EKP:n puheenjohtajan nimittäminen
Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana keskustelu talous- ja raha-asioiden valiokunnan suosituksesta (A5-0307/2003), joka koskee Jean-Claude Trichet'n nimittämistä Euroopan keskuspankin puheenjohtajaksi (10893/2003 - C5-0332/2003 - 2003/0819(CNS)) (Esittelijä: Randzio-Plath).

Magri
. (IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisat komission jäsenet, olen tyytyväinen saadessani tänään käyttää puheenvuoron Euroopan unionin kannalta erittäin tärkeästä kysymyksestä: Euroopan keskuspankin puheenjohtajan nimittämisestä.
Euroon siirtyminen on merkittävä edistysaskel Euroopan yhdentymisessä niin poliittisesti kuin käytännössäkin. Euro on vielä suhteellisen nuori valuutta, jonka menestyminen edellyttää Euroopan keskuspankin laajalti tunnustettua kokemusta.
Olemme parhaillaan ensi kerran nimittämässä Euroopan keskuspankille uuden puheenjohtajan aiemman tilalle. Keskuspankin ja euron kannalta on ehdottoman tärkeätä, että puheenjohtaja Duisenbergin seuraajan valinta sujuu avoimesti ja perustuu yksinomaan EY:n perustamissopimuksessa sekä Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännössä määriteltyihin kriteereihin. Euroopan keskuspankin hyväksyntä on toki tärkeätä valittaessa tuohon tehtävään pätevintä ehdokasta.
Nimittäessämme seuraajaa puheenjohtaja Duisenbergille meidän on annettava tunnustusta ja kiitosta hänelle siitä, kuinka erinomaisesti hän on hoitanut tehtävänsä, ja tuotava julki luottamuksemme siihen, että Euroopan keskuspankki edelleenkin hoitaa kaikki tehtävänsä yhtä menestyksekkäästi kuin tähänkin asti.
Euroopan keskuspankin uuden puheenjohtajan valintamenettelyn oikeusperustoina ovat EY:n perustamissopimuksen 112 artiklan 2 kohdan b alakohta ja 122 artiklan 4 kohta sekä Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan 11 artiklan 2 kohta ja 43 artiklan 3 kohta.
Ecofin-neuvosto antoi noiden säännösten mukaisesti 15. heinäkuuta tänä vuonna suosituksen Jean-Claude Trichet'n nimittämiseksi Euroopan keskuspankin puheenjohtajaksi kahdeksan vuoden toimikaudeksi 1. marraskuuta 2003 alkaen. Tuo suositus on toimitettu perustamissopimuksen mukaisesti sekä Euroopan keskuspankille että teille, jotta voisitte lausua siitä mielipiteenne ennen sen esittämistä valtion- ja hallitusten päämiehille lopullista ratkaisua varten. 
Euroopan keskuspankin neuvosto antoi oman lausuntonsa 31. heinäkuuta ja toimitti sen unionin neuvostolle ja parlamentille. Lausunnon mukaan Euroopan keskuspankin neuvosto katsoo esitetyllä ehdokkaalla olevan arvostettu asema ja ammattikokemus rahatalouden ja pankkitoiminnan alalla, kuten perustamissopimuksen 112 artiklan 2 kohdan b alakohdassa edellytetään. 
Toivon Euroopan parlamentin olevan unionin neuvoston ja Euroopan keskuspankin kanssa samaa mieltä siitä, että Trichet on erinomainen ehdokas tähän merkittävään tehtävään. Parlamentin hyväksyttyä lausuntonsa valtionpäämiehet ja hallitusten päämiehet voivat tehdä lopullisen päätöksen siitä, että keskuspankin uusi puheenjohtaja ottaa vastaan tehtävänsä unionin neuvoston suosituksessa määriteltynä ajankohtana.

Randzio-Plath (PSE)
Arvoisa puhemies, talous- ja raha-asioiden valiokunnan nimissä suosittelen, että parlamentti vahvistaisi Jean-Claude Trichet'n nimittämisen soveliaaksi ehdokkaaksi Euroopan keskuspankin puheenjohtajan tehtävään. Ehdokas on toimittanut kirjallisen lausuman ja antanut suullisen selonteon valiokunnalle vahvistamismenettelyn mukaisesti. Hän on saanut valiokunnan jäsenet vakuuttuneiksi paitsi henkilökohtaisista ominaisuuksistaan ja ammattipätevyydestään myös euroalueen talous- ja rahapolitiikkaa koskevista näkemyksistään. Hän on lisäksi osoittanut suhtautuvansa avomielisesti vaatimukseen siitä, että Euroopan keskuspankki toimisi avoimemmin ja sillä olisi suurempi selontekovelvollisuus.
Euroopan keskuspankki perustettiin viisi vuotta sitten, ja se on nyt vakiinnuttanut asemansa. Se on ehdottoman riippumaton niin poliittisesti, taloudellisesti, rahoituksellisesti, organisatorisesti kuin henkilöstöasioissakin, eikä tähän kajota Euroopan perustuslaista tehdyssä sopimusluonnoksessa. Koska Euroopan keskuspankin asema on erittäin riippumaton, jopa suuremmassa määrin kuin Yhdysvaltain keskuspankin asema, sillä on suuri vastuu makrotaloudellisesta ja yhteiskunnallisesta kehityksestä. Tämä edellyttää demokratian ja yhdentymispolitiikan nimissä mahdollisimman suurta avoimuutta. Siksi päätösten ja päätöksenteon avoimuus on keskeisen tärkeätä keskuspankin aseman kannalta. Tästä pyrkimyksestä avoimuuteen ovat osoituksena neljännesvuosittain järjestettävä keskustelu rahapolitiikasta Euroopan parlamentin kanssa, säännölliset julkaisut ja päätökset sekä raportit, konferenssit ja puolivuosittain julkaistavat inflaatioennusteet. Euroopassa on siis tapahtunut eräänlainen kulttuurivallankumous, sillä tällainen avoimuus ei aiemmin kuulunut kansallisten keskuspankkien toimintatapoihin. Avoimuus on samalla myös Euroopan keskuspankin omien etujen mukaista, sillä uutena instituutiona sille on erityisen tärkeätä lunastaa ja vahvistaa itselleen oikeutus, uskottavuus ja luotettavuus eurooppalaisena päätöksentekijänä. 
Lisäksi voidaan vielä todeta johtavan eurooppalaisen taloustieteilijän Josef Schumpeterin sanoin, että kansakunnan rahajärjestelmä on osoitus kaikesta siitä, mitä kansakunta pohjimmiltaan edustaa, tavoittelee ja kestää. Pohdinnan tässä vaiheessa oli mielestäni oikea teko sisällyttää Maastrichtin sopimus kokonaisuudessaan Euroopan perustuslaista tehtyyn sopimusluonnokseen. Kansallisten keskuspankkien asema on niiden satojen vuosien olemassaolon aikana muuttunut perusteellisesti: aluksi ne olivat täysin yksityisiä, kunnes niiden asema alkoi muuttua Yhdysvalloissa inflaation torjunnan käsitteen ja riippumattoman emissiopankin tehtävien myötä. Nyt on ehkä vielä liian aikaista löytää ratkaisuja uusiin haasteisiin. On ensin määriteltävä keskuspankin asema globaalistuneessa maailmassa, jota hallitsevat kaupankäynti ja kansainväliset rahoitusmarkkinat. Tämä ei merkitse ainoastaan dynaamisia markkinoita, vaan sitä, että kansainvälisen rahoitusjärjestelmän vakauteen kohdistuu entistä enemmän ja entistä suurempia uhkia. 
Millä tavoin keskuspankit siis voisivat ja kuinka niiden pitäisi toimia edistääkseen rahoitusjärjestelmän vakautta, välttääkseen rahoituskriisejä ja antaakseen taloudellista tukea? Onko EKP:llä valmiudet antaa hätärahoitusta ("lender of last resort")? Sitäkö siis haluamme? Euron kohennettua Euroopan kansainvälistä asemaa EKP:n on nyt entistä selkeämmin pyrittävä laatimaan ja toteuttamaan maailmanlaajuisen talouden kannalta sopivaa politiikkaa. Olemme huolissamme Yhdysvaltain talouden vakavasta epätasapainosta ja siitä maailman muille alueille keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä mahdollisesti aiheutuvista riskeistä.

Monet EKP:n tulevaan toimintapolitiikkaan liittyvät kysymykset, kuten hintatason vakauden määritteleminen ja kysymys rahapolitiikan välineistä, ovat sidoksissa sen uuden puheenjohtajan nimittämiseen. Hintatason vakauden ylläpitämisen ensisijaisuudesta huolimatta EKP:n ei pidä luopua kasvun ja työllisyyden tukemisesta. Koska rahapolitiikka ei ole neutraalia, EKP:n on makrotalouden tekijänä oltava mukana koordinoimassa alan toimia Euroopassa. Halukkuus osallistua koordinointiin jälkikäteen ei tässä riitä, vaan päätöksiä on tehtävä tuoreeltaan, ja uudelta puheenjohtajalta kaivataan aloitteellisuutta. Euroopan parlamentti edellyttää myös muita toimia avoimuuden edistämiseksi, kuten tehtyjä päätöksiä koskevia selvityksiä, joista käyvät ilmi niiden puolesta ja vastaan esitetyt mielipiteet, sekä EKP:n neuvoston (nimettömiä) äänestystuloksia. Tärkeintä on avoin ja seurattavissa oleva rahapolitiikka, jossa oikeus tutustua päätöksenteon perusteisiin on itsestäänselvyys, sillä se on meidän kaikkien etujen ja yhteisen edun mukaista. Tuleva puheenjohtaja voi hyödyntää EKP:n ensimmäisen puheenjohtajan Wim Duisenbergin ansiokkaan työn tuloksia. Euroopan parlamentin jäsenet ovat varmoja siitä, että Jean-Claude Trichet kykenee vastaaman uusiin haasteisiin ja löytämään oikeat ratkaisut. 
Karas (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, minun ryhmälläni on kolme talous- ja rahapolitiikan kriteeriä, joiden perusteella arvioimme myös ehdotusta Euroopan keskuspankin uuden puheenjohtajan nimittämisestä. Opintopäivillämme Madridissa viime viikolla jälleen kerran täsmensimme ja vahvistimme periaatteidemme pääkohdat.
Ensimmäisenä periaatteena on vakaus- ja kasvusopimuksen selkeä ja varaukseton hyväksyminen. Pidämme sitä jäsenvaltioiden budjettipolitiikan sääntelykehyksenä sekä hintatason vakauden ja siksi myös kestävän kasvun ja työpaikkojen luomisen edellytyksenä. Vakaus- ja kasvusopimus on uudistusten vireillepanovoima, ja sen avulla jäsenvaltioiden talousarvioiden tilasta voidaan saada avoimemmin tietoa. Se toimii myös taustatukena uusille jäseniksi liittyville valtioille, jotta niiden olisi helpompi täysin hyväksyä euro, kun ne ovat vähitellen siirtymässä yhteiseen rahaan.
Toisena ydinkysymyksenä on EKP:n riippumattomuus. Sen on ilmettävä Wim Duisenbergin vakaalla kädellä ohjaaman politiikan jatkumisena sekä yleensäkin jatkuvuutena, luottamuksena, uskottavuutena, ammattimaisuutena, ryhmähenkenä, valppautena muutoksiin reagoimiseksi sekä päätöksenteon selkeytenä ja erinomaisina viestintätaitoina.
Kolmanneksi ryhmämme selkeästi kannattaa yhteistä rahaa, joka on toimivien sisämarkkinoiden ja niiden kotimarkkinoiksi laajenemisen peruslähtökohta. Juuri näillä perusteilla arvioimme myös puheenjohtajaehdokasta. Kirjallisissa lausumissaan ja suullisissa vastauksissaan hän on ilmoittanut kannattavansa varauksettomasti seuraavia periaatteita: vakaus- ja kasvusopimus, hintatason vakaus, riippumattomuus ja yhteinen raha. Hän myös katsoi, että yritykset näiden periaatteiden horjuttamiseksi heikentäisivät vakaata valuuttaa, hintatason vakautta sekä kasvu- ja työllistämistoimia.
Kun Trichet'ltä tiedusteltiin tärkeimpiä perusperiaatteita, hän totesi seuraavaa: "Mahdollisimman uskottava toiminta pyrittäessä säilyttämään hintojen vakaus; perustamissopimuksen mukainen riippumattomuus kaikkiin valtoihin ja vaikutusryhmiin nähden, olivatpa ne millaisia tahansa; ja lopuksi realismi ja käytännönläheisyys otettaessa huomioon uuden teknologian, taloudellisten toimijoiden käytöksessä havaittavien muutosten sekä talous- ja rahapolitiikan yleisen maailmanlaajuistumissuuntauksen vuoksi erittäin nopeasti muuttuva taloudellinen ja rahapoliittinen ympäristö."
Toiseksi hän sanoi: "Hintojen vakaus on todellakin välttämätön edellytys kestävälle kasvulle ja pysyvien työpaikkojen luomiselle." Tällä hän tarkoitti selvästi, että hintatason vakaus ei yksin riitä, vaan sen ohella on harjoitettava viisasta budjettipolitiikkaa, saavutettava tuottavuudesta saatavan hyödyn ja maltillisen nimellisen palkkakehityksen tasapaino sekä toteutettava kiireellisesti tarvittavat rakenneuudistukset. Hän huomautti, että vakaus- ja kasvusopimus tarjoaa jäsenvaltioiden erilaisille talouspolitiikoille yleisperiaatteet ja yhteiset säännöt. Kaikissa vastauksissaan Trichet siis selvästi tunnusti ja vahvisti periaatteemme oikeiksi. Tästä syystä myös minun ryhmäni hyväksyy hänen nimityksensä.

(Suosionosoituksia PPE-DE-ryhmältä)

Goebbels (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ryhmäni valtaenemmistö aikoo äänestää Jean-Claude Trichet'n nimittämisen puolesta.
Yhtenä Maastrichtin sopimuksen laatijoista Trichet on kiistatta pätevä Euroopan keskuspankin puheenjohtajaksi. Koska hänen voidaan myös todeta olevan tavallaan yksi niistä, jotka määrittelivät Maastrichtin kriteerit, joiden mukaisesti 12 unionin jäsenvaltioista otti käyttöön euron, hän tietää muita paremmin, että nuo kriteerit, jotka olennaisilta osiltaan otettiin myös vakaussopimukseen, ovat kaikkea muuta kuin akateemisia: ne syntyivät poliittisen kompromissin tuloksena, josta näkyvät tuon aikakauden taloudelliset realiteetit ja poliittiset voimasuhteet.
Vakaussopimus ei kuulu eksakteihin tieteisiin: samoin kuin kaikkia muitakin vapaaehtoisesti tehtyjä sopimuksia, sen määräyksiä on noudatettava. Tuo sopimus ei kuitenkaan ole pyhä, kuten kollega Karasta kuunnellessaan voisi kuvitella. Sitä voidaan ja sitä pitääkin kehittää edelleen. Komission jäsen Mario Monti totesikin eräässä haastattelussaan, että on jo aika tehdä älykkäästä vakaussopimuksesta vieläkin älykkäämpi vakaus- ja kasvusopimus.
Ryhmämme kannattaa vakauttamispolitiikkaa. Inflaation torjuminen on erittäin tärkeätä erityisesti heikoimmassa asemassa olevien ja vähävaraisten kansalaisten suojelemiseksi. Lisäksi kuten Italian presidentti Carlo Ciampi on huomauttanut, vakautta ei voida saavuttaa ilman kasvua eikä kasvua voi olla ilman vakautta. On siis välttämätöntä edistää tällaista kaksitahoista politiikkaa.
Euroopan keskuspankin on torjuttava paitsi inflaatiota, myös taantumaa. Pankilla on käytössään objektiiviset kriteerit inflaation torjumiseksi, mutta ei lainkaan taantuman vastaisia keinoja. Sen on lisäksi tuettava unionin muita talouspolitiikkoja, ja tässä suhteessa inflaation torjuminen on ensisijaisen tärkeätä vaikkakin riittämätöntä.
Euroopan on ryhdistäydyttävä. Emme voi tyytyä vain jatkuvasti vaatimaan vakautta. Meidän on myös panostettava kasvuun kohdistamalla enemmän varoja tutkimukseen ja kehittämistoimintaan, infrastruktuureihin Euroopassa sekä koulutukseen ja ammatilliseen jatkokoulutukseen. Toivomme Euroopan keskuspankin uuden puheenjohtajansa johdolla onnistuvan tällaisen politiikan tukemisessa tarkoituksenmukaisesti.
Lipietz (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Ranskan kuninkaan Ludvig XIV:n kuoltua ranskalaiset hukuttivat hänen seuraajansa Ludvig XV:n kiintymyksen tulvaan. Hyvät kollegat, yhtä lämpimin tuntein me nyt äänestämme Jean-Claude Trichet'tä, vaikkei hänen kannattamisekseen olekaan sen enempää järkisyitä kuin uskollisuuden osoittamiseen etukäteen Ludvig XV:lle. Tärkein syy innostukseemme Trichet'tä kohtaan on kyllästyminen hänen edeltäjäänsä.
Koko toimikautensa ajan Duisenberg antoi meidän ymmärtää, että vaikka hänellä oli valtuudet tukea toissijaisesti unionin tavoitteita, nimittäin Lissabonissa ja Göteborgissa määriteltyjä tavoitteita eli täystyöllisyyttä ja kestävää kehitystä, hän itse katsoi ensimmäiseen tavoitteeseen eli hintatason vakauteen pyrkimisen olleen riittävää. Sen seurauksena Eurooppa on hänen 3,5 vuoden toimikautensa aikana selviytynyt huomattavasti heikommin investoinneissa ja vakauttamisessa kuin Yhdysvallat, vaikka inflaatiovauhti onkin ollut siellä sama.
Toivon, ettei Jean-Claude Trichet sano: "Kestäköön sitä yhtä kauan kuin minä olen olemassa, minun jälkeeni vedenpaisumus."
Abitbol (EDD).
) Arvoisa puhemies, vaikka minulle onkin selvitetty, ettei ole tapana äänestää omaa maanmiestänsä vastaan, aion äänestää Jean-Claude Trichet'n Euroopan keskuspankin puheenjohtajaksi nimittämistä vastaan tukenani Demokratian ja monimuotoisuuden Eurooppa -ryhmän enemmistö ja ainakin kaikki sen ranskalaisjäsenet. Me kaikki olimme sitä paitsi kuulemassa, kuinka Trichet hylkäsi kansalaisuutensa talous- ja raha-asioiden valiokunnassa huudahtamalla "I'm not a Frenchman" saadakseen osakseen komission suosion, missä hän näyttääkin onnistuneen.
Vastustuksemme syy on toki vakavampi. Ranskassa kaikki tietävät Jean-Claude Trichet'n kannattavan innokkaasti sellaista politiikkaa, jossa tietoisesti on uhrattu, parhaillaan uhrataan ja aiotaan edelleenkin uhrata kasvu vakauttamisen malthusilaiselle dogmille. Jo kymmenen vuoden ajan olemme joka vuosi maksaneet Euroopan keskuspankin rahapolitiikan hintana yhden kasvuyksikön, ja minua hämmästyttää, hyvä Alain Lipietz, että teistä on tullut noin innokas kuningasmielinen.
Eurooppa-valmistelukunnan työskentelyn edetessä me (jäsen Katiforis ja monet muutkin, suurin osa ryhmästämme sekä vihreät) yritimme muuttaa tuota dogmia ja ehdottaa, että uudessa Euroopan perustuslaissa kasvusta tehtäisiin yhtä tärkeä tavoite kuin vakaudesta. Epäonnistuimme siinä, ja mielestäni parlamentille - tai ainakin kaikille niille, jotka olivat mukana tuossa hankkeessa - olisi kunniaksi äänestää tyhjää Trichet'n nimittämisestä toimitettavassa äänestyksessä, sillä hänessä henkilöityy niin voimakkaasti tämä politiikka, josta Euroopan talouselämä on kärsinyt ja kärsii edelleenkin, minkä voimme todeta joka päivä.
Villiers (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, äänestän tyhjää Trichet'n nimittämistä koskevassa äänestyksessä osittain siksi, että yleensä olen varovainen puhuessani tällaisista euroon liittyvistä sisäisistä järjestelykysymyksistä, sillä Yhdistynyt kuningaskunta ei kuulu euroalueeseen, ja osittain siksi, että Trichet'n nimittäminen herättää minussa ristiriitaisia ajatuksia. Hän on epäilemättä harvinaisen lahjakas, pätevä ja taitava keskuspankin johtaja. Minulle kuitenkin jäi valiokuntakeskustelujen jälkeen sellainen mielikuva, että näistä ansioistaan huolimatta hänellä ei juurikaan ollut uusia ajatuksia eurosta. Hänellä ei ollut esittää minkäänlaisia ratkaisuja euroalueella esiintyviin todellisiin talousongelmiin.
Työttömyysluvut kasvavat Saksassa ja Ranskassa, ja näiden maiden talous on niin huonossa tilassa, ettei kumpikaan kykene noudattamaan vakaussopimuksen sääntöjä. Euroalueella on selvästikin todellisia talousongelmia, enkä ole kuullut Trichet'n esittävän mitään sellaista, mikä osoittaisi hänen kykenevän ratkaisemaan nuo ongelmat.
En ollut yllättynyt siitä, että ruotsalaiset päättivät olla luopumatta kansallisesta valuutastaan. Euroalueella jatkuvat talousongelmat ovat yksi niistä monista syistä, joiden vuoksi Yhdistyneen kuningaskunnankaan ei pitäisi luopua omasta valuutastaan. Näistä syistä äänestän tyhjää Trichet'n nimittämisestä äänestettäessä.

Berès (PSE).
Arvoisa puhemies, en ole sen kuningasmielisempi kuin Robert Goebbels tai Alain Lipietz, joten kannatan Trichet'n nimittämistä hänen ammatillisten ansioidensa perusteella. Käsittääkseni hänen pätevyytensä tunnustetaan yksimielisesti euroalueen keskuspankkien pääjohtajien keskuudessa. Hänellä on kaikki tarvittavat edellytykset noudattaa tiukkaa politiikkaa Euroopan keskuspankin puheenjohtajana. Tämä ei merkitse kiitettävää arvosanaa hänen edistämänsä rahapolitiikan suhteen, mutten ole vielä tavannut sellaista keskuspankin pääjohtajaa, joka suhtautuisi avoimin mielin toisenlaiseen rahapolitiikkaan. Siksi luulenkin, että meidän on odotettava euroalueen talous- ja rahapolitiikan mullistusta aivan muilta tahoilta.
Haluaisin täsmentää tätä kannanottoani kolmella huomautuksella. Ensinnäkin toivon, että Trichet - eikä minulla ole tällä hetkellä siitä varmuutta - suhtautuisi myönteisemmin siihen, mitä kutsuttaneen talouspolitiikkojen koordinoimiseksi. Hän oli keskeisessä asemassa silloin kun Maastrichtin sopimusta allekirjoitettiin, joten hän varmasti tietää sopimuksen perustuvan kahteen pilariin: rahaliittoon ja talousliittoon. Tällainen talousliitto ei ole toimiva, elleivät hallitukset ole valmiit pitämään budjetti- ja veropolitiikkaansa yhteistä etua koskevana asiana. Keskuspankin pääjohtajan tehtävänä on nykyisin muistuttaa hallituksia tästä vastuusta, ellei hän halua jatkuvasti olla syntipukkina. Euroalueella ei ole mahdollista löytää todellista kasvupotentiaalia tutkimukseen, kehittämistoimintaan ja koulutukseen tehtävien investointien avulla, jos hallituksille sanotaan, että ne voivat jättää talouspolitiikkojen koordinoimisen ja yksinkertaisesti vain noudattaa rahapolitiikkaa, ja jos niitä kehotetaan vain tekemään rakenneuudistuksia.
Toiseksi haluaisin huomauttaa, että luottamuksen palauttamiseksi me tarvitsemme talouspolitiikkojen koordinoimista emmekä vain sellaista keskuspankkia, joka soveltaa tiukasti tiettyjä kriteerejä.
Lopuksi haluaisin vielä tämän aamupäivän keskustelussa todeta, kuinka tyrmistynyt ja huolestunut olen Euroopan keskuspankin eilisestä kannanotosta, jossa se vaatii, että perustuslakiluonnoksessa esitettyjen tavoitteiden joukkoon otettaisiin kasvu, joka ei edistä rahan arvon alenemista, ja hintatason vakaus. Mielestäni valmistelukunnassa tarkoin punnittu 3 artiklan sanamuoto on täysin tyydyttävä ja tässä kohdin olisi vaarallista noudattaa Euroopan keskuspankin esitystä.
Pex (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kuulemistilaisuus, jossa on läsnä Euroopan keskuspankin puheenjohtaja tai sen neuvoston jäsen, jättää aina paljon toivomisen varaa, sillä asianomaisen on oltava asemansa vuoksi äärimmäisen varovainen puhuessaan julkisuudessa. Muutoin hänen asiantuntemuksensa kyllä miellytti minua. Talous- ja raha-asioiden valiokunnan kyselyyn saatujen vastausten perusteella olen tullut siihen tulokseen, että Trichet on kuin Duisenbergin klooni, ja mielestäni olisi erinomaista, jos tämä vertaus tulevaisuudessa osoittautuu todenpitäväksi. Ainoa ero heidän välillään oli nimittäin siinä, mitä kieltä he halusivat käyttää. Psykologisilla tekijöillä on näet merkitystä rahapolitiikassa. Duisenberg ei koskaan puhunut hollanniksi, sillä englanti on EKP:n pääasiallinen työskentelykieli, kun taas Trichet minun mielestäni puhui tuossa tilaisuudessa liikaa ranskaa. Toivon, ettei se merkitse hänen olevan edelleenkin hieman ranskalainen toimintatavoissaan, sillä hänen soisi edistävän euron asemaa Pariisissa selvin sanoin. Euro voi olla olemassa vain, jos ihmiset uskovat valuuttaansa. Siihen pääsemiseksi on valvottava tiukasti kasvu- ja vakaussopimuksen sääntöjen noudattamista. Olen erittäin iloinen, että myös Trichet on tätä mieltä ja jatkaa Duisenbergin linjoilla. On erityisen tärkeätä noudattaa vakaussopimuksen sääntöjä ilman poliittista peliä ja tulkitsematta niitä omien etujemme mukaisesti. Ne, jotka kannattavat sääntöjen joustavaa tulkintaa kasvun piristämiseksi, kuten pääministeri Raffarin, kieltäytyvät ymmärtämästä, eivät todellakaan ymmärrä tai - mikä on vieläkin vakavampaa - eivät edes halua ymmärtää, että vakaussopimuksessa mainittuihin prosenttilukuihin sisältyy rakennetekijä, joka vaikuttaa kaikissa talouselämän käänteissä. Toivon Trichet'n jatkavan näillä linjoilla, olevan johdonmukainen sääntöjen täytäntöönpanossa ja puhuvan tästä asiasta selvin sanoin myös Pariisissa. Toivon Euroopan komission toimivan samoin ja tarvittaessa määräävän rangaistuksia jäsenvaltioille, jotka eivät noudata sääntöjä. Tiukka politiikka edistää rahaliiton uskottavuutta ja luottamusta euroon. Perinteisen taloustieteen mukaan die Massengewohnheit der Annahme (hyväksyttävyyden laaja jatkuvuus) on valuutan toimivuuden perusta. Halukkuutemme käyttää euroa Euroopan unionissa on varmistettava ja sitä on lisättävä päivittäin.

Santos (PSE).
Arvoisa puhemies, puheenjohtaja Duisenbergin paikalle siirtyminen ei ole helppo tehtävä, sillä hän ohjaili taitavasti keskuspankkia yhteisen rahan varhaisina vuosina, ja ennen kaikkia siksi, että laaja-alaisemmasta rahapolitiikasta on tulossa olennaisen tärkeätä talouskasvun kannalta. 
Valiokunnassa antamissaan vastauksissa Trichet korosti muun muassa realismin ja pragmatismin keskeistä asemaa arvioitaessa talous- ja rahoitusympäristöä nopeiden muutosten aikakautena. Juuri tuota realismia ja pragmatismia itse asiassa odotetaan uudelta puheenjohtajalta. Eurooppalaiset vaativat suurempaa talouskasvua ja korkeampaa työllisyysastetta. Useimmat heitä edustavista poliitikoista vaativat joustavampaa budjettipolitiikkaa ja rahatalouden parempaa tuntemusta Euroopan ollessa nyt talouskriisin kourissa. Kun olemme reagoimatta noihin tärkeisiin kysymyksiin, asiat eivät ainoastaan jää ratkaisematta, vaan edistämme samalla myös yhteisen rahan uskottavuuden romahtamista, mikä heikentää kansalaisten luottamusta talous- ja rahaliittoon. 
Ruotsin kansanäänestyksen tulokset ja viimeaikaiset selvitykset norjalaisten heikosta kiinnostuksesta Euroopan unioniin ovat huolestuttavia varoituksia. Emme voi enää peitellä sitä, että kansalaiset ovat alkaneet ajatella eurosta aiheutuvan Euroopalle liian korkeat kustannukset. Vakaus- ja kasvusopimus, jonka noudattamista komissio valvoo ja jota Euroopan keskuspankki innokkaasti kannattaa, on arvokas ja perustavanlaatuinen ihanne, mutta sen teksti ei ole tyydyttävä, sillä siinä ei käsitellä parhaillaan kokemamme kaltaisia kriisitilanteita.
Laajojen suuntaviivojen määritteleminen julkisille menoille on tärkeämpi asia kuin alijäämän määrä. Tätä periaatetta ei oteta huomioon vakaus- ja kasvusopimuksessa. Alijäämän suosiminen verotuksen keventämiseksi, josta yksinään toteutettuna toimenpiteenä talouselämä hyötyy vain vähän ja joka aina luo vaihteluita, on yksi kysymys; alijäämän hyväksyminen sellaisten investointitoimien seurauksena, jotka todella edistävät talouden elpymistä, on aivan eri asia. On totta, että Keynesin oppien mukainen julkisten menojen lisäämisestä koituva hyöty menettää merkityksensä tietyn vaiheen jälkeen. On kuitenkin myös niin, että uusien aloitteiden tekeminen talouskasvun lisäämiseksi, mikä on ehdottoman tärkeätä elpymisen kannalta, ei missään tapauksessa ole mahdollista ilman julkisten menojen lisäämistä.

On sitä paitsi hyvin erikoista, että nykyään puhutaan niin paljon talouskasvualoitteista, vaikka juuri sitä tarkoitusta varten Lissabonin strategiassa määriteltyihin uudistuksiin ja tavoitteisiin on vielä paljon matkaa. EKP:n edellytetäänkin osoittavan valitun puheenjohtajaehdokkaansa niin tärkeinä pitämiä realismia ja pragmatismia, jos tarkoituksena ei ole, että kovin työläästi ja suurin vaikeuksin luotua, yhteiseen rahaan ja yhteiseen rahapolitiikkaan perustuvaa talousjärjestelmää uhkaisi romahdus. Vastuu tästä onkin Jean-Claude Trichet'llä, joten toivotan hänelle onnea tehtävässään.

Radwan (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, CSU:n nimissä haluan samoin ilmaista tukeni Trichet'n valinnalle. Kannatus perustuu ensinnäkin hänen ammattipätevyyteensä ja toiseksi hänen henkilökohtaisiin ominaisuuksiinsa, sillä hän aikoo jatkaa Duisenbergin vakiinnuttaman perinteen noudattamista. Vaikka suuresti arvostamani kollega Villiers arvostelikin Trichet'tä siitä, ettei hänellä ole mitään uutta sanottavaa, juuri sitä me kaipasimmekin, sillä haluamme hänen edustavan jatkuvuutta EKP:n johdossa.
Tämä koskee erityisesti EKP:n perustehtäviä: alhainen inflaatio, sitoutuminen EKP:n riippumattomuuteen sekä ponnistelut vakaussopimuksen noudattamisen varmistamiseksi. Tässä yhteydessä toivon erityisesti, että Trichet ranskalaisena toimisi kriittisesti kotimaansa suhteen. Toivon myös, että täällä täysistunnossa tänään läsnä olevat kaksi komission jäsentä, Solbes ja Bolkestein, tekevät kaikkensa vakaussopimuksen noudattamisen varmistamiseksi. Ruotsin tapaus näytti meille, kuinka jäsenvaltioiden vääränlainen budjettipolitiikka voi vaikuttaa äänestystulokseen. Tässä keskustelussa en kuitenkaan pidä siitä, että jatkuvasti arvostellaan EKP:tä, koska sillä katsotaan olevan vastuu Lissabonin tavoitteiden saavuttamisesta. Päävastuu siitä ei kuulu EKP:lle sen paremmin kuin komissiollekaan. Ne molemmat voivat edistää Lissabonin tavoitteiden saavuttamista, mutta päävastuu kuuluu jäsenvaltioille, ja tässä onkin tärvätty runsaasti aikaa, sillä ne eivät ole paneutuneet asiaan riittävän perusteellisesti. Pyydän kaikkia teitä, jotka säännöllisesti pidätte EKP:tä vastuullisena ja kritisoitte sitä, olemaan yhtä kriittisiä tai jopa kriittisempiä jäsenvaltioiden virheiden suhteen. Mielestäni se edistäisi asiaa paljon enemmän.
Katiforis (PSE).
Arvoisa puhemies, Euroopan keskuspankin uuden puheenjohtajan nimittäminen ja sitä koskeva Euroopan parlamentin lausunto ovat tekoja, joissa on kyse Euroopan kansakuntien suvereniteetista, joten niihin on suhtauduttava vakavasti. Olisi toivottavaa, että eräänä päivänä tuon nimittämisen tekisi parlamentti yksin. Silloin nimitys olisi pätevämpi ja sillä olisi suurempi painoarvo. 
Nyt parlamentilla on talous- ja raha-asioiden valiokunnan vahvistama ehdotus, eikä ehdokkaan ammattipätevyydestä ole minkäänlaista epäilyä, päinvastoin. Hänen tähänastinen vaikuttava uransa antaa täydet takeet hänen henkilökohtaisista ominaisuuksistaan. Näin ei kuitenkaan valitettavasti voi sanoa siitä taloudellisesta ajattelusta, jota EKP:n puheenjohtajaehdokas puolusti niin sitkeästi talous- ja raha-asioiden valiokunnassa. Minun on vieläkin vaikeata ymmärtää, kuinka Trichet'n kaltainen, valtavan kokenut talousasiantuntija saattoi väittää, että julkisten menojen lisääminen pitkään jatkuneen stagnaation aikakaudella saattaisi olla haitaksi talouden elpymiselle.

Trichet vetosi monenlaisiin teoreettisiin sofismeihin, vaikka ainakin vuodesta 1910 lähtien on ollut tiedossa, että julkiset urakat ovat perinteinen lääke lamaan ja työttömyyteen. Olettaisin jopa Trichet'n olevan sitä mieltä, ettei talouselämän moottoria saada uudelleen käyntiin ilman investointeja, ja kuvittelisin hänen itse panevan merkille, että yksityiset investoinnit ovat käynnistyneet kovin myöhään ja että meidän on kannustettava julkisia investointeja, kuten Chirac ja Schröder viimein ovat ymmärtäneet, vaikka se tapahtuikin kovin myöhään.
Vaikka tässä ajattelutavassa pitäytyminen oli riittävä syy Trichet'n nimittämistä vastaan äänestämiseen viime viikolla, pelkään pahoin, ettei se enää ole riittävä syy, sillä tällä välin ruotsalaiset ovat torjuneet euron, minkä vuoksi meidän kaikkien on välttämätöntä asettua yhdessä tukemaan yhteisen rahan vakauden vertauskuvia. Siksi koen velvollisuudekseni - ja tiedän ainakin samankaltaisia näkemyksiä kannattavien kreikkalaisten kollegojeni olevan tätä mieltä - tukea esitystä ja äänestää Trichet'n nimittämisen puolesta.
Toivon kuitenkin, että hän joutuu muuttamaan asennettaan ja kantaansa tilanteen kehittyessä, sillä keskuspankkien johtajat eivät voi käyttää hyväkseen asemaansa ja sanoa, kuten Lipietz aiemmin totesi, "après moi le déluge" (minun jälkeeni vedenpaisumus), eivätkä he voi myöskään sanoa "avant moi le déluge, pendant moi le déluge, et après moi Dieu nous sauve" (ennen minua vedenpaisumus, toimikauteni ajan vedenpaisumus, ja Jumala auttakoon meitä minun jälkeeni).

Magri
. (IT) Arvoisa puhemies, haluaisin kiitää parlamentin jäseniä siitä, että he ovat puheenvuoroissaan tarkastelleet tätä kysymystä niin perusteellisesti ja asiantuntevasti.
Olemme ylpeitä ja tietoisia siitä, että meillä on kunnia ja etuoikeus olla mukana seuraamassa unionin laajentumista, ja tänään olemme todistamassa Euroopan vahvuuden ja vakauden kannalta erittäin tärkeätä hetkeä.
Haluaisin vakuuttaa parlamentille, että vahvistaessamme unionin neuvoston kannatuksen Trichet'n ehdokkuudelle toimitan neuvostossa työskenteleville kollegoillemme kaikki täällä esitetyt, niin myönteiset kuin kielteisetkin mielipiteet. Lopuksi haluaisin lausua hyvän enteen lainaamalla Senecan teosta Sallimus, jossa hän toteaa, että vaikeimmat tehtävät määrätään urheimmille sotureille. Olen varma, että tässäkin tapauksessa käy niin.
Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 11.30.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana McCarthyn laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0238/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tietokoneella toteutettujen keksintöjen patentoitavuudesta (KOM(2002) 92 C5-0082/2002 2002/0047(COD)).

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, aluksi haluan komission puolesta kiittää jäsen McCarthya, tämän mutkikkaan ja teknisen mutta tärkeän aiheen esittelijää, hänen erinomaisesta työskentelystään mietinnön parissa. Haluan kiittää myös kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan sekä teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan esittelijöitä, sillä heilläkin on ollut merkittävä osuus asian parissa tehdyssä parlamentin työssä.
Tietokoneet ovat yhä enemmän läsnä jokapäiväisessä elämässämme: tuo laatikko on lähestulkoon kaikissa toimistoissamme ja myös melko monissa makuuhuoneissamme, mutta sen lisäksi mikrosiruja on nykyään päivittäin käyttämissämme laitteissa, kuten partakoneissa, autoissa ja mikroaaltouuneissa. Yhä tärkeämmäksi tulee kysymys siitä, miten pitäisi määritellä tietokoneella toteutettujen keksintöjen patentoitavuus, varsinkin kun tällaisten keksintöjen arvioidaan kattavan nykyään 15 prosenttia uusista patenttihakemuksista. Tietokoneella toteutettujen keksintöjen mahdollinen patentoitavuus on todellakin jo hyväksytty Euroopan patenttiviraston nykyisessä käytännössä. Ehdotetun direktiivin tavoitteena ei ole poistaa tätä käytäntöä eikä laajentaa sen soveltamisalaa tietokoneohjelmien patentointiin sellaisenaan, kuten monet direktiivin vastustajat ovat väittäneet. Puhtaita tietokoneohjelmia ei ole tarkoitus sisällyttää direktiivin soveltamisalaan. Monet ovat todellakin - virheellisesti - väittäneet, että direktiivin vaikutuksesta ohjelmistojen patentoitavuus otetaan ensimmäistä kertaa käyttöön Euroopan unionin patenttikäytännössä. Se ei pidä paikkaansa.
Olen siksi erittäin tyytyväinen, että esittelijä on pystynyt luopumaan näistä harhakäsityksistä ja laatimaan erittäin myönteisen mietinnön, joka perustuu komission alkuperäisessä ehdotuksessa esitettyyn tavoitteeseen, nimittäin pyrkimykseen selkiyttää myös ohjelmistot käsittävien keksintöjen patentoitavuuden soveltamisalaa ja yhdenmukaistaa Euroopan unionin käytäntöjä nykyisen tilanteen perusteella. Ehdotuksen tavoitteena on yhdenmukaisuus ja selkeys. Jatkossa ei kuitenkaan tehdä patentoitavaksi mitään sellaista, joka ei jo olisi patentoitavissa.
Tämän huomioon ottaen komissio katsoo, että McCarthyn mietinnössä tekstiin ehdotetut tarkistukset selventävät tätä tavoitetta.
Direktiivin vastustajat ovat aloittaneet hyvin äänekkään ja toisinaan jopa henkilökohtaisen kampanjan, joka perustuu puolitotuuksiin ja harhakäsityksiin etenkin pienten yritysten kilpailukykyyn liittyvistä perustelluista huolista. Totuus on kuitenkin se, ettei ehdotuksessa esitetä ohjelmistopatenttien käyttöönottoa eikä ehdotuksella ole niin kamalia vaikutuksia kuin maailmanlopunennustajat uskottelevat teille. Se on harkittu, varovainen toimenpide, jonka avulla selkiytetään ja pikemminkin tiukennetaan jo olemassa olevia sääntöjä.
Tiedän, että McCarthyn mietintöön on esitetty paljon tarkistuksia ja että monissa niistä ehdotetaan uudestaan ajatuksia ja aiheita, joita valiokunta on jo harkinnut ja jotka se on hylännyt mietinnön valmisteluvaiheessa. Tarkistusten joukossa on joitakin mielenkiintoisia asioita, mutta pelkään, ettei komissio voi kaiken kaikkiaan hyväksyä niistä kovinkaan monta.
Olen erittäin huolissani tästä tilanteesta: monet tarkistuksista ovat periaatteellisia. Ehdotus voi hyvinkin kaatua, jos parlamentti päättää hyväksyä tarkistukset. Jos näin käy, pelkään, että sillä on kaksi mahdollista seurausta, joista kumpaakaan jotkin parlamentin jäsenet eivät luullakseni ole ottaneet huomioon ja joista kumpikaan ei edistäisi tavoitteita, joihin jotkin uusista tarkistuksista nähtävästi perustuvat.
Ensinnäkin, jos yhteisön tasolla ei toteutettaisi minkäänlaista yhdenmukaistamista, Euroopan patenttivirasto ja kansalliset patenttivirastot voisivat vapaasti jatkaa nykyistä käytäntöään ja myöntää patentteja sellaisille ohjelmistojen avulla toteutetuille keksinnöille, joiden myötä raja voi hämärtyä tai jopa ylittyä, jos ne heikentävät käsitystä siitä, etteivät ohjelmistot sellaisenaan ole Euroopan patenttiyleissopimuksen 52 artiklan mukaan patentoitavissa. Tämä aiheuttaisi keksijöille jatkuvaa oikeudellista epävarmuutta ja käytäntöjen kirjavuutta. Lisäksi tällöin laiminlyötäisiin lähes kaikkien parlamentin jäsenten ja ennen kaikkea komission hyväksymää kantaa, jonka mukaan on säilytettävä rajoitus, joka estää varsinaisten ohjelmistojen patentoitavuuden. Sitä emme halua. Tämä mahdollisuus torjutaan ehdotuksessa.
Toiseksi, jos yhteisön tasolla ei toteuteta minkäänlaista yhdenmukaistamista, jäsenvaltiot pyrkivät sen sijasta hyvin todennäköisesti yhdenmukaistamiseen Euroopan tasolla.
Haluan selittää, mitä tarkoitan tällä huomautuksella. Patenttiala poikkeaa monista muista aloista siinä, että Euroopan patenttiyleissopimuksen ja Euroopan patenttiviraston ansiosta käytössä on jo ylikansallinen patenttijärjestelmä, joka kattaa koko Euroopan unionin ja itse asiassa vielä sitäkin laajemman alueen. Tätä järjestelmää voidaan hoitaa riippumatta yhteisön lainsäädäntöprosessista.
Jos emme onnistu yhdenmukaistamaan tietokoneella toteutettuja keksintöjä koskevaa Euroopan unionin patenttilainsäädäntöä, saatamme joutua neuvottelemaan Euroopan patenttisopimuksen uudelleen. Euroopan patenttisopimuksen uudelleenneuvotteluprosessi ei edellyttäisi Euroopan parlamentin osallistumista.
Tilanne on selkeä: tavoitteita on vain yksi, mutta keinoja on monta. Sovellamme joko yhteisön menettelyä tai siirrymme taka-alalle katsomaan, kun jäsenvaltiot toimivat hallitustenvälisen sopimuksen pohjalta. On selvää, että Euroopan parlamentin kautta tapahtuva toiminta lisäisi Euroopan kansalaisten sananvaltaa patenttilainsäädännön alalla, joka on erittäin oleellinen taloutemme kannalta.

McCarthy (PSE)
Arvoisa puhemies, parlamentin käsiteltävänä oleva komission ehdotus direktiiviksi tietokoneella toteutettujen keksintöjen patentoitavuudesta ei ole uusi ilmiö, kuten jotkut direktiivin vastustajat ovat väittäneet. Ehdotuksessa ei myöskään vaadita ohjelmistojen patentointia eikä patentoitavuuden tai suojelun laajentamista tällä alalla.
Pitää paikkansa, että Euroopan patenttivirasto ja todellakin kansalliset patenttivirastot ovat myöntäneet tietokoneella toteutetuille keksinnöille noin 30 000 patenttia. Kuten komission jäsen totesi, nykyään tietokoneella toteutettuja keksintöjä on kotitalouksissamme päivittäin käytettävissä laitteissa: niin autojen turvatyynyjen kaltaisissa turvalaitteissa kuin matkapuhelimissa, pesukoneissa ja lukuisissa muissa tärkeissä laitteissa, jotka liittyvät perinteisen tietokonealan lisäksi tehdasteollisuutemme ydinaloihin. Haluan korostaa, että patentteja myönnetään jatkossa ilman tätä direktiiviäkin. Euroopan patenttiviraston EPV:n vuonna 2001 vastaanottamista yli 110 000 patenttihakemuksesta yli 16 000 liittyi tietoteknisiin keksintöihin.
Yhdysvalloissa ja yhä enemmän myös Japanissa puhtaille ohjelmistoille on valitettavasti myönnetty merkittävä määrä patentteja. EU-direktiivillä, jossa asetetaan rajat tämän alan patentoitavuudelle, Eurooppaa voitaisiin estää omaksumasta Yhdysvaltojen liberaalia tapaa patentoida puhtaita ohjelmistoja sekä todellakin myös puhtaita liiketoiminnan menetelmiä.
Usein mainittu esimerkki tällaisesta huonosta patentista on Amazon-yhtiön "one-click shopping" -menetelmä. Se ei ole epäilemättä mitään uutta eikä ainutlaatuista tekniikkaa, eikä tällaisten ohjelmistoyritysten menetelmien patentointi ei ole hyväksi innovaatiolle eikä kilpailulle. On valitettavaa, että EPV on myöntänyt sille patentin: tämä on esimerkki EPV:n huonosta käytännöstä.
Tietokoneella toteutetut keksinnöt - todelliset keksinnöt, jotka syntyvät toisinaan 10-15 vuoden tutkimus- ja kehitysinvestointien tuloksena - ovat epäilemättä tärkeitä Euroopan taloudelle. Nyt, kun monet perinteisistä teollisuudenaloistamme siirretään Kiinaan ja Kaukoitään, meidän on luotettava innovaatiokykyymme ja kekseliäisyyteemme, jotta ansaitsemme elantomme.
Olen nähnyt eri puolilla Eurooppaa sijaitsevilta pienyrityksiltä saatuja kirjeitä, joissa tuetaan tätä direktiiviä. Sain kirjeen eräältä 12 henkilöä työllistävältä belgialaiselta pienyritykseltä, joka totesi tarvitsevansa patentteja saadakseen tuottoa investoinnilleen, lisätäkseen liiketoimintaansa ja varmistaakseen, että muut kunnioittavat sen teknologiaa. Monille eurooppalaisille yrityksille on tärkeää lisätä liiketoimintaansa patenteista ja lisensseistä saaduin tuloin. Tämä pätee myös Englannin lounaisosassa toimivaan kymmenen henkilön yritykseen, joka sijaitsee suuresta työttömyydestä kärsivällä taloudellisesti epäsuotuisalla seudulla. Kyseinen yritys myönsi eräälle amerikkalaiselle monikansalliselle yhtiölle lisenssin tietokoneella toteutettuja yrityksen äänentunnistusohjelmia koskeviin patentteihin, mikä osoittaa, että maailmanlaajuisten patenttien maailmassa voi olla esimerkkejä Daavidin ja Goljatin taistelusta. Ilman patenttisuojaa tämä pienyritys olisi voinut joutua epäoikeudenmukaiseen tilanteeseen, jossa mainittu monikansallinen yhtiö olisi voinut vapaasti hyödyntää sen tutkimus- ja kehitystoimia, ja monikansallinen yhtiö olisi patenttiasiamiehineen saanut tämän alan patentin. Eurooppalainen yritys ei olisi näin ollen hyötynyt eduista, ja se olisi itse asiassa saattanut loukata monikansallisen yhtiön omistamaa patenttia.
Olen esittänyt mietinnössäni tarkistuksia korostaakseni kielteistä suhtautumistani ohjelmistojen patentointiin sellaisenaan. Haluamme nimenomaan estää tietokonemenetelmien, algoritmien ja matemaattisten kaavojen patentoitavuuden uuden 4 artiklan mukaisesti. Olen pyrkinyt laatimaan tasapainoisia säännöksiä, joissa otetaan huomioon kaikkien teollisuudenalojen tarpeet eikä vain yhden äänekkään, direktiiviä vastustavan alan tarpeet.
Myönnän ensimmäisten joukossa, että ehdotetusta lainsäädännöstä on vielä keskusteltava ja että sitä on tarkistettava. Pyydänkin komissiota tarkastelemaan tämän keskustelun ydinasioita: miten saamme hyvän patenttilainsäädännön, joka hyvittää kaikkein innovatiivisimmille yrityksillemme niiden tutkimus- ja kehittämistoimintaan tekemät investoinnit ja joka estää samalla yrityksiä käyttämästä väärin määräävää markkina-asemaansa patenttien avulla, sitomasta tekniikkaa ja tukahduttamasta innovaatiota ja kilpailua? Pyydän siksi komission jäsentä tarkastelemaan tämänpäiväisessä täysistunnossa esitettyjä tarkistuksia. Niissä ehdotetaan erittäin selvästi, että 2 ja 4 artiklassa patentoitavuus on rajoitettava todellisiin keksintöihin. Haluamme varmistaa yhteentoimivuuden, jotta tietokoneohjelmoijat voivat soveltaa käänteissuunnittelun menetelmiä ja analysoida ohjelmia koetarkoituksessa ilman, että kyseessä saattaisi olla rikkomus tai että asia voitaisiin viedä oikeuteen. Meidän on tärkeää tarkastella käsitystä, jonka mukaan patentit ovat vain suuryrityksiä varten: pienet yritykset voivat hyötyä ja hyötyvätkin patenttisuojasta. Voidakseen taistella tällaisessa kilpailukykyisessä liiketoimintaympäristössä niillä on kuitenkin oltava mahdollisuus saada edullisia patentteja ja avustusta oikeudenkäyntikuluissa, jotta ne voivat suojella ja valvoa patenttejaan.
Muilla tarkistuksilla pyritään varmistamaan, ettei patentin myöntäminen mahdollista monopoliasemaa tai määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä. Haluamme lisäksi suojella avoimen lähdekoodin ohjelmistoja kehittäviä yhteisöjä, jotka lisäävät merkittävästi kilpailua ohjelmistojen kehityksen alalla.
Pyydän komission jäsentä siksi pohtimaan vakavasti tarkistuksia ja tunnustamaan ne todelliseksi pyrkimykseksi varmistaa, että Euroopalle kehitetään hyvä lainsäädäntö tietokoneella toteutettujen keksintöjen patentoitavuutta varten. Se ei tarkoita, että Euroopassa hyväksytään automaattisesti huono käytäntö vaan että tulevaisuutta varten kehitetään hyvä käytäntö, hyvä lainsäädäntö ja hyviä patenttien tarkastajia ja että sellaiset hakemukset hylätään välittömästi, joissa patenttia haetaan asialle, joka ei selvästikään täytä keksinnön kriteerejä. Lisäksi haluamme varmistaa, etteivät monikansalliset yhtiöt hallitse EU-markkinoilla. Tarvitsemme patentteja voidaksemme suojella omia yrityksiämme ja investointejamme sekä varmistaaksemme niiden todellisen maailmanlaajuisen aseman tällä nopeasti muuttuvalla ja kehittyvällä ohjelmistojen kehittämisen alalla.

Plooij-van Gorsel (ELDR)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aivan aluksi totean, että olen työskennellyt parlamentissa yhdeksän vuotta eikä tuttavapiirissäni ole harjoitettu vielä koskaan näin aggressiivista, tiuhaa, epäkohteliasta ja vapaata painostusta. Pelissä täytyy olla todella paljon, vaikka toisaalta kyllä ymmärrän, että ihmiset ovat huolissaan.
Ehdotuksen tavoitteena on eurooppalaisten säännösten yhdenmukaistaminen. Tällä hetkellä vallitsee oikeudellinen epävarmuus siitä, mitä voidaan patentoida ja mitä ei luokitella ohjelmistoksi. Tämä johtuu siitä, että Euroopan patenttiyleissopimuksen sääntöjä tulkitaan eri tavoin eri jäsenvaltioissa eikä niitä testata. Tästä johtuva oikeudellinen epävarmuus haittaa sisämarkkinoiden toimintaa. Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta suhtautuu siksi myönteisesti ehdotuksen tavoitteeseen, joka on tietokoneella toteutettujen keksintöjen patentoitavuuden tunnustaminen ja aiempaa avoimempien sääntöjen laatiminen. On harhakuvitelma, ettei Euroopassa ole myönnetty toistaiseksi ohjelmistopatentteja. Euroopan patenttivirasto on myöntänyt yli 30 000 ohjelmistopatenttia. Nyt ehdotetussa direktiivissä ei mahdollisteta puhtaiden tietokoneohjelmien patentointia ja näin ollen rajoitetaan Euroopan patenttiviraston nykyisiä käytäntöjä. Yleisesti ottaen patentoitavaksi ei kuitenkaan tehdä mitään sellaista, joka ei jo olisi patentoitavissa. Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta katsoo, että direktiivin soveltamisala on tiukasti rajoitettava yksiselitteisiin tapauksiin. Teknistä keksintöä koskeva ehto on oleellinen. Tämä ominaispiirre erottaa keksinnön ideasta. Toisin kuin Yhdysvallat, haluamme estää niin kutsuttujen triviaalien keksintöjen patentoinnin esimerkiksi liiketoiminnan alalla. Mahdollisuus kytkeä laitteistoja toisiinsa niiden yhteentoimivuuden aikaansaamiseksi on keino, jolla voidaan varmistaa verkon avoimuus ja välttää määräävän markkina-aseman väärinkäyttö. Pyydän teitä siksi tukemaan teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan kantaa, mietinnössä esitettyä 6 a artiklaa ja tietenkin muitakin tarkistuksia.
Lopuksi pyydän teitä kannattamaan suoja-ajan käyttöönottoa, jotta keksijä ei menetä keksintöään, jos hän julkistaa sen hieman ennen patentin hakemista testatakseen keksinnön markkinakelpoisuutta.

Rocard (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämä direktiivi ja keskustelu ovat kamalan monimutkaisia. Ne ovat monimutkaisia sekä oikeudellisen alan että tietokonealan kannalta. Panokset ovat kuitenkin erittäin suuret: taloudellisessa mielessä pelissä on kymmeniätuhansia dollareita ja filosofisessa mielessä inhimillisen tiedon kunnioittaminen. Koko 6 000-vuotisen historiamme ajan inhimillisen tiedon valtava määrä on lisääntynyt kopioimalla. Edellytyksenä on ollut, että tieteen, musiikin, matematiikan tai minkä tahansa alan tuotteet ovat avoimesti saatavilla ja ilmaisia. Tekijä saa korvauksen tekijänoikeuksien kautta ilman, että näitä periaatteita kyseenalaistetaan. Yksittäisten henkilöiden käyttäessä materiaaleja tai luonnonvoimia kustannukset muuttuvat, ja siitä vaaditaan huomattavasti suurempi korvaus. Patentit mahdollistavat tällaisen korvauksen estämällä keksinnön maksuttoman käytön. Ohjelmisto on vain matemaattisten kaavojen kokoelma; kehitettäessä uusia ohjelmistoja voidaan hyödyntää satoja jo olemassa olevia ohjelmistoja. Tämän luovan kehittämisen estäminen tai jarruttaminen olisi hyökkäys tiedonlevitystä vastaan, ja siitä huolimatta inhimillinen tietämys on jatkossa yhä useammin ohjelmistojen muodossa.
Vuonna 1972 tehdyssä yleissopimuksessa kielletään kaikenlaisten ohjelmistojen patentointi, mutta määritelmien epämääräisyyttä hyväksi käyttäneiden suuryritysten tarpeiden vuoksi tällaiset patentit ovat lisääntyneet. Tuhansien tällaisten patenttien oikeudellinen asema on epäselvä, mikä on äärimmäisen vaarallista miljoonien yksityisten keksijöiden tai pienyritysten kannalta. On oikein, että haluatte lopettaa tällaisen. Tarvitsemme direktiivin, ja ehdotuksenne tarjoaa hyvän työskentelypohjan, kuten tänä aamuna jälleen totesitte. Joissakin taannoin julkaistuissa artikkeleissanne vaaditte ja kirjoititte aivan perustellusti, ettei kyse ole patentoitavuuden lisäämisestä.
Arvoisa komission jäsen, tuemme näin ollen perusteluitanne, mutta kuten juuri kuulimme, monet meistä, myös oman ryhmäni jäsenet, katsovat, ettette ole vienyt ajatuksianne niiden loogiseen päätökseen. Päätätte taannoin julkaistun artikkelinne mielestäni mainiolla lauseella: "vapaasti käytettävien ohjelmistojen käyttäjät voivat käyttää niitä jatkossakin maksutta huolimatta tämän alan tulevista patenteista". Hyvä! Juuri tämän me haluamme kuulla. Direktiivinne teknisessä säännöksessä ei kuitenkaan taata tätä vapautta.
Olemme siksi ehdottaneet tarkistuksia, joissa tehdään ero keksinnön ja puhtaan ihmishengen tuotteen välillä. Kaikki eivät hyväksy viittausta materiaaleihin ja luonnonvoimiin, ja juuri se on tämän keskustelun aiheena. Tämä on kuitenkin ainoa mahdollinen viittaus, jos halutaan, etteivät yritykset, jotka ovat tarpeeksi voimakkaita hankkiakseen valtavan määrän patentteja ja suojellakseen niitä, voi siepata äärettömiin paisuvaa tietomäärää.
Arvoisa komission jäsen, lukiessani tekstiänne ajattelin iloisena, että olette kanssamme samaa mieltä ja että kiitätte meitä siitä, että olemme selkiyttäneet tekstiänne.

Wuermeling (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvä esittelijä McCarthy, hyvät kollegat, aluksi haluan esittää lämpimät kiitokseni esittelijälle hänen erinomaisesta työstään mietinnön parissa. Hyvä esittelijä McCarthy, jouduitte käsittelemään kahta suurta ongelmaa, joita esittelijät eivät tavallisesti kohtaa. Tämä on ensinnäkin erittäin monimutkainen aihe, johon sisältyy sekä oikeudellisia asioita että hankalia teknisiä seikkoja. Toiseksi jouduitte toisinaan hyvinkin hyökkäävän ja toisinaan myös aivan järjettömän painostuksen kohteeksi, mutta onnistuitte lopulta saamaan aikaan jatkuvan vuoropuhelun, vaikka se oli epäilemättä joskus vaikeaa teille, kuten meille muillekin.
Hyvät parlamentin jäsenet, emme halua, että mitkään ohjelmistot ovat yleisesti patentoitavissa. Emme halua lisätä ohjelmistojättien markkinavaltaa ja monopoliasemaa. Emme halua vaarantaa pienten ja keskisuurten ohjelmistoyritysten liiketoiminnan pohjaa. Emme halua myöskään millään tavoin vahingoittaa avoimen lähdekoodin ohjelmistoja menestyksekkäästi kehittäviä yhteisöjä emmekä Linux-tekniikkaa. Mitä me oikein haluamme? Haluamme mahdollistaa järkevän rajanvedon tietokoneella toteutettujen teknisten keksintöjen - niidenkin on luonnollisesti oltava patentoitavissa - ja ei patentoitavissa olevien tavalliseen tietojenkäsittelyyn tarkoitettujen puhtaiden ohjelmistojen välillä.
On totta, että Euroopan patenttivirasto on myöntänyt aivan liikaa patentteja aivan liian helposti. Esittelijä McCarthy mainitsi kaikkein tuoreimman esimerkin, eli Amazon-yhtiön "one-click shopping" -menetelmän. Kuitenkin vain lainsäätäjä voi tehdä lopun tästä vahingollisesta suuntauksesta. Ei ole mitään järkeä vastustaa direktiiviä, koska silloin tämä käytäntö vain jatkuu. En siksi ymmärrä, miten jotkut - varsinkin avoimen lähdekoodin kannattajat - voivat vastustaa kaikenlaisia tämän alan direktiivejä, sillä ilman niitä jatkuu nykyinen käytäntö, johon he nimenomaan suhtautuvat erittäin kriittisesti.
Toisaalta pitää myös paikkansa, että keksintö perinteisessä mielessä ymmärrettynä ansaitsee lainsäädännön tarjoaman suojelun. Keksijä on uhrannut aikaa ja rahaa keksintöönsä, eikä ole tietenkään hyväksyttävää, että valtio katsoo vierestä, kun muut hyödyntävät taloudellisesti hänen keksintöjään. Tällä alalla on keskusteltava myös Euroopan unionin kilpailukyvystä, sillä jos menemme direktiivissämme niin pitkälle, että käytännössä kaikki ohjelmiston osatekijät aiheuttavat sen, ettei keksintöä voida enää patentoida, olemme keksinnöistä käytävässä maailmanlaajuisessa kilpailussa erittäin epäsuotuisassa asemassa. Meidän on syytä olla tietoisia tästä.
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan ehdotuksella parannetaan direktiivin keskeisiä kohtia. Sillä rajoitetaan komission alkuperäistä ehdotustakin tehokkaammin suuntausta, jota on täälläkin kritisoitu, eli patenttien umpimähkäistä myöntämistä. Uudella 4 a artiklalla kielteisine esimerkkeineen luodaan pitävä suoja ohjelmistojen patentointia vastaan, koska teemme täysin selväksi, ettei puhtaita ohjelmistoja, liiketoiminnan menetelmiä, algoritmeja eikä tietojenkäsittelymenetelmiä voida patentoida.
Tarvitsemme innovaatiota edistävän Euroopan patenttilain, jossa on selkeät ja järkevät säännöt ja jossa tehdään selvä ero puhtaisiin ohjelmistoihin nähden. Tällä direktiivillä saavutetaan nämä tavoitteet.

Medina Ortega (PSE).
Arvoisa puhemies, sosiaalidemokraattien ryhmä ei katso oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa hyväksyttyjen tarkistusten kuvastavan tietokoneella toteutettujen keksintöjen patentoitavuuden nykytilannetta.
Meidän on työskenneltävä siltä pohjalta, että tämä ei ole ehdotus tietokoneohjelmien patentointia koskevaksi direktiiviksi. Kuten kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan lausunnon valmistelija Rocard totesi, niitä koskevaa järjestelmää säännellään jo yhteisön direktiivillä. Kyse on henkisten luomusten alasta, jolla on aivan erilaiset säännöt kuin teollisoikeuksien suojelun alalla. Kuten jäsen Rocard huomautti, teollisoikeuksien suojelu liittyy teollisten käyttötarkoitusten soveltamiseen, ja meillä on jo vakiintuneet säännöt.
Yhdysvalloissa tämän alan oikeuskäytännössä on ilmennyt erittäin vaarallinen suuntaus, sillä siellä on annettu patentoida puhtaasti henkisiä luomuksia, joilla ei ole sellaisenaan teollisia käyttötarkoituksia. Pyrkimys luoda tietokoneohjelmien alan monopoliasema patenttien avulla on suututtanut perustellusti kaikkia niitä, jotka käyttävät tällä hetkellä avointa verkkoa Euroopassa ja joiden toimintamahdollisuudet tällöin rajoittuisivat. Se olisi askel taaksepäin Euroopan kehityksessä kohti Lissabonin julistuksessa mainittua tietoyhteiskuntaa.
Sosiaalidemokraattien ryhmä katsoo näin ollen, että direktiiviehdotukseen on tehtävä huomattavia muutoksia ja erittäin selkeitä rajoituksia, jotta teollisuuspatentin luonnetta ei rajoiteta.
Emme saa päätyä samanlaiseen tilanteeseen kuin Yhdysvalloissa, jossa tietyt yritykset voivat nyt käytännössä estää kaiken tietokoneohjelmoinnin alalla tehtävän työn. Kuten komission jäsen Bolkestein totesi, Euroopan patenttivirastossa samoin kuin esimerkiksi Japanin oikeuskäytännössä on jossain määrin lähdetty tälle vaaralliselle tielle. Juuri tästä syystä tarvitsemme yhteisön direktiivin.
Tietokonealan teollis- ja tekijänoikeudet pitäisi mielestämme säilyttää. Tarvitsemme yhteisön direktiivin, jolla säännellään ainoastaan teollista käyttöä eikä tietokoneohjelmia, jonka säännökset ovat riittävän selkeitä ja joka estää meistä lähtemästä tälle tielle, jotta Euroopan unionin jäsenvaltiot eivät omaksu Euroopan patenttiviraston oikeuskäytäntöä, jonka mukaan tietokoneella toteutetuille keksinnöille sellaisenaan voidaan myöntää patentteja.

Manders (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, keskustelemme nyt hankalasta aiheesta. Tekijänoikeuksien ja patenttilainsäädännön välillä on suuri ero. Mittavasta edunvalvonnasta päätellen tätä eroa on vaikea määritellä. Kiitän siksi esittelijä McCarthya, joka onnistui selkeyttämään tätä eroa etenkin hänen tiedottaessaan asiasta aggressiivisille edunvalvojille, jotka ovat luullakseni tulkinneet tätä eroa väärin ja joilla on juuri päinvastaiset tavoitteet kuin direktiivillä. Se on valitettavaa.
Direktiivillä pyritään on ainakin minun ymmärtääkseni poistamaan oikeudellinen epävarmuus. Jäsen Medina Ortega ja monet muut kollegat ovat antaneet siitä jo esimerkkejä. Münchenissä sijaitseva Euroopan patenttivirasto käyttää jo Yhdysvaltojen menetelmää ja patentoi ohjelmistoja sellaisenaan. Tästä on mielestäni tehtävä loppu nyt käsiteltävänä olevalla direktiivillä, jos direktiivi vain hyväksytään. Tätä haluavat luullakseni myös direktiivin hylkäämistä toivovat edunvalvojat. Minun mielestäni on siksi outoa, että he vaativat direktiivin täydellistä hylkäämistä. Silloinhan joidenkin kollegojen mainitsemat Yhdysvaltojen menetelmät säilyisivät ennallaan, ja patenttivirasto voisi myöntää jatkossakin patentteja tuhansille ohjelmistomenetelmille. Se olisi minusta huono asia.
Olemme ehdottaneet useita tarkistuksia. Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta on hyväksynyt niistä monta McCarthyn mietinnöstä käydyssä keskustelussa. Valtaosa tarkistuksista koskee pienten ja keskisuurten yritysten suojelua, ja muissa tarkistuksissa pyritään parantamaan määritelmiä. Käsiteltävänämme oleva mietintö on siksi mielestäni jo sopivan tasapainoinen. Haluaisin kuitenkin, että useita parannuksia toteutetaan. Tarkoitan muun muassa suoja-aikaa, jonka kollegani Elly Plooij-van Gorsel jo mainitsikin. Siitä olisi minusta hyvä säätää direktiivissä. Kehotan lisäksi komissiota menemään vieläkin pitemmälle ja sisällyttämään jatkossa suoja-ajan kaikkiin mahdollisiin teollis- ja tekijänoikeuksia koskeviin direktiiveihin. Minusta on hyvä, että etenkin vähemmän vaikutusvaltaisille keksijöille myönnetään tällainen suoja-aika, jotta he voivat testata tuotteidensa markkinakelpoisuutta.
Olen esittänyt myös tarkistuksen, joka koskee uusia keksintöjä, jotka sisältävät tietokoneella toteutettuja ohjelmistoja, joita ei - selvästi sanoen - voida patentoida sellaisenaan. Tässä tarkistuksessa uusille keksinnöille pyritään asettamaan määräaika, jos ne erotetaan ohjelmistoista, joita - korostan - ei voida patentoida. Miksi? Tämä johtuu siitä, että vaikka tuote erotetaan ohjelmistoista ja vaikka se ei olisikaan patentoitavissa sellaisenaan, patenttihakemuksen yhteydessä on mahdollisuus ryhtyä monenlaisiin oikeudellisiin menettelyihin, joilla yritykset voidaan pitää pitkään poissa markkinoilta. Tämä olisi mielestäni huono asia.
Olen lisäksi sitä mieltä, ettei tällainen lähestymistapa ole ristiriidassa TRIPS-sopimuksen syrjimättömyyspolitiikan kanssa, koska sillä ei suljeta pois mitään tiettyä alaa. Mielestäni sillä lähetetään vain selkeä viesti.
Sanon seuraavaksi muutaman sanan yhteentoimivuudesta. Yhteentoimivuus on välttämätöntä, mutta meidän on erotettava selvästi toisistaan erilliset keksinnöt ja sellaiset keksinnöt, jotka on tarkoitettu käytettäväksi yhdessä muiden keksintöjen kanssa. Olemme tehneet tämän eron tarkistuksessamme. Kehotan kollegojani joka tapauksessa kannattamaan direktiiviä, jotta oikeudellinen epävarmuus voidaan poistaa jatkossa.

Frahm (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan kiittää esittelijää hänen tekemästään valtavasta työmäärästä. Kuulostaa siltä, että meillä kaikilla on oikeastaan samat tavoitteet. Haluan kiittää komissiota sekä esittelijää siitä, että he ovat painottaneet, että tavoitteena on lisätä kehitystä ja investointeja tämän alan pienissä ja keskisuurissa yrityksissä.
On yksinkertaisesti outoa, etteivät pienet ja keskisuuret yritykset ole tyytyväisiä direktiiviin näistä tavoitteista huolimatta. Miksi ne eivät riemuitse ja ylistä direktiiviehdotusta niiltä pyydetyissä kannanotoissa? Miksi pienet ja keskisuuret yritykset eivät vaadi, että panemme direktiivin täytäntöön yhdellä kertaa? Mikseivät kaikki ohjelmistoteollisuuden keksijät vaadi, että otamme direktiivin käyttöön pikavauhtia? Miksi ne toimivat lähestulkoon päinvastaisella tavalla?
Tämän antaa nähdäkseni joka tapauksessa aihetta jossain määrin epäillä, teemmekö tosiasiassa niin kuin sanomme tekevämme. Direktiivin näennäisenä tarkoituksena on varmistaa oikeuksien säilyminen. Oikeuksien säilyttäminen tällä alalla tai kenties suojautuminen sitä vastaan, että muut väittävät, että heidän oikeuksiaan loukataan, on kuitenkin niin kallista, ettei tämä ilmeisestikään ole niille sopiva etenemistapa. Tämäntyyppiset oikeustapaukset maksavat noin miljoona euroa, eivätkä pienet ja keskisuuret yritykset voi olla varsinaisina osallisina niissä.
Sanomme, ettemme aio laajentaa olemassa olevia säännöksiä. Se kuulostaa mielestäni viisaalta varsinkin, kun Euroopan patenttiyleissopimuksessa korostetaan, ettei ohjelmistoja voida patentoida. Pitäkäämme siksi kiinni siitä. Meillä on itse asiassa nyt oikeuksia. Euroopan patenttiyleissopimus tarjoaa meille oikeusperustan. Euroopan patenttivirasto on lisäksi hitaasti ja vähitellen laajentanut toiminta-alaansa. Jos nyt laillistamme tämän toiminta-alan laajennuksen, etenemme itse asiassa väärään suuntaan. Meidän pitäisi edetä suuntaan, jossa yhä useammin vaaditaan patentteja ohjelmistoille, mutta ei puhtaille ohjelmistoille. Kysymykseni kuuluukin: miten puhdas ohjelmiston täytyy olla ollakseen puhdas? Tähän kysymykseen en ole onnistunut saamaan selkeää vastausta. Ehkäpä juuri tällaiset kysymykset pitäisi selvittää, ennen kuin ryhdymme lopullisiin toimiin tällä alalla.
Haluan antaa virikkeitä keskustelulle. Suositan todellakin, että otamme huomioon myös epäilevät kannat ja että kuuntelemme, mitä sanottavaa Euroopan pienillä ja keskisuurilla yrityksillä on tästä asiasta.

Echerer (Verts/ALE).
Hyvät kollegat, pyrin puhumaan lyhyesti ja yritän olla ylittämättä puheaikaani sekä toistamatta jo mainittuja asioita. Totean siksi aluksi, että kannatan täysin ja varauksettomasti sitä, mitä kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan esittelijä Rocard sanoi. Sekä minä että ryhmäni kannatamme direktiivin suuntaviivoja, aivan kuten jäsen Frahm jo totesi.
Halusitte luoda oikeusvarmuuden, ja niin haluamme mekin. Komissio sanoo kuitenkin kovat sanat direktiivin vastustajille ja arvostelijoille. Komission jäsen Bolkestein, kuulin sanoissanne melkein uhkauksen! Kukaan meistä ei puhu ohjelmistojen patentoitavuudesta. Puhumme ohjelmistoihin perustuvista tietokoneella toteutetuista keksinnöistä. Väitätte, että direktiivin vastustajat - toistan: direktiivin arvostelijat - ovat aloittaneet hyvin äänekkään ja toisinaan jopa henkilökohtaisen kampanjan, joka perustuu puolitotuuksiin ja harhakäsityksiin. Olemme pyrkineet itse asiassa välttämään valtavaa edunvalvontaa ja etsimään puolueettomia oikeustieteilijöitä, jotka voisivat selvittää meille tätä erittäin monimutkaista asiaa. On kuitenkin eräs aivan yksinkertainen kysymys, johon en ole vielä kuullut teidän vastaavan. Jos vain yksi pikkuosa tietokoneella toteutettuun keksintöön sisältyvää ratkaisua - ohjelmistohan koostuu monista ratkaisuista - on patentoitu, se on patentoitu, eikä sitä voida käyttää vapaasti. Kuten jäsen Manders totesi, tässä ollaan tekijänoikeuksien ja patentoitavuuden rajalla. Se on vaikea ongelma, ja luulen, että meidän päätöksemme perustuvat teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan lausunnossa esitettyihin ehdotuksiin. Arvoisa komission jäsen Bolkestein, "meillä" tarkoitan kyseisen valiokunnan kriittisiä jäseniä, jotka haluavat omaksua saman lähestymistavan kuin te mutta kehittää sitä ehkä hieman pitemmälle ja ajatella sen loppuun asti. Kuten monet oikeustieteilijät ovat selittäneet, tällä direktiivillä ei mahdollisesti enää pystytä luomaan oikeusvarmuutta. Se saattaa sulkea joitakin oikeudellisia aukkoja mutta avaa samalla uusia. Hyvät kollegat, olkaamme kerrankin rehellisiä. Me kaikki tiedämme markkinoiden realiteetit. Tiedämme, että joku voi halutessaan käyttää patenttia määräävän markkina-aseman välineenä ja jopa aseena kilpailijoitaan vastaan. Meidän on mietittävä hyvin tarkkaan, miten voimme suojella sekä investointeja että innovaatiota tällä alalla.
Meillä on tekijänoikeuksista annettu direktiivi vuodelta 1991; ehkäpä meidän olisi pitänyt tarkistaa sitä. Ehkä siinä on kohtia, joita voidaan ajantasaistaa oikeudellisessa mielessä. Jos olisimme tehneet loppupäätelmämme Euroopan patenttiyleissopimuksen pohjalta, olisitte saanut täyden tukeni. Uskon kuitenkin, että tarkistukset auttavat asiaa. Lopuksi mainitsen asiasta, joka ei suinkaan ole merkityksettömin, eli siitä, että Euroopan patenttivirasto ja epäoikeudenmukaiset patentit, joita on kenties myönnetty tai joita myönnetään jatkossa, kuuluvat pääaisassa sopimuksen allekirjoittaneiden valtioiden vastuualueeseen. On hienoa, että Eurooppa osoittaa tässä asiassa vastuuntuntoa, mutta patenttiyleissopimukseen perustuva ensimmäinen askel olisi riittänyt. Sen jälkeen olisimme voineet pohtia asiaa lisää.

Mussa (UEN).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tietotekniikka on kaikkien maailman valtioiden tulevan kehityksen selkäranka, ja se perustuu tekniikkaan - eli laitteisiin - ja tieteeseen - eli ohjelmistoihin.
Tällä hetkellä kaikkia teknisiä keksintöjä suojellaan niiden patentoitavuudella, mutta ohjelmistojen kehitys lisää tekijänoikeuksia, joilla suojellaan teollis- ja tekijänoikeuksia. Selventääkseni asiaa esitän vastaavan esimerkin musiikin alalta. Elektroninen tietokone on väline, jota käytetään musiikin tuottamiseen. Se ei koostu nuoteista vaan koodeista ja komennoista, jotka vuorottelevat kehittäjän laatimien rytmien ja sekvenssien kanssa ja saavat aikaan erilaisia toimintoja ja tuloksia. Mitä musiikille tapahtuisi, jos jonakin päivänä voitaisiin patentoida sävelkulkuja, sointuja, trillejä ja kaikkea muuta, joka tekee klassisesta musiikista niin rikkaan ja jännittävän?
Tietotekniikalla olisi sama kohtalo: patenteilla suojeltaisiin jokaista käskyä, jokaista koodi- ja algoritmisekvenssiä, ja markkinat muuttuisivat rajoitusten viidakoksi. Jos kaikki olemassa olevat patentit pitäisi todentaa, ohjelmistojen kehitys vähenisi, rajoittuisi ja estyisi yhä enemmän, koska kaikkien pienten ja keskisuurten yritysten sekä ohjelmoijien olisi pakko ostaa oikeuksia tai lisenssejä ja heidät todellakin työnnettäisiin pois markkinoilta.
Maalauksen tai kirjan tekijänoikeuksia ei suojella patentoimalla aihetta tai motiivia vaan takaamalla, että sen jakelu tapahtuu tekijänoikeuslainsäädännön mukaisesti. Muita innostetaan näin tuottamaan kopioiden sijasta samankaltaisia alkuperäisteoksia, jotka ovat mahdollisesti alkuteosta parempia tai joissa alkuteosta tulkitaan erilaisten tai kiinnostavampien mallien avulla.
Euroopan markkinoiden kaltaisilla laajenevilla markkinoilla, jotka ovat avoimia vilkkaan kritiikin ja mielikuvituksen uusille ulottuvuuksille, ei voida suostua uusiin säännöksiin, jotka tosiasiassa estävät Euroopan kansakuntien kehitystä.
Olemme vahvasti sitä mieltä, ettei McCarthyn mietintöä voida hyväksyä, sillä se olisi vakava uhka tekniikan kasvulle ja kehitykselle, jotka edellyttävät ihmishengen ja -mielen vapautta.

Andersen (EDD).
Arvoisa puhemies, olen koulutukseltani arkkitehti ja olen työskennellyt koko ikäni arkkitehtina. Tässä tapauksessa ongelma on samanlainen kuin ongelma, joka syntyisi, jos patentit otettaisiin käyttöön omalla alallani. Kuvitellaanpa, että esimerkiksi portaita patentoitaisiin siten, että jatkossa tarvittaisiin hyväksyntä ja pitäisi ostaa lisenssi, ennen kuin voitaisiin suunnitella talo, jossa on portaat. Tavallaan se olisi oikein hyvä asia, koska silloin meillä ei olisi näitä karmeita pilvenpiirtäjiä. On kuitenkin groteski ajatus, että joku kollegani tai jokin alani suuri yritys voisi estää kaiken kehityksen. Tekijänoikeuslailla on luonnollisesti suojeltu suunnittelu- ja arkkitehtityötäni siten, ettei työtäni voida plagioida.
Tämä pätee oikeastaan myös ohjelmistoihin ja kaikkeen muuhunkin taiteelliseen toimintaan, jota voidaan luonnollisesti verrata ohjelmistojen suunnitteluun, jossa varsinaista suunnittelutyötä suojellaan tekijänoikeuslailla. Ohjelmistopatenttien salliminen EU:ssa vaikuttaisi kielteisesti kuluttajiin, pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, avoimen lähdekoodin kannattajiin sekä alan innovaatioon. Vain tavallista naiivimmat voivat uskoa, että innovaatiota edistettäisiin EU:ssa antamalla yhdysvaltalaisen yrityksen patentoida tanskalaisten æ-, ø- ja å-erikoiskirjainten käyttö verkkonimissä tai että olisi pienten ja keskisuurten yritysten edun mukaista, jos niiden olisi investoitava patentteihin liittyviä oikeudellisia asioita käsittelevään yksikköön, ennen kuin ne voisivat alkaa kehittää tuotettaan. Erityisohjelmistoja tai ohjelmistoja sellaisenaan ei pidä patentoida jatkossa.

Cappato (NI).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää ja komissiota työstä, jota he ovat tehneet kaikista vaikeuksista huolimatta. Lista Boninon radikaalijäsenet äänestävät niiden tarkistusten puolesta, joissa pyritään rajoittamaan ohjelmistojen patentoitavuuden marginaalia, ja koko ehdotusta vastaan, ellei keskeisiä tarkistuksia hyväksytä. Miksi? Siksikö, ettemme kenties pidä yhteisön tason yhdenmukaistamista tarpeellisena? Ei missään nimessä. Tuemme komission jäsentä ja esittelijää ja yhdymme heidän huomautuksiinsa siitä, että Euroopan patenttivirasto on todellakin vastaanottanut tuhansia ohjelmistopatenttihakemuksia.
Kun Euroopan patenttiyleissopimuksen perusajatusta ja sanamuotoa on rikottu näin räikeästi, oli, olisi ja on välttämätöntä selkeyttää asiaa ja vahvistaa, etteivät ohjelmistot ole patentoitavissa. Koska on vaikeaa erottaa toisistaan varsinaisten ohjelmistojen patentoitavuus ja ohjelmistojen patentoitavuus tietokoneella toteutetun keksinnön osana - mikä tarkoittaa, että olemme vaarassa joutua sekasortoiseen tilanteeseen - ratkaisu on nähdäkseni hyvin selvä: jos ohjelmisto on oleellinen osa keksintöä, tällöin voidaan patentoida keksintö mutta ei ohjelmistoa. Tämä on kuitenkin jo mahdollista sellaisten lakien nojalla, jotka koskevat tietokoneella toteutettuja keksintöjä, jotka on määritelty sellaisiksi.
Ohjelmistot eivät ole patentoitavissa tietystä erityisestä syystä. Syy on sama kuin maatemaattisten kaavojen, teoreemojen, musiikillisten kaavojen ja sinfonioiden kohdalla: ne kaikki ovat osa ajatuskokonaisuutta, ajatusten järjestelmää ja niiden muuntamista. Tiedämme, että lukemattomat eri ohjelmointikieliä käyttävät ohjelmoijat voivat muuntaa ohjelmiston suorittaman tehtävän lukemattomiksi erilaisiksi koodeiksi. Tämä tekee ohjelmistojen patentoinnista vaarallisen ja vielä vaarallisemman, jos patentin on tarkoitus olla voimassa 20 vuotta, joka on eräänlainen geologinen kausi ohjelmistojen kehityksessä. Itsenäisillä ohjelmoijilla ja ohjelmoijilla ylipäänsä olisi nyt lupa käyttää vuonna 1983 tietokoneohjelmistojen varhaishistoriassa patentoitua toimintoa. Tämä on se vaara.
Meidän ei olisi ollut nähdäkseni välttämätöntä uskaltautua monimutkaisten kaavojen alalle erotellaksemme toisistaan varsinaiset ohjelmistot ja ohjelmistot osana tietokoneella toteutettuja keksintöjä. Olisi riittänyt, kun olisimme pitäneet tietokoneella toteutetut keksinnöt patentoitavissa ja varmistaneet ohjelmistojen patentoitavuuden estävien säännösten noudattamisen, mikä tarjoaa joka tapauksessa tekijänoikeussuojan.
Kannatamme näin ollen erityisesti niitä tarkistuksia, joissa käsitellään yhteentoimivuutta ja luonnonvoimien tarvetta, jotta ohjelmistoa voidaan pitää keksintönä. Emme voi mielestäni nyt hyväksyä ehdotusta, sillä muutoin kukin jäsenvaltio toimii omalla tavallaan. Meidän on pyrittävä tekemään parhaamme tässä asiassa. Lisäksi katson, että asiasta oman mielipiteensä ilmaisseiden satojentuhansien henkilöiden osuutta olisi pidettävä demokraattisena osallistumisena eikä suinkaan haittana.

Fiori (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, täytyy myöntää, että tänä aamuna käsittelemämme aihe on ollut mielestäni kaikkein vaikeimpia tällä istuntokaudella käsitellyistä monista aiheista, ja myönnän, että esittelijä McCarthy on tehnyt valtavasti töitä.
Minulla ei ole kaikkia vastauksia, ja ymmärrän, että komission on puhuttava tästä asiasta, kuten komission jäsen Bolkestein totesi selvästi. Esitän kuitenkin muutaman yleisluonteisen huomautuksen. Ensimmäiseksi totean, että lähtökohtanani on, että käsittelemme asiaa, jossa oikeudellisen suojan määrittäminen ja näin ollen tietokonenäkökohtien muuntaminen oikeudellisiksi näkökohdiksi ja käsitteiksi voi jo itsessään olla erittäin monimutkaista.
Toinen asiani on, että joudumme pakostakin käsittelemään mutkikasta kansainvälistä lainsäädäntökehystä, ja jos tarkastelemme, mitä tapahtuu Euroopassa ja etenkin Yhdysvalloissa, patenttijärjestelmässä näyttää olevan hyvin paljon rajoituksia, ennen kaikkea hyvin monia käytännön rajoituksia. Vaikka direktiivissä onkin vielä parantamisen varaa, siinä on mielestäni käsitelty Euroopan unionia koskevaa merkittävää poliittista kysymystä. Meidän on pysyttävä erillään Yhdysvaltojen kannoista, ja meidän on kenties saatava tärkeimmät talouskumppanimme vakuuttuneeksi siitä, että ohjelmistojen oikeudellisen suojan kaikkia näkökohtia on yhdenmukaistettava eri muodossa kuin nykyisin. Meidän ei tarvitse aloittaa sitä tyhjästä, sillä jo TRIPS-sopimuksissa on määritetty selkeästi ominaispiirteet, joihin patentit perustuvat. Meidän on siksi vaadittava, että ohjelmistopatentteja myönnetään vain vankoin perustein - tässä emme saa antaa periksi. Yhdysvalloissa on jätetty poikkeuksellisen paljon ohjelmistopatenttihakemuksia, ja Euroopan unionissa niitä on luultavasti aivan yhtä paljon. Tämän perusteella on selvää, ettei kyse ole todellisesta keksinnöllisestä toiminnasta ja ettei meillä ole varaa myöntää patenttia kaikentyyppisten hakemusten perusteella. Koska patenttihakemukset lisääntyvät hillittömästi, arkistojen avulla on sitä paitsi täysin mahdotonta selvittää perusteellisesti, johtaako hakemus todella uuteen keksintöön.
Joitakin oikeudellisia näkökohtia voitaisiin luonnollisesti parantaa; jotkin seikat ovat esimerkiksi ristiriidassa direktiivin 91/250/ETY kanssa. Olisimme tietenkin voineet tarkastella Euroopan patenttiyleissopimuksen 52 artiklaa enemmän oikeudellisesta näkökulmasta, sillä yksi asia on varma: meidän on pakko palata tähän asiaan, koska - kuten monet parlamentin jäsenet ovat todenneet - kehitys on niin nopeaa, että Euroopan unionin on sovittava menettelytavasta muutaman vuoden kuluessa, ja silloin meillä on mahdollisuus tarkistaa kantojamme.

Gebhardt (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, lainsäädäntötyöhömme kiinnitetään julkisuudessa harvoin näin paljon huomiota näin varhaisessa vaiheessa kuin nyt McCarthyn mietintöön. Se ei varmastikaan helpottanut hänen vaativaa työtään mutta sai aikaan todellisen informaatio- ja argumenttitulvan. Monet niistä olivat esittelijälle sekä meille kaikille tärkeitä ja erittäin informatiivisia. Alusta alkaen oli tosin selvää, että suuri määrä paperia joutaa roskakoriin.
Intensiivinen työskentelymme sekä se, että asianosaiset ovat seuranneet työtämme tiiviisti, johtivat sopuratkaisuun, jota kehotan kannattamaan ja joka näkyy ryhmäni esittämissä tarkistuksissa. Sopuratkaisun tarkoituksena on pelastaa meidät 2 ja 4 artiklaan sisätyvistä sudenkuopista. Näissä artikloissa uusi kriteeri "lisäys tekniikan tasoon" mahdollistaa ohjelmistojen patentoitavuuden.
Hyvät kollegat, tämä oikeudellinen aukkotilanne on nyt jotakuinkin paikattu. Olisin kieltämättä halunnut saavuttaa vielä enemmän, ja ennen kaikkea pienet ja keskisuuret yritykset toivoivat enemmän. Emme tehneet mielestäni riittävän selväksi etenkään sitä, ettemme halua vain rajoittaa ohjelmistopatentteja. Emme itse asiassa halua myöntää niitä jatkossa enää lainkaan. Ohjelmistopatentit nimittäin hankaloittavat etenkin pienten ja keskisuurten yritysten toimintaa, ja olemme aina luvanneet tarjota niille erityistä suojelua ja tukea. Toisin sanoen ohjelmistojen patentoijien toiminta hyödyttää suuryrityksiä mutta ei kaikkein älykkäimpiä. Lähettäkäämme siksi selkeä viesti, jossa mennään sopuratkaisua pidemmälle. Älkää hyväksykö ohjelmistojen patentointia!

Boogerd-Quaak (ELDR).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, olen samaa mieltä jäsenten Rocardin ja Cappaton sekä muiden kollegojen kanssa, joiden mielestä varsinaisia ohjelmistoja ei pidä patentoida. Euroopan patenttiyleissopimuksen 52 artiklan mukaan ohjelmistot eivät sellaisenaan ole patentoitavissa, ja kyseisessä artiklassa todetaan, ettei ideoita ja teorioita voida patentoida. On oltava kyse teknisestä keksinnöstä, ja tämä on meidän kaikkien kohtaaman ongelman ydin. Se on myös direktiivin ydin. Euroopan patenttivirasto totesi taannoin, että kaikki tietokoneessa käytettävät ohjelmat luokitellaan teknisiksi. Tällä hetkellä soveltamiensa käytänteiden mukaisesti patenttivirasto on myöntänyt jo yli 30 000 patenttia, joista monet eivät ole tosiasiassa lainvoimaisia. Jäsen Rocard huomautti perustellusti, että luonnonvoimiin perustuvan keksinnön ja ihmisjärjen tuottaman tuotteen välillä on tietty ero. Tästä syystä meidän on mielestäni kannatettava tiettyjä myös teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa esitettyjä tarkistuksia sekä kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnassa aiemmin esitettyjä tarkistuksia. Niissä tiukennetaan määritelmää nähdäkseni siten, ettei ohjelmistoja sinänsä voida patentoida. Äänestän direktiiviä vastaan, ellei näitä tarkistuksia hyväksytä.
Pienet ja keskisuuret yritykset sekä avoimen lähdekoodin kannattajat ovat melko huolissaan. Inhimillinen tietämys ja sen levittäminen on tärkeä vapaus, joka meidän on säilytettävä Euroopassa. Se on tehtävä jo ihmisarvon takia, mutta ei pelkästään sen vuoksi. Meistä tulee vieläkin kilpailukykyisempiä kuin Yhdysvalloista, ja direktiivillä on estettävä kokonaan Yhdysvaltojen tilanteen syntyminen Euroopassa. Toivon siksi, että monet teistä äänestävät tämän periaatteen mukaisesti, jotta saamme toimivan direktiivin.

Caudron (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämänaamuinen keskustelu käydään sekasortoisen kauden jälkeen, jona tietokoneiden käyttäjät ja keksijät ovat suojelleet kynsin ja hampain oikeuttaan erilaisuuteen, vapauteen ja luovuuteen.
Tämän keskustelun ydinasia on patentoitavuus etuineen (kun patentti perustellusti suojelee keksijää) ja suurine haittoineen, jotka johtuvat usein nuorten keksijöiden vahingoksi muodostuvista konservatiivisista monopoleista. Kannatan itse edelleen tätä suuntausta, jossa on nähdäkseni sama lähtökohta kuin kaikissa vaihtoehtoisissa suuntauksissa, joissa taistellaan aiempaa suopeamman ja vähemmän kaupallisen yhteiskunnan puolesta.
Keskustelun avauksesta lähtien olemme ottaneet onnistuneesti esittäneet tarkistuksia, jotka parantavat oleellisesti alkuperäistä ehdotusta. Suunta on oikea, kun tunnustamme, että tietokoneella toteutetulla keksinnöllä on oltava teollista käyttöä, jotta se voidaan patentoida. Meidän ei tarvinnut täsmentää, ettei patentteja voida myöntää pelkille tietokoneohjelmille. Emme voi kuitenkaan jättää huomiotta esiin tuotuja pieniä merkityseroja emmekä liiallista epämääräisyyttä. Silläkin uhalla, ettei näistä tarkistuksista äänestetä tai ettei niitä ei äänestyksen jälkeen sisällytetä tekstiin, meidän on tässä vaiheessa keskustelua todettava, ettei kaikkia ongelmia ole missään nimessä ratkaistu.
Aion olla siksi tarkkaavainen äänestyksessä ja olen valmis äänestämään direktiiviehdotusta vastaan, jos parannukset osoittautuvat pelkäksi kosmeettiseksi yritykseksi kätkeä suurten yritysten yliote luovista ihmismielistä. Tässä mielessä kiristykseltä kuulostava komission jäsenen Bolkesteinin viimeinen lause ei hälvennä voimakkaita epäilyjäni.

MacCormick (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, monilla tarkistuksilla - ja tietenkin kaikilla ryhmäni allekirjoittamilla tarkistuksilla - pyritään selvästi ja suoraan estämään pieninkin lipsuminen tästä direktiivistä varsinaisten tietokoneohjelmistojen patentointiin. Tämä on meille erittäin tärkeää.
On aivan selvää, että valtaosa teollis- ja tekijänoikeuslainsäädännöstä, joka suojelee tietokoneohjelmistoja ja jättää patentit muihin tarkoituksiin, toimii hyvin ohjelmistoteollisuuden ja tietokoneohjelmistoja kehittävien luovien henkilöiden näkökulmasta. Sekä esittelijä McCarthy että komission jäsen Bolkestein ovat tästä kanssani samaa mieltä. Kukaan ei halua lipsumista, joka johtaa varsinaisten ohjelmistojen patentointiin.
On vaarana, että ohjelmistoelementin sisältäviä todellisia keksintöjä ei suojeltaisi riittävästi ilman uutta direktiiviä. Olkoon näin, mutta silloin todistustaakka on komissiolla; sen on osoitettava meille, mitkä parlamentin ehdottamista tarkistuksista suojelisivat meitä liikaa havaitsemaltamme vaaralta ja mitkä niistä suojelisivat liian vähän vaaralta, jonka komission jäsen haluaa välttää, nimittäin siltä, ettei "todellisia" keksintöjä voitaisi patentoida riittävästi Euroopan unionissa.
Ne meistä, jotka haluavat direktiiviin muutoksia, pyrkivät estämään lipsumisen pelkkiin ohjelmistopatentteihin. Se olisi todellinen katastrofi. Meitä on painostettu voimakkaasti tässä asiassa, mutta meitä on painostettu voimakkaasti siksi, että meillä on erittäin paljon kyvykkäitä, työteliäitä äänestäjiä, jotka katsovat mainitsemani lipsumisen vaarantavan heidän toimeentulonsa. Meidän on varmistettava, että tällä keskustelulla ja huomisella äänestyksellä - esittelijä McCarthy on työskennellyt erittäin ahkerasti mietintönsä parissa - voidaan todellakin estää tällainen lipsuminen kokonaan ja suojella sitä, mitä komission jäsen Bolkestein haluaa suojella aiheuttamatta vaaraa, josta äänestäjämme ovat valistaneet monia meistä.

Van Dam (EDD).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, meidänkin lähtökohtanamme on, ettei patentti ole mielestämme oikea tapa suojella tietokoneella toteutettuja keksintöjä. Tekijänoikeudet ovat toistaiseksi tarjonneet niille asianmukaisen suojan. Myöntämällä tämän alan patentteja saatamme todellakin estää innovaation ja saattaa pienet ja keskisuuret yritykset epäsuotuisaan asemaan, kuten toiset ovat jo huomauttaneet.
Euroopan patenttiviraston käytännöissä on valitettavasti menty oikeastaan tämän keskustelun ohi. Virasto on myöntänyt jo vuosia niin kutsuttuja ohjelmistopatentteja, jotka on saatettu jo voimaan myös kaikkein korkeimmalla kansainvälisellä tasolla.
Nyt käsiteltävänämme oleva ehdotus on todellakin eräänlainen hätätoimenpide, jolla patenttien myöntäminen on tarkoitus pitää Euroopassa tietyissä rajoissa. Minusta se on ymmärrettävää. On vain mietittävä, onko siitä enää mitään hyötyä. Euroopan patenttivirasto on myöntänyt jo 30 000 patenttia sellaisten säännösten nojalla, joissa mennään nyt esillä olevaa direktiiviehdotusta pitemmälle. Siltä osin tämä direktiivi tulee liian myöhään.
Myönteistä on se, että direktiivillä yhdenmukaistetaan ja selkeytetään jäsenvaltioiden tilanteita. Se ei kuitenkaan poista vaaraa, että pienet, innovatiiviset yritykset jäävät suurten monopolien jalkoihin. Tämä on patenttijärjestelmän ominaispiirre. Tiedämme sen varsin hyvin. Meistä on siksi ikävää, että komissio ja esittelijä sivuuttavat tämän seikan vaitonaisesti. Se osoittaa, etteivät he tunne yhteenkuuluvuutta Euroopan pienten ja keskisuurten yritysten kanssa, vaikka ne ovat taloutemme selkäranka.

Gollnisch (NI).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, mistä tässä on pohjimmiltaan kysymys? Kyse on pohjimmiltaan tietokonealan keksinnöistä johtuvien teollis- ja tekijänoikeuksien suojelusta. Käytössä on kaksi keskenään ristiriitaista oikeudellista menettelyä: patentointi ja tekijänoikeudet. Arvoisa komission jäsen, parlamentin ylivoimainen enemmistö nähdäksemme katsoo, että tekijänoikeudet ovat suojelun perusmuoto. Kun toimittajat tai kirjailijat tietävät, että heidän tekstiään suojellaan tekijänoikeuksin, he eivät voi väittää käyttämänsä kielen syntaksia, morfologiaa, sanastoa ja kielioppia omakseen. Näin on oltava myös ohjelmistojen kohdalla, sillä niissäkin käytetään kieltä.
Arvoisa komission jäsen, vastasitte erittäin aggressiivisessa ja jopa pelottavassa puheenvuorossanne direktiiviehdotukseenne kohdistuvaan kritiikkiin toteamalla, etteivät ohjelmistot sellaisenaan ole patentoitavissa. Ette saa kuitenkaan pitää ihmisiä idiootteina. Direktiivinne voi olla jopa monitulkintainen, koska 2 a artiklassa esittämänne tietokoneella toteutetun keksinnön määritelmää voidaan aivan yhtä hyvin soveltaa ohjelmistoihin. Direktiiviehdotuksen 4 artiklassa näytätte toki rajoittavan keksintöjen patentoitavuutta ja asetatte edellytykseksi, että "sitä voidaan käyttää teollisesti". Olette kuitenkin varoneet tarkkaan määrittelemästä tätä käsitettä. Me kaikki tiedämme, että Yhdysvaltojen monikansalliset yhtiöt ovat onnistuneet patentoimaan niinkin triviaaleja asioita kuin yhden painikkeen klikkaamisen näytöllä olevan ikkunan sulkemiseksi tai sen, että käyttäjälle ilmoitetaan äänimerkillä uudesta sähköpostiviestistä, tai jopa värin käytön tarkistettavassa tekstissä olevien korjattavien sanojen alleviivauksessa - ja tekstin tarkistusta voidaan käyttää teollisesti typografiassa tai painamisessa. Mainitsen myös sähköisessä kaupankäynnissä käytettävän elektronisen "ostoskorin". Nuoret keksijät ovat onnistuneet patentoimaan jopa kotivaltioni edellisen hallituksen käyttöön ottaman 35-tuntisen työviikon.
Miksi parlamentille sitten esitetään tällainen teksti? Eikö siinä oteta lainkaan huomioon Euroopan patenttiviraston etuja, sillä sen rahoitushan riippuu myönnettyjen patenttien määrästä? Arvoisa komission jäsen, totuus on se, että tässä oli tehtävä strateginen valinta: oli joko seurattava Yhdysvaltojen monikansallisten yhtiöiden patentointikäytäntöä - näytätte lähteneen tälle tielle - tai suojeltava eurooppalaisen lainsäädännön erityispiirteitä ja estettävä väärin käytettävien patenttien vaikutukset. Ette selvästikään ole päätyneet jälkimmäiseen vaihtoehtoon, ja lienee syytä päätellä, ettei direktiivinne sovi yhteen eurooppalaisten keksijöiden oikeutettujen vaatimusten kanssa.

Harbour (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, en muista minkään parlamentin esityslistalla olleen keskeisen direktiivin saaneen koko oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan jäsenyyteni aikana näin paljon huomiota. Toivon, että tämä suuntaus jatkuu. Mietinnön käsittely järjestettiin itse asiassa niin aikaisin, etten ollut täällä ajoissa, ja pyydän anteeksi sekä komission jäseneltä että esittelijältä, etten ollut kuuntelemassa heidän puheitaan.
Olen kuunnellut kiinnostuneena, mitä sanottavaa parlamentin jäsenillä on ollut, ja tässä vaiheessa keskustelua haluaisin tarkastella, mistä mietinnössä on oikein kyse. Tavoitteenamme on saada aikaan maailman dynaamisin ja kilpailukykyisin osaamiseen perustuva talous. Patentit ovat välttämätön osa sitä. Muistutan teille kaikille ja jokaiselle tätä keskustelua kuuntelevalle, että sadattuhannet, ehkä miljoonat ihmiset työskentelevät eri puolilla Euroopan unionissa patentilla suojeltujen keksintöjen parissa. Patentoitavuus on vilkastuttanut investointeja, joilla näitä keksintöjä kehitetään tuotteiksi, joita maailmassa halutaan ostaa. Puhumme nyt järjestelmästä, joka aivan oikeutetusti edistää investointia kaikilla aloilla.
Asian käsittely on ollut meille ongelmallista osittain siksi, että monet esiin otetut asiat koskevat yhtä tiettyä luovuuden suuntausta: tietokoneohjelmien osien suunnittelua. Patenteilla on oikeastaan tarkoitus suojella todellista keksintöä, uutta tapaa tehdä jotakin, jota voidaan käyttää teollisesti, kuten direktiivissä todetaan. Haluan muistuttaa kollegoille, että kun hakee patenttia ja saa sen, kaikkien yksityiskohtien ei tarvitse sisältyä patenttiin.
Nykyään lähes kaikki tekniset ja teolliset keksinnöt edellyttävät jonkinlaista tietokoneavusteista toimintaa. Miksi meidän pitäisi evätä suojelu tämän alan keksintöjen parissa työskenteleviltä? Komissio on tehnyt vakuuttavaa työtä, joka perustuu mittavaan tutkimukseen siitä, että tarvitsemme johdonmukaisen kehyksen voidaksemme varmistaa, että ihmiset tietävät mahdollisuutensa saada patentteja tämäntyyppisille keksinnöille. Lisäksi he tietävät, etteivät he voi saada patentteja triviaalisille liiketoimintaprosesseista koostuville keksinnöille, joita ei saa missään tapauksessa patentoida, ja että heitä estetään hakemasta tällaisia patentteja.
Tiedämme, että se on vaikeaa, minkä vuoksi olemme kiistelleet sanamuodosta. Jäsen McCarthy onkin tehnyt mainiota työtä direktiivin esittelijänä. Hän on koko ajan oivaltanut direktiivin merkityksen osaamiseen perustuvassa taloudessa ja saanut meidät tarkastelemaan keinoja parantaa tätä työtä. Hän ei ole antanut ympärillään olevan hälinän häiritä.
Toivon, että kannatatte direktiiviä sekä oikeudellisten asioiden valiokunnan tarkistusten yleislinjauksia. Muitakin tarkistuksia on esitetty, mutta toivon, että hylkäätte joidenkin esittämät hankalat ja vaikeatajuiset ehdotukset, jotka vain huomattavasti vaikeuttavat keksijän elämää. Meidän on edistettävä nyt innovaatiota ja luovuutta eikä mitään muuta.

Berenguer Fuster (PSE).
Arvoisa puhemies, tämä on poliittinen elin, ja poliittisena elimenä parlamentin, samoin kuin komissionkin, on mielestäni aivan ensin pohdittava, miksi tämä ehdotus on aiheuttanut niin paljon hälyä ja reaktioita.
Ei ole reilua häpäistä henkilöitä, jotka ovat siitä eri mieltä, eikä sanoa, että edunvalvontaryhmät ovat vastustaneet ehdotusta aggressiivisesti. Ainakin ne, joihin minä olen ollut yhteydessä - tietotekniikan yliopisto-opettajat, patenttialan ja teollisoikeuksien asiantuntijat sekä pienyritysten edustajat - ovat kuulostaneet pikemminkin huolestuneilta kuin aggressiivisilta. He ovat olleet huolissaan asioiden etenemistavasta ja keksintöjen mahdollisuuksien vaarantumisesta.
Ehdotuksen kannattajien mukaan tarkoituksena on vain yhdenmukaistaa kansallisten patenttivirastojen käytäntöjä alalla, jolla on tehty viime aikoina ristiriitaisia päätöksiä. Tämä pitää todellakin paikkansa. Arvoisa komission jäsen, sen sijaan ei ole totta tai ei ainakaan varmaa, että tällä direktiiviehdotuksella ratkaistaan ongelmat, jotka sillä on ilmeisesti tarkoitus ratkaista - meidän on vihdoin hyväksyttävä tämä järkevä epäily.
Koska niin on erittäin helppo tehdä, Euroopan patenttiviraston käytännössä, joka on ristiriidassa Euroopan lainsäädännössä perinteisesti omaksutun lähestymistavan kanssa, ollaan siirtymässä käytäntöön, joka muistuttaa hyvin paljon Yhdysvaltojen lainsäädännössä omaksuttua käytäntöä. Kaikki parlamentin jäsenet ja kaikki asiantuntijat tietävät, että Euroopan lainsäädännön mukaan keksinnön on oltava luonteeltaan teollinen, jotta se voidaan patentoida. Tämä tarkoittaa, että paitsi menetelmän myös lopullisen tuotteen on oltava teollinen, kun Yhdysvaltojen lainsäädännön mukaan riittää, että tuotteella on hyödyllinen käyttötarkoitus.
Tämä on mahdollistanut tiettyjä keksintöjä ja ohjelmistopatentteja. Pidämme siksi kiinni tästä kohdasta. Ei ole mitään järkeä väittää, että nämä ongelmat ratkaistaan oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietinnön ja komission ehdotuksen avulla, koska ne ratkaistaan kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnassa sekä teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa hyväksytyillä tarkistuksilla. Meidän on siksi erittäin vaikea kannattaa ehdotusta, ellei esimerkiksi teollisuusvaliokunnan ja kulttuurivaliokunnan ehdottamia tarkistuksia hyväksytä.

De Clercq (ELDR).
Pystymmekö me kaikki jatkossa vielä käyttämään tietokoneitamme maksamatta patenttioikeuksista? Tämä kysymys askarruttaa meitä kaikkia. Emme halua Yhdysvaltojen tilannetta, jossa patentteja voidaan myöntää yksinkertaisille tietokonekielille tai ohjelmistoille. Sen kuvailemisesta emme sen sijaan olekaan yhtä yksimielisiä. Olemme usein myös jääneet jälkeen todellisuudesta, mistä on osoituksena esimerkiksi Euroopan patenttiviraston käytäntö. Meillä ei ole siksi enää varaa lykätä tätä asiaa, vaan meidän on pyrittävä selvittämään kunnolla, mitä voidaan ja erityisesti mitä ei voida patentoida. Olen sitä mieltä, että teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan kannassa sekä kollegojeni Mandersin ja Plooij-van Gorselin esittämissä tarkistuksissa asiat on saatu oikeaan tasapainoon. Minkäänmuotoiset ohjelmat eivät nimenomaan ole patentoitavissa. Vain todelliset keksinnöt on voitava patentoida. Niihin on näin ollen sisällyttävä perusteellisesti suunniteltu tekninen prosessi, ja niitä on voitava käyttää teollisesti. Tällaiset keksinnöt eivät voida olla pelkkiä ajatuksia tai kieliä. Näin ollen on suojeltava tämän uuden teknisen prosessin sisältävää teknologiaa eikä sitä tosiasiaa, että sen käyttöön tarvitaan tietokonetta.

Fraisse (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, on paljon asioita, joita en ymmärrä. En ole esimerkiksi varma, ymmärränkö, miksi tämä direktiivi päätettiin laatia. Jos tämä on vain Euroopan patenttiviraston ja patenttihakemusten ongelma, lähtökohta on mielestäni todellakin melko yksipuolinen.
Täysin käsittämätöntä minusta on se, että Euroopan komissio, joka pyrkii kaikin keinoin estämään teollisuuden keskittymisen, ehdottaa teollisuuden keskittymisen tukemista - mikäli joihinkin asiantuntijoihin on uskomista. Tämä näyttää olevan ristiriidassa komission tavoitteiden kanssa.
En ymmärrä myöskään muistinmenetystä, joka on tapahtunut katastrofaalisen elävien organismien patentointia koskevan direktiivin yhteydessä. Kukaan ei tiedä, miten tämä direktiivi pannaan täytäntöön, ja sen lainvoimaisuus kyseenalaistetaan kaikkialla. Miten voidaan patentoida lehden solut, ellei itse lehteä patentoida? Ongelma on sama ohjelmistojen ja tekniikan tasoa lisäävien keksintöjen kohdalla. Oikeudellinen epävarmuus, joka liittyi elävien organismien patentointia koskevaan direktiiviin, tulee taas esiin ohjelmistojen, ohjelmien ja tekniikan tasoa lisäävien keksintöjen patentoitavuuden yhteydessä. Yritän löytää oikeat sanat, koska direktiivissä ei esitetä selkeää määritelmää keksinnölle, joka tuo lisäyksen tekniikan tasoon. Arvoisa komission jäsen, tämän epämääräisyyden vuoksi minusta on vaikeaa ymmärtää, mitä tässä asiassa on nyt tapahtumassa.
Jäsen Rocard viittasi 6 000-vuotiseen historiaan, mutta historia on mennyt biotekniikan alalla yhtä nopeasti eteenpäin kuin ohjelmistojen ja tietokoneidenkin aloilla. Pystymmekö seuraamaan näitä nopeita muutoksia, kun taloustieteilijät ennustavat, että kohtaamme monia ongelmia?
Farmaseuttisten tuotteiden alalla on kuulemma helpompaa todeta, mikä on keksintö, ja helpompaa määrittää, mille voidaan myöntää tekijänoikeudet tai patentti.
Ohjelmistojen kohdalla tämän määrittäminen on vielä äärimmäisen vaikeaa. Kustantajat ja opettajat pelkäävät, että tällainen direktiivi on uhka tietoon pohjautuvalle yhteiskunnalle, avoimuudelle ja tiedonlevitykselle. Luulin, että Euroopan komissio ja Eurooppa olivat asettaneet tällaisten uhkien estämisen yhdeksi tavoitteekseen. En ymmärrä, mitä oikein tapahtuu.

Dhaene (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, edunvalvonta on ollut voimakasta tämän mietinnön yhteydessä, koska todella paljon on pelissä. Ymmärrän sen oikein hyvin, ja yhdyn näihin huoliin. Direktiivillä tarkoitetaan luultavasti hyvää, mutta se on uhka lukuisille Euroopan pienille ja keskisuurille yrityksille, jotka ovat vaarassa menettää luovuutensa patenttien vuoksi. Nämä pienet ja keskisuuret yritykset toimivat yritysmaailman tiennäyttäjinä. Meidän on tuettava pieniä ja keskisuuria yrityksiä, koska ne saavat aikaan innovaatiota. Tämän innovaation avulla voimme säilyttää asemamme maailmanlaajuisilla markkinoilla. Vastustamme direktiiviä, koska siinä säännellään liikaa. Tekijänoikeudet tarjoavat tällä hetkellä riittävän suojan. Meitä vihreiden ryhmän jäseniä moititaan usein siitä, että pistämme nenämme joka paikkaan. Tässä on nyt todiste, ettei se pidä paikkaansa. Yhdysvalloissa keskustellaan patenttilakien lieventämisestä, sillä niitä pidetään haitallisina. Miksi meidän siis pitäisi Euroopassa hyväksyä vanhentunut laki?

Oreja Arburúa (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan aluksi onnitella esittelijä McCarthya sekä meidän ryhmämme esittelijää Wuermelingia toimista, joita he ovat tehneet konsensuksen aikaansaamiseksi, sekä jäsen Wuermelingia hänen pyrkimyksistään selvittää mutkikasta ehdotusta ryhmällemme.
Tietokoneella toteutettujen keksintöjen suojeleminen patenteilla ei ole mikään uusi ongelma, ja kuten muut parlamentin jäsenet ovat todenneet, on tehtävä selväksi, ettei ole tarkoitus vahvistaa sääntöjä, jotka mahdollistavat tietokoneohjelmien patentoinnin, vaan laajentaa perinteisen patenttikäytännön soveltamisalaa tietokoneella toteutettuihin keksintöihin. Haluamme soveltaa nykyisiä patenttijärjestelyjä tietokoneella toteutettuihin keksintöihin.
On selvää, että meidän on ehdottomasti estettävä se, että keksintöjä patentoidaan pelkästään sillä perusteella, että niissä käytetään tietokonetta, kuten joissakin tarkistuksissa todetaan.
Soveltamisalan osalta haluan käsitellä tiettyä seikkaa, nimittäin yhteentoimivuutta. Ohjelmien yhteentoimivuus ja niiden välinen yhteys olisi jätettävä direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Tätä näkökohtaa on tarkasteltava uudelleen muutaman vuoden kuluttua.
Yksinomainen käyttöoikeus, joka laissa myönnetään patentin haltijalle, velvoittaa haltijan selittämään keksintönsä siten, että alan tavallinen asiantuntija ymmärtää sen. Tässäkin tapauksessa meidän on mielestäni painotettava tätä näkökohtaa ja velvoitettava patentin hakija antamaan riittävän selvityksen patentin kohteesta, ei ehkä tosin ennen lähdekoodin julkaisua, kuten jäsen Harbour huomautti. Se olisi kohtuutonta. Kuten olen jo todennut, tällä alalla on erityisen tärkeää velvoittaa hakijat kuvailemaan keksintöään.
Lopuksi totean, että monet ovat arvostelleet direktiiviehdotusta, ja olen muistuttanut, että ehdotuksella voidaan vahingoittaa pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Sovellamme nyt kuitenkin perinteistä patenttilainsäädäntöä pieniin ja keskisuuriin yrityksiin ja tiedämme, että patentit ovat lisänneet kasvua ja mahdollistaneet sen, että kaikentyyppiset yritykset - myös pienet - voivat harjoittaa tutkimusta ja investoida uuteen kehitykseen.
Kilpailemme nykyään maailmanlaajuisilla markkinoilla, joilla Yhdysvallat ja Japani kehittävät paljon patentteja ja keksintöjä. Emme saa jäädä jälkeen. Euroopassakin on säänneltävä mahdollisuutta rekisteröidä patentteja tietokoneella toteutetuille keksinnöille.

Ghilardotti (PSE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijää hänen tekemästään työstä, sillä tämä vaikuttaa minusta erittäin mutkikkaalta ja arkaluonteiselta aiheelta, minkä tämänaamuinen keskustelu on vahvistanut.
Kuten on jo todettu, ohjelmistoilla on tärkeä sija monilla teollisuudenaloilla, ja ne ovat perustavanlaatuinen luomisen ja ilmaisun muoto. Ohjelmistot ovat samalla erikoisteknologian ala ja perustavaa inhimillistä toimintaa: maailmassa on yli 10 miljoonaa ammattikehittäjää, ja kymmenet miljoonat henkilöt luovat ohjelmistoja.
Itsenäisillä ohjelmistokehittäjillä ja pienyrityksillä on keskeinen rooli alan innovoinnissa varsinkin Euroopassa. Euroopalla on johtava asema tietotekniikan alalla: 71 prosenttia avoimen lähdekoodin ohjelmistojen kehittäjistä työskentelee Euroopassa ja vain 13 prosenttia Yhdysvalloissa. Patentit eivät saa mahdollistaa tietojen ja taitojen ilmaisun, luomisen, levittämisen ja vaihdon välineiden monopolisointia, eivätkä ne saa jarruttaa tutkimuksen ja tiedon kehitystä.
Pelissä on todella paljon, koska kyse on sen varmistamisesta, että tutkimus ja innovaatio pysyvät jatkossakin vapaina ja - Lissabonin suuntaviivojen mukaisesti - kiihdyttävät tietoon pohjautuvan talouden kasvua, edistävät ohjelmistoihin perustuvaa innovaatiota ja keksintöjä kaikilla tasoilla. Niillä on myös vältettävä ohjelmistoja hyödyntävien tuotteiden tuotanto- ja kauppamonopoleja. Joitakin komission ehdotuksen keskeisiä kohtia on näin ollen muutettava ja parannettava, jotta säädöksellä edistetään siirtymistä selkeisiin ja tiukkoihin patentoitavuuden ehtoihin.
On puhuttu paljon teknisen tason lisäämisestä, teollisesta käyttökelpoisuudesta ja tietokoneella toteutetun keksinnön merkityksestä. Ohjelmistoon perustuvan patentoidun keksinnön teollista käyttöä koskevia ehtoja on laajennettava sekä tuotteeseen että menetelmään. Tämän vuoksi komission jäsen Bolkestein sanoi olevansa huolissaan siitä, että parlamentissa esitetyt tarkistukset hyväksytään. Omasta puolestani minun on taas todettava, että pelkään, ettemme voi hyväksyä nyt esillä olevaa ehdotusta, ellei tarkistuksia hyväksytä.

Figueiredo (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, tämänpäiväinen keskustelumme on äärimmäisen tärkeä paitsi Euroopan unionin ohjelmistojen kehittäjille myös kaikille tiedosta kiinnostuneille. Ehdottamalla tietokoneella toteutettujen keksintöjen patentoitavuutta komissio nimittäin pohjustaa inhimillisen tiedon patentoitavuutta. On sanomattakin selvää, ettei inhimillisestä tiedosta voi tulla syntymäoikeutta suurille monikansallisille yhtiöille, jotka ovat tässä tapauksessa jotakuinkin yhtä kuin Microsoft.
Tiedämme kaikki, ettei tällä direktiiviehdotuksella vastata ohjelmistoalan taloudellisiin, tieteellisiin eikä kulttuurisiin haasteisiin eikä myöskään edistetä innovaatiota, teknistä kehitystä eikä pk-yritysten etuja, mikä olisi välttämätöntä. Tiedämme, miten tärkeää on säilyttää ohjelmistojen vapaa hankinta ja tarjota julkiselle sektorille välineitä sisällön ja palvelujen kehittämiseksi, jotta ne voivat suojella yhteistä etua. Direktiiviehdotus on hylättävä, jotta tämä voidaan mahdollistaa ja jotta tutkijoiden ja ohjelmistojen tuottajien vahva vastarinta saadaan kuuluville. Toivon, että täysistunnossa lähetetään selkeä viesti hyväksymällä hylkäämisehdotus, jota kannatan ja jonka ryhmäni esitti.

Karas (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, on syytä kannattaa varauksettomasti direktiiviä, jossa säännellään patenttivirastojen ja patenttituomioistuinten yhdenmukaista lainsäädännön soveltamista, koska se on toimivien sisämarkkinoiden edun mukaista ja koska se estää kilpailun vääristymistä. Emme saa kuitenkaan unohtaa, että uusien ohjelmistojen kehitystä ei saa estää, ettei pk-yritysten asemaa saa vaikeuttaa, että meidän on luotava oikeusvarmuus ja että haluamme estää kilpailun vääristymisen jatkossa.
Olen suhtautunut jokaiseen kirjeeseen ja jokaiseen keskusteluun erittäin vakavasti. Pelot johtuvat osittain virheellisistä tulkinnoista. Osa arvostelusta perustuu Yhdysvaltojen realiteetteihin eivätkä direktiivin sisältöön. Yhdyn kuitenkin joihinkin perusteluihin. Euroopan patenttivirasto rikkoo EPAT:n, jäsenvaltioiden ja Euroopan patenttiyleissopimuksen lakeja.
"Lisäys tekniseen tasoon" on määritelty liian epämääräisesti. Tekniset ja älylliset keksinnöt on erotettava selvästi toisistaan. Kannatan siksi joitakin ystäväni Wuermelingin ja esittelijän ehdottamia tarkistuksia ja sopuratkaisuja. Kiitän lisäksi kollega Echereria hänen minulle toimittamistaan monista tiedoista ja materiaaleista. Kannatan joitakin jäsen Kaupin ehdottamia tarkistuksia, tarkistuksia 107 ja 108, joissa "tekninen ala" määritellään selkeästi, tarkistuksia 112, 114 ja 117, joissa tehdään selväksi, että tietokoneohjelmat sinänsä eivät ole patentoitavia keksintöjä, tarkistusta 116, jossa käsitellään patentoitavuuden rajoja, sekä kollega Wuermelingin ehdottamia sopuratkaisuja, joissa viitataan EPAT:in nykyiseen oikeudelliseen kehykseen ja joissa selvitetään, etteivät triviaalit keksinnöt ja liiketoiminnan menetelmät ole patentoitavissa. Toivon, että kaikki voivat hyväksyä nämä tarkistukset.
Sousa Pinto (PSE).
Arvoisa puhemies, selkeän oikeuskehyksen puuttuessa patentteja suojelevien oikeussäännösten lisääntyvä opportunistinen hyödyntäminen ja väärin käyttäminen, jonka tarkoituksena on hyötyä tietotekniikan edistyksestä liiketoimintatarkoituksissa, on hyväksyttävä tapa yksityistää inhimillistä tietoa.
Tiedon yksityistäminen alalla, jota ei voida sen laajimmassakaan merkityksessä sekoittaa teknisten ja teollisten keksintöjen alaan, merkitsee yksinkertaisesti uusien liiketoimintamahdollisuuksien luomista. Tietotekniikan kehityksen ansiosta syntyy tunnetusti tietoa lisääviä edistysaskelia, joita ei yleensä patentoida tai joita mikään tietty taho ei voi patentoida. Yhteistä omaisuutta kaikkein innokkaimmin anastavien oikeutta tehdä voittoa ei pidä suojella lailla, eikä näiden tahojen etuja saa pitää tärkeämpinä kuin tavallisen kansan, taloudellisten ja tieteellisten yhteisöjen tai sivilisaation halua pitää tieto ei-kaupallisena.
Sen sijaan on tietenkin suojeltava investoinneista poikivien todellisten ohjelmistokeksintöjen soveltamista tuotantoprosessiin. On kuitenkin eri asia suojella näitä legitiimejä etuja kuin käyttää tätä suojelua verukkeena ohjelmistojen umpimähkäiselle patentoinnille. Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän ehdottamien kompromissitarkistusten avulla tänään käsittelemässämme ehdotuksessa onnistutaan sovittamaan yhteen nämä erilaiset huolet hyväksyttävällä tavalla.

Niebler (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minäkin haluan esittää ensin lämpimät kiitokset esittelijä McCarthylle sekä varjoesittelijällemme.
Hyvät parlamentin jäsenet, tarvitsemmeko todella tätä direktiiviä? Olen monien muiden parlamentin jäsenten tavoin saanut useita kirjeitä, joiden kirjoittajat ovat hyvin huolissaan komission ehdotuksesta. Olen ottanut nämä huolet erittäin vakavasti, sillä kukaan ei halua estää eurooppalaista innovaatiota eikä asettaa lisäesteitä varsinkaan pienille ja keskisuurille tietotekniikan alan yrityksille. Punnittuani kaikkia direktiivin hyötyjä ja haittoja olen kuitenkin vakuuttunut, että teemme huomenna oikean päätöksen, jos hyväksymme direktiivin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan ehdottamin tarkistuksin ja muin selvennyksin.
Tarvitsemme tämän direktiivin. Sillä on tarkoitus vain yhdenmukaistaa patenttien myöntämisessä tällä hetkellä sovellettavaa käytäntöä Euroopassa, ja tässä yhteydessä on tiukennettava patenttien myöntämiseen sovellettavia kriteerejä.
Minulla on monta syytä kannattaa direktiiviä. Direktiivillä ensinnäkin estetään, ettemme päädy patenttien myöntämisessä Yhdysvaltojen tilanteeseen. Euroopassa ei nimenomaan pidä hyväksyä pelkkien liiketoiminnan menetelmien ja puhtaiden ohjelmistojen patentointia. Tämä todetaan direktiivissä selvästi, ja se estetään siten, että tietokoneella toteutetuille keksinnöille myönnettävän patenttisuojan edellytyksenä on, että keksintö tuo lisäyksen tekniikan tasoon. Olen komission jäsenelle Bolkesteinille kiitollinen siitä, että hän teki tämän tänään jälleen kerran selväksi, ja haluan muistuttaa, ettemme epäile asiaa. Parlamentti ei myöskään saa toimia siten, että joku tulkitsee mietintöä vastoin komission selkeää toteamusta ja vastoin tarkistuksia, joissa tämä tehdään selväksi.
Direktiivillä ei ole toiseksi tarkoitus suojella triviaaleja ohjelmistoja. Etenemispalkkien kaltaisille triviaaleille ohjelmistoille myönnettävät patentit ovat arveluttavia eivätkä siksi suotavia. Direktiivissä tehdään lisäksi selväksi, ettemme halua myöntää triviaaleille ohjelmistoille patenttisuojaa.
Pyydän teitä kannattamaan huomisessa äänestyksessä ehdotettuja tarkistuksia, joissa selkiytämme monia kohtia. Pyydän teitä myös hyväksymään McCarthyn mietinnön kokonaisuudessaan.

Zrihen (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aikana, jona haluamme edistää innovaatiota, kasvua ja kilpailukykyä Euroopan unionissa yksinkertaisesti yhdenmukaistamalla lainsäädäntöä ja selkiyttämällä erilaisia käytäntöjä ja tulkintoja tällä alalla, tämä direktiivi on selvä askel taaksepäin ja todellinen muutos suhtautumisessa Euroopan patenttiyleissopimukseen ja ohjelmistojen tekijänoikeuksista annettuun direktiiviin, koska siinä pyritään laajentamaan ohjelmistojen patentointimahdollisuudet mahdollisimman kattaviksi. Meidän on siksi hylättävä direktiivi, koska siinä on liian paljon epämääräisiä kohtia.
Tietokoneista on ensinnäkin tullut oleellinen väline ideoiden, ajatusten ja tietojen siirtämisessä. Tämän välineen liiallinen yksityinen haltuunotto on siksi vaarallista. Tekijänoikeudet ovat tarkoituksenmukaisempi väline.
Toiseksi, talouden kannalta tarkasteltuna ohjelmistojen alan innovaatiota toteuttavat usein pk-yritykset tai itsenäiset tutkijat, joille patentointi ei ole tarkoituksenmukainen väline, koska se on liian kallis ja monimutkainen ja varsinainen oikeudellinen viidakko. Ei ole todistettu, että suojelu lisää innovaatiota, kasvua ja kilpailukykyä. Lopuksi totean, että meitä Yhdysvaltoja vastaan yllyttävän taloudellisen kilpailun yhteydessä direktiivin hyväksymisen ansiosta jotkin monopoliasemassa olevat suuret yhtiöt voisivat säilyttää määräävän markkina-asemansa.
Jäämme siksi odottamaan direktiiviä, joka laaditaan sen jälkeen, kun on tutkittu aiempaa yksityiskohtaisemmin talouden vaikutuksia tämän alan innovaatiota, kilpailua sekä teollis- ja tekijänoikeuksia koskevaan politiikkaan.

Thyssen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, jos EVP (evankelinen kansanpuolue) saisi päättää, ohjelmistopatentteja ei myönnettäisi lainkaan, eikä niitä myönnettäisi siinäkään tapauksessa, että te, arvoisa komission jäsen saisitte päättää asiasta. Näin minä asian ymmärsin saatuani ehdotuksen ja luettuani useammin kuin kerran voimassa olevan lainsäädännön sekä lukemattomat kirjeet, joita olemme kaikki saaneet. Monet ryhmämme jäsenistä pitävät komission ehdotuksen lähtökohtia ja tavoitteita hyvinä. Arvoisa komission jäsen, toivon, että voitte hyväksyä jotkin tarkistukset, jotka ryhmäni on jättänyt käsiteltäväksi ja joissa - McCarthyn mietinnön ja oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietinnön pohjalta - määritellään asioita selkeämmin ja selkiytetään valvontatehtävää.
En usko sitkeästi esitettyjä väitteitä, joiden mukaan tämä ehdotus on haitaksi pienille ja keskisuurille yrityksille. Pienet ja keskisuuret yritykset nimenomaan tarvitsevat lisää oikeusvarmuutta ja oikeussääntöjen yhdenmukaista soveltamista sisämarkkinoilla. Direktiivi ei ole nähdäkseni mikään erityinen ongelma pienille ja keskisuurille yrityksille, mutta patenttijärjestelmä sinänsä on niille yleinen ongelma. Valtaosassa kirjeissä esitetystä kritiikistä keskitytään tähän. Tämä pitää paikkansa silloin, kun ne nauttivat itse patenttisuojasta, sekä myös silloin, kun ne joutuvat tekemisiin muille kuuluvien patenttioikeuksien kanssa.
Arvoisa komission jäsen, kysynkin, ettekö te ja hallintovirkamiehenne voisi pohtia luovasti, miten voimme kehittää sellaisen eurooppalaisen lähestymistavan, jonka avulla pienet ja keskisuuret yritykset voivat parantaa asemaansa patenttien alalla. En ole esittänyt asiasta tarkistusta, koska tämä teksti ei ole mielestäni sopiva paikka esittää sitä, kun asiaa tarkastellaan oikeudellisesta näkökulmasta. Poliittiselta kannalta mielestäni on kuitenkin tarpeeksi tärkeää tehdä nyt tämä ehdotus, ja olisin siksi erittäin tyytyväinen, jos voisitte vastata kysymykseeni.

Paasilinna (PSE).
Arvoisa puhemies, kiitän mietinnön esittelijää. Jos avoimien lähdekoodien, ohjelmistojen, yksinäisten puurtajien ja pikkuyhdistysten toimintaa pyritään vaikeuttamaan patentoimista laajentamalla, tuhotaan koko informaatioyhteiskunnan perustaa. Linuxin kaltaiset kaikkia hyödyttävät innovaatiot osoittavat, kuinka suurista asioista on kyse - itse asiassa digitaalisen kuilun madaltamisesta.
Tekijänoikeushan sen sijaan jo suojaa ohjelmistojen koodeja. Ohjelmistopatenteissa on se huono puoli, että suunnittelija ei suinkaan aina voi tietää rikkovansa patentteja, mutta voi joutua valtavaan korvausvastuuseen. On määriteltävä patentoitavuuden rajat siten, ettei ohjelmia, algoritmeja tai liiketoimintamenetelmiä voi sellaisenaan patentoida eikä patentteja voida käyttää kilpailun estämiseen. Tuemme pienyrittäjyyttä tällä alalla.

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, tämä on niitä aloja, joilla ne meistä, jotka eivät ole oikeudellisten eivätkä teknisten seikkojen asiantuntijoita, puhuvat keskustelussa sormet ristissä selän takana toivoen, etteivät sano mitään väärää. Sanon tämän erityisesti tämän keskustelun yhteydessä, koska satojentuhansien ihmisten toimeentulon kannalta on ratkaisevaa, että parlamentti ja komissio ratkaisevat asian oikein.
Tässä keskustelussa on hyvin vähän kiistattomia asioita. Ehkäpä komissio ja parlamentti ovat molemmat jossain määrin oikeassa. Täysin varmaa on se, että toimettomuus ei ole vaihtoehtona; emme voi antaa nykytilanteen jatkua entisellään.
Toivon siksi, että komission jäsen voi hyväksyä useita niistä erinomaisista tarkistuksista, joita esittelijä McCarthy on tehnyt. Esittelijä on tehnyt valtavasti töitä selvittäessään asioita ja esittäessään erittäin selkeän kannan - luonnollisesti meidän ryhmässämme. Hän on pyrkinyt kaikin keinoin löytämään yhteisen kannan.
Meidän on tärkeää varmistaa, että avoimen lähdekoodin alaa edistetään ja että koko tietotekniikan ala pysyy elinvoimaisena ja innovatiivisena. Ei ole kuitenkaan oikein, että meidän pitäisi antaa tällä hetkellä vallitsevan oikeudellisen epävarmuuden jatkua.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, koska tarkistuksia on paljon, en aio esittää komission vastausta niihin kaikkiin yksitellen. Teidän luvallanne haluan toimittaa teille listan, jossa tarkistukset on lueteltu numeroittain ja josta käy ilmi, mitkä tarkistukset komissio voi hyväksyä, mitä se ei voi hyväksyä ja mitkä se voi hyväksyä uudelleen muotoiltuna

Puhemies.
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Esittelijä haluaa sanoa vielä muutaman sanan.

McCarthy (PSE)
Arvoisa puhemies, en halunnut huomauttaa tästä puheessani, mutta minun on nyt tehtävä se. Olen ollut parlamentissa kymmenen vuotta enkä ole koskaan nähnyt näin henkilökohtaista, aggressiivista ja röyhkeää kampanjaa kuin tämän direktiivin yhteydessä. Edunvalvojat ovat painostaneet ja piirittäneet minua. Henkilöstöäni on piiritetty niin tiiviisti, että yhden työntekijäni oli pidettävä vapaata stressiin liittyvän sairauden vuoksi.
Arvoisa puhemies, pyydän teitä varmistamaan, että äänestys toimitetaan huomenna asianmukaisesti ja että parlamentti ja sen jäsenet saavat äänestää demokraattisten lainsäädäntövaltuuksiensa mukaisesti.

Puhemies.
 Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kauppi (PPE-DE).
Direktiiviehdotus tietokoneella toteutettujen keksintöjen patentoitavuudesta on varmasti herättänyt enemmän intohimoja kuin mikään muu viime aikoina parlamentin käsittelyssä ollut asia. Oma kantani direktiiviin on ollut alusta lähtien kriittinen. En kuitenkaan ole täysin direktiiviehdotusta vastaan, sillä mielestäni on hyvä, että nykyistä sekavaa tilannetta ohjelmistopatenttien myöntämisedellytyksissä selkiytetään. Tällä hetkellä, säännösten ollessa epäselvät, kansallisten patenttivirastojen ja EPO:n ratkaisut ovat voineet olla hyvinkin erilaisia, ja siksi yhteiset eurooppalaiset pelisäännöt voisivat olla tarpeen. Mietintöön on kuitenkin tehtävä runsaasti muutoksia ennen kuin se voidaan hyväksyä. Esittämäni tarkistukset tekisivät direktiivistä vähemmän haitallisen itsenäisille ohjelmistokehittäjille sekä pk-yrityksille.
Pääargumenttini ovat seuraavat:
Nykyisessä muodossaan direktiivi voi haitata merkittävästi itsenäisiä ohjelmistokehittäjiä sekä eurooppalaisia pk-ohjelmistoyrityksiä, joille voi olla mahdotonta selviytyä suurten ohjelmistojättien "patenttiviidakosta". Patenttien käsittelyajat ovat hyvin pitkiä ja niiden hakeminen on kallista. Siksi ne voisivat hidastaa ja jopa estää innovaatioista ja nopeista reaktioista riippuvaisen eurooppalaisen ohjelmistosektorin kehitystä.
Ohjelmistojen välisen kommunikoinnin ja yhteentoimivuuden olisi lisäksi oltava mahdollista ilman suuria lisenssikuluja. Kannatan avoimia rajapintoja. Algoritmeja, liiketoimintamalleja tai tietokoneohjelmia sellaisenaan ei pitäisi voida patentoida.
Yksi patentoinnin päätarkoituksista on ollut tuoda keksinnöt yhteiskunnan tietoisuuteen. Tietokoneella toteutettujen keksintöjen patentit ovat miltei hyödyttömiä tietolähteinä, mikäli lähdekoodia ei julkaista. Yhdysvalloissa suurimmassa osassa ohjelmistopatentteja lähdekoodi julkaistaan patenttihakemuksessa osana alan vakiintunutta businesskäytäntöä. Tämän pitäisi olla mahdollista myös Euroopassa.
Toivon, että huominen äänestys päättyy suotuisaan lopputulokseen ja mahdollisimman monet kollegani osoittavat tukensa luovalle ja innovatiiviselle eurooppalaiselle ohjelmistoteollisuudelle.

Puhemies.
Esityslistalla ovat seuraavana äänestykset.
Klaus-Heiner Lehnen laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö Jannis Sakellarioun parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevasta pyynnöstä (2003/2023 (IMM)) (A5-0309/2003)
(Parlamentti hyväksyi tekstin.)

Gianfranco Dell'Alban laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö poliittisten ryhmien toimintaa ja oikeudellista asemaa koskevan uuden 29 a artiklan lisäämisestä Euroopan parlamentin työjärjestykseen (2003/2114 (REG)) (A5-0283/2003) 
(Parlamentti hyväksyi tekstin.)
Göran Färmin laatima budjettivaliokunnan mietintö Euroopan unionin alustavasta lisätalousarvioesityksestä nro 4/2003 vuoden 2003 talousarvioon, Pääluokka III - komissio (SEC(2003) 626 - C5-0339/2003 - 2003/2113(BUD)) (A5-0285/2003) 
(Parlamentti hyväksyi tekstin.)
Carlos Coelhon laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö 
1. Helleenien tasavallan aloitteesta neuvoston päätökseksi Sirene-käsikirjan muuttamisessa noudatettavista menettelyistä (7180/2003 - C5-0149/2003 - 2003/0808(CNS)) 
2. Helleenien tasavallan aloitteesta neuvoston asetukseksi Sirene-käsikirjan muuttamisessa noudatettavista menettelyistä (7179/2003 - C5-0148/2003 - 2003/0807(CNS)) (A5-0288/2003) 
Ennen äänestystä:

Coelho (PPE-DE)
. (PT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, mietintö, josta nyt äänestämme, ei ole sitä, miltä se näyttää. Kyseessä näyttäisi olevan joukko muutoksia Sirene-käsikirjaan, jolla säännellään jäsenvaltioiden välistä tietojenvaihtoa Schengenin tietojärjestelmässä. Äänestyksen taustalla on kuitenkin jotain monimutkaisempaa.
Alun perin parlamenttia pyydettiin antamaan lausunto kahdesta aloitteesta, mutta siltä evättiin oikeus tutustua näiden aloitteiden perustana olevaan asiakirjaan, Sirene-käsikirjaan. Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä sisä- ja oikeusasioiden valiokunnan kokouksessa puheenjohtajavaltio Kreikka lupasi, että voisimme tutustua kyseiseen asiakirjaan antaaksemme aloitteista lausunnon. Neuvosto ei hyväksynyt mitään tämän suuntaistakaan. Puheenjohtajavaltio antoi periksi, ja kielto pysyi voimassa. 
Lopulta neuvosto suostui paljastamaan valiokunnalle salaisiksi luokiteltujen asiakirjojen sisällön. Näiden tietojen perusteella ehdotin tätä mietintöä, josta tänään äänestämme ja jossa nämä kaksi aloitetta hyväksytään muutettuina. Valiokuntani hyväksyi tämän ehdotuksen.
Jos äänestämme mietinnön puolesta, lähetämme kuitenkin neuvostolle poliittisen viestin, joka kertoo luottamuksesta ja yhteistyöhengestä, mutta josta käy myös ilmi, että Euroopan parlamentti on saanut tarpeekseen siitä, että neuvosto toimii siltä salassa. Neuvosto ei ole vieläkään ryhtynyt neuvottelemaan Euroopan parlamentin kanssa siitä, miten luottamuksellisia asiakirjoja olisi parasta käsitellä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella. Tällainen ei voi jatkua. Yleensä tällaiset tiedot ovat neuvoston käytettävissä sen työskennellessä, mutta niitä ei toimiteta meille parlamenttiin. On myös muita tapauksia, joissa jotakin jäsenvaltiota koskevia tietoja ei toimiteta eteenpäin, ennen kuin kyseinen jäsenvaltio päättää, ettei niitä enää tarvitse luokitella salaisiksi. Jottei näin kävisi enää, luottamuksellisten lainsäädäntöasiakirjojen käsittelylle on välttämätöntä määritellä selkeät ja kaikkien asianomaisten hyväksymät säännöt, joissa asetetaan asianmukainen turvaluokitus. Juuri tämän viestin haluamme tällä mietinnöllä neuvostolle lähettää.

Schmidt, Olle (ELDR)
- (EN) Arvoisa puhemies, ehdotan, että äänestämme nyt luonnoksesta lainsäädäntöpäätöslauselmaksi vahvistaaksemme Itävallan aloitteen hylkäämisen.

Puhemies.
Äänestämme siis lainsäädäntöpäätöslauselmasta, jonka antaminen päättää menettelyn.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Talous- ja raha-asioiden valiokunnan suositus Jean-Claude Trichet'n nimittämisestä Euroopan keskuspankin puheenjohtajaksi (10893/2003 - C5-0332/2003 - 2003/0819(CNS) (Esittelijä: Christa Randzio-Plath) (A5-0307/2003) 
(Parlamentti hyväksyi tekstin.)
Harald Ettlin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö komission tiedonannosta "Edistyminen työllisyyspolitiikkaa koskevien yhteisten arviointiasiakirjojen toteuttamisessa ehdokasmaissa" (KOM(2003) 37 - (2003/2105(INI)) (A5-00282/2003) 
(Parlamentti hyväksyi tekstin.)
Peter Michael Mombaurin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi maakaasun toimitusvarmuuden takaavista toimenpiteistä (KOM (2002) 488 - C5-0449/2002 - 2002/0220(COD)) (A5-0295/2003)
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Hans Karlssonin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi öljytuotteiden toimitusvarmuutta koskevien toimenpiteiden lähentämisestä (KOM(2002) 488 - C5-0448/2002 - 2002/0219(COD)) (A5-0297/2003)
(Parlamentti hylkäsi komission ehdotuksen.)
Puhemies. Nyt meidän on kysyttävä komissiolta, aikooko se peruuttaa ehdotuksensa.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, luonnollisesti ilmoitan tästä kollegalleni de Palaciolle ja pyydän komissiota toimimaan tämän mukaisesti.

Puhemies.
Arvoisa komission jäsen, valitettavasti tarvitsemme vastauksen nyt, jotta voimme saattaa äänestysmenettelyn tämän osan päätökseen. Parlamentti on hylännyt komission ehdotuksen. Otaksun, että komissio aikoo toistaiseksi pitäytyä tekstissään.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, tämän asian tuntevat henkilöt ovat ilmoittaneet minulle, että puitesopimuksen mukaisesti minun olisi jätettävä asia kollegojeni ratkaistavaksi, minkä jälkeen tietenkin ilmoitan parlamentille ratkaisusta.

Chichester (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, ehkäpä voin auttaa komission jäsentä tässä. Eilisiltana komission jäsen de Palacio vakuutti parlamentille, että jos ehdotus hylätään, hän ei aio esittää sitä uudelleen.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, tämä komission jäsen on aina kiitollinen kaikesta saamastaan avusta.

Voin vakuuttaa teille, että näin käy todella harvoin!
(Naurua)
En halua kieltää, etteikö äskeinen lausunto olisi totta. Toistan vielä, että asia edennee arvoisan jäsenen esittämällä tavalla.

Puhemies.
Hyvät parlamentin jäsenet, tässä tilanteessa ehdotan, että palautamme asian valiokuntakäsittelyyn.
(Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.)

Hans Karlssonin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi ETY:n jäsenvaltioiden velvollisuudesta ylläpitää raakaöljy- ja/tai öljytuotevarastojen vähimmäistasoa annettujen neuvoston direktiivien 68/414/ETY ja 98/93/EY sekä raakaöljyn ja öljytuotteiden hankintavaikeuksista aiheutuneiden vaikutusten lieventämiseksi tarkoitetuista toimenpiteistä annetun neuvoston direktiivin 73/238/ETY kumoamisesta (KOM(2002) 488 - C5-0489/2002 - 2002/0221(CNS)) (A5-0293/2003) 
Ennen äänestystä:

Karlsson (PSE)
. (SV) Arvoisa puhemies, koska aiemmin päätimme hylätä direktiiviehdotuksen, ehdotan, ettemme äänestäisi seuraavasta mietinnöstä, koska sen aiheena on aiempien direktiivien kumoaminen.

Puhemies.
Koska nämä kaksi mietintöä liittyvät tiiviisti toisiinsa, nähdäkseni meidän olisi seurattava esittelijän neuvoa ja palautettava myös tämä mietintö valiokuntakäsittelyyn.
(Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.)

Luis Berenguer Fusterin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö ehdotuksesta neuvoston asetukseksi yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen (EY) N:o 40/94 muuttamisesta (KOM(2002) 767 - C5-0009/2003 - 2002/0308(CNS)) (A5-0236/2003) 
Ennen äänestystä:

Berenguer Fuster (PSE)
. (ES) Arvoisa puhemies, en ole varma, onko tämä oikea tapa puuttua asiaan, mutta 8 artiklan 5 kohtaa koskevan tarkistuksen 3 esitystapa on virheellinen. Kun otetaan huomioon tarkistuksen perustelut eli oikeusvarmuuden lisääminen sekä aikaisempien tavaramerkkien tai maantieteellisten merkintöjen haltijoiden suojan parantaminen, voidaan havaita, että laaditussa tekstissä aikaisemmat tavaramerkit mainitaan viisi kertaa mutta aikaisemmat yhteisön maantieteelliset merkinnät vain kerran. 
Jos mahdollista, haluaisin tämän vuoksi esittää nyt suullisen tarkistuksen, jotta joka kerran, kun tämän tarkistuksen 3 tekstissä mainitaan aikaisempi tavaramerkki, ilmaisuun lisättäisiin teksti "tai yhteisön maantieteellinen merkintä", koska tämä oli tarkistuksen tavoite. Arvoisa puhemies, jostakin kumman syystä sitä ei siihen kuitenkaan ole sisällytetty - en tiedä, onko tämä painovirhepaholaisen vai kenen tekosia.

Puhemies.
Jatkamme nyt äänestyksiä.
Dirk Sterckxin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö meriturvallisuuden parantamisesta öljyalus Prestigen onnettomuuden jälkeen (2003/2066(INI)) (A5-0278/2003) 
Ennen tarkistuksesta 11 toimitettua äänestystä

Sterckx (ELDR)
Arvoisa puhemies, tarkistus 11 koskee väliaikaista valiokuntaa. Jätin tämän tarkistuksen itse, koska vaikka kaksi suurinta ryhmää olivat jättäneet ehdotuksen väliaikaisesta valiokunnasta, ne eivät olleet yksimielisiä ehdotuksen sisällöstä. Yritän pysytellä sen poliittisen keskustelun ulkopuolella, jota käydään eräässä Euroopan unionin jäsenvaltiossa. Olen aina pyrkinyt siihen ja teen niin nytkin. Siksi esitin tämän suullisen tarkistuksen, jossa eri ehdotukset on mielestäni sovitettu paremmin yhteen. Luen tarkistuksen teille englanniksi, koska se on alun perin laadittu tällä kielellä.

Puhemies.
Vastustaako joku tätä suullista tarkistusta?

Hatzidakis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää jäsen Sterckxiä hänen aloitteestaan ja todeta, että sosiaalidemokraattien omaksuma kanta on mielestäni valitettava. Äänestämme ilmeisestikin uudestaan hänen alkuperäisestä tarkistuksestaan, joka on ikävä kyllä ristiriidassa perustamissopimuksen 193 artiklan ja parlamentin työjärjestyksen 151 artiklan kanssa, koska siinä varaudutaan pohjimmiltaan salaisen tutkintavaliokunnan perustamiseen. Niinpä äänestämme mielestäni jonkin sellaisen puolesta, joka on ristiriidassa perustamissopimusten ja parlamentin työjärjestyksen kanssa. 
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies.
Arvoisa jäsen Hatzidakis, tämä ei ollut työjärjestyspuheenvuoro. 
On täysin selvää, että enemmän kuin 32 jäsentä vastusti suullista tarkistusta. Sitä ei näin ollen hyväksytä. 
Ennen tarkistuksesta 3 toimitettua äänestystä

Sterckx (ELDR)
, esittelijä. (NL) Arvoisa puhemies, aikaisempien tietojen perusteella kirjoitin, että hylyssä on edelleen 13 000 tonnia öljyä. Eilen keskustelin niiden kanssa, jotka yrittävät saada tätä öljyä pintaan, ja he kertoivat, että hylyssä on vielä 14 000 tonnia öljyä. Haluaisin näin ollen korjata nämä kaksi lukua.

Marchiani (UEN)
. (FR) Poliittisten ryhmien oikeudellista asemaa koskevia säännöksiä lisättäessä nämä ryhmät tunnustetaan ties kuinka monennen kerran. 
Periaatteessa ei ole mitään syytä olla vahvistamatta entisestään Euroopan parlamentin poliittisia ryhmiä koskevia sääntöjä, vaikka voidaankin pahoitella viime vuosina esitettyä toivomusta poistaa tästä istuntosalista kaikki kansallisen edustuksen muodot, mikä johtaisi ainoastaan pääasiassa puolueperusteiseen edustukseen. 
Emme kuitenkaan saa mennä liian pitkälle ja tehdä parlamentista tulevan "puolueiden hallituksen" tyyssijaa. Suurimpien poliittisten ryhmien vaikutusvalta parlamentissa on jo erittäin ja jopa liian suuri, eikä parlamentista saisi tulla eräänlainen monopoli, joka olisi vahingollinen moniarvoisuudelle. 
Olemme viime aikoina joutuneet todistamaan, kuinka jotkin pääasiassa federalistisen ajatusmaailmansa ansiosta hallitsevaan asemaan päässeet ryhmät ovat sortuneet huolestuttaviin väärinkäytöksiin. Tarkoitan tällä TDI-ryhmän hajottamista, mikä oli poliittisesti erittäin vakava teko, kun otetaan huomioon, etteivät edes jäsenvaltiot kiellä enää poliittisia puolueita!
Tällaista ei pitäisi enää tapahtua. Minua kuitenkin huolestuttaa, kun näen, että esitetyssä tekstissä harkitaan uudelleen tätä ajatusta, joka vaarantaa ihmisten vapaudet. Olkaamme maltillisia!

Berthu (NI)
. (FR) Itävalta, joka käytti jäsenvaltioilla edelleen olevaa aloiteoikeutta maahanmuuttopolitiikassa, teki juuri hyödyllisen ehdotuksen. Ehdotus koskee luettelon laatimista ihmisoikeuksien kunnioittamisen kannalta turvallisina pidettävistä Euroopan valtioista. Luettelon avulla voidaan määritellä, voivatko nämä valtiot käsitellä sellaisten henkilöiden johonkin jäsenvaltioon jättämiä turvapaikkahakemuksia, jotka ovat Eurooppaan tullessaan kulkeneet ensin niiden alueen läpi. Vaikuttaa siltä, että tällä toimella helpotetaan asioita, se perustuu maalaisjärkeen ja se vastaa tarpeeseen Euroopan maiden tiiviimmästä yhteistyöstä kaikenlaisten pakolaisten lisääntyessä. 
Tämä Itävallan aloite, jota me tuimme, ei onnistunut saamaan Euroopan parlamentin kannatusta. Hylätessään sen parlamentti vetosi moniin oikeudellisiin perusteisiin, joista monet ovat varsin harhaanjohtavia, kuten se, että teksti ennakoi tulevaa, turvapaikkamenettelyjä koskevaa kattavampaa direktiiviä.
Todellinen syy on aivan toinen. Kuten perusteluista näkyy, Euroopan parlamentti pitää kiinni suppeasta Geneven yleissopimuksen tulkinnasta. Sopimus perustuu palauttamiskiellon periaatteeseen. Tämä periaate on ehdoton, eikä se anna sijaa merkitysvivahteille tai ehdoille. Juuri tämä suppea tulkinta on asetettava kyseenalaiseksi, jos haluamme todella käsitellä turvapaikkaan liittyviä kysymyksiä.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Äänestimme Itävallan aloitetta vastaan, koska siinä puolletaan turvapaikkaoikeuden erityisen rajoitettua soveltamista. 
Mitä Schmidtin mietintöön tulee, emme kannata sitä, että siinä pyydetään "esittämään ratkaisu turvallisia kolmansia maita koskevaan ongelmaan". Mielestämme kyse ei itse asiassa ole siitä, että laaditaan hieman pitempi luettelo valtioista, jotka voivat Euroopan unionin mukaan päättää turvapaikkaoikeuden myöntämisestä. Turvapaikkaoikeuden on oltava rajoittamaton. Emme myöskään hyväksy sitä, että Geneven yleissopimuksen ja palauttamiskiellon periaatteen soveltamista rajoitettaisiin.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Itävallan tasavallan aloite, joka perustuu tarpeeseen vastata turvapaikanhakijoiden määrän odottamattomaan kasvuun kyseisessä maassa "vastoin Euroopassa vallitsevaa yleistä suuntausta", sopii ajatukseen, jonka mukaan olemme rakentamassa "Euroopan linnoitusta". 
Aloitteen tarkoituksena oli laatia luettelo sellaisista turvallisina pidettävistä kolmansista maista, jotka voivat vastata turvapaikkahakemuksen käsittelystä, siinä tapauksessa, että hakemuksen käsittelystä vastaava maa oli sama, jonka kautta hakija saapui Euroopan unioniin. Ehdotetussa luettelossa olevista maista Sveitsi on ainoa EU:n ja Schengenin alueen ulkopuolinen valtio. Näin ollen voidaan päätellä, että Itävallan toimien välittömänä kohteena olivat ne EU:n ehdokasvaltiot, joiden kanssa sillä on yhteinen raja. 
Kuten esittelijä toteaa, kyseessä on kuitenkin keskeinen periaate, nimittäin se, että Geneven yleissopimuksen mukaan jokaisella turvapaikanhakijalla on oikeus tapauksensa yksilölliseen käsittelyyn. Vaikka luettelo "turvallisista kolmansista valtioista" siis voitaisiinkin laatia, turvapaikkahakemusta ei voitaisi automaattisesti hylätä Geneven yleissopimuksen määräysten vuoksi. 
Asetus ei sitä paitsi ole toissijaisuusperiaatteen mukaisesti oikea väline käytettäväksi tällaisessa kysymyksessä, joka liittyy olennaisesti jäsenvaltioiden itsemääräämisoikeuteen.

Krivine ja Vachetta (GUE/NGL)
Syyt hylätä Itävallan aloite ovat perustavanlaatuisempia kuin ne syyt, jotka liittyvät esittelijän laatimiin johdanto-osan kappaleisiin. "Turvallisten kolmansien valtioiden" käsite on pohjimmiltaan ristiriidassa vuoden 1951 Geneven yleissopimuksen kansainvälisten velvoitteiden kanssa. Tämä näkyy kaikkein selvimmin sellaisten romanien tapauksessa, jotka pakenevat EU:n "turvallisina" pitämissä Romanian tai Slovakian kaltaisissa maissa kokemaansa rasismia tai syrjintää. 
Kuten esittelijä myöntää: "Vaikka turvallisten valtioiden luettelo laadittaisiin, mitään turvapaikkahakemusta ei voida automaattisesti hylätä, koska tämä olisi Geneven yleissopimuksen vastaista." Turvapaikkahakemuksen julistaminen "selvästi perusteettomaksi" on jo yleinen käytäntö. Turvallisten valtioiden luetteloa käytetään tekosyynä sille, että suositaan entistä enemmän pikaista tutkintaa ja hakemusten järjestelmällistä hylkäämistä. 
Ajatus pakolaisten pitämisestä heidän lähtöalueillaan rikkoo palauttamiskiellon periaatetta. Kyse on palauttamisesta toisella nimellä. Ranskassa Villepinin ajamassa laissa sitä kutsutaan "sisäiseksi turvapaikaksi"! Tämä tarkoittaa sitä, että valitaan pakolaisleirit pakolaisten vastaanottamisen sijaan. 
Itävallan aloite on hylättävä sillä perusteella, että siinä sallitaan turvapaikkaoikeuden loukkaukset Euroopassa. Lisäksi se ennakoi tapaa, jolla jäsenvaltiot aikovat eurooppalaista lainsäädäntöä laatiessaan olla ottamatta lainkaan huomioon turvapaikkaoikeutta tai Geneven yleissopimusta.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Kannatan esittelijän perusteita, sillä Itävallan aloitteen soveltamisala on mielestäni todellakin rajoitettu. Esittelijä toteaa, että asetus koskisi ainoastaan Sveitsiä, mikä on selvästikin riittämätön peruste laatia tällainen oikeudellinen väline. Samaan aikaan ehdotuksessa ei sen joustamattoman luonteen vuoksi ole mitenkään varauduttu keinoihin tarkistaa turvallisten valtioiden luetteloa ja lisätä tai poistaa siitä valtioita. Tämä saattaa johtaa ehdotetun järjestelmän lamaantumiseen heti alusta alkaen niin, ettei siitä olisi mitään hyötyä niille, jotka jättävät turvapaikkahakemuksia, eikä niille, jotka panevat lakia täytäntöön. 
Esittelijä huomauttaa, että Itävallan ehdotuksen taustalla on turvapaikkahakemusten määrän "odottamaton lisääntyminen" maassa, mikä on valitettavaa. Tämän jälkeen näkemykseni kuitenkin erkanevat esittelijän näkemyksistä. Mielestäni on normaalia ja jopa myönteistä, että jäsenvaltio yrittää käyttää oikeuksiaan ja ratkaista täsmällisiä ongelmiaan, vaikka tämä toisinaan rikkoisikin "yhteisön edun" abstraktia käsitettä, joka on hyvin usein vaikeasti määriteltävissä turvallisuutta ja oikeutta koskevissa asioissa. 
Tuen myös esittelijän näkemystä siitä, ettei turvallisten eurooppalaisten kolmansien valtioiden käsitettä olisi käsiteltävä erillisessä asetuksessa vaan pikemminkin osana kokonaisvaltaista lähestymistapaa, joka on määritelty turvapaikkapolitiikkaa koskevassa direktiivissä.

Fatuzzo (PPE-DE).
Olin Campione d'Italia -nimisessä hienossa kasinossa, joka on hyvin tunnettu Euroopassa. Eräässä hieman syrjäisessä pöydässä istuivat Euroopan unionin 15 kansallisen keskuspankin pääjohtajat pelaamassa korttia, ja heidän seurassaan oli Jean-Claude Trichet, joka on nyt valittu ehdokkaasta Euroopan keskuspankin pääjohtajaksi. Trichet oli hyvin nuori, kun taas muut 15 pääjohtajaa olivat vanhoja: sen lisäksi, että heillä oli harmaat hiukset, he olivat oikeasti väsyneitä, sillä he olivat eläkeläisiä. 
Kysyin itseltäni, eikö tämä näky ollutkin varoitus. Mitä tekemistä kansallisilla keskuspankeilla enää on, kun meillä on Euroopan keskuspankki? Mitä tekemistä niiden pääjohtajilla on? Eikö olisi hyvä, että he menisivät lepäämään ja jäisivät eläkkeelle?

Berthu (NI)
. (FR) Äänestimme sitä vastaan, että Jean-Claude Trichet nimitetään Euroopan keskuspankin pääjohtajaksi, koska hän ei hakemuksensa käsittelyn aikana ilmaissut lainkaan halua poliittiselle uudelleen suuntautumiselle, kun otetaan huomioon millaisessa puolittaisessa pysähtyneisyyden tilassa euroalueen ydinvaltiot tällä hetkellä ovat. Sen sijaan hän korosti, ettei taantumaa sanan kirjaimellisessa merkityksessä ole, mikä on totta, ja että euroalueella on alhaisimmat viralliset korot 50 vuoteen, mikä myös pitää paikkansa. Hänen epäsuora viestinsä oli, ettei hän EKP:n pääjohtajana voisi tehdä juuri muuta. 
Hän ei ole täysin väärässä. Päinvastoin, Ranskan ja Saksan talouskasvun tämänhetkistä hidastumista ei todennäköisesti voida korjata perinteisen rahapolitiikan keinoin, sillä se on osittain seurausta yhtenäisvaluutasta - tiukasta kehyksestä, jota sovelletaan yhtenäisesti varsin erilaisiin talouksiin. 
Tässä tilanteessa EKP:n pääjohtajan liikkumavara kenties on rajallinen. Eikö kuitenkin olisi historian kannalta sopiva rangaistus saada vastuuseen edes yksi niistä nimenomaisista henkilöistä, jotka ovat vastuussa Maastrichtin sopimuksen keksimisestä?

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Äänestimme sitä vastaan, että Jean-Claude Trichet nimitetään Euroopan keskuspankin pääjohtajaksi osittain kyseisen toimielimen mutta myös henkilön itsensä vuoksi. 
EKP on vastuussa sellaisen politiikan täytäntöönpanosta rahan ja luoton alalla, jossa suositaan täysin Euroopan unionin työnantajia ja sen seurauksena vastaavasti hyljeksitään työväenluokkaa. Vastustamme tämän toimielimen koko tarkoitusta, riippumatta siitä, kuka sitä johtaa. 
Emme halunneet myöskään päästää miestä itseään pälkähästä. Ennen nimittämistään tähän tehtävään Jean-Claude Trichet oli Ranskan keskuspankin pääjohtaja. Tässä ominaisuudessa hän on vastuussa pankin "uudelleenjärjestelystä", jonka seurauksena puolet konttoreista suljettiin ja yli 2 000 ihmistä eli yli neljäsosa pankin henkilökunnasta menetti työpaikkansa. Mies, joka hoitaa tällaisia tehtäviä mielellään, ei ansaitse enempää kunnioitusta kuin toimielin, jonka ohjaksiin hän on tarttumassa.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Kuten olettaa saattoi, Euroopan keskuspankin (EKP) vasta valittu pääjohtaja Trichet on vahvistanut ja lujittanut EU:n nykyistä "kolmiota", joka perustuu hintojen vakauteen, vakaussopimukseen ja Lissabonin strategiaan siitä huolimatta, että tämä kolmio sopii mitä ilmeisimmin yhä huonommin yhteen talouskasvun ja työllisyyden kanssa. 
Vastauksissaan kyselylomakkeeseen Trichet vahvistaa, että hintojen vakaus on kasvun edellytys, koska se "ylläpitää tuotannon yksikkökustannusten pientä nousua" - siis maltillisen palkkapolitiikan, reaalipalkkojen pienentämisen ja tuottavuuden lisäämisen avulla, mutta tältä osin kyseessä ovat ainoastaan työnantajat. Trichet mainitsee myös EU-maiden hallitusten yksimielisyyden Lissabonin strategiasta sekä tarpeen korostaa rakenneuudistuksiin perustuvaa lähestymistapaa, jolla hän tarkoittaa markkinoiden vapauttamista, työmarkkinoiden joustavuuden lisäämistä ja eläkkeiden vähittäistä yksityistämistä.
Lisäksi hän vahvistaa vakaussopimuksen 3 prosentin kynnyksen ja toteaa, ettei mikään hallitus ole pyytänyt muuttamaan sitä ja komissio on osoittanut sen olevan tärkeä. Tämä on varsin ironista, kun otetaan huomioon, ettei Ranska pysty kolmantena vuonna peräkkäin noudattamaan juuri tätä vaatimusta. Trichet kannattaa myös EKP:n äänestysmenettelyjen tarkistamista, joka pohjimmiltaan loitontaisi Portugalin kaltaiset maat taloudellisesta päätöksentekoprosessista. 
Tämän vuoksi äänestimme mietintöä vastaan.

Krivine ja Vachetta (GUE/NGL)
. (FR) Äänestimme sitä vastaan, että Jean-Claude Trichet nimitetään Euroopan keskuspankin pääjohtajaksi, koska 15 vuoden ajan hän on soveltanut "kilpailukykyisenä inflaation torjuntana" tunnettua oppia, joka on ollut esikuvana maassamme sovelletuille uusliberalistisille politiikoille. Hänen painostuksestaan palkat jäädytettiin, jotta yhä suurempi osa saavutetusta vauraudesta voitiin kanavoida taloudelliseen voittoon. Tämä politiikka on tukahduttanut kasvun ja aiheuttanut joukkotyöttömyyden. Emme näin ollen halua nähdä tämän vahingollisen dogmaattisuuden siirtyvän Euroopan tasolle. 
Emme kuitenkaan halua tehdä tästä henkilökysymystä, ja äänestäisimme todennäköisesti ketä hyvänsä ehdokasta vastaan, koska kiistämme itse Euroopan keskuspankin perustan kahdelta osin. Tämänkaltaiselle toimielimelle ei pitäisi asettaa tarpeettoman tiukkaa 2 prosentin inflaatiotavoitetta, jossa raha-asiat on asetettu sokeasti työllisyyden edelle. EKP olisi myös asetettava aidosti demokraattiseen valvontaan, joka olisi kattavampi kuin nykyinen demokratian irvikuva, jossa äänestämme täysien valtuuksien antamisesta miehelle, jota emme voi sen jälkeen valvoa millään tavalla.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Tänään meidän on määrä valita Euroopan keskuspankin uusi pääjohtaja, mutta mitään valinnanvaraa ei todellisuudessa ole. Alun alkaen ajatuksena on ollut, että pankki sijaitsee Saksassa ja sen johdossa on ranskalainen. Koska alankomaalainen Wim Duisenberg oli luonut perustan EKP:lle, hän sai lopulta toimia pääjohtajana jonkin aikaa. Kun hänet nimitettiin, oli tiedossa, että oli päästy kompromissiin, jossa kahdeksan vuoden kausi jaettaisiin Duisenbergin ja Trichet'n välillä. Trichet oli näin ollen alusta alkaen varma paikastaan, vaikka paikka olikin vain puoleksi kaudeksi. Suunnitelma oli vaarassa mennä pieleen, kun näytti siltä, että Trichet joutuisi vankilaan. Nyt on ehdotettu, että hänelle annettaisiin kahdeksan vuoden lisäkausi. Hänen nimittämistään puolustetaan toteamalla, että toisin kuin maansa hallitus hän noudattaa ankarasti kansallisia budjettivajeita koskevaa vakaussopimuksessa määriteltyä 3 prosentin enimmäismäärää. Tämä enimmäismäärä on aiheuttamassa katastrofiin. Suuret jäsenvaltiot eivät selvästi onnistu saavuttamaan sitä. Köyhät jäsenvaltiot eivät varmasti kykene saavuttamaan sitä. Alankomaissa, joka noudattaa sopimusta, kaikissa arvokkaissa asioissa tehdään säästöjä. Tätä taustaa vasten en näe mitään syytä hyväksyä Trichet'n hakemusta.

Pasqua (UEN)
. (FR) Euroopan keskuspankin seuraavan pääjohtajan nimittäminen on erittäin merkittävä asia, koska ehdokkaan luonteen lisäksi meidän olisi ennen kaikkea kommentoitava myös rahapolitiikkaa. 
Vaikka olenkin itse asiassa tyytyväinen siihen, että juuri ranskalaisesta tulee pian EKP:n pääjohtaja, en voi sivuuttaa sitä, että Trichet - sillä hänestä on kyse - edustaa ja vaatii tiukkaa budjettikuria. Trichet ilmaisi tämän varsin suorasti talous- ja raha-asioiden valiokunnan käsittelyssä: tapahtui mitä tapahtui, hän aikoo jatkaa Duisenbergiltä perimäänsä lähestymistapaa, toisin sanoen rahapolitiikkaa, joka on yhtä ankaraa kuin sopimatontakin. 
Tätä päätöstä ei kuitenkaan pitäisi tukea. Aikana, jona monet jäsenvaltiot eivät pysty noudattamaan vakaussopimusta, jonka rajoitukset tuntuvat nykytilanteessa täysin kohtuuttomilta ankaraan taloudelliseen ympäristöön nähden, en voi hyväksyä sellaisen ehdokkaan nimittämistä, joka kärsii selvästikin vakaussopimuksen kanssa samasta ongelmasta: ulkoisen maailman huomiotta jättämisestä.

Purvis (PPE-DE)
. (EN) Äänestin sen puolesta, että Trichet'n nimittäminen Euroopan keskuspankin pääjohtajaksi vahvistetaan, koska on maani ja äänestäjieni etujen mukaista, että EKP:tä johdetaan hyvin ja euro menestyy valuuttana. 
Euroalue on ylivoimaisesti tärkein määränpää Skotlannin vientituotteille, ja myös tuontitavaramme ja turistimme tulevat sieltä. 
Olen riittävästi vakuuttunut kannastani Trichet'n maineen ja sen tavan perusteella, jolla hän vastasi talous- ja raha-asioiden valiokunnassa kysymyksiin toteamalla aikovansa ylläpitää euron vakautta. Hän aikoo myös pitää yllä tarvittavaa painostusta, jotta jäsenvaltiot soveltavat edelleen järkevää talouspolitiikkaa ja uudistavat yhteiskunnallisia rakenteitaan talouskasvun ja kehityksen edistämiseksi. Tämä on Skotlannille tärkeää.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Työttömyys on yksi ehdokasvaltioiden keskeisistä ongelmista. Kahdestatoista ehdokasvaltiosta kuudessa työttömyysaste on yli 10 prosenttia, mikä johtaa sosiaaliseen syrjäytymiseen ja köyhyyteen. Talouskasvua ja työllisyyttä edistävää talous- ja rahapolitiikkaa siis tarvitaan, ja julkisen sektorin ja osuuskuntasektorin on ohjattava sitä. 
Työttömyyden syynä ovat suunnitelmatalouksien nopea häviäminen ja siihen liittyvät yksityistämisaallot sekä markkinoiden täydellinen avaaminen, jotka ovat häirinneet huomattavasti paitsi taloudellista toimintaa myös julkisia palveluja erityisesti sosiaaliturvan alalla. 
Tämä muutos vahvistetaan mietinnön perusteluosassa, jossa todetaan, että se "on kasvattanut köyhyysuhan alla elävien joukkoa" ja aiheuttanut epävarmojen työsuhteiden, kuten kausitöiden, lisääntymistä. Komission tiedonannon tavoitteena siis on, että Euroopan työllisyysstrategiaa sovelletaan Lissabonin strategian jälkeisessä muodossa myös ehdokasvaltioihin. 
Viimeksi mainitut seikat eivät näytä edellyttävän suurempaa ammatillista joustavuutta ja liikkuvuutta. Jälleen kerran ratkaisu löytyy EU:n syvälle juurtuneen uusliberalistisen talous- ja rahapolitiikan perusteellisesta tarkistamisesta. EU:n pyrkimyksiä saavuttaa taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus olisi lisättävä huomattavasti.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Äänestin tämän mietinnön puolesta. Mietintö koskee komission tiedonantoa edistymisestä työllisyyspolitiikan toteuttamisessa ehdokasvaltioissa. Mietinnöllä pyritään varmistamaan, että ehdokasvaltiot määrittelevät työllisyyspolitiikan alalla menettelytapoja, jotka valmistavat niitä EU:n jäsenyyteen. 
Kuten tiedämme, työllisyys ja työllisyyspolitiikka sekä niiden yhteensovittaminen muodostavat tällä hetkellä yhden EU:n tärkeimmistä haasteista. Ennen kaikkea niiden hoitaminen on yksi Euroopan kansalaisten vaatimuksista. Lissabonin strategiassa todellakin määriteltiin, että useampien ja parempien työpaikkojen luominen on olennainen haaste edistettäessä aidosti inhimillistä kehitystä, jossa talouskasvuun liittyvien kysymysten lisäksi tärkeää on myös kansalaisten yksilöllinen itsensä toteuttaminen. 
Euroopan komission tiedonannon keskeisistä viesteistä haluan korostaa niitä, joissa painotetaan erityisesti koulutuksen strategista merkitystä perustasolta aina yhä tärkeämpään elinikäiseen oppimiseen asti. Lopuksi haluan myös mainita, että tiedonannossa pidetään tärkeänä vammaisten yhtäläistä kohtelua koskevia erityisohjelmia ja yhtäläisiä mahdollisuuksia edistäviä säännöksiä. Näiden toimien ansiosta on mahdollista sovittaa yhteen perhe-elämä ja ammattiura.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kutsuin äänestysselitysteni tukijat, fanit ja kannattajat päivälliselle. Heitä oli yli 300. Keittiössä Fatuzzo oli valmistamassa ateriaa: spagettia valkosipulin, oliiviöljyn ja chilin kanssa. Arvoisa puhemies, tuoksu oli aivan ihana! Juuri sillä hetkellä kaasu kuitenkin loppui, ja ruoanlaitto piti keskeyttää. Se oli aikamoinen ongelma, ja aloin miettiä, mitä tapahtuisi, jos koko Euroopan unionissa ei olisi kaasua. Mombaurin mietintö on näin ollen tervetullut, ja äänestin sen puolesta juuri tästä syystä. Kuka tietää, miten kaasun loppuminen vaikuttaisi Eurooppaan, kun yksi ateriakin meni niin helposti pilalle!

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Komission ehdotuksen tavoitteena on toteuttaa maakaasun toimitusta tukevia toimia viimeaikaisten kriisien johdosta ja tulevia silmällä pitäen sekä erityisesti Yhdysvaltojen Irakin kaltaisiin maihin tekemien hyökkäysten seurauksena. Tähän liittyy niin paljon olennaisia kysymyksiä, että on mahdotonta käsitellä niitä kaikkia tässä puheenvuorossa. Komissio jopa yrittää anastaa itselleen oikeuden puuttua jäsenvaltioiden toimintaan. Parlamentti kuitenkin esti tämän pyrkimyksen ja varmisti samalla, että jäsenvaltiot säilyttävät valtuutensa alalla ja suhteessa kansainvälisiin velvoitteisiinsa. 
Kuten tutkijat esittävät, näiden asiakirjojen ydinsisältö ei ole selkeästi näkyvissä vaan esitetty epäsuorasti, ja pääajatuksena on, että maailman öljytuotanto on enemmän tai vähemmän saavuttanut huippunsa tai jopa ohittanut sen. Vaikka maakaasun tuotanto saattaisikin edelleen lisääntyä, se saavuttaa huippunsa viimeistään noin 25 vuoden kuluttua. Molempien energialähteiden tuotanto vähenee väistämättä. 
Nämä tosiasiat huomioon ottaen öljy- ja kaasutoimitusten eurooppalaisen tarkkailujärjestelmän perustaminen vastaamaan tämän keskeisen ongelman ratkaisemisesta voisi lisätä erityisesti tietouttamme maailmanlaajuisten varastojen tilasta ja edistää muiden energialähteiden, kuten uusiutuvien energialähteiden, tutkimusta.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Kuten Karlssonin mietinnöissä käsiteltyjen, toisenlaisia aineita koskevien huolenaiheiden kohdalla, nytkään ei ole epäilystäkään siitä, että maakaasun toimitusvarmuuden turvaamiseksi toteutettuja toimenpiteitä olisi myös hyödyllistä alkaa lähentää. Euroopan komission esittämä pakollinen yhdenmukaistaminen on täysin eri asia. Tämä yhdenmukaistaminen näkyy voimakkaimmin valtuuksissa, joita komissio haluaisi ottaa itselleen: "komissio seuraa tiiviisti, missä määrin tehdään uusia pitkäaikaisia toimitussopimuksia kaasun tuonnista Euroopan unionin ulkopuolisista maista" (ehdotuksen 6 artiklan 1 kohta).
Valitettavasti komission ehdotus perustuu oletukseen, jonka mukaan toimitusvarmuutta ei voida kilpailuun perustuvilla markkinoilla jättää asianomaisen sektorin harteille. Tämän olettamuksen se vie liian pitkälle. Omalta osaltani olen samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että markkinoiden toimijat - toisin sanoen yritykset ja jäsenvaltiot - ovat täysin kykeneväisiä turvaamaan toimitusvarmuuden. Viimeaikaiset tutkimukset vahvistavat tämän. 
Tästä syystä äänestin tyhjää. 
Mielestäni Euroopan komission pitäisi kunnioittaa ehdotetun lainsäädännön - eli direktiivin - oikeudellista luonnetta ja ehdottaa näin ollen yleisiä vähimmäistakuita ja varotoimia, joita jäsenvaltiot ja alan toimijat voisivat sitten ottaa käyttöön riittävän joustavasti kunkin maan erityisolosuhteiden mukaisesti joiden osalta jäsenvaltioilla olisi poliittinen vapaus antaa ohjeiden mukaista käytännön lainsäädäntöä.

Fatuzzo (PPE-DE).
Olin huviajelulla Renault Scenic -merkkisellä autollani Miss Italian eli Italian kauneimman naisen, Miss Ranskan eli Ranskan kauneimman naisen ja Miss Espanjan eli Espanjan kauneimman naisen kanssa. Olimme matkalla Madridiin - missä osallistuin hiljattain Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja eurooppalaisten demokraattien ryhmän kokoukseen - viettääksemme iltaa kaupungilla espanjalaiseen tapaan. Arvoisa puhemies, illan kohokohdassa autosta kuitenkin loppui polttoaine. Jälleen ajattelin: "Aikamoinen ongelma tämä bensiinin ja öljyn vähyys. Mitä Euroopan unionille olisi tapahtunut, ellemme olisi varautuneet - Karlssonin mietinnöllä - öljynsaannin turvaamiseen? Meillä olisi ollut todellinen ongelma!" Tämän vuoksi äänestin esityksen puolesta.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Kuten maakaasutoimituksia koskevassa Mombaurin mietinnössä, tämän mietinnön ydin ei ole sen suoranaisissa vaan epäsuorissa huolenaiheissa, eli siinä, että maailman öljytuotteiden tuotanto on enemmän tai vähemmän saavuttanut huippunsa tai jo ohittanut sen, ja maakaasutuotannolle käy aikanaan samoin. 
Mietinnössä esitetään lukuisia toimia, jotka muodostavat joukon lievittäviä keinoja. Tämä lähestymistapa ei johda asian ytimeen, eikä siinä käsitellä laajempaa ongelmaa eli heikkenevää öljyntuotannon kapasiteettiamme. 
Vaikka Euroopan parlamentin esittämissä tarkistuksissa 2 ja 5 viitataan tarpeeseen vähentää öljyn kysyntää ja mainitaan uusiutuvat energialähteet, tutkijat väittävät, että todellisuudessa tarjontaa olisi asteittain vähennettävä. 
Lukuisat tutkijat väittävät, että kysyntä on sovitettava yhteen tuotantokapasiteetin kanssa ja että kysyntää on hillittävä epätasapainon välttämiseksi sitä mukaa kun energialähdettä kulutetaan. Ei riitä, että sanotaan, että kysyntää on monipuolistettava ja pienennettävä. On löydettävä puolueeton peruste tälle vähentämiselle. On erittäin tärkeää ja kiireellistä asettaa jokin kulutuksen vähentämistä koskeva Kioton sopimuksen kaltainen tavoite - johon ei kuitenkaan liitetä mitään mystistä ja josta ei tehdä suurta numeroa.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Äänestin sen tarkistusehdotuksen puolesta, jonka hyväksyminen ääntenenemmistöllä merkitsi Euroopan komission ehdotuksen hylkäämistä. Se oli todellakin paras ratkaisu, joka säästää meitä huomattavalta vaivalta ja kiistoilta. En niinkään vastustanut ehdotuksen yleisiä tavoitteita, jotka itse asiassa vastaavat tämänhetkisiä vakavia huolenaiheita. Ongelmana oli kuitenkin, että Euroopan komissio käytti näitä huolenaiheita hyväkseen ja yritti niiden avulla puolustaa oikeuttaan puuttua suoraan jäsenvaltioiden energialähteiden hallintaan sekä elätteli ajatusta siitä, että se voisi itse toimia markkinoilla. Toki esittelijä yritti siitä huolimatta minimoida haitat: hän esitti realistisempia siirtymäkausia (vuoteen 2007), antoi jäsenvaltioiden päättää, kuinka monta prosenttia varastoista kuuluu yksityisille tai julkisille elimille, ja poisti komission oikeuden puuttua asioihin, jos hinnat kohoavat huomattavasti (oikeutta sovellettaisiin ainoastaan toimituskriisien aikana). Kaiken sen jälkeen, mitä parlamentin erityisvaliokunnassa tapahtui, ja lukuisten sellaisten tarkistusten jättämisen jälkeen, jotka voimistivat entisestään vastustusta komission aikomuksia kohtaan, tämä oli ennustettava ja onnekas lopputulos varsinkin, jos toissijaisuusperiaatetta on määrä noudattaa.

Vlasto (PPE-DE)
. (FR) Jätin tarkistuksen, jossa vaaditaan, että Euroopan komission ehdotus öljytuotteiden toimitusvarmuutta koskevien toimenpiteiden lähentämisestä hylätään. 
En usko, että tällä ehdotuksella taataan riittävä tai tehokas vastaus mahdolliseen öljykriisiin. Varastojen vähimmäistason nostaminen vastaamaan 120 päivän kulutusta 90 päivän sijaan olisi kallis toimenpide toteutettavaksi monissa valtioissa, koska unionin varastoinfrastruktuurit ovat tällä hetkellä riittämättömät. Varastojen tason nostaminen ei myöskään muuttaisi nykytilannetta niin merkittävästi, että unionilla olisi sen myötä enemmän vaikutusvaltaa öljymarkkinoilla kuin tuotantomailla.

Lisäksi julkisten varastointielinten perustaminen aiheuttaisi jäsenvaltioille huomattavia kustannuksia, ja samalla Euroopan komissio lisäisi mahdollisuuksiaan puuttua näiden varastojen hallintaan. Tällaista lähestymistapaa, jolla riistetään jäsenvaltioiden oikeudet energiatuotannon alalla, on näin ollen mahdotonta hyväksyä. Kieltäytymällä hyväksymästä tätä tekstiä kieltäydymme hyväksymästä ajatusta, joka vaikutti väärin perustein hyvältä ja joka perustui sekä yksinkertaistettuihin että tuloksettomiin ratkaisuihin.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Riippumatta siitä, mitä kaikenlaiset nationalistit ajattelevat, on järkevämpää luoda energiavarastoja koko unioniin kuin kuhunkin pieneen ja keskisuureen jäsenvaltioon. 
Miksi meidän sitten pitää kerätä varastoja? Mietinnön laatijoiden mielestä syynä ei niinkään ole se, että suojaudutaan mahdolliselta toimitusreitit katkaisevalta luonnonkatastrofilta vaan torjutaan "ennen kaikkea taloudellisia vaaroja, jotka johtuvat markkinoiden epävakaisuudesta". Unionin on siis suojauduttava sen taloudellisen järjestelmän vaikutuksilta, johon koko sen olemassaolo perustuu. 
Emme näin ollen aio osallistua lainkaan tähän markkinatalouden palvojille tarkoitettuun keskusteluun. Me emme uhraa sillä alttarilla.
Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Olen tyytyväinen kohtaloon, jonka tämä mietintö koki sen jälkeen kun toisessa Karlssonin mietinnössä käsitelty Euroopan komission ehdotus oli hylätty. Toivon, että täysistunnon päätös palauttaa asia parlamentin erityisvaliokuntaan johtaa siihen, että direktiiviehdotuksen tekstiin tehdään parannuksia. Tekstistä on tultava realistisempi, mikäli tämän lainsäädäntöprosessin on määrä jatkua. On erityisen tärkeää harkita niitä vakavia taloudellisia ja rahoituksellisia seurauksia, joita varastojen vähimmäistason nostamisella 90 päivästä 120 päivään olisi, sillä se aiheuttaisi useille jäsenvaltioille sietämättömiä tai perusteettomia hallintokustannuksia. Paras toimintatapa olisi kenties jättää tämä asia nykyiselleen ja keskittyä ennen kaikkea todellisten menettelytapojen edistämiseen varastojen yhdistämiseksi sekä yhteisten etujen ja Euroopan energiaverkkojen välisten yhteyksien tukemiseksi.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Tämä kuulemismenettely yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen (EY) N:o 40/94 muuttamiseksi saattaa tuntua merkityksettömältä. Se ei kuitenkaan ole sitä. 
Yhteisön tavaramerkin sekä alkuperänimityksen ja maantieteellisen merkinnän välillä on itse asiassa yhteys, joka palauttaa mieleen Ponte de Limassa valmistettavan Limiano-juuston tapauksen ja jopa kysymyksen viineistä.
Tämän vuoksi mietinnön tarkistukset 1 ja 2 ovat vaarallisia. Vaikka esittelijä toteaa, ettei tavaramerkki voi milloinkaan olla samanaikaisesti maantieteellinen merkintä tai alkuperänimitys, hän toteaa myös, että nimitys tai merkintä voivat kuulua tavaramerkkiin silloin, kun tavaramerkin kattamilla tuotteilla on oikeus nimityksen tai merkinnän käyttöön. Tämän ongelmana on, että se saattaa johtaa nimelliselle omistajalle, useimmiten yritykselle, kuuluvien tavaramerkkien kaupan suojaamiseen ja vaarantaa täten alkuperänimityksen, kuten Limiano-juuston tapauksessa. Tämän vuoksi äänestimme tyhjää.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen pahoillani, mutta voin pahoin kaikesta tästä läsnä olevien runsaslukuisten jäsenten huutamisesta ja metelistä. He ovat aina hyvin tarkkaavaisia, mutta tällä kertaa he hieman pulisevat.
Olin siis lentokoneessa matkalla Brysselistä jonnekin. Näin, kuinka lukuisille ensimmäisen luokan matkustajille tarjoiltiin yltäkylläisiä, maukkaita ja herkullisia aterioita: he saivat samppanjaa, kauniit lentoemännät ja stuertit palvelivat heitä, oli nojatuoleja ja mukavuuksia? Arvoisa puhemies, tämä oli uni. Lähestyin heitä ja kysyin, miksi he saivat matkustaa niin ylellisesti. Vastaus kuului: "Olemme laittomia maahanmuuttajia ja olemme tässä koneessa, koska meidät lähetetään takaisin sinne, mistä tulimme. Meitä kuitenkin kohdellaan lentokoneessa niin hyvin ja pidämme tästä niin paljon, että palaamme aina takaisin, jolloin meidät lähetetään taas takaisin lähtömaahamme." 
Arvoisa puhemies, tämä oli uni, sillä todellisuudessa asioita ei hoideta näin hienostuneesti. On silti hyvä huolehtia myös laittomien maahanmuuttajien mukavuudesta, kun heidät palautetaan lentoteitse lähtömaahansa.

Berthu (NI)
. (FR) Kannatimme Kirkhopen mietintöä Saksan aloitteesta yhteistyön lisäämiseksi jäsenvaltioiden välillä silloin, kun toteutetaan toimenpiteitä unionissa laittomasti asuvien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi lentoteitse. Nämä ovat hyödyllisiä mutta suhteellisen teknisiä toimenpiteitä, mitä Yhdistyneen kuningaskunnan viimeisimmässä konservatiivihallituksessa istuneen entisen maahanmuuttoministerin Kirkhopen on kuitenkin ollut äärimmäisen vaikeaa myöntää komissiolle ja Euroopan parlamentille. 
Olemme kuulleet vasemman puoleisilta penkkiriveiltä kohtuuttomia puheenvuoroja, joissa on tuomittu "karkotukset", "epäinhimilliset menetelmät" ja "joukkokarkotukset". Tällainen näkemys ei vastaa todellista tilannetta, sillä näillä palauttamistoimenpiteillä on selkeä laillinen peruste. Etenkään tässä ei ole kyse joukkokarkotuksista (kokonaisen sosiaalisen ryhmän karkotuksesta ottamatta huomioon yksilöitä). Kyseessä ovat laittomassa tilanteessa olevien henkilöiden yksilölliset karkotukset oikeusjärjestelmän valvonnassa.
Tässä mielessä Krivinen, Boumediene-Thieryn ja muiden jäsenten vähemmistöön jäänyt mielipide on varsin valaiseva. Heidän mielestään nämä karkotukset loukkaavat maahanmuuttajien ihmisoikeuksia, ja he haluavat selvästi avata Euroopan rajat kaikkialta maailmasta tuleville maahanmuuttajille.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Yhdymme kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan vähemmistöön jääneeseen mielipiteeseen. Siinä tuomitaan tämä mietintö, jossa ehdotetaan "laittomasti maassa oleskelevien" maahanmuuttajien karkotuskeinojen tehostamista.
Parlamenttia vaaditaan tiukentamaan alkuperäisen aloitteen soveltamisalaa entisestään poistamalla kohta, jossa evätään kauttakulku karkotusta varten siinä tapauksessa, että karkotettu maahanmuuttaja "saattaa joutua kärsimään epäinhimillistä tai nöyryyttävää kohtelua, kidutusta tai kuolemanrangaistuksen".
Äänestämällä tämän mietinnön puolesta Euroopan parlamentti edustaa ja tukee useimpien kansallisten valtioiden politiikkaa, jonka tavoitteena on karkottaa maahanmuuttajat, joille paikallisviranomaiset kieltäytyvät antamasta tarvittavia asiakirjoja. 
Me puolestamme vaadimme karkotusten lopettamista kokonaan, kaikkien vankeudessa karkotusta odottavien ihmisten vapauttamista välittömästi ja pysyvää oleskelulupaa kaikille Euroopassa.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Tämä Saksan liittotasavallan aloite direktiivin antamiseksi avunannosta kauttakulkutilanteissa lentoteitse tapahtuvien palauttamistoimenpiteiden yhteydessä - mikä tarkoittaa "laittomina maahanmuuttajina" pidettyjen ihmisten karkottamista lentoteitse - on yksi niistä aloitteista ja toimista, joilla pyritään rakentamaan "Euroopan linnoitusta". 
Kuten mietinnön liitteenä olevan vähemmistöön jääneen mielipiteen allekirjoittaneet parlamentin jäsenet toteavat, aloitteen varsinaisena tavoitteena on pyrkiä julmasti tehostamaan "laittomasti" maassa oleskelevien henkilöiden karkottamiskeinoja siten, että vastarintaa esiintyisi mahdollisimman vähän. 
Mietintöön on jätetty tarkistus, jolla pyritään turvaamaan Euroopan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyssä yleissopimuksessa kuvatut oikeudet ottamalla käyttöön asiaa koskevan lausekkeen. Tarkistus ei muuta miksikään sitä, että parempaa elämää etsivien maahanmuuttajien ihmisoikeuksia loukataan tosiasiallisesti eikä vain oikeudellisesti. 
On mahdotonta ja inhimillisessä mielessä jopa sietämätöntä vastata tuhansien ihmisten traagiseen tilanteeseen toteuttamalla sortotoimenpiteitä, joiden tarkoituksena on lisätä turvallisuutta.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Äänestin mietinnön puolesta. Avunanto lentoteitse kauttakulkutilanteissa tapahtuvien palauttamistoimenpiteiden yhteydessä on niin tärkeä asia, että on perusteltua laatia menettelysäännöt ja selvät säännökset kauttakulkumaiden sekä kolmansien maiden kansalaisia karkotuksen yhteydessä saattavien henkilöiden oikeuksista ja velvollisuuksista. Se oikeudellisen epävarmuuden tila, jossa sekä valtiot että karkotettavien henkilöiden saattajat ovat tähän asti olleet, ei ole lainkaan auttanut tehtävien ja velvollisuuksien määrittelemisessä.
En voi kuitenkaan tukea vähemmistön järkeilyä, jossa vaaditaan vastuuttomasti kaikkien rajoitusten poistamista. 
Mikäli saanen lisäksi viitata yhteen esittelijän ehdotuksista, mielestäni ei ole "sopimatonta" viitata kolmansien maiden kansalaisiin "henkilöinä", koska sitähän me kaikki todellisuudessa olemme kansallisuudesta riippumatta. Juuri tämän vuoksi on perusteltua lisätä lausekkeita, joissa kielletään kauttakulku silloin, kun kolmannen maan kansalainen saattaa joutua kärsimään epäinhimillistä tai nöyryyttävää kohtelua, kidutusta tai kuolemanrangaistuksen tai kun hänen henkeään tai vapauttaan uhataan hänen rotunsa, uskontonsa, kansallisuutensa tai poliittisten mielipiteidensä vuoksi.

Stirbois (NI)
. (FR) Turvallisuuden sijaan nyt käsiteltävänä olevassa tekstissä keskitytään sääntelemään unionissa laittomasti oleskelevien ja karkotuspäätöksen saaneiden henkilöiden kauttakulun ehtoja. 
Tämä direktiiviehdotus, joka hylättiin kerran jo huhtikuussa ja palautettiin valiokuntaan, on selvästikin herättänyt voimakasta paheksuntaa äärivasemmiston, vihreiden ja kolmannen maailman aktivistien joukossa yhdestä yksinkertaisesta syystä: on moraalitonta ja epäinhimillistä karkottaa maassa laittomasti oleskelevat ulkomaalaiset heidän lähtömaahansa! Nämä henkilöt eivät myöskään epäröi ilmaista Kirkhopen mietintöön liitetyssä vähemmistöön jääneessä mielipiteessä kauhistustaan tai tuomita "Euroopan linnoitusta". He tuomitsevat jopa karkotuskoneiston, joka ilmentää silkkaa rasistisen politiikan julkeutta, jolla valtioiden edut asetetaan parempaa elämää etsivien ihmisten etujen edelle. 
Tämä saattaa tuntua huvittavalta, mutta totuus on, että olemme lopen uupuneita kuulemaan kerta toisensa jälkeen näitä puheita, jotka ovat täynnä ihmisoikeusrikkomusten kiivasta arvostelua, ja näitä yleviä tunteita, joiden vuoksi voimme kaikkialla Euroopassa todistaa samoja ilmiöitä. Näitä ovat hallitsematon maahanmuutto ja valtiot, jotka ovat niin täynnä, etteivät ne enää tiedä, mitä muuta tehdä laittomien maahanmuuttajiensa kanssa kuin avata väliaikaisia vastaanottokeskuksia, jotka ovat väliaikaisia vain nimellisesti.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys)

Fatuzzo (PPE-DE).
Jälleen kerran, kun olin eräässä Italian kaupallisen televisiokanavan ohjelmassa vastaamassa eläkeläisten kysymyksiin siitä, miten he voisivat hakea eläkkeitään, nukahdin suorassa lähetyksessä, koska olin niin tottunut vastaamaan tällaisiin kysymyksiin. Näin jälleen 20-vuotiaan Fatuzzo-merimiehen, joka purjehti upealla risteilyaluksella - vanhalla kunnon Oceanicilla - New Yorkista Bahamalle ja takaisin eurooppalaisen lipun alla. Laivalla oli tansseja ja hienoja vaatteita, ja rahaa kului. Tämä oli siis matka loistoaluksella ja vieläpä täysin turvallinen matka - toisin kuin Titanicin matka. 
Jäsen Sterckx on tehnyt hyvää työtä tämän mietinnön kanssa, mutta äänestin sitä vastaan, koska hyvistä aikomuksista huolimatta siinä ei onnistuta takaamaan vastaavaa turvallisuutta. Haluaisin myös kysyä, milloin meillä on varmuus siitä, että voimme kaikissa tilanteissa nostaa eläkkeemme?

Goodwill (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, aiemmin tänä vuonna kävin Galiciassa katsomassa Prestigen haaksirikon aiheuttamaa ympäristökatastrofia. Ainoa tapa kuvata sitä on tuho. Oli erityisen ahdistavaa nähdä merilinnut. Uhanalainen Galician kiisla on nyt yhä vakavammin uhattuna tämän takia. 
On totta, että alkuvaiheessa tehtiin virheitä ja monet näistä virheistä johtuivat alueellisen ja kansallisen hallituksen välisistä sekaannuksista. Olen huolissani siitä, ettei tästä tutkimuksesta tule rakentava vaan että Espanjan vasemmisto käyttää sitä arvostellakseen hallitusta. 
Tiedämme jo tosiasiat, emmekä kaipaa ruumiinavauksen kaltaista uutta selvitystä. Tarvitsemme nopeaa toimintaa Prestigen kaltaisten ruostetynnyrien kieltämiseksi, ja meidän on myös suojeltava herkkiä rannikkoja, kuten esimerkiksi Beverleyn ja Holdernessin rannikkoa kotiseudullani. Tämän vuoksi äänestimme mietintöä vastaan.

Alavanos (GUE/NGL)
. (EL) Äänestin päätöslauselmaesityksen puolesta, koska siinä määritellään lukuisia tärkeitä meriturvallisuuteen liittyviä toimia, joita ovat:
turvapaikkojen perustaminen hädässä oleville laivoille
eurooppalaisen merivartioston perustaminen tiukkaa valvontaa, sääntöjen noudattamista ja vastuullisten henkilöiden syytteeseen asettamista varten 
erityisen vaarallisten alusten toistuvat tarkastukset
erityisen laivueen perustaminen meren pilaantumisen torjumiseksi
erityisvyöhykkeiden perustaminen ekologisesti herkille alueille.

Darras (PSE)
. (FR) Prestigen uppoaminen, joka aiheutti laajamittaisen taloudellisen katastrofin ja ympäristökatastrofin, on julma muistutus siitä, että on ratkaisevan tärkeää kiinnittää erityistä huomiota meriturvallisuuteen sekä Euroopassa että maailmanlaajuisesti. 
Meidän on otettava nopeasti käyttöön lukuisia toimia Prestigen kaltaisten onnettomuuksien ehkäisemiseksi. Tärkeimpiä niistä ovat voimassa olevan yhteisön lainsäädännön ja kansainvälisen lainsäädännön täytäntöönpano sekä näiden säännösten noudattamisen valvominen. Kahdessa Erika-paketissa määritellyt toimet on pantava täytäntöön viipymättä. 
Näitä jo tehtyjä sopimuksia voidaan täydentää, ja niitä täydennetään tehokkaammin, jos kalatalous- ja kalanviljelyalalla työskentelevät osallistuvat neuvotteluihin. 
Tämä katastrofi ei näin ollen koske vain Espanjaa, niin kuin jotkut yrittävät meille uskotella. 
Mielestäni on ratkaisevan tärkeää perustaa väliaikainen valiokunta. Tämä on todellakin tärkeää, mikäli haluamme estää samankaltaiset onnettomuudet ja selvittää tapahtuneen onnettomuuden syyt ja seuraukset mahdollisimman puolueettomasti. Kyseessä on parlamentin uskottavuus ja aktiivinen rooli, joka Euroopan on omaksuttava meriturvallisuuden alalla.

Esclopé (EDD)
. (FR) Äänestin Sterckxin mietinnön puolesta, koska se sisältää yksityiskohtaisen yhteenvedon Prestigen onnettomuudesta tällä hetkellä saatavilla olevista tiedoista ja siinä esitetyt ehdotukset ovat osoittautuneet tarkoituksenmukaisiksi. 
Jäsenvaltioiden on todellakin saatettava Erika-lainsäädäntö mahdollisimman nopeasti osaksi kansallisia oikeusjärjestelmiään ja varmistettava, että sitä noudatetaan. Jos nämä säännöt olisivat tulleet voimaan aikaisemmin, Prestigen uppoaminen olisi voitu välttää. Lisäksi voimassa olevaa kansainvälistä lainsäädäntöä on noudatettava ja valvottava tiukasti. 
"Saastuttaja maksaa" -periaatteen mukaisesti kannatan esittelijän ajatusta, jonka mukaan rikosvastuu lankeaa kaikille merionnettomuuksiin liittyville toimijoille, myös poliittisille päätöksentekijöille.
On erittäin tärkeää, että kaikki jäsenvaltiot ratifioivat pöytäkirjan, joka koskee öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisestä korvausrahastosta (IOPC) uhreille maksettavia korvauksia, jotka ovat yhteensä miljardi euroa vuodesta 2004 lähtien. 
Pahoittelen kuitenkin, että neuvosto on estänyt Euroopan vesillä tapahtuvien öljyvahinkojen korvausrahaston (COPE) käytön, sillä sen avulla Prestigen ja mahdollisesti muiden onnettomuuksien uhrit olisivat voineet saada korvauksia nopeasti. 
Merionnettomuuksien uhreille on taattava runsaat korvaukset, jotka maksetaan IOPC-rahastosta. COPE-rahasto puolestaan takaa joustavamman menetelmän eurooppalaista osallistumista varten.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Parlamentin valiokunta sisällytti mietintöön joitakin ehdotuksistamme. Niitä olivat seuraavat:
jäsenvaltioilla on oltava käytössään asianmukaiset keinot tarkastusten suorittamista varten, ja tätä varten on lisättävä tarkastajien määrää ja parannettava heidän työolosuhteitaan sekä menetelmiään
pätevien merimiesten merkitys on suuri, jotta varmistetaan alusten tarvittava ennaltaehkäisevä huolto
vaarallista lastia kuljettavilla aluksilla on oltava keinot torjua välittömästi vähäistä saastetta
on tarjottava turvapaikkoja, joissa on käytettävissä asianmukaiset keinot hätäsuunnitelmien täytäntöönpanoon.
Jotkin tärkeät ehdotukset kuitenkin hylättiin, kuten
ehdotuksen tekeminen merimiesten sosiaalisista sekä asuin- ja työolosuhteista, joita on noudatettava laivalla
viranomaisen valtuuttaminen antamaan pätevyystodistuksia yrityksille, joilla on työn edellyttämä tekninen asiantuntemus ja jotka ovat laivanvarustamoista riippumattomia
Euroopan parlamentin tutkintavaliokunnan perustaminen.
Täysistunnossa äänet jakautuivat kuitenkin väliaikaisen valiokunnan perustamisen puolesta, mikä osoittaa, että tietyssä mielessä kantamme pääsi loppujen lopuksi voitolle. Tämän vuoksi äänestimme mietinnön puolesta.

Grossetête (PPE-DE)
. (FR) Äänestin mietinnön puolesta.
Tämä asia ei missään nimessä koske yhtä tiettyä jäsenvaltiota. Yritämme selvittää, mitä porsaanreikiä Erika I ja II -pakettien täytäntöönpanossa on, löytää syitä sille, miksi tekstien saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on viivästynyt, ja ratkaista nämä syyt. 
Edelleen on suuri vaara, että "kelluvat roskakorit" - todelliset joukkotuhoaseet - saastuttavat edelleen rannikoitamme, tuhoavat rantojamme, heikentävät kalavarojamme, tappavat lintuja ja saavat taloutemme seisahtumaan. Kuten tiedämme, tällaista tuhoa ei voida korjata vain syytämällä alueelle lisää avustuksia. 
Euroopan unionilla on kuitenkin meriturvallisuuden alalla käytössään lukuisia oikeudellisia välineitä. Nämä tekstit on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä, yhdenmukaistettava ja pantava täysimääräisesti täytäntöön. Tätä asiaa on jahkailtu liian pitkään. Tänään ei enää yhdenkään rannikkovaltion pitäisi jättää vastaamatta tähän pyyntöön, ja siksi äänestin niin kuin äänestin. 
Lopuksi haluan esittää huomion mahdollisen eurooppalaisen merivartioston perustamisesta: kannatan tällaista kehitystä.

Krivine ja Vachetta (GUE/NGL)
 - (FR) Toivokaamme, etteivät tässä mietinnössä suositellut säännökset koe samaa kohtaloa kuin Erika ja Prestige. Vuoden 1999 jälkeen on esitetty lukemattomia mietintöjä meriturvallisuudesta. Erika-paketit tulivat voimaan osittain vasta 23. heinäkuuta 2003. Olisi ollut rohkaisevaa nähdä, että Euroopan unioni on yhtä uuttera taistelussaan "merirosvoja" kuin terrorismia vastaan. Tällä hetkellä Prestigestä valunut öljy saastuttaa edelleen joka päivä koko Atlantin rannikkoa aina Englannin kanaalille asti. Lisäksi hylyssä on edelleen yli 37 500 tonnia polttoöljyä.
Olemme tukeneet ajatusta, jonka mukaan parlamentaarinen tutkintavaliokunta tutkisi perusteellisesti, millä tavoin vastuu onnettomuudesta voidaan jakaa. Tämän lisäksi meidän on kuitenkin hylättävä liberaali ajattelutapa, joka mukavuuslippulaivojen ansiosta sallii näiden roskakorialusten käytön ja merimiesten hyväksikäytön ilman minkään sosiaaliturvalainsäädännön suojaa. Äänestämme tämän mietinnön puolesta, koska siinä tehostetaan turvallisuussääntöjä vaatimalla tarkastettavien laivojen lukumäärän lisäämistä, miehistöjen kouluttamista sekä öljy-yhtiöiden ja koko mukavuuslippulaivaketjun täyttä korvausvastuuta onnettomuuden sattuessa. Mietinnöstä kuitenkin puuttuu valvonta- ja seuraamusjärjestelmä, jolla pantaisiin tehokkaasti täytäntöön kaikki se, mistä me tässä parlamentissa äänestämme.

Marques (PPE-DE)
. (PT) Prestige-öljysäiliöaluksen uppoaminen Galician rannikolla 19. marraskuuta 2002 aiheutti valtavan ympäristökatastrofin ja taloudellisen katastrofin. Voin ilokseni todeta, että parlamentti kiinnitti siihen täyden huomionsa alusta alkaen. Parlamentin valtuuskunta, jonka jäsen olin, matkusti Galiciaan tämän vuoden maaliskuussa ja tarkasteli katastrofin mittasuhteita paikan päällä. 
Yhdyn näin ollen komission ja parlamentin jäsenten ilmaisemiin huolenaiheisiin meriturvallisuudesta. Vetoan kaikkiin osapuoliin, jotta he tekisivät vakaita sitoumuksia elintärkeällä meriturvallisuuden alalla, sillä Euroopan vesillä purjehtivien alusten sekä Euroopan alusten laatu ja turvallisuus koko maailmassa, kuten myös Euroopan rannikkojen ja kansalaisten suojeleminen tulevilta onnettomuuksilta, riippuvat niistä.
Turvallisuus riippuu meistä kaikista ja edellyttää kaikkien sitoutumista! Edustan täällä sitä paitsi aluetta, jolla monet Amerikan ja Euroopan väliset merikuljetusreitit kohtaavat ja joka on sen vuoksi erittäin altis tämänkaltaisille onnettomuuksille. Porto Santon saari on jo saanut kärsiä vastaavien onnettomuuksien hirvittävistä seurauksista. Toivokaamme, että näiden toimien ansiosta kotiseutuni tai minkään muun alueen ei tarvitse kärsiä näistä onnettomuuksista enää koskaan .

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Maailma maksaa kalliisti siitä, että merikuljetusten hintaa pidetään keinotekoisesti alhaalla. Rikkaiden maiden laivat purjehtivat köyhien maiden lipun alla, sillä köyhissä maissa on vähäinen verotus, niissä taataan miehistölle vain vähimmäistason suojelu ja maksetaan kehitysmaiden tason mukaista palkkaa. Laivojen tarkastukset hoidetaan kaupallisesti, ja niistä vastaavat keskenään kilpailevat toimistot, jotka pelkäävät menettävänsä asiakkaita, jos ne ovat liian tiukkoja. Rannikkovaltiot yrittävät rajoittaa lastihävikin ja laivaonnettomuuksien haittoja pitämällä kuljetusalukset, joissa ne itse eivät ole osallisina, mahdollisimman kaukana omalta rannikoltaan. Galician rannikolla sattuneen Prestige-säiliöaluksen haaksirikon tapauksessa onnettomuutta pahensi se, että Espanjan viranomaiset ajoivat alusta poispäin rannikolta sen sijaan, että ne olisivat nopeasti sijoittaneet sen turvapaikkaan. Puoli vuotta onnettomuuden jälkeen uponneesta hylystä valuu vieläkin öljyä. Espanjan hallitus hoitaa asiaa edelleenkin huonosti, ja esittelijä on päättänyt pitkälti sivuuttaa tämän. Kannatan hänen ehdotuksiaan, jotka koskevat turvasatamien edistämistä, kapteenien ohjauksen tekemistä pakolliseksi, tutkimuksen tukemista, pidättäytymistä asettamasta merimiehiä rikosoikeudelliseen vastuuseen, korvausten vaatimista saastuttajalta ja varojen antamista öljyn tahrimien eläinten puhdistamiseen. Nämä ehdotukset eivät kuitenkaan riitä niin kauan kuin yritykset tavoittelevat mahdollisimman suuria voittoja ja yrittävät pitää kustannukset mahdollisimman pieninä.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Kannatin tätä mietintöä ja annoin lopullisen ääneni sen puolesta keskustelun aikana pitämäni puheenvuoron mukaisesti. 
On valitettavaa, että sosiaalidemokraatit ja muut vasemmalla istuvat jäsenet ovat hylänneet suullisen tarkistusehdotuksen, jonka esittelijä itse jätti juuri ennen kuin väliaikaisen valiokunnan perustamista koskevasta arkaluonteisesta tarkistuksesta 11 äänestettiin. Se olisi voinut synnyttää vieläkin laajemman yksimielisyyden tämän erinomaisen ja kattavan mietinnön lopullisesta sanamuodosta. Ikävä kyllä eurooppalainen vasemmisto on edelleen kiinnostuneempi mitättömästä poliittisesta juonittelusta, joka palvelee Espanjan sisäistä nurkkakuntaista kinastelua, kuin yhteisen edun tehokkaasta palvelemisesta. Sellaiset seikat kuin ilmiselvästi puolueellista kielenkäyttöä sisältävän tarkistuksen 23 hyväksyminen todistavat samaa. 
Kaikesta huolimatta äänestin mietinnön ja tarkistuksen 11 puolesta, sellaisena kuin se on esittelijän alun perin muotoilemana. 
Portugalin rannikot ovat aina uhattuja tällaisissa tilanteissa. Tämä pätee niin mantereella (joka melkein joutui kärsimään Prestige-onnettomuudesta) kuin Madeiralla ja Azoreillakin. Tämän vuoksi meidän on selvästikin oltava aina eturintamassa meriturvallisuusasioissa ja saavutettava edistystä sekä sovellettava alalla tiukkoja vaatimuksia. 
Kiitän vielä kerran esittelijää erinomaisesta työstä.

Ries (ELDR)
 - (FR) Meriturvallisuutta on vahvistettava Euroopassa. Siitä on jopa tehtävä ensisijainen tavoite. Muussa tapauksessa on vaarana, että saamme lähitulevaisuudessa todistaa kaikkien merten ja valtamerten pilaantumista, niin kuin kävi Atlantin rannikolle ensin Erika- ja sitten Prestige-öljysäiliöaluksen uppoamisen myötä. 
Tämän vuoksi jäsenvaltioiden on poistettava mahdollisimman pian käytöstä yksirunkoiset säiliöalukset, jotka ovat usein syynä onnettomuuksiin, sekä tehostettava satamatarkastuksia ja asetettava tiukemmat säännöt merikelpoisuustodistuksia antaville yrityksille. Lyhyesti sanottuna niiden on sovellettava joulukuussa 1999 annettua Erika-pakettia toistaiseksi.
Tämän vuoksi minäkin äänestin kollegani, jäsen Sterckxin erinomaisen mietinnön puolesta. Se sisältää monia innovatiivisia toimia öljyvuotojen estämiseksi ja niiden tehokkaaksi torjumiseksi. Näitä ovat Euroopan merivartiosto, korvausrahasto uhreja varten ja turvasatamien tarjoaminen hädässä olevia laivoja varten. 
Äänestin myös sen puolesta, että perustetaan väliaikainen parlamentaarinen valiokunta, joka tutkii perusteellisesti Prestigen onnettomuuden, selvittää, kuka oli vastuussa, ja ryhtyy toimiin tulevaisuuden varalta. Tällä tavoin saastuttaja on vihdoinkin se, joka todella maksaa, kuten Yhdysvalloissa tapahtuu öljypäästöjen aiheuttamasta pilaantumisesta annetun Oil Pollution Act -lain mukaisesti.

Souchet (NI)
 - (FR) Minua ilahduttaa parlamentin juuri tekemä päätös perustaa - kuten itse olin pyytänyt - Euroopan parlamentin väliaikainen valiokunta käsittelemään meriturvallisuutta. Päätös osoittaa, kuinka tärkeää meille on hoitaa tämä asia, joka huolestuttaa valtavasti kansalaisiamme ja erityisesti Atlantin rannikolla asuvia kansalaisia, joita viimeiset kaksi öljyvuotoa ovat koetelleet kaksin verroin. Asia on hoidettava asianmukaisilla tasoilla riittävän tehokkaasti ja johdonmukaisesti, jotta estetään muut samankaltaiset onnettomuudet. 
Väliaikaisen valiokunnan toimeksianto olisi ollut täysin selkeä, eikä siihen olisi liittynyt pikkumaisia poliittisia taka-ajatuksia, elleivät sosialistijäsenet olisi toden teolla estäneet esittelijän jättämän suullisen tarkistuksen hyväksymisen. Näin tärkeässä asiassa ei pitäisi sallia vähäarvoista taktikointia. 
Oli miten oli, Erikan ja Prestigen onnettomuudet ovat todellisuudessa syynä siihen, että nyt katsotaan tarpeelliseksi arvioida käyttöön otettujen toimenpiteiden asianmukaisuutta, öljyvuotojen vaikutuksista kärsineiden jäsenvaltioiden ja alueiden tekemiä aloitteita, vastuuseen ja korvauksiin liittyviä kysymyksiä sekä ennen kaikkea aluevesien ulkopuolella kauttakulkumatkalla olevia laivoja koskevan kansainvälisen lainsäädännön puutteita.

Vairinhos (PSE)
. (PT) Merten ja jokien vedenlaatu koko Euroopassa ja maailmassa on ratkaisevan tärkeää ihmisten hyvinvoinnin kannalta. 
Poliittinen päätöksenteko ei saisi olla horjuvaa, heikkoa tai epäselvää.
Neuvoston, komission ja parlamentin olisi omaksuttava yhtenäinen, selkeä ja taipumaton kanta varmistaakseen, ettei Prestige-katastrofin kaltaisia tapauksia satu enää koskaan uudelleen 
Emme voi emmekä saa aliarvioida sen arvoa, että vahvistetaan alusten runkoja, valvotaan niiden reittejä (merikuljetusreittejä), varmistetaan miehistöjen korkea ammattitaito, siirretään merikuljetusreittejä kohti avomerta ja käytetään liikennekäytäviä oikein.

Vlasto (PPE-DE)
 - (FR) Äänestin väliaikaisen valiokunnan perustamisen puolesta, sillä on ilmeistä, että meidän on pysyteltävä ehdottoman valppaina Euroopan meriturvallisuuden suhteen, jotta tässä parlamentissa hyväksyttyjä toimia voidaan soveltaa jäsenvaltioissa täysimääräisesti ja tehokkaasti. Tämän on oltava väliaikaisen valiokunnan tarkoitus. Valiokunnasta on hyötyä vain, jos se pyrkii parantamaan yhteisön lainsäädäntöä ja valvomaan, että sitä noudatetaan. 
Prestige-onnettomuus vaikutti rannikoihimme ja kansalaisiimme suuresti. Väliaikainen valiokunta voi varmasti löytää tästä murhenäytelmästä paljon opittavaa, mutta tuskin mitään opetettavaa yhdelle tietylle hallitukselle. Tämä lukuisten vasemmiston edustajien ajama pikkumainen poliittinen tavoite on valitettavasti tahrannut Sterckxin mietinnön johtopäätökset.
Olen tästä sitäkin enemmän pahoillani, koska Erikan onnettomuuden jälkeen Euroopan parlamentti on tullut tunnetuksi puolueettomasta työstään. Kunnioituksesta niitä uhreja kohtaan, jotka ovat kärsineet Espanjassa ja Ranskassa Prestigen aiheuttamasta öljyvuodosta, toivon, että jatkamme työtämme meriturvallisuuden puolesta asianmukaisesti.

Puhemies.
Äänestysselitykset päättyvät tähän.

Wieland (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää virallisen vastalauseen. Jouduin olemaan aikaisin tänä aamuna vaalipiirissäni, joka ei ole kaukana täältä - noin 150 kilometrin päässä - ja olisin ehtinyt äänestyksiin ajoissa, ellei talon edustalla olisi ollut mielenosoittajia. Sen vuoksi saavuin tänne vasta Sterckxin mietinnön käsittelyn puolivälissä, enkä ehtinyt mukaan suurimpaan osaan nimenhuutoäänestyksistä. Arvoisa puhemies, pyydän teitä virallisesti keskustelemaan puhemiehistössä siitä, miten jäsenten pääsy äänestyksiin voidaan varmistaa. Matkan keston perusteella minun olisi pitänyt ehtiä paikalle ajoissa, mutta se oli mahdotonta mielenosoitusten vuoksi, jotka tukkivat pääsyn rakennukseen. Useimmissa Euroopan unionin kansallisissa parlamenteissa on käytössä lakeja, joissa on määritelty parlamenttirakennusta ympäröivä vyöhyke, jolla mielenosoitukset ovat kiellettyjä. Valitettavasti näin ei ole täällä, ja puhemiehistön olisi omien kustannusteni ohella harkittava tätä asiaa vakavasti samoin kuin sitä, miten voidaan varmistaa, ettei jäseniä estetä osallistumasta äänestyksiin. Tiedän, että Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentissa, jonka te tunnette hyvin, on rikos estää jäsentä äänestämästä. Minua estettiin tänään osallistumasta ainakin viiteen nimenhuutoäänestykseen, ja haluan, että tämä merkitään erikseen pöytäkirjaan.

Puhemies.
Varmistan, että valituksenne kirjataan kyllä pöytäkirjaan ja otetaan esille puhemiehistössä. Ilmoitan yksiköille, että olitte paikalla, muttette äänestänyt Sterckxin mietinnöstä toimitetussa äänestyksessä.
(Istunto keskeytettiin klo 13.10 ja sitä jatkettiin klo 15.00)

Puhemies.
Jäsen Staes käyttää työjärjestyspuheenvuoron.

Staes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, olemme kaikki hieman hätäisiä, koska emme halunneet turhaan viivästyttää tulevaa keskustelua talousarvion jättämisestä. Minulla on todellinen menettelyä koskeva pyyntö. Käytän työjärjestyspuheenvuoron, koska mielestäni puheenjohtajakokous ja tämän parlamentin puhemies rikkovat työjärjestystä ja erityisesti sen liitteessä XIII olevaa 3 artiklaa.
Komission puheenjohtaja Prodi lähetti eilen parlamentin puhemiehelle Coxille kirjeen, jossa määriteltiin, kuinka talousarvion valvontavaliokunnan ja puheenjohtajakokouksen jäsenten olisi käsiteltävä Eurostatin tämänhetkiseen tutkintaan liittyviä asiakirjoja. Puheenjohtaja Prodi laati tätä tarkoitusta varten lomakkeen liitteessä 3 olevan 3.2 artiklan toisen luetelmakohdan mukaisesti. Kyseessä on yhtä poikkeusta lukuun ottamatta kaikkein lievin sääntö, jonka mukaisesti tarkastelemme asiaa huomeniltana suljettujen ovien takana. Parlamentin ja komission välisen sopimuksen mukaisesti parlamentin puhemiehen ja komission puheenjohtajan on kuitenkin neuvoteltava tästä. Pyytäisin näin ollen puhemies Coxia ja puheenjohtajakokousta neuvottelemaan suotuisammasta säännöstä. 
Toinen huomioni koskee sitä, että puheenjohtajakokouksen, talousarvion valvontavaliokunnan ja komission puheenjohtajan Prodin välinen kokous on määrä pitää suljettujen ovien takana ensi torstaina. Kaikki alakerrassa olevat lehdistön edustajat ovat kuitenkin kertoneet minulle Prodin edustajan sanoneen, että jos parlamentti haluaa tämän kokouksen olevan julkinen, se on mahdollista. Mielestäni on arvollemme sopivaa ja myös oman etumme mukaista vaatia painokkaasti, että kokous on julkinen. Mielestäni kaikki Euroopan kansalaiset ovat oikeutettuja tähän, ja päinvastaisella toiminnalla olisi kielteinen vaikutus. Arvoisa puhemies, pyydän teitä näin ollen esittämään nämä kaksi kysymystä hyvin painokkaasti puhemies Coxille. Olisin siitä teille erittäin kiitollinen.

Puhemies.
Arvoisa jäsen Staes, panen asian merkille, ja huomionne välitetään luonnollisesti puhemies Coxille, mutta muistutan teitä siitä, että päätöstä tästä menettelystä asian käsittelemiseksi ei ole tehnyt puheenjohtaja Prodi vaan poliittisten ryhmien, myös teidän ryhmänne, puheenjohtajakokous. Huomionne välitetään siis eteenpäin, mutta teidän on syytä tietää, millä perustein näin tehdään. Ei kiitos, en halua ryhtyä keskustelemaan asiasta. 
Jäsen Parish käyttää työjärjestyspuheenvuoron.

Parish (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Tiedossanne lienee Yhdistyneen kuningaskunnan vaalilautakunnan tuore ilmoitus, jonka mukaan Gibraltarin asukkaiden olisi äänestettävä seuraavissa Euroopan parlamentin vaaleissa osana Lounais-Englannin vaalipiiriä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätöksen nojalla. Yhdyttekö ilooni, kun ilmaisen tyytyväisyyteni tämän historiallisen vääryyden poistamisesta, jonka vuoksi Gibraltarin asukkailla ei ole ollut ääntä Euroopassa? Pyytäisin teitä kirjoittamaan parlamentin puolesta kirjeen Gibraltarin pääministerille Peter Caruanalle ja toivottamaan Gibraltarin kansalaiset lämpimästi tervetulleiksi sekä onnittelemaan heitä sitkeästä kampanjasta demokraattisen edustuksensa turvaamiseksi Euroopassa.

Puhemies.
Arvoisa jäsen Parish, panen tämän huolellisesti merkille ja olen hyvin tyytyväinen sitten, kun Gibraltarin kansalaiset voivat ensimmäistä kertaa äänestää Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaaleissa.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana neuvoston esittelemä vuoden 2004 yleinen talousarvioesitys.
Neuvoston puheenjohtaja Magri käyttää puheenvuoron ensimmäisenä.

Magri
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minulla on suuri kunnia esitellä tänään neuvoston puheenjohtajan puolesta Euroopan yhteisöjen vuoden 2004 talousarvioesitys, jonka neuvosto laati 18. heinäkuuta 2003.
Vuoden 2004 talousarvio on historiallisesti merkittävä ennen kaikkea siksi, että siinä otetaan huomioon Euroopan unionin laajentuminen 25 valtion yhteisöksi ensi toukokuussa. Toimielinten valmistautuminen laajentumiseen alkoi tästä talousarviosta. Tämä on samalla ensimmäinen talousarvio, joka on laadittu uutta toimintoperusteisen budjetoinnin esitystapaa noudattaen.
Aion esitellä teille talousarvioesityksen, johon sisältyy monia kohtia, joista keskusteltiin pitkään perinteisessä sovittelukokouksessa viime heinäkuussa. Olen varma, että talousarviota koskeva yhteistyö, josta on määrätty 6. toukokuuta 1999 tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa ja joka alkoi kolmikantaneuvotteluilla ja heinäkuun sovittelukokouksella, jatkuu loppuvuoden. Yhteistyön ansiosta kaksi budjettivallan käyttäjää saavat varmasti sovittua komission avustuksella talousarviomenettelyn päättymiseen mennessä kaikin puolin tyydyttävästä talousarviosta vuodeksi 2004.
Neuvosto käytti talousarvioesityksen laatimisessa pohjana komission 30. huhtikuuta toimittamaa alustavaa esitystä Euroopan yhteisöjen talousarvioksi. Alustavaan talousarvioesitykseen sisältyi 25 jäsenvaltion unioniin perustuvia lukuja, mutta neuvosto antoi vuoden 2004 talousarvioesityksen 15 jäsenvaltion unionille yksinomaan oikeudellisista syistä. Neuvosto sopi samalla kannastaan 25 jäsenvaltion unionia varten, jotta Euroopan parlamentin kanssa päästäisiin poliittiseen yhteisymmärrykseen talousarviomenettelyn päättymiseen mennessä. Neuvoston laatimaan talousarvioesitykseen sisältyvät luvut, jotka esittelen teille tänään, vastaavat siis 15 jäsenvaltion unionia, ja 25 jäsenvaltion unionin talousarvioon siirrytään sitten vuoden 2004 ensimmäisen puoliskon aikana erityisellä lisätalousarviolla.
Neuvoston laatimaan vuoden 2004 talousarvioesitykseen sisältyy yhteensä 100,066 miljardia euroa maksusitoumusmäärärahoja, mikä on 0,4 prosenttia enemmän kuin vuoden 2003 talousarviossa. On hyvä huomata, että talousarvioesityksessä on nyt ensimmäistä kertaa maksusitoumuksia yli 100 miljardia euroa. Siihen sisältyy yhteensä 95,034 miljardia maksumäärärahoja, mikä on 2,54 prosenttia vähemmän kuin vuonna 2003.
Talousarvioesitykseen sisältyvät maksumäärärahat ovat yhteensä 0,98 prosenttia yhteisön bruttokansantulosta.
Neuvoston laatimassa vuoden 2004 talousarvioesityksessä otetaan asianmukaisesti huomioon 6. toukokuuta 1999 tehty toimielinten välinen sopimus talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja talousarviomenettelyn parantamisesta. Esitys on myös täysin yhdenmukainen vuoden 2004 talousarvion suuntaviivoista maaliskuussa 2003 annettujen neuvoston päätelmien kanssa. Siinä otetaan lisäksi huomioon päätelmät 16. heinäkuuta 2003 pidetystä Euroopan parlamentin ja neuvoston välisestä sovittelukokouksesta, johon Euroopan komissiokin osallistui.
Pyrimme noudattamaan erityisesti vuosiksi 2002-2006 vahvistetuissa rahoitusnäkymissä menoille asetettuja vuosittaisia ylärajoja ja jättämään mahdollisuuksien mukaan riittävästi liikkumavaraa ylärajoihin nähden monissa osakkeissa lukuun ottamatta otsakkeita 2 ja 7. Lisäksi pyrimme rahoittamaan riittävästi Euroopan unionin eri painopistealueita.
Yksittäisissä kohdissa neuvosto teki joitakin muutoksia komission ehdottaman alustavan talousarvioesityksen nimikkeistöön ja päätti entiseen tapaan olla ottamatta Euroopan kehitysrahastoa mukaan yleiseen talousarvioon. Yleisesti ottaen neuvosto noudatti komission ehdottaman alustavan talousarvioesityksen luokittelua, mutta se korosti kuitenkin, että kaikki eläkkeisiin, yhteiseen maatalouspolitiikkaan, eläinlääkintään ja kasvinsuojeluun sekä kansainvälisiin kalastussopimuksiin liittyvät menot ovat toimielinten välisen sopimuksen mukaisesti pakollisia menoja.
Edellä esitetyn lisäksi neuvosto noudatti seuraavia periaatteita laatiessaan vuoden 2004 talousarvioesitystä: Syksyllä tarkastellaan toimielinten välisen sopimuksen mukaisesti maatalousmenoja koskevaa oikaisukirjelmää, jotta ajantasaistettu ennakkoarvio tarpeista saadaan otettua huomioon sulkematta kuitenkaan välittömästi pois mahdollisuutta supistaa maatalousmenoihin tarkoitettuja määrärahoja. Oikaisukirjelmässä olisi samoin otettava huomioon yhteisen maatalouspolitiikan tarkistamisen vaikutukset ja kaikki siihen liittyvät tarpeet.
Toisena periaatteena oli noudattaa rahoitusnäkymien mukaisia rakennetoimia koskevia sitoumuksia. Maksumäärärahojen tason osalta neuvosto kehotti komissiota viime vuoden tapaan esittämään alustavan esityksen lisätalousarvioksi, jos rakennerahastoille - ja maatalousmenoihin - vuoden 2004 talousarviosta varatut määrärahat osoittautuvat riittämättömiksi kattamaan suoritettavina olevat maksut. Neuvosto pani lisäksi merkille, että vuoden 2004 talousarvioon sisältyvät maksumäärärahat, jotka koskevat vuotta 2002 edeltäviä ohjelmakausia, on tarkoitettu oikeudellisin perustein keskeytettyjen toimien rahoittamiseen ja vastaaviin tilanteisiin.
Kolmantena periaatteena oli määrittää sisäisille politiikoille varattujen määrärahojen todelliset tarpeet, jolloin otettiin huomioon määrärahojen toteuttamismahdollisuudet ja pidettiin mielessä, että kyseisessä otsakkeessa oli jätettävä liikkumavaraa rahoitusnäkymien mukaisen ylärajan alapuolelle.
Neuvosto sovelsi samaa periaatetta päättäessään ulkoisiin toimiin varattavista määristä. Tässä yhteydessä neuvosto pyysi komissiolta, ettei se määräisi ennalta humanitaariseen apuun summaa, joka vastaa 15:tä prosenttia määrärahoista.
Neuvosto liitti talousarvioesitykseen yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan talousarvion, jota kutsutaan YUTP:n talousarvioksi ja johon sisältyy 52,6 miljoonaa euroa maksusitoumus- ja maksumäärärahoja. Rauhanprosessin ja vakauttamisen tukemista koskevasta budjettikohdasta 19 03 03 siirrettiin 2 miljoonaa euroa budjettikohtaan 19 07 04, ja lisäksi luotiin uusi budjettikohta, joka sisältää (neuvoston talousarviosta siirretyt) erityisedustajille tarkoitetut määrärahat. Erityisedustajille varatulle uudelle budjettikohdalle osoitettiin 3,1 miljoonaa euroa.
Viidentenä periaatteena oli hyväksyä alustavassa talousarvioesityksessä liittymistä edeltävää tukea koskeviin kustannuksiin tarkoitetut maksusitoumusmäärärahat. Maksumäärärahojen tason osalta neuvosto pyysi komissiota antamaan alustavan esityksen lisätalousarvioksi, jolleivät vuoden 2004 talousarvioon merkityt, liittymistä edeltävää tukea koskevat maksumäärärahat riitä kattamaan suoritettavana olevia maksuja.
Hallintomenoissa neuvosto painotti, miten tärkeää on jättää riittävästi liikkumavaraa rahoitusnäkymien otsakkeelle 5 asetetun ylärajan alle moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti.
Neuvosto sopi kurinalaisesta lähestymistavasta otsakkeeseen 5 ja painotti samalla, että onnistuneen laajentumisen edellyttämät määrärahat ja menoerät olisi esitettävä vuoden 2004 talousarviossa. Lopputuloksen on oltava epäilemättä hyvin lähellä rajaa, johon päästiin neuvoston ensimmäisessä käsittelyssä. Neuvosto katsoo kuitenkin, että kymmenen uuden jäsenvaltion liittyessä tarjoutuvat mahdollisuudet olisi hyödynnettävä ja että lisätoimiin olisi ryhdyttävä toimielinten organisaatiorakenteen ja hallinnon tehostamiseksi.
Minun on myös lisättävä, että neuvosto varaa itselleen oikeuden - joka sille talousarviomenettelyn mukaan kuuluu - palata henkilöstöä koskevaan komission pyyntöön, jos komissio esittää uusia, erityisesti avoimina olevia toimia koskevia perusteita.
Talousarvioesitystä laadittaessa keskityttiin erityisesti määrärahojen toteuttamismahdollisuuksiin. Päättäessään talousarvioesitykseen merkittävistä maksumäärärahoista neuvosto otti näin ollen asianmukaisesti huomioon edellisten vuosien toteuttamisasteen.
Maksumäärärahojen kokonaismäärän kasvussa neuvosto painottaa erityisesti talousarviota koskevan kurinalaisuuden ja moitteettoman varainhoidon merkitystä sekä tarvetta pitää maksumäärärahojen kokonaismäärän kasvu mahdollisimman alhaisena ottaen huomioon neuvoston ensimmäisen käsittelyn tulokset. Viime aikojen valtavien ylijäämien ja käyttämättömien maksumäärärahojen takaisinmaksun perusteella meidän pitäisi taatusti siirtyä järkevään budjetointiin maksumäärärahojen kokonaismäärässä. Talousarvion on perustuttava realistisiin arvioihin maksumäärärahoista, joita todella tarvitaan varainhoitovuoden aikana.
Neuvoston huoli maksumäärärahojen suuruudesta on entistä ymmärrettävämpää ja tärkeämpää nykyisessä taloustilanteessa, nyt kun kansalliset talousarviot ovat suurissa vaikeuksissa - kuten kaikki tiedätte.
Olette kaikki saaneet kattavan perusteluosan, joten mielestäni nyt ei ole tarpeen pitää yksityiskohtaista esitelmää. Haluaisin kuitenkin korostaa talousarvioesityksen pääkohtia rahoitusnäkymien eri otsakkeiden kattamilla aloilla.
Maatalousmenoja koskevassa otsakkeessa 1 neuvosto teki alustavassa talousarvioesityksessä pyydettyihin määrärahoihin 160 miljoonan euron tasasuhteisen vähennyksen kaikissa alaotsakkeen 1a (markkinamenot) budjettikohdissa, joiden määräraha on yli 1 miljardi euroa. Vähennys noudattaa maksumäärärahojen hallittuun lisäykseen tähtäävää yleistä lähestymistapaa. Minun on painotettava, että lähestymistapa koskee sekä pakollisia menoja sisältäviä otsakkeita että ei-pakollisia menoja sisältäviä otsakkeita, kuten alaotsaketta 1a. Maatalouden kehittämistä koskevassa alaotsakkeessa 1b neuvosto hyväksyi komission ehdottamat määrät.
Rakennetoimia koskevassa otsakkeessa 2 maksusitoumusmäärärahat merkittiin talousarvioon täysin samoin kuin komission ehdotuksessa, maaliskuussa 1999 Berliinissä kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti. Maksumäärärahoihin tehtiin 138 miljoonan euron tasasuhteinen vähennys yhteisöaloitteisiin liittyvissä budjettikohdissa, sillä niissä ei ole toteutettu kaikkia määrärahoja edellisinä vuosina. Komission ehdottamia, kalastusalusten romuttamiseen tarkoitettuja 22 miljoonan euron maksumäärärahoja ei myöskään hyväksytty, samoin kuin vastaavat maksusitoumusmäärärahat hylättiin vuonna 2003.
Sisäisiä politiikkoja koskevassa otsakkeessa 3 neuvosto hyväksyi komission ehdottamat määrät, jotka varataan 15 jäsenvaltion yhteispäätösmenettelyssä hyväksytyille monivuotisille ohjelmille. Minun on tietenkin painotettava, että yhteispäätösmenettelyssä hyväksyttyihin 25 jäsenvaltion unionille tarkoitettuihin ohjelmiin liittyvät talousarvioesityksen määrärahat ovat tilapäisiä ja odottavat yhteisymmärrystä uusista viitemääristä, joista parhaillaan keskustellaan. Neuvosto nosti lisäksi ehdotettuja määriä muutamissa budjettikohdissa, jotka eivät perustu monivuotisiin ohjelmiin. Myös monien virastojen tukiin varattuja määrärahoja supistettiin, mutta samalla otettiin huomioon uusien ja toimintaansa aloittelevien virastojen erityistilanne. Neuvosto päätti olla hyväksymättä kahta valmistelevaa toimea, jotka liittyvät kemikaaleihin ja perinteisen energiatuotannon toimitusvarmuuteen. Neuvosto hyväksyi samalla vain osittain eurooppalaisen turvallisuutta koskevaan tutkimukseen liittyvän uuden valmistelevan toimen. Se päätti lisätä Argo-ohjelman määrärahoja ottaakseen huomioon 19. ja 20. kesäkuuta 2003 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät. Samoin lisättiin metsänsuojeluohjelmien ja Prince-tiedotusohjelman määrärahoja - jälkimmäisessä erityisesti siltä osin, kuin sillä pyritään kohentamaan Euroopan unionin asemaa maailmassa.
Mielestäni neuvosto on myöntänyt riittävästi rahoitusta otsakkeen 3 painopistealueisiin. Otsakkeen ylärajaan jätettiin 77,78 miljoonan euron liikkumavara, minkä ansiosta Euroopan parlamentti voi rahoittaa omia painopistealueitaan ja samalla säilytetään mahdollisuus tulevien tarpeiden rahoittamiseen.
Ulkoisia toimia koskevasta otsakkeesta 4 voin vakuuttaa teille, että neuvosto hyväksyi komission ehdottamat määrärahat kautta linjan. Neuvosto vähensi kuitenkin rahoitusta supistamalla määrärahoja muutamista budjettikohdista, jotka eivät ole maantieteellisesti sidottuja. Neuvosto vähensi määrärahoja hieman myös maantieteellisistä budjettikohdista lukuun ottamatta Balkania koskevia kohtia, joissa määrärahat hyväksyttiin alustavassa talousarvioesityksessä ehdotetun suuruisina. Alustavassa talousarvioesityksessä YUTP:n talousarviolle ehdotetut määrät hyväksyttiin kahden määrärahasiirron kera: siirroista toinen tehtiin YUTP:n talousarviosta vakautussopimusta varten perustetuille siirtymävaiheen siviilihallinnoille ja toinen neuvoston talousarviosta YUTP:n talousarvioon. Näin YUTP:n talousarvio on kokonaisuudessaan 52,6 miljoonaa euroa, kuten aiemmin selitin. Lisäksi hyväksyttiin komission ehdottamat määrärahat kansainvälisille kalastussopimuksille.
Neuvosto jätti otsakkeen 4 ylärajaan 145,95 miljoonan euron liikkumavaran, minkä ansiosta Euroopan parlamentti voi rahoittaa omia painopistealueitaan ja samalla varmistetaan mahdollisuus rahoittaa tulevia tarpeita.
Hallintomenoja koskevassa otsakkeessa 5 neuvosto tarkasteli toimielinten hallinnosta aiheutuvia menoja seuraavien periaatteiden mukaisesti: Ensinnäkin jätetään riittävä liikkumavara rahoitusnäkymien otsakkeen 5 ylärajaan moitteettoman varainhoidon varmistamiseksi. Liikkumavaraan pitäisi sisältyä määräraha Euroopan tietosuojavaltuutetun tulevaa talousarviota varten. Toiseksi otetaan menoissa huomioon vaikutus, joka aiheutuu 19. toukokuuta 2003 saavutetun poliittisen yhteisymmärryksen mukaisesta henkilöstösääntöjen uudistuksesta. Kolmanneksi rajoitetaan juoksevien menojen lisäys 2,7 prosenttiin vuoteen 2003 nähden, mikä on suurin mahdollinen menojen lisäys 15 jäsenvaltion unionissa. Neljänneksi hyväksytään toimielinten esittämät poikkeukselliset menot, kuten komission muutto Berlaymont-rakennukseen tai uusien komission jäsenten ja yhteisöjen tuomioistuimen jäsenten nimittäminen. Viidenneksi ei hyväksytä uusien virkojen perustamista tai siirtämistä ylempään palkkaluokkaan juoksevaa toimintaa varten poikkeustapauksia lukuun ottamatta. Kuudenneksi hyväksytään kaikki laajentumisesta aiheutuvien kielitarpeiden perusteella pyydetyt uudet virat. Muihin pyydettyihin virkoihin kohdistuvat pienet vähennykset koskevat pääasiassa ura-alueiden C ja D virkoja. Hyväksytyt virat otettiin talousarvioon 6 kuukaudeksi. Seitsemänneksi hyväksytään suurin osa laajentumista varten pyydetyistä määrärahoista. Kahdeksanneksi hyväksytään eläkkeisiin käytettävät määrärahat sen jälkeen, kun henkilöstösääntöjen uudistuksen vaikutus on otettu huomioon. Yhdeksänneksi pannaan entiseen A-30-lukuun liittyviin tukiin ennakoidut määrärahat varaukseen oikeusperustan puuttuessa. Oikeusperustasta keskustellaan parhaillaan. Tuloksena otsakkeen 5 ylärajaan jää 128,45 miljoonan euron liikkumavara.
Rahoitusnäkymien otsakkeista käsittelen viimeiseksi otsaketta 7, joka koskee liittymistä valmistelevia välineitä. Talousarvioesitykseen sisältyvät ehdotetut maksusitoumusmäärärahat. Neuvosto pyysi supistamaan maksumäärärahoja 100 miljoonaa euroa, jotta otettaisiin huomioon edellisinä vuosina toteuttamatta jääneet määrärahat.
Yhteenvetona totean uskovani, että talousarvioesitys tarjoaa riittävän rahoituksen Euroopan unionin monille painopistealueille ja valmistaa samalla unionia ja sen toimielimiä, jotta laajentuminen tapahtuisi parhain mahdollisin edellytyksin.
Tiedämme kaikki, että talousarviomenettely on vasta alussa ja että vielä on pitkä matka vuoden 2004 talousarvion lopulliseen hyväksymiseen joulukuussa. Mielestäni kaikki tarvittavat edellytykset ovat kasassa, jotta tyydyttävä talousarvio saadaan hyväksyttyä vuoden lopussa.
Olen varma, että kaikki tänään läsnä olevat toimielimet - Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio - tekevät kaikkensa, jotta Euroopan unionilla olisi tarvittavat keinot vastata edessä oleviin haasteisiin. Samalla on pidettävä mielessä, että talousarvion rahoittavat aina viime kädessä Euroopan unionin kansalaiset. Toivon erityisesti meidän pääsevän sovintoon 15 jäsenvaltion unionille tarkoitetun vuoden 2004 talousarvion lisäksi summista, jotka merkitään vuonna 2004 hyväksyttävään, 25 jäsenvaltion unionille tarkoitettuun lisätalousarvioon, jotta uusien jäsenvaltioiden liittyminen unioniin onnistuisi erinomaisesti.

Wynn, Terence (PSE)
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää puheenjohtaja Magria tämän puheesta. Minun ei tarvitse muistuttaa jäsenille, että kyseessä on tämän parlamentin viimeinen talousarvio. Tarkasteltaessa neljää edellistä vuotta nähdään, kuinka huomattavasti talousarviomenettelyn kulku on muuttunut.
Ne meistä, jotka ovat olleet täällä jo kauan, ovat nähneet monia muutoksia etenkin parlamentin ja neuvoston välisissä suhteissa. Läsnä on nyt viime vuoden tapaan ministeri, joka istuu täällä kolmisen tuntia keskustelemassa talousarviosta, mikä kertoo neuvostosta paljon. Yhteen aikaan neuvoston ministeri ei ollut lainkaan läsnä talousarviomenettelyn tässä vaiheessa. Sanon tämän kohteliaisuutena, en loukatakseni. Prosessin etenemiseen on liittynyt paljon kulttuurin muutosta. Uskoakseni käyttäydymme nyt vähemmän riitaisasti. Kaksi budjettivallan käyttäjää päättävät nykyisin asioista enemmän yhdessä erityisesti joustovälineestä keskusteltaessa.
Joka vuosi marraskuussa käytävä sovittelu on todellista sovittelua. En ole oikein varma siitä, onko heinäkuun sovittelulla nyt paljoakaan merkitystä, mutta marraskuun sovittelu on hintansa väärti. Molemmat osapuolet ovat kunnioittaneet sitä, että meitä budjettivallan käyttäjiä on kaksi. Toivon, että neljän edellisen vuoden aikana tehdyt muutokset jatkuvat, kun sopimus lopulta ratifioidaan ja parlamentille annetaan sille kuuluva paikka budjettivallan käyttäjänä. Näin parlamentti säilyttää strategisen asemansa myös jatkossa.
Neljän edellisen vuoden aikana minulla on ollut ilo toimia budjettivaliokunnan puheenjohtajana. Tämä on todennäköisesti viimeinen talousarvioni puheenjohtajana - muutamat taitavat buuata siellä takana - mutta odotan innolla tämän talousarvion läpi viemistä.
Meno on jatkunut keskeytyksettä siitä, kun meidät valittiin vuonna 1999. Meidän oli aivan ensimmäiseksi yritettävä päästä sovintoon joustovälineestä Kosovon jälleenrakentamiseksi. Pian tämän jälkeen neuvoston kanssa keskusteltiin ja kiisteltiin siitä, miten rahoitetaan Serbiaa, Afganistania ja valitettavan kuuluisaa kalastussopimusta. Jopa tänä vuonna meillä oli ongelmana luokka 5: miten rahoitetaan välttämättömät hallintomenot.
Tällä kaudella on ollut hetkensä. Vuoden alussa joku kysyi minulta, olisiko vuoden 2004 talousarviossa odotettavissa mitään ongelmia. Heikkona hetkenä vastasin: "Ei oikeastaan". Tämä pitää kuitenkin paikkansa vain, jos emme laske mukaan laajentumista, mahdollisia Irakiin liittyviä tulevia ongelmia ja toimintoperusteista budjetointia. Koska nämä asiat on kuitenkin otettava mukaan, ne on vain yritettävä kaikki ratkaista.
Kaikki nuo kysymykset on ratkaistava. Vuoden 2004 talousarvio on kaikkea muuta kuin helppo monista syistä. Se on ensinnäkin esitetty ABB-muodossa, eli toimintoperusteisen budjetoinnin mukaisesti. Meidän on äänestettävä nyt eri tavoin eri rakenteesta, ja toivottavasti saamme sen menemään oikein. Lisäksi on huolehdittava laajentumisesta. Äänestämme uudesta rakenteesta, ja sitten äänestämme 10:stä, 15:stä tai 25 maasta sen mukaan, miten asiaa katsoo. Se ei tule olemaan helppoa, koska ryhmät ja valiokunnat ovat esittäneet erilaisia tarkistuksia, joista yksi on erityisen mielenkiintoinen PPE-DE-ryhmän esittämä tarkistus, jossa pyydetään 500:aa miljoonaa euroa Irakin jälleenrakentamiseen. Palaan vielä asiaan lyhyesti.
Myös uusi varainhoitoasetus monimutkaistaa asioita, erityisesti A-30-luvun budjettikohdissa. Vaikka nämä asiat ovat melko mitättömiä, ne näyttävät vievän paljon aikaa valiokunnissa, kuten jokainen budjettivaliokunnan jäsen tietää. Lisäksi todellisena ongelmana on, mitkä ovat laajentumisen todelliset tarpeet eritoten toimielimissä. Miten määritämme realiteetit komission ja muiden toimielinten ehdotuksista? Molemmat esittelijät Mulder ja Gill ovat ahkeroineet urheasti löytääkseen vastauksen. En jätä nyt parlamenttiakaan pois laskuista.
Talousarviolla on varmistettava, että laajentuminen onnistuu ja ehdokasmaita kohdellaan yhdenvertaisina kumppaneina eikä toisen luokan maalaisserkkuina. Meidän on varmistettava, että asiat tehdään oikein. Meidän on varmistettava myös, että keskustelu on tässä uudessa muodossa tarkoituksenmukaista. Toivotaan, että seuraavina tunteina meillä on todellinen mahdollisuus vuoropuheluun kolmen toimielimen kesken. Ratkaisuja haettaessa on tärkeää esittää kysymyksiä toimielimille sen sijaan, että esitettäisiin muodollisia, kaavamaisia lausuntoja.
Haluan käynnistää keskustelun äsken mainitsemastani PPE-DE-ryhmän tarkistuksesta. Minua kiinnostaa tietää, miten komissio ja neuvosto reagoisivat, jos hyväksyisimme äänestyksessä tarkistuksen, jonka mukaan Irakin jälleenrakentamiseen annetaan ensi vuonna ylimääräiset 500 miljoonaa euroa.

Mulder (ELDR)
. (NL) Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi esittää kiitokseni neuvoston ja komission läsnäolosta. Huomaan, että molemmilta toimielimiltä on paikalla paljon henkilöstöä. Minulle on myönnetty viiden minuutin puheaika. Edessämme olevan talousarvion tarkastelun perusteella tämä siis tarkoittaa, että voin puhua noin kolme sekuntia kustakin miljardin euron menoerästä. Se ei ole kovin paljon, joten minun on keskityttävä pääasioihin.
Olen ensinnäkin iloinen neuvoston toteamuksesta - jota myös Terry Wynn korosti - jonka mukaan vuosi 2004 on ratkaiseva. Se on laajentumisen ensimmäinen vuosi, ja meidän on tehtävä kaikki voitava, jotta laajentuminen onnistuu. Nyt kun Latvia on äänestänyt viimeisenä kymmenestä uudesta maasta, tiedämme varmaksi, että unioniin liittyy kymmenen uutta maata ensi vuonna 1. toukokuuta. Meidän on tehtävä niiden olo välittömästi kotoisaksi ja toivotettava ne tervetulleiksi. Arvoisa puhemies, teille ja jäsen Bögelle on annettu tärkeä tehtävä yhteispäätöksellä sovituille ohjelmille tarkoitetuista määrärahoista päätettäessä. Mielestäni on erittäin tärkeää, että asiassa päästään sovintoon ennen tämän vuoden marraskuuta.
Kaikkialla Euroopassa on tällä hetkellä merkkejä taantumasta. Mielestäni meidän on yritettävä kehittää elinkeinoelämän toimintaa. Minulla itselläni on suuret odotukset direktiiveissäkin mainitusta aloitteesta, jolla kehitetään pieniä ja keskisuuria yrityksiä Itä-Euroopan pankkien kautta toteutettavan takausjärjestelmän avulla. Jos parlamentti hyväksyy aloitteen, toivon neuvoston ottavan myönteisemmän kannan huolimatta periaatteestaan, jonka mukaan Kööpenhaminassa sovituista kymmenen uuden jäsenvaltion määrärahoista ei poiketa. Tältä puolelta saatetaan esittää tarkistuksia, joissa pyydetään kiinnittämään lisähuomiota tiettyihin tapahtumiin uusissa jäsenvaltioissa.
Käsittelen nyt talousarviota yleisesti. Aiemmin on jo todettu kerran tai kaksi, että parlamentti haluaa toimia vastuuntuntoisesti menojen osalta. Menoja, jotka eivät ole välttämättömiä, ei tarvita. Mielestäni meidän olisi tarkasteltava kutakin menoerää erikseen selvittääksemme, onko kyseinen menoerä perusteltu. Viime vuoden menorakenne on tässä erityisen tärkeä. Mielestäni tämä on hyvin tärkeää nyt, kun kaikkien jäsenvaltioiden talousarvioissa noudatetaan tiukkaa kurinalaisuutta.
Asia on jo mainittu aiemmin kerran tai kaksi, mutta Irakin kysymys heittää varjon talousarvion otsakkeen 4 ylle. Mitä teemme Irakin kanssa? Mielestäni komission on annettava todella selkeä ehdotus, josta käy selvästi ilmi, miksi komissio katsoo erityisen määrärahan olevan välttämätön ja miten se aikoo määrärahan rahoittaa. En tarkoita ainoastaan niitä varoja, jotka komissio antaa suoraan Irakille. Pystyisikö komissio tutkimaan, mitä muita välineitä voitaisiin jossain vaiheessa käyttää? Voisiko Euroopan investointipankki rohkaista pitkällä aikavälillä yrityksiä investoimaan Irakiin? Voisiko Euroopan investointirahastolla ja muilla vastaavilla yrityksillä olla jokin tehtävä? Ymmärrän kyllä, ettei muutos tapahdu yhdessä yössä, mutta ehkäpä komissio voisi esittää asiasta lausuman. Meidän on yritettävä saada rahoitus pääasiassa vuoden 2004 talousarviosta, mutta luulen, että se on tuolla alalla aika täpärällä - en kuitenkaan tiedä, onko näin.
Mikä on komission mielestä joustovälineen tehtävä, ja mikä on realistista pyrittäessä pääsemään sopuun neuvoston kanssa? Ehkäpä neuvosto voi sanoa asiasta jotakin. Yksi koko talousarvioon vaikuttava seikka on, että vuosien ajan parlamentilla on ollut tapana varata talousarviosta tiettyjä määriä esimerkiksi valmisteleviin toimiin ja tutkimuksiin, mutta komission ei sitten ole ollut pakko toteuttaa niitä. Komissio ei rahoittanut talousarviossa ehdotettuja muita toimia. Haluamme yrittää välttää tällaisen tilanteen tänä vuonna. Meidän olisi siis pantava tietyt määrärahat varaukseen ja vapautettava ne vain, jos saamme sellaisen vaikutelman, että komissio - eli budjettivallan käyttäjä - suhtautuu parlamentin päätöksiin vakavasti.
Paljon on keskusteltava myös komission henkilöstöpolitiikasta. Neuvosto ilmoitti, ettei se hyväksy komission ehdotusta henkilöstön lisäämisestä. Parlamentin kanta ei ole toistaiseksi selvä, mutta meidän olisi ehkä mahdollista panna tietyt erät varaukseen ja vapauttaa ne sitten, kun komissio on täyttänyt tietyt edellytykset. Yksi tämän vuoden mielenkiintoisimmista seikoista on, että kyseessä on nykyisen komission viimeinen vuosi. Tässä tilanteessa on usein tapana antaa komission jäsenten kabinetin eri henkilöille houkuttelevia virkoja komission hallinnossa sisäpiirin järjestelyinä. Haluaisimme komission esittävän meille yhteenvedon viime vuosien ylentämiskäytännöstä ja suunnitelmista, joita komissiolla on asian suhteen tänä vuonna.
Lopuksi haluan todeta olevani erittäin vaikuttunut tähän asti erinomaisesta yhteistyöstä neuvoston, eri valiokuntien esittelijöiden ja komission kanssa. Toivottavasti yhteistyö säilyy erinomaisena joulukuuhun saakka.

Gill (PSE)
. (EN) Arvoisa puhemies, kuten olemme kuulleet, vuoden 2004 talousarvioon tehdään muutamia perusteellisia muutoksia vuoden 2004 toukokuussa tapahtuvaksi suunnitellun laajentumisen vuoksi. Tavoitteenani on ollut saada toimielinten tarpeet tasapainoon, jotta ne voivat täyttää tehtävänsä ja jotta niillä olisi keinot ratkaista haasteet, jotka 25 jäsenvaltion unioni tuo mukanaan. Samalla pitää kuitenkin varmistaa, että talousarviota koskevan kurinalaisuuden ja varovaisuuden periaatteet ovat kaikkien talousarviota koskevien päätösten perusta.
Talousarvio asettaa muille toimielimille valtavia haasteita, sillä se muuttaa merkittävästi monia niistä. Osa toimielimistä saa 50 prosenttia lisää määrärahoja, minkä ansiosta niiden henkilöstö kaksin- tai kolminkertaistuu. Hallinnoinnin on siis oltava järkevää ja tehokasta, jotta muutokseen sopeudutaan saumattomasti. Haluaisinkin aloittaa toteamalla, että pidän myönteisenä pääsihteerien kolmatta kertomusta otsakkeen 5 kehityksestä. Kertomus on osoittautunut hyödylliseksi päätöksenteossa, ja vaikka käytössä on vuotuinen talousarviomenettely, on tärkeää olla tietoinen todennäköisestä monivuotisesta tilanteesta. Näin saadaan tehtyä oikeat strategiset valinnat esimerkiksi kiinteistöissä ja henkilöstöpolitiikassa.
Haluaisin muistuttaa kaikille, että pyydämme komissiota ja muita toimielimiä toimittamaan kyseisen vuosikertomuksen meille joka vuosi 1. syyskuuta mennessä.
Vuoden 2004 talousarvion käsittely neuvostossa on ollut melkoinen yllätys. Olen aivan ymmälläni neuvoston lähestymistavasta: muuta selvää strategiaa ei vaikuttaisi olevan kuin liikkumavaran kaksinkertaistaminen. Neuvosto soveltaa yhtäältä edelleen tasasuhteisia vähennyksiä, joita parlamentti on aina arvostellut. Olemme aiemmin todenneet, että neuvosto on tehnyt toimielimissä monialaisia vähennyksiä ottamatta selvää todellisista tarpeista. Näin on tapahtunut tänäkin vuonna komission talousarviossa. Neuvosto on kuitenkin ollut toisaalta yllättävän avokätinen - jopa niin avokätinen, että minun on epäiltävä, ovatko kaikki neuvoston tukemat pyynnöt todella perusteltuja. Tänä vuonna on parlamentin tehtävä varmistaa, että talousarviota koskevaa kurinalaisuutta noudatetaan ja että tarpeet tutkitaan kriittisemmin. Haluaisin siksi pyytää neuvoston puheenjohtajan mielipidettä näkemyksistä, joita esitän hänen päätöksistään. Ehdotamme rahojen siirtämistä varaukseen kahden valiokunnan osalta - noin miljoona euroa kumpaakin valiokuntaa kohti - ja uusien virkojen vähentämistä useimmista muista talousarvioista.
Olen huolissani siitä, että neuvosto on suostunut kaikkeen laajentumiseen liittyvään. Laajentumisen olisi pitänyt tuoda suurempia mittakaavaetuja. Kannatan laajentumista vankasti, mikä ei kuitenkaan tarkoita, että kaikki pyydetty on välttämätöntä. On tärkeää, ettei laajentumisessa anneta "vapaita käsiä" ja ettemme samalla kieltäydy hyväksymästä nykyisiä virkoja ja nykyistä henkilöstöpolitiikkaa koskevia kysymyksiä - kuten ylennyksiä - jotka ovat tärkeitä nykyiselle henkilöstölle. Asiassa on toimittava tasapuolisesti.
En halua puuttua yksityiskohtaisesti kaikkiin neuvoston päätöksiin, mutta haluan kysyä kiinteistöistä, joka on toiseksi suurin menoerä henkilöstön jälkeen. Haluan ymmärtää, mikä neuvoston strategia on.
Olemme aina olleet yhtä mieltä Euroopan unionin toimielinten toimitilojen ostamisesta, koska Euroopan unionin veronmaksajien varoilla tapaa olla näin enemmän arvoa. Kiinteistömenoja on siis tarkasteltava pikemminkin monivuotiselta kannalta kuin hajanaisesti, ja kiinteistöt on pyrittävä ostamaan mahdollisimman nopeasti. Tiedämme, että otsakkeen 5 liikkumavaraan kohdistuu paineita vuodesta 2006 tai 2007 eteenpäin. Vuonna 2004 liikkumavara on kuitenkin huomattava. Olin pettynyt siihen, että neuvosto hylkäsi ehdotukseni, jonka mukaan liikkumavara käytettäisiin rahoittamaan laajentumisen takia tarvittavat kiinteistöt. Näin saataisiin aikaan enemmän säästöjä myös veronmaksajille. Kiinteistöissä ei tarvita hajanaisia ratkaisuja, vaan on valittava monivuotinen strateginen lähestymistapa.
Seuraava kysymykseni on komissiolle, ja se koskee uusien henkilöstösääntöjen hyväksymisen merkitystä. Asian käsittely on venähtänyt jo jonkin verran, mikä vaikuttaa kaikkiin toimielimiin ja henkilöstöön. Kaikki talousarvion henkilöstötaulukot perustuvat kuitenkin vanhoihin henkilöstösääntöihin. Pyydän siis komissiota vahvistamaan tänään, että se esittää lisätalousarvion uusien henkilöstösääntöjen täytäntöön panemiseksi sekä arvion täytäntöönpanon todennäköisestä aikataulusta, koska parlamentin istuntokalenteri on ensi vuonna rajallinen vaalien vuoksi.
Haluaisin lopuksi kehottaa kaikkia muita toimielimiä ottamaan huomioon osan muutoksista ja vaatimuksista, jotka vaikuttavat niihin laajentumisen takia. Niiden olisi aloitettava suunnittelu nyt ja otettava käyttöön aivan välttämättömiä hallintamenetelmiä.

Schreyer
. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, elämme Euroopan unionissa kaiken kaikkiaan hyvin jännittäviä aikoja, joihin liittyy suuria muutoksia erityisesti Euroopan unionin budjettipolitiikan asiantuntijoiden kannalta. Valmistelemme yhdessä vuoden 2004 historiallista talousarviota - 25 jäsenvaltion Euroopan unionin ensimmäistä talousarviota. Tie on nyt auki, kun viimeisestäkin kansanäänestyksestä saatiin myönteinen tulos. Lähes joka kerta ehdokasmaiden suuri yleisö on ilmaissut kirkkaasti ja todella erittäin vankasti kannattavansa Euroopan unionia.
Ensi vuonna poliittisten päättäjien päätehtävänä on yhteisen politiikanteon käynnistäminen laajentuneessa unionissa. Me - Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio - olemme laatineet yhdessä edellytykset tälle laajentuneelle talousarviolle mukauttamalla omia rahoitussuunnitelmiamme laajentumisen tarpeisiin. Talousarviokehyksestä on siis sovittu seuraaviksi kolmeksi vuodeksi, ja vuoden 2004 talousarvioesityskin pitäytyy luonnollisesti tämän uuden kehyksen rajoissa.
Vakauden lujittaminen Euroopassa ja kestävän talouskehityksen edistäminen ovat uusien aloitteiden uusia painopistealueita vuonna 2004. Niihin kuuluu esimerkiksi maahanmuuttopolitiikan toimenpiteitä, uusi "Älykäs energiahuolto Euroopassa" -ohjelma ja toimenpiteitä liikennealan turvallisuuden parantamiseksi. Kollegani, komission jäsenet de Palacio, Fischler, Barnier ja Vitorino kertovat teille enemmän omissa puheenvuoroissaan näistä aloitteista ja erityisohjelmista, joista on sovittu hiljattain - esimerkiksi ydinvoimaloiden sulkemiseen tarkoitetusta rahoitusavusta tai Schengenin sopimuksen vaatimusten täyttämisen tukemisesta, jotka ovat loppujen lopuksi uusia aloitteita ehdokasmaille. Kollegani vastaavat tietenkin mielellään kaikkiin keskustelun aikana esitettyihin kysymyksiin.
Komission painopistealueet ovat talousarvioesityksessä suurelta osin Euroopan parlamentin ja etenkin Eurooppa-neuvoston vuoden 2004 painopistealueiden mukaisia. Tämä on hyvä menettely. Painopisteistä keskustelu ja niiden laatiminen yhdessä noin aikaisessa vaiheessa on osoittautunut tarpeelliseksi. Hyvä jäsen Wynn, tämä on epäilemättä yksi syy siihen, miksi talousarviomenettely ei ole enää riitaisa, vaan sävy on paljon rakentavampi. Haluaisin esittää kiitokset yleisesittelijä Mulderille erinomaisesta yhteistyöstä sekä esittelijä Gillille ja erityisesti budjettivaliokunnan puheenjohtajalle, jäsen Wynnille. Haluaisin kiittää budjettivaliokunnan muita jäseniä ja tietenkin budjettipolitiikan asiantuntijoita muissa valiokunnissa. Haluaisin kiittää myös neuvoston puheenjohtajaa yhteistyöstä ja talousarvion ensimmäisen käsittelyn ripeästä läpiviennistä neuvostossa. Sikäli kuin on mahdollista koota yhteen viimeisimpiä talousarviomenettelyjä tässä vaiheessa, haluaisin todeta, että Euroopan parlamentin on todella aika saada vahvempi asema talousarviomenettelyssä, kuten valmistelukunnan ehdotuksessa sopimukseksi Euroopan perustuslaista on esitetty. En yhdy taatusti muutamien valtiovarainministerien pelkoihin, joiden mukaan olisi talousarviota koskevan kurinalaisuuden vastaista, jos parlamentilla olisi lopullinen päätäntävalta koko talousarviosta. Viime vuosien kokemusten perusteella on päinvastoin käynyt melko selvästi ilmi, että parlamentti noudattaa täysin talousarviota koskevan kurinalaisuuden suuntaviivoja ehdotuksissaan ja päätöksissään. Komission alustavaan esitykseen vuoden 2004 talousarvioksi on merkitty 100,7 miljardin euron menot. Lisäystä olisi siis tähän vuoteen verrattuna 3,2 prosenttia, mikä osoittaa, että kaikki pelot laajentumisen käymisestä kohtuuttoman kalliiksi olivat täysin perusteettomia.
Ensi vuonna unionin jäsenvaltioiden rahoitusosuus on tätäkin vuotta alhaisempi, mikä osoittaa, että laajentumiseen tarvittava rahoitus on saatu kasaan rahoitussuunnitelmissa. Samalla voimme olla varmoja, että kaikki uudet jäsenvaltiot ovat nettosaajia. Joidenkin uusien jäsenvaltioiden pelko joutumisesta nettomaksajan osaan on melko perusteeton erityisesti, kun otetaan huomioon jo tehdyt päätökset, rahoitusnäkymien mukauttaminen ja nyt käsiteltävänä olevat ehdotukset, joita neuvosto ei asettanut kyseenalaisiksi ensimmäisessä käsittelyssä.
Neuvosto teki ensimmäisessä käsittelyssä suhteellisen vähän muutoksia komission alustavaan talousarvioesitykseen edellisiin vuosiin verrattuna, mistä haluaisin kiittää neuvostoa. On kuitenkin yksi kohta, josta minun on ilmoitettava komission olevan täysin vastakkaista mieltä. Kyseessä on komission henkilöstömäärän lisääminen. Pian on edessä laajentuminen ja kymmenen uuden jäsenvaltion sekä 75 miljoonan ihmisen liittyminen unioniin. Komission on taattava heti alusta alkaen uusien jäsenvaltioiden täydellinen yhdentyminen kaikin käytettävissä olevin keinoin. On taatusti selvää, että enemmän henkilöstöä tarvitaan. Myös kollegani, komission jäsen Kinnock ottaa asian esille, ja jäsen Gill puhuu uusien henkilöstösääntöjen vaikutuksesta talousarvioon. Komissio ei ole taatusti ollut kohtuuton uusia virkoja vaatiessaan. Olemme tutkineet asian todella huolellisesti ja tehneet tiukat laskelmat. Asiasta vastaavan budjettipääosaston voidaan luottaa tekevän erittäin paikkansa pitäviä laskelmia tällä alalla. 780 uutta virkaa on vähimmäismäärä, joka vaaditaan yhdentymisen hallintaan. Haluaisin kiittää parlamenttia hyvin myönteisestä kannasta. Varmistan tietenkin, että kaikkiin lisäkysymyksiin ja tiedusteluihin, joita teillä mahdollisesti nyt on, vastataan niin yksityiskohtaisesti kuin haluatte. Uskon nimittäin, että on myös parlamentin edun mukaista varmistaa, että komissio toimii tehokkaasti.
Ulkopolitiikassa vastassamme on uusi haaste Irakin tilanteen seurauksena. Ensi vuonna meidän on samoin käynnistettävä tiiviimmän yhteistyön strategia sekä Euroopan unionin uusien naapurivaltioiden että vanhojen naapurivaltioiden kanssa osana todellista naapuruuspolitiikkaa. Unionissa haasteenamme on varmistaa uusi dynaaminen kasvu samalla, kun suuri yleisö odottaa myös päättäväisiä toimenpiteitä sisäisen turvallisuuden takaamiseksi. Aikomuksena on samoin onnistua panemaan täytäntöön yhteisen maatalouspolitiikan kaltaisia yhteisiä politiikkoja laajentuneessa unionissa sekä auttaa uusia jäsenvaltioita kuromaan umpeen taloudellinen jälkeenjääneisyytensä. Tiedämme, että neuvosto pitää samalla huolen siitä, ettei kuilu enää laajene. Jokaisen on tehtävä kaikkensa varmistaakseen, että laajentuminen onnistuu, että unioni tarjoaa vanhojen ja uusien jäsenvaltioiden yhtälailla hakemaa vakautta ja että kaikille unionin kansalaisille turvataan kestävän kasvun avulla hyvät elinolot. Kiitos tarkkaavaisuudestanne.
Elles (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kuten jäsen Wynn totesi, on todella hyvä käydä tällainen yleinen keskustelu. Toivomme, ettei olisi viimeinen kerta, kun jäsen Wynn esittää parlamentille mietintönsä budjettivaliokunnan puheenjohtajana, mutta elämää lienee vuoden 2004 jälkeenkin. Kiitämme kahta esittelijää, kuten aina, mutta haluaisimme suhtautua juuri tähän talousarvioon kokonaisuuden kannalta varovasti. Kuten komission jäsen ja neuvoston puheenjohtaja totesivat, sekä laajentuminen sekä toimintoperusteinen budjetointi tuovat mukanaan suuria muutoksia.
Meillä on samoin kolme eri komission jäsentä toukokuusta marraskuuhun vuonna 2004. Vuodesta tulee melskeinen. Tästä syystä ryhmäni ei halua, että rahoitusnäkymiä tarkistetaan seuraavina 12 kuukautena. Tarkistaminen olisi tarpeettoman monimutkaista aloittaa juuri silloin, kun vaalikampanjat ovat meneillään ja nykyinen komissio istuu viimeistä vuottaan. Edellisellä lainsäädäntökaudella vuonna 1999 meillä oli suuria vaikeuksia neuvotella rahoitusnäkymistä, joka sitoi sitten nykyisen parlamentin ja komission lisäksi niitä tehtävässään seuraavat tilanteeseen, jossa ne eivät voi sitä muuttaa. Vaikuttaa neuvostoaikaiselta suunnittelulta, jos alamme nyt pohtia, millaista rahoitus on vuonna 2013. Ryhmänä haluaisimme, että vuodesta 2005 alkaen neuvoteltaisiin viiden vuoden rahoitusnäkymistä, joita sovellettaisiin vuodesta 2006.
Haluaisin mainita erityisesti kaksi kohtaa, joista ensimmäinen on komission uudistus. Viime vuonna uusia virkoja koskeva komission pyyntö yhdistettiin kattavaan katsaukseen siitä, mitä komission uudistuksessa oli tapahtunut. Tuloksena syntyi erittäin vaikuttava tilastokertomus. Tänä vuonna haluaisimme - olemme siis jättäneet tarkistuksen, johon sisältyy pari muutakin kohtaa - kertomuksen siitä, mitä komissio on tehnyt, sekä lisäksi kertomuksen, josta kävisi ilmi, mikä uudistuksissa on mennyt vikaan ja mitä vielä on tehtävä, jotta asianmukainen tiedonvälitys varmistetaan. Eurostat on vain yksi esimerkki, tosin melko näkyvä. Kertomuksesta on samoin käytävä selvästi ilmi, mitä uudistuksia ei ole tehty. Onko totta - kuten Andreasen totesi lehdistötiedotteessaan tänään - että jos kirjanpitojärjestelmät olisi otettu käyttöön aiemmin, tällaista ongelmaa ei ehkä olisi tullut? Kukapa tietää! Haluamme selvittää asian ja saada asiaa selventävän asiakirjan.
Toinen kysymys koskee Irakia. Jäsen Wynn kysyi, mikä tarkistuksen tarkoitus on. Meidän mielestämme unionin on osoitettava kansainvälisten suhteiden nykyisessä tilassa, että se pystyy toimimaan maailmanlaajuisesti, antamaan humanitaarista apua ja avustamaan Irakin jälleenrakennuksessa. Sen on myös pystyttävä merkitsemään tietty summa talousarvioonsa tätä varten. Summa kalpenee mitättömyyttään, kun sitä verrataan 30 miljardiin euroon, joka on neuvoston puheenjohtajan mukaan maksettu talousarviosta takaisin jäsenvaltioille kolmena viime vuonna. Irakille ensi vuonna tarkoitetut 500 miljoonaa euroa osoittaisivat hyvin selvästi unionin haluavan tehdä yhteistyötä Yhdysvaltojen ja muiden kanssa maan hyvinvoinnin kohentamiseksi.
Totean tiivistetysti, että toivomme ryhmänä pystyvämme noudattamaan periaatteita ja toimimaan vastuullisesti talousarviomenettelyssä. Haluamme varmistaa, että parlamentin painopistealueet säilytetään. Kaikki kolme esille ottamaani kysymystä ovat sellaisia, joissa parlamentilla on lopullinen sananvalta. Meidän voidaan odottaa toimivan johdonmukaisesti prosessissa, joka käynnistyy nyt ja kestää vuoden loppuun asti.

Walter (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, edessämme on talousarvio, joka kutistuu eikä kasva - päinvastoin kuin mitä talousarvioesityksistä muutoin sanotaan. Tämä voi olla vastaus jäsenvaltioiden tilanteeseen. Talousarviossa on taatusti käytettävissä vähemmän varoja. Jäsenvaltioiden tilanteen takia meidän on epäilemättä todettava, että veronmaksajien rahoja on hallinnoitava varovaisesti, kuten me, Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä, teemme. Meidän on kuitenkin asetettava myös talousarvion painopisteet. Tämän taatusti teemme.
Aloitan kysymyksestä, joka - jos komission jäsen Schreyer on oikeassa, kuten toivon - kuuluu tulevaisuudessa meidän tehtäviimme. Puhutaan siis unionin talousarvion tulopuolesta. Tulopuoli tarkoittaa, mistä rahat tulevat ja kuka maksaa. Maksamme veronmaksajien varoista. Kuten on havaittu, Euroopassa tehtyjen muutamien arvioiden mukaan jopa 20 miljardia menetetään alv-petosten takia. Kuka hyväksyy alv-petokset, hyväksyy myös unionin tulojen vajauksen. Emme ole valmiita hyväksymään tätä, koska kaikki vajeet on paikattava tavallisen veronmaksajan taskuista. Ehdotamme tässä talousarviomenettelyssä näin ollen, että alv-petosten vastaiseen kampanjaan pannaan vauhtia tavallisen veronmaksajan taakan keventämiseksi, jotta unionille todellisuudessa kuuluvat varat myös virtaavat sinne. Asiasta on keskusteltava jatkossa useammin myös osana talousarviomenettelyä.
Tulevissa talousarviomenettelyissä - myös seuraavassa - varmistamme, että kansalaiset saavat itse nähdä, että luotettavuus taataan yhtenä perusarvona. Tämä tarkoittaa luotettavuutta torjuttaessa taloudellisia ja sosiaalisia eroja sekä luotettavuutta työllisyyden parantamisessa. Kuulemamme mukaan neuvosto on alentanut tuntuvasti eritoten rakennerahastojen maksuja, mikä herättää nähdäksemme monia kysymyksiä. Jäsenvaltiot kirjaavat yhtäältä huomattavia rahamääriä, jotka niillä on aikomus käyttää lähivuosina, erityisesti ensi vuonna. Neuvosto on kuitenkin sopinut samalla talousarvioesityksessään, että kulut on pidettävä kyseisten lukujen alapuolella. Ihmettelemme, kummat luvut ovat oikein. Tiedämme, että aiemmin tehtyjen maksusitoumusten toteuttaminen on viivästynyt, eikä maksuja ole vieläkään suoritettu. Neuvosto sivuuttaa kysymyksen näppärästi ja väittää, ettei tarvitse noita maksuja. Emme lähde samaan kelkkaan. Jokaisen, joka saa sovittua raskaiden neuvottelujen jälkeen rahoitusnäkymistä - jotka liittyvät erityisesti rakennerahastoihin ja näin ollen Euroopan unionin rakenteelliseen ja taloudelliseen kehittymiseen - on hyväksyttävä, että toteuttamisessa häntä muistutetaan maksusitoumuksista ja me vaadimme asianmukaisten määrien maksamista.
Seuraavana varainhoitovuonna huolehdimme siitä, ettei Euroopan unioni jää talousalueena pelkäksi suuryritysten ja -yhtiöiden alueeksi. Ajamme pk-yritysten tiivistä tukemista myös jatkossa. Pk-yritykset ovat Euroopan talouden selkäranka. Ne ovat luovia, innovatiivisia ja halukkaita ottamaan riskejä. Meidän on tuettava niitä, jotta nekin voivat hyötyä Euroopan unionista ja sisämarkkinoista, vaikkei niillä ole oikeus- tai vero-osastoja.
Neljänneksi varmistamme talousarviomenettelyssä, että laajentuminen perustuu varmuuteen. Henkilöstökysymykseen on jo viitattu monta kertaa. Tutkimme hyvin tarkkaan, kuinka paljon henkilöstöä nyt tarvitaan, varmistaaksemme, tarvitaanko jokaista ilmoitettua virkaa todella. Laajentumisesta ja ehdokasmaista ei saa kuitenkaan tulla Euroopan unionin säästöporsasta. Olen asiasta samaa mieltä edellisten puhujien kanssa. On toimittava tasapuolisesti. Tällaiset päätökset ovat parhaita osoituksia siitä, onko todella toimittu tasapuolisesti. Kuka tahansa voi tuoda julki jalot aikeensa, mutta nimenomaan päätöksistä käy ilmi, onko kohtelu todella yhdenvertaista riippumatta siitä, onko kyseessä uusi vai vanha jäsenvaltio. Seuraamme asiaa erittäin tarkkaan.
Pidämme yllä jatkuvuutta jossain määrin myös muilla aloilla, mutta meidän on muokattava politiikkaa keskittymällä tulevaisuuteen. Tämä pätee etenkin ulkopolitiikkaan, jossa viime vuosina on monesti käynyt niin, että aina kun kriisitilanne on puhjennut jossain päin maailmaa, olemme reagoineet tuoreeltaan ja vaatineet välittömästi lisävaroja saataville, joskus jopa vakiintuneiden toimenpiteiden kustannuksella. Jos tarkastelemme joitakin maailmankolkkia, joita olemme aiemmin tukeneet, huomaamme, että nyt on käytettävissä edellisiä vuosia vähemmän varoja. Meidän on pitänyt tehdä rakenneuudistuksia. Näin on pitänyt tehdä, koska mekin olemme huomanneet, ettei rahoitusta voi tietenkään lisätä loputtomiin. Haluaisin kuitenkin esittää otteet kahdesta tilastosta, jotka antavat meille ajattelemisen aihetta, vaikkeivät ne liitykään suoraan talousarvioomme. Amerikan yhdysvallat ja Euroopan unionin valtiot kuluttavat nykyisin joka vuosi 460 miljardia puolustukseen. 460 miljardia! Kulutamme kuitenkin vain 37 miljoonaa kehitysyhteistyöhön. Onko tämä todella kaukonäköistä politiikkaa, jonka tarkoituksena on konfliktinehkäisy? Onko tämä sellaista politiikkaa, jota kehittyneiden maiden pitäisi toteuttaa? Vastaus on "ei", ja siksi me haluamme kehittää Euroopan unionin politiikkaa mahdollisuuksien rajoissa, mikä on tarpeeksi kohtuullista. Haluamme toimia ennalta ehkäisevästi. Haluamme kehittää konfliktinhallintastrategioita, joilla estetään konfliktien puhkeaminen jo alun alkaen. Emme ole niin sinisilmäisiä, että uskoisimme, ettei maailmassa ole enää konflikteja. Konflikteja tulee aina olemaan, ja meidän alueemme, meidän jäsenvaltioidemme, on toimittava sen mukaan. Me keskitymme kuitenkin tehokkaammin ennalta ehkäisyyn.
Toinen ala, jolla meidän on toimittava ennalta ehkäisevästi, on väestörakenteen muutos. Eurooppa muuttuu dramaattisesti. Väestön keski-ikä nousee huomattavasti kaikissa maissa, ei pelkästään yksittäisissä maissa. Tämä vaikuttaa kaikkiin toimielimiin ja virastoihin. Tämä tarkoittaa, että tulevaisuudessa on vähemmän lastentarhoja ja että lastentarhoja tarvitaan lukumääräisesti vähemmän paikallistasolla. Asialla on vaikutusta myös meihin. Otan jälleen kerran esimerkiksi eläketaakan, joka meidän on otettava harteillemme. Myös monilla muilla alueilla nähdään, kuinka nuorten lukumäärä hupenee ja vanhuksia on entistä enemmän. Meidän on puututtava tilanteeseen ja ohjattava kehityskulkua myönteisesti. Asiaa ei saisi nähdä uhkana vaan mahdollisuutena.
Me, Euroopan sosiaalidemokraattisen puoleen ryhmä, sovellamme talousarvioon monia kriteerejä. Ensimmäinen on taloudellinen varovaisuus, koska kyseessä ovat kansalaisten rahat. Toinen on luotettavuus. Kaikkien on nähtävä, että mihin ryhdymme, sen teemme, emmekä hidastele tarkoituksella emmekä luovuta puolivälissä. Kolmas kriteeri on, että muovaamme unionin politiikkoja siten, että voimme toimia ennalta ehkäisevästi eikä meitä päästä yllättämään tilanteen puhjetessa. Yritämme seurata tilanteen kehittymistä jo varhaisessa vaiheessa, jäsentää tilanteen tarkoituksenmukaisesti ja muovata näin Euroopan unionia, meidän Eurooppaamme, jotta yhteinen tulevaisuutemme olisi hyvä ja turvallinen.

Virrankoski (ELDR).
Arvoisa puhemies, neuvoston esittämä Euroopan unionin talousarvio on hyvin kurinalainen. Maksumäärärahat ovat vain 0,99 prosenttia bruttokansantulosta eli rahana 11,4 miljardia euroa rahoitusnäkymien alapuolella.
Komission talousarvio on laadittu 31 politiikan alaa koskevaksi toimintoperusteiseksi budjetiksi. Tämä on pitkään ollut ryhmämme selkeä tavoite. Se helpottaa EU:n toiminnan seuraamista. Jokaisen politiikan alan kustannukset ovat selkeästi näkyvissä. Hallintokustannukset ja toiminnalliset kustannukset ovat eriteltyinä. Toiminnan tehokkuus voidaan paremmin arvioida, samoin saavutettujen tulosten suhde käytettyyn rahamäärään. Liiallinen byrokratia loistaa suhteettomina hallintokuluina.
EU:n budjettipolitiikan suurin ongelma ovat käyttämättömät määrärahat. Vuodesta toiseen parlamentti taistelee budjetin sovittamiseksi rahoituskehyksiin. Tilinpäätöksissä toteamme, että muutamien eurojen kiistat ovat aivan tyhjänpäiväisiä, kun määrärahoja jää käyttämättä miljardeja, jopa reilusti yli kymmenen miljardia euroa vuosittain.
Ensi vuoden talousarviota hallitsee EU:n laajentuminen. Neuvoston kanta laajenemiseen tarvittaviin komission virkoihin on ollut tiukka. Ryhmämme näkemyksen mukaan laajentuminen vaatii riittävän määrän virkoja, mutta laajentumista ei saa käyttää tekosyynä virkakoneiston paisuttamiseen. Laajentumisen hallinnollinen onnistuminen riippuu paitsi uusien virkojen luomisesta, myös siitä, miten olemassa olevia resursseja voidaan kohdentaa uudelleen ja paremmin.
Ryhmämme tukee niitä prioriteetteja, joita Mulder on esittänyt. Olemme huolestuneita ihmisoikeuksia koskevasta rahoituksesta, samoin Haagin kansainvälisen tuomioistuimen rahoituksesta. Toivomme lisäksi, että pohjoisen ulottuvuuden toimintaohjelma tulee asianmukaisesti huomioonotetuksi budjettikohdissa. Myös lähialueyhteistyötä uusien naapureiden kanssa tulisi tehostaa Wider Europe -ohjelman puitteissa ja siihen liittyvien määrärahojen hallintoa tulisi yksinkertaistaa.

Seppänen (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, ensi vuonna 25 maan EU:n budjetin loppusumma alenee alle yhteen prosenttiin jäsenvaltioiden bruttokansantuotteesta. Unionilta näyttää puuttuvan kunnianhimoisia suunnitelmia jäsenvaltioiden sosiaalisen koheesion tukemiseksi. Monet uudet jäsenvaltiot tai ainakin niiden kansalaiset pettyvät odotuksissaan, kun heille ei sadakaan mannaa taivaasta. Elintasoeroja ei voida kuroa umpeen ilman rahaa.
Komissio on tässä parlamentin käsittelyssä aliedustettuna. Olisin kaivannut paikalle ainakin Michel Barnieria ja Chris Pattenia mitenkään aliarvioimatta Michaele Schreyerin asiantuntemusta. Ensi vuoden budjettiin liittyen olisin halunnut kuulla mainituilta komission jäseniltä komission suunnitelmista vähentää RAL-eriä "auringonlaskulausekkeen" perusteella. Neuvoston edustajalla ei ollut RAL-erien supistamisesta selvää käsitystä. Komissiolla pitäisi olla.
Ryhmämme koheesiomaissa haluttaisiin selvittää, minkä sunset-lausekkeen edellytyksen perusteella poispyyhittävät RAL:it ovat syntyneet. Jos ne ovat syntyneet komission toimettomuuden perusteella, kysymys on budjettivallan käyttäjien tahdon toteuttamatta jättämisestä. Jos ne ovat syntyneet jäsenvaltioiden hallitusten virhearvioinneista, silloin leikkaamisella on perusteensa. Jäsenvaltioiden on noudatettava sääntöjä, ja vaadimme selvitystä siitä, miten RAL:it ovat syntyneet.
Ensi vuoden budjettiin ollaan ilmeisesti kirjaamassa Irakin jälleenrakentamisapua. Ollaan ottamassa käyttöön samanlainen työnjako kuin Afganistanissa: USA, tässä tapauksessa pääministeri Blairin avulla, hyökkää ja hävittää, ja EU maksaa jälleenrakentamisesta. Ryhmämme suhtautuu siihen erittäin kriittisesti. Sen sijaan Israelin tuhoamien palestiinalaiskohteiden jälleenrakentamiseen haluamme käyttää unionin rahoitusta. Palestiinassa ei ollut käynnissä öljysotaa.
Monien ryhmämme jäsenten kritiikin kohteena ovat lopuksi yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan menot sekä Euroopan laajuisten poliittisten puolueiden rahoitus. EU:n koetaan ajavan yhteisötoimillaan markkinoiden liberalisoimista ja privatisoimiskehitystä ja siten uusliberalistista politiikkaa made in the USA.

Puhemies.
Paljon kiitoksia.
Jäsen Seppänen, viittasitte henkilökohtaisesti moniin komission jäseniin. Esityslistan mukaan osa mainitsemistanne henkilöistä on läsnä tämän keskustelun aikana, mutta vasta myöhemmin. Esimerkiksi komission jäsen Barnier, jonka mainitsitte, on suunnitelman mukaan läsnä iltapäivällä, muttei vielä vähään aikaan. Sanon tämän tiedoksenne.

Buitenweg (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, olen hyvin iloinen siitä, että tämä keskustelu käydään, sillä näin voimme esittää komissiolle useita kysymyksiä, ennen kuin äänestämme tarkistuksista talousarviomenettelyssä. Iltapäivän ensimmäisessä puheenvuorossani haluaisin pohtia jäsen Virrankosken tavoin talousarvion toteuttamista, sillä täällä isoon ääneen tehdyt poliittiset päätökset kangertelevat usein tässä kohden. Rahaa pannaan säästöön sukanvarteen tai byrokratia estää tuensaajia kuluttamasta rahoja asianmukaisesti ja tehokkaasti. Tulevan talousarvion esittelijä Mulder totesi juuri haluavansa, että komissiota rohkaistaan lisäämään kulutettujen varojen osuutta siirtämällä osa hallintomäärärahoista varaukseen. Jäsen Mulder ja mahdollisesti parlamentin enemmistö eivät ole toistaiseksi vakuuttuneita siitä, että kaikki erät, joita komissio pyytää ennen laajentumista, ovat todella välttämättömiä. Komission virkamies totesi asiasta seuraavaa: "Sidotte jalkamme yhteen ja odotatte meidän silti juoksevan 100 metriä nopeammin."
Mielestäni esittelijän huolet ovat perusteltuja, mutta epäilen keinoja. Haluaisinkin kysyä komission jäseneltä, voisiko hän esittää mielipiteensä asiasta? Mitä seurauksia varauksilla on? Miten niitä voidaan käyttää myönteisellä tavalla? Mikä vieläkin tärkeämpää, oletteko sitä mieltä, että olemme oikeilla jäljillä kuluttaessamme varoja hitaasti? Tähän asti olemme aina korostaneet asian määrällistä puolta. Eikö nyt olisi aika keskittyä ratkaisujen laadulliseen puoleen, kuten jäsen Pittella tekee rakennerahastojen kanssa? Tämä tarkoittaisi, että menettelyjä olisi yksinkertaistettava ja että tarvitsisimme vähemmän paperia ja vastuuntuntoisempia virkamiehiä.
Varojen asianmukaisesta kuluttamisesta otan lopuksi esille, että unionin lähteistä rahoitetut hankkeet eivät useinkaan näytä noudattavan unionin ympäristölainsäädäntöä. Mitä tapahtuu, kun asia paljastuu? Jäädytetäänkö varat vai etsitäänkö jokin muu enemmän tai vähemmän pehmeä ratkaisu? Yksi esimerkki on Tejo-joen yli rakennettu silta. Hanke rahoitettiin unionin varoista, eikä lintu- ja luontodirektiivejä noudatettu. Vastaavia esimerkkejä on useita. Haluaisin tietää, mitkä ovat seuraamukset, kun paljastuu, että unionin rahoittamassa hankkeessa rikotaan unionin lainsäädäntöä

Turchi (UEN).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, yleisenä huomautuksena totean, että kyseessä on historiallinen talousarvio, sillä valmistaudumme itälaajentumiseen.
Haluaisin aloittaa kiittämällä valiokuntaani ja sen puheenjohtajaa - jolta olen oppinut paljon - sihteeristön henkilöstöä, kollegoitani ja niin tämänvuotisen talousarvion kuin edellisten vuosien talousarvioiden esittelijöitä. Nuorena jäsenenä olen saanut paljon käytännön kokemusta alalta, ja minusta on jopa tullut valiokunnan varapuheenjohtaja.
Uskon, että kyseessä on meidän osaltamme perustavan tärkeä talousarvio, sillä siinä luodaan perusta tulevalle unionille ja tulevalle Euroopan parlamentille. Mielestäni poliittisesti ratkaiseva kysymys ovat juuri itälaajentumiseen varatut menot. Valiokuntamme ja kaikki parlamentin jäsenet tukevat talousarviota näin ollen täysin, mutta siis vain siltä osin, kuin menot liittyvät itälaajentumiseen tarvittavaan henkilöstöön ja rakenteisiin.
Haluaisin kuitenkin keskittyä talousarvion mahdolliseen kipeään kohtaan: meidän on toimittava varovasti, kun kyseessä ovat Irakille osoitetut määrärahat. Minulla on omat epäilykseni näistä määrärahoista: vaarassa on, että ne kasvavat suhteettoman suuriksi. Haluaisin myös kehottaa seuraamaan varoja tarkkaan. Tehokas seurantajärjestelmä estää sen, ettei käy samoin kuin kävi palestiinalaishallinnon kanssa. Palestiinalaishallinnolle osoitettuja varojahan tutkitaan nyt perin pohjin. Haluaisin korostaa tätä kohtaa, koska tällainen seuranta on olennaisen tärkeää.
Uskon, että uudessa varainhoitoasetuksessakin tarvitaan koevaihetta. Laaja-alaisena ja monitahoisena välineenä se lisää välttämättä jännitteitä komissiossa pääjohtajien tason yläpuolella, mutta kiirehdin nyt lisäämään, että olen arvostanut suuresti tapaa, jolla olemme työskennelleet viime aikoina.
Lopuksi minun on mainittava aloite, joka johti laajoihin keskusteluihin valiokunnassamme ja joka koskee parlamentin jäsenten sairausvakuutusta. Voimme käsitellä kysymystä sitten, kun saamme tilaamamme tutkimuksen tulokset. Haluaisin toivottaa erityisesti neuvostolle onnea työhön tässä ja kaikissa muissa asioissa. Olen ylpeä voidessani sanoa, että myös minä olen Italian edustaja.

Van Dam (EDD).
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, arvoisa komission jäsen, olemme tyytyväisiä ehdotettuun maksumäärärahojen vähennykseen. Talouden taantuman takia jäsenvaltioiden on kiristettävä vöitään, eikä Euroopan unioni voi jäädä tässä jälkeen. Neuvosto on tehnyt monia merkittäviä vähennyksiä talousarvioesityksessä. Emme ole esittelijän kanssa samalla kannalla: emme ole ehdottomasti vähennyksiä vastaan. Emme katso tarpeelliseksi erityisestikään otsakkeissa 2 (rakennetoimet), 3 (sisäiset politiikat) ja 4 (ulkoiset toimet) varata enempää varoja kuin neuvosto ehdottaa. Emme saa sulkea silmiämme valtavilta maksuviivästyksiltä monissa talousarvion kyseisten otsakkeiden alamomenteissa. Rakennerahastoissa tapahtuneita viivästyksiä on mahdotonta selittää äänestäjille: määrä on yhteensä yli 66 miljardia euroa, eli kaksi kolmannesta koko unionin nykyisestä talousarviosta. Eräs ruotsalainen markkinatutkimuslaitos tuli siihen tulokseen, ettei rakennepolitiikan tehokkuus ole selvästikään tyydyttävää. Tunteeko komissio kyseisen tutkimuksen tulokset, ja mitä se aikoo tehdä tälle toistuvalle ongelmalle?
Euroopan parlamentin on myös puhdistettava ensin oma pöytänsä ja tarkistettava kriittisesti, kuuluvatko tietyt politiikan alat todella unionille. Muutamat henkilöt täällä parlamentissa haluavat esimerkiksi käyttää unionin talousarviovaroja matkailuun, mikä on yksi esimerkki ennen kaikkea jäsenvaltioille kuuluvasta asiasta. Kehitysyhteistyövarat menevät eteläisen pallonpuoliskon maille, vaikka velvollisuus kuuluu yhdelle tai useammalle jäsenvaltiolle, joilla on historiallisia yhteyksiä kyseisiin maihin. Olemme sitä mieltä, että talousarvion 8,4 prosentin lisäystä yhteiselle ulko- ja turvallisuuspolitiikalle ei ole selitetty tarpeeksi. Euroopan unioni ei saa perustaa Naton kanssa rinnakkaista järjestöä. Se olisi rahojen haaskaamista.
Palestiinalaishallinnolle myönnetyn tuen lisääminen 18 miljoonalla eurolla on suorastaan sopimatonta niin kauan, kuin hallinto kieltäytyy tuomitsemasta ja lopettamasta viattomiin ihmisiin kohdistuvia terrorihyökkäyksiä. Onko komissio tietoinen Kansainvälisen valuuttarahaston IMF:n raportista, jonka mukaan Arafatilla oli 900 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria talletettuina salaisille tileille vuosina 1995-2000? Komission olisi oltava kriittisempi tukiessaan Välimeren alueen kolmansia maita. Meidän on sovellettava tällaisissa tapauksissa johdonmukaisesti ihmisoikeuslauseketta.
Tuemme täysin rinnoin tarkistusta, jonka mukaan Irakin jälleenrakentamiselle myönnettäisiin huomattava avustus. Samalla meidän on painotettava, ettei tämän tarpeellisen humanitaarisen avun määrä saa riippua poliittisista mielipide-eroista muutamien jäsenvaltioiden ja Yhdysvaltojen välillä.
Ryhmäni mielestä ei ole hyvä, että Euroopan komission uudistuksella saadaan aikaan paljon pienemmät säästöt kuin alun perin odotettiin. 8,8 miljardin euron ero on todella erittäin suuri. Miten komissio selittää asian?
Voisimme säästää myös virastojen hallintoneuvostoissa, joissa jokaisella jäsenvaltiolla on kolme jäsentä. Eikö olisi liioiteltua, jos nämä elimet kasvaisivat kussakin virastossa 75-jäsenisiksi?
Minun on esitettävä huomioita myös budjettihallinnosta. On meidänkin asiamme, että tarkastuksista aiheutuvat menot ovat laskeneet 6,4 prosenttia yhteisessä maatalouspolitiikassa. Vähennys ei ole viisasta, kun otetaan huomioon kyseisen politiikan hallinnointiin liittyvät ongelmat ja maatalousmenojen asianmukaiseen hallintaan tarvittava runsaslukuinen henkilöstö. Tänä keväänä Euroopan tilintarkastustuomioistuin esitti kertomuksen niin kutsuttujen "ongelma-alueiden" tuesta. Mitä komissio on ottanut tästä opiksi? Onko se esimerkiksi halukas tarkentamaan "hyvän maatalouskäytännön" epämääräistä määritelmää?
Lopuksi totean, että asianosaisten mukaan Eurostatin petokset liittyvät osittain siihen, että Euroopan komissio myöntää liian vähän varoja kunnolliseen tilastotutkimukseen. Eurostatin ja kansallisten tilastokeskusten välisen yhteistyön tehostaminen on taatusti toivottavaa. Eurostat tarvitsee enemmän riippumattomuutta, jotta tilastojen puolueettomuus ja tieteellinen objektiivisuus varmistetaan myös jatkossa. Sitten kun petoksista on rangaistu ja Eurostatin hallinnon valvontaa lisätty, asiaan on kiinnitettävä huomiota. Mikä on komission ratkaisu asiaan?

Dell'Alba (NI).
Arvoisa puhemies, kyseessä on historiallinen talousarvio, kuten eräs puhuja aiemmin totesi. Neuvosto esittää tätä talousarviota 15 jäsenvaltiolle, ja laajentumisen takia se on 2,7 prosenttia viimevuotista pienempi. Vaikka kyse on vain numeroista, ne kertovat paljon, ja niistä käy ilmi, kuinka unioni pelkää itseään, talousarviotaan ja maailman ongelmiin puuttumista.
Tältä kannalta katsottuna olemme tyytyväisiä Irakia koskevaan tarkistukseen, joka välittää epäyhtenäisen kuvan sijaan ainakin sellaisen viestin, että unioni on olemassa ja se haluaa tehdä osansa ja sen on järjestettävä itselleen keinot. Tällä hetkellä vaikuttaisi siltä, että tähän budjettikohtaan tehdään pro memoria -merkintä. Teemme näin ollen kaikkemme löytääksemme varat, joiden avulla voidaan tarttua poliittiseen haasteeseen, joka on selvästi aikamme suurimpia ja joka vaatii näin ollen myös symboliselta kannalta välittömästi vakuuttavia, huomattavan suuria määrärahoja.
Monet jäsenistä ovat tuoneet esiin Euroopan parlamentin painopistealueet. On tärkeää, ettei painopistealueitamme tuoda ainoastaan esiin, vaan - suuntaan sanani nyt komission jäsenelle - komission on toimittava parlamentin painopistealueiden mukaisesti. Valitettavasti meille tulee usein sellainen vaikutelma, ettei parlamentin asettamia painopistealueita noudateta. En tarkoita pelkästään niitä 13:a miljardia euroa, jotka annetaan tänä vuonna takaisin jäsenvaltioille. Asia kannattaa kuitenkin mainita, sillä siitä käy ilmi järjestelmän puute: vaikka kyseessä ovat suurimmaksi osaksi jäsenvaltioille varatut varat, merkittävä osa varoja on jäänyt käyttämättä ja huomattava osa usein yhdessä komission kanssa sovituista painopistealueista ja toimenpiteistä on siirretty ehkäpä rakenteelliseksi määriteltävän kriisin takia. Mielestäni asia on erittäin tärkeä, eikä sen merkitystä saa aliarvioida arvioitaessa sekä nykyistä talousarviota että vuodeksi 2004 hyväksyttävää talousarviota, sillä hyväksytyt toimenpiteet eivät useinkaan ole parlamentin painopistealueiden mukaisia.
Lisäksi on vielä ulkoinen apu, josta esitän huomauksia, jos mahdollista, keskustelun toisen osan aikana.

Van Hecke (ELDR)
. (NL) Arvoisa puhemies, aiheena on talousarvio. Neuvosto supisti Euroopan komission alkuperäisen ehdotuksen mukaisia määrärahoja "vain" 0,3 prosenttia otsakkeessa 4 (ulkoiset toimet), johon oli tehty 3,9 prosentin lisäys edellisestä vuodesta. Kuten kaikki tiedämme, Euroopan unioni tekee jatkossa entistä enemmän uusia maksusitoumuksia, jotka liittyvät terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan, Irakin jälleenrakennukseen, Afganistanin ja Kongon kaltaisiin kehnosti hallinnoituihin maihin, laajentuneeseen unioniin, konfliktinehkäisyyn Lähi-idässä ja niin edelleen. Nämä ovat tärkeitä asioita, ja on myös selvää, että kansalaiset kannattavat vakuuttavampaa ulkopolitiikkaa: 67 prosenttia eurooppalaisista ilmoittaa kannattavansa Euroopan unionin aseman nostamista maailmassa.
Toisaalta on päivänselvää, että mahdollisten maksusitoumusten rahoitukselliset rajat tulevat vastaan, ellei käyttöön saada enemmän varoja. Euroopan unioni osallistuu parin viikon päästä kansainväliseen avunantajien konferenssiin, jossa keskustellaan Irakin jälleenrakentamista. Komission jäsen Patten ehdottaa, että unioni myöntäisi mahdollisesti 200 miljoonaa euroa avustusta vuosina 2003-2004. Muut ehdottavat 500:aa miljoonaa euroa. Kävipä kummin tahansa, ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta ei halua tämän tapahtuvan muiden maantieteellisten alueiden tai maksusitoumusten - kuten Afganistanin - kustannuksella taikka sellaisten, nopean toiminnan käsitteen tai jalkaväkimiinojen tapaisten budjettikohtien kustannuksella, joita ei ole sidottu maantieteellisesti. Jos Euroopan unioni haluaa kantaa omalta osaltaan vastuun rauhasta ja turvallisuudesta maailmassa, unionin on oltava valmis varaamaan tarvittava rahoitus. Muutoin unionista on vaarassa tulla poliittinen kääpiö kansainvälisellä areenalla.

Sanders-ten Holte (ELDR)
. (NL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin esittää muutamia huomautuksia vuoden 2004 talousarviota koskevista ehdotuksista kehitysyhteistyön kannalta. Vaikka kyseessä on toimintoperusteinen budjetointi, en pääse irti vaikutelmasta, jonka mukaan jaolla on tekemistä pikemminkin komission sisäisen rakenteen kanssa. Kehitysyhteistyöhön tarkoitettujen varojen pitäisi kuulua myös tähän pääluokkaan. Olemme kuitenkin nähneet, että Aasiaa, Latinalaista Amerikkaa ja Lähi-itää koskevat budjettikohdat on sijoitettu "ulkosuhteisiin". Valiokuntani mielestä tätä ei voi hyväksyä. Köyhyyden torjunta on loppujen lopuksi unionin kehitysyhteistyöpolitiikan päätavoite. Jos nämä budjettikohdat sijoitetaan "ulkosuhteisiin", olemme väärillä raiteilla.
Toinen huomautukseni koskee tukea Irakin jälleenrakennukseen. Mainituista määristä huolimatta on tehtävä selväksi, ettei rahoja voida ottaa otsakkeen 4 (ulkoiset toimet) määrärahoista, sillä ne ovat rajalliset. Mielestäni tässä on käytettävä joustovälinettä.
Kolmanneksi ja viimeiseksi haluaisin mainita sosiaalisia infrastruktuureja koskevan 35 prosentin tavoiteosuuden. Komissio on ilmoittanut saavuttaneensa tavoitteen muutamana edellisenä vuonna, mutta koulutuksessa ja terveydenhuollossa - jotka ovat loppujen lopuksi vuosituhannen kehitystavoitteiden kaksi hyvin tärkeää päämäärää - selvittiin huonommin. Haluaisin näin ollen kehottaa komissiota pitämään kiinni asioista, joista sovittiin Kööpenhaminan sosiaalisen kehityksen huippukokouksessa vuonna 1995.

McNally (PSE)
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää jäsen Mulderia erittäin toverillisesta yhteistyöstä muiden valiokuntien kanssa. Kiitän jäsen Gilliä samasta asiasta. Valiokuntani joutui käsittelemään kaikkein monimutkaisimmat budjettikohdat. Meille kuuluu noin 120 budjettikohtaa, jotka liittyvät kymmeneen eri pääosastoon. Monimutkaisuuden sekä nimikkeistössä tehtyjen muutosten, toimintoperusteisen budjetoinnin ja laajentumisen takia oli hyvin vaikeaa laatia yleiskatsausta.
Haluaisin kiittää komissiota ja sen pääosastojen henkilöstöä, joka selvitti kärsivällisesti perusteitaan alustavan talousarvioesityksen laadinnassa.
En voi kiittää samalla tavalla ministerineuvostoa, koska olemme todistaneet valiokunnassa sarjan laajamittaisia määrärahojen supistamisia, joiden toteuttamista ei ole perusteltu mitenkään. Minusta on mahdotonta työskennellä tältä pohjalta. Vuoropuhelua ei ole, jos toinen puoli ei perustele tekojaan. Ehdotusten taustalla voi olla järkeä, mutta asia ei ole meille lainkaan selvä.
Otetaan esimerkiksi turvallisuuteen liittyvää tutkimusta koskeva valmisteleva toimi, joka on äärimmäisen kiintoisa Euroopan kansalaisten kannalta. Miksi määrärahoja supistettiin? Olen iloinen siitä, että jäsen Mulder on valmis tukemaan toimelle ehdotettujen määrärahojen palauttamista ennalleen, mikä on monen valiokuntamme jäsenen mielestä tärkeää. Haluamme selvityksen T?ernobylistä. Painotamme erityisesti pk-yrityksiä, kuten myöhemmin näette, ja odotan eräänlaista järkiperäistä keskustelua neuvoston kanssa syistä, joiden perusteella määrärahoja supistettiin nähtävästi vastoin kaikkia Euroopan unionin politiikkoja.

Grönfeldt Bergman (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, komission alustavaan talousarvioesitykseen sisältyy vain vähän yllätyksiä asioissa, jotka kuuluvat talous- ja raha-asioiden valiokunnan toimivaltaan. Tuemme näin ollen esityksen pääkohtia, ja olemme samoin ilmoittaneet selvästi tukevamme komission ehdottamia määriä. Haluaisin kuitenkin esittää muutamia huomautuksia ja suosituksia.
Budjettikohdasta 02 05 01 ("Euroopan unionin teollisuuden kilpailukykyä koskeva politiikka") tuettuihin toimenpiteisiin - esimerkiksi kilpailukykyyn kohdistuvien tietoyhteiskunnan vaikutusten arviointiin tai sähköisen kaupankäynnin kehityksen edistämiseen - ei sisälly todellista eurooppalaista lisäarvoa, joten niitä ei pitäisi jatkaa. Ehdotamme näin ollen, että kyseiset määrärahat siirretään budjettikohtaan 02 02 03 ("Yritystoimintaa ja yrittäjyyttä koskeva ohjelma etenkin pk-yrityksille"), jossa varat tulisivat suoraan eurooppalaisten yritysten käyttöön.
Olemme huolissamme myös Eurostatiin liittyvistä ongelmista ja sääntöjenvastaisuuksista, ja siksi haluamme Euroopan parlamentin pyytävän, että 25 prosenttia Eurostatin hallintomenoihin varatuista määrärahoista siirretään osastoon 31 ("Varaukset"), kunnes komissio on antanut parlamentille riittävät vakuudet siitä, että ongelmat on ratkaistu, asiasta vastaavat ihmiset saatu selville ja näitä on rankaistu asianmukaisesti.
Kannatamme myös euroa koskevaa tiedotuskampanjaa ja olemme tyytyväisiä siihen, että komissio on ehdottanut kampanjalle myönnettävän rahoituksen lisäämistä. Ylimääräisiä varoja tarvitaan, sillä unioniin liittyy kymmenen uutta jäsenvaltiota, jotka ovat kaikki luvanneet ottaa euron käyttöön mahdollisimman pian. Olemme kuitenkin edelleen huolissamme kyseisen budjettikohdan toteuttamisesta viime vuosina, ja siksi haluamme jälleen kehottaa komissiota raportoimaan neljännesvuosittain asiasta vastaavalle parlamentin valiokunnalle ohjelman täytäntöönpanosta kuluvana vuonna ja seuraavan vuoden suunnitelmista.
Haluamme pyytää komissiota myös varmistamaan, että euroa koskevalle tiedotuskampanjalle tarkoitettu lisärahoitus on käytettävissä mahdollisiin tuleviin tarpeisiin, esimerkiksi jos on järjestettävä kansanäänestys maassa, jossa euro ei tällä hetkellä ole käytössä. Sivuhuomautuksena ilmoitan olevani pahoillani, ettei oma maani, Ruotsi, voi hyödyntää euroa koskevan tiedotuskampanjan varoja viime viikolla järjestetyn kansanäänestyksen seurauksena.
Valiokunta kannattaa kuitenkin komission talousarvioesitystä niine varauksine, jotka juuri esitin.

Schreyer
. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, yhteisestä ulkopolitiikasta on tullut viime vuosina talousarviokeskustelujen painopiste, ja tilanne on sama myös vuoden 2004 talousarviokeskustelussa.
Kaikki ulkopolitiikan alat, joilla unioni toteuttaa yhteisiä toimia, näkyvät unionin talousarviossa. Olemme ottaneet yhdessä vastuun Kosovon jälleenrakennuksesta ja Balkanin maiden poliittisen tilanteen vakauttamisesta, mikä näkyy talousarviossa yhtä lailla kuin Afganistanin jälleenrakennustyöhön osoitettu tuki. Vuoden 2004 talousarviossa varataan Balkanin maille avustusta noin 600 miljoonaa euroa ja Afganistanille 184 miljoonaa euroa, mikä tarkoittaa muuhun rahoitukseen lisättynä, että esitämme Afganistanille yhteensä 214 miljoonan euron tukea. Toisin muuten esiin, että Euroopan unioni tekee kaiken, minkä on Tokiossa pidetyssä avunantajien konferenssissa luvannut.
Haluaisin myös mainita, että aiemmin esitetyt syytökset, joiden mukaan mitään ei tapahdu vuosiin sen jälkeen, kun Euroopan unioni on luvannut avustusta, eivät pidä enää yleisesti paikkaansa. Varainhoidon uudistuksella on ollut erittäin myönteinen ja näkyvä vaikutus kansainvälisessä avustustoiminnassa. Tämänkin takia komissio on erittäin pahoillaan tavasta, jolla neuvosto on vähentänyt komission lähetystöjen rahoitusta. Lähetystöillä on yhä suurempi tehtävä talousarvion toteuttamisessa.
Yksi vuoden 2004 talousarvion pääkohdista on Irakin kriisi ja Euroopan unionin tuki Irakin kansalle. Jo tänä vuonna Euroopan unioni myönsi yhteisön talousarviosta 100 miljoonaa euroa humanitaarista apua. Parlamentissa on jo mainittu monta kertaa, että 24. lokakuuta pidetään Irakin jälleenrakennukseen osallistuvien avunantajien konferenssi. Komission jäsen Patten, joka osallistuu tänään YK:n yleiskokoukseen New Yorkissa, on tehnyt parlamentille selväksi, miten suuri merkitys talousarvion rajoitteilla on tehokkaaseen apuun Irakissa. Riippumattoman rahaston tai YK:n viraston olisi taattava, että Euroopan unionin myöntämä avustus käytetään monenkeskisesti.
Ensi viikolla 1. lokakuuta komissio ehdottaa summaa, jonka aiomme luvata avunantajien konferenssissa. Se on 200 miljoonaa euroa. Ehdotuksen mukaan tänä vuonna maksetaan 40 miljoonaa euroa, ensi vuonna käytetään otsakkeen 4 liikkumavara ja osaksi turvaudutaan myös joustovälineeseen. Tällainen on siis avunantajien konferenssissa esitettävä ehdotus vuoden 2004 loppuun asti.
Mielestäni kokonsa puolesta tämä avustuslupaus kestää hyvinkin vertailun Afganistanille ensi vuodeksi osoitettujen 214 miljoonan euron kanssa. 200 miljoonan euron lupaamista Irakille on tarkasteltava taustojen perusteella: Irakissa on vähemmän asukkaita kuin Afganistanissa, joka on onnettoman köyhä maa eikä saa tuloja öljyvaroista.
Käytän tilaisuuden hyväkseni ja kiitän budjettivallan käyttäjää siitä, että tämä hyväksyi Turkille ensi vuodeksi tarkoitetun noin 250 miljoonan euron avustustuen, joka maksetaan liittymistä valmisteleviin strategioihin varatuista varoista. Mainitsen Turkille osoitetun määrän vain suhteessa Irakille osoitettuun avustukseen. Näitä asioita on mielestäni tarkasteltava aina suhteellisesti.
Komission esityksessä varataan yhteensä 507 miljoonaa euroa humanitaariseen apuun. Talousarviosta osoitetaan 82 miljoonaa aidsin, malarian ja muiden sellaisten tartuntatautien torjumiseen, joilla on katastrofaaliset seuraukset monissa Afrikan maissa. Kyseisistä varoista rahoitetaan myös maailmanlaajuiselle terveyssäätiölle myönnettävät lisäavustukset. Summa on sama kuin tänä vuonna. Mainitsen tämän siksi, että asia oli näkyvästi esillä viime vuoden keskustelussa.
Ilmoitan nyt, että kollegani komission jäsen Nielson ja minä annamme muutaman päivän kuluttua yhdessä tiedonannon, jonka mukaan tulevaisuudessa - tarkemmin sanottuna vuodesta 2007 alkaen - Euroopan kehitysrahaston varat otetaan mukaan yleiseen talousarvioon. Vaikka painopistealueena on jatkossakin köyhyyden torjunta, meidän on otettava käyttöön yhtenäinen lähestymistapa erityisesti AKT-valtioiden tarpeiden takia. Yksinkertainen totuus on kuitenkin, että vertailuissa on käynyt ilmi, että yhteisön yleisen talousarvion toteuttamismekanismit ovat paljon paremmat kuin Euroopan kehitysrahastolla.
Osana kehitysyhteistyöpolitiikan toimenpiteitä uusia varoja osoitetaan erityisesti sukupuolinäkökulman ottamiseksi mukaan avustusohjelmiin. Kansainväliseen avustustoimintaan kuuluu etenkin monien sellaisten hankkeiden tukeminen, joiden kohteena on erityisesti naisten usein surkea asema köyhissä maissa ja kriisialueilla. Asiaa on kuvattu avustusohjelmia koskevissa kertomuksissa.

Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin ensiksi kiittää ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan lausunnon valmistelijaa Van Heckeä tämän työstä, suurenmoisesta yhteistyöhengestä ja mukaan otettuja vaikeita painopistealueita koskevista valinnoista. Budjettivaliokunnan ja koko parlamentin on tietenkin nyt hyväksyttävä nämä painopistealueet niine monine muutoksine, joita budjettivaliokunta mahdollisesti joutuu tekemään.
Muutamat puhujat, esimerkiksi jäsen Wynn ja jäsen Walter, selittivät hyvin selkeästi, mitä paineita talousarvion otsakkeeseen 4 on kohdistunut ja mihin kiireellisiin kysymyksiin Euroopan unionin on pitänyt puuttua viime vuosina. Meillä on ollut Kosovon, Balkanin maiden, Itä-Timorin ja Afganistanin tapaukset, ja tänä vuonna meillä on Irakin ongelma.
Asiasta on jo puhuttu tässä keskustelussa, joten haluaisin vain todeta, että poliittisen ryhmäni mielestä Euroopan unionin on myönnettävä huomattava avustus Irakin kunnostamiseen, jälleenrakennukseen, tilanteen rauhoittamiseen ja demokratisointiin. Meidän mielestämme maan demokratisointi ei saa olla yksinomaan Yhdysvaltojen vastuulla, vaan sen on kuuluttava koko kansainväliselle demokraattiselle yhteisölle.
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti hyväksyy kuitenkin huomenna Irakia koskevan päätöslauselman, jossa todetaan hyvin selvästi - kuten jäsen Van Hecke aivan oikein totesi - ettei Irakissa toteutettavia toimia saa rahoittaa muiden alojen tai sitoumusten kustannuksella.
Kuuntelin erittäin kiinnostuneena komission jäsenen juuri tekemiä huomautuksia ja panin merkille, etteivät komission aikeet tai ennusteet yllä 500 miljoonaan euroon. Arvoisa komission jäsen, kysyisin teiltä, aiotteko harkita täydellistä turvautumista joustovälineeseen, jota ei käytetty viime vuonna eikä tänä vuonna, ja aiotteko harkita muita hyvin kiinnostavia, esimerkiksi yleisesittelijä Mulderin mainitsemia vaihtoehtoja.
Ensi vuonna ehdokasmaiden liittyessä unioniin Euroopan investointipankin ulkoisissa toimissa vapautuu kohtia, joita voitaisiin ehkä käyttää kyseistä painopistealuetta varten. Vaihtoehtoa kannattanee harkita.
Arvoisa puhemies, Irakia koskeva tämänvuotinen ongelma on toistuva. Emme voi elää kädestä suuhun, vaan meidän on yritettävä löytää pysyvä ratkaisu kiireellisiin kysymyksiin, joita ulkoisten toimien alalla nousee esiin. Meidän on pyrittävä käyttämään välineitä, joiden avulla voimme tukea näitä painopisteitä joustavasti, mutta korostan, muita haittaamatta.
Arvoisa puhemies, kuten Romanian presidentti sanoi tänä aamuna tai kuten valmistelukunnan puheenjohtaja Giscard d'Estaing totesi hiljattain täällä parlamentissa, jos haluamme Euroopan unionin olevan merkittävässä asemassa kansainvälisellä areenalla, meidän on löydettävä näihin ongelmiin pysyvä ratkaisu. Muutoin meidän on tyydyttävä asemaamme valtiosta riippumattomana järjestönä tai eräänlaisena kansainvälisenä Punaisena Ristinä, jolla ei ole muuta tarkoitusta tai tehtävää, kuin maksaa aikakautemme suurien draamojen viulut.

Gröner (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, laajentuminen ei ole ainoastaan vallanpitäjien hanke, vaan onnistuessaan se on valtava voitto demokratialle. Euroopan unionissa on pian 450 miljoonaa kansalaista, joista yli puolet on naisia. Jos naisten halutaan tekevän oman osansa Euroopan yhdentymisessä, tiedottaminen on kohdistettava heihin ja heidän osallistumistaan on tuettava erityisin tavoin. Tällä vaalikaudella parlamentti on kehittänyt strategiaansa sukupuolinäkökulman huomioon ottamiseksi ja sen sisällyttämiseksi talousarviomenettelyyn, mutta saavutukset eivät ole niin selviä kuin voisivat olla: naiset eivät ole yleensä edelleenkään kovin näkyvästi esillä politiikassa, eikä naisia ole yleensä edelleenkään toimielinten johtavissa asemissa.
Ehdokasmaiden tarkkailijoista naisia on vain 14 prosenttia, valmistelukunnan jäsenistä heitä on vain 17 prosenttia ja komission jäsenistä vain 25 prosenttia. Ura-alueen C henkilöstöstä 70 prosenttia on naisia, mutta yksikään parlamentin pääosaston pääjohtajista ei ole nainen. Sukupuolinäkökulman huomioon ottamista koskevassa päätöslauselmassa esitetään monia toimia, joilla asetetaan vertailuarvot monialaisissa tehtävissä, joiden avulla naisia tuodaan tarkoituksella toimielimiin. Tällaisia ovat esimerkiksi koulutusta varten saatavan virkavapaan onnistumisen seuranta, uudelleenkoulutus, urakehitys sekä henkilökohtainen kehitys ja niin edelleen.
Arvoisa komission jäsen, nostatte sukupuolinäkökulman huomioon ottavaa budjetointia koskevat odotuksemme korkealle. Sukupuolinäkökulman huomioon ottaminen tarkoittaa jokaisen valiokunnan, jokaisen politiikan alan ja jokaisen pääosaston ammattimaista "sukupuolistamista". Meidän on eriteltävä naiset kohderyhmäksi, kun pohdimme tiedotuskampanjoiden näkyvyyttä erityisesti vaaleissa. Meidän olisi otettava naiset mukaan ulkopolitiikan kaikilla aloilla, esimerkiksi Afganistanin ja Irakin jälleenrakennuksessa. Daphne oli hyvä haaste, ja niin ovat tietenkin myös sisäiset politiikat, esimerkiksi rakennerahastot.

Figueiredo (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää tässä keskustelussa huomion kolmeen kysymykseen: metsäpalojen torjuntaan, Itä-Timoriin sekä taloudelliseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen.
Tuhoisat palot Etelä-Euroopassa ja erityisesti Portugalissa, jossa liekkeihin tuhoutui 5 prosenttia maa-alasta ja 11 prosenttia metsistä, osoittivat selvästi, että metsäpalojen torjuntatoimiin tarkoitettua avustusta on lisättävä. Uusi Forest Focus -ohjelma merkitsee, surullista kyllä, taantumista. Euroopan parlamentti vaati 4. syyskuuta antamassaan päätöslauselmassa, että Euroopan unionille on annettava Forest Focus -asetuksen puitteissa samat määrärahat kuin metsäpalojen torjunnasta vuonna 1992 annetussa asetuksessa asianmukaisten metsäpalojen torjuntatoimenpiteiden rahoittamiseksi. Teimme näin ollen ehdotuksen, jonka mukaan ohjelmalle myönnettäisiin ylimääräiset 6 miljoonaa euroa ja ohjelmaan sisällytettäisiin selkeästi torjuntaa koskevia näkökohtia. Toivomme, että ehdotus hyväksytään. Haluaisin kuitenkin tietää, onko komissio yhtä mieltä määrien nostamisesta ja torjuntatoimenpiteiden ottamisesta mukaan Forest Focus -ohjelmaan.
Käsitellään sitten Itä-Timoria. Komissio on poistanut alustavasta talousarvioesityksestä erityisen tukikohdan ja vähentänyt tukea noin 70 prosenttia. Tätä ei voi hyväksyä. Olemme siksi jättäneet toisen tarkistuksen, jonka tarkoituksena on palauttaa tuki vuonna 2003 sovittuun 25,5 miljoonaan euroon. Toivomme parlamentin tukevan tarkistusta kuten ennenkin, mutta haluaisin myös tietää, miten komissio perustelee tämän vähennyksen, kun otetaan huomioon talousarviosta vuonna 2003 käydyt keskustelut sekä monet vaikeudet ja epävakaat alueet, joita Itä-Timorissa edelleen on.
Yhteisön talousarvioesitys on nyt suhteellisesti kaikkein pienin vuoden 1987 jälkeen, ja sen osuus on alle 1 prosentti yhteisön bruttokansantulosta. Haluaisin näin ollen lopuksi tietää, miten taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden periaate turvataan Euroopan unionissa. Kysyisin erityisesti, miten sosiaalista osallisuutta ja työllisyyden kasvua edistetään, kun vuonna 2004 unioni laajenee 10 uudella maalla, joissa keskimääräinen asukaskohtainen tulo on vain noin 40 prosenttia yhteisön keskiarvosta. Taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta on mielestäni mahdoton toteuttaa tällä talousarviolla, joten haluaisin kysyä komissiolta, haluaako komissio tehdä lopun taloudellisesta ja sosiaalisesta yhteenkuuluvuudesta uusilla perussopimuksiin tehtävillä muutoksilla.

Buitenweg (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, monet ovat jo valittaneet siitä, että neuvosto vähensi Afganistanille myönnettäviä varoja. Mielestäni tämä on ennen kaikkea samalla esimerkki monien hallitusten lyhytnäköisyydestä: hallitukset näyttävät "hyppäävän" kriisistä toiseen - Kosovosta Serbiaan ja Afganistanista Irakiin - ja varat siirretään samaa matkaa. Jäsenvaltiot eivät näin ollen pidä Afganistania koskeneessa avunantajien konferenssissa antamiaan lupauksia, vaikka lupaukset vaikuttavat yhä selvemmin olleen joka tapauksessa vaatimattomia. Oletan, että parlamentista löytyy tervettä järkeä ja että vahvistamme suuremmat määrärahat, kuin neuvostolla oli mielessä.
Haluaisin kysyä komission jäseneltä toisen kysymyksen, joka käsittelee tällä kertaa Afganistania koskevasta tarkistuksesta poikkeavaa tarkistusta, jonka PPE-ryhmä on jättänyt. Ryhmä esittää, että määrärahat pantaisiin syrjään, kunnes unikonviljely lopetetaan ja aletaan viljellä laillisia maataloustuotteita. Eikö ole kuitenkin totta, että unionin antama apu ei useinkaan ulotu syrjäisille alueille, joilla unikkoa viljellään? Miten aiotte ratkaista ongelman? Huomautan myös, että valiokunnat ja ryhmät ovat jättäneet ulkopolitiikkaa koskevia tarkistuksia, joiden mukaan määrärahoja myönnettäisiin 841 miljoonaa euroa enemmän kuin komission ehdotuksissa. Toivoisin, että komission jäsen kertoo minulle, miten erot voidaan selittää. Onko totta, että valtavat määrät saadaan vain täsmäämään, vai noudatatteko sittenkin tiukasti rahoitusennusteita, vaikka toimisitte vastoin unionin painopistealueita, koska ulkopolitiikan alalla on paljon enemmän tarpeita kuin annatte ymmärtää?
Viimeinen, lyhyt kysymykseni koskee Pohjois-Koreaa. Kedo-hankkeen rahat on nyt jäädytetty, emmekä tee yhtään mitään maan energiantuotannon suhteen. Onko mahdollista käyttää kyseiset varat, jotka oli aiemmin tarkoitettu ydinenergian tuotantoon, edes osaksi vaihtoehtoisten energianlähteiden tukemiseen Pohjois-Koreassa?

Dell'Alba (NI).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tuemme valmistelijan työtä ja hänen valitsemaansa linjaa ulkosuhteissa, ja samoin tuemme monia - lähes kaikkia - tarkistuksia, jotka Van Hecke jätti ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan puolesta ja joihin olemme voineet osittain myötävaikuttaa. Kiinnittäisin huomion erityisesti ihmisoikeuslauseketta koskeviin tarkistuksiin.
Parlamenttina olemme vaatineet - ja puolustaneet asiaa vuosia menestyksekkäästi - että kolmansiin maihin luotuihin suhteisiin liitetään ihmisoikeuslauseke, jossa vaaditaan (en halua loukata ketään tuota sanaa käyttämällä) tunnetuimpien ja laajalti kannatettujen voimassa olevien sopimusten molemminpuolista kunnioittamista sekä kehitysyhteistyö- ja avustusohjelmia nousevan talouden maille ja yleisemmin maille, joihin pidämme yllä suhteita.
Itse asiassa tästä kolmansien maiden kanssa tehtyihin sopimuksiin muodollisesti sisältyvästä lausekkeesta eivät piittaa ne, joiden pitäisi panna lauseke täytäntöön. Laiminlyöntiin on monia syitä, todennäköisimmin se, ettei käytössä ole erityistä seurantamekanismia. Totuus kuitenkin on, että jatkamme hyvin usein huolettomina talousarvion toteuttamista kyseisten sopimusten pohjalta - sopimuksia olisi selvästi tarkkailtava - huolimatta usein tapahtuvasta yhden lausekkeen laiminlyönnistä.
Tämän takia monilla tarkistuksilla pyritään varmistamaan, että budjettivallan käyttäjällä on ajantasaista tietoa ihmisoikeuslausekkeen soveltamisesta, jotta parlamentilla olisi mahdollisuus tarvittaessa päättää vaatia virallisesti asianmukaisella tavalla, että maan kanssa tehty sopimus keskeytetään. On monia vakavia ja merkittäviä tapauksia, joissa on rikottu järjestelmällisesti ihmisoikeuksia sellaisissa maissa, joiden talous on suurelta osin riippuvainen Euroopan unionin tuesta tai monitahoisista suhteista, joita maalla on Euroopan unioniin. Tarkoitan tällä Vietnamin, Laosin ja Kambod?an kaltaisia maita. Kambod?an tilanne on tällä hetkellä hyvin vakava, kuten tiedätte. Sitä uhkaa lähipäivinä vallankaappaus halveksutun vaalituloksen takia. Euroopan parlamenttihan julisti melko hätiköidysti vaalien olleen täysin rehelliset.
Näistä syistä on mielestäni mahdollista lähettää etenkin talousarvion avulla selvä viesti edunsaajamaille, jotta ihmisoikeuslausekkeesta tulee aidosti todellisuutta ja jotta parlamentti - toinen budjettivallan käyttäjistä ja kyseisen ajatuksen edistäjä - varmistuu siitä, ettei komissio toteuta talousarviota aivan kuin mitään ei olisi tapahtunut, vaan toteuttaa ennalta ehkäisevää seurantaa. Tämä on yksi kaikkein tärkeimmistä näkökohdista. Olen tyytyväinen Irakista käytyyn keskusteluun, joka näyttäisi antavan merkkejä halusta käydä rakentavaa vuoropuhelua asiasta. Mielestäni juuri esittämäni näkemykset ansaitsevat kaikin puolin - kuten ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan lausunnon valmistelija totesi - parlamentin tuen talousarviota koskevassa lopullisessa äänestyksessä.

Poos (PSE).
Arvoisa puhemies, esittelijä, jäsen van Hecke sai ulko-, puolustus- ja turvallisuuspolitiikan painopisteiden valmistelussa suurta tukea valiokuntamme jäseniltä erityisesti palauttaessaan ennalleen osaa komission ehdotuksesta ja lisätessään valtioista riippumattomien järjestöjen toiminnan tukea. 
Esittelijämme on korostanut Euroopan unionin roolia ihmisoikeuksien edistäjänä maailmassa. Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä suosittelee, että kaikki assosiaatio- ja vakaussopimuksen tehneitä Balkanin maita koskevat budjettikohdat siirretään ulkosuhteiden osastosta liittymistä valmistelevaa tukea koskevaan osastoon. Lisäksi pyydämme Israelia ja Palestiinaa koskevalle budjettikohdalle realistisia määrärahoja sen sijaan, että jatketaan jälkikäteen tehtävien siirtojen käytäntöä. 
Kannatamme täysin tarkistusta 445, jossa ehdotetaan 47 miljoonan euron myöntämistä konfliktien ehkäisytoimille - ehkäiseminen on mielestäni aina halvempaa kuin korjaaminen - ja tarkistusta 118, jossa ehdotetaan 2,5 miljoonan euron lisämäärärahoja kolmansissa maissa toteutettaville tiedotusohjelmille.
Jäsen Elles ehdottaa tarkistuksessaan 500 miljoonan euron budjettikohdan perustamista Irakin jälleenrakentamiselle. Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä ei voi hyväksyä tarkistusta kahdesta syystä. Vaikka emme sinänsä vastusta uuden budjettikohdan perustamista, emme voi hyväksyä varojen kohdentamista ilman Irakin jälleenrakentamista koskevaa Yhdistyneiden Kansakuntien valtuutusta ja komission tarkkoja arvioita. Mielestämme jälleenrakennusrahaston hallinnoinnin on oltava yksinomaan YK:n vastuulla.
Lopuksi haluaisin kehottaa komissiota kertomaan parlamentille varojen käytöstä Latinalaisessa Amerikassa ja sanomaan, onko useissa tarkistuksissa ehdotettu määrärahojen huomattava korotus realistinen.

Boudjenah (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, talousarvion kurinalaisuuden jatkuva vaatiminen johtaa tuhoisiin kehitysavun rajoituksiin. Lupauksia kyllä annetaan, mutta niiden toteuttaminen on vaikeampaa. Tällaisen vaikutelman minä loppujen lopuksi saan vuoden 2004 kehitysyhteistyöbudjetista. Olen samaa mieltä esittelijämme, jäsen Sanders-ten Holten kanssa siitä, että kehitysyhteistyön sisällyttäminen ulkopolitiikan otsakkeeseen vain korostaa tätä ilmiötä. 
Kuinka voisimme uskoa, että köyhyys saadaan poistettua vuoteen 2015 mennessä, kun - vain yhden esimerkin mainitakseni - komissio ei ole noudattanut taloudellisia sitoumuksia, jotka on annettu OECD:n kehitysapukomitean toimivaltaan kuuluville maille Lähi-idässä, Latinalaisessa Amerikassa, Aasiassa sekä Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren alueilla erityisesti terveyden ja koulutuksen alalla? Epäilyyn on aihetta. Myönnetyt määrärahat eivät tarjoa paljonkaan konkreettista pohjaa julkituodulle halulle saavuttaa vuosituhannen tavoitteet. 
Kuinka voisimme olla hyväksymättä kaikki ne vaatimukset, joissa komissiota pyydetään kiinnittämään huomiota myös kaikkein heikoimmassa asemassa oleviin ja perustamaan tarvittaessa erityinen budjettikohta - esimerkiksi lasten oikeuksille?
Kun Euroopan yhteisön politiikan kulmakiviä, kuten ihmisoikeuksia tai velvollisuutta auttaa heikoimpia, horjutetaan tai niihin kohdistetaan taloudellisia paineita, annetaan samalla kielteinen viesti maailman kasvavasta hyvinvoinnista jo lähes osattomiksi jääneille kansoille, jotka ovat enemmän viidakon lakia kuin kasvua ja vaurauden tasapuolista jakamista muistuttavan maailmanlaajuistumisen uhreja. Kehitysmaat odottavat Euroopan unionilta muunlaisia tavoitteita - mielestäni reaktiot Cancúnissa järjestetyssä Maailman kauppajärjestön viime konferenssissa osoittavat sen. Kehitysavusta toteaisin vielä olevani vakuuttunut siitä, että ellei rahoitusnäkymiä tarkisteta tuntuvasti, tähän otsikkoon kohdistuvat paineet muodostuvat kestämättömiksi. 
Irakin jälleenrakennusta koskevat ehdotukset edellyttävät nekin ainakin pitkällä aikavälillä kokonaisresurssien lisäämistä, jottei tässäkin tarvitsisi ammentaa kehitysavun supistuneista määrärahoista. Olen kuitenkin samaa mieltä jäsen Poosin kanssa siitä, että tällaisesta rahoitussitoumuksesta ei voida ilmoittaa ennen kuin Euroopan unioni on hyväksynyt Irakin kansan itsemääräämisoikeutta kannattavan ja YK:n roolia koskevan riippumattoman politiikan, joka on välttämätön. 
Hyväksyn tarkistukset, joilla voitaisiin edistää tulosten vuosittaista arviointia ja joissa edellytetään komission, parlamentin ja neuvoston yhteistä vuoropuhelua näiden tavoitteiden saavuttamiseksi käytettävistä keinoista. Samassa hengessä ja todella demokraattisen ja tehokkaan kehitysyhteistyön vuoksi kannatan kaikkien kansalaisyhteiskunnan toimijoiden mahdollisimman laajan, kaikilla tasoilla tapahtuvan osallistumisen rohkaisemista. 
Kannatan lopuksi ryhmäni ehdotusta, jonka tarkoituksena on erityisen budjettikohdan perustaminen palestiinalaishallinnon alaisten alueiden kunnostamista ja jälleenrakentamista varten. Israelin armeija on rikollisessa raivossaan tuhonnut lähes 40 miljoonan euron arvosta Euroopan unionin tai sen jäsenvaltioiden rahoittamaa infrastruktuuria. Palestiinan kansan elinolot ovat viime aikoina tuntuvasti huonontuneet. Tiedämme komission paikallisen lähetystön tekevän merkittävää työtä vaikeissa oloissa, mutta ollakseen juhlapuheissa mainostettu kvartetin aktiivinen jäsen unionin olisi saatettava budjettikohtansa sanojensa tasalle.

Garriga Polledo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet Schreyer ja Fischler, arvoisat kollegat, haluaisin aluksi ilmaista tyytyväisyyteni siihen, että käymme tätä uutta talousarviokeskustelua, joka on jo osoittautunut hyödylliseksi ja antoisaksi kokemukseksi komissiolle ja parlamentille. Se on oiva tilaisuus, josta me parlamentin jäsenet olemme kiitollisia ja johon suhtaudumme erittäin myönteisesti. 
Kaikkiaan meidän pitäisi tänä vuonna välttää kansallisten ja yhteisön etujen välisiä ristiriitoja. Kansallisten talousarvioiden kurinalaisuuden periaatteet, jotka muodostavat vakaussopimuksen perustan, on sovitettava entistä paremmin yhteen yhteisön talousarvion tavoitteisiin sisältyvien yhteisön politiikkojen täytäntöönpanon kanssa. 
Vakaussopimuksen noudattaminen ja kunnioittaminen koskettaa kenties kaikkein eniten meitä Euroopan parlamentin jäseniä. Sen noudattamista ei saa käyttää tekosyynä unionin talousarvion suuriin menoluokkiin puuttumiselle, vaan sillä on kannustettava entistä parempaan toteuttamiseen. 
Se, että talousarvioon otetaan riittävät maksumäärärahat, ei merkitse budjettikuriperiaatteen unohtamista, vaan Euroopan unionin kasvun edistämistä sen politiikkojen avulla. Muutoin estämme maksamatta olevien määrärahojen asianmukaisen käytön tai rakennepolitiikkojen tehokkaan täytäntöönpanon. 
Parasta unionin budjettipolitiikkaa ei ole se, että sallitaan mahdollisimman suuret talousarviomenot, vaan se, että talousarvion sitoumukset täytetään hyvin. Haluaisimmekin kysyä komission jäseneltä, onko hän tästä samaa mieltä, ja katsooko komissio, että neuvoston budjettiesitykseen sisältyvät maksumäärärahat ovat riittävät. 
Toisaalta ryhmällämme ei ole erityistä syytä olla eri mieltä neuvoston kanssa talousarviosta. Joissakin maatalous- tai sisäpolitiikkaan kuuluvissa kysymyksissä haluaisimme mennä pidemmälle, ja tästä päätetään alakohtaisessa keskustelussa. 
Ulkopolitiikassa tavoitteenamme on edelleen luoda unionille aktiivisempi rooli maailmassa, koska se on myös yksi Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän ohjelmaan kuuluvista tavoitteista. Tämä ei merkitse ainoastaan yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan - sekä sen tavoitteiden että talousarviomäärärahojen - vahvistamista, vaan erityisiä jälleenrakennustoimia Irakissa ja Afganistanissa osana Euroopan unionin moraalista velvollisuutta edistää rauhaa, turvallisuutta ja ihmisoikeuksia. Arvoisa komission jäsen, haluaisimmekin tietää, onko talousarvio riittävän väljä, jotta siinä voidaan ottaa huomioon PPE-DE-ryhmän tarkistuksessaan omaksuma lähestymistapa.

Sauquillo Pérez del Arco (PSE).
Arvoisa puhemies, aluksi käsitteitä koskeva oikeutettu huomautus: toivomme, että talousarvion uusi nimikkeistö on talousarviota järkeistävä tekninen väline eikä ovela tapa muuttaa yhteisön toiminnan poliittisia suuntaviivoja. 
Kehitysyhteistyövaliokunta palauttaa siksi kehitysyhteistyön otsakkeeseen budjettikohdat, jotka koskevat yhteistyötä Aasian ja Latinalaisen Amerikan kanssa ja jotka oli siirretty ulkosuhteiden otsakkeeseen. Kehitysyhteistyöpolitiikka ei kohdistu ainoastaan Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioihin vaan kaikkiin kehitysmaihin, joissa sen tavoitteena on köyhyyden poistaminen. 
Arvoisa komission jäsen, kiitämme ja onnittelemme teitä ja komission jäsentä Nielsonia Euroopan kehitysrahaston ottamisesta talousarvioon ja tuemme teitä siinä. 
Toiseksi, periaatetta, jonka mukaan avustamme joitakin ihmisryhmiä, kuten Saharan asukkaita, jotka ovat objektiivisesti katsoen vuosia tarvinneet humanitaarista apua, ei pitäisi kyseenalaistaa hallinnollisista syistä. 
Lopuksi toteaisin, että yksi tavoitteistamme on tasa-arvonäkökohtien huomioon ottaminen Euroopan yhteisöjen talousarviossa.
Määrärahojen osalta asetamme etusijalle lasten oikeuksia edistävien toimien rahoittamisen, varojen myöntämisen aidsin ja malarian torjuntaan sekä Latinalaista Amerikkaa ja Välimeren aluetta koskevien määrärahojen lisäämisen. Vuoden 2000 talousarvion ja vuoden 2004 talousarvioesityksen välisenä aikana näiden alueiden kanssa tehtävään yhteistyöhön tarkoitetut varat ovat romahtaneet. Latinalaista Amerikkaa koskevia määrärahoja on vähennetty 10,8 prosenttia (37,2 miljoonaa euroa) ja Meda-ohjelmaa koskevia määrärahoja todellisuudessa 16 prosenttia (193,9 miljoonaa euroa) huolimatta näitä kahta aluetta koskevista uusista painopisteistä ja tulevasta huippukokouksesta. Niiden pitäisi näkyä talousarviossa vahvistamamme enimmäismäärän mukaisesti edellyttäen, että kehitysyhteistyövaroista ei ole tarkoitus rahoittaa uusia toimia tai aloitteita. 
Juuri tästä syystä olemme myös huolissamme Irakin jälleenrakennuksesta ja muista mahdollisesti esille tulevista asioista.

Laschet (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat kollegat, minäkin haluaisin sanoa muutaman sanan joistakin tähän talousarvioon sisältyvistä, ulkopolitiikkaan liittyvistä seikoista ja aloitan vastaamalla jäsen Poosille, joka sanoi Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän käsiteltäväksi jättämän tarkistuksen olevan mahdoton hyväksyä Irakille ehdotetun määrän osalta, koska YK:n valtuutus puuttuu. Jäsen Poos ei näköjään ole lukenut tarkistusta, jossa viitearvona käytetään päätöslauselmaa, jonka parlamentti hyväksyy huomenna. Sen mukaan vähimmäisedellytyksiä EU:n osallistumiselle Irakin jälleenrakennukseen ovat YK:n päätöslauselma, rahojen asettaminen kansainväliseen rahastoon, jota Maailmanpankki ja Yhdistyneet Kansakunnat hallinnoivat, Irakin kansan osallistuminen välttämättömiin menettelyihin demokratian palauttamiseksi, perustuslain säätämiseksi ja instituutioiden perustamiseksi sekä ennen kaikkea öljyteollisuuden uskominen Yhdistyneiden Kansakuntien hallintaan, jotta sen avulla voidaan rahoittaa maan uudelleenrakentamista. Ehdottamamme talousarviomääräraha edellyttää tämän ehdon täyttymistä, ja vaikka kyseessä olisi vain yksi ainoa euro 500 miljoonan euron sijaan, on tärkeää, että tätä yleisperiaatetta ja näitä puite-ehtoja noudatetaan. Tältä kannalta katsottuna tämänpäiväistä talousarviota ja parlamentin huomista päätöslauselmaa on pidettävä toisiinsa erittäin tiukasti kytkeytyneinä. 
Toiseksi, jos joudumme tämän vuoksi toteamaan, että YK:n osallisuutta on mielestämme lisättävä, meidän on kiinnitettävä enemmän huomiota YK:hon ja YK:n suhteisiimme ylipäätään - ja tähänhän parlamentti ja komissio parhaillaan pyrkivät. Käsittääkseni neuvoston puheenjohtajavaltio Italia allekirjoittaa huomenna New Yorkissa kriisinhallintaa ja kriisien ehkäisemistä koskevan sopimuksen, mutta tämä on mainittava talousarviossa. Yhdistyneitä Kansakuntia koskevat ohjelmamme ovat tällä hetkellä jakautuneet hyvin monille eri budjettikohdille, eikä painopisteistä ole käyty poliittista keskustelua. Yhdistyneet Kansakunnat on ollut parlamentissakin viime vuosina vaiettu puheenaihe. Komission uusi asiakirja antaa toivoa siitä, että määrittelemme suhteemme YK:hon nyt poliittisemmin, vaikka komissio onkin onnistunut mestarillisesti tuottamaan lähes 50-sivuisen asiakirjan, jossa parlamenttia tai budjettivallan käyttäjää ei mainita kertaakaan. Mielestäni suhteiden uudelleenmäärittely edellyttää myös komission ja parlamentin välistä vuoropuhelua. 
Siirryn nyt kolmanteen huomautukseeni, jonka kohdistan neuvostolle. Olemme asettaneet joukon budjettikohtia varaukseen, kuten aina talousarviomenettelyn aikana, koska neuvosto kieltäytyy yhä toimittamasta tietoja parlamentin, neuvoston ja komission välillä marraskuussa 2002 tehdyn sopimuksen mukaisesti. Toisinaan tuntuu kuin löisimme päätämme Kremlin muuriin, kuten aiemmin teimme. Olemme varmoja, että ylitämme tämän esteen ja pääsemme neuvoston kanssa sopimukseen, jolla turvataan sekä yleisölle että parlamentille paremmat mahdollisuudet saada tietoa yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta.

Herranz García (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi budjettivaliokunnan jäsenenä kiittää kahta esittelijää, läsnä olevia jäsen Gilliä ja jäsen Mulderia, sekä valiokunnan puheenjohtajaa, jäsen Wynniä, valiokunnassa parhaillaan tehtävästä työstä, joka toivoaksemme saadaan suotuisaan ja myönteiseen päätökseen joulukuussa. 
Haluaisin viitata maatalouden lukuun ja kiittää komission jäsentä Fischleriä siitä, että hän on täällä tänään. Vaikka emme päässeet Cancúnin kokouksessa tavoitteisiimme, haluan sanoa olevani hänelle erityisen kiitollinen siitä, että hän puolustaa näissä kokouksissa Euroopan maanviljelijöiden ja karjankasvattajien, kaikkein eurooppalaisten ja koko maailmankaupan etuja.
Maatalouden lukuun ehdotetuilla tarkistuksilla pyritään ennen kaikkea edistämään eurooppalaisten tuotteiden laatua. Esittämäni tarkistukset on syytä pitää mielessä, sillä yksi perustehtävistämme on eurooppalaisten tuotteiden suojeleminen ja puolustaminen, sillä niiden tuotantomenetelmiltä edellytetään tiukkojen laatu- ja ympäristösäännösten noudattamista. 
Meidän on myös edistettävä tiedon levittämistä yhteisestä maatalouspolitiikasta. Nyt kun yhteistä maatalouspolitiikkaa muutetaan, kansalaisten on tärkeää saada tietää, mikä tämä politiikka on ja ennen kaikkea mitä mahdollisuuksia se tarjoaa Euroopan maataloudelle ja karjankasvatukselle. 
Olen korostanut erityisesti vakuutusjärjestelmien ottamista käyttöön maataloudessa, ja toivoisin tämän tapahtuvan ja näkyvän vuoden 2004 talousarviossa. 
Lopuksi haluaisin mainita varojen palauttamisesta Forest Focus -ohjelmalle eli metsäpalojen ehkäisemiselle ja torjumiselle, sillä jollei metsäpaloja ehkäistä ja torjuta, seuraukset voivat olla ympäristön kannalta erittäin dramaattiset, kuten olemme tänä kesänä nähneet.

Schreyer
. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, en aio puhua maatalouspolitiikasta, sillä - jäsenten Poos, Laschet ja Salafranca - puheenvuoroissa on käsitelty paljon enemmän Irakia.
Minua ilahduttaa, että parlamentin jäsenet niin yksimielisesti pitävät ehtojen täyttymistä tarpeellisena. Apu, myös Euroopan unionin apu, on toimitettava Yhdistyneiden Kansakuntien alaisuudessa. Kansainvälistä rahastoa ei pidä sekoittaa varoja hoitavaan rahastoon, joka jakaa öljyvarantojen tuotot, vaan ne on pidettävä toisistaan erillään. Uskon myös, että voimme päästä yksimielisyyteen muista ehtoihin liittyvistä seikoista. Komission ehdottamat 200 miljoonaa euroa olisivat hyvä osoitus velvollisuudentunteestamme ja siitä, että tiedostamme olevamme osavastuussa ja olemme valmiit kantamaan yhdessä tämän vastuun EU:n talousarvion pohjalta. On myös hyvin tärkeää nähdä tämä apu Irakille suhteessa muilla aloilla antamiimme yhteisiin sitoumuksiin. Toistan, että Afganistanille on ensi vuodeksi myönnetty 214 miljoonaa euroa, minkä ansiosta täytämme kokonaisuudessaan lahjoittajien konferenssissa Tokiossa tekemämme sitoumukset. Haluaisin myös jälleen korostaa, että myönnämme ensi vuonna 65 miljoonan asukkaan Turkille, Irakin naapurille, lisäapua 250 miljoonaa euroa, mikä on tietenkin myös otettava huomioon tässä yhteydessä. 
Meillä on ensi viikolla, 1. lokakuuta, tilaisuus keskustella tästä budjettivaliokunnan ja ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan yhteisessä kokouksessa, jossa komissio ehdottaa, että liikkumavara ja osa joustovarauksesta käytetään Irakin hyväksi, ja jättää lisätalousarvion. 
Jäsen Figuereido kysyi Forest Focus -ohjelmasta. Olemme myöntäneet sille saman summan kuin tänäkin vuonna. Sekä aluekehitysrahastoa että rakennerahastoja voidaan käyttää sekä uudelleenmetsitystoimiin että luonnonkatastrofien ehkäisytoimiin. On kysytty, voidaanko minkäänlaista toimivaa koheesiopolitiikkaa harjoittaa talousarviolla, joka on noin 0,99 prosenttia yhteisön bruttokansantulosta. Tähän vastaan myönteisesti. Euroopan unionin talousarvio ja sen vaikutukset osoittavat, että tukemme koheesiopolitiikalle kantaa hedelmää. Esittelin viime viikolla niin kutsutun allokointiraportin, josta ilmenee, mitä kukakin maksaa ja mihin rahat käytetään. Neljä koheesiovaltiota ovat EU:n talousarvion nettosaajia, niin kuin kuuluukin. Kaksi köyhintä maata saavat eniten varoja ilmaistuna prosentteina niiden bruttokansantulosta, ja koheesiokertomuksista käykin ilmi, miten tehokasta tämä on ja että Euroopan unioni on onnistunut pyrkimyksessään kaventaa maiden välisiä taloudellisia kuiluja. 
Jäsen Buitenweg mainitsi Korean niemimaan energiakehitysjärjestön. Tänä vuonna nämä määrärahat - jotka parlamentti muuten jätti hyväksymättä - myönnetään muihin tarkoituksiin, ja sopimuksen rikkominen merkitsee, että ensi vuoden alustavassa talousarvioesityksessä varoja ei myönnetä lainkaan. Pohjois-Korea ei valitettavasti ole tarjoutunut luopumaan atomivoimaohjelmastaan ja investoimaan uusiutuviin energiamuotoihin. Tämä liittyy myös jäsen Dell'Alban kysymykseen ihmisoikeuslausekkeesta. Pohjois-Korean kaltaiset maat, joissa on sekä humanitaarista hätää että ihmisoikeusrikkomuksia, asettavat meidät aina hyvin hankalaan asemaan. Komissiohan päätti lisätä Pohjois-Korealle annettavaa humanitaarista apua ja keskittää sen äideille, jotka kärsivät eniten maan hirvittävistä oloista. 
Tehdessään Latinalaista Amerikkaa koskevia päätöksiä komissio otti tietenkin huomioon hallintojen valmiudet panna ne täytäntöön, mutta perehdymme luonnollisesti myös parlamentin eri ehdotuksiin. 
Seuraavaksi tarkastelen jäsen Garriga Polledon kysymystä siitä, ovatko neuvoston supistamat maksumäärärahat vielä riittävät. Kuten komissiolla on tapana tehdä lokakuussa, se ehdottaa pian maatalouspolitiikan tarkistusta, johon kuuluvat markkinakehityksen uudet arvioinnit ja valuuttakurssin asianmukainen huomioon ottaminen. Esitämme myös arvion aiemmista rakennerahasto-ohjelmista, mutta voin kertoa teille jo nyt, ettei komissio voi hyväksyä liittymistä edeltävään tukeen tarkoitettujen määrärahojen supistamista. Vaikka ehdokasmaat ovat ensi vuonna jäsenmaita, niiden liittymistä edeltäviä ohjelmia tuetaan edelleen, sillä ne ovat yhä käynnissä. Onneksi liittymistä edeltäviä ohjelmia on vihdoin ryhdytty toteuttamaan, ja tämä tietenkin merkitsee, että tarvitsemme varoja niiden kustantamiseksi. Olisimme hyvin iloisia, jos parlamentti ja neuvosto yhdessä palauttaisivat talousarvioon alkuperäiset määrät.

Maat (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, ennen kuin ryhdyn puhumaan talousarviosta haluaisin onnitella tänään syntymäpäiväänsä viettävää komission jäsentä Fischleriä. Olemme erityisen tyytyväisiä siihen, että hän on täällä tänään keskustelemassa talousarviosta, mutta myös siihen, että hän viettää syntymäpäiväänsä seurassamme. Arvostamme sitä suuresti. 
En tue komission jäsentä ainoastaan tässä asiassa, sillä aion myös kritisoida neuvostoa ja kannattaa komission politiikkaa. Talousarviojärjestelmää on selvyyden vuoksi muutettu huomattavasti. Muun muassa liittymistä edeltävä tuki uusille jäsenvaltioille on lisätty maatalousbudjettiin. Erityisen hätkähdyttävää on kuitenkin se, että neuvosto on karsinut komission alkuperäisestä esityksestä lähes kaiken mahdollisen. Ensinnäkin jälleen kerran tehdään ero vanhojen tai nykyisten ja uusien jäsenvaltioiden välillä, mitä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta pahoittelee. On kuitenkin myös tehty tasasuhteinen leikkaus, josta kertyy useissa tapauksissa suuri summa. Erityisesti yli miljardin suuruisiin talousarviomäärärahoihin on tehty häikäilemättä tasasuhteinen leikkaus. 
Haluaisin sanoa neuvostolle seuraavan asian: teidän on ymmärrettävä, että maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta seisoo vankkumatta komission takana. Se haluaa, että alustavaan talousarvioesitykseen sisältyneet määrärahat palautetaan. Ymmärrän, miksi yleisesittelijä Mulder halusi jättää koko tekstiä koskevan tarkistuksen, johon tämäkin sisältyi. Tätä kannatettiin myös maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietinnössä. Olisi hyvä, jos neuvosto ymmärtäisi tämän - etenkin, koska ensi vuodesta tulee vaikea maatalouspolitiikan tarkistuksineen ja uusine jäsenvaltioineen. Neuvoston on siksi käsitettävä, että komissiolle on ehdottomasti annettava riittävästi taloudellista liikkumavaraa, jotta se voi toteuttaa tätä politiikkaa. 
Haluaisin mainita joitakin yksittäisiä asioita. On totta, että tavoittelemme markkinasuuntautuneempaa politiikkaa, mutta samaan aikaan neuvosto haluaa tehdä liian monia leikkauksia, mitä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta ei voi hyväksyä. Ehdotamme esimerkiksi, että koululaisten maito -ohjelmalle osoitetaan 10,3 miljoonaa euroa enemmän. Mainitsemme myös nuorten viljelijöiden sekä tulevaisuuteen suuntautuvien ja innovatiivisten hankkeiden tukemisen. Tarkoitan tällä Leader-ohjelmaa ja Sapard-ohjelmaa. Jos maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta saisi päättää, niille myönnettäisiin lisävaroja 144 miljoonaa euroa. 
Sama koskee markkinointia, valvontaa ja ennalta ehkäisyä. Ennalta ehkäisystä haluaisin todeta, että emme voi sallia eläinlääkintäalan toimiin ja eläintautien hätärahastoon tarkoitettuja määrärahoja leikattavan enempää. Haluamme näille kahdelle budjettikohdalle 30 miljoonaa lisää.

Goodwill (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta hyväksyi useita tarkistuksia budjettiin. Päätavoitteenamme oli palauttaa ennalleen tai kasvattaa niiden virastojen talousarviota, joille uskomme lakisääteisten ja muiden parlamentin määräämien tehtävien suorittamisen. Näitä ovat Euroopan lääkevirasto, Euroopan ympäristökeskus ja toimintaansa aloitteleva Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen. Virastoille annetaan yhä uusia tehtäviä, ja niiden on ehdottomasti saatava riittävät resurssit. 
Toiseksi, valiokuntamme näyttää jälleen kerran, kuinka tekopyhä Euroopan unioni on puhuessaan kauniita sanoja terveyden edistämisestä torjumalla tupakoimisesta aiheutuvia sairauksia, mutta tukee samalla edelleen enimmäkseen kehitysmaihin vietävän heikkolaatuisen tupakan tuotantoa rahoittamalla sitä vuosittain miljardilla eurolla. Miten tätä voidaan perustella? 
Lopuksi haluan puhua yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksesta. Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen maanviljelijät ovat riippuvaisia tuista, ja vaikka sopimus ei merkitse tämän transatlanttisen riippuvuuden päättymistä, se saattaa olla askel oikeaan suuntaan. Kannatamme siirtymistä suorasta tuesta ympäristötavoitteisiin kytkettyyn tukeen, mutta tiedämme varsin hyvin, että monia ympäristödirektiivejä ei noudateta. Esimerkiksi nitraattidirektiiviä, joka on ollut voimassa 13 vuotta, noudatetaan vain kahdessa jäsenvaltiossa. Kysyisinkin komission jäseneltä Fischleriltä, suunnitellaanko sellaisten yksittäisten maanviljelijöiden, alueiden tai jäsenvaltioiden tukien pienentämistä, jotka eivät noudata direktiivejä. Ovatko puheemme YMP:n ja puhtaamman ja paremman ympäristön välisestä kytkennästä tyhjiä?

Fischler
. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, kuten jäsen Maat jo mainitsi, maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan tarkistuksissa palautetaan joidenkin otsakkeeseen 1 a kuuluvien budjettikohtien arviot sellaisiksi kuin ne olivat alustavassa talousarvioesityksessä. Vaikka komissio on tyytyväinen näihin tarkistuksiin, haluaisin muistuttaa, että komissio hyväksyy lokakuun lopussa Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastoa koskevan oikaisukirjelmän alustavaan talousarvioesitykseen saattaakseen tarvittavat resurssit ajan tasalle. Olisi todella ennenaikaista mainita tarkkoja lukuja tarkistuksista, joita oikaisukirjelmässä ehdotamme, mutta voin jo nyt kertoa teille pääsyyt, joiden vuoksi muutokset ovat välttämättömiä. Yksi niistä on Yhdysvaltain dollarin arvon laskeminen euroon nähden, mikä on vaikuttanut joihinkin vientikorvauksiin ja tukeen. Toiseksi on päätetty myöntää jo vuonna 2003 - siis varainhoitovuonna 2003 - joitakin ennakkoja eläinpalkkioista alueille, jotka kärsivät erityisen paljon kuivasta kesästä. Lisäksi mainittakoon yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista koskeva sopimus, jonka ei kuitenkaan odoteta juuri vaikuttavan vuoden 2004 talousarvioon.
Palaan nyt maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan hyväksymiin tarkistuksiin. Otsakkeeseen 1 b kuuluva, maatalouden kehittämistä koskeva tarkistus kasvattaisi arvioita niin paljon, että ne ylittäisivät rahoitusnäkymien ylärajan noin 100 miljoonalla eurolla. Vaikka komissio on kanssanne samaa mieltä siitä, että toista pilaria on ehdottomasti vahvistettava - onhan tämä myös yleinen suuntaus mukauttamisessa, josta sovittiin osana yhteisen maatalouspolitiikan uudistusta, ja lisäksi vuodesta 2006 alkaen varoja siirretään otsakkeesta 1 a otsakkeeseen 1 b - ymmärtänette, että vuoden 2004 talousarviossa komissio ei voi ylittää rahoitusnäkymien ylärajaa. 
Sapardista ja eräänlaisen Leader Eastin rahoittamiseksi tarkoitetun uuden budjettikohdan perustamisesta toteaisin, että näin lyhyessä ajassa ei mielestäni ole järkevää eikä suotavaa sisällyttää vuoden 2004 talousarvioon varoja Leader-tyyppisille toimenpiteille uudessa valmistelevassa välineessä. Pohdimme kuitenkin parhaillaan, kuinka Sapardin perussääntöjä voitaisiin muuttaa niin, että ilmaisemanne huolenaiheet voidaan ottaa huomioon. 
Lopuksi haluaisin puhua yleisesittelijän asettamista painopisteistä. Ensinnäkin päätöslauselmassa esityksestä Euroopan unionin yleiseksi talousarvioksi varainhoitovuodeksi 2004 todetaan, että olisi lisättävä varoja ympäristöindikaattoreiden käyttötilaisuuksien jatkokehitykseen. Tässä yhteydessä esittelijä vaatii selvityksen tekemistä siitä, miten nämä indikaattorit laaditaan. Suhtaudun tähän myönteisesti. Toinen seikka koskee valmistelutointa sellaisten vakuutusjärjestelmien käyttöönoton edistämiseksi, joilla korvataan eläinkulkutaudeista aiheutuvat menetykset. Koska komissio on vahvasti sitä mieltä, että aiheesta on käytävä julkinen keskustelu kaikkien sidosryhmien kesken, se aikoo järjestää ensi vuonna joukon kuulemisia ja seminaareja, joihin osallistuvat kaikki asianomaiset yksiköt ja osapuolet. 
Merkkirokotteiden ja seulontatestien kehittämisestä esimerkiksi suu- ja sorkkatautia tai klassista sikaruttoa aiheuttavia patogeenejä vastaan haluaisin todeta kollegani, komission jäsenen Byrnen puolesta, että komissio valmistelee parhaillaan alan direktiiviä, jonka on määrä muodostaa oikeusperusta rahoituksen myöntämiselle standardiseerumien kehittämiseen. 
Sen jälkeen kun komissio on hyväksynyt direktiivin, järjestetään tarjouskilpailu näiden standardiseerumien valmistamisesta. Arvioinnin jälkeen tehdään päätös muiden rokotteiden valmistamisesta ja siihen tarvittavasta rahoituksesta. 
Seuraavana käsittelen ehdotusta tutkimusten tekemisestä niin kutsuttujen integroitujen tuotantoketjujen laadunvarmistuksesta ja sertifioinnista. Voin vakuuttaa jäsen Mulderille, että komissio kannattaa puolen miljoonan euron osoittamista uusien tutkimusten ja konferenssin rahoittamiseen.
Haluaisin myös vastata siihen, että komissiota syytetään tupakka-alan rahoittamisen jatkamisesta. Voin kertoa teille komission tänään päättäneen uudistaa tupakka-alaa siten, että tämän rahoitus irrotetaan täysin tuotannosta. Nitraattidirektiivin noudattamatta jättämisestä joissakin tilanteissa haluaisin huomauttaa, että komissio on jo kauan sitten ryhtynyt asiassa oikeustoimiin, mutta ne liittyvät pääasiassa tapaan, jolla jotkin jäsenvaltiot ovat noudattaneet vain osittain nitraattidirektiivin säännöksiä eivätkä siksi ole panneet sitä täytäntöön. Tästä seuraa, ettei direktiivin noudattamatta jättämisestä voi syyttää maanviljelijöitä. 
Lopuksi haluaisin huomauttaa, että neuvosto on vähentänyt virkoja laajentumiseen liittyvissä menoissa. Kuten tiedätte, yhteistä maatalouspolitiikkaa sovelletaan uusissa jäsenvaltioissa täysimääräisesti liittymispäivästä alkaen. Tämän vuoksi on ehdottoman välttämätöntä, että komissiolla on riittävästi henkilöstöresursseja yhteisen maatalouspolitiikan toteuttamiseksi tehokkaasti. 
Seuraavaksi muutama sana - hyvin lyhyesti - kalastuksesta ja jäsenten Langenhagen, Mulder ja Färm mietinnöstä. Se koskee päätöslauselmaa, jota hyvin suurelta osin kannatan, ja siksi haluaisinkin nyt mainita siitä vain pari näkökohtaa. Niinkin kauan sitten kuin maaliskuussa, kun parlamentti hyväksyi päätöslauselman valkolihaisten kalojen pyyntialasta, se kehotti EU:n budjettivallan käyttäjää laatimaan suunnitelman siitä, miten rannikkoyhteisöille maksetaan korvauksia valkolihaisten kalojen pyyntialalla tapahtuneen kriisin aiheuttamista tappioista, ja myöntämään tätä varten 150 miljoonan euron määrärahan. Pyysin jäsenvaltioita tuolloin useaan otteeseen ilmoittamaan, kuinka paljon lisärahoitusta ne tarvitsevat. Yhdistynyttä kuningaskuntaa ja Tanskaa lukuun ottamatta yksikään jäsenvaltio ei kuitenkaan ilmoittanut lisärahoituksen olevan tarpeen. Näin ollen komissio ei voi esittää parlamentille ehdotusta lisärahoituksesta.
Sama koskee yritystä saada romutusrahastoille 32 miljoonan euron lisärahoitus. Sekin kariutui, koska jäsenvaltiot eivät toimittaneet tarvittavia tietoja. Jäsen Färm kysyi, miksei varoja voida jakaa uudelleen näiden 32 miljoonaan myöntämiseksi. Muistuttaisin hänelle, että otsakkeessa 2 ei ole enää marginaalia, minkä lisäksi kaikki rahoitussitoumukset vahvistettiin heti ohjelmakauden alussa kaikkia neljää rakennerahastoa koskevissa kansallisissa ja alueellisissa ohjelma-asiakirjoissa. Määrärahoja ei siten voida jakaa uudelleen ennen ensi vuoden väliarviointia. 
Voin vahvistaa, että annamme lähiviikkoina alueellisia neuvoa-antavia toimikuntia koskevan ehdotuksen. Olen samaa mieltä kuin jäsen Langenhagen, joka mietinnössään katsoo, että kalastussopimuksille olisi myönnettävä riittävä rahoitus ja niiden talousarvioiden seurattavuuden olisi oltava mahdollisimman hyvä. 
Kalastuksen valvonnan osalta voin vahvistaa komission aikovan lähiviikkoina ehdottaa, että jäsenvaltioille valvonnasta aiheutuvien kustannusten rahoitusta koskevan nykyisen asetuksen voimassaoloa jatketaan vuoteen 2005. Tähän on varauduttu vuoden 2004 talousarvioesityksessä.

Kreissl-Dörfler (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä on tyytyväinen jäsen Maatin mietintöön, jota haluaisimme kommentoida seuraavasti. Koska nuorten terveys on aina sydäntämme lähellä, meidän olisi kehitettävä koululaisten maito -ohjelmaa sen sijaan, että säilytämme käytännössä ennallaan sen nykyisen rahoituksen, kuten neuvosto on päättänyt. Nykyiset varat eivät riitä kymmenelle uudelle jäsenvaltiolle. Myös määrärahat maaseutualueille ja niiden kehittämiselle sekä elintarviketuotannon laadunvarmistukselle ovat välttämättömiä. Tällekin alalle on myönnettävä määrärahoja, ja olisi myös oltava mahdollista siirtyä markkinoiden sääntelytoimista maaseutualueiden tukemiseen, joka on nyt hauras taimi, mutta saattaisi siten kyetä kasvattamaan vahvat juuret ja kukoistamaan.
Suu- ja sorkkatautia käsittelevän väliaikaisen valiokunnan esittelijänä katson, että laajentuneen Euroopan unionin on lisättävä huomattavasti resursseja eläinkulkutautien torjumiseen. Olin iloinen kuullessani komission jäsenen Fischlerin kertovan jäsen Byrnelle, että tutkimukseen ollaan kanavoimassa lisää rahaa, sillä Yhdistyneessä kuningaskunnassa riehuneen katastrofin kaltainen tilanne ei saa toistua. Haluaisin sanoa neuvostolle yleisesti, että talousarvioiden leikkaaminen tasasuhteisesti, ikään kuin nurmikkoa leikkaisi, ei hyödytä mitään, sillä maatalousbudjetti ei ole lähde, josta voidaan ammentaa mihin tahansa hankkeeseen. Juustohöyläleikkaukset eivät ole oikea tapa edetä, ja parlamentti haluaa sen, mitä Eurooppa-valmistelukunnan perustuslakiehdotuksessa luvattiin: täydet yhteispäätösoikeudet eikä enää pakollisten ja ei-pakollisten menojen välistä selvää raja-aitaa. Voitte olla varma, että sekä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa että budjettivaliokunnassa päätöksenteko olisi silloin ehdottoman asiantuntevaa. Kiitos tarkkaavaisuudestanne.
Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet Schreyer ja Fischler, keskityn maaseudun kehittämiseen. Lisäämällä tämän alan määrärahoja valiokunta on ilmaissut pitävänsä sitä merkittävimpänä ja katsovansa, että yhteisten markkinajärjestelyjen supistaminen edellyttää korvauksia markkinoille tuotteitaan toimittaville tiloille. Panemme huolestuneina merkille, että ryhmät - ja ilmeisesti komissiokin - keskustelevat siitä, voitaisiinko maaseudun kehittämistä supistaa pitkän aikavälin rahoitussuunnittelun avulla laajentamisen sijaan, tai voitaisiinko se sijoittaa rakennerahastojen alaisuuteen. Arvoisa komission jäsen Fischler, mielestäni teille on suuri voitto, että maaseutualueita varten on nyt oma rakennetoimia koskeva budjettikohta. Olisi kohtalokasta, jos voimat, jotka haluavat palauttaa tilanteen entiselleen, voittaisivat, sillä rakennerahastoissa maaseutualueiden tukiperusteet eivät ole kovin suotuisat. 
Ilmaistessanne näkemyksenne Leader East -välineestä totesitte haluavanne mukauttaa Sapard-ohjelmaa vastaavasti. Olemme keskustelleet tästä ennenkin. Kuulen sananne, mutta en jaksa uskoa, että hallinto todella toteuttaa ne tai että siitä seuraisi järkevä käytäntö. Bulgariaa ja Romaniaa varten olisikin perustettava Leader East -ohjelma, jotta tavalliset ihmiset voisivat osallistua maaseutualueiden kehittämiseen. 
Päätän puheenvuoroni toteamalla, että kuuntelimme erittäin huolestuneina - kuten teemme pian valiokunnassakin, kun esitätte meille kommenttinne - että green box -tukimuodoista on tarjouduttu neuvottelemaan. Pitäisimme sitä todella järjettömänä. Jos maaseudun kehittämisen kannalta välttämättömästä tukimuodoista on vastedes oltava valmiit luopumaan ja ne kenties poistetaan, asiasta olisi keskusteltava parlamentissa ja kantamme olisi esitettävä selkeästi seuraavalla WTO:n neuvottelukierroksella.

Hyland (UEN).
Arvoisa puhemies, yhteinen maatalouspolitiikka on edelleen yhteisön talousarvion suurin yksittäinen menoerä. Useimpien kollegojeni tavoin olen tyytyväinen siihen, että nykyisen komission jäsenen ja hänen edeltäjiensä aikana on toteutettu useita uudistuksia, joilla maatalouden menot on saatu hallintaan. On myös hyvä, että Brysselissä lokakuussa 2002 tehdyllä neuvoston sopimuksella maatalousmenoihin saatiin vakautta ja ennustettavuutta vuoteen 2013 saakka. Lisäksi Luxemburgissa tehdyn, YMP-uudistusta koskevan viimeisimmän sopimuksen ansiosta maksut muuttuvat vähitellen kauppaa vääristävistä tuista maksuiksi, jotka perustuvat maanviljelijöidemme yhteiskunnalle suorittamiin palveluihin ympäristön, elintarviketurvallisuuden ja eläinten hyvinvoinnin alalla. Kannatan tätä suuntausta voimakkaasti. 
Kannatan myös voimakkaasti vientitukien säilyttämistä tärkeänä budjetin vakauttamisvälineenä. Vientituet ovat viime vuosina muodostaneet yhä pienemmän osan maatalousmenoista. Ne ovat siitä huolimatta edelleen keskeinen keino auttaa viennistä hyvin riippuvaisia aloja säilyttämään asemansa vientimarkkinoilla hintojen romahtaessa ja markkinoiden ollessa epävarmoja. 
Lopuksi totean olevani tyytyväinen komission jäsenen Fischlerin mainitsemaan ehdotukseen, joka koskee tupakantuottajien tukien irrottamista tuotannosta. Se johtaa toivoakseni tämän terveydelle vaarallisen kasvin tuotannon vähenemiseen.

Haug (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, arvoisat kollegat, Euroopan unioni käynnistää ympäristönsuojelun, kuluttajansuojan ja terveyden alalla yhä uusia kunnianhimoisia hankkeita, joilla pyritään kohentamaan ihmisten elämänlaatua kaikilla aloilla. On ympäristöalan toimintaohjelmia, kansanterveyden alan toimintaohjelmia, kuluttajansuojastrategioita, ympäristöä ja terveyttä koskevia strategioita ja niin edelleen ja niin edelleen. Mutta mistä saamme resurssit, joita tarvitaan hankkeiden toteuttamiseksi onnistuneesti? 
Tässä komission alustava talousarvioesitys on varsin vaatimaton, ja sitä leimaa vapaaehtoinen alistuminen neuvoston vimmaan supistaa erotuksetta kaikkia määrärahoja. Miten muutenkaan olisi päädytty tällaiseen alustavaan talousarvioesitykseen, jota neuvosto - tai oikeammin sanottuna Coreperin virkamieskunta - on kiristänyt? Kaiken lisäksi talousarvion on riitettävä vuodeksi ei 15:lle vaan 25 jäsenvaltiolle. Me kuitenkin tunnemme jo tämän neuvoston, joka allekirjoittaa juhlallisesti sopimuksia, mutta kieltäytyy hyväksymästä talousarviomäärärahoja niiden toteuttamista varten. Älkää kuitenkaan antako komission ryhtyä toimimaan samalla tavalla. Tiedämme 10 uuden jäsenvaltion ympäristönsuojelusta, kuluttajapolitiikasta ja terveydenhoidosta vastaavien elinten kaipaavan laajaa remonttia. Näillä aloilla ne eivät vielä ole saaneet aikaan mainittavaa edistystä, vaikka niille on myönnetty varoja liittymistä edeltävän strategian puitteissa. Tämän saimme lukea Consumers International -järjestön raportista, mutta myös tilintarkastustuomioistuin on kehottanut meitä kiinnittämään siihen erityistä huomiota. Tietenkin haluamme, että yhteisön talousarvion "ympäristökampanja" jatkuu, että kuluttajapolitiikka otetaan huomioon kaikissa EU:n politiikoissa ja että tietoisuus lisääntyy joka tasolla, mutta tätä varten tarvitaan toiminta- ja henkilöstöresursseja, joihin on saatava varat. Se ei onnistu pelkästään paperille kirjoitetuilla ytimekkäillä strategioilla tai toimintaohjelmilla, sillä paperilla on helppo valehdella.

Miguélez Ramos (PSE).
Arvoisa puhemies, kalatalousvaliokunnan lausunnon valmistelija, jäsen Langenhagen on ilmaissut selkeästi valiokunnan näkemykset vuoden 2004 talousarviosta. 
Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä ja minä heidän edustajanaan katsomme, että esittelijän mietinnössään mainitsemista lukuisista asioista kolme nousee muiden yläpuolelle, ja ryhmäni on niistä samaa mieltä. Yksi niistä koskee valkolihaisten kalojen pyyntialan sosiaalis-taloudellista kriisiä, joka johtuu joidenkin kalakantojen, esimerkiksi turska- ja kummeliturskakannan sekä nyt Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön kalastusalueilla myös ruijanpallaksen, elvyttämissuunnitelmista. Hyväksymme esittelijän ehdottamat 150 miljoonaa euroa.
Toinen asia koskee romutusrahastoa, jolle kalatalousvaliokunta ehdottaa 32 miljoonaa euroa. Haluaisin sanoa komission jäsenelle, että hän ja koko komissio ovat edistäneet erittäin tuhoisaa yhteisen kalastuspolitiikan uudistusta, kalastuslaivastojen romuttamista, ja että talousarviosta vastaavan komission jäsenen pitäisi kenties kertoa meille nyt, kuinka paljon lisävaroja komissio aikoo myöntää tämän romutuspolitiikan rahoittamiseen. 
Kolmas asia, johon haluaisin kiinnittää huomiota, ovat kalastussopimukset: Tansanian, Kenian, Libyan ja muiden maiden kanssa tehdyt uudet kalastussopimukset, joihin tarvitaan lisävaroja, sekä entiset sopimukset, joiden osalta kalatalousvaliokunta ei ole luopunut vaatimuksestaan, että tämän budjettikohdan se osa, joka vastaa kalastusmahdollisuuksien korvaamista, erotetaan kolmansien maiden kanssa tehtävää kehitysyhteistyötä koskevasta osasta.

Fischler
. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat parlamentin jäsenet, en halua tässä toistaa kaikkea, minkä jo aiemmin sanoin, vaan käsitellä joitakin esille tulleita asioita. 
Ensinnäkin uskon meidän olevan periaatteessa täysin samaa mieltä maaseutualueiden kehittämisestä, mutta meidän on kaikkien toisaalta myös pysyttävä rahoitusnäkymien asettamissa rajoissa. Jäsen Graefe zu Baringdorf puhui oikeutetusti pitkäksi venyneestä keskustelusta eräänlaisen Leader East -välineen puitteissa toteutettavista lisätoimenpiteistä. En tiedä, saanko häntä tässä "käännytetyksi" - sillä hänhän sanoi kärsivänsä uskon puutteesta - mutta totean aivan vakavissani,?

... että aiomme mukauttaa perusasetusta siten, että huolenaiheenne tulee huomioon otetuksi. Ehdotuksesta, joka koskee sitä, mitä Cancúnissa sanottiin niin kutsutusta green boxista, toteaisin, että suhtaudun erittäin myönteisesti tällaiseen keskusteluun, jota voisimme kenties laajentaa kutsumalla mukaan eri kansalaisjärjestöjen edustajia. Sain nimittäin Cancúnissa sen käsityksen, että juuri tästä joidenkin kansalaisjärjestöjen kestävästä kehityksestä vastaavat osastot ja kehitysyhteistyöstä vastaavat osastot esittävät joskus tyystin vastakkaisia mielipiteitä. Mielestäni meidän pitäisi todella yhdessä keskustella tämä asia selväksi. 
Olen jo todennut, ettei komissio voi tehdä kalastuspolitiikkaa koskevaa ehdotusta, elleivät jäsenvaltiot toimita sille tarvittavia numerotietoja. Niiden tarpeet eivät ilmeisestikään ole kovin suuret, koska tietoja ei ole toimitettu. En siksi kykene tällä hetkellä sanomaan, kuinka suuri osa talousarviosta myönnetään lisävaroina romutuspolitiikalle. Ohjenuoranani on vain se, mitä komissiolle on tarpeista tosiasiassa kerrottu. 
Tarkoituksemme on erottaa kalastussopimuksissa toisistaan kehitysosio ja osio, jolla maksamme sopimuksen mukaisista kalastusoikeuksista - ja aiomme myös tehdä niin - mutta tätä varten talousarvioon ei tarvita uusia alakohtia. Asia voidaan mielekkäästi hoitaa yhdelläkin budjettikohdalla, ja niin aiomme tehdä. Toteatte hyvin pian, että pyyntöihinne suostutaan ehdotuksissa, jotka aiomme esittää.
(Suosionosoituksia)

Heaton-Harris (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen saadessani puhua parlamentille - ja ylipäänsä julkisuudessa - sillä kuulun parlamentin vaiennettuun ja hiljennettyyn valiokuntaan, joka ei ole voinut suorittaa tehtäväänsä asianmukaisesti puheenjohtajiston tehtyä päätöksen komission puheenjohtajan Prodin haastattelemisesta aiheesta, jonka otan pian esille. 
Valiokunnassani noudatetun tavanomaisen käytännön mukaisesti olen tänä vuonna laatinut vastuuvapausmenettelyn aikana havaitsemiamme seikkojen pohjalta joitakin budjettitarkistuksia, joiden tarkoituksena on saada aikaan talousarvion valvontavaliokunnan haluamia muutoksia komissiossa ja muissa toimielimissä. 
Kyseessä on kolme eri asiaa, joista kaksi liittyy toisiinsa ja joista puhun myöhemmin, ja kolmas koskee alueiden komiteaa. Emme ole vielä myöntäneet alueiden komitealle varainhoitovuotta 2001 koskevaa vastuuvapautta, ja yhä uusien seikkojen paljastuessa sen tileistä ja toiminnasta käy erittäin todennäköiseksi, ettemme sitä myönnäkään. Olemme siksi jättäneet tarkistuksen, jossa pyydetään, että 25 prosenttia alueiden komitean jäsenten korvauksista otetaan varaukseen, kunnes saamme esittelijältä kaikki pyytämämme tiedot. 
Pääasiani koskee Eurostatia ja petostentorjuntavirastoa. Olemme jättäneet tarkistuksen, jossa pyydetään merkittävän rahamäärän ottamista varaukseen petostentorjuntavirastoa varten. Tarkistus hyväksyttiin lähes yksimielisesti valiokunnassa, sillä olemme olleet tyytyväisiä siihen, miten petostentorjuntavirasto on raportoinut budjettivallan käyttäjälle ja monissa tapauksissa omia sääntöjään rikkoen. 
Lopuksi puhun Eurostatista. Olemme erittäin huolissamme joistakin sen toimista ja tavasta, jolla komissio on niihin suhtautunut. Olemme jättäneet useita tarkistuksia, ja budjetista käytävässä pääkeskustelussa poliittiset ryhmät saattavat jättää niitä lisää - valiokuntamme aikoo pyrkiä tukemaan niitä - sillä jonkun on aika ottaa vastuu Eurostatin ongelmista.

Rothley (PSE).
Arvoisa puhemies, oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta tyytyi Euroopan yhteisöjen tuomioistuinta käsitellessään kannattamaan alustavaa talousarvioesitystä koskevaa komission ehdotusta, jossa määrärahoja korotetaan kahdesta syystä. Ensimmäinen syy on laajentumisen seuraukset ja toinen tuomioistuimen uudet tehtävät. Jälkimmäisen perusteella varoja myönnetään lisää dokumentointia ja kääntämistä varten. Tämä merkitsee - ei enempää eikä vähempää kuin - että komission alustavaan esitykseen ei sisälly mitään rakenteellisia parannuksia tuomioistuimen toimintaolosuhteisiin. 
Emme kuitenkaan vaatineet enempää, ja toivoisinkin, ettei budjettivaliokunta enää supista näitä määrärahoja, sillä jos tuomioistuimelle myönnetään vain laajentumiseen liittyvät määrärahat, mutta ei lisääntyneiden tehtävien suorittamiseen tarkoitettuja määrärahoja, tilanne pahenee väistämättä. Budjettivaliokunnan on päätettävä, onko se neuvoston vai komission ja tuomioistuimen puolella 
Toinen seikka, josta haluaisin puhua, koskee Eurooppa-oikeuden akatemiaa (Academy of European Law, ERA), joka on viimeisten 10 vuoden aikana toiminut erittäin menestyksekkäästi. Sen perustajajäsenet Saksa ja Luxemburg ovat sittemmin saaneet seurakseen Irlannin, Puolan, Kreikan, Espanjan, Portugalin, Italian, Yhdistyneen kuningaskunnan, Alankomaat, Unkarin ja Ruotsin. Suomi on ilmoittanut liittymisaikeistaan. 
Viimeisten 10 vuoden aikana yhteensä 38 000 Euroopan unionin ja uusien jäsenvaltioiden kansalaista on osallistunut ERA:n seminaareihin ja kursseille. Siitä on tänä aikana tullut Euroopan oikeudellisen koulutuksen verkoston sihteeristö, joka toimii tulevaisuudessa erityisesti Itä-Euroopan tuomareiden yhteistyön edistämiseksi. Kaiken tämän vuoksi oikeasuhteinen korotus ERA:n rahoitusohjelman mukaisiin määrärahoihin on perusteltu ei ainoastaan vuonna 2004, vaan myös sen jälkeen.

Kinnock
. (EN) Arvoisa puhemies, olen erittäin kiitollinen teille ja jäsen Rothleylle siitä, että puhuitte riittävän pitkään, jotta ehdin päästä ovesta sisään. Jäsen Rothley teki tämän ilman etukäteissopimusta tai -tietoa ja ilmeisesti ajatuksiani lukien. 
Kuten parlamentin jäsenet luullakseni tietävät ja kuten kollegani, komission jäsen Schreyer totesi, komission vuotuisessa toimintastrategiassa vuodelle 2004 nimetään kolme painopistealuetta: laajentuminen, vakaus ja kestävä kehitys. Teimme myös selväksi, että toisella ja kolmannella painopistealueella työ toteutetaan komission sisäisillä henkilöstösiirroilla. 
Komissio päätti myös, että uudistusta toteutettaessa resurssien uudelleenjaossa olisi käytettävä hyväksi ajallisesti ja määrällisesti rajoitettua vapaaehtoista varhaiseläkejärjestelmää. 
Totesimme, että uudet ja historiallisen laajentumisen aiheuttamat erittäin huomattavat vaatimukset edellyttävät väistämättä uutta henkilöstöä - uusia virkoja. Ehdotetun lisäyksen perusteet ovat hyvin yksinkertaiset: 10 uuden valtion liittyminen unioniin 1. toukokuuta 2004 lisää jäsenvaltioiden määrää 66 prosentilla, unionin väestöä 20 prosentilla ja työkieliä 82 prosentilla. 
Komissio huolehtii hyvin moninaisista ja mittavista uusista tehtävistä ainoastaan 13 prosenttia suuremmalla henkilöstöllä. Siirtymäkauden aikana vuoden 2004 alusta vuoden 2008 loppuun palkataan 3 900 uutta koulutettua henkilöä. Laajentumisvuonna 2004 nettotarve on 780 uutta virkaa, kun 500 nykyistä työntekijää siirretään yksiköiden sisällä ja välillä. 
Luku saatiin luokittelemalla kaikki komission nykyiset tehtävät toimintoperusteisesti. Laskelmat pohjautuivat tiukasti lisätyömäärään, jonka tiedämme komissiolle koituvan suoraan laajentumisesta. Järjestelmällistä lähestymistapaa sovellettiin kaikkiin yksiköihin, ja saadut tiedot seulottiin huolellisesti lisävarmuuden saamiseksi. Henkilöstön lisäämistä koskeva pyyntömme perustui siis todellisten ja todistettujen toiminnallisten tarpeiden tinkimättömään ja kattavaan analyysiin. 
Minusta on hyvä, että täällä on neuvoston edustajia. Kiitän heitä siitä, että he ovat ystävällisesti saapuneet seuraamaan keskustelua, mutta minun on sanottava suoraan, että tätä taustaa vasten 272 viran vähentäminen, jota neuvosto alustavasta budjettiehdotuksesta esittämässään arviossa ehdottaa, ei ole tervetullut eikä laajentumisen valossa realistinen. 
Mielestäni parlamentin on ehdottomasti saatava tietää se synkkä tosiasia, että jollei komissiolle myönnetä kaikkia sen ehdottamia 780:tä laajentumiseen liittyvää, välttämätöntä uutta virkaa vuonna 2004, sen mahdollisuudet suoriutua 10 uuden jäsenvaltion liittymisestä aiheutuvista uusista tehtävistä heikkenevät huomattavasti. Niin komissio, parlamentti kuin neuvostokin tukevat ja kannattavat kuitenkin laajentumista laajasti, yksimielisesti ja voimakkaasti. 
Ehdotuksemme tarkoituksena ei ollut virkojen ahnehtiminen. Suhtauduimme yksinkertaisesti realistisesti siihen, mitä laajemmassa unionissa ja laajemman unionin eteen on tehtävä. Siksi olenkin tyytyväinen jäsen Mulderin jättämään monialaiseen tarkistukseen 3053, joka helpottaisi kaikkien pyydettyjen virkojen palauttamista talousarvioon. Se, että virat olisivat varauksessa, aiheuttaisi kuitenkin tuntuvia käytännön ongelmia. Määritelmänsä mukaisesti virat tulisivat yksiköiden käyttöön vasta myöhemmin, mikä pidentäisi rekrytointimenettelyä entisestään. Sillä välin tästä aiheutuva epävarmuus ja viivytys haittaisivat selvästi komissiota sen pyrkiessä suoriutumaan tehtävistään asianmukaisesti.
Haluan ilmaista parlamentille selvästi, että jäsen Mulderin tarkistuksessaan 3053 esittämät määrärahojen vapauttamisehdot ovat realistisia, mutta niitä kannattaisi selventää vielä lisää. Esimerkiksi toisesta ehdosta toteaisin olevan päivänselvää, että ehdotetut rekrytointimäärät antavat komissiolle mahdollisuuden taata maantieteellinen tasapaino henkilöstössään laajentumisen jälkeen. Se on perusperiaate. Joka tapauksessa haluaisimme välttää lisäehtoja, joita komissio ei suoraan sanoen kykene täyttämään parlamentin toiseen käsittelyyn mennessä. 
On ilmeistä, että komission tarvelaskelmat on tehty erittäin huolellisesti ja harkitusti. Se on ehdottanut vähintä mahdollista virkamäärää. Kukaan parlamentin jäsenistä ei näytä haluavan horjuttaa jo sinällään vaativia menettelyjä, joita laajentumisesta aiheutuvien tehtävien suorittaminen edellyttää. Koska kaikki tämä on itsestään selvää, toivon, että ehdotusta asettaa virkoja varaukseen kaikkine käytännön seurauksineen harkitaan vielä.
Parlamentti harkitsee myös tarkistuksia, joilla pyritään muuttamaan henkilöstötaulukkoa. Tarkistuksessa 3502 ehdotetaan hallinnollisten ja henkilöstökulujen vähentämistä 10 prosentilla joillakin toimintalohkoilla ja tuon 10 prosentin asettamista varaukseen ohjelmien toiminnallisen osan vahvistamiseksi. Minun on todettava, että tämä johtaisi tulevaisuudessa rekrytoinnin huomattavaan viivästymiseen. Ymmärrän tarkistuksen poliittisen tarkoituksen ja sen, että se on aiempina vuosina tehtyjen, samankaltaisten tarkistusten mukainen, mutta komission olisi erittäin vaikeaa toteuttaa asianomaiset ohjelmat tehokkaasti ilman riittäviä hallinnollisia voimavaroja. 
Minun ei tarvitse kertoa parlamentin jäsenille, jotka ovat olleet mukana ottamassa käyttöön toimintoperusteista budjetointia ja suurempaa avoimuutta, ettemme nyt keskustele teknisestä kysymyksestä. Komission vastuu määrärahojen jakamisesta eri toiminnoille ja tilin tekemisestä näiden määrärahojen käytöstä on kauttaaltaan poliittinen kysymys. 
Tehdessään päätöstä henkilöstöresurssien sisäisestä jaosta komissio tarkastelee huolenaiheita, joita parlamentti esittää talousarviota koskevassa päätöslauselmassaan. Toiminnan tehokkuuden ja vastuullisuuden nimissä toimielimien hallinnollinen itsemääräämisoikeus on kuitenkin säilytettävä. Tämä merkitsee, että komission on loppujen lopuksi edelleen voitava itse tehdä henkilöstötaulukkoja koskevat lopulliset päätökset asianmukaisesti laskettujen ja ilmeisten tarpeiden perusteella. Tiedän monien parlamentin jäsenten myöntävän tämän periaatteen oikeellisuuden ja käytännöllisyyden. Kunnioitan suunnattomasti jäsen Mulderin kaikkia ominaisuuksia, mutta hän on ennen kaikkea käytännöllinen mies. Toivon hänen oivaltavan nämä perusteet. Jaan tunnustusta ?

... avokätisesti jäsen Mulderille, mutta vain, kun siihen on aihetta.
Virkoihin tarkoitettujen määrärahojen lisäksi neuvosto on leikannut komission hallintobudjettia myös vähentämällä lähetystöjen, ylimääräisten toimihenkilöiden, työmatkojen, kokousten ja edustustojen määrärahoja. Tässä tilanteessa haluan ilmaista ehdottoman selvästi, että lähetystöjen määrärahojen vähentäminen vahingoittaisi viimeistä vaihetta hajauttamisessa, jota parlamentti ja komissio ovat voimakkaasti puoltaneet. Myös työmatkojen, kokousten ja edustustojen vähentäminen vaikuttaisi väistämättä kielteisesti laajentumisprosessiin. Jotta komissio voisi vastata vuoden 2004 hallinnolliseen haasteeseen, jonka laajentuminen väistämättä ja ennalta arvattavasti aiheuttaa, alustava budjettiesitys on palautettava ennalleen. Tämän alan menot eivät ole liiallisia eivätkä joutavia. Ne ovat ehdottoman välttämättömiä tehtävien suorittamiseksi moitteettomasti. 
Tehtävien suorittamiseksi moitteettomasti on myös välttämätöntä jatkaa tavanomaista virkojen muuttamista urakehityksen turvaamiseksi. Perinteisen ylentämiskäytännön lopettaminen - neuvoston ehdotuksen mukaisesti - samalla kun siirrytään uuteen urarakenteeseen, mitä parlamentti ja neuvosto ovat oikeutetusti voimakkaasti tukeneet, vaikuttaisi tietenkin Euroopan unionin henkilöstöön hämmentävästi ja lannistavasti. Olen kuitenkin ymmärtänyt, että esittelijä aikoo jättää tämän rutiinikäytännön palauttamista koskevan tarkistusehdotuksen. Se olisi erittäin tervetullut ehdotus sekä rohkaiseva ja erittäin yhteistyöhaluinen viesti henkilöstöllemme, jonka aktiivinen ja luottavainen sitoutuminen uudistuksiin on ehdottoman tärkeää - nyt ja aina.

Casaca (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, sallinette minun aloittaa toteamalla julkisesti sen, minkä olen jo todennut teille kahden kesken: kunnioitan syvästi rohkeaa ja avointa tapaa, jolla kannatte vastuunne Eurostatin tapauksesta.
Sallinette minun kuitenkin todeta teille yhtä suoraan, että pidän erittäin vastuuttomana tapaa, jolla komissio piilottelee sisäistä tarkastuskertomusta parlamentilta ja erityisesti talousarvion valvontavaliokunnalta. Minun on varoitettava teitä jo nyt tämän piilottelun seurauksista. Vaadimme kyseistä kertomusta aikoinaan osana vastuuvapauden myöntämismenettelyä, jolloin kertomus asetettiin välttämättömäksi ehdoksi vastuuvapauden myöntämiselle. Komission itsensä on toimielimenä pohdittava, kenellä on vastuu tässä asiassa.
Arvoisa komission jäsen, haluan myös ilmoittaa olevani täysin samaa mieltä jäsen Heaton-Harrisin kanssa siitä, mitä hän on todennut sekä OLAFin että Eurostatin määrärahojen leikkauksista. Katson myös, että poliittisen vastuun periaate on välttämätöntä panna täytäntöön käytännössä. Katson, että komission jäsenten on kannettava vastuunsa ja että heille on annettava välineet tämän toteuttamiseksi. Katson erityisesti, että kaikkien komission jäsenten on voitava toteuttaa tutkimuksia, tarkastuksia tai mitä tahansa tarvittavia toimia, jotta he pystyvät vastaamaan heille osoitettuihin kysymyksiin.

Virrankoski (ELDR).
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan kiittää komission jäseniä Schreyeria ja Kinnockia onnistuneesta komission hallinnon uudistuksesta ja siihen liittyvästä varainhoitoasetuksen uudistamisesta. Ne luovat perusteet henkilökohtaisen vastuun selkeyttämiselle, vastuunkannolle ja toimintoperusteisen budjetoinnin ja hallinnon luomiselle.
Tämä talousarvio on todella ensimmäinen toimintoperusteinen budjetti. Toimintoperusteisen hallinnon kehittäminen on jatkuva haaste. Päämääränä tulee olla, että eri politiikan aloille annetaan liikkumavaraa tehokkaimman mahdollisen hallintorakenteen luomisessa. Tämä tarkoittaa, että tulevaisuudessa voidaan todennäköisesti luopua siitä, että parlamentti päättää erikseen jokaisen viran perustamisesta tai muuttamisesta. Parlamentti päättää ainoastaan siitä rahasummasta, joka on käytettävissä tietyn hallinnon alalla. Tämä voi sitten itse päättää tarkoituksenmukaisimman hallintorakenteen luomisesta.
Tulevaisuudessa henkilökohtaisen vastuun määritteleminen ja kantaminen nousevat keskeisesti esille, koska toimintoperusteinen budjetointi ja hallinto johtavat päätösvallan siirtämiseen alaspäin. Taloushallinnon osalta on kyettävä määrittelemään, mitä vaaditaan huolelliselta taloudenhoidolta.
Oman erikoisalansa muodostavat erilaiset organisaatiot ja kansalaisjärjestöt, joita Euroopan parlamentti on tukenut. Nämä niin sanotut korvamerkityt A-30-budjettikohdat ovat olleet budjetin kummajainen. Järjestöjen pääsy sinne on ollut rehellisesti sanoen sattumanvaraista. Usein näiden järjestöjen ja organisaatioiden eurooppalainen ulottuvuus ei ole ollut sen erityisempää kuin satojen muiden, ilman tukea toimineiden organisaatioiden. Nyt järjestelmälle ollaan luomassa oikeusperustaa ja avustaminen on siirtymässä komission päätettäväksi. Tämä toimenpide on toteutettava mahdollisimman pian.

Ferber (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen Kinnock, olen iloinen, että olette palannut juurillenne liikenneasioista vastaavana komission jäsenenä ja pidätte puheenvuoronne juuri ajallaan. Kun otitte vastaan uuden tehtävänne vuonna 1999, lupasitte tehdä hallinnosta maailman uudenaikaisimman ja tehokkaimman. Nyt uskottelette meille, että kun kautenne tässä komissiossa on pian päättymässä, olette itse asiassa saavuttanut tämän ylevän tavoitteen. Arvoisa komission jäsen, taivas ei ole kuitenkaan niin sininen kuin miksi olette sen meille maalannut. Monet tummat pilvet varjostavat sitä, ja haluan nostaa esiin joitakin niistä.
Mielestäni on ensinnäkin mahdotonta hyväksyä, ettei komission hallinnossa oteta huomioon budjettivallan käyttäjän toiveita. Olen tyytyväinen nähdessäni, että komission jäsen Vitorino on nyt saapunut paikalle: keskustelimme kyseisestä aiheesta tänä aamuna tiedotuspolitiikan yhteydessä. Olemme lisänneet tiedotuspolitiikkaa koskevaa rahoitusta jättämättä mitään säästöön, mutta ruohonjuuritasolla ei ole olemassa minkäänlaista hallintoa, eikä mainitsemanne hajauttaminen toimi sekään. Jäsenvaltioiden kanssa ei päästä sopimukseen, eikä varoja suunnata asioihin - kuten valmistelukunnan työn tulokseen - joissa on kyse muusta kuin komission poliittisista eduista. Teillä on käytettävissänne 10 miljoonaa euroa, mutta niistä on käytetty ainoastaan 1,5 miljoonaa.
Komission tehtävänä ei ole päättää keskenään talousarvion hallinnasta vaan varmistaa, että hallinnossa todella pannaan täytäntöön neuvoston ja parlamentin päätökset. Tässä ette nykyisellään onnistu, ja henkilöstöasioista vastaavana komission jäsenenä olette siitä osaltanne vastuussa. Voisin mainita tästä monia muitakin esimerkkejä.
Toiseksi kyse on myös aloista, joista komissio on itse taloudellisessa vastuussa. Tekosyynä käytetään aina sitä, että viheliäiset jäsenvaltiot hallinnoivat 80:tä prosenttia talousarviosta. Teidän on kuitenkin pidettävä yllä järjestystä aloilla, joista olette vastuussa, ja tämän toteutumisesta talousarvion valvontavaliokunnan jäsenet ovat antaneet teille selkeän viestin: se on teidän vastuullanne, ja teidän on toimittava sen eteen.

Kinnock
. (EN) Arvoisa puhemies, kiitän jäsen Ferberiä ystävällisistä huomioista, jotka liittyivät hyvin ajoitettuun saapumiseeni. Tapaus muistuttaa minua ajasta, jolloin minun oli ehdittävä aamukymmeneltä pidettäviin äänestyksiin Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin alahuoneessa ja välteltävä poliiseja, jotta ehtisin edes täpärästi. Tällä kertaa matka ei ollut aivan niin hankala.
Kiitän rakentavista puheenvuoroista ja vastaan jäsenille hyvin lyhyesti mutta toivon mukaan vakuuttavasti. Kiitän ensinnäkin jäsen Casacaa hänen ystävällisistä huomioistaan, sillä ne perustuvat erittäin perusteelliseen arvioon kaikista tavoitteenamme olevista toimista. Toivon, että vastaavaa luonteenpiirrettä esiintyisi yleisemminkin, mutta nähdäkseni esimerkiksi joidenkin lehdistön edustajien kirjoituksista heijastuu itsevarmuus ja vakuuttavuus, jotka ovat kääntäen verrannollisia heidän tietojensa määrään.
Pahoittelen jäsen Casacan sinänsä ymmärrettävää näkemystä, jonka mukaan komissio - jäsenen omia sanoja lainatakseni - piilottelee parlamentilta sisäistä tarkastuskertomusta. Ymmärrän jäsenen sanojen voiman, kun hän muistuttaa meitä jälleen kerran siitä, että sisäiset tarkastustoimet eli sopimusten tutkiminen ovat suoraa seurausta vastuuvapauden myöntämistä koskevasta päätöslauselmasta, jonka valmisteli itse asiassa juuri jäsen Casaca yhdessä lähimpien kollegojensa kanssa. Tunnustan täysin sen voiman, jolla hän huomionsa esittää. Totean ainoastaan, että meidän on sovellettava liitteen III mukaista menettelyä hyvin yksinkertaisesta syystä, joka ymmärretään varmasti.
Meidän on huolehdittava tiukasta luottamuksellisuudesta, kun pyrimme antamaan mahdollisimman paljon tietoa ihmisille, esimerkiksi tämän parlamentin jäsenille, joilla on tiedon saantiin suurin oikeus. Luottamuksellisuus on tärkeää yksinkertaisesti siksi, että nyt laadittavina olevien kertomusten perusteella voidaan ryhtyä kurinpitomenettelyihin ja vieläkin vakavampiin toimiin. Tämä ei ole tekosyy eikä veruke. Menettely perustuu luonnollisten oikeuksien ja syyttömyysolettaman kunnioittamiseen sekä voimakkaaseen tahtoomme estää sellaisen käytännön muodostuminen, jossa tietoja päästettäisiin julkisuuteen. Tämä saattaisi vaarantaa henkilöitä vastaan suunnittelemamme oikeustapauksen tai -tapausten koskemattomuuden.
Toivon mukaan arvioinnin yhteydessä ymmärretään, että sanon tämän selkeyden ja avoimuuden vuoksi enkä suinkaan anteeksi pyydellen tai vältellen ja että menettely johtuu yksinkertaisesti aineistosta, jota käsittelemme. Ymmärrän, että jos perinteisesti olisi pyritty mahdollisimman vähäiseen luottamuksellisuuteen ja mahdollisimman laajaan avoimuuteen, parlamentin olisi helpompi ymmärtää, että sovellamme luottamuksellisia menettelyjä ainoastaan niiden ollessa ehdottoman välttämättömiä ja perusteiden ollessa äärimmäisen vahvoja.
Jäsen Virrankoski puhui toimintoperusteisesta hallinnosta ja budjetoinnista sekä avoimuudesta. Toivon, että ne johtavat muiden tulosten lisäksi komission entistä suurempaan halukkuuteen julkistaa mahdollisimman paljon tietoja samalla, kun se pyrkii turvaamaan välttämättömien menettelyjen koskemattomuuden. Valmistuttuaan kertomus on luettavissa puitesopimuksiin perustuvaa menettelyä koskevassa liitteessä III. Kertomusta viimeistellään sananmukaisesti juuri nyt, jotta se voidaan julkaista asianmukaisessa muodossa luvattuna ajankohtana.
Poliittisen vastuun lujittamisen osalta en voi kuvitella, että jäsen Casacan esittämää rakennetta voitaisiin panna vielä kokonaan täytäntöön, vaikka pidänkin ehdotusta varsin myönteisenä. Kyseinen rakenne pohjautuu kokonaisen varainhoidon valvontayksikön perustamiseen jokaisen komission jäsenen yksikköön. Katson kuitenkin, että olemme edistyneet merkittävästi tässä kysymyksessä yhtäältä varainhoitoasetuksen yleisessä vaikutuspiirissä ja toisaalta erityisesti komission hyväksymien uudistusten ansiosta. Tietyiltä osin edistystä on tapahtunut niinkin hiljattain kuin heinäkuussa 2003. Uudistukset mahdollistavat vaatimuksen, jonka mukaan kunkin pääosaston hallinnon toteutuksesta ja varainhoitoon liittyvistä toimista on raportoitava ehdottomasti vähintään kaksi kertaa vuodessa erityisesti vastuussa olevalle komission jäsenelle. Näin komission jäsenet pysyvät vastaisuudessa edelleen ajan tasalla pääosaston operatiivisesta hallinnoinnista ja pystyvät kantamaan selkeät ja ilmeiset poliittiset vastuunsa. Menettely ei vähennä poliittista vastuuta, salkkuun liittyvää vastuuta eikä sitoutumista toimiin vaan pikemminkin lisää niitä. Lähetin heinäkuussa 2003 komission jäsenen Schreyerin kanssa kaikille pääosastoille kirjeen, johon pääosastot vastasivat täsmällisesti ja rohkaisevan perusteellisesti. Niissä pyrittiin paljastamaan perinpohjaisen arvioinnin avulla käytäntöjä, jotka muistuttivat vähänkin Eurostatin yhteydessä havaittua. Tiedän, että näistä kysymyksistä kiinnostunut jäsen Casaca ja luultavasti myös jäsen Mulder haluavat tutkia asiaa, mikä on erittäin myönteistä.
Jäsen Virrankoski osoittaa selvästikin suurta ymmärrystä, ja tiedän, että hänellä on taustansa puolesta todellista arvovaltaa tällä alalla. Totean hänelle vain, että olen samaa mieltä hänen esittämästään ennustuksesta, joka koskee tulevia rakenteita ja käytäntöjä. Olen vakuuttunut niiden toteutumisesta. Ihmisistä koostuvan organisaation sisäinen kulttuuri ei muodostu etnisen, kansallisen tai alueellisen alkuperän tai kielen perusteella. Kulttuuri on niiden järjestelmien ja rakenteiden tuote, joissa ihmiset työskentelevät. Toteuttamalla huomattavia uudistuksia, joiden myötä järjestelmiä ja rakenteita muutetaan perinpohjaisesti, edistämme avoimuuteen ja luotettavuuteen perustuvaa kulttuuria, jollainen on välttämätön niin toimintoperusteisen hallinnon kuin sitä tukevan toimintoperusteisen budjetoinninkin onnistumisen kannalta.
Jäsen Ferberille totean pitävän paikkansa, että lupasin komission työn alkuvaiheessa - enkä halua tuomita tai vähätellä iskulauseita, joissa puhuttiin maailman parhaasta hallinnosta - että pyrkisimme perusteellisten uudistusten avulla muodostamaan hyvin hallinnoidun, suorituskykyisen, palvelualttiin ja riippumattoman Euroopan komission, joka palvelee Euroopan unionin kansoja. En pidä tätä lupausta vaatimattomana, ja olemme kaikesta huolimatta panemassa sitä täytäntöön. Lainatakseni jäsen Ferberin sanoja en kuvittele, että taivas olisi niin sininen kuin miksi hän väittää minun maalanneen sen. Säännöllisissä edistymiskertomuksissamme tunnustamme puutteet ja ylittämämme määräpäivät siinä missä saavuttamamme parannuksetkin. Tunnustamme kertomuksissa, mitä aloja on kehitettävä edelleen. Loppujen lopuksihan juuri tämä komissio on - heti saatuamme todennäköisyysnäyttöä, jonka perusteella saimme tiettyjen toimenpiteiden edellyttämän oikeusvarmuuden - irtisanonut sopimuksia, aloittanut kurinpitomenettelyjä, perustanut komission kaikkien aikojen vaikutusvaltaisimman ja suurimman tutkimusryhmän, lisännyt sopimusten sisäisestä tarkastuksesta vastaavien henkilöiden määrän 9:stä 24:ään ja huolehtinut siitä, että tarkastuskertomukset toimitetaan täsmälleen aikataulussa. Tämän perusteella komissio ei vaikuta kovinkaan laiskalta tai hölläkätiseltä, mutta emme myöskään kuvittele taivaan pysyvän aina sinisenä. Lasini eivät ole myöskään ruusunpunaiset. Odotan innokkaasti uusia muutoksia, ja haluan olla todistamassa täydellistä täytäntöönpanoa. Kollegani ovat kauttaaltaan yhtä kunnianhimoisia, emmekä olisi saavuttaneet nykyisen kaltaista edistystä, ellei henkilöstö olisi suostunut erittäin vaativaan yhteistyöhön, joka on tarkoittanut näiden velvoitteiden täyttämistä tavanomaisen työtaakan lisäksi, ja ellei koko komission jäsenten kollegio olisi sitoutunut toimiin täydestä sydämestään. En yritäkään teeskennellä, että olisimme tehneet enemmän kuin olemme. Pyydän vain tähänastisten saavutusten arvioimista tosiasioiden perusteella. Esimerkiksi ylimmän johdon sekä raha- ja sopimusasioita käsittelevien henkilöiden automaattinen, pakollinen liikkuvuus ehkäisee jo sinänsä Eurostatin kirjanpidossa ilmenneiden epäselvyyksien toistumista. Tällä on enemmän vaikutusta kuin millään muilla toimilla, mutta lisäksi rakenteiden uudistaminen sekä tarkastukset ja hallinnon valvontajärjestelmät takaavat - sikäli kun se on mahdollista millekään rahaan liittyvälle inhimilliselle järjestelmälle - meille todellisen ja vahvan turvan kaikkien sellaisten tapahtumien toistumista vastaan, jotka olemme havainneet ja joita parhaillaan tutkimme.
Kunnioitan vastuuvelvollisuuttamme parlamentille ja neuvostolle. Kotimaassani vallitsee parlamentaarinen perinne, jossa vaaleilla valitulla parlamentin alahuoneella on valta äänestää talousarvion hyväksymisestä. Siksi kunnioitan ja tuen tätä demokraattista menettelyä, enkä halua meidän luopuvan siitä. En tavoittele suojaa parlamentin tai neuvoston mielenilmauksilta ja arvostelulta, sillä kyseiset toimielimet edustavat veronmaksajia. En pyydä sitä vähimmässäkään määrin. Totean vain, että ilman riippumattomuutta on käytännössä vaikea kantaa vastuuta, ja kun olemme riippumattomia, meillä on oltava täysi vastuu. Ellei meillä kuitenkaan ole tarvittavia varoja tai työntekijöitä, joiden läsnäolo, ominaisuudet ja pätevyys ovat täysin perusteltavissa, on erittäin vaikea tietää, miten komissio voisi suoriutua nykyisistä tehtävistään - puhumattakaan niistä tehtävistä, jotka sen osaksi tulevat suurenmoisen laajentumisemme myötä. Uudet tehtävät tarkoittavat ylimääräisiä velvoitteita, mutta nekin on mielestämme hoidettava tehokkaasti ja rehellisesti.

Puhemies.
Haluan esittää huomion tämän keskustelun rakenteesta. Työjärjestyksemme mukaan komission jäsenet saavat puhua niin pitkään kuin haluavat. Henkilökohtaisesti olen kuitenkin sitä mieltä, ettei kaikki ole kohdallaan, jos komission jäsen puhuu kaksi kertaa pidempään kuin kolme ennen häntä puhunutta jäsentä yhteensä. Haluamatta rajoittaa työjärjestyksessä määriteltyjä oikeuksia kehotan komissiota pohtimaan hieman tätä huomiota.

Kinnock
. (EN) Totean kaksi asiaa. Ensinnäkin pahoittelen, jos katsotte minun käyttäneen kielteisellä tavalla hyväkseni parlamentin työjärjestystä. Tämä ei varmasti toistu enää. Uskoakseni parlamentin jäsenet tietävät, että ajankäyttöni on yleisesti ottaen erittäin kurinalaista. Keskustelussa tuotiin kuitenkin esiin talousarvioon liittyviä kysymyksiä, joihin suhtaudun intohimoisesti. Tarvitsemme ihmisiä!

Puhemies.
Arvoisa komission jäsen, älkää ottako tätä henkilökohtaisesti. Kyseessä oli vain yleinen huomio.

Weiler (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, talousarvion suunnittelu edellyttää paitsi jatkuvuutta ja vastuullisuutta myös kaikkien tarvittavien mukautusten ja uudistusten toteuttamista. Ennen kaikkea se edellyttää kuitenkin poliittista näkemystä. Tässä parlamentissa toimivat sosiaalipolitiikan asiantuntijat ovat muodostaneet näistä tavoitteista rakentavaan keskusteluun pohjautuvan paketin ja hyväksyneet sen työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa ylivoimaisella enemmistöllä. Yhtenä painopistealoistamme on työsuojelu, millä tarkoitan, että virastojemme on oltava asianmukaisesti varustettuja ja ennen kaikkea pystyttävä jatkamaan sitkeästi ohjelmia pienten ja keskisuurten yritysten sekä mikroyritysten tukemiseksi. Tämä on välttämätöntä etenkin uusissa jäsenvaltioissa. Pyrimme lisäämään maltillisesti tukea myös Equal-yhteisöaloitteelle ja valtiosta riippumattomille järjestöille.
Equal-yhteisöaloite on Euroopan sosiaalirahaston erityisväline, jolla meitä autetaan toteuttamaan ideamme ja saavuttamaan tavoitteemme, jotka ovat samat kuin Lissabonin prosessissa. Meidän on päästävä lähemmäksi näitä tavoitteita, ja tämän onnistumiseksi meidän on varmistettava, että aloitetta tuetaan riittävästi. Tarvitsemme lisää työpaikkoja - pysyviä työpaikkoja - ja haluamme myös edistää pätevöitymiseen johtavaa koulutusta ja vahvistaa sen asemaa jäsenvaltioissa. Samalla tarjoamme myös yrityksille kannustimia, jotta ne täyttäisivät velvoitteensa.
Niin kauan kuin tilanne ei muutu, arvostelemme varojen virtaamista pois Euroopan sosiaalirahastosta. Tässäkin tapauksessa on kyse skandaalista, joka ei kuitenkaan johdu näkemyksemme mukaan parlamentista tai neuvostosta vaan jäsenvaltioista. Haluamme tilanteeseen muutoksen tulevan rakennerahastouudistuksen myötä, emme ryhtymällä toimiin tämän talousarvion aikana. Poliittisessa näkemyksessämme ei luonnollisestikaan ole kyse pelkästä laajentumisen toteuttamisesta vaan ensi sijassa sosiaalisen Euroopan luomisesta. Meillä onkin vielä paljon tekemistä, kun otetaan huomioon kaikki tehtävät, joista Euroopan on suoriuduttava.

Dell'Alba (NI).
Arvoisa puhemies, edustan perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokuntaa, joka on esittänyt joukon tarkistuksia. Nämä tarkistukset voidaan jakaa ryhmiin, joista ensimmäinen liittyy Euroopan parlamentin näkökantoihin ja painopisteisiin etenkin Prince-ohjelman yhteydessä. Keskustelimme tästä kysymyksestä tänä aamuna kokouksessa, jonka aiheena oli toimielinten välinen tiedotusyhteistyö. Olemme erittäin huolestuneita siitä, että melkoinen osa määrärahoista on jäänyt panematta täytäntöön niillä painopistealueilla, joita parlamentti suosittelee, joita se on jo aiemmin suositellut ja joita se suosittelee jälleen ensi vuodeksi. Vetoan komissioon, jotta se ottaisi tämän määrärahojen täytäntöönpanon toteutumatta jäämisen keskeisimpien huolenaiheidensa joukkoon. Komission jäsen Barnier on hyvin tietoinen ongelmasta. Nähdäkseni kuluva vuosi on ratkaiseva niin Euroopan yhdentymisen kuin sen imagonkin kannalta. Odotamme perustuslain hyväksymistä ja vaalit lähestyvät. Mainitsemani varat onkin otettava käyttöön ja hyödynnettävä tehokkaasti.
Se perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan ensimmäisestä tarkistusryhmästä. Toisen ryhmän muodostavat tarkistukset, jotka liittyvät toimielinten imagoon. Esitämme ajatuksen, jolle pyydämme myös pääesittelijän tukea: Internetistä on tultava väline, jonka avulla eurooppalaiset voivat kiinnostua ja pysyä ajan tasalla siitä, mitä Euroopassa tapahtuu. En tarkoita ainoastaan Internetissä julkaistua kirjoitettua sisältöä, jonka avulla moni asia on luonnollisesti jo nyt mahdollista toteuttaa, vaan myös keskustelujen lähettämistä Internetin välityksellä. Kyseeseen voisivat tulla talousarviosta käytävät keskustelut, valiokuntakeskustelut, neuvoston julkiset kokoukset sekä Euroopan komission päivittäiset kokoukset. Nähdäksemme tämä itse asiassa erittäin halpa väline voi tarjota ihmisille mahdollisuuden pysyä ajan tasalla siitä, mitä unionin toimielimissä tapahtuu.

Barnier
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, äänestämme pian vuoden 2004 talousarviosta, joka on niin sanoakseni historiallinen, sillä kyseessä on uudelleen yhdistyneen Euroopan ensimmäinen talousarvio.
Ennen kuin käsittelen puheenvuoroni aiheena olevia kolmea kysymystä, haluan sanoa jäsen Weilerille, että olen pannut merkille hänen hahmottelemansa näkymät. Ne liittyvät itse asiassa pikemminkin tulevaan aluepolitiikkaan, sen arviointiin ja siihen, miten alue- ja koheesiopolitiikka voidaan valjastaa palvelemaan Lissabonin ja Göteborgin tavoitteita. Kollegio keskustelee parhaillaan juuri tästä aiheesta pohtiessaan tulevia rahoitusnäkymiä ja valmistellessaan kolmannen koheesioraportin sisältöä ja siinä esitettäviä ehdotuksia. Kiitän antamistanne virikkeistä.
Arvoisa puhemies, haluan siis käsitellä kolmea kysymystä:
kaudella 2000-2006 toteutettavat ohjelmat,
ohjelmakauden 1994-1999 päättäminen sekä
laajentumisen rakennepoliittiset vaikutukset.
Ensimmäinen huomioni on, että kaudella 2000-2006 toteutettavien ohjelmien avulla voidaan todella saada kiinni menetettyä aikaa. Tämä on seurausta ehdottamistamme ja yhdessä jäsenvaltioiden kanssa toteutetuista yksinkertaistamistoimista. Vuosia 2000-2006 koskevat maksut on suoritettu aiempaa nopeammin. Elokuun lopussa olimme maksaneet jo 25 prosenttia enemmän kuin vastaavaan aikaan vuonna 2002. Vuosia 2000-2006 koskevat maksut olivat ensimäistä kertaa jopa suurempia kuin oli ennustettu, ja odotan, että tavoitteen 1 määrärahoja pyydetään korotettavaksi vuoden lopulla tehtävän yleisen määrärahasiirron yhteydessä ainakin miljardilla eurolla. Tältä osin voimme havaita myös n+2 -säännön vaikutuksen. Varoitimme ministereitä säännöstä viimeksi 22. huhtikuuta, kun tiedotin siitä valiokunnillenne. Ajanjaksolla 1.1.-1.9. hallitukset purkivat maksumäärärahakertymää, mikä oli tehtävä määrärahojen vapautumisen välttämiseksi. Vapautumisen estämiseksi aion kirjoittaa uudelleen kaikille hallituksille, joiden on osoitettava meille suorittaneensa maksuja vielä kaikkiaan 5 miljardin euron edestä vuoden loppuun mennessä. Mikäli hallitusten ennusteisiin on uskominen, näin myös tapahtuu. Hyvät parlamentin jäsenet, totta puhuen en kuitenkaan usko enää kovin vahvasti jäsenvaltioiden ennusteisiin. Esimerkiksi Italia on totuttanut meidät ihmeisiin, mutta sen osuus jäljellä olevista toimista on 40 prosenttia. Pelkästään kolmen valtion osuus on 80 prosenttia näistä toimista. Toisaalta Itävallassa, Espanjassa ja Kreikassa määrärahojen vapautumisen riski on erittäin pieni ja varmuudella torjuttavissa.
Toinen huomioni koskee ohjelmakauden 1994-1999 päättämistä. Kuten olen todennut usein tässä parlamentissa, tämä on hankala kysymys, ja todellisuudessa päättäminen kestää pidempään kuin odotettiin. Komissio sai käytännöllisesti katsottuna vasta 31. maaliskuuta 2003 haltuunsa kaikki ne noin 2 000 asiakirjaa, jotka liittyvät kauden 1994-1999 ohjelmien päättämiseen. Haluan, että suoritamme tarpeelliset tarkastukset ja teemme kaikki tarkastusten perusteella tarpeellisiksi osoittautuvat korjaukset. Siksi en haluakaan kiirehtiä näiden ohjelmien päättämistä. Hyvät parlamentin jäsenet, kun otetaan huomioon tarkastusten laadun varmistamiseen ja menettelyjen edellyttämien neuvottelujen käymiseen vaadittava aika, emme oman yksikköni ja komission tarmokkaasta yrityksestä huolimatta pysty maksamaan vuonna 2003 kaikkia kaudelle 1994-1999 merkittyjä määrärahoja. Tämä on suurin syy viivytyksille, jotka jäsen van Dam nosti juuri esiin. Viivytysten vuoksi rakennerahastojen määrärahojen vajaakäyttö saattaa nousta vuonna 2003 kaikkiaan ainakin 5 miljardiin euroon. Todettuani heinäkuussa riskin olemassaolon huomautin asiasta heti kollegalleni komission jäsenelle Schreyerille. Ehdotamme pian yhdessä, että komissio laatii budjettivallan käyttäjälle esityksen lisätalousarvioksi, jotta voidaan peruuttaa viipymättä ne määrärahat, jotka jäisivät käyttämättä. Komission jäsenen Schreyerin yksikkö on ainoa yksikkö, jolla on yleiskuva talousarviosta, ja sen on vielä selvitettävä peruutettavien määrärahojen todellinen määrä. Näin voidaan määritellä tarpeet, joihin on vastattava muiden budjettikohtien avulla vuoden loppuun mennessä.
Hyvät parlamentin jäsenet, vahvistan sitoutuvani vähentämään maksamatta olevia määriä kahdella tavalla: yhtäältä peruuttamalla sitoumuksia, joista ei ole esitetty maksupyyntöä esimerkiksi hankkeen kariutumisen vuoksi tai kustannusten jäätyä odotettua pienemmiksi - tältä osin määrärahojen vapauttamista ollaan jo valmistelemassa, ja pelkästään Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) osalta vapautettava määrä nousee ainakin 1,5 miljardiin euroon - ja toisaalta suorittamalla mahdollisimman paljon maksuja, joita koskevat asiakirjat ovat jo kunnossa. Maksujen ja määrärahojen vapauttamisen suhteen vahvistan, että olen asettanut tavoitteekseni vähentää kautta 1994-1999 koskevien EAKR:n selvitysten määrää ainakin puolella vuonna 2003.
Uskon, että tätä kysymystä koskeva selontekoni tyydyttää jäsen Seppästä. Hyvä jäsen Seppänen, epäkohdat kauden 1994-1999 hallinnossa johtuivat nimenomaan puutteista "auringonlaskulausekkeessa", johon viittasitte. Nykyinen lauseke sisältää n+2 -säännön, ja se alkaa kantaa hedelmää.
Kolmas ja viimeinen huomioni koskee laajentumisen rakennepoliittisia vaikutuksia. Komission ensisijaisena tavoitteena on kymmenen uuden jäsenvaltion myötä tapahtuvan laajentumisen onnistuminen.
Myös koheesiopolitiikka kuuluu tärkeimpiin tavoitteisiimme. Edessämme on suuri haaste saattaa neuvottelut päätökseen kaikkien uusien jäsenvaltioiden kanssa vuoden 2003 loppuun mennessä niiden erittäin lyhyttä kautta 2004-2006 koskevien ohjelmien osalta, joiden on oltava käynnissä muutaman kuukauden kuluttua. Laajentuminen onkin jo nyt osa rakennerahastoista vastaavien pääosastojen jokapäiväistä elämää, ja teidän jatkuva tukenne - jota tarvitsen edelleen edessä olevalla ratkaisevalla kaudella - on antanut minulle mahdollisuuden ennakoida komission sitoumuksia.
Mitkä ovat tämän laajentumisen vaikutukset talousarvioon? Nykyisille jäsenvaltioille tarkoitettujen 34 miljardin lisäksi uusille jäsenvaltioille on varattu 6,7 miljardia euroa, jotka on tarkoitettu maksusitoumusmäärärahoja, rakennerahastoa ja koheesiorahastoa varten. Tämä merkitsee noin 20 prosentin lisäystä. Henkilöstön osalta onnistuneen laajentumisen edellyttämien uusien työpaikkojen määrä vaikuttaa jäävän vähäiseksi. Mikäli suostutte komission vaatimuksiin, asianosaisten pääosastojen on lisättävä henkilöstöään ainoastaan 7 prosentilla pitääkseen määrärahoihin tehtävän 20 prosentin lisäyksen hallinnassaan. Hallintokapasiteettiamme on lisättävä vähintään kyseisellä määrällä, sillä uusissa jäsenvaltioissa ei ole vielä totuttu yhteisön ohjelmiin. Ne tarvitsevatkin enemmän tukea, neuvoja ja myös valvontaa kuin nykyisen jäsenvaltiot. Tämä on puolueeton vastaukseni jäsen Gillin kommenttiin, jonka mukaan hän haluaisi meidän saavuttavan mittakaavaetuja. Puolaa koskevaa hanketta ei suoraan sanottuna voida yhdistää Espanjaa koskevaan hankkeeseen. Oli miten oli, kiitän henkilöstön lisäämiseen liittyvästä tuestanne, joka on välttämätöntä koheesiopolitiikkamme onnistumiseksi vuonna 2004 ja sen jälkeen.
Arvoisa puhemies, lopuksi käsittelen sitä, miten tämä kaikki vaikuttaa vuonna 2004 tarvittaviin maksumäärärahoihin. Laajentumisen osalta tilanne ei ole varsinainen ongelma. Kuten Kööpenhaminassa päätettiin, uusien jäsenvaltioiden maksumäärärahat vuodelle 2004 on rajoitettu ennakoihin. Kauden 2000-2006 ohjelmien osalta esittelijänne jäsen Mulder ehdottaa maksumäärärahojen lisäämistä 3 miljardilla eurolla. Mikäli jäsenvaltioiden ennusteisiin on uskominen, tämä onkin tarpeen. Pitää paikkansa, että jos jäsenvaltiot onnistuvat kokonaan välttämään n+2 -säännön mukaisen määrärahojen vapautumisen, tarvitsemme jo pelkästään Euroopan aluekehitysrahastoa varten ylimääräiset miljardi euroa. Kuten huomaatte, aikaisempien vuosien täytäntöönpanoihin verrattuna komissio on omaksunut varovaisen ja realistisen lähestymistavan. Tietyissä tapauksissa n+2 -säännön mukaisia määrärahojen vapautumisia ei nähdäkseni voida välttää vuonna 2004, joten meidän on totuteltava sisällyttämään ne myös ennusteisiimme. Mikäli maksumäärärahat osoittautuvat riittämättömiksi kauden 2000-2006 rakennerahastojen ja kauden 1994-1999 päättämisen kannalta, komissio pyytää varainhoitovuoden 2004 aikana ylimääräistä lisätalousarviota.
Kauden 1994-1999 ohjelmien osalta on selvää, että tarvitsemme vuonna 2004 määrärahoja pystyäksemme päättämään kauden komission alustavasta talousarvioesityksestä riippumatta. En osaa vielä sanoa, miten suurista määrärahoista on kyse. Parhaillaan tehtävät tarkastukset johtavat varmastikin maksettavien määrien pienentymiseen joko perusteettomien summien karsimisen tai rahoituskorjausten myötä. Saamieni tietojen perusteella ei olisi kaiken kaikkiaan perusteetonta lisätä otsakkeen 2 maksumäärärahoja, vaikkei ehkä olekaan syytä mennä niin pitkälle kuin jäsen Mulder ehdottaa. Tässä vaiheessa pidän kuitenkin parempana vaihtoehtona saada jäsenvaltiot kantamaan vastuunsa ja lopulta tekemään realistisia ennusteita, vaikka tämä tarkoittaisikin hallintomäärärahojen lisäämistä lisätalousarviossa siinä vaiheessa, kun olemme saaneet kaikki tiedot käyttöömme.
Hyvä jäsen Dell'Alba, lopuksi totean, että keskustelumme on ollut erittäin tärkeä, ja samoin kuin kollegani Vitorino tänä aamuna myös minä olen kiinnittänyt siihen paljon huomiota. Voin vahvistaa, että niistä 12 miljoonasta eurosta, jotka on tänä vuonna varattu Euroopan tulevaisuutta koskevasta keskustelusta tiedottamiseen, 8,3 miljoonaa on jo käytetty tai niitä ollaan käyttämässä. Jäljellä on 3,7 miljoonaa, jotka voidaan jakaa uudelleen. Kannatan komission jäsenen Vitorinon tapaan tämän rahan käyttämistä vuoden loppuun mennessä - mahdollisesti yhteistyössä parlamentin kanssa - siten, että toteutamme tiedotuskampanjan tai laadimme asiakirjoja, joiden avulla voidaan paitsi selittää valmistelukunnan ja toivottavasti myös hallitustenvälisen konferenssin työn tuloksia, myös osoittaa, miten uutta toimielinrakennettamme voidaan käyttää eri politiikkojen avulla kansalaisten hyväksi. Mielessämme on uusi asiakirja, josta keskustelimme tänä aamuna joidenkin parlamentin virkamiesten kanssa ja jonka voisimme antaa parlamentin jäsenten ja eurovaaliehdokkaiden käyttöön havainnollistaaksemme heille, mistä uusi perustuslaki koostuu ja miten sitä voidaan käyttää eri politiikkojen avulla kansalaisten hyödyksi. Tämän tiedon halusin kertoa teille vastauksena jäsen Dell'Alban esittämään huomioon.

Hatzidakis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, käsittelen kysymyksiä, jotka liittyvät aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan toimialaan, ja aloitan komission jäsenen Barnierin aiemmin sivuamilla aluepoliittisilla kysymyksillä. Kuten komission jäsen itse myönsi, kaudella 1994-1999 kehitys ei ole ollut erityisen suotuisaa. Lähtökohtaisesti jäsenvaltioiden vastuulla olevat päätösasiakirjat ovat myöhässä: jäsenvaltiot eivät toimita kaikkia vaadittavia tietoja ajoissa, ja kun tiedot toimitetaan, ne eivät ole asianmukaisessa muodossa. Näin ollen kaikkia määrärahoja ei ole vielä maksettu jäsenvaltioille, mikä aiheuttaa ongelmia sekä yhteisön talousarvion että luonnollisesti myös kansallisten talousarvioiden kannalta.
Uudella ohjelmakaudella 2000-2006 kehitys on ollut sitä vastoin myönteisempää, vaikka meidän onkin luonnollisesti oltava edelleen äärimmäisen huolellisia. Kuten olen pannut tyytyväisenä merkille, toimintamme on ollut viimevuotista tuloksellisempaa määrärahojen käyttöasteen osalta, ja luottamus siihen on kasvanut, että n+2 -sääntö on - huolimatta ajoittain myös täällä parlamentissa siihen kohdistuvasta arvostelusta - omiaan edistämään ohjelmoinnin ja rahavirtojen asianmukaista hallintaa jäsenvaltioissa. Emme saa sitä paitsi unohtaa, että jäsenvaltiot hyväksyivät itse tämän n+2 -säännön hyväksyessään yksimielisesti nykyiset rakennerahastoja koskevat säädökset.
Nämä ovat pääpiirteissään ne syyt, miksi ainakin oma valiokuntamme ehdottaa talousarvion otsakkeen 2 osalta periaatteellista paluuta komission alun perin laatimaan alustavaan talousarvioesitykseen.
Muista aiheista haluan kommentoida erityisesti kysymystä Euroopan laajuisista verkoista toteamalla, että jopa van Miertin 30. kesäkuuta 2003 julkaistun mietinnön jälkeen - odottaessamme nyt ehdotusta Euroopan laajuisten verkkojen uudistamiseksi - valiokuntamme haluaa korostaa näiden verkkojen merkitystä sekä sitä, että tekojen on ennen pitkää vastattava sanoja. Mikäli haluamme edistää Euroopan laajuisten verkkojen toimintaa, meidän on löydettävä välineitä niiden rahoittamiseksi, ja yksi tällainen väline on luonnollisesti yhteisön talousarvio. 
Haluan kommentoida myös kysymystä Euroopan meriturvallisuusvirastosta, jonka päätoimipaikan sijaintia ei ole vielä päätetty. Vaikkei viraston sijaintipaikkaa ole vielä päätetty, emme saa ajatella, ettei sitä tarvitse rahoittaa. Meidän on pantava rahaa säästöön, jotta olemme valmiita rahoittamaan virastoa, kun sijaintipaikka on selvillä. Tällä virastolla on erittäin tärkeä merkitys niiden meriturvallisuuskysymysten kannalta, joista keskustelimme tänä aamuna.
Haluan niin ikään korostaa kahden sellaisen kysymyksen merkitystä, joihin emme mielestäni kiinnitä riittävästi huomiota. Ensimmäinen niistä liittyy matkailualaan. Meidän on rahoitettava tällä alalla kokeiluhankkeita, joiden avulla vahvistetaan erityisesti alan pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Toinen kysymys liittyy liikenneturvallisuuteen, jota aliarvioidaan usein ja jota sitäkin voisimme mielestämme edistää lisäämällä hieman määrärahoja.

Guy-Quint (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, jatkan edelleen keskustelua aluepolitiikasta, liikenteestä ja matkailusta. Aluksi minun on todettava, että olemme varsin huolestuneita, etten sanoisi jopa pettyneitä, käsiteltyämme talousarvioesitystä. Olemme ilmaisseet ongelman selkeästi: meitä huolestuttaa äärimmäisen paljon se, että neuvosto kohdistaa niin voimakkaita leikkauksia keskeisiä politiikkoja koskeviin budjettikohtiin.
Minun on todettava, että tilanne huolestuttaa meitä, koska tätä tapahtuu koko ajan. Sama tilanne on toistunut vuodesta toiseen riippumatta erilaisista päätöksentekomenettelyistä ja mietinnöistä, joissa on korostettu Euroopan unionin kehitystarpeita: aina talousarvion laatimisen tullessa ajankohtaiseksi neuvosto tekee mitä tyrmistyttävimpiä leikkauksia ohjelmiinsa, jotka kuitenkin ovat tärkeimpiä kehityksen edistämisvälineitä Euroopan unionissa. Ajan kulumisesta huolimatta mikään ei muutu. Tästä johtuu huolemme ja komission yksimielinen pyrkimys esittää tarkistuksia, jotta menot saataisiin palautettua alustavassa talousarvioesityksessä määritellylle tasolle.
Palaan hetkeksi kysymykseen rakennerahastoista ja kiitän komission jäsentä Barnieria kaikista selvityksistä, jotka hän on meille antanut. Voimme todellakin nähdä, että yksinkertaistamistoimet ovat kantamassa hedelmää. Panemme merkille myös laadulliset ja määrälliset parannukset näiden rahastojen hallinnassa.
Lyhyesti sanottuna haluamme, että Euroopan unionin talousarviossa otetaan huomioon todelliset menot. Näin komission ei tarvitsisi esittää lisätalousarvioita, jotka ovat vahingoksi näiden keskeisten rahastojen rauhalliselle täytäntöönpanolle.

Jensen (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen Barnier, aloitan kiittämällä teitä, arvoisa komission jäsen Barnier, n+2 -säännön avulla saavutetuista tuloksista, yksinkertaistamistoimista sekä siitä, että rakennepolitiikan menojen täytäntöönpano ja rahojen hyödyntäminen näyttää onnistuvan nyt aiempaa paremmin.
Tosiasiassa olemme kuitenkin nähneet, miten sekä komissio että neuvosto ovat ehdotustensa myötä leikkaamassa merkittävästi talousarviota ja maksumäärärahoja. Tänään toteamanne valossa on kuitenkin ihmeteltävä, onko oikein suhtautua tilanteeseen näin rauhallisesti ja olla varma siitä, että maksumäärärahat riittävät. On myös syytä kysyä, onko ehdotus lisätalousarvioksi riittävä ratkaisu ongelmaan, jos ilmenee, että rahat käytetään loppuun ennakoitua nopeammin. Viime vuosinahan olemme kyllä todenneet syksyisin, että maatalouden talousarvioista jää käyttämättä valtavia määriä rahaa, mutta voiko tilanne jatkua tällaisena, kun dollarin kurssi laskee ja muut menot kasvavat? Tätä on pohdittava.
Mielestäni on paikallaan tarkastella myös ongelmaa, joka johtuu siitä, ettemme voi luottaa jäsenvaltioilta saamiimme kertomuksiin. Sen paremmin komissiolla kuin jäsenvaltioiden valtionvarainministereilläkään ei ole saatujen raporttien perusteella varmuutta olemassa olevista tarpeista. Tilannetta onkin syytä tutkia huolellisemmin. Mielestäni jäsen Mulder on kuitenkin oikeassa todetessaan, että meidän olisi lisättävä maksumäärärahoja voidaksemme olla varmoja siitä, että hankkeet voidaan toteuttaa sovitussa aikataulussa. Totean tämän siitä huolimatta, ettei oma ryhmäni ole koskaan kannattanut suuria korotuksia maksumäärärahoihin.
Haluan huomauttaa vielä eräästä toisesta asiasta eli leikkauksista, jotka ovat kohdistuneet eräisiin pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskeviin budjettikohtiin. Talousarviota ollaan leikkaamassa radikaalisti etenkin työympäristöä koskevan toimintaohjelman osalta, mikä on mielestäni aivan väärä viesti lähetettäväksi näin laajentumisen aattona. Haluan painottaa voimakkaasti, että meidän on pystyttävä edistämään tiedonvaihtoa ja kokemuksen kehittymistä työympäristön alalla, jotta vapaa kilpailu ei toteutuisi EU:ssa hyvän työympäristön kustannuksella.

Pronk (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan esittää pari sosiaalipolitiikkaan liittyvää huomiota. Olen täysin samaa mieltä jäsen Jensenin kanssa siitä, mitä hän totesi äsken tästä aiheesta. On valitettavaa, että tietyillä aloilla jää jotakin hampaankoloon.
Pyydän kiinnittämään huomiota erityisesti parhaillaan viettämäämme Euroopan vammaisten teemavuoteen, joka on onnistunut varsin hyvin. Mielestäni on erittäin tärkeää, että tarjoamme mahdollisuuden toimien jatkamiseen ensi vuonna. Toivon myös, että tähän voidaan varautua tämän talousarviomenettelyn yhteydessä.
Haluan kommentoida lyhyesti myös komission jäsenen Barnierin näkemyksiä. On sanomattakin selvää, että olemme kaikki tutustuneet lukuihin. On todella ilahduttavaa, että tilanne on kohentunut etenkin muutaman viime kuukauden aikana ja että rahaa käytetään nyt hieman enemmän kuin ennen kyseistä jaksoa. Tästä huolimatta ongelma ei ole vielä lähestulkoonkaan ratkennut. En ole myöskään täysin vakuuttunut siitä, että tarvitsemme lisätalousarviota. Itse en pidä sitä lainkaan todennäköisenä.
Mitä sitten tapahtuu parhaillaan? Jäsenvaltioissa selvitetään, miten paljon rahaa niiden on käytettävä kuluttaakseen kaiken sen, mikä niille on myönnetty. Kussakin maassa päädytään tiettyyn summaan, jonka kuluttaminen havaitaan kuitenkin lopulta mahdottomaksi. Jäsenvaltiot ovat aivan liian toiveikkaita, ja valvontamenettelyt puuttuvat kokonaan. Meidän on mielestäni oltava äärimmäisen kiitollisia komission jäsenelle hänen esiteltyään kaikenlaisia hellävaraisia järjestelyjä, joiden avulla tilanne korjaantuu toivottavasti jonkin verran. Olen ollut jo vuosia närkästynyt siitä, että kaikki tietävät maksumäärärahoja olevan liian paljon eikä rahaa käytetä. Vuoden lopussa toteamme vain, että suuri osa rahasta joudutaan palauttamaan jäsenvaltioille. Mielestäni tämä ei voi jatkua. Meidän on saatava aikaan muutos, joka on kaikesta päätellen tärkeämpi kuin yksittäinen lisätalousarvio.

Iivari (PSE).
Arvoisa puhemies, voimme iloita siitä, että Lissabonin prosessi toimii kaikesta huolimatta. Siitä ovat osoituksena ensi vuoden alusta voimaan tulevat kaksi monivuotista ohjelmaa. Erasmus Mundus on Euroopan vetovoimaa parantava maisteriohjelma kolmansien maiden kansalaisille. E-Learning, jonka luomisessa parlamentti on pilottiprojektin kautta ollut aktiivinen, antaa muun muassa kouluille ja yliopistoille uusia yhteistyömahdollisuuksia.
Nyt on huolehdittava siitä, että ohjelmien rahoitus saadaan tarvittavalle tasolle. Samoin on turvattava liikuntakasvatuksen teemavuoden rahoitus ja parannettava nuorisojärjestöjen toimintamahdollisuuksia uusissa jäsenvaltioissa. Myönteistä on, että laajentuminen otetaan huomioon Sokrates-nuoriso-ohjelmassa ja Kulttuuri 2000 -ohjelmassa.
Toimintoperusteiseen budjettiin siirtyminen antaa mahdollisuuden luoda oikeusperusta eurooppalaisten kulttuurijärjestöjen rahoitukselle. Jos olemme vahvoja ja viisaita, saamme aikaan lainsäädäntöä, joka palvelee kulttuuriyhteistyötä ja vastaa samalla nykyistä paremmin avoimuuden ja hyvän hallinnon vaatimuksiin.

Puhemies.
Työjärjestyksemme 19 artiklassa todetaan, että puhemiehellä on ehdoton toimivalta parlamenttikäsittelyn johtamiseksi. 120 artiklan 6 kohdassa todetaan, että puhemies pyrkii pääsemään yhteisymmärrykseen komission ja neuvoston kanssa niille myönnettävästä puheajasta. Arvoisa komission jäsen Barnier, myönnän teille nyt yksitoista minuuttia eli yhtä paljon kuin parlamentti on saanut.

Barnier
Olen käyttänyt jo kymmenen minuuttia, eli tarkoittaako tämä, että minulla on enää yksi minuutti jäljellä? Toivon, ettei näin ole, mutta ei hätää, en käytä tilaisuutta hyväkseni vaan vastaan mahdollisimman lyhyesti.
Haluan kiittää kaikkia, jotka ovat ilmaisseet mielipiteensä rakennepolitiikasta. Olen siitä vastuussa yhdessä komission jäsenten Diamantopouloun ja Fischlerin kanssa, ja erityisvastuullani on aluepolitiikka.
En aio palata enää lukuihin, jotka vahvistin tänään ja joiden myötä pyrin antamaan mahdollisimman vilpittömän ja rehellisen vastauksen budjettivaliokunnan, talousarvion valvontavaliokunnan ja jäsen Hatzidakisin edustaman aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan esittämiin kysymyksiin. Jäsentelemistäni arvioista ensimmäinen vahvistaa sen, mitä totesin 22. toukokuuta ohjelmakaudesta 1994-1999. Kyseinen kausi on mielestäni ongelman ydin tai ainakin osa sitä: kauden ohjelmoinnissa käytetty menettely oli niin kömpelö, että valvonta ja varmentaminen painottuivat kauden loppuun. Hyvä jäsen Hatzidakis, tähän kauteen ei päde n+2 -sääntö vaan, kuten voitaisiin todeta, n+11 -sääntö. Tämä on tosiasiallinen syy siihen työmäärään, josta meidän on suoriuduttava käsitelläksemme ja tarkastaaksemme vastaanotetut 2 000 tiedostoa. Toistan, etten minä tai kollegani aio kitsastella kyseisen kauden varmentamisen suhteen. En epäröi ryhtyä kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin.
En halua tinkiä tarkastusten laadusta enkä siitä tietomäärän ja varmennuksen tasosta, jota meille kaikille tutut säädökset edellyttävät. Jäsen Hatzidakis on oikeassa todetessaan, että vuonna 1999 uusia ohjelmia varten hyväksytty n+2 -menettely on aiempaa tehokkaampi ja että se tuottaa jo parempia tuloksia, antaa vaikutelman jatkuvuudesta ja johtaa säännöllisten peruutusten vähenemiseen.
Hyvä jäsen Pronk, minäkään en ole tyytyväinen, vaikka edistystä onkin tapahtunut. Tarkoitukseni ei ole esiintyä edessänne omahyväisenä, uskokaa pois. Otan vain huomioon, että määrärahojen käyttö on tehostunut kaudella 2000-2006. Tilanteen kohentuminen johtuu pääasiassa n+2 -säännöstä ja jatkuvasta yhteistyöstämme hallitusten kanssa.
Hyvä jäsen Hatzidakis, välitän huomionne liikenteestä ja tieturvallisuudesta komission jäsenelle de Palaciolle.
Haluan kiittää jäseniä Guy-Quintia ja Jenseniä arvioista, jotka liittyvät valvonnassanne olevaan hallintoomme. Hyvä jäsen Guy-Quint, olemme saavuttamassa edistystä ohjelmien arvioinnissa. Tarkoitan tällä ennen kaikkea komission jäsenten Liikasen ja Montin toimia sekä omia toimiani rakennerahastojen käytön helpottamiseksi alueilla, joilla ei ole vielä tarjolla matkapuhelin- ja Internet-palveluja. Pyrkikäämme vähentämään puheita ja parantamaan laatua. Pyrimme tähän jo nyt, mutta voimme päästä paljon pidemmälle tulevalla aluepolitiikalla, jota käsittelemme parhaillaan ja jota varten tarvitsen teidän tukeanne. Tuleva tavoitteen 2 mukainen politiikka antaa meille mahdollisuuden panna - yhteistyössä alueiden ja hallitusten kanssa - suoraan täytäntöön Göteborgin ja Lissabonin merkittävät tavoitteet, jotka liittyvät kilpailukykyyn ja kestävään kasvuun.
Hyvä jäsen Jensen, aion jatkaa aloittamiamme toimia. Maksusitoumusmäärärahat, joiden leikkaamista pahoittelitte, eivät kuulu vastuullamme olevan otsakkeen 2 sovellusalaan. Ne ovat liikenteeseen sekä pienille ja keskisuurille yrityksille tarkoitettuja määrärahoja. Mielestäni komission jäsen Schreyer ymmärsikin kyseiset huomiot oikein, mutten voi kuitenkaan vastata tähän kysymykseen, koska maksusitoumusmäärärahoja ei ole vähennetty. Sivumennen sanottuna nämä maksusitoumusmäärärahat olivat koko kauden ajan turvassa Berliinissä.
Hyvä jäsen Pronk, olen jo vastannut kysymykseenne. En ole varma, tarvitsemmeko mainitsemaani lisätalousarviota juuri nyt, mutta koska haluan olla kanssanne avoin, mainitsen siitä jo tässä vaiheessa. Vuodelle 2003 emme tarvitse lisätalousarviota. Ensi vuonna saatamme tarvita sellaista, mutta sekään ei ole varmaa. Kyse on yksinkertaisesti siitä, että meidän on kyettävä maksamaan, kun maksun aika tulee. En halua jäsenvaltioiden, jotka pystyvät käyttämään ja panemaan täytäntöön määrärahoja, joutuvan kärsimään siitä, että luokassa on joitakin huonoja oppilaita.
Hyvä jäsen Iivari, huomionne oli osoitettu pikemminkin komission jäsenelle Redingille, mutta panin sen merkille. Vaikka kyseessä ei olekaan oma alani, ymmärrän huolenne, kun puhutte kulttuuriyhteistyöstä. Sen osalta aion ehdottaa pian vuoden 2007 jälkeisestä aluepolitiikasta käytävässä keskustelussa, että määrärahojamme Interreg-ohjelmalle lisätään ja että ohjelman sääntöjä yksinkertaistetaan, jotta voimme edistää rajat ylittävää yhteistyötä erityisesti liikenneinfrastruktuurien suhteen. Tälläkin alalla tarvitsemme kulttuurista ja yliopistojen kanssa tehtävää yhteistyötä.
Arvoisa puhemies, olen käyttänyt enemmän kuin yhden minuutin mutta vähemmän kuin yksitoista. Kiitän ymmärtäväisyydestänne.

Ceyhun (PSE)
 kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnanlausunnon valmistelija. (DE) Arvoisa puhemies, esitän kannanottoni sisäasioiden valiokunnan puolesta ja sen esittelijänä. Kaikki, mikä liittyy Euroopan unionin sisäasioihin ja oikeuspolitiikkaan, on läheisesti yhteydessä laajentumiseen. Olen erittäin tyytyväinen, että parlamentin esittelijä, jäsen Mulder, on todennut tämän ja että hän on itse jo esittänyt joitakin tarpeellisia ehdotuksia. Meidän sisäasioita ja oikeuspolitiikkaa käsittelevien on huomattavasti helpompi toimia, kun tukenamme on esittelijä, joka ymmärtää meitä parhaiten. Toiseksi minun on kiitettävä lämpimästi komission jäsentä Vitorinoa erinomaisesta ja mainiosti sujuneesta yhteistyöstä hänen henkilöstönsä kanssa. Vaikka vuoden 2004 talousarviota koskevat ehdotuksemme hyväksyttiin yksimielisesti, minun on huomautettava nyt, kun niistä keskustellaan täysistunnossa, että tänä vuonna painopisteemme muodostuu kolmesta virastosta. Wienissä, Lissabonissa ja Haagissa sijaitsevat virastomme ovat meille erityisen tärkeitä siksi, että unioniin liittyy pian kymmenen uutta jäsenvaltiota, jotka aiheuttavat virastoille lisää työtä torjuttaessa rasismia, huumerikollisuutta, muuta rikollisuutta ja terrorismia. Nämä kolme virastoa, Wienin ja Lissabonin seurantakeskuksemme sekä Haagin Eurojust, tarvitsevat aktiivista tukea, mikä puolestaan lisää kustannuksia. Oletan, että budjettivaliokunnassa istuvat kollegani ymmärtävät tämän tarpeen ja myös antavat sille tukensa parlamentissa. Kiitoksia.

Perry, Roy (PPE-DE)
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan esittää kiitokseni yleisesittelijänä toimineelle jäsen Mulderille siitä, että hän on ottanut huomioon huolemme.
Oma valiokuntani käyttää alle yhden prosentin EU:n talousarviosta, mutten halua kenenkään pitävän koulutusta, kulttuuria ja tiedonvälitystä harkinnanvaraisena lisänä. Luovan teollisuuden osuus Euroopan BKT:sta on noin 12 prosenttia.
Haluan komission panevan merkille erityisesti kaksi seikkaa. Ensinnäkin parlamentti tukee jokavuotisesta kulttuurialan talousarviosta kulttuurijärjestöjä ja -verkostoja, kuten Euroopan nuoriso-orkesteria ja Yehudi Menuhin -säätiötä. Mikäli näiden järjestöjen halutaan jäävän henkiin saati menestyvän, ne tarvitsevat paitsi taloudellista ja moraalista tukeamme myös oikeusvarmuutta. Olen pöyristynyt siitä, että nyt, syyskuun lopussa, ei voida vieläkään taata, että nämä järjestöt saavat määrärahansa vuodelle 2004. Surullista kyllä, myöskään vuodelle 2003 ei - kuten tavallista - ole maksettu vielä kaikkea. Pyydän komissiota ratkaisemaan tämän oikeusperustaan liittyvän ongelman.
Toiseksi jos EU:n kansalaisten halutaan olevan perillä EU:sta, he tarvitsevat tietoa siitä. 25 prosenttia briteistä ei tiedä maansa olevan EU:n jäsenvaltio. 31 prosenttia saksalaisista ei ole koskaan kuullut Euroopan komissiosta, eikä 90 prosenttia espanjalaisista tiedä, mikä Eurooppa-valmistelukunta on. Kansalaiset saavat Eurooppaan liittyvän tietonsa televisiosta. Meillä on Euronews, joka on erinomainen riippumaton kanava, mutta kaikkien julkisten yleisradioyhtiöiden tavoin sekin tarvitsee rahoitusta. Tänä vuonna parlamentti myönsi Euronewsille 3 miljoonaa euroa. Sikäli kuin tiedän, tätä summaa ei ole vielä maksettu. Ensi vuotta koskevassa talousarvioehdotuksessamme esitämme, että kanavalle myönnettäisiin 5 miljoonaa euroa.
Pelkään pahoin, että vuosi, jona laajentuminen toteutuu ja jona järjestetään myös Euroopan parlamentin vaalit, saatetaan joutua aloittamaan ilman Euroopan nuoriso-orkesteria ja eurooppalaista televisiokanavaa. Toivon, että komissio ottaa nämä huomiot vakavasti.

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämä on toinen kerta, kun oikeus- ja sisäasioiden ala otetaan mukaan tähän talousarviokeskusteluun. Vastuullani olevat rahamäärät ovat kuitenkin niin pieniä, että minusta tuntuu lähes nololta seistä tässä maataloudesta ja koheesiosta vastaavien kollegoideni seurassa.
Oli miten oli, tilastollisesti tarkasteltuna oikeus- ja sisäasioiden alan talousarvio on kasvanut tänä vuonna 252 prosentilla. Todellisuudessa tämä kasvu johtuu kuitenkin pitkälti Kööpenhaminassa tehdystä päätöksestä ottaa käyttöön Schengen-toimenpiteet, joiden kustannukset nousevat 317 miljoonan euroon ja joilla autetaan seitsemää uutta jäsenvaltiota Schengen-säännöstön hyväksymisessä ja täytäntöönpanossa. Lisäksi 13 miljoonaa euroa on varattu Liettualle siirtymätoimenpiteisiin, jotka liittyvät kauttakulkuun Kaliningradin alueelle ja alueelta.
Oikeus- ja sisäasioiden kannalta merkittävimmät muutokset talousarviossa ovatkin laajentumisesta aiheutuvat lisäykset ohjelmille myönnettyihin määrärahoihin (16 miljoonaa euroa) sekä lisäykset ulkorajojen valvontaan tarkoitettuihin määrärahoihin. Ulkorajojen valvontahan on kuulunut Sevillan ja Thessalonikin huippukokouksista lähtien Euroopan unionin tärkeimpiin painopistealoihin. Haluan painottaa Argo-ohjelman merkitystä, kun tuetaan jäsenvaltioiden yhteisiä rajavalvontatoimia: näille on myönnetty ylimääräiset 15 miljoonaa euroa. Korostan myös, että VIS-hankkeen eli viisumintunnistusjärjestelmän kehittämistä varten on laadittu uusi budjettikohta, jolle myönnetään aluksi 10 miljoonaa euroa.
Vuonna 2004 talousarvion hallinnointiin liittyy eräitä merkittäviä tekijöitä. Kyseessä on Euroopan pakolaisrahaston viimeinen toimintavuosi. Meidän onkin käytettävä saamaamme kokemusta hyväksi, kun määrittelemme määrärahoja vuoden 2004 jälkeiselle ajalle. Daphne-ohjelmalle myönnetyt määrärahat puolestaan kaksinkertaistetaan 10 miljoonaan euroon vuonna 2004. Haluan korostaa, että parlamentin ja neuvoston yhteispäätösmenettelyssä on tärkeää saavuttaa mahdollisimman nopeasti päätös tämän ohjelman oikeusperustasta. Kuten esittelijä Ceyhun huomauttaa, myös Eurojustin ja Lissabonissa sijaitsevan huumausaineiden seurantakeskuksen talousarvioita kasvatetaan etenkin siksi, että nämä virastot voisivat mukautua laajentumiseen.
Kiitän jäsen Ceyhunia siitä, että kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta hyväksyi ehdotetut tarkistukset yksimielisesti, ja tältä osin olen erityisen tyytyväinen Euroopan pakolaisrahaston talousarvioon tehtyihin lisäyksiin. Haluan kuitenkin kiinnittää huomionne siihen, että nyt tehtävät lisäykset mahdollistavat vapaaehtoisten palautusten rahoittamisen, eikä ole epäilystäkään siitä, etteikö tätä rahaa käytettäisi myös pakolaisten palauttamiseen pakkokeinoin. Näin ollen varojen lisäämisen ja seurausten välillä vallitseekin ristiriita, johon haluan kiinnittää huomionne.
Olen tyytyväinen myös kahteen tarkistukseen, joita kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta on ehdottanut VIS-järjestelmän ja Schengenin uuden sukupolven tietojärjestelmän (SIS II) osalta. Toteutettavuustutkimusten mukaan on itse asiassa välttämätöntä ohjelmoida uudelleen näistä kahdesta järjestelmästä aiheutuvat menot, jotta kustannukset voidaan jakaa kolmelle seuraavalle varainhoitovuodelle 2004-2006. SIS II -järjestelmän on oltava toimintavalmiina vuonna 2006, ja järjestelmään on voitava sisällyttää täysin ne maat, jotka liittyvät unioniin 1. toukokuuta 2004.
Lopuksi haluan kiittää parlamenttia ideasta, joka koskee Erasmus-ohjelman perustamista tuomareille. Komissio pyrkii toteuttamaan ohjelmaan liittyvän kokeiluhankkeen.
Seuraavaksi siirryn käsittelemään tiedotus- ja viestintäalaa. Hyväksyttyämme jäsen Bayona de Perogordon mietinnön kehitimme vuonna 2003 ensimmäistä kertaa uuden tiedotus- ja viestintästrategian kansalaisia varten. Muistanette, että tämän strategian perustana on yhteistyö ja kumppanuuden muodostaminen jäsenvaltioiden kanssa. Olen tyytyväinen voidessani todeta, että toimielinten yhteinen tiedotus- ja viestintäryhmä on onnistunut saavuttamaan laajan yhteisymmärryksen julkisten tiedotus- ja viestintäkampanjoiden ensisijaisista aiheista. En tarkoita ainoastaan euroa vaan myös laajentumista, Euroopan tulevaisuutta, vapautta, turvallisuutta ja oikeudenmukaisuutta sekä Euroopan roolia maailmassa vuonna 2004 ja tältä osin erityisesti puolustusta koskevien tiedotuskampanjoiden tukemista.
Puhukaamme kuitenkin selkeästi. Samalla kun vaadin tätä, pyrin vastaamaan jäsen Ferberin juuri esittämiin huomioihin. Tämä on itse asiassa jo toinen kerta, kun yritän vastata hänelle, mutta hän ei ole koskaan paikalla kuulemassa. Toivon kuitenkin, että viestini saavuttaa hänet. Puhuessamme kumppanuudesta meidän on luotettava siihen, että jäsenvaltiot ovat valmiita osallistumaan tällaiseen kumppanuuteen. Jäsenvaltioiden kanssa toteutettavan kumppanuuden yhteydessä varattiin esimerkiksi 4 miljoonaa euroa tiedotuskampanjaan, jonka aiheena on Euroopan tulevaisuus. Tähän mennessä kuitenkin ainoastaan kolme jäsenvaltiota on ilmaissut halukkuutensa päästä kanssamme sopimukseen Euroopan tulevaisuutta koskevan kampanjan kehittämisestä. Koska kumppanuus perustuu vapaaehtoisuuteen, komissio on siirtänyt muihin rahastoihin ne 4 miljoonaa euroa, joita ei ole käytetty kumppanuuden jäätyä toteutumatta. Tämän vuoden loppuun asti pystymmekin kattamaan kaikki Euroopan tulevaisuutta koskevan ohjelman kulut ja toteuttamaan esimerkiksi tarjouskilpailun, jonka aiheena on kustannuksiltaan 4 miljoonan euron arvoinen Euroopan tulevaisuutta koskeva audiovisuaalinen kampanja. Myönnämme myös 3,7 miljoonaa euroa valmistelukunnan päätelmiä puolueettomasti esittelevän, painetussa muodossa julkaistavan tiedotusmateriaalin laatimiseen ja jakamiseen tämän vuoden lopussa ja ensi vuoden alussa.
Haluan myös painottaa, että kiinnitämme paljon huomiota jäsen Perryn mainitsemien audiovisuaalisten järjestelmien käyttöön. Vuodelle 2003 olemmekin varanneet 4 miljoonaa euroa laajentumista koskevaan audiovisuaaliseen tiedotusstrategiaan, 4 miljoonaa euroa Euroopan tulevaisuutta koskevaan ohjelmaan ja 8,5 miljoonaa euroa Euroopan unioniin liittyvää yleistietoa jakaville audiovisuaalisille viestintäkanaville, kuten Euronewsille. Hyvä jäsen Perry, olen täysin samaa mieltä kanssanne siitä, että meidän on vastattava Euronews-kanavan vaatimuksiin siten kuin parlamentti on sopinut.
Mitä olemme saaneet aikaan? Olemme myöntäneet Euronewsille 1,5 miljoonaa euroa kanavan kanssa vuonna 2001 solmitun puitesopimuksen mukaisesti, ja olemme ottaneet huomioon myös parlamentin hyväksymän 3 miljoonan euron lisärahoituksen. On kuitenkin muistettava, että näitä kolmea miljoonaa euroa ei ole tarkoitettu Euronewsin hallintokustannusten kattamiseen vaan kanavan toiminnan rahoittamiseen. Olemmekin ehdottaneet Euronewsille, että se toimittaisi meille tiedotustoimintaan liittyviä ohjelmia, joita olemme erittäin halukkaita arvioimaan ja rahoittamaan vapauttamalla mainitut 3 miljoonaa euroa vuoden loppuun mennessä.
Nostitte esiin kysymyksen oikeusperustoista. Tämä ala ei ole minun vastuullani, mutta tiedän komission esittäneen jo ehdotuksia oikeusperustan luomiseksi tietyille kokonaisuuksille, kuten Euronewsille. Nähdäkseni näin on parasta edetä, ja tämä on myös paras lähestymistapa rahoituksen vakauttamiseksi. Odotan innolla parlamentin kantaa tähän kysymykseen.

Guy-Quint (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet, puheenvuorojen järjestelytapa on niin ilkivaltainen ja eriskummallinen, että minun on puhuttava jälleen liikenneongelmista ja virastoista. Tuen kuitenkin voimakkaasti kollegaani Hatzidakisia hänen todettuaan, että meidän on pidettävä budjettikohdat sellaisina kuin ne olivat alustavassa talousarvioesityksessä, sillä näiden politiikkojen suhteen ei voida tällä hetkellä toteuttaa säästöjä.
Arvoisa komission jäsen, haluan käyttää tilaisuuden hyväkseni ja käsitellä ongelmaa, joka liittyy Euroopan unionin kansalaisille suunnattuihin tiedotustoimiin. Tulevina vuosina tämä kysymys on todellakin eräs tärkeimmistä. Saatatte tietääkin, että monet meistä ovat esittäneet tarkistuksia palauttaakseen budjettikohdat viimevuotiseen muotoon.
Kaikkein merkittävintä on kuitenkin, että kaiken toimielimiä koskevan tiedottamisen on tultava niin lähelle tavallista kansalaista kuin mahdollista. Nykyisen tiedotuspolitiikan osalta minua huolestuttaa eniten se, ettei meillä ole tarvittavia välineitä tulevissa vaaleissa äänestävien ihmisten tavoittamiseksi. Kansalaisten piittaamattomuus nykyisestä hallintokoneistosta ja toimielinten tulevaisuudesta on varsin järkyttävää.
Arvoisa komission jäsen, teillä on käytettävissänne tarvittavat välineet, mutta varmistakaamme ihmeessä, että niiden avulla saavutetaan nykypäivän yhteiskunnan ydin. Se olisi merkittävä askel kohti unionimme demokraattista tulevaisuutta.

Dover (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan käsitellä kahta aihepiiriä: ensin puhun PPE-DE-ryhmän varjoesittelijänä erilaisista liikennekysymyksistä ja toiseksi varjoesittelijänä muista toimielimistä. Aluksi osoitankin huomioni komission jäsenelle de Palaciolle ja sitten komission jäsenelle Schreyerille.
TEN-ohjelma on erinomainen ohjelma, jonka ansiosta kaikkialla Euroopassa voidaan päättää kansallisella tasolla liikenne-, energia- ja telematiikkahankkeista, joiden tarkoituksena on yhdistää unionin 15 nykyistä ja 10 uutta jäsenvaltiota. Ohjelma käsittää koko Euroopan unionin, ja sen avulla varmistetaan, että jokainen maa voi tehdä oman osuutensa rakennettaessa Euroopan laajuisia verkkoja. Luotan täysin tähän ohjelmaan. Haluan vain huomauttaa, että siihen liittyviin tutkimuksiin on varattu talousarviossa noin 225 miljoonaa euroa, vaikka aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan - jonka varajäsen olen - näkemyksen mukaan nyt ei tarvita enää uusia tutkimuksia vaan toiminnan ja täytäntöönpanon tehostamista ruohojuuritasolla.
Annan täyden tukeni Marco Polo -ohjelmalle, jonka tarkoituksena on siirtyä tavarankuljetuksessa tieliikenteestä muihin kuljetusmuotoihin liikenneruuhkien välttämiseksi. Tarvitsemme lisää telematiikkaa ja tietotekniikkaa, jotta voimme edistää tavaroiden ja matkustajien tehokasta liikkumista koko Euroopan unionin alueella.
Galileo-hankkeesta totean, että meidän on hyödynnettävä yksityistä sektoria mahdollisimman tehokkaasti. Pidän tätä hanketta myönteisenä mutta toivon, ettemme käytä sitä tullimaksujen keräämiseen rekoilta automaattisesti vaan sallimme yksityisten hyötyajoneuvojen yksittäisten kuljettajien välttää liikenneruuhkat valitsemalla parhaan reitin lähtöpaikasta määränpäähän. Toisin sanoen meidän on autettava autoilijoita verottamisen ja toiminnan vaikeuttamisen sijaan.
Muiden toimielinten osalta olemme käyneet viime päivinä hyödyllisiä keskusteluja. Minulla oli ilo osallistua neuvotteluihin heinäkuussa ja ihailla neuvoston puheenjohtajan Magrin erinomaista tapaa johtaa kyseistä komiteaa. Käsittelemättä jäi kuitenkin yksi asia, jonka suhteen esittelijämme jäsen Gill katsoi komission ja neuvoston olevan avokätisiä - sanoisin jopa äärimmäisen avokätisiä. Kyse on suhtautumisesta kolmen toimielimen eli yhteisön tuomioistuimen, alueiden komitean sekä talous- ja sosiaalikomitean ehdottamiin talousarvioihin. Siinä missä parlamentin talousarvio kasvaa 13 prosentilla, neuvoston 21 prosentilla ja komission 8 tai 9 prosentilla, esimerkiksi yhteisön tuomioistuin pyytää 57 prosentin lisäystä. Olen tyytyväinen, että neuvosto on pudottanut tuon luvun 46 prosenttiin. Yhdistyneen kuningaskunnan valtuuskunnan esittämässä tarkistuksessa vaadimme kuitenkin vielä toista samansuuruista pudotusta. Tilanne on sama talous- ja sosiaalikomitean kohdalla. Se pyysi 33 prosentin lisäystä, jonka neuvosto pudotti 27 prosenttiin. Haluamme pudottaa lukua uudelleen samalla prosenttimäärällä. Alueiden komitea pyysi 63 prosentin lisäystä, joka pudotettiin 54 prosenttiin. Haluamme, että lukua lasketaan edelleen 46 prosenttiin.
Meillä on varaa näihin lisäyksiin, mutta siitä ei olekaan kyse. Meidän on saatava muilta toimielimiltä paras mahdollinen vastine rahalle ja pyydettävä niitä arvioimaan talousarvionsa menopuolta uudelleen.

Buitenweg (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, alustavassa talousarvioesityksessä on varattu 39 miljoonaa euroa Euroopan pakolaisrahastolle nykyisten 15 jäsenvaltion tarpeisiin. Tämä on 3 miljoonaa euroa vähemmän kuin vuoden 2003 talousarviossa. Näin on siitä huolimatta, että rahaston tavoitteet ovat varsin kunnianhimoisia. Sen tarkoituksena on edistää pakolaisten kotouttamista ja EU:n jäsenvaltioiden välistä solidaarisuutta pakolaisia vastaanotettaessa. Todellisuudessa tarvitaan huomattavasti enemmän varoja, jotta vastuu voidaan kantaa tehokkaasti ja jotta kyetään poistamaan jäsenvaltioiden välillä vallitseva vahingollinen kilpailu siitä, missä hyväksytään ankarin turvapaikkapolitiikka. Niinkin kauan kuin kolme vuotta sitten pyysin tämän parlamentin tukemana komission jäsentä arvioimaan, kuinka paljon rahaa hän todellisuudessa tarvitsisi rahaston tavoitteiden saavuttamiseen. En koskaan nähnyt tätä arviota, ja muistutankin komission jäsentä tästä pyynnöstä. On erityisen tärkeää kiinnittää paljon huomiota tähän kysymykseen, sillä komissio esittää rahoitusnäkymiä koskevat suunnitelmansa marraskuun puolivälissä. Arvoisa komission jäsen Vitorino, luotankin tässä asiassa teidän rohkeuteenne.
Ongelmallista ei ole ainoastaan se, että rahastossa on rakenteellisesti tarkasteltuna liian vähän rahaa, sillä myös rahaston tavoitteet saattavat vesittyä. Painopiste on siirtymässä vastaanottokustannusten jakamisesta siihen, että jaetaan palauttamistoimista aiheutuvia rasitteita. Itse asiassa jäsenvaltiot haluavat nyt, että pakkokeinoin tapahtuva palauttaminen rahoitetaan pakolaisrahastosta. Jäsenvaltioiden kesken keskustellaan kuitenkin edelleen siitä, ketkä saavat jäädä ja keiden on lähdettävä. Tässä on kyse yksinkertaisesti kansallisesta päätöksestä, ja siksi minusta tuntuukin erittäin väärältä käyttää eurooppalaisia verorahoja kansallisten päätösten rahoittamiseen. Niin kauan kuin emme ole päässeet sopimukseen siitä, kuka saa jäädä Euroopan alueelle ja kuka ei, tuntuu väärältä maksaa pakkopalauttamisesta aiheutuvia kustannuksia yhteisön talousarviosta.

Rübig (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, tämä päivä on nähdäkseni jälleen tärkeä ja ratkaiseva hetki Euroopan historiassa. Meille on varsin selvää, että pienten ja keskisuurten yritysten merkitys Euroopan talouskehityksen kannalta on erityisen suuri. Tämä on käynyt ilmi monista tämänpäiväisistä puheenvuoroista, mutta tiedämme, että monet kansainväliset tapahtumat vaikuttavat suoraan meihin. Yhtenä esimerkkinä tästä on Basel II -sopimus. Siksi olemme päättäneet ottaa aloitteen käsiimme ja toteuttaa kokeiluhankkeen, jonka myötä erityisen pienille yrityksille voidaan antaa vakuuksia eurooppalaisten pankkien kautta. Uskon, että tällaisilla vakuuksilla on keskeinen merkitys pienten ja keskisuurten yritysten tulevaisuudelle. Tällainen tuki on erityisen tärkeää yritysten perustamisvaiheessa.
Toinen huomioni liittyy siihen, että olemme juuri jättäneet taaksemme Cancúnin epäonnistuneen edustajakokouksen. Epäonnistuminen johtui siitä, että ministerikokouksessa istuu tiettyjä henkilöitä, jotka hyötyvät huomattavasti omasta järjestelmästään eivätkä siksi halua kehittää oman maansa taloutta suuntaan, jota pidämme myönteisenä. Tämän vuoksi katsomme, että tällä alalla tarvitaan kiireesti parlamentaarista edustajakokousta. Haluamme vastaisuudessa tukea tämänsuuntaisia pyrkimyksiä ja keskustella kyseisten maiden kansanedustajien kanssa. Tietyissä maissa myös oppositiolle on annettava mahdollisuus ilmaista kantansa kansainvälisiin kysymyksiin. Meidän onkin keskityttävä edustamaan Eurooppaa kansainvälisissä yhteyksissä niin, että osallistumme myös päätöksentekoon emmekä tyydy ainoastaan maksamaan osaamme laskuista. Kiitoksia, arvoisa puhemies.

Vitorino
Arvoisa puhemies, aluksi totean jäsen Guy-Quintille olevani hänen kanssaan täysin samaa mieltä. Onnistunut tiedotuspolitiikka on mielestäni politiikkaa, jolla päästään kaikkein lähimmäksi kansalaisia.
Tämän vuoksi kehitimmekin strategian, joka koskee kumppanuutta jäsenvaltioiden ja niiden alueellisten ja paikallisten viranomaisten kanssa. Myös alueiden komitea tukee tätä lähestymistapaa. Lähestymistavan onnistuminen edellyttää kuitenkin poliittista tahtoa kumppanuuden toteuttamiseen, ja kumppaneita on oltava vähintään kaksi. Siksi toivonkin Euroopan tulevaisuutta koskevan kampanjan osalta, että niin Euroopan parlamentin vaalit, kansallinen keskustelu perustuslain hyväksymisestä kuin joissakin jäsenvaltioissa ensi vuonna pidettävät kansanäänestyksetkin toimivat uusina kannustimina ja uusina perusteina jäsenvaltioiden liittymiselle kumppanuuteen. Tämän kumppanuuden tarkoituksena on toteuttaa tiedotus- ja viestintäkampanjoita, joiden aiheena on Euroopan tulevaisuus ja perustuslain sisältö ja jotka pyritään tuomaan niin lähelle kansalaisia kuin mahdollista. Totean näin ollen kannattavani täysin strategiaa, jonka komission jäsen Barnier juuri esitteli vastauksena jäsen Dell'Alban kysymykseen.

De Palacio
Arvoisa puhemies, puhun hyvin lyhyesti, sillä parlamentti on tukenut kaikkia esittämiäni ehdotuksia. Haluan kiittää tässä vaiheessa erityisesti jäseniä McNallyä ja Collinsia heidän osuudestaan tässä työssä.
Olemme työskennelleet erinomaisessa yhteisymmärryksessä kaikki nämä vuodet, ja näin on ollut jälleen kerran keskusteltaessa näistä talousarvioista.
Kiitä parlamenttia tuesta, jota se on osoittanut esittämilleni ehdotuksille.

Pohjamo (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, energiapolitiikassa unionin tukea tarvitaan niin Euroopan laajuiselle energiaverkolle, älykkäälle energiahuolto-ohjelmalle, kestäville energiajärjestelmille kuin myös ydinturvallisuushankkeille. Unioni on asettanut kunnianhimoisia tavoitteita uusiutuvien energialähteiden sekä sähkön ja lämmön yhteistuotannon edistämiseksi. Tavoitteisiin pääsemisen kannalta on valitettavaa, että energian tutkimustoiminnan alalle on budjetissa esitetty leikkauksia. Tukemalla monipuolisesti paikallisten uusiutuvien energialähteiden käyttöä parannetaan energiahuoltovarmuutta ja vähennetään riippuvuutta tuonnista.
Liikennepolitiikan lähtökohtana tulee olla monipuolisen liikenneverkon kehittäminen, ruuhkien purkaminen, turvallisuuden parantaminen ja kestävän liikenteen edistäminen. Euroopan laajuisten liikenneverkkojen kehittäminen ei ole riittämättömän rahoituksen vuoksi edistynyt toivotulla tavalla. Essenin 14 hankkeesta vain kolme on saatu päätökseen, ja kesällä Van Miertin ryhmä listasi joukon uusia TEN-hankkeita. Unionin on varattava osaltaan tarvittava rahoitus sekä vanhoille että uusille hankkeille ja otettava huomioon laajenevan unionin tarpeet.
Sisämarkkinoiden toimivuus edellyttää joustavia liikenneyhteyksiä unionin eri alueiden välille. Reuna-alueilla toimivat liikenneyhteydet ovat elinehto. Komissio antoi kesällä tiedonannon Välimeren alueen liikenteen kehittämisestä. Vastaava tiedonanto tulisi mielestäni laatia myös pohjoisen liikenteen osalta.

De Palacio
Arvoisa puhemies, kiitän jäsen Pohjamoa hänen osoittamastaan tuesta, vaikka hän pyytääkin määrärahojen lisäämistä. Pyytäisin tätä itsekin, mutta meidän on muistettava, että - kuten kollegani komission jäsen Schreyer juuri totesi - kyseessä ovat erityiset rahoitusnäkymät ja että meidän on otettava huomioon erityisiä rajoitteita.
Kuten hyvä jäsen tietää, käsittelemme uusiutuvia energialähteitä koskevia tukia yhteisesti ja kannatamme energiatehokkuutta, jota tavoitellaan niin sanotun älykkään energiahuolto-ohjelman avulla.
Hyvä jäsen saattaa ajatella, ettei kyse ole suuresta rahamäärästä. Totuus on se, että olemme hyväksyneet sen monivuotisen aikataulun huomioiden ja päästen loppujen lopuksi sopimukseen myös neuvoston kanssa. Kun olemme kerran tehneet sopimuksia, meidän on mielestäni suojeltava ja noudatettava niitä, ja siksi viittaankin siihen, minkä olemme aikanaan vahvistaneet ja hyväksyneet.
Euroopan laajuisten verkkojen osalta totean sanoneeni erittäin selkeästi, että tulevat rahoitusnäkymät huomioon ottaen Euroopan laajuisia verkkoja koskevia määrärahoja olisi mielestäni lisättävä 5, 10 tai 15 prosentin sijaan 600 tai 700 prosentilla. Toisin sanoen määrärahat olisi yksinkertaisesti seitsenkertaistettava. Tarvitsemme noin 4 000 miljoonaa euroa, mikäli aiomme todella pystyä toimimaan kantavana voimana rakennettaessa Euroopan laajuisia verkkoja pelkkien kansallisten verkkojen sijaan.
Nämä luonteeltaan Euroopan laajuiset verkot ovat välttämättömiä, kun otetaan huomioon sisämarkkinoilla vallitseva tilanne ja Euroopan talouden kilpailukyky kokonaisuutena. En voikaan muuta kuin olla samaa mieltä hyvän jäsenen kanssa, mutta väitän, että kun otetaan huomioon kysymyksen huomattava merkitys, tavoitteita ei voida saavuttaa muuttamalla talousarvioita vaan tarkastelemalla uusia rahoitusnäkymiä.
Liikenneverkkojen ja energia-alan osalta olen jo esitellyt erityisiä hankkeita, jotka koskevat Euro-Välimeri-alueen energiaverkkoja. Niiden yhteydessä on otettava huomioon ensinnäkin tietyissä maissa tehtävien investointien tarkoituksenmukaistaminen sekä investointien parempi koordinointi ja tehostaminen. Näin tietyistä investoinneista on seurauksena paitsi puhtaasti kansallisia etuja myös näkökulman laajentuminen koskemaan koko mannerta.
Käsitellessäni Euro-Välimeri-alueen energiaverkkoja puhun Euroopasta mantereena, en siis Euroopan unionina. Kyseiset verkot ulottuvat myös naapurimaihin, kuten Venäjälle, Valko-Venäjälle ja Ukrainaan, eli koko siihen ystäväpiiriin, jonka puheenjohtaja Prodi on sisällyttänyt strategiaansa.
Toiseksi työskentelemme jo tämän eteen liikennealalla, ja toivon, että pystymme toteuttamaan verkot lähitulevaisuudessa. Viikko sitten olin Pietarissa keskustelemassa näistä nimenomaisista verkoista, ja silloin käsiteltävänä olivat jopa Euroopan ja Aasian laajuiset verkot. Meidän olisikin pyrittävä kehittämään järjestelmiä, joiden avulla voimme edistää Euroopan unionin ja sen naapureiden aiempaa tiiviimpää yhdentymistä mantereena.
Kiitän parlamenttia vielä kerran tuesta, jota se on osoittanut esittämillemme ehdotuksille.

Magri (PPE-DE)
- (IT) Arvoisa puhemies, näin päivän painuessa iltaan haluan kiittää keskusteluun osallistuneita komission ja parlamentin jäseniä ja tarkastelen lyhyesti tänään sanottua.
Olemme selvästikin tärkeässä vaiheessa, eikä vähiten esimerkiksi siksi, että Euroopan parlamentin toimivalta laajenee ja syvenee uuden perustuslain ansiosta. Tämä on tervetullut, välttämätön ja historiallinen muutos, eikä ole epäilystäkään siitä, ettemmekö olisi antaneet lisävauhtia prosessille, jonka myötä Euroopan parlamentin riippumattomuus, painoarvo ja edustuksellisuus lisääntyvät lähitulevaisuudessa.
Meidän on kuitenkin keskityttävä jokaiseen keskustelussa esitettävään huomioon. Mainitsematta erikseen mitään yksittäistä kysymystä haluan painottaa, että neuvosto on erittäin halukas tarkastelemaan kaikkia esitettyjä suosituksia. Lisäksi on todettava, että jopa alustavassa raportissa ja tähänastisissa kokouksissa, joissa on käsitelty kaikkia näitä asioita - myös komission henkilöstön lisäämistä, liittymistukirahoituksen leikkaamista ja niin edelleen - neuvosto on osoittanut olevansa täysin valmis arvioimaan ehdotuksia uudelleen uusien lähestymistapojen, tietojen ja päätösten pohjalta.
Siksi haluankin sanoa muutaman sanan puolustaakseni neuvostoa, jota muutamat parlamentin jäsenet ovat kohdelleet jokseenkin kaltoin puheenvuoroissaan, ja muistuttaa, että tämänkaltaisissa tapauksissa neuvoston tehtävänä on pyrkiä toteuttamaan ja sovittamaan yhteen monia erilaisia odotuksia. Koska yhteisön talousarvio on olosuhteiden pakosta priorisoinnin ja kompromissien tulos, ei ole aina mahdollista vastata kaikille heti myöntävästi. Juuri tästä syystä pyydän parlamentin jäseniä välttämään sitä virhettä, että he pyrkisivät arvostelemaan muiden aikeita. Meillä kaikilla on oikeus arvostella omia aikeitamme, mutta ensisijainen velvollisuutemme on osoittaa luottamusta muita kohtaan. Nähdäkseni tämä on eräs demokratian ja poliittisen kulttuurimme periaatteista, ja uskon periaatteen olevan meille kaikille yhteinen. Se on yhteinen juuri siksi, että meillä on yhteisiä kulttuurisia malleja, että uskomme yhtenäiseen Eurooppaan ja että ymmärrämme sen merkittävän eron, joka vallitsee vallankäytön hallinnan ja politiikan välillä. Politiikka on vallankäytön hallintaa yhtenäisen kulttuurisen mallin mukaisesti. Uskon, että yhteisten kulttuuristen malliemme ansiosta saavutamme seuraavassa käsittelyssä erinomaisen tuloksen.

Schreyer
. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin yritän olla lyhytsanainen. Laajentumisen merkitys on sanomattakin selvä, ja myös muiden painopisteiden merkitys vuoden 2004 talousarvion kannalta on selkeytynyt. Keskustelun myötä on uskoakseni käynyt selväksi myös se, että komissiolla on oltava käytettävissään riittävästi henkilöstöä. Tältä osin olen kiitollinen arvoisan neuvoston puheenjohtajan vilpittömistä sanoista.
Hankin erittäin mielelläni kaikki budjettivaliokunnan jäsenten, neuvoston ja parlamentin pyytämät tiedot, ja myös budjettipääosasto on palveluksessanne.
Nostaakseni jälleen esiin kysymyksen julkisten palvelujen laadusta Euroopan tasolla totean, että budjettipääosastolla on palveluksessaan 70 työntekijän yksikkö, joka käsittelee kaikkea, mikä liittyy talousarvion laatimiseen, eli luonnostelua, kuulemisia, kaikkia tietoja, määrärahojen siirtoja, lisätalousarvioita - kaikkea tätä. Kun vertaan tätä henkilöstömäärää jäsenmaissa vaadittuihin määriin ja vertaan työn laatua, voin todeta selvin sanoin ja hyvällä omallatunnolla, että tämä yksikkö on ensiluokkainen. Luullakseni kaikki, jotka ovat tekemisissä yksikön kanssa voivat vahvistaa tämän.
Haluan esittää suuret kiitokseni tästä keskustelusta, ja luotan siihen, että pystymme laatimaan vuodelle 2004 jälleen kerran hyvän talousarvion, jonka avulla voidaan edistää tarkoituksenmukaisesti unionin laajentumista.

Wynn, Terence (PSE)
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan ainoastaan kiittää kollegoitani, jotka ovat osallistuneet tähän keskusteluun. Kiitän erityisesti neuvoston puheenjohtajaa Magria ja hänen virkamiehiään siitä, että he ovat olleet paikalla koko tämän ajan. Kuten totesin aluksi, on harvinaista, että meillä on vieraanamme ministereitä. Tanskalaiset aloittivat tämän käytännön, ja kiitän neuvoston puheenjohtajaa Magria siitä, että hän pitää käytäntöä yllä. Kiitän myös keskusteluun osallistuneita komission jäseniä. Kokonaisuutena keskustelu on sujunut varsin hyvin, vaikka olemmekin välillä eksyneet aiheesta. Komission jäsenethän ovat täällä siksi, että heille voidaan esittää suoraan kysymyksiä erityisistä aiheista, mutta kaikki parlamentin jäsenet eivät ole käyttäneet mahdollisuutta hyväkseen. Meidän on ehkä hiottava toimintatapojamme seuraavaksi kerraksi. Kaiken kaikkiaan keskustelu on kuitenkin ollut hyödyllinen - pituudestaan huolimatta.

Puhemies. -
Kiitoksia, jäsen Wynn.
Keskustelu on päättynyt.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma Alstomin tilanteesta.
Ennen julkilausumaa annan puheenvuoron jäsen Harbourille, joka esittää menettelyä koskevan ehdotuksen.

Harbour (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olenko oikeassa olettaessani, että komission lausunnon jälkeen meillä on mahdollisuus esittää komission jäsenelle kysymyksiä catch the eye -menettelyn mukaisesti? Ette itse asiassa maininnut tätä alussa, mutta todellakin toivon, että minulle ja kollegoilleni annetaan tämä mahdollisuus.

Puhemies. -
Kiitos kysymyksestänne, jäsen Harbour. Päätös on kuitenkin jo tehty: teillä ei ole mahdollisuutta esittää komission jäsenelle kysymyksiä hänen puheenvuoronsa jälkeen. Puhujalistalla on kuitenkin nimiä, ja puheenvuorojen pitäjät varmastikin esittävät puheensa lomassa kysymyksiä komission jäsenelle.

Monti
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kiitän Euroopan parlamenttia siitä, että minut on kutsuttu tänne tänä iltana. Olen aina tyytyväinen, kun minulle tarjotaan mahdollisuus tarkastella kilpailuasioita syvällisemmin parlamentin kanssa. Näitä asioita minulla on myös kunnia käsitellä määräajoin parlamentin talous- ja raha-asioiden valiokunnassa.
Arvoisa puhemies, tämäniltaisen kutsunne aiheena on erityinen asia, jota parhaillaan tarkastellaan, ja siksi minun on suhtauduttava asiaan hienovaraisesti. Tällä edellytyksellä olen käytettävissänne ja annan pyytämiänne selvityksiä.
Mitä komissio on tähän mennessä tehnyt Alstomin asialle? Komissio on tehnyt päätöksen ja päättänyt, ettei tee toista. Päätös tarkastelun aloittamisesta tehtiin, koska Ranskan valtio teki Alstomin ja joidenkin pankkien kanssa 2. elokuuta sopimuksen tukitoimenpiteistä, ja siitä ilmoitettiin jälkikäteen komissiolle. Komission jäsenten kollegio teki tämän päätöksen 17. syyskuuta. Päätöksessä ei ollut mitään erikoista.
Seuraavaksi käsittelen päätöstä, jota ei tehty. Se koskee 2. elokuuta laaditun ja julkaistun tukisuunnitelman yhtä tiettyä osaa, jota ei ole vielä pantu täytäntöön: valtion osuutta Alstomin osakepääomasta.
Komissio ei hyväksynyt Ranskan tasavallan suoranaista osuutta Alstomin osakepääomasta, sillä tällainen toimenpide - toisin kuin rahallinen tuki - muuttaisi peruuttamattomasti markkinoita, joilla Alstom-konserni toimii.
Komissio päätti 17. syyskuuta, että olosuhteet olivat sellaiset, että Ranskan viranomaisia oli pyydettävä luopumaan aikeista, jotka koskivat valtion omistusosuutta Alstomin pääomasta. Komissio kuitenkin antoi Ranskalle vielä viimeisen mahdollisuuden ennen määräyksen täytäntöönpanoa. Se valtuutti minut täten antamaan ja panemaan täytäntöön puheenjohtaja Prodin suostumuksella viimeistään 22. syyskuuta määräyksen tiettyjen tukien lakkauttamisesta, jos Ranskan viranomaiset eivät ilmoita julkisesti luopuvansa toimenpiteistä, joiden välittömänä ja peruuttamattomana seurauksena osa Alstom-konsernin pääomasta siirtyy valtion omistukseen ja joihin ei ole saatu komissiolta hyväksyntää valtiontukia koskevien yhteisön sääntöjen mukaisesti.
Ranskan viranomaisten kanssa käytyjen pikaisten ja hyödyllisten neuvottelujen jälkeen sain eilen tietooni, että he suostuvat muuttamaan tukisuunnitelmaa komission ehtojen mukaisesti.
Ranskan valtiosta ei siis tule lähitulevaisuudessa Alstomin osakasta, eikä se toteuta toimenpiteitä, joiden vaikutuksesta sille muodostuu omaa pääomaa, eli rakenteellisia toimenpiteitä, joita komissio ei voi hyväksyä arvioimatta kilpailutilanteesta tekemänsä tutkimuksen päätelmiä.
Sen sijaan, että valtio osallistuisi pääoman korotukseen, käytetään määräaikaista vaihtuvakorkoista velkakirjalainaa, joka voidaan vaihtaa osakkeisiin. Kyse on likviditeetistä, joka voidaan muuttaa osakkeiksi ainoastaan, jos komissio päättää, että valtion osallistumisesta pääoman lisäämiseen ei synny ongelmia kyseisten markkinoiden kilpailutilanteelle.
Koska Ranska suostui siihen, ettei se suoraan hanki osakepääomaa Alstomista, ja lupasi, ettei se esitä asioita komissiolle enää tosiasioina, minun ei tarvinnut käyttää komission jäsenten kollegion minulle myöntämiä valtuuksia ja määrätä tukien lakkauttamista. Tämä oli siis päätös, jota komission ei tarvinnut tehdä.
Komissio on tyytyväinen Ranskan viranomaisten ja erityisesti talous-, valtionvarain- ja teollisuusministeri Francis Merin rakentavaan suhtautumistapaan. Velvollisuutemme oli estää se, että markkinoiden kilpailuolosuhteita muutetaan välittömästi ja peruuttamattomasti Alstomin kannalta suosiollisiksi, ennen kuin komissio edes ehtii tarkastella, miten tuet vaikuttavat kyseisiin markkinoihin. Muutokset olisivat todennäköisesti lisänneet myönnettävän tuen määrää kokonaisuudessaan. Tämä on osoitus pääomalisäyksen lumipalloefektistä ja sen peruuttamattomista vaikutuksista. Toisin sanoen vallitsevaa tilaa olisi ollut mahdotonta säilyttää. Haluan huomauttaa, että tukien määrä on yksi ratkaisevimmista tekijöistä, kun komissio tarkastelee asiaa lähemmin.
Se, ettei tukien lakkauttamista koskevaa määräystä tarvitse välttämättä panna täytäntöön, ei tietenkään tässä vaiheessa tarkoita, että komissio hyväksyisi tuet. Nyt toimenpiteitä aiotaan tarkastella kokonaisuudessaan. Syvällinen tarkastelu aloitetaan rakentavassa hengessä ja niin nopeasti kuin asian monimutkaisuus sallii. Tavoitteena on hoitaa yhtiön uudelleenjärjestely siten, että sisämarkkinoiden toimivuus turvataan, sillä se on ainoa työllisyyttä ylläpitävä voima. Komission tarkoituksena on varmistaa yhtiön elinkelpoisuus pitkällä aikavälillä ja verrata myönnettyjen tukien määrää ja sitä, mitä Ranska on valmis tekemään sen hyväksi, että kyseisten markkinoiden kilpailutilanne säilyy ennallaan.
Hyvät parlamentin jäsenet, haluan korostaa, että tämä ei ole missään tapauksessa komission periaatteellinen kanta yrityksiä koskeviin jäsenvaltioiden omistusoikeusjärjestelmiin. Tiedätte yhtä hyvin kuin minäkin, että perussopimuksessa määrätään, että meidän on suhtauduttava äärimmäisen puolueettomasti yritysten yksityiseen tai julkiseen omaisuuteen. Tiedän siksi varsin hyvin, että tukien lakkauttamisen tarkoituksena ei sinänsä ollut estää Ranskan valtiota hankkimasta Alstomin osakkeita. Komissio halusi estää tukitoimenpiteet, joilla muutetaan peruuttamattomasti kyseisen alan markkinoita ilman komissiolta saatua suostumusta eli vastoin perussopimuksessa määrättyjä valtiontukisääntöjä.
Älkää siis luulko, että komissio vastustaa yritysten julkista omistusta. Olen aina korostanut, ettei komissio ole se, joka pyytää jäsenvaltiota tarjoamaan julkisten yritysten osakkeita, kuten Ranskan hallitus on tehnyt esimerkiksi Électricité de Francen kanssa. Kyseinen jäsenvaltio tekee valinnan itse. Perustamissopimusten mukaan komission velvollisuutena on varmistaa, että yritykset - olivat ne sitten julkisia tai yksityisiä - noudattavat kilpailusääntöjä.
Kuten totesin, haluan korostaa, että yhteistyömme Ranskan hallituksen ja erityisesti ministeri Merin kanssa on ollut rakentavaa ja luottamuksellista. Joitakin Ranskan poliittisten ja talousalan piirien reaktioita ja kommentteja olisi hyvä tarkastella erillään. Ymmärrän täysin, miltä ammattijärjestöistä tuntuu. Tiedän hyvin, kuinka suuri merkitys Alstom-konsernilla on Euroopan teollisuuden rakenteen ja yhteiskuntarakenteen kannalta. Toisaalta minun on entistä vaikeampi ymmärtää, miksi Ranskassa on lähiaikoina vihjattu siellä täällä siihen suuntaan, että Euroopan komissio toimisi kuin asianajaja ja ilman poliittista tietoisuutta.
Eivätkö ihmiset ymmärrä, millainen poliittinen arvo on sillä, että säilytetään sisämarkkinat, joilla kilpailu ei ole vääristynyttä? Sehän on välttämätön - mutta ei tietenkään ainoa - osa sosiaalista markkinataloutta. Eivätkö he ymmärrä, että on poliittisesti ansiokasta estää valtioita kiertämästä yhteismarkkinoiden sääntöjä, joista hyötyvät eniten juuri eurooppalaiset yritykset, ja että tämä lisää kasvumahdollisuuksia sekä edistää myös työllisyyttä? Eivätkö he ymmärrä, että on poliittisesti tärkeää voittaa koko Euroopan luottamus osoittamalla pienten jäsenvaltioiden ja tulevien jäsenvaltioiden kansalaisille, ettei perussopimuksen noudattamista valvova komissio kohtele pieniä ankarammin kuin suuria?

Karas (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, puhun Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän puolesta, ja komission jäsenen Montin lausunnon jälkeen haluan tehdä kolme asiaa selväksi etenkin niille, jotka pakottavat meidät tänään keskustelemaan tästä asiasta. Kaikenlainen komission arvostelu on perusteetonta, eikä kilpailupolitiikkaa ole syytä muuttaa. Tilanne on todellakin päinvastainen, sillä olemme kiitollisuudenvelassa komissiolle ja etenkin komission jäsenelle Montille. Hän on toiminut viime päivinä rauhallisesti, johdonmukaisesti ja avoimesti sekä ollut valmis vuoropuheluun.
Tiedotuslehdessä Agence Europe, joka ilmestyi 17. syyskuuta, komission jäsenen Montin kerrotaan todenneen seuraavaa: olemme valmiita aloittamaan vuoropuhelun, ja olen edelleen vakuuttunut siitä, että löydämme ratkaisun sisämarkkinoiden eheyden turvaamiseksi vääristämättä kilpailua. Se on terveen eurooppalaisen teollisuuden ja kestävän työllisyyden ehdoton edellytys.
Komission jäsen Monti totesi 22. syyskuuta ilmestyneessä Agence Europe -lehdessä jälleen seuraavaa: komissio ei ole milloinkaan suhtautunut ennakkoluuloisesti Ranskaan ja Alstomiin, mutta sen velvollisuutena oli varmistaa, ettei markkinoiden kilpailuolosuhteita muutettu suoraan ja peruuttamattomasti. Lisäksi hän totesi seuraavaa: olen iloinen voidessaan ilmoittaa, että Ranskan viranomaiset ovat noudattaneet täysin komission ehtoja. Lainaus päättyy tähän.
Asia on tietenkin arkaluonteinen, mutta kyse on valtiontuesta. Yhtiö on tietenkin valtavan tärkeä Euroopalle. Komissio ei voi kuitenkaan tehdä Euroopan unionin lainsäädännön noudattamista riippuvaiseksi yhtiön koosta tai sen työntekijöiden määrästä. Jos asiasta esitetään kysymyksiä tai jos jokin menee pieleen, sen on puututtava asiaan. Lehtien otsikoista olemme saaneet tänään lukea: "Kaikki pankit hyväksyvät pelastussuunnitelman", "Ranskan teollisuusjätti Alstom pelastettu", "Alstomin osakkeet laskuun ensimmäisten pelastustoimien jälkeen", "Pariisi patistaa teollisuusalan monialayritystä uudelleenjärjestelyihin" ja "Taistelu 110 000 työpaikan tulevaisuudesta". Asia on arkaluonteinen, mutta voimmeko todella sanoa, että olisimme halunneet tai odottaneet komission toimivan toisin? Puhun ryhmäni puolesta todetessani, että emme voi. Näin siitäkin huolimatta, että suhtaudumme myötätuntoisesti asiaan liittyviin ongelmiin ja tiedostamme ne riittävän hyvin.
Muistuttaisin teitä kolmesta uuden perustuslain artiklasta. Sen 3 artiklan 2 kohta kuuluu seuraavasti: "Unioni tarjoaa kansalaisilleen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen, jolla ei ole sisärajoja, sekä sisämarkkinat, joilla kilpailu on vapaata ja vääristymätöntä." Perustuslain 4 artiklan 2 kohdassa hyväksytään ja vahvistetaan se, että syrjintä kielletään kotimarkkinoina pitämillämme sisämarkkinoilla. 5 artiklan 2 kohdassa määrätään, että "jäsenvaltioiden on helpotettava unionin tehtävien täyttämistä, ja niiden on pidättäydyttävä kaikista toimenpiteistä, jotka voisivat vaarantaa tässä perustuslaissa osoitettujen päämäärien toteutumisen". Lissabonissa päätimme, että Euroopasta tulee vuoteen 2010 mennessä maailman kilpailukykyisin maanosa. Haluan korostaa, että valtiontuet on hyväksyttävä. Komission on tutkittava ehtojen täyttymisen ja aikarajojen noudattamisen lisäksi kaikki, mikä vääristää kilpailua. Kaikki Euroopan unionin lainsäädännön vastainen toiminta on kiellettävä. Kaikenlainen syrjintä on kiellettyä. Kaikenlainen sisämarkkinoita heikentävä toiminta on edesvastuutonta, sillä se heikentää kasvua ja työllisyyttä.
Ryhmäni on sitoutunut tukemaan sosiaalista markkinataloutta ja täten myös sosiaalista vastuuta. Olemme sitoutuneet tukemaan sisämarkkinoita ja kilpailua, joista uudet työpaikat ja kasvu ovat riippuvaisia. Komission jäsen Monti on riippumaton sääntelijä. Hän saa täyden tukemme ja on toiminut oikein.

Wurtz (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aloitteidemme ansiosta Alstomin ammattijärjestöjen luottamusmiehet ovat vierailleet monesti Euroopan parlamentissa. Jo vuonna 1999 he tuomitsivat yhtiön johtajien tekemät vakavat liikkeenjohdolliset virheet. Parlamentti antoi 17. helmikuuta 2000 päätöslauselman, jossa varoitettiin yritystä uhkaavista vaaroista. Samaan aikaan eräät henkilöt käyttivät puheenvuoroja ja tuomitsivat sen liberalismin pyhien periaatteiden nojalla todeten, että kyse oli poliitikkojen omituisesta ja väistämättä epäpätevästä sekaantumisesta talousasioihin. Tätä tapausta meidän olisi kaikkien pysähdyttävä ajattelemaan.
Alstom Europen ammattijärjestöjen koordinaattori Francine Blanche kertoi minulle eilen illalla työntekijöiden olleen luonnollisestikin tyytyväisiä siihen, että komissio oli periaatteessa hyväksynyt pelastussuunnitelman. He kuitenkin muistavat ne monet varoitukset, joita luottamusmiehet ovat esittäneet ja joihin ei ole koskaan suhtauduttu millään tasolla vakavasti. He eivät suostu uhrin osaan nyt toteutettavien pelastustoimien yhteydessä. Blanche antoi ymmärtää, että yhtiön uusi puheenjohtaja, joka nimitettiin virkaansa tämän vuoden tammikuussa, on nimittämisensä jälkeen uhrannut jopa kaksi tuntia keskustellakseen eurooppalaisten työntekijöiden edustajien kanssa. Tällaista ylimielisyyttä ei voida enää hyväksyä. Työntekijöillä on valtava tarve pitää kiinni oikeuksistaan työntekijöinä, ja he vaativat sitä kovaäänisesti.
Arvoisa komission jäsen, jo nyt Alstomin eurooppalaiset ammattijärjestöjen koordinaattorit pyytävät, että komissio ottaa heidät vastaan ja kuuntelee heitä. Sitä ennen he tutkivat suunnitelmaa tarkasti ja pystyvät siten ehdottamaan säästötoimenpiteitä, joista ei aiheudu työpaikkojen menetyksiä. Tämä tapahtuu lähitulevaisuudessa.
Sen jälkeen tähän äärettömän tärkeään aiheeseen liittyy tiettyjä merkittäviä kysymyksiä, jotka on lisättävä Euroopan unionin tulevaisuudesta käytävän keskustelun esityslistalle. Mainitsen näistä kolme.
Ensimmäinen kysymys koskee työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua tai pikemmin työntekijöiden uusia välttämättömiä oikeuksia. Työntekijöille tiedottamista ja työntekijöiden kuulemista sekä eurooppalaista yritysneuvostoa koskevia ponnettomia ja pölyttyneitä direktiivejä on tarkistettava. On luotava todelliset oikeudet, jopa oikeus keskeyttää uudelleenjärjestelysuunnitelma, jotta asiasta voidaan pyytää toinen asiantuntijalausunto ja jotta kaikki mahdolliset vaihtoehdot voidaan tutkia.
Toinen kysymys on se, ettei eurooppalaista teollisuuspolitiikkaa ole olemassa. Tosiasiassa valtiontukia vain metsästetään kilpailusääntöjen nimissä. Ilman valtiontukia tässä tapauksessa olisi päinvastoin käynyt niin, että kilpailutilanne maailmalla olisi vääristynyt vakavasti, sillä mitäpä olisi jäänyt jäljelle Euroopan teollisuuden ratkaisevista aloista, kuten energia-alasta ja rautatiealasta, tai toisaalta General Electricin kaltaisista amerikkalaisista ja Mitsubishin kaltaisista japanilaisista suuryrityksistä?
Kolmantena asiana mainittakoon, että unionin demokraattisen toiminnan varmistamiseksi on välttämätöntä tarkistaa komissiolle myönnettyä harkintavaltaa kilpailuasioiden osalta. On ehdottoman tärkeää, että työmarkkinaosapuolet, kansalliset kansanedustuslaitokset ja etenkin parlamentti voivat sanoa mielipiteensä vaadittavista ehdoista, asetettavista tavoitteista ja toteutettavista tarkastuksista. Olisiko kansalaisten mielestä ollut oikeutettua, jos komissio olisi alkuperäisen päätöksensä mukaisesti kieltäytynyt hyväksymästä 118 000 ihmistä työllistävää, strategisesti tärkeää yritystä koskevan pelastussuunnitelman?
Loppujen lopuksi Alstomin tapaus on tehokas muistutus niistä välttämättömistä poliittisista valinnoista, joita Euroopan perustuslaista käytävä julkinen keskustelu tuo eteemme. Kaikista näistä syistä oli hyvä, että asia lisättiin esityslistallemme.

Lipietz (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, tehdään yksi asia selväksi. Alstomin asiassa on Euroopan kannalta kyse ensisijaisesti rakenteellisesta seikasta. Komissio teki täysin oikein rangaistessaan Ranskan hallitusta siitä ylimielisyydestä ja halveksunnasta, jota se on osoittanut yleisiä sääntöjä kohtaan tämän asian yhteydessä. Tämä tapaus on vain yksi monien joukossa. Sopimusta koskevia neuvotteluja vaikeuttaa tapa, jolla Raffarinin hallitus uhmasi avoimesti vakaussopimuksen säännöksiä siitä huolimatta, että presidentti Chirac oli yksi sen alullepanijoista ja ehdottomista tukijoista. Jopa puheenjohtaja Prodi pitää tilannetta typeränä. Muita vastaavia esimerkkejä ovat Raffarinin hallituksen osoittama halveksunta luonnonvaraisten lintujen suojelua koskevaa direktiiviä sekä Natura 2000:ta koskevaa direktiiviä kohtaan, mikä johti Poitoun kosteikkojen tuhoamiseen. Pisteenä i:n päällä mainittakoon Raffarinin lausunto, jossa hän puhuu Euroopan unionin täytäntöönpanoviranomaisia koskevista oikeudellisista vaatimuksista kuin kyse olisi ulkomailla sijaitsevasta virastosta. Ranskan kansan enemmistön puolesta, joka tietää, ettei Eurooppa ole ulkovalta vaan pikemminkin yhteinen kotimme, haluan esittää komissiolle pahoittelumme tästä häpeällisestä lausunnosta.
Tänään asiasta on päästy sopimukseen, ja olen iloinen siitä. Sen ansiosta Alstom voidaan pelastaa uhkaavalta konkurssilta, johon johtajat, myös ABB:n johtajat, ovat yksinään syypäitä, sillä ammattijärjestöjen jäsenet varoittivat asiasta. Sopimuksen ansiosta Ranskan hallituksella ja komissiolla on aikaa neuvotella virallisesti asialle lopullinen ratkaisu. Arvoisa kilpailuasioista vastaava komission jäsen, edellä sanomani perusteella haluan esittää muutaman kommentin asian ydinkohdista.
Tiedätte, että vihreiden ryhmä on uskollisesti tukenut teitä suojellessanne kuluttajia monopolien vilpillisiä käytäntöjä vastaan. Tämä käy ilmi vuoden 2001 kilpailupolitiikkaa koskevasta mietinnöstäni. Esitin kuitenkin joitakin huomioita, joista olemme keskustelleet kasvokkain komission jäsenenä ja Euroopan parlamentin jäsenenä, mutta myös taloustieteilijöinä. Alstomin asian yhteydessä minulla on jälleen tilaisuus mainita tästä teille.
Kuluttajansuoja ensinnäkin tarkoittaa, että kuluttajille turvataan tavaroiden tai palvelujen tarjonta hinnoista välittämättä. Toisin sanoen tarkoituksena on toteuttaa teollisuuspolitiikkaa. Alstomin katoaminen, mikä olisi aiheuttanut Asean Brown Boverin romahtamisen, olisi vähentänyt merkittävästi sähköturbiinien ja suurnopeusjunien tarjontaa Euroopassa juuri kun näillä aloilla olisi ilmastokriisin ja Kioton sopimuksen vuoksi tehtävä suuria investointeja.
Toisaalta se, mikä pätee verkkoinfrastruktuureihin, joiden yhteydessä talousteoriat ovat osoittaneet, että monopolit ja julkiset tuet ovat puhdasta kilpailua kannattavampia, usein pätee sinällään myös verkostojen rakentamisesta ja ylläpidosta vastaavaan oligopoliin.
Lopuksi todettakoon, että kyseisillä alueilla asuvien työntekijöiden ja muiden ihmisten mielestä Raffarinin hallituksen perustamiseen liittyi julmuutta ja epäinhimillisyyttä, jonka jälleen vieraana ja vihamielisenä koettu Eurooppa kohdisti suoraan heihin. Raffarinin hallituksen lopullisena tarkoituksena on yksityistää voitot ja kansallistaa tappiot. En hyväksy sitä, ettekä tekään hyväksy. Teidän on osoitettava, että Euroopan kilpailupolitiikan tarkoituksena on pitää liialliset tuotot hallinnassa ja edistää julkishyödykkeiden tarjontaa.

Pasqua (UEN).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, riippumatta Ranskan hallituksen mahdollisesti myöntämästä tuesta käytävästä keskustelusta Ranskan kansalaisten mielestä teillä ja ministeri Merilla on ego-ongelma. Haluan todeta heti alkuun, ettei se kiinnosta meitä. Emme ole täällä tukeaksemme teitä sen enempää kuin Meriakaan.
Meitä askarruttava kysymys on yksinkertainen: onko Euroopalla, Euroopan unionilla - tarkemmin sanottuna komissiolla, jonka jäsen olette - selkeää teollisuuspolitiikkaa? Pitäisikö meidän luottaa sokeasti teihin? Vastaus on "ei". Selkeää teollisuuspolitiikkaa ei ole mielestäni havaittavissa. Sokeasta luottamuksesta totean, että yhteisöjen tuomioistuimen tuomiot, joilla on kumottu kolme teidän tekemäänne päätöstä, ovat liiankin suora osoitus siitä, ettei se ole mahdollista. En epäile hyviä aikomuksianne vaan päätöstenne tehokkuutta ja oikeudenmukaisuutta. Tämän tapauksen yhteydessä on joka tapauksessa selvinnyt, että jopa Euroopan komissio, mitä tahansa se väittääkin, on voimaton, kun se saa käsiteltäväkseen poikkeuksellisen vakavan, yhtä maata koskevan ongelman. Voin ensimmäisenä myöntää, että Ranskan hallitus on epäonnistunut asian esittämisessä. Haluan myös todeta, että myös te reagoitte asiaan tavalla, joka tuskin auttaa Alstomia. Nyt molemmat osapuolet näyttävät kuitenkin tulleen jokseenkin järkiinsä.
Lopuksi haluaisin todeta, että jäsen Lipietz on erehtynyt paikasta. Jos hän haluaa arvostella Ranskan hallitusta, hänen ei pitäisi tehdä sitä täällä, sillä parlamentin tehtävänä ei ole arvostella Ranskan hallitusta. Hyvä jäsen Lipietz, tehkää se jossain muussa yhteydessä omassa maassamme, jossa teille voidaan antaa vastauksia.
Abitbol (EDD).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, viime päivien kokemuksemme Alstomin asiasta muistuttavat mielestäni jossain määrin kertomusta miehestä, joka löi päätään vasaralla, ja kun häneltä kysyttiin, miksi hän teki niin, hän vastasi, että lopettaminen tuntui niin hyvältä. Arvoisa komission jäsen Monti, olette varmastikin voittanut Ranskan hallituksen kanssa käymänne kädenväännön. Myönnän, että saitte sen jopa näyttämään naurettavalta. Hallitus, joka hylkäsi kaikki luvut perjantaina, vietti viikonlopun laatien suuren määrän lisää lukuja, ja sillä oli tukenaan kaikki maan pankit.
Te siis voititte, mutta mihin hintaan? Nyt kaikki eurooppalaiset tietävät, että Brysselin virkamiehet voivat uhrata 120 000 työpaikkaa vain kostaakseen, eivätkä he edes menetä yöuniaan, vaikka voivat tuhota toimillaan Belfortin tai Saint-Nazairen kaltaiset arvostetut teollisuusalueet. Jäsen Pasqua mainitsi hetki sitten tästä Euroopan komission jäsenen loukatusta ylpeydestä. Arvoisa komission jäsen Monti, leikitte ihmisryhmillä vain noudattaaksenne merkityksettömiä dogmeja ja säilyttääksenne oman turhamaisuutenne. Arvoisa komission jäsen Monti, te ette ole lakimies. Jos teitä kutsuttaisiin lakimieheksi, kyse olisi kohteliaisuudesta, sillä monet lakimiehet tekevät todella työtä perheiden ja niiden perinnön hyväksi. Olette vain haastemies, eli henkilö, joka panee täytäntöön tämän prosessin, joka jumittaa sosiaalisen markkinatalouden. Tämä voidaan tiivistää parhaiten seuraavasti: markkinat tekevät säästöjä yhteiskuntien kustannuksella.
Arvoisa komission jäsen Monti, me Ranskan kansalaiset voimme jo kiittää teitä Péchinet'n hylkäämisestä. Ette antaneet meidän ostaa Alcania takaisin, vaikka olisitte voineet tehdä niin. Teitä olisimme voineet kiittää Schneiderin ja Legrandin tuhoutumisesta. Tuntuuko teistä joskus siltä, että kohtelette eurooppalaista teollisuutta samoin kuin Torquemada katolisuutta? Toisin sanoen leikitte suurta inkvisiittoria metsästäessänne valtiontukia aivan kuten Torquemada metsästi - jos saan sanoa - kerettiläisyyttä, sodomiaa ja myönnettäköön, että jossain määrin myös juutalaisia.

Lang (NI).
Arvoisa puhemies, Ranskassa käytyä talousarviosopimuksen ankaruutta koskevaa keskustelua seuranneet komission ylimielinen ja ahdasmielinen asenne Alstomin asiassa on vertauskuvauksellinen ja täynnä opetuksia, jotka on muistettava tulevaisuudessa. Se on todella katkeraa esimakua Euroopan lumottujen kansallisvaltioiden tulevaisuudesta. Ranskan kansa on ihmeissään ja järkyttynyt, sillä heille on yhtäkkiä valjennut, millainen Eurooppa todellisuudessa on. Se on teknokraattinen ja imperialistinen mustekala, jolle taseet ovat tärkeämpiä kuin ihmiset ja yhteisön lainsäädäntö tärkeämpää kuin yritykset. Se ei ole teollisuuden, kasvun ja työllisyyden Eurooppa, jota komissio valmistelee, vaan pikemminkin suuri teollisuuden joutomaa, yrityssiirtymien, työttömyyden, taloudellisen taantuman ja yhteiskunnallisen epävakauden Eurooppa. Ranska on vaihtanut itsenäisyyden riippuvuussuhteeseen ja vapauden alistuneisuuteen, ja se on jo siinä tilassa, että se lähettää hallituksensa anomaan Brysselin herroilta uusia ehtoja ja uusia määräaikoja - miten säälittävää ja nöyryyttävää! Lisäksi on todettava, että rankan väännön jälkeen laaditulla sopimuksella ei peitellä kauan Ranskan kansan välttämätöntä tarvetta saada takaisin vapautensa, taloudellinen ja yhteiskunnallinen riippumattomuutensa, poliittinen itsemääräämisoikeutensa ja yksinkertaisesti sanottuna itsekunnioituksensa.

Konrad (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Monti, hyvät parlamentin jäsenet, Alstom-konsernia uhkaavalta välittömältä konkurssilta vältyttiin yli 30 lainanantajapankin, Ranskan hallituksen ja komission tekemän sopuratkaisun ansiosta. Tukipaketin määrä on 2,8 miljardia euroa. Tuo 2,8 miljardin euron tukipaketti on ruhtinaallinen, ja sitä voitaisiin suurimmalta osin pitää valtion antamana lahjana, jonka hyöty on arveluttava.
Mielestäni Euroopasta on mahdotonta kitkeä sitä vääristynyttä uskomusta, jonka mukaan kilpailukyvyttömiä rakenteita voidaan tukea rahalla. Kannatan väliaikaisen tuen myöntämistä, jotta estetään rakenteiden murtuminen ja annetaan mahdollisuus muutoksiin, mutta pelkäänpä, että tällöinkin edelleen tuettaisiin kilpailukyvyttömiä rakenteita. Sopuratkaisuna esitetyllä vaihtovelkakirjalainalla Ranskan valtiota vain kannustetaan vaihtamaan se osakkeisiin tutkimuksen jälkeen, ja sen seurauksena Alstom jälleen kansallistetaan.
Koko Euroopan liiketoiminnoille on vahingollista juuri tämä Euroopassa vallitseva ajattelutapa, jonka mukaan rakenteellisia muutoksia ei hyväksytä ja valtion varoja on käytettävä periaatteessa rakennemuutoksen estämiseen. Kansainvälinen valuuttarahasto on jälleen kerran huomauttanut, että maanosan pullonkauloja ovat suuret valtiot, kuten Saksa, Ranska ja Italia, jotka ovat täten vastuussa siitä, että seuraava noususuhdanne todennäköisesti ohittaa Euroopan.
Sellaisten yritysten karsiutuminen, jotka eivät pidä yllä kilpailua, on osa markkinataloutta ja myös osa sosiaalista markkinataloutta.
Arvoisa komission jäsen Monti, mielestäni on myös tärkeää, että voimme tänään lukea otsikoista, että voimainkoetus on ohitse. Mielestäni se on hyvä asia, ja haluan onnitella teitä siitä. Oli tärkeää, ettei Ranskan valtio esittänyt komissiolle lopullista ratkaisua tätä kuulematta. Euroopan unioni on nimittäin yhteisö, joka perustuu oikeusvaltioon sekä kilpailulainsäädäntöön. Voin vain pyytää, että kaikki kansallisvaltiot noudattavat tätä lainsäädäntöä. Valtiontuet ovat lisääntyneet vuodesta 2001 lähtien - tällä hetkellä niihin käytetään Euroopan unionissa 88 miljardia euroa - mikä herättää kysymyksiä ja pelkoa. Mielestäni kansallisvaltioita on neuvottu runsaasti kilpailulainsäädännön noudattamisessa etenkin Euroopan unionin laajentumisen kynnyksellä.

Cashman (PSE).
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan kertoa komission jäsenelle Montille, että tarkoitukseni ei ole hyökätä häntä vastaan henkilökohtaisesti - hänellä on erittäin vaikea tehtävä.
Vastaukseksi edelliseen puheenvuoroon haluan kuitenkin todeta, että yrityksiä joskus vain lakkautetaan - ne lopettavat toimintansa. Se on todellisuus. Meidän on muistettava, mistä tämäniltaisessa keskustelussa on kysymys - 110 000 työpaikan todellisuudesta. Todellisuus on, että jos ei ole työtä, ei voi maksaa laskujaan eikä elättää itseään. Parlamentin on ymmärrettävä, että meidän on yhdistettävä voimamme parantaaksemme työmarkkinaosapuolten välistä vuoropuhelua ja lisätäksemme tietämystä ja sosiaalista vastuuta työntekijöistä.
Yksinomaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa Alstom työllistää 10 000 henkilöä. Meidän on tuettava Alstomia. Epävarmuus tuesta ei auta. Jo nyt pelätään, että Washwood Heathin (Birminghamissa), Rugbyn ja Staffordin tehtaat käyvät tarpeettomiksi ja että niiden tulevaisuus on epävarma. Meidän on annettava niille varmuutta ja rohkeutta kehittämiseen ja investointeihin. Sitä emme ole tehneet.
Valtiontukea koskevien sääntöjen soveltamisessa tarvitaan joustavuutta. Kun kysymys on valtavasta sosiaalisesta mullistuksesta, meidän on tarkasteltava myös sen kustannuksia.
Kannatan tätä rahoituspakettia, mutta sitä ei pidä toteuttaa brittiläisten työntekijöiden ja brittiläisten työpaikkojen kustannuksella. Sähkönsiirto- ja sähkönjakelualalla työskentelevillä on todellinen huoli siitä, että heidän yrityksensä saattaa siirtyä Arrivan omistukseen. Työntekijät ovat todella huolestuneita loppupalkkaan perustuvista eläkejärjestelyistään. Meidän on taattava heille edes jonkinlainen varmuus. Pahin pelkoni tänä iltana on, että päädymme siihen johtopäätökseen, että Alstom saattaa selviytyä ja saada tukea Euroopan unionilta. Sen sijaan meidän olisi vakuutettava, että se selviytyy, ja tehtävä kaikki mahdollinen varmistaaksemme sen selviytymisen ja turvataksemme nuo 110 000 työpaikkaa. Sen me olemme velkaa sekä itsellemme että kyseisissä työpaikoissa työskenteleville ihmisille.

Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, suuri ja ansiokas yritys Alstom on ajettu lopettamisen partaalle jo kaksi kertaa: ensimmäisellä kerralla syynä olivat sen hallituksen entisen puheenjohtajan tekemät liikkeenjohdolliset virheet ja toisella kerralla komission myöntymättömyys.
Tosiasia on, että komissio on ilmoittanut meille jälleen kerran, että se ainoastaan soveltaa perustamissopimusta, ja arvoisa komission jäsen Monti, minun on myönnettävä tämän olevan totta. Perustamissopimus itsessään on ongelmallinen, koska sen kilpailua koskevan osan sanamuoto on peräisin Rooman sopimuksen ajoilta. Se osoittaa, että kilpailunäkemyksemme on liian kapea-alainen, liian keskittynyt sisämarkkinoihin, vaikka meidän pitäisi sen sijaan omaksua globaalimpi lähestymistapa, jossa otettaisiin huomioon erilaiset strategiset, kansalliset ja eurooppalaiset edut, jotka ovat panoksena maailmanlaajuiseksi muuttuneessa kilpailussa.
Viime kädessä voidaan sanoa, että Alstomin tapauksessa Ranskan hallituksen kanta oli tasapainoisempi ja globaalimpi kuin komission. Näin se osoitti, että demokraattisesti vastuullinen kansallisvaltio on täysin kykeneväinen arvioimaan, onko valtiontukea syytä myöntää poikkeusolosuhteissa maan taloudellisen itsenäisyyden ja kulttuurisen identiteetin säilyttämisen kannalta strategisesti tärkeiden teollisuusyritysten pelastamista varten. Olisi ollut parempi, jos komissio olisi auttanut sitä ja tehnyt yhteistyötä tavoitteen saavuttamiseksi. Mahdollisessa perustamissopimuksen tarkistuksessa on otettava tämä huomioon.
Sitä odotellessamme pahoittelemme, että komission jäsen Monti on äskeisillä lausunnoillaan jättänyt Damokleen miekan riippumaan Alstomin pelastamissuunnitelmien ylle. Pahoittelemme sitä, että komissiolla on ehdoton valta tällä alalla. Tässäkin mielessä perustamissopimusta on tarpeen uudistaa lähitulevaisuudessa.

Harbour (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää kollegaani Konradia, joka ystävällisesti antoi minulle minuutin aikaa puhua Cashmanin ja minun yhteisen brittiläisen äänestäjäkunnan puolesta, joita Alstomiin liittyvä epävarmuus koskee.
Menen suoraan asiaan; johtuu varmaankin erilaisista näkemyksistämme, että haluan komissiolta selkeitä vastauksia jatkon suhteen. On selvää, että kyseisessä yrityksessä tarvitaan uudelleenjärjestelyjä ja että sen on muutettava muotoaan, koska sen tuotteille ei riitä kysyntää.
Haluan kuitenkin kysyä komissiolta ensinnäkin sitä, mikä on sen kanta sähkönsiirto- ja sähkönjakeluyksikön myynnistä Arrivalle. Voiko arvoisa komission jäsen vahvistaa, että kauppaa ei enää viivytetä kilpailusyistä, tai jos kyseinen luovutus tai myynti tulee hänen käsiteltäväkseen, että hän nopeuttaa prosessia mahdollisuuksiensa mukaan, jotta työntekijät ja kyseinen hyvin tärkeä yksikkö, jolla on edessään pitkä tulevaisuus, eivät enää joutuisi kärsimään epävarmuudesta?
Entä yrityksen muut osat? Voitteko vahvistaa, että Alstomin johdolla on vapaus harkita eri tarjouksia ja myydä muita osia yrityksestä mille tahansa ostajalle mistäpäin maailmaa tahansa? Tiedämme, että eräät saksalaiset sekä mahdollisesti myös japanilaiset ja amerikkalaiset yritykset olisivat kiinnostuneita takaamaan työntekijöiden tulevaisuuden alaa vakauttamalla.
Lopuksi meidän on tarkasteltava, millaisia kilpailuvaikutuksia mahdollisella kaupalla on liikennealalla, sekä pohdittava, mikä merkitys on sillä, että suurin osa Yhdistyneen kuningaskunnan liikkuvasta rautatiekalustosta valmistetaan ulkomailla, kun taas muut maat näyttävät pystyvän sisällyttämään sopimuksiinsa määräyksiä, joilla varmistetaan, että kalusto valmistetaan kotimaisin voimin? Tämä on ratkaiseva kysymys, joka vaikuttaa siihen, millainen tulevaisuus on esimerkiksi Birminghamissa toimivalla erinomaisella rautatiekaluston kokoonpanotehtaalla, jolla työtä ei ole näköpiirissä. Alan uudelleenjärjestelyn yhteydessä haluaisimme joka tapauksessa nähdä näiden ihmisten työllistyvän Yhdistyneen kuningaskunnan markkinoille tarkoitettujen junien valmistuksen alalla.

Savary (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, otamme helpottuneina vastaan komission päätöksen - vaikka pelkän lykkäyspäätöksenkin - antaa Alstomin pelastamissuunnitelmalle mahdollisuus.
Meidän ei pidä pettää itseämme: eri osapuolten esittämien hyvien perustelujen takana on se, että kysymyksessä on tärkeä poliittinen testi Euroopan unionille ainakin julkisen mielipiteen osalta. Tämä kysymys, joka koskee yhtä eurooppalaisen teollisuuden ja teknologian kruununjalokivistä, jonka varassa on 118 000 työntekijän tulevaisuus eri puolilla maailmaa, on käytännön testi sekä Eurooppa-hankkeelle että komissiolle.
Arvoisa komission jäsen, emme suinkaan pidä mitättömänä asiana sitä, että Ranskan hallitus on - nurkkaan ajettuna, mikä on vielä entisestään pahentanut sen kömpelyyttä ja määräilevyyttä - sivuuttanut meidät asian valmistelussa julkistamalla pelastamissuunnitelman neuvottelematta ensin komission kanssa, niin kuin sillä olisi perustamissopimuksen mukaan velvollisuus tehdä. Ministeri Merin kuitenkin varmasti tietää, että aiemmin toinen Ranskan hallitus, Fabiusin hallitus, on samojen perussopimusten nojalla onnistunut vaikeuksitta ja ilman Brysselistä kantautuvia turhia vastaväitteitä pelastamaan Ranskan terästeollisuuden olosuhteissa, jotka olivat toisella tapaa vaikeat. Uskokaa minua, me Ranskan valitut edustajat kärsimme ensimmäisenä nähdessämme maamme pääministerin nöyristelevän edessänne pyytäen teitä ensin hyväksymään ennätyksellisen valtiontalouden alijäämän ja heti sen jälkeen arvonlisäveron alennuksen, josta hyötyisivät hänen äänestäjänsä ravintola-alalla. Voidaan perustellusti sanoa, että Ranskan kaltaisen maan käytöksessä Euroopan unionia kohtaan on jotakin samanlaista, yhtä yksipuolista ja ylimielistä, kuin presidentti Bushin käytöksessä Yhdistyneitä Kansakuntia kohtaan. Valitettavasti Ranskan pääministeri kuitenkin tarvitsee harhautustemppuja ja syntipukkia. Hän joutuu käyttämään vanhaa temppua: tyytymään näennäiseen voittoon Brysselin byrokratiaa vastaan.
Arvoisa komission jäsen, tämä episodi on ainoastaan alkusoittoa muille vastaaville, kun otetaan huomioon, miten huolestuttavasti teollisuutemme kirkkaimpiin helmiin kohdistuva teollisuuden väheneminen ja siirtäminen muualle on kiihtynyt viime aikoina. Sen olisi saatava meidät eurooppalaiset pohtimaan tosissamme, millainen paikka ja asema kilpailupolitiikalla oikein on Euroopan unionissa. On yhä pöyristyttävämpää ja sietämättömämpää, että nykyisessä toimintaympäristössä, joka poikkeaa varsin paljon siitä, mitä se oli perussopimuksia laadittaessa vuosina 1986 ja 1992, meidän kilpailupolitiikkamme edellytetään edelleen pysyvän tiukasti vain Euroopan unionin politiikkana. Monet - liian monet ja yhä uskottavammat tahot - väittävät, että Euroopassa pidetään kiinni markkinoiden armottomasta laista tiukemmin kuin mikään maailman vapaimman markkinatalouden maista, Yhdysvalloista lähtien.
Nyt kun uudet, tulevaisuuden kauppamahdit ovat tiukentamassa otettaan, Euroopan on tarkasteltava asioita uudelleen ja arvioitava niitä muusta kuin esteettömän kilpailun näkökulmasta. Se tarvitsee teollisuuspolitiikkaa, joka pystyy suojaamaan sen kansallisia kärkiyrityksiä, turvaamaan sen korvaamattoman arvokkaan teknisen perinnön ja kallisarvoisen taitotiedon. Se tarvitsee sosiaalipolitiikkaa, jonka tavoitteena on mahdollisimman monen eurooppalaisen elintason ja työllisyyden säilyttäminen. Vaakalaudalla ovat nyt ennen muuta ensisijaisen tärkeät sosiaaliset kysymykset mutta myös Euroopan kilpailukyky maailmassa.
Kuinka siis saamme kansan ymmärtämään, että hallintoviranomaisen, jonka toimintaan ei kohdistu minkäänlaista parlamentaarista valvontaa, kuuluisi yksinään tehdä tämä tärkeä päätös, jota tuhannet työntekijöiden perheet odottavat henkeään pidätellen ja pelko rinnassa?
Riippumatta siitä, millaisen päätöksen nyt teette - enkä voi kuvitella, että se olisi kielteinen toista kertaa peräkkäin - koko Eurooppa-hankkeen merkitys ja nykyisten perussopimusten rakenne on nyt joutunut kyseenalaiseksi. Tässä suhteessa voimme mahdollisuuksien mukaan ainoastaan toivoa, että seuraava hallitustenvälinen konferenssi pystyy vastaamaan tähän tarpeeseen ja edistämään kilpailupolitiikan rinnalla samanarvoisena myös sellaista työllisyys- ja sosiaalipolitiikkaa sekä teollisuuspolitiikkaa, joka antaa unionille mahdollisuuden puolustaa taloudellisia ja sosiaalisia intressejään maailmanlaajuistuvassa maailmassa, jossa tästä lähtien elämme.

Monti
. (IT) Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin kiittää kaikkia parlamentin jäseniä, jotka ovat käyttäneet puheenvuoron tästä taloudellisesti, sosiaalisesti, institutionaalisesti ja poliittisesti erittäin tärkeästä aiheesta.
Haluan aloittaa kiittämällä jäsen Karasia hänen ilmaisemastaan täydestä tuesta komission työlle. Hän mainitsi uuden perustuslakiluonnoksen ja Lissabonin strategian. Mielestäni on syytä huomata myös, että aina kun valtionpäämiehet kokoontuvat Eurooppa-neuvostossa, he vaativat selkeästi valtiontuen leikkaamista ja sen kanavoimista laaja-alaisiin tavoitteisiin yksittäisten alojen tai yritysten tukemisen sijaan. Näin ollen tähän suuntaan ei olla menossa ainoastaan komission jäsenten kuvitelmissa. Jäsen Karas totesi myös - ja tästä olen hänen kanssaan täysin samaa mieltä - että kilpailu on, jos ei ainoa, niin ainakin oleellinen osa sosiaalista markkinataloutta.
Jäsen Wurtz, kiitos että muistutitte eri kerroista - vuonna 1999 ja helmikuussa 2000 - jolloin ammattiyhdistykset ovat kiinnittäneet Euroopan parlamentin huomiota muun muassa Alstomin heikentyneeseen taloudelliseen tilanteeseen ja asemaan omalla tuotannonalallaan. Tämä auttaa meitä näkemään tilanteen historiallisen taustan ja tapahtumien aikajärjestyksen ja välttämään liian yksinkertaisia tulkintoja, joita jotkut pahansuovat juoruilijat ovat esittäneet viime päivinä ja joiden mukaan juuri Euroopan komissio olisi syypää kaikkiin työttömyysongelmiin.
Jäsen Wurtz, minäkin pidän äärimmäisen tärkeänä, että ammattiyhdistykset pidetään täysin ajan tasalla ja tietoisena näistä asioista, ja viranomaisten on puolestaan tiedettävä, miten ammattiyhdistykset suhtautuvat niihin. Siksi voin epäröimättä suostua pyyntöönne kokouksen järjestämisestä Coordination syndicale Alstomin kanssa ja voin kertoa teille, että olen joka tapauksessa jo antanut luvan järjestää kokouksen lähipäivinä ETUF:n (European Trade Union Federation) kanssa, johon kyseinen ammattiyhdistyskin kuuluu.
Jäsen Wurtz, kuten lähes kaikki muutkin puhujat - jäsenet Lipietz, Pasqua, Savary ja muutamat muut - mainitsi, että Eurooppa tarvitsee yhteisen teollisuuspolitiikan. Toivottavasti en loukkaa ketään toteamalla, että olen täysin samaa mieltä. Eurooppalaisen teollisuuspolitiikan perustana, oleellisena osana on yhtenäismarkkinoiden edistäminen kilpailun ehdoin. Koetetaanpa nyt olla aiheuttamatta sekaannusta väittämällä, että yhtenäismarkkinat ja kilpailu olisivat ristiriidassa teollisuuspolitiikan vaatimusten kanssa. Teollisuuspolitiikka tarvitsee tuekseen muutakin, mutta jos kysytte ranskalaisilta, saksalaisilta tai italialaisilta yrittäjiltä, mikä heidän mielestään on Euroopan unionin keskeisin panos heidän yritystoimintaansa, yrityksen laajentamiseen tai vientiin ja niin edelleen, he vastaavat: yhtenäismarkkinat. Yhtenäismarkkinat, joilla säilytetään kilpailun edellytykset.
Tietenkin tarvitaan myös muita asioita, ja komissiossa kannatankin aina komission jäsenten Liikasen ja Busquinin ja varapuheenjohtaja De Palacion ehdotuksia, joiden tavoitteena on löytää muita keinoja edistää Euroopan teollisuuden kehitystä, mutta mielestäni olisi vakava virhe luulla, että voimme edistää teollisuuspolitiikkaa murentamalla yhtenäismarkkinoiden ja kilpailun perusteita.
Jäsen Wurtz sanoi, että komissiolla on kilpailun alalla täydellinen harkintavalta, johon ei kohdistu minkäänlaista valvontaa. Jäsen Pasqua vastasi tähän osittain toteamalla, että on tapauksia, joissa oikeudellista valvontaa harjoittava tuomioistuin - joka siis valvoo kaikkia komission päätöksiä, myös kilpailun alalla - on hylännyt Euroopan komission päätöksen. Komissio ei varmastikaan väitä olevansa erehtymätön, ja vielä vähemmän minä haluan väittää sellaista. Toimiimme kohdistuu kahdentasoista oikeudellista valvontaa: ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ja yhteisöjen tuomioistuimen valvonta. Useimmissa tapauksissa nämä tuomioistuimet vahvistavat komission päätöksen oikeaksi, joskus taas eivät.
Jäsen Wurtz, mitä tulee poliittiseen legitiimiyteen, kilpailupolitiikkaa koskevat päätökset tehdään yksittäisissä jäsenvaltioissa kansallisella tasolla, ja niistä vastaavilla elimillä ei ole samanlaista poliittista legitiimiyttä kuin Euroopan komissiolla, jonka poliittinen legitiimiys perustuu EU:n tasolla Euroopan parlamentin antamaan valtuutukseen, jota antaessaan parlamentti voi kuulla jokaista komission jäsentä erikseen.
Jäsen Lipietz otti esiin useita Ranskan sisäpolitiikan alaan kuuluvia asioita, ja toivon ettei hän odota minun lausuvan mielipidettäni niistä. Olen tyytyväinen siihen, että sekä Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmä että jäsen Lipietz henkilökohtaisesti ovat useissa eri yhteyksissä ilmaisseet tukevansa ajatusta siitä, että kilpailupolitiikka on keskeinen kuluttajansuojan väline. Haluan muuten sanoa, että yksi kilpailupolitiikan tehtävistä on epäilemättä taata tuotteiden toimitusvarmuus, ja on jopa olemassa maksukyvyttömän yrityksen pelastamista koskeva "failing company defence" -periaatteena tunnettu oikeudellinen väline, joka antaa mahdollisuuden ottaa kilpailupolitiikkaa koskevissa päätöksissä huomioon toimijoiden mahdollinen katoaminen markkinoilta, mikä saattaisi vaarantaa toimitusvarmuuden. Siksi kysymys ei olekaan niin joustamattomasta, silmälaput silmillä toteutettavasta politiikasta, kuin ensi silmäyksellä saattaisi luulla.
Jäsen Pasqua - joka näyttää jo poistuneen istuntosalista - totesi, ettei hän ole valmis luottamaan sokeasti komissioon. Saanen sanoa, että vaikka hän olisikin siihen valmis, komissio ei halua keneltäkään sokeaa luottamusta. On ensiarvoisen tärkeää, että komissio toimii läheisessä yhteistyössä parlamentin kanssa ja parlamentin omien suuntaviivojen mukaisesti ja joka tapauksessa - ja erityisesti näissä asioissa - Luxemburgissa sijaitsevan oikeusviranomaisen tiukan valvonnan alla.
Jäsen Pasqua mainitsi lisäksi, että Eurooppaan tarvitaan selkeää teollisuuspolitiikkaa. Komission puheenjohtaja Prodi ja koko komissio, me kaikki komission jäsenet pohdimme Euroopassa meneillään olevan teollisuuden vähenemisen vaikutuksia, joista ei mielestämme voida selvitä sillä tavoin, että jäsenvaltioille annetaan valtuudet rikkoa kilpailusääntöjä tai valtiontukia koskevaa lainsäädäntöä.
Jäsen Abitbol puhui Euroopan komission jäsenen loukatusta ylpeydestä. Totta puhuen en usko, että kysymys on ylpeydestä, eikä sitä ole loukattu. Sitten lakimiehen ja haastemiehen ammattien eroista toteaisin, että niillä ei mielestäni ole mitään merkitystä: molemmat ovat joka tapauksessa kunnioitettavia ammatteja, kuten minusta on myös Euroopan komission jäsenen ammatti.
Pidän mielenkiintoisena myös jäsen Abitbolin väitettä siitä, että Euroopan komission päätökset olisivat vahingoittaneet Ranskan teollisuuden kehitystä: mielenkiintoisena ja kummallisena, sillä olen aina maininnut puheissani Ranskan esimerkkinä maasta, jonka teollisuus on hyötynyt merkittävästi EU:n kilpailusääntöjen noudattamisesta.
Jäsen Abitbol, tässä muutamia esimerkkejä - ja kohdistan sanani myös jäsen Berthulle - tapauksista, joissa ranskalaiset yritykset ovat Euroopan komission siunauksella onnistuneet nousemaan joko Ranskan kansallisen teollisuuden, Euroopan teollisuuden tai maailman teollisuuden kärkeen. Nämä ovat aitoja esimerkkejä, ja mainitsen vain muutamia tapauksia viime vuosilta. Total-Fina-Elf, joka syntyi komission hyväksymän yritysfuusion tuloksena, on noussut alansa johtavaksi yritykseksi ainakin Ranskassa, samoin Carrefour-Promodes. Ydinvoimalatekniikan alalla toimivien Matonin ja Siemensin fuusiosta syntyi Arriva, jonka useat jäsenet ovatkin maininneet tänä iltana. Se on alansa johtava yritys Euroopassa. Luetteloa jatkaa silloisen toimitusjohtajansa Francis Mèren ansiosta Usinor-konserni, joka komission luvalla fuusioitui onnistuneesti muutamien muiden eurooppalaisten rauta- ja teräsyhtiöiden kanssa muodostaen Arcelorin, joka on paitsi Euroopan myös koko maailman johtava yritys ja tällä hetkellä maailman suurin rauta- ja teräskonserni. Siksi katson, että on täysin mahdollista sovittaa yhteen kuluttajansuoja, joka on kilpailupolitiikan tärkein tehtävä, ja kansainvälisesti kilpailukykyisten suurten rakenteiden luominen. Tässä olen siis samaa mieltä jäsen Berthun kanssa siitä, että tarvitsemme maailmanlaajuista näkemystä maailmanlaajuisista markkinoista, vaikka emme tietenkään niillä aloilla, joilla markkinat ovat edelleen kansalliset tai paikalliset.
Jäsen Lang kuvasi Euroopan komission asennetta "ylimieliseksi ja ahdasmieliseksi" - muistaakseni hän käytti juuri näitä sanoja. En rohkene väittää vastaan, jos hän todella on tätä mieltä; luulen selittäneeni tänään ja useissa muissa yhteyksissä, kuinka ja miksi toimimme niin kuin teemme, ja että olemme vakuuttuneita siitä, että työmme ei perustu niinkään oikeudelliseen muodollisuuteen kuin tarpeeseen luoda Euroopan taloudelle vahva perusta ja varmistaa sääntöjen noudattaminen, jonkinlainen Euroopan tason demokraattinen, rauhanomainen rinnakkaiselo, jos saan käyttää kyseistä termiä.
Kuten jäsen Konrad aivan oikein totesi, Euroopan unioni on oikeusyhteisö - eikä minusta tämä ole halventava termi - joka perustuu sääntöjen kunnioittamiseen useilla eri aloilla, ja koska komissio on perussopimusten valvoja, katson, että sen velvollisuutena on myös varmistaa, että niitä noudatetaan. Jäsen Konrad huomautti, että valtiontuki aiheuttaa loppujen lopuksi usein rahanmenetystä tuomatta mitään merkittäviä, konkreettisia hyötyjä.
Samaan aikaan jäsen Cashman puolestaan kannattaa Alstom-konsernille myönnettävää tukea edellyttäen, että siitä ei ole haittaa brittiläisille työntekijöille. Tämä näyttäisi olevan hyvin kunnioitettava kanta asiaan yhdestä näkökulmasta katsottuna. Meidän tehtävänämme on pyrkiä säilyttämään Alstomin työntekijöiden työpaikat helpottamalla uudelleenjärjestelyjen toteuttamista ja samalla estää kaupan liiallinen vääristyminen, jotta kilpailevien yritysten työntekijät eivät menettäisi työpaikkojaan. Se on valtiontuen valvonnan tehtävä. Tietenkin nykyisten työpaikkojen häviäminen joltakin tietyltä alalta saa aina suuremman huomion kuin ne työpaikat, jotka ehkä onnistumme säilyttämään jossakin muualla Euroopassa pitämällä kiinni siitä, että sääntöjä noudatetaan. Joka tapauksessa voin vakuuttaa teille, että komissio pitää työllisyyden säilyttämistä ja lisäämistä erittäin tärkeänä.
Jäsen Harbour esitti minulle muutamia melko yksityiskohtaisia kysymyksiä erityisesti siitä, joutuuko komissio päättämään - ilmeisesti yrityskeskittymien valvonnan yhteydessä - tapahtuuko Alstomin sähkönsiirto- ja sähkönjakeluyksikön myynti Arrivalle nopeastikin. Jos päätös jää meidän tehtäväksemme, voin vakuuttaa teille, että teemme sen pikaisesti, sillä kuten jäsen Harbour tietää, yrityskeskittymien valvontaa koskevassa EU:n lainsäädännössä, toisin kuin esimerkiksi Yhdysvalloissa voimassa olevassa lainsäädännössä, annetaan erittäin lyhyet, ehdottomat aikarajat tällaisten päätösten tekemiselle.
Pahoittelen, etten ole pätevä kommentoimaan Birminghamin tehtaan tilannetta tai sitä, missä määrin eri jäsenvaltiot ovat riippuvaisia ulkomaisista valmistajista hankkiessaan liikkuvaa rautatiekalustoa.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni yksinkertaiseen huomioon. Jos tarkastelemme tapauksia, joissa komissio on antanut luvan valtiontuen myöntämiseen yritysten uudelleenjärjestelyjä varten, ja tilanteita, joissa sitä on käytetty, huomaamme, että monissa tapauksissa valtiontuesta ei ole ollut apua: toisin sanoen yritykset ja työpaikat eivät ole pelastuneet valtiontuesta huolimatta. Noissa lukuisissa tapauksissa lopputuloksena oli kaikesta huolimatta työpaikkojen menetyksiä, tehtaiden sulkemisia ja mikä pahinta, veronmaksajia koskettava verotuksen kiristyminen, jotta valtion kirstut saatiin taas täytettyä.
Tämän vuoksi nyt käsiteltävänämme olevaa asiaa ei ole lainkaan helppo ratkaista. Voin vakuuttaa teille, että komissio pyrkii käyttämään sille kuuluvaa valvontavaltaa vastuullisesti. Paljon kiitoksia ajatuksia herättäneistä puheenvuoroistanne tässä keskustelussa; kiitos sekä tuesta että kritiikistä.

Cashman (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan vain korjata yhden asian komission jäsenen Montin puheesta. Hän on oikeassa siinä, että puhuin 10 000 työpaikasta Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja erityisesti omassa vaalipiirissäni Birminghamissa, Rugbyssa ja Staffordissa. Kuten pöytäkirjasta voitte tarkistaa, sanoin, että olemme vastuussa yhteensä 110 000 työpaikasta. Näin ollen vaikka myönnänkin puhuneeni erityisesti Yhdistyneeseen kuningaskuntaan kohdistuvista vaikutuksista, olen erittäin huolissani toimenpiteiden vaikutuksista työpaikkoihin kaikkialla Euroopassa.

Puhemies. -
Kiitos, jäsen Cashman.
Keskustelu on päättynyt.
Istunto keskeytetään ja sitä jatketaan klo 21.00.
(Istunto keskeytettiin klo 20.50 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Ion Iliescu
. (EN) Arvoisa puhemies, hyvät Euroopan parlamentin jäsenet, hyvät kuulijat, on suuri kunnia olla täällä tänään. On etuoikeus puhua Euroopan parlamentin täysistunnolle, ja olen kiitollinen puhemies Coxille ja kaikille teille siitä, että olen saanut tämän tilaisuuden. 
Puhun teille tänään hetkellä, joka herättää maassani suuria toiveita - toiveita tulevaisuudesta osana Eurooppaa. Arvoisa puhemies, miltei vuosi sitten puhuitte Bukarestissa Romanian parlamentille ja selostitte maanmiehilleni näkemyksiänne Euroopan tulevaisuudesta ja Romanian tulevaisuudesta Euroopassa. Juuri tähän arvojen ja periaatteiden Eurooppaan me haluamme liittyä. 
Tänään olen saapunut tänne Euroopan parlamenttiin kertoakseni teille, että olemme kohdanneet lukemattomia haasteita. Olemme voittaneet niistä monia, ja poliittinen tahtomme on voittaa ne kaikki. Tärkein poliittinen viestini tänään on kuitenkin, että Romania on maa, johon kansojen demokraattinen yhteisö voi luottaa. Romaniasta tulee johdonmukaisesti toimiva ja luotettava Euroopan unionin jäsen. Euroopan unioni saa paljon muutakin kuin vain uuden yli 22 miljoonan asukkaan jäsenvaltion. Se saa jäsenen, joka uskoo vakaasti Euroopan yhdentymiseen ja kannattaa euroa.
Romania on ollut sidoksissa Eurooppaan koko historiansa ajan, ja se uskoo Euroopan rakentamisen taustalla nykyään vaikuttaviin myönteisiin arvoihin, kuten demokratiaan, kansalaisoikeuksien ja -vapauksien kunnioittamiseen, oikeuteen ja sosiaaliseen oikeudenmukaisuuteen, suvaitsevaisuuteen, kansojen sisäiseen ja keskinäiseen solidaarisuuteen sekä tilivelvollisuuteen tuleville sukupolville.
Historia teki Romanian kansasta sivustakatsojia yli puoleksi vuosisadaksi. Toiveemme luontevasta kehityksestä osana Euroopan yhteisöä, jonka arvot näyttivät meille suuntaa, toteutui vuoden 1989 joulukuun vallankumouksen yhteydessä. Irtautuminen totalitarismista - sekä fasistisesta että kommunistisesta - ei ollut yksinkertaista eikä helppoa. Meidän oli voitettava kaksi estettä, joista ensimmäinen oli institutionaalinen: totalitaristisen valtion instituutiot eivät sovi demokratian ja markkinatalouden toteuttamiseen. Toisen esteen muodostivat eristäytyminen ulkomaailmasta ja yksinvaltaiset suuntauksemme. Kaikelle tälle antoi taustan kaikkialle talouteen ja yhteiskuntaan syvään juurtunut, menneisyydestä kumpuava taantumus. 
Meidän oli perustettava instituutiot, saatettava ne valmiiksi ja toimintakuntoon sekä annettava niille valtuudet, joihin niiden legitiimiys ja toimivuus perustuu. Romanian ystävien ja kumppanien - heitä on todella paljon, ja jotkut heistä ovat tänään täällä - avulla olemme laatineet ja hyväksyneet uudenaikaisen demokraattisen perustuslain sekä valmentaneet väkeä selviytymään toimivan demokratian asettamista uusista haasteista.
Poliittiselta kannalta Romania on viimeisten 14 vuoden aikana kehittänyt toimivaa demokratiaansa, jossa valta on vaihtunut kaksi kertaa onnistuneesti. Tällä välin kansalaisyhteiskunta on järjestäytynyt ja saanut yhä vakiintuneemman aseman, ja nyt se on - organisaatioidensa kautta - tarpeellinen ja hyödyllinen, julkista keskustelua virittävä vastavoima. 
Enemmistön ja etnisten vähemmistöjen välisiä suhteita sekä näiden vähemmistöjen epäsuoraa edustusta kansanedustuslaitoksessa koskevan kansallisen strategian laadinta on ollut tämän poliittisen siirtymävaiheen suuria menestyksiä. Vähemmistöjen kohtelu Romaniassa on esimerkillistä sekä kaikkien eurooppalaisten ja kansainvälisten vaatimusten mukaista. Maamme on suvaitsevaisuuden, vuoropuhelun ja etnisten ryhmien välisen tuloksekkaan yhteistyön tyyssija. Tällaisesta kohtelusta on jo tullut perinne, ja maahan on juurtunut vuoropuhelun ja yhteisymmärryksen ilmapiiri. Romaniassa toimii tärkeä unkarilaisvähemmistöä edustava puolue, ja lisäksi maassa on puolueita ja organisaatioita, jotka edustavat saksalaisten, romanien, juutalaisten, ukrainalaisten, puolalaisten ja muiden väestöryhmien - siis kaikkien Romanian kansalaisten -etuja politiikan ja kulttuurin alalla. Tällä hetkellä keskeisenä tavoitteena on hyödyntää aiempaa tehokkaammin ohjelmia, joilla tähdätään romanivähemmistön taloudelliseen ja sosiaaliseen sopeuttamiseen.
Talousuudistuksissa on edistytty huomattavasti, vaikka useimmat viivästykset markkinatalouteen siirtymisessä ilmenevätkin juuri tällä alalla. Ne johtuvat hyvin monenlaisista tekijöistä, joista osa on meistä riippumattomia ja toiset meistä riippuvaisia, ja niiden taustalla on myös omintakeinen menneisyytemme. Meitä on usein arvosteltu sen tähden, ettemme ole ryhtyneet voimaperäisiin toimiin vaan olemme toteuttaneet uudistuksia vähitellen. Tämä on estänyt meitä saavuttamasta odotettuja tuloksia. Mielestämme nämä syytökset ovat perusteettomia. 
Vuoden 1990 ensimmäisinä päivinä Romanian taloutta kohtasi valtava sokki: keskusjohtoisesta suunnitelmataloudesta luovuttiin kokonaan ja ehdoitta, ja valtiojohtoiselle taloudelle tunnusomaiset instituutiot ja järjestelyt purettiin. Nyt jälkikäteen tajuamme, että tämä saattoi talouden sitkeänä jatkuvaan epätasapainoon, kiihdytti inflaatiota, vähensi teollisuutta ja lisäsi työttömyyttä sekä ajoi työvoimaa kaupungeista maaseudulle. Kaikki nämä seuraukset olivat räikeässä ristiriidassa maailmantalouden laajojen suuntausten kanssa. Kotimaisen pääoman puute ja äärimmäisen niukat ulkomaiset sijoitukset Romanian talouteen ovat lisäksi hankaloittaneet ja pitkittäneet yksityistämistä entisestään.
Tarvitsimme yli kymmenen vuotta aikaa saadaksemme makrotaloutemme tasapainoon ja päästäksemme viimeksi kuluneiden kolmen ja puolen vuoden aikana vakiintuneeseen noin 5 prosentin talouskasvuun. Talousuudistus, johon ryhdyttiin ilman markkinainstituutioita ja -mekanismeja, johti äärimmäisen suuriin, miltei kestämättömiin sosiaalisiin kustannuksiin. Talouden elvytys on itse asiassa vielä kesken.
Sosiaalisesta näkökulmasta suurin ongelmamme on köyhyys. Olemme tietoisia siitä, ettemme onnistu vähentämään köyhyyttä merkittävästi, ellemme jatka talousuudistusta ja luo uusia, pysyvämpiä ja paremmin palkattuja työpaikkoja nykyistä ripeämmin.
Romanian taloudellisten ja sosiaalisten ongelmien ratkaisujen on löydyttävä ensi sijassa maasta itsestään, ja tähän vaaditaan erityisesti kaikkien vastuussa olevien poliittisten voimien yhteistyötä. Näin hyvän hallintotavan periaatteet ja sen mukaiset instituutiot saadaan vakiintumaan. Tämä tarkoittaa sitä, että meidän on torjuttava korruptiota ja byrokratiaa tehokkaasti ja tiukasti. Lisäksi on virkamiehille on annettava sellainen ammatillinen asema, ettei näitä virkoja voida enää käyttää poliitikkojen palkitsemiseen.
Näiden ponnistelujen on johdettava Romanian valtion uudenaikaistumiseen. Niiden on lujitettava valtion institutionaalisia ja hallinnollisia valmiuksia ja tehtävä siitä kansalaisen aito ja ystävällinen kumppani. Olemme edenneet hyvin tähän suuntaan, mutta olemme tietoisia monista ongelmista, joihin ei ole vielä löydetty soveliasta ratkaisua. 
Samoja periaatteita, joita sovellettiin valtion uudenaikaistamiseen ja EU:hun liittymisen valmisteluihin, sovellettiin myös perustuslakimme tarkistamiseen. Tähän prosessiin ovat osallistuneet aktiivisesti kaikkien parlamentaaristen poliittisten puolueiden edustajat, ja myös kansalaisyhteiskunnan edustajia on kuultu. Tarkistetusta perustuslaista järjestetään piakkoin kansanäänestys. 
Romanian yhteiskuntaa vaivaavista vaikeuksista ja epäkohdista huolimatta uskon vilpittömästi, että Romania on nyt oikealla tiellä ja että romanialaiset ovat nyt ymmärtäneet, että demokratia on totalitarismia parempi ja tehokkaampi poliittinen järjestelmä, jolla turvataan hyvät tulokset kautta linjan. Valinnanvapaus ja vapaus perustaa ja toteuttaa vaihtoehtoisia poliittisia, taloudellisia ja sosiaalisia hankkeita antavat demokraattisessa järjestelmässä paremmat mahdollisuudet. Erimielisyydet voidaan selvittää käymällä vuoropuhelua ja neuvotteluja sekä pyrkimällä yhteisymmärrykseen. 
Romanian yhteiskunta on kasvanut aikuiseksi. Se on saanut uuden perustan kansalliselle yhteenkuuluvuudelle ja sosiaaliselle yhteisvastuullisuudelle. Se on valmiina kantamaan uudet sille kuuluvat velvollisuudet Naton jäsenenä ja tulevana Euroopan unionin jäsenvaltiona.

Puhemies.
Arvoisa presidentti, kiitos puheestanne. Aikataulu on selvillä ja reitti on tiedossa, mutta kuten huomautitte, edistyksestä vastaa jäsenyyteen valmistautuva Romania itse. Me Euroopan parlamentissa luotamme siihen, että Romania täyttää Euroopalle antamansa sitoumukset. Kiitämme teitä läsnäolostanne.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Whiteheadin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0232/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi kuluttajapolitiikkaa tukevien yhteisön toimien rahoitusta koskevista yleisistä puitteista vuosille 2004-2007 (KOM(2003) 44 - C5-0022/2003 - 2003/0020(COD)).

Byrne
. (EN) Haluan kiittää esittelijää ja varjoesittelijöitä heidän rakentavasta asenteestaan ja halusta löytää toimielinten välinen kompromissiratkaisu, jonka ansiosta voimme hyväksyä tämän ehdotuksen ensimmäisessä käsittelyssä. Kuten tiedätte, ehdotuksen hyväksyminen ensimmäisessä käsittelyssä on erittäin tärkeää siksi, että kuluttajapolitiikkaan vuodeksi 2004 osoitetut määrärahat saadaan ajoissa käyttöön.
Arvostan erityisen paljon sitä, että olette tukeneet ehdotuksen keskeistä periaatetta eli sitä, että kuluttajapoliittisessa strategiassa määritellään kuluttajapolitiikan menojen ohjelmoinnin laajuus, poliittinen suuntaus ja ensisijaiset tavoitteet.
Varat on käytettävä strategian tavoitteiden saavuttamiseen tähtääviin toimiin. Näitä tavoitteita ovat korkeatasoinen kuluttajansuoja, kuluttajansuojaa koskevien sääntöjen noudattamisen tehokkaampi valvonta sekä kuluttajajärjestöjen aktiivisempi osallistuminen kaiken sellaisen EU:n politiikan laadintaan, joka liittyy kuluttajien etuun.
Olen täysin samaa mieltä parlamentin kanssa siitä, että liittyvissä maissa yhteisön säännöstön täytäntöönpanolle on annettava ensisijainen asema kuluttajapolitiikan määrärahojen kohdentamisessa. Komissio aikoo varmistaa, että kuluttajajärjestöjen toteuttamiin erityishankkeisiin, joiden tarkoituksena on edistää kuluttajansuojaan liittyvän yhteisön säännöstön täytäntöönpanoa uusissa jäsenvaltioissa, voidaan myöntää 75 prosentin suuruinen rahoitusosuus.
Esittelijä korosti mietinnössään, että riippumattomia eurooppalaisia kuluttajajärjestöjä on tuettava. Tästäkin olen täysin samaa mieltä parlamentin kanssa. Olen samaa mieltä myös siitä, että kuluttajapolitiikan määrärahojen kohdentamisessa on otettava ennen kaikkea huomioon kuluttajien etujen sisällyttäminen muuhun EU:n politiikkaan. 
Rahoituspyyntöjen osalta komissio varmistaa ensinnäkin, että kuluttajajärjestöille tiedotetaan asianmukaisesti uusista vaatimuksista ja niiden tiukasta soveltamisesta. Rahoituspyyntöprosessit säilytetään mahdollisimman yksinkertaisina, ja komissio järjestää kuluttajajärjestöille seminaareja, joissa selvitetään prosessin kulkua. 
Toiseksi tarkoituksena on parantaa hankehakemusten ja hankehallinnon laatua. Parhaillaan toteutetaan aloitteita, jotka koskevat hankkeiden kehittämiseen liittyvän koulutuksen tarjoamista kuluttajajärjestöjen henkilöstölle.
Kolmanneksi komissio auttaa kuluttajajärjestöjä löytämään hankekumppaneita perustamalla sähköisen foorumin, jolla helpotetaan verkostoitumista ja rajatylittävien kontaktien solmimista. 
Esittelijä Whitehead, vastauksena mietintöönne haluan lisäksi vakuuttaa teille ja Euroopan parlamentille, että komissio nopeuttaa rahoituspyyntöjä koskevaa päätöksentekoa. Myös maksut suoritetaan mahdollisimman nopeasti. Minun on kuitenkin pyydettävä teiltä ymmärtämystä. Teemme kaikkemme, jotta rahoituspyyntöjä koskevat päätökset saataisiin tehtyä kolmen kuukauden kuluessa. Teidän on kuitenkin tiedettävä, että uusien jäsenvaltioiden liittymisen jälkeen työtaakka ja edellytettyjen käännösten määrä lisääntyy merkittävästi. On myös mahdollista, että yhteisön ulkopuoliset maat osallistuvat kuluttajapoliittisiin toimiin aikaisempaa aktiivisemmin. 
Rahoituspyyntöprosessia ei voida sujuvoittaa ja nopeuttaa niin, että samalla hankkeiden asianmukainen arviointi kärsii, vaan siinä on noudatettava kaikkia budjettihallintoa koskevia sääntöjä. Suhtaudun erittäin vakavasti yhteisön varojen moitteettomaan hoitoon. Kuluttajapolitiikan määrärahat käytetään ja ne on käytettävä täysin varainhoitoasetuksen sääntöjen mukaisesti. Tältä osin ei voida tehdä kompromisseja, ja uskon, että olette kanssani tästä samaa mieltä.

Whitehead (PSE)
Arvoisa puhemies, parlamentin laajentuessa te, arvoisa komission jäsen, ja minä joudumme fyysisesti yhä kauemmaksi toisistamme, mutta meitä yhdistävät kuitenkin edelleen laajentumisen vaikutukset, kuten se, että kuluttajansuoja on tästä lähtien ensisijainen huolenaihe 450 000 000 ihmisen yhteisössä.
Parlamentilla on tänä iltana mahdollisuus päästä ensimmäisessä käsittelyssä sopimukseen, jolla taataan kuluttajatoimintojen tuki. Aikaa on ollut käytettävissä suhteellisen vähän, mutta olemme kuitenkin edenneet hyvin. Arvoisa komission jäsen, haluan erityisesti kiittää teitä siitä, että saavuitte paikalle pitkän päivän jälkeen, sekä myös komission henkilöstöä tehdystä työstä. Haluan lisäksi kiittää varjoesittelijöitä heidän solidaarisuudestaan ja siitä, että he ovat paikalla tänä iltana, avustajaani Laura Sullivania, kuluttajan etuja ajavia kansalaisjärjestöjä sekä neuvoston puheenjohtajavaltiota. Olemme päässeet tähän saakka kaikkien mainitsemieni tahojen työskentelyn ansiosta ja voimme tänä iltana osoittaa, että parlamentti tukee ehdotusta aivan yhtä yksimielisesti kuin neuvostokin.
Esitämme noin 31 tarkistusta yhtenä ryhmänä, ja ne sisältävät kaikki kompromisseja. Jos tarkistukset hyväksytään, alkuperäisiin 15 kohtaan esitettyjen tarkistusten toinen ryhmä kaatuu, jolloin jäljelle jää noin viisi tarkistusta, jotka neuvon parlamenttia hylkäämään. Käsittelen niitä viimeiseksi. 
Kompromissit heijastavat yksimielisyyttä siitä, että meidän on laajennettava kuluttajien toiminnan tukemista ja poistettava sen suhteelliset rajat. Olemme laajentumisen kynnyksellä, ja edessämme ovat kaikki siitä aiheutuvat erilaiset tarpeet. Meidän on täytynyt löytää oikeudellisesti päteviä keinoja jatkaa säännösten soveltamista vuoteen 2007 yhteistyössä talousarvion valvontavaliokunnan kollegoittemme ja ystäviemme kanssa.
Myönnämme myös sen, että pienet - mutta aivan yhtä tärkeät - hakijat ovat aiemmin joutuneet epäsuotuisaan asemaan arviointiprosessin vaikeaselkoisuuden ja pitkällisyyden vuoksi. Myös päinvastainen on totta. Meidän on oltava varmoja säännöistä, vaatimuksista ja kaikkien hakijoiden rahoituksesta riippumatta näiden seikkojen vaikeatajuisuudesta. Tämänpäiväiset tapahtumat muissa valiokunnissa osoittavat, että varovaisuus on välttämätöntä.
Komissio on kertonut meille hyväksyvänsä kernaasti vaatimuksen siitä, että hakemukset on arvioitava kolmen kuukauden kuluessa. Jos tämä ei ole mahdollista, saamme selvityksen taustalla olevista syistä. Olen ilokseni kuullut komission jäsenen korostavan, että hän ja hänen työryhmänsä jäsenet tekevät kaikkensa, jotta hakemusten ennakkoarvioinnista saadaan mahdollisimman tehokasta, ja että seminaareja ja muita opastustilaisuuksia järjestetään erityisesti niille, jotka laativat hakemuksia ensimmäistä kertaa ja jotka voivat lisäksi olla kotoisin uusista jäsenvaltioista.
Joudumme poikkeuksellisesti keskustelemaan laajentumiseen liittyvistä kiireellisistä tarpeista hetkenä, jolloin emme teknisesti voi käsitellä niitä määrärahoja, jotka tarkoitukseen on käytettävä vuoden 2004 jälkeen. Tässä ensimmäisessä käsittelyssä voidaan päästä kolmen toimielimen väliseen välittömään sopimukseen, jos katsomme kaikki, ettei yksikään toimielin ole joutunut tekemään liian suuria myönnytyksiä.
Komission jäsen tietää, että jotkin perustetut komiteat ja kuluttajansuojasta käydyt keskustelut ovat aiheuttaneet tiettyä ärtymystä niin parlamentissa kuin muissakin toimielimissä. Meidän on hyväksyttävä, ettemme voi määrätä kaikesta ja sanella, ketkä voivat kokoontua missäkin ja mitä kukin taho voi tehdä kuluttajien neuvonnan suhteen. 
Kollegani ovat toimineet tässä asiassa viisaasti ja päättäneet, etteivät he vaadi joidenkin valiokunnassa esitettyjen tarkistusten hyväksymistä, vaikka tuemmekin ja joskus jopa kunnioitammekin niiden taustalla olevia periaatteita.
Haluan todeta hyvälle ystävälleni, kollegalleni ja kaimalleni jäsen Bushill-Matthewsille, että hänen esittämänsä tarkistus 11 menee liian pitkälle. Kannatin sitä valiokunnassa, sillä mielestäni meidän oli tuolloin tehtävä eräs asia selväksi: ärtymystä on aiheuttanut se, että hakemuksia ei aina ole käsitelty kolmen tai neljän kuukauden kuluessa - mielestäni komissio myöntää näin olevan - mihin komissio pyrki, vaan vasta viiden tai jopa useamman kuukauden kuluttua. Pahin määräaikojen laiminlyöjä ei ole terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosasto, sillä jotkin jäsen Bushill-Matthewsin antamat esimerkit koskivat muita pääosastoja. Asian ydin on kuitenkin, että meidän on tehtävä parannuksia ja komission on pystyttävä reagoimaan nopeammin.
Toivon, että jäsen Bushill-Matthews kertoo meille tänä iltana totuttuun hienostuneeseen tapaansa, että hän ymmärtää meidän kantamme.
Lopuksi haluan todeta, että tämä on vaatimaton ehdotus. Komission jäsen ymmärtänee, etten tarkoita swiftiläistä vaatimatonta ehdotusta. Emme aio syödä lapsiamme vaan ruokimme heitä tällä ehdotuksella. Toivon, että koko parlamentti kannattaa tätä ehdotusta.

Gutiérrez-Cortines (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minua ilahduttaa, että Euroopan unioni ja komissio ja kaikki me yhdessä tuemme kuluttajajärjestöjä. Ne ovat tietyssä mielessä yksi osa sitä triptyykkiä, josta demokratia muodostuu.
Haluaisin lisäksi painottaa tiettyjä mielestäni erittäin myönteisiä seikkoja. Olen sitä mieltä, että aloitteenteon kannalta verkostojen luominen on erittäin tärkeää ja että ne eivät muodostu ainoastaan niistä Euroopan kuluttajajärjestöistä, joiden toiminta on jo vakiintunut. Vaarana tällaisen tuen tarjoamisessa on, että luomme järjestöjen ryhmän, jotka hyötyvät etuuskohtelusta ja joista syntyy lopulta riippumaton elin, jolla ei ole minkäänlaista yhteyttä ruohonjuuritason toimintaan.
Tästä syystä olemme esittäneet muutamia tarkistuksia, joissa mainitaan alueelliset ja kansalliset järjestöt. Erityisesti ohjelman hallinnon ja toteuttamisen kannalta komission on nimittäin erityisen tärkeä varmistaa sellaisten pienten järjestöjen syntyminen, jotka ovat selkeä osa järjestelmää ja verkostoa. Kun otetaan huomioon Itä-Euroopan maiden uusien demokratioiden meille asettamat haasteet, meidän on kannustettava pienten järjestöjen perustamista kaikkialla unionissa.
Haluan kiittää kaukana Brysselin kaltaisista päätöksentekopaikoista sijaitsevien alueiden pieniä järjestöjä niiden toimista. Järjestöjen perustaminen tällaisilla alueilla vaatii joskus todellista rohkeutta, sillä niiden ihmiset tuntevat itsensä yksinäisiksi ja väärinymmärretyiksi. Tällaisissa tilanteissa he joutuvat usein ottamaan esille arkoja asioita ja ilmoittamaan viranomaisille lähiympäristöönsä liittyviä asioita, eivätkä viranomaiset useinkaan pysty toteuttamaan kattavia tutkimuksia ilmoitusten johdosta.
Näin ollen suhtaudun myönteisesti aloitteeseen. Pyydän, että tukea myönnettäessä otettaisiin huomioon, että uusien järjestöjen perustamista on edistettävä ja pienten järjestöjen toimintaa lujitettava liittämällä ne vakiintuneempiin järjestöihin. Lisäksi on varmistettava, että vakiintuneet järjestöt täyttävät velvoitteensa ja pitävät yhteyttä kaikkiin unionin eri osiin.

Thors (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, pohjoismaalaisena minulla ei ole tapana puhua korusanoin, mutta haluan kiittää jäsen Whiteheadia ja komission virkamiehiä heidän aktiivisesta työskentelystään. Heidän avullaan tämä ehdotus voi piakkoin muuttua todeksi. Olemme kaikki ottaneet työskentelyssämme huomioon sen, kuinka tärkeää on lujittaa kuluttajajärjestöjä ja asettaa kuluttajien edun ajamiseen liittyvät tavoitteet korkeammalle. Tästä syystä haluan kiittää Phillipiä.
Aiemmat puhujat ovat jo maininneet hakijamaiden tilanteen. Kuluttaja-aluetta luodaan uutta Eurooppaa varten. Tällä alalla, kuten niin monilla muillakin aloilla, joudumme mielestäni muuttamaan vanhoja perinteitä. Vahvat kuluttajajärjestöt ovat erittäin tärkeitä, sillä niiden ansiosta ihmiset voivat osallistua ja saavat mahdollisuuden vaikuttaa. Näistäkin syistä hyväksyminen on tärkeää, jotta ehdokasmaista voi tulla osa tarvittavaa verkostoa.
Parlamentin esittämissä tarkistuksissa otamme esille sen, kuinka tärkeää on sisällyttää kuluttajien etu muiden alojen politiikkaan. Tämä asia on ollut erityisen lähellä sydäntäni. Parlamentin jäseninä me tiedämme, kuinka voimakasta lobbaus on muilla aloilla. Meidän on annettava kuluttajille mahdollisuus oppia, tiedottaa ja jakaa parhaita käytäntöjä. Seuraavaksi on käsiteltävä matkapuhelinkeskusteluja, hinnoittelua tai eri maiden laskutustapoja. Tästä syystä tätä seikkaa on korostettava.
Edelliset puhujat, erityisesti esittelijä ja komission jäsen, puhuivat hallinnollisista menettelyistä. Yhdessä tekemämme työ - ja haluan painottaa sanaa "yhdessä" - voi olla todellakin uraauurtavaa, ja sillä voidaan edistää nopeita menettelyjä ja pikaisia reaktioita sen sijaan, että hakijat joutuvat hoitamaan yhteydenpidon, mihin ei todellakaan ole tarvetta. Toivottavasti työmme tulokset tarjoavat esimerkin paremmista menettelyistä.
Valiokuntamme ehdotti, että 15 artiklassa mainittua komiteaa ei perustettaisi. Tiedämme, ettei neuvosto välttämättä hyväksy tätä ehdotusta. Toivon kuitenkin, että komission jäsen, komissio ja kaikki parlamentin jäsenet pääsisivät yksimielisyyteen sen selvittämisestä, minkä verran menoja komitean toiminnasta aiheutuu. Onko se hintansa väärti? Laajentumisen jälkeen tällaisissa suurissa komiteoissa voi olla erittäin vaikea päättää suhteellisen pienistä rahasummista. Toivon, että komissio todellakin tutkii, minkä verran 15 artiklassa mainittu komitea todellisuudessa maksaa.

Rod (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, olemme kaikin puolin tyytyväisiä esittelijä Whiteheadin mietintöön ja siihen, että neuvosto hyväksyi suurimman osan tarkistuksistamme. Kuluttajan etuja ajavien järjestöjen rahoitusta koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä oli selvennettävä. Nämä järjestöt on määriteltävä tarkkaan. Mietinnössä tehdään näin ja taataan samalla järjestöjen paneelin osallistuminen toimintaan. 
Niiden järjestöjen on luonnollisesti jatkettava toimintaansa, joilla on siihen tarvittavat tekniset valmiudet, mutta samalla on varmistuttava kuluttajajärjestöjen riippumattomuudesta. On ehdottomasti vältettävä sitä, että teollisuuden tai kaupan painostusryhmät taikka ammatilliset tai muut painostusryhmät pyrkivät näiden järjestöjen kautta vaikuttamaan epäsuorasti unionin politiikkaan. Toisaalta meidän on kuitenkin ylläpidettävä yhteyksiä osuuskuntiin, jotka ottavat peruskirjassaan huomioon kuluttajien edut.
Suhteita kuluttajien etuja ajaviin järjestöihin on kehitettävä mahdollisimman lähellä kansalaisia. Emme voi siis myöntää etuuskohtelua yhteisön tai jäsenvaltioiden järjestöille ja samalla ainoastaan tukea alueellisten järjestöjen toimintaa: viimeksi mainittujen on oltava tosiasiallisesti edustettuina ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa ja niiden on saatava asemaansa vastaavaa tukea. Valiokunnan on varmistettava, että se edustaa mahdollisimman suurta osaa kansalaisyhteiskunnasta.
Toimivallan laajentaminen on tärkeää. Elintarvikealan järjestöjen lisäksi on perustettu palvelualojen ja laajemmalti muiden kuin elintarvikealojen kuluttajajärjestöjä.
Tiedonsaanti on kuluttajansuojan olennainen tae. Tästä syystä ehdotimme julkisia tietopankkeja, joista on helppo saada tietoja, ja ehdotuksemme meni läpi. Kuluttajien on pystyttävä saamaan täsmällistä tietoa muun muassa tuotteen historiasta, alkuperästä ja tuotantotavasta. Tämä tarkoittaa muun muassa sitä, että pakkausmerkintöjä on parannettava, mikä on tehokas tapa varmistaa, että kuluttajat saavat tarvitsemansa tiedot.
Meidän on kuitenkin mentävä pidemmälle. Jos haluamme varmistaa, että kaupan pidetyt tuotteet ovat turvallisia, ei riitä, että meille tiedotetaan riskeistä vaan meidän on myös huolehdittava näiden riskien vähentämisestä. Tämä on mahdollista ainoastaan, jos laadimme vertailevia arvioita kestävästä ja vastuullisesta tuotannosta ja kulutuksesta. Tämä on todellista kuluttajansuojapolitiikkaa.

Bushill-Matthews (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kiitän esittelijää siitä, että hän mainitsi tarkistukseni 11, jossa viitattiin 6 artiklan uuteen 5 a kohtaan. Siinä vaaditaan, että maksujen suorittamatta jättämisestä vastuussa olevien komission virkamiesten nimet mainitaan parlamentin virallisessa pöytäkirjassa kolmen viikon määräajan kuluttua. Tarkistuksen taustalla on erään West Midlandsissä asuvan äänestäjäni kokemus: hän joutui odottamaan yli vuoden verran saadakseen hänelle kuuluvan tuen maatalouden pääosastosta. Arvoisa komission jäsen, kyseessä ei siis ollut teidän pääosastonne, mutta kyseinen henkilö joutui joka tapauksessa tekemisiin kahden epäpätevän ja itsekkään henkilön kanssa, jotka kyllä tietävät, keitä tarkoitan. Mielestäni myös muiden pitäisi saada tietää, keitä he ovat. Tarkistusta ei siis esitetty pahoin aikomuksin vaan kokemuksen perusteella ja siksi, että haluan totuttuun tapaani olla avuksi.
Kuuntelin tyytyväisenä, kun sanoitte aloituspuheenvuorossanne, että aiotte nopeuttaa päätöksentekoa ehkäpä juuri tämän tarkistuksen ansiosta. Seuraavat kommenttinne kuitenkin huolestuttivat minua. Sanoitte, että meidän olisi otettava huomioon, että laajentuminen saattaa hidastaa asioita ja että arvioinnit on suoritettava asianmukaisesti ja niin edelleen. Muttia oli mielestäni liikaa. Arvoisa komission jäsen, haluan sanoa ystävällisesti mutta lujasti, että sananne kuulostavat hienoilta, mutta me seuraamme toimianne.
On tärkeää todeta, että ehdotuksen pitäisi mennä läpi ensimmäisessä käsittelyssä kaikesta juuri sanomastani huolimatta. Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että asia on tärkeä. Jotta asian käsittelyyn saataisiin vauhtia, PPE-DE-ryhmä ehdottaa, että tästä tarkistuksesta järjestetään nimenhuutoäänestys. Ryhmä aikoo kuitenkin äänestää tyhjää, jotta tarkistus hylätään. Mietintö menee toivottavasti tällä tavalla läpi, jolloin olemme ainakin sanoneet sanottavamme.
Parlamentin jäseninä meistä jokainen saatetaan vastuuseen sanoistamme, teoistamme ja epäonnistumisistamme. Näin pitääkin olla. Haluan kuitenkin sanoa komission jäsenelle, että tämän ei pitäisi päteä ainoastaan meihin, vaan sen pitäisi päteä kaikkiin vallanpitäjiin ja erityisesti julkisissa viroissa toimiviin. Jotkut komission virkamiehet selvästikin uskovat, ettei tämä päde heihin, missä he ovat täysin väärässä.
Jos komission virkamiehet eivät tätä opi, olen varma, että parlamentti esittää piakkoin uuden hyödyllisen tarkistuksen, jota ei hylätä. Ammumme tänään ja huomenna varoituslaukauksen, ja jos se ei tepsi, ammumme kovilla.

Schörling (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan aluksi kiittää komissiota ja esittelijä Whiteheadia tehdystä työstä. Toimivan kuluttajapolitiikan merkitystä EU:lle ei voida liikaa korostaa. Kuluttajapolitiikalla on luonnollisesti useita tärkeitä päämääriä: sillä on edistettävä kestävää kehitystä, tuotantoa ja kulutusta.
Myös kuluttajien käyttäytymisen on muututtava, ja pienillä kuluttajajärjestöillä on erityisen merkittävä tehtävä tässä yhteydessä. Haluan erityisesti keskustella pienille kuluttajajärjestöille ja etenkin uusille jäsenvaltioille annettavasta tuesta. Pienten kuluttajajärjestöjen ei pitäisi huolestua siitä, etteivät ne saa välittömästi tietoa osarahoitetuista hankkeista. Sen sijaan on varmistettava, että menettelyä muutetaan niin, että niille tiedotetaan nopeasti, jotta ne voivat jatkaa hyvää työtänsä.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan kiittää kaikkia jäseniä tähän hyödylliseen ja mielenkiintoiseen keskusteluun osallistumisesta ja heidän omaksumastaan rakentavasta asenteesta.
Henkilökohtaisesti olen sitä mieltä, että yhteispäätösmenettelyllä on parannettu tätä päätöstä merkittävästi. Esitetyissä kompromissitarkistuksissa on nähtävissä kaikkien kolmen toimielimen yhteinen asiantuntemus. Komissio hyväksyy tämän kompromissipaketin, joka koostuu tarkistuksista 1, 2, 12, 14, 15, 22, 23 sekä 29-59.
Mitä tulee tarkistukseen 52, komissio pitää mielessään parlamentin toiveet ja neuvoston yksimielisen kannan siitä, että tukihakemuksia koskevat päätökset olisi tehtävä kolmen kuukauden määräajassa. Sitoudumme lyhentämään näihin päätöksiin kuluvaa aikaa mahdollisimman paljon ja pyrimme noudattamaan kyseistä määräaikaa. Komissio haluaa kuitenkin muistuttaa parlamenttia siitä, että asianmukainen arviointi sekä varainhoidon ja budjettihallinnon sääntöjen täysimääräinen noudattaminen asettaa tässä suhteessa tiettyjä välttämättömiä velvollisuuksia.
Vastaukseksi jäsenten Gutiérrez-Cortinesin ja Rodin kommentteihin alueellisista järjestöistä haluan sanoa, että olen täysin tietoinen alueellisten kuluttajajärjestöjen keskeisestä asemasta tietyissä EU:n jäsenvaltioissa. Näiden järjestöjen kuluttajalähtöisyys tekee niistä haluttuja kumppaneita EU:n kuluttajapolitiikan tavoitteiden täytäntöönpanossa. Alueelliset kuluttajajärjestöt voivat saada tukea erityishankkeisiin ja hyötyä valmiuksien lujittamistoimista, joita niille tarjoamme. Alueellisten kuluttajajärjestöjen henkilöstö voi osallistua esimerkiksi kuluttajajärjestöille tarjoamaamme koulutukseen, jonka tarkoituksena on parantaa järjestöjen hallinnointivalmiuksia ja tehostaa niiden osallistumista EU:n politiikan kehittämiseen. EU:n politiikan tavoitteiden saavuttamista aluetasolla edistäviin erityishankkeisiin voidaan saada osarahoitusta yhteisön talousarviosta. Toivon todellakin, että alueelliset kuluttajajärjestöt käyttävät näitä mahdollisuuksia hyväkseen.
Vastatakseni jäsen Thorsin kysymykseen kuluttaja-asioiden sisällyttämisestä muuhun politiikkaan haluan korostaa, että kuluttajien etujen sisällyttämisestä kaikkeen asiaankuuluvaan EU:n politiikkaan määrätään perustamissopimuksen 153 artiklassa. Kaikkien komission yksiköiden ja EU:n toimielinten olisi pyrittävä tähän tavoitteeseen. Olemme edistyneet asiassa. Yleishyödyllisiä palveluja koskevassa tärkeässä keskustelussa, jota käytiin komission vihreän kirjan hyväksymisen jälkeen, kuluttajien edut olivat yksi keskeisimmistä käsiteltävinä olleista aiheista. Toivomme, että tähän mennessä esimerkiksi lentoliikenteen alalla saavutetun edistyksen pohjalta - lentomatkustajien oikeuksien peruskirja ja lennolle pääsyn epäämistä koskeva säädös - voimme lujittaa myös muiden liikennöintimuotojen matkustajien oikeuksia.
Tässä päätösehdotuksessa, jolla osaltaan edistetään kuluttajien etujen sisällyttämistä muuhun politiikkaan, ehdotetaan useita toimia. Näitä ovat muun muassa toimet teknisen ja oikeudellisen asiantuntemuksen tarjoamiseksi kuluttajajärjestöille tarkoituksena edistää tehokkaasti politiikan kehittämistä kaikilla kuluttajien etuun liittyvillä EU:n politiikan aloilla sekä toimet sellaisten tietojen keräämiseksi, joiden perusteella voidaan arvioida, kuinka hyvin kuluttajien edut on sisällytetty muuhun EU:n politiikkaan.
Jäsen Thorsin esittämään komitologiaa koskevaan kommenttiin haluaisin sanoa, että jäsenvaltioiden neuvoa-antava komitea on vuodesta 1999 neuvonut komissiota erityisesti varojen myöntämiseen liittyvissä asioissa. Sillä on tärkeä tehtävä hanketukia koskevien EU:n ja jäsenvaltioiden toimintamallien koordinoinnissa. Lisäksi komitea tarjoaa keskeisen keskustelu- ja neuvontafoorumin uudentyyppisten toimien toteuttamista varten; näitä toimia rahoitetaan sekä yhteisön että jäsenvaltioiden talousarviosta. Näitä yhteisiä toimia hyödynnetään erityisesti komission tulevassa toiminnassa hallinnointia ja täytäntöönpanoa koskevan yhteistyön alalla sekä nykyisten Euroopan kuluttajaneuvontakeskusten verkon ja tuomioistuinten ulkopuolisten elinten verkon lujittamisessa.
Komitealla on siis keskeinen tehtävä ehdotetun toimintakehyksen täytäntöönpanossa. Panin merkille jäsen Bushill-Matthewsin sanat siitä, että hän tarkkailee minua; sehän on tietenkin hänen ja koko parlamentin tehtävä. Olemme vastuuvelvollisia parlamentille ja parlamentti puolestaan valituille jäsenille. Panin merkille, että jäsen Bushill-Matthews totesi lisäksi, että seuraavalla kerralla hän ampuu kovilla. Käsittääkseni tämä tarkoittaa, että hän on tähän asti ampunut paukkupanoksilla!
Lopuksi haluan antaa erityiskiitokseni esittelijä Whiteheadille, joka on osoittautunut mestarilliseksi korkean tason neuvottelijaksi ja päässyt kompromissiin neuvoston kanssa. Panin merkille hänen sanansa lastemme ruokkimisesta sen sijaan, että söisimme heidät. Hyvä jäsen Whitehead, ymmärrätte varmasti, että tämä ehdotus ei ole vaatimaton vaan melko merkittävä. Viittauksessanne maanmieheeni mainitsitte käsitteen "Vaatimaton ehdotus", mikä ei luonnollisesti sovi tähän tilanteeseen.
Pidän tätä asian käsittelytapaa erinomaisena esimerkkinä siitä, kuinka Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio pystyvät tekemään rakentavaa yhteistyötä kuluttajapoliittisissa asioissa. Uskon, että tänään hahmotellut suuntaviivat vahvistetaan huomisessa äänestyksessä.
Toivon, että myös muut parlamentissa käsiteltävänä olevat kuluttaja-asiat saadaan aikanaan käsiteltyä yhtä taidokkaasti ja rakentavassa hengessä.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Anderssonin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0259/2003) komission ja neuvoston yhteisestä raportista riittävistä ja kestävistä eläkkeistä (KOM(2002) 737 2003/2040(INI)).

Andersson (PSE)
Arvoisa puhemies, tarkastelemme nyt komission tiedonantoa riittävistä ja kestävistä eläkkeistä sekä komission analyysia, jossa arvioidaan, ovatko jäsenvaltiot saavuttaneet ensimmäisissä eläkestrategiaraporteissaan yhteisen eläkepolitiikan kolme yleistä päämäärää. Ensimmäinen päämäärä koskee eläkkeiden riittävyyttä eli sitä, ovatko tulevat eläkkeet riittäviä köyhyyden estämiseksi ja kohtuullisen elintason varmistamiseksi. Toinen päämäärä koskee eläkkeiden pitkän aikavälin rahoituksen kestävyyttä niin, että tulevien sukupolvien harteille ei aseteta kohtuuttoman raskasta taloudellista taakkaa. Kolmas päämäärä liittyy eläkkeiden ajantasaisuuteen ja siihen, vastataanko niillä uuteen tilanteeseen, jolle on ominaista epätyypilliset työt ja naisten työvoimaosuuden kasvu.
Mielestämme komission tiedonanto on järkevä ja komissio on tehnyt järkevän analyysin. Olemme parlamentissa pyrkineet pysymään erossa jäsenvaltioissa eläkejärjestelmiin tehtävistä kansallisista muutoksista käydyistä keskusteluista. Olemme pyrkineet pitäytymään yhteisötason tehtävässämme eli yhteisön tulevan yhteisen strategian tavoitteiden asettamisessa. Jäsenvaltioiden on itse tarkasteltava eläkejärjestelmiin liittyviä, puhtaasti käytännöllisiä ehdotuksia.
Painotamme erityisesti muutamaa näkökohtaa. Ensinnäkin sosiaalisten ja rahoituksellisten näkökohtien on oltava tasapainossa. Talouden kehittymiselle on tärkeää, että eläkejärjestelmämme ovat kestäviä. Tämä koskee paitsi yhteistyötä tekeviä euromaita myös muita maita, jotta varmistamme kestävän taloudellisen kehityksen. On kuitenkin vähintäänkin yhtä tärkeää tarkastella ihmisten elintasoon vaikuttavia sosiaalisia näkökohtia. Meidän on varmistettava, että ihmisillä on myös myöhemmin elämässään kohtuullinen elintaso, joka ei poikkea suuresti aktiivisten työvuosien elintasosta, ja että he eivät ajaudu köyhyyteen.
Eläkejärjestelmät ovat edelleen eriarvoisia. Naisten eläkkeet eivät ole samansuuruisia kuin miesten. Joissakin tapauksissa erot johtuvat eläkejärjestelmistä, mutta tärkein syy on naisten asema työmarkkinoilla. Naiset tekevät miehiä useammin huonosti palkattua työtä tai osa-aikatyötä, ja naisten työllisyysaste on alhaisempi. Siksi Lissabonin prosessi on tärkein väline tämän eriarvoisuuden korjaamiseksi.
Myös epätyypillisten työntekijöiden tilanne on huono, etenkin työmarkkinaosapuolten sopimien täydentävien eläkkeiden osalta. Onkin perusteltua käsitellä näitä ongelmia.
Kasvu ja täystyöllisyys ovat ehdottomasti tärkeimpiä edellytyksiä sille, että voimme täyttää sitoumuksemme tulevaisuudessa. Siksi on tärkeää yhdistää nämä tavoitteet Lissabonin prosessiin ja työllisyyttä ja taloutta koskeviin suuntaviivoihin ja omaksua laaja-alainen lähestymistapa. Puhumme hyvin usein sukupolvien välisestä yhteisvastuusta, ja on tärkeää, että sukupolvien välinen yhteisvastuu toteutuu juuri nyt. Väestönkehityksen kannalta on kuitenkin vähintäänkin yhtä tärkeää, että puhumme tulevien sukupolvien kanssa yhteisvastuusta, jotta emme itse - minä kuulun 40-luvulla syntyneiden sukupolveen - sorru liialliseen tuhlaukseen, jolloin tulevien työssä käyvien sukupolvien olisi vastattava kohtuuttomista menoista, kun meistä tulee eläkeläisiä. Meidän on varmistettava, etteivät uudet eläkejärjestelmät johda tällaiseen tilanteeseen. Meidän on osoitettava yhteisvastuuta tulevia sukupolvia kohtaan.
Valiokunnassa eniten keskustelua herätti tosiasiallinen ja lakisääteinen eläkeikä. Emme puutu lakisääteiseen eläkeikään. On paradoksista, että vanhempi väestö on nykyään entistä terveempi - mikä on hyvä asia - ja samalla se tekee entistä vähemmän töitä. Nykyään teemme vähemmän töitä kuin kolmekymmentä vuotta sitten. Tähän on useita syitä. Jos komission tiedonannosta puuttuu jotain, niin ehkäpä juuri kokonaiskuva siitä, miten tosiasiallista eläkeikää aiotaan nostaa. Meidän on tarkasteltava taloudellisia kannustimia mutta myös elinikäisen oppimisen, työn organisoimisen ja työympäristöön liittyvien ongelmien kaltaisia kysymyksiä, jotta myös vanhemmat ihmiset voivat pysyä työmarkkinoilla. Meidän on muutettava työelämää siten, että ihmiset voivat jatkaa aktiivisesti työssään eivätkä syrjäydy työmarkkinoilta.
Näin voimme vastata myös laajentumisen haasteeseen.
Lopuksi haluan kiittää kaikkia niitä, jotka ovat auttaneet meitä pääsemään laajaan, joskaan ei täydelliseen, yhteisymmärrykseen valiokunnassa. Olemme tehneet valiokunnassa hyvää yhteistyötä.

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella ja kiittää jäsen Anderssonia. Riittäviä ja kestäviä eläkkeitä koskeva mietintö koskettaa erästä kaikkein polttavinta hallitusten käsiteltävänä olevaa kysymystä.
Yksittäisissä maissa tehtävät uudistukset ovat tietenkin jäsenvaltioiden vastuulla, mutta haluaisin sanoa, että olemme sokeita, ellemme ota huomioon eurooppalaista ulottuvuutta ja tarvetta tehdä yhteistyötä. Se on tärkeää paitsi jäsenvaltioidemme talouksien läheisen riippuvuussuhteen takia myös siksi, että analyysimme sai meidän vakuuttuneiksi siitä, että eläkejärjestelmien kriisin syyt ovat täsmälleen samat kaikissa valtioissa. Ne ovat väestönkehitys, odotetun eliniän pidentyminen, uudet työskentelymallit ja uudet perhemuodot.
Avoin yhteistyömenetelmä oli ensimmäinen tärkeä Euroopan tasolla tehty yritys saada maat tekemään yhteistyötä keskenään. Sovimme kolmeen tavoitteeseen perustuvasta lähestymistavasta. Ensimmäinen tavoite koski eläkejärjestelmien rahoituksellista kestävyyttä. Toinen tavoite liittyi eläkkeiden riittävyyteen, millä tarkoitetaan eläkeläisten kohtuullista elintasoa, jota jäsen Andersson vaatii mietinnössään. Kolmas tavoite koski eläkejärjestelmien mukauttamista muutoksiin.
Mietinnössä esitetty viittaus eläkejärjestelmien ja työmarkkinoiden väliseen yhteyteen on tärkeä, ja haluan selventää, miten komissio aikoo vastata mietinnössä esitettyihin vaatimuksiin eri aloitteilla.
Tarkastelen ensiksi tosiasiallisen eläkeiän nostamista koskevaa kysymystä. Toisaalta on tärkeää ja välttämätöntä muuttaa ikärajaa eläkkeiden kestävyyteen liittyvien syiden takia, ja toisaalta tätä on mahdoton toteuttaa erillään ilman rinnakkaisia työllisyyspolitiikoita, joilla autetaan iäkkäitä työntekijöitä pysymään työmarkkinoilla, sillä nykyään yli 55-vuotiaiden on hyvin vaikeaa löytää nopeasti työtä, mikä johtuu työmarkkinoilla jo useita vuosia vallinneesta kulttuurista. Tässä tehtävässä sekä eurooppalainen työllisyysstrategia että Euroopan sosiaalirahasto ovat tärkeässä asemassa.
Toinen tärkeä näkökohta liittyy siihen, että komissio jatkaa Eurooppa-neuvoston määräämän koordinointimenetelmän soveltamista. Vuonna 2005 laadimme uuden raportin järjestelmien seurannasta, ja työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan on määrä tarkastella sosiaaliturvajärjestelmien vaikutusta työelämän pidentämiseen.
Näin voimme seurata jatkuvasti Barcelonassa määriteltyjä indikaattoreita, ja olemme sopineet, että nostamme tosiasiallista eläkeikää viidellä vuodella vuoteen 2010 mennessä.
Palaan nyt siihen, mitä jäsen Andersson sanoi sukupuoliulottuvuudesta. Sukupuoliulottuvuudella on tärkeä merkitys eläkejärjestelmissä, etenkin yksityissektorilla. Hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin muistuttaa teitä siitä, että yksityissektorilla miehet ja naiset eivät saa yhtäläistä kohtelua, sillä eläkkeiden laskennassa huomiota kiinnitetään etenkin sukupuoleen.
Haluan kiinnittää huomiota vielä kahteen asiaan ja ensinnäkin laajentumiseen, josta käymme jatkuvaa vuoropuhelua jäsenvaltioiden kanssa, jotta ne voivat varautua myös liikkuvuutta koskevaan kysymykseen. Raportissa esitetään yksityiskohtaisesti, miten voimme torjua Euroopan työmarkkinoihin ja liikkuvuuteen liittyvät esteet, ja olemme laatineet tästä aiheesta kymmenvuotisen toimintasuunnitelman.

Boogerd-Quaak (ELDR)
. (NL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluaisin kiittää lämpimästi jäsen Anderssonia hänen suuresta yhteistyöhalukkuudestaan, josta on osoituksena muun muassa se, että hän on hyväksynyt naisten oikeuksien valiokunnan tarkistukset ja sisällyttänyt ne omaan mietintöönsä.
Komission jäsen totesi, että eläkejärjestelmät ovat kriisissä, ja olen hänen kanssaan samaa mieltä. Eläkekustannukset asettavat paineita vakaussopimukselle, ja viime toimikaudellani kuvailin niitä ajoittain euroa uhkaavaksi pommiksi. Monet maat ovatkin ryhtyneet asiaa koskeviin toimiin, ja monet näistä toimenpiteistä ovat koskettaneet naisia muita väestöryhmiä ankarammin. Naisten työvoimaosuuden lasku, osa-aikatyötä tekevien naisten osuuden kasvu, naisten pienemmät palkat ja hitaampi palkkakehitys (muun muassa äitiysloman takia) ovat syynä siihen, että naiset saavat keskimäärin pienempiä eläkkeitä kuin miehet. Komission raportin mukaan erot vaihtelevat maittain noin 16 prosentista 45 prosenttiin.
Myös yhdenvertaiseen kohteluun on kiinnitettävä huomiota. Haluan viitata tässä yhteydessä Yhdysvaltoihin. Korkeimman oikeuden päätöksen mukaan täydentävien eläkkeiden ja eläkemaksujen erilainen laskenta sukupuoleen perustuvien vakuutusmatemaattisten kerrointen mukaan rikkoo kansalaisoikeuslakia. Toivottavasti myös Euroopassa omaksutaan tällainen näkemys. Mainittakoon vielä, että hiljattain järjestetyssä kuulemisessa kävi ilmi, että naiset eivät suinkaan enää elä miehiä kovin paljon pidempään.
Haluaisin kiinnittää huomiotanne myös siihen valitettavaan seikkaan, että komissio ei koskaan pannut täytäntöön parlamentin ehdotuksia, joilla jäsenvaltiot olisi pakotettu toimiin jäsenvaltiot ratkaistakseen sen ongelman, että avioliiton aikana hankitut eläkeoikeudet voidaan menettää osittain, jos toinen puolisoista päättää ryhtyä hoitamaan perhettä. Haluaisin myös kehottaa jäsenvaltioita varmistamaan, että eläkettä kertyy myös äitiysloman tai lasten tai muiden huollettavien hoitovapaan aikana. Muutamissa maissa sovelletaan jo nyt tällaista käytäntöä, ja mielestäni nämä maat ovat hyvä esimerkki muille jäsenvaltioille, jotka eivät vielä ole sitä tehneet. Jäsenvaltioiden olisi edistettävä eläkeoikeuksien yksilöllistämistä poistamatta kuitenkaan jäljelle jääneiden, leskien tai lasten, johdettuja oikeuksia. Kuten edellä totesin, tämä on itse asiassa hyvin laaja ongelma, jonka vaikutukset kohdistuvat etenkin naisiin. Siksi olen samaa mieltä siitä, että meidän olisi edistettävä työvoiman liikkuvuutta ja tämän vuoksi haluaisin ?
Kiitos arvoisa puhemies, huomaan että kolme minuuttiani ovat kuluneet.
Lopuksi toivon, että komission jäsen kiinnittää erityistä huomiota naisten asemaan.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä esittelijää, jäsen Anderssonia, hänen ponnisteluistaan ja aikaansaannoksestaan, sillä hän on laatinut mietinnön, jota kannatettiin miltei yksimielisesti valiokunnassa toimitetussa äänestyksessä. Toivon, että huomisessa äänestyksessä päädytään samaan lopputulokseen.
Olen tyytyväinen voidessani kiittää myös komission jäsentä Diamantopoulouta hänen tähänastisista toimistaan ja siitä, että hän tekee jatkossakin kaikkensa varmistaakseen, että 15 jäsenvaltiossa toteutettavilla uudistuksilla ei syöstä äärimmäiseen köyhyyteen jo liiaksi köyhtyneitä eläkeläisiä, joiden ainoa tulonlähde monissa näissä maissa on heidän eläkkeensä.
Siksi haluaisin suositella erilaista toimintatapaa, jotta tulevaisuudessa voidaan tarjota turvattuja ja riittävästi rahastoivia eläkkeitä. On ehdottoman tärkeää, että Euroopan valtiot lopettavat eläkejärjestelmien varojen tuhlaamisen. On ehdottoman tärkeää, että vähennämme työvoimakustannuksia, jotka ovat niin valtavia useissa jäsenvaltioissa, että ne haittaavat Euroopan valtioiden kilpailukykyä maailmanmarkkinoilla. Esimerkiksi Italiassa eläkemaksujen osuus palkasta on 34 prosenttia, kun taas Sveitsissä eläkemaksut ovat vain 10 prosenttia, vaikka eläkkeet ovat aivan yhtä suuria kuin Italiassa, ja esimerkiksi Portugalissa eläkemaksujen osuus on vain 7,6 prosenttia. Tämän vuoksi meidän on tutkittava, mihin rahaa tuhlataan, mitkä asiat hoidetaan tehottomasti ja mitä muutoksia meidän on tehtävä.
Lisäksi haluaisin sanoa, että velallisia on kahdenlaisia: jotkin velalliset piiloutuvat, kun niiden pitäisi maksaa erääntyneet velkansa, ja toiset velalliset jättävät väliin kesälomansa ja luopuvat autostaan maksaakseen velkansa. Velallisilla tarkoitan 15:tä jäsenvaltiotamme ja velkojia ovat kansalaiset - eläkeläiset ja vanhukset - jotka saavat toimentulonsa eläkkeestään. Emme saa pistää päätämme pensaaseen, vaan meidän on maksettava velkamme nykypäivän vanhuksille.

Cercas (PSE).
Arvoisa puhemies, vain harva asia koskettaa Euroopan kansalaisia enemmän kuin eläkkeiden riittävyys, vain harva kansalaisten perhe-elämään tai sosiaaliseen elämään liittyvä asia vaatii yhtä paljon jatkuvaa huomiota läpi koko elämän, sillä miljoonille eurooppalaisille eläke on ainoa merkittävä heille kertyvä tulo ja heidän ainoa turvansa vanhuuteen tai talouteen liittyvien riskien varalta.
Jäsen Anderssonin loistavassa mietinnössä huipentuu Euroopan parlamentin lainsäädäntötyö parlamentin ja kansalaisten asialistan yhteensovittamiseksi. Tämä on tärkeä säädös, sillä Euroopan parlamentti, joka seuraa näin komission erinomaisia tiedonantoja ja erinomaisia aloitteita, on nyt ensimmäisen kerran sisällyttänyt eläkekysymyksen yhteisön asialistalle.
Olemme erittäin tyytyväisiä siihen, että tässä lainsäädäntömenettelyssä olemme lopulta päätyneet filosofiaan, jolla parannetaan voimakkaasti tämän ilmiön ymmärtämistä. Aihetta pohditaan nyt myös muiden kuin rahoituksellisten näkökohtien tai tasapainoisen julkistalouden kannalta. Meillä on nyt doktriini, toimintastrategia, jota olemme tämän tärkeän aiheen ohella lujittaneet ja täydentäneet Euroopan kansalaisten tavoitteilla ja tarpeilla.
Siksi olemme mielissämme, että mietinnössä ja komission tiedonannossa on analysoitu jäsenvaltioiden strategioita ja otettu huomioon etenkin rahoitusnäkökohtien kestävyys. Ehkäpä osoitamme juuri näin ottavamme vastuuta poliitikkoina. Poliitikkoja on periaatteessa kahdenlaisia: on vastuuttomia poliitikkoja, jotka ajattelevat vain seuraavia vaaleja, ja on vastuullisia poliitikkoja, jotka ajattelevat seuraavia sukupolvia.
Anderssonin mietinnössä ajatellaan paitsi seuraavia sukupolvia myös asioiden ajantasaistamista takaamalla sosiaaliturva ja eläkkeet, joilla täytetään tavoitteemme ja torjutaan köyhyyttä. Mietinnössä pohditaan myös uudenaikaistamista ja niitä työntekijäryhmiä, etenkin naisia, jotka ovat alttiita tällaisille riskeille uudessa yhteiskuntajärjestelmässä ja työmarkkinoilla.
Mitä komissio sitten kertoo meille jäsenvaltioidemme tilanteesta? Vaikka jäsenvaltioilla olisikin tahtoa, ne ovat toisinaan myös haluttomia ryhtymään toimiin ja hyvin varovaisia. Haluaisin myös lisätä, että uudistus on herättänyt jäsenvaltioissa pelkoa ehkäpä siksi, että väestö pelkää uudistuksia käytettävän verukkeena sosiaalisten oikeuksien kaventamiselle.
Siksi on hyvin tärkeää, että autamme väestöä pääsemään yli näistä peloista esittämällä uudistuksia, joilla ei yksistään leikata etuuksia vaan joilla pyritään täyttämään väestön nykyiset ja tulevat tarpeet entistä turvallisemman, oikeudenmukaisemman ja tasa-arvoisemman järjestelmän avulla.
Sosiaalidemokraattien ryhmä aikoo äänestää huomenna Anderssonin mietinnön ja komission työn puolesta, sillä uskomme, että ehdotetut muutokset eivät itse asiassa ole joutavia tai opportunistisia, vaan niillä täytetään sosiaaliset sitoumuksemme paitsi työntekijöiden nykysukupolvea ja nykykansalaisia kohtaan myös seuraavan sukupolven eurooppalaisia kohtaan.

Jensen (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minäkin haluaisin kiittää jäsen Anderssonia erittäin selkeästä ja hyvin laaditusta mietinnöstä sekä komissiota hyvin mielenkiintoisesta eurooppalaisista eläkejärjestelmiä koskevasta raportista. Jäsenvaltioiden eläkejärjestelyt kuuluvat kansalliseen toimivaltaan, mutta uskon, että mietintö, jonka tavoitteena on taata riittävät ja kestävät eläkkeet sekä joustavat eläkejärjestelmät, voi herättää ja edistää järkevää keskustelua myös kansallisella tasolla. Mietinnössä on mielestäni tehty myös mielenkiintoinen päätelmä, sillä sen mukaan jäsenvaltioiden eläkejärjestelmille on ominaista uudelleenjako ja solidaarisuus, mutta useissa maissa naisten eläkkeet ovat miesten eläkkeitä pienemmät heidän työmarkkina-asemansa takia. Asialle on tehtävä jotain, ja olen tyytyväinen siihen, että mietinnössä on painotettu voimakkaasti tarvetta ryhtyä toimiin asian korjaamiseksi. Siksi olen yhdyn täysin jäsen Anderssonin mietinnön yleisiin päätelmiin. Toisaalta olen eri mieltä muutamista vasemmiston esittämistä tarkistuksista, joiden mukaan eläkesäästöjen sijoittamista osakkeisiin ja obligaatioihin on selvästi pidettävä tuomittavana. On totta, että eläkerahastoissa on ilmennyt ongelmia, ja ne ovat kärsineet suuria tappioita osakemarkkinoiden voimakkaan laskun takia, mutta mielestäni emme voi ratkaista asiaa eläkesäästöjärjestelmiä lakkauttamalla. Päinvastoin mielestäni eläkesäästöjärjestelmiin liittyvien riskien seurantaa on parannettava ja viranomaisten valvontaa on tehostettava. Voimme myös tehdä alalla EU-tason yhteistyötä riskinhallinnan parantamiseksi. Me kaikki vanhenemme, eikä ole liikaa vaadittu, että jokainen kantaa vastuunsa vanhuusiän säästöistä ja auttaa varmistamaan, että tulevilla sukupolvilla ei ole kannettavanaan kohtuutonta taakkaa, sillä kyse on myös sukupolvien välisestä jaosta.

Ainardi (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, jäsen Anderssonin mietinnössä korostetaan tarvetta ottaa huomioon monien eläkeläisten köyhät olot sekä miesten ja naisten eriarvoiset eläke-etuudet. Tämän vuoksi hän suosittelee eläkkeiden riittävän vähimmäistason takaamista ja naisten työllisyysasteen lisäämistä yhdenvertaisten mahdollisuuksien edistämiseksi. Minä ja ryhmäni yhdymme mietinnön näihin kohtiin. Jäsen Andersson toteaa myös haluavansa varmistaa, että sosiaaliset ja rahoitukselliset näkökohdat saatetaan tasapainoon. Tämä pyrkimys on kuitenkin valitettavasti ristiriitainen, minkä vuoksi esittelijä joutuu kyseenalaistamaan sosiaaliset perusperiaatteet rahoituksellisten näkökohtien nimissä.
Valiokunnassa toimitettu äänestys ei suinkaan ollut yksimielinen. Emme äänestäneet mietinnön puolesta valiokunnassa, koska siinä kannatetaan komission ehdotusta nostaa eläkeikää. Näin sillä puolustetaan useissa Eurooppa-neuvostoissa korostettua liberaalia lähestymistapaa, jolla tavoitellaan suurempaa joustavuutta ja työajan pidentämistä. Vastustamme tällaista uudistusta, jolla pidennetään työaikaa eikä tehdä mitään työllisyyskysymyksen ratkaisemiseksi. Mietinnössä väitetään jäsenvaltioiden toteuttaneen oikeansuuntaisia toimia, toisin sanoen työajan pidentämiseen tähtääviä toimia. Haluammeko, että eläkkeistä käytävä yhteisötason keskustelu päätetään ilman kansalaisten osallistumista, vaikka valtaosa Ranskan, Itävallan ja Saksan työntekijöistä on osoittanut torjuvansa työajan pidentämisen ja rahastoivan eläketurvan?
Ryhmäni tuella olemme esittäneet tarkistuksia, joilla pyritään edistämään näitä tavoitteita. Tarkistuksissa vastustamme tietenkin lakisääteisen eläkeiän nostamista ja vakuutusmaksukauden pidentämistä. Vastustamme myös rahastoivaa eläketurvaa, jolla ei taata toimeentuloa ja heikennetään jakojärjestelmille luontaista yhteisvastuullisuuden periaatetta. Ehdotamme, että eläkemaksut lasketaan työn vaativuuden ja huollettavien lasten määrän perusteella. Ehdotamme myös, että tutkimme uusia keinoja lakisääteisten eläkejärjestelmien rahoittamiseksi.
Odotetun eliniän pidentymistä käytetään yhtenä perusteena rahastoivia eläkejärjestelmiä koskevan kysymyksen tarkastelulle. Sillä ei kuitenkaan onnistuta peittämään tätä vaihtoehtoa kannattavien monikansallisten yritysten taloudellisia vaikuttimia. Pitkällä aikavälillä rahoituskysymys voidaan ratkaista turvautumalla muihin, kestävämpiin ja solidaarisempiin keinoihin. Ehdotammekin esimerkiksi sosiaaliturvamaksujen ulottamista kattamaan kaikki tulot siten, että maksuja mukautetaan sen mukaan, luovatko yritykset uusia työpaikkoja vai eivät. Minusta tällaiset ehdotukset eivät olisi täysin vastuuttomia.
Lopuksi haluaisin sanoa, että Euroopan jäsenmaiden valtionpäämiesten ja hallitusten päämiesten asiaa koskeviin päätöksiin kohdistuneen kasvaneen arvostelun vuoksi nyt on tärkeää kuunnella kansalaisten vaatimuksia eikä asettua heitä vastaan, ellemme halua, että Euroopan kansalaisten tyytymättömyys unioniin kasvaa.

Bouwman (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä jäsen Andersson, haluaisin ensimmäiseksi kiittää sekä esittelijää että komissiota heidän työstään. Olen tyytyväinen siihen, että alamme vähitellen soveltaa avointa koordinointimenetelmää eläkkeisiin. Kyse ei oikeastaan ole vielä keskustelusta vaan keskustelun käynnistämisestä. En tiedä, mitä meidän pitäisi tehdä pitkällä aikavälillä eläkkeiden saatavuuden, rahoituksen ja uudenaikaistamisen osalta. Mietinnössä ehdotetaan muun muassa useita suuntaviivoja. Mielestäni komission ehdotuksen etuna on se, että siinä annetaan hyvä kuva nykytilanteesta ja hahmotellaan alustavia toimia. Kuten edellä jo totesin, kyse on kuitenkin pitkän aikavälin toimenpiteistä. Jäsen Cercas viittasi oikeutetusti seuraavaan sukupolveen, mutta nimenomaan se on ongelmamme. Lyhyellä aikavälillä meidän on puututtava työmarkkinoihin, jotka supistuvat eri puolilla Eurooppaa, eikä työelämän pidentäminen ole tehokas ratkaisu lyhyellä aikavälillä.
Jäsen Ainardi huomautti, että useat jäsenvaltiot, myös Ranska ja Itävalta, kärsivät lukuisista ongelmista. Alankomaissa 20 000 ihmistä osoitti kadulla mieltään pääosin liberaalien ja kristillisdemokraattien muodostamaa hallitusta vastaan, joka on suunnitellut ottavansa käyttöön erityyppisiä toimia rohkaistakseen iäkkäitä ihmisiä osallistumaan työmarkkinoille pitkällä aikavälillä. Tällaisia toimia ovat esimerkiksi, varhennettujen eläkkeiden, varhaiseläkejärjestelmän (VUT), pitkäaikaisen työttömyysetuuden (WW), yleisten työttömyystukien ja muiden vastaavien järjestelmien leikkaaminen. Se ei ole muuten antanut minkäänlaisia mahdollisuuksia välttyä näiltä toimenpiteiltä. Tämän vuoksi ihmiset osoittavat nyt Alankomaissa mieltään hallitusta vastaan, joka aikoo ryhtyä tällaisiin toimiin. Kuten edellä totesin, 20 000 mielenosoittajaa on osoittanut mieltään kaduilla.
Lyhyen aikavälin politiikka on jätetty huomiotta, ja Jan Anderssonin mietintö on itse asiassa vain pintapuolinen kuvaus tämäntyyppisistä ongelmista. Nämä ovat yksinkertaisesti tosiasiat. Mietintö ei ole täysin epäonnistunut. Se on ensimmäinen askel. Jatkossa se kaipaa kuitenkin täydennystä, mikä tuo mukanaan erilaisia ongelmia. Olen samaa mieltä tosiasiallisen eläkeiän nostamisesta, mutta tällä hetkellä meidän olisi yksinkertaisesti katsottava, miten asiat sujuvat, ja siksi on suunniteltava vaihtoehtoja, jotta varmistetaan, että lyhyen ja pitkän aikavälin politiikkoja tasapainotetaan tehokkaammin.

Crowley (UEN).
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kiittää komission jäsentä ja etenkin esittelijää hänen työstään.
Olemme taipuvaisia unohtamaan sen, millaista elämä oli 1800-luvun loppupuolella, jolloin iäkkäillä, sairailla tai työttömillä ei ollut minkäänlaista turvaa, kunnes 1870-luvun lopussa otettiin käyttöön surkean pieni summa, jolla oli määrä antaa vanhuksille jonkinlainen eläketurva. Onneksi yhteiskuntamme on kehittynyt suhtautumisessaan iäkkäiden, eläkkeestä riippuvaisten ja yhteiskuntamme kaikkein haavoittuvimpien väestöryhmien tulevaisuuden turvaamiseen.
Olemme kaikki tunnustaneet, ettemme ole ottaneet asianmukaisesti huomioon väestönkehitykseen liittyviä tulevia tarpeita, työvoiman supistumista joissakin maissa ja veromenoihin liittyviä rajoitteita. Saamme nyt selviytyä suuren väestömäärän aiheuttamasta äkillisestä ongelmasta. Antropologi tai minkä tahansa muun tieteen edustaja sanoisi kuitenkin, että jo 15 vuotta sitten tähdennettiin, että kysymykseen on löydettävä ratkaisu vuoteen 2015 mennessä. Olemme ryhtymässä sitä koskeviin toimiin vasta nyt.
Haluaisin korostaa erityisesti, että jäsen Andersson on esittänyt mietinnössään tasapainoisen ehdotuksen. Hän on pohtinut useita ratkaisuja ongelmaamme. Hänen ansiokseen luettakoon myös se - vaikka en aina ole samaa mieltä kaikesta, mitä hän sanoo - että hän on esittänyt sekä lyhyen aikavälin, keskipitkän aikavälin että pitkän aikavälin ensisijaiset tavoitteet, jotka on saavutettava.
Meillä on Irlannissa käytössä järjestelmä, jossa varaamme vuosittain yhden prosentin BKT:sta tuleviin eläkemenoihin. Näin turvataan eläkkeestä riippuvaisten ihmisten toimeentulo tulevaisuudessa.
Eräs asia, joka meidän on varmistettava on se, että eläkkeet ovat oikeansuuruisia niin, että mahdollistetaan asianmukainen ja järkevä elintaso, jolla taataan ihmisten riippumattomuus ja valinnanvapaus.

Pronk (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kiittää esittelijää sydämellisesti hänen työstään, joka on osaksi hänen omaa aikaansaannostaan ja osaksi muiden aikaansaannosta. Haluan siksi kiittää sydämellisesti myös jäsen Fatuzzoa hänen panoksestaan. Mielestäni tämä on eräänlainen yhdistelmä italialaista ja ruotsalaista kulttuuria parhaimmillaan. Voitaisiin sanoa, että Milano kohtaa Malmön. Itse olen sitä mieltä, että tähän työhön ei pitäisi tehdä suuria muutoksia. On erityisen valitettavaa, että Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä / Pohjoismaiden vihreä vasemmisto on esittänyt nämä tarkistukset. Minun on sanottava, että kuuntelin hyvin kiinnostuneena jäsen Ainardia, joka toi mieleeni Louis XVIII:n, joka palasi valtaistuimelle vallankumouksen jälkeen ja joka kansan mielestä ei ollut oppinut mitään vaan unohtanut kaiken. Mielestäni on sitäkin valitettavampaa, että jäsen Bouwman näyttää olevan halukas yhtymään hänen näkemykseen.
Meillä on todellisia ongelmia Euroopan eläkealalla. Voisimme tietenkin säilyttää eläkejärjestelmän nykyisellään, mutta paras tapa tuhota se lopullisesti on toimia GUE/NGL-ryhmän ehdottamien tarkistusten mukaisesti eli toimia ikään kuin mikään ei olisi pielessä, vaikka järjestelmä onkin riittämätön. Kun nykyisestä järjestelmästä sovittiin, odotettu elinikä oli 63 vuotta eli on kaksi vuotta vähemmän kuin 65. Onneksi keskimääräinen elinikä on nykyään hieman pidempi. Tämän vuoksi emme voi hyväksyä sitä, että jatkamme samaa käytäntöä loputtomiin. Jäsen Andersson ehdottaa tiettyä lähestymistapaa, jota me myös kannatamme. Yksittäisten maiden eläkejärjestelmät ovat hieman erilaisia, eikä niitä voida verrata keskenään, mutta pahinta, mitä voimme tehdä, on käyttäytyä samaan tapaan kuin aikoinaan muutamat Titanicin matkustajat, jotka laivan upotessa kuvittelivat, ettei mikään ole vialla. Tämä on vaarallista. Toivon, että valtaosa parlamentista - ja luotan parlamenttiin vakaasti - haluaa sanoutua irti tällaisesta lähestymistavasta ja sitoutua auttamaan avun tarpeessa olevia. Loppujen lopuksi vähävaraisille ei jää mitään, jos kaikki rahat tuhlataan.

Hughes (PSE).
Arvoisa puhemies, yhdyn jäsen Anderssonille esitettyihin onnitteluihin erinomaisen työn johdosta. Haluaisin kiittää myös komissiota ja neuvostoa niiden yhteisestä raportista. Siinä esitetään todellakin erinomainen yleiskuva tästä hyvin tärkeästä aiheesta. Arvoisa puhemies, toivon, että voisitte pyytää pääosasto I:tä järjestämään tällaisista tärkeistä sosiaalisista aiheista, kuten eläkkeistä, käytävät keskustelut päiväsaikaan. Meidän on määrä lähentää kansalaisia unioniin. Eläkkeet koskettavat useita miljoonia kansalaisia. On sääli, että aiheesta on keskusteltava jälleen kerran yöistunnossa.
Anderssonin mietinnössä korostetaan, miten tärkeää on, että sekä työllisyysstrategia että Lissabonin strategia alkavat tuottaa tulosta, sillä miehet ja naiset ovat edelleenkin eriarvoisia työmarkkinoille pääsyn ja osallistumisen näkökulmasta, mikä näkyy hyvin eriarvoisina eläke-etuuksina. Vaikka saavuttaisimmekin Lissabonissa asetetun tavoitteen, jonka mukaan naisten työllisyysastetta on nostettava 60 prosenttiin, tavoitteella tunnustettiin jo sinällään, että naisten työllisyysaste on jatkossakin miesten työllisyysastetta alhaisempi. Siksi meidän on toteutettava mietinnössä ehdotettujen toimien mukaisia täydentäviä toimenpiteitä, kuten edistettävä eläkeoikeuksien yksilöllistämistä ja kehotettava jäsenvaltioita takaamaan eläkejärjestelmissään eläkkeen kertymisen jatkuminen vanhempainlomalla tai lasten tai muiden huollettavien hoitamisen vuoksi otetun vapaan aikana.
Toinen ongelma, jota jäsen Andersson korosti ja jonka ratkaisemiseksi meidän on lisättävä toimiamme, liittyy tarpeeseen nostaa tosiasiallista eläkeikää, ei lakisääteistä eläkeikää. Tämä on aiheuttanut sekaannusta joillakin tahoilla. Varhaiseläkejärjestelmät on otettu käyttöön laajasti unionissa. Asenteiden ja käytäntöjen muuttamiseksi on ryhdyttävä kestäviin pitkän aikavälin toimiin. Merkkejä tällaisten toimien käynnistämisestä ei kuitenkaan juuri ole nähtävissä. Komission vuoden 2002 yhteisessä työllisyysraportissa todetaan, että vain neljä jäsenvaltiota on ottanut käyttöön kokonaisvaltaisia kansallisia strategioita aktiivisen ikääntymisen edistämiseksi. Samassa raportissa esitetään, että useimpien jäsenvaltioiden toimet koulutuksen tarjoamiseksi iäkkäille ihmisille ovat edelleen valitettavan riittämättömiä. Seuraavan kerran, kun komissio vertaa jäsenvaltioiden saavutuksia asetettuihin suuntaviivoihin, sen on esitettävä voimakkaita suosituksia niille jäsenvaltioille, jotka eivät edelleenkään noudata näitä suuntaviivoja ja muita tärkeitä toimia.
Lopuksi haluaisin kiinnittää huomiota mietinnön siihen kohtaan, joka liittyy epätyypillisiin työntekijöihin. Heidän - jo monet heistä ovat naisia - turvattomuutensa työmarkkinoilla näkyy myöhemmin turvattomuutena vanhuusiässä, edessä olevina vuosikymmeninä, ellei tämän turvattomuuden vähentämiseksi tehdä jotakin. On täysin häpeällistä, että useiden jäsenvaltioiden - myös kotimaani - hallitukset ovat päättäneet vastustaa ehdotettua direktiiviä vuokratyöntekijöistä. Mitä pidempään sen antamista viivytellään, sitä voimakkaammin heikennetään osa-aikatyöstä ja määräaikaisesta työstä annettuja direktiivejä, sillä vuokratyöstä on tulossa suosittu vaihtoehto niille työnantajille, joille sana "joustavuus" tarkoittaa maksimihyödyn saamista työntekijöistä mahdollisimman alhaisilla palkkioilla. Vuokratyöntekijöistä tulisi kaksitasoisten työvoimamarkkinoiden yhä kasvava pohjataso. Lopulta koko eurooppalainen yhteiskunta saisi tuntea sen seuraukset.
Toivon edelleen, että hallitukset, joita asia koskee - myös kotimaani hallitus - tulevat järkiinsä ja auttavat meitä ottamaan käyttöön järkevän säädöksen, jotta lujitetaan sitä käsitystä, että joustavuudesta voivat hyötyä sekä työnantajat että työntekijät.

Figueiredo (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, eläkejärjestelmät, joita hallinnoidaan yhteisillä ja yleisillä julkisilla ohjelmilla, ovat tunnustetusti tärkein väline sosiaalisen osallisuuden varmistamiseksi. Ilman eläkkeitä, etuuksia ja muita sosiaalitukia, Euroopan unionin asukkaista köyhyysrajan alapuolella olisi yli 40 prosenttia. Tämä on otettava huomioon valtioiden sosiaaliturvajärjestelmien uudistamisessa. Useimmat tällaisia uudistuksia tehneet jäsenvaltiot eivät kuitenkaan ole näin tehneet. Tiedämme hyvin, miten itsepäisesti työntekijät ovat vastustaneet toimenpiteitä, joilla uhataan kyseisiä perusoikeuksia. Ranskassa, Portugalissa, Saksassa ja Kreikassa ilmenneistä tapauksista mainittiin jo edellä.
Mietinnössä ei kuitenkaan tehdä tarpeeksi tällaisten, oikeuksien ja sosiaaliturvan heikkenemiseen johtavien tilanteiden välttämiseksi. Siksi olemme esittäneet joukon tarkistuksia, joista haluaisin korostaa seuraavia:
viittaamme eläkerahastojen kasvaviin vaikeuksiin maailmanlaajuisten osakemarkkinoiden laskun seurauksena, mikä on selvä osoitus siitä, että rahoitusmarkkinoiden kasvavilla riskeillä on kielteinen vaikutus rahastoitujen eläkkeiden riittävyyteen ja kestävyyteen.
arvostelemme tiettyjen jäsenvaltioiden hiljattain toteuttamia, sosiaalisten tavoitteiden vastaisia uudistuksia, joilla on pienennetty huomattavasti valtioneläkkeitä ja pyritty nostamaan eläkeikää.
korostamme tarvetta ottaa käyttöön eurooppalaisia ja kansallisia strategioita eläkejärjestelmien uudistamiseksi, jotta edistetään työllisyyttä ja sosiaalisia oikeuksia, joilla lujitetaan ja vahvistetaan valtion eläkejärjestelmiä laajentamalla niiden rahoituspohjaa ja varmistamalla, että työnantajat noudattavat taloudellisia velvoitteitaan, sekä parantamalla jakojärjestelmiä.
lopuksi torjumme kaikki yritykset, joilla pyritään heikentämään jakojärjestelmiin tai yhteisvastuuseen perustuvia valtion eläkejärjestelmiä tai korvaamaan ne, sekä huomautamme, että eläkejärjestelmien turvaamiseksi pitkällä aikavälillä on ensisijaisen tärkeää laajentaa eläkkeiden kelpoisuusehtojen soveltamisalaa ja tutkia uusia keinoja lakisääteisten eläkejärjestelmien rahoittamiseksi, etenkin ulottamalla sosiaalimaksut kattamaan kaikki taloudelliset tulot ja mukauttamalla yritysten maksuja niiden luomien uusien työpaikkojen mukaan.

Bushill-Matthews (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella komissiota ja neuvostoa korkealaatuisesta yhteisestä raportista ja etenkin esittelijää tätä aihetta koskevasta vaikuttavasta mietinnöstä.
Luotan siihen, että jäsenvaltiot kiinnittävät erityistä huomiota riittäviä ja kestäviä eläkkeitä koskevan ongelman luonteeseen. Se on ajankohtainen ongelma, joka kasvaa jatkuvasti ja vaatii välittömiä toimia. Olen erityisen tyytyväinen siihen, että esittelijä on tehnyt parhaansa sisällyttääkseen mietintöön eri ryhmien kollegojen tarkistukset, sillä tämä aihe koskettaa voimakkaasti myös heitä. Olen todellakin kiitollinen siitä, että hän on hyväksynyt viisi omaa tarkistustani, jotka liittyvät tavoitteen määrittelemiseen, riittävien ja oikeudenmukaisten tulojen tarjoamiseen vanhuksille ja vanhuusiän köyhyyden estämiseen, ongelman vakavuuden määrittelemiseen, eläke-etuuksien siirrettävyyden tärkeyteen ja etenkin siihen häpeälliseen seikkaan, että unionin toimielimet edelleen syrjivät vanhempia työntekijöitä työntekijöiden haussa - ja olen ottanut tämän asian esille useissa yhteyksissä komission jäsen Kinnockin kanssa. Valitettavasti olen kuitenkin saanut vastaukseksi vain uhoamista.
Koska esittelijä on hyväksynyt niin useita tarkistuksia, olisi luultavasti tökeröä pahoitella sitä, ettei hän ole hyväksynyt tarkistustani, jossa tunnustetaan, että julkisen sektorin työntekijöiden, kuten Euroopan parlamentin jäsenten, turvalliset, inflaatioon mukautetut eläkkeet ovat hyvin epäoikeudenmukaisia sellaisiin yritysten eläkejärjestelmiin verrattuna, jotka ovat riippuvaisia osakemarkkinoiden tosiasiallisesta käyttäytymisestä. Mielestäni meidän on osoitettava, että tunnustamme tämän asian. Sehän on loppujen lopuksi todellisuutta.
Anderssonin mietinnössä yksilöidäänkin useita ongelmia. Siinä pyritään myös painottamaan välttämättömiä toimia. Seuraavien 50 vuoden aikana yli 65-vuotiaiden osuus väestöstä kaksinkertaistuu 25 prosentista ehkäpä 50 prosenttiin. Maaseutualueilla, kuten oman vaalipiirini West Midlandsin laajoilla alueilla, heidän osuutensa voi olla jopa korkeampi.
Adnerssonin mietintö ansaitsee koko parlamentin kannatuksen, ja ainakin minä kannatan sitä.

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, yksi keskeinen asia, jonka jäsen Andersson esitti tämäniltaisessa esityksessään, on tarve tasapainottaa sosiaalisia ja rahoituksellisia näkökohtia. Molemmat ovat ilmeisen tärkeitä. Mielestäni avainasemassa tässä yhteydessä ovat naiset, ainakin vanhuusiän köyhyyden osalta. Kaikki tilastot osoittavat, että muun muassa jaksoittaisten töiden, työuran taukojen tai perheen hoitamisen vuoksi naiset päätyvät usein miehiä heikompaan tilanteeseen. Koska naiset vielä elävät miehiä pitempään, tietyn iän jälkeen naisia on miehiä enemmän.
Meidän on tarkasteltava eläkkeiden rahoittamista koskevaa kysymystä. Kuten jäsen Crowley mainitsi, olemme ottaneet Irlannissa käyttöön varaeläkerahaston, johon siirretään vuosittain 1 prosenttia BKT:sta, ja rahaston arvo on nykyään muutamia miljardeja. Se on itse asiassa niin merkittävä summa rahaa, että ihmiset ovat alkaneet väitellä siitä, miten ja mihin se olisi sijoitettava. Näin pyritään joka tapauksessa turvaamaan varojen saatavuus tulevaisuudessa.
Olemme onnekkaita sikäli, että väestönkehityksessämme on noin 20-25 vuoden viive, joten muuta Eurooppa parhaillaan koskettava ikärakenteen vinoutuma ei koske Irlantia vielä vähään aikaan. Odotamme sen kuitenkin näkyvän vielä Irlannissakin. 
Tätä kysymystä on yritetty ratkaista myös ottamalla käyttöön henkilökohtaiset eläkesäästötilit, jolloin työntekijät voivat työnantajansa avustamana avata tilin ja tallettaa sille rahaa, jota käytetään tietyssä vaiheessa eläkkeen rahoittamiseen. Vaikeuksia tuottaa kuitenkin se, että tällaisten tuotteiden myynnistä vastaavat rahoituslaitokset vastustavat niitä usein, koska ne eivät voi tehdä tarpeeksi voittoa niiden kohderyhmällä, joka on lähinnä työväestön alempi tuloryhmä. Tätä kysymystä onkin syytä tarkastella.
Haluan yksinkertaisesti sanoa, ettemme saa olla liian pessimistisiä tulevaisuutta koskevissa tämänhetkisissä poliittisissa päätöksissämme. Ei riitä, että pyörittelemme sormiamme, ja kuten jäsen Hughes totesi, ei riitä, että jäsenvaltiot ensin vastustavat vuokratyöntekijöitä koskevaa direktiiviä - jossa tietyille työntekijäryhmille annetaan jonkinlainen eläketurva - ja sen jälkeen teeskentelevät, että ne aikovat vakavissaan tehdä jotakin eläkkeille, kun ne itse asiassa heikentävät useiden tuhansien ihmisten mahdollisuuksia riittäviin etuuksiin tai jopa valtion eläkkeeseen.
Lopetan toteamalla, että tätä alaa on todellakin tarpeen pohtia yhdessä.

Schmid, Herman (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, minä ja Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä / Pohjoismaiden vihreä vasemmisto katsomme, että eläkejärjestelmien on perustuttava sukupolvien väliseen yhteisvastuuseen. Kannatan sen vuoksi jakojärjestelmää, joka on muita järjestelmiä paljon vakaampi. Säästöjärjestelmät, jotka ovat jollain tapaa riippuvaisia pääomamarkkinoista, ovat paljon epävakaampia.
Kotimaassani Ruotsissa, jota eräät tahot ovat pitäneet mallimaana, olemme siirtyneet kohti eläkejärjestelyjen rahastointia ja suurempaa riippuvuutta pääomamarkkinoista. Koska euron vastustajat voittivat Ruotsin kansanäänestyksessä, meillä on hieman suurempi vapaus päättää sekä talous- että eläkepolitiikastamme. Uskon, että ruotsalaiset euron vastustajat halusivat nimenomaan tätä: suurempaa toimintavapautta ja solidaarista kehitystä Ruotsissa.

Pérez Álvarez (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluan onnitella esittelijää. Alkuun haluaisin todeta, että eläkejärjestelmästä, joka on yhtäältä teknis-oikeudellinen ja toisaalta taloudellis-vakuutusmatemaattinen kysymys, on tullut suuri mielenkiinnon kohde tiedotusvälineissä, ja se on saanut yleisesti keskeisen aseman politiikassa ja etenkin sosiaalipolitiikassa.
1950-luvulla 60:tä ikävuotta pidettiin vanhuuden kynnyksenä, 65 vuoden iässä jäätiin eläkkeelle aktiivisesta työelämästä, ja ihmistä pidettiin täysin vastuuttomana, ellei hän ollut laatinut testamenttiaan täytettyään 70 vuotta. Tämän perusteella nyky-yhteiskuntamme väestöön, joka kaksinkertaistui 2000-luvun vaihteessa, kuuluu hyvin monia erittäin iäkkäitä henkilöitä, jotka luokiteltiin vielä hiljattain "vanhoiksi ihmisiksi", ja näillä vanhemmilla ihmisillä on vahva yhteiskunnallinen asema, he ovat terveitä, heillä on aktiivinen elämä ja he voivat perustellusti odottaa elävänsä pitkään.
Tältä osin eläkealaan on tarpeen omaksua pitkän aikavälin näkökulma, ja vaikka eläkkeet ja eläkejärjestelmät kuuluvatkin viime kädessä jäsenvaltioiden vastuulle toissijaisuusperiaatteen mukaisesti, Euroopan unionin panos on välttämätön, jotta sekä vaihdetaan hyviä käytänteitä ja lisätään yhteisymmärrystä että säännellään tiettyjä näkökohtia, jotka ovat välttämättömiä kaikentyyppisten eläke-etuuksien siirrettävyyden ja eläkejärjestelmien toimivuuden varmistamiseksi.
Eläkejärjestelmien - ensimmäisen pilarin mukaisten julkisten ansiosidonnaisten järjestelmien, toisen pilarin mukaisten yksityisten ammatillisten lisäeläkejärjestelmien ja kolmannen pilarin mukaisen yksilöllisen eläketurvan - ansiosta Euroopan kansalaisten on voitava säilyttää elintasonsa siirryttyään eläkkeelle.
Siksi meidän olisi lakkautettava järjestelmät, joilla torjutaan tai estetään kansalaisten vapaa liikkuvuus, ja poistettava pelot, jotka liittyvät ikääntymiseen tai fyysiseen tai henkiseen rappeutumiseen. Kolmannen pilarin suuren merkityksen vuoksi meidän on lievennettävä näitä pelkoja ja suljettava yritysten edut järjestelmän ulkopuolelle. Eläkejärjestelmien toimivuus on taattava, ja niiden on ilmennettävä yhteiskunnallisia muutoksia ja tuotannon organisointitapoja: naisten osallistumisen kasvua, entistä vanhempaa aktiivista väestöä ja epätyypillisiä työsuhteita.

Cauquil (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, tässä mietinnössä esitetyillä ehdotuksilla yksinkertaisesti levitetään Euroopan unionin kaikkien jäsenvaltioiden harjoittamaa taantumuksellista eläkepolitiikkaa. Ehdottamalla todellisen eläkeiän nostamista, työelämän pidentämistä ja jopa jakojärjestelmien korvaamista rahastoidulla eläketurvalla esittelijä paitsi osoittaa, että tämä tapahtuu työntekijän kustannukselle myös yhdenmukaistaa työntekijän asemaan heikentäviä toimia. Esittelijä on riittävän kyyninen todetakseen, että eläkeläisten määrän kasvu ja heidän elinikänsä pidentyminen aiheuttaa huomattavia paineita jakojärjestelmiin.
Olisiko meidän siksi toivottava, että elinikä lyhenee ja että eläkeläisten määrä laskee, jotta voisimme säästää rahaa? Jos tuotannon voitot jaettaisiin eri tavalla, jos työnantajille ja yhteiskunnan rikkaimmille annettaisiin hieman vähemmän, jotta työntekijät, jotka ovat tehneet koko elinikänsä työtä heidän rikastuttamiseksi, voisivat vanheta arvokkaasti, riittävän eläketurvan antaminen yhä kasvavalle määrälle eläkeläisiä ei olisi mikään ongelma. Teidän talouspolitiikkanne ei kuitenkaan täytä valtaenemmistön tarpeita parhaalla mahdollisella tavalla vaan tekee vähemmistöstä entistä rikkaamman.

Kauppi (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan puheenvuorossani kiinnittää huomiota Jan Anderssonin erinomaiseen mietintöön riittävistä ja kestävistä eläkkeistä. On hyvä, että parlamentti ottaa aktiivisesti osaa eläkekeskusteluun, sillä eläkkeet ja niiden maksaminen ovat yksi tulevien vuosikymmenien suurimmista yhteiskunnallisista ja kansantaloudellisista haasteista.
Vanhuus ei enää nykyisin välttämättä tarkoita köyhyyttä, sillä lakisääteiset julkiset eläkejärjestelmät ja niitä täydentävät yksityiset työeläkejärjestelmät sekä yksityiset vakuutukset takaavat monille eurooppalaisille mahdollisuuden säilyttää elintasonsa eläkkeelle siirtymisen jälkeenkin. Sukupolvien välistä kuilua on kuitenkin kavennettava eläkejärjestelmien reippaalla uudistuksella, jottei kasvavien eläkkeiden taakka kaadu nuorempien sukupolvien kannettavaksi.
Neljä tekijää vaarantavat ilman asiaa koskevia uudistuksia valtiollisten eläkejärjestelmien toiminnan. Nämä tekijät ovat jatkuvasti kasvava eliniän odotus yhdistettynä alhaisiin syntyvyyslukemiin, huomattavaan pitkäaikaistyöttömyyteen sekä myöhäiseen astumiseen työelämään. Suuret ikäluokat alkavat siirtyä eläkkeelle tällä vuosikymmenellä, ja vuoteen 2050 mennessä eläkkeensaajien määrä suhteessa työikäisiin kaksinkertaistuu. Julkisin varoin rahoitettavien eläkejärjestelmien osuuden arvioidaan joissakin jäsenmaissa nousevan viidennekseen bruttokansantuotteesta.
Mielestäni Euroopan eläkejärjestelmät ovat pääosin saavuttaneet sosiaaliset tavoitteensa. Eläketurvan vahvistamiseksi on kuitenkin ensisijaisesti korotettava eläkeikää, lisättävä täydentäviä rahoitusmuotoja sekä lisättävä pitkän aikavälin yksityistä säästämistä. Yhteisön tasolla tarvitsemme koordinointia työeläkkeiden verotuksessa helpottaaksemme ihmisten siirtymistä maasta toiseen sekä kattavan sisämarkkinalainsäädännön työeläkkeitä tarjoaville laitoksille. Euroopan unionin tasolla voimme osallistua eläkepommin purkamiseen edesauttamalla rajatylittävien henkilökohtaisten eläke- ja säästöjärjestelmien kehittämistä. Toivon, että parlamentti toimii tämän Anderssonin erinomaisen mietinnön pohjalta näissä asioissa aktiivisesti tulevaisuudessakin.

Patakis (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin katsoo, että myös eläkemenoja on leikattava vakaussopimuksessa vahvistetun talousarviota koskevan kurinalaisuuden nojalla, ja se suhtautuu välinpitämättömästi eläkeläisten tarpeisiin. Vetoamalla väestön vanhenemiseen se kannattaa eläkeiän nostamista, työelämän pidentämistä, eläkkeiden pienentämistä, eläkkeiden kytkemistä irti palkoista ja työntekijämaksujen korottamista. Samalla Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot ovat hiljattain tehdyillä eläkeuudistuksilla pyrkineet lisäämään suuryritysten kannattavuutta. Ne ovat vähentäneet työnantajaetuja ja tarjoavat yrityksille eläkerahastojen varoja ja vararahastoja, millä edistetään ammatillisten eläkerahastojen yleistymistä ja pakotetaan työntekijät turvautumaan yksityisiin vakuutusjärjestelmiin ja samalla altistetaan heidän eläkkeensä rahoitusmarkkinoiden luontaisille riskeille.
Me kannatamme erilaista politiikkaa, jossa eläkkeillä vastataan nyky-yhteiskunnan tarpeisiin. Me ja työntekijät vaadimme, että eläkeikää alennetaan ja työelämää lyhennetään, että eläkerahastot rahoitetaan kansallisesta talousarviosta ja että työnantajamaksuja korotetaan samalla kun työntekijämaksuja alennetaan. Vain työntekijät voivat toteuttaa tällaisen sosiaaliturvajärjestelmän torjumalla suuryritysten ja Euroopan unionin valinnat.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Jonckheerin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0302/2003) luonnoksesta neuvoston direktiiviksi energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta (8084/2003 - C5-0192/2003 - 1997/0111(CNS)).

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, yli kuuden vuoden neuvottelujen jälkeen neuvosto on vihdoin päässyt kompromissiin energiaverotuksesta. Kompromissitekstissä on muutettu merkittävästi komission vuoden 1997 ehdotusta, joten komissio on pyytänyt neuvostoa kuulemaan parlamenttia siitä uudelleen. 
Olen vakuuttunut siitä, että parlamentti ja komissio ovat samaa mieltä siitä, että olisimme kaikki halunneet päästä kunnianhimoisempaan kompromissiin erityisesti veroasteiden lähentämisen osalta. Tämä johtuu suurelta osin neuvoston päätöksentekomenettelystä ja yksimielisyyttä koskevasta vaatimuksesta. Yhteispäätösmenettelyllä ja määräenemmistöäänestyksellä olisi epäilemättä päästy sisämarkkinoiden kannalta parempaan tulokseen. 
Olen kuitenkin tyytyväinen siihen, että tekstin tarkastelusta vastaavat parlamentin valiokunnat, eli talous- ja raha-asioiden valiokunta ja teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta, ovat antaneet tukensa kompromissille. Uusi direktiivi on askel oikeaan suuntaan sekä sisämarkkinoiden että kestävän kehityksen kannalta. 
Tässä mielessä mikään ei ole muuttunut verrattuna esittelijän vuosien 1998 ja 1999 istuntokaudella esittämiin alkuperäistä ehdotusta koskeviin näkemyksiin. Arvoisa puhemies, muistanette, että tuolloin ehdotuksen todettiin olevan "vaatimaton mutta hyödyllinen". 
Haluaisin nyt kiittää parlamenttia ja esittelijöitä Jonckheeria ja Caudronia tekstin nopeasta tutkimisesta. On erittäin tärkeää, että parlamentti antaa lausuntonsa mahdollisimman pian, jotta direktiivi voi tulla voimaan aikataulun mukaisesti eli 1. tammikuuta 2004.
Kerron keskustelun lopuksi komission kannan joistakin tarkistuksista.

Jonckheer (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuten juuri totesitte, tällä ehdotuksella on pitkä historia. En käsittele prosessia kokonaisuudessaan, mutta sanomanne johdosta haluaisin korostaa, että Euroopan parlamentti hyväksyi vuonna 1999 mietinnön, jonka esittelijänä toimi Pat Cox ja jolla parannettiin komission ehdotusta etenkin kolmen eri kohdan osalta. Ensinnäkin parlamentti vaati, että kaikkia komission ehdotukseen sisältyviä vähimmäistasoja korotetaan, toiseksi, että ne sidotaan indeksiin, ja kolmanneksi, että poikkeusten ja vapautusten määrää vähennetään. Kuten itse totesitte, jouduimme odottamaan neljä vuotta ennen kuin neuvosto pääsi yhteisymmärrykseen, ja parlamenttia kuullaan nyt uudelleen. 
Mietinnössä on tarkoituksena yleisesti ottaen tukea neuvostossa saavutettua kompromissia tekstin huomattavista puutteista huolimatta. Kuten totesitte, neuvoston on noudatettava yksimielisyyssääntöä, eikä ministerineuvosto itse asiassa säilyttänyt kaikkia Coxin vuoden 1999 mietinnössä tehtyjä ehdotuksia. 
Haluaisin korostaa kahta niistä useista kohdista, joissa neuvoston yhteinen kanta heikentää ehdotusta. Ensinnäkin neuvoston esittämät vähimmäistasot, joita on tarkoitus soveltaa 1. tammikuuta 2004 alkaen, ovat lähes poikkeuksetta komission vuonna 1997 ja parlamentin vuonna 1999 ehdottamaa alhaisemmat. Tällainen taantuminen on täysin ristiriidassa neuvoston ja erityisesti Eurooppa-neuvoston tekemän sitoumuksen kanssa. Nehän sitoutuivat esittämään välineitä, joiden tarkoituksena on erottaa toisistaan talouskasvu ja energiankulutus. 
Toinen kysymys, jota olemme käsitelleet, liittyy poikkeuksiin ja vapautuksiin, joita direktiivin teksti on pullollaan. Neuvosto on lisännyt tekstiin liitteen, joka sisältää todellisen ostoslistan yksittäisistä poikkeuksista ja vapautuksista, jotta kukin 15 jäsenvaltiosta saisi haluamansa asiat sisällytettyä luetteloon, jolloin ne voisivat hyväksyä tekstin. 
Viittaan parlamentin vuonna 1999 esittämään kantaan ja otan huomioon uudet poliittiset tekijät, kuten Göteborgissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston julkilausuman kestävän kehityksen strategiasta, ja olen näin ollen esittelijänä ehdottanut talous- ja raha-asioiden valiokunnalle, että lujittaisimme tiettyjä kohtia neuvoston tekstistä kuitenkin kohtuudella ottaen huomioon eri poliittiset mielipiteet. 
Erityisesti olen ehdottanut moottoripolttoaineiden verotuksen toisen vaiheen ja verokantojen tarkistamisen aikaistamista kahdella vuodella. Lisäksi olen ehdottanut kaikkia poikkeuksia koskevaa päättymislauseketta, joka mahdollistaisi vapautusten ja poikkeusten jatkamisen ainoastaan silloin, kun neuvosto nimenomaisesti niin päättää. Olen myös ehdottanut uusiutuvien energiamuotojen pakollista tukemista. Periaatteessa kaikki uusiutuvat energiamuodot olisi vapautettava verotuksesta. 
Myönnän, että olin ikävästi yllättynyt siitä, että talous- ja raha-asioiden valiokunta hylkäsi kaikki tarkistukseni, ja, arvoisa komission jäsen, tästä en ole kanssanne samaa mieltä. Valiokunta hylkäsi nimittäin suuren osan niistä yhden äänen enemmistöllä eivätkä kaikki valiokunnan jäsenet edes olleet paikalla. Mielestäni on näin ollen loogista, että ehdotan esittelijänä näitä tarkistuksia uudelleen täysistunnossa. 
Arvoisa komission jäsen, kiinnitän lisäksi huomionne kollegani Kaupin esittämään tarkistukseen 2, joka hyväksyttiin valiokunnassa. Jos täysistunto vahvistaa tarkistuksen hyväksymisen, tämä tarkoittaa, ettei parlamentti ymmärrä, kuinka oikea-aikainen tämä direktiiviehdotus on, sillä vähän aikaa sitten annoimme päästökauppaa koskevan direktiivin. 
Lopuksi toivon, että parlamentin syyskuun 2003 äänestystulos ei jää vuoden 1999 äänestystulosta huonommaksi, vaikka tuolloin parlamentin koostumus olikin toinen.

Caudron (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegani, tämäniltainen tehtäväni on helppo, sillä minun on ainoastaan kerrottava teille teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan yksimielisestä äänestystuloksesta. Valiokunta kannattaa lausuntoani ja kaikkia neuvoston 3. huhtikuuta 2003 vahvistamaa yhteistä kantaa koskevia tarkistuksiani yhtä lukuun ottamatta.
Kuten kaikki ovat todenneet, neuvostolta vei pitkän aikaa päästä yksimielisyyteen, sillä onhan komission alkuperäinen ehdotus peräisin vuodelta 1997 ja kollegamme Pat Coxin mietintö vuodelta 1999. Tästä huolimatta päätimme tehdä yhteistyötä ja käsitellä asian kiireellisesti, sillä tämä oli selvästi Euroopan yleisen edun mukaista. Huolimatta siitä, että useat asiat aiheuttivat tyytymättömyyttä kollegoissani ja minussa, ehdotin lausunnon esittelijänä tarkistuksia, joilla ainoastaan lujitetaan yksimielisyyttä, sillä en halunnut horjuttaa neuvoston yksimielistä kantaa. Omasta mielestäni ja meidän mielestämme neuvoston sopimus on ensimmäinen askel kohti verotuksen yhtenäistä eurooppalaista kehystä, vaikka siinä ei mennäkään yhtä pitkälle, kuin komission vuoden 1997 ehdotuksessa ja Euroopan parlamentin vuoden 1999 äänestystuloksessa. Yksimielisesti tehdyt tarkistukset parantavat ehdotusta, sillä niissä ehdotetaan poikkeuksiin sovellettavia aikarajoja, jotta poikkeuksista ei tulisi säännönmukaisia, ja täsmennetään mittayksiköt sekä vahvistetaan biopolttoaineita puoltavaa poliittista viestiä. 
Hyvät kollegani, uskallan näin ollen toivoa, että huomenna täysistunnossa kollegani Jonckheerin mietinnöstä äänestäessämme vahvistamme sopimuksen, joka tällä hetkellä tosin vaikuttaa aika vaatimattomalta, ja katsomme mietinnön olevan osa käynnissä olevaa prosessia Euroopan ympäristön etujen ajamiseksi.

Kauppi (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää Jonckheeria hänen erinomaisesta työstään. Mielestäni valiokunnassa hyväksytty direktiivi on erittäin hyvä. 
Mielestäni on hyvä ja positiivinen asia, että ympäristönäkökulma ja terve kilpailu pyritään yhteensovittamaan energiamarkkinoilla. Yhteiset minimiverotasot energiaverotuksessa ovat tarpeen ja saastuttaja maksaa -periaate on tärkeä, kunhan muistetaan huomioida vaikutukset kilpailuun ja työllisyyteen. Myös alkava päästökauppa on merkittävä ohjauskeino, ja siten voidaan välttää myös päällekkäistä ohjausta, jota energiaverotus ja siihen esitetyt erilaiset poikkeamat olisivat.
Energiaverotuksessa yleisesti on uusiutuvia luonnonvaroja kohdeltava edullisesti, samoin kuin erityisen ympäristöystävällisille uusille polttoaineille annettavia verohelpotuksia. Tällä tavoin voidaan ohjata niin kuluttajia kuin teollisuuttakin taloudellisin kannustimin ympäristöystävällisen energian käyttöön. Komission esitys eräiden biopolttoaineiden veroeduista on erittäin kannatettava.
Vaikka tässä direktiivissä ei käsitellä suoranaisesti muuan muassa vetyä, se on hyvä ja tulevaisuudessa tärkeä energialähde, joka ilmeisesti aikanaan voi korvata etenkin liikenteen öljyä. Vedyn tukeminen verotuksessa on ilman muuta kannatettavaa. On kuitenkin muistettava, että neutraalista verotuksesta poikkeava verotus vaikuttaa markkinoiden toimintaan, ja siksi tällaisten tukitoimenpiteiden on oltava väliaikaisia ja poikkeuksellisia uusien polttoaineiden ja tuotantomuotojen edistämiseksi.
Vaikeuksissa oleva ilmailuala on pitkään nauttinut verottomasta lentopolttonesteestä. Tältä osin verotus on ongelmallinen kysymys, sillä koneet voivat valita tankkauspaikkansa melko joustavasti. Mikäli EU:n sisällä asetetaan lentopolttonesteille vero, mutta EU:n ulkopuolella ei, tämä johtaisi tankkaukseen unionin ulkopuolella. Siksi kansainvälistä sopimusta lentopolttonesteiden verottomuudesta on kunnioitettava. Jäsenvaltioilla on säilytettävä oikeus itse päättää paikallisessa käytössä olevien polttoaineiden verokohtelusta. Näillä polttoaineilla, kuten esimerkiksi kotimaassani tärkeällä turpeella, ei ole merkitystä toimivien sisämarkkinoiden kannalta, mutta paikallistasolla ne voivat olla hyvinkin merkittäviä ja tarpeellisia energialähteitä ja työllistäjiä.
Suomessa ja muissa pohjoismaissa energiaverot ovat jo laajasti käytössä, joten lyhyemmätkään siirtymäajat eivät olisi ongelmallisia pohjoismaiden kannalta. Olen kuitenkin taipunut ryhmäni enemmistön tahtoon. Ryhmäni ei kannata nopeampaa aikataulua, kuin Jonckheer on esittänyt. Eli tässä asiassa olisin henkilökohtaisesti ollut valmis menemään pidemmälle.

Randzio-Plath (PSE)
Arvoisa puhemies, haluan PSE-ryhmän puolesta kiittää esittelijää hänen työstään ja olen hänen laillaan pettynyt tähän vähimmäisratkaisuun. Komission jäsen Bolkestein teki erityisen selväksi, että tämä vähimmäisratkaisu on pieni läpimurto, mutta että Euroopan unioni ei itse asiassa ole onnistunut noudattamaan energiaverotukseen liittyvää yhtenäistä toimintatapaa. Tämä yhtenäinen lähestymistapa on kuitenkin johdonmukainen, ja veropolitiikan yhteensovittamisesta saamiemme kokemusten perusteella voimme melkein olla kiitollisia siitä, että olemme jälleen kerran saaneet kokea, kuinka vakavasti yksimielisyyssääntö veropoliittisessa päätöksenteossa haittaa sisämarkkinoiden toimintaa. On erittäin valitettavaa, että ympäristöä koskevaa yhteisön neljättä toimintaohjelmaa, jonka tarkoituksena oli edistää kestävää kehitystä ja talouskasvua ympäristölainsäädännön lisäksi verolainsäädännöllä, ei pystytty panemaan täytäntöön. Tämä direktiivien murheellinen tarina alkoi siis jo vuotta 1999 aikaisemmin.
Kuten on jo todettu, direktiivissä on puutteita, kuten alhaiset vähimmäistasot, se, ettei vähimmäistasoja ole sidottu indeksiin, ja poikkeuksien aiheuttamat ongelmat. Olemme jo keskustelleet parlamentissa useaan otteeseen poikkeuksista. Mielestäni olemme itse asiassa olleet aina yhtä mieltä siitä, että paljon energiaa käyttäviin yrityksiin on sovellettava poikkeuksia, mutta että poikkeuksiin on sisällytettävä edellytykset, joilla tilannetta voidaan hallita. Näin ei ole tapahtunut, joten tämän direktiivin jälkeen joudutaan pian laatimaan uusi.
Myönteistä tässä direktiivissä on, että siinä määritellään kehys kaikenlaiselle energiaverotukselle, myös sähköverotukselle, ja samalla sillä tuetaan uusiutuvien energialähteiden edistämistä. Tällä tavoin sillä voidaan varmasti vauhdittaa uusiutuvien energialähteiden kehittämistä. Tämä on hyvä asia, sillä tiedämme, että uusiutuva energia tarjoaa Euroopan lisäksi koko maailman sivilisaatiolle uuden mahdollisuuden, sillä me kaikki hyödymme ympäristöystävällisten energiamuotojen käyttöä edistävistä verokannustimista. Itse primaarienergia ei yleensä maksa mitään, ja lisäksi sitä voidaan hyödyntää ja muuntaa siellä, missä energiaa kulutetaankin. Näin ollen energiankäyttöä koskevien verokannustimien ohjaava vaikutus on merkittävä lisä EU:n ympäristöpolitiikkaan ja mielestäni myös päästökauppaan. En pitäisi tätäkään ristiriitaisena, vaan niitä välineitä täydentävänä seikkana, joilla ohjataan Euroopan talouksia ja elintapoja kohti kestävää kehitystä.
Myönteistä on lisäksi se, että direktiivi antaa mahdollisuuden panna lopullisesti täytäntöön biopolttoaineiden veroetuuskohtelua koskevat toimenpiteet, joista olemme jo sopineet mutta joiden sääntely oli luonnollisesti kytköksissä verotukseen yleensä. Myös asettamamme tavoitteet voidaan saavuttaa. Haluan vielä kerran korostaa, että useat jäsenvaltiot ovat aikaisemmin hyötyneet ympäristöveroista ja erityisesti energiaveroista saatavista tuloista. Pidän myönteisenä sitä, että tällä välin meillä on ainakin mahdollisuus päästä Euroopan laajuiseen sopimukseen.

Schmidt, Olle (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan aluksi kiittää esittelijää hänen työstään. Olen hänen kanssaan samaa mieltä siitä, että ehdotus on pieni askel oikeaan suuntaan. Jäsen Cox laati samanlaisen mietinnön jo vuonna 1999. Jos neuvosto olisi noudattanut tuolloin hänen ohjeitaan, perusedellytykset olisivat nyt erilaiset. Kuten komission jäsen totesi, se, että aiheesta keskusteltiin näinkin pitkällisesti osoittaa, kuinka tärkeää on ottaa käyttöön käytännöllinen päätöksentekoprosessi.
Nykyisiä ympäristöongelmia on tarkasteltava yleiseurooppalaisesta näkökulmasta. EU on yhteisten ympäristösääntöjen laatimisen ainutlaatuinen väline. EU:n ympäristöpolitiikkaa on kehitettävä ottamalla käyttöön tiukemmat vähimmäissäännöt ja ympäristömaksut. Näistä säännöistä ja maksuista on voitava tehdä päätöksiä määräenemmistöllä. Kuten hyvin tiedämme, tämä on erittäin arkaluontoinen aihe. EU:n verojen mainitseminen saa jotkut kollegoistani tärisemään. Toivon kuitenkin, että hallitustenvälisessä konferenssissa löydetään ratkaisuja energia- ja ympäristöverojen kantoa koskevaan ongelmaan sekä luodaan vankka päätöksentekojärjestelmä.
EU:n ja jäsenvaltioiden tehtävänä energia-alalla on määritellä turvallisuutta ja ympäristöä koskevia vaatimuksia ja varmistaa, että näitä vaatimuksia noudatetaan, sekä edistää energia-alan tutkimusta ja kehittämistä, jonka tarkoituksena on korvata fossiilisiin polttoaineisiin perustuva energiantuotanto ympäristöystävällisillä energianlähteillä. Meidän olisi kuitenkin toimittava varoen käyttäessämme veroja aseena, jottemme vähennä merkittävästi energia-alan kilpailua. Järkiperäistä energiapolitiikkaa edistetään parhaiten energian vapaalla kaupalla ja vapaalla tuotannolla. ELDR-ryhmä tukee pääosaa tarkistuksista.

Blokland (EDD).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä esittelijä Jonckheer, hyvät kollegat, vierailin viime viikolla Moskovassa parlamentin valtuuskunnan kanssa. Yritimme vakuuttaa Venäjän parlamentin eli duuman siitä, että Kioton pöytäkirja on allekirjoitettava ja pantava täytäntöön, mikä oli aikamoinen sankariteko.
Pyydämme venäläisiä osallistumaan toimiin ilmastonmuutoksen ja ilmansaasteiden torjumiseksi. Tunsin tämän tarpeellisuuden henkilökohtaisesti kärsiessäni vakavista hengitystieongelmista Moskovan-vierailun aikana. Puhtaalla ympäristöllä on hintansa jopa Venäjällä taloudellisesta tuesta ja yhteistyöstä huolimatta. Päättäjien huomion kiinnittäminen tähän asiaan Moskovassa on sitäkin vaikeampaa, kun otetaan huomioon, että jopa Euroopan unionissa olemme haluttomia maksamaan paremmasta ympäristöstä.
Energiaverotusta koskeva neuvoston direktiiviehdotus on räikeä esimerkki yksimielisyyden puutteesta asiassa, jossa tarkoituksena olisi saada aikaan puhtaampi ympäristö. Energian ympäristöverotus on ollut keskustelujen ja neuvottelujen aiheena jo yli kymmenen vuotta. Vasta viimeisten kuuden kuukauden aikana Kreikan puheenjohtajakaudella alkoi näyttää siltä, että kompromissitekstistä voitaisiin päästä sopimukseen. Tämä kompromissi oli kuitenkin puutteellinen.
Ensimmäinen huomioni on, että neuvostossa ei edelleenkään ole riittävästi näkemystä ja rohkeutta toteuttaa päättäväisiä toimia ja siirtää verorasitetta työvoiman alalta ympäristösaasteisiin. Tällä tavoin voitaisiin edistää työllisyyttä ja määrittää ympäristön pilaamiselle todellinen hinta. Toiseksi kritisoin sitä, että ehdotuksessa otetaan huomioon jäsenvaltioiden ja tuotannonalojen moninaiset intressit. Tästä syystä ehdotus sisältää liikaa poikkeuksia ja vapautuksia. Näin ollen tuen niitä tarkistuksia, joilla pyritään rajoittamaan poikkeusperusteita.
Haluaisin kiinnittää huomionne muutamaan muuhunkin seikkaan. Ensinnäkin kannatan sitä, että biopolttoaineet vapautetaan energiaverosta. Tällä tavoin näiden puhtaiden polttoaineiden kehittämiselle annetaan todellinen mahdollisuus. Olisi järjetöntä tukea toisella kädellä biopolttoaineita ja verottaa niitä toisella. Toiseksi haluan korostaa, että päästökauppaa koskeva ehdotus on otettava huomioon, sillä nämä välineet voivat olla rinnakkaisia ja täydentää toisiaan. Haluaisin muistuttaa neuvostoa siitä, että sen on varmistettava, ettei direktiiveistä tule täytäntöönpanovaiheessa päällekkäisiä.
Lisäksi esittelijä puolustaa mietinnössään yksimielisyyssäännön poistamista veroasioista päätettäessä. Vaikka energiaverotus on mielestäni arvokas väline sisältönsä vuoksi, en ole samaa mieltä yksimielisyyssäännöstä. Tästä syystä en kannata tarkistusta 13, vaikka kannatankin muuten esittelijä Jonckheerin mietintöä. Energiaverotus päästökaupasta tehtyjen sopimusten täydennyksenä on aihe, jota on pohdittu aikaisemminkin. Nyt on aika suhtautua vakavasti sen täytäntöönpanoon.

Korhola (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, nyt käsillä oleva asia on ollut neuvostolle hankala. Silti pitkä, yli viiden vuoden käsittelyaika neuvostossa on ollut pettymys. Tämä pettymys on nyt aika laittaa syrjään; direktiivin käsittelyn edistyminen on ensi askel välttämättömään suuntaan. Olen iloisena pannut merkille, että juuri tällainen käytännönläheinen asenne on myös parlamentin esittelijän mietinnössä.
Neuvosto on ilmaissut sitoutuneensa ottamaan käyttöön välineet, joilla talouskasvu voidaan kytkeä irti energiankulutuksesta. Myös komissio on sitoutunut tällaisiin pyrkimyksiin, samoin parlamentti. Periaatteessa ei siis ole estettä merkittävälle muutokselle. Käytännössä sitä tarvitaan kipeästi. Nyt käsillä oleva direktiivi tarjoaa tähän mahdollisuuden, ja vastuumme on toteuttaa se pian. Yhteen nivoutuneessa eurooppalaisessa taloudessa ratkaisun on oltava entistä yhtenäisempi.
Samalla kun energiaverotus tyydyttää jäsenvaltioiden kameraaliset tarpeet, se tarjoaa mahdollisuuden keventää työn ja työllistämisen verotusta sekä tehokkaan ja täsmällisen ohjausvälineen ekologisesti oikeaan suuntaan. Energiatuotteiden verotus on kauan kaivattu lenkki, joka sitoo kestävän kehityksen osaset yhteen.
Haluaisin ottaa vielä esille energiaverotuksen yhteyden hiljattain valmistuneeseen päästökauppadirektiiviin. Riippumattomat tutkimukset osoittavat, että ilmastonmuutoshaasteeseen vastaaminen on kokonaistaloudellisesti edullisinta, jos päästökaupan ulkopuolisille sektoreille asetetaan oikean tasoinen vähennystavoite. Juustohöylä-menetelmä ei sitä tuota, vaan tarvitaan kattava energiaverojärjestelmä. On varmistettava, että jokainen toimiala on joko energiaverotuksen tai päästökaupan piirissä. Näin jokainen yritys, verotuksen kautta, kohtaa yhteiskunnan rajakustannusta vastaavan rajahinnan.
Eurooppa tarvitsee nopeasti kunnianhimoisen energiaverojärjestelmän. Näyttää siltä, että vastuu sen aikaansaamisesta lepää komission ja parlamentin harteilla.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, ollakseen poliittisesti realistinen komissio on päättänyt, että tässä vaiheessa ei ole tarpeen muuttaa vuoden 1997 ehdotusta. Komission ehdotuksen muodollinen muuttaminen lykkäisi direktiivin voimaantuloa huomattavasti ja voisi jopa vaarantaa sen hyväksymisen tämän vaalikauden aikana. 
Koska neuvosto kuitenkin tarkastelee ehdotettuja tarkistuksia lokakuun alussa, komissio tekee parhaansa, jotta asiaankuuluvat tarkistukset saataisiin sisällytettyä direktiiviin. 
Tämän vuoksi komissio voi hyväksyä periaatteessa tarkistukset 1, 2, 3, 7, 8, 12 ja 13.
Tarkistuksesta 2 haluaisin sanoa, että aion esittää yksityiskohtaisen ehdotuksen aiheesta ensi vuoden alussa. 
Tarkistuksen 4 tosiasiallisena aiheena on viiteyksiköitä koskevan yhtenäisen määritelmän sisällyttäminen direktiiviin. Komissio ajaa tätä tavoitetta neuvoston työryhmässä. 
Vaikka tarkistukset 6, 9, 14 ja 15 ovatkin saaneet jonkin verran kannatusta, komissio katsoo, että aiheiden uudelleenkäsittely voisi vaarantaa koko kompromissin syntymisen. Tästä syystä komissio ei valitettavasti kannata näitä tarkistuksia.
Komissio ei myöskään kannata tarkistuksia 5, 10, 11, 16, 17 ja 18.
Se tarkistuksista. Haluaisin lisäksi tehdä muutaman yleisen huomautuksen. Ensinnäkin parlamentin jäsenet ymmärtänevät, että yksimielisyyssäännön noudattaminen vaikeuttaa entisestään päätösten tekemistä. Komissio on ehdottanut erittäin vähäisiä muutoksia yksimielisyyssääntöön eli määräenemmistöäänestyksen käyttöä aloilla, jotka koskevat yksinkertaistamista, nykyaikaistamista, yhteistyötä petostentorjunnan alalla ja yhtenäistetyn yhtiöveropohjan luomista. Suhtaudun kuitenkin pessimistisesti siihen, että nämä vaatimattomat ehdotukset hyväksyttäisiin. Tämä on valitettava tosiasia. 
Lopuksi eräs huomautus jäsen Kaupille. Hän sanoi, että vety on energialähde, mutta näin ei ole. Vetyä voidaan kyllä käyttää autoissa ja tulevaisuudessa ehkä myös lentokoneissa, mutta jotta vetyä voitaisiin hyödyntää, sitä on ensiksi saatava jostain. Vedyn tuottamiseen tarvitaan sähköä. Tästä syystä on muistettava, että mitkä niin sanotun vetytalouden edut ovatkin - ja komissio on täysin tietoinen näistä eduista - on muistettava, että vedyn saamiseksi sitä on tuotettava ja että sen tuottaminen vaatii paljon sähköä. 
Haluan kiittää esittelijää hänen erinomaisesta työstään.

Puhemies.
Suuret kiitokset, komission jäsen Bolkestein.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Boogerd-Quaakin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan suullinen kysymys komissiolle Atlantin ylittävillä lennoilla matkustavien asiakkaiden henkilötietojen välittämisestä (O-0062/2003 - B5-0277/2003).

Boogerd-Quaak (ELDR)
. (NL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämän vuoden maaliskuusta Euroopan parlamentti ja komissio ovat lähentyneet huomattavasti toisiaan tässä asiassa. Toisin sanoen komission jäsen Bolkestein on kirjoittanut erinomaisen kirjeen ministeri Ridgelle, mutta tulokset eivät ole aivan yhtä vakuuttavat. Ymmärsin kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä sisä- ja oikeusasioiden valiokunnalle pitämästänne puheesta, että olette vakavissanne direktiivin 95/46/EY ja asetuksen (ETY) N:o 2299/89 noudattamisen suhteen. Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Bolkestein, tästä huolimatta keskustelimme eilen kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä sisä- ja oikeusasioiden valiokunnassa pitkään päätöslauselmasta, jossa haluamme tuoda esiin sen, että Euroopassa on noudatettava tiettyjä vähimmäisvaatimuksia. Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä sisä- ja oikeusasioiden valiokunnan laajan yksimielisyyden ansiosta tämä päätöslauselma olisi voitu hyväksyä eilen. Minä olin kuitenkin sitä mieltä, että myös teille piti antaa mahdollisuus ottaa kantaa kysymyksiimme, jotta voimme sisällyttää kannanottonne päätöslauselmaamme. Tavoitteemme on vahvistaa yhteinen kanta, jonka voisimme myös antaa tiedoksi Yhdysvalloille, koska siellä käytävät neuvottelut tästä perustavasta kysymyksestä on saatava onnistuneeseen päätökseen. Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä sisä- ja oikeusasioiden valiokunnassa on tehty joitakin ehdotuksia. Mietimme esimerkiksi, eikö nykytilanteesta olisi sittenkin mahdollista päästä ehdotettua kahta kuukautta nopeammin esimerkiksi pakottamalla lentoyhtiöt ottamaan tässä vaiheessa käyttöön niin kutsutun push-järjestelmän. En saanut selvää siitä, mitä sanoitte valiokunnassa käyttämässänne puheenvuorossa, joten haluaisin myös kysyä teiltä, oletteko kanssamme samaa mieltä siitä, että meidän olisi laadittava mahdollisimman pian eurooppalainen standardi direktiivin 95/46/EY 29 artiklassa perustetun tietosuojatyöryhmän esittämän suosituksen perusteella. Oletteko samaa mieltä kanssamme siitä, että toimitettavat tiedot olisi rajattava tietoihin, jotka käyvät ilmi passista ja lentolipusta? Myös tietojen säilyttämistä koskevaa kysymystä olisi tarkasteltava lisää. Minun nähdäkseni tietoja ei pitäisi säilyttää pitempään kuin oleskelu kestää. Kuudesta seitsemään vuotta on kuitenkin aivan liian pitkä aika. Lentolipun ostohetkellä matkustajille on ilmoitettava siitä, että näitä tietoja vaaditaan. Valiokuntamme pitää myös äärimmäisen tärkeänä, että matkustajille annetaan mahdollisuus saada virheelliset tiedot korjatuksi nopeasti, tehokkaasti ja riippumattomasti ja että Yhdysvalloissa on käytössä selkeä oikeudenkäyntimenettely. Kansalaiset eivät missään nimessä saa joutua siellä vaikeuksiin.
Asia on tällä välin otettu esiin myös kansainvälisissä yhteyksissä. Kuten tiedätte, Sydneyssä järjestettiin 12. syyskuuta konferenssi, johon osallistuivat tietosuojakomitean jäsenet. Asiasta annettiin päätöslauselma, ja haluaisinkin kuulla komission jäsenen mielipiteen ehdotuksesta tehdä alaa koskeva kansainvälinen sopimus. Päätöslauselman mukaan kansainvälisen sopimuksen olisi joka tapauksessa sisällettävä seuraavat näkökohdat:
tietosuojaa koskevat vaatimukset
tietojen keräämisen syy
vaaditut tiedot sisältävä luettelo, jonka ei pitäisi olla kohtuuttoman laaja
ehdottomat aikarajat tietojen säilyttämiselle
asianomaisille kansalaisille suunnattu riittävä tiedotus
menetelmät tiedoissa olevien mahdollisten virheiden korjaamiseksi.
Parlamentti haluaa itse asiassa suurin piirtein samaa. Mitä mieltä olette tästä, ja olisiko kansainvälinen sopimus mielestänne sopiva ratkaisu?
Lisäksi haluaisin komission jäsenen Bolkesteinin ilmoittavan, mitä hän aikoo saada aikaiseksi Yhdysvaltojen kanssa seuraavien kahden kuukauden aikana, kun kuluneen puolen vuoden aikana asia ei ole edennyt juuri lainkaan. Haluaisin huomauttaa jäsen Bolkesteinille myös, että asioiden saama käänne on herättänyt levottomuutta myös Yhdysvalloissa. Muutama päivä sitten luin sanomalehdestä, miten Yhdysvalloissa oli paljastunut, että lentoyhtiö Jet Blue on salaa välittänyt yli miljoonan matkustajat henkilötiedot Pentagoniin. Yhdysvaltain kansalaisvapauksien liitto (American Civil Liberties Association) kuvasi menettelyä täysin epäamerikkalaiseksi rajavalvonnaksi. Muuan Yhdysvaltojen kansalainen, joka 11. syyskuuta oli töissä World Trade Centerissä ja onnekseen selvisi hengissä, toteaa kyllä ymmärtävänsä turvallisuuden olevan tärkeää, mutta katsoo, että tällaiset toimenpiteet sen varmistamiseksi ovat naurettavia. 
Kun kerran Yhdysvallat painostaa meitä saadakseen läpi omat standardinsa, eikö meidänkin pitäisi toimia vastaavasti Yhdysvalloissa? Tästä pääsenkin toiseen aiheeseen, joka ei ehkä kaikilta osin kuulu komission tämän jäsenen tehtäväkenttään: eikö järjestäytynyttä rikollisuutta ja terrorismia vastaan olisi parempi taistella perustamalla transatlanttinen järjestelmä? Siinä voitaisiin ottaa mallia eurooppalaisesta Schengenin tietojärjestelmästä, joka on perustettu mahdollisesti vaarallisten henkilöiden tietojen vaihtamiseksi.
Mielestäni ratkaisu on kaksijakoinen. Aivan ensiksi meidän on varmistettava tietosuojan tehokas sääntely, ja tämän jälkeen on pohdittava muita keinoja terrorismin torjumiseen.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, kuten totesin kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnalle 9. syyskuuta 2003 tuolloin parlamentin jäseniltä saamieni viestien mukaisesti, komissio jatkaa neuvottelujaan Yhdysvaltojen niiden viranomaisten kanssa, jotka ottavat vastaan Euroopan unionista välitettyjä matkustajatietoja, ja pyrkii näin varmistamaan tiukemmat sitoumukset neljässä keskeisessä kysymyksessä. 
Ensiksi haluaisin käsitellä käyttötarkoituksiin sovellettavia rajoituksia. Toistaiseksi Yhdysvallat on kieltäytynyt rajoittamasta matkustajatietojen käyttämistä terrorismin torjuntaan. Yhdysvaltalaiset haluavat, että tietoja voidaan käyttää myös muunlaisten vakavien maan sisäisten rikosten yhteydessä. Toistaiseksi Yhdysvallat ei ole ollut valmis kaventamaan tätä soveltamisalaa.
Toiseksi vaadittujen tietojen kattavuudesta muistuttaisin, että Yhdysvallat edellyttää 39:ää erilaista matkustajatietojen ryhmää, mitä on vaikea pitää tarpeellisena ja oikeasuhtaisena tavoiteltuun päämäärään nähden. Komission tavoitteena on saada Yhdysvallat supistamaan tätä 39 tietoryhmää sisältävää luetteloa. 
Kolmanneksi tietojen säilytysajat ovat edelleen aivan liian pitkät. Jäsen Boogerd-Quaakin mukaan tietoja säilytetään kuudesta seitsemään vuotta.
Neljänneksi Yhdysvaltojen tekemät sitoumukset eivät ole oikeudellisesti tarpeeksi sitovia, koska käytettävissä olevat oikeuden ulkopuoliset muutoksenhakukeinot eivät ole täysin riippumattomia. Tämän vuoksi meidän on vaadittava, että oikeudet ovat mahdollisimman suurelta osin oikeudellisesti sitovia ja että niiden loukkauksia vastaan voidaan nostaa kanne Yhdysvaltojen tuomioistuimissa. 
Tällä hetkellä tavoiteajankohtanamme on vuoden 2003 joulukuu. Tämän tavoitteen asetin puhuessani viimeksi kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa. Ihannetilanteessa suojan riittävyyttä koskevan päätöksen pitäisi olla tuolloin hyvällä mallilla. Tämä päätös voidaan kuitenkin tehdä ainoastaan, jos Yhdysvallat on valmis tiukentamaan sitoumuksiaan huomattavasti. 
Minun on puhuttava parlamentille suoraan ja todettava, etten ole varma, voimmeko saavuttaa tarvittavat merkittävät parannukset, jotta komissio voisi tehdä toteamuksen tietosuojan riittävyydestä. Mikä tahansa ratkaisu sen oikeudellisesta muodosta riippumatta - olipa se sitten toteamus tietosuojan riittävyydestä tai kahdenvälinen kansainvälinen sopimus, jos Euroopan parlamentti antaa sille tukensa - edellyttää kuitenkin, että Yhdysvallat tiukentaa sitoumuksiaan. 
Uusin edistysaskel neuvotteluissamme Yhdysvaltojen kanssa otettiin eilen, jolloin tapasin Yhdysvaltojen sisäisestä turvallisuudesta vastaavan ministeriön alivaltiosihteerin Asa Hutchinsonin, joka on kyseisen ministeriön kakkosmies. Tuon hyödyllisen tapaamisen aikana keskustelimme kaikista keskeisistä kysymyksistä ja sovimme, että panisimme virkamiehemme töihin ratkaisun löytämiseksi tulevina viikkoina. Toivon, että vieraillessani lokakuun puolessavälissä Washingtonissa tapaisin sisäisestä turvallisuudesta vastaavan ministeriön korkeita virkamiehiä ja toivottavasti myös ministeri Tom Ridgen. Eilen korostin Asa Hutchinsonille, että ratkaisu on löydettävä nopeasti - ja viittasin tietenkin myös siihen, miten suurta huolestuneisuutta matkustajatietojen välittäminen tässä parlamentissa herättää.
Minun on vaikea hyväksyä huomautuksia, joiden mukaan komissio sietää tilannetta eikä huolehdi tehtävästään perussopimusten vartijana. Tietosuojadirektiivin osalta oikeussääntöjen soveltaminen on jäsenvaltioiden ja niiden tietosuojaviranomaisten tehtävä. Komission välittömänä tehtävänä on huolehtia siitä, että direktiiviä noudattavat nimenomaan jäsenvaltiot eivätkä lentoyhtiöt. Joka tapauksessa tämänkaltaista ongelmaa emme kuitenkaan pysty ratkaisemaan yksinomaan Euroopan sisäisin keinoin. Oikeussääntömme ovat ristiriidassa Yhdysvaltojen oikeussääntöjen kanssa, ja tässä on asian ydin. Tavoitteeni on pysyä tiukkana Yhdysvaltojen viranomaisten kanssa käymissäni neuvotteluissa. Täysin joustamaton asenne eurooppalaisten puolelta ei kuitenkaan välttämättä saa kumppaneitamme toimimaan joustavammin. 
Joidenkin jäsenten mielestä matkustajien antama suostumus olisi mahdollinen ratkaisu ainakin lyhyellä aikavälillä. Meidän mielestämme se ei ole oikeudellisesti pitävä eikä pitkän aikavälin ratkaisu. Ensinnäkin suostumuksen tekeminen yksiselitteiseksi osoittautuisi käytännössä erittäin hankalaksi. Toiseksi se johtaisi tiedonsiirtoon, joka - huolimatta siitä, että se olisi laillista EU:ssa - jäisi Yhdysvalloissa ilman merkittävää suojaa. Näin ollen selvästi parempi vaihtoehto on pyrkiä varmistamaan, että Yhdysvallat antaa mahdollisimman selvät sitoumukset siitä, miten se aikoo käsitellä EU:n kansalaisista kerättyjä tietoja.
Jäsen Boogerd-Quaakin esittämässä suullisessa kysymyksessä viitataan myös siihen, mitä tapahtuu, jos toteamusta henkilötietojen riittävästä suojasta ei voida tehdä vuoden loppuun mennessä. Hän ehdottaa, että syrjimättömyysperiaatetta loukkaava tietojen välittäminen lopetetaan, samoin kuin tietojen välittäminen ilman matkustajien ennen lentoa antamaa suostumusta ja ilman tehokkaita muutoksenhakukeinoja, ja että Yhdysvaltojen kanssa aloitetaan välittömästi neuvottelut kansainvälisestä sopimuksesta. Nämä toimenpiteet vastaavat jossain määrin niitä vaihtoehtoisia toimintamalleja, joita hahmottelin tavatessani kansalaisoikeuksien ja -vapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan aiemmin tässä kuussa.
Kuten totesin silloinkin, meidän on kuitenkin varottava kaivamasta maata omien jalkojemme alta. Pakkotoimenpiteet saattavat olla ensi näkemältä houkutteleva ajatus, mutta epävarmaa on, päästäisiinkö niiden avulla tavoittelemaamme päämäärään. Niinpä meidän on käytävä sillan yli, kun saavumme sen eteen. Poliittista arvostelukykyä on käytettävä oikealla hetkellä. On selvää, että Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat toimintamallissamme täysipainoisesti mukana. 
Terrorismin torjunnan tarpeellisuudesta olemme varmasti kaikki yhtä mieltä. Olemme kuitenkin samalla tavoin yhtä mieltä siitä, ettei turvallisuuskysymyksiä saa käyttää verukkeena kansalaisoikeutemme ja -vapautemme heikentämiseen. Haluaisin vakuuttaa parlamentille, että komissio jatkaa määrätietoisia toimiaan löytääkseen Yhdysvaltojen kanssa sopuratkaisun tähän tärkeään mutta myös varsin arkaluonteiseen ongelmaan. Ratkaisu on löydettävä nopeasti, ja sen on oltava oikeussääntöjen mukainen Atlantin kummallakin puolella.

Santini (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tässä keskustelussa on toistuvasti mainittu muutama keskeinen päivämäärä. Ensimmäinen niistä on epäilemättä 5. maaliskuuta 2003, jolloin Yhdysvallat pyysi Yhdysvaltojen ja Euroopan välillä liikennöiviä lentoyhtiöitä asettamaan saataville kaikki matkustajatiedot. Vaatimus koski aivan kaikkia tietoja, ei ainoastaan lentoliikennesopimuksissa edellytettyjä tietoja, kuten tähän asti.
Toinen päivämäärä on 15. maaliskuuta 2003. Vain viikkoa myöhemmin - menettelyn nopeus antoi ymmärtää, että kyseessä oli tärkeä asia - parlamentti antoi päätöslauselman, jossa vaadittiin yksityisyyden suojasta vuonna 1995 annetun direktiivin ja vuonna 1989 annetun asetuksen täytäntöönpanoa.
Kolmas päivämäärä on 23. syyskuuta eli tämä päivä. Päätöslauselman antamisesta on kulunut puoli vuotta, mutta mikään ei näytä muuttuneen: Yhdysvallat ei ole vastannut komission pyyntöihin. Sopii kysyä, ovatko amerikkalaiset kuuroja vai onko syypää komissio, joka ei onnistu muotoilemaan sanojaan niin, että viesti menisi perille. Näin ollen vielä tänäänkin Yhdysvaltoihin matkustavat joutuvat vastaamaan tavanomaisten kysymysten lisäksi kysymyksiin uskonnostaan, ruokavaliostaan, viimekertaisista lomakohteistaan sekä läheisemmistä ja kaukaisemmista sukulaisistaan. Tässä mennään toden totta liian pitkälle. On oikein vaatia, että komissio saa äänensä kuuluviin ja että parlamentti vaatii määrätietoisempia toimenpiteitä, vaikkapa päätöslauselmassa ehdotettua kansainvälistä sopimusta.
Yksi päivämäärä on kuitenkin vielä mainittava: 11. syyskuuta 2001. Kuten kaikki muistamme, tiukkaa valvontaa alettiin toteuttaa juuri tuolloin. Tämä kauhea tapaus mielessäni katsoisin, että ehkä meidän pitäisi olla hiukkasen kärsivällisempiä ja myönnettävä, että tämän luottamuksensuojan periaatteen ilmeisen rikkomisen taustalla on vielä paljon pelkoa. Kuten komission jäsen totesi, pieni joustavuus saattaisi joka tapauksessa tehdä vuoropuhelusta helpompaa.

Paciotti (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämänhetkinen tilanne on selvästi laiton. Sillä, että Yhdysvaltojen viranomaisille annetaan rajoittamaton ja välitön oikeus saada eurooppalaisten matkustajien henkilötiedot käyttöönsä, ei ole oikeusperustaa, ja se on vastoin perusoikeuskirjan 8 artiklaa, vastoin henkilötietojen suojasta annettuja yhteisön säännöksiä ja vastoin tietokonepohjaisista paikanvarausjärjestelmistä annettua yhteisön asetusta. Osavastuu tästä laittomasta tilanteesta kuuluu Euroopan komissiolle, koska näiden tietojen ilmoittamista edellyttävä Yhdysvaltojen lainsäädäntö on peräisin marraskuulta 2001, ja se saatettiin ajan tasalle toukokuussa 2002. Järjestelmä tuli voimaan kuitenkin vasta maaliskuussa 2003.
Koko tänä aikana komissio ei kertonut tästä mitään parlamentille ja neuvotteli Yhdysvaltojen kanssa korkeiden virkamiesten kesken, minkä johdosta 18. helmikuuta 2003 annettiin yhteinen lausuma, jolla Yhdysvaltojen viranomaisille käytännössä annetaan rajoittamaton oikeus saada käyttöönsä Euroopan kansalaisten henkilötiedot, joita lentoyhtiöt ovat keränneet aivan toisiin tarkoituksiin. Lausumassa jopa ehdotetaan, ettei jäsenvaltioiden valvontaviranomaisten pitäisi ryhtyä toimiin Yhdysvaltojen vaatimuksia noudattavia lentoyhtiöitä vastaan. Vasta Euroopan parlamentin ja mainittujen valvontaviranomaisten jyrkkä reaktio sai komission vihdoin myöntämään, etteivät direktiivin 25 artiklassa vaaditut asianmukaista suojaa koskevat edellytykset täyttyneet unionissa kerättyjen tietojen välittämisen osalta.
Haluaisin kuitenkin huomauttaa, etteivät Yhdysvaltojen viranomaiset ole reagoineet kielteisesti tai määräämällä seuraamuksia siihen, että Italian valvontaviranomaiset ovat kieltäytyneet luovuttamasta niille lentoyhtiö Alitalian keräämiä tietoja. Tämän vuoksi komission on pyrittävä määrätietoisemmin saamaan aikaan Yhdysvaltojen kanssa mahdollisimman pian todellinen kansainvälinen sopimus, jossa asiaa säännellään perusperiaatteisiin nojautuen. Näitä periaatteita ovat vastavuoroisuuden periaate - jos unioni antaa Yhdysvaltojen kansalaisille samat oikeudet kuin omille kansalaisilleen, Yhdysvaltojen on tehtävä samoin Euroopan kansalaisille - suhteellisuusperiaate, tietoisen suostumuksen periaate ja asianomaisen henkilön oikeus esittää valitus riippumattomalle viranomaiselle tai tuomioistuimelle. Tyydyttävän sopimuksen aikaansaamista odotettaessa laillisuus on palautettava ja yhteisön oikeutta rikkova tietojen käyttö on kiellettävä.
Tulevaisuudessa lentovaraustietojen elektronista keräämistä varten on perustettava Euroopan laajuinen keskitetty järjestelmä, joka käsittää asianmukaiset rajoitukset sen varmistamiseksi, että kolmansille osapuolille voidaan välittää ainoastaan sellaisia tietoja, joiden paljastaminen on lainmukaista. Tässä on otettava asianmukaisesti huomioon Euroopan kansalaisten perusoikeudet - Euroopan kansalaisten, joita parlamentilla ja komissiolla on velvollisuus suojella ennen kaikkea terrorismilta.

Buitenweg (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, aivan ensiksi haluaisin tarkastella lähemmin uutista, johon jäsen Boogerd-Quaak jo viittasi. Tämä uutinen koskee Jet Blue -lentoyhtiötä, joka sai äskettäin kyseenalaisen kunnian olla ensimmäinen amerikkalainen lentoyhtiö, joka on kyennyt toimittamat tiedot lentomatkustajistaan Pentagoniin. Pentagon oli pyytänyt näitä tietoja laatiakseen matkustajista CAPS II -ohjelmaan perustuvan riskinarvioinnin. Julkisuuteen vuotanut tieto aiheutti Yhdysvalloissa valtavasti närkästystä. Seurasi anteeksipyyntöjä, ja tietohanat suljettiin välittömästi. Erityisen vakavaa oli, ettei matkustajille ollut etukäteen ilmoitettu heidän yksityisyytensä suojan rikkomisesta, mutta kansalaiset suuttuivat myös laajamittaisesta tietojen rekisteröinnistä sinänsä. Kuten aiemmin todettiin, vaikutusvaltainen Yhdysvaltojen kansalaisvapauksien liitto UCLA piti tätä täysin epäamerikkalaisena menettelynä ja arvosteli sitä, että jokaisesta matkustajasta tehdään epäilty.
Tällä selostuksella amerikkalaisten närkästyksestä pyrin korostamaan komission jäsenelle, ettei hänen pitäisi tyytyä etsimään Yhdysvaltojen kanssa käytävissä neuvotteluissa kompromissia meidän, ministeri Ridgen ja kyseisen lentoyhtiön välillä, koska vaikutusala on paljon laajempi ja meidän tehtävämme on laajentaa sitä entisestään. Yhdysvaltojen kansalaiset eivät ilmeisestikään pidä toimenpiteitä tarkoituksenmukaisina, ja tämän vuoksi myös meidän on esitettävä vastalauseemme.
Arvoisa komission jäsen, haluaisin kehottaa teitä kokeilemaan toista etenemisreittiä ja toista strategiaa. Teillä on tiiviit yhteydet englanninkieliseen lehdistöön, joten saisitte varmaankin kirjoituksellanne suostuteltua Yhdysvaltojen kansalaiset kohdistamaan todellista painostusta hallintoonsa. Ottakaa tämä tehtävä eräänlaisena hyvän tahdon kampanjana. Mitkä ovat erityisongelmamme? Tämä olisi hyödyllistä selvittää, koska luulen, että myös Yhdysvaltojen kansalaisten keskuudesta löytyy tältä osin otollinen yleisö.
Arvoisa puhemies, toinen näkökohta, johon haluaisin teidän kiinnittävän huomiota, ovat eri puolilla esitetyt ehdotukset sellaisen passin laatimisesta, johon liitettävään kehittyneeseen mikrosiruun voidaan tallentaa biometrisiä tietoja ja henkilön matkustushistoria. Jos tämä matkustushistoria tallennetaan tähän siruun ja joku matkustaa Yhdysvaltoihin, presidentti Bushilla on edelleen rajaton oikeus tietojen käyttöön, ja tästähän me täällä kinastelemme. Kysynkin komissiolta seuraavaa: miten voimme varmistaa, ettemme käy nyt perääntymistaistelua? Miten pitkälle keskustelut näistä passeista ovat edistyneet, ja oletteko ottanut huomioon, miten tämä kaikki saattaa vaikuttaa kansalaistemme yksityisyyden suojaan? Vain tällä tavalla me loppujen lopuksi voimme välttää sen, että vuoden kuluttua meillä ei taaskaan ole muuta vaihtoehtoa kuin todeta tapahtunut - suureksi ärtymykseksemme.

Cappato (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, joustavuus on erittäin hyvä asia neuvottelujen kannalta, mutta erittäin huono asia lainsäädännön noudattamisen kannalta.
Asetuksen (ETY) N:o 2299/89 2 artiklassa kielletään luovuttamasta matkustajan henkilötietoja ilman tämän suostumusta kolmansille osapuolille, jotka eivät osallistu ostotapahtumaan.
Arvoisa komission jäsen, totesitte, että vastuu lainsäädännön täytäntöönpanosta kuuluu jäsenvaltioille. Tämä pätee direktiiveihin mutta ei asetuksiin. Teillä on kaikki tarvittavat valtuudet puuttua asiaan ja varmistaa lainsäädännön täytäntöönpano 11 artiklan nojalla, jossa todetaan, että komission tehtävänä on pyynnöstä tai omasta aloitteestaan käynnistää menettelyt kaikkien asetuksen säännösten rikkomisten lopettamiseksi. 
Haluammeko me vaatia lainsäädännön noudattamista, jos siitä on itse asiassa haittaa? Katsoisin ennen kaikkea, että jos lainsäädäntöä on annettu, sitä on myös noudatettava, ja että kaikkien uudistusten - jopa kansainvälisen sopimuksen muodossa olevien uudistusten - edellytyksenä on asianmukaisen menettelyn noudattaminen.
Arvoisa komission jäsen, te saisitte kansainvälisissä neuvotteluissa enemmän vaikutusvaltaa, jos komissio vaatisi noudattamaan lainsäädäntöä viipymättä, kun kerran sillä on tähän valtuudet jäsenvaltioiden tavoin.
Määräajoista me emme voi päättää: siitä määrätään - ja mielestäni pitääkin määrätä - perustamissopimuksen 232 artiklassa, jonka mukaan toimintapyynnöstämme alkaa kahden kuukauden määräaika. Jos toimiin ei ryhdytä tässä ajassa, meillä kaksi kuukautta saattaa asia yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi.

Posselt (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, 39 tietoryhmää, joita olemme käsitelleet tänään, voidaan jakaa kolmeen luokkaan. Ensimmäinen käsittää turhat tiedot, joiden säilyttäminen on aiemminkin - Saksan demokraattisessa tasavallassa ja muualla - kaatanut tiedustelupalveluja ja kokonaisia valtioita. Näitä tietoja ei pitäisi säilyttää terrorismin torjunnan tarkoituksiin. Toisessa luokassa ovat hyödylliset tiedot, jotka maahan tultaessa kerättäisiin joka tapauksessa. Näitä tietoja voidaan käyttää asianmukaisella ja lainmukaisella tavalla. Kolmanteen luokkaan sen sijaan kuuluvat arkaluonteiset tiedot, joiden käsittelemiseksi me tarvitsemme täsmälliset säännöt ja joita ei joko pidä kirjata, säilyttää ja välittää eteenpäin ollenkaan tai jotka pitää ainakin poistaa tietyn ajan kuluttua kyseisen henkilön lähdettyä Yhdysvalloista. 
Vaikka me kaikki kannatammekin kiihkeästi terrorismin torjuntaa, sitä ei voida torjua anarkian keinoin vaan pikemminkin kahdella tavalla: ensinnäkin lainsäädännöllä, jota meidän olisi tehostettava mielivaltaisuuden sijaan. Minun on valitettavasti todettava, että tällä hetkellä näiden tietojen keräämistä koskevien kysymysten käsittely transatlanttisissa yhteyksissä on mielivaltaista ja siltä puuttuu oikeusperusta. Toiseksi kansainvälisen terrorismin torjunnan on välttämättä perustuttava Yhdysvaltojen ja Euroopan keskinäiseen luottamukseen, jota kummankin osapuolen esittämät syytökset ovat vahingoittaneet ja joka on palautettava. Luottamus voi syntyä ainoastaan, jos luotavat säännöt ovat aidosti läpinäkyviä ja kansalaiset ymmärtävät niitä. Muussa tapauksessa pidämme yllä epäluottamusta niin Yhdysvaltoja kuin itse Euroopan unioniakin kohtaan.
Arvoisa komission jäsen, mielestäni me emme voi odottaa kansainvälisten sääntöjen hyväksymistä, emmekä me voi myöskään tyytyä siihen, että lainsäädäntöä pannaan täytäntöön jäsenvaltioissa, joita nyt on viisitoista ja tulevaisuudessa kaksikymmentäviisi. Se, että komissio ja te Euroopan unionin puolestapuhujana - Euroopan unionin, jossa on pian enemmän asukkaita kuin Yhdysvalloissa ja Venäjällä yhteensä ja jonka on oltava Yhdysvaltojen yhteistyökumppani - toimitte tässä asiassa, on pikemminkin onnekas sattuma kuin tulosta mistään lainsäädäntöön pohjautuvasta suunnitelmallisesta toiminnasta. Arvoisa puhemies, tämän vuoksi esittäisin komissiolle pyynnön: arvoisa komission jäsen Bolkestein, pysykää neuvotteluissa tiukkana! Pysykää lujana ja tiukkana, kun käsiteltävänä ovat nämä tärkeät luottamukseen ja lainsäädäntöön liittyvät kysymykset!

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Muistutan, että mahdollisista päätöslauselmaesityksistä äänestetään torstaina 9. lokakuuta Brysselissä.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Theresa Villiersin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0287/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sijoituspalveluista ja säännellyistä markkinoista sekä neuvoston muutetun direktiivin 85/611/ETY, neuvoston direktiivin 93/6/ETY ja Euroopan parlamentin ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/12/ETY muuttamisesta (KOM(2002) 625 - C5-0586/2002 - 2002/0269(COD)).

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, aluksi kiitän esittelijää hänen laatimastaan mietinnöstä. Se sisältää selviä parannuksia joihinkin komission tekstin osiin. Siinä myös varmistetaan, että hyvän sijoittajansuojan ja markkinoiden tehokkuuden tavoite otetaan riittävästi huomioon.
Asiasta käyty keskustelu oli tunnetusti sangen vaikea, mutta parlamentti osoitti olevansa erittäin halukas tekemään kompromisseja ja pääsemään toimivaan ratkaisuun. Haluan osoittaa kiitokseni myös talous- ja raha-asioiden valiokunnan puheenjohtajalle Christa Randzio-Plathille, joka on lupaustensa mukaisesti edistänyt rahoituspalvelujen toimintasuunnitelman etenemistä ajallaan. Komissio on erityisen tyytyväinen esittelijän työhön kahta pääkohtaa koskevaan kompromissiin pääsemiseksi.
Ensiksi on syytä todeta, että kauppaa edeltävä avoimuus oli tunnetusti yksi komission ehdotuksen periaatteista. Sen tarkoituksena on taata markkinoiden tehokkuus ja sijoittajansuoja. Komissio on erittäin tyytyväinen siihen, että periaate on jätetty ehdotukseen mutta että siihen on tehty käytännöllisiä muutoksia. Toiseksi komissio arvostaa 18 artiklaan sisältyvän soveltuvuuden testin eteen tehtyä työtä. Pidän tätä hyvänä lähtökohtana sellaiseen ratkaisuun pääsemiseksi, jossa otetaan huomioon kunkin palvelutyypin erityispiirteet, ja tämä tukee komission ehdotuksen viimeistelyä tässä suhteessa.

Villiers (PPE-DE)
. (EN) Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä hänen ystävällisistä sanoistaan sekä kaikkia talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäseniä, jotka ovat tehneet suunnattomasti töitä asian puolesta. Haluan kiittää erityisesti jäseniä Karasia, Radwania, Bourlangesia, Katiforisia ja Goebbelsiä, valiokunnan sihteeristön jäsentä Cazalet'ta sekä avustajaani Sarah McCarthyä avusta, jonka olen saanut erittäin vaativan mietinnön laatimiseen.
Sijoituspalveludirektiivin tavoitteena olisi oltava kilpailukykyiset, yhdentyneet, likvidit, avoimet ja tehokkaat markkinat sekä hyvä sijoittajansuoja. Sijoituspalveludirektiivissä ei pitäisi säätää tietystä markkinarakenteesta. Siinä olisi sen sijaan otettava huomioon Euroopan markkinarakenteiden monimuotoisuus ja voitava joustaa sen mukaan. Direktiivissä olisi myös tehtävä selvä ero vähittäis- ja ammattisijoittajien välillä. Jos kuluttajia varten välttämättä tarvittavaa sääntelyä sovelletaan ammattilaisiin, se voi olla vahingollista, häiritsevää ja tarpeetonta. Säännöissä olisi aina otettava huomioon niiden sisältämät riskit. Lisäksi sääntöjen olisi oltava kustannuksiltaan asianmukaisia sekä niihin ongelmiin nähden oikeasuhteisia, joita säännöillä pyritään välttämään.
Kannatan suuresti komission ehdotuksessa olevaa alkuperämaan painotusta, jossa tehdään kuitenkin varaus, jonka mukaan monessa tapauksessa ja monilla alueilla vastaanottava jäsenvaltio voi huolehtia sivuliikkeiden asioista. Kannatan myös komission yleistä tavoitetta kumota keskittymäsäännöt ja avata osakemarkkinat pörssien väliselle, monenkeskisten kaupankäyntijärjestelmien väliselle sekä sijoitusyritysten toimeksiantojen sisäisten toteutuspaikkojen väliselle kilpailulle. Koska pörssit eivät ole yleishyödyllisiä laitoksia, niille ei pitäisi myöntää monopolia. Jos yritysten annetaan kilpailla pörssien kanssa, sijoittajat saavat entistä enemmän valinnanvaraa, likviditeetti lisääntyy, osto- ja myyntihintojen ero kaventuu, hinnat paranevat ja kustannukset vähenevät. Markkinat, joilla tällainen kilpailu on jo sallittu, ovat menestyviä, avoimia ja erittäin likvidejä. Tässä niin kuin monessa muussakin asiassa kuluttaja hyötyy kilpailusta. Olen komission kanssa samaa mieltä siitä, että sijoittajia suojellaan parhaiten kilpailun, liiketoiminnan menettelytapasääntöjen, eturistiriitasääntöjen, parasta toteutusta koskevien sääntöjen ja avoimuuden muodostaman vahvan kokonaisuuden avulla.
On kuitenkin syytä huomata, että talous- ja raha-asioiden valiokunnan laatima kompromissi on parantanut komission ehdotusta merkittävästi eräiltä tärkeiltä osin. Kehotankin parlamenttia kannattamaan talous- ja raha-asioiden valiokunnan kompromissia, koska siinä esitetyt tarkistukset ovat välttämättömiä komission alkuperäisen tekstin aiheuttamien ongelmien ratkaisemiseksi tai ainakin jonkinasteiseksi vähentämiseksi. Annan täyden kannatukseni valiokunnan esittämille tarkistuksille ja esitän niihin vain muutamaa melko teknistä muutosta.
Kompromissi olisi hyväksyttävä kokonaisuutena. Vetoan parlamenttiin, että se ei pyrkisi horjuttamaan tasapainoista ja kovan työn vaatinutta kompromissia. Se on vaatinut lukuisia kokouksia, joihin on osallistunut eri poliittisia ryhmiä ja kansallisuuksia edustavia parlamentin jäseniä. On myös syytä huomata, että keskustelussa käytetty tavanomaisen markkinakoon käsite on itse asiassa tullut PSE-ryhmältä.
Olen vakaasti sitä mieltä, että talous- ja raha-asioiden valiokunnan laatima kompromissi olisi kaikkien jäsenvaltioiden edun mukainen. Monet oman maani kansalaiset saattavat katsoa, että kompromississa ei mennä tarpeeksi pitkälle eikä näin ollen ratkaista heidän kysymyksiään. Olisin halunnut poistaa 25 artiklan, mutta olen myöntänyt sen olevan mahdotonta ja epätarkoituksenmukaista. Olen myös tunnustanut kauppaa edeltävän avoimuusvaatimuksen tarpeen. Katson kompromissin olevan Luxemburgin, Ranskan, Italian, Yhdistyneen kuningaskunnan ja oikeastaan kaikkien jäsenvaltioiden kansallisen edun mukaista. Siitä on mielestäni etua myös kuluttajille.
Olen joutunut tekemään myönnytyksiä ja tinkimään merkittävästi alkuperäisestä kannastani. Esitän lämpimät kiitokseni kaikille valiokunnan ja parlamentin jäsenille, jotka niin ikään ovat joutuneet tekemään myönnytyksiä. Tuen seuraavia täysistuntotarkistuksia: 145, 148, 151, 156 ja 157. Keskustelen mielelläni muista täysistuntotarkistuksista.
Valiokunnassa keskusteltiin vakavasti sanasta "ei-ammattimainen". Monet eri puolilta Eurooppaa olevat eturyhmät ilmoittivat hyväksyvänsä kompromissin, jos sana poistetaan, niin kuin on nyt tehty. Näin on päästy tasapainoiseen kompromissiin, jonka ansiosta kauppaa edeltävää avoimuutta koskevaa merkittävää vaatimusta voidaan edistää. Lisäksi kompromississa ratkaistaan alkuperäiseen ehdotukseen liittyviä käytännön ongelmia tekemällä komission jäsenen Bolkesteinin sanoin "käytännöllisiä muutoksia".
Alkuperäinen 25 artikla olisi merkittävästi heikentänyt likviditeettiä, joka on välttämätön markkinoidemme ja taloutemme menestymiseksi. Kompromississa pyritään ratkaisemaan käytännön ongelmat ja vähentämään mahdollista likviditeetin heikentymistä myöntämällä pienille pankeille poikkeus, keskittymällä järjestelmällistä sisäistämistä harjoittaviin sijoituspalveluyrityksiin ja vähentämällä vastapuolen riskiä. Lisäksi kompromissi mahdollistaa hintojen paranemisen, jota ilman kompromissia ei voitaisikaan toteuttaa. Vain hintojen paraneminen takaa vähittäisasiakkaille heidän ansaitsemansa hyvät hinnat. Yhtäläistä hinnoittelua koskeva velvollisuus tekee sisäistämisestä kannattamatonta. Miksi meidän, jotka edustamme Euroopan kansoja, pitäisi hyväksyä laki, joka estää yrityksiä tekemästä asiakkaidensa kanssa hyviä sopimuksia?
Lopuksi haluan tähdentää, että meidän on välttämätöntä hyväksyä valiokunnan esittämät tarkistukset, jotka koskevat toimeksiantoja ainoastaan toteuttavaa meklaritoimintaa. Komission ehdotusta on muutettava, koska muuten se tekisi toimeksiantoja ainoastaan toteuttavasta meklaritoiminnasta kannattamatonta ja siten lopettaisi sen. Katson, että sijoittajien olisi jatkettava toimintaansa entiseen tapaan, jos he haluavat päättää itse sijoituksistaan. Sijoittajia ei siis pitäisi pakottaa hankkimaan ammattilaisten neuvoja, joita he eivät tarvitse eivätkä halua. Kyse olisi tarpeettomasta sääntelystä, jonka kehotan parlamentin jäseniä valiokunnan tavoin hylkäämään.

Radwan (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, aluksi haluan kiittää esittelijää. Olemme pitkän ja osin ankarankin työn jälkeen päässeet lopulta kompromissiin, joka vastaa koko parlamentin näkemystä. Meidän olisikin pyrittävä varmistamaan, että kompromissia sinänsä ei enää tämän viikon äänestyksessä kyseenalaisteta ja että siihen tehdään vain toimituksellisia muutoksia. Hyväksymme kaikki sen, että tulevaisuudessa erilaiset kauppapaikat - pörssit ja pankit - kilpailevat keskenään.
On kuitenkin syytä ottaa huomioon muutkin näkökohdat, kuten se, että pankkeihin ja pörsseihin sovelletaan samoja kilpailuehtoja. Toisin sanoen jos pörssihintoja pidetään merkityksellisten markkinahintojen vertailukohtana, se ei saa tulevaisuudessa johtaa likviditeetin vähenemiseen ja pörssien merkityksen häviämiseen. On varmistettava, että pörssit ovat kaikille avoimia paikkoja, jossa hinnat muodostuvat, ja että kaikki ymmärtävät, miten hinnat markkinoilla kehittyvät. Kysyntää ja tarjontaa on ylläpidettävä. Tässä on vaikeiden keskustelujemme tulos - myös kauppaa edeltävän avoimuuden osalta. Olemme esittäneet muutamia näkökohtia Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitealle (CESR) ja otamme tarkasti huomioon neuvot, jotka se meille antaa.
Pidän ratkaisevan tärkeänä sitä, että keskustelussa ei ole voittajia eikä häviäjiä. Ei Lontoon City eikä mikään Euroopan muukaan talouden keskus ei ole voittanut. Ei voida myöskään sanoa, että pörssien tai sijoitusyritysten olisi pitänyt voittaa. Päinvastoin kaikkien olisi tulevaisuudessa puhallettava näillä markkinoilla yhteen hiileen, jotta asiakkaita voidaan houkutella parhaan tarjouksen avulla. Saksan näkökulmasta pidän tärkeänä myös sitä, että markkinarakenteessa otetaan huomioon kansalliset tekijät. Pyydänkin teitä antamaan laajan tukenne Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän esittämälle kahdelle tarkistukselle, jotta Saksan pienten kaupitsijoiden asema turvataan myös tulevaisuudessa. Kiitos, arvoisa puhemies.

Katiforis (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat ja arvoisa komission edustaja, mietintö, josta keskustelemme, koskee Euroopan taloudellisen yhdentymisen yhtä keskeistä kysymystä eli rahoitusmarkkinoiden yhdentymistä. Yleisesti tunnetun periaatteen mukaan suuret rahoitusmarkkinat tarjoavat mahdollisuuden likviditeetin ja taloudellisen painoarvon lisäämiseen. Lisäksi suuret markkinat voivat parantaa kilpailukykyä ja siten parantaa hintoja kaupankäyntiosapuolten kannalta. Näin ne kannustavat sijoittajia ja lisäävät sijoituksia, millä on kiistatta suuri taloudellinen merkitys. Ryhmämme pyrkimyksenä on saavuttaa suurin mahdollinen työllistävä vaikutus, joka sijoitusten lisääntymisestä voi syntyä.
Komission ehdotus perustuu rahoitusmarkkinoiden yhdentämiseen eli niin sanottuun Euroopan passiin. Ehdotuksessa esitetään, että kehittääkseen toimintaansa kaikissa 15 jäsenvaltiossa sijoituspankkien on noudatettava hyväksyntää koskevia sääntöjä vain yhdessä jäsenvaltiossa, ei kaikissa 15 jäsenvaltiossa. Komissio on tosin täydentänyt ehdotustaan ajatuksella, että jos rahoitusmarkkinoiden todellakin halutaan toimivan ilman rajoja, kaupankäyntiosapuolten on voitava tuntea samanlaista turvallisuutta tehdessään sijoituksia missä tahansa päin Eurooppaa. Ajatus on herättänyt tarpeen kaikille yhteisistä säännöksistä, ja komission esittämät yhteiset säännökset liittyvät syrjimättömään ja avoimeen toimintaan, markkinoiden eheyteen sekä sijoittajien oikeuteen saada pankeilta ja rahoittajilta asianmukaista ja rehellistä kohtelua.
Säännöillä säännellään aina vastakkaisia etuja. Edut ovat tällä haavaa häilyviä, koska tekniikka ja pankkipääoman keskittyminen suuriin yrityksiin ovat luomassa uudenlaista ympäristöä. Siinä pankit muuttuvat sisäisiä transaktioita toteuttaviksi pörsseiksi ja pörssit infrastruktuureista yhtiöiksi. Näin ollen vaarana on markkinoiden moninkertainen hajaantuminen, joka pyritään estämään direktiivin yhdessä kiistanalaisimmista säännöksistä niin, että sijoituspankit pakotetaan julkistamaan tietonsa markkinoille avoimesti ennen transaktioiden loppuun saattamista ja sen jälkeen.
Yleisesti voidaan todeta, että komission ehdotuksessa on jälleen päästy hyvään tasapainoon etujen ja teknisen kehityksen välillä. Asiasta käyty keskustelu sekä talous- ja raha-asioiden valiokunnan esittämät tarkistukset pääosin tukevat komission työtä. Siihen on suuresti vaikuttanut esittelijän panos, ja haluankin kiittää esittelijää hänen työstään ja sovittelevasta lähestymistavastaan. Toivon, että se säilyy samanlaisena loppuun saakka ja että ryhmämme ehdottamat tarkistukset saavat kannatusta, jotta mietintö voidaan hyväksyä suurella enemmistöllä.

Schmidt, Olle (ELDR).
Arvoisa puhemies, kiitän esittelijää hänen erinomaisesta työstään. Hän on vaikeuksista huolimatta onnistunut rakentamaan kestävän kompromissin. EU:ssa toimivilla pörsseillä on nykyään lähes monopoli etenkin eräillä kansallisilla arvopaperimarkkinoilla. Nyt kilpailu ja valinnanvapaus lisääntyvät. Lisäksi, jäsen Katiforis, kompromissi takaa hyvän sijoittajansuojan.
Haluan ottaa lyhyesti kantaa ehdotuksen kahteen arkaluonteiseen artiklaan, 18 ja 25 artiklaan. Pidämme tärkeänä, että 18 artiklaan sisältyvä soveltuvuuden testi rajoitettaisiin neuvontaa sisältäviin palveluihin ja että sitä ei sovellettaisi esimerkiksi Internet-pohjaiseen arvopaperikauppaan. Sen asiakkaat ovat tietoisesti valinneet meklaripalvelun, jossa heidän ei tarvitse maksaa ammattilaisten neuvoista. Tämä vain tekisi palvelusta kalliimman. Näin ollen äänestämme valiokunnan esittämien tarkistusten 53, 54 ja 55 puolesta.
Ehdotuksen sisältämistä artikloista eniten keskustelua on herättänyt 25 artikla. Se koskee kaupan sisäistämistä ja niiden transaktioiden hintatietojen ennalta julkistamista, jotka toteutetaan säänneltyjen markkinoiden tai monenkeskisten kaupankäyntijärjestelmien ulkopuolella. Pidämme tätä melko arveluttavana, koska se vähentäisi markkinoiden likviditeettiä ja lisäisi kustannuksia. Artiklan poistaminen ei saanut riittävästi poliittista kannatusta, mutta nähdäksemme valiokunnan esittämät tarkistukset 33, 86, 87, 88 ja 89 poistavat markkinoihin kohdistuvat kielteiset vaikutukset, jotka aiheutuvat hintatietojen julkistamista koskevista ehdotetuista säännöistä.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluan kysyä, miksi keskustelemme näin tärkeästä ehdotuksesta näin myöhään illalla.

Herzog (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, uuden sijoituspalveludirektiivin tarkoituksena on säännellä kilpailua kolmen pääjärjestelmän eli pörssien, Internetin ja toimeksiantojen sisäistämistä harjoittavien yhtiöiden välillä. Niiden välinen transaktioiden käsittelyyn liittyvä kilpailu kiristyy, kun Euroopan rahoitusmarkkinat yhdentyvät. Kaikki tietävät, että yhdysvaltalaisille sijoituspankeille myös lentotukikohtana toimiva Lontoon City on sisäistämisessä huomattavasti muita edellä. Muutkin yhtiöt, kuten Deutsche Bank ja ABN-AMRO, ovat lähtemässä markkinoille kunnianhimoisine liiketoimintasuunnitelmineen.
Haluan huomauttaa, että toteuttaessamme lainsäätäjän tehtäväämme meiltä on poikkeuksellisesti puuttunut kunnon talousanalyysi, joka selventäisi alkaneen kilpailun luonnetta ja seurauksia. Haluammeko esimerkiksi, että etelästä itään ulottuvia pieniä Euroopan markkinoita johtaa pieni joukko Lontoossa toimivia kansainvälisiä toimijoita?
Me parlamentissa vastaamme yleisestä edusta emmekä yksittäisten maiden edusta. Siksi olemme kannattaneet kahta pääperiaatetta, tiedottamisen laatua ja syrjimätöntä kilpailua. Toimeksiantojen sisäistämistä harjoittavat yritykset käyttävät runsaasti resursseja, mutta ne eivät muodosta markkinoita. Ne käyttävät markkinoita hyväkseen mutta samalla tarvitsevat niitä. Siksi kauppaa edeltävä avoimuus on ratkaisevan tärkeää hinnanmuodostuksen laadun takaamiseksi ja ennen kaikkea volatiliteetin, keinottelun ja sisäpiirikauppojen estämiseksi.
Komission ehdotuksessa sovelletaan sitä kauppaa edeltävän avoimuuden periaatetta, jonka jäsen Villiers alun perin halusi hylätä. Myöhemmin hän on kuitenkin hyväksynyt sen. On syytä tunnustaa, että hän on osoittanut hienoa ammattimaisuutta. Jäsen Villiers on tehnyt myönnytyksiä, mutta toisaalta hänen aloitteestaan valiokunnassa on hyväksytty paljon eräänlaisia sudenkuoppia, jotka suurelta osin vesittävät avoimuuden vaatimuksen tarkoituksen ja heikentävät oikeusvarmuutta. Tämä koskee toimeksiantojen sisäistämistä harjoittavien yritysten määritelmää, joukkovelkakirjoja, toimeksiantojen suuruutta, hyväksyttäviä vastapuolia koskevaa poikkeusta sekä hintojen paranemisen käsitettä.
Hyväksytyssä mietinnössä ehdotetaan sääntelyjärjestelmää, joka on Yhdysvalloissa sovellettavaa järjestelmää huonompi. Siksi olemme pyytäneet useita erillisiä äänestyksiä haitallisiksi katsomiemme kohtien poistamiseksi. Tarkoituksena ei ole saada asiaan ratkaisua mihin hintaan hyvänsä ensimmäisessä käsittelyssä eikä myöskään vain hakea kompromissia eri etujen välillä. Sen sijaan tavoitteenamme on antaa päätöslauselma, joka todellakin palvelee yhteistä etua.

Bourlanges (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tämä mietintö on perusluonteeltaan kiistanalainen kahden erilaisen ajattelutavan vuoksi. Toisen ajattelutavan mukaan sijoitusyrityksille eli toimeksiantojen sisäistämistä harjoittaville yrityksille olisi annettava lupa luoda täysin kahdenvälinen suhde asiakkaisiinsa. Tämän varjopuolena on se, että asiakkaat eivät voi hyötyä markkinoiden parhaasta hinnasta tai edes saada sitä tietoonsa. Lisäksi asiakkaat eivät voisi edes varmistaa hinnanmuodostusta, joka voi onnistua vain osto- ja myyntitarjousten yleisesti kohdatessa toisensa. Sen sijaan toisen, niin sanotun säänneltyjen markkinoiden ajattelutavan mukaan kuluttajansuoja edellyttää kaikkien osto- ja myyntitarjousten kilpailua yhdentyneillä ja avoimilla markkinoilla. Tämän ansiosta asiakkaat voisivat tietää hinnan ja hyötyä parhaasta mahdollisesta hinnasta.
Ovatko näkemykset sopusoinnussa keskenään? Ne ovat, jos sijoitusyritysten menettelytapoihin sovelletaan yhteisiä sääntöjä. Tässä suhteessa komission teksti on erittäin tyydyttävä. Toisin kuin komission jäsen Bolkestein, en ole varma siitä, että jäsen Villiersin mietintö merkittävästi parantaa komission alkuperäistä tekstiä. Voimme kuitenkin hyväksyä kompromissin, koska se on jokseenkin tyydyttävä, kuten edellä on käynyt selväksi. Kompromissin ansiosta voimme puolustaa todellisia periaatteita ja toimia niiden edistämiseksi.
Tähän toteamukseen liittyy kuitenkin kaksi varausta. Ensimmäinen liittyy hinnan paranemiseen. Kyse ei ole sen tietämisestä, saako asiakas parhaan hinnan. Totta kai hänen olisi saatava paras hinta! Hinnan paranemiseen liittyvä ongelma on se, että sijoitusyritykset voivat soveltaa julkistamastaan hinnasta poikkeavaa hintaa ja siten estää markkinoita tukemasta syrjimättömien hintojen muodostumista.
Emme voi hyväksyä myöskään sellaisiin salkkuihin liittyviä transaktioita, jotka koostuvat erilaisista toisiinsa liittymättömistä arvopapereista siinä tarkoituksessa, että transaktio jäisi direktiivin rajoitusten ulkopuolelle. Pidämme jäsen Villiersin mietintöä tyydyttävänä, kunhan huomioon otetaan nämä kaksi olennaista varausta, joiden osalta eräät meistä äänestävät ehdotusta vastaan. Onnittelisin mielelläni esittelijää, jos voisin varauksetta katsoa, että hän on ollut ryhmien välisissä neuvotteluissa täysin puolueeton.

Randzio-Plath (PSE).
Arvoisa puhemies, sijoituspalvelujen ja säänneltyjen markkinoiden direktiivistä käydyt neuvottelut ovat jälleen kerran osoittaneet, kuinka vaikeaa on sovittaa yhteen Euroopan markkinoiden erilaisia ajattelutapoja ja perinteitä. Tämä koskee etenkin pörssien mannereurooppalaista mallia ja sijoituspankkien uusia sisäisiä kaupankäyntijärjestelmiä. Pörssit ovat suurelta osin menettäneet julkis-yksityisen luonteensa ja niitä on yksityistetty.
Kahden järjestelmän yhtäaikaisen toiminnan salliminen koko Euroopassa, syrjimättömän kilpailun takaaminen sekä sijoittajien etujen puolustaminen asettavat yhdessä vaikean tehtävän. Tämä käy selväksi tarkasteltaessa etenkin sitä, kuinka suuria summia siirretään päivittäin ja miten rahoitusmarkkinoiden kehitys vaikuttaa Euroopan ja maailman talouteen. Siitä huolimatta toivon, että talous- ja raha-asioiden valiokunnassa erittäin vaikeiden neuvottelujen tuloksena tehty kompromissi kannustaa neuvostoa tekemään samanlaisia kompromisseja. Näin tämä merkittävä säädös yhdentyneiden rahoitusmarkkinoiden toteuttamiseksi voidaan todellakin hyväksyä kuluvalla vaalikaudella. Olemme mielestäni pyrkineet ottamaan huomioon kaikkien markkinaosapuolten ja myös ei-ammattimaisten sijoittajien edun sekä toteuttaneet avoimuuden periaatetta kaikilla keskeisillä aloilla juuri siten, kuin komissio ajatteli.
Esimerkiksi hintojen avoimuuden ja sijoittajansuojan kannalta on välttämätöntä, että jos sisäistämistä harjoittava sijoituspalveluyritys ei voi toteuttaa sisäisiin kaupankäyntijärjestelmiin rajoittuvaa sopimusta suoraan, sopimus voidaan suoraan siirtää säännellyille markkinoille, ellei asiakas sitä nimenomaan kiellä. Nopea siirto antaa parhaat mahdollisuudet siihen, että sopimus voidaan saattaa loppuun asiakkaan edun mukaisesti. Täten katson, että olemme tehneet parlamentissa oikean päätöksen, mikä koskee myös 25 artiklan sisältämiä julkistamisvaatimuksia. Toivottavasti direktiivi mahdollistaa kaikkien kaupankäyntijärjestelmien kilpailun ja takaa sen, että sijoittajien etuja puolustetaan.

Lulling (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, talous- ja raha-asioiden valiokunnassa laatimamme kompromissi vaati kaikilta asianosaisilta paljon työtä ja kärsivällisyyttä. Haluan kiittää esittelijää hänen arvokkaasta työstään. Ilman hänen sinnikkyyttään ja suurta kärsivällisyyttään emme olisi päässeet kompromissiin.
Haluan kuitenkin esittää muutaman asiaan liittyvän tarkennuksen. Komission ehdotuksessa edellytetään kauppaa edeltävää ja kaupan jälkeistä avoimuutta. Se on kallista ja tarpeetonta, ja se estäisi rahoituslaitoksia sijoittamasta sisäistämiseen. Tämän takia kilpailu ei käytännössä lisääntyisi, ja useiden jäsenvaltioiden tärkeänä pitämä mutta epänormaali keskittymäsääntö otettaisiin peitellysti käyttöön, kuten jäsen Bourlanges äsken totesi. On valitettavaa, että kauppaa edeltävää avoimuutta edellytetään tästä huolimatta. Arvoisa komission jäsen Bolkestein, tässä olen samaa mieltä komission kanssa siitä, että kauppaa edeltävää avoimuutta olisi sovellettava vain yksityisasiakkaisiin ja että sitä ei olisi ulotettava koskemaan ammattimaisia asiakkaita.
Toisaalta sisäistämistä harjoittavien rahoituslaitosten on myös voitava tarjota asiakkailleen parempia hintoja kuin sellaiset toimijat, jotka julkistavat hintansa kauppaa edeltävän avoimuuden perusteella. On vain hyvä, jos kyseiset rahoituslaitokset pääsevät tähän, koska se palvelee asiakkaiden etua.
Eräät jäsenet katsovat, että kauppaa edeltävä avoimuus olisi ulotettava myös joukkovelkakirjoihin. Vastustan tätä, koska kyseisten markkinoiden rakenteet eroavat toisistaan huomattavasti. Laskelmoivia jalkapalloharrastajia ei näin estettäisi sijoittamasta joukkovelkakirjoja suosikkiseuroihinsa ilman, että he joutuvat arvioimaan riskejä ja mahdollisia voittoja. Näinhän on käynyt Italiassa.
Direktiiviehdotuksessa myös edellytetään rahoituslaitoksia pyytämään asiakkaiden hyväksyntä, kun toimeksiantoa ryhdytään toteuttamaan. Tämä menee mielestäni liiallisuuksiin. Talous- ja raha-asioiden valiokunnan laatimassa kompromississa mennään sellaisenaan huomattavasti niitä edellytyksiä pitemmälle, joita vaadittiin rahoituspalvelujen kannalta hyvin toimivien yhtenäismarkkinoiden luomiseksi. Politiikka on valitettavasti saavuttamisen taidetta. Olemme vielä ensimmäisessä käsittelyssä, ja ehkäpä esittelijän laatimaa ensimmäistä versiota kannattaneet pyörtävät kantansa, jotta voimme laatia nyt ensimmäisessä käsittelyssä olevaa paremman tekstin.

Berès (PSE).
Arvoisa puhemies, jatkan muiden aloittamalla linjalla kiittämällä esittelijää. Hänen mainitsemansa niin sanotun Prodi-tarkistuksen ja nyt käsiteltävänä olevan tekstin välillä on tapahtunut merkittävää kehitystä, vaikka keskusteluumme ovat merkittävästi vaikuttaneet Euroopan ulkopuoliset tekijät.
Kuten kaikki tiedämme, direktiivin tavoitteena on varmistaa, että rahoitusala jakaa taloutemme taloudelliset resurssit parhaalla mahdollisella tavalla. Tällä perusteella katson, että laatimamme teksti on kaikkien kauppiaiden odotusten mukainen. Näin ollen esitän vain muutaman tarpeellisen huomautuksen.
Rahoitusyhtiöiden on ei-ammattimaisten sijoittajien suojelemiseksi arvioitava tietämyksensä ja resurssiensa laatu. Toimeksiantoja ainoastaan toteuttava toiminta ei ole eurooppalainen käytäntö, joten siihen pakottaminen saattaisi vaarantaa monia sijoittajien toiminnan. Lisäksi tietojen on oltava kaikkien markkinatoimijoiden saatavilla, jotta kilpailu olisi rehellistä. Siksi avoimuus on ensiarvoisen tärkeää. Kauppaa edeltävän avoimuuden olisi oltava poikkeukseton. Voin hyväksyä sen, että avoimuus ei koske rajahintatoimeksiantoja vaan että se on rajoitettu tavanomaisiin toimeksiantoihin. Sitä vastoin jäsen Bourlangesin jo mainitsema mahdollinen hintojen paraneminen vaikuttaa mielestäni erittäin huolestuttavalta.
Lopuksi haluan sanoa, että meidän olisi torstain äänestyksessä pyrittävä asettumaan sille kannalle, jonka parlamentti vahvisti selvitystoimintaa koskevan asetuksen yhteydessä. Meidän olisi siis pyydettävä komissiota laatimaan asiaa koskeva direktiivi.

Karas (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja hyvät kollegat, aluksi haluan kiittää kaikkia kompromissin laatimiseen osallistuneita, ennen kaikkea esittelijää ja jäsen Radwania. Tehtävä oli vaikea, mutta selviydyimme siitä hyvin. Lisäksi haluan tehdä selväksi, että parlamentti haluaa hyväksyä direktiivin tällä vaalikaudella. Toivottavasti kompromissi auttaa neuvostoa pääsemään omaan kompromissiin. Sijoituspalvelujen ja säänneltyjen markkinoiden uusi direktiivi vahvistaa Euroopan rahoitusmarkkinoita. Miksi direktiiviä sitten tarvitaan? Riittämättömästi yhdenmukaistetut säännöt, runsas byrokratia ja vanhentuneet sijoittajansuojasäännökset ovat tähän päivään asti haitanneet rajat ylittävää arvopaperikauppaa merkittävästi.
Mitkä ovat kompromissin ja uusien asetusten pääkohdat? Ensimmäinen on sijoittajansuoja: sijoittajille on tiedotettava hyvin heitä koskevista asioista. Tämän lisäksi liiketoiminnan harjoittamista koskevat säännöt muodostavat olennaisen osan sijoittajansuojaa. Toisena pääkohtana ovat neuvojen antamista sisältävien palvelujen ja niiden palvelujen erot, joissa ei anneta neuvoja. Tulevaisuudessa soveltuvuuden testiä edellytetään ainoastaan neuvojen antamista sisältäviltä palveluilta. Kolmanneksi haluamme parhaan mahdollisen palvelun. Talous- ja raha-asioiden valiokunta on laatinut sanamuodon, joka sopii sekä pienille että suurille rahoituslaitoksille. Neljäntenä ja ratkaisevan kohtana ovat sisäistä arvopaperikauppaa harjoittavien pankkien ja pörssien yhtäläiset toimintamahdollisuudet. Kompromississa päätetään, että pankkeihin sovelletaan asianmukaisia valvontaa ja avoimuutta koskevia sääntöjä. Tällä pyritään siihen, että sisäistämisjärjestelmät sallitaan kuitenkaan vahingoittamatta pörssejä tai muita markkinaosapuolia.
Toivomme, että kompromissi johtaa entistä syrjimättömämpään kilpailuun pankkien ja pörssien välillä. Siitä kuluttaja hyötyisi eniten. Pyydän kaikkia äänestämään ylihuomenna kompromissin puolesta.

Van den Burg (PSE).
Arvoisa puhemies, kiitän sitkeydestänne. Koska minulle on annettu vain vähän aikaa ja on jo myöhä, voin vain esittää muutamia perusperiaatteita. Ne ilmentävät sitoutumistani kompromisseihin pääsemiseksi sekä sitä, miten äänestän torstaina.
Haluan asettaa kaksi tavoitetta. Ensimmäinen tavoite on piensijoittamisen edistäminen Euroopan unionissa. Meidän on pyrittävä kaikin mahdollisin toimin lisäämään rahavaroja, jotta taloudellinen toimeliaisuus lisääntyy ja jotta talouden taantumasta voidaan selviytyä jälleen kerran. Toinen tavoite on pienten piensijoittajien suojelu. Se toteutetaan vahvistamalla yksiselitteisiä sääntöjä, joiden noudattamista seurataan tiiviisti, sekä optimoimalla sijoitustuotteisiin, -laitoksiin ja -keinoihin liittyvät piensijoittajien vaihtoehdot. Direktiivistä käydyssä keskustelussa käsiteltiin juuri viimeksi mainittua kohtaa.
Katson, että piensijoittajilla olisi oltava pääsy pörsseihin ja omaan pankkiinsa. Sisäinen täsmäyttäminen on täysipainoinen vaihtoehto pörssien monopolille, joka tuntuu yhä arveluttavammalta, varsinkin jos se leviää yli kansallisten rajojen ja haittaa kansallista valvontaa. Asia vaatii avoimuutta, mutta se ei saa vaikuttaa kielteisesti rahoitusmarkkinoiden hinnanmuodostukseen ja likviditeettiin.
Viimeisen kohdan eli lainsäädäntömenetelmän osalta kannatan Lamfalussyn menetelmään perustuvaa periaatetta, jonka mukaan jotkin tehtävät annetaan valvonta- ja sääntelyviranomaisille. Yhdyn niihin, jotka ovat katsoneet olevan tärkeää päästä kompromisseihin ja kannustaa neuvostoa samaan.

Skinner (PSE).
Arvoisa puhemies, parlamentti on hyvää vauhtia osoittamassa, että se voi ratkaista kysymyksiä, joita edes neuvosto ei kykene ratkaisemaan. Se sopinee meille sen takia, mitä lähitulevaisuudessa voi tapahtua. Toivottavasti komission jäsen panee tämän merkille. Toisaalta jos rahoituspalvelujen toimintasuunnitelman halutaan onnistuvan, direktiivi on pantava täytäntöön.
Aiemmin saatujen kokemusten perusteella kansallisen protektionismin esteisiin liittyvissä kysymyksissä ei kannata toimia. Jos emme ota huomioon maailmanlaajuisen rahoitusaseman kehittymistä, Eurooppa, sen sijoitustoiminta, kasvumahdollisuudet ja Lissabonin Eurooppa-neuvoston käsittelemät riskipääoman toimintasuunnitelmaan liittyvät kysymykset ovat yhtä tyhjän kanssa. Parlamentissa ja muuallakin on ennenkin näiden kysymysten yhteydessä keskitytty liikaa omiin kansallisiin huolenaiheisiin, jolloin Euroopan talouden kehittyminen on jäänyt vähälle huomiolle.
Kiitän esittelijää hänen tekemästään työstä. Haluan sanoa pilke silmäkulmassa, että hän toimii mitä eurooppalaisimmalla tavalla. Markkinathan leviävät rajojen yli, ja olen iloinen siitä, että hän on brittiläisenä konservatiivina toiminut eurooppalaisella tavalla.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, käsittelen lyhyesti sellaiset kohdat, joissa parlamentin esittämät tarkistukset huolestuttavat komissiota.
Sijoitusyrityksiä koskevia kauppaa edeltäviä avoimuusvaatimuksia käsitellään 25 artiklassa. Kaikki kauppaa edeltävää avoimuutta koskevat tarkistukset eli tarkistukset 33 ja 86-90 voidaan hyväksyä ainakin osittain tai periaatteessa. Komissio ei kuitenkaan ole vakuuttunut siitä, onko tarpeen edistää hintojen paranemista. Komissio ei ole vakuuttunut myöskään siitä, että tämä, sellaisena kuin se on tarkistuksissa esitetty, olisi tarpeellista tai vähittäissijoittajien edun mukaista.
Komissio katsoo, että hyödykejohdannaisia ja niiden kaupitsijoita koskevaa nykyistä poikkeusta olisi sovellettava konsolidoidusti. Kuten on jo todettu, komissio hyväksyy liiketoiminnan harjoittamista koskevien velvoitteiden yhteydessä sijoitusyrityksiä koskevan velvoitteen rajoituksen, jonka mukaan täydellinen soveltuvuuden testi tehdään vain tietyille palveluille. Tämä noudattaa komission alkuperäistä ehdotusta.
Komissio ei valitettavasti ole samaa mieltä muutamista komitologiasäännöksiä koskevista tarkistuksista. Jotkin niistä ovat viisasten komitean mietinnössä asetettujen periaatteiden ja samalla etenkin Lamfalussyn periaatteen vastaisia. Komissio katsoo, että täytäntöönpanotoimien olisi sisällettävä periaatteiden sijasta vain tarkat tekniset säännöt.
Tason 2 toimien hyväksymisellä pyritään aina varmistamaan, että EU:n lainsäädäntöä sovelletaan yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa. Näin ollen tähän liittyviä epäselvästi muotoiltuja ehdotuksia ei voida hyväksyä.
Toimivaltaisten viranomaisten välisestä tehtävänjaosta sivuliikkeiden tapauksessa komissio katsoo, että vastaanottavan jäsenvaltion sääntelyn olisi oltava ensisijaista poikkeuksellisesti ainoastaan liiketoiminnan harjoittamista koskevien sääntöjen määrittelyssä ja kirjanpidossa, millä varmistetaan yhtenäismarkkinoiden asianmukainen toiminta. Tässä yhteydessä komissio voi hyväksyä suuren osan tarkistuksista kokonaan, osittain, periaatteessa tai muutettuna.
Komissio voi toisin sanoen hyväksyä 36 tarkistusta kokonaan. Kaikkiaan 62 tarkistusta voidaan hyväksyä ainakin osittain tai periaatteessa, minkä lisäksi niihin on tehtävä muutoksia koko tekstin yhtenäistämiseksi.
Komissio katsoo, että 60 tarkistusta on hylättävä. Yksittäisiä tarkistuksia koskeva komission kanta on saatavissa kirjallisena

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 00.05.)

***

Whiteheadin mietintö (A5-0232/2003)
Komissio voi hyväksyä seuraavat alkuperäiset tarkistukset: 1, 2, 12, 14, 15, 22 ja 23.
Komissio hyväksyy seuraavat uudet tarkistukset osana kompromissipakettia: tarkistus 28 ja sitä seuraavat tarkistukset.
Seuraavat tarkistukset hylätään, kun kompromissipaketti on hyväksytty: 3, 5, 6, 8, 9, 10, 16, 17, 18, 24, 25, 26 ja 27.
Myös tarkistukset 7 ja 9 olisi hylättävä osana kompromissipakettia, mutta parlamentti saattaa joutua hylkäämään ne, koska ne on korvattu muihin artikloihin tehdyillä tarkistuksilla.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 4, 11, 13, 20 ja 21. Parlamentin on hylättävä tarkistukset osana kompromissia.
Täytäntöönpano- ja hallintovallastaan johtuvista syistä komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 52. Komissio tekee kuitenkin kaikkensa noudattaakseen tarkistuksen linjaa, vaikka tietyt rajoitukset on otettava huomioon.

Villiersin mietintö (A5-0287/2003)
Komissio voi hyväksyä seuraavat 36 tarkistusta kokonaan: 1, 3, 4, 14, 16, 25, 26, 28, 39, 45, 50, 51, 52, 56, 60, 65, 70, 87, 96, 99, 101, 110, 114, 115, 118, 123, 124, 129, 130, 133, 134, 139, 140, 143, 144 ja 158.
Seuraavat 62 tarkistusta voidaan hyväksyä ainakin osittain, periaatteessa tai muutettuina: 2, 6, 7, 8, 9, 11, 12, 15, 17, 20, 22, 23, 27, 32, 33, 34, 35, 36, 38, 43, 44, 53, 54, 61, 62, 63, 64, 68, 69, 74, 75, 76, 77, 78, 80, 84, 86, 88, 89, 90, 92, 95, 97, 103, 108, 109, 111, 112, 116, 117, 121, 125, 126, 135, 147, 149, 151, 153, 154, 155, 156 ja 157.
Komissio ei voi hyväksyä seuraavia 60:tä tarkistusta: 5, 10, 13, 18, 19, 21, 24, 29, 30, 31, 37, 40, 41, 42, 46, 47, 48, 49, 55, 57, 58, 59, 66, 67, 71, 72, 73, 79, 81, 82, 83, 85, 91, 93, 94, 98,100, 102, 104, 105, 106, 107, 113, 119, 120, 122, 127, 128, 131, 132, 136, 137, 138, 141, 142, 145, 146, 148, 150 ja 152.

Lund (PSE)
Päätin tänään Euroopan parlamentissa seurata Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmää Olle Schmidtin mietinnön (A5-0210/2003) käsittelyssä. Olen kuitenkin tietoinen siitä, että ehdotus kuuluu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen IV osaston soveltamisalaan eikä näin ollen koske Tanskaa (vrt. pöytäkirja Tanskan asemasta).

Lund (PSE)
Päätin tänään Euroopan parlamentissa äänestää Kirkhopen mietinnön (A5-0291/2003) puolesta. Olen kuitenkin tietoinen siitä, että ehdotus kuuluu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen IV osaston soveltamisalaan eikä näin ollen koske Tanskaa (vrt. pöytäkirja Tanskan asemasta).

