta vääryyttä. Meidän on tarkasteltava tätä kysymystä hyvin tarkasti, mutta tähän asiaan liittyy myös eräs toinen näkökohta, nimittäin toimiemme tehokkuus. Esittelijä Wallis totesi hyvin nasevasti, ettei kyse ole yksistään direktiivin täytäntöönpanosta tai hyväksymisestä, vaan kyse on sekä direktiivin täytäntöönpanosta että jokaisen, jota direktiivi koskee, ottamisesta mukaan toimiin.
Tässä piilee eräs usein toistuva ongelma, nimittäin se, että Euroopan parlamentin ja Euroopan unionin muiden toimielinten päätökset eivät aina ole niin tehokkaita kuin niiden pitäisi. Meille pitäisi olla tärkeää, että parlamentin omaksuma kanta (tarkoitan tässä yhteydessä vakuutustapauksia ja etenkin Equitable Life -yhtiötä koskevaa kantaa) pannaan täytäntöön täysimääräisesti siten, ettei se jää ainoastaan parlamentin päätöksen tai parlamentin päätöslauselman tasolle. Sillä on hyvitettävä hyvin suurelle ihmismäärälle koituneet vahingot, ja tältä osin on äärettömän tärkeää, että teemme työmme tehokkaasti.
Esittelijä Wallis ehdotti mietinnössään, että parlamentin olisi tarkasteltava tätä asiaa ja omaksuttava kanta, jolla helpotetaan valiokunnan työtä tulevaisuudessa. Vetoan hartaasti parlamenttiin, jotta se kannattaisi kaikkia ehdotuksia, jotka esittelijä Wallis on esittänyt mietinnössään tutkintavaliokunnan puolesta.
Onnittelen esittelijä Wallista ja toivon, että pääsemme tyydyttävään lopputulokseen myös niiden ihmisten näkökulmasta, jotka ovat joutuneet kärsimään Equitable Life -yhtiön takia. 
Ashley Mote (NI ). –
   Arvoisa puhemies, tämä on minulle harvinainen tilaisuus: minulle on annettu yli minuutti puheaikaa, ja kerrankin olen kaikkien kanssa samaa mieltä!
Haluaisin korostaa paria esiin otettua asiaa ja tarkastella niitä hieman eri näkökulmasta. Esittelijä Wallis on tarkastellut muutamia käytännön kysymyksiä, samoin kuin Robert Atkins. On totta, että meillä on ollut useita mahdollisia todistajia listallamme. Olemme jo kuulleet heistä muutamia, mutta meidän on vielä kuultava monia muita, jos se on mahdollista, myös kaikkein tärkeimpiä todistajia.
Eräs toinen käytännön ongelma on se, että liian monet näistä todistajista ovat tulleet kuultavaksi samaan kokoukseen, joten heidän kuulemiseen on jäänyt hyvin vähän aikaa. Mitään todellista ristikuulustelua ei ole järjestetty. Heitä ei ole vaadittu valalle, emmekä ole pystyneet haastamaan heitä todistajiksi, ja käytännön ongelmana on tulkkausta koskeva välttämätön edellytys. Kokonaisuutena nämä ovat melko vakavia puutteita, vaikka koko valiokunta tekeekin parhaansa niiden ratkaisemiseksi.
Havainnollistaakseni sitä, mistä puhun, totean, että Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus oli paikalla suurin joukoin. Valtiovarainministeriön edustaja, rahoituspalveluviranomaiset ja hallituksen vakuutusmatemaatikot saapuivat paikalle yhdessä, ja he olivat selvästikin harjoitelleet oman osuutensa viimeistä piirtoa myöten. He metsästivät laumana ja pysyivät yhdessä, emmekä pystyneet saamaan heitä erilleen emmekä tarkastamaan tosiasioita, sillä he eivät myöntäneet eivätkä tunnustaneet mitään. Lisäksi he vastasivat kiertäen erityisiin kysymyksiin. Eräs kuvaava esimerkki tästä on se, miten he kielsivät hallituksella tai asiasta vastaavalla ministeriöllä olleen mitään tietoa Equitable Life -yhtiötä koskevista ongelmista kymmenen vuoden aikana, ennen kuin me saimme tietää niistä – vaikka meillä on todisteita siitä, että ne olivat tienneet asiasta.
Muiden esiin tuomasta yhteistä hallintoa koskevasta näkökohdasta totean, että tässä tapauksessa yhteinen hallinto tuntuu merkitsevän hallinnon puuttumista kokonaan. Irlantilaiset luulivat, että Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus seurasi Equitable Life -yhtiön toimintaa. Jos se seurasi, se ei ainakaan sanonut mitään. Näin ollen irlantilaiset pidettiin pimennossa.
Jos esimerkiksi latvialainen rahoituspalveluyritys aloittaisi tänään liiketoiminnan eri puolilla Euroopan unionia, jokainen jäsenvaltio olettaisi Latvian hallituksen olevan tyytyväinen, mutta näin ei välttämättä ole. En arvostele tällä Latviaa, vaan tämä on vain yksi esimerkki. Jos kyseinen yritys sijaitsisi Euroopan unionin ulkopuolella, jokainen jäsenvaltio toteuttaisi perusteellisen tarkastuksen. Se on tässä ongelmana. 
Mairead McGuinness (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, tutkintavaliokunnan puheenjohtajana voin vakuuttaa jäsen Motelle, että todistajat, jotka eivät ole vielä vastanneet, palaavat vielä – meillä on siitä takeet! Kehotan valiokunnan jäseniä terävöittämään kuulustelutaitojaan, jotta saamme vastauksia, sillä se on ensisijainen tavoitteemme. Haluan sanoa kaunopuheiselle ystävälleni Robert Atkinsille, että vaikka hän kuvaili minua ja esittelijää ruusuiksi, pyrimme pikemminkin olemaan piikkejä järjestelmässä, sillä siinä on jotain mätää. Ihmiset ovat polttaneet pahasti näppinsä, ja järjestelmä on pettänyt heidät.
Olemme kuulleet kaikilta vetoomuksen esittäjiltä yksittäisten henkilöiden kohtaamasta kriisistä. Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että tämä väliaikainen mietintö on eräänlaista ajanvietettä, mutta se on silti tärkeä, koska sillä herätetään parlamentin jäsenet pohtimaan tämän asian merkitystä. Äänestämme parlamentissa, menemme kotiin ja unohdamme, että jäsenvaltiot panevat täytäntöön täällä toimitetut äänestykset parin vuoden kuluessa. Toisinaan teemme virheitä lainsäätäjinä, ja mielestäni Equitable Life -yhtiö voisi olla siitä todiste.
Emme ole tehneet vielä minkäänlaisia päätelmiä, mutta eräs asia, jonka olemme todenneet, on se, että sääntelyviranomaiset ovat pelanneet pallottelupeliä vakuutuksenottajien kanssa. On tärkeää puida vastaanottavan valtion oikeuksia ja kotivaltion velvollisuuksia.
Mielestäni meidän on saatava vastaus erääseen avainkysymykseen. Toiset sanovat tietävänsä vastauksen, mutta minä en ole pystynyt tekemään mitään päätelmää. Kuka tiesi Equitable Life -yhtiön vaikeuksista ja milloin? Ilmoitettiinko niistä muille? Toisin sanoen, tiedotettiinko asiasta mahdollisimman pian muiden jäsenvaltioiden sääntelyviranomaisille? Eikö olekin niin, että kun direktiivit pannaan täytäntöön, sääntelyviranomainen ei saa direktiivien nojalla paljastaa luottamuksellista tietoa, jonka perusteella vakuutuksenottaja päättäisi olla sijoittamatta yhtiöihin, joilla on samankaltaisia ongelmia kuin Equitable Life -yhtiöllä? Tämä on avainkysymys.
Tämänpäiväisestä työstämme riippumatta Equitable Life -yhtiöstä on epäilemättä jäänyt karvas maku häviäjille ja muille, jotka seuraavat kehittyvää tilannetta, eikä se juurikaan auta toimijoita, jotka pyrkivät kannustamaan kansalaisia sijoittamaan eläkkeisiin. Tutkimuksemme tuloksella on ratkaiseva merkitys tulevaisuuden kannalta. Kaikki sanovat, että Solvenssi II -hankkeen jälkeen elämä on loistavaa, mutta se edellyttää, että laadimme asianmukaiset säädökset.
Lopuksi totean, että vaikka meillä olisi kaikki maailman säädökset, sillä ei ole mitään merkitystä, jos kaikissa jäsenvaltioissa ei järjestetä yksilöllistä sitoutunutta valvontaa ja ohjausta. Kuka sitten säätelee sääntelyviranomaisia? Komissioko?
Harald Ettl (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, aivan aluksi haluan todeta, että olen tyytyväinen Wallisin mietintöön. Equitable Life Assurance Society -yhtiötä koskevissa tutkimuksissa edetään yhä syvemmälle, ja mitä syvemmälle kaivamme, sitä selvemmäksi käy, miten sotkuisia tapahtumia me itse asiassa tutkimme ja miten paljon onkaan tehty väärin kaikilla mahdollisilla tasoilla.
Tämänpäiväisessä päätöslauselmassa vahvistamme, että jäsenvaltioiden – ja etenkin Yhdistyneen kuningaskunnan – hallituksen, parlamentin ja toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä enemmän auttaakseen tutkintavaliokuntaa täyttämään tehtävänsä, sillä meidän on pidettävä yllä hyvässä uskossa tehtävän yhteistyön periaatetta, joka on vahvistettu perustamissopimuksissa.
Tutkintavaliokunnalla on nimenomainen toimivalta pyytää asiakirjoja sekä kutsua todistajia ja kysellä heiltä, mutta sillä on myös oikeus saada vastaus kysymyksiinsä. Vastuuasemassa olevien ihmisten valiokunnan kokouksissa antamat vastaukset eivät suinkaan ole olleet tyydyttäviä. Tarkemmin sanottuna tämä koskee sekä Yhdistyneen kuningaskunnan rahoituspalveluviranomaisten että komission antamia vastauksia. Equitable Life Assurance Society -yhtiön tapauksessa kukaan ei tunne olevansa vastuussa tai kukaan ei halua ottaa vastuuta, ja vakuutuksenottajat jätetään oman onnensa nojaan.
Kuvitelkaa, miten vakuutuksenottajat yrittävät turhaan saada tietoa Kölnissä tai Galwayssa. Heitä huiputetaan kuukaudesta toiseen. Kun tilanne on se, että jopa tutkintavaliokuntaa huiputetaan poliittisesti korrekteilla ja oikeudellisesti turvallisilla vastauksilla, kuvitelkaapa, miten paljon vaikeampaa on Kölnissä tai Galwayssa asuvalla vakuutuksenottajalla, jota asia koskee henkilökohtaisesti ja jonka rahat ovat vaarassa ja joka on lähestymässä eläkeikää ja jonka on nyt tapeltava eläkkeensä puolesta.
Voimme tehdä ja meidän on tehtävä kaksi asiaa: ensinnäkin meidän on hyödynnettävä mahdollisimman hyvin meille tutkintavaliokunnassa annettuja toimivaltuuksia selkeyttääksemme tilannetta, jotta vakuutuksenottajille osoitetaan viimeinkin, missä kohdin viat ja heikkoudet piilevät. Toiseksi meidän kaikkien ja etenkin talous- ja raha-asioiden valiokunnan on pyrittävä varmistamaan, että Solvenssi II -hankkeella taataan kaikille asianosaisille parempi turva tulevaisuudessa, jotta tutkintavaliokunnan ei enää jatkossa tarvitse selvittää, onko vika yhteisön lainsäädännössä, jäsenvaltioissa toteutetussa täytäntöönpanossa vai yrityksen huonossa hallinnossa. 
Seán Ó Neachtain (UEN ). –
   Arvoisa puhemies, mietintö, josta keskustelemme tänään parlamentissa, on todellakin vain väliaikainen mietintö brittiläisen Equitable Life Assurance Society -yhtiön romahduksesta. Euroopan parlamentin asiaa koskevien tutkimusten hyvin teknisen luonteen takia tutkintavaliokunta tarvitsee vielä paljon lisäaikaa saattaakseen työnsä päätökseen. Tämä on hyvin vakava asia Euroopan parlamentille. Meidän on muistettava, että yksistään Irlannin tapauksessa yli 6 500 Irlannin kansalaista on menettänyt eläkesijoituksensa joko kokonaan tai osittain Equitable Life Assurance Society -yhtiön romahduksen takia.
Rahoitussijoitusten hallinnointia säännellään nykyään useilla EU:n säädöksillä, ja siksi tätä tilannetta on yksinkertaisesti mahdoton sietää ja hyväksyä. Kuten jäsen Mote totesi, kyse ei ole siitä, että irlantilaisia pidettiin pimennossa, vaan heitä myös kohdeltiin eri tavalla. Yksikään rahoitusalan tai muun alan yritys ei saa mielestäni kohdella vakuutuksenottajiaan eriarvoisesti. Heitä olisi kohdeltava samalla tavoin riippumatta siitä, ovatko he brittejä, irlantilaisia vai saksalaisia.
Valiokunta on jo pyytänyt muutamia avaintodistajia Euroopan parlamenttiin, myös seuraavista ryhmistä: eläkeläisten ryhmät, Equitable Life Members' Action Group -ryhmä, brittiläiset ja irlantilaiset vakuutuksenottajat, Equitable Life Assurance -yhtiön edustajat sekä Euroopan komission talouden ja rahoituksen pääosaston edustajat. Valiokunnan on kutsuttava useampia todistajia selvittääkseen käytännössä, miten Yhdistyneen kuningaskunnan henkivakuutusmarkkinat ovat toimineet viime vuosina. Valiokunta tarvitsee myös lisäaikaa tehdäkseen kattavan vertailevan analyysin vastaavanlaisten henkivakuutusmarkkinoiden toiminnasta Saksassa ja Irlannissa.
Euroopan parlamentti suhtautuu tutkimuksiinsa hyvin vakavasti, ja tutkintavaliokunta tarvitsee lisäaikaa saattaakseen työnsä päätökseen. Kehotan parlamentin jäseniä antamaan sille tämän ajan ja kaikki parlamentin käytettävissä olevat välineet, jotta se voi saattaa työnsä päätökseen. 
Neil Parish (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijä Wallisia erinomaisesta väliaikaisesta mietinnöstä, kuten myös puheenjohtajaa, jäsen McGuinnessia, joka on varmastikin piikkinä sääntelyviranomaisten lihassa ja joka varmistaa, että selvitämme perin pohjin, mitä Equitable Life -yhtiössä on tosiasiassa tapahtunut.
Equitable Life -yhtiö on maailman vanhin vakuutusyhtiö. Vuoden 1999 loppuun asti jopa Westminsterin parlamentin jäsenten eläkevarat sijoitettiin kyseiseen yritykseen. Tuhannet sijoittajat ovat menettäneet rahojaan takuutuottoisten henkivakuutusten ylimitoitettujen bonusten takia. Monet vakuutusyhtiöt tarjoavat takuutuottoisia vakuutuksia – minullakin on useita tällaisia vakuutuksia – ja järjestelmä toimii varsin hyvin, ellei yritys maksa enemmän bonuksia kuin mihin sillä on varaa. Mielestäni Equitable Life Assurance Society -yhtiö maksoi 1990-luvun puolivälistä vuoteen 2000 asti ylimitoitettuja bonuksia takuutuottoisista vakuutuksistaan, mikä näytti ainakin paperilla siltä, että Equitable Life -yhtiö teki parhaan tuloksen kaikkiin suuriin vakuutusyhtiöihin verrattuna, ja tämä rohkaisi ihmisiä ostamaan Equitable Life -yhtiön vakuutuksia.
Ongelmana on, että vakuutusten yliarvottamisesta johtuvien todellisten kustannusten takia Equitable Life -yhtiö maksoi lähes 6 miljardia Englannin puntaa enemmän kuin mitä se ansaitsi vuosina 1997–2000. Yhdelläkään vakuutusyhtiöllä, olkoon se miten suuri tahansa, ei ole varaa tällaisiin summiin.
Valiokunnan keräämien tietojen ja todisteiden valossa vaikuttaa hyvin sopivalta, että niin monet yrityksen toimintaa valvovat tahot tulivat juhliin vasta hyvin myöhäisessä vaiheessa: toisin sanoen nykyinen hallitus aloitti tehtävänsä vuonna 2000 sen jälkeen, kun yritys luopui lähes kokonaan uusista liiketoimista. Rahoituspalveluviranomainen perustettiin vasta vuoden 1999 lopussa, joten se ei ole vastuussa ennen sen perustamista ilmenneistä tapahtumista. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitusta ennen rahoituspalveluviranomaisen perustamista neuvoneet aktuaarit väittävät, että Equitable Life -yhtiö on aina ollut vakavarainen. Eräs tutkintaamme varten todisteita toimittanut aktuaari tosin myönsi, että vakuutusyhtiötä voidaan arvioida jopa kuudella eri tavalla.
Valiokunta on kuullut monia Equitable Life -yhtiöön sijoittaneita ihmisiä, jotka ovat menettäneet valtavasti rahaa, mikä on aiheuttanut heille suuria vaikeuksia. Valiokunta suorittaa työnsä loppuun, ja olemme päättäneet selvittää, mikä Equitable Life -yhtiössä meni pieleen, jottei tällaisia ongelmia esiinny enää tulevaisuudessa. Pyrimme saamaan aikaan mahdollisimman hyvän ratkaisun Equitable Life -yhtiön vakuutuksenottajien kannalta. 
Manuel Medina Ortega (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Wallisin mietintö on väliaikainen mietintö, sillä tutkintavaliokunnalla on edelleen paljon tehtävää.
Joka tapauksessa parlamentin tutkintavaliokunta ei ole tuomioistuin. Toisin sanoen tämä valiokunta ei pysty päättämään, ovatko Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toimineet oikein vai väärin tämän alan sääntelyssä. Tämä tehtävä kuuluu tuomioistuimille.
Nyt pyritään selvittämään Euroopan unionin sääntöihin liittyvät puutteet, sillä näiden sääntöjen tarkoituksena on mahdollistaa tällaisten toimien toteuttaminen kansallisten rajojen yli. Olemme nyt huomanneet, ettei jäsenvaltioiden rajat ylittäviä toimia varten ole minkäänlaista valvontamekanismia.
Kuten komission edustaja on todennut, kukin kansallinen viranomainen on lähtökohtaisesti vastuussa valvonnasta, mutta kun yhtiö kaatui, Irlannin ja Saksan viranomaiset eivät pystyneet tekemään mitään, sillä näissä maissa sijainneet yhtiön tytäryritykset ja sivukonttorit suljettiin tuolloin. Jäsen Ó Neachtainin mainitsemilla 6 500 irlantilaisella eläkeläisellä ja tuhansilla saksalaisilla eläkeläisillä ei siten ollut minkäänlaista mahdollisuutta valvontaan.
Kuten totesin aiemmin, parlamentin valiokunta ei ole tuomioistuin, mutta se voi tehdä päätelmiä oikeudellisesta näkökulmasta. Mielestäni voimme nyt oppia tästä tilanteesta sen, että tällä hetkellä vastavuoroista tunnustamista koskeva periaate, niin kutsuttu yhteisöpassi, ei ole riittävä.
Yhteisön sääntöjä vahvistettaessa on otettava käyttöön myös tehokas valvontamekanismi, jolla poistetaan alkuperämaata tai lähtömaata koskeva periaate ja jonka ansiosta Euroopan unionin toimielimet voivat seurata rajat ylittävää toimintaa harjoittavien laitosten toimia.
Tämä on mielestäni kaikkein tärkein päätelmä, jonka voimme toistaiseksi tehdä. 
Jean-Paul Gauzès (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kiitän aluksi esittelijä Wallisia tämän väliaikaisen mietinnön parissa tehdystä työstä ja selvistä ehdotuksista. Haluan myös kertoa, että olen täysin samaa mieltä hänen ehdottamastaan lähestymistavasta. Olen samaa mieltä hänen kanssaan myös niistä kysymyksistä, joita on tarkasteltava tulevina viikkoina ja kuukausina.
Tutkintavaliokunnan tehtävä ei ole helppo. Sen on ensin tarkasteltava, mitkä syyt ovat johtaneet siihen tilanteeseen, johon Equitable Life -yhtiön vakuutuksenottajat ovat joutuneet. Tältä osin on hyväksyttävä kaikki, mitä Euroopan parlamentin päätöslauselmassa pyydetään ja vaaditaan.
Kyse on tärkeästä asiasta, minkä vuoksi tämä tehtävä on rajattava erityisen selkeästi. Kuten edellinen puhuja totesi, emme saa unohtaa, että kyse on parlamentin tutkintavaliokunnasta. Se ei ole tuomioistuin, joka voi tehdä rangaistuksia tai korvauksia koskevia päätöksiä. Kerättyjä tietoja voidaan käyttää korkeintaan uhrien etujen puolustamiseen. He saavat niistä todisteita kaikkiin vireille panemiinsa oikeudenkäynteihin.
Toisaalta tutkinnan tuloksilla voidaan edistää ratkaisevasti yhteisön lainsäädännön kehittämistä. Niiden avulla voidaan osoittaa annettuihin säännöksiin liittyvät puutteet tai niiden soveltamiseen liittyvät epäkohdat. Parlamentti, jäsenvaltiot ja komissio tekevät asiasta epäilemättä yleisiä päätelmiä, jotka koskevat sääntelyä ja tehtyjen päätösten seurantaa.
Käynnistettyjä toimia on siksi jatkettava täsmällisesti, päättäväisesti ja kiihkottomasti. Odotettua lopputulosta ei saa esittää epämääräisesti, jottei uhreissa herätetä jälleen kohtuuttomia odotuksia. 
Michael Cashman (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, valtaosa asioista, jotka on sanottava, on jo sanottu. Wallisin mietintö on mielestäni hyvä. Se on erittäin perusteellinen väliaikainen mietintö. Olen erityisen tyytyväinen pyyntöön jatkaa määräaikaa kolmella kuukaudella. On ensisijaisen tärkeää, ettemme tee hätäisiä päätöksiä ja että odotamme Yhdistyneessä kuningaskunnassa tekeillä olevien tutkimusten tuloksia. Meidän on tietenkin pohdittava tilanteen ja syntyneen kriisin syitä ja etenkin yhteisön oikeuden soveltamista. Tältä osin olen tyytyväinen voidessani puhua komission jäsenelle McCreevylle. Odotan kiinnostuneena, mitä sanottavaa hänellä on.
Kuten totesin, on ensisijaisen tärkeää, ettemme tee hätiköityjä päätöksiä. Todistajat ovat olleet hyvin auttavaisia ja yhteistyöhaluisia tutkintavaliokunnassa. Kuten edellinen puhuja totesi, päällimmäisenä mielessämme on se, että meillä on käytettävissämme jonkinlaiset oikeudelliset keinot, mutta meidän on ehdottomasti varmistettava, ettei toista Equitable Life -yhtiön tapauksen kaltaista kriisiä tapahdu enää koskaan. Nämä ihmiset tekivät kiistatta sen, mitä pyydämme kaikkia kunnon kansalaisia tekemään: huolehtimaan eläkepäivistään ja tulevaisuudestaan. He turvautuivat siinä kieltämättä yhteen kaikkein turvallisimmista sijoituskohteista. Saamiemme todisteiden perusteella se ei kuitenkaan ollut turvallinen.
Mietintö ja väliaikaisen valiokunnan työ ansaitsevat kiitokset. 
Charlie McCreevy,
   . Arvoisa puhemies, kuten täällä on korostettu, olisi ennenaikaista tehdä tässä vaiheessa päätelmiä.
Komissio odottaa toiveikkaana yhteistyön jatkamista tutkintavaliokunnan kanssa. Tavoitteena on pohtia, miten voimme varmistaa yhteisön ja jäsenvaltioiden lainsäädännön asianmukaisen täytäntöönpanon ja soveltamisen. Yhteismarkkinat tarjoavat etuja kuluttajille. Vakuutuksenottajien pitäisi voida luottaa rahoituslaitoksiinsa ja siihen, että niiden vakavaraisuus on turvattu. Meidän on varmistettava, että kuluttajilla on käytettävissään asianmukaiset oikeussuojakeinot. Odotan kuulevani valiokunnan suositukset eri jäsenvaltioiden vakuutuksenottajien kokemista ongelmista ja siitä, miten ne voidaan välttää.
En ole kuitenkaan sitä mieltä, että vakuutusalan sisämarkkinoiden perusta on kyseenalaistettu Equitable Life -yhtiön toiminnan takia. Kuten Lord Penrose totesi asiaa koskevassa raportissaan, kriisi juontaa juurensa useiden vuosien takaa. Jäsenvaltioiden harjoittama valvonta kehittyy ja paranee koko ajan, samalla kun EU:n Solvenssi II -hankkeella otetaan käyttöön entistä koordinoidumpi riskeihin perustuva järjestelmä. Yhdelläkään järjestelmällä ei kuitenkaan voida estää kaikkia markkinoiden ongelmia.
Mielestäni meidän olisi vältettävä enemmän tai vähemmän hyödytöntä keskustelua siitä, kuuluuko valvonta vastaanottavalle valtiolle vai kotivaltiolle. Tässä tapauksessa vastaanottavan valtion harjoittama valvonta ei olisi muuttanut tilannetta mitenkään. Valvontaviranomaisten olisi tehtävä yhteistyötä yhtenäismarkkinoilla. Molemmilla valvontaviranomaisilla on omat tehtävänsä. Olen kuitenkin ehdottomasti samaa mieltä siitä, ettemme saa emmekä voi hyväksyä asennetta, jossa vastuu siirretään muille. Meidän on ehdottomasti tarkasteltava tätä näkökohtaa. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tiistaina klo 12.00.
Kathy Sinnott (IND/DEM ). –
   Equitable Life -yhtiö oli taloudellisissa vaikeuksissa jo pitkään. Kasvava kriisi salattiin kuitenkin vakuutuksenottajilta. Vielä pahempaa on, että se haki uusia asiakkaita ja antoi yhtiöstä sen virheellisen kuvan, että tulevaisuus on turvattu ja että asiakkaiden varat lisääntyvät. Sääntelyviranomaiset epäonnistuivat tehtävässään.
Vuonna 2001 Equitable Life -yhtiö hävisi Yhdistyneessä kuningaskunnassa asian, jonka takia sen oli määrättävä brittiläisille vakuutuksenottajille irtisanomissakkoja, mutta irlantilaisten vakuutuksenottajien rahojen oletettiin olevan säilössä ja turvassa. Tästä huolimatta kaksi vuotta myöhemmin, vuonna 2003, irlantilaisille vakuutuksenottajille määrättiin irtisanomissakkoa 20 prosenttia Equitable Life -yhtiön vakuutusten arvosta. Sääntelyviranomaiset epäonnistuivat tehtävässään.
Tämän jälkeen Equitable Life -yhtiön irlantilaiset vakuutuksenottajat ovat menettäneet sijoituksensa, jotka ovat olleet monissa tapauksissa heidän elinikäiset säästönsä. Yhdistyneen kuningaskunnan, Irlannin ja EU:n viranomaiset ovat evänneet heiltä mahdollisuuden viedä asiansa oikeuteen, vaikka he ovat oikeutettuja oikeusturvaan ja suojeluun, jos sääntelyviranomaiset epäonnistuvat.
Heidän asiansa on ollut parlamentin vetoomusvaliokunnan käsiteltävänä puolentoista vuoden ajan. Parlamentin on aika puolustaa epäonnistuneiden sääntelymekanismien uhreja ja vaatia oikeudenmukaista ratkaisua Equitable Life -yhtiön vakuutuksenottajille. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu:
- Muscatin laatimasta talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnöstä (A6-0170/2006) rahoituspalvelualan jatkuvasta keskittymisestä (2006/2081(INI))
- Berèsin laatimasta talous- ja raha-asioiden valiokunnan suullisesta kysymyksestä sulautumiin ja yrityskauppoihin liittyvästä kehityksestä Euroopan pörsseissä (O-0069/2006 B6-0317/2006). 
Joseph Muscat (PSE )
   , . Nyt käytävässä keskustelussa esiin tuodut asiat ovat moninaisia, tärkeitä ja arkaluonteisia. Tästä syystä haluan heti aluksi kiinnittää huomiota mietinnön pääpainopisteeseen, josta talous- ja raha-asioiden valiokunta on päässyt laajalti yhteisymmärrykseen. Meillä on neljä viestiä esitettävänä.
Ensinnäkin tunnustamme, että rahoituspalvelualan keskittymisprosessilla on tähän mennessä ollut myönteisiä taloudellisia vaikutuksia. Toiseksi oikeudenmukaisesti säännellyt ja avoimet markkinat, joilla ei ole perusteettomia esteitä, päättävät itse keskittymisen tasosta. Kolmanneksi tehtävämme lainsäätäjinä on varmistaa, että tämä prosessi – joka käsittää etenkin pankkialalla tehtävät yrityskaupat ja sulautumat – johtaa kilpailun lisääntymiseen eikä uusien monopolien luomiseen. Neljänneksi kilpailun pitäisi merkitä korkealaatuisten tuotteiden ja palvelujen aitoa ja laajempaa valikoimaa siten, että tavoitetaan mahdollisimmat monet kuluttajat.
Mielestäni kuluttajien pitäisi hyötyä tämän kehityksen mahdollisista eduista. Haluan toki, että rahoituslaitokset hyötyvät keskittymisestä, mutta paljon tärkeämpää mielestäni on, että se hyödyttää eniten kuluttajia laajemman valikoiman, parempien tuotteiden, tehokkaampien palveluiden ja kilpailukykyisempien hintojen muodossa. Kuluttajilla tarkoitamme pääasiassa yksittäisiä ihmisiä ja perheitä, etenkin niitä, jotka ovat muita heikommassa asemassa. Tarkoitamme kuluttajilla kuitenkin myös yrityksiä, etenkin pk-yrityksiä, joilla on keskeinen asema taloudessamme ja joille pitäisi antaa niiden ansaitsema palvelu.
Tässä vaiheessa ne, joilla on kanssani samanlaiset sosiaaliset tavoitteet, voivat olla ymmällään. On hyvä asia, että kuluttajat saavat keskittämisen ansiosta enemmän etuja, mutta pitäisikö rahoituslaitosten työntekijöiden maksaa sen hinta? Emme voi panna päätämme pensaaseen ja teeskennellä, ettei tätä ongelmaa ole olemassakaan. Yrityskauppoja ja sulautumia koskevat uutiset eivät usein innosta työntekijöitä, sillä ne voivat merkitä heille muutoksia. Päinvastoin saamme heidät huolestumaan siitä, että ilmoitetut säästötoimet ja myöhemmin vielä ilmoitettavat säästötoimet toteutetaan heidän työolojensa kustannuksella tai – mikä pahempaa – heidän työpaikkansa kustannuksella. Eikö tähän ole minkäänlaista ratkaisua? Olen varma, että vakavasti otettavat laitokset etsivät muita keinoja toimintansa tehostamiseksi ennen kuin kääntyvät työntekijöiden puoleen, mutta kaikki eivät näytä esimerkkiä, miten ottaa sosiaalista vastuuta yhteisöstä.
Meidän on ehdottomasti kannatettava eri puolilta Eurooppa tulevien työntekijöiden edustajien minulle esittämää näkökohtaa: työntekijöille on annettava tietoa, ja heidät on otettava mukaan prosessiin mahdollisimman varhaisessa vaiheessa. Tähän liittyy myös eräs toinen näkökohta. Jäsenvaltioiden taloudet, etenkin siirtymävaiheen taloudet tai kehittymässä olevat taloudet, eivät ole vain lehmä, jota voidaan lypsää. Yhtiöiden velvollisuutena on tehdä todellisia sijoituksia näihin maihin ja luoda näin uusia ja parempia työpaikkoja, joiden avulla voidaan varmistaa korkealuokkaisten palvelujen saatavuus. Rahoituspalvelujen alalla kehittyvä uusi ympäristö tuo meidän lainsäätäjien käsiteltäväksi ensisijaisen tärkeitä kysymyksiä, kuten valvonnan.
Monet kansalliset viranomaiset tekevät erinomaista työtä, mutta kysymys on kuitenkin paljon laajempi. Kun otetaan huomioon, mihin suuntaan markkinat ovat kehittymässä, onko valvonta edelleenkin riittävää herkkien etujen, kuten talouden ja kansalaisten etujen, suojelemiseksi? Tähän kysymykseen on useita erilaisia vastauksia, myös meidän keskuudessamme. Meidän on joka tapauksessa alettava keskustella niistä. Emme saa jättää niitä hyllylle. Jollemme ala pohtia näitä kysymyksiä, vaarana on, että jo lähitulevaisuudessa mahdollisen kriisin puhjetessa meillä ei ole sen ratkaisemiseen tarvittavia välineitä, olivatpa nämä välineet mitä tahansa. Tästä syystä myös mietinnön tärkein suositus liittyy riippumattoman asiantuntijakomitean asettamiseen, jotta se voi kuuden kuukauden kuluessa toimikauden alkamisesta esittää meille vaihtoehtoisia ehdotuksia, joita voimme pohtia ennen kuin teemme tätä alaa koskevia päätöksiä.
Löisin laimin velvollisuuteni, ellen päättäisi puheenvuoroani kiittämällä kaikkia niitä, jotka ovat auttaneet tämän mietinnön laadinnassa. Haluan ensinnäkin kiittää Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän kollegojani ja muiden ryhmien edustajia kannustavasta yhteistyöstä. Kiitän myös komission jäsentä Charlie McCreevya ja hänen kabinettiaan siitä, että he ovat aina valmiita keskustelemaan. Kiitän myös niitä, jotka näkivät aikaa ja vaivaa esittääkseen lausuntonsa mietinnössä, sosialidemokraattisen ryhmän sihteeristöä sekä talous- ja raha-asioiden valiokunnan sihteeristöä.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, mielestäni olemme saaneet aikaan käytännöllisen, tasapainoisen ja myönteisen mietinnön, jolla voidaan lähettää voimakas viesti siitä, että Euroopan parlamentilla on selkeä näkemys tästä alasta, joka on niin tärkeä talouksillemme ja kansalaisillemme. 
Pervenche Berès (PSE ),
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan parlamentin talous- ja raha-asioiden valiokunta katsoi tässä vaiheessa välttämättömäksi esittää suullisen kysymyksen sulautumiin ja yrityskauppoihin liittyvästä kehityksestä Euroopan pörsseissä ja siitä käytyjen keskustelujen tilasta.
Mainitsin Euroopan pörssit, koska olemme parlamentin talous- ja raha-asioiden valiokunnassa jo vuosien ajan tehneet töitä Euroopan rahoitusmarkkinoiden rakentamiseksi, keskittämiseksi ja yhdentämiseksi, ja mielestäni meidän on tänään todellakin pohdittava eurooppalaisten pörssien tarvetta. Lainsäätäjinä emme itse asiassa voi olla kiinnostuneita rahoitusmarkkinoiden jokaisesta osa-alueesta, sillä tämä – epäilemättä perustavanluonteinen – kysymys kuuluu yksinomaan markkinatoimijoiden strategiaan. Tässä on kyse muustakin: yleisestä edusta, joka lainsäätäjän on otettava huomioon ja johon komissio lainsäädäntöaloitteiden tekijänä ei voi suhtautua välinpitämättömästi.
Pörssien nykytilanne muistuttaa minua euron historiasta, ja haluan tässä yhteydessä kiinnittää huomionne asiaan, joka meidän kaikkien on muistettava: ilman poliittista väliintuloa, toisin sanoen jos asia olisi jätetty kokonaan markkinavoimien ratkaistavaksi, euro ei olisi nyt käytössä tai se poikkeaisi merkittävästi siitä, mitä se on nyt. Se on valuutta, joka herättää luottamusta, joka on monen jäsenvaltion käytössä ja jonka monet jäsenvaltiot haluavat ottaa käyttöön.
Tarvitsemme pörssejä varten samanhenkisen ratkaisun kuin euron kohdalla: ratkaisun, jossa näkökulma ulottuu markkinavoimia ja markkinalogiikkaa pidemmälle. Arvoisa komission jäsen, tässä mielessä teillä on lainsäädäntöaloitteen tekijänä valtava vastuu. Jaatte tämän tietenkin komission jäsenen Kroesin kanssa, jolla on omat velvollisuutensa kilpailun alalla.
Tarkkailijoista ja monista parlamentin jäsenistä on kuitenkin nyt tärkeää, että komissio on aloiteoikeudestaan huolimatta valmis sovittelemaan vastakkaisten etujen välillä, analysoimaan markkinatilanteita ja arviomaan mahdollisuuksia saada teksti hyväksytyksi neuvostossa sen sijaan, että se pyrkisi nousemaan tämän kaiken yläpuolelle ja omaksuisi eurooppalaisen näkökulman.
Tämän perusteella meidän on mielestäni seurattava hyvin tiiviisti pörssin rakenteen uudistamisesta käytäviä neuvotteluja, sillä – ja arvoisa komission jäsen, olette tästä aivan yhtä tietoinen kuin minäkin – on eräs asia, jonka perusteella näiden neuvottelujen tila määräytyy: kyse ei ole siitä, mitä tapahtuu arvopaperimarkkinoilla, vaan kyse on back office -toiminnoista. Tämä asia on ollut komission käsiteltävänä vuosien ajan.
Osa meistä parlamentin jäsenistä on sitä mieltä, että meidän olisi tarkasteltava back office -toimintoja samalla kun keskustelemme markkinoista. Toiset ovat halunneet pitää nämä kaksi asiaa erillään toisistaan, sillä se on heidän markkinastrategiansa mukaista. Heillä on nyt markkinoita koskeva teksti, ja mielestäni kilpailun olisi oltava etualalla back office -toiminnoissa. Muutamia esiin tuotuja kysymyksiä ei kuitenkaan ratkaista yksistään markkinavoimien avulla, sillä markkinat eivät voi ottaa huomioon kaikkien etuja.
Viimeksi kun parlamentti ilmaisi mielipiteensä tästä asiasta, se totesi odottavansa vaikutusten arviointia, ennen kuin se päättää, onko lainsäädäntöaloite välttämätön. Arvoisa komission jäsen, vaikutusten arviointi on teidän käsissänne, mutta ette ole vielä esitellyt sitä meille. Liikkeellä on mitä villeimpiä huhuja, joiden mukaan voisitte jopa muuttaa kyseisen vaikutusten arvioinnin tekstiä, ennen kuin raportoitte siitä meille. Arvoisa komission jäsen, tässä keskustelussa teillä on mielestäni mahdollisuus selventää meille kaikkia näitä seikkoja.
Kollegani tarkastelevat muita näkökohtia. Lopuksi haluan kuitenkin kiinnittää huomionne uudestaan kahteen asiaan, ensinnäkin eräistä päätöksistä yhteisön tasolla aiheutuviin seurauksiin. Näitä seurauksia ei ole pohdittu perusteellisesti tai niitä ei ole ennakoitu. Tällaisia päätöksiä ovat pörssimarkkinoiden noteeraukset ja yhteisösijoittajien – kuten suurten pankkien ja vakuutusyhtiöiden – vetäytyminen. Ne tekevät voittoa ensimmäisenä ja jättävät oven auki niin kutsutuille vipurahastoille, joista tulee tärkeimpiä toimijoita Euroopan pörsseissä.
Lopuksi kiinnitän huomionne valvontaan ja omistajaohjaukseen. Ymmärrämme itse asiassa varsin hyvin, että New Yorkin pörssin ja Euronextin yhteensulautuminen voi olla haitaksi eurooppalaiselle hallintotavalle. 
Charlie McCreevy,
   . Arvoisa puhemies, minulle on annettu tänä iltana muutama minuutti puheaikaa, ja aion pohtia tämänhetkisiä taloudellisia suuntauksia sekä esittää alustavat huomautukseni Muscatin mietinnöstä ja jäsen Berèsin talous- ja raha-asioiden puolesta laatimasta suullisesta kysymyksestä.
Kuten korostin talous- ja raha-asioiden valiokunnan tammikuussa järjestämässä kuulemistilaisuudessa, keskustelun todellisena aiheena ei voi olla se, pitäisikö rajat ylittävää keskittymistä lisätä vai vähentää. Siitä päättävät markkinatoimijat eivätkä poliitikot. Keskustelussa pohditaan sen sijaan ennen kaikkea sitä, miten voidaan luoda optimaaliset sääntelyä ja toiminnan vakauden valvontaa koskevat puitteet, jotta Euroopan rahoitusala menestyisi ja tuottaisi konkreettisia ja todellisia etuja kuluttajille sekä edistäisi talouskasvua ja uusien työpaikkojen luomista.
Siksi haluan onnitella lämpimästi esittelijää, kuten myös varjoesittelijöitä sekä talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäseniä heidän työstään. Näin monimutkaisissa asioissa ei ole aina helppoa määrittää perimmäisiä kysymyksiä, ottaa huomioon kaikki erilaiset näkökulmat ja luoda oikea tasapaino, jotta asiassa voidaan edetä. Esittelijän avoimen ja osallistavan lähestymistavan ansiosta mietinnössä tehdään juuri näin. Sillä edistetään merkittävästi tätä keskustelua.
Mielestäni olemme päässeet laajaan yhteisymmärrykseen suurimmista määritetyistä esteistä, ja ne sisältyvät myös Ecofin-neuvoston toukokuussa hyväksymiin neuvoston päätelmiin.
Meidän on parannettava rajat ylittävien toimien valvonnan kustannustehokkuutta. Kuten mietinnössä todetaan, tältä osin on välttämätöntä lähentää edelleen valvontakäytänteitä ja -normeja. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi emme tarvitse valvonnan alalla niin sanottua big bang -ratkaisua vaan meidän on pikemminkin optimoitava Lamfalussyn menetelmän toimivuus. Joitakin käytännön hankkeita voidaan panna pian täytäntöön. Tason 3 komiteoilla on ensisijaisen tärkeä asema. Niiden tehtävänä on esimerkiksi panna täytäntöön yhteiset raportointistandardit, millä vältetään hintavat ja tarpeettomat päällekkäiset vaatimukset. Ecofin-neuvosto määritti ja hyväksyi viime toukokuussa muutamia tällaisia konkreettisia parannuksia.
Haluaisin vauhdittaa osaltani tällä alalla tehtäviä toimia. Meillä ei voi olla sisämarkkinoita, jos yritysten on pidettävä vajaakäytettyä pääomaa sidottuna, koska emme ole varmistaneet, että valvontaviranomaiset tekevät riittävästi yhteistyötä. Aion palata tähän asiaan myöhempänä ajankohtana. Meidän olisi arvioitava sääntelyyn ja valvontaan liittyviä kustannuksia.
Mietinnössä korostetaan perustellusti yhdentämisen lisäämisen seurauksia valvonnan näkökulmasta. Joitakin monimutkaisia kysymyksiä, kuten talletusvakuusjärjestelmiä tai keskuspankin tyyppistä viimeistä rahoittajaa, on tarkasteltava uudelleen tässä yhteydessä. Nämä kysymykset on määritetty rahoituspalvelupolitiikkaa koskevassa komission valkoisessa kirjassa. Tästä tulee varmastikin yksi kaikkein mielenkiintoisimmista poliittisista keskusteluista seuraavien kuukausien ja vuosien aikana.
Valvonnan lisäksi on tarkasteltava myös vähittäismarkkinoiden pirstoutumista. Samankaltaisten vähittäistuotteiden myyntiin eri maissa liittyvät nykyiset ongelmat ovat suuri kompastuskivi mittakaavaetujen hyödyntämisessä.
Yhdyn täysin mietintöön siinä, että varsinkin vähittäismarkkinoiden jatkuva yhdentyminen ei saa tapahtua kuluttajien kustannuksella. Meillä on keinot sen estämiseksi, ja käytämme näitä keinoja. Hyvä esimerkki tästä ovat parhaillaan tehtävät alakohtaiset tutkimukset, joita kollegani komission jäsen Kroes valvoo.
Kolmas ala, johon meidän on kiinnitettävä huomiota, koskee yritysten yleiseurooppalaiseen uudelleenjärjestelyyn liittyviä esteitä. Meillä on parhaillaan käynnissä yritysoikeuden ja omistajaohjauksen tuleviin ensisijaisiin tavoitteisiin liittyvä kuuleminen, jotta voimme määrittää, miten asiassa voidaan edetä.
Haluan vielä kerran kiittää esittelijää työstä. Meillä on nyt yhteinen arvio suurimmista esteistä. Tulevina vuosina haasteenamme on poistaa ne.
Tarkastelen seuraavaksi jäsen Berèsin suullista kysymystä. Haluan tehdä selväksi, että komissio on vahvasti sitä mieltä, että markkinavoimien ja osakkeenomistajien – eikä byrokraattien tai poliitikkojen – on päätettävä pörssien keskittymisen optimaalisesta muodosta. Meidän ei pitäisi yrittää "etsiä voittajia" eikä muotoilla markkinoita sen mukaan, mikä on byrokraattien mielestä parhaaksi eurooppalaisille osakkeenomistajille, sijoittajille ja liikkeellelaskijoille.
Pitkällä aikavälillä eurooppalaisia investoijia ja eurooppalaisia yhtiöitä, jotka pyrkivät kasvattamaan pääomaa, palvelevat parhaiten huippuluokan yhteisöt, jotka harjoittavat liiketoimintaa huippuluokkaisten sääntelykehysten rajoissa, hyödyntävät huipputason teknologiaa sekä pystyvät tarjoamaan palveluja halutun laajuuden ja valikoiman mukaan. Tällaisia palveluja voivat olla valmius käydä kauppaa käyttäen monia eri valuuttoja, aikavyöhykkeitä ja välineitä. Voimakkaat kaupalliset paineet vauhdittavat keskittymistä. Emme vastusta sitä, jos sopimuksessa on järkeä kaupallisesta näkökulmasta ja jos kilpailulainsäädäntöön ja sääntelyyn liittyvät näkökohdat voidaan ottaa asianmukaisesti huomioon.
Komissio katsoo kuitenkin – ja tämä on ratkaiseva näkökohta – että on ensisijaisen tärkeää, että EU:n toimivaltaan kuuluviin rahoitusmarkkinoiden liiketoimiin sovelletaan yhteisön ja jäsenvaltioiden säännöksiä ja että sääntelyviranomaisemme sääntelevät näitä liiketoimia. Toimimme tietenkin hyvin valppaasti sen varmistamiseksi, että sijoittajien suojelu ja markkinoiden yhtenäisyys säilyvät nykyisellä tasolla. Luotamme Euroopan markkinoiden voimakkaaseen ja tehokkaaseen sääntelyyn. Muutoin emme olisi työskennelleet niin hartaasti rahoitusvälineiden markkinoita koskevan direktiivin ja niin pitkään yhdessä työstämämme rahoituspalvelujen toimintasuunnitelman muiden näkökohtien puolesta.
Panemme merkille joidenkin Euroopan maiden ja Yhdysvaltain sääntelyviranomaisten alustavan arvion, jonka mukaan nyt keskustelun aiheena olevat sulautumiset eivät tuo merkittäviä muutoksia sääntelyvelvollisuuksiin. Jos vaikutukset kuitenkin leviävät, sääntelyviranomaisten olisi yhdessä määritettävä, mitä sääntöjä noudatetaan ja miten yhteistyötä tehdään.
Aion olla jatkossa tiiviisti yhteydessä Euronextin valvojien kollegioon, jotta ymmärretään täysin, miten kaikki nämä asiat kehittyvät.
Tässä ei siis ole kyse eurooppalaisille yrityksille määrättävistä uusista rajat ylittävistä rasitteista, joiden takia joutuisimme huonompaan asemaan ja vaarantaisimme kansainvälisesti menestyvät ja kehittyvät rahoitusmarkkinamme. Tiedämme, etteivät myöskään eurooppalaiset käyttäjät ja osakkeenomistajat halua sitä.
Kilpailusta totean, että EY:n sulautuma-asetuksessa N:o 139/2004 säädetään komission toimivallasta sulautumien arvioinnissa. Sen mukaan asianosaisten on ensisijaisesti ilmoitettava komissiolle, saavutetaanko niiden mielestä yhteisön toimivaltaa koskevat liikevaihdon raja-arvot. New Yorkin pörssi ja Euronext ovat ilmoittaneet meille, ettei tässä liiketoimessa saavuteta kyseisiä raja-arvoja.
Selvitystoiminnasta totean, että olemme pyrkineet toimiemme yhteydessä määrittämään parhaat – lainsäädännölliset tai muunlaiset – toimenpiteet, joilla parannetaan kilpailukykyä näillä aloilla. Komissio ei ole vielä päättänyt toimista, jotka ovat välttämättömiä näiden etujen saavuttamiseksi. Kaikki vaihtoehdot ovat edelleen esillä, mutta päätös tehdään todennäköisesti pian. 
Karsten Friedrich Hoppenstedt,
   Arvoisa puhemies, minun tuskin tarvinnee sanoa, että olen hyvin tyytyväinen rahoituspalvelualan jatkuvaa keskittymistä koskevaan mietintöön, jonka talous- ja raha-asioiden valiokunnan selvä enemmistö hyväksyi, ja haluaisin myös esittää vilpittömät kiitokseni esittelijälle rakentavasta yhteistyöstä.
Pankkialan keskittyminen ei ole edennyt useimpien EU:n jäsenvaltioiden välillä yhtä pitkälle kuin muutamissa yksittäisissä maissa. Lissabonin strategian mukaan rahoituspalvelualan on näytettävä tässä esimerkkiä, ja se on tästä tietoinen, ja se on valmis hoitamaan tämän tehtävän.
Minkälainen Euroopan pankkiala on rakenteeltaan? Mitkä ovat sen vahvuudet, ja miksi Euroopassa on tapahtunut niin vähän keskittymistä? Olen tyytyväinen komission toteuttamiin näitä kysymyksiä koskeviin alustaviin tutkimuksiin. Euroopan unionin vahvuus on aina ollut sen monimuotoisuus, olkoon kyse rahoituspalvelualasta, koulutusjärjestelmistä, kielellisestä ympäristöstä tai alueellisista eroista.
Rahoituspalvelujen alalla tällä on kolme tärkeää seurausta. Ensinnäkin eurooppalaisia yrityksiä palvelevalla rahoituspalvelualalla toimii pakostakin useita eri toimijoita, nimittäin toimijoita, jotka pystyvät kokonsa ansiosta kohtaamaan kansainvälisiä haasteita, ja toimijoita, jotka toimivat lähinnä alueellisilla markkinoilla. Pienet ja keskisuuret yritykset ovat aktiivisia näillä samaisilla alueellisilla markkinoilla, joilla ne muodostavat suuren osan Euroopan taloudellisesta potentiaalista. Tämä monimuotoisuus on säilytettävä Euroopan unionissa, ja olen tyytyväinen siihen, että olemme tarkastelleet tätä kysymystä selkeästi mietinnössämme jäsen Berèsin ja muiden esittämän tarkistuksen ansiosta.
Toiseksi mitä pankkialan moniarvoinen rakenne tarkoittaa Euroopan unionissa? Se tarkoittaa yksinkertaisesti sitä, että Ranskassa, Espanjassa, Unkarissa ja muualla toimivat laitokset voivat soveltaa erilaisia liiketoimintamalleja ja asettaa erilaisia kaupallisia tavoitteita. Markkinavoimat päättävät, mikä malli tai tavoite menestyy. Ehkäpä tämä on vain yksi ala, jolla jäsenvaltiot voivat omaksua erilaisia lähestymistapoja sen asemesta, että etsitään ihannetapaa.
Kolmanneksi eurooppalaisilla kuluttajilla on erilaiset kulttuurit ja elämäntyylit, ja he vaativat siksi myös erilaisia rahoituspalveluja. Ainostaan laajalla tuotevalikoimalla voidaan taata tehokkaat ja toimivat eurooppalaiset rahoituspalvelut, jotka räätälöidään kuluttajien ja talouden tarpeiden mukaisesti.
Talous- ja raha-asioiden valiokunnassa järjestetty kuuleminen mainitaan myös tässä mietinnössä. Mietinnössä tuetaan eurooppalaista rahoituspalvelualaa sen pyrkimyksissä poistaa rajat ylittävän keskittymisen tiellä olevat todelliset esteet. Myös Euroopan keskuspankilta on saatu myönteistä palautetta. 
Ieke van den Burg,
   . Arvoisa puhemies, kehitykseen liittyvät huolenaiheeni tulevat hyvin esiin Muscatin mietinnössä ja suullisessa kysymyksessä. Esitimme useita pörssin kehitykseen liittyviä kysymyksiä, mutta komission jäsen McCreevy vastasi oikeastaan vain toisen kysymyksen ensimmäiseen osaan, nimittäin siihen, pitäisikö tätä kehitystä ympäröivästä hiljaisuudesta päätellä, että katsotte tämän asian kuuluvan ainoastaan osakkeenomistajille. Tämä on ilmeisesti teidän mielipiteenne, ja haluaisin korostaa, etten ole asiasta samaa mieltä.
Mielestäni ette suinkaan voi sanoa, että asia kuuluu vain osakkeenomistajille. On monia muita sidosryhmiä, joilla on suuria etuja ajettavanaan, kuten pörssien asiakkaat, pörssiin listautuneet yritykset, yksityiset sijoittajat ja yhteisösijoittajat sekä pörssien välityksellä investoivat eläkerahastot. Myös vaihtoehtoisia investointitapoja tarjoavilla rahoituslaitoksilla on oma etunsa valvottavanaan, ja tarkoitan niillä investointipankkeja, joilla on niin sanottu in house -edustus ja jotka tarjoavat vaihtoehtoisia toimintaympäristöjä ja vipurahastoja.
En tiedä, oletteko lukenut entisen pääjohtajan Seifertin kirjoittaman kirjan. Hän kuvailee kirjassaan hyvin tarkkaan, miten vipurahastot ovat käyttäneet muiden etujen perusteella myös osakkeenomistajan oikeuttaan tuolloin esittämiin ehdotuksiin liittyneessä kiistassa, kun tämä yritti ottaa hallintaansa Lontoon pörssin. En tiedä, osaatteko saksaa tai onko teosta nyt käännetty, mutta olisi hyvä ottaa huomioon jonkun sellaisen tahon neuvot, jolla on omakohtaista kokemusta siitä, miten muuttaa asiakkaiden omistama pörssi listautuneeksi pörssiyhtiöksi, ja joka voi myös nähdä tällaisen yksistään osakkeenomistajien näkemyksiin perustuvan lähestymistavan haitat.
Mielestäni teidän on keskityttävä enemmän siihen, miten tämä vaikuttaa yleiseen etuun. Poliitikkoina velvollisuutemme on pohtia yleistä etua, ja se on selvästikin tehtävä myös unionin tasolla eikä yksistään jäsenvaltioiden tasolla. Tarkoitukseni ei suinkaan ole houkutella teitä kertomaan, mikä yhdistelmä toimisi parhaiten ja olisiko sen oltava eurooppalainen pörssi vai transatlanttinen pörssi. Katson kuitenkin, että komission tehtävänä on määrittää, mitkä ovat toimintaedellytykset ja mitä tarvitaan muiden sidosryhmien, käyttäjien ja Euroopan talouden etujen näkökulmasta.
Totesitte jo transatlanttisesta ulottuvuudesta, ettei meidän pitäisi omaksua Yhdysvaltain sääntöjä. Myös tässä asiassa on useita asiantuntijoita, kuten Harvey Pitt ja Callum McCarthy, joiden mukaan asia ei ole niin selvä. Odotamme näin ollen komissiolta selviä vastauksia siihen, mitkä ovat seuraukset ja miten voimme estää tätä Yhdysvaltain vaikutusta leviämästä mahdollisiin eurooppalaisiin ryhmittymiin.
Lopuksi totean Muscatin mietinnöstä, että haluan korostaa ehdotustamme, joka koskee asiantuntijakomitean perustamista. Mielestäni meidän on toteutettava kiireellisesti eurooppalainen valvonta. Pörssit ovat esimerkki alasta, jolla sitä kaivataan kipeästi. Samaten rahoituslaitosten keskittyminen muualla osoittaa, ettemme voi jättää asiaa yksistään kansallisille toimijoille, koska silloin mukaan tulee muita etuja. On selvää, että tässä kansainvälistyvässä taloudessa tarvitaan kiireesti eurooppalaista näkökulmaa ja eurooppalaista valvontaa, ja olisi hyvä, jos saisitte tässä asiassa neuvoa asiantuntijakomitealta. 
Wolf Klinz,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, toisin kuin väitetään, yhteismarkkinoita ei ole vielä saatettu loppuun. Rahoituspalvelut ovat yksi niistä tärkeimmistä aloista, joilla lisäparannukset ovat mahdollisia ja välttämättömiä. Arvoisa komission jäsen McCreevy, te yritätte muuttaa tilannetta. Euroopan parlamentti tukee teitä mielellään tässä yrityksessä. Muscatin mietintö antaa parlamentille tänään mahdollisuuden asettua tukemaan vakaasti sulautumien ja yrityskauppojen tiellä olevien tarpeettomien esteiden poistamista välittömästi. Haluaisin onnitella esittelijä Muscatia lämpimästi hyvin tasapainoisesta mietinnöstä sekä kiittää häntä avoimesta ja rakentavasta yhteistyöstä.
Euroopan unionin kahden jäsenvaltion poliittinen raja ei saa olla este rajat ylittäville sulautumille tai yrityskaupoille. Sulautumaa tai yrityskauppaa koskevan päätöksen ei pitäisi olla poliittinen kysymys, vaan siitä pitäisi päättää yksistään sen perusteella, hyödyttääkö sulautuma tai yrityskauppa osakkeenomistajia ja henkilöstöä sekä asiakkaita ja liikekumppaneita Euroopassa tai muualla maailmassa ja edistetäänkö sillä siten kyseessä olevien yritysten kilpailukykyä. Sulautuma tai yrityskauppa ei saa kuitenkaan missään nimessä olla ristiriidassa EU:n kilpailulainsäädännön kanssa. Kuten komission jäsen McCreevy totesi, poliitikkojen tehtävänä ei siis ole päättää, tarvitaanko sulautumia enemmän tai vähemmän, vaan heidän tehtävänä on yksistään varmistaa, ettei koko järjestelmää syöstä pois tasapainosta.
New Yorkin pörssin ja Euronextin mahdollisen sulautumisen osalta katson, toisin kuin edellinen puhuja, että poliitikoilla ei pitäisi olla tässä aktiivista roolia. Heidän on vedettävä raja vain, jos käy ilmeiseksi, että tällaisen sulautuman takia Euroopassa aletaan yhtäkkiä suhtautua valvontaan samalla tavoin kuin Yhdysvalloissa. Tätä mahdollisuutta ei voida sulkea täysin pois, kun otetaan huomioon, että myös eurooppalaisten kumppanien väliset eri tarkoitusta palvelevat rahamarkkinatapahtumat toteutetaan yhä useammin Yhdysvaltain markkinalainsäädännön mukaisesti.
Verotukseen tai valvontaan liittyvät perusteettomat esteet on poistettava. Ecofin-neuvoston pyynnöstä komissio on tehnyt töitä määrittääkseen tällaisten esteiden tarkan luonteen. Yksi esimerkki näiden toimien konkreettisista tuloksista on pian julkaistava pankkidirektiivin 16 artiklaan tehty muutos. Valvontaviranomaisten on tietenkin oltava toimintakykyisiä. Direktiivin 16 artiklassa määritetään kuitenkin liian epämääräisesti ne perusteet, joiden nojalla toimivaltainen valvontaviranomainen voi hylätä rajat ylittävän sulautuman tai yrityskaupan. Sopivuustesteihin perustuva arvio antaa valvontaviranomaiselle liikaa tulkintavaraa perusteiden arvioinnissa, ja se johtaa helposti väärinkäytöksiin. Viimeaikaiset tapahtumat ovat osoittaneet tämän puutteen selvästi.
Avoimuus, loogiset päätökset ja siten ennustettavuus yritysten kannalta ovat näkökohtia, joista meidän on keskusteltava tulevien kuukausien aikana. Olen parlamentin esittelijä näissä kysymyksissä ja odotan erityisen kiinnostuneena komission ehdotuksia.
Lopuksi haluan esittää muutaman huomautuksen jätetyistä tarkistuksista. Kannatan esittelijä Muscatin ehdotusta asettaa asiantuntijakomitea tarkastelemaan keskittymisen vaikutuksia sekä tutkimaan valvontaa ja valvontalainsäädäntöä, rahoitusalan vakautta ja kriisinhallintaa. Mielestäni on myös oikein ja asianmukaista, että komitealle annetaan kuusi kuukautta aikaa laatia seikkaperäinen raportti, jossa esitetään konkreettisia ehdotuksia mainittuihin kysymyksiin.
Omien tarkistusteni tarkoituksena on tehdä luonnoksesta hieman puolueettomampi. Kyse on Euroopan yhteismarkkinoista ja perusteettomien esteiden poistamisesta. Toisin sanoen parlamentti ei saa pyrkiä määrittämään jonkin jäsenvaltion erityistilannetta ikuisiksi ajoiksi tai muuttamaan tällaista tilannetta hinnalla millä hyvänsä.
Emme saa katsoa tilannetta kansallisten lasien läpi. Meidän on varmistettava, että teollisuus ja kuluttajat saavat epätoivoisesti tarvitsemansa yhteismarkkinat. Tämä on ainoa tie menestykseen maailmanlaajuisilla markkinoilla. 
John Whittaker,
   . Arvoisa puhemies, Muscatin mietinnössä kannatetaan keskittymistä sekä sulautumia ja yrityskauppoja koskevaa toimintaa, jota on harjoitettu, jotta mahdollistetaan tällaiset vaikeasti saavutettavat mittakaavaedut ja laaja toiminta. En ole kuitenkaan kuullut, että mikään todistaisi kuluttajien olevan tyytyväisempiä, riskien pienentyneen tai pääomakustannuksen vähentyneen. Rahoituspalveluja koskeva toimintasuunnitelma on päinvastoin vaikuttanut tähän mennessä lähinnä siten, että hankalat ja pitkälti tarpeettomat raportointivaatimukset haittaavat melkoisesti kaikilla tasoilla – vähittäispankkitoiminnassa, pörssitoiminnassa ja investointipankkitoiminnassa – tarjottavia rahoituspalveluja.
Kysymys, jota haluan kuitenkin korostaa – ja joka tunnustetaan mietinnössä – on kriisinhallinta tai kaunistelematta sanottuna se, kuka pelastaa tilanteen. Ennemmin tai myöhemmin jokin suuri monikansallinen pankki joutuu vaikeuksiin, ei välttämättä huonon hallinnon takia vaan yksinkertaisesti siksi, että pankit, kuten mitkä tahansa muutkin yritykset, voivat mennä vararikkoon. Samoin kuin mikä tahansa muukin liiketoiminta myös pankkitoiminta on riskialtista. Maksujärjestelmän toimintahäiriöiden estämiseksi ja tartuntojen ehkäisemiseksi vaaditaan hätäapua ja takeita. Tässä vaiheessa kansallisten viranomaisten välinen yhteistyö loppuu, kun jokaisen maan viranomainen pyrkii rajoittamaan omaa rahoitusvastuutaan.
Kukaan ei ole pohtinut tätä asiaa loppuun. Mietinnössä viitataan keskuspankin tyyppiseen viimeiseen rahoittajaan mutta ei määritetä, mitä sillä tarkoitetaan ja miten se toimii. Sen sijaan, että tavoittelemme sokeasti yhteismarkkinoita rahoituspalvelujen alalla, mielestäni olisi järkevää olla toistaiseksi kannustamatta suurempaan keskittymiseen tai rajat ylittäviin sulautumiin, ennen kuin Euroopan unionilla on yhteinen veroviranomainen, joka ottaa mahdollisesti suuren taloudellisen vastuun, kun asiat menevät väärin. Onneksi tämä toteutuu luultavasti vasta hyvin pitkän ajan kuluttua. 
Gunnar Hökmark (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluaisin yhtyä puoluekollegani, jäsen Hoppenstedtin, näkemyksiin ja etenkin hänen kiitollisiin huomautuksiin esittelijän tekemästä työstä. On kolme tärkeää asiaa, jotka haluan sanoa tässä yhteydessä. Ensinnäkin rahoitusmarkkinoilla on saatu myönteistä kokemusta keskittymisestä. Voitaisiin sanoa etenkin, että rajat ylittävä keskittyminen on ollut liian vähäistä. Niillä alueilla, joilla on tapahtunut tällaista keskittymistä, se on ilmentänyt aitoa rajat ylittävää yhdentymistä ja sillä on luotu järkevät olosuhteet kuluttajille ja asiakkaille.
Eräs toinen asia, joka on tärkeä sanoa tässä yhteydessä, on se, että kun keskustelemme Euroopan tilanteesta, meidän olisi pidettävä samalla mielessä globaalit rahoitusmarkkinat. Tarvitsemme voimakkaiden eurooppalaisten toimijoiden lisäksi myös voimakkaita toimijoita Euroopassa, jotta varmistetaan pääoman saatavuus etenkin investointitarkoituksiin ja tehokas rahoitusalan dynamiikka. Tässä yhteydessä on tärkeää, että suuret yritykset voivat kehittyä Euroopassa, ja siksi on myös tärkeää suhtautua myönteisesti keskittymiin, joita näemme.
Tässä yhteydessä haluan lisäksi korostaa, että transatlanttisten markkinoiden kehitys on tärkeää myös Euroopan taloudelle. Riippumatta siitä, miten Euroopan ja Yhdysvaltain pörssejä koskeva transatlanttinen kysymys tai yksistään eurooppalaisia pörssejä koskeva kysymys kehittyy, on tärkeää, että hyödynnämme nyt tätä tilaisuutta. On meidän etujemme mukaista vahvistaa mahdollisuuksien mukaan eurooppalaiset säännöt raportoinnin, hyvän yrityshallinnon ja kilpailun aloilla. Kehotan komissiota olemaan puuttumatta transatlanttisista pörssisulautumista käytäviin keskusteluihin ja olemaan ohjaamatta asioita suuntaan tai toiseen. Sen sijaan sen olisi hyödynnettävä näitä keskusteluja eurooppalaisten sääntöjen korostamiseksi, sillä niiden täytäntöönpanolla voitaisiin antaa eurooppalaisille rahoitusmarkkinoille voimakas asema globaalitaloudessa. Meidän on hyödynnettävä nyt tätä tilaisuutta. 
Antolín Sánchez Presedo (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan aluksi muiden tavoin kiittää esittelijä Muscatia rahoitusmarkkinoiden keskittymistä koskevasta mietinnöstä ja etenkin asiantuntijakomitean asettamista koskevasta ehdotuksesta.
Viittaan ensisijaisesti ilmiöön, joka koskee eurooppalaisten pörssien sulautumia ja yrityskauppoja. Viimeisten 30 vuoden ajan teknologinen kehitys, pääoman vapaa liikkuvuus kansainvälisellä tasolla ja rahoitusalan innovaatio ovat johtaneet syvällisiin muutoksiin pääomamarkkinoilla, ja ne ovat lisänneet kotitaloussäästäjien osallistumista ylipäätään rahoitusmarkkinoilla ja etenkin osakemarkkinoilla. Joissakin Euroopan maissa heidän osallistumisensa vastaa noin kolmasosaa heidän säästöistään ja toisissa noin viidesosaa.
Pörssien yhtiömuodon muuttaminen, joka alkoi Aasiasta 1990-luvulla ja joka levisi tämän vuosikymmenen alussa keskeisiin Euroopan kaupunkeihin – Lontooseen, Pariisiin ja Frankfurtiin – ja joka on edelleen käynnissä, kuten parhaillaan Espanjassa, jossa on meneillään julkisiin tarjouksiin perustuva menettely. Yhtiömuodon muuttaminen on johtanut rakenneuudistuksiin ja keskittymiin sisämarkkinoilla, kuten Euronextin ja Skandinavian markkinoiden tapauksessa. Nämä kaikki ovat myönteisiä kehityskulkuja, sillä ne johtavat hintojen alenemiseen sekä liiketoimien ja kurssimarkkinoiden laajentumiseen.
Hiljattain esitetyt ilmoitukset transatlanttisista sulautumista ja yrityskaupoista merkitsevät nähdäkseni laadullista muutosta. Sanon tämän, koska molemmin puolin Atlanttia tapahtuvasta lisääntyvästä lähentymisestä huolimatta näiden kaksien markkinoiden välillä on edelleen merkittäviä eroja, joita on havaittu sekä pörssimarkkinoiden mallissa että markkinoiden todellisessa rakenteessa ja neuvottelujen jälkeisissä osa-alueissa.
Lisäksi samanaikaisesti tämän kanssa Euroopan unioni aikoo saattaa loppuun Euroopan rahoitusmarkkinat, sillä se on hyväksynyt direktiivin rahoitusvälineiden markkinoista (MiFID), jota on määrä soveltaa tulevaisuudessa. Samalla on käynnistetty tärkeä keskustelu pörssimarkkinoiden ajantasaistamisesta. Tämä keskustelu liittyy niiden asemaan tulevaisuudessa, organisaatioon, rakenteisiin, avoimuuteen, taloudellisiin näkökohtiin, toimivaltaan, hallintoon ja infrastruktuureihin.
Tämä on hyvin merkittävien muutosten aikaa. Siksi on selvitettävä useita kysymyksiä, eikä kyse ole yksistään tapauskohtaisista toimista. Sen sijaan meidän on tunnistettava Euroopan unionin yleiset edut, arvioitava ilmoitettujen toimien vaikutuksia näihin etuihin, pohdittava toimien seurauksia poliittisesta, lainsäädännöllisestä ja taloudellisesta näkökulmasta sekä tietenkin etsittävä parasta mahdollista vastausta pitäen mielessä, että rahoituspolitiikalla ja pörssimarkkinoita koskevalla politiikalla on merkittävä vaikutus Euroopan unionin rahapolitiikkaan. Mielestäni meidän on myös arvioitava parasta menetelmää Euroopan unionin avoimuuden, vakauden ja tasapainon varmistamiseksi, jotta taataan rahoitusmarkkinoiden asianmukainen maailmanlaajuinen toiminta. Tämä on meidän tehtävämme. 
Sharon Bowles (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin tarkastella pörssien transatlanttisia sulautumia. Olemme nähneet useita kertoja -lehden etusivulla ja kuulleet New Yorkin pörssin johtajalta, että Yhdysvaltain Sarbanes-Oxley-laissa säädettyjä omistajaohjausta koskevia säännöksiä voitaisiin soveltaa yhdistyneeseen pörssiin, jolloin toimivalta olisi Yhdysvaltain tuomioistuimilla.
Kaikki eivät tietenkään yhdy tähän analyysiin. Muutama viikko sitten järjestetyssä New Yorkin pörssin toisessa vuotuisessa arvopaperikonferenssissa Yhdysvaltain arvopaperimarkkinavalvojan (SEC) jäsen Annette Nazareth totesi, että sulautuminen näyttää edellyttävän yhteistä teknologiastrategiaa muttei yhteistä vaihtofoorumia. Näin ollen kyse olisi yhteisestä holdingyhtiöstä, johon sovelletaan Yhdysvaltain tuomiovaltaa, mutta Euronext ei rekisteröityisi yhdysvaltalaisena pörssinä eikä tarjoaisi tuotteitaan Yhdysvaltain markkinoilla. Tämän perusteella Sarbanes-Oxley-lainsäädäntöä ei hänen mielestään sovellettaisi Euronextiin.
Minusta näyttää kuitenkin siltä, ettei ainakaan Euronext hyötyisi myöskään sulautuneiden markkinoiden eduista. Hän totesi itse asiassa, että yksistään liittyminen yhdysvaltalaiseen pörssiin ei merkitse sitä, että Yhdysvaltain lainsäädäntöä aletaan soveltaa muuhun kuin yhdysvaltalaiseen pörssiin.
Vaikka transatlanttiset yrityskaupat herättävätkin paljon innostusta ja kiinnostusta, ainakin joidenkin mielissä tekeillä on todennäköisesti ehkä jotakin merkityksellisempää kuin pelkästään yhteenliittyminen. Onko mahdollista, että tässä voisi tapahtua jonkinlainen epäsymmetrinen menettely, jossa yhdysvaltalaiset osapuolet voivat rekisteröityä Eurooppaan mutta ei päinvastoin? Minkälaiset seuraukset tällä olisi Euroopan markkinoille?
SEC:n jäsen Nazareth oli hyvin varovainen sanoissaan, kun hän viittasi teknologiaympäristöön. Ovatko erilliset tietotekniikkaympäristöt itse asiassa käytännöllisiä pitkällä aikavälillä? Epäilen sitä. Yhdentymiseen on halua, ja näyttää siltä, että siinä vaiheessa Sarbanes-Oxley-lainsäädäntöä aletaan varmasti soveltaa. Siksi hän oli niin varovainen sanoissaan.
Meillä voi näin ollen olla jatkossa ongelmia, jollemme ryhdy piakkoin toimiin kansainvälisen normin käyttöönottamiseksi. Mielestäni sekä byrokraateilla että osakkeenomistajilla on tässä oma tehtävänsä. Meillä on Euroopan unionissa kokemusta erilaisten lainsäädännöllisten perinteiden ja käytäntöjen tasapainottamisesta, ja se on yksi syy, miksi meidän olisi näytettävä tulevaisuudessa esimerkkiä sääntelyn alalla. 
Zsolt László Becsey (PPE-DE ). –
   Haluan kiittää esittelijä Muscatia ja kaikkia niitä, jotka ottivat osaa mietinnön laadintaan, joka vaati paljon perusteellista työtä, sillä he ovat laatineet tasapainoisen mietinnön.
Mielestäni kahdella seikalla on merkittävä vaikutus rahoitusprosessien keskittymiseen. Toinen seikka liittyy Lissabonin prosessiin, ja se on sisämarkkinoiden rakentaminen ja kilpailukyvyn lisääminen. Toinen seikka, joka liittyy laajentumiseen ja markkinoiden laajentamisen etuihin, on yhteenkuuluvuuden toteuttaminen sekä jäsenvaltioiden välinen tasa-arvo ja yhtenäisyys. 
Viimeksi mainitun tasapaino on valitettavasti järkkynyt. Tämä johtuu siitä, että samalla kun jätetään huomiotta uusien jäsenvaltioiden haavoittuva asema rahoitusprosesseissa ja julistetaan markkinoiden yhä suurempaa avautumista, työvoimavaltaisissa palveluissa määräävä tekijä on vanhojen jäsenvaltioiden haavoittuvuus eikä sisäinen vapauttaminen. Tämä muuttaa tasapainoa palvelualalla. Siksi en voi hyväksyä sosiaalisten tai ympäristönsuojelua koskevien perusteiden käyttämistä rahoituspalvelujen tai rahoitusalan keskittymisen yhteydessä.
Lisäksi mielestäni on tärkeää, että kiinnitämme edetessämme huomiota myös solidaarisuuteen. Emme saa antaa tilanteen kehittyä sellaiseksi, että vastaanottavien valtioiden – ja uudet jäsenvaltiot ovat oikeastaan vastaanottavia valtioita – markkinoiden valvontaviranomaiset ovat suojattomia vanhojen jäsenvaltioiden määräävässä asemassa olevien valvontaviranomaisia vastaan. Voimme jatkaa vapauttamista vain, jos määräämme tiukoista yhteistyötä ja etenkin avoimuutta koskevista vaatimuksista. Samalla olen samaa mieltä siitä, että helpottaaksemme keskittymistä meidän on autettava muuttamaan verojärjestelmiä ja etenkin alv-järjestelmää.
Lisäksi haluan korostaa, että sulautumista ja yrityskaupoista johtuvaa liiallista keskittymistä olisi analysoitava sekä kehittyvien sisämarkkinoiden näkökulmasta että niiden jäsenvaltioiden yhteenkuuluvuuden kannalta, jotka yrittävät kuroa kiinni kehitystä. Tämä on välttämätöntä, koska joissakin tilanteissa voi käydä niin, ettei yhteisön tasolla ole havaittavissa liiallista keskittymistä mutta sitä ilmenee jäsenvaltion tasolla, mikä haittaa kilpailua kyseisessä jäsenvaltiossa. Tähän on siksi kiinnitettävä erityistä huomiota kilpailupolitiikan vaikutusten arvioinneissa, kuten viimeaikaiset esimerkkitapaukset ovat osoittaneet. Tämä vaikea tilanne voidaan ratkaista täsmällisillä menettelyillä, ja niillä voidaan myös varmistaa, että oligopolistiset olosuhteet todellakin suljetaan pois ilman, että ne korvautuvat yksipuolisella protektionismilla. 
Margarita Starkevičiūtė (ALDE ).
   – Arvoisa komission jäsen, olen erittäin pahoillani, ettette tänään ymmärtänyt, miksi esitimme tämän kysymyksen ja kutsuimme teidät täysistuntoon. Tämä ei todellakaan johtunut siitä, että haluaisimme lisää markkinasääntöjä, vaan kaipaamme poliittista johtajuutta, jota tuetaan rahoitusmarkkinoiden kehittymistä koskevilla Euroopan unionin strategisilla suuntaviivoilla. Tiedämme kaikki erittäin hyvin, että Euroopan unionilla on hienot perinteet periaatteisiin perustuvasta rahoitussääntelystä. Nämä periaatteet on julistettava. Näitä periaatteita koskevaa julistusta ei ole annettu, ja tämän takia olemme ymmällämme markkinoilla, mikä johtaa erilaisiin huhuihin ja erilaisiin näkemyksiin. Nyt kun meillä on erinomainen eurooppalainen malli, jota myös kehittyvät markkinat seuraavat mielellään, toivon, että voimme myös suojella sitä. Suonette anteeksi, kun sanon, että tällä hetkellä näyttää kuitenkin siltä, että komission epäröinnin takia kyseinen malli voi hävitä. Tarkastelkaamme esimerkiksi niitä direktiiviin ehdotettuja tarkistuksia, joista parhaillaan keskustelemme. Näyttää siltä, että odotamme jonkinlaista välitulosta, transatlanttista keskiarvoa, josta ei ole hyötyä sen enempää Euroopalle kuin Yhdysvalloillekaan. Todellisuudessa meidän pitäisi sanoa rehellisesti, että näkemyksemme ovat erilaiset, ja ehkä sitten voimme yrittää kunnioittaa toistemme näkemyksiä ja tunnustaa ne. Kun keskustelemme selvitysmarkkinoita koskevasta sääntelystä, meidän on tunnustettava, että tämä on monimutkainen asia, joka on ehkä ratkaistava asteittain. Meillä olisi myös oltava oma eurooppalainen näkemys, emmekä saa tyytyä suurten finanssiryhmittymien ratkaisuihin, sillä se, ettemme tee mitään, ei ole liberaali asenne. Kun lainsäätäjä ei tee mitään, markkinoilla vallitsee viidakon laki ja markkinat tuhoutuvat. Vielä merkityksellisempää on, että innovaatiot tuhoutuvat, ja sitä emme todellakaan halua. 
Piia-Noora Kauppi (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, monet kollegat ovat jo kysyneet, miksi keskustelemme tänään pörssien sulautumisesta Euroopassa. Ei tietenkään ole Euroopan parlamentin asia päättää mahdollisista sulautumista ja markkinoilla tapahtuvista toimista. Komission tehtävänä on arvioida, onko Euronextin ja Frankfurtin pörssin sulautuminen parempi kuin transatlanttinen sulautuminen. Meidän on tarkasteltava transatlanttisen sulautumisen meille tuomia eri mahdollisuuksia, erityisesti transatlanttista rahoituspalvelujen vuoropuhelua, joka on mielestäni ollut hedelmällisin esimerkki siitä, mitä voimme tehdä yhdessä, jos todella teemme yhteistyötä Yhdysvaltain SCC:n kanssa.
Haluan onnitella komission jäsentä saavutetusta edistyksestä. Jos markkinavoimat päättävät, että meillä on oltava transatlanttinen pörssi, tämä on mielestäni hyvä tilaisuus lähentää sääntelyä. Kyse ei ole siitä, että ylikansalliset Sarbanes-Oxley-säännökset otettaisiin käyttöön Euroopassa. Tärkeää on, että voimme esittää strategiset mallimme ja erinomaiset teknologiaympäristömme sekä käyttää niitä tehokkaasti Yhdysvalloissa.
Olemme tarkastelleet GATS-neuvotteluissa esimerkiksi sähköisiä markkinatietojärjestelmiä. Olemme yrittäneet saada markkinatietojärjestelmiämme Yhdysvaltain pörssimarkkinoille ja päinvastoin, mutta näin ei ole tapahtunut. Tällainen transatlanttinen pörssien sulautuminen merkitsisi valtavaa mahdollisuutta lähentää lainsäädäntöä ja mahdollistaisi hyvin tehdyn työn jatkumisen tulevaisuudessa. 
John Purvis (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan tuoda esiin ainoastaan kaksi seikkaa. Ensinnäkin, onko 9 ja 26 kohdan sanamuodossa mitään sellaista, mikä lohduttaa Berliinin säästöpankkeja ja Saksan säästöpankkijärjestelmää siitä, että niiden toimintaa ollaan mitätöimässä tulevaisuudessa? Esitän tämän kysymyksen komission jäsenelle McCreevylle.
Toiseksi, olemmeko todella sitä mieltä, että tätä varten on jälleen tarpeen asettaa asiantuntijakomitea, jota pyydettiin viimeisessä kohdassa. 
Charlie McCreevy,
   . Arvoisa puhemies, tänä iltana on tuotu esiin monia eri asioita. Käsittelin mielestäni valtaosaa niistä alkupuheenvuorossani, mutta haluan vielä korostaa joitakin kohtia.
EU:n rahoitusmarkkinoita koskevien oikeudellisten puitteiden laatiminen on vaatinut paljon työtä. Se vaatii edelleenkin paljon työtä. Puitteiden tarkoituksena on luoda yhdenvertaiset toimintaedellytykset, edistää markkinoiden tehokkuutta ja likviditeettiä sekä varmistaa, että kuluttajien ja sijoittajien etuja suojellaan. Näissä puitteissa meidän olisi annettava markkinoiden suorittaa tehtävänsä. Sääntelyviranomaisten olisi varmistettava, että markkinatoimijoiden päätöksiin ei puututa. Se, että muiden maiden toimijat tavoittelevat eurooppalaisia yrityksiä, on merkki meihin ja meidän sääntelymalliimme kohdistuvasta luottamuksesta. Tarvitsemme voimakkaita rahoituslaitoksia, jotka selviytyvät omillaan maailmantaloudessa. Tarvitsemme huippuluokan pörssejä, ja kilpailupolitiikalla varmistetaan, että vältytään liialliselta keskittymiseltä ja määräävän aseman väärinkäytöltä. Muutoin olen kuitenkin sitä mieltä, että meidän pitäisi antaa markkinoiden hoitaa tehtävänsä.
Jäsen van den Burg esitti monia kysymyksiä. Hän totesi, että hänen mielestään tämä päätös ei kuulu pelkästään osakkeenomistajille – viitaten arvopaperipörsseihin. Minun mielestäni se kuuluu. En ole samaa mieltä hänen kanssaan. Olen samaa mieltä siitä, että tämä koskee arvopaperipörssin käyttäjiä, mutten ole havainnut heidän välillään minkäänlaista yksimielisyyttä siitä, mikä heidän mielestään on paras ja halutuin pörssien yhteenliittymä.
Hän toi esiin myös mahdollisten sulautumien seurauksia koskevan kysymyksen. On liian varhaista arvioida niitä, mutta tein selväksi, että pörssien yhdistymisen ei pitäisi johtaa ilmiöön, jota kutsun sääntelyn vaikutusten leviämiseksi. Myös muut puhujat, kuten jäsen Klinz ja muut, ottivat esiin tämän kysymyksen.
Kyse on kahdesta eri asiasta, kuten totesin alkuhuomautuksissani vastatessani jäsen Berèsin valiokunnan puolesta esittämään kysymykseen. Mielestäni sidosryhmien ja osakkeenomistajien olisi päätettävä, mitä he haluavat tehdä pörsseille. Tämä asia koskee pelkästään heitä. Markkinoiden pitäisi päättää siitä.
Toisaalta sääntelyä koskeva kysymys on erittäin tärkeä meille. Haluamme varmistaa, että eurooppalaiset sääntelyviranomaiset antavat Euroopan pörssejä koskevia säännöksiä, ja käsitykseni mukaan New Yorkin pörssille ja Euronextille esitetyllä ehdotuksella varmistetaan järjestelmä, jolla mahdollistetaan tämä. Olen samaa mieltä siitä, että on tärkeää varmistaa, että tilanne pysyy tällaisena tulevaisuudessa – ei pelkästään tänä vuonna ja seuraavana vuonna, vaan myös neljän tai viiden vuoden kuluttua – ja että käyttöön otettuja menettelyjä noudatetaan, olivatpa ne mitä tahansa. Kuten totesin alkuhuomautuksissani, olemme ilman muuta kiinnostuneita asiasta ja olemme sitoutuneet siihen.
Jäsen van den Burg kysyi, olenko lukenut Seifertin kirjan. En ole, mutta olen lukenut siihen liittyviä lukuisia kommentteja. Tapasin Seifertin komission jäsenen toimikauteni alkuaikoina, juuri kun hän oli käynnistänyt Frankfurtin pörssin ja Lontoon pörssin fuusioneuvottelut. Olen lukenut, mitä hän kirjoittaa kirjassaan. Kirja on mielenkiintoinen, mutta se on vain yksi näkökulma aiheeseen.
Haluaisin sanoa parlamentin jäsenille ja muille, jotka tuntuvat olevan aina huolissaan ulkopuolisesta vaikutuksesta, joka pilaa eurooppalaisen mallin, että mielestäni joissakin parhaillaan käsiteltävänä olevissa ehdotuksissa annetaan ymmärtää, että markkinatoimijat kaikkialla maailmassa näyttävät haluavan osallistua eurooppalaiseen malliin ja mieltävät sen vähän eri tavalla. Todisteet näyttävät viittaavan siihen, että Euroopassa käydään paljon kauppaa, jota aikaisemmin käytiin Atlantin toisella puolella. Tähän on olemassa syy. Jotkut ihmiset haluavat osallistua eurooppalaiseen malliin. Meidän ei pitäisi aina olla niin puolustuskannalla.
Jäsen Hökmark ja muut viittasivat sääntelyä koskevaan kysymykseen. Olen samaa mieltä heidän kanssaan. Eurooppalaisia sääntöjä ja määräyksiä olisi voitava soveltaa eurooppalaisiin yrityksiin. Tämä on oman etumme mukaista. Kysymys siitä, pitäisikö eri puolella maailmaa olevien pörssien fuusioitua ja sulautua, on yksinomaan markkinatoimijoiden päätettävissä, ja tämän kysymyksen suhteen olen täysin agnostinen. 
Pervenche Berès (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, olen hämmästynyt komission jäsenen vastauksesta. Hänelle esitettiin joitakin erittäin täsmällisiä kysymyksiä. Emme pyydä häntä puuttumaan markkinoiden todellisuuteen, vaan pyydämme häntä hoitamaan oman osuutensa lainsäädäntöaloitteiden tekemiseksi. Päätöksenteon epäonnistuminen vaikuttaa markkinoihin. Jos emme tee päätöksiä kilpailusääntöjen purkamisesta tai soveltamisesta tietyillä markkinoilla, se vaikuttaa puitteiden määrittelyyn.
Esitimme teille myös erityisiä kysymyksiä vaikutusten arvioinnista. Arvoisa komission jäsen, milloin parlamentti saa vaikutusten arvioinnin, ennen kuin yksikkönne on kirjoittanut sen täysin uudestaan? 
John Purvis (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, en usko saaneeni vastausta kysymykseeni, joka koski pankkialan yhdistymistä ja sitä, oliko Muscatin mietinnössä mitään sellaista, mikä lohduttaisi Saksan säästöpankkirakenteen mitätöimisen takia. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tiistaina klo 12.00. 
Puhemies. -
   Esityslistalla on seuraavana Wortmann-Koolin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A6-0217/2006) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan yksityiskohtaisesta soveltamisesta meriliikenteeseen annetun asetuksen (ETY) N:o 4056/86 kumoamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1/2003 muuttamisesta kabotaasipalvelujen ja kansainvälisten hakurahtipalvelujen lisäämiseksi sen soveltamisalaan (COM(2005)0651 - C6-0046/2006 - 2005/0264(CNS)). 
Charlie McCreevy,
   . - Arvoisa puhemies, minulla on ilo liittyä seuraanne tänä iltana keskustelemaan jäsen Wortmann-Koolin laatimasta mietinnöstä, joka koskee komission ehdotusta asetuksen (EY) N:o 4056/86 kumoamisesta.
Komissio on erittäin tyytyväinen, että mietinnössä myönnetään, ettei hintoja asettavien linjakonferenssien olemassaolo ole nykyisissä markkinaolosuhteissa enää oikeudellisesti tai taloudellisestikaan perusteltua.
Ehdotuksemme taustalla on halu lisätä EU:n kilpailukykyä hyvin pitkälti Lissabonin strategian mukaisesti. Noin 18 prosenttia EU:n tuonnista ja 21 prosenttia viennistä on sellaista, että varustamot voivat yhdessä asettaa rahtimaksut linjakonferenssien ryhmäpoikkeuksen nojalla. Kumoamalla ryhmäpoikkeukset saisimme alennettua kuljetuksen hintoja, ja tästä olisi yleisesti hyötyä EU:n taloudelle.
Tämän lisäksi komission tavoitteena on säilyttää EU:n linjaliikenteen kilpailukyky. Siksi komissio valmisteleekin suuntaviivoja siitä, kuinka kilpailulakia sovelletaan linjaliikenteen alalla, kun asetus (EY) N:o 4056/86 on kumottu. Komissio aikoo julkistaa suuntaviivat vuoden 2007 loppuun mennessä. Kun mietitään kahden vuoden siirtymäaikaa, suuntaviivat ovat voimassa ennen kuin linjakonferenssien ryhmäpoikkeus kumotaan, joten alalle jää runsaasti aikaa sopeutua uuteen kilpailuympäristöön ja muuttaa toimintansa lainmukaiseksi.
Komissio on keskustellut tiiviisti sekä kuljetusten tarjoajien, eli varustamojen, ja kuljetusten käyttäjien, eli rahdinantajien, kanssa suuntaviivojen sisällöstä. Keskeistä on varmistaa kuljetusalan kilpailukyvyn säilyminen. Käsittääkseni olemme kaikki samaa mieltä siitä, ettei kilpailukyvyn varmistaminen tarkoita samaa kuin alan suojaaminen kilpailulta. Tiedonvaihdot ovat laillisia ja useimmilla aloilla yleisesti harjoitettuja, sillä sen avullahan yritykset voivat tehdä parempia päätöksiä. Tiedonvaihdossa ei kuitenkaan pidä mennä niin pitkälle, että yritykset eivät voi päättää itsenäisesti markkinakäyttäytymisestään.
Komissio keskustelee ennen suuntaviivojen antamista sekä kuljetusten tarjoajien että kuljetusten käyttäjien kanssa, kuten myös niiden jäsenvaltioiden kanssa, jotka kuuluvat Euroopan kilpailuverkoston merikuljetusten työryhmään. Suuntaviivoista julkaistaan luonnos, jotta kaikki asianosaiset osapuolet voivat esittää kommenttinsa siitä. Myös muut toimielimet voivat esittää kommentteja valmisteluvaiheessa.
Euroopan parlamentti on käyttänyt tilaisuutta hyväkseen ja ilmaissut mielipiteensä muistakin asioista, erityisesti valtiontuista. Uskomme Euroopan parlamentin olevan jatkossakin kiinnostutut tästä tärkeästä aloitteesta.
Ymmärrän kansainvälisten seikkojen herättämän huolen. Vakuutan teille, että kauppakumppanimme pysyvät tietoisina aloitteestamme, kun selitämme sen taustalla olevat taloudelliset ja oikeudelliset syyt. Tähän asti yhteydet ovat pysyneet myönteisinä. Yleisesti on myönnetty, ettei linjakonferenssien ryhmäpoikkeuksen kumoamisesta EU:ssa aiheudu oikeudellisia ristiriitoja kolmansien maiden kanssa ja että tässä on kyse vallitseviin markkinaolosuhteisiin vastaamisesta.
Yleisesti voin todeta, että komissio voi hyväksyä useimmat esitetyistä tarkistuksista. Tätä ei kuitenkaan pitäisi tehdä lainsäädännöllisen tekstin johdanto-osan muodossa. Mielestäni asetus (EY) N:o 4056/86 olisi aivan yksinkertaisesti kumottava. Suosituksenne otetaan kuitenkin huomioon jatkotoimenpiteissä, joita ovat suuntaviivojen laadinta, tietojen ajantasaistukset sekä muiden säädöstekstien uudelleenarviointi, johon Euroopan parlamentti kiinnitti komission huomion linjakonferenssien käyttäytymissääntöjä koskevaan Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimukseen liittymisestä annetun asetuksen (EY) N:o 954/79 osalta. 
Corien Wortmann-Kool (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, meriliikenteen taloudellinen merkitys on huomattava ja kasvumahdollisuudet valtavat. Juuri nyt, kun globalisaatio kiihtyy entistä nopeammin, maailmanlaajuiset kuljetusvirrat ja niiden tehokas hallinta on ratkaisevan tärkeää. Euroopan teollisuudella on tässä tärkeä ja vahva asema. Kilpailu alalla kiristyy, ja tämä on itse asiassa ainoa sektori, johon ei edelleenkään sovelleta perussopimuksen kilpailusääntöjä. On siis korkea aika kumota tämä poikkeus.
Näin ollen Euroopan parlamentti lupaakin tukea komission jäsenen McCreevyn ehdotusta nykyisen asetuksen 4056/86 kumoamisesta. Emme kuitenkaan halua aiheuttaa oikeudellista epävarmuutta kilpailusääntöjen tulkintaan, ja olen tyytyväinen, että komission jäsen myöntää tämän. Komission on nimittäin otettava etenkin jatkossa huomioon kansainvälisesti toimivan alan erityispiirteet. Siksi sääntöjen onkin oltava jatkossa selkeitä.
Tämän vuoksi Euroopan parlamentti myös toivoo, että alalle laaditaan selkeät suuntaviivat ennen kuin asetus kumotaan. Olen tyytyväinen komission jäsenen toteamukseen, että linjaliikennepalveluja koskevat suuntaviivat aiotaankin laatia vuoden 2007 loppuun mennessä. Euroopan parlamentti katsoo kuitenkin, että tämä edellytys olisi mainittava selkeästi säädöstekstissä, sillä kyseessä on tärkeä ajatus ehdotuksen taustalla. Alalle on taattava oikeusvarmuus siitä, mikä on kyseisen asetuksen nojalla sallittua.
On ilahduttavaa kuulla, että komissio keskustelee tiiviisti alan teollisuuden kanssa. Euroopan parlamentti pyytää kuitenkin, ja tekee nimenomaan niin huomenna, että kuulette parlamenttia laatiessanne suuntaviivoja. Voitteko vakuuttaa, että parlamenttia kuullaan tässä yhteydessä? Sehän on joka tapauksessa hyvä käytäntö muillakin aloilla. Voin tyytyväisenä todeta, että suuri enemmistö näyttää tukevan sitä, että lähetämme tämän vahvan viestin komissiolle.
Euroopan parlamentti arvostaa sitä, että komissio selventää, kuinka konttilinjaliikenteessä voidaan jatkossa noudattaa muita yhteistyömuotoja, kuten konsortioiden ryhmäpoikkeuksia, sillä niiden yhteydessä voidaan tehdä tärkeitä toimintasopimuksia esimerkiksi kapasiteetista. Vaikka kyse onkin alaa koskevasta välttämättömyydestä, toimien olisi tietenkin oltava aina perustamissopimuksen 81 artiklan mukaisia. Yhteistyön sujuvuuden takaaminen on ratkaisevan tärkeää.
Komissio ehdottaa, että kabotaasi- ja hakurahtipalveluihin ryhdytään soveltamaan Euroopan unionin kilpailusääntöjä. Tämä on loogista, sillä niihin sovelletaan jo perustamissopimusta. Koska täytäntöönpano kuuluu myös Euroopan unionille, voitte luottaa tukeemme tässä asiassa. Jotkut Euroopan parlamentin jäsenet ovat ehdottaneet kabotaasipalveluihin sovellettavaa poikkeusta, mutta en aio kannattaa tätä ehdotusta. Parlamentti toivoo, että myös hakurahtipalveluja varten laaditaan suuntaviivat, koska tällä alalla on muiden alojen tavoin oikeus tietää tilanteestaan. Parlamentin mielestä myös tälle alalle olisi oltava suuntaviivat ennen kuin säädös tulee voimaan.
Kun tehdään alun alkujaan selkeitä säädöksiä, säästytään kaikenlaisilta kalliilta oikeusprosesseilta, joita ala ei todella kaipaa. Esimerkkitapauksia on jo saatu hakurahtipalvelujen alalla poolisopimuksista. Tältä alalta on tullut valituksia, ja komissiolle on epäselvää, kuinka tämän alan kanssa edetään. Toistan vielä, että epäselvyyksien vähentämiseksi tämäkin ala tarvitsee suuntaviivat.
Kansainvälisyys on tietenkin elintärkeää tälle kansainvälisesti toimivalle alalle. Siksi pyydämmekin, että otatte tarkasti huomioon tämän kansainvälisen kilpailuaseman – josta olettekin jo onneksi tietoinen – kun hiotte ehdotusten yksityiskohtia. Sama pätee myös Yhdistyneiden Kansakuntien kauppa- ja kehityskonferenssin (UNCTAD) käyttäytymissääntöjen kumoamiseen, ja odotammekin, että meille kerrotaan näistä kansainvälisistä tapahtumista, jotta voimme seurata tiiviisti niiden etenemistä. Toistan vielä, että saatte tukemme, mutta parlamentti asettaa tiukat ehdot. 
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou,
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, emme keskustele tänä iltana ensimmäistä kertaa tästä aiheesta. Olemme keskustelleet asiasta komission kanssa valkoisen kirjan yhteydessä ja Euroopan parlamentin suuren enemmistön hyväksymässä päätöslauselmassa esittäneet, että kauppalaivastomme tarvitsee kilpailuhenkistä ja nopeasti kehittyvää kansainvälistä toimintaympäristöä varten selkeät toimintasäännöt, joilla taataan reilu ja terve kilpailu.
Taloutemme ja kehityssuunnitelmamme perustuvat kilpailuun. Meidän tehtävämme on kuitenkin ennustaa olosuhteita ja mahdollisia sivuvaikutuksia sekä tarjota asianmukaiset poliittiset puitteet. Tämän vuoksi pyysimme, etteivät pienet ja keskisuuret laivanvarustamot heitä hukkaan hyviä mahdollisuuksia eivätkä luovuta omia etujaan ja liiketoimintasuunnitelmiaan sulautumien ja valtavien organisaatioiden hyväksi, joita alalle perustetaan etenkin säännöllisille reiteille.
Pyysimme varmistamaan huolellisesti, että Euroopan komission ehdotukset eivät aiheuta markkinoille yllätyksiä ja että uusiin olosuhteisiin mukauduttaisiin asteittain ja harkiten. Haluamme Euroopan komission suhtautuvan huolenaiheisiimme vakavasti kaikissa tapauksissa.
Suuret kiitokset esittelijälle, jäsen Wortmann-Koolille sekä liikenne- ja matkailuvaliokunnalle, jonka lausunnossa tarjotaan ratkaisua tähän asiaan. Toivon, että ehdotus hyväksytään äänestyksessä ja että komissio hyväksyy sen. Toistan vielä meitä askarruttavat huolenaiheet. Näitä ovat uusiin olosuhteisiin sopeutumista varten asetettava siirtymäaika ja selkeät suuntaviivat. Olen samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, ettei kabotaasipalveluja saisi jättää vapaan kilpailun ulkopuolelle.
Lopuksi haluan korostaa, kuinka vähän Euroopan komissio on kiinnittänyt huomiota asian kansainväliseen puoleen, eli siihen, noudatetaanko UNCTADin käyttäytymissääntöjä ja kuinka jäsenvaltiot pystyvät vaihtamaan järjestelmää. Se ei myöskään ole antanut yksityiskohtaisia tietoja, miten kumppanimme Kiina, Japani, Singapore ja Intia ovat vuoropuheluissa suhtautuneet järjestelmän mahdollisiin muutoksiin. Esimerkkinä mainitsen, että Singapore on jo ilmoittanut aikovansa säilyttää konferenssijärjestelmän.
Tältä osin odotan siis Euroopan komissiolta vastausta siihen, miten Euroopan unioni aikoo toimia. 
Robert Navarro,
   Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, aivan aluksi kiitän esittelijää Wortmann-Koolia hänen tekemästään työstä sekä omasta että ystäväni, jäsen Savaryn puolesta. Jäsen Savary ei päässyt osallistumaan tämäniltaiseen keskusteluun ja pyysi minua välittämään pahoittelunsa.
Mietintö on tasapainoinen, ja vaikka siihen ei sisällykään kaikkia ryhmäni esittämiä näkökohtia, voimme hyväksyä sen, koska siinä korostetaan kaikkein tärkeimpiä seikkoja. Siinä kehotetaan komissiota julkaisemaan pikaisesti suuntaviivat, jotta kansainvälisten hakurahtipalvelujen ja meriliikenteen kabotaasipalvelujen tarjoajille voidaan taata entistä parempi oikeusvarmuus.
Lisäksi mietinnössä huomautetaan, että tiedonvaihto on tärkeää ja saattaa olla hyödyllistä alojen vakauden ja tehokkuuden kannalta. Siinä esitetään hyödyllisiä yksityiskohtia ja lopuksi korostetaan erityisesti pienten toimijoiden merkitystä.
Euroopan parlamentin liikennevaliokunnan jäsenenä haluan kuitenkin ilmaista pettymykseni muutamaan seikkaan ja korostan erityisesti yhtä asiaa. Kollegojeni Savaryn ja Sifunakisin kanssa jätimme käsiteltäväksi tarkistuksen, joka koski huomenna parlamentin äänestettävänä olevan asiakirjan oikeusperustaa. Talous- ja raha-asioiden valiokunta hylkäsi tämän tarkistuksen, eikä sitä näin ollen voitu esittää täysistunnon äänestyksiin. Tämä harmittaa minua. Nyt käsiteltävänä olevalla asetuksella kumottavan asetuksen (ETY) N:o 4056/86 oikeusperusta oli sitä hyväksyttäessä kaksiosainen: perustamissopimuksen 84 artikla (liikennepolitiikka) ja 87 artikla (kilpailu); (nykyään 80 ja 83 artikla). Ehdotetussa kumoavassa asetuksessa otetaan huomioon ainoastaan 83 artikla (kilpailu).
Kyse on poliittisesta päätöksestä, jolla on vakavia seurauksia. Tällä tavoin itse asiassa määritellään, mitä menettelyä sovelletaan, ja rajoitetaan parlamentin oikeuksia, sillä jos oikeusperusta liittyy ainoastaan kilpailuun, on noudatettava kuulemismenettelyä. Liikennepolitiikkaa koskeva oikeusperusta olisi puolestaan edellyttänyt yhteispäätösmenettelyä. Mielestäni se olisi ollut parempi vaihtoehto. Vaikka olenkin sitä mieltä, että kilpailu varmastikin piristää ja on hyödyllistä talouden kannalta, en pidä sitä ihmelääkkeenä enkä suosittele, että sitä sovelletaan sokeasti ja mielivaltaisesti kaikkiin talouden aloihin ottamatta huomioon alojen erityispiirteitä tai edes alojen olosuhteita.
Komission kilpailun pääosasto on valitettavasti antanut meille joskus vaikutelman, että se puolustaa tätä melko dogmaattista näkemystä kaikelta ja erityisesti komission muiden yksiköiden mielipiteiltä.
Vaikka kyseessä onkin neuvotteluasiakirja, toivon että komissio joka tapauksessa saa tästä mietinnöstä paremman kuvan palvelun tarjoajien huolenaiheista. He eivät vastusta uudistusta vaan haluavat jonkinlaisia takeita ja neuvoja muutoksista, joita heille koituu. Huolet ovat perusteltuja etenkin, koska ala on ratkaisevan tärkeä Euroopan unionin tulevaisuuden ja kehityksen kannalta. 
Georgios Toussas,
   . – Arvoisa puhemies, Euroopan unionin yhteiseen merenkulkupolitiikkaan perustettiin linjakonferenssit säännöllistä linjaliikennettä harjoittavien laivanvarustamojen jonkinlaiseksi liitoksi, jonka avulla pystytään valvomaan strategisesti merkittävää ja tuottavaa meriliikenteen alaa.
Konferenssit ovat muodoltaan samankaltaisia kuin myöhemmin perustetut kemianalan laivanvarustamojen poolit mutta eivät niin pitkälle harkittuja. Linjakonferenssit päättävät alusten meno- ja paluulinjoista, käytettävistä satamista, kullakin linjalla käytettävien alusten määrästä ja kerättävistä rahtimaksuista.
On perusteetonta väittää, että linjakonferenssit olisivat parantaneet ja halventaneet työntekijöille tarjottavia palveluja. Työntekijät ovat joutuneet kohtaamaan karun todellisuuden, johon kuuluu inflaatio, köyhyys, työttömyys, heikommat ja kaupallistuneet palvelut.
Ensisijaisesti Pohjois-Euroopan satama- ja laivanvarustamomonopolit perustivat linjakonferenssit yleisesti raaka-aineiden kuljetusta ja kansainvälistä kauppaa varten, ja ne turvasivat itselleen valtavat, tähtitieteelliset voitot euro-aluetta yhtenäistävillä pääomillaan. Nyt nämä samat yritykset vaativat linjakonferenssien lakkauttamista, ja Euroopan komissio yhtyy tähän.
Uudella lainsäädäntöaloitteella on selvästikin tarkoitus vahvistaa kilpailukykyä, lisätä meriliikenteen alalla toimivien euro-aluetta yhtenäistävien monopolien häpeällisiä etuoikeuksia ja antaa niille avoimet kädet lisätä voittojaan.
Tällä hetkellä pääomaa on keskitetty tällä nimenomaisella alalla siinä määrin, että käytännössä säännöllinen meriliikenne on vain muutaman yhtiön hallinnassa, ja nämä yhtiöt on laskettavissa yhden käden sormin. Tyypillistä on, että yhdellä eurooppalaisella konttikuljetusyhtiöllä on 550 alusta kun vastaavalla aasialaisella yhtiöllä on 112 alusta. Näissä olosuhteissa on turha teeskennellä ja puhua kilpailusta. Emme ole samaa mieltä siitä, että kabotaasipalveluihin olisi ryhdyttävä soveltamaan kilpailusääntöjä, kuten emme ole samaa mieltä asetuksesta N:o 4050/86 tai asetuksesta N:o 3577/92.
Varustamoalan taantumuksellinen institutionaalisuus ja Euroopan unionin politiikka, joka ei suosi ruohonjuuritasoa, vahvistavat laivanvarustajien leppymätöntä ja kyltymätöntä halua saada voittoa, ja aiheuttavat vakavia poliittisia ja sosiaalisia ongelmia Kreikassa, Ranskassa, Suomessa ja Irlannissa. Neuvosto, Euroopan komissio ja työnantajat ovat tietenkin yhteistuumin viemässä yhtiöitä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen. Pääasia on, että niiden toimintaan on puututtava, sillä työntekijät eivät ole valmiita luopumaan oikeuksistaan.
Sisäiselle meriliikenteelle ovat tyypillistä epäoikeudenmukaiset palkat, merenkulkijoiden muita raskaampi työ, lippujen hintojen ja rahtimaksujen hintojen räjähdysmäinen nousu, liikennöinnin vähentäminen ja järjestelmä, jolla ylläpidetään liian vanhoja ja huonosti huollettuja aluksia rannikkoliikenteessä. Meriliikenne on jo kärsinyt tuntuvasti ruohonjuuritason vastaisen asetuksen N:o 3577/92 soveltamisesta, ja tästä on aiheutunut vakavia ongelmia erityisesti syrjäisten saarialueiden työntekijöille, matkustajille ja asukkaille.
Näiden maiden sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja kansallisen puolustuksen kannalta on strategisesti tärkeää , että poikkeus kilpailusääntöjen noudattamisesta säilytetään meriliikenteessä, jota harjoitetaan ainoastaan saman jäsenvaltion satamien välillä.
Näin ollen on ratkaisevan tärkeää, että asetuksen N:o 1/2003 32 artiklan b kohdassa säädetty poikkeus säilytetään. Tässä tarkoituksessa ehdotammekin tarkistuksia 15, 16, 17, 18 ja 19. Lisäksi on kumottava välittömästi ruohonjuuritason vastainen asetus N:o 3577/92 rannikkoliikenteen osalta. Meriliikenne on sosiaalinen välttämättömyys, johon ei voida vastata ruohonjuuritason vastaisella kilpailupolitiikalla. 
Charlie McCreevy,
   . Arvoisa puhemies, komissio on todella kiitollinen siitä, kuinka paljon työtä tämän mietinnön hyväksi on tehty, ja yksiköittemme kanssa tehdystä loistavasta yhteistyöstä. Uskoisin, että olemme saaneet aikaan aloitteen, joka saa tulevina vuosina vastakaikua myös muilla lainkäyttöalueilla.
Linjaliikenne on ollut vuodesta 1870 kartellitoimintaa, mutta laillista sellaista, eikä ainoastaan Euroopassa vaan muillakin teollistuneilla alueilla. Tutkittuamme tarkkaan markkinaolosuhteita olemme kaikki huomanneet, että linjaliikenne on erittäin kilpailukykyinen tuotannonala, jota ei tarvitse suojella kilpailulta. Luotamme siihen, että aloitteemme ansiosta merkittävät kauppakumppanimme ryhtyvät tutkimaan, kohtelevatko he tätä alaa asianmukaisesti ja talouden kannalta kannattavasti. Ennen kaikkea on tärkeää, että olemme sinnikkyytemme ansiosta saaneet tuotannonalan vakuutettua siitä, ettei alalla tarvita hintojen vahvistamista. Nyt alalla mietitään tosissaan, miten se pystyy parhaiten sopeutumaan erittäin kovaan kilpailuun, jolle globalisaatio antaa lisää vauhtia.
Parlamentilla on ollut merkittävä asema tässä prosessissa. Ensin liikenne- ja matkailuvaliokunta antoi joulukuussa 2005 valiokunta-aloitteisen mietintönsä komission valkoisesta kirjasta ja kiinnitti huomiomme moniin seikkoihin, joita emme olleet ottaneet aiemmin huomioon. Käsittelimme niitä, kun jatkoimme uudelleentarkastelua. Tämän jälkeen talous- ja raha-asioiden valiokunta keskusteli laajalti yksikköni kanssa ja esitteli sitten kantansa.
Olemme tyytyväisiä tekemäänne työhön ja luottamukseen, jota olette osoittaneet käsitellessänne näitä monimutkaisia aiheita. Teemme seuraavien kuukausien aikana useita aloitteita, joilla vastaamme ehdotuksiinne. Aiomme esimerkiksi antaa ajantasaista tietoa siitä, kuinka kilpailusääntöjä sovelletaan kolmansien maiden linjaliikenteeseen, laatia komission suuntaviivat EU:n kilpailulain soveltamisesta meriliikennepalveluihin ja arvioida uudelleen muita lainsäädäntötekstejä, joiden laillisuudesta olette esittäneet epäilyksenne. Aiomme kuulla monia tahoja ja odotamme innolla parlamentin mielipiteitä suuntaviivoista. 
Puhemies. -
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tiistaina klo 12.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Alvaron laatima kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A6-0196/2006) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi maksajaa koskevien tietojen toimittamisesta varainsiirtojen mukana (KOM(2005)0343 C6-0246/2005 2005/0138(COD)). 
Charlie McCreevy,
   Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan esittelijää Alvaroa sekä talous- ja raha-asioiden valiokunnan lausunnon valmistelijaa Bullmannia heidän merkittävästä työstään ja halustaan saada aikaan sopimus tässä teknisessä ja mutkikkaassa asiassa.
Asetusehdotus maksajaa koskevien tietojen toimittamisesta varainsiirtojen mukana on tärkeä askel matkalla tavoitteeseemme kitkeä terrorismin rahoitus. Teksti on osoitus EU:n päättäväisyydestä osallistua täysimääräisesti kansainvälisiin toimiin terrorismin torjumiseksi.
Kukaan ei voi kiistää, etteikö terrorismin torjunta olisi noussut keskeiseksi poliittiseksi painopisteeksi kautta maailman. EU:ssa sitoutuminen kaikkien terrorismin muotojen torjumiseen on selviö. Asiaa koskevassa EU:n toimintasuunnitelmassa määritetään painopisteiksi tiivis yhteistyö rahanpesunvastaisen toimintaryhmän FATF:n kanssa sekä unionin lainsäädännön mukauttaminen ryhmän yhdeksään erityissuositukseen terrorismin rahoituksen torjunnasta.
Ehdotetulla asetuksella saatetaan FATF:n erityissuositus VII osaksi EU:n lainsäädäntöä. Suosituksen mukaisesti rahansiirtojen yhteyteen on liitettävä tiedot lähettäjästä: nimi, osoite ja tilinumero.
Asetus helpottaa rahansiirtojen jäljitettävyyttä useiden velvoitteiden kautta. Nämä koskevat maksupalvelujen tarjoajia eli pääasiassa pankkeja, mutta myös rahansiirtopalvelujen tuottajia. Molemmat velvoitetaan välittämään tietoja maksajasta läpi maksuketjun ja pitämään yllä vastaavia rekisterejä. Tiedot saatetaan kansallisten viranomaisten käyttöön heidän työnsä tueksi, mikä auttaa rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnassa.
Erityissuosituksen täytäntöönpanon takarajaksi on sovittu 1. tammikuuta 2007. Jäsenvaltioiden koordinoimaton toiminta rajat ylittävissä varainsiirroissa voisi haitata huomattavasti maksupalvelujen sujuvuutta EU:n alueella ja haitata rahoituspalvelujen sisämarkkinoiden toimintaa. Siksi määräpäivän noudattaminen on tärkeää.
Parlamentti, neuvosto ja komissio ovat työskennelleet viime vuoden lujasti päästäkseen sopimukseen asetustekstistä. Olemme kaikki tehneet parhaamme ratkaisujen löytämiseksi mutkikkaisiin kysymyksiin, ja uskon onnistuneemme siinä.
Yksi neuvottelujemme pääaiheista on ollut kysymys 1 000 euron kynnysarvosta, jonka alle jäävien summien osalta EU:n alueella toimivien maksunsaajapankkien ei tarvitsisi hylätä tapahtumaa tai pyytää lähettäjäpankilta täydennystä maksajatietoihin. Komissio on tyytyväinen, ettei tätä vaihtoehtoa lopulta säilytetty tekstissä. Myös kaikki neuvostossa edustettuina olevat jäsenvaltiot ovat torjuneet ajatuksen. Terroristeja voidaan rahoittaa lukuisin pienin, kynnysarvon alapuolelle jäävin maksuin. Mielestäni tämä on varteenotettava huolenaihe, jos haluamme puuttua terrorismin uhkaan tehokkaasti.
Löysimme myös ratkaisun kysymykseen saajapankkien velvollisuudesta lopettaa liiketoimet niiden ulkomaisten pankkien kanssa, jotka eivät suostu lähettämään asiaankuuluvia tietoja, sekä velvollisuudesta palauttaa arvoltaan vähäiset maksut. Olen huomioinut parlamentin näitä koskevan huolen. Velvoitteiden soveltamisehtoja on tiukennettu huomattavasti, joten kyse on nyt ehdottoman viimeisestä keinosta.
Lisäksi panen tyytyväisenä merkille sen, että pääsimme sopimukseen teknisistä kysymyksistä, kuten EU:n ulkopuolelta varoja vastaanottavien välittäjien teknisesti rajallisten järjestelmien käytöstä.
Parlamentti, neuvosto ja komissio ovat päässeet yleissopimukseen komiteamenettelystä, joten asetuksen hyväksyminen olisi nyt erinomainen tilaisuus soveltaa sopimusta käytäntöön. Vetoan siksi parlamentin jäseniin, ettette vaatisi erityisiä päättymislausekkeita komission sääntelyvaltuuksiin tämän asetuksen osalta.
Kaikkiaan ehdotus on mielestäni kypsä hyväksyttäväksi yhdessä käsittelyssä. Toivon, että se saa tuen teiltä kaikilta.
Asetus antaa meille keinot torjua terrorismin rahoitusta johdonmukaisesti halki Euroopan unionin. Odotan kiinnostuneena kommenttejanne. 
Alexander Alvaro (ALDE ),
   Arvoisa puhemies, käytin oikeuttani istuutua edemmäksi, jotta teidän ei tarvitsisi koko ajan kurkkia kohti takarivejä. Keskustelumme täällä parlamentissa voisivat yleensäkin vilkastua, jos siirtyisimme istumaan lähemmäs toisiamme. Haluammehan ensisijaisesti taata kunnollisen parlamentaarisen keskustelun.
Minun ei kannattane jatkaa enempää teknisistä seikoista. Komission jäsen McCreevy selitti erittäin hyvin, millaiset asiat ovat nyt pohjimmiltaan pelissä. Hän korosti, että meitä koskee kansainvälinen velvoite täyttää FATF:n erityissuosituksen VII vaatimukset. Hän kävi läpi asian tekniset seikat, joten minun tuskin tarvitsee toistaa niitä.
Kuten hän aivan oikein sanoi, olemme saaneet talous- ja raha-asioiden valiokunnan kanssa aikaan tasapainoisen ja kohtuullisen kompromissin komission ja neuvoston tuella. Sekä oman että valiokuntani näkemyksen mukaan kompromississa otetaan kauttaaltaan huomioon tietosuojan ja tietoturvan vaatimukset sekä vastataan talous- ja raha-asioiden valiokunnan huoliin. Silti meidän pitäisi paljon useammin kysyä tällaisten selvitysten tapauksissa − jopa silloin, kun ne ovat kansainvälisten elinten laatimia − saavutetaanko teksteillä todella jotakin.
Käsiteltävä asiakirja on ollut pöydällä viime vuodesta lähtien, ja sen olemassaolosta on tiedetty yleisesti noin marraskuusta 2005 saakka. Niinpä soin itselleni vapauden ottaa tekstin mukaani matkalle Israeliin, missä keskustelin terroristien rahavirtojen jäädyttämiseen erikoistuneen yliopiston asiantuntijan kanssa. Hän on toiminut vakoojana ja luutnanttina Israelin armeijassa ja työskennellyt tiedustelupalvelu Mossadissa. Hän silmäili asiakirjaamme, mutta − jos saan olla täysin rehellinen − ei nähnyt sillä todellista arvoa. Ymmärrän melko hyvin hänen reaktionsa.
Oma taustani on seuraava: olen työskennellyt pankissa ja opiskellut lakia. Tiedän, ettei terrorismin rahoitus perustu kaavaan, jossa terroristi A astelee kaupungin pääkadun pankkiin, tallettaa sinne rahaa ja toivoo sitten jonkun muun nostavan rahat damaskoslaisesta pankista. Varojen kanavoiminen terroristeille perustuu täysin toisenlaisiin menetelmiin. Saatamme olla poistamassa joitakin mahdollisuuksia ja nappaamme sen ansiosta epäilemättä kiinni joitakin pikkutekijöitä − tämän verran lienee varmaa. Kyseessä ei kuitenkaan ole kunnollinen ja tehokas väline, jollaista terrorismin torjunta edellyttää. Rehellisesti sanottuna olen vakuuttunut tästä.
Luonnollisesti mielestäni on oikein ja kohtuullista yrittää rajoittaa ja estää terroristeille päätyviä rahavirtoja. Tämä on ehdottoman välttämätöntä. Olemassa voi silti olla muitakin keinoja tavoitteen saavuttamiseksi. Täällä seisomisen sijasta astelisin luultavasti lavalle hakemaan Nobelin palkintoa, jos tietäisin tarkkaan, mitä nuo keinot ovat. Asiaintila on kuitenkin toinen, joten uskon, että käsissämme on nyt vähintäänkin hyvä lähtökohta.
Kaikesta huolimatta olemme käyneet aiheesta pitkiä keskusteluja ja käsitelleet mietintöä useiden toimielinten, kuten Euroopan keskuspankin, kanssa. Nämä keskustelut huomioon ottaen oli valtava pettymys lukea lehdistä, että EKP oli tietoinen SWIFT:n ja Yhdysvaltojen puuhista ja että se oli jo pitkään tiennyt järjestelmästä, jolle olemme vahvistamassa oikeusperustaa ja josta tiedotusvälineet ovat nyt kertoneet. En yritä kytkeä kahta eri asiaa toisiinsa, mutta lienee ilmiselvää, että olemme hyväksymässä kumileimasimen lailla tapahtuneet tosiasiat, kun luomme järjestelmää ja sen oikeusperustaa vasta varsinaisen tapahtuman jälkeen.
Olisi auttanut kovasti − ja tätä en osoita komissiolle, koska se ei ole asiaan syyllinen − jos EKP:n kaltainen toimielin olisi sanonut: "Tiedämme, että tällaisia asioita tapahtuu, ja haluamme kehittää kanssanne yhdessä järkevän oikeusperustan, jolle voimme perustaa säännökset väestön perusoikeuksien suojaamisesta, erityisesti suhteessa Yhdysvaltoihin".
Yhdysvallat on toki transatlanttinen kumppanimme. En koskaan kyseenalaistaisi tätä, etenkään saksalaisena. Silti olemme alkaneet katsoa asioita uudella tavalla, eikä kyse ole vain äskettäisestä SWIFT-järjestelmään liittyvien seikkojen paljastumisesta. Muistamme myös kiistan lentomatkustajien henkilötietojen tallentamisesta; lisäksi epäilimme salaisia vankiloita sekä keskustelimme salaisista lennoista ja tietojen säilyttämisestä. Tällaisten kysymysten määrä lisääntyy tasaisesti.
Juuri siksi olisin lisännyt tekstiin päättymislausekkeen − vaikka kyse onkin kansainvälisestä välineestä. Tällöin olisimme voineet viiden vuoden kuluttua tarkistaa, onko järjestelmällä saatu aikaan mitään, onko siitä ollut hyötyä vai olemmeko sittenkin antaneet tarpeettomia lakeja, mikä ei voi olla parlamentin tarkoitus.
Jos kutsun kotiini maalarin, haluan hänen maalaavan seinän kunnolla. En halua hänen tulevan kahdesti takaisin paikkaamaan kohtia, jotka jäivät ensimmäisellä kerralla maalaamatta. Kansalaisilla on täsmälleen samat odotukset lainsäädäntätyöstämme. Haluaisinkin nähdä päättymislausekkeen säilyvän tekstissä, jotta meidän parlamentaarikkojen olisi tarkistettava, mitä olemme todella tekemässä. Tiedän myös, että komiteamenettelystä on päästy sopimukseen. Aion silti puhua Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän sekä Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän kollegoideni kanssa, jotta voimme määrittää SWIFT-teemaa koskevan yleisen lähestymistavan varainsiirtojen osalta.
Loppujen lopuksi osoitan kuitenkin kiitokset komissiolle yhteistyöstä, joka on sujunut keskinäisen luottamuksen hengessä. Kysyn myös, voisiko komissio käyttää vaikutusvaltaansa Euroopan keskuspankin suuntaan ja rohkaista sitäkin yhteistyöhön vastaavassa hengessä. 

Udo Bullmann (PSE ),
   Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, esittelijä Alvaron ilmaisemat varaukset käytiin läpi yksityiskohtaisesti molemmissa valiokunnissa, joiden käsittelyyn asia saatettiin.
Käsissämme on pieni palanen lainsäädäntöä, nimittäin rahansiirtojen mukana toimitettavia tietoja koskevan erityissuosituksen VII täytäntöönpano. Kyseessä on nimenomaan pieni, vaikkakin erittäin poliittinen lainsäädännön osa, jolla saatetaan puuttua liian laajasti ihmisten yksityiselämään ja liiketoimiin. Niinpä me parlamentin jäsenet päätimme viisaasti ja aivan oikein kysyä, millaiset asiat edellyttävät sääntelyä, mikä on sääntelemisen arvoista ja millainen vastareaktio olisi oikea. Emme vain alistuneet tietoon siitä, että komissio ja neuvosto olivat jo edeltäkäsin päässeet asiasta yksimielisyyteen. Kumpikin valiokunta on tehnyt parhaansa löytääkseen oikeat vastaukset.
Tämä pätee kysymykseen saapuvien varojen kynnysarvosta. Varat saataisiin jatkossakin jäljitettyä, mutta kynnysarvo estäisi oikeudellisen ylireagoinnin osallisia pankkeja vastaan mahdollisten kansainvälisten kynnysarvojen tapauksessa.
Sanottu pätee myös nimettömiin lahjoituksiin, jotka ovat mahdollisia useissa maissa, kuten viimeksi neuvoston puheenjohtajavaltiona toimineessa Itävallassa. Näitä lahjoituksia ei kielletä, jos jäsenvaltio haluaa pitää ne mahdollisina. Olemme kuitenkin määränneet 500 euron kynnysarvon, jota suuremmat nimettömät lahjoitukset sallittaisiin vain, jos kohteena ovat ehdottoman vilpittömästi toimivat järjestöt.
Lisäksi sama pätee tekniseen pulmaan välittäjäpankin roolista varainsiirrossa. Tähänkin löysimme kohtuullisen ratkaisun. Ne jäsenvaltiot, joissa täydellisiä tietoja ei voida teknisistä syistä välittää eteenpäin, saisivat jatkossakin pitää vastuuvelvollisina myös välittäjäpankit. Osapuolten on kuitenkin toimittava yhteistyössä siirron lopullisen määränpääpankin kanssa ja suostumuksella.
Viimeisenä, mutta ei vähäisimpänä, löysimme ratkaisun EU:sta lähteviä varainsiirtoja koskevaan kysymykseen. Emme tehneet tuttua virhettä luomalla liikaa byrokratiaa tai asettamalla liikaa vaatimuksia. Päinvastoin, erotimme tietoisesti toisistaan ne maksut, joihin liittyy terrorismikytköksen uhka, sekä ne, joiden takana ovat esimerkiksi tavalliset vierastyöläiset, joilla ei ole pienintäkään yhteyttä terrorismiin. Ero on tärkeä, koska tuemme komission pyrkimystä laajentaa lupajärjestelmä harmaalla alueella toimiviin, epämuodollisempiin maksupalvelujen tarjoajiin. Näin niiden toiminnasta saataisiin julkisempaa ja niiltä saataisiin mahdollisimman paljon tietoa. Samalla turha byrokratia jäisi pois ja varmistuisi, ettei kansalaisoikeuksia rajoiteta tarpeettomasti.
Talous- ja raha-asioiden valiokunnan puolesta kiitän esittelijää ja poliittisten ryhmien varjoesittelijöitä heidän erinomaisesta yhteistyöstään. Uskon, että jäljellä olevat ongelmat saadaan ratkaistua torstain äänestykseen mennessä. Komiteamenettely, josta olemme yhä erimielisiä neuvoston kanssa, liittyy oikeastaan vain pieneen osaan luonnosta eli kysymykseen tilapäisestä valiokunnasta, johon liitännäisalueet olisi otettava mukaan. Se ei liity arkaan kysymykseen kynnysarvoista tai poliittisesti arkaluonteisiin säännöksiin.
Saanen esittää vielä yhden näkökohdan. Olemme antamassa avointa lainsäädäntöä, joka EU:n kansalaisten on helppo ymmärtää. Annamme luotettavia säädöksiä − emme yksittäisten valtioiden yksipuolisia julistuksia − maailmassa, jossa yksityisyrityksiä ja jopa osuuskunnallisia omistusoikeuksia omaavia kansainvälisiä järjestöjä houkutellaan monenlaisiin tekoihin, jotka saattavat olla sopusoinnussa kansallisen lainsäädännön kanssa tai sitten eivät. Esitämmekin samat kysymykset kuin Belgian hallitus ja autamme heitä löytämään vastaukset, sillä ne on yksinkertaisesti löydettävä.
Juuri tästä syystä meidän on jatkettava lakien säätämistä ja kansainvälisten sopimusten perustan rakentamista oikeusvaltion periaatteita noudattaen. Emme saa antaa tilaa viidakon laeille. Yhdessä esittelijän kanssa löydämme keinot tämän lähestymistavan ajamiseen. 
Mihael Brejc,
   . Arvoisa puhemies, tämä asetus on yksi lukuisista eurooppalaisten toimielinten pyrkimyksistä parantaa tehokkuuttamme terrorismin ja rahanpesun torjunnassa. Euroopassa tehtyjen terrori-iskujen analysointi on osoittanut, että terroristiryhmät käyttävät lukuisia keinoja kerätessään varoja toiminnalleen. Yksi tällainen ovat erisuuruiset maksumääräykset, joita tehdään sekä EU:n ulkopuolelle että sen rajojen sisällä.
Asetuksen ansiosta rahansiirtoja valvotaan vastedes tarkemmin ja pankkien on varmistettava, että jokaista määrätynsuuruista summaa seuraavat kaikki maksajaa koskevat tiedot. Tämä lisää lievästi pankkien työmäärää, mutta asetuksen ei pitäisi kuitenkaan heikentää maksutapahtumien tehokkuutta.
Alun perin vaikutti siltä, että kyseessä olisi vain yksi monista asetuksista, jonka saisimme nopeasti valmiiksi − saanen ohimennen mainita, että vastaavia terrorismia torjuvia asetuksia on noin 60. Niin ei kuitenkaan tapahtunut. Tekstiin on ehdotettu monia tarkistuksia, ja useimmiten keskustelumme ovat koskeneet sitä, minkä suuruisten varojen siirto pitäisi alistaa valvonnalle.
Esittelijän, komission ja neuvoston pitkän yhteensovittamistyön jälkeen olemme vihdoin sopineet 15 ehdotetusta tarkistuksesta, joilla on Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän tuki. Kannatamme myös niin sanottua tarkistuslauseketta koskevia tarkistusehdotuksia ja kynnysarvon määräämistä maksumääräyksille.
Keskustelujen loppua kohden nousi esiin toinenkin kysymys, nimittäin Yhdysvaltojen tiedustelupalvelun CIA:n harjoittama tietojenkeruu ja siitä tietosuojalle mahdollisesti aiheutuvat seuraukset. CIA voi saada tietoa pankkisiirroista SWIFT-koodin avulla. Euroopan kansanpuolueen ryhmän mielestä tämä ei liity asetuksen aihepiiriin, emmekä siten kannata aiheesta käytävää keskustelua tämän mietinnön yhteydessä.
Vuodesta 2001 lähtien on laadittu suuri määrä terrorismin torjuntaan liittyviä asetuksia, direktiivejä ja niin edelleen. Tämä asetus tuo mielestämme silti oman panoksensa työhön, jonka tavoitteena on tunnistaa helpommin taloudelliset...  
Andrzej Jan Szejna,
   . Arvoisa puhemies, Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat sitoutuneet panemaan täytäntöön FATF:n Euroopassa tehtäviä rahansiirtoja koskevan erityissuosituksen VII, jonka tavoitteena on estää onnistuneesti terroritoiminnan rahoitus. Näin ollen varmistaaksemme maksajatietojen välittymisen maksuketjun joka vaiheessa meidän on otettava käyttöön järjestelmä, joka velvoittaa rahoituspalvelujen tarjoajat liittämään varainsiirtoasiakirjoihin erilliset ja tarkat tiedot maksun suorittajasta.
Meidän on torjuttava terrorismia ja hyväksyttävä toimenpiteitä, joilla terrorismin rahoittaminen tehdään mahdottomaksi. Samalla on silti tärkeää varmistaa, että rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnasta vastaavat tahot toimivat kansallisten rikoslakien mukaisesti ja perusoikeuksia kunnioittaen. Komission esittämä viiden vuoden määräaika tietojen säilytykselle ansaitsee tukemme. Asetuksen täytäntöönpanon osalta on silti syytä hyväksyä joitakin poikkeuksia, kuten esittelijän mainitsemat asiat. Lisäksi tiettyjä määritelmiä on tarkennettava ja täydennettävä.
Tallennettujen ja edelleen välitettyjen tietojen käyttö on rajattava määriteltyyn soveltamisalaan. Siten estämme sen, ettei kansalaisia koskevaa tietoa tallenneta yleisesti, ja minimoimme perusoikeuksien rikkomukset, joita asetuksen pohjalta voisi syntyä. Meidän on myös torjuttava täytäntöönpanovallan käyttäminen muutosten aikaansaamiseen sekä komiteamenettely.
Yhteispäätösmenettelyssä hyväksytyt lakimuutokset on lisäksi toteutettava yhteispäätösmenettelyn puitteissa. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden alueella toimivista, asetuksen piiriin kuuluvista järjestöistä laaditaan luettelot, että näiden luetteloiden päivityksestä huolehditaan ja että ne ovat aina asiasta kiinnostuneiden jäsenvaltioiden saatavilla. Meidän on myös laadittava rahansiirtoja ja matkapuhelimella suoritettavia maksuja koskeva tarkistuslauseke sekä päättymislauseke, jota sovelletaan viisi vuotta asetuksen voimaantulosta.
Lopuksi haluan kiittää esittelijää erinomaisesta mietinnöstä, jonka aihe on yhtä aikaa erittäin mutkikas ja tärkeä Euroopan unionille. 
Sophia in 't Veld,
   . Arvoisa puhemies, toimiessani yhtä aikaa niin talous- ja raha-asioiden valiokunnan kuin kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnankin jäsenenä minun on sanottava, että alan olla todella huolissani. Kansalaisvapauksien näkökulmasta ihmettelen, mihin suuntaan olemme menossa, jos alamme harrastaa jonkinlaista pysyvää ja kattavaa kaikkien kansalaisten valvontaa. Näinhän me heitämme koko lähtökohtaisen viattomuuden periaatteen suoraan ikkunasta ulos!
Talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsenenä olen huolissani teollisuudelle aiheutuvasta taakasta. Minusta on oikeastaan tavatonta, että sisämarkkinoista vastaava komission jäsen käsittelee alustuspuheenvuorossaan vain terrorismin torjuntaa, koska meidän pitäisi tosiasiassa keskustella myös teollisuudesta.
Yksinomaan kaupallisesta toiminnasta kiinnostuneet kaupalliset yritykset kantavat yhä suuremman taakan kerätessään tietoja poliisin ja oikeuslaitoksen käyttöön. Kiinnittäisin esimerkinomaisesti huomionne myös tietojen tallentamista ja matkustajarekisterejä koskevaan direktiiviin. Kaikkien noiden toimien tehokkuus voidaan kyseenalaistaa. Tunnumme uskovan sokeasti tekniikkaan ja siihen, että jos keräämme mahdollisimman paljon tietoa kansalaisista, nappaamme ennemmin tai myöhemmin haaviimme terroristin. Tuore yhdysvaltalaisraportti kuitenkin puoltaa yhtä lailla sitä, etteivät terroristit tosiasiassa käytä laittomien varojensa keruuseen maksupalveluja, vaan kaikenlaisia muita kanavia. Jos hyväksymme nämä toimet, ihmettelen rehellisesti, pakotammeko nuo rahavirrat maan alle.
Toivon joka tapauksessa, että olemme saaneet ehdotuksesta hiukan toimivamman sen soveltajiksi joutuvien yritysten kannalta. Olen tyytyväinen esimerkiksi siihen, että tekstiin sisällytettiin lausekkeet 1 000 euron ja 1 000 Yhdysvaltojen dollarin kynnysarvoista. Kysyisin silti, onko 150 euron kynnysarvo hyväntekeväisyyslahjoituksille sittenkin melko alhainen. Haluaisin tässä yhteydessä vielä korostaa niin sanotun käyttötarkoituksen rajoittamisen tärkeyttä eli sitä, että tietoja käytetään vain siihen tarkoitukseen, jota varten ne on kerätty.
Lopuksi haluan liittyä niiden joukkoon, jotka ilmaisivat selkeästi huolensa äskettäin julki tulleesta SWIFT-skandaalista. Mielestäni on todellakin korkea aika ryhtyä paljon nykyistä perusteellisempaan keskusteluun siitä, kuinka haluamme torjua tehokkaasti terrorismia Euroopassa puuttumatta silti perusoikeuksiin. 
Hubert Pirker (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kuten kaikki tiedätte, Euroopan unioni on jo ryhtynyt lukuisiin toimiin terrorisminvastaisessa sodassa. Yksi tehokkaimmista vaatii kuitenkin yhä parantelua, ja siksi perehdymme nyt siihen − toisin sanoen rahavirtojen katkaisun keinoihin.
Meidän ei pidä terrorisminvastaisessa sodassa vain auttaa asianomaisia viranomaisia torjumaan rahanpesua. Meidän on mentävä pidemmälle ja toteutettava toimia, joilla sähköisten maksutapahtumien valvontaa paranee silloin, kun näitä käytetään terrorismin rahoitukseen. Siksi viranomaisten on kyettävä jäljittämään sähköiset maksutapahtumat alusta loppuun saakka. Tarvitsemme kuitenkin käytännöllisen ratkaisun, joka helpottaa viranomaisten työtä asettamatta kohtuuttomia vaatimuksia maksupalvelujen tarjoajille. Esitetyissä ehdotuksissa olemme onnistuneet löytämään hyvän tasapainon näiden vaatimusten välille.
Yhden ongelman aiheuttavat lahjoitukset. Kotimaani Itävalta on yksi tässä yhteydessä valokeilaan joutuneista. Tiedämme, että lahjoitusjärjestelmää käytetään hyväksi terrorismin rahoittamiseen. Toisaalta emme voi estää lahjoituksia hyväntekeväisyysjärjestöille, akateemisiin tarkoituksiin tai tutkimustarkoituksiin. Siksi kannatan esitettyjä käytännön ehdotuksia, joita sovellettaisiin voittoa tavoittelemattomiin järjestöihin − mukaan lukien koulutuksen ja tieteen alalla toimivat järjestöt.
Olen tyytyväinen myös alennettuja kynnysarvoja koskevaan käytännölliseen ratkaisuun. Tämä on toinen neuvotteluissa saavutettu edistysaskel. Yleisesti ottaen olen vakuuttunut, että saamme näin käyttöömme pienen mutta tärkeän lisävälineen terroristien rahoituksen estämiseksi ja EU:n turvallisuusnormien tason nostamiseksi entisestään. 
Wiesław Stefan Kuc (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, asetusehdotuksessa on kyse jälleen yhdestä lainsäädännön palasesta, jolla rikotaan − tai paremmin sanoen rajoitetaan − perusoikeuksia. Aiemmat asetukset ovat koskeneet väestörekistereitä, mikrosirujen käyttöönottoa ja niin edelleen. Tämänkertainen toimenpide tähtää rahankäyttövapauden rajoittamiseen. Se on jatkoa toimille, jotka OLAF (silloinen UCLAF) aloitti vuonna 1978 torjuakseen yhteisön taloudellista etua vahingoittaneita laajamittaisia veropetoksia, jotka liittyivät läheisesti järjestäytyneeseen rikollisuuteen.
Millä tavoin ehdotetulla asetuksella on määrä ehkäistä rahanpesua ja terrorismin rahoitusta? Valvomalla kansalaistemme tekemiä miljardeja rahansiirtoja ja tallentamalla niitä koskevat tiedot viideksi vuodeksi? Olen varma, ettei asetuksella pystytä siihen! On hyvä, että sekä esittelijä että lausunnon antaneet elimet, eli talous- ja raha-asioiden valiokunta, Euroopan talous- ja sosiaalikomitea sekä Euroopan keskuspankki, kiinnittivät huomion asetusehdotuksen vakaviin puutteisiin. Lopuksi toivon, että luemme kaikki tekstin vielä kertaalleen läpi ja jätämme antamatta asetuksen, joka koituisi vain rahoitus- ja turvallisuuspalvelujen eduksi. Toivokaamme, ettei meistä tule jatkossa niiden kätyreitä tai uhreja, kuten Puolassa parhaillaan tapahtuu. 
Charlie McCreevy,
   . Arvoisa puhemies, haluan julkisesti vahvistaa komission hyväksyvän kaikki ne tarkistukset, jotka nojaavat sopimukseen asetusehdotuksen hyväksymisestä yhdessä käsittelyssä. Olen huolehtinut, että luettelo komission kannasta kaikkiin tarkistuksiin luovutetaan sihteeristölle pöytäkirjaan merkittäväksi (1).
Eräiden jäsenten tänä iltana esille ottamat kysymykset liittyvät tarkistuksiin, joita komissio ei voi hyväksyä. Käyn nämä läpi seuraavaksi. Saapuvien rahansiirtojen 1 000 euron tai dollarin kynnysarvo veisi rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnasta vastaavilta viranomaisilta tehokkaan työvälineen. Kynnysarvon alapuolelle jäävien summien osalta maksajaa koskevia tietoja ei tarvitsisi kerätä tai tallentaa. Tähän sisältyy riski näiden varojen käytöstä uusien terrori-iskujen rahoittamiseen.
Terrori-iskujen organisointi onnistuu pienelläkin rahalla. Madridin iskujen on arvioitu maksaneen vain noin 8 000 euroa. Mitä tahansa saapuvan rahan kynnysarvoa voidaan helposti kiertää jakamalla siirrettävä rahamäärä useisiin maksusuorituksiin, jotka jäävät kynnysarvon alle.
Sitten sananen yleisestä päättymislausekkeesta, joka rajoittaisi asetuksen ajallista sovellettavuutta: tätä ei hyväksynyt myöskään neuvosto. Vastaava lauseke voisi olla hyödyllinen paremman sääntelyn yhteydessä, mutta komissio ei näe lisäarvoa siinä, että kyseinen yleislauseke lisättäisiin tähän asetukseen. Lisäys merkitsisi, että maksupalvelujen käyttäjiltä ja tarjoajilta vietäisiin heille välttämätön oikeusvarmuus.
Kattava tarkistuslauseke sopii epäilemättä asetukseen paremmin. Jos tarkistamisen yhteydessä käy ilmi, että muutoksia tarvitaan, komissio panee ne alulle. Siksi vetoankin parlamentin jäseniin, että hyväksyisitte tämän käytännöllisen ratkaisun.
Asetuksen säännöksiin perustuva komiteamenettely sisältää erityisen hyväksyntämenettelyn, jolla komissio valtuuttaa jäsenvaltiot tekemään kahdenvälisiä sopimuksia yhteisön ulkopuolisten alueiden tai maiden kanssa. Tällaisiin sopimuksiin oikeutetut jäsenvaltiot saavat poiketa asetuksen velvoitteista. Poikkeusten ansiosta jäsenvaltiot voivat kohdella kyseisen maan tai alueen ja jäsenvaltion välisiä varainsiirtoja samalla tavoin kuin jäsenvaltion sisäisiä varainsiirtoja.
Tarkistus 103 rajoittaisi ajallisesti komission mahdollisuutta antaa hyväksyntä niin, että määräpäiväksi tulisi 1. huhtikuuta 2008. Tällainen päättymislauseke ei selvästikään ole yhdenmukainen tarkistetusta komiteamenettelystä äskettäin tehdyn sopimuksen kanssa. Sekä neuvosto että parlamentti sopivat osana pakettia, ettei komissiolle annettuja valtuuksia rajoiteta ajallisesti. Samasta syystä myöskään tarkistuksia 20, 22 ja 24 ei voida hyväksyä.
Osa teistä otti esille SWIFT-kriisin, josta tiedotusvälineet ovat raportoineet viime viikkoina laajasti. Kuten tiedätte, kysymystä käsitellään parlamentissa myöhemmin tällä viikolla, jolloin kollegani Frattini antaa aiheesta komission julkilausuman. Varmistamme, että käytössämme ovat kaikki aihetta koskevat tiedot ennen kuin jatkotoimista tehdään minkäänlaista päätöstä.
Käsiteltävän asetuksen osalta komissio katsoo, että tekstissä huomioidaan kaikki asiaankuuluvat tietosuojanormit ja asianomaisten viranomaisten oikeus käyttää tällaisia tietoja. Esittelijänne oli kaukokatseinen ja antoi ehdotuksen Euroopan tietosuoja-asiamiehen tutustuttavaksi. Hänen arvionsa tekstistä oli myönteinen, eikä tietosuojakysymyksiin liittyviä ongelmia ilmennyt.
Saanen painottaa vielä kerran, että yhdessä sovittujen, terrorismin rahoituksen tehokkaaseen torjuntaan liittyvien kansainvälisten normien laiminlyöminen ennen 1. tammikuuta 2007 ei ainoastaan välittäisi rahoitusyhteisölle kielteistä viestiä EU:n sitoutumisesta terrorismin torjuntaan. Laiminlyönnillä olisi myös huomattavia taloudellisia vaikutuksia, kun rahavirrat EU:hun ja sieltä pois keskeytyisivät.
Komissio on ollut halukas ottamaan huolenaiheet huomioon, ja saavutettu kompromissi on hyvä. Se tekee EU:sta turvallisemman ja osoittaa EU:n kantavan vastuunsa maailman huolista. Luotan, että kannatatte asian käsittelyn saattamista onnistuneesti päätökseen tässä ensimmäisessä käsittelyssä. Näin vältämme toisen käsittelyn pitkät keskustelut ja mahdollisesti vähemmän onnistuneet tulokset. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00. 

Liite – Komission kanta
Komissio voi hyväksyä seuraavat tarkistukset kokonaisuudessaan: 1, 2, 3, 4, 5, 7, 8, 12, 13, 15, 16, 17, 25, 27, 30, 31, 32, 33, 35, 37, 39, 41, 43, 45, 47, 48, 50, 53, 55, 56, 58, 60, 62, 64, 66, 69, 71, 73, 75, 77, 80, 86, 90, 91, 94, 96, 98, 99, 101, 106, 108, 110, 112, 114, 115, 117, 119, 121 sekä tarkistukset 126−140, molemmat näistä mukaan lukien.
Komissio ei voi hyväksyä muita esitettyjä tarkistuksia. 

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Szejnan laatima oikeudellisten asioiden valiokunnan mietintö (A6-0229/2006) yhtiöoikeuden viimeaikaisesta kehityksestä ja tulevaisuudennäkymistä (2006/2051(INI)). 
Andrzej Jan Szejna (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, tällä yhtiöoikeuden viimeaikaista kehitystä ja tulevaisuudennäkymiä koskevalla valiokunta-aloitteisella mietinnöllä on tarkoitus vastata komission toimiin sekä esitellä parlamentin strateginen suunnitelma yhtiöoikeuden alaa koskevia lisätoimenpiteitä varten. Vuoden 2003 toimintasuunnitelman toteutuksessa on edistytty merkittävästi. Tarvitaan kuitenkin lisätoimenpiteitä, joiden avulla pyritään noudattamaan uudistetussa Lissabonin strategiassa asetettuja tavoitteita, sitoutumaan kasvun ja työllisyyden edistämiseen, vahvistamaan ja parantamaan teollisuuden kilpailukykyä sekä parantamaan yrittäjyyden edellytyksiä ja edistämään sosiaalista Eurooppaa.
Euroopan parlamentti kehottaa komissiota takaamaan sen, että toimet yhtiöoikeuden ja omistajaohjauksen uudistamiseksi ovat nyt ja tulevaisuudessa näitä koskevien lähialojen lainsäädännön mukaiset. Lisäksi se korostaa, että on tärkeää ottaa huomioon sijoittumisvapauden periaatetta koskeva Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö.
Parlamentti kehottaa komissiota tekemään päätöksen yhtiöoikeuden kehittämistä koskevista lisätoimenpiteistä ja samassa yhteydessä pohtimaan eurooppalaista sosiaalista mallia, erityisesti työntekijöiden osallistumista yrityksen päätöksentekoon. Lainsäädännön parantaminen ja yksinkertaistaminen ovat erittäin tärkeitä yhteisön lainsäädännön yhtenäisyyden ja selkeyden lisäämiseksi, erityisesti yhtiöoikeuden alalla. Tämä ei kuitenkaan saisi olla ainoa tavoite. Ensinnäkin meidän on määriteltävä ne alat, joilla Euroopan unionin lisäaloitteet ovat tarpeen edellä mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi. On tutkittava, onko tarpeen kodifioida kaikki yhtiöoikeuden säädökset yhteen ainoaan säädökseen, vai voidaanko ensin kodifioida ainoastaan yhtiöoikeuden tietyt alat.
Komission päätöstä peruuttaa joitakin lainsäädäntöehdotuksia sellaisilla aloilla, joilla sen olisi jo pitänyt panna merkille asianomaisten yritysten julki tuomat edut, ei voi perustella sillä, että tarvitaan parempaa sääntelyä. Euroopan parlamentin olisi jatkuvasti osallistuttava yksinkertaistamistoimenpiteiden kehittämiseen, määrittämiseen ja hyväksymiseen. Omistajaohjausta koskevassa eurooppalaisessa kehyksessä olisi määritettävä yritystä koskevat asianmukaiset institutionaaliset kehykset, joilla edistetään pitkän aikavälin kannattavuutta ja työllisyysmahdollisuuksia. Siinä olisi määriteltävä mekanismit, joilla estetään huono hallinto ja taataan sijoitusten ja niiden tuottojen avoimuus ja vastuullisuus. Ei pitäisi myöskään unohtaa, että työntekijät muodostavat yrityksen henkisen pääoman. Työntekijät eivät myöskään ole pelkästään työsopimuksen osapuolia vaan myös sijoittajia ja Euroopan unionin kansalaisia. Työntekijöihin on suhtauduttava samalla tavalla kuin osakkeenomistajiin, yrityksen osallistujina siinä mielessä, että yrityksen valinnoista aiheutuvat riskit vaikuttavat heihin.
Lisäksi Euroopan parlamentti kehottaa komissiota ottamaan entistä enemmän huomioon pienet ja keskisuuret yritykset tulevissa lainsäädäntöehdotuksissa ja nykyistä lainsäädäntöä koskevissa uudistuksissa sekä muistamaan, että pk-yritykset luovat työpaikkoja ja ovat taloudellisen kasvun moottori.
Euroopan parlamentti pitää myönteisenä komission ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi osakkeenomistajien äänioikeuksien käytöstä yhtiöissä, joiden sääntömääräinen kotipaikka on jäsenvaltiossa ja joiden osakkeet on otettu kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla. Lisäksi Euroopan parlamentti suhtautuu myönteisesti sopimuksiin, jotka koskevat muun muassa ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi neuvoston direktiivin muuttamisesta julkisten osakeyhtiöiden perustamisen sekä niiden pääoman säilyttämisen ja muuttamisen osalta, sekä ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi yhtiömuodoltaan tietynlaisten yritysten tilinpäätöksistä annetun neuvoston direktiivin ja konsolidoiduista tilinpäätöksistä annetun neuvoston direktiivin muuttamisesta.
Euroopan parlamentin olisi jatkuvasti osallistuttava yhtiöoikeuden ja omistajaohjauksen uusia ensisijaisia tavoitteita koskevaan keskusteluun. Tämä tarkoittaa sitä, että parlamentille tiedotetaan säännöllisesti asiantuntijaryhmien keskusteluista. Yhtiöoikeuden alalla parlamentti toivoo, että komissio ensinnäkin varmistaa, että yritykset voivat valita erilaisten hallintojärjestelmien välillä ja myös yksitasoisen ja monitasoisen järjestelmän välillä ilman, että tarvitaan lainsäädäntöä, jolla määritetään yrityksen hallintoelimen oikeudet ja velvoitteet. Toiseksi parlamentti toivoo komission analysoivan mahdollisuuksia muuttaa eurooppayhtiön periaatteita tällaisten yhtiöiden perustamisesta näiden periaatteiden yksinkertaistamiseksi ja niiden mukauttamiseksi markkinoiden vaatimuksiin. Kolmanneksi parlamentti kehottaa komissiota esittämään ehdotuksen yksityisestä eurooppayhtiöstä pk-yritysten tarpeiden täyttämiseksi.
Euroopan parlamentti pitää valitettavana, että komissio on jo päättänyt peruuttaa kaksi ehdotusta, joista ensimmäinen on ehdotus asetukseksi eurooppalaisen yhdistyksen perussäännöistä ja toinen ehdotus asetukseksi eurooppalaisen keskinäisen yhtiön perussäännöistä, sekä ehdotukset direktiiveiksi kyseisten perussääntöjen täydentämisestä henkilöstöedustuksen osalta. Panemme kuitenkin merkille, että komission vuoden 2003 toimintaohjelmassa komissio ilmoitti aikomuksestaan tukea aktiivisesti näiden sääntöjen lainsäädäntöprosessia.
Vaadimme komissiota laatimaan uuden lainsäädännön, joka koskee keskinäisen eurooppayhtiön perussääntöjä sekä eurooppalaisen yhdistyksen perussääntöjä. Lisäksi Euroopan parlamentti kehottaa komissiota esittämään lähitulevaisuudessa ehdotuksen neljänneksitoista yhtiöoikeusdirektiiviksi pääomayhtiöiden sääntömääräisen kotipaikan siirrosta jäsenvaltioiden välillä. Euroopan parlamentti odottaa, että komissio esittää tarvittaessa yhden osakkeen ja yhden äänen periaatetta koskevan lainsäädäntöehdotuksen sen jälkeen, kun julkisista ostostarjouksista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin tarkistus on saatu päätökseen.
Lopuksi haluan kiittää lausunnon valmistelijaa Lehneä, jonka erinomaiset kommentit lisäsivät tämän mietinnön arvoa. 
Charlie McCreevy,
   . Arvoisa puhemies, suhtaudun hyvin myönteisesti jäsen Szejnan mietintöön ja tänään käytävään keskusteluun yhtiöoikeuden viimeaikaisesta kehityksestä ja tulevaisuudennäkymistä. Tämä mietintö on ajoitettu hyvin, koska olemme juuri viimeistelleet kuulemismenettelyn, joka liittyy yhtiöoikeutta ja omistajaohjausta koskevan vuoden 2003 toimintaohjelman tuleviin ensisijaisiin tavoitteisiin. Kuulemismenettelyä koskeva yksityiskohtainen kertomuksemme on pian saatavilla Internetissä.
Haluan kiittää jäsen Szejnaa ja hänen kollegojaan oikeudellisten asioiden valiokunnassa sekä jäsen Lehneä ja hänen kollegojaan talous- ja raha-asioiden valiokunnassa siitä työstä, jota he ovat tämän asiakirjan parissa tehneet.
Kuulemismenettely onnistui hyvin. Saimme yli 250 vastausta, ja noin 300 ihmistä osallistui aktiivisesti 3. toukokuuta järjestettyyn julkiseen kuulemiseen. Kuulemismenettelyä varten annetuissa vastauksissa esitetyt näkemykset vahvistuivat julkisen kuulemisen yhteydessä.
Mitkä ovat kuulemismenettelyn tärkeimmät opetukset? Ensinnäkin valtaosa sidosryhmistä kannatti ehdotusta lainsäädännön parantamisperiaatteiden soveltamisesta. Vastaajat kiittivät kuulemismenettelyn käyttöä. He kannattivat sitoumusta noudattaa tiukasti toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteita. Lisäksi he suhtautuivat myönteisesti komission sitoumukseen tehdä sääntelyn vaikutuksia koskevia arviointeja, ennen kuin se tekee mahdollisia lakialoitteita. Valtaosa vastaajista kannatti yksinkertaistamistavoitetta. Suurin osa sidosryhmistä oli kuitenkin sitä mieltä, että uudelleenlaadintamenettely ei ole tarkoituksenmukainen. Sidosryhmät eivät halua meidän ottavan riskiä ja avaavan Pandoran lipasta. Heidän mielestään kodifiointi- tai konsolidointimenettely olisi kaikkein tarkoituksenmukaisin väline.
Toisena asiana tuli esiin se, että yleisesti ottaen vuodesta 2003 asti tehtyä työtä tuettiin toimintasuunnitelman tarkoituksenmukaisuuden ja ehdotettujen toimien osalta. Mielipiteet kuitenkin jakautuivat, kun aiheena oli keskipitkän ja pitkän aikavälin ehdotusten yksityiskohdat. Lukuisat vastaajat ilmoittivat, että he pitävät runsasta sääntelyä rasitteena.
Yleinen mielipide oli kuitenkin se, että työtä on jatkettava sellaisen lainsäädännön laatimiseksi, joka parantaisi yritysten liikkuvuutta Euroopan unionin alueella tai helpottaisi yritysten rakenteiden uudistamista. Suuri enemmistö vastaajista vaati pääomayhtiöiden sääntömääräisen kotipaikan siirtoa koskevan neljännentoista yhtiöoikeusdirektiivin hyväksymistä. Monet vastaajista myös vaativat komissiota esittämään ehdotuksen yksityisen eurooppayhtiön perussäännöistä. Lisäksi lukuisat sidosryhmät haluavat, että pieniin yrityksiin kiinnitetään entistä enemmän huomiota.
Kolmanneksi totean, että vastaajat olivat erimielisiä toimintaohjelmassa ehdotettujen omistajaohjausta koskevien toimien yksityiskohdista. Tiettyjä asioita kannatettiin käsiteltäväksi Euroopan unionin tasolla, kuten yhden osakkeen ja yhden äänen periaatetta, josta tehtäisiin tutkimus ainakin kerättyjen tietojen perusteella, sekä osakkeenomistajien oikeuksia. Näkemykset olivat varauksellisempia yhteisösijoittajien äänestystapojen selvityksestä puhuttaessa. Sääntöjenvastaista kaupankäyntiä koskevaa Euroopan unionin sääntöä vastustettiin jyrkästi samoin kuin johtajien liiketoimintakieltoa koskevan lainsäädännön mahdollista yhdenmukaistamista.
Parlamentin mietinnöstä on komissiolle paljon hyötyä tuleviin toimiin liittyvien strategisten näkymien kehittämisessä. Parlamentti korostaa kuulemismenettelyssä esille tulleita näkemyksiä, kuten vaatimusta huomioida entistä paremmin pienten yritysten tarpeet, kehotusta hyväksyä neljästoista yhtiödirektiivi yhtiöiden sääntömääräisen kotipaikan siirrosta sekä vastustus sääntöjenvastaisten kaupankäynnin sääntöjä koskevan eurooppalaisen aloitteen tekemistä kohtaan.
Tässä vaiheessa on vielä liian aikaista vastata yksityiskohtaisesti kaikkiin menettelyn aikana esiin tulleisiin kysymyksiin. Olen kuullut esitetyt mielipiteet. Kuulemismenettelyn tuloksen ja tänään keskustelun aiheena olevan mietinnön perusteella aiomme pian antaa julkisen lausunnon, jossa esitämme painopistealueemme lähitulevaisuutta varten.
Näkemyksemme ovat suurelta osin samansuuntaiset. Komission ja parlamentin on tehtävä yhteistyötä, mikäli haluamme kehittää sellaiset sääntelypuitteet, joilla edistetään Euroopan talouden kilpailukyvyn vahvistumista. 
Klaus-Heiner Lehne (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, haluan aloittaa puheenvuoroni esittämällä erityiskiitokseni asiasta vastaavan valiokunnan esittelijälle Szenjalle tiiviistä ja hedelmällisestä yhteistyöstämme. Tämä on erittäin merkittävä mietintö, koska siinä tehdään selväksi parlamentin näkökulmasta ne painopistealueet, joita haluamme edelleen kehittää vanhan yhtiöoikeutta koskevan toimintasuunnitelman jäljiltä jääneiden asioiden täytäntöönpanemiseksi kuluvan lainsäädäntökauden aikana, ja osoitetaan, miten laajalti aiomme painostaa komissiota esittämään konkreettisia ehdotuksia tämän kauden aikana.
Eri politiikan aloja koskevan keskustelun yhteydessä en hämmästynyt huomatessani, että asioista oltiin laajalti yksimielisiä paitsi suurten poliittisten ryhmien keskuudessa myös pienemmissä ryhmissä. Yksimielisyys koski mietintöjen sisältöä, jonka suuri enemmistö hyväksyi sekä talous- ja raha-asioiden valiokunnassa ja myöhemmin myös oikeudellisten asioiden valiokunnassa. Ryhmäni mielestä tämä on meille myös vakuuttava syy hylätä kaikki ne tarkistukset, jotka on jätetty käsiteltäväksi ennen täysistuntokäsittelyä. Mietintö on hyvä sellaisenaan, eikä sitä pitäisi vesittää tarkistuksilla, jotka saattaisivat myös romuttaa aikaisemmat kompromissit. Tämän vuoksi PPE-DE-ryhmä ei voi antaa tukeaan nyt käsiteltävänä oleville tarkistuksille.
Haluan lisätä yhden kommentin yhden osakkeen ja yhden äänen periaatteesta. Tästä asiasta syntyi erimielisyyksiä paitsi talous- ja raha-asioiden valiokunnassa käydyssä keskustelussa myös oikeudellisten asioiden valiokunnassa. Silloin, kun kävimme keskustelua ostotarjousdirektiivistä, ymmärsimme, että tällaisia erimielisyyksiä oli syntynyt. Niistä huolimatta onnistuimme pääsemään järkevään yksimielisyyteen. Yksimielinen näkemys on kaikessa yksinkertaisuudessaan se, että meidän olisi ensinnäkin odotettava, että mahdolliset tehtäväksi annetut tutkimukset suoritetaan, minkä jälkeen odotetaan, että ostotarjousdirektiivi tarkistetaan vuosien 2012–2013 aikana. Seuraavan lainsäädäntökauden lopussa voidaan tehdä päätös siitä, onko uusia ehdotuksia tarpeen tehdä. Tämä on hyvä esimerkki hyvin perustellusta kompromissista.
Puheenvuoroni päätteeksi haluan kiittää uudelleen kaikkia työhön osallistuneita. Tämä on hyvä mietintö, joka ansaitsee parlamentin laajan enemmistön tuen. 
Andreas Schwab,
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jäsen Lehnen tavoin haluan kiittää mietinnön esittelijää.
Tämä mietintö ei oikein sovi niiden lukuisten yhtiöoikeutta käsittelevien mietintöjen ryhmään, jotka parlamentti on hyväksynyt aikaisemmassa vaiheessa, etenkin siksi, että se on saavuttanut eräänlaisen erityisarvon sen myötä, että se on laadittu parlamentin valiokunnan aloitteesta. Mietintö auttaa osaltaan korjaamaan todellista puutetta, ja komission olisi korjattava kyseinen puute täydellisesti tulevien vuosien aikana omilla aloitteillaan. Odotamme innokkaasti komission lausuntoa tulevista toimista yhtiöoikeuden alalla, koska kuten kaikki tiedämme, Euroopan yhtiöoikeus on tärkeä tekijä Euroopan unionin yhtenäismarkkinoilla ja tärkeä väline yhtiöiden ja erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten, jatkuvan integroinnin edistämisessä.
Tämä tarkoittaa, että voimme toiminnallamme vaikuttaa suoraan työpaikkojen lisääntymiseen. Työpaikkoja voidaan luoda todella paljon, mikäli pk-yritykset saavat erityistä tukea. Tässä muodossa olevasta yhtiöoikeudesta voi myös olla erityistä hyötyä pk-yrityksille, koska se alentaa niiden konsultointikuluja ja koska yhtenäistetty oikeudellinen muoto helpottaisi liiketoiminnan aloittamista, ja kuten arvoisa komission jäsen sanoi, tätä haluamme myös edistää rajatylittävyyden periaatteella liikkuvuutta parantamalla.
Tämän vuoksi on mielestäni oikein, että komissio tekee aloitteita, joilla yksinkertaistetaan eurooppalaisten yksityisyritysten luomista tulevaisuudessa. Jäsen Lehnen hankkeen kautta parlamentti toki jo edistää komission toimia päätöslauselmaesityksen muodossa.
Suhtaudun myönteisesti myös siihen, että vuoden 2003 toimintaohjelman sisältämä ehdotus ottaa käyttöön yksityinen eurooppayhtiö, on otettu uudelleen puheenaiheeksi. Mietinnön sisältämät tarkistukset, joissa painotetaan erityisesti tilinpäätösstandardeja, ovat mielestäni erittäin tärkeitä, ja sen vuoksi pyydän komission jäsentä ottamaan tarkistukset huomioon tarkoituksenmukaisesti. 
Pervenche Berès,
   Arvoisa puhemies, haluan aivan ensimmäiseksi kiittää ja onnitella parlamentin mietinnön esittelijää.
Arvoisa komission jäsen, komissio on tällä alalla todellakin melko ristiriitaisessa tilanteessa. Toukokuusta 2003 asti komissiolla on ollut toimintasuunnitelma, jonka avulla se voisi vaikuttaa tähän keskusteluun, jota käydään parhaillaan kaikissa jäsenvaltioissa. Todellisuus on kuitenkin se, että komission työtahti on sellainen, että sen aikana jokainen jäsenvaltio on valmistautunut Euroopan unionin neuvotteluihin. Näin ollen sen sijaan, että komissio panee alulle uusia aiheita koskevan eurooppalaisen työprosessin, se antaa jäsenvaltioille aikaa laatia omat ehdotuksensa, mikä tekee siten eurooppalaisesta hallinnosta entistäkin monimutkaisemman. Näin on erityisesti siksi, että tämä on aihe, jossa Atlantin ylittävää ulottuvuutta ei pidä aliarvioida, ja Eurooppa olisi paremmin valmistautunut, jos se olisi edistynyt eurooppalaisen hallinnon kehittämisessä.
Olen hieman yllättynyt siitä, miten jäsen Lehne reagoi ehdotettuihin tarkistuksiin, mutta hän ei nyt kuuntele minua, joten minun täytyy mennä kertomaan hänelle asiani myöhemmin. Hän sanoo, että tiettyjen Euroopan parlamentin sosialistiryhmän esittämien tarkistusten hyväksyminen heikentäisi tätä mietintöä hieman enemmän. Mielestäni yhden tai kahden omistajaohjauksen kannalta hyödyllisen huomautuksen lisäämistä päätöslauselmaesityksen 47 kohtaan olisi syytä harkita uudelleen.
Kaksinkertaisesta äänioikeudesta olen sitä mieltä, ostotarjousdirektiivissä saavuttamamme tasapaino oli tyydyttävä. Toisin kuin komission jäsen, en itse ehdota keskustelun uudelleen käynnistämistä. Tähän on syynä etenkin se, ettei kyse ole siitä, onko jokin tietty kansallinen malli moitittava, vaan pikemmin siitä, miten voidaan luoda sellainen kansalaisten muodostama osakkeenomistajien kokonaisuus, jonka ansiosta pääsisimme eroon nykyisestä kaikkein suurimpien noteerattujen yhtiöiden osakkeenomistajamallista, jolle on tyypillistä epävakaus ja kansalaisuudettomuus. Meidän olisi edistettävä pitkäaikaista osakkuutta, työntekijöitä koskevaa osakkuutta ja johtajien palkkioiden avoimuutta.
Arvoisa komission jäsen, näihin asioihin teidän olisi kohdistettava voimavaranne. 
Marek Aleksander Czarnecki (NI ). –
   Arvoisa puhemies, olin hyvin tyytyväinen kuullessani, että työtä yhtiöoikeuden uudistamiseksi ja omistajaohjauksen vahvistamiseksi jatketaan Euroopan unionissa. Työssäni asianajajana olen usein törmännyt ongelmiin, jotka johtuvat siitä, ettei yhtiöoikeutta ja omistajaohjausta ole osattu soveltaa todellisuuteen. Mielestäni Lissabonin strategian suuntaviivat ovat osaltaan merkittävässä määrin edistäneet tällä alalla tehtyä työtä. Emme voi vähätellä pienten ja keskisuurten yritysten merkitystä, koska ne ovat parhaita talouden moottoreita. Sen vuoksi on huojentavaa huomata, että myös komissio on pannut merkille sen, että tämänkaltaiselle toiminnalle on luotava parhaat mahdolliset edellytykset.
Meidän on huolehdittava siitä, että tällaiset edellytykset analysoidaan asianmukaisesti. Kaikki esteet, myös hallinnolliset, on poistettava mahdollisimman pian. Olen samaa mieltä siitä, että keskusteltavanamme olevan mietinnön pohjalta Euroopan parlamentin on ryhdyttävä lisätoimiin yhtiöoikeutta koskevien kysymysten parissa. Vuoden 2003 toimintasuunnitelman täytäntöönpanossa ei ilmennyt minkäänlaisia erityisiä ongelmia. Sen päätavoitteet, kuten yritysten tehokkuuden tai kilpailukyvyn lisääminen ja osakkeenomistajien oikeuksien vahvistaminen ovat edelleen ajankohtaisia asioita.
Meidän on kuitenkin jatkettava työtä saavuttaaksemme Lissabonin strategian tavoitteet. Tämän mahdollistamiseksi meidän on osoitettava se, että sitoudumme työllisyyden ja teollisuuden kilpailukyvyn lisäämiseen sekä yrittämisen edellytysten parantamiseen, ja näiden lisäksi on erityisen tärkeää, että sitoudumme tukemaan niin kutsuttua sosiaalista Eurooppaa. Komissio ei saisi viivyttää pääomayhtiöiden sääntömääräisen kotipaikan siirtoa koskevan neljännentoista yhtiöoikeusdirektiivin hyväksymistä. 
Charlotte Cederschiöld (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, useimmat ihmiset kannattavat parempaa ja yksinkertaisempaa lainsäädäntöä ja toimia väärinkäytösten estämiseksi. Avoimuus ja julkinen tutkimus ovat usein käyttökelpoisia välineitä näiden asioiden saavuttamiseksi. Poliitikoilla on usein taipumus uskoa, että yritykset ovat heidän omistamiaan julkisia instituutioita, mutta näinhän asia ei ole. Yritykset ovat omaisuutta, ja ne kuuluvat niiden omistajille, eivät poliitikoille. Omistajuus on markkinatalouden varsinainen perusta. Ei pidä sallia sitä, että markkinavoimat eliminoidaan. Jos perussääntöjä muutetaan, liiketoiminta kärsii ja niin kärsivät kaikki muutkin. Liiketoiminta tarvitsee pysyviä pitkäkestoisia perussääntöjä.
Tänään käsiteltävässä aiheessa minua huolestuttavat äänioikeuksia ohjaavat säännöt. Jäsenvaltioilla on eri mallit, joilla ne huolehtivat siitä, että yritykset haluavat kehittää yrityksiään, mikä on yrittäjien oma etu. Ruotsissa on käytössä malli, jonka takaa huhtikuussa 2004 saavuttamamme kompromissi. Olisin kiitollinen siitä, että myös jäsen Lehne kuuntelisi, mitä täällä puhutaan.
En siis ole kovin innostunut ulkoisesta tutkimuksesta, jolla on tarkoitus arvioida äänioikeuksia ohjaavia sääntöjä, koska kokemus osoittaa, että tällaisilla tutkimuksilla on taipumus olla melko yksipuolisia. Se, että työntekijäosapuolen vaatimuksiin on sisällytetty objektiivinen lähestymistapa, on itse asiassa osoitus luottamuksen puutteesta alun alkaen. Objektiivisuudesta ei voi antaa mitään takeita. Sen vuoksi olisi tarkoituksenmukaista ottaa työntekijäosapuoleen mukaan pohjoismaisen järjestelmän edustajia, jotta lopullinen tulos, olipa se minkälainen tahansa, herättäisi luottamusta Pohjoismaiden kansalaisissa. Tähän asiaan haluaisin jäsen Lehnen kiinnittävän hieman huomiota.
On totta, että tämä on valiokunta-aloitteinen mietintö, mutta sitä ei pitäisi käyttää niin, että se pysäyttää kehityksen vuoden 2012 jälkeen. Jos suuret maat säilyttävät rajat ylittävää omistusoikeutta ja äänioikeutta koskevat sääntönsä, pientenkin maiden pitää voida tehdä samoin. Meillä on sopimus, ja sitä pitää noudattaa. Missään ei sanota, että se pitäisi purkaa vuonna 2012. Päinvastoin se pitää uudistaa. Pacta sunt servanda, sopimukset on pidettävä. 
Ieke van den Burg (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää jäsen Szejnaa hänen laatimastaan mietinnöstä. Talous- ja raha-asioiden valiokunnassa ryhmämme olisi voinut helposti lisätä koko joukon asioita, mutta supistimme asiamme muutamiin seikkoihin, jotka myös jäsen Lehne mainitsi. Haluankin kiittää häntä hänen halukkuudestaan laatia kompromissi. Jäsen Berèsin tavoin olen sitä mieltä, että se, mitä lisäsimme tarkistuksiin täysistuntokäsittelyä varten, ei ole ristiriidassa kompromissin kanssa. Palaan tähän kohtaan myöhemmin erikseen.
Mietinnössään jäsen Szejna valitsi laajan lähestymistavan, mikä miellyttää minua. Toisin kuin jäsen Cederschiöld totesi, minusta on tärkeää, että yritykset eivät ole pelkästään osakkeenomistajien omistuksessa. Tästä keskusteltiin myös aikaisemmin tänä iltana. Osakkeenomistajilla on osakkeita, mutta yritykset ovat enemmän kuin pelkkä paperinpala tai sijoituskohde. Yritykset toimivat reaalitaloudessa, jossa ovat pelissä muut asiat kuin osakkeenomistajien edut.
Tämän vuoksi haluan erityisesti painottaa johdanto-osan kappaletta F ja yleisten näkökohtien 3 kohtaa, joka koskee työntekijöiden osallistumista yrityksen päätöksentekoon, ja mietinnössä esitettyä toteamusta, että tämän olisi myös oltava keskeinen osa omistajaohjausta ja yhtiöoikeutta. Toivon, että komission jäsen McCreevy yhtyy parlamentin näkemykseen tältä osin ja pystyy takaamaan sen, että nämä asiat ovat keskeinen osa myös tulevissa asiakirjoissa.
Koska on erityisen tärkeää, ettei tätä asiaa voida välttää esimerkiksi eurooppayhtiön tai yhtiöiden kotipaikan siirron kautta, olemme jättäneet käsiteltäväksi muutamia asiaa koskevia tarkistuksia. Toivon, että jäsen Lehne tarkastelee asiaa uudelleen, vaikka hän ei näytä nyt kuuntelevan, ja päättää, voiko hän antaa niille tukensa. 
Donata Gottardi (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, minäkin haluan kiittää eräistä mietinnön keskeisistä seikoista. Yksi niistä on se, että eurooppalainen sosiaalinen malli hyväksytään selkeästi siitä huolimatta, että yhtiöoikeudessa noudatetaan monia erilaisia kansallisia lähestymistapoja. Toinen asia on yhtäältä yhtiöoikeuden ja omistajaohjauksen välinen yhteys ja toisaalta sosiaalipolitiikka, jota voidaan toteuttaa myös yrityksen sosiaalisen vastuun kautta.
Euroopan parlamentti pitää ensisijaisen tärkeänä suhdetta sidosryhmiin, ja näin se liittää yritysten sosiaalisen vastuun tiiviisti omistajaohjausprosessiin ja hyödyntää tässä mielessä olennaisen tärkeää mahdollisuutta.
Mietinnössä tunnustetaan selkeästi myös se, että on luotava johtajien ja työntekijöiden välinen yhteys ja että palkkioiden maksussa on noudatettava avoimuutta sekä se, että työntekijöille ja heidän edustajilleen on taattava oikeudet osallistua yrityksen päätöksentekoon.
Haluan tuoda jälleen esiin sen, että on tärkeää luoda mahdollisuus koordinointiin rahoitusmarkkinoiden kanssa, jotta reaalitalouden suuntaukset voidaan ottaa asianmukaisesti huomioon, ja toivon, että nämä ehdotukset pannaan asianmukaisesti ja moitteettomasti täytäntöön kansallisessa lainsäädännössä mahdollisimman pian. 
Charlie McCreevy,
   . Arvoisa puhemies, haluan aloittaa puheenvuoroni kiittämällä jäseniä heidän kommenteistaan ja huomioistaan.
Meillä oli tilaisuus käsitellä joitakin perusasioita kaksi viikkoa sitten, kun tapasin oikeudellisten asioiden valiokunnan keskustellaksemme vuotuisesta toimintastrategiasta. Haluan toistaa, että suhtaudun myönteisesti parlamentin panokseen painopisteiden määrittelemisessä ja strategisten tulevaisuudennäkymien kehittämisessä tulevia toimia varten. Kuten totesin, kerromme pian, miten aiomme huomioida määritellyt painopisteet.
Eräitä kysymyksiä on noussut esiin, ja panen erityisesti merkille näkemyserot lukuisilla osa-alueilla, joista esimerkkinä mainitsen yhden osakkeen ja yhden äänen periaatteen. Olen tietoinen siitä, että tästä asiasta keskusteltiin, ennen kuin minut valittiin komission jäseneksi, ja jäsen Lehnen neuvo, että meidän olisi odotettava tutkimustulosten julkaisemista, on varmaankin paras.
Kun mietimme, mitä täällä on sanottu, ja aikaisemmin tästä aiheesta käytyä laajaa keskustelua, mielestäni on korostunut, että kautta Euroopan on erilainen kulttuuri ja erilainen ilmapiiri sekä yhtiöoikeuden että omistajaohjauksen aloilla. Tämä meidän olisi pidettävä mielessä, ja niin itsekin aion tehdä; mitä ikinä suosittelenkin tällä erityisalalla tehtäväksi. Mielestäni myös muut puhujat painottivat samaa asiaa. Mainitsen heistä jäsen Berèsin, joka puhui siitä, että joitakin näistä aloista voitaisiin jossakin määrin yhdenmukaistaa Euroopan laajuisesti. Yhtiöoikeuden toimia voi olla hyvin vaikea yhdenmukaistaa Euroopan unionissa erilaisten kulttuurien ja perinteiden sekä niiden eri tapojen vuoksi, joita monissa jäsenvaltioissa on kehitetty. Tilanne ei ole samanlainen jokaisessa jäsenvaltiossa, ja aion ehdottomasti ottaa tämän huomioon kaikissa esittämissäni ehdotuksissa ja siinä, minkä ikinä päätänkin olevan paras ja tehokkain keino viedä asioita eteenpäin Euroopan laajuisesti.
On tärkeää muistaa ne eri alat, joista meillä oli erilaiset näkemykset aikaisemmin, ja itse aion ilman muuta ottaa nekin huomioon kaikissa suosituksissa, joita aion esittää. 

 Keskustelu on päättynyt. Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00. 
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana Caroline Lucasin laatima ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan mietintö (A6-0201/2006) ilmailun ilmastonmuutosvaikutusten vähentämisestä (2005/2249(INI)). 
Caroline Lucas (Verts/ALE ),
   . Arvoisa puhemies, aluksi haluan sanoa, että suhtaudun erittäin myönteisesti komission tiedonantoon ilmailun ilmastonmuutosvaikutusten vähentämisestä ja että mietinnössäni kannatetaan vahvasti komission kantaa, jonka mukaan ilmailun kaikkien ilmastovaikutusten huomioon ottamiseksi tarvitaan kattava toimenpidekokonaisuus. Haluan kiittää myös muiden poliittisten ryhmien varjoesittelijöitä heidän tekemästään hyvästä työstä ja yhteistyöstä.
Mietintöni lähtökohtana on, että vaikka ilmailuala onkin tuonut monia etuja yhteiskunnalle, sen nykyinen kasvuvauhti on täysin kestämätön. Vuosina 1990–2003 EU:n kansainvälisen lentoliikenteen hiilidioksidipäästöt kasvoivat 73 prosenttia, mikä merkitsee yli 4 prosentin vuotuista kasvua. Tällä vauhdilla ilmailun kasvavat päästöt tekevät tehottomiksi yli neljänneksen niistä päästövähennyksistä, joita EU:n Kioton-tavoite edellyttää toteutettavan vuoteen 2012 mennessä. Lisäksi ilmailun on arvioitu vaikuttavan kokonaisuudessaan ilmastoon 2–4 kertaa hiilidioksidia voimakkaammin, vieläpä ottamatta huomioon sirrus-pilvien syntymisestä aiheutuvia mahdollisia vaikutuksia.
On tietenkin myönteistä, että teollisuus pyrkii vähentämään päästöjään. Eurocontrol ennustaa kuitenkin EU:n lentoliikenteen yli kaksinkertaistuvan vuosina 2003–2020. On selvää, että teknologisen kehityksen vauhti – joka on ollut aikaisemmin 1–2 prosenttia vuodessa – ei riitä tasapainottamaan tätä valtavaa kasvua.
On siis selvää, että tarvitaan pikaisia toimia. Kansainväliseen lentoliikenteeseen ei sovelleta Kioton pöytäkirjaa eikä muita sitoumuksia. Kioton pöytäkirjan 2 artiklan 2 kohdassa valtioita kehotetaan pyrkimään Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön kautta vähentämään kansainvälisestä lentoliikenteestä johtuvia kasvihuonepäästöjä, mutta tällä hetkellä järjestöllä ei ole maailmanlaajuista ratkaisua koskevia suunnitelmia. Siksi on äärimmäisten tärkeää, että EU osoittaa johtajuutta sekä hyödyntää etuja, joita koituu siitä, että se näyttää esimerkkiä toteuttamalla toimia hyvissä ajoin omalla alueellaan. Tämä vahvistetaan joulukuussa 2005 annetuissa neuvoston päätelmissä, joissa vaaditaan "erityisiä toimia lentoliikenteestä aiheutuvien kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi, mikäli tällaisista toimista ei sovita Kansainvälisessä siviili-ilmailujärjestössä (ICAO) vuoteen 2002 mennessä".
Tästä syystä suhtaudunkin myönteisesti siihen, että tiedonannossa myönnetään tarve kattavaan toimenpidekokonaisuuteen, johon kuuluu sääntelypoliittisia, taloudellisia, teknologisia ja toiminnallisia välineitä. Erityisesti aikomus ottaa käyttöön kerosiiniveroja on tärkeä, kun otetaan huomioon olemassa oleva epätasapaino ilmailun ja muiden liikennemuotojen kohtelun välillä. Tämä pitäisikin aloittaa saman tien verottamalla kaikkia kotimaanlentoja ja EU:n sisäisiä lentoja niin, että verosta voidaan vapauttaa kaikki liikenteenharjoittajat reiteillä, joilla liikennöi EU:n ulkopuolisia liikenteenharjoittajia. Meneillään olevia lentoliikennesopimusneuvotteluja on jatkettava niin, että yhteisön ulkopuolisten maiden liikenteenharjoittajia voidaan alkaa asteittain verottaa samalla tavoin kuin EU:n liikenteenharjoittajia.
Arvonlisäverovapauden lopettaminen muuttaisi toimintaedellytyksiä tasavertaisempaan suuntaan ja tuottaisi verotukseen ja ympäristöön liittyviä etuja. Hyvät kollegat, huomaatte, että olen esittänyt tarkistusta, jolla pyritään tähän.
Ilmaliikenteen hallinnan parantaminen voisi vähentää polttoaineen keskimääräistä kulutusta 8–18 prosenttia, mikä vähentäisi kaikkien moottorityyppien aiheuttamia päästöjä.
Kaikki näitä toimenpiteitä tarvitaan, mutta komission tiedonannossa ja näin ollen myös mietinnössäni keskitytään ennen kaikkea päästökauppaan. Minunkin mielestäni se voi olla osa toimenpidekokonaisuutta, mutta vain, jos päästökauppajärjestelmä suunnitellaan asianmukaisesti. Ensinnäkin on selvää, että päästökauppajärjestelmän rinnalla on otettava käyttöön muita politiikan välineitä kaikkiin ilmastovaikutuksiin puuttumiseksi. Välineet, jotka kohdistuvat suoraan kyseessä olevaan vaikutukseen, esimerkiksi typen oksideja koskevat maksut, johtaisivat todennäköisimmin parhaisiin tuloksiin, vaikka hiilidioksidipäästöjä koskevat kertoimet ovat väliaikaisvaihtoehto. Tämä on tärkeää, sillä ellei muusta kuin hiilidioksidista johtuvia ilmailun vaikutuksia kateta rinnakkaisilla päästömaksu- tai kerroinjärjestelmillä, oikeuksien ostaminen tonnin hiilidioksidipäästöihin toisella alalla, jonka hiilidioksidivaikutukset ovat huomattavasti alhaisemmat, tuottaisi itse asiassa ympäristölle nettohaittaa.
Toinen ja ehdottoman tärkeä seikka on se, että erillistä suljettua järjestelmää ilmailua varten tarvitaan ehdottomasti vähintäänkin pilottihankkeena. Nimittäin sen lisäksi, että ilmailualan liittäminen EU:n yleiseen päästökauppajärjestelmään on hallinnollisesti hankalaa, monet alat, jotka ovat jo mukana EU:n päästökauppajärjestelmässä, ovat huolissaan ilmailualan mukaan ottamisen mahdollisista vaikutuksista hiilen hintoihin, koska suojattuna alana se kestäisi korkeampia hintoja kuin monet muut alat. On olemassa todellinen vaara, että heikommassa asemissa oleviin, energiaintensiivisiin teollisuudenaloihin kohdistuva liiallinen paine voi johtaa ehtojen lieventämiseen.
Ilmailualan kannalta olisi myös epäkäytännöllistä liittyä yleiseen päästökauppajärjestelmään ennen vuotta 2012. En usko, että meillä on varaa odottaa jälleen kuutta vuotta, ennen kuin toimimme, joten kausi 2008–2012 voitaisiin hyödyntää tehokkaasti toteuttamalla edes pilottihanke. Järjestelyissä, joilla ilmailu otettaisiin mukaan laajempaan päästökauppajärjestelmään, olisi myös annettava yläraja päästöoikeuksille, joita ilmailuala voisi ostaa markkinoilta. Näin varmistettaisiin, että ilmailuala alkaa itse toteuttaa osan näistä leikkauksista.
Lopuksi totean, että mikäli kollegani epäilevät erillisen hankkeen tärkeyttä, heidän olisi otettava huomioon British Airways -lentoyhtiön johtavan ekonomistin sanat. Hän myönsi viime viikolla, että mikäli lentoyhtiöt liittyvät olemassa olevaan päästökauppajärjestelmään, niiden päästöt vain kasvaisivat hälyttävää vauhtia: ne vain ostaisivat kaikki päästöoikeudet kuten ennenkin, niiden omat päästöt eivät vähentyisi, ja ilmailuala olisi edelleen suurelta osalta vastuussa ilmastokriisistä.
Hyvät kollegat, tästä syystä kehotan teitä äänestämään mietintöni puolesta. Siinä lähetetään komissiolle ja neuvostolle erittäin selkeä signaali, että parlamentti odottaa kunnianhimoisia mutta realistisia ehdotuksia tällä alalla.
Stavros Dimas,
   Arvoisa puhemies, kiitän jäsen Lucasia hänen mietinnöstään. Haluan kiittää myös Euroopan parlamentin ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokuntaa siitä, että se hyväksyi mietinnön yksimielisesti, sekä liikenne- ja matkailuvaliokuntaa sekä sen lausunnon valmistelijaa Hennis-Plasschaertia, joka kannattaa ilmailualan liittämistä Euroopan unionin kasvihuonekaasujen päästökauppajärjestelmään.
Ilmailualan osuus Euroopan unionin hiilidioksidin tuotannosta on noin 3 prosenttia, mutta osuus kasvaa nopeasti. Kuten jäsen Lucas totesi, muutamassa vuodessa, vuoteen 2012 mennessä, osuus on kasvanut 150 prosenttia vuoden 1990 tasoon verrattuna, mikä tarkoittaa vähän alle 5 prosenttia vuodessa.
Tällainen hiilidioksidimäärän kasvuvauhti tietenkin pahentaa kasvihuoneilmiötä, ja on todettava, ettei ilmailuala tuota ainoastaan hiilidioksidia, vaan sillä on muitakin sivuvaikutuksia. Se esimerkiksi tuottaa päästöjä, jotka edistävät muiden kasvihuonekaasujen kehittymistä, ja näin ollen ilmailualan osuus kasvihuoneilmiöstä on paljon suurempi kuin hiilidioksidin osalta ilmoitettu 3 prosenttia.
Kuten jäsen Lucas myös totesi, Kioton pöytäkirjassa ei käsitellä ilmailualan hiilidioksidin päästörajoituksia, vaikka 2 artiklan 2 kohdassa asiaan viitataankin. Juuri tästä syystä Euroopan komissio jatkaa nykyisiä toimenpiteitään ja lisää tulevaisuudessa toimiaan sisällyttääkseen ilma- ja meriliikenteen kaikkiin vuoden 2012 jälkeistä aikaa koskeviin järjestelmiin.
Tämä aika on kuitenkin vielä monen vuoden päässä, ja siksi päästökauppajärjestelmään on nyt Euroopan parlamentin ja neuvoston yhteispäätösmenettelyn mukaisesti sisällytettävä nämä kaasut, jotta voimme hillitä ja ilmailuala voi auttaa hillitsemään kasvihuoneilmiötä ja jottei ala saa etulyöntiasemaa niihin aloihin nähden, jotka auttavat lieventämään kasvihuoneilmiötä. Toisin sanoen emme halua, että muut alat pärjäävät ilmailualaa huonommin.
Tästä syystä on erityisen kannustavaa, että parlamentin valiokunnat ovat laatineet kyseiset mietinnöt ja että myös Euroopan unionin ympäristöministerineuvosto sekä valtioiden ja hallitusten päämiehet ovat päättäneet viime joulukuun Eurooppa-neuvostossa sisällyttää ilmailualan päästökauppajärjestelmään ja pyytäneet Euroopan komissiota laatimaan asiaa koskevaa lainsäädäntöä yhteispäätösmenettelyn mukaisesti.
Haluan esittää kolme huomautusta ympäristövaliokunnan ja aiemmin jäsen Lucasin esiin tuomista näkökohdista.
Ensinnäkin olisiko ilmailualaan parempi soveltaa avointa vai suljettua järjestelmää? Euroopan parlamentin valiokunnan laatimassa mietinnössä ilmailualalle halutaan suljettu, erillinen järjestelmä joko pysyvästi tai pilottihankkeena vuoteen 2012 asti. Komissio on omaksunut erilaisen lähestymistavan: se katsoo, että mitä laajemmin päästökauppajärjestelmää sovelletaan, sitä edullisemmaksi hiilidioksidipäästöjen soveltaminen tulee, minkä seurauksena ilmailualan kustannukset alenevat ilman, että ympäristöetuja vähennetään.
Haluaisin myös jatkaa Lucasin lentokoneissa käytettävän polttoaineen, kerosiinin, verotuksesta esittämistä ajatuksista. Kuten aiemmin totesitte, on totta, että on olemassa kahdenvälisiä sopimuksia, joissa ilmailuala periaatteessa vapautetaan veron maksamisesta. Euroopan komissio on tietenkin vuodesta 2003 lähtien hyväksynyt yhteisön lainsäädäntöä, jolla jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus kantaa polttoaineveroa kotimaan lennoilla sekä kantaa veroa kahden maan välisessä lentoliikenteessä näiden maiden välisen sopimuksen perusteella.
Kuten tekin aiemmin totesitte, komissio jatkaa yhteisön ulkopuolisia maita koskevia toimenpiteitään kieltääkseen vapautukset kerosiiniverosta, sillä näillä ei selvästikään ole myönteisiä ympäristövaikutuksia.
Lisäksi haluan kommentoida päästökauppajärjestelmän maantieteellistä soveltamisalaa. Komissio on ehdottanut, että kaikki Euroopan unionin lentokentiltä lähtevät lennot sisällytetään järjestelmään, ja parlamentin valiokunta on ehdottanut, että kaikki Euroopan unionin lentokentiltä lähtevät tai niille saapuvat lennot sekä Euroopan unionin ilmatilan kautta kulkevat lennot sisällytetään järjestelmään. Komission ehdotus on mielestämme yksinkertaisempi ja tehokkaampi, ja se helpottaisi järjestelmän laajentamista muihin maihin.
Koska parlamentti ja lentoyhtiöt sekä kansalaisjärjestöt ovat kuitenkin epäilemättä ehdottaneet kaikkien Euroopan unionin lentokentiltä lähtevien lentojen sisällyttämistä järjestelmään, komissio tarkastelee tätä lähestymistapaa yksityiskohtaisessa tutkimuksessa ehdotuksen vaikutuksista, ennen kuin se esittää ehdotuksensa yhteispäätösmenettelyssä, minkä toivomme tapahtuvan ennen kuluvan vuoden loppua.
Lopuksi haluan todeta, että ilmailualan järjestelmään sisällyttämisen lisäksi on tietysti myös muita toimenpiteitä, esimerkiksi ne, jotka te mainitsette: lentoliikenteen kehittäminen, investoiminen tutkimuksiin, niin että voidaan kehittää, parantaa ja käyttää ympäristöystävällisempiä tekniikoita, mahdollinen biopolttoaineiden käyttö lentoyhtiöissä – vaikka tätä vaihtoehtoa edelleen tutkitaankin – sekä monet muut toimenpiteet, joita voidaan soveltaa rinnakkain, niin että ilmailualan vaikutuksia ilmastonmuutokseen voidaan vähentää. 
Jeanine Hennis-Plasschaert (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan kiittää komission jäsentä Dimasia hänen hetki sitten pitämästään realistisesta puheenvuorosta. Kannatan erittäin vahvasti hänen ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnalle esittämiään huomautuksia. Komission tiedonannossa tosiaan tarkastellaan eri vaihtoehtoja ja lyhyesti myös energiaverotuksen johdonmukaisempaa soveltamista. Samanaikaisesti komissio myöntää, ettei viimeksi mainittua voida pitää ilmastonmuutoksen tehokasta torjuntaa koskevan strategian kulmakivenä.
Lopuksi komissio toteaa tiedonannossaan, että markkinaehtoiset välineet ovat selvästi tehokkaimpia. Se päätyi lopulta päästöoikeuskauppaan, ja kannatan tätä johtopäätöstä täysin. Se on ympäristöpoliittisesti hyödyllinen ja taloudellisesti tehokas. Viime kuukausina, kuten myös tällä hetkellä, on tehty kovasti töitä aloitteen ja sen soveltamisalan täsmentämiseksi, ja olen pyrkinyt laatimaan liikenne- ja matkailuvaliokunnan puolesta realistisen lausunnon. Tavoitteena on loppujen lopuksi kehittää mahdollisimman pian malli, joka on mahdollisimman toteuttamiskelpoinen ja joka voidaan ulottaa koskemaan koko maailmaa.
Vaikka arvostankin jäsen Lucasia kovasti, hämmästyin kuitenkin suuresti lukiessani mietinnön lopullisen version, joka on täysin epärealistinen ja johon ei sisälly yhtään käyttökelpoista ratkaisua. Päätöslauselmaa on höystetty korulauseilla. Yksi näistä on hiilidioksidikerroin, vaikka Euroopan komission tutkimus osoittaa, että myös muiden kuin hiilidioksidipäästöjen vaikutuksia on erittäin vaikea mitata. Mietinnössä myös jankataan loputtomasti kerosiiniverosta yleislääkkeenä kaikkiin ympäristöongelmiin ja paljon muuhunkin. Kaikella kunnioituksella, vaikka verotus onkin rahakirstujen kartuttamisen kannalta hyvä asia, sen ympäristötehokkuutta ei ole todistettu mitenkään.
Älkää käsittäkö minua väärin, minäkin haluan, että kaikkia liikennemuotoja kohdellaan samalla tavalla, mutta kehottaisin teitä ottamaan huomioon kaikki näkökohdat, myös esimerkiksi infrastruktuurin rahoitusmuodot. Lisäksi tässä keskustelussa huomio siirtyy pois siitä, mistä todellisuudessa on kysymys, nimittäin ilmailualan nopeasta liittämisestä EU:n päästökauppajärjestelmään, ja kuten komission jäsen Dimas aivan oikein äsken totesi, direktiivi, jolla jäsenvaltioille annetaan lupa soveltaa polttoaineveroa kotimaan lentoihin, on jo voimassa. Toistaiseksi vain Alankomaat on alkanut soveltaa sitä. Pyytäisin teitä siis kiinnittämään huomionne tähän.
Olen ottanut vapauden pyytää erillistä äänestystä ja kohta kohdalta äänestystä ja toivon, että kaikki korulauseet poistetaan päätöslauselmasta. Ellei tämä näytä mahdolliselta äänestyksen aikana, pyydän poistamaan nimeni tästä päätöslauselmasta. 
Peter Liese,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan kiittää molempia esittelijöitä heidän työstään.
Ilmailun haitalliset vaikutukset ilmastoon ovat huomattavia, ja ne muuttuvat yhä vakavammiksi. Tästä syystä komission on esitettävä meille mahdollisimman pian lainsäädäntöehdotuksia ongelman korjaamiseksi. Emme voi käyttää perusteena sitä, että ilmailun osuus koko maailman päästöistä on vain vähäinen. Kuulemme ilmastoa koskevissa keskusteluissa koko ajan sanottavan, että yksittäinen saastuttaja on vastuussa vain osasta päästöistä. Mikäli jokainen yksittäinen saastuttaja kuitenkin pääsee pälkähästä sanomalla olevansa vastuussa vain pienestä osuudesta, ilmastonmuutoksen aktiivinen torjunta ei koskaan toteudu.
Lisäksi EU on jo määrännyt erittäin raskaita veroja, maksuja ja ympäristövaatimuksia muille liikennemuodoille, esimerkiksi linja-auto-, rautatie- ja jopa henkilöautoliikenteelle. Esimerkiksi linja-auto- tai rautatieliikenteen harjoittajat eivät ymmärrä, miksi verotamme rankasti heitä – nämä ovat kuitenkin suhteellisen ympäristöystävällisiä liikennemuotoja – mutta olemme toistaiseksi määränneet niin pieniä maksuja ilmailualalle, joka ei ole kovinkaan ympäristöystävällinen. Tämä vääristää kilpailua paitsi eri liikennemuotojen välillä myös – ja haluan sanoa tämän Euroopan lomakautta ajatellen – myös loma-alueiden välillä.
Euroopassa on tiettyjä loma-alueita, joille eurooppalaiset matkustavat tavallisesti linja-autolla, junalla tai henkilöautolla, sekä toisia alueita, joille matkustetaan pääasiassa lentokoneella. Sillä alueella, jolta itse olen kotoisin, hotellien, muiden ruokaa ja juomaa tarjoavien yritysten ja matkailuyritysten edustajat valittavat avoimesti siitä, että jos esimerkiksi alankomaalainen matkustaisi Amsterdamista Turkkiin lentäen, hän joutuisi maksamaan paljon vähemmän veroja kuin jos hän matkustaisi linja-autolla Saksan tai Ranskan vuoristoalueille. Tämä on kilpailun vääristymistä, joka meidän on korjattava.
Meidän olisi kuitenkin valittava huolellisesti tähän tarkoitukseen käytettävät välineemme, jotta emme luo uudenlaisia kilpailun vääristymiä. On esimerkiksi tärkeää, että valitut välineet aiheuttavat mahdollisimman vähän kilpailun vääristymistä eurooppalaisten lentoyhtiöiden ja niiden yhteisön ulkopuolisten kilpailijoiden välillä. Meidän näkemyksemme on, että jäsen Lucasin laatimassa alkuperäisessä luonnoksessa oli tältä osin useita puutteita. Tästä syystä ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunta on laatinut muutamia tarkistuksia sekä kannattanut muutamia samoilla linjoilla olevia liikenne- ja matkailuvaliokunnan tarkistuksia.
Jos keskitymme keskustelussamme ainoastaan tai pääasiassa kerosiiniveroon, ongelma jää todennäköisesti ratkaisematta. Meidän olisi keskityttävä muihin välineisiin, nimittäin perusteellisesti uudistettuun päästökauppajärjestelmään, jolla nykyisen järjestelmän puutteet korjataan, sekä muiden välineiden yhdistelmään. Tärkeää on, että päästökauppajärjestelmään olisi sisällytettävä paitsi EU:n sisäiset lennot myös mannertenväliset lennot tai ainakin Euroopan unionista lähtevät ja sinne saapuvat lennot. On sanomattakin selvää, että haluamme järjestelmän kattavan koko maailman mahdollisimman pian.
Nykyisen päästökauppajärjestelmän puutteet on korjattava. Tämä tarkoittaa byrokratian vähentämistä, yhtenäistä oikeuksien jakomenetelmää kaikkialla Euroopan unionissa ja aiemman suoritustason selkeämpää huomioon ottamista. Tämä on yksi syy siihen, että pyydän Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän puolesta erillistä järjestelmää – sillä tämä tarkoittaa, että puutteita voidaan korjata nopeammin kuin jos hyväksyttäisiin puutteellinen järjestelmä.
Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä haluaa vaikutustenarvioinnin, ja oletan, että komissio esittääkin sen pian. Kun otetaan huomioon päästökaupan saama huomio, haluamme lisäksi, että etusija annetaan samalla tavoin muidenkin toimenpiteiden, esimerkiksi ilmatilan hallinnoinnin, edistämiselle.
Meidän olisi myös pohdittava sitä, että yksi tapa korjata kilpailun vääristymiä on keventää ympäristöystävällisten liikennemuotojen verotusta. 
Karin Scheele,
   . – Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Lucasia hänen tasapainoisesta mietinnöstään. Me Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän jäsenet kannatamme monia hänen esittämistään huomautuksista – lukuun ottamatta sitä, joka koskee erillisen päästökauppajärjestelmän luomista ilmailualalle.
Vuosina 1990–2002 EU:n 25 jäsenvaltion kansainvälisen lentoliikenteen tuottamat hiilidioksidipäästöt kasvoivat 60 prosenttia. Lisäksi lentoliikenne tuottaa päästöjä sellaisessa korkeudessa, että niiden vaikutus ilmastoon on paljon suurempi kuin niiden määrä antaisi ymmärtää.
Raskas polttoaineverotus on yleinen käytäntö Euroopan unionissa, mutta tuskin missään verotetaan lentokoneiden polttoainetta. Tällä on huomattava vaikutus muiden liikennemuotojen kilpailukykyyn. Pitkän matkan rautatieliikenne on pysähdyksissä. Parlamentin olisi tuettava täysin komission aikomusta jatkaa kerosiiniveron käyttöönottoa ja sen täytäntöönpanoa mahdollisimman nopeasti. EU:n on näytettävä tässä esimerkkiä ja ryhdyttävä ajoissa toimenpiteisiin aluetasolla.
Mietinnössä ei kuitenkaan käsitellä ainoastaan kerosiiniveroa vaan myös verovapautusten aiheuttamaa valtavaa kilpailun vääristymistä. Rautatieliikenteeseen sovelletaan verotusta ja päästökauppajärjestelmää, mikä lisää huomattavasti tämän ympäristöystävällisen liikennemuodon kustannuksia. Päästökauppa ei sellaisenaan korvaa toimenpiteitä, joita tarvitaan ilmastonmuutosvaikutusten vähentämiseen, mutta sillä on mahdollisuudet siihen, mikäli se organisoidaan asianmukaisesti.
Kuten jo korostin, kannatamme komission ehdotusta liittää lentoliikenne voimassa olevaan päästökauppajärjestelmään, mutta kannatamme myös päätöslauselmaesityksen 24 kohtaa, jossa ehdotetaan pilottivaihetta, joka kattaisi vuodet 2008–2012. 
Chris Davies,
   . Arvoisa puhemies, haluamme todeta painokkaasti, että halpalentomatkat ovat olleet eurooppalainen menestystarina. Kansallisten monopolien hajoamisen seurauksena lähinnä keskiluokalla on nyt ennennäkemättömät mahdollisuudet nauttia lomasta ulkomailla. Oma avustajani piipahti juuri Tukholmassa viikonloppuna kihlajaisissa – ei edes häissä, vain kihlajaisissa. Me kaikki nautimme tästä, mutta mielestäni meidän on kuitenkin muistettava, että yhteiskunnan köyhimmillä, maailman köyhimmistä puhumattakaan, ei ole tätä mahdollisuutta. Olipa lennon hinta kuinka edullinen tahansa, heillä ei ole perillä varaa lomanviettoon. Mutta meille etuoikeutetuille tämä on upeaa.
Ongelmana on se, että ennustettu päästöjen kasvu on niin voimakasta, että se tekee tyhjäksi hiilidioksidipäästöjen vähentämisen muilla aloilla. Eräs suuri lentoliikenteen harjoittaja Yhdistyneessä kuningaskunnassa kertoi minulle, että he odottavat lentokoneittensa käytön kasvavan 60 prosenttia jo tulevien kuuden kuukauden aikana. Tällainen kasvuvauhti on samalla erinomaista ja kauhistuttavaa. Ilmailualan lobbauskirjeissä todetaankin itse asiassa kaikkia mahdollisia tekosyitä käyttäen seuraavaa: "Älkää vain koskeko meihin, sillä olemme jollakin tavalla erityisiä. Kasvuamme ja voittojamme on suojeltava. Älkää ryhtykö toimenpiteisiin meitä vastaan. Maailman tulevaisuudella ei suoraan sanottuna ole mitään väliä, kunhan vain meitä suojellaan."
Ne haluavat tulla hyväksytyiksi komission päästökauppajärjestelmään, ja te varmaan ihmettelette, miksi. Tämä johtuu siitä, että ne tietävät, ettei se vaikuta niiden voittoihin. Sosialidemokraatit sanovat nyt kyllä, kannatamme tässä kapitalisteja. Mielestäni asiaa olisi pohdittava vielä uudelleen. Kysymys on siitä, että ilmailualan mielestä suljettu järjestelmä olisi verottamista. Kyllä, se todellakin olisi verottamista, mutta se olisi joustavaa verottamista, jolla palkitaan ne, jotka ryhtyvät toimiin ja pyrkivät ottamaan käyttöön parasta tekniikkaa ja hyödyntämään lentokoneitaan mahdollisimman tehokkaasti.
Meidän on todella edistettävä teknistä kehitystä. Viestimme ilmailualalle pitäisi kuulua seuraavasti: laajentakaa toimintaa niin paljon kuin haluatte, mutta etsikää keinoja, joilla voitte tehdä sen kasvattamatta hiilidioksidipäästöjä. Emme halua lopettaa lentoliikennettä vaan ainoastaan varmistaa, ettei se kasva lastemme ja tulevaisuutemme kustannuksella. 
Satu Hassi,
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vihreä ryhmä kiittää lämpimästi esittelijä Caroline Lucasia erinomaisesta mietinnöstä, jonka toimenpide-ehdotukset ovat hyvin perusteltuja.
Lentoliikenteen päästöt kasvavat nopeammin kuin mikään muu hiilidioksidipäästölähde, ja ilmailun muut päästöt ja vaikutukset vielä yli kaksinkertaistavat sen maapalloa lämmittävän vaikutuksen. Vuodesta 1990 EU:n lentoliikenteen kasvihuonepäästöt kasvoivat 85 prosenttia eli yli 4 prosenttia vuodessa, mikä uhkaa tehdä tyhjäksi neljänneksen muilla aloilla saavutetuista päästövähennyksistä kieltokaudella. Tämän ei voida sallia jatkuvan.
Lentoliikenteen päästöt ovat ylivoimaisesti suurimmat kuljettua kilometriä kohden. Esimerkiksi juniin verrattuna vaikutus on viisitoistakertainen, mutta kuitenkin lentoliikenteen jokaista osaa subventoidaan, mukaan lukien polttoaineen verottomuus. Sen sijaan rautatieliikennettä verotetaan monin tavoin ja hiilidioksidin päästökauppa vaikuttaa myös siihen.
Saastuttaja maksaa -periaate on ulotettava lentoihin, tietenkin siten, ettei aiheuteta kilpailun vääristymiä, mutta toisaalta nykyiset lentoliikenteen veroedut ja muu suosinta ovat kilpailun vääristymä sinänsä. Seuraavaan globaaliin ilmastosopimukseen pitää saada mukaan lentoliikenne, mutta päästökaupan ulottaminen jo nyt kaikkiin Euroopan unioniin saapuviin ja täältä lähteviin lentoihin on perusteltua, mieluiten erillisen päästökauppajärjestelmän kautta, jotta päästövähennyskannuste saadaan tehokkaaksi.
Hyvät kollegat, jokainen meistä lentää ja paljon. Me voimme jokainen toimia myös itse. Voimme hyvittää omien lentojemme päästöt vapaaehtoisesti. On olemassa järjestöjä, jotka laskevat lennon päästöt matkustajaa kohden ja joiden kautta voi rahoittaa kehitysmaissa vastaavan määrän päästövähennysinvestointeja. Itse aloitin omien lentojeni päästöhyvitykset viime vuonna, ja nyt olen maksanut päästöhyvitykset kaikista niistä lennoista, jotka olen lentänyt tultuani valituksi Euroopan parlamenttiin. Haastan kaikki kollegat tekemään samoin. Meillä on siihen varaa. 
Kartika Tamara Liotard,
   . Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan kiittää jäsen Lucasia hänen erittäin selkeästä mietinnöstä. Kannatan olennaisilta osin komission ehdotusta, jossa se haluaa hillitä ilmailualan nopeasti kasvavaa osuutta ilmastonmuutoksesta. Jäsen Lucasin mietintö täydentää ehdotusta hyvin, ja yhdymme hänen näkemykseensä, jonka mukaan ilmailualan ottaminen mukaan päästökauppaan ei saisi olla ainoa väline, mutta sen pitäisi olla osa toimenpidepakettia, johon kuuluvat esimerkiksi kerosiiniveron käyttöönotto, lentolipuista maksettava arvonlisävero ja lentokentille määrättävät ruuhkaverot. Esittelijän tavoin olen sitä mieltä, että päästöoikeudet olisi jaettava huutokaupalla, jotta suuret yhtiöt eivät kokoaisi ilmaisia oikeuksia omiin taskuihinsa ilman, että ympäristö hyötyy siitä millään tavoin.
Vaikka ryhmäni pitääkin komission ehdotusta askeleena oikeaan suuntaan, emme saisi yliarvioida päästökaupan merkitystä, sillä sen ympäristöetuja ei ole todistettu täysin kiistattomasti. Lisäksi hiilidioksidi ei ole ainoa ilmailualan ongelma. Myös typpioksidipäästöt ovat todella merkittäviä paitsi ilmaston myös ilmanlaadun kannalta. Tästä syystä kannatamme typpioksidipäästöjen sisällyttämistä päästökauppaan, kuten Alankomaissa jo tehdään, varsinkin siinä tapauksessa, että ilmailualalle perustetaan erillinen järjestelmä.
Ainoastaan hiilidioksidipäästöihin keskittyvä järjestelmä ei tuota parhaita mahdollisia tuloksia. Olisi parempi puuttua samanaikaisesti myös typpioksideja koskevaan ongelmaan. Olemme esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että tarvitaan vähemmän saastuttavia moottoreita koskevaa tutkimusta, mutta tämä ei saisi taas tarkoittaa sitä, että kyseisiä päästöjä koskevat erityistoimet pannaan hyllylle. Mikäli typpioksideja ei sisällytetä päästökauppaan – ja nyt näyttää epätodennäköiseltä, että niin tehdään – lentokenttiä on kannustettava määräämään paikallisia päästömaksuja osana esittelijän ehdottamaa toimenpidepakettia.
Puolueeni kannattaa komission aikomusta lakkauttaa ilmailualan kansainvälisesti nauttimat verohelpotukset. Tämä on aiheuttanut epäreilua kilpailua eri liikennemuotojen välillä kauemmin kuin kukaan jaksaa muistaa. Tästä syystä kannatamme esittelijän ehdotusta, jossa todetaan, että EU:n pitäisi tehdä aloite kerosiiniveron käyttöönotosta kaikilla kotimaanlennoilla. Tämä voisi jarruttaa tehokkaasti halpalentojen määrän suunnatonta kasvua, jota vastaan rautatieliikenne ei juuri pysty kilpailemaan.
Halpalentoyhtiöiden osuus Euroopan unionin lentoliikenteestä on jo neljännes, ja tämä on ennen kaikkea johtanut alueellisten lentokenttien kasvuun. On tärkeää, että jäsenvaltiot antavat meille selvän käsityksen niistä tuista, joilla lentoyhtiöitä houkutellaan näille kentille. Meidän on luovuttava ajatuksesta, että lentoliikenteen kasvu EU:ssa on alueellisen kasvun liikkeellepaneva voima. Monille näistä keskipitkistä välimatkoista rautatieyhteydet ovat paljon ympäristöystävällisempi vaihtoehto, edellyttäen että toimintaedellytykset ovat tasapuoliset.
Päästökaupan käyttöön ottamisesta lähtien rautatieliikenne on joutunut maksamaan selvästi enemmän sähköstä, mutta lentoyhtiöt eivät maksa edelleenkään senttiäkään valmisteveroa, vaikka ne valittavat koko ajan polttoaineen korkeita hintoja. 
Johannes Blokland,
   . Arvoisa puhemies, joka vuosi tiedostamme yhä selvemmin ilmastonmuutoksen vaikutukset. Talven tulo kestää kauemmin, ja kun se tulee, se on yhä leudompi, ja kesä alkaa aikaisemmin ja on yhä lämpimämpi. Onko tämä väistämätöntä kehitystä? Toivottavasti ei. Meidän olisi kuitenkin tehtävä kaikkemme varmistaaksemme, että tämä kehitys pysähtyy. Tästä syystä kannatan komission tiedonantoa. Mikäli haluamme torjua ilmastonmuutosta tehokkaasti, kaikkien alojen on tehtävä oma osuutensa, erityisesti ilmailualan, joka on vastuussa ylempään ilmakehään joutuvista päästöistä ja jolla tästä syystä on erityisen vakavia vaikutuksia ilmastonmuutokseen.
Voin kannattaa suunnitelmaa perustaa myös ilmailualalle päästökauppajärjestelmä, edellyttäen että se täyttää useita ehtoja. Ensinnäkin, koska järjestelmän täytyy epäreilun kilpailun välttämiseksi kattaa mahdollisimman monta yritystä ja reittiä, sitä pitäisi soveltaa kaikkiin EU:n lentokentiltä lähteviin ja niille saapuviin lentoihin. Toiseksi olisi otettava huomioon yritysten jo toteuttamat toimenpiteet päästöjensä vähentämiseksi. Kannatan myös sitä, että päästökiintiöt jaetaan huutokaupalla. Kolmanneksi järjestelmässä olisi voitava ottaa huomioon myös muut aineet kuin hiilidioksidi, mikäli tälle on olemassa tieteellisiä perusteita.
Myös kerosiinin ja lentolippujen vapauttaminen arvonlisäverosta olisi lopetettava, edellyttäen että se tehdään sellaisen kattavan suunnitelman mukaisesti, jossa tarkistetaan myös muille liikennemuodoille myönnettyjä vapautuksia arvonlisäverosta. Eurovinjettiä koskevan keskustelun yhteydessä komissio on luvannut tehdä tutkimuksen kaikkien liikennemuotojen ulkoisten kustannusten sisällyttämisestä hintoihin. Pyydän, että tämä tutkimus saatetaan pikaisesti päätökseen, jotta sen tulokset ovat saatavilla mahdollisimman pian ja jotta voimme hyväksyä säädöksen, jossa nämä tulokset otetaan huomioon. 
Péter Olajos (PPE-DE ). –
   Tekniikan kehittymisen sekä matkailun ja talouden globaalistumisen seurauksena viime vuosikymmeninä lentomatkustajien määrä on kasvanut radikaalisti. Valitettavasti ympäristöongelmien määrä ja laajuus ovat myös kasvaneet huomattavasti.
Tällä hetkellä lentokoneiden osuus kaikista Euroopan unionin kasvihuonekaasupäästöistä on vain 3 prosenttia, mutta nopea vuosittainen lähes 5 prosentin kasvu tarkoittaa, että nyt on aika toimia. Euroopan unioni on ottanut itselleen edelläkävijän roolin päättäessään ryhtyä toimenpiteisiin tällä alalla Kioton periaatteiden mukaisesti.
Pilottitoimenpiteisiin sisältyy kuitenkin aina riskejä. Siksi meidän on varmistettava, etteivät toteutettavat toimet saata Euroopan unionin lentoyhtiöitä epäedulliseen kilpailuasemaan. Samanaikaisesti meidän on löydettävä ratkaisu, jolla alaa kannustetaan tehokkaasti vähentämään ilmansaasteita. Itse uskon markkinaehtoisiin välineisiin ja kannatan sen vuoksi asianmukaisesti kehitettyä päästökauppajärjestelmää myös tällä alalla.
On tärkeää, että hyödynnämme nykyisen epätäydellisen järjestelmän vielä jäljellä olevat resurssit. Ajattelen etupäässä lentoliikenteen organisoinnin parantamista. Tämä on tärkeää sekä lentokoneiden tuottamien ilmansaasteiden että melusaasteen kannalta. Meidän on harkittava uudelleen, onko järkevää kiertää sotilastukikohtia, ja meidän on pyrittävä kaikin tavoin välttämään lentämistä asuinalueiden yli, sillä lentoliikenteen lisääntymisellä on vaikutuksia yhä useamman EU:n kansalaisen elämään, ja se saa kansalaiset protestoimaan yhä useammin.
Periaate ja tavoite ovat selvät. Liikkuvuudellamme ei saisi olla haitallisia vaikutuksia terveyteemme eikä ympäristön tilaan. Toivon, että pystymme saavuttamaan tämän tavoitteen, ja onnittelen esittelijää runsaasti aloitteita sisältävästä mietinnöstä. 
Dorette Corbey (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, ensinnäkin kiitän jäsen Lucasia. Hän on laatinut erinomaisen mietinnön, jossa esitetään tiiviisti ilmailualan hankaluudet ja niihin liittyvät ongelmat.
Mitä lentoliikenteen kohtaamat ongelmat merkitsevät? Ensinnäkin lentoliikenteellä on valtava vaikutus ilmastonmuutokseen: lentoliikenteen hiilidioksidipäästöt asukasta kohti kilometrillä ovat selvästi suuremmat kuin rautatie- tai jopa henkilöautoliikenteen päästöt. Lyhyillä matkoilla ympäristötaakka on suuri, ja nimenomaan lyhyillä matkoilla on olemassa vaihtoehtoja, joita tällä hetkellä käytetään aivan liian vähän.
Toisena ongelmana on se, että liian harvat ovat tietoisia lentoliikenteen aiheuttamasta suuresta ympäristötaakasta. Tästä syystä olisi hyvä, jos lentolipuissa ja autoissa olisi näkyvissä liikennemuodon aiheuttamat hiilidioksidipäästöt kilometriä kohti. Arvoisa komission jäsen, suhtautuisin myönteisesti tämänsuuntaisiin aloitteisiin. Meidän parlamentin jäsenten olisi hyödyllistä tietää tarkasti, mikä on hiilidioksidipäästöjen määrä, kun matkustamme Brysseliin tai Strasbourgiin henkilöautolla, junalla tai lentokoneella.
Kolmantena ongelmana on se, ettei ympäristövero näy millään tavoin kustannuksissa. Lentäminen on luonnottoman halpaa. En ymmärrä, miksi ilmailualalle pitäisi edelleen myöntää vapautus arvonlisäverosta. Tämä asettaa ympäristöystävällisemmät liikennemuodot, kuten rautatie- tai linja-autoliikenteen, epäedulliseen asemaan. Kyseinen suuntaus voidaan pysäyttää, ja se todella on myös pysäytettävä viipymättä. On kuitenkin äärimmäisen tärkeää, että ilmailu saatetaan mahdollisimman pian osaksi päästökauppajärjestelmää. Näin hiilidioksidille annettaisiin hintalappu ja edistettäisiin innovaatiota, varsinkin tehokkaampia moottoreita sekä taloudellisempaa ja parempaa polttoaineen käyttöä. Mielestäni nykyistä päästökauppajärjestelmää on ilman muuta käytettävä perustana, sikäli kuin emme tee samoja virheitä kuin vanhassa järjestelmässä. Vastikkeettoman päästöoikeuksien jakamisen sijasta kannatan päästöoikeuksien huutokauppaamista. Sanomattakin selvää on myös, että kerosiinia on verotettava.
Neljäntenä ongelmana on se, ettei ilmailualan ongelmiin ole helppo puuttua. Ilmailu on sekä kuluttajille että matkailijoille työllisyyden ja nautinnon lähde. Tästä syystä on tärkeää toimia yhteisön tasolla ja investoida samanaikaisesti mukaviin suurnopeusyhteyksiin Euroopan unionin kaupunkien välillä. Tämä olisi kunnianhimoinen menettelytapa, jolle kansalaiset antaisivat varmasti tukensa. 
Holger Krahmer (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ilmailu on tärkeä liikennemuoto, ja sellaisena sillä on erittäin tärkeä merkitys Euroopan unionin taloudelliselle kehitykselle. Kaikkialla maailmassa ja myös EU:ssa ilmailuala on kasvava ala, joka tarjoaa työtä yli neljälle miljoonalle Euroopan unionin kansalaiselle.
Vaikka ilmailualan osuus kaikista hiilidioksidipäästöistä on vain noin 3 prosenttia, se kasvaa jatkuvasti. Politiikkamme tavoitteena on oltava ilmastonmuutosvaikutusten vähentäminen, ilman että samalla hillitään tämän keskeisen alan kasvua. Lentoyhtiöidemme kasvu ja kilpailukyky eivät saa olla ristiriidassa kasvihuonekaasujen vähentämisen kanssa. Tämän tavoitteen saavuttamisen kannalta on erittäin tärkeää valita oikeat välineet. Kerosiiniveron käyttöönotto ja lentokenttä- tai lentolippumaksujen periminen vain vähentäisi kysyntää. Jos lentämisestä tehdään kalliimpaa, se vähentää kasvihuonekaasuja, mutta kasvun kustannuksella, mikä ei ole välttämätöntä.
Ilmailualan liittäminen päästökauppajärjestelmään komission ehdotuksen mukaisesti on parempi vaihtoehto sekä ympäristön että talouden kannalta. Vain EU:ssa sovellettavalla päästökaupalla on taattava, etteivät Euroopan unionin lentoyhtiöt joudu epäedulliseen asemaan muihin lentoyhtiöihin nähden. Lisäksi päästökaupasta ei saa tulla itsetarkoitus, vaan sillä on ennen kaikkea kannustettava parempaan tekniikkaan tehtäviä investointeja. Tekniikan kehittäminen on olennaista, kun kasvun ja hiilidioksidipäästöjen vähentämisen tavoitteita pyritään yhteensovittamaan. Erityisesti Euroopan unionin ilmailu- ja avaruusalalla on edistetty merkittävästi polttoainetehokkaiden moottoreiden ja näin ollen vähemmän saastuttavien ilma-alusten kehittämistä.
Tekniikan kehittämisen lisäksi on otettava huomioon myös kaksi muuta näkökohtaa, jotka on laiminlyöty päästöjen vähentämistä koskevassa keskustelussa: yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan ja eurooppalaisen lennonvalvonnan luominen sekä lentokenttien laajentaminen. Jopa ilman kunnianhimoista sääntelyä voimme vähentää kasvihuonekaasuja huomattavasti lyhentämällä lentomatkoja ja välttämällä ruuhkautumista. 
Carl Schlyter (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, kiitän jäsen Lucasia rakentavasta ja selkeästä mietinnöstä. Kiintiöjärjestelmä on suositeltavampi kuin päästöoikeuksien vastikkeeton ja monimutkainen jakaminen. Meille on tärkeää, että tehdään selkeä päätös ilmailua koskevasta erillisestä päästökauppajärjestelmästä. Tämä on johdonmukaista, sillä ilmailualan vaikutukset ilmastonmuutokseen ovat kaksin- tai jopa nelinkertaiset verrattuna hiilidioksidin vaikutuksiin. Tästä syystä ilmailuala saatettaisiin epäedulliseen asemaan, jos se liitettäisiin yleiseen järjestelmään, ja ilmastonmuutoksen torjumisesta tulisi vähemmän kustannustehokasta.
Ilmailu laajenee nopeasti. Se on eräänlainen taivaiden veroparatiisi, ja vapautus arvonlisäverosta ja kerosiiniverosta on tämän asian vakavampia puolia. Kaikki tämä hyödyttää ennen kaikkea yhteiskunnan rikkaimpia, jotka useimmiten matkustavat lentäen. Paradoksaalista kyllä, päästöoikeusmaksujen lisääminen hyödyttäisi eniten pienituloisia, sillä maksut vähentäisivät tarvetta kerätä valtiontuloja muilta liikennealoilta, esimerkiksi rautatieliikenteeltä, ja pienituloiset muodostavat suurimman osan näiden liikennemuotojen käyttäjistä. Olen erittäin tyytyväinen siihen, että Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä kannattaa erillistä järjestelmää, ja odotan, että myös Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä pitää vähäosaisempien puolia. 
Jaromír Kohlíček (GUE/NGL ).
   – Hyvät kollegat, ei ole yksinkertaista luoda tasapuolisia toimintaedellytyksiä monille liikennemuodoille. Miehistöjen laatuvaatimukset, yksittäisten liikennemuotojen infrastruktuuri, polttoaine tai energia, joka pitää kaluston liikkeessä, kutakin liikennemuotoa koskevat yhtenäiset toimintasäännöt, ympäristövaikutukset ja niiden arviointimenetelmät – huomioon otettavia asioita on todellakin paljon aina tutkimuksesta ja kehittämisestä onnettomuustutkintaan. Tästä syystä käsiteltävänä oleva mietintö saa alan asiantuntijoilta niin paljon huomiota osakseen.
Minkä tahansa toimenpiteen käyttöönoton perusvaatimuksena on reilun kilpailun varmistaminen. Tämän vuoksi on tärkeää vaatia, että hiilidioksidin päästöoikeuksien käyttöönotto ilmailualalla tehdään päätöslauselmaesityksen 32 kohdan mukaisesti Kioton sopimusta noudattaen, toisin sanoen niin, ettei päästöjen kasvu saa ylittää viitevuoden tasoa, ja tämä koskee kaikkia organisaatioita. Nykyisin ilmailu on aina etusijalla, kun otetaan käyttöön uusia teknisiä ratkaisuja. Tästä syystä se varmasti näyttää esimerkkiä muiden päästöjen leikkaamisessa, vaikka raja-arvojen määrittämisestä onkin vielä keskusteltava. Tästä huolimatta on tärkeää määrittää haihtuvia hiilivetyjä – esimerkiksi aromaattisia hiilivetyjä – ja kiinteitä hiukkasia, typen oksideja ja muita tekijöitä, esimerkiksi melua, koskevat normit tasapuolisesti kaikkia Euroopan unionin ilmatilan käyttäjiä varten, niin etteivät EU:n liikennealan yritykset joudu kärsimään syrjintää raja-arvojen valikoivan soveltamisen vuoksi.
On myös suotavaa tukea biopolttoaineiden käyttöä. Emme saa sallia sitä, että arvonlisäveron käyttöönoton vuoksi syntyy epäreilu kilpailutilanne ulkomaisten liikenneyhtiöiden eduksi, ja on tärkeää koordinoida tällaista toimenpidettä koko ilmailualalla eikä vain Euroopan unionissa. Koko operaatio on varmasti monimutkainen, mutta se on toteutettavissa, mikäli noudatetaan mietinnössä esitettyjä ehtoja. Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän/Pohjoismaiden vihreän vasemmiston puolesta kehotan siis vahvasti kaikkia jäseniä kannattamaan mietintöä ilmailun ilmastonmuutosvaikutusten vähentämisestä sekä meidän tarkistustamme.
Lopuksi haluan todeta, että vakoilu- ja vartiointitehtävissä suoritettavat sotilaslentokoneiden ja -helikoptereiden lennot ovat merkittävä päästöjen lähde. Yrittäkäämme vähentää niitä, arvoisa komission jäsen. 
Avril Doyle (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, riippumatta siitä, hyväksymmekö lentoliikenteestä suoraan riippuvaisten työpaikkojen määräksi Lucasin esittämän 4,1 miljoonaa vai Euroopan lentoyhtiöiden liiton esittämän 7,5 miljoonaa, olemme varmasti samaa mieltä siitä, että ilmailulla on suuri vaikutus Euroopan unionin työllisyyteen ja kasvuun.
Ilmailu on elintärkeä Euroopan unionin taloudelle, sillä sen osuus BKT:sta on 8 prosenttia, se lisää tuottavuutta, houkuttelee investointeja ja edistää matkailua. Ilmailusta on tullut olennainen osa yhteiskuntaa, sillä se antaa meille mahdollisuuden matkustaa pitkiä matkoja nopeasti, mutta se myös vahvistaa Euroopan yhdentymistä, vaurastumista ja poliittista asemaa. Ilmailu lisää sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja kulttuurivaihtoa. Strategisesti ajatellen ilmailulla on ratkaiseva merkitys erityisesti syrjäisille alueille ja Irlannin kaltaisille saarille.
On helppoa liioitella ilmailun osuutta nykyiseen ilmastonmuutokseen. Kaikkien liikennemuotojen päästöt ovat huolestuttavia ilmanlaatukysymyksen ja ilmastonmuutosta koskevan keskustelun kannalta – tämä keskustelu on tärkein asia jokaisen ympäristöohjelman asialistalla. Emme saisi keskittyä vain ilmailuun ja jättää huomiotta laivaliikenteen sekä lisääntyvän tieliikenteen ja henkilöautojen käytön aiheuttamat huomattavasti suuremmat vaikutukset.
Vuonna 2003 kaikkien EU:n 25 jäsenvaltiosta lähtevien ja niihin saapuvien lentojen päästöjen osuus hiilidioksidipäästöistä oli 3,4 prosenttia, joka vastaa 0,5 prosenttia alan maailmanlaajuisista päästöistä. Lentoliikennettä käsitellään eri tavoin kuin muita aloja, jos ajatellaan sitä, miten sen kasvihuonekaasupäästöt otetaan huomioon ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen perusteella. Alaa ei ole sisällytetty suoraan Kioton pöytäkirjaan.
On myönnettävä, että Euroopan unionin ilmailualan vapaaehtoisella aloitteella, päästöjen hillitsemistä koskevalla menettelytavalla, on saatu aikaan edistystä, kun otetaan huomioon, että lentoliikenteen määrä kaksinkertaistuu vuoteen 2020 mennessä vuoden 2003 tasosta. Todellinen kysymys on kuitenkin, pystytäänkö tällä saastuttaja maksaa -periaatteeseen perustuvalla vapaaehtoisella aloitteella torjumaan riittävästi ilmailun kasvavia päästöjä. Tarvitsemmeko lainsäädäntöä?
On kiinnostavaa, että äskettäisessä ylähuoneen raportissa ilmailun vaikutuksesta ilmastonmuutokseen todetaan, että vaikutus on vähäinen ja että se todennäköisesti myös pysyy vähäisenä 30 vuoden ajan. Itse ilmailualalla väitetään, että polttoainetehokkuuden, suorien reittien ja uuden tekniikan avulla ilma-alusten päästöjä on pystytty vähentämään 70 prosenttia kuluneiden 30 vuoden aikana ja että lentoliikenteen hallinnalla, laskeutumista edeltävien odotusaikojen lyhentämisellä ja vanhempien lentokoneiden korvaamisella huippuunsa kehitetyllä tekniikalla varustetuilla lentokoneilla voidaan vähentää ilmastonmuutosvaikutuksia entisestään, samalla kun lentojen määrä kasvaa vuosittain.
Päästökauppajärjestelmää ja päästöoikeuksien huutokauppaamista kannattaa tutkia, mutta kysyn kuitenkin komission jäseneltä, eikö ilmailua koskeva erillinen tai suljettu päästökauppajärjestelmä kaatuisi heti alkuunsa, sillä kaikki kauppaa käyvät tahot olisivat netto-ostajia eikä markkinoita olisi. Kattavan vaikutustenarvioinnin jälkeen mahdollinen ratkaisu näyttäisi olevan ilmailun liittäminen tarkistettuun olemassa olevaan päästökauppajärjestelmään sillä varauksella, että kaikki Euroopan unionista lähtevät ja sinne saapuvat lennot olisi otettava huomioon. Tämän pitäisi ihannetapauksessa olla osa maailmanlaajuista ratkaisua, josta päätetään yhdessä teollisuuden, hallitusten sekä Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön kanssa, kuten Kioton pöytäkirjan 2 artiklan 2 kohdassa ehdotetaan. Älkää pidättäkö hengitystänne.
Kaikilla taloudellisilla välineillä on oltava verotustavoitteiden sijasta selkeät ympäristötavoitteet, ja niiden on oltava osa kokonaispakettia, jolla pyritään parantamaan tekniikkaa, toimintaa ja infrastruktuuria. Open skies -sopimuksen, jolla vähennetään ruuhkautumista ja rullausaikaa paremmalla lentoliikenteen hallinnalla, sekä yhtenäistä eurooppalaista ilmatilaa koskevan politiikan mukaisten parempien aikataulujen ja paremman koordinoinnin on oltava osa kattavaa toimenpidekokonaisuutta. 
Justas Vincas Paleckis (PSE ). –
   Haluan myös muistuttaa mietinnön laatijalle, että Euroopan parlamenttia kutsutaan usein lentäväksi parlamentiksi. Koska lennämme joka viikko yhteen EU:n pääkaupungeista, meidän pitäisi erityisesti huolehtia siitä, että ilmailusta tehdään ympäristöystävällisempi liikennemuoto. Ilmailun vaikutuksia ilmastonmuutokseen koskevissa toimissa on noudatettava saastuttaja maksaa -periaatetta. On valitettavaa, ettei ilmailuala maksa niitä ulkoisia kustannuksia, joita sen vaikutukset ilmastoon aiheuttavat. Olisi johdonmukaista liittää ilmailu EU:n kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kauppajärjestelmään. Tällaisilla veroilla kerätyt varat voitaisiin investoida uuteen teknologiaan, jonka avulla tuotetaan vähemmän saastuttavia ilma-aluksia. Rautatie- ja linja-autoliikenteen laajentuminen voisi vähentää sekä ylikuormitettuihin lentokenttiin kohdistuvia paineita että lentoliikenteen tuottamia saasteita. Valitettavasti Liettuan ja muiden Baltian maiden rautatie- ja tieverkkoja ei ole liitetty EU:n infrastruktuuriin. Ne ovat vanhanaikaisia ja ylikuormitettuja. Jos Via Baltica- ja ennen kaikkea Rail Baltica -hankkeet eivät onnistu saamaan EU:lta erityistä huomiota osakseen, kestää kauan, ennen kuin tämän alueen rautatie- ja tieliikenne pystyvät keventämään lentoliikenteen taakkaa. 
Marios Matsakis (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, kollegojeni tavoin haluan kiittää jäsen Lucasia hänen erinomaisesta työstään. Kannatan jäsen Lucasin mietintöä suurelta osin ja siksi tyydynkin esittämään muutaman yleisen kommentin keskustelun aiheesta.
Olemme varmasti kaikki samaa mieltä siitä, että ilmailun päästöjen vaarallinen kasvukehitys on pysäytettävä. Mielestäni seuraavat ovat yksinkertaisia ja tervejärkisiä vaihtoehtoja ilmailun päästöjen vähentämiseksi.
Ensinnäkin vähennetään yleisesti lentomatkustamista kannustamalla muiden, vähemmän saastuttavien liikennemuotojen, esimerkiksi rautatieliikenteen, käyttöä. Jotta tässä onnistuttaisiin, tarvitaan reilua kilpailua, jota tähän asti ei ole ollut. On lähes mahdotonta selittää loogisesti, miksei ilmailualalla edelleenkään kanneta polttoaineveroa tai arvonlisäveroa, ja tämä vääryys on ehdottomasti korjattava. Kun lentojen hinnat tämän seurauksena nousevat, se saa ihmiset käyttämään, aina kun mahdollista, vaihtoehtoisia ja ympäristöystävällisempiä liikennemuotoja sekä vähentämään yleisesti matkustamista, mikä ei ole lainkaan huono asia.
Toinen vaihtoehto on lentokoneiden moottoreiden polttoainetehokkuuden parantaminen. Jotta tässä onnistuttaisiin, on edistettävä uudenlaisen moottoritekniikan tutkimusta ja kehittämistä entistäkin tehokkaammin. Tähän tarkoitukseen myönnettävää valtiontukea olisi lisättävä mahdollisimman paljon.
Kolmas vaihtoehto on sellaisten lentokoneiden polttoaineiden käyttöönotto ja käytön edistäminen, joilla on mahdollisimman vähän ympäristövaikutuksia. Tässä mielessä on lisättävä esimerkiksi biopolttoaineiden kaltaisten uudenlaisten polttoaineiden tutkimusta.
Neljäntenä vaihtoehtona olisi vanhojen ja tehottomien lentokoneiden asteittainen käytöstä poistaminen. Osa näistä nimittäin aiheuttaa kaksi tai kolme kertaa enemmän haittaa ympäristölle kuin uudenaikaiset lentokoneet. Tässä tarkoituksessa ilmailualalle on annettava selkeitä kannustimia, jotta lentokoneita parannettaisiin säännöllisesti.
Viidenneksi on mahdollista myös tarjota tehokkaampia palveluja. Täällä mainittiin jo lentokoneiden ilmassa kiertely laskeutumista odotellessa ja puolityhjien lentokoneiden lennättäminen. Näiltä osin tehokkuutta voidaan varmasti parantaa. 
Eva Lichtenberger (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tässä on vihdoinkin mietintö, jossa ilmailun ilmastonmuutosvaikutuksiin suhtaudutaan riittävän kriittisesti. Kiitän kovasti esittelijää.
Kaikki edelliset puhujat ovat maininneet lentoliikenteen valtavan kasvuvauhdin. Kasvuvauhti on niin kova, että sen kiihtyminen voisi tuhota kaikki ne säästöt, joiden saavuttamiseksi muilla talouden aloilla on tehty todella paljon töitä.
Tästä syystä ilmailukin on tietysti otettava huomioon Kioton tavoitteissa, ellei sitä haluta kohdella edelleen näin törkeän etuoikeutetusti. Koska olemme odottaneet näin kauan, nyt tarvitaan kokonainen toimenpidepaketti, jotta kielteiset vaikutukset saadaan hallintaan – pelkkä päästökauppa ei mitenkään riitä. Kuten kollegani ovat jo todenneet, myös Euroopan unionin matkailuala hyötyy tästä.
Tämä ei ole nykytilanteessa mahdollista kaikkialla maailmassa, mutta meidän on vihdoin ryhdyttävä toimiin, ennen kuin ilmailun tuottamat päästöt syövät kaikki ne säästöt, jotka olemme saaneet aikaan muilla talouden aloilla. Emme voi odottaa enää kauempaa. 
Bogusław Sonik (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön antamien tietojen mukaan eurooppalainen ilmailuala kuljettaa vuosittain yli 320 miljoonaa matkustajaa. Tämä tarkoittaa, että noin 110 000 lentokonetta tuottaa päästöjä, jotka päivittäin saastuttavat ilmaa peruuttamattomasti. On arvioitu, että vuoteen 2050 mennessä ilmailualan ilmakehään päästämän hiilidioksidin osuus on 5 prosenttia (vuonna 2000 tämä luku oli 2 prosenttia). Eurocontrolin tekemien ennusteiden mukaan vuoteen 2020 mennessä lentojen määrä Euroopan unionissa yli kaksinkertaistuu vuoden 2003 tasosta.
Nämä tiedot osoittavat, että ilmailualan kasvun kielteiset vaikutukset ovat suuremmat kuin sen teknisen kehityksen alalla yhteiskunnalle tuottamat edut. Meidän on pyrittävä vähentämään ympäristölle aiheutuvia haittavaikutuksia ja säilytettävä samalla kilpailukyvyn periaate kasvavilla halpalentoyhtiöiden markkinoilla, sillä näistä lentoyhtiöistä on tullut Euroopan unionissa uskomattoman suosittuja. Meidän olisi muistettava myös, että lentoliikenne tarjoaa noin neljä miljoonaa työpaikkaa, ja tästä syystä on tärkeää tehdä yksityiskohtainen tutkimus ilmailun vaikutuksista ilman saastumiseen ja melutason nousuun.
Suurin paine olisi kuitenkin kohdistettava päästöoikeuksien kauppaan ja sitä koskevan asianmukaisen valvontajärjestelmän luomiseen. Ilmailun päästökauppajärjestelmän olisi katettava kaikki Euroopan unionin lentokentiltä lähtevät ja niille saapuvat lennot lentoyhtiön alkuperämaasta riippumatta. Järjestelmän olisi mahdollisuuksien mukaan katettava myös Euroopan unionin ilmatilan kautta kulkevat mannertenväliset lennot. 
Ulrich Stockmann (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ensimmäiseksi tarvitsemme vakiomuotoisen eurooppalaisen menettelyn, jolla pysäytetään ilmailun aiheuttamat ympäristövaikutukset. Yksipuoliset kansalliset toimenpiteet, kuten lentolippuverot ja kerosiiniverot, eivät toimi. Ilmailun päästökauppa on oikea toimintatapa, mutta liikennepoliittisesta näkökulmasta – tai minun näkökulmastani – katsottuna Lucasin mietintöön sisältyvät tärkeimmät välineet ovat vääriä.
Ensinnäkin ilmailu on liitettävä nykyiseen EU:n päästökauppajärjestelmään. Erillisellä järjestelmällä olisi kielteisiä vaikutuksia, ja se tyrehdyttäisi ilmailualan kasvun. Tämä on ristiriidassa Lissabonin strategian kanssa. Miksi näin on? Ilman toimittajia ei ole markkinoita, ja alkuvaiheessa ilmailuala ostaa oikeuksia ainoastaan kasvulukujensa ja pitkän aikavälin teknisten innovaatioiden perusteella.
Lisäksi erillinen järjestelmä vaatisi uuden hallintorakenteen, mikä olisi ristiriidassa parempaa sääntelyä koskevan tavoitteemme kanssa. Mitä sitten tekisimme muiden liikennemuotojen kanssa? Tarvitsisimmeko lisää järjestelmiä niitä varten? Tässä ei ole järkeä.
Toiseksi vastustan muiden kuin hiilidioksidin aiheuttamien ilmastonmuutosvaikutusten liittämistä järjestelmään kertoimien avulla. Esimerkiksi Sveitsissä, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa typen oksidien aiheuttamaa ongelmaa säännellään laskeutumismaksujen avulla. Tämä on järkevä tapa toimia. 
Eija-Riitta Korhola (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, laatiessamme aikoinaan päästökauppadirektiiviä oli vaikea kuvitella mitään muuta mietintöä, joka vaikuttaisi eurooppalaisiin olosuhteisiin yhtä paljon ja josta päättäjät tiesivät yhtä vähän. Eurooppa astui tuolloin tuntemattomalle maaperälle, sillä edes teoreettista tutkimusta päästökaupan vaikutuksista ei ollut kuin nimeksi. Nyt vaikutukset sen sijaan ovat hyvin tiedossa, erityisesti eurooppalaista kilpailukykyä rasittavat vaikutukset, ja lopulta paradoksaalisesti myös globaalia ympäristöä vahingoittavat vaikutukset.
Kun nyt olemme laajentamassa rintamaa, jolla ilmastonmuutosta vastaan taistellaan, ei meillä ole enää varaa toistaa samoja virheitä. Tätä taustaa vasten mietinnössä nyt esitetty vaatimus siitä, että EU:n tulee osoittaa johtajuutta ilmastonmuutoksen torjunnassa toteuttamalla toimia hyvissä ajoin omalla alueellaan, muistuttaa liiaksi asenteesta, josta tällä hetkellä maksamme aika kalliin hinnan. Ei johtajuus voi olla sitä, että toimitaan yksin ja muut osoittavat suosiotaan sivussa.
On selvää, että ilmailun päästöihin tulee puuttua, mutta itse hankkeen menestyksen ratkaisevat keinot, jotka tavoitteen saavuttamiseksi valitaan. Nykyisestä päästökaupasta viisastuneina tiedämme, että tarvitsemme yhteisen globaalin etenemistavan, jotta ympäristö voisi siitä parhaiten hyötyä. Siksi ehdotetut toimet vaativatkin laajempia lisätarkasteluja ja huolellisuutta, sillä ideologian sijasta tarvitsemme nyt toimivaa käytäntöä.
Aloitteeni pohjalta olemme ryhmäni nimissä jättäneet tarkistuksen, jossa vaadimme selkeää vaikutusten arvioinnin tekemistä, päästörajojen määrittelyä, selvitystä siitä, mikä taho käytännössä on vastuussa vaadituista vähennystoimista ja erityisesti siitä, kuinka varmistetaan, että myös EU:n ulkopuoliset lentoyhtiöt ovat päästökaupassa mukana. Ilman tätä tietopohjaa rakentaisimme jälleen kerran korttitaloa.
Myös muita vaihtoehtoja itse päästökaupalle on tutkittava. Ensisijaisia keinoja ovat esimerkiksi teknologian ja itse lentoliikenteen sujuvuuden kehittäminen, sillä valtaosa päästöistä aiheutuu vanhentuneesta kalustosta ja lentokenttien ruuhkaisuudesta.
Oli siis valitettavaa, että päästökauppadirektiivin osalta saimme aikanaan niin keskeneräisen esityksen niin keskeisestä asiasta. Komission nyt parhaillaan valmistellessa omaa ehdotustaan ilmailun päästökaupasta sillä onkin revanssin paikka. 
Philip Bradbourn (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, aina kun puhutaan ympäristöstä, näyttää siltä, että päästöistä on helpointa syyttää ilmailualaa. Julkiset tahot ovat kuitenkin esittäneet riittävästi todisteita, jotka näyttävät olevan ristiriidassa mietinnössä vaadittavan ratkaisun kanssa.
Kuten jäsen Doyle totesi, Yhdistyneen kuningaskunnan ylähuone sai äskettäin valmiiksi raportin ilmailun vaikutuksista ilmastonmuutokseen. Hänen mukaansa raportissa todetaan, että vaikutukset olisivat vähäisiä ja todennäköisesti pysyvät sellaisina 30 vuoden ajan. Arvoisa komission jäsen, jäsen Lucas, minulla on tästä raportista kopio mukanani. Olisin erittäin iloinen, jos kommentoisitte sen sisältöä.
Kuten jäsen Doyle totesi, IATAn julkaisemat luvut osoittavat, että kuluneiden 40 vuoden aikana lentokoneiden polttoainetehokkuus on parantunut teknisen kehityksen tuloksena 70 prosenttia. Olen varma, että tällainen tekninen kehitys parantaa tilannetta jatkossakin. Voimme nähdä tämän jo nyt lentokoneiden uuden sukupolven edustajissa, nimittäin Airbus 380:ssä ja Boeing 787:ssä. Näiden seikkojen perusteella oletan, että mietinnön laatija syyllistyy enemmän toiveajatteluun kuin tieteellisten tosiasioiden käyttöön.
Yksi suurimmista huolenaiheistani tässä kysymyksessä on, että Euroopan unioni yrittää toimia yksin ja tekee päätöksiä, jotka voivat saattaa EU:n lentoyhtiöt epäedulliseen kilpailuasemaan. Tietyt kansainväliset järjestöt – joista yksi on Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö – sääntelevät alaa kansainvälisellä tasolla. Kaikki tarvittavat toimenpiteet pitäisi mielestäni toteuttaa juuri tällä tasolla. Katson, että tarvitaan kiistattomia tieteellisiä todisteita eikä oletuksia. Tästä syystä kannatan sitä, että ennen ehdotusten esittämistä suoritetaan täydellinen vaikutustenarviointi.
Meidän on oltava varovaisia niissä viesteissä, joita lähetämme paitsi ilmailualalle, jolla on suuri vaikutus kaikkien maittemme talouselämään, myös kansalaisille, joilla on mielestäni oikeus nauttia jatkossakin kohtuuhintaisista lennoista sekä työ- että lomamatkoilla. 
Stavros Dimas,
   Arvoisa puhemies, kiitän parlamentin jäseniä heidän erittäin tärkeistä puheenvuoroistaan ja osallistumisestaan tämäniltaiseen keskusteluun. Keskustelun päätteeksi haluaisin todeta, että alalla tehty yhteisön aloite on erittäin tärkeä.
Kuten jäsen Bradbourn totesi, ilmailuala on maailmanlaajuinen, minkä vuoksi vastuu näistä kysymyksistä kuuluu Kansainväliselle siviili-ilmailujärjestölle. Tieteelliset tutkimustulokset ja todisteet on otettava huomioon samoin kuin ylähuoneen komitean toteuttama erittäin tärkeä tutkimus, jonka myös minä olen nähnyt. Epäilemättä suoritamme myös täydellisen vaikutustenarvioinnin lainsäädäntöehdotuksemme tueksi.
Haluaisin myös todeta, että Euroopan unioni ja Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö tekevät erinomaista yhteistyötä. Erityisesti ilmastonmuutosta koskevassa kysymyksessä meidän on ryhdyttävä Euroopan unionin laajuisiin toimiin myös siitä yksinkertaisesta syystä, että Euroopan unioni päätti kuudennen yhteisön toimintaohjelman yhteydessä, että sen on määritettävä, ehdotettava ja toteutettava toimenpiteitä, mikäli Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö ei ehdota tällaisia toimenpiteitä vuoteen 2002 mennessä. Tämä määräaika kului umpeen jo kauan sitten. Sen vuoksi meidän on ryhdyttävä toimiin ja, kuten aiemmin totesin, Eurooppa-neuvosto pyysi komissiota viime joulukuussa antamaan asiaa koskevan lainsäädäntöehdotuksen yhteispäätösmenettelyn mukaisesti.
Joka tapauksessa tarkastelemamme toimenpiteet eivät ole ristiriidassa Euroopan unionin Kansainväliselle siviili-ilmailujärjestölle antamien sitoumusten kanssa, sillä järjestö puoltaa avointa päästökauppajärjestelmää. Toisin sanoen se on hyväksynyt, että kansainvälisestä lentoliikenteestä aiheutuvat päästöt sisällytetään nykyisiin kansallisiin päästökauppajärjestelmiin.
Ehdotuksellamme pyritään nimenomaan tähän. Kuten tiedätte, yhteisön päästökauppajärjestelmä otettiin käyttöön viime vuonna. Tämä on ensimmäinen ja laajin kansainvälinen päästökauppajärjestelmä, ja nyt on tietenkin sopivin hetki laajentaa sitä liittämällä siihen ilmailuala siten, että Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön ehdot täytetään.
Euroopan unionin osuus kansainvälisen lentoliikenteen aiheuttamista hiilidioksidipäästöistä on noin 50 prosenttia verrattuna liitteessä I mainittuihin maihin eli maihin, joihin sovelletaan Kioton pöytäkirjan mukaisia rajoituksia. Tästä syystä komission suosittamalla toimenpiteellä on varmasti merkittäviä vaikutuksia. Toivomme, että muut maat noudattavat tätä esimerkkiä.
Lopuksi haluaisin puhua niistä esitetyistä huolenaiheista, joiden mukaan ehdotuksemme saattaa Euroopan unionin lentoyhtiöt epäedulliseen asemaan yhteisön ulkopuolisiin maihin verrattuna. Asia ei ole näin; tällaista vaaraa ei ole, sillä komission ehdotuksen mukaan päästökauppajärjestelmä kattaa kaikki ne lentoyhtiöt, jotka harjoittavat toimintaansa järjestelmän maantieteellisellä soveltamisalalla niiden kansallisuudesta riippumatta.
Tämä siis tarkoittaa, että Euroopan unionin lentoyhtiöitä kohdellaan täysin samalla tavalla kuin niiden ulkomaisia kilpailijoita. Toivon, että täysistunto hyväksyy päätöslauselmaesityksen ja kannattaa komission ehdotuksia. 
Puhemies. –
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Antonio López-Istúriz White (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen tähän parlamentin mietintöön, jonka tarkoituksena on etsiä vaihtoehtoja ja toimenpiteitä ilmailun kielteisten ympäristövaikutusten ja ilmastonmuutosvaikutusten ehkäisemiseen.
Haluan kiinnittää huomiota siihen, että on vaarallista ehdottaa toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on nostaa kerosiinin hintoja, nousu- ja laskeutumismaksuja tai lentolippujen hintoja. Tällaisilla toimenpiteillä olisi nimittäin suoria vaikutuksia käyttäjiin, jotka joutuisivat maksamaan omasta pussistaan kaikki lentoyhtiöiden tekemät hinnankorotukset.
Tällainen hintojen korotus vahingoittaisi matkailualueita, esimerkiksi saaria, ja nostaisi myös tuontituotteiden hintoja. Tällä taas olisi kielteisiä vaikutuksia saarialueilla asuviin kuluttajiin. Se tarkoittaisi myös sitä, että saaret menettäisivät kilpailukykyään ja että saarialueiden pääsy Manner-Euroopan markkinoille sekä niiden täysimääräinen yhdistäminen "merten moottoriteihin" hidastuisi.
Ennen kuin komissio ja Euroopan parlamentti ryhtyvät ehdotettuihin toimiin, pyydän niitä tutkimaan toimenpiteiden talousvaikutuksia kaikilla alueilla ja kiinnittämään erityistä huomiota niihin alueisiin, jotka kärsivät luonnonolojen sekä maantieteellisten ja pysyvien olojen vuoksi rakenteellisista haitoista, kuten saarialueisiin. 
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana Eija-Riitta Korholan laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A6-0230/2006) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi tiedon saantia, yleisön osallistumisoikeutta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa koskevan Århusin yleissopimuksen määräysten soveltamisesta EY:n toimielimiin ja muihin elimiin (PE-CONS 3614/2006 – C6-0156/2006 – 2003/0242(COD)). 
Eija-Riitta Korhola (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, huomenna täysistuntoon viimeiseen hyväksyvään äänestykseen tuleva asetus Århusin yleissopimuksen määräysten soveltamisesta yhteisön toimielimiin saattaa päätökseen prosessin, jonka ensisijaisena hyötyjänä on EU:n kansalainen.
Kyse on merkittävästä ympäristölainsäädännöstä, joka koskee ympäristötiedon saatavuutta ja kansalaisen osallistumisoikeutta päätöksentekoon. Yhdessä sovittelukomiteavaltuuskunnan kanssa saavutimme tuloksen, jossa vahvistimme näitä kumpaakin, myös unionin tasolla.
Itse lopputulos on mielestäni tasapainoinen. Olen erityisen tyytyväinen etenkin siihen, että sovittelukomiteavaltuuskuntamme hyväksyi sen yksimielisesti. Samalla haluan kiittää kollegoitani. Alun tulkintavaikeuksien jälkeen löysimme yhteisen linjan, jota puolustimme menestyksellisesti.
Olen toiminut koko prosessin ajan Århusin sopimuksen esittelijänä korostaen koko ajan kansalaisten oikeuksia ympäristöasioissa. Avoimuus ja läpinäkyvyys ovat demokratian elinehto ja oleellinen osa omaa turvallisuuttamme. Siksi iloitsen erityisesti, että kykenimme parantamaan toimielinten avoimuutta säilyttäen vallan, mutta myös vastuun toimielimillä, joille se kuuluu. Kyseessä ovat demokraattisesti valitut toimielimet, kuten Euroopan parlamentti, neuvostoa unohtamatta. Demokratiassa kansa on ylin auktoriteetti ja kansan valitsemat päättäjät toteuttavat sen tahtoa. Siksi en pitänyt oikeana lähteä sellaiselle tielle, jossa poliitikot olisivat delegoimassa valtaa pois itseltään vähemmän avoimille ja vähemmän läpinäkyville tahoille.
Euroopan yhteisössä jäsenvaltioiden ja EU:n ratifioiman Århusin sopimuksen toimeenpano tapahtuu kolmella direktiivillä, joista kaksi ensimmäistä niin sanottua pilaria ovat jo läpäisseet yhteispäätösmenettelyn sovitteluineen. Nämä pilarit koskivat ympäristötiedon avoimuutta sekä yleisön osallistumisoikeutta. Kolmannen pilarin, oikeutta muutoksenhakuun koskevan direktiivin kohtalosta ei valitettavasti edelleenkään ole tietoa. Kun nyt nämä kolme Århusin pilaria ulotettiin EU:n omiin toimielimiin, se toi mukanaan laillisia haasteita, jotka erottivat tämän asetuksen aiemmista, jäsenvaltioille osoitetuista direktiiveistä.
Eräs ongelmalliseksi kohdaksi sovittelussa muodostunut alue oli ympäristötiedon saatavuutta koskevat esitykset. Parlamentin tarkistukset sisälsivät teknisiä ja oikeudellisia virheitä, jotka yhtenä tekijänä vaikuttivat siihen, miksi sovittelukomiteavaltuuskuntamme läheni komission ja neuvoston kantaa enemmän kuin mitä toisen käsittelyn jälkeen vielä oli nähtävissä. Poikkeukset ympäristötiedon luovuttamiselle oli yksi esimerkki tästä. Parlamentti olisi toisen käsittelyn jälkeen halunnut tukeutua jäsenvaltioille tarkoitettuun direktiiviin 2003/4, mitä tulee EY:n ympäristötiedon saatavuuden poikkeuksiin. Oikeudellisesti se kuitenkin olisi ollut mahdotonta, sillä direktiivi on tarkoitettu vain jäsenvaltioille. Näiden osalta lopputuloksessa sovellettiin EY:n toimielinten asiakirjojen saamista yleisön tutustuttavaksi koskevaa asetusta N:o 1049/2001, joka on juuri tähän tarkoitukseen räätälöity. Näin lähestymistapa on johdonmukaisesti sama kaiken informaation suhteen.
Toinen vaikea alue, jossa luovuimme toisen käsittelyn kannasta, oli yleisön osallistumisoikeus EU:n toimielinten rahoittamien toimintasuunnitelmien ja ohjelmien valmisteluun. Jo alun perin tämän tarkistuksen kohdalla käsitteet olivat menneet hieman sekaisin. Osa käsitti tarkistusten koskevan oikeutta tiedonsaantiin, vaikka kysymys oli oikeudesta osallistumiseen. Saimme kuitenkin neuvoteltua hyvän kompromissin.
Näiden muutamien kompromissien kanssa onnistuimme säilyttämään parlamentin toisen käsittelyn muutosten hengen, vaikka osasta lopulta luovuimmekin. Muita tärkeitä saavutuksia parlamentin linjan mukaisesti oli kansalaisten vaikuttamisajan pidentäminen ja EY:n toimielinten velvollisuuden avata arkistojaan laajentaminen. Myös muutoksenhaun osalta parlamentin onnistui pidentää kansalaisjärjestöjen muutoksenhakuoikeutta neljästä kuuteen viikkoon.
Itse asetuksessa kansalaisjärjestöille onkin varattu erityinen rooli pyytää sisäistä uudelleentarkastelua koskien toimielinten päätöksiä. Rooli, jonka asetus nyt heille luo, on unionille tärkeä. Haluankin kiittää ympäristöjärjestöjen osallistumista ja panosta Århusin lainsäädäntöprosessin aikana. Vaikka emme ehkä aina olleetkaan samaa mieltä esimerkiksi heille myönnettävien oikeuksien laajuudesta, arvostan ja kunnioitan heidän haluaan olla vilpittömästi mukana olla tekemässä parempaa ympäristölainsäädäntöä EU:ssa.
Tulevaisuus näyttää, kuinka hyvin olemme onnistuneet tehtävässämme. Mikäli asetus tulee käytännössä toimimaan yhtä hyvin kuin kaksi aiempaa direktiiviä, nostaa se EU:n avoimuutta tasolle, joka koituu niin yhteisen luontomme kuin kansalaisten parhaaksi.
Lopuksi haluan antaa erityiset kiitokset Itävallalle erinomaisesta toiminnasta neuvoston puheenjohtajana. Tämä oli kolmas sovittelu, jota esittelijän ominaisuudessa johdin. Kokemukseni Itävallan edustajien ammattitaidosta, perehtyneisyydestä asiaan ja neuvottelutaidoista olivat yksinomaan fantastisia, siksi minulla on täydet syyt antaa huippupisteet Itävallalle puheenjohtajakaudesta. Samoin haluan kiittää komission edustajia suurenmoisesta yhteistyöstä, josta olen saanut nauttia koko Århus-prosessin ajan jo vuodesta 2000 alkaen. 
Stavros Dimas,
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Korholaa, Århusin yleissopimuksen esittelijää, sekä parlamentin ja neuvoston välisen sovittelukomitean puheenjohtajana toiminutta varapuhemies Vidal-Quadrasia sovittelumenettelyssä aikaansaaduista erinomaisista tuloksista.
Keskustelut olivat rakentavia, ja niissä saatiin aikaan myönteisiä tuloksia sekä toteutuskelpoisia ratkaisuja. Muutamasta keskeneräisestä asiasta on pystytty sopimaan tyydyttävästi, ja tästä syystä komissio kannattaa sovitteluasiakirjaa.
Näin Euroopan unionin kansalaiset saavat lainsäädäntökehyksen, jolla taataan heille mahdollisuus saada ympäristöä koskevaa tietoa ja osallistua päätöksentekoon ympäristöasioissa. Komissio siis suosittaa, että parlamentti vahvistaa neuvotteluryhmänsä aikaansaamat erinomaiset tulokset. 
Horst Schnellhardt,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, sovittelumenettelyn tuloksella pyritään lisäämään avoimuutta ympäristöasioissa ja laajentamaan yleisön osallistumismahdollisuuksia niitä koskevaan päätöksentekoon.
Jäsen Korholan mietinnössä tehdään erittäin selväksi, että lainsäädäntömenettelyyn oli sisältynyt hyvin monenlaisia vaiheita sekä tiettyjä asiakirjoja, joita emme olisi voineet hyväksyä. Tästä näkökulmasta katsottuna saavutettu kompromissi on varmasti hyväksyttävä.
Kun tekstiä arvioidaan annettujen tavoitteiden perusteella, tilanne onkin toinen. Tavoitteissa todetaan hyvin selvästi, että osallistumalla päätöksentekoon kaikkien kansalaisten pitäisi voida elää sellaisessa ympäristössä, jonka he kokevat miellyttäväksi. Tätä tavoitetta ei kuitenkaan pystytä saavuttamaan, koska jokainen kokee ympäristönsä eri tavalla. Tavoite on kyllä jalo, mutta jos se otetaan toiminnan lähtökohdaksi, emme pysty saavuttamaan sitä. Haluan myös todeta, ettei tämä kompromissi myöskään täytä byrokratian vähentämistä, avoimuuden lisäämistä sekä demokratian lisäämistä koskevaa yleistä vaatimusta vaan päinvastoin jää siitä todella kauas. Ehdotuksella lisättävää byrokratiaa on vaikea hyväksyä.
Mielestäni ei voida hyväksyä myöskään sitä, että kansalaisjärjestöille myönnetään ympäristöalalla erityisoikeuksia. Monet ehdotukset ja tarkistukset antaisivat nimittäin kansalaisjärjestöille mahdollisuuden estää parlamentin ja neuvoston laatimien lainsäädäntötekstien käsittely tai muuttaa niitä noin vain. Arvostan kansalaisjärjestöjen erityisesti ympäristöalalla tekemää työtä, mutta pidän niitä myös yritysten tai yhdistysten edustajien tavoin vain lobbaajina ja tietyn liikkeen edustajina.
Tässä mielessä meidän on seurattava tarkasti, miten lainsäädäntötekstin osalta edistytään, mitkä ovat sen vaikutukset lainsäädäntöön yleensä ja mihin tavoitteisiin ollaan pääsemässä – vaikka näenkin, että tämä aiheuttaa myös haitallista yritysten välistä kilpailua ja mahdollisesti myös kilpailun vääristymistä. Tilannetta on seurattava.
María Sornosa Martínez,
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, ensiksi haluan todeta olevani tyytyväinen saavutettuun yksimielisyyteen. Tällä hetkellä tärkeintä on, että lakia aletaan soveltaa mahdollisimman pian. Siten pääsemme lähemmäs yhteisön tasolla hyväksyttyjen ympäristötoimien avoimuutta koskevaa tavoitetta.
Haluan korostaa tiettyjä myönteisiä näkökohtia, esimerkiksi sitä työtä, jota tehtiin kolmikantakokouksissa, joihin osallistui komission, puheenjohtajavaltio Itävallan sekä Euroopan parlamentin edustajia. Uskon, että kaikella tällä työllä voimme parantaa ympäristöön liittyvien tietojen saantia tekemällä poikkeuksista ja niiden tulkinnasta suppeampia.
Yleisön päätöksentekoon osallistumismahdollisuuksien osalta haluan myös korostaa pitäväni erittäin tärkeänä sitä, että osallistumismahdollisuuksia on laajennettu Euroopan investointipankin rahoittamien ympäristösuunnitelmien ja -ohjelmien valmistelussa, muuttamisessa ja tarkistamisessa.
Kansalaisten kannalta on pidettävä saavutuksena sitä, että kun ympäristösuunnitelmia tai -ohjelmia koskevia päätöksiä tehdään, asianomaisen yhteisön toimielimen tai elimen on tiedotettava eikä vain pyrittävä tiedottamaan kaikin kohtuullisin keinoin – kuten tekstissä aiemmin todettiin – yleisölle kaikista päätöksistä, sillä tällä tavoin lisäämme näiden menettelyjen avoimuutta.
Tiedonsaannin osalta tärkeintä lienee asetuksen (EY) N:o 1049/2001 pohjalta saavutettu yhteisymmärrys. Koska kyseinen asetus on voimassa ja koskee Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamista yleisön tutustuttavaksi, meillä on käytössä järjestelmä, joka koskee kaikenlaisen Euroopan unionin toimielinten ja elinten hallussaan pitämän tiedon saantia.
Lopuksi toivon, että sopimus hyväksytään huomenna ja että se pannaan täytäntöön mahdollisimman pian. Toivon myös, että yhteisön toimielimet ja elimet myöntävät, että sopimuksen tehokas soveltaminen hyödyttää kaikkia, ja että ne myös toimivat tämän mukaisesti. Kyseessä on lainsäädäntöväline, jonka avulla voimme monessa yhteydessä suojella ympäristöä. 
Marian Harkin,
   . – Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijää ja todellakin kaikkia, jotka auttoivat saamaan aikaan tämän sopimuksen, jonka pohjalta laadittiin yhteinen teksti tärkeästä Århusin yleissopimusta koskevasta asetuksesta.
Parlamentissa ja muualla puhumme usein Euroopan unionin tuomisesta lähemmäs kansalaisia. Århusin yleissopimuksella sanamme muutetaan teoiksi. Mielestäni asetuksen avulla Århusin sopimus saa todellakin lihaa luiden ympärille. Liian usein hallitukset ja muut julkiset toimielimet antavat tyhjiä lupauksia yleisön kuulemisesta ja osallistumisesta. Sitä pidetään välttämättömänä pahana, josta olisi päästävä eroon mahdollisimman pian, epämukavana asiana, jota todellisten päätöksentekijöiden on siedettävä. Liian usein yleisön osallistumismahdollisuus arkistoidaan jonnekin syvään ja pimeään laatikkoon ja jätetään kätevästi huomioimatta.
Tämä on ollut ja on edelleen monessa tapauksessa käytettävä järjestelmä. Tässä järjestelmässä on suuressa viisaudessa päätetty, ettei yleisön – tavallisten kansalaisten – joiden elämään tietyt ympäristöä koskevat päätökset vaikuttavat välittömästi ja pysyvästi, voida antaa osallistua ja vaikuttaa näin tärkeään päätöksentekoon. On tullut aika uudistaa järjestelmää, ja kyseinen asetus auttaa siinä huomattavasti.
Komission jäsen Wallström puhuu K-suunnitelmasta – kuuntelemisesta, keskustelusta ja kansanvallasta. Århusin yleissopimusta tarkoittava Å-suunnitelma on varmastikin kehys, jolla pyritään varmistamaan, että voimme kuunnella, keskustella ja toteuttaa kansanvaltaa ympäristöasioissa.
Valitettavasti kotimaani Irlannin tasavalta ei ole vielä ratifioinut Århusin yleissopimusta, toisin kuin useimmat naapurimme EU:ssa. Tämän vuoksi Irlannin kansalaiset ovat edelleen epäedullisessa asemassa, sillä Århusin yleissopimus on kaikista laaja-alaisin ympäristöoikeuksia koskeva sopimus, jolla taataan yleisölle oikeus tiedonsaantiin ja julkiseen osallistumiseen ympäristöä koskevassa päätöksenteossa.
Olen varma, että ne, jotka ovat kiinnostuneita ehdotetusta Ringsendin jätteenpolttouunista Dublinissa, pitävät asetusta myönteisenä, ja asetus varmasti huojentaa myös niitä, jotka ovat olleet huolissaan Corrib Gas -yhtiön tilanteesta Länsi-Irlannissa. Olen kuitenkin iloinen siitä, että parlamentti kulkee vihdoin oikeaan suuntaan, vaikka tietyt maat, kotimaani mukaan luettuna, hidastelevatkin tahallisesti. 
Margrete Auken,
   Arvoisa puhemies, EU:lla on ongelmia imagonsa kanssa. Avoimuutta on aivan liian vähän, ja sitoutuneiden kansalaisten on liian vaikea osallistua päätöksentekoprosessiin, kuten edellinen puhuja kaunopuheisesti totesi. Tähän ongelmaan puututaan Århusin yleissopimuksessa, jossa määrätään kansalaisjärjestöjen osallistumisesta ympäristöä koskevaan lainsäädäntömenettelyyn. Lähes kaikki jäsenvaltiot ovat ratifioineet tämän erinomaisen yleissopimuksen, mutta selvästikään sitä ei ole pantu täytäntöön yhtä asianmukaisesti kuin olisi pitänyt. Nyt on EU:n tehtävä varmistaa, että lainsäädäntö pannaan täytäntöön. Tähän vaiheeseen pääseminen on ollut erittäin ongelmallista, koska perusta ei ole ollut kovinkaan yhdenmukainen, mutta toisen käsittelyn tuloksena on tehty niin paljon parannuksia, että me Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmän jäsenet kannatamme ehdotusta, vaikkei se ole läheskään niin hyvä kuin se olisi voinut olla, jos EU olisi täyttänyt omat ylevät lupauksensa olla kansalaisten tukena. On kuitenkin sääli, että neuvosto ja parlamentti ovat heikentäneet komission selkeää tekstiä kansalaisjärjestöjen muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeudesta. Nyt ei ole enää lainkaan selvää, onko tätä oikeutta olemassa. Toivomme kuitenkin, että tulevaisuudessa tapaukset ratkeavat kansalaisjärjestöjen ja näin ollen myös EU:n hyväksi. 
Kathy Sinnott,
   .Arvoisa puhemies, omassa vaalipiirissäni Irlannissa käydään parhaillaan taistelua. Miehet, naiset ja lapset vartioivat päivittäin Pallaskenryssä, Limerickin kreivikunnassa, ja estävät kreivikunnanvaltuustoa katkaisemasta putkia, joita pitkin he saavat puhdasta, lähteenkirkasta järvivettä, jota he ja heidän esi-isänsä ovat käyttäneet tuhansien vuosien ajan, ja pakottamasta heitä ottamaan vetensä tämän sijasta Deal-joesta, joka on yksi Irlannin saastuneimmista joista.
Bantryssa, Corkin kreivikunnassa, on meneillään toinen mielenosoitus, jossa ihmiset ovat leiriytyneet strategisiin asemiin estääkseen työntekijöitä vetämästä maanpäällisiä korkeajännitejohtoja maatilojensa läpi. Nämä ryhmät eivät ole vain muodostamassa tiesulkuja, vaan osa heistä on joutunut myös korkeimpaan oikeuteen – josta he joutuvat itse maksamaan kalliisti – jossa oikeuslaitoksemme uhkaa heitä vankeustuomiolla.
Århusin yleissopimuksen pitäisi estää tällaiset tilanteet Irlannissa. Voitteko tehdä mitään auttaaksenne meitä? Hallituksemme on allekirjoittanut Århusin yleissopimuksen, mikä saa sen näyttämään hyvältä kansallisella tasolla, mutta hallituksemme on kuitenkin yksi niitä harvoja allekirjoittaneita, jotka kieltäytyvät ratifioimasta ja saattamasta sopimusta voimaan. Århusin yleissopimuksessa vaaditaan, että me kansalaiset annamme tietoja ja saamme myös käyttää niitä, että kansalaiset voivat osallistua kaikkien ympäristöä koskevien päätösten tekoon ja että meillä on kohtuuhintainen ja valmis muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeus, kun sitä tarvitaan ympäristömme ja siinä asuvien perheiden suojelemiseksi.
Irlannin hallitus luulee, että jättämällä Århusin yleissopimuksen ratifioimatta se voi edelleen olla välittämättä kansalaisistaan ja kumarrella kaikille varakkaille investoijille riippumatta siitä vahingosta, jota tämä aiheuttaa ihmisten elämälle, terveydelle ja ympäristölle. Mietinnössä kehotetaan soveltamaan Århusin yleissopimusta paremmin, mutta Irlannissa sitä ei sovelleta lainkaan. Pyydän teitä painostamaan Irlannin hallitusta vihdoin ratifioimaan Århusin yleissopimuksen, vaikkakin näin myöhään, ja pitämään kansalaisia ympäristönsuojelussa pikemminkin liittolaisina kuin vihollisina. 
Péter Olajos (PPE-DE ). –
   Viime vuosina olemme kuulleet monissa Euroopan unionin elimissä sanottavan, miten tärkeää EU:lle on olla lähellä kansalaisia ja lisätä toimielintensä toiminnan avoimuutta.
Se, että Euroopan unioni hyväksyy Århusin yleissopimuksen, on tärkeä askel tähän suuntaan. Ympäristönsuojelu on se ala, jolla toimielintemme toiminta kiinnostaa todennäköisesti eniten laajaa yleisöä ja jolla se haluaa paitsi saada tietoa myös osallistua päätöksentekoon. Ei ole helppoa säilyttää tasapainoa jatkuvasti kasvavan julkisuuden ja toimielinten toimintakyvyn säilyttämisen välillä. Ei olisi oikein luoda tilannetta, jossa oikeuskäsittelyjen määrä kasvaisi nopeasti. 
Mielestäni voimme olettaa, että myös kansalaisjärjestöt haluavat käyttää toimintaoikeuksiaan lainmukaisesti, ja vastineeksi emme saisi loukata niiden oikeuksia perusteettomilla poikkeuksilla. Tästä syystä olen pettynyt siihen, ettei ehdotuksen lopulliseen versioon sisälly oikeutta osallistua Euroopan toimielinten rahoittamiin hankkeisiin. Emme varmaankaan voi olettaa, että kansalaiset pystyvät samaistumaan sellaiseen unioniin, joka hyväksyy tietyt perusperiaatteet mutta on samalla valmis tarjoamaan taloudellista tukea tavoitteille, jotka ovat ristiriidassa näiden periaatteiden kanssa. Lisäksi Euroopan unionin olisi näytettävä tässä jäsenvaltioille esimerkkiä, kuten aiemmin on todettu.
Yleisesti ottaen olen vakuuttunut sosiaalisen valvonnan eduista. Olen tietoinen siitä, että asianomaiset elimet pitävät sosiaalista valvontaa yleensä epämukavana ja että se voi tuntua niistä tarpeettoman hankalalta. Siitä huolimatta sosiaalinen suojelu johtaa yleensä parempiin päätöksiin kuin ne, jotka on tehty ilman kansalaisten ja kansalaisjärjestöjen osallistumista. Eikö tämä loppujen lopuksi ole kuitenkin demokratian perusta? Paljon kiitoksia kollegalleni Korholalle hänen erinomaisesta työstään. 
Puhemies. –
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00. 
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana Johannes Bloklandin laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A6-0231/2006) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi paristoista ja akuista sekä käytetyistä paristoista ja akuista ja direktiivin 91/157/ETY kumoamisesta (PE-CONS 3615/2006 – C6-0154/2006 – 2003/0282(COD)). 
Johannes Blokland (IND/DEM ),
   . Arvoisa puhemies, lopultakin tämä hetki on koittanut. Toukokuun 3. päivänä 2006, yli kaksi ja puoli vuotta sen jälkeen, kun komissio esitti ehdotuksen paristoja ja akkuja koskevan direktiivin muuttamisesta, neuvosto ja parlamentti pääsivät sovittelumenettelyn tuloksena sopimukseen lopullisesta tekstistä.
Ensinnäkin haluan kiittää puheenjohtajavaltio Itävaltaa siitä rakentavasta tavasta, jolla asia saatiin suosiolliseen päätökseen. Toisessa käsittelyssä hyväksyttyjen 23 tarkistuksen osalta puheenjohtajavaltio ja laajemmin myös neuvosto tulivat parlamentin jäseniä enemmän kuin puolitiehen vastaan. Haluan kiittää myös kaikkia parlamentin jäseniä, erityisesti niitä, jotka kuuluivat valtuuskuntaan ja sovittelusihteeristöön, heidän sitoutumisestaan ja tuestaan. Osittain heidän ansiostaan olemme saaneet hyvän tuloksen aikaan.
Lisäksi olen kiitollisuudenvelassa komissiolle sen kompromisseihin panostamisesta ja uusien ehdotusten esittämisestä. Tämä on osoittautunut korvaamattomaksi siinä prosessissa, jolla sopimukseen päästiin. Mitä olemme nyt saavuttaneet? Mainitsen erityisesti muutaman avainasian.
Ensinnäkin direktiivillä annetaan kuluttajille mahdollisuus valita helpommin kustannustehokas paristo tai akku. Halvin paristo tai akku kun ei ole aina kustannustehokkain. Direktiivissä velvoitetaan tuottajat mainitsemaan paristojen ja akkujen tehokkuus, joten kuluttajat voivat arvioida itse hinta-laatu-suhdetta ja valita tehokkaimman pariston tai akun kuhunkin käyttötarkoitukseen.
Toiseksi sopimuksessa myös määrätään, että paristot ja akut on voitava irrottaa laitteesta yksinkertaisesti. Kun paristo tai akku vaihdetaan, kuluttajan ei tarvitse heittää menemään täysin hyvää laitetta sen takia, että paristo tai akku on tyhjä.
Kolmanneksi tuottajan on otettava käytetyt paristot ja akut takaisin sekä huolehdittava niiden kierrättämisestä. Tämä koskee myös aiemmin hankittuja paristoja ja akkuja.
Neljänneksi direktiivissä vaaditaan jäsenvaltioita luomaan tehokas keräysjärjestelmä. Tämä on huomattava parannus, sillä tällä hetkellä vain kuudella jäsenvaltiolla on kansallinen paristojen ja akkujen keräysjärjestelmä. Lisäksi kerättävien paristojen ja akkujen osuus vaihtelee suuresti Belgian 59 prosentista Ranskan 16 prosenttiin.
Viidenneksi kaikki Euroopan unionin paristojen ja akkujen tuottajat rekisteröidään, jotta kaikki tuottajat voidaan velvoittaa rahoittamaan käytettyjen paristojen ja akkujen keräys ja käsittely.
Lopuksi mainitsen direktiivin kulmakiven, josta pääsimme sopimukseen jo ensimmäisessä käsittelyssä, nimittäin kadmiumin käytön kieltämisen kannettavissa paristoissa ja akuissa. Kielto tulee voimaan vuonna 2008. Näin tämä haitallinen metalli katoaa ajan mittaan yhdyskuntajätteistä, mistä on etua sekä ympäristölle että kansanterveydelle. Lisäksi nikkeli-kadmium-paristojen ja -akkujen vaihtoehdot ovat paljon näitä parempia.
Neuvottelut päättyivät myönteiseen tulokseen, joten suositan lämpimästi parlamentille, että se äänestää huomenna uuden paristo- ja akkudirektiivin puolesta. Haluan pyytää myös neuvostoa tekemään samoin mahdollisimman pian, jotta uusi säädös voidaan julkaista. Emme myöskään saa aliarvioida jäsenvaltioiden velvollisuuksia niiden pannessa täytäntöön ja soveltaessa paristo- ja akkudirektiiviä. Toivon ja odotan, että asia pannaan alulle jo nyt, ettei meidän tarvitse tehdä ihmeitä käsittelyn loppuvaiheessa.
Mielestäni tulevaisuudessa on tarkasteltava uudelleen kadmiumkieltoa koskevien poikkeusten soveltamista. Pidän varmana sitä, että komissio pysyy tältä osin valppaana ja esittää parlamentille aikanaan asiaa koskevan ehdotuksen. 
Stavros Dimas,
   Arvoisa puhemies, halun kiittää Euroopan parlamentin edustajia toukokuussa sovittelukomiteassa käydyistä keskusteluista. Haluan kiittää erityisesti sovittelukomitean puheenjohtajana toiminutta varapuhemies Roth-Behrendtiä sekä parlamentin esittelijää Johannes Bloklandia, joka todella myötävaikutti suuresti siihen, että myönteisiä tuloksia saatiin aikaan.
Sovittelukomiteassa käydyt keskustelut olivat rakentavia ja veivät myös puheenjohtajavaltio Itävallan ansiosta asiaa oikeaan suuntaan. Sopimukseen päästiin monesta tärkeästä asiasta, kuten jäsen Blokland totesi: mahdollisuudesta irrottaa akut laitteista, poikkeusluvista hyvin pienille tuottajille, paristojen ja akkujen tehokkuusmerkinnöistä ja monista muista tärkeistä asioista, joihin löydettiin myönteinen ratkaisu.
Euroopan komissio kannattaa menettelyn tulosta, ja suositamme, että parlamentti äänestää neuvotteluryhmänsä aikaansaamien erinomaisten tulosten puolesta. 
Peter Liese,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kiitän kovasti esittelijä Bloklandia hänen omistautuneesta työskentelystään. Tietenkin hänen alkuperäiset ehdotuksensa olivat hieman kunnianhimoisempia kuin sovittelukomitean lopputulos, ja näin ollen voidaan sanoa, ettei tämä ole täydellinen menestys ympäristön kannalta. Tehdyt päätökset kuitenkin merkitsevät selkeää parannusta ihmisten ja heidän ympäristönsä suojelulle paristoista ja akuista mahdollisesti vuotavilta vaarallisilta kemikaaleilta. Tästä syystä parlamentin laajan enemmistön olisi huomenna kannatettava tätä tulosta.
Olen jäsen Bloklandin kanssa samaa mieltä useimmista seikoista, mutta jo menettelyn alussa vastustin kadmiumkiellon laajentamista teollisuusparistoihin ja -akkuihin. Olen iloinen, että onnistuimme löytämään asiaan ratkaisun komitean toisessa käsittelyssä. Teollisuusparistoja ja -akkuja koskeva kadmiumkielto – toisin kuin kannettavia paristoja ja akkuja koskeva vastaava kielto – olisi rajoittanut teollisuuden toimintaa liikaa, eikä sillä olisi kuitenkaan ollut kovin suurta vaikutusta ympäristöön, koska teollisuusparistoja ja -akkuja varten on olemassa tehokas kierrätysjärjestelmä.
Saksan liittovaltion ympäristövirasto on ilmoittanut minulle, että jopa tiettyjen Libyan autiomaassa sijaitsevien tehtaiden johtajat pohtivat, miten he voisivat hävittää teollisuusparistonsa ja -akkunsa, koska ne ovat niin isoja, ettei niitä voida käsitellä yhdyskuntajätteen seassa. Näin ollen kierrätystä harkitaan tosissaan jopa Libyan autiomaassa, ja siksi olen kannattanut alusta lähtien näitä paristoja ja akkuja koskevaa poikkeusta – joka itse asiassa sisältyy lopulliseen päätöslauselmaan.
Kannatan kuitenkin kaikkia muita jäsen Bloklandin esittämiä ehdotuksia ja olen iloinen, että kaikki kolme toimielintä ovat päässeet sopimukseen asiasta. 
Dan Jørgensen,
   Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin ensiksi kiittää jäsen Bloklandia. Tämä on ollut pitkä prosessi, ja olette tehnyt kovasti töitä. Olette ollut Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän kanssa hyvin pitkälti samaa mieltä. Myös tästä syystä voimme kannattaa kompromissia, vaikka edellisen puhujan tavoin emme olekaan siihen täysin tyytyväisiä. Tietyiltä osin tämä säädös olisi voinut olla parempi. Emme ole samaa mieltä siitä, että erityisesti langattomille sähkökäyttöisille käsityökaluille pitäisi myöntää poikkeus. Kadmiumparistoja ja -akkuja käytetään nykyisin hyvin paljon juuri niissä. On olemassa vaihtoehtoja, joita voidaan käyttää uudelleen. On myös mahdollista, etteivät kaikki nämä paristot ja akut pääse livahtamaan järjestelmän läpi, eivätkä ehkä ympäristöhaitatkaan ole tästä syystä niin suuret – sikäli kuin järjestelmä toimii. Meidän on kuitenkin todettava, että on olemassa vaihtoehtoja, ja koska niitä on, miksemme käyttäisi niitä. Miksemme kieltäisi näitä vaarallisia paristoja ja akkuja?
Koska aikaansaatu edistys on kuitenkin niin suurta, kannatamme säädöstä. Tehokkuusmerkinnät ovat hyvä asia, erityisesti kuluttajille. Tunnemme myös kaikki paristomainokset – en mainitse nimiä, mutta yhdessä on todellakin pupu – ja valmistajat haluavat selvästikin antaa vaikutelman, että heidän paristonsa kestävät paljon kauemmin kuin kilpailijoiden paristot. On myös mahdollista, että ne kestävät kauemmin, mutta nyt saamme myös todisteita tästä, sillä pakkauksissa mainitaan, kuinka paljon energiaa kukin paristo sisältää. Tämä on tietenkin hyvä asia.
Toinen myönteinen asia on se, että velvoitamme tuottajat varmistamaan, että mikäli laitteessa on paristo tai akku, se on voitava irrottaa helposti. Toinen myönteinen asia on se, että Euroopan unionissa on tästedes yleisesti korkea kierrätysaste. Olisimme hyvin voineet toivoa vieläkin korkeampaa astetta, mutta olemme tyytyväisiä siihen, että alaa säännellään yhteisön säännöillä. Kaiken kaikkiaan on todettava, että sääntelemme nyt yhteisön tasolla tärkeää alaa. Tavoitteemme olivat tuloksia korkeammalla, mutta kannatamme kuitenkin säädöstä yleisesti saavutettujen parannusten vuoksi. 
Anne Laperrouze,
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kannatan tämän Euroopan unionin ympäristöpolitiikkaan kuuluvan direktiivin tavoitteita.
Parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan jäsenenä kannatin tiettyä joustavuutta, erityisesti niiden akkujen osalta, jotka täyttävät turvallisuusvaatimukset.
Sovittelukomitean ehdottaman sanamuodon ansiosta on mahdollista paitsi säilyttää kunnianhimoiset säännöt ja tavoitteet – erityisesti keruun ja kierrätyksen osalta – että ottaa huomioon todellisuus ja erityisesti teollisuusakkujen valmistajien ponnistukset.
Jakelijoiden takaisinottovelvollisuus on itse asiassa hyväksytty oletusarvoiseksi keräysmenetelmäksi. Jo käytössä olevat järjestelmät voidaan kuitenkin säilyttää sillä edellytyksellä, että niitä koskevat arvioinnit, joista on tehtävä julkisia, osoittavat niiden olevan vähintään yhtä tehokkaita kuin jakelijoiden takaisinottojärjestelmät.
Takuu siitä, että keräys on yhtä tehokasta, on mielestäni erittäin tärkeä joustavassa mutta ei-sallivassa järjestelmässä. Lisäksi laitteet on suunniteltava niin, että käytetyt paristot ja akut on helppo irrottaa, ja laitteisiin on liitettävä ohjeet, jotka sisältävät tietoja kuluttajille.
Säännöksiä ei kuitenkaan sovelleta silloin, kun jatkuva virransaanti on tarpeen turvallisuuteen tai tehoon liittyvistä syistä, lääketieteellisistä syistä tai tietoturvasyistä ja edellyttää laitteen ja akun välistä pysyvää liitäntää. Jälleen kerran joustavuus on tarkoin rajattu.
Suhtaudun kuitenkin edelleen epäilevästi kannettavien ja ajoneuvojen paristojen ja akkujen tehomerkintään. Vaikka ymmärränkin, että kuluttajille halutaan antaa tietoja, liian monet muuttuvat tekijät, kuten käyttöolot, vaikuttavat tällaisten paristojen ja akkujen käyttöikään.
Lopuksi totean, että äänestettävässä yhteisessä tekstissä annetaan mielestäni tasapainoisia vastauksia eri toimielinten vaatimuksiin. Siksi kehotan teitä äänestämään tekstin puolesta ja kiitän esittelijää laadukkaasta työstä. 
Carl Schlyter,
   Arvoisa puhemies, jäsen Blokland, kiitos tästä pitkästä kamppailusta, joka johti lopulta hyväksyttävään tulokseen. Teollisuuden lobbaajat onnistuivat jymäyttämään neuvostoa, ja se taisteli kuluttajien ja ympäristön parasta etua vastaan. Mitähän EU:n kansalaiset sanoisivat, jos tietäisivät, että suurin osa heidän hallituksistaan vastusti kuluttajien oikeutta tietää ostamansa pariston tai akun teho. Neuvosto haluaa meidän ostavan sian säkissä.
Mitähän äänestäjät sanoisivat, jos tietäisivät, ettei neuvosto halunnut paristojen ja akkujen olevan helposti irrotettavia, niin että ne voitaisiin kierrättää vaivattomasti tai että niiden käyttöikää voitaisiin jatkaa? Mitähän äänestäjät sanoisivat, jos tietäisivät, että heidän hallituksensa taistelivat kynsin hampain sen puolesta, että vastuu erittäin myrkyllisistä raskasmetalleista olisi mahdollisimman pieni? Onneksi parlamentti onnistui oikaisemaan suurimman osan asioista, mutta niin pöyristyttävää kuin se onkin, kadmiumparistoja ja -akkuja saa edelleen käyttää käsityökaluissa. Tässä asiassa teollisuuden lobbaajat valitettavasti voittivat niin neuvostossa kuin parlamentissakin. Kiitos, jäsen Blokland. Olette tehnyt hyvää työtä, ja aion äänestää mietinnön puolesta. 
Puhemies. –
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00. 

