
Puhemies.
   Julistan Euroopan parlamentin torstaina 16. maaliskuuta 2006 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi. 
Puhemies.
   Ennen esityslistaan siirtymistä minun on kerrottava teille kerrankin myönteisiä uutisia. Myönteiset uutiset koskevat Espanjan tilannetta, mutta katson niiden olevan hyviä uutisia koko Euroopalle.
Tarkoitan ETA:n tänään julkaisemaa tiedonantoa, jossa se ilmoittaa pysyvästä tulitauosta.
Meille tarjoutuu välähdys tulevaisuudesta ilman terrorismia. Nyt on toimittava rauhallisesti ja varovaisesti. On myös muistettava terrorismin uhreja, ja heitä on paljon. On toivon aika, toivomme kaikkien demokraattisten poliittisten voimien yhdistymistä. Totean uudelleen, että tämä on hyvä uutinen niin Espanjan yhteiskunnalle kuin koko Euroopallekin, sillä se osoittaa, että terrorismi on voitettavissa demokratian voimalla.
Hyvät kuulijat, kiitän teitä suosionosoituksistanne.
Haluavatko poliittiset ryhmät puheenvuoroja puhemiehen ilmoituksen johdosta? 
Martin Schulz,
   Arvoisa puhemies, kuten voitte kuvitella, parlamentille esittämänne ilmoitus on herättänyt vilkkaita reaktioita ryhmässämme tänään. Yksi Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän 200 jäsenestä on itse ETA:n terrorismin uhri, sillä ETA murhasi hänen miehensä. Toivottavasti sallitte minun pyytää kollegaani Dührkop Dührkopia lausumaan muutaman sanan ryhmämme puolesta.
Bárbara Dührkop Dührkop,
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ETA:n ilmoitus pysyvästä tulitauosta, joka on vahvistettu, on hyvin lupaava uutinen kaikille Espanjan kansalaisille ja näin ollen myös kaikille Euroopan kansalaisille.
Vaadimme kaikkia eurooppalaisia demokraatteja yhdistymään nyt ja tulevaisuudessa lopullisen rauhan saavuttamiseksi.
Arvoisa puhemies, kuten totesitte — ja sanon tämän suoraan sydämestä — nyt on aika muistaa uhreja.
Hans-Gert Poettering,
   Arvoisa puhemies, suuresti kunnioitetun kollegani Dührkopin viimeinen huomautus olisi ollut myös minun ensimmäinen huomautukseni: ajatuksemme ovat tänään ETA:n murhaamien miesten ja naisten ja heidän perheidensä kanssa.
Vaikka olemme tietenkin iloisia tästä ilmoituksesta, olemme yhtä tiukasti sitä mieltä, ettei ETA:n ilmoituksesta ole syytä myöntää poliittista palkintoa. Tällaisena aikana, kun toivomme rauhanomaista tulevaisuutta koko Baskimaalle ja koko Espanjan kansakunnalle, ajatuksemme kohdistuvat niihin ihmisiin, jotka kuolevat eri puolilla maailmaa terrorismin vuoksi tai joilta riistetään heidän vapautensa, kuten parhaillaan tapahtuu Valko-Venäjällä, jossa opposition jäseniä vangitaan.
Vapailla vaaleilla valittuina Euroopan parlamentin jäseninä moraalinen velvollisuutemme on puhua suoraan aina, kun ihmishengen suojeleminen tai ihmisarvo ovat vaarassa. Ihmisarvo ja ihmishengen suojeleminen ovat Euroopan ja koko maailman ylin arvo.
Graham Watson,
   . (EN) Arvoisa puhemies, tavallisesti pyydätte poliittisten ryhmien johtajia käyttämään puheenvuoron, kun maailmaa on kohdannut jokin katastrofi. On ilo saada puheenvuoro juhlittaessa jotain, mitä voidaan pitää vain voittona.
Meillä on läntisessä Euroopassa demokratia, kiitos sodan jälkeisen sukupolven poliittisten johtajien. Demokratiassa muutokset tapahtuvat vaalien, ei aseiden avulla. ETA:n, IRA:n, Punaisen prikaatin ja muiden vanhojen tunnettujen terroristiryhmien toiminta on ollut epäoikeudenmukaista. ALDE-ryhmän puolesta totean olevani iloinen prosessista, jonka myötä ETA ilmoitti tulitauosta. Toivon vuoropuhelun ja demokratian olevan perustana muutokselle Espanjassa ja kaikkialla maanosassamme.
Daniel Marc Cohn-Bendit,
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ryhmämme kuuli uutisen ETA:n tiedonannosta noin kaksi tuntia sitten, ja haluamme esittää seuraavan lausunnon. ETA:n tiedonanto osoittaa kaksi seikkaa.
Ensinnäkin, että demokratioiden on vastustettava terrorismia.
Toiseksi tiedonanto osoittaa, että vaikka demokratioiden on vastustettava terrorismia, niiden on myös kyettävä neuvottelemaan ja puhumaan asiat halki. Näin tapahtui Pohjois-Irlannissa ja näin tapahtuu myös Espanjassa. Onnittelen kaikki Espanjan poliittisia voimia, jotka ovat kyenneet ottamaan kantaa ja neuvottelemaan, sillä verilöylyjen estämiseksi eri osapuolten on kyettävä puhumaan toisilleen. Onnittelen siis Espanjan hallitusta ja kaikkia niitä, joilla on ollut voimaa asettua vastustavalle kannalle ja osoittaa, etteivät he anna periksi eivätkä hyväksy terrorismia vaan tuomitsevat sen. Terrorismin loppuminen liittyy aina neuvotteluihin.
Olemme kehottaneet ETA:a lähettämään kirjeen tulitauostaan myös Hamasille, jotta Hamas voisi saada siitä vaikutteita.
Brian Crowley,
   . Arvoisa puhemies, olen kollegoideni tavoin iloinen ETA:n päätöksestä. Valitettavasti monien uhrien kannalta on jo myöhäistä, mutta ajatelkaamme niitä tulevia uhreja, joiden henki on pelastettu tänään tehdyllä päätöksellä.
Kun tarkastelemme tämän päätöksen seurauksena Espanjassa toteutuvaa rauhan- ja neuvotteluntäyteistä tulevaisuutta, haluan takoa ihmisten mieliin, että tulitauot ja neuvottelut eivät merkitse alistumista. Vastapuolten on arvostettava toisiaan, ja mielipide-eroja on kunnioitettava. Ennen kaikkea meidän ei pidä koskaan unohtaa, että ihmishenkiä on uhrattu turhaan, koska ihmiset ovat kieltäytyneet puhumasta toisilleen tasavertaisesti. Euroopan unioni on olemassaolonsa 50 vuoden aikana ainakin osoittanut olevansa paras mahdollinen rauhanprosessi, sillä se perustuu vuoropuheluun, vastavuoroiseen kunnioitukseen, ymmärrykseen ja kaikkien erilaisten ajatusten suvaitsemiseen, ei niiden hyväksymiseen. Se perustuu eri tavoin ajattelevien ihmisten kunnioitukseen ja keskittyy yhteistyötapoihin.
Lopuksi toteaisin, että ETA:n päätöksen tarjoama mahdollisuus on uraauurtava. Älkää kuitenkaan unohtako, että mahdollisuus voi mennä ohi, se ei ole pysyvä. Meidän on tartuttava siihen ja toteutettava siihen sisältyvät ajatukset.
Sylvia-Yvonne Kaufmann,
   Arvoisa puhemies, haluan tukea kaikkea, mitä edelliset puhujat ovat sanoneet ja kiittää erityisesti jäsen Dührkop Dührkopia.
Haluan tehdä yhden asian täysin selväksi: mikään ei oikeuta terrorismiin. On tärkeää, että kaikki demokraattiset osapuolet, kaikki demokratiassa ja rauhassa elävät kansalaiset sanovat selvästi: "Emme hyväksy terrorismia missään tapauksessa, emme halua sitä, haluamme elää rauhassa ja ystävinä toistemme kanssa." Jokainen terrorismin uhri on yksi uhri liikaa.
Demokratia ja ihmisoikeudet: ne ovat arvot, joita me kaikki kannatamme. Toivon, että tämä päivä ETA:n ilmoituksineen todella tuo mukanaan poliittisen ja rauhanomaisen ratkaisun Espanjan ongelmiin.
James Hugh Allister (NI ). –
   Arvoisa puhemies, minäkin olen todella iloinen tästä ilmoituksesta. Yhdyn myös osanottoihin ja myötätunnon osoituksiin ETA:n lukuisten tarpeettomien uhrien vuoksi. Suhtaudun tähän jokseenkin henkilökohtaisesti, sillä olemme Pohjois-Irlannissa kärsineet samalla tavalla vuosikymmeniä tarpeettomasta terrorismista.
Pohjois-Irlannin kokemusten vuoksi yhdyn myös varovaisuuden sanoihin. Tulitauko on tietenkin hyvä asia. Toivomme sen olevan pysyvä, mutta jäsen Poettering on aivan oikeassa: mitään palkintoa ei voida eikä pidä antaa siitä, että toimitaan oikein. Kotimaassani tehtiin se virhe, että ETA:n liittolaisjärjestön julistettua tulitauon vuonna 1994 kiirehdittiin antamaan poliittisia palkintoja. Se osoittautui katastrofaaliseksi, sillä se ruokki uskoa, että kumpaankin leiriin oli mahdollista kuulua. Et voi olla öisin terroristi ja päivisin poliitikko. On siirryttävä täysin rauhanomaisiin keinoihin.
Espanjan viranomaisten olisi otettava opikseen Pohjois-Irlannin kokemuksista. Niiden on testattava ETA:n sitoumusta ja hyvää tahtoa ja ymmärrettävä, ettei palkintoa voi eikä pidä antaa siitä, että tehdään se, mikä on tarpeellista ja oikein.
Iloitsen tulitauosta ja annan tämän neuvon ja varoituksen kotimaani kokemusten perusteella.
Jens Peter Bonde,
   Arvoisa puhemies, minäkin olen iloinen tulitauosta ja siitä, että aseet pannaan syrjään ja korvataan äänestyslipukkeilla. Olen kotoisin Tanskan ja Saksan väliseltä alueelta, jossa on sodittu ja kärsitty konflikteista iäisyyden ajan ja jossa vastavuoroisten oikeuksien myöntäminen, kansallisten vähemmistöjen kunnioittaminen ja rajasta sopiminen kansanäänestyksellä teki vanhoista vihollisista ystäviä. Olen kokenut tämän prosessin Pohjois-Irlannissa. Kun vierailimme alueella ensimmäistä kertaa Euroopan parlamentin jäseninä, meidät tarkistettiin perusteellisesti aseiden varalta ennen hotelliin menoa. Seuraavilla kerroilla olemme vierailleet Pohjois-Irlannissa, jossa vallitsee rauha. Tällainen prosessi on mahdollinen. Toivon, että myös Espanjaan ja Baskimaahan saadaan lopultakin rauha. 
Alejo Vidal-Quadras Roca (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, terroristiryhmä ETA:n tiedonanto ei muuta tilannetta Espanjassa millään tavoin. Tiedonannossa kerrotaan, että ETA aikoo lopettaa tappamisen niin pitkäksi aikaa, kun sille sopii, ja että se tekee sen saavuttaakseen oletettavasti poliittisia tavoitteitaan.
Tiedonanto, johon ei sisälly katumuksen sanaa, jossa ei pyydetä anteeksiantoa, jossa ei millään tavoin osoiteta alistumista oikeusvaltion säännöille, osoittaa pelkästään jälleen kerran tämän rikollisryhmän kyynisyyden ja moraalisen halpamaisuuden.
Toivon Espanjan hallituksen hyväksyvän ETA:lta vain tietyn tyyppisen tiedonannon, sellaisen, jossa se ilmoittaa hajottavansa ryhmän ja luovuttavansa aseet ja jossa se pyytää anteeksiantoa niiltä lukuisilta ihmisiltä, jotka ovat kärsineet sen käsissä paljon ja kokeneet epäoikeudenmukaista tuskaa.
Puhemies.
   Kiitokset kaikille vastauksistanne ETA:n tiedonantoon. 
James Nicholson (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan yhtyä teihin ja Espanjan kansaan ja iloita saamistanne hyvistä uutisista. Uskon tämän olevan erittäin hyvä asia alueellenne.
Myös Pohjois-Irlannista kotoisin olevana jouduin 16 parlamenttivuoteni alkuaikoina lähes kuukausittain ilmaisemaan myötätuntoni alueen kansalaisille. Se on tehtävä, jonka toteuttamista en todellakaan kaipaa täällä parlamentissa nyt, kun Pohjois-Irlannin tilanne on jokseenkin normalisoitunut. Toivon, että sama koskee myös Espanjaa.
Haluan toistaa jäsen Poetteringin sanat – ja olen todellakin oppinut omista kokemuksistani – että on paljon helpompaa sotia kuin tehdä rauha. Olen samaa mieltä jäsen Poetteringin kanssa, kun hän totesi, ettei sotaan osallistuneita ja tappajia pidä palkita siitä, että he nyt lopettavat sen.
Willy Meyer Pleite (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, käsittelemme nyt mielestäni hyvin merkittävää uutista, ei pelkästään Espanjan kannalta, vaan myös koko Euroopan unionin kannalta, sillä ETA:n tiedonanto on tosiasia. Nyt avautuu uusi mahdollisuus tarkastella neuvotteluprosessia, joka voisi johtaa lopulliseen rauhaan Baskimaalla, joka on osa Euroopan unionia.
Siirrymme nyt monimutkaiseen ja vaikeaan vaiheeseen, ja toivon Euroopan parlamentin auttavan toissijaisesti – sillä ensisijaisesti tämä on Espanjan ja sen hallituksen tehtävä ― ylittämään kaikki esteet, joita varmasti ilmenee neuvotteluprosessin aikana.
Uskon näin ollen meidän olevan kiistattomasti uudenlaisessa tilanteessa, joka edellyttää meiltä kaikilta huomiota ja tukea lopullisen ratkaisun etsimisessä ongelmaan. 
Proinsias De Rossa (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, minäkin olen kotoisin saarelta, joka on kärsinyt terrorismista lähes 30 vuotta. Rauhanprosessimme on ollut meneillään kymmenen vuotta tai jopa pitempäänkin. Olen todella iloinen ETA:n tämänpäiväisestä tiedonannosta. Arvostelisin sitä samalla tavalla, kuin olen arvostellut IRA:ta Irlannissa jo vuosia: se on turvautunut hyödyttömään, järjettömään ja epädemokraattiseen tapaan pyrkiessään tavoitteisiinsa.
Poliitikkoina meidän on kuitenkin loppujen lopuksi löydettävä keino demokraattisen poliittisen ratkaisun löytymiseksi ongelmaan. Katson, että Espanjan hallitusta voidaan onnitella sellaisen tilanteen aikaansaamisesta, jossa oli mahdollista ilmoittaa tulitauosta. Kaikkien demokraattien – niin Espanjassa kuin koko Euroopassa – on tuettava Espanjan hallitusta prosessin edistämisessä, sillä jos sallimme ETA:n tai IRA:n kaltaisten järjestöjen havaitsevan demokraattien kesken juopaa siinä, kuinka rauhaa on rakennettava, me epäonnistumme ja ne voittavat. 
Enrique Barón Crespo (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, minulla ei ollut aikomusta käyttää puheenvuoroa kollegani Dührkopin sydämen pohjassa tuntuneen puheenvuoron jälkeen, mutta varapuhemies Vidal-Quadrasin puheenvuoron jälkeen haluan vain todeta yhden seikan, sillä uskon meidän kaikkien täällä kehottavan yksimielisesti eurooppalaisia demokraatteja tukemaan tätä prosessia yhdessä.
Haluan vain sanoa varapuhemies Vidal-Quadras Rocalle, että toivon hänen poliittisen puolueensa ja hänen ryhmänsä toimivan samoin kuin Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä toimi, kun kansanpuolue ja sen hallitus olivat vastuussa neuvotteluprosessin käynnistämisestä vastaavanlaisen tulitauon jälkeen, jolla tosin oli eri sisältö.
Puhemies.
   Keskustelu aiheesta päättyy tähän. 
Puhemies.
   Arvoisat parlamentin jäsenet, minulla on ilo kertoa teille, että istuntoomme osallistuu virallisella lehterillä Tanskan kansankäräjien valtuuskunta, jota johtaa puhemies Christian Mejdahl.
Minulla oli tilaisuus tavata puhemies Mejdahl ja hänen valtuuskuntansa, ja nyt haluan toivottaa heidät lämpimästi tervetulleiksi istuntosaliin. Toivon, että vierailunne Brysselissä ja yhteisön toimielimissä on tuloksekas ja myönteinen. 
Puhemies.
   Puheenjohtajakokouksen kokouksessaan 16. maaliskuuta 2006 työjärjestyksen 130 ja 131 artiklan mukaisesti laatima esityslistaluonnoksen lopullinen versio on jaettu. 
Martin Schulz (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, viittaan työjärjestyksen 103 ja 130 artiklaan. Työjärjestyksen 130 artikla koskee esityslistaa, ja 103 artikla komission julkilausumia ja ehdotuksia.
En viittaa nyt tämän päivän esityslistaan, vaan seuraavan täysistunnon esityslistaan, ja esitän seuraavan pyynnön. Euroopan parlamentin seuraavan täysistunnon esityslistalla on keskustelu ja Euroopan parlamentin päätöslauselma Valko-Venäjän tilanteesta. Koska komission puheenjohtaja, varapuheenjohtaja ja muita komission jäseniä on paikalla, käytän tilaisuutta hyväkseni ja esitän seuraavan pyynnön. Valko-Venäjän tilanne on huolestuttava. Minusta Euroopan parlamentti ei voi pysyä sivussa, kun diktaattori tuhoaa häpeämättä eurooppalaista demokratiaa. Tämän vuoksi on harkittava toimenpiteitä, joita Euroopan unioni voi toteuttaa pannakseen presidentti Lukašenkon järjestykseen.
Pyydän tämän vuoksi tänään komissiota toimittamaan sopivia ehdotuksia esityslistalle ennen seuraavan täysistunnon keskustelua ja selittämään, mitä komissio ehdottaa tai kykenee ehdottamaan Valko-Venäjän ja sen nykyisen hallituksen vastaisiksi toimiksi ja opposition tukemiseksi.
Puhemies.
   Hyvä jäsen Schulz, seuraavan istunnon esityslistasta päättää puheenjohtajakokous. Panemme merkille, että toivotte tämän asian käsittelyä. Puheenjohtajakokous keskustelee asiasta. 
Martin Schulz (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, pyydän sitten, että asia otetaan seuraavan puheenjohtajakokouksen esityslistalle. 
Puhemies.
   Hyvä on, asia on seuraavan puheenjohtajakokouksen esityslistalla. 
Jeanine Hennis-Plasschaert (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, viitaten työjärjestyksen 133 ja 144 artiklaan jäsen Schulz puhuu seuraavasta täysistunnosta, mutta miksi emme käytä hyväksemme mahdollisuutta keskustella Valko-Venäjän tilanteesta jo tässä istunnossa? Voimme toki odottaa komission toimenpiteitä, mutta voimme myös kehittää omia toimenpiteitä. On hullua, ettemme hyödynnä kaduilla marssivien ihmisten tarjoamia impulsseja.
Ehdotan, että keskustelemme Valko-Venäjästä joko tänään tai huomenna. 
Puhemies.
   Paljon kiitoksia, jäsen Hennis-Plasschaert.
Olemme edistyneet huomattavasti, kun jäsenet käyttäessään työjärjestyspuheenvuoron nyt mainitsevat, mihin artiklaan vetoavat. Tämä on edistystä. Mutta sen lisäksi, että artiklat mainitaan, ne olisi myös syytä lukea. Silloin huomaatte, että niiden mukaan pyynnöt on esitettävä kirjallisesti viimeistään kolme tuntia ennen istunnon alkua.
Työjärjestyksen mukaan en siis voi esittää ehdotustanne parlamentille.
Olen pahoillani, mutta näin työjärjestyksen mukaan toimitaan, joten käsittelemme asiaa seuraavassa puheenjohtajakokouksessa. 
Mario Borghezio (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puhun hyvin lyhyesti ja viittaan Strasbourgin istuntoon. Erityisesti vaadin selitystä puhemiehen ilmoitukseen Strasbourgin istunnossa IND-DEM-ryhmän kokoonpanosta. Haluan kertoa puhemiehelle, että tänään edustamani valtuuskunnan jäsenet ja Puolan valtuuskunnan jäsenet on kutsuttu IND-DEM-ryhmän kokoukseen kello 14.00.
Haluamme kuitenkin tietää, missä asemassa meidät on kutsuttu, koska puhemies ilmoitti IND-DEM-ryhmän erottaneen meidät täysin käsittämättömän ja sääntöjenvastaisen menettelyn turvin.
Haluan vain todeta, ettei kokouksella ratkaista IND-DEM-ryhmän johtajien sääntöjenvastaisia toimia niin kutsutun vähemmistön muodostavia yhtätoista jäsentä kohtaan, jotka – kenties eivät niinkään sattumalta – sanoutuvat täysin irti oudoista tapahtumista, jotka saattoivat ryhmän johtajat Euroopan tilintarkastustuomioistuimen huomion kohteeksi.
Puhemies.
   Hyvä jäsen Borghezio, jäsenet eivät voi tulla parlamenttiin ja pyytää puheenvuoroa vain selittääkseen mitä tahansa ongelmaansa. Ette viitannut mihinkään työjärjestyksen artiklaan perustellaksenne puheenvuoroanne.
Käsittelemänne ongelma on täysin poliittisen ryhmänne sisäistä järjestystä koskeva. Puhemies ei tiedä siitä mitään eikä hänellä ole toimivaltaa puuttua tapaan, jolla poliittinen ryhmänne jostakin syystä järjestää kokouksiaan tai on järjestämättä.
Pahoittelen, jäsen Borghezio, etten voinut keskeyttää puhettanne, kuten minun olisi pitänyt. 
Kathalijne Maria Buitenweg (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, minäkin haluan palata työjärjestyksen 133 ja 144 artiklaa koskeviin seikkoihin. Ymmärrän, että tekniseltä kannalta voitte hyvinkin olla oikeassa siinä, että pyyntö olisi pitänyt esittää kolme tuntia ennen istunnon alkua. Se oli virhe. Mutta tarkoittaako tämä sitä, ettemme nyt aio keskustella Valko-Venäjästä, jossa ihmiset osoittavat mieltään kaduilla, vain sellaisen teknisen ongelman vuoksi, että emme esittäneet pyyntöä kolmea tuntia ennen istuntoa? Poliittisesti tämä on täysin naurettavaa!
Olkaa kiltti ja unohtakaa se kolme tuntia ja antakaa meidän äänestää siitä, keskustelemmeko Valko-Venäjästä. Ehkä ihmiset eivät halua keskustella siitä ja äänestävät "ei". Älkäämme kuitenkaan antako byrokraattisten syiden estää meitä keskustelemasta jostain näin ajankohtaisesta asiasta, jolloin tekisimme itsestämme täysin hyödyttömän parlamentin.
Puhemies.
   Hyvä jäsen Buitenweg, kun työjärjestyksen artiklat eivät ole meille sopivia, kutsumme niitä byrokratiaksi. Työjärjestys on kuitenkin työjärjestys, ja jos toivotte minun kertovan teille, mitä työjärjestyksessä sanotaan — teidän pitäisi kyllä tietää se — siinä ei puhuta pelkästään kirjallisesta pyynnöstä ennen istuntoa. Siinä todetaan, että pyynnön esittää valiokunta — eikä näin nyt ole — poliittinen ryhmä — eikä näin ole — tai vähintään 37 jäsentä — eikä tämäkään nyt toteutunut. Näin ollen yksikään työjärjestyksessämme esitetyistä vaatimuksista ei ole täyttynyt. Puhemiehen on noudatettava työjärjestystä ja toimittava sen mukaisesti: asia on loppuun käsitelty. Asia on loppuun käsitelty: 37 jäsentä ennen istuntoa, siis ennen istuntoa.
Arvoisat parlamentin jäsenet, olen pahoillani. Työjärjestyksen artiklat edellyttävät kirjallista pyyntöä ennen istuntoa. Jos asia on teille näin tärkeä, olisitte voineet vaivautua esittämään pyynnön kirjallisena ennen istuntoa, sillä käsittääkseni ette keksineet Valko-Venäjän tilannetta puoli tuntia sitten, vai mitä? Olkaa hyvät, lukekaa työjärjestys ja noudattakaa sitä. 
Hans-Gert Poettering (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, joissakin tilanteissa on päästävä yhteisymmärrykseen. Tulkitsette työjärjestystä epäilemättä oikein, mutta huomenaamulla on toinen istunto, ja pyydän Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän puolesta, että keskustelemme Valko-Venäjän tilanteesta huomenna parlamentissa...
ilmaistaksemme solidaarisuutemme Valko-Venäjän demokraateille. 
Puhemies.
   Paljon kiitoksia jäsen Poettering. Täysistunto on täysivaltainen ja asianmukaisiin toimiin ryhdytään täällä ilmaistun kannatuksen mukaisesti, mutta puhemiehen on noudatettava työjärjestystä. 
Martin Schulz (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä, ryhmämme hyväksyy tämän. Voimme keskustella Valko-Venäjästä täällä huomenaamulla, ei se ole mikään ongelma. Mutta meidän on myös keskusteltava täällä juuri ilmi tulleesta tekopyhyydestä. Hyvä jäsen Poettering, jos ryhmä katsoo, että asiasta olisi keskusteltava tänään tai huomenna, yksi puhelinsoitto olisi riittänyt. Puhuin kanssanne puhelimessa viisi minuuttia ennen istunnon alkua, ettekä maininnut sanallakaan tätä asiaa.
Olen juuri pyytänyt, että asiasta keskusteltaisiin seuraavassa istunnossa, ja sitten kollega pyysi, että keskustelemme nyt.
Osoitatte demokraattisen vastuunne myös kyvyssänne kuunnella! Olen melkein lopettanut.
Kollega pyysi, että keskustelisimme nyt; tästä voidaan keskustella hiljaa. Mutta tällaisen kapinan herättäminen täällä, aivan kuin te – ja vain te – puolustaisitte Valko-Venäjän etuja – emme voi suostua siihen. Voimme keskustella asiasta huomenna, mutta ilman farssinomaista käytöstänne.
Jeanine Hennis-Plasschaert (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, minulla ei ole erityistä aihetta puhua teille: tämä koskee vieläkin Valko-Venäjää. Me keräämme nyt 37 allekirjoitusta. Uskon, että voimme toimittaa ryhmämme puheenjohtajien pyynnön aikaisin huomenaamulla. En aio toimittaa kirjallista lausuntoa, vaan täällä istunnon aikana kerättyjen 37 allekirjoituksen pitäisi riittää, ja toivon teidän vahvistavan asian.
Miloslav Ransdorf (GUE/NGL ).
   – Haluan muistuttaa arvostetuille kollegoilleni, jotka parhaillaan vaativat meitä puuttumaan mahdollisimman pian Valko-Venäjän tilanteeseen – eräät heistä ovat itävaltalaisia – että EU määräsi jokin aika sitten Itävallalle seuraamuksia. Komission jäsen Ferrero-Waldner vaati Valko-Venäjän painostamista, mutta hän kuului Schüsselin hallitukseen, jolle EU määräsi seuraamuksia. Olkaa hyvät ja harkitkaa tarkoin askeleenne, jotta vältätte kiusallisen mahdollisuuden joutua olemaan piittaamatta niistä tulevaisuudessa. 
Daniel Marc Cohn-Bendit (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ensinnäkin olen aina iloinen, kun suuri koalitio alkaa järkkyä. Se on aina hyväksi parlamentille.
Toinen asia, jonka haluan sanoa – eikä ole tarvetta kiihtyä, sillä katson jäsen Poetteringin olevan aivan oikeassa, vaikka asia kenties valkenikin hänelle vasta täällä istuntosalissa, mikä ei sekään ole paha asia, hyvä jäsen Schulz – on se, että meidän on Euroopan parlamentissa keskusteltava tästä tilanteesta ja otettava selkeä kanta Valko-Venäjän ja Venäjän suhteen, sillä presidentti Lukašenko ei olisi enää vallassa ilman presidentti Putinia! Jos teemme sen huomenna, ansaitsemme Euroopan unionin tähdet. 
Puhemies.
   Hyvä jäsen Cohn-Bendit, meneillään ovat työjärjestyspuheenvuorot, pyydän teitä olemaan puuttumatta varsinaiseen asiaan. 
Graham Watson (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, kiitän teitä siitä, että varmistitte parlamentin työjärjestyksen noudattamisen ja osoititte joustavuutta, jotta kollegojemme huomista äänestystä koskeva pyyntö hyväksytään, ja ehdotan, että siirrymme seuraaviin asioihin. 
Hans-Gert Poettering (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kun juuri tulin istuntosaliin – käytän puheenvuoron, koska jäsen Schulz osoitti sanansa minulle – ajattelin, että tämä olisi ensimmäinen istunto ryhmän puheenjohtajana, jossa minun ei tarvitsisi käyttää puheenvuoroa. Toisin kävi – ilmoititte ETA:sta, ja vastasin, koska muut käyttivät puheenvuoroja.
Puhuessani jäsen Schulzin kanssa hänen aloitteestaan viittä vaille kolme tai viittä vaille kaksi – en muista tarkkaan – en todellakaan tiennyt, että täällä tänään keskusteltaisiin Valko-Venäjästä. Olkaa hyvät ja uskokaa minua, laitan korttini pöydälle, kun sanon, että jos olisin halunnut käynnistää tällaisen keskustelun, olisin puhunut sekä jäsen Schulzille että jäsen Watsonille, jäsen Cohn-Benditille, jäsen Frassonille, jäsen Wuertzille, jäsen Cawleylle, kaikille. Tullessani istuntosaliin en tiennyt keskustelusta, kuulin kollegoiden reaktiot ja ajattelin osoittaa hyvää tahtoani ehdottamalla keskustelua tänä aamuna. Uskon vieläkin, että se oli hyvä ehdotus.
Puhemies.
   Selvä, sovitetaan työjärjestystä, mutta työjärjestystä on kunnioitettava, sillä jos emme tänään kunnioita sitä sen vuoksi, että katsomme työjärjestyksen olevan vain ärsyttävää byrokratiaa, huomenna muut toimivat samoin, eikä meillä lopulta ole lainkaan työjärjestystä. Jos siis tänään esitetään 37 jäsenen tai poliittisen ryhmän allekirjoittama pyyntö – kuten työjärjestyksessä määrätään – keskustelu Valko-Venäjästä käydään huomenna. Olkaa hyvät ja noudattakaa vahvistettuja menettelytapoja.
(1)

Puhemies.
   Ennen puheenvuoron antamista ryhmien puolesta puheenvuoron käyttäville jäsenille ilmoitan parlamentille, että Perun ulkoministeri Maúrtua de Romaña on saapunut viralliselle lehterille.
Käytän tilaisuutta hyväkseni kiittääkseni Perun hallitusta siitä upeasta tavasta, jolla se auttoi meitä järjestämään Latinalaisen Amerikan ja Karibian konferenssin Limassa viime vuoden kesäkuussa. Kaikki konferenssiin osallistuneet parlamentin jäsenet — varsinkin varapuhemies dos Santos — kertoivat, kuinka hyvin heitä oli kohdeltu, ja kehuivat erinomaisia järjestelyjä. Arvoisa ministeri, olkaa hyvä ja välittäkää kiitoksemme maanne hallitukselle. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma vuotuisesta toimintastrategiasta (2007).
Annan puheenvuoron komission puheenjohtajalle ja pyydän häneltä anteeksi viivästystä. 
José Manuel Barroso,
   . Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, keskustelemme tänään tilannearviosta ja tulevaisuuden suunnittelusta sekä konsensuksen etsimisestä vuoden 2007 ensisijaisten toimien osalta. Kyse on yhteistyöstä, jotta voimme valmistautua asianmukaisesti tuleviin toimiin.
Komissio on valinnut keskeiseksi tavoitteekseen politiikan tehokkaan täytäntöönpanon, mutta tehokas täytäntöönpano edellyttää aitoa kumppanuutta yhteisön toimielinten kesken. Vuoden 2005 kertomus osoittaa, että pilakuva halvaantuneesta unionista oli kaukana todellisuudesta. Olemme itse asiassa edistyneet huomattavasti. Komissio on keskittynyt tavoitteisiinsa ja saavuttanut ensisijaisissa toimissaan lähes 90 prosentin täytäntöönpanoasteen. Kasvu- ja vakaussopimus, tarkistettu sosiaalinen toimintaohjelma ja kestävän kehityksen strategia on ohjattu uuteen suuntaan. Katson kuitenkin, että tällä viikolla toteamme ennen kaikkea, että työllisyyttä ja kasvua koskevan Lissabonin strategian tarkistus on ollut käännekohta siinä, että strategialle on lopultakin annettu sen kaipaamat välineet tavoitteiden toteuttamiseksi.
Hampton Courtin huippukokous auttoi saavuttamaan uuden konsensuksen unionin toiminnan keskeisistä tekijöistä globalisoituvassa maailmassa. Se avasi tien tämän päivän uusille toimenpiteille. Tarkoitan esimerkiksi Euroopan energiapolitiikkaa ja Euroopan globalisaatiorahastoa.
Unioni osoitti kykynsä vastata nopeasti kansalaisten tarpeisiin tsunamin ja Lontoon pommi-iskujen jälkeen. Se on myös osoittanut kykenevänsä toimimaan yhtenä elimenä. Kehityspolitiikkaa koskeva eurooppalainen konsensus, johon myös Euroopan parlamentti liittyi, on osoitus aidosti yhteisestä lähestymistavasta. Myönnettäköön, ettei työmme ole tehty loppuun. Rahoituskehyksestä katson kuitenkin, että olemme lähempänä sovinnon syntymistä kuin koskaan aiemmin. Jos löydämme ratkaisun hyvin pian, meillä on vielä riittävästi aikaa alkaa panna täytäntöön suurinta osaa ohjelmista ensi vuoden alussa, mikä on hyvin merkittävää maanosamme köyhempien valtioiden ja alueiden kannalta.
Eurooppaa koskevan keskustelun tulevaisuuden kannalta voimme edelleen hyödyntää tapahtumia ja käyttää hyväksemme tuota ajanjaksoa löytääksemme aidon yhteisymmärryksen valittavasta suunnasta. Katson, että olemme oikealla tiellä: Lissabonin strategian vuotuinen edistymiskertomus, energiapolitiikkaa koskeva vihreä kirja, biopolttoaineet, Euroopan teknologiainstituutti sekä sukupuolten välistä tasa-arvoa koskeva toimintasuunnitelma ovat monia merkittäviä aloitteita, jotka jo on otettu esityslistalle.
Entäpä vuosi 2007?
Uskon, että vuosi 2007 on ratkaiseva komission virkakaudelleen asettamien strategisten tavoitteiden saavuttamisen kannalta. Strategiset tavoitteemme viidelle vuodelle – hyvinvointi, solidaarisuus ja turvallisuus – sekä luonnollisesti myös niiden vaikutus EU:n ulkopuolella, ovat edelleen täysin oleellisia. Ne muodostavat johdonmukaisen poliittisen kehyksen, jonka on määrä ohjata Euroopan unionin toimintaa. Ne kuvaavat Euroopan unionin kohtaamia haasteita ja eurooppalaisten suurimpia huolia, jotka pyritään ratkaisemaan. Ne pysyvät komission toiminnan kulmakivinä. Uskon itse asiassa, että ne ovat järkevä perusta unionin tulevaisuuden suuntaa koskevalle pohdinnalle. Rooman sopimuksen täyttäessä 50 vuotta vuonna 2007 huomiota kiinnitetään aivan perustellusti Euroopan unionin tärkeimpiin arvoihin ja sen yleisiin tavoitteisiin. 
Kestävän kasvun on edelleen oltava pääasiallinen tavoite uusien ja parempien työpaikkojen luomiseksi Euroopassa. Entistä myönteisemmällä makrotaloudellisella asenteella meidän on tartuttava jokaiseen mahdollisuuteen nopeuttaa uudistuksia ja toteuttaa ne käytännössä. Tiedän, että parlamentti on sitoutunut tehtäväänsä kasvua ja uusia työpaikkoja koskevassa aidossa kumppanuudessa.
Vuonna 2007 useiden jäsenvaltioiden olisi vauhditettava valmistelujaan euron käyttöönottamiseksi. Romania ja Bulgaria liittyvät unioniin vuonna 2007, jos ne täyttävät tarvittavat edellytykset, ja odotan niiden panosta Euroopan unionille.
Energia tulee edelleen saamaan huomiota. Kiinnitämme erityistä huomiota luonnonvarojen kestävän hallinnan ja suojelun edistämiseen. Teemme ehdotuksia Euroopan unionin meripolitiikasta. Tarkastelemme vihreää kirjaa työlainsäädännöstä. Vuosi 2007 on myös Euroopan yhdenvertaisten mahdollisuuksien teemavuosi. Turvallisuuden ja vapauden alalla suurimmat tavoitteet koskevat Schengenin alueen laajentamista, maahanmuuttoa ja rajavalvontaa sekä rikollisuuden torjumista. Terveysasiat ovat edelleen keskeisiä, ja pandemioita pyritään torjumaan entistä tehokkaammin. Rajojemme ulkopuolella huolehdimme Dohan kierroksen asianmukaisesta seurannasta, Länsi-Balkanin vakauttamisen edistymisestä – erityisesti Kosovossa – sekä kumppanuussopimusten loppuunsaattamisesta AKT-maiden kanssa.
Kuten havaitsette, olemme hyvin kiireisiä vuonna 2007. Vuonna 2007 vahvistetaan myös uudet linjat komission virkakauden toiselle puoliskolle. Valmistaudumme tulevaisuuteen tekemällä tiiviisti työtä unionin talousarviota koskevassa kattavassa tarkistuksessa, josta annetaan valkoinen kirja vuosina 2008–2009. Tarkistuksen on perustuttava syvälliseen pohdintaan ja siinä on otettava huomioon kaikki näkemykset. Tämä koskee luonnollisesti myös Euroopan parlamenttia, ja olen iloinen aikomuksestanne osallistua tiiviisti prosessiin.
Haluan sanoa myös pari sanaa mahdollisuuksistamme saavuttaa ensisijaiset tavoitteet. Meidän on muutettava ne käytännön toimiksi ja pantava ne täytäntöön asianmukaisimmin välinein. Tässä komissio on edistynyt. Ensinnäkin meillä on strategisen suunnittelun ja ohjelmoinnin kierros, jolla varmistetaan ensisijaisten tavoitteiden tehokas ja oikea-aikainen toteuttaminen ja jossa keskitytään näitä tehtäviä koskeviin resursseihin. Komissio esittää aikomuksensa, kuuntelee neuvoja, hyväksyy työohjelmansa ja raportoi säännöllisesti täytäntöönpanosta. Meidän on kuitenkin vahvistettava edelleen strategisen suunnittelun ja ohjelmoinnin poliittista merkitystä ja asiasisältöä koskevaa keskustelua.
Toiseksi olemme ottaneet käyttöön lukuisia välineitä edistääksemme parempaa sääntelyä ja parempaa hallintoa, millä uskon olevan todellista vaikutusta työmme kurinalaisuuteen ja tulosten laatuun. Olemme pyrkineet monin tavoin arvioimaan tärkeimpien ehdotustemme vaikutuksia. Tähän mennessä vaikutustenarviointeja on toteutettu jo yli sata, ja jatkamme niiden laadun parantamista ja huolehdimme siitä, että ne vaikuttavat todella päätöksentekoprosessiimme.
Komissio toteuttaa myös yksinkertaistamissuunnitelmansa, joka kattaa monia aloja ympäristöstä teollisuuteen – työlainsäädännön nykyaikaistamisen, kuluttajaoikeuksien edistämisen ja sisämarkkinoiden keskeiset alat. Älkäämme kuitenkaan unohtako, että hallinto ja parempi sääntely ovat kaikkien unionin toimielinten ja jäsenvaltioiden yhteisellä vastuulla. Kuten olen aiemmin sanonut, parempi sääntely on ratkaisevan tärkeää taloutemme potentiaalin vapauttamiseksi erityisesti pk-yrityksissä. Eurooppalaiset yrityksemme tarvitsevat tukea, eivät byrokratiaa. On pyrittävä kaikilla tasoilla osoittamaan, että unionin aloitteet ovat perusteltuja ja että ne todella tuovat lisäarvoa. Monilla aloilla ei tarvita niin paljoa sääntelyä sen enempää yhteisössä kuin jäsenvaltioissakaan.
Kuten Montesquieu totesi – parhaalla mahdollisella tavalla – ja sanon sen ranskaksi: 
Suoraan käännettynä se tarkoittaa "turhat lait heikentävät välttämättömiä lakeja". Tämä on hyvän eurooppalaisen perinteen varsinainen perusperiaate.
Mitä siis seuraavaksi? Vuotuista toimintastrategiaa koskeva päätös on perustana vuoropuhelussamme laadittaessa komission työohjelmaa vuodelle 2007. Jokainen komission jäsen on nyt valmis keskustelemaan valiokuntien kanssa oman alueensa poliittisista painopistealoista. On tärkeää uhrata aikaa päivän puheenaiheilta tulevaisuuteen valmistautumiseksi. Olin hyvin iloinen parlamentin viimevuotisesta aloitteesta kerätä langat yhteen mietinnössään. Sillä oli todellista vaikutusta tämän vuoden työohjelmaan.
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, komissio esittää strategiansa kumppanuushengessä. Odotan näkemyksiänne siitä, mihin unionin olisi käytettävä energiaansa vuonna 2007.
Françoise Grossetête,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, vuonna 2005 unionin kansalaisilla oli mahdollisuus kertoa meille, että he odottavat meiltä suuria asioita ja että he pohtivat tulevaisuuttaan ja unionin tulevaisuutta globalisaation yhteydessä.
Vuotuisessa toimintastrategiassa vuodeksi 2007 on annettava meille mahdollisuus antaa järkeviä vastauksia. Kuinka me jatkamme tästä ilman toimielinten välistä sopimusta tai rahoituskehystä? Olemme tilanteessa, jota kuvaisin läpikotaisin tekopyhäksi. Haluamme keskustella kansalaisten kannalta tärkeistä toimista, ja samaan aikaan perustelumme kaikuvat aina neuvoston kuuroille korville eikä neuvosto saa käytännössä kehitettyä talousarviota mitenkään. Parlamenttimme ei anna periksi rahoituskehyksestä. Tarpeet ovat valtavia: nuorten koulutus, tutkimus, liikenne, terveysohjelmat, ympäristö. Täydellinen luettelo olisi liian pitkä. Arvoisa puheenjohtaja Barroso, puhutte meille mahdollisesta tulevasta sopimuksesta, mutta en kuullut teidän käyttävän sanaa "kunnianhimoinen" – kunnianhimoinen sopimus – ja tämän vuoksi suhtaudun epäilevästi.
Nyt käynnistyvässä vuoropuhelussa voitte luottaa siihen, että parlamentti paneutuu voimallisesti ensisijaisten poliittisten tavoitteiden muotoilemiseen vuodeksi 2007. Lisäksi olen tyytyväinen todetessani Euroopan komission lopultakin tunnustavan, että taloudellinen yhteenkuuluvuus, solidaarisuus ja ympäristönsuojelu voidaan sovittaa yhteen kasvua ja työllisyyttä koskevien tavoitteidemme kanssa.
Ehdotatte neljää ensisijaista alaa: osaaminen, yritykset –erityisesti pk-yritykset – työllisyys ja ikääntyminen sekä lopuksi energia. Meidän on itse asiassa oltava paras tietoon perustuva yhteiskunta. Näemme, mitä Aasiassa tapahtuu, eikä meidän pidä jäädä avuttomiksi sen edessä. Euroopan unioni voi selvitä vain, jos se vastaa osaamisen haasteeseen – sellaisen osaamisen, joka muotoutuu tekniseksi ja teolliseksi kehittämiseksi. Pk-yrityksiä varten on luotava kilpailukykyinen sääntely-ympäristö ja meidän on autettava yrityksiämme saamaan paremmin jalansijaa kansainvälisillä markkinoilla.
Aiotte myös hankkiutua eroon tarkoituksettomasta yhteisön lainsäädännöstä, siitä kuuluisasta turhasta lainsäädännöstä, jonka juuri meille mainitsitte ja joka heikentää tarpeellista lainsäädäntöä. Arvoisa puhemies Barroso, olemme täysin samaa mieltä kanssanne, ja parlamentti aikoo osallistua tiiviisti lainsäädännön yksinkertaistamisesta tehtäviin päätöksiin. Yksinkertaisuus merkitsee kuitenkin myös itsensä ilmaisemista selkeästi. Haluatte tehdä vuodesta 2007 viestinnän kannalta merkittävän vuoden, ja kannatan kunnianhimoista tavoitettanne. Uusien sanojen luominen ei kuitenkaan ole koskaan kuulunut hyvään viestintästrategiaan. Tärkeimmän tavoitteenne, työllisyyden, yhteydessä otatte käyttöön sanahirviön, "joustavan turvan". Mitä se tarkoittaa? Kansalaiset juoksevat karkuun tällaista kovin teknokraattista ilmaisua. On vaarana että saamme kuulla: "Brysselissä on taas keksitty uusi yhdentekevä termi".
Energia on perustavaa laatua oleva asia. Vuoden 2007 on oltava ratkaiseva vuosi energiapolitiikan suuntaviivojen kannalta. Meidän on oltava objektiivisia, hylättävä kaikki ideologiat, lakattava pitämästä ydinvoimaa tabuna ja muistettava, ettei energiariippuvuutemme saa koskaan ylittää 50:tä prosenttia. Kuten olemme hiljattain nähneet, energiasta on tulossa todellinen ase, jonka avulla harjoitetaan poliittista painostusta. Lisäksi, jos jokin EU:n ulkopuolinen valtio tulevaisuudessa päättää keskeyttää toimitukset ja syöstä Euroopan pimeyteen, kuinka me vastaamme? Meidän on siis parannettava energiansiirtokeinoja ja ajateltava ensisijaisesti jäsenvaltioiden keskinäistä solidaarisuutta.
Turvallisuuden ja vapauksien alalla Schengenin alueen laajentaminen huolestuttaa kansalaisia. Heillä on edelleen vaikutelma, että rajamme vuotavat kuin seula ja että maahanmuuttoa koskeva keskustelu on vieläkin toiveajattelun tasolla. Tulevasta laajentumisesta Romaniaan ja Bulgariaan on päätettävä tämän vuoden aikana. Kun nyt puhun aiheesta, panimme mielenkiinnolla merkille välttämättömän ehtonne: että maiden on täysimääräisesti omaksuttava yhteisön säännöstö Lisäksi, jos naapuruuspolitiikasta tulee kokonaan oma politiikkansa, pahoittelen sitä, ettei strategisten kumppanuuksien luomiseksi tehdä enempää.
Ajanjaksolla 2007–2013 käynnistyy myös uusia yhteisön ohjelmia. Niitä on suuri määrä, ja niiden käynnistämiseksi tarvitsemme rahoituskehyksen. Tunnemme aivan liian hyvin keskustelun Erasmuksesta. Lopuksi toteaisin, että kiinnitämme paljon huomiota EU:n talousarvion uudistusta koskevan valkoisen kirjanne valmisteluun. Pyydämme teitä ottamaan parlamentin mukaan tähän tehtävään.
Rooman sopimus täyttää 50 vuotta vuonna 2007. Eikö nyt olisi yhtäältä tilaisuus saada Euroopan perustuslakisopimus voimaan ja toisaalta tehdä vuodesta 2007 Euroopan vuosi kaikissa jäsenvaltioissa, jotta kaksinaamaisuus lopultakin loppuisi ja jotta voidaan kertoa totuus siitä, kuinka unionista on hyötyä kansalaisten jokapäiväisessä elämässä? 

Martin Schulz,
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kun puhumme komission strategiaohjelmasta, meidän on myös kysyttävä, mistä tehtävistä komissio itse huolehtii strategiasuunnittelun toteuttamisessa. Tästä minä haluan puhua.
Arvoisa puheenjohtaja Barroso, olemme laajasti yhtä mieltä asiasisällöstä, jonka olette esittänyt ääneen ja kirjallisesti. Tarkistettu Lissabonin strategia? Totta kai! Euroopan unionin tehtävän määrittely globalisoituvassa maailmassa maahanmuuton kannalta? Hienoa! Merkittävä haaste! Euroopan energiatoimitusten parantaminen, yhä suurempi energiatehokkuus, yhä laajempi energian toimitusvarmuus? Parlamentti on täysin yksimielinen! Teknologian edistäminen, tulevaisuuden teknologioihin investoiminen Euroopan maailmanlaajuisen kilpailukyvyn säilyttämiseksi ja tukemiseksi tietoon perustuvana maanosana? Sovittu! Sisäisen turvallisuuden lujittaminen ja unionin tehtävän laajentaminen kansainvälisen turvallisuuden alalla? Sovittu! Upeaa! Hienoa! Kuulemme vielä monen puhujan toteavan tänään: "Juuri tätä me tarvitsemme! Puheenjohtaja Barroso on oikeassa, juuri näin on edettävä!"
Meille ei kuitenkaan ole annettu vastaavaa rahoituskehystä, joka on välttämätön resurssi tämän toteuttamiseksi. Me kinastelemme neuvoston kanssa – tässä jäsen Grossetête on oikeassa – miljardista sinne tai tänne. Arvoisa puheenjohtaja Barroso, rohkeaa ehdotustanne, jonka esititte komission jäsenten kanssa rahoituskehykseksi, leikattiin Eurooppa-neuvostossa 200 miljardia euroa. Pyysitte 1 022 miljardia seitsemäksi vuodeksi, ja neuvosto päätti 840 miljardista eurosta.
Olen ihmetellyt, mitä tapahtui puheenjohtaja Barroson voimakkaalle strategiselle vaatimukselle, jonka mukaan tällaisesta epäsopivasta rahoituspolitiikasta on luovuttava. Kerroitte parlamentille taistelevanne strategisten tavoitteiden rahoitusosuuden puolesta. Sitten kerroitte parlamentille, että neuvoston päätös oli onnistunut. Ette voi tehdä muuta, ymmärrän sen, sillä ette saa enempää rahaa, ainakaan jos emme taistele sen puolesta hieman enemmän. Komission puheenjohtajana teidän on elettävä valtioiden ja hallitusten päämiesten tyhmyyden kanssa. Kritiikkini ei näin ollen ole niinkään kohdistettu teihin ja komissioonne kuin vastapuolen kumppaneihin.
Emme saavuta strategisia tavoitteita, jos määritämme tavoitteet ilman tarvittavia resursseja niille toimielimille, joiden on toimittava. Tämä on varmaa! Tämän vuoksi totean, että komission strategiset tavoitteet ovat oikeita, mutta teidän on puolustettava niitä jokaiselle yksittäiselle jäsenvaltiolle. Komission puheenjohtajana teidän on puhuttava asioista suoraan. Jokaisessa yksittäisessä tapauksessa teidän ja komission jäsenten on todettava, että emme voi ilmoittaa antavamme Europolille lisävoimia, että voimme torjua terrorismia ja rikoksia tehokkaammin unionin tasolla – sivumennen sanoen yhteinen rikollisuuden torjunta ja suurempi sisäinen turvallisuus ovat asioita, joita Euroopan kansalaiset eniten kannattavat – ja antaa sitten neuvoston leikata määrärahoista 7,8 miljardia vain kolme päivää ennen Europolin lisäohjelman hyväksymistä, joka näyttää niin hyvältä sanomalehdissä.
Strategiset tavoitteenne ovat oikeat. Komission on kuitenkin taitettava peistä niiden valtioiden tai hallitusten päämiesten kanssa, niiden ministerien ja ministerineuvostojen kanssa, jotka eivät maanantaina enää halua maksaa sunnuntain puheistaan. Odotan komission toimivan näin. Voitte luottaa siihen, että tuemme strategisia tavoitteitanne – olette nimennyt oikeat strategiset tavoitteet – mutta odotamme teidän seisovan rinnallamme parlamentin taistelussa valtioiden ja hallitusten päämiehiä vastaan saadaksemme hieman lisää uskottavuutta unionin politiikkaan.
Jos hyväksymme yhdessä tämän vuodeksi 2007, siitä tulee jännittävä ja varmasti menestyksekäs vuosi yhteisön toimielimille.
Graham Watson,
   . Arvoisa puhemies, keskustelemme tänään komission ensisijaisista tavoitteista vuonna 2007, mutta huomenna valtioiden ja hallitusten päämiesten on löydettävä keinot, rohkeutta ja sisua ensisijaisten tavoitteiden toteuttamiseksi.
Meillä on edessämme tulevaisuudensuunnitelma, jossa korostetaan osaamista, yrittämistä, työllisyyttä ja energiaa. Vuotuisessa toimintastrategiassa vuodelle 2007 onnistutaan saamaan lihaa Hampton Courtin ehdotusten luiden ympärille, mikä voisi auttaa tekemään unionista maailman dynaamisimman ja kilpailukykyisimmän talouden, jos jäsenvaltiot vain kykenisivät irtaantumaan kevään huippukokouksessa Lissabonissa tarjoilluista latteuksista. Olen nähnyt neuvoston päätelmäluonnoksen. Hienoja sanoja sellaisilta pelkureilta! Unioni ansaitsee parempaa. Se ansaitsee puheenjohtaja Barroson mainitsemaa jaettua vastuuta. Tämän vuoksi liberaalit ja demokraatit ovat tyytyväisiä Euroopan komission osoittamaan kunnianhimoon.
Asiakirjassa luvataan sitä, missä aiemmat vuotuiset toimintastrategiat selvästi epäonnistuivat: käytännön ehdotuksia unionin uudistamiseksi luomalla laillisen maahanmuuton kanavia ja yhteinen eurooppalainen turvapaikkajärjestelmä – ja niitä vastaava parempi rajahallinto – jotta Euroopan unioniin saadaan kaivattua työvoimaa ja turvallisuutta; eurooppalaista energiapolitiikka kehittämällä; energian ja kaasun sisämarkkinat loppuunsaattamalla; puhtaaseen hiiliteknologiaan investoimalla sekä tasapainottamalla joustavuutta ja sosiaaliturvaa markkinoiden kasvun ja kilpailukyvyn edistämistä koskevien vaatimusten kanssa.
Yhtä asiaa komissio ei ole oppinut. Se laittaa luonnonvarojen käytön ja ympäristön suojelun solidaarisuuden otsakkeen alle. Ne olisi pantava hyvinvoinnin otsakkeen alle, sillä siihen asti, kunnes opimme, että ympäristö ja vihreä kasvu ovat pikemminkin hyvinvointia kuin solidaarisuutta, meillä ei ole näistä asioista oikeaa näkemystä. Kun näihin lisätään euroalueen laajentaminen sekä Bulgarian ja Romanian toivottaminen tervetulleiksi, vuodesta 2007 voi tulla mullistava vuosi Euroopan kannalta, varsinkin jos saamme perustuslakisopimusta koskevan prosessin takaisin raiteilleen.
Menestys riippuu kuitenkin tekijästä, joka on tähän asti puuttunut ja jota ei voida korvata useillakaan komission ehdotuksilla: jäsenvaltioiden olisi omaksuttava jäsenvaltioissa tarvittavat uudistukset. Kuka luottaa johtoon, joka puhuu muuta ja tekee toista ja joka hyväksyy politiikan mutta sitten perääntyy, keskeyttää tai heikentää täytäntöönpanoa? Viittaan sekä taloudellisten protektionistien hyökkäyksiin palveluja ja yritysostoja koskevia direktiivejä vastaan että yleisempään likinäköisyyteen, joka estää jäsenvaltioita hahmottamasta kokonaiskuvaa ja joka sai neuvoston hylkäämään ehdotukset heikosti suoriutuvien valtioiden nimeämisestä ja moittimisesta ja kieltäytymään unionin ensisijaisten alojen asianmukaisesta rahoituksesta. Se on yksi syy, miksi viime vuoden vuotuisen toimintastrategian kunnianhimoiset tavoitteet edistymisestä Dohan kierroksella, Lissabonin tavoitteissa ja perustuslakisopimuksessa tunnetusti epäonnistuivat.
Tämä on siis eurooppalaisten johtajien kohtaama haaste, kun he huomenna kokoontuvat neuvoston kevään huippukokoukseen. Heidän on rakennettava yhtenäinen koalitio Eurooppaa varten. 
Monica Frassoni,
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, keskustelemme jälleen uudesta strategiasta, uudesta asiakirjasta ja uusista ensisijaisista tavoitteista. Aivan kuten aiemmissakin vastaavissa keskusteluissa me haluamme korostaa kahta tai kolmea seikkaa – ensinnäkin sopimukseen pääsyä rahoituskehyksestä.
Arvoisa puhemies, tiedätte hyvin, että sopimukseen pääseminen nyt tänään neuvoston kanssa merkitsisi kunnianhimoisten tavoitteidemme ja luonnollisesti myös kansalaisten tavoitteiden dramaattista leikkaamista. Pyydämme teitä näin ollen tekemään sopimuksen ja työstämään sopimusta, mutta meidän ehdoillamme, joiden pitäisi olla myös teidän ehtojanne. Hyväksyn täysin rahoituskehystä koskevan sopimuksen, mutta en neuvoston ehdoilla. Tämän kaltaiset keskustelut ovat jokseenkin asiasisällöttömiä, kunnes voimme luottaa sopimukseen ja selkeään liittoon komission kanssa tässä asiassa.
Toiseksi, mainitsitte myös muita aiheita, ja haluaisin erityisesti viitata niistä kahteen: toinen on maahanmuutto ja sisäinen turvallisuus. Sanoitte, että etusijalla ovat Schengen, tarkastukset ja rajat, mutta ette sanonut mitään yhdestä asiasta, vaikka se mainitaankin tekstissä: ongelmana ovat laillisen maahanmuuton menettelyt, jotka me katsomme ensisijaisiksi. Tämä seikka esiintyy tekstissänne, mutta se puuttuu sanoista ja teoista. Komissio ei pysty sanomaan sanaakaan – edes yhtä sanaa – niistä tuhansista ihmisistä, jotka ovat kuolleet Mauritanian ja Kanariansaarten välillä, eikä siitä, että kotimaallani Italialla on edelleen Libyan kanssa salainen sopimus, joka on salattu teiltä ja parlamentilta ja jonka takia valtavasti ihmisiä on kuollut autiomaassa. Keskustelu yhteisestä maahanmuuttopolitiikasta on siis edelleen vain tyhjää puhetta. Ilahtuisimme, jos saisimme kuulla teiltä sanankin tästä asiasta, joka ei ole pelkkä yleinen huomio.
Kolmas seikka on energia. Meillä on ongelma. Tiedätte, että asiasta ollaan erimielisiä ja että etenkään ydinenergiaa ja uusiutuvia energialähteitä ei voida vertailla, sillä ne ovat kaksi eri asiaa. Tunnustamme sen, että maanosassamme on ydinenergiaa, mutta emme voi uskoa, että se olisi tulevaisuuden energiamuoto maanosassamme, osittain siksi – eikä tämä ole vähäpätöinen seikka – että meidän on edelleen tuotava uraania, kun taas aurinkoa tai tuulta ei tarvitse tuoda. Tämä on merkittävä seikka, ainakin käsitteellisellä tasolla, eikä ydinvoimaa voida tarkastella samoin edellytyksin. Meidän on ymmärrettävä täysin selvästi ja erityisesti, ettemme voi olla riippuvaisia ydinvoimasta. Ydinvoima täyttää nykyisin vain osan vaatimuksistamme, eikä se todellakaan ole tulevaisuuden vaihtoehto.
Lisäksi komission strategiassa on edelleen ammottava aukko energia-asioissa: siinä vaietaan liikenteestä. Öljyriippuvaisuudestamme 70 prosenttia liittyy liikenteeseen. Myönnän, ettemme ole olleet täällä parlamentissa juurikaan avuksi, mitä tulee innovatiiviseen liikennepolitiikkaan, mutta nähdäkseni komission olisi autettava meitä tässä asiassa.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluan sanoa, että on olemassa vielä yksi ensisijainen ala, joka on sivuutettu, ja se on kaupunkimme. Kaupunkimme ovat mahdollisuus, ei pelkästään laboratorioina, vaan myös yhteisön käytössä, ja tällä hetkellä niitä käytetään liian vähän niin taloudellisen tuen kuin merkittävien strategioidenkin kannalta. Olisi kenties parempi aloittaa kaupungeista kuin suurista perusrakenteista, joita unioni ei kuitenkaan missään tapauksessa rahoita. 
Kyriacos Triantaphyllides,
   . – Arvoisa puhemies, poliittisen ryhmäni tärkein kysymys ei koske pelkästään toimintatapoja, joista sovitaan nyt erityisesti vuodeksi 2007, vaan myös niitä epäilyksiä, joita syntyy mielessämme laajemmasta strategisesta suunnasta, joka annetaan koko unionirakennelmalle.
Emme voi hyväksyä sitä, että joudumme päivittäin todistamaan valtavia huolia ja protesteja, jotka Ranskan uusi ruohonjuuritason vastainen työlainsäädäntö on herättänyt. Kansalaiset ovat reagoineet viime aikoina usein erilaisiin direktiiveihin. Emme voi hyväksyä sitä, että unioni piilottaa päänsä pensaaseen noudattamalla politiikkaa, josta ei ole hyötyä työntekijöille vaan suuryrityksille.
Se noudattaa Lissabonin strategiaa, jota työntekijöiden hämäämiseksi väitetään nyt "uudistetuksi" strategiaksi. Onko sitä kenties uudistettu tai muutettu sisällöltään sen jälkeen, kun siitä ensin päätettiin, vai onko se onnistunut edistämään sosiaalipoliittisen ohjelman kehitystä, jonka on määrä turvata sosiaaliset perusnormit, laadukas työllisyys sekä työn ja perhe-elämän yhteensovittaminen? Ei kyllä ole.
Kilpailukyvyn nimissä työntekijöiden oikeudet ovat joka päivä kapitalistisen Euroopan tulilinjalla. Työaikoja pidennetään, palkkoja leikataan, työehtosopimuksista luovutaan, työttömyys ja eriarvoinen palkkaus lisääntyvät ja hyvinvointijärjestelmää ollaan hävittämässä kokonaan. Ensimmäisinä tästä kärsivät nuoret, ne joita me kehotamme – tässä ironia piileekin – rakentamaan tulevaisuuden Eurooppaa.
Samaan aikaan edistetään politiikkaa, jonka väitetään lisäävän vettä maahanmuuton myllyyn. Kuinka näin voi olla, kun tavoitteena ovat jälleen Euroopan taloudellisten etujen turvaamisen edellytykset, kun maahanmuuttajia ja kansainvälistä suojelua tarvitsevia ihmisiä pidetään Euroopan alueella pidätettyinä, vaikka heidän ainoa rikoksensa on ollut etsiä inhimillisempää elämää?
Unionin voimavaroja ei pidä käyttää suljettujen rajojen vahvistamispolitiikan, karkotusten ja palautusten rahoittamiseen vaan korjaamaan maahanmuuton todellisia syitä ja edistämään ihmisoikeuksia kestävällä tavalla molempia osapuolia hyödyttävän naapuruuspolitiikan yhteydessä, joka on kaukana Maailman kauppajärjestön ja Maailmanpankin uudistusten filosofiasta ja aseellisen väliintulon filosofiasta. 
Guntars Krasts,
   . Euroopan unionin Lissabonin strategian mukaisten tavoitteiden ja todellisuuden välisen kuilun pienentämiseksi komission työohjelman vuodelle 2007 on oltava kunnianhimoinen. Komission toimien olisi katettava kaikki alat, ja samalla sen olisi valittava ensisijaisiksi tavoitteikseen aloitteet, jotka ovat tärkeitä sekä tietylle alalle että Euroopan unionin yleiselle kehitykselle.
Komission ohjelmassa avaruusohjelman käynnistäminen ja strategian säännöllinen arviointi olivat tärkeimpiä toimenpiteitä, jotka mainittiin Lissabonin strategian täytäntöönpanossa vuonna 2007. Vaikka en kiistä näiden toimenpiteiden merkitystä, uskon, että erityiset toimenpiteet pienten ja keskisuurten yritysten kehityksen sekä palvelualan kehityksen edistämiseksi toisivat laajemman tuen Lissabonin prosessille, mutta tällaisia toimenpiteitä ei luettelossa mainittu. Vaikka pienten ja keskisuurten yritysten kehittäminen onkin lueteltujen ensisijaisten tavoitteiden joukossa, sitä ei ole mainittu lainkaan pääasiallisten toimien luettelossa. Kuitenkin juuri tämän alan kehitys voi edistää osaltaan todella nopeimmin työllisyyden ja kasvun alan tavoitteiden saavuttamista. Vaikka palvelualan kehitys on ja pysyy yhtenä pääasiallisena välineenä Lissabonin strategian täytäntöönpanemiseksi komission strategiassa vuodelle 2007, erityistoimenpiteitä palvelualan kehittämiseksi ei mainita. Toivomme, ettei kyse ole harkitusta eleestä, vaan operatiivisia toimia koskevan strategian koordinoinnin epäonnistumisesta, kun palvelualan uudistus ei sisältynyt komission toimintastrategiaan vuonna 2006.
Palveludirektiivin hyväksyminen vuonna 2007 antaa tietä myös Euroopan komission uusille aloitteille aloilla, jotka on valittu palveluiden vapauttamista varten. Yhden luukun virastojen perustaminen olisi yksi erityinen askel tähän suuntaan.
Vuosi 2007 on ratkaiseva Euroopan unionin tulevaisuutta koskevan keskustelun kannalta. Unionin kansalaiset arvioivat Euroopan unionin elinkelpoisuutta ja tulevaisuudennäkymiä vuonna 2007 pääasiassa Euroopan unionin toimielinten, myös komission, toimien konkreettisten tulosten perusteella. Tämän nimenomaisen seikan tulisi kuitenkin näkyä jo ensisijaisten tavoitteiden ja toimien valitsemisessa siten, että vuodeksi 2007 suunnitellut toimenpiteet määritetään sekä jo aloitetun työn jatkona että konkreettisten tulosten saavuttamisen kannalta. 
Jens-Peter Bonde,
   Arvoisa puhemies, komissio on rikkonut selkeän lupauksensa esitellä täysimääräisen vuotuisen ohjelman, jossa esitettäisiin kaikki ehdotettu lainsäädäntö oikeusperustoineen. Tähän mennessä meille on esitelty yksityiskohtia vain pienestä valikoimasta komission tuottamia lakeja ja asetuksia. Emme ole saaneet tarkkaa tietoa oikeusperustoista, joten emme tiedä, ehdottaako komissio vapaaehtoista koordinointia tai sitovia sääntöjä. On vaikea keskustella strategisista suuntaviivoista pimeässä. Tahtooko komissio lisää valtaa, keskittämistä ja mutkikasta sääntelyä vai tahtooko se inspiroida jäsenvaltioita vetämään yhtä köyttä työpaikkojen luomiseksi ja valtioiden kannustamiseksi kilpailuun parhaasta mahdollisesta toimitavasta?
Itsenäisyys/demokratia-ryhmä haluaa jäsenvaltioille suuremman vapauden ja vähemmän Brysseliin keskittynyttä valtaa. Komission on oltava avoin kansalaisille. Kertokaa meille, kuka antaa hyviä neuvoja 3 000 salaisessa työryhmässänne. Sallikaa meidän nähdä, mitä neuvojen taustalla on. Kertokaa, kuinka käytätte veronmaksajien varoja. Antakaa EU:n tilintarkastajien, oikeusasiamiehen ja Euroopan parlamentin talousarvion valvontavaliokunnan tutkia täysin vapaasti kaikki menot. Pankaa sähköpostinne Internetiin, jotta voimme tutkia kaikki lobbaajien lähestymistavat. Osoittakaa jonkinlaista luottamusta kansalaisiin. Antakaa meille pyytämämme tiedot, paitsi jos on olemassa poikkeuksellinen järkevä peruste julkisen keskustelun poissulkemiselle.
Haluan myös kiittää komission puheenjohtajaa Montesquieun siteeraamisesta. Hänkin kannatti vallan kolmijakoa, tosin ei täysin komission lainsäädäntö-, toimeenpano- ja tuomiovallan yhdistelmää vastaavaa. Minusta tuntuu, että kun komission valtaa suunniteltiin, inspiraationa oli pikemminkin Machiavelli kuin Montesquieu. 
Jan Tadeusz Masiel (NI ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, eurooppalaiset muistavat valitettavasti vuoden 2005 vuotena, jona perustuslakisopimus hylättiin kahdessa EU:n perustajajäsenvaltiossa. Meidän poliitikkojen olisi otettava tämä varoituksena siitä, että kiinnitämme liian vähän huomiota kansalaisiin. Euroopan unioni ei ole vielä onnistunut yhdentymään viimeisimmän laajentumisen jälkeen, jolloin siihen liittyi kymmenen uutta jäsenvaltiota, ja kuitenkin se valmistautuu jo Turkin tulevaan jäsenyyteen.
Vuosi 2007 voi olla mahdollisuuksien vuosi, jolloin unionista saadaan yhä yhtenäisempi ja solidaarisempi, jos vanhat jäsenvaltiot saadaan avautumaan uusille jäsenvaltioille, varsinkin vapauttamalla työmarkkinat. Valitettavasti vain harvoilla jäsenvaltioilla on samanlaista rohkeutta kuin Espanjalla ja Portugalilla, jotka tietävät omasta hiljattaisesta kokemuksestaan, kuinka vaikeaa on olla toisen luokan kansalainen Euroopan unionissa. Ehdotan, että seuraavat Euroopan unionin laajentumiset toteutetaan täysimääräisinä tai ei lainkaan. Toivon näin sanoessani toimivani myös Alankomaiden ja Ranskan kansalaisten tahdon mukaan. Vielä ei ole liian myöhäistä syventää unionin yhtenäisyyttä varmistamalla, että sen talousarvio vastaa kunnianhimoisia tavoitteita.
Vuonna 2006 kansalaisten mielenkiinto kiinnittyi energiatoimitusten ongelmaan. Unioni tarvitsee nyt yhteistä energiapolitiikkaa kipeämmin kuin koskaan. Samalla tarjoutuisi oiva tilaisuus parantaa maanviljelijöiden tulevaisuudennäkymiä erityisesti uusissa jäsenvaltioissa, sillä he voisivat osallistua biopolttoaineen tuotantoon.
Maailmanlaajuista globalisoitumisprosessia ei voida välttää. Unionin olisi nähtävä se uutena haasteena ja kehitysmahdollisuutena. Velvollisuutemme on auttaa kehitysmaita, mutta myös edistää Euroopan sosiaalista malliamme ja huolehtia niistä kansalaisista, jotka vähiten kykenevät huolehtimaan itse itsestään. 
József Szájer (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kuten minua ennen puheenvuoron käyttäneet muut ryhmämme jäsenet jo totesivat, olemme tyytyväisiä vuoden 2007 politiikkaa koskeviin komission ajatuksiin. Olen tyytyväinen niihin sekä menettelyn kannalta että niiden asiasisällön kannalta.
Menettelyjen kannalta olen iloinen aloitteesta, joka käynnistyi jo viime vuonna Euroopan parlamentin ja Euroopan komission välisen sopimuksen tuloksena ja jolla varmistetaan, että Euroopan parlamentti valiokuntineen osallistuu yhä enemmän ja että sillä on mahdollisuus osallistua vuotuisen toimintastrategian ja lainsäädäntöohjelman laatimiseen. Toivon, että viime vuonna koetut ongelmat eivät toistu enää tänä vuonna.
Myös komission toimittaman asiakirjan sisältö on muuttunut huomattavasti aiemmista vuosista, ja se on oikeasuuntainen. Paradoksaalisesti voimme myös todeta, että asiakirjaan on vaikuttanut vain myönteisesti se, ettei asiakirjassa rahoituskehyksen puuttumisen vuoksi ole budjettieritelmiä, sillä se on tarjonnut mahdollisuuden keskittyä tarkemmin Euroopan unionin poliittisiin tavoitteisiin ja tehtäviin.
Samalla meidän on kuitenkin muistettava, missä yhteydessä suunnitelma on tehty. Kuluneiden vuosien aikana olemme moneen otteeseen kokeneet, ettei unioni edisty vaan taantuu, eikä se ota tarvittavia askelia. Viime vuoden aikana onnistuimme ottamaan muutaman haparoivan ensiaskeleen oikeaan suuntaan, mutta meillä on valtavasti keskeneräisiä hankkeita. Tarkastelkaamme niitä yksitellen.
Yksi tällainen hanke on perustuslakisopimus, joka olisi saatettava mielestäni loppuun mahdollisimman pian. Jos haluamme välttää euroskeptisiä ryhmiä täynnä olevan Euroopan parlamentin, meidän on huolehdittava sitä, että perustuslakisopimus ohjataan oikealle raiteelle ennen Euroopan parlamentin vaaleja.
Meillä ei myöskään ole rahoituskehystä. Tämän vuoksi tavoitteet, jotka on muotoiltu aivan oikein seitsenvuotisessa talousarviossa, eivät toteudu eikä niillä tällä hetkellä ole vankkaa perustaa. Olemme tässäkin ottaneet askeleen oikeaan suuntaan, mutta me täällä parlamentissa emme ole tällä hetkellä tyytyväisiä talousarvioon.
Puhuessamme vuodesta 2007 puhumme myös laajentumisesta, sillä mitä todennäköisimmin Romaniasta ja Bulgariasta tulee siihen mennessä Euroopan unionin jäsenvaltioita. Vaikka koemme, että Euroopan unionissa viime laajentumisen yhteydessä ilmenneet jännitteet, jotka johtuvat solidaarisuuden heikkenemisestä, ovat yhä ratkaisematta, meidän kannattaa siirtyä vuoteen 2007 siten, että käsittelemme viime laajentumisen yhteydessä ilmenneitä jännitteitä. 
Hannes Swoboda (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Barroso, pyytäisin teitä pohtimaan – enemmän kuin tässä asiakirjassa –, kuinka voisitte kertoa kansalaisille paremmin siitä sisällöstä ja niistä tavoitteista, jotka niin virheettömästi määrittelette.
Arvoisa puheenjohtaja Barroso, kilpailukyky on todellakin yksi tärkeimmistä aiheistanne, se on yksi meidän tärkeimmistä aiheistamme. Tapaan kuitenkin paljon ihmisiä, joiden mielestä sillä ei ole mitään tekemistä heidän kanssaan, että se koskee vain teollisuutta ja suuryrityksiä. Näin ei ole, sillä ilman yhä parempaa kilpailukykyä emme kykene säilyttämään sosiaaliturvajärjestelmää Euroopassa, ilman yhä parempaa kilpailukykyä me emme pysty säilyttämään Euroopan sosiaalista mallia.
Tämä pätee pitkälti myös koulutukseen. Koulutus ei ole vain eliitin etu. Koulutuksen on saavutettava suuret väestönosat, jos haluamme saavuttaa yhden unionin keskeisistä tavoitteista, nimittäin estää ihmisten tai ryhmien syrjäytymisen. Koulutus on erityisen merkittävää myös, kun ajattelemme sitä, että todellisuudessa olemme maahanmuuton kohdemaanosa. Uusien maahan muuttaneiden kansalaisten integroimisen kannalta on hyvin tärkeää, että kehitämme vastaavasti myös koulutusalaa.
Mitä tulee mainitsemaanne globalisaatiorahastoon, me pystymme itse asiassa rahoittamaan sitä vain, jos lisäämme myös kilpailukykyä, jotta emme joutuisi turvautumaan globalisaatiorahastoon liian usein.
Toinen esimerkki, jonka haluan mainita, koska korostatte sitä paljon asiakirjassanne, on energiapolitiikka. En halua ennakoida sitä, mitä minun jälkeeni puheenvuoron käyttävät jäsenet aikovat sanoa, mutta yksi tärkeä asia, jota käsittelitte, on energian toimitusvarmuus. Olen iloinen, että kävitte hiljattain Moskovassa ja – kuulemani mukaan – matkanne oli vieläpä tuloksekas, vaikka monilta osin päätösten teko kuuluu edelleen Venäjälle, varsinkin energiaperuskirjan osalta.
Lopuksi totean, että olen kuullut teidän sanoneen, että meidän olisi puhuttava myös ydinenergiasta. Olette oikeassa, ja olen hyvin iloinen siitä, että saamme pian kuulla energiasta vastaavaa komission jäsentä. Vaikka suhtaudun epäilevästi ydinenergiaan, meidän on silti puhuttava siitä ja myös siihen liittyvistä riskeistä. Jos keskustelemme ydinvoiman lisäämisestä Iranissa, lisäydinenergia tarkoittaa myös lisää vaaroja, jos emme yhdessä ja monenkeskisesti varmista, että siihen liittyvät riskit minimoidaan mahdollisimman vähäisiksi.
Mielestäni erityisesti tätä aihetta olisi käsiteltävä enemmän. Tarkoitan sekä teitä että vihreää kirjaa. Sama koskee erityisesti myös infrastruktuurien kehittämistä. Ilman infrastruktuuria – erityisesti putkia, mutta muidenkin alojen infrastruktuuria – emme koskaan kykene takaamaan maanosallemme energian toimitusvarmuutta emmekä Euroopalle vastaavaa uuden teknologian nostetta. Kannatan teitä täysin tässä asiassa. Toivon teille kuitenkin enemmän voimia ja rohkeutta näiden päätösten toteuttamiseen.
Mainitsitte Montesquieun ja joku toinen halusi Machiavellin. Toivon teille Montesquieun viisautta mutta myös Machiavellin voimia ja oveluutta ohjelmanne läpiviemiseen. 
Andrew Duff (ALDE ). –
   (EN) Arvoisa puhemies, se, että puheenjohtaja Barroso siteerasi Montesquieutä, sai minut etsimään vuotuisesta toimintastrategiasta vihjeitä siitä, mitä komissio ehdottaa tehtäväksi perustuslakisopimukselle. Siitä ei anneta vinkkejä. Toimintastrategiaa, joka ei käsittele unionin suurinta poliittista umpikujaa, on arvioitava jokseenkin kriittisesti. Ilman perustuslakisopimusta unionilla ei ole kykyä täyttää komission kunnianhimoisia tavoitteita. Julkinen mielipide pysyy skeptisenä Eurooppa-hanketta kohtaan, ja ilman julkisen mielipiteen tukea komissiolta puuttuu tarvittava arvovalta neuvostossa.
Komission perinteinen tehtävä olisi toimia välittäjänä sotivien osapuolten kesken sovintoon pääsemiseksi. Toivon, että puheenjohtaja Barroso puhuessaan parlamentaariselle foorumille 9. toukokuuta pystyy esittämään kattavan komission strategian, jotta kriisistä löytyy ulospääsy. Vaikka arvostammekin K-suunnitelmaa, paras tapa lisätä luottamusta toiminnan avulla on pelastaa perustuslakisopimus. Kenties nyt on B-suunnitelman aika. 
Georgios Karatzaferis (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, puheenjohtaja Barroson aikomukset ovat varmasti viattomia. Pelkään kuitenkin, ettette pysty panemaan niitä täytäntöön juuri siksi, ettei teillä ole rahaa. Siihen ei kyetä, eikä politiikkanne myöskään ole politiikkaa, joka antaisi Euroopan kukoistaa. Ei ole yhtä ainutta Euroopan kansalaista, jonka taloudellinen tilanne olisi tänä vuonna parempi kuin viime vuonna. Tehtaat lähtevät Euroopasta muihin maihin. Naiset ostavat ranskalaisiksi merkittyjä käsilaukkuja, jotka tehdään Marokossa. Nahkatakkinne on eurooppalaisen suunnittelema, mutta tehty Turkissa. Mitä tämä merkitsee? Se merkitsee lisääntyvää työttömyyttä. Se merkitsee lisää irtisanomisia. Se merkitsee, että meistä kaikista on tullut sellaisen teollisuuden panttivankeja, joka sanelee Ranskan esimerkin mukaista politiikkaa, jota ette kieltänyt. Se merkitsee näin ollen huonompaa elämää. Se merkitsee hintojen nousua. Mikään, mitä ajattelette, ei voi olla luovaa, ellemme pääse Maastrichtin indikaattoreista. Jos Maastrichtin sopimusta ei tarkisteta, Eurooppa slummiutuu. 
Hans-Peter Martin (NI ).
   – Minä pidän Portugalista ja portugalilaisista. 
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, voinko antaa teille suoraan sydämestä hyvin yksiselitteisen neuvon? Toukokuusta 2007 alkaen, kun Portugali toimii todennäköisesti neuvoston puheenjohtajavaltiona, historia tarjoaa teille jälleen kerran avoimen oven Eurooppa-hankkeelle.
Kyllä, minä puhun nyt jäsen Duffin suunnitelmasta B ja paljosta muustakin. Teille tarjoutuu uusi mahdollisuus sovittaa tämä Eurooppa-asia yhteen järkevällä tavalla. Tarkoitan sitä todella merkittävää asiaa. Voitte onnistua siinä ja jäädä historiankirjoihin, tai voitte epäonnistua täydellisesti. Mutta tarkastelkaa nyt puheenvuoroja, joita todellakin käytetään perustuslakisopimuksesta keskustelemiseksi ja Euroopan unionin asemoimiseksi. Pyrkikää eroon vanhoista ajatusmalleista, joiden vuoksi ajauduimme näihin ongelmiin. Katsokaa yli suuren valtameren. Ajatelkaa hieman Vasco da Gaman tavalla – enkä nyt tarkoita pelkästään Kintiaa – ja sovittakaa se sitten yhteen siten, että voimme todellakin hyödyntää tätä historiallista mahdollisuutta, joka jälleen tarjoutuu, ennen kuin Eurooppa-hanke yksinkertaisesti menee nurin tai luhistuu.
Olen utelias kuulemaan, mitä pystytte sanomaan meille toukokuun 2007 jälkeen. Nyt teidän pitäisi sanoa, että teillä on meille tuolloin jotain sanottavaa, sillä muuten kyse on vain samasta vanhasta tempusta, joka johtaa varmasti epäonnistumiseen. 
Malcolm Harbour (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kun puhuin komission toimintastrategiasta viime vuoden lopulla, kommentoin sitä, ettei meillä ollut mitään käsitystä strategian ensisijaisista tavoitteista. Tässä uudessa upeassa asiakirjassa on 62 ensisijaista tavoitetta. Havaitsen, että olemme myös siirtyneet "ajasta kiristää tahtia" peräti tunnuslauseeseen "luottamusta toimilla ". En tiedä, onko komission jäsen Wallström vielä paikalla, enkä tiedä, onko hän vastuussa näin kauniiden lauseiden keksimisestä, mutta me tarvitsemme paljon jäsennellymmän ja käytännöllisemmän komission strategisen lähestymistavan kuin tällaista sanakikkailua.
Arvoisa puheenjohtaja Barroso, huomaan myös, että te aiotte toimia nopeasti. Rehellisesti sanottuna tämä tarkoittaa, että asiat etenevät tällä hetkellä kävelyvauhdilla. Haluamme komissiolta jonkinlaisia ponnistuksia, ei pelkkää tuulen mukana ajelehtimista. Strategianne ongelmana ei ole se, että meiltä puuttuisi uusia ajatuksia tai uusia aloitteita, vaan meillä on itse asiassa ongelmia niiden politiikkojen toteuttamisessa, joiden on määrä luoda lempiaiheitanne eli uusia työpaikkoja ja kasvua. Missä tässä on se, että todella osoitatte aitoja resursseja ja painopistealoja sisämarkkinoiden ongelmien ratkaisemiseksi? Tässä on pieni kappale, jossa todetaan, että aiotte virtaviivaistaa lähestymistapaa sääntelyyn. Onhan se hienoa, mutta mihin se sisältyy ensisijaisissa toimissanne?
Puhuitte kauniisti pienyritysten tukemisesta, ja kiitän teitä siitä. Arvoisa puheenjohtaja Barroso, yhdessäkään ensisijaisessa toimessa ei mainita pienyrityksiä. On siis erittäin tervetullutta, että asiasta keskustellaan, mutta tarvitsemme parempilaatuista aineistoa, jossa keskitytään paljon enemmän todelliseen strategiaan ja resurssien käyttöön kuin näihin sanakikkailuihin, joita komission jäsen Wallström teille ilmeisesti antaa. Haluamme jotain, josta havaitsee, että katsotte ensisijaiseksi Euroopan unionin todellisen perustan ja sisämarkkinoiden toiminnan parantamisen, emme sitä, että tuotte julki kokonaisen kirjon hinnoittelemattomia ensisijaisia tavoitteita, jotka näyttävät hyvältä paperilla, mutta joiden käytännön toimivuudesta ei ole aavistusta. 
Libor Rouček (PSE ).
   – Hyvät kollegat, haluan tänään keskittyä joihinkin unionin ensisijaisiin tavoitteisiin vuonna 2007 unionin laajentumisen näkökulmasta. Nyt voidaan jo sanoa, että vuoden 2004 laajentuminen on ollut suuri menestys unionille niin poliittiselta kannalta kuin turvallisuuden, talouden ja sosiaalialan kannalta, ja olen varma, että vuonna 2007 menestys jatkuu. Vuonna 2007 ensimmäisten uusien jäsenvaltioiden on määrä liittyä euroalueeseen. Tämän osalta haluaisin haastaa komission avustamaan kaukonäköisesti näitä valtioita euron käyttöönottoon valmistautumisessa ja seuraamaan tiukasti vaatimusten, niin kutsuttujen Maastrichtin kriteerien, noudattamista. Olen vakuuttunut, että vaatimusten täyttäminen, olipa kyse sitten Maastrichtin sopimuksesta tai vakaus- ja kasvusopimuksesta, on ratkaisevaa eurooppalaisen yhteisvaluutan poliittisen, taloudellisen ja yhteisöllisen uskottavuuden säilyttämiseksi.
Vuonna 2007 Keski- ja Itä-Euroopan uusista jäsenvaltioista tulee myös osa laajentunutta Schengen-aluetta. Jäsenvaltioiden välisistä sisärajoista luopuminen ja aidosti vapaan liikkuvuuden mahdollistaminen unionissa ei missään tapauksessa saa tarkoittaa vapaata liikkuvuutta kaikenlaiselle rikollisuudelle, laittomalle maahanmuutolle ja muulle vastaavalle. Rikollisuuden ja väkivallan torjumisen on yhdessä toisen sukupolven Schengen-järjestelmän käynnistämisen kanssa oltava mielestäni osa EU:n selkeitä ja käytännöllisiä ensisijaisia tavoitteita vuonna 2007.
Lopuksi toteaisin, että vuoden 2007 on myös oltava seuraavan laajentumisen vuosi, jolloin Romania ja Bulgaria liittyvät unioniin. Tämän osalta haluan kehottaa komissiota auttamaan näitä kahta valtiota liittymiseen valmistautumisessa ja huolehtimaan siitä, että ne täyttävät joka suhteessa liittymisvaatimukset. Romanian ja Bulgarian on oltava yhtä asianmukaisesti valmistautuneita jäsenyyteen kuin 10 uutta jäsenvaltiota olivat vuonna 2004. Tämä on mielestäni hyvin tärkeää tulevien laajentumisten uskottavuuden kannalta, jos Euroopan kansalaisten oletetaan hyväksyvän prosessin. 
Puhemies.
   Ilmoitan jäsenille, että komission puheenjohtaja Barroso joutuu poistumaan, joten hän on pyytänyt lupaa käyttää puheenvuoronsa voidakseen antaa joitakin vastauksia ja esittää selvennyksiä. Annan hänelle nyt puheenvuoron, ja jatkamme keskustelua välittömästi hänen puheensa jälkeen. 
José Manuel Barroso,
   . Minun on valitettavasti poistuttava pian, sillä minulla on virallinen tapaaminen Belgian viranomaisten kanssa. En olettanut istunnon kestävän näin myöhään siitä syystä, että menettelyä koskeva keskustelu venyi ennen tämän esityslistan kohdan käsittelyä. Tapahtuipa mitä tahansa, komissio on edustettuna keskustelun loppuun saakka. Voin vielä vastata joihinkin kysymyksiin.
Ensin haluan esittää kiitokseni kommenteista, jotka olivat suurelta osin myönteisiä ohjelmamme kannalta. Taustalla on tietenkin kysymys rahoituskehyksestä, josta puhun hetken kuluttua. Yleisesti ottaen voin kuitenkin sanoa, että komission tavoitteisiin vuodeksi 2007 on suhtauduttu myönteisesti.
Erityisesti jäsen Watson kysyi, miksi panemme energiansäästöä ja ympäristönsuojelua koskevat tavoitteet solidaarisuuden emmekä hyvinvoinnin otsakkeen alle. Ne voisivat ja niiden kuuluisi tietenkin olla hyvinvoinnin otsakkeen alla, mutta panimme ne solidaarisuuden otsakkeen alle korostaaksemme niiden valtavaa merkitystä, koska terminä "solidaarisuus" viittaa myös solidaarisuuteen tulevia sukupolvia kohtaan. Taistelu puhtaan ympäristön ja kestävän kehityksen puolesta vaikuttaa suoraan koko tulevaisuuteemme. Tämä sai meidät laittamaan ympäristöasiat esityksessämme solidaarisuuden otsakkeen alle.
Jäsen Frassoni totesi maahanmuuton osalta, ettemme ole koskaan esittäneet mielipidettämme laittomasta maahanmuutosta ja tragediasta, jonka vuoksi monet afrikkalaiset kuolevat Välimerellä. Valitan, mutta tämä ei ole totta. Asiasta on annettu monta selkeää komission kantaa, jotka on esittänyt komission jäsen Frattini. Totuus on, että pyrimme saamaan aikaan yhteisen lähestymistavan jäsenvaltioiden kesken tässä asiassa, aina kun se on mahdollista.
Jäsen Frassoni kysyi myös, miksi energiapolitiikan yhteydessä ei mainita mitään liikenteestä. Olen pahoillani, mutta vihreän kirjan mukaan olemme ehdottaneet seuraavia mahdollisia toimia jäsenvaltioille, lainaan englanninkielisen tekstin sivulta 11: 
"merkittävät pyrkimykset liikenteen alalla ja erityisesti Euroopan suurimpien kaupunkien julkisen liikenteen nopea parantaminen"
(PT) Tämä on tietenkin vain vihreä kirja, joka on laadittu kuulemistarkoituksessa, mutta siinä se mainitaan. Energiatehokkuuden kannalta katsomme, että liikenneala on ratkaisevassa asemassa. Tästä ei pidä olla epäilystäkään.
Toinen arvoisa parlamentin jäsen mainitsi unionin työmarkkinoiden avaamisen. Tiedätte, että komissio kannatta tätä. Kertomuksemme lopussa monet jäsenvaltiot – eivät pelkästään täällä mainitut Espanja ja Portugali, vaan myös Suomi ja Alankomaiden hallitus – ilmoittivat aikomuksestaan edistää työmarkkinoiden vapautumista unionissa mahdollisimman pian. Näin tekevät myös Yhdistynyt kuningaskunta, Irlanti ja Ruotsi. Käsittääkseni muut harkitsevat työntekijöiden vapaan liikkuvuuden helpottamista EU:ssa.
Jäsen Swoboda kysyi, kuinka tämän voisi selittää paremmin kansalaisille tai toisin sanoen, mitä voimme tehdä selittääksemme unionin tuoman lisäarvon, mikä onkin merkittävä kysymys. Tämä on joissakin asioissa helpompaa kuin toisissa. Itse asiassa ilmoitimme tänään hyvin merkittävästä toimenpiteestä, lentoliikenteen turvallisuuden "mustasta listasta", joka on ensimmäinen kappale tämän komission parlamentin ja neuvoston tuella hyväksymää lainsäädäntöä. Tämä on asia, jossa yhteisön toimien edut ovat täysin selvät kansalaisille. Tällaisissa asioissa meidän on mentävä vielä pidemmälle ja selitettävä ja perusteltava näkemystämme. Tämä on toki komission tehtävä, mutta jos sallitte, haluan lisätä vielä, että olemme kaikki vastuussa tästä: asia on myös parlamentin, arvoisien parlamentin jäsenten, kansallisten parlamenttien ja kaikkien niiden vastuulla, joille Euroopan etu on sydämen asia ja jotka ymmärtävät tarpeen selittää unionin tuoman lisäarvon.
Hyvä jäsen Swoboda, kantamme ydinvoimaan on hyvin selvä: kunnioitamme toissijaisuusperiaatetta. Tämä on vaikea kysymys Euroopassa: toiset jäsenvaltiot ovat vastaan ja toiset puolesta. Mielestäni tästä on edettävä niin, ettei keskustelua pyritä välttämään. Jäsen Swoboda mainitsi tapaamiseni presidentti Putinin kanssa. Haluan kertoa teille, että vaikka Venäjällä on valtavat öljy- ja kaasuvarat, presidentti Putin ilmoitti, että yksi Venäjän ensisijaisista tavoitteista tulevaisuudessa on kehittää ydinenergiaa. Tämä on siis asia, jota emme voi vältellä. Se on esityslistalla ja siitä on keskusteltava avoimesti. Komissio ei ota kantaa ydinenergiakeskustelussa. Me kannatamme periaatetta, jonka mukaan jokainen jäsenvaltio etsii pitkäaikaisia ja kestäviä energiamuotoja omaan energiayhdistelmäänsä, toissijaisuusperiaatteen mukaisesti.
Jäsen Duff ja muut ottivat esille perustuslakisopimuksen. Emme keskustele siitä täällä tänään, mutta haluan vakuuttaa teille, että komissio on edelleen kiintynyt perustuslakisopimuksen luonnoksessa vaalittuihin periaatteisiin ja arvoihin, ja käsittelemme asiaa edelleen. Aiomme tuoda joitakin ajatuksia Eurooppa-keskustelun tulevaisuudesta kesäkuun Eurooppa-neuvostoon. Toivottavasti nämä ajatukset ovat merkittävä panos. Vaikka perustuslakisopimus on jo nimensäkin perusteella hallitusten välinen sopimus, komissio on sitoutunut kantamaan vastuunsa ja aikoo siis antaa oman panoksensa harkinta-ajalle.
En tiedä, voiko panoksemme kilpailla Vasco da Gaman löytöretkien kanssa kunnianhimon kannalta, kuten jäsen Martin esitti, mutta se on joka tapauksessa meidän panoksemme. Olin joka tapauksessa iloinen kuullessani tänään keskustelussa mainittavan Montesquieun, Machiavellin ja Vasco da Gaman, sillä se osoittaa, että parlamentin keskustelun taso nousee yhä. 
 Esitän nyt joitakin huomautuksia englanniksi – puhun aina englanniksi rahasta! Totuin siihen Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakaudella. Nyt siis joitakin huomioita rahoituskehyksestä englanniksi.
Käsittääkseni toimielinten kesken edistyttiin eilen todella. Komission esittämien kompromissitekstien perusteella eilen iltapäivällä käytiin kolmas kolmikantakeskustelu puheenjohtajavaltio Itävallan sekä parlamentin ja komission neuvotteluryhmien kesken. Olemme ymmärtäneet, että tapaamisen lopputulos oli hyvin myönteinen. Varsinaisesta toimielinten välisestä sopimuksesta ollaan lähes täysin yksimielisiä, myös järkevää varainhoitoa koskevan uuden osan kolme lisäämisestä.
Viimeisiä teknisiä tarkistuksia vailla olevista merkittävistä teksteistä, kuten varainhoitoasetuksesta, jäsenvaltioiden ilmoituksista ja tarkistuslausekkeesta on sovittu. Kun sanon sovittu, tarkoitan, että valtuuskunnat ovat sopineet keskenään. Ne ovat sopimuksia . Parlamentti on eri päätöslauselmissaan katsonut kaikki nämä tekijät keskeisiksi. Olen iloinen nähdessäni, että kolme toimielintä ovat kyenneet pääsemään yksimielisyyteen niistä ja olen ylpeä komission panoksesta sovintoon pääsyssä.
Parlamentti ja neuvosto ovat vaihtaneet näkemyksiään ja arvioitaan joulukuun Eurooppa-neuvoston hyväksymien enimmäismäärien perusteella. Olkaamme rehellisiä. Parlamentin ehdottamien lukujen ja neuvoston ehdottamien lukujen välillä on edelleen suuri ero. Haluan tehdä tämän selväksi. Komissio kannattaa mahdollisimman kunnianhimoista sopimusta. Suoraan sanottuna kysymys kuuluu: kuinka pitkälle neuvosto on valmis menemään? Pyydän, että kompromissiratkaisu löydettäisiin mahdollisimman pian. Jos kompromissia ei löydy, sillä on kielteinen vaikutus meihin kaikkiin Euroopan unionissa, erityisesti uusiin jäsenvaltioihin ja niihin jäsenvaltioihin ja alueisiin, jotka todella tarvitsevat solidaarisuuttamme kehittyäkseen.
Ratkaisu voisi olla sopivan yhdistelmän etsiminen seuraavista kolmesta tekijästä: joustavuus, keinot eri joustomekanismien varojen käyttöön ottamiseksi ja lopuksi enimmäismäärät.
Tunnelin päässä näkyy valoa! Lopullinen kolmikantakokous on määrä pitää 4. tai 5. huhtikuuta 2006 Strasbourgissa. Olen vakuuttunut siitä, että kokouksessa voidaan päästä sovintoon. Sillä aikaa komissio toimii aktiivisesti tehtävässään ja etsii kunnianhimoisinta kantaa, mutta loppujen lopuksi tarvitsemme kunnianhimoa ja sovinnon. Hyväksyn näin ollen kunnianhimoiset tavoitteet, mutta myös realismin ja vastuullisuuden, sillä kaikki toimielimet on saatava mukaan.
Tiedän puheenjohtajavaltio Itävallan hakevan aktiivisesti sovintoa kaikkien jäsenvaltioiden kanssa. Voin kertoa teille, että erilaisissa tilaisuuksissa, joissa olen tavannut hallitusten päämiehiä – ja niitä on ollut useita tällä viikolla – olen kehottanut heitä julkisesti ja yksityisesti hyväksymään kokonaismenojen lisäyksen. Olen maininnut erityisesti koulutuksen ja kulttuurin tarpeet, eli Erasmuksen ja kansalaisohjelmat. Ainakin tässä meidän on todella ponnisteltava, ja jonkinlainen edistys on mahdollista. Tehdään kovasti töitä hyvän sopimuksen eteen ja sen jälkeen – jos meillä on hyvät aikomukset – hyvän strategian ja hyvien toimintatapojen eteen. Toivokaamme myös hyviä välineitä rahoituskehyksestä.
Bronisław Geremek (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, on hyvin tärkeää, että parlamentilla on mahdollisuus keskustella strategiasta. Vuosi 2007 tulee olemaan ratkaiseva Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta. Jotta parlamentissa voidaan käydä strategista keskustelua, sille on esitettävä vaihtoehtoja. Komission puheenjohtaja ei ole selittänyt komission vaihtoehtoja, vaikka politiikka onkin valintojen taidetta.
Ensimmäisenä on kysymys perustuslakisopimuksesta. Uskooko Euroopan komissio, että perustuslakisopimus hyväksytään vuonna 2007, ja onko sillä tähän mahdollisuudet ja tarvittavat menetelmät?
Toisella sijalla on tärkeä asia, työllisyys. Onko vastaus työttömyyteen talouskasvu ja luottamus talouden vapauteen ja työvoiman vapaaseen liikkuvuuteen? Jos ei ole, miksei palata Colbertiin ja taloudelliseen protektionismiin, jota joskus kutsuttiin taloudelliseksi isänmaallisuudeksi?
Kolmannella sijalla oleva Lissabonin strategia on Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta keskeinen ongelma. Asia on latistunut pelkäksi sanahelinäksi, sillä toisaalta väitämme, että Euroopan unionin tulevaisuus on riippuvainen Lissabonin strategiasta, ja toisaalta kun teemme päätöksiä talousarviosta ja määrärahojen leikkauksista, ensimmäisenä leikataan aina tieteellisestä tutkimuksesta ja koulutusjärjestelmästä. Euroopan unioni pystyy tekemään Euroopasta innovaatioalueen ja globaalin kumppanin, mutta siihen se tarvitsee strategian.
Mielestäni tämän päivän keskustelu osoittaa parlamentin merkityksen. Olisi hyvä, että muut toimielimet ottaisivat parlamentin vakavasti. 
Jeffrey Titford (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, olen lukenut kaikki tämän asiakirjan 15 pitkäveteistä sivua ja katson, että siinä pikemminkin raportoidaan menneestä kuin suunnitellaan tulevaa. Mieleen tulee koulupojan todistuksessa usein nähty lause: "pystyy parempaan". Jos todellakin haluatte muuttaa ihmisten käsitystä Euroopan unionista, on pystyttävä parempaan.
Meille esitetään "strategisten tavoitteiden", "toimintastrategian", "uusien suuntaviivojen", "tehokkaan viestinnän" ja "aidon vuoropuhelun" kaltaisia termejä. Meille luvataan, että entistä enemmän rahaa käytetään aluerahastoihin, koheesiorahastoihin, sosiaalirahastoihin, globaaleihin rahastoihin, kalastusrahastoihin jne. – vain kansalaisten luottamuksen ja sitoumuksen saavuttamiseksi. Mutta missä ovat sanat "vapaus", "valinta" ja "yksilö"? Tulee mieleen George Orwellin – paitsi että luulen hänen erehtyneen vuodesta, se on juuri tulossa. Sitten vaan valvotaan, valvotaan ja valvotaan yksilöä.
Ottaen huomioon EU-kansanäänestykset tai jopa vaalit, ihmisten aidot tunteet osoittavat, että suurin osa haluaa kieltäytyä tästä byrokraattisesta painajaisesta. 
John Bowis (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, olen pahoillani, että Belgian viranomaiset ovat kutsuneet puheenjohtaja Barroson luokseen. Jos hän pysäköi vastaisuudessa autonsa huolellisemmin, hän voi varmasti jäädä kuuntelemaan keskustelumme loppuun asti, mutta epäilemättä viesti menee hänelle perille.
Olen tyytyväinen asiakirjan otsikkoon: "Luottamusta toimilla". Toisinaan luottamusta lisätään toimilla, toisinaan olemalla toimimatta. Toisinaan se tapahtuu peruuttamalla toimet, tarkistuslausekkeilla, tarkistuksilla ja tarkistamalla aina ehdotusten pienellä präntätty teksti. Emme todellakaan lisää äänestäjiemme luottamusta sellaisilla typerillä tarinoilla kuin tällä viikolla Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jossa on puhuttu kirkkojen uruista ja Euroopan unionin aikomuksella kieltää kirkkourkujen korjaaminen ja rakentaminen sähkö- ja elektroniikkalaiteromudirektiivin nojalla niiden sisältämän lyijyn vuoksi. Se on hullua, ja toivon, että jos tästä on pienintäkään vaaraa, Vatikaanista soitetaan nopeasti ja sanotaan, ettei Pyhän Pietarin kirkko hyväksy tällaista hulluutta. Tämä on kuitenkin juuri sitä pienellä präntättyä.
Uskon, että meidän olisi luotava uudet yhteydet vaalipiireihimme, meidän olisi määritettävä uudelleen eurooppalaisen hankkeemme tarkoitus ja kerrottava siitä kansalaisille. Näin tehdään esimerkiksi seuraavalla energiaa koskevalla keskustelulla ja osoittamalla, että teemme solidaarista yhteistyötä kohdataksemme yhdessä mahdolliset uhat.
Täällä siteerattiin Montesquieutä. Kuten Dumas kirjoitti: "yksi kaikkien ja kaikki yhden puolesta". Tarvitsemme eurooppalaista energiaverkkoa, joka kestää pyrkimykset erottaa siitä jokin jäsenvaltioista. Kyse on myös työstä terveyden eteen sen varmistamiseksi, että saamme yhteistyötä tehden valmistauduttua influenssapandemian varalta. Meidän on tartuttava Itävallan ehdotukseen diabeteskehyksestä, meidän on tehtävä kovasti työtä mielenterveyttä koskevan komission oman aloitteen parissa. Komission jäsen Wallström on varmasti samaa mieltä kanssani siitä, että meidän on tehtävä paljon työtä vakuuttaaksemme kansalaiset siitä, että saamme järjestettyä asiat kemikaalien ja ympäristömerkkien ja kaikkien niiden asioiden osalta, joita kansalaiset pitävät järkevinä. He kokisivat sen Euroopan unionin tuomana lisäarvona, eikä meillä sitten olisi samoja ongelmia, kuin tietyillä jäsenvaltioilla oli hiljattain kansanäänestyksissä. 
Margarita Starkevičiūtė (ALDE ). –
   Kotimaani uudistuskokemusten perusteella on vain yksi seikka, jonka voin todeta varmuudella: taloudellisia ja poliittisia ohjelma on mahdoton panna täytäntöön ilman varsinaisten toimielinten uudistamista. Minun on vaikea ymmärtää, miksi Euroopan komissio, joka julistaa sääntelyn yksinkertaistamisen tavoitteekseen, ei muuta omia rakenteitaan eikä organisoi uudelleen yksiköidensä toimintaa, sillä loppujen lopuksi nehän näitä monimutkaisia asiakirjoja tuottavat. Nämä seikat ovat yksinkertaisesti käsittämättömiä ja epäjohdonmukaisia. Annan yksinkertaisen esimerkin. Liettualaisia opettajia kävi hiljattain vierailulla. He kiersivät eri pääosastoja toivoen saavansa tietoa pääosaston toiminnasta. He saivat kaikkialta samat tiedot. Budjettivaliokuntaamme tullut komission jäsen jopa sanoi, ettei kaikkia rahoja käytetä suhdetoimintaan ja julkisuuskampanjoihin. Kaikki työ kuitenkin tehdään moneen kertaan. Liettualaiset opettajat olivat hämmentyneitä. Meidän on kerta kaikkiaan tehtävä jotain Euroopan komission toiminnan uudistamiseksi. Euroopan parlamentti sentään osoittaa aloitteellisuutta ja aikoo uudistaa toimintaansa, jotta voimme saavuttaa kunnianhimoiset tavoitteet. Pahoittelen aina sitä, että emme ota opiksemme uusien jäsenvaltioiden kokemuksista. Meillä uusissa jäsenvaltioissa todella ymmärretään, että ensin on uudistettava toimielimiä. Luotan siihen, että Euroopan komissio esittää mahdollisimman pian hallintorakenteensa uudistusohjelman. 

Alexander Stubb (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan puhua kolmesta asiasta.
Ensimmäinen asia on se, että minä itse asiassa leikin "hyvää poliisia" Malcolm Harbourin kaltaista "pahaa poliisia" vastaan. Minusta strategia on varsin hyvä. Komissio tuo sen julki hyvin sopivaan aikaan, kun ilmassa on nationalismia ja protektionismia. Arvoisa puheenjohtaja Barroso, itse asiassa, toisin kuin muissa aiemmin esittelemissänne strategioissa – niitä voisi kutsua nimella "etap": ei toimintaa, ainoastaan puhetta – tähän liittyy paljon toimintaa.
Olen kuitenkin samaa mieltä jäsen Harbourin kanssa siitä, että voisitte kenties keksiä sille toisen nimen. Asiakirjan nimi on – ei välttämättä kovin nasevasti – "Luottamusta toimilla". Voisitte kenties kysyä neuvoa joltain mainostoimistolta ennen seuraavan brändin keksimistä. Se on vaikea asia, mutta näin se ei toimi.
Toinen asia on se, että olen samaa mieltä viestintään keskittymisestä. Arvoisa komission jäsen Wallström, teillä on luonnollisesti tässä merkittävä asema. Meillä ei ole demokratiavajetta, meillä ei ole tietovajetta – tietoa on melkein liiankin paljon – mutta meillä viestintävaje. Eurooppalaisesta viestinnästä esittämänne asiakirja on varsin hyvä. Meillä on suuria ongelmia: John Bowis puhui hetki sitten kirkkouruista, ja me tietysti tiedämme, että se on roskaa. Kun kaltainen kunnioitettava sanomalehti kuitenkin otsikoi asian "EU pakottaa kierrättämään hieromasauvat", olemme vaikeuksissa. Kyse oli sähkölaitteita koskevasta direktiivistä: jos laitteen vie takaisin kauppaan, se on kierrätettävä. Tällaisesta viestinnästä meidän on kuitenkin päästävä eroon.
Lopuksi haluan tuoda esiin, että EU:ta käytetään usein syntipukkina. Kaikki paha tulee EU:sta ja kaikki hyvä jäsenvaltioista. Arvoisa komission jäsen Wallström, kehotan teitä tämän vuoksi keskittymään enemmän perustuslakisopimusta koskevaan viestintään. Se on hyvä perustuslakisopimus, ja me tarvitsemme sitä. Pitäkää se hengissä kevääseen 2007 asti, ja katsotaan sitten, mitä sen jälkeen tapahtuu. 
Margot Wallström,
   . (EN) Arvoisa puhemies, tuomme tämän asiakirjan ja vuotuisen toimintastrategian Euroopan parlamenttiin kuullaksemme teidän kantanne ja ajatuksenne siitä, kuinka sitä voisi parantaa. Tämän vuoksi kuuntelemme teitä tarkkaan. Olemme jo kuulleet monia seikkoja, joilla asiakirjaa voisi parantaa. Sama koskee keskusteluani valiokuntien puheenjohtajakokouksen kanssa. Saamme tästä paljon hyötyä, sillä voimme käydä aitoa poliittista keskustelua siitä, mitkä ovat ensisijaiset tavoitteemme, millaisen tasapainon haluamme saavuttaa ja mitä haluamme viestittää.
Palaamme siihen tosiseikkaan, että haluamme saada aikaan tuloksia sekä voittaa luottamuksen. Nämä ovat perustavaa laatua olevat keskeiset edellytykset sille, että voimme rakentaa vahvempaa Euroopan unionia. Valitsimmepa minkä otsikon tahansa, siihen liittyy lingvistisiä tai muita ongelmia. En ole varma siitä, pystymmekö keksimään jotain, jonka kaikki hyväksyvät. Tavoitteemme on kuitenkin se, että saavuttamalla hyviä tuloksia ja sitoutumalla voimme rakentaa luottamusta. Jos aloitamme demokraattisen keskustelun ja keskustelemme kansalaisten kanssa, on myös helpompi selittää, miksi hyvien tulosten saavuttamiseksi tarvitaan perustuslaillista uudistusta. Näin meidän on toimittava: meidän on saatava yhteys kansalaisiin demokraattisella tavalla.
Olen hyvin iloinen voidessani kertoa Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisille, että sähkö- ja elektroniikkaromua koskeva direktiivi ei kata kirkkourkujen pillejä. Voitte täyttää kirkkonne niin monilla lyijypilleillä kuin haluatte. Komissio ei puutu tähän. Varmistakaa vain, että nyt ja vastaisuudessakin kansalaiset Yhdistyneessä kuningaskunnassa kuulevat totuuden, sillä heille annetaan harvoin oikeaa tietoa. Voitte olla aivan rauhassa, sillä direktiivi ei koske kirkkourkujen pillejä.
Toivon myös, että neuvoston kokoukset saataisiin avoimiksi. Puheenjohtajavaltio Suomi valmistautuu toteuttamaan tämän, ja tämä auttaa lopultakin lopettamaan syyttelyn. Jos kansalaiset voivat seurata, mitä heidän ministerinsä tekevät neuvostossa – mille kannalle he asettuvat ja millaisia lausuntoja antavat, jos ovat ollenkaan paikalla – syyttely loppuu. Kumppaneina toimimalla meidän on selitettävä, mitä Euroopan unioni tekee ja mikä se on. Voimme kenties edistyä tässä. Toivon, että edistymme tässä Itävallan puheenjohtajakaudella, sillä tämä on teidänkin huolenaiheenne. Kun otamme Suomen puheenjohtajakaudella lopullisen askeleen eteenpäin, meidän olisi edistyttävä.
Kiitos kaikista vuotuista toimintastrategiaa koskevista viisaista huomioistanne. Panen varmasti huomatuksenne merkille ja välitän ne muille komission jäsenille.
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana jäsen Chichesterin laatima teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan suullinen kysymys neuvostolle energian toimitusvarmuudesta (O-0007/2006 – B6-0009/2006). 
Giles Chichester (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen, että saan esittää tämän kysymyksen teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan puolesta. Se on jatkoa tammikuussa käsitellylle energian toimitusvarmuutta koskeneelle kysymykselle.
Maailma on sen jälkeen hieman muuttunut. Nyt meillä on komission vihreä kirja ja neuvoston päätelmät viime viikon kokouksesta. Molemmat ovat todella mielenkiintoisia, ja niistä näkyy selvästi, että monia edellisessä keskustelussa esille tulleita asioita on otettu huomioon. Haluan kiittää arvoisaa komission jäsentä ja neuvostoa tästä. Pidän myönteisenä myös sitä, että energiakysymykset ovat nousseet asialistan kärkipäähän.
Kyseessä on tärkeä aihe eli riippuvuus erilaisten polttoaineiden tuonnista. Näin ollen kysymmekin, mitä komissio aikoo tehdä reagoidakseen asianmukaisesti geopoliittisen, strategisen ja diplomaattisen tilanteen kehitykseen ja muutokseen. Korostan kuitenkin, että mielestäni nämä näkökohdat kuuluvat pikemminkin ulkoasiainvaliokunnassa olevien kollegoidemme toimialaan. Olen todella tyytyväinen, että jotkut kollegoistani seuraavat keskustelua ja ottavat nämä asiat esille.
Energian toimitusvarmuudessa kaikkein tärkeintä on panna merkille moninaisuuden välttämättömyys: polttoaineen moninaisuus sekä lähteiden ja teknologian moninaisuus. Tämä on ehdottoman välttämätöntä.
Olin hieman pettynyt vihreään kirjaan, sillä siinä ei ehkä anneta riittävästi tunnustusta sille, että suurin osa Euroopan unionissa käytetystä sähköstä tuotetaan ydinenergialla. Odotamme innolla, että asiasta keskustellaan aikanaan perinpohjaisesti. Euroopan parlamentti teki hiljattain tarkistuksen, jolla tavoitellaan kunnianhimoisesti mutta realistisesti 60 prosentin osuutta Euroopan unionin sähköntuotannosta energialähteille, jotka aiheuttavat erittäin vähän tai eivät aiheuta lainkaan hiilidioksidipäästöjä. Tämä on mahdollista ainoastaan, jos käytetään sekä uusiutuvia energialähteitä että ydinenergiaa. Olen erittäin tyytyväinen, että neuvoston päätelmissä mainitaan kestävät ja tehokkaat energiajärjestelmät. Tässä yhteydessä mieleeni tulee ydinenergia.
On kuitenkin olemassa muitakin energialähteitä, ja nekin on muistettava. EU:n laajentumisen jälkeen tuotetun hiilen osuus on laskenut 50 prosentista 35 prosenttiin, koska yksi tietty jäsenvaltio on merkittävä hiilentuottaja. Kun meillä on näin merkittävä oma energialähde, emme saa unohtaa puhtaan hiiliteknologian tarjoamia etuja ja mahdollisuuksia.
Tähän suulliseen kysymykseen liittyy päätöslauselmaesitys, jossa korostetaan muun muassa liikennealan tehokkuuden lisäämistä. Siinä painotetaan, kuinka tärkeää on tutkia ja kehittää uusia energiateknologioita, sekä tarkastellaan, kuinka rakennusten energiatehokkuutta voitaisiin parantaa.
Olemme esittäneet komission jäsenelle neljä kysymystä ja odotamme innolla hänen aikanaan antamaansa vastausta. Haluamme tietää, mitä voimme tehdä vähentääksemme riippuvuuttamme tuontiöljystä ja -kaasusta. Haluamme tietää, mitä muita energialähteitä komission mielestä voitaisiin kehittää. Ehkäpä hänellä on ideoita kaasutoimituksista, kaasuvarantojen hallinnoinnista ja kaasun varastointilaitoksista.
Lopuksi totean, että odotamme komission käsittelevän energian toimitusvarmuuteen liittyvää ilmastonmuutoksen kysymystä ja sitä, kuinka mukautamme energiapolitiikkamme Kioton sopimuksen jälkeiseen aikaan saavuttaaksemme kolme kestävyyteen, kilpailukykyyn ja energian toimitusvarmuuteen liittyvää tavoitettamme.
Hans Winkler,
   Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää jäsen Chichesteriä kysymyksestä. Hän esitti sen oikealla hetkellä. Itse asiassa Itävalta oli ollut tasan kahdeksan tuntia puheenjohtajavaltiona, kun meille selvisi, että energia aiheuttaa ongelmia unionille. Tämä selvisi meille kaikille, sillä Venäjän, Ukrainan ja Moldovan välinen kaasukiista alkoi juuri 1. tammikuuta 2006 aamulla klo 8.00. Oli päivänselvää, että ongelmaan on puututtava, vaikka kyseessä ei olekaan aivan uusi ongelma. Tämän vuoden aikana on erityisesti kuitenkin käynyt selväksi, kuinka tärkeästä asiasta on kyse.
On täysin selvää, että energiatoimitukset ovat hyvin tärkeitä Euroopan unionille. Siksi tämä onkin Eurooppa-neuvoston huomisen kokouksen yhtenä ensisijaisena aiheena.
Jotta Eurooppa-neuvoston kokous olisi mahdollisimman hyvin valmisteltu, kutsuimme myös energiaministerit mainitsemaanne neuvoston ylimääräiseen kokoukseen. Energiaministerit tekivät kokouksessa erittäin kannattavia ja hyödyllisiä ehdotuksia, joista keskustellaan huomenna ja ylihuomenna.
Venäjän, Ukrainan ja Moldovan välisen kaasukiistan yhteydessä kävi päivänselväksi, ettemme voi keskustella vain keskenämme energiatoimituksista. Minulla oli eilen ilo keskustella asiasta ulkoasioiden valiokunnassa, ja siellä painotettiin, että kyseessä on Euroopan unionin ulkopoliittinen asia, sillä Euroopan unionin on tehtävä yhteistyötä kumppaneidensa ja naapureidensa kanssa, jotta niiden ongelmat voidaan ottaa huomioon. On tärkeää, että korostamme esimerkiksi kauttakulkumaan poliittista ja taloudellista vakautta. Lisäksi keskusteluun on otettava mukaan tuottajamaat ja kuluttajamaat.
Tämän vuoksi teemme tässä asiassa tiivistä yhteistyötä OPEC-maiden, Venäjän ja muiden merkittävien maiden, kuten Kiinan ja Intian, kanssa. Toimimme aktiivisesti myös kansainvälisten sopimusten osalta. Mainitsen vain lyhyesti Kansainvälisen energiajärjestön, kansainväliset energiafoorumit ja Euromedin, jolla on tärkeä tehtävä. Muitakin tärkeitä kansainvälisiä sopimuksia on tehty, kuten Kaakkois-Euroopan kanssa tehty energiasopimus. Hyvä jäsen Chichester, neuvosto toivoo, että parlamentti pääsee sopimukseen asiasta todella pian, sillä toivomme, että asiaa voidaan käsitellä ministereiden kokouksessa kesäkuussa. 
 Energian toimitusvarmuuteen liittyy toki muitakin tärkeitä kysymyksiä, kuten energialähteiden monipuolistaminen etenkin kotimaisilla energialähteillä sekä erityisesti uusiutuvien energialähteiden hyödyntäminen. Tässä yhteydessä kuitenkin myös kysynnänhallinnalla on erittäin suuri merkitys.
Neuvosto korostaa säännöllisesti kumppaneilleen, että on tärkeää investoida riittävästi myös infrastruktuuriin ja maaperätutkimuksiin. Tämän vuoksi neuvosto pitää erittäin merkittävänä myös sitä, että Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöslauselma Euroopan laajuisista energiaverkoista annetaan pian, sillä emme pysty monipuolistamaan tarjontaa ja siten lisäämään toimitusvarmuutta, ellei meillä ole voimavaroja laajentaa Euroopan laajuisia energiaverkkoja. Energian toimitusvarmuudesta neuvosto on jo antanut erityisiä säädöksiä, joita en nyt ajanpuutteen vuoksi käsittele tarkemmin. Mainitsen vain lyhyesti maakaasun toimitusvarmuuden takaavista toimenpiteistä vuonna 2004 annetun direktiivin.
Hyvä jäsen Chichester, käsittelen seuraavaksi kysymystänne vaihtoehtoisista energialähteistä. Neuvoston mielestä tässä yhteydessä on tärkeä mainita energiapolitiikan kaksi tärkeintä osa-aluetta, jotka mainitsinkin jo lyhyesti, eli energialähteiden monipuolistaminen ja energiatehokkuus. Juuri päättyneessä keskustelussanne energia oli aivan perustellusti tärkeässä asemassa, ja kuten tässä keskustelussa jo todettiin, jäsenvaltioiden on itse päätettävä, mitkä energialähteet ne valitsevat edustamaan kansallista politiikkaansa. Mielestäni on erityisen tärkeää, että jäsenvaltioiden valinnoista huolimatta energialähteiden monipuolistamisessa kiinnitetään tuonnin osalta huomiota tuottajamaiden monipuolistamiseen. Monipuolistamisen kannalta myös uusiutuvat energialähteet ovat hyvin tärkeitä.
Tässä yhteydessä neuvostolla on esiteltävänä monia erilaisia välineitä, mutta käsittelen niitä nyt vain lyhyesti. Uusiutuvien energialähteiden hyödyntämisestä energialähteiden monipuolistamisessa voidaan todeta, että neuvosto ja Euroopan parlamentti ovat antaneet jo vuonna 2001 direktiivin sähköntuotannon edistämisestä uusiutuvista energialähteistä. Tässä kohdin haluan myös kiinnittää huomionne liikenteen biopolttoaineiden ja muiden uusiutuvien polttoaineiden käytön edistämisestä annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviehdotukseen. Viime vuoden joulukuussa Euroopan parlamentin kanssa sovittiin luonnoksesta energiatehokkuutta ja energiapalveluja koskevaksi direktiiviksi, joka toivoakseni voidaan antaa lähikuukausien aikana. Tähän me pyrimme. Tämä energiansäästöstä.
Lisäksi haluan huomauttaa, että Euroopan älykästä energiahuoltoa koskevasta ohjelmasta on jo ollut tältä osin paljon hyötyä tutkimuksen kuudennessa puiteohjelmassa. Kilpailukykyä ja innovointia koskevan ohjelman yhteydessä keskustellaan parhaillaan tutkimuksen seitsemännestä puiteohjelmasta ja Euroopan älykästä energiahuoltoa koskevasta ohjelmasta, joilla on myös tarkoituksenmukainen ja asiaankuuluva ensisijainen tavoite.
On olemassa muitakin kuin lainsäädännöllisiä toimenpiteitä. Esimerkiksi viime vuonna energiaministerit antoivat oman panoksensa keväällä 2005 pidettyyn Eurooppa-neuvoston kokoukseen. Parhaillaan neuvosto pyrkii tarkastelemaan hyvin pikaisesti ja tarkasti biomassaa koskevaa toimintasuunnitelmaa, joka on meille ensisijainen aihe.
Hyvä jäsen Chichester, lopuksi vastaan kysymykseenne vuoden 2012 jälkeisistä Kioto-neuvotteluista, energian toimitusvarmuudesta ja Euroopan unionin kilpailukyvystä, ja totean, että neuvotteluilla voi olla perimmiltään myönteinen vaikutus. Haluan erityisesti mainita neuvoston olevan vakuuttunut siitä, että hyvin suunnitellulla ympäristöpolitiikalla on myönteinen vaikutus kasvuun ja työllisyyteen.
Energiatehokkuuden lisäämiseen tähtäävillä toimenpiteillä edistetään ekologisia innovaatioita ja ympäristöteknologioita, joiden kysyntä lisääntyy tasaisesti kaikkialla maailmassa. Tästä syntyy mahdollisuuksia myös talouksillemme. Monipuolistamme energialähteitä ja erityisesti uusiutuvia energialähteitä. Siten saamme lisättyä myös energian toimitusvarmuutta ja samalla hidastettua ilmastonmuutosta sekä parannettua koko EU:n kilpailukykyä.
Andris Piebalgs,
   . Arvoisa puhemies, komission työohjelmaa koskeneessa edellisessä keskustelussa käsiteltiin paljon energia-asiaa. Olen tästä todella tyytyväinen, kuten myös komissiolle esitetystä kysymyksestä, jonka ansiosta tämä keskustelu sai alkunsa.
Oikeastaan vihreässä kirjassa Euroopan strategiasta kestävän, kilpailukykyisen ja varman energiahuollon turvaamiseksi annetaan vastaus siihen, kuinka meidän olisi vastattava kysymyksessänne mainittuihin haasteisiin. Meidän on myös ymmärrettävä, että haasteet ovat maailmanlaajuisia. Tarjonnan ja kysynnän pitävyys, ilmastonmuutokset, tuontiriippuvuus ja energia-alan investointitarpeet ovat kaikki maailmanlaajuisia haasteita. Euroopan unioni vastaa näihin haasteisiin yhteisellä energiapolitiikalla. Kansalaiset antavat meille vahvan tukensa. Äskettäin tehdyssä mielipidemittauksessa selvisi, että 47 prosenttia Euroopan unionin kansalaisista kannattaa yhteisön tason toimia. Vihreän kirjan julkaisemisen jälkeen monet jäsenvaltiot ja kansalliset parlamentit ilmaisivat meille tukensa. Vihreästä kirjasta on saatu tärkeimpänä lisäarvona yhteinen lähestymistapa, jossa korostetaan, ettemme voi käsitellä toimitusvarmuutta, kilpailukykyä ja kestävyyttä energiapolitiikkamme erillisinä osina. Kaikkien näiden kolmen on oltava yhteydessä toisiinsa.
Yhtä lailla on myös selvää, ettemme löydä asiaan ihmelääkettä ja ettei sellaista ole olemassa. Tämä tarkoittaa, että energiapolitiikassa on keskityttävä nimenomaisten alojen tiettyihin toimenpiteisiin. Toimitusvarmuuden, kestävyyden ja kilpailukyvyn kannalta on ensiksikin tärkeää, että tarjolla on aidosti kilpailukykyiset, avoimet ja läpinäkyvät EU:n sisämarkkinat. Tämä on ratkaisevaa myös energian toimitusvarmuuden kannalta. Meillä on toimia, joilla todella vahvistetaan kilpailua ja rajat ylittävää kauppaa, eli rajat ylittävät energiakaupat. Tämä on äärettömän tärkeä ala, ja toivon Euroopan parlamentilta jatkossa tukea näille toimille.
Toinen äärimmäisen tärkeä aihe, jonka neuvoston puheenjohtaja mainitsikin, on solidaarisuus. Solidaarisuus tekee Euroopan unionista vahvan. Solidaarisuus tarkoittaa ensinnäkin sitä, että ollaan valmiita toimimaan äärimmäisissä tilanteissa. Sitä varten on myös solidaarisuusmekanismi, ja sen ansiosta saadaan paljon tietoa energiamarkkinoiden tapahtumista. Olen samaa mieltä siitä, että monipuolisuus on tärkein asia, mutta tarvitsemme paljon tietoa ja runsaasti avoimuutta, jotta sitä voidaan hyödyntää parhaalla mahdollisella tavalla. Tällaisia toimenpiteitä ovat öljyvarastoja koskevan direktiivin tarkistaminen, huomion kiinnittäminen entistä tarkemmin sähkö- ja kaasutoimitusten turvaamiseen sekä sellaisten uusien mekanismien luominen, jotka todella vastaavat kansalaistemme tarpeita. Kansalaiset haluavat nimittäin olla varmoja, että äärimmäisiä tilanteita varten on olemassa mekanismi ja varastot.
Energialähteiden yhdistelmästä keskustellaan myös. Kunkin jäsenvaltion olisi päätettävä omasta energialähteiden yhdistelmästään, sillä tässä sovelletaan toissijaisuusperiaatetta. Tiedämme kuitenkin, että yhden jäsenvaltion toimet vaikuttavat kaikkiin jäsenvaltioihin, ainakin naapurijäsenvaltioihin. Tämä tarkoittaa, että on otettava huomioon naapurimaan energiapolitiikka ja pyrittävä lisäämään parhaita mahdollisia toimia.
Jotta kullakin jäsenvaltiolla on paras mahdollinen energialähteiden yhdistelmä, on välttämätöntä tehdä EU:n strateginen energiakatsaus, sillä sen ansiosta energia-asioita voidaan tarkistaa säännöllisesti. Energiatehokkuuden ja uusiutuvien energialähteiden kehittämisen merkitys varmasti kasvaa, kun päätetään energialähteiden yhdistelmästä. Uskon kuitenkin, että samalla monissa jäsenvaltioissa käytetään ydinenergiaa, joka on nyt mukana energialähteiden yhdistelmässä. On kuitenkin tärkeää, että tämän energiamuodon käyttö on turvallista ja kestävää.
Luotan myös monipuolisuuteen, joka tuo meille uusia teknologioita, sekä saastuttamattomaan hiileen ja hiilen sitomiseen ja niin edelleen. Hyvänä esimerkkinä voidaan nyt mainita Shellin ja Statoilin hanke, joka koskee hiilen sitomista ja jälkipolttoa. Kyseessä ei ole kokeiluhanke: tämä on ensimmäinen kerta, kun todella toteutetaan 860 megawatin teollisuushanke, jossa kehitetään uusia mahdollisuuksia monipuolistaa energialähteiden yhdistelmää energiapolitiikkamme tavoitteita vastaavaksi.
Jotkut ovat antaneet ymmärtää, ettei energiatehokkuuteen kiinnitetä riittävästi huomiota. Olen eri mieltä, sillä energiatehokkuutta painotetaan paljon. Parlamentti on keskustellut energiatehokkuutta koskevasta vihreästä kirjasta. Ehdotamme Euroopan unionille todella kunnianhimoista toimintasuunnitelmaa, jossa painotetaan vahvasti liikenteen alaa. Kaikki jäsenvaltiot kiinnittävät jatkossakin huomiota energiatehokkuuteen kansallisissa toimintasuunnitelmissaan, mikä on äärimmäisen tärkeää.
Teknologiasta mainitsen vain yhden esimerkin: Euroopan unionilla on valmiudet uusia teknologioita varten, mutta kaikkia mahdollisuuksia olisi hyödynnettävä tasapuolisesti. Mielestäni Euroopan unionin energiateknologian strategisesta suunnitelmasta voisi todella olla hyötyä.
Viimeisenä, vaan ei vähäisimpänä asiana mainitsen vielä kansainvälisyyden. Monipuolisuuden lisäksi paras tapa taata energian toimitusvarmuus piilee globaaleissa, avoimissa ja kilpailukykyisissä kaasu- ja öljymarkkinoissa. Tällaisella suunnitelmalla saadaan aikaan tarvittava monipuolisuus, ja jotta tähän päästään, kaasu- ja öljyvaroja omistavat maat on saatava vakautettua. On rakennettava infrastruktuuri, jotta voimme tuoda kaasua maailman eri alueilta, koska vain tällä tavoin voimme taata kaasun ja öljyn toimitusvarmuuden. Meidän olisi saatava naapurialueemmekin kiinnostumaan markkinasuunnitelmastamme. Energiayhteisöä on laajennettava.
Eurooppa-neuvostolla on huomenna mahdollisuus keskustella näistä asioista. Uskoisin, että vihreästä kirjasta saatu into yhteisen eurooppalaisen energiapolitiikan luomiseen saa jatkoa. Olen todella tyytyväinen tähän keskusteluun ja odotan innolla parlamentin kanssa tehtävää yhteistyötä sellaisen eurooppalaisen energiapolitiikan luomiseksi, jolla vastataan kansalaistemme perustarpeisiin. 
Paul Rübig,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen Piebalgs, hyvät kollegat, olemme keskustelleet uudesta strategiasta useiden kuukausien ajan. Meillä on Iranin konflikti ja Irakin sota, mutta lisäksi meillä on konflikti, joka koskee OPEC-maita, joiden kanssa emme uskoneet joutuvamme tällaiseen tilanteeseen. Olemme huomanneet, että Kiina tekee strategisia hankintoja energiamarkkinoilla, että Venäjä on luopumassa jatkuvuuteen perustuvasta ja luotettavasta politiikasta ja että maailmanmarkkinoiden kehitys on erittäin dynaamista. Tämän vuoksi meidän on pidettävä kiinni tavoitteistamme ja Lissabonin strategian tavoitteista.
Haluamme edistää kasvua ja työllisyyttä. Siksi energiapolitiikka on aivan etusijalla. Kiitänkin komission jäsentä Piebalgsia huomion kiinnittämisestä energiatehokkuuteen. Energiapolitiikan ansiosta pk-yrityksillemme saattaa avautua aivan uusia liiketoiminta-alueita. Tämän ansiosta käsiteollisuusalalla syntyy työpaikkoja ja liiketoimintasyklit lyhenevät, mikä parantaa energian toimitusvarmuutta.
Toisaalta meidän on pidettävä mielessä energiateollisuutemme kilpailukyky. Tältä osin pyydän erityisesti komissiota tutkimaan tarkasti, kuinka Kioton pöytäkirja vaikuttaa vuoden 2012 jälkeen peruselinkeinoihimme, jotka kuluttavat paljon energiaa, kuten teräs- ja alumiiniteollisuus ja monet muut alat, sekä kykyymme tuottaa energiaa. Mielestäni meidän on mietittävä myös kestävyyteen ja erityisesti kilpailukykyyn liittyviä ympäristönäkökohtia.
Pyydän komissiota ja puheenjohtaja Barrosoa hyödyntämään komission eri yksiköitä – olipa kyse viestintästrategiasta, veropolitiikasta, taloudellisista ulkosuhteista, ulkopolitiikasta, kilpailupolitiikasta tai ympäristöpolitiikasta – tässä tärkeässä tehtävässä, joka on äärimmäisen merkittävä Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta. 
Robert Goebbels,
   . Arvoisa puhemies, elämme maailmassa, jossa tarvitaan yhä enemmän energiaa. Energian suurimmat kuluttajat – amerikkalaiset ja eurooppalaiset – eivät voi kieltää kiinalaisilta, intialaisilta ja muilta oikeutta tavoitella elintasoamme ja kuluttaa enemmän energiaa.
Koska energian kysyntä on yleisesti kasvussa, kuluttajamaiden on tehtävä yhteistyötä vastatakseen markkinoihin, jotka ovat järjestäytyneet kartelleihin vaikuttaakseen energian hintatasoon. Tällaisessa tilanteessa energiansäästöt ja energiatehokkuuden lisääminen ovat keskeisellä sijalla. Kansainvälinen energiajärjestö on laskenut, että jos tietokoneiden valmistajat yksinkertaisesti pakotettaisiin alentamaan tietokoneiden lepovirtakulutus yhteen wattiin nykyisestä kymmenestä watista, säästettäisiin 20:n 1 000 megawattia tuottavan voimalaitoksen energiamäärä.
Uusiutuvia energialähteitä on käytettävä entistä enemmän. Brasilia tuottaa 700 miljoonaa litraa etanolia sokeriteollisuutensa sivutuotteena; Mauritius säästää 20 000 tonnia öljyä polttamalla voimalaitoksissaan kuitujätettä; Ruotsi aikoo velvoittaa kaikki huoltoasemat tarjoamaan biopolttoaineita; ja Fidžillä dieselmoottorit käyvät kookosöljyllä.
On kuitenkin todettava, etteivät uusiutuvat energialähteet voi täysin korvata perinteisiä energialähteitä. Aurinkoenergia, vetypolttokennot ja niin edelleen edellyttävät teknisiä läpimurtoja. Euroopan unionin rannikkoalueilla on hyvät edellytykset tuottaa tuulivoimaa, mutta silti tuulivoimaan olisi tehtävä huomattavia investointeja, jotta verkostojen energiantuotanto olisi varmaa. Maailma ei ole valmis luopumaan nopeasti hiili- ja ydinvoimasta. Tällaiset valinnat ovat jäsenvaltioiden vastuulla, ja ne saavat vapaasti päättää energialähteiden yhdistelmästään.
Euroopan unionissa on investoitava entistä enemmän energiatehokkuutta, uusiutuvia energialähteitä, hiilen sitomista, saastuttamatonta hiiltä, ydinturvallisuutta ja fuusioenergiaa koskeviin tutkimuksiin. EU:n on toteutettava entistä yhtenäisempää energiapolitiikkaa. Saadakseen sisämarkkinansa toimiviksi Euroopan unionin on estettävä markkinoiden jakautuminen oligopolien etujen mukaisesti. Lopuksi totean, että kevään Eurooppa-neuvoston on tehtävä päätös: ilman yhteistä energiapolitiikkaa toimivan Euroopan unionin valta jää vähäiseksi. 
Lena Ek,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat Itävallan edustajat, hyvät kollegat, on vaikea käsittää, kuinka uskomattoman riippuvainen Euroopan unioni on energiantuonnista, ja tämän vuoksi tilanteemme onkin huolestuttava. Meidän on tarkistettava tuotantoa ja jakelua sekä säänneltävä markkinoita siten, että ne toimivat asianmukaisesti. Toisin sanoen on säänneltävä kuluttajien oikeuksia ja siirtokapasiteettia sekä muutettava suurten energiayhtiöiden määräävää asemaa.
Nykyistä teknologiaa ei hyödynnetä. Parhaillaan käytävissä budjettineuvotteluissa ollaan vähentämässä tutkimusmäärärahoja. Teollisuus ei myöskään saa tarvitsemiaan selkeitä merkkejä, joiden perusteella se uskaltaisi tehdä investointeja pitkällä aikavälillä. Jäsenvaltiot valitsevat itse energialähteiden yhdistelmänsä, mikä on vain hyvä asia. Nyt ollaan siinä vaiheessa, että aiheesta on annettu vihreä kirja. Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä antaa tukensa vihreälle kirjalle ja pitää sitä äärimmäisen rakentavana, kuten myös jäsen Kroesin työtä kilpailun alalla.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Winkler, totesitte puheenvuoronne aluksi, että EU koki 1. tammikuuta kello 8 energia-alaa koskevan järkytyksen ja että sen aiheuttajana oli Venäjä. Monet kansallisten hallitusten päämiehet ovat hermostuneet tilanteeseen ja haluavat säännellä alan uudelleen. He haluavat energia-alalle protektionismia. Tällainen kehityssuuntaus olisi täysin ristiriidassa neuvoston aikaisempien suunnitelmien sekä komission ja parlamentinkin suunnitelmien kanssa. Tilanne on häpeällinen, sillä jos asetumme heidän puolelleen, voimme auttaa uusia jäsenvaltioita vakauttamaan energiatoimitukset ja ratkaista suuria ympäristöongelmia. On häpeällistä käyttää näitä perusteluja, kun meillä on myös mahdollisuus luoda Eurooppaan monia työpaikkoja. Valitettavasti Ruotsin hallituksen pääministeri Göran Persson on tänään todennut haluavansa säännellä Ruotsin energiamarkkinoita uudelleen.
Niinhän sitä sanotaan, että jos jatkaa samaa rataa, saa sitä, mitä on aina saanut. Tällaista tilannetta ei kuitenkaan voida enää hyväksyä Euroopassa. Tarvitsemme äärimmäisen rankkoja päätöksiä, ja huomisen ministerineuvoston puheenjohtajana toimivalla Itävallalla on suuri vastuu. 
Claude Turmes,
   . Arvoisa puhemies, valtion- ja hallitustenpäämiehet tapaavat huomenna energiahuippukokouksessa. Keskustelevatko he energia-alasta? Epäilenpä, että eivät. Huomenna Silvio Berlusconi järjestää suuren ohjelmanumeron, ja Enel ilmoittaa ottavansa haltuun Suezin. Toisin sanoen tilaisuudesta tulee ohjelmanumero Italian vaaleja varten, ja Dominique de Villepin ja presidentti Chirac käyttävät tilaisuutta hyväkseen ja esittävät jälleen kerran olevansa kansallisia sankareita Ranskan hallituksessa, vaikka hallitus on luhistumassa.
Kaikkien näiden toimien tarkoituksena on vain verhota sisämarkkina-asiat. Mistä EU:n sisämarkkinoissa todella on kyse? Nykyisellään sisämarkkinat ovat Euroopan unionin suurin koskaan tekemä taloudellinen virhe. Enel kynii Italian kuluttajia, Endesa kynii Espanjan kuluttajia, Suez kynii Belgian kuluttajia ja E.ON kynii Saksan kuluttajia. Nyt meidän pitäisi sitten keskustella, onko meillä parhaita kansallisia toimijoita tai – kuten puheenjohtaja sanoo – vielä suurempia eurooppalaisia johtajayhtiöitä, joilla on määräävämpi markkina-asema ja jotka asettavat kuluttajat ja kilpailun EU:ssa entistä suurempaan vaaraan. Ei, tästä ei ole kyse! Todellisuudessa kyse on siitä, saavutammeko poliittisen tavoitteemme ja pystymmekö sääntelemään alaa asianmukaisesti ja riippumattomasti sekä käsittelemään verkostoja erillään kaikesta muusta? Liikennepolitiikalla on oltava keskeinen sija energiapolitiikassa, ja ennen kuin tässä onnistutaan, kaikki nämä asiakirjat ovat pelkkiä paperitiikereitä.
Tärkeintä on vaikuttaa politiikallamme pitkän aikavälin tavoitteisiin, uusiutuviin energialähteisiin, tehokkuuteen ja hiilidioksidipäästöjen tavoitteisiin – muutoin investoinnit eivät ole millään tavoin turvattuja. Tähän keskusteluun tarvitaan mielestäni uusi menetelmä. Emme ole vielä onnistuneet koordinoimaan asianmukaisesti kaikkia tasoja. Toisin sanoen tarvitsemme uusia kumppanuuksia. Entä mitä tekee puheenjohtaja Barroso? Kulkee kuin norsu posliinikaupassa. Hän asettaa energia-alan, kaikkein eniten Euroopan unionin kansalaisia jakavan aiheen, keskustelun keskipisteeksi! Olisiko edes mahdollista toimia poliittisesti vähemmän järjettömästi kuin puheenjohtaja Barroso parhaillaan toimii lehdistöä kohtaan? 
Esko Seppänen,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisa neuvosto, tunnemme suurten öljy-yhtiöiden ennusteet. Niiden mukaan vielä vuonna 2030 noin 80 prosenttia maapallon energiasta tuotetaan fossiilisista polttoaineista. Tällaiset ennusteet ovat historian valossa uskottavia, vaikka me kaikin keinoin pyrkisimme energian säästämiseen, energiatehokkuuden parantamiseen, vaihtoehtoisten energiamuotojen suosimiseen, biopolttoaineiden käyttöön, ja vaikka rakennettaisiin lisää ydinvoimaa vanhojen reaktoreiden poistuessa käytöstä.
Tunnettu tosiasia on, että EU-maissa ei ole enää merkittäviä öljyesiintymiä ja oman alueen kaasukin käytetään loppuun lähimmän vuosikymmenen kuluessa. Uuden vihreän kirjan mukaan energian tuontiriippuvuus koko EU:ssa nousee 71 prosenttiin vuonna 2030.
Jos öljy-yhtiöiden ennusteet energiatarpeemme tyydyttämisestä ensisijaisesti fossiilisilla aineilla toteutuvat, kilpailu niiden käyttöön saamisesta kovenee. EU:ssa halutaan tyydyttää energiatarpeen koko kasvu kaasulla. Kaasun nesteytyksen kehittäminen huonontaa sitä EU-maille edullista tilannetta, että pääosa maapallon kaasuvaroista on Euraasian mantereella putkiyhteyksien päässä.
Öljyn ja kaasun saatavuuteen ja hintaan vaikuttavat keskeisellä tavalla Kiinan ja muiden Kaukoidän maiden kilpailu samoista luonnonvaroista, jotka näihin päiviin saakka ovat olleet lähes yksinomaan OECD-maiden käytössä.
Ryhmämme tukee komissiota vaihtoehtojen etsimisessä ja löytämisessä. Yhtään helppoa ratkaisua ei ole tarjolla. Jos jatketaan fossiilisten aineiden polttamisen linjalla, EU:n on syytä luoda hyvät kaupalliset suhteet Venäjään.
Lopuksi niin sanotuista eurooppalaisista ratkaisuista: sellainen politiikka, jonka seurauksena sähkön hinta nousee joissakin maissa, jotta se voisi alentua toisissa maissa, ei ole hyväksyttävissä. Se on joillekin maille liian kallista solidaarisuutta. 
Umberto Pirilli,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Piebalgs, hyvät kollegat, viime viikkojen tapahtumat Suezin ja Enelin tapauksessa sekä tämänhetkiset tapahtumat, jotka liittyvät E.ONin Endesasta tekemään tarjoukseen, jonka Espanjan hallitus esti päätöksellään kansallisen energianeuvoston toimivaltuuksien lisäämisestä, osoittavat jäsenvaltioiden taantuneen Euroopan unionin perustana olevien periaatteiden ja sääntöjen noudattamisessa.
Vasta eilen puheenjohtaja Barroso totesi toivovansa, että hallitusten päämiehet vastaavat kysymykseen, onko heillä tarvittava poliittinen tahto löytää Euroopan unionin ongelmiin eurooppalaiset ratkaisut?
Komissio on tehnyt kaikin tavoin hyödyllisen, lähes kohta-kohdalta etenevän tutkimuksen energia-alan ongelmista. En käsittele sitä tässä, koska kaikki tuntevat sen hyvin. Yhteisessä päätöslauselmassa, jonka Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä, Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä, Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä sekä Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmä jättivät käsiteltäväksi, tuodaan julki Euroopan unionin kaikkien kansalaisten yhteiset huolenaiheet tänä päivänä ja ehdotetaan ratkaisuja, jotka ovat useimpien kansalaisten ja jäsenvaltioiden toivomia.
Ehdotuksessa on kuitenkin yksi puute, ja se koskee päätöksentekoelimiä. Kuinka monta niitä on ja mitkä ne ovat? Komission puheenjohtaja Barroso mainitsi jälleen eilisessä julkilausumassaan 25:t eri energiamarkkinat ja alan 25:t eri politiikat. Näiden EU:n politiikkojen toivotun yhdentymisen kannalta tuhoisien tietojen lisäksi on selvää, että energia-alan infrastruktuuri on saatava EU:ssa fyysisesti sellaiseksi, että sillä pystytään vastaamaan luonnonkatastrofien ja terroristi-iskujen aiheuttamiin vaaroihin sekä suojautumaan poliittisilta vaaroilta, kuten energiatoimitusten katkoksilta.
Esitän teille jokaiselle seuraavan kysymyksen: "onko mahdollista, että Euroopan unionia hallitaan 25:n eri hallituksen kautta, vai onko ehkä tullut aika, että Euroopan unionin ulkopolitiikkaan, turvallisuuteen ja energia-alaan liittyvästä strategiasta päätetään yhdessä päätöksentekoelimessä, jotta voimme vastata oikea-aikaisesti ja yhdenmukaisesti haasteisiin, joita nopeasti muuttuva moderni maailma meille nykyään tarjoaa?" 
Bastiaan Belder,
   Arvoisa puhemies, viimeaikaiset energiatoimitusten katkokset ovat lisänneet jälleen tietoisuutta tuontienergiaan liittyvästä haavoittuvuudesta. Energia on tärkeää jokaiselle maalle. Mitä opimme energian toimitusvarmuudesta?
Nyt voidaan sanoa, että energiapolitiikka ja ulkopolitiikka liittyvät toisiinsa. Euroopan unionin on varottava energiaa tuottavien maiden painostusta, ja jotta se pystyy tähän, energian toimittajien monipuolistaminen on poliittisesti välttämätöntä.
Venäjän ja Ukrainan välinen kriisitilanne on tuonut taas esille vaihtoehdon, että nestemäistä maakaasua tuotaisiin muilta alueilta. Huomiota on kiinnitettävä myös sisämarkkinoiden toiminnan herkkyyteen, emmekä saa unohtaa tätä sen keskustelun varjoon, jota viime aikoina on käyty parhaista kansallisista toimijoista. Jäsenvaltioilla on jo tehokkaita välineitä energian toimitusvarmuutta varten. Sen lisäksi, että ne voivat laajentaa energialähteidensä valikoimaa, ne voivat myös käyttää enemmän hätävarastojaan.
Näiden toimenpiteiden ja jäsenvaltioiden tehostetun yhteistyön ansiosta voimme edetä tavalla, johon Euroopan unionin yksityiskohtainen energiapolitiikka ei anna mahdollisuutta. Varovaisuus on ensisijaista myös Venäjän kanssa tehtävän energiasopimuksen suhteen. Tarvittava etäisyys on suotavampaa kuin energia-alan yhdentäminen sellaisten maiden kanssa, joihin meillä on vähemmän vakaat suhteet. 
Luca Romagnoli (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kuten komission vihreä kirja osoittaa, Euroopan unionin energiariippuvuus on huolestuttavaa. Italian energiariippuvuus on sitäkin suurempi, kuten ovat osoittaneet Enean ja Istatin tapaukseen liittyvät tapahtumat. Italian energiantuotantokapasiteetti on vain noin 30 miljoonaa öljyekvivalenttitonnia, ja sen on tuotava energia ulkomailta. Italian energiariippuvuus on kasvanut vuoteen 2005 mennessä 85 prosenttiin, kun se oli 83 prosenttia vuonna 2001 ja 81 prosenttia vuonna 1995.
Euroopan unionissa ainoastaan Irlannin, Luxemburgin ja Portugalin energiariippuvuus on suurempi kuin Italialla. Italian energiatarpeisiin liittyy näin ollen vahva riippuvuus öljystä, jonka osuus on 45 prosenttia, ja kaasusta, jonka osuus on 32 prosenttia. Energianhinnan nousu näkyy kaikilla polttoaine- ja sähkömenojen sekä kaasulaskujen kasvuna. Myös ympäristöön liittyvät huolenaiheet vaikuttavat alalla tehtäviin valintoihin jopa siinä määrin, että ydinvoimasta on jälleen tulossa ajankohtainen aihe.
Energiariippuvuuden vähentämiseksi meidän on tehtävä toimitusjärjestelmästä entistä joustavampi, järkeistettävä energiankäyttöä, jaettava energiaa paikallisesti sekä pienistä perinteisistä laitoksista että uusiutuvista energialähteistä. Lisäksi on investoitava entistä enemmän tutkimukseen, sillä vaikuttaa siltä, ettemme voi enää viivyttää termodynaamisen aurinkoenergian ja geotermisen energian käyttöä, biomassan käyttöä, uusien yhdistettyjen kaasuprosessien käyttöönottoa sähköntuotantojärjestelmissä emmekä myöskään ydinvoiman uutta tulemista.
Tulevaisuuteen liittyvät omat kysymyksensä ja haasteensa, mutta meidän on kysyttävä itseltämme, miksi Italia ja Euroopan unioni häviävät yhä Venäjälle ja etenkin Kiinalle. Iranista Kiinaan ja Venäjälle viety kaasu ja öljy, energiavirrat ja energiavoimavarat, joihin eurooppalaiset yhtiöt ovat investoineet vuosikausia valtavasti tutkimusmäärärahoja – kaikki tämä on mennyt hukkaan Euroopan unionin ulkopuolisia nöyristellessä.
Tämä tarkoittaa, että Euroopan unioni on jälleen kerran menettänyt loistavan mahdollisuuden vahvistaa kehitystä, turvallisuutta ja yhteiskunnallista hyvinvointia ja tullut entistä riippuvaisemmaksi sekä energian että politiikan aloilla. EU:n on uskallettava tehdä omien etujensa mukaisia geopoliittisia valintoja, jos se todella haluaa turvata kansalaistensa tulevaisuuden. Tällaista vallankumouksellista toimintaa eurooppalaiset odottavat komissiolta ja neuvostolta nykyisten direktiivien lisäksi. 
Jacek Emil Saryusz-Wolski (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kuten vastikään huomasimme Venäjän ja Ukrainan tapauksessa, valtiot, joilla on lähes monopolistinen asema, käyttävät energiaa toisinaan myös poliittisen vaikutusvallan välineenä. Tästä tapauksesta oikeastaan heräsikin tämä yhtäkkinen kiinnostus energiapolitiikkaan. Näin ollen ongelmaa olisikin käsiteltävä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan kuuluvana, ja siksi olisinkin halukas keskustelemaan komission jäsenen Piebalgsin rinnalla korkean edustajan Javier Solanan ja komission jäsenen Ferrero-Waldnerin kanssa.
EU:n on välttämätöntä laatia kaasu- ja öljytoimituksia varten todellinen ulkoisen turvallisuuden politiikka, joka on erillään energiapolitiikasta sen suppeassa merkityksessä. Niitä ei pitäisi yhdistää. Kysymys kuuluu: mitä lisäarvoa EU voi tarjota poliittisin perustein tehdyillä energiatoimitusten katkoksilla? Vihreään kirjaan on sisällytetty oikeansuuntaisia ehdotuksia, vaikka nekin ovat liian vaatimattomia. Euroopan yhdentymisen yksi tärkeimmistä periaatteista on solidaarisuus, ja se velvoittaa meidät auttamaan kaikkia jäsenvaltioita, jotka ovat vaikeuksissa. Solidaarisuusperiaatteen soveltamista on laajennettava poliittisista toimista johtuviin energiatoimitusten ongelmiin.
Tarvitsemme yhteistyötä ja solidaarisuutta emmekä nykyistä jäsenvaltioiden keskinäistä kilpailua ulkoisten energiatoimitusten varmistamisessa. Kevään Eurooppa-neuvostossa olisi käsiteltävä ennen kaikkea kolmea äärimmäisen tärkeää asiaa: jäsenvaltioiden keskinäistä avunantoa energiatoimitusten katkoksissa, jäsenvaltioiden keskinäisiä kuulemismekanismeja merkittäviä kaasu- ja toimitussopimuksia varten sekä energian toimitusvarmuutta koskevan lausekkeen sisällyttämistä kaikkiin sopimuksiin, joita EU tekee sellaisten kolmansien maiden kanssa, jotka ovat joko energiantuottajia tai kauttakuljetusmaita. Toimitusvarmuutta koskevalla lausekkeella osapuolet velvoitettaisiin noudattamaan tiettyjä käytännesääntöjä ja lupaamaan, etteivät ne käytä energiatoimituksia poliittisen painostuksen välineenä. On aika tehdä muutakin kuin antaa julistuksia. 
Pasqualina Napoletano (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, energiapolitiikka liittyy selvästi ulkosuhteisiin, ja tämä tuli dramaattisesti esille Venäjän ja Ukrainan välisessä kriisissä tammikuussa. Euroopan unioni on viime vuosina toteuttanut toimia, jotka koskevat esimerkiksi strategista yhteistyötä Venäjän kanssa, Euro–Välimeri-kumppanuutta, naapuruuspolitiikkaa ja sopimusta Persianlahden yhteistyöneuvoston kanssa. Näissä toimissa ovat osapuolina tärkeimmät öljyn- ja kaasuntuottajamaat.
Energia-asioita on käsitelty hajanaisesti. On käsitelty niin markkinoiden vapauttamista kuin toimitusvarmuuttakin sekä tehokkuutta ja energiavarojen hyödyntämisen parantamista. Tähän mennessä toiminta ei ole ollut jäsentynyttä. Eurooppa-neuvosto käsittelee huomenna ja ylihuomenna kokouksessaan näitä asioita, mutta eurooppalaiset hallitukset vaikuttavat olevan erimielisiä siitä, tarvitsemmeko yhteisen politiikan vai olisiko pitäydyttävä kahdenvälisissä suhteissa, joiden perustana ovat historialliset, maantieteelliset tai poliittiset tekijät.
Euroopan parlamentin tavoin kannatamme komission toimia ja samalla kuitenkin pyydämme lisätoimia. Niiden toteuttaminen ei kuitenkaan ole mahdollista, ellemme saa vastauksia muutamiin tärkeisiin kysymyksiin. Aiommeko yleisesti vähentää riippuvuuttamme fossiilisista polttoaineista? Kuinka paljon? Pystymmekö tässä vaiheessa arvioimaan tulevaisuuden tarpeitamme? Asetammeko tavoitteeksemme koordinoida kysyntää muiden tärkeiden maiden, ennen kaikkea kehitysmaiden kanssa? Aiommeko esittää G8-maiden seuraavassa kokouksessa Pietarissa yhden yksimielisen ehdotuksen?
Näihin kysymyksiin annettavista vastauksista saadaan melko tarkka käsitys Euroopan unionin energiasuunnitelmasta. Vihreä kirja on ensimmäinen askel, mutta työtä on vielä paljon jäljellä, ja Euroopan parlamentti haluaa luonnollisestikin olla täysin osallisena tässä toiminnassa. 
Šarūnas Birutis (ALDE ). –
   Päätöslauselma on todella tärkeä ja ajankohtainen. Siinä ilmaistaan Euroopan parlamentin kanta Euroopan unionin energia-alan muuttuvaan tilanteeseen. Päätöslauselmalla aloitetaan keskustelu varmaa, kilpailukykyistä ja kestävää energiapolitiikkaa koskevasta vihreästä kirjasta. Energiankulutuksen tehokkuuden lisäksi päätöslauselmassa mainitulla energialähteiden moninaisuudella vaikutetaan merkittävästi siihen, että Euroopan unionin jäsenvaltioiden riippuvuus kolmansien maiden energiatoimituksista vähenee. Ydinenergiaan kiinnitetään paljon huomiota, sillä se on erottamaton osa Euroopan unionin energia-alaa. Ydinenergia on todella tärkeää Liettualle ja muille jäsenvaltioille, joilla ei ole riittävästi tuulienergiaa, aurinkoenergiaa, geotermistä energiaa tai muita vaihtoehtoja kaasuille ja öljyille. On oikein, että päätösvalta ydinenergian kehittämisestä säilytetään jäsenvaltioilla. Tarvitaan lainsäädäntöä, jolla annetaan osa maatalouspolitiikkaan varatuista määrärahoista biomassan kasvattamiseen, tuottamiseen ja energiatarpeisiin. Jäsenvaltioiden välisen solidaarisuuden periaate energia-asioissa on äärimmäisen tärkeä. Tämä solidaarisuus on tärkeää, kun keskustellaan muun maailman kanssa. Suunnitellessaan energia-alan hankkeita jäsenvaltioiden olisi arvioitava hankkeiden vaikutuksia muihin maihin. Siksi olenkin sitä mieltä, että Euroopan laajuisiin energiaverkkoihin liittyviä liitteitä on tarkistettava. Hankeluetteloon liittyy ristiriitaisia näkemyksiä aiheesta, jota kutsuisin Itämeren pohjoiseksi poliittiseksi kaasuputkeksi. Luettelossa ei valitettavasti mainita yhtäkään Baltian maille ja Puolalle tärkeistä hankkeista, kuten Amber-kaasuputkihanketta tai sähköverkkohanketta, jonka avulla Baltian alue liitettäisiin nopeasti Euroopan unionin alueeseen. 
Dimitrios Papadimoulis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, pelkään pahoin, että maakaasua koskeva ehdotus, jonka komissio antoi Venäjän ja Ukrainan kriisin jälkeen, ei ole oikeassa suhteessa olosuhteisiin tai vaatimuksiin. Ehdotus on riittämätön.
Jos haluamme saavuttaa komission asettamat tavoitteet, meidän on investoitava entistä enemmän siihen, että uusiutuvia energialähteitä hyödynnetään huomattavasti tehokkaammin, säästetään energiaa ja luodaan energiaverkkoja. Näiden tavoitteiden saavuttaminen ei kuitenkaan ole mahdollista budjetilla, jota olette valmistelemassa. Seitsemännestä puiteohjelmasta näille tavoitteille osoitetuilla määrärahoilla emme voi saada aikaan todellista edistymistä yhteisen energiapolitiikan laatimisessa, kehittää edullisempaa ja parempaa teknologiaa uusiutuvia energialähteitä varten tai säästää energiaa. Toimet, joita ehdotatte yhteiseksi energiapolitiikaksi, eivät auta meitä torjumaan sellaisten kartellien toimintatapoja, jotka hallitsevat – elävät ja hallitsevat – kuluttajien ja energia-asioissa yhdentyneen Euroopan unionin kustannuksella.
Vielä yksi asia: uusiutuvat energialähteet ovat yksi asia ja ydinenergia toinen. Ei pidä yrittää liittää kaikkea yhteen eikä verhota uusiutuvilla energialähteillä sitä totuutta, että Euroopan unionin kansalaisten tunteet ydinenergiaa kohtaan vaihtelevat varauksellisuudesta vastustukseen, eikä näitä tunteita ole mahdollista saada katoamaan taikasauvalla. 
Konrad Szymański (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, energian toimitusvarmuus Euroopan unionissa heikkenee kuukausi kuukaudelta samalla, kun riippuvuutemme energian tuonnista kasvaa. Tässä asiassa meillä on hävittävänä vain epäluotettavia ja arvaamattomia kumppaneita. Näiden kumppaneiden merkitys Euroopan energiamarkkinoilla olisi pidettävä turvallisissa rajoissa.
Monien – vaan ei suinkaan kaikkien – eurooppalaisten maiden yllätykseksi Venäjä on äskettäin osoittanut olevansa tällainen epäluotettava kumppani. Venäjä on hiljattain rajoittanut toimituksiaan Siperian ilmasto-olosuhteiden vuoksi, maan pohjoisosassa sijaitsevien putkien turvattomuuden vuoksi ja koska sillä on vastustamaton tarve käyttää energiaa poliittisen painostuksen välineenä länsimaalaistuneita naapurimaitaan kohtaan.
Tämän vuoksi energia-alan yhteistyötä ei voidakaan rajoittaa Euroopan unionin jäsenvaltioihin. Energiaongelmamme ovat peräisin nimenomaan Euroopan unionin ulkopuolelta. Osa ratkaisuistakin löytyy Euroopan unionin ulkopuolelta, kuten Norjan öljykentiltä, ja siksi energiapolitiikan lisäksi myös Euroopan laajuisten verkkojen olisi ulotuttava Euroopan unionin rajojen ulkopuolelle. Tämän vuoksi tiiviiseen naapuruuspolitiikkaan olisi sisällytettävä myös energia-ala. Tulevassa huippukokouksessa olisikin keskusteltava hieman vakavammin Puolan ehdotuksesta laatia solidaarisuuteen perustuva energiasopimus, joka rohkeasti ulotettaisiin Euroopan unionin rajojen ulkopuolelle.
Energian toimitusvarmuus on ensisijaisesti ulko- ja turvallisuuspoliittinen kysymys. On naiivia väittää, että uudet energialähteet tai teollisuudelle asetettavat ilmastosopimusten kaltaiset rajoitukset tarjoavat asiaan ratkaisun. Uusiutuvat energialähteet ovat vielä pitkään kallis lisä energiavaroihimme. Eurooppalaiselle teollisuudelle, usein arveluttavien tieteellisten olettamusten perusteella asetetut kohtuuttoman ankarat rajoitukset vähentävät kilpailukykyämme. 

Gerard Batten (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, EU:n energiamarkkinoiden sekasortoisesta vapauttamisesta on jo aiheutunut törkeitä vääristymiä. Kiltit eurooppalaiset, kuten britit, ovat tunnollisesti vapauttaneet markkinansa, mutta tuhmat eurooppalaiset, kuten ranskalaiset ja saksalaiset, kieltäytyvät tekemästä niin.
Markkinoiden vapautumisen suorana seurauksena kaasun tukkuhinta on noussut valtavasti Yhdistyneessä kuningaskunnassa. EU:n vuoksi vuosittainen keskimääräinen kaasulasku on kasvanut Yhdistyneessä kuningaskunnassa yli 200 Englannin puntaa. Nyt EU haluaa yhteisen energiapolitiikan, jotta se pääsee käsiksi siihen, mitä Yhdistyneen kuningaskunnan kaasu- ja öljyvaroista on vielä jäljellä. Jäsen Chichester tiedustelee, miten neuvosto ja komissio aikovat reagoida maailman energiamarkkinoiden tapahtumiin ja kuinka energiatoimitukset turvataan. Kysymys on oikea, mutta se esitetään väärille ihmisille. Kysymys olisi esitettävä Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukselle.
Jäsen Chichesterin edustama konservatiivipuolue pyytää Euroopan unionia jälleen kerran sekaantumaan entistä enemmän ja perinpohjaisemmin Yhdistyneen kuningaskunnan asioihin. Yhdistyneen kuningaskunnan olisi otettava esimerkkiä Ranskasta ja Saksasta ja suojeltava omia kansallisia etujaan ja kotimaista energiaa käyttävien etuja. 
Alejo Vidal-Quadras Roca (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, valtion- ja hallitustenpäämiehet keskustelevat lähipäivien aikana mahdollisuudesta käynnistää yhteinen energiapolitiikka.
Sekä hallituksille että kansalaisille on selvinnyt tilanteen vakavuus, toimitusjärjestelmämme haavoittuvuus, riippuvuutemme tuonnista ja pikainen tarve toteuttaa toimenpiteitä, jotka on mukautettu olosuhteisiin.
Euroopan parlamentti yhtyy täysin kansalaisten huolenaiheisiin, ja meidän on täältä parlamentista lähetettävä selvä ja vahva viesti energia-alan riippumattomuuden puolesta Euroopan unionissa.
Tämän vuoksi meidän on annettava tukemme energialähteiden täydelliselle yhdistelmälle, jossa keskeisen sijan saavat päästöttömät energialähteet, kuten ydinenergia ja uusiutuva energia. Nyt on aika harkita vakavasti sitä mahdollisuutta, että investoimme vaihtoehtoisiin toimitusreitteihin saadaksemme rajoitettua vaikutuksia, joita aiheutuu Venäjän ja Ukrainan välisen hiljattaisen kriisin kaltaisista tilanteista.
Toimitusten osalta todettakoon, että meidän on pyrittävä parantamaan energiatehokkuutta kulutuksen ja tuotannon kaikilla tasoilla. Tässä yhteydessä on ratkaisevaa, että levitetään tietoa ja hyviä toimintatapoja.
Meidän on annettava vankka tuki aidosti vapaille energian sisämarkkinoille, infrastruktuurien ja yhteyksien kehittämiselle sekä sille, että lopultakin luovumme vanhentuneesta ajatuksesta, jonka mukaan on olemassa parhaita kansallisia toimijoita.
Elämme 2000-luvulla, entistä yhdentyneemmässä Euroopan unionissa, ja nyt ei ole aika taantua. Haluan tehdä tämän selväksi: protektionismista on haittaa talouksiemme ja kilpailukykymme lisäksi ennen kaikkea kuluttajille. Globaalistuneessa maailmassa kansalliset johtotähdet ovat maailmanlaajuisesti pieniä tekijöitä, eikä Euroopan unionia puolustavista puheista ole juurikaan hyötyä, jos puheet eivät muutukaan päätöksenteon hetkellä käytännön toimiksi.
Arvoisa puhemies, puheenvuoroni lopuksi haluan pyytää neuvostoa käyttämään hyväkseen tätä tilaisuutta. 
Reino Paasilinna (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, me olemme ajautuneet jatkuvaan energiakriisiin. Syy on selvä: kulutuksen ja tarjonnan väli on niin kapea, että melkein mikä tahansa saa hinnat nousemaan kattoon. Sen voi aiheuttaa esimerkiksi valtameren toisella puolella oleva myrsky ja moni muu seikka.
Meillä olisi hyvä ratkaisu tähän: energiayhteistyö unionin sisällä. Sen kuitenkin estää eräiden jäsenvaltioiden epäsolidaarisuusliike, joka on kasvanut aivan perustajajäsenistä saakka. He eivät salli kilpailua omissa maissaan, mutta ostavat toisten maiden energiayhtiöitä tällä laiskalla rahalla. Tällä tavalla ei saada mitään aikaan. Ne toimivat näin myös telealalla, kun telemarkkinat oli tarkoitus avata. Sen seurauksena me saimme jälleen ostajia ulkomailta.
Jos Euroopan unionissa ei olla solidaarisia, voimme unohtaa energiaratkaisut, joista täällä puhutaan. Yhteisen energiapolitiikan edellytyksenä on yhteiset päämäärät, joihin meidän omat johtajamme sitoutuvat, eivätkä vedä välistä, niin kuin nyt tapahtuu.
Miten tämä saavutetaan? Ehdotan, että Suomi järjestää energiahuippukokouksen, jossa valtioiden johtajat sopivat toimintatavoista. Tällä tavoin pääsemme suuntautumaan tielle, joka vie pois jatkuvasta kriisiherkkyydestä. Suomi voisi järjestää kokouksen hyvänä palveluksena, etenkin kun siihen liittyy Venäjän energiakysymys, johon monet kollegat ovat täällä viitanneet. Meillä on siitä pitkä kokemus. Venäjän energiadialogi, joka on edistynyt aika huonosti ja on melko salainen, sillä neuvosto ei juurikaan osallistu siihen, voitaisiin saman tien liittää tähän huippukokoukseen. Näin saisimme kaksi kärpästä yhdellä iskulla ja lisäisimme solidaarisuutta. 
Fiona Hall (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen siihen, että yhteinen päätöslauselma on tasapainoinen ja ettei siinä esitetä ennustettavissa olevaa kantaa asiaan. Energia-asiat ovat kirineet poliittisella asialistalla, mutta geopoliittiset toimet ovat kuitenkin vain yksi keino ratkaista toimitusvarmuusongelma. Ratkaisu asiaan löytyy edelleen suurelta osin omalta takapihaltamme. Meidän on selvitettävä kysyntään liittyvä ongelma siten, että pyrimme todella toteuttamaan energiatehokkuuteen tähtääviä toimenpiteitä ja kehittämään kotimaisia energialähteitä, erityisesti uusiutuvia energialähteitä. Tätä seikkaa korostetaan kestäviä energialähteitä koskevissa kohdissa, ja sen merkitystä vahvistetaan lukuisilla tarkistuksilla, joita ALDE-ryhmän jäsenet aikovat kannattaa.
Jopa kaasutoimitusten osalta vastaus ongelmaan löytyy suurelta osin omilta nurkiltamme. Koillis-Englannin suuret teolliset toimijat ovat joutuneet tekemään työtä turvatakseen kaasutoimitukset, vaikkakin korotetuin hinnoin, koska markkinat eivät yksinkertaisesti toimi. Kevään Eurooppa-neuvostossa on huomenna käytävä urheasti asian kimppuun ja julkistettava jäsenvaltiot, jotka eivät ole avanneet kaasumarkkinoitaan kilpailulle. 
Diamanto Manolakou (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, energiatoimitukset ja kaikkien energialähteiden hyödyntäminen ovat poliittisia vaihtoehtoja, joiden yhteydessä on suhtauduttava yhtenäisesti kaikkiin ruohonjuuritason vaatimuksiin. On esimerkiksi vähennettävä energiariippuvuutta, säästettävä energiaa, varmistettava asukkaiden turvallisuus, suojeltava ympäristöä ja säilytettävä energiatuotteet yhteiskunnallisena – ei kaupallisena – hyödykkeenä.
Euroopan unioni suosii markkinoiden vapauttamista, mutta asettaa yksityissijoittajien edut ruohonjuuritason vaatimusten täyttämisen edelle. Vihreä kirja on osa laajempaa kilpailukyvyn ja ruohonjuuritason vastaisen Lissabonin strategian muodostamaa kehystä, ja siinä jopa käytetään uusiutuvia energialähteitä yksityisen pääoman saamiseksi energia-alalle. Ympäristönsuojelun mainitseminen on tekopyhää, ja siihen verhotaan Euroopan unionin henkiset tavoitteet nopeuttaa markkinoiden vapauttamista, suosia yhteisön asianmukaisia tuotteita ja vähentää riippuvuutta muualta tuodusta polttoaineesta.
Ratkaisuna voisi olla yhteinen energiavirasto, joka olisi kansalaisten oma ja jonka toiminnan perustana olisivat talous ja tuotannon kansalliset perustarpeet. Virasto käsittelisi tärkeimpiä asioita ja varmistaisi, että energia on yhteiskunnallinen eikä kaupallinen hyödyke. 
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, Puola suhtautuu hyvin varauksellisesti toimiin, joissa maakaasun ja raakaöljyn toimituksia tiettyyn maahan käytetään poliittisen painostuksen välineenä. Tällaisiin toimiin turvautuu näiden polttoaineiden suurin toimittaja, nimittäin Venäjä. Nämä toimet saivat Puolan hallituksen toimittamaan Euroopan unionin toimielimelle aloitteen, jossa esitetään energian toimitusvarmuuteen liittyvän ongelman ratkaisemista "yksi kaikkien ja kaikki yhden puolesta" -periaatteen, toisin sanoen solidaarisuusperiaatteen avulla. Suurimmat jäsenvaltiot suhtautuivat aloitteeseen valitettavasti melko torjuvasti, sillä useimmat niistä kannattavat ratkaisuja, joista olisi hyötyä niille itselleen, vaikka niistä olisikin haittaa muille jäsenvaltioille.
Loistavan esimerkin tällaisesta toiminnasta tarjoaa Venäjän ja Saksan sopimus rakentaa pohjoinen kaasuputki Itämeren kautta. Vaikka energian toimitusvarmuus tulevaisuudessa paranisi Saksassa huomattavasti, kaasuputken rakentamisella heikennettäisiin Puolan, Liettuan, Latvian, Viron ja Euroopan unionin ulkopuolisten maiden, kuten Ukrainan, taloudellisia etuja ja energian toimitusvarmuutta.
Tarvitsemme siis yhteisiä toimia jäsenvaltioilta, tai toisin sanoen yhteistä energiapolitiikkaa. Tämän vuoksi mainitsemastani Puolan aloitteesta kannattaa keskustella vakavasti. 
Elmar Brok (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, en halua keskustella energiapolitiikasta sinällään vaan ulko- ja turvallisuuspoliittisista toimista, jotka liittyvät energiapolitiikkaan. Koska Venäjä näyttää käyttävän energiaa poliittisena aseena tänä talvena ja koska Lähi-idän tilanne on mikä on, meidän on ymmärrettävä, että energian toimitusvarmuus on äärimmäisen ongelmallinen asia. Näin ongelmallinen se ei ole ollut pitkään aikaan. Siksi meidän onkin kehitettävä ja toteutettava monia toimia tiiviissä yhteistyössä ulkoasiainvaliokunnan ja jäsen Chichesterin valiokunnan kanssa. Meidän on esimerkiksi pyydettävä, että Venäjä tekee vihdoin sopimuksen energiaperuskirjasta ja ratifioi sen, jotta energian toimitusvarmuus on taattu.
Meidän on tehtävä selväksi – mahdollisesti ulkopoliittisin toimenpitein, mutta myös lisäämällä kilpailua – että tuottajat ja toimittajat eivät voi omistaa putkia, sillä tällöin esimerkiksi Gazprom olisi paitsi entistä todennäköisemmin suurin tuottaja myös hallitsisi toimitusketjua ja saisi siten kaikki valttikortit käteensä.
Mielestäni meidän on tehtävä paljon tiiviimpää yhteistyötä Ukrainan ja Etelä-Kaukasian maiden kanssa, jotta energiaverkkoja saadaan uudenaikaistettua ja kehitettyä. Olen kuitenkin erityisesti sitä mieltä, että meidän on Euroopan unionissa luotava verkko, jota ei kuitenkaan ole kohdistettu ketään vastaan ja joka ei muodosta "energian Natoa". Tällaisen EU:n sisäisen verkon tarkoituksena on varmistaa, että mikäli joltakin jäsenvaltiolta halutaan evätä energiantoimitukset, kaikki muut jäsenvaltiot toimittavat automaattisesti energiaa kyseiselle jäsenvaltiolle. Eikö tällöin evättäisi toimituksia näiltäkin mailta? Tämä olisi liian kallista toimittajamaalle erityisesti sen vuoksi, ettei se saisi toimituksista enää lainkaan tuloja.
Mielestäni on väärin laatia Naton perustamissopimukseen verrattavissa olevia lausekkeita, sillä tarvitsemme solidaarisuuden verkon, jossa ei toimita toisia vastaan. EU:n sisäinen solidaarisuus on toteutettava käytännössä tällaisilla verkoilla.
Erityisesti haluan todeta, että Saksan hallituksen aikaisemmin tekemä päätös rakentaa Itämeren alitse kaasuputki, joka kiertäisi Puolan ja Baltian maat, oli huono. Esimerkkinä verkottumisesta mainittakoon, että meidän on varmistettava, että tällaiseen putkeen tehdään haaraumia esimerkiksi Puolaan, jotta energian toimitusvarmuus on taattu. Baltian maiden tilanteen kannalta on tärkeää, että myös niille on tarjottava mahdollisuus energian toimitusvarmuuteen, jos toimitukset Venäjältä loppuvat. Myöskin tämä on ratkaistava EU:n sisäisenä asiana, ja meidän on keskusteltava siitä. 
Mechtild Rothe (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, kiitän aluksi neuvoston puheenjohtajaa Winkleria ja komission jäsentä Piebalgsia heidän puheenvuoroistaan. Olen kanssanne samaa mieltä siitä, että on ehdottoman tärkeää noudattaa todellista yhteistä energiapolitiikkaa.
Meidän ei pitäisi kysyä voimmeko, vaan kuinka voimme toteuttaa eurooppalaista energiapolitiikkaa, jolla saavutetaan energian toimitusvarmuutta, kilpailukykyä ja kestävyyttä koskevat tavoitteet. Kuten jotkin jäsenvaltiot ovat jo todenneet, yksi osa tätä politiikkaa muodostetaan energian sisämarkkinoilla, joilla kilpailu todellakin on tasapuolista. Tiedämme kuitenkin, että tämä tavoite on vielä kaukana. Odotin teiltä itse asiassa selkeämpää kantaa kyseiseen asiaan. (Saanko kysyä, miksi kello ei ole käynnissä? En tiedä, kuinka paljon minulla on aikaa jäljellä.)
Te molemmat korostitte tarvetta kehittää edelleen uusiutuvia energialähteitä. Olen varauksettomasti samaa mieltä. Olisin kuitenkin toivonut samalla tarkempia ehdotuksia. Kuten tiedätte, tällä hetkellä tavoitteemme ulottuvat vain vuoteen 2010: niin sähköä, biopolttoaineita kuin koko energia-alaa koskevat tavoitteet. Tiedätte myös, että Euroopan parlamentti on ehdottanut, että tavoitteeksi asetetaan 20 prosenttia vuoteen 2020 mennessä.
Komission vihreästä kirjasta herää kysymys, kannattaako uusia tavoitteita asettaa lainkaan. Mikäli ymmärrän oikein, neuvosto keskustelee parhaillaan siitä, että tavoitteeksi asetetaan 15 prosenttia vuoteen 2015 mennessä, mikä tarkoittaisi selkeästi taantumista. Tärkeämpää olisi todella varmistaa, että voimme saavuttaa vuodeksi 2010 asetetun tavoitteen, jonka mukaan uusiutuvien energialähteiden osuuden energian kokonaiskulutuksesta olisi oltava 12 prosenttia. Siksi onkin todella tärkeää ja välttämätöntä, että komission jäsen Piebalgs ilmoitti parlamentille tulevista tapahtumista eli siitä, että tehdään ehdotus direktiiviksi uusiutuvien energialähteiden hyödyntämisestä lämmityksessä ja jäähdytyksessä, koska juuri tällä alalla on puutteita.
Tämä on äärimmäisen tärkeää, jos aiomme edistää energian toimitusvarmuutta. Saksa tarjoaa tästä selkeän esimerkin: ydinvoimasta luopuminen Saksassa tarkoittaa, että vuoteen 2010 mennessä on saatava korvattua 33 miljardia kilowattituntia. Nykyisten ennusteiden mukaan vuoteen 2010 mennessä tuotetaan 51 miljardia kilowattituntia uusiutuvista energialähteistä. Tähän mennessä uusiutuvat energialähteet ovat aina ylittäneet nämä ennusteet.
Näin ollen sanon niille, jotka pitävät ydinenergiaa niin tärkeänä, että meidän on mahdollista korvata kyseinen energiamuoto. Näin on myös tehtävä, koska ydinenergia ei ole uusiutuva energialähde ja koska olemme täysin riippuvaisia uraanin tuonnista. Energiatehokkuuden hyödyntäminen on myös elintärkeää. Te molemmat mainitsitte tämän, ja toivon todellakin, että komission jäsenen Piebalgsin esittelemä energiatehokkuussuunnitelma on kunnianhimoinen. 
Patrizia Toia (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan unionin on varmasti aika saada kokonaisvaltainen ja täydellinen energiastrategia. Komission jäseneltä Piebalgsilta ja neuvoston puheenjohtajalta Winklerilta pyydämme, että parlamentilla on keskeinen asema tässä strategiassa. Olennainen osa strategiaa on, että luodaan yhteisön sisämarkkinat ja yhdenmukainen politiikka EU:lle.
Tällä hetkellä on vapautettu yksittäisten jäsenvaltioiden markkinoita, mutta tämä ei riitä. Jotkin jäsenvaltiot ovat luopuneet monopoli-ajattelusta energia-alalla mutta toiset taas eivät. Jos vaadimme vain yksittäisten kansallisten markkinoiden loppuunsaattamista, meille jäävät epäsuhtaiset ja näin ollen heikot eurooppalaiset markkinat. Niiden sisäinen toiminta on heikkoa, eli markkinat eivät kykene oikaisemaan vääristymiä, jotka tunnemme varsin hyvin. Näitä rajoituksia on tarkasteltu mietinnöissämme. Markkinoiden ulkoinen toiminta on myös heikkoa, koska niillä ei ole minkäänlaisia mahdollisuuksia tinkiä kuluttajamaiden kanssa. Tämän lisäksi on suurena vaarana, että markkinat joutuvat, kuten eräässä päätöslauselmaamme tehdyssä tarkistuksessa todetaan, sellaisten uusien oligopolien uhriksi, joita maailman tuottajaseuduilla saattaa muodostua.
Toinen tärkeä asia on se, että tavoittelemassamme energialähteiden yhdistelmässä on määriteltävä kansallisten valintojen lisäksi Euroopan unionin tavoitteet sekä vastaavat viiteindikaattorit energiansäästöä ja energiatehokkuutta varten. Neuvosto tekee varmaankin rohkeasti tavoitteita ja infrastruktuuria sekä tutkimuspolitiikkaa koskevat valinnat. Niistä muodostuvat yhteisön energiapolitiikan eurooppalaiset tavoitteet. 
Jerzy Buzek (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, keskustelussa esitettyjen poliittisten huomioiden jälkeen haluan ottaa esiin pari teknistä asiaa. Euroopan energiakriisit johtuvat aina kahden energialähteen, kaasun ja öljyn, puutteellisesta toimituksesta. Emme ole niiden osalta omavaraisia, minkä vuoksi meillä on kaksi vaihtoehtoa. Meidän on joko kehitettävä lisää omia energialähteitä tai monipuolistettava toimituksia.
Omien energiavarojemme lisääminen edellyttää ennen kaikkea tutkimusta ja kehitystä, energiatehokkuuden parantamista sekä uusiutuvien energialähteiden lisäämistä. Unohdamme, että Euroopassa on laajat ruskohiili- ja kivihiilivarat. En ymmärrä, miksei puhtaita hiiliteknologioita ole otettu lainkaan huomioon parlamentin päätöslauselmassa. Muut ovat tehneet tutkimusta ja toteuttaneet kaupallisia ohjelmia tällä alalla jo vuosia. Myös ydinenergiaa tarvitaan välttämättä etenkin kasvihuoneilmiön aiheuttaman uhan vuoksi. Euroopan parlamentin olisi vaadittava selkeästi lisää varoja tutkimukseen ja uusiin teknologioihin.
Toiseksi haluan käsitellä toimitusten monipuolistamista. Emme ole vielä hyödyntäneet yhden naapurimme, Ukrainan, laajoja varantoja. Ukrainan hallitus piti eilen illalla Solvayssa, joka ei ole kovinkaan kaukana täältä, esityksen maan mahdollisuuksista – Euroopan laajimmista maakaasuvaroista sekä Turkmenistanista ja Kaspianmerestä tulevista kaasu- ja öljyputkista, jotka ovat riippumattomia Gazpromista. Euroopan unioni ja Ukraina voisivat tehdä yhteistyötä kaikissa näissä asioissa. Se tarkoittaa, että Ukrainan kaasuputket jätetään ukrainalaisten käsiin. Tämä edellyttää investointeja sekä putkien rakentamista ja korjausta, ja Euroopan unionin on autettava Ukrainaa näissä toimissa. Meillä on sitä varten käytössämme Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki, Euroopan laajuiset verkot ja tehostettu naapuruuspolitiikka. Näin energian toimitusvarmuutemme paranisi, osoittaisimme enemmän solidaarisuutta ja saisimme Euroopan yhteiselle energiapolitiikalle vankan perustan. 
Adam Gierek (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, EU:n energiapolitiikassa on kaksi ulottuvuutta: ulkoinen tai geopoliittinen ulottuvuus sekä sisäinen ulottuvuus. Energian toimitusvarmuus tarkoittaa nimittäin myös energian järkevää käyttöä.
Euroopan unionin on nyt järjestettävä omat energiamahdollisuutensa ja tehostettava niiden käyttöä parantamalla termodynaamista hyötysuhdetta. Sitä voitaisiin parantaa esimerkiksi käyttämällä rakennuksissa ja muissa rakenteissa nykyaikaista lämpöeristystä, nykyaikaistamalla eri lämpö- ja sähköenergialähteitä ja laajentamalla niiden käyttöä etenkin EU:n uusissa jäsenvaltioissa, joilla on laajat yhteistuotanto- ja energiansäästömahdollisuudet. Myös uusia energialähteitä, etenkin biomassaa, voitaisiin hyödyntää järkevästi. Biomassan käyttö sähkön tuottamiseen on mielestäni kuitenkin virhe.
Rakentamalla rajat ylittäviä verkkoja laajentunut Euroopan unioni voi käyttää hyväkseen sen itäisimpien ja läntisimpien rajojen välisiä huomattavia aikaeroja ja keventää näin sähköverkkojen huippukuormituksia. Se voisi myös hyödyntää vuodenaikojen lämpötilaeroja pohjois–etelä-akselilla.
Myös kansantulon hankintaan käytettävää energiaa on vähennettävä, ja tämän on tultava esiin tullipolitiikassa. Siksi on käsittämätöntä, miksi primaarialumiinista, jonka valmistukseen käytetään runsaasti energiaa, pitäisi periä 6 prosentin tullimaksu. Tuomalla tällaista alumiinia tuodaan käytännössä energiaa, jonka Euroopan unioni tällöin säästäisi. 
Herbert Reul (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämän vuoden alusta alkaen vallinnut uusi tilanne on mielestäni osoittanut kaikille selvästi, ettei energia ole tärkeää ainoastaan Euroopan unionin talouskehityksen kannalta. On yhä selvempää, että meillä on pulaa energiasta ja että on syntymässä poliittisia riippuvuussuhteita, joiden laajuutta suuri osa yhteiskunnasta ei ole selvästikään osannut ennakoida
Tämä kriisi on meille kuitenkin myös suuri mahdollisuus, koska keskustelemme energia-asioista nyt vihdoinkin objektiivisesti ja järkevästi. Voimme ehkä laskeutua maan pinnalle, unohtaa vanhat kiistat ja lopettaa dogmien esittämisen. Tämä kuitenkin tarkoittaa, että meidän on pysähdyttävää pohtimaan tilannetta, ja minulla onkin paljon kysyttävää siitä, mitä komissio on ehdottanut. Mikä on tilanne, mitä mahdollisuuksia on olemassa, millaisia määriä on olemassa ja missä, missä ovat riskit ja missä mahdollisuudet? Olen melko varma, ettemme löydä sellaista vastausta, joka tarjoaisi yhden ainoan ratkaisun. Se ei ole eikä ole koskaan ollutkaan mahdollista. Meidän on kuitenkin yhdessä pyrittävä keskustelemaan avoimesti kaikista asioista ja yritettävä löytää laajapohjaisia ratkaisuja.
Kuten puolalainen kollegamme äsken totesi, emme tule toimeen ilman nykyisiä hiilivarojamme – se on täysin mahdotonta. Meidän on toki mietittävä, miten voimme hyödyntää niitä puhtaasti, mutta emme missään tapauksessa voi luopua niistä. Emme voi jättää huomiotta mitään mahdollisia energialähteitä – emme myöskään uusiutuvia lähteitä. Meidän on kuitenkin oltava myös tarpeeksi rehellisiä ja myönnettävä, että niiden tarjoamat mahdollisuudet ovat rajallisia ja etteivät ne ratkaise energiatoimituksiin liittyviä ongelmiamme. Siksi meidän on mielestäni suoraan sanoen mahdotonta sivuuttaa sitä tosiasiaa, ettemme voi luopua ydinenergiasta. Tunnuslauseenamme ei voi olla "ei hiiltä eikä ydinenergiaa, mutta kaiken on oltava hiilidioksiditonta ja ympäristöä säästävää".
Meidän on mielestäni lopetettava tällainen unelmiin ja dogmeihin perustuva keskustelu. Tarvitsemme realistista ja järkevää keskustelua. Olemme lapsillemme velkaa sen, että varmistamme, että heilläkin on tulevaisuudessa vielä energiaa ja että sitä on riittävästi, koska se on oleellinen edellytys Euroopan valtioiden hyvinvoinnille.
Mielestäni on myös moraalitonta, että ostamme kaikki maailman energiapotentiaalit, koska meillä on siihen tarvittavat resurssit, ja jätämme mahdollisesti pulaan sellaiset valtiot – toisin sanoen kehitysmaat – joilla ei ole tällaisia resursseja. Meillä on myös velvollisuus hyödyntää nykytekniikkaa ja moraalinen velvollisuus käyttää ydinvoimaa. 
Katerina Batzeli (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, ei ole enää minkäänlaista epäilyä siitä, miten tärkeää yhteisön on myöntää tukia uusiutuvia energialähteitä koskeviin uusiin ja aiempaa tehokkaampiin teknologioihin. Tukemalla erityyppisten energialähteiden, myös tuuli- ja aurinkoenergian, käyttöä, alkuperämaita ja läpikulkuvaltioita autamme lisäksi luomaan uusia kehitysedellytyksiä, luomaan työpaikkoja ja vahvistamaan kestävää kehitystä.
Haluan tässä yhteydessä painottaa, että on tärkeää tukea biomassan tuotantoa laatimalla kansallisia toimintasuunnitelmia, joilla turvataan sijoittajien ja tuottajien talous ja yritystoiminta, varmistetaan heidän luottamuksensa sekä tarjotaan samalla mahdollisuus lopettaa maataloustuotanto. Lisäksi on korostettava, että energia-alan sisämarkkinoiden yhdenmukaistamisella olisi pyrittävä suojelemaan kuluttajia eikä määräämään heille lisäkustannuksia. Näitä toimia ei voida suojella oligopolikeskittymien toiminnalta.
Haluan lopuksi todeta, että voimme edistää uusiin, ympäristön kannalta parempiin energiamuotoihin tehtäviä investointeja ottamalla käyttöön ympäristöveron. Ydinenergia ei kuulu eikä voi kuulua sen piiriin.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, suurissa konflikteissa ja sodissa on ollut kautta aikojen kaksi liikkeellepanevaa voimaa – energia ja vesi – ja tämä pätee edelleen. Euroopan unionin on käsiteltävä tätä kansainvälistä ongelmaa vakain toimin. 
Charles Tannock (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, energian toimitusvarmuus ja energialähteiden monipuolistaminen ovat nousseet tänä vuonna huimasti ylöspäin poliittisella asialistalla sen jälkeen, kun Gazprom käytti vuodenvaihteen aikaan "kaasuasetta" Ukrainaa ja Moldovaa vastaan. Tämä ei ole enää pelkästään teknokraateille kuuluva tekninen asia, vaan se kuuluu nyt yhtä lailla yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan kuin energiaministerien vastuualueeseen.
Euroopan naapuruuspolitiikkaa käsittelevänä esittelijänä tiesin aivan hyvin, että monet naapuruuspolitiikan soveltamisalaan kuuluvat valtiot, esimerkiksi Algeria ja Azerbaidžan – ovat öljyn ja kaasun tuottajia ja että muilla, kuten Ukrainalla, on keskeinen asema Länsi-Eurooppaan johtavien polttoaineputkijärjestelmien kannalta. Olen jatkuvasti kannattanut vakaan Kazakstanin liittämistä Euroopan naapuruuspolitiikkaan, koska maa haluaa päästä eroon Venäjän ja Kiinan taloudellisen ja poliittisen valta-aseman aiheuttamasta riskistä ja voisi todellakin toimittaa Euroopan unioniin öljyn ja kaasun lisäksi myös uraania. Meidän on nimittäin väistämättä rakennettava lisää ydinreaktoreja, jotta voimme saavuttaa Kioton tavoitteet ja jottemme ole fossiilisten polttoaineiden osalta liian riippuvaisia maailman epävakaista alueista, kuten Lähi-idästä, Venezuelasta tai Nigeriasta, vain muutaman mainitakseni.
Kunnioitan ydinvoimaa vastustavia valtioita, kuten Itävaltaa ja Irlantia, mutta uskon transmutaation kaltaisten uusien teknologioiden ratkaisevan tulevaisuudessa kansalaisten huolet, jotka liittyvät korkea-aktiivisten jätteiden pitkäaikaissäilytykseen.
Jäsenvaltioillakin on ilman muuta vielä paljon tehtävää. Niiden olisi ensisijaisesti hallitusten välisen yhteistyön avulla parannettava energiatehokkuutta, kehitettävä uusiutuvia energialähteitä koskevia uusia teknologioita sekä liitettävä sähköverkkonsa yleiseurooppalaiseen järjestelmään, joka laskee hintoja ja tarjoaa varakapasiteettia. Myös EU:n jäsenvaltioiden olemassa olevat öljy- ja kaasuputket on liitettävä yhteen. Espanja on ilmeisesti käytännössä omavarainen öljyn ja kaasun suhteen, mutta sen sijainti on eristynyt. Baltian maat ovat puolestaan liian riippuvaisia yhteyksistä Venäjään. Ne ovat nyt kuitenkin hyvin ansiokkaasti sopineet keskenään uuden ydinvoimalan rakentamisesta.
Lisäksi katson, että Venäjää on rohkaistava ratifioimaan energiaperuskirja, jottei se voi enää estää kolmansia maita käyttämästä putkiaan. Selvä puute on myös siinä, että Kansainvälinen energiajärjestö ottaa huomioon vain strategiset öljyvarat muttei kaasuvaroja. Joillakin Euroopan unionin jäsenvaltioilla ei näytä olevan minkäänlaisia varoja. 
Toomas Hendrik Ilves (PSE ). –
   Aluksi haluan muistuttaa kaikkia siitä, miksi tästä asiasta keskustellaan tänään parlamentissa. Ukrainan ja Venäjän välillä kärjistynyt kaasukiista osoitti tämän vuoden alussa, miten haavoittuvainen Euroopan energiajärjestelmä on, ja etenkin sen, miten energiaa voidaan käyttää äärimmäisen voimakkaana poliittisena välineenä.
Ukrainan ja Venäjän välinen kaasukiista osoitti, että jos valtiolla on Lukašenkon kaltainen sopiva johtaja, se saa halpaa energiaa Venäjältä. Jos valtion valitsema linja ei sovi Venäjälle, kuten Ukrainan tapauksessa, se ei saa halpaa energiaa. Tällä politiikalla on ollut suunnattomia vaikutuksia koko Euroopan energiajärjestelmään.
Olemme riippuvaisia ja vaivihkaa tehtyjen sopimusten uhreja niin kauan kuin Euroopan unionilla ei ole yhteistä energiapolitiikkaa ja niin kauan kuin kukin jäsenvaltio tai hallituksen päämies yrittää varmistaa itselleen mahdollisimman hyvän sopimuksen Euroopan unionin ulkopuolisessa suuressa valtiossa toimivan yhtiön kanssa.
Euroopan unioni tarvitsee yhteistä energiapolitiikkaa aivan samalla tavoin kuin yhteistä kauppapolitiikkaa, jonka ansiosta Euroopan unionilla on erittäin tehokas neuvotteluasema. Kuvitelkaapa, millaisessa asemassa Saksa tai Ranska, puhumattakaan pienestä kotimaastani Virosta, olisivat, jos ne joutuisivat neuvottelemaan WTO:ssa yksin Yhdysvaltojen tai Kiinan kanssa. Nykytilanne, jossa kukin valtio vastaa omista energiatoimituksistaan ja tekee kahdenvälisiä sopimuksia, on kuitenkin juuri tällainen.
Kaiken tämän lisäksi Venäjän ja Kiinan välille parhaillaan suunniteltavat kaksi kaasuputkea saattaisivat vaarantaa koko energian toimituksen.
Jos olet pankille velkaa 100 000 euroa, pankki omistaa sinut. Jos taas olet pankille velkaa 100 miljoonaa euroa, sinä omistat pankin. Sama pätee energia-alaan. Jos energiapolitiikkamme on epäyhtenäistä, olemme riippuvaisia yhden maan valtionmonopolin poliittisista päähänpistoista. Yhteisestä energiapolitiikasta Euroopan unioni sen sijaan päättäisi itse. 
Ján Hudacký (PPE-DE ).
   EU:n geopoliittisen strategian yhteydessä haluan todeta sen tärkeän – vaikkakin jo yleisesti tiedossa olevan – tosiasian, että useimmat uudet jäsenvaltiot ovat täysin riippuvaisia Venäjän öljy- ja kaasutoimituksista. Tässä asiassa ne eroavat monista vanhoista jäsenvaltioista, joiden polttoainetoimitukset tulevat useammasta paikasta. Tässä yhteydessä ei varmasti tarvitse luetella Ukrainan riippuvuudesta taannoin aiheutuneita kielteisiä seurauksia.
Uudet jäsenvaltiot seuraavat polttoaineen toimitusvarmuuteen liittyvien asioiden käsittelyä erityisen valppaasti. Energian toimitusvarmuudesta on tulossa yhä kiireellisempi asia niiden pyrkiessä nopeasti saavuttamaan vanhojen jäsenvaltioiden taloudellisen suoritustason. Etenkin sähkön kohdalla joillakin uusilla jäsenvaltioilla on niille periytynyt energialähteiden yhdistelmä, jossa ydinenergian tuotanto on keskeisellä sijalla. Ainakin minun mielestäni tämäntyyppisen energian kehitykseen olisi sovellettava toissijaisuusperiaatetta. En voi kuitenkaan jättää huomiotta solidaarisuusperiaatetta, jonka ansiosta yksittäisten jäsenvaltioiden pitäisi voida kehittää tämäntyyppistä energiaa ilman kielteistä ulkopuolista puuttumista. Kannatan komission aloitetta tukea tämän alan tutkimusta, jolla pyritään parantamaan ydinenergian tuotannon turvallisuutta esimerkiksi tutkimalla kierrätys- tai ydinfuusioteknologioita ja muita vastaavanlaisia aloja. Minun on kuitenkin korostettava, ettei uusiin rahoitusnäkymiin sisälly riittävästi nimenomaan tällaiseen tutkimukseen tarkoitettuja varoja.
Energiapolitiikkaa koskevassa vihreässä kirjassa käsitellään enemmän uusiutuvia energialähteitä. Minulla ei ole periaatteessa mitään sitä vastaan. Komission on kuitenkin toimittava vastuullisesti ja hyväksyttävä, että jotkin jäsenvaltiot haluavat kehittää edelleen ydinenergiaa etenkin kahdesta syystä. Kyseisissä valtioissa ei ensinnäkään ole kovinkaan paljon mahdollisuuksia kehittää uusiutuvia energialähteitä, eikä tällaisten lähteiden kestävyyteen siksi voida luottaa pitkällä aikavälillä. Toiseksi näillä valtioilla on ollut erittäin myönteisiä kokemuksia ydinenergiasta, joka on turvallista, ympäristöä säästävää ja kestävää pitkällä aikavälillä. 
Eluned Morgan (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, suhtaudun päätöslauselmaan myönteisesti, koska siinä tunnustetaan, että Euroopassa todellakin on energiakriisi. Voin kertoa sen teille, koska edustan Yhdistynyttä kuningaskuntaa, jossa kaasu on kolme kertaa kalliimpaa kuin Alankomaissa ja jossa tehtaita on varoitettu siitä, että ne saatetaan joutua sulkemaan joksikin aikaa kaasun puutteen vuoksi. Euroopan energian yhtenäismarkkinat eivät toimi. Tilannetta ei ratkaista vetäytymällä ahdasmieliseen nationalismiin vaan tekemällä yhteistyötä ja parantamalla järjestelmän toimintaa. Meidän on kehitettävä Euroopan unionin yhteistä energiapolitiikkaa.
Pyörremyrsky Katrina ja venäläisen Gazpromin taannoinen toiminta ovat kaksi merkittävää tapahtumaa, joiden vuoksi käsittelemme tätä asiaa. Pelkäänpä, että Hampton Courtissa kuulemiemme rohkaisevien puheiden jälkeen jäsenvaltiot ovat toteuttaneet joitakin valitettavia uusia toimia: ne eivät ole edelleenkään panneet täytäntöön alan voimassa olevaa lainsäädäntöä, ne ovat sopineet energiamarkkinoiden hinnoista, harjoittaneet uutta protektionismia ja perustaneet uusia johtavia kansallisia yhtiöitä. Nämä seikat eivät lupaa hyvää huomisen kokouksen kannalta. Toivomme, ettei neuvosto enää jarruta siellä asioita.
Parlamentilla on nyt ensimmäistä kertaa mahdollisuus esittää huomautuksia vihreästä kirjasta. Ensireaktionamme on oltava pettymys, sillä vihreä kirja ei sisällä uusia tavoitteita eikä konkreettisia ehdotuksia yhteisen energiapolitiikan kehittämiseksi. Ei ole mitään mahdollisuutta saada triljoonan euron sijoituksia, ellei asioita suunnitella pidemmällä aikavälillä.
Vihreässä kirjassa vältellään liikenteeseen ja ilmailuun liittyviä asioita sekä niiden merkitystä energiakeskustelussa. Parlamentin on tehtävä paljon työtä tämän asiakirjan parissa. Toivon, että voimme tehdä yhteistyötä tällä alalla ja että jäsenvaltiot heräävät toimimaan ennen kolmatta vakavaa tapahtumaa. 
Vytautas Landsbergis (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, jos energian toimitusvarmuus on resepti todelliseen ongelmaan, siihen pitäisi sisältyä myös konkreettisia epävarmuustekijöiden mahdollisuuksia, jotka olisi nimenomaisesti lueteltava. Meidän olisi kehitettävä toimia, joiden avulla selviydymme myös putkien tai sähköjohtojen pommituksista. Molemmat tapaukset koettiin taannoin Georgiassa, jossa ei ollut epäillystäkään siitä, että näiden tekojen taustalla oli poliittinen suunnitelma. On myös sellaisia luonnonkatastrofityyppejä, joiden vuoksi energian toimitus voi keskeytyä. Energian toimitusvarmuutta Euroopassa koskevassa asiakirjassa ei mainita, miten Euroopan unioni on valmistautunut tällaisiin katastrofeihin, puhumattakaan energian toimitukseen vaikuttavista ihmisten mielenpurkauksista. Mahdollinen hyökkääjä, joka haluaa käyttää energiaa aseena, voidaan pysäyttää vain, jos hänet saadaan ymmärtämään, ettei tällaisesta teosta seuraa poliittista hyötyä vaan ainoastaan hankaluuksia tekijälle itselleen. Hyökkäyksen kohteena olevaa valtiota nimittäin autetaan heti Euroopan unionin yhteisölliseen solidaarisuuteen perustuvilla toimilla.
Meidän olisi viipymättä ryhdyttävä työhön tämän asian parissa. Tämä on kokonaan unohdettu päätöslauselmassa. Kun keskustelemme nyt varmuudesta ja epävarmuudesta, on otettava huomioon ympäristöön liittyvä todellinen epävarmuustekijä, joka koskee putken rakentamista ja energian toimittamista länsimaihin vaarallista reittiä, Itämeren pohjaa pitkin. Kukaan ei kummallista kyllä puhu toisen maailmansodan aikaisista kemiallisista kranaateista ja pommeista, joita on valtavia määriä ruostumassa ja odottamassa omaa Harmageddoniaan.
Kellon tikittäessä putkien mekaaninen rakennustyö voi edetä yhä nopeammin kohti valtavaa katastrofia. Ketkä siitä kärsisivät? Eivät ketkään muut kuin jotkin vähäpätöiset pienet kansakunnat Itämeren itärannikolla. Kuka meille Itämeren valtioille takaa sekä energian saannin että elinympäristön selviytymisen? Saksako? Vai hajanaisen Euroopan unionin komission jäsenet? Meillä on oikeus odottaa asianmukaisia toimia ja konkreettisia eurooppalaisia takeita. Vasta sitten Euroopan unioni voi perustellusti käyttää sanaa solidaarisuus. 
Gunnar Hökmark (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, energiapolitiikkaan liittyvän Euroopan unionin yhteisen tehtävän yhteydessä on tärkeää määritellä kaksi asiaa, joita on mielestäni myös selkiytettävä.
Ensimmäinen niistä on se, että yksi selkeistä yhteisistä tehtävistämme on taata sisämarkkinoiden moitteeton toiminta. Sille on jo nyt monia esteitä. Meidän on pyrittävä kaikin keinoin varmistamaan, että yritykset voivat kasvaa yhteen yli rajojen ja että sisämarkkinoiden laillinen ja tekninen toiminta on mahdollista.
Tarvitsemme yhteisiä verkkoja, koska niiden avulla voidaan saavuttaa monia yhteisiä tavoitteitamme. Yhteisten verkkojen ansiosta kilpailu lisääntyy ja hinnat laskevat. Jotta uusiutuville polttoaineille voidaan antaa mahdollisuus kehittyä, tarvitsemme laajemmat markkinat, joilla niitä voidaan myös markkinoida ja kehittää kaupallisesti. Yhteisten verkkojen avulla voimme vähentää haavoittuvuuttamme, ja samalla meillä on mahdollisuus saada varmaa ja edullista sähköä.
Toinen energiapolitiikkaan liittyvä yhteinen tehtävä kuuluu selvästikin sekä ulkopolitiikan että kauppapolitiikan aloihin. Näilläkin aloilla yhteisillä verkoilla on mielestäni ratkaiseva merkitys valtioidemme välisen solidaarisuuden kannalta. Voimme puhua solidaarisuudesta ja solidaarisuuslausekkeista niin paljon kuin haluamme, mutta Viron, Latvian ja Liettuan kaltaisissa valtioissa – tai missä tahansa poliittiselle kiristykselle mahdollisesti altistuvassa valtiossa –solidaarisuus voi toteutua käytännössä vain yhteisten verkkojen avulla. Silloin solidaarisuus voi olla tosiasia eikä pelkkä poliittinen tavoite.
Ulkopolitiikassa ja kauppapolitiikassa kaiken Venäjän kanssa tehtävän yhteistyön on perustuttava selkeisiin ja avoimiin kauppa- ja jakeluehtoihin. EU:n on tuettava sellaista politiikkaa, jonka avulla Venäjä sitoutuu toimittamaan energialähteitä kullekin jäsenvaltiolle varmoin ehdoin. Näin toteutamme järkevän energiapolitiikan, solidaarisuuden ja paremman Euroopan unionin. 
Peter Liese (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Eurooppa on liian riippuvainen fossiilisista polttoaineista. Viime viikkoina on käynyt selvemmäksi kuin koskaan, ettei näin voi jatkua. Teollisuuden ja yksityisten kuluttajien maksettavaksi tulevat hinnat nousevat jyrkästi. Energian toimituksesta ei ole tosiasiassa varmuutta, eikä ole takeita siitä, että nykyinen energiahuoltomme on ilmaston kannalta kestävää. Jäsen Morgan puhui tänä aamuna Katrinasta. On ollut useita muitakin pyörremyrskyjä, ja tutkijoiden mukaan ne johtuvat hyvin todennäköisesti ilmastonmuutoksesta.
Meidän on siksi vähennettävä riippuvuuttamme fossiilisista polttoaineista. Tähän liittyy mielestäni kolme ratkaisevaa asiaa. Ensimmäinen niistä on ydinvoima. Turvallisia ydinvoimaloita ei pidä sulkea pelkästään poliittisista syistä. Meidän pitäisi siksi mielestäni hyväksyä Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän ehdottama asiaa koskeva tarkistus. Minusta on valitettavaa, ettei Saksan liittokansleri Merkel voinut todeta tätä tämänaamuisessa puheessaan, koska olemme koalitiossa sosialidemokraattien kanssa. Olen kuitenkin iloinen, että Euroopan parlamentin sosialidemokraatit alkavat muuttaa ajattelutapaansa. Ehkäpä myös liittokansleri voi vuoden kuluttua puolustaa ydinvoimaa koko liittohallituksen puolesta.
Liittokansleri Merkel voi ja me kaikki voimme kannattaa monia muita asioita. Liittokansleri Merkel tekeekin niin pääpuheessaan, jonka hän pitää huomisessa huippukokouksessa. Tarvitsemme energiatehokkuutta. Euroopassa tuhlataan energiaa, emmekä voi antaa tilanteen jatkua. Uusiutuvia energialähteitä on laajennettava tehokkaasti. Niiden käyttöä on väistämättä lisättävä, mutta se on tehtävä ilman pitkäaikaisia tukia. Totean siksi vielä kerran, että parlamentti vaatii lämmitystä ja jäähdytystä koskevaa direktiiviä. Tällä alalla on erittäin paljon mahdollisuuksia, ja kustannukset ovat melko pieniä. Konkreettisia toimia olisi siksi toteuttava pikaisesti.
Kannatan nyt esillä olevaa päätöslauselmaa, koska siinä esitetään mainitsemani vaatimukset ja koska siinä rohkaistaan komissiota ja neuvostoa jouduttamaan toimiaan tässä asiassa. 
Renato Brunetta (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Piebalgs, hyvät kollegat, jotta voimme kehittää yhteistä energiapolitiikkaa, komission on ensin saatettava päätökseen kaasu- ja energiamarkkinoiden vapauttaminen. Olemme saaneet tarpeeksemme epäsuhtaisuudesta ja juonittelusta. Komission on torjuttava kaikkia toimia, joilla pyritään estämään pääoman vapaa liikkuvuus, ja vältettävä kaikenlaista kilpailun vääristämistä, joka johtuu siitä, että hallitukset harjoittavat johtavia kansallisia yhtiöitä tukevaa protektionismia. Arvoisa komission jäsen Piebalgs, oma uskottavuutenne riippuu tästä.
Kuten hyvin tiedetään, energia on sekä tuotantotekijä että kulutushyödyke, ja molemmilla on oleellinen merkitys taloutemme kehityksen ja korkean elintason ylläpitämisen kannalta. Yhteinen energiapolitiikka ja yhteinen ulkopolitiikka ovat ne välineet, joilla nämä tavoitteet voidaan saavuttaa laajentuneessa Euroopan unionissa. Poliittinen kysymys kuuluu: pystymmekö siihen?
Euroopan unioni on jakaantunut kahteen leiriin: niihin, jotka luottavat Venäjään, ja niihin, jotka suhtautuvat siihen liian kriittisesti, vaikka olemme lähes täysin riippuvaisia sen energiavaroista. Venäjä on Euroopan energiamarkkinoilla välttämätön energian toimittaja, johon emme saisi kuitenkaan olla liian tiukasti sidoksissa. Energiatoimitusten on siksi monipuolistuttava, ja energian toimitusvarmuuteen on löydettävä eurooppalaisia ratkaisuja. Meidän on lyhyesti sanoen puhuttava yhdellä äänellä. Pystymmekö siihen?
Energialähteiden monipuolistaminen vaikuttaa pakolliselta toimenpiteeltä, samoin kuin energiaverkkojen, kaasuputkien ja satamien parantaminen. On tärkeää, että Euroopan unionin strategiaan ja varmuuteen kehitetään energiaulottuvuus ja että vaihtoehtoisiin ja uusiutuviin energialähteisiin sijoitetaan aiempaa enemmän julkisia ja yksityisiä varoja. Pystymmekö siihen?
Lyhyesti sanoen energiapolitiikka on yksi uuden Euroopan perusosatekijöistä. Tämä viesti meidän on välitettävä kansalaisillemme. Pystymmekö siihen? 
Avril Doyle (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kun valot pimenivät Kaliforniassa, Torinossa ja jopa kotikaupungissani Wexfordissa – taannoisesta Gazpromin tapauksesta puhumattakaan – ajatukset kohdistettiin yhtäkkiä energian toimitusvarmuuteen. Sillä on meille ratkaiseva merkitys niin strategisesti kuin taloudellisestikin, etenkin kun olemme riippuvaisia tuontienergiasta ja kun kustannukset lisääntyvät eksponentiaalisesti. Kuten energiapolitiikkaa koskevassa tuoreessa vihreässä kirjassa todetaan, jos Euroopan unionin omien energialähteiden kilpailukyvyn parantamiseksi ei ryhdytä toimiin, parinkymmenen vuoden päästä 70 prosenttia EU:n energiantarpeesta joudutaan täyttämään tuontienergialla, kun vastaava osuus on nykyisin vain 50 prosenttia. Energiaa tuotaisiin pääasiassa alueilta, joiden uhkana on geopoliittinen epävakaus.
Edellä mainittu luku peittää kuitenkin sen tosiasian, että syrjäiset ja maantieteellisesti eristyksissä olevat energiamarkkinat, kuten Baltian maat, Irlanti ja muut saariyhteisöt, ovat keskimääräistä riippuvaisempia tuontienergiasta. Tuontienergian tarve oli Irlannissa 65 prosenttia vuonna 1990, mutta nykyään se on jo yli 90 prosenttia, ja osuus vain kasvaa. Omat fossiilisten polttoaineiden lähteemme – turve ja maakaasu – ovat vuodesta 1995 lähtien huvenneet nopeasti, koska talouden ja teollisuuden ennätysmäinen kasvu on lisännyt kysyntää.
Vaikka energialähteiden yhdistelmän on kuuluttava vastedeskin jäsenvaltioiden toimivaltaan, hyökkäys yhtä kohtaan yhtenäismarkkinoilla on energian kannalta hyökkäys kaikkia kohtaan. Solidaarisuudella on EU:ssa oleellinen merkitys, kun varmistamme energian tasapuolisen toimituksen rajojemme ulkopuolelta toteuttamalla kilpailukykyiset, integroidut energian sisämarkkinat. Tämä ei onnistu ilman konkreettista lisäkapasiteettia eli Euroopan laajuisia energiaverkkoja, joilla meidät kaikki liitetään eurooppalaiseen verkkoon.
Jokaisessa jäsenvaltiossa on tehostettava kaasun ja sähkön siirto- ja jakelutoimintojen eriyttämistä. Irlannissa sitä ei ole vielä tehty.
EU:n ja jäsenvaltioiden kannustimien avulla meidän on todellakin pyrittävä kehittämään 21:tä uusiutuvien energialähteiden tyyppiä ja laajentamaan niiden käyttöä ilmastonmuutokseen liittyvien velvoitteidemme vuoksi. Minusta tuntuu, että varsinkin biopolttoaineista ollaan kiinnostuneita: tutkijat ja investoijat ovat liikkeellä mutta pelkäävät hyppyä tuntemattomaan. Puheet, hyvä tahto ja kiinnostus eivät riitä. Tarvitsemme rahoitukseen ja sääntelyyn liittyviä todellisia katalysaattoreita, jotka lisäävät tutkimusta ja sysäävät liikkeelle koehankkeita, joissa käytetään uusiutuviin energialähteisiin liittyviä huipputekniikoita.
Emme voi jättää huomiotta talouskasvun ja energiankulutuksen välisen yhteyden purkamista ja koko kysyntäpuolen hallintaa koskevaa kysymystä. Maailman energiantarpeen ja hiilidioksidipäästöjen odotetaan lisääntyvän 60 prosenttia vuoteen 2030 mennessä. Pelkästään lisäämällä energiatehokkuutta koskevia toimia vuoteen 2020 mennessä voimme pienentää tarvetta yli 20 prosenttia.
Arvoisa komission jäsen, älkää odottako, kunnes valot sammuvat jälleen! Toimikaamme nyt ja pitäkäämme energian toimitusvarmuus poliittisen asialistan kärjessä rauhan aikana. 
Romana Jordan Cizelj (PPE-DE ).
   – Energia on toimintojemme perusedellytys ja vaikuttaa oleellisesti siihen, miten onnistumme toteuttamaan suunnittelemiamme toimia. Riippuu pitkälti energia-alan tilanteesta, miten saavutamme Lissabonin strategian tavoitteet ja saavutammeko niitä ylipäätään.
Arvoisa komission jäsen, tiedätte tilanteen. Veitte siksi asioita eteenpäin ja julkaisitte aiemmin tässä kuussa Euroopan unionin yhteistä energiapolitiikkaa koskevan vihreän kirjan. Meidän on todellakin aika pohtia muun muassa seuraavia kysymyksiä: Miten voimme taata varmat ja riittävät energiatoimitukset kilpailukykyisin hinnoin ja huolehtia samalla ympäristöstä? Millaisen energialähteiden yhdistelmän tarvitsemme tulevaisuudessa? Kuinka vakaita ovat alueet, joilta voimme tuoda energiavaroja? Mitkä ovat niiden kustannukset nyt ja tulevaisuudessa? Miten niiden käyttö vaikuttaa ympäristöön?
Näihin kysymyksiin on vastattava arvioimalla realistisesti primaarienergialähteiden osuutta Euroopan unionin energialähteiden yhdistelmässä sekä arvioimalla rehellisesti olemassa olevien tekniikkojen tehokkuutta ja uusien, kehittyvien tekniikkojen mahdollisuuksia. Myös jäsenvaltioiden luonnonvarat on otettava huomioon. Meidän on nyt vältettävä poliittista retoriikkaa ja kohdattava todellinen tilanne.
Erityisesti haluan todeta, ettei ydinenergia voi eikä saa olla tabu Euroopan unionin politiikassa. Tällä hetkellä ydinenergia ei aiheuta kasvihuonekaasupäästöjä ja mahdollistaa uraanin tuonnin eri valtioista, myös niistä, jotka ovat poliittisesti vakaita. Tämän vuoksi ydinenergian hinta on vakaa ja kilpailukykyinen. Tulevan tutkimus- ja kehitystyön odotetaan lisäävän ydinenergian tehokkuutta, vähentävän radioaktiivisen jätteen määrää sekä parantavan turvallisuutta. Ydinenergialle on annettava nyt näiden tekijöiden mukainen asema sekä Euroopan unionin strategia-asiakirjoissa että konkreettisissa toimissa. 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, tämänpäiväinen keskustelu oli erittäin tärkeä, kun ajatellaan huomista Eurooppa-neuvoston kokousta ja sitä, että valtioiden ja hallitusten päämiehet keskustelevat huomenna erittäin tiiviisti energia-asioista. Haluan myös kiittää lämpimästi kaikkia keskusteluun osallistuneita. Minulla ei ole aikaa kommentoida kaikkia esiin otettuja asioita, joista monet ovat erittäin tärkeitä. Haluan vain esittää lopuksi muutaman huomautuksen.
Jäsen Rübig oli aivan oikeassa todetessaan, että tästä ongelmasta on keskusteltava perusteellisemmin ja että energia-asioita on käsiteltävä kaikilla Euroopan unionin toiminta-aloilla. Puheenjohtajavaltio tietää tämän ja tekee tässä asiassa tietenkin yhteistyötä komission kanssa. Tässä yhteydessä haluan kiittää erityisesti komission jäsentä Piebalgsia yhteistyöstä, jota hän on tehnyt alusta alkaen. Hän oli luullakseni ensimmäinen komission jäsen, jonka kanssa teimme tiivistä yhteistyötä, ja olen hänelle siitä erittäin kiitollinen.
Myös jäsenvaltioiden on osallistuttava, sillä vain yhteistoimin voimme saavuttaa tavoitteemme, jotka ovat energian toimitusvarmuus, kilpailukyky ja kestävyys. Näiden seikkojen on oltava Euroopan unionin energiapolitiikan painopisteet.
Euroopan unionin on puhuttava yhdellä äänellä ollessaan tekemisissä kolmansien maiden kanssa energiapolitiikan alalla. Useat puhujat korostivat tätä. Jäsen Brunetta mainitsi sen, samoin kuin ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja Brok. Yhdellä äänellä puhuminen on erityisen tärkeää, ja meidän on huolehdittava, että niin tapahtuu.
Jäsen Goebbels ja komission jäsen Piebalgs puhuivat solidaarisuudesta. Solidaarisuus on todellakin aivan oleellinen tekijä, ja valtioiden ja hallitusten päämiehet myöntävät sen huomenna julkilausumassaan ja päätelmissään. Jäsen Goebbels vaati solidaarisempaa energiapolitiikkaa, ja se onkin hyvä ilmaus.
Jäsen Turmes ennakoi jo, mitä valtioiden ja hallitusten päämiehet huomenna sanovat. Minun täytyy myöntää, etten minä ainakaan tiedä. Ehkäpä muilla on enemmän tietoa. Yhden asian voin kuitenkin sanoa: huomenna käytävä energiakeskustelu on valmisteltu perusteellisesti, ja myös energiaministerit sekä yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvosto ovat osallistuneet valmisteluihin. Emme tietenkään tiedä, millaisen tekstin valtioiden ja hallitusten päämiehet lopulta hyväksyvät, mutta siihen sisältyy varmasti erittäin tärkeitä asioita. Se ei ole mikään kansallisten etujen julistus, vaan huomenna päätetään Euroopan unionin energiapolitiikasta. Tämän voimme todeta jo nyt. 
 Jäsen Ek totesi, että on ylläpidettävä kilpailua. Muistutan teitä ensinnäkin kymmenen päivää sitten Strasbourgissa käydystä keskustelusta, jossa kilpailuasioista vastaavan komission jäsenen lisäksi myös minä totesin neuvoston puolesta erittäin selvästi, että kannatamme voimakkaasti kilpailua ja että kilpailusäännöt on pidettävä voimassa etenkin energia-alalla. Haluan ottaa esiin yhden pienen kohdan Euroopan unionin energiapolitiikkaa koskevasta tekstistä. Siinä käsitellään juuri sitä, mitä kysyitte, ja todetaan, että tavoitteisiin pyrittäessä Euroopan energiapolitiikan olisi varmistettava markkinoiden avoimuus ja syrjimättömyys, oltava kilpailusääntöjen mukaista, oltava yhdenmukaista julkisia palveluja koskevien velvoitteiden kanssa sekä kunnioitettava varauksetta jäsenvaltioiden määräysvaltaa primaarienergialähteiden osalta ja jäsenvaltioiden energialähteiden valintaa. 
 Monet näistä asioista todettiinkin jo tänään, ja voin vain vahvistaa ne ja korostaa niitä.
Jäsen Rothe vaati konkreettisia tavoitteita uusiutuvien energialähteiden laajentamiselle, ja olen hänen kanssaan täysin samaa mieltä. Puheenjohtajavaltio Itävalta on erittäin sitoutunut ja kunnianhimoinen. Myös tämä keskustelu on kuitenkin osoittanut, että monista asioista ollaan vielä eri mieltä. Yhtenäistä ja johdonmukaista EU:n energiapolitiikkaa ei voida rakentaa yhdessä yössä.
On tärkeää, että valtioiden ja hallitusten päämiehet antavat huomenna asian etenemiselle tärkeän alkusysäyksen ja että jäsenvaltiot, neuvosto ja komissio toimivat huomenna laadittavien ja hyväksyttävien periaatteiden pohjalta. Näin voimme saavuttaa lopulta sen, mitä kaikki haluamme: energian toimitusvarmuuden, paremman tehokkuuden ja rakentavan vuoropuhelun kolmansien maiden kanssa, jotta tulevaisuudessa ja tulevilla sukupolvilla on puhdasta energiaa. 
Andris Piebalgs,
   . Arvoisa puhemies, näin haastavan ja mielenkiintoisen keskustelun jälkeen rohkenen pitää hieman tavallista pidemmän päätöspuheenvuoron.
Tällaisessa tilanteessa etsittäisiin tavallisesti historiasta esimerkkejä energiapolitiikan alalla tehdyistä rohkeista päätöksistä. Olen toistaiseksi löytänyt yhden. Se tehtiin ennen ensimmäistä maailmansotaa. Merivoimista tuolloin vastannut Winston Churchill päätti vaihtaa Yhdistyneen kuningaskunnan laivaston käyttämän polttoaineen kotimaassa Walesissa tuotetusta hiilestä öljyyn. Kun häneltä kysyttiin toimitusvarmuudesta, hän sanoi monipuolisuuden olevan ratkaisu. Olemme nyt yhtä suuren haasteen edessä kuin hän tuolloin. Meillä pitäisi kuitenkin olla myös siihen tarvittava rohkeus. Tässä pokeripelissä OPECilla ja Venäjällä ei ole ässää hihassaan, mutta meillä on.
Nykyisessä haasteessa suurimpana kilpailuetuna on uskoakseni se, että osa maailmasta on energiatehokas ja pystyy lisäksi hallitsemaan kysyntää. Se on menestyksen avain. Muuten kestävyys ei ole taattu, vaikka toimitukset olisivat kuinka monipuolisia. Tämä on keskeinen haaste, joka meidän on kohdattava.
Toinen tärkeä asia on, että jos haluamme menestyä ja saavuttaa sopimamme tavoitteet monimutkaisemmassa ympäristössä – ei vain siirryttäessä hiilestä öljyyn – meidän on oltava tietoisia siitä, että voimme saavuttaa ne aivan samalla tavalla kuin olemme saavuttaneet aikaisemmatkin tavoitteemme. Tämä on oleellista.
Solidaarisuus on erittäin tärkeää. Meidän kaikkien on kuitenkin ymmärrettävä, että solidaarisuus edellyttää, että teemme hieman "läksyjä" siihen valmistautuessamme ja että siitä on maksettava tietty hinta. Meidän on pidettävä esimerkiksi Liettuan ja Puolan välistä sähkölinjaa paitsi kaupallisena myös solidaarisuuteen perustuvana kysymyksenä. Sähkölinja on rakennettava, mutta ei kaupallisten argumenttien perusteella.
Kuulin monia epäileviä huomautuksia markkinoista. Markkinat ovat kuitenkin tosiasiassa Euroopan unionin vahvuus. Johtavat kansalliset yhtiöt kuohuttavat mieliä. Kutakin tapausta arvioidaan kuitenkin Euroopan unionin kilpailulainsäädännön perusteella. Se, onko lainsäädäntöä kenties tiukennettava, on asia erikseen. Keskustelussa tunteet aina voimistuvat, mutta lainsäädäntöä sovelletaan tarkasti, ja kilpailu voittaa.
Tarvitsemme epäilemättä uusia tekniikkoja. Öljyn hinta edistää itse asiassa kehitystä. Minulle toimitettiin vastikään erittäin mielenkiintoinen ehdotus superverkoista, jotka liittäisivät yhteen monia rannikon edustalla olevia tuulivoimaloita. Kun uusiutuvia energialähteitä ja lämmitystä käsitteleviltä pienten ja keskisuurten yritysten edustajilta kysytään, mitä he kannattavat, he sanovat, että öljyn hinnan olisi pysyttävä ennallaan. Se lisää monimuotoisuutta ja kannustaa tutkijoita kehittämään tekniikkaa. Näin tulemme kuitenkin takaisin siihen tosiasiaan, että olemme yhtä vahvoja kuin tahtomme on. Jos olemme heikkoja emmekä usko tahtoomme, meitä ei auta kukaan muu – ei Venäjä eikä Saudi-Arabia. Meidän on autettava itse itseämme.
Tästä syystä tällaiset keskustelut ovat mielestäni tarpeellisia. EU:n strateginen energiakatsaus mahdollistaa erittäin pätevän keskustelun ja oikeiden päätösten tekemisen. Ratkaisu perustuu kuitenkin nähdäkseni viime kädessä vahvuuksiimme unionina, toisin sanoen demokratiaan sekä näkemykseemme kansainvälisistä suhteista ja markkinoista. Jotta markkinat voivat toimia, meidän on varmistettava vakaat ja ennustettavat investointiolot. Sitten markkinat tarjoavat sen, mitä niiltä pyydetään.
Paljon kiitoksia keskustelustanne. Keskustelemme asiasta varmasti vielä uudelleen ja sovimme Euroopan unionin energiapolitiikan sisällöstä. 

Puhemies.
   Keskustelun päätteeksi olen vastaanottanut viisi työjärjestyksen 108 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä(1).
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana neuvoston julkilausuma perusteista Euroopan unionin rauhaanpakottamistoimille, erityisesti Kongon demokraattisessa tasavallassa. 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olemme uskoakseni kaikki yhtä mieltä siitä, että Euroopan unioni perustuu arvoihin ja että se pyrkii edistämään noita arvoja ympäri maailmaa monin tavoin – esimerkiksi konkreettisin toimin, joita tehdään rauhan, kestävän kehityksen, ihmisoikeuksien kunnioittamisen ja demokratian kehittämisen ja vahvistamisen eteen kaikkialla maailmassa.
Euroopan unionilla on laaja valikoima välineitä, joita se voi käyttää toimiessaan näillä aloilla. Tällaisia ovat kauppa- ja kehitysyhteistyöpolitiikka, yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan kuuluvat diplomaattiset aloitteet sekä Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan (ETTP) kuuluvat siviilikriisinhallinta ja sotilaallinen kriisinhallinta.
Näiden moninaisten voimavarojen käyttö käy ilmi erityisen hyvin Afrikan-politiikassamme. Tämän päivän keskustelu Euroopan unionin toimista Kongon demokraattisessa tasavallassa on erityisen hyvä esimerkki. Emme saa kuitenkaan unohtaa muita asiaan liittyviä toimia, kuten Afrikan unionin AMIS II -rauhanturvajoukkojen tukemista Darfurissa.
Eurooppa-neuvosto hyväksyi viime vuoden lopulla kattavan Afrikan-strategian, jonka ohella Euroopan unionin toimien selkeänä ohjenuorana ovat yhteinen kanta konfliktien ehkäisemisestä, hallinnasta ja ratkaisemisesta Afrikassa sekä ETTP:n toimintasuunnitelma, jonka tarkoituksena on tukea rauhaa ja turvallisuutta Afrikassa. Näissä asiakirjoissa on sitouduttu rauhaan ja turvallisuuteen, jotka nähdään ehdottomina edellytyksinä Afrikan kehitykselle. Samalla sitoudutaan luonnollisesti tarjoamaan apua Afrikan konfliktien ratkaisemiseen vahvistamalla Afrikan omia kriisinhallintavalmiuksia esimerkiksi myöntämällä rahoitusta Afrikan rauhanrahastosta tai toteuttamalla sopivia toimia osana Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa.
Euroopan unionin toimet Kongon demokraattisessa tasavallassa vastaavat Euroopan unionin tavoitteiden kokonaisvaltaista luonnetta: Euroopan unionin ja Kongon demokraattisen tasavallan välinen suhde ja näin ollen myös maan tilanteen vakauttamiseksi annettu EU:n tuki perustuvat ensikädessä Cotonoun sopimukseen ja tätä tarkoitusta varten Euroopan kehitysrahastosta myönnettäviin varoihin. Äsken ohimennen mainitsemani rauhanrahaston varat eivät liity suoraan Cotonoun sopimukseen, mutta niihinkin on syytä kiinnittää tässä huomiota. Niitä käytetään osittain sellaisten aloitteiden rahoittamiseen, joilla pyritään parantamaan suoraan Kongon turvallisuustilannetta. Tällaisia aloitteita ovat esimerkiksi inhimillisten elintilojen rakentaminen sotilaille ja heidän perheilleen sekä nykyaikaisten varusteiden toimittaminen.
Kongon demokraattisessa tasavallassa on nähty, että Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikalla voidaan tukea maan vakauttamista merkittävästi suhteellisen vähin voimavaroin tarjoamalla apua turvallisuusalan uudistamiseksi sekä siviili- että sotilaspuolella. Toisinkin esiin ETTP:n EUPOL Kinshasa -siviilioperaation, jota päätettiin vastikään jatkaa tämän vuoden loppuun. Operaatiossa koulutetaan ja ohjataan "integroitua poliisiyksikköä", ja sillä on tarkoitus varmistaa, että poliisitoiminta on pääkaupunki Kinshasassa tehokasta ja että poliisitoiminnassa noudatetaan nykyajan oikeusvaltion perusperiaatteita.
ETTP:n EUSEC Congo -sotilasoperaatiosta autetaan puolestaan Kongon sotilasviranomaisia toteuttamaan tarvittavat uudistukset ja nykyaikaistamaan armeijaa.
Varmasti jo tiedättekin, että Afrikan suurten järvien alueella toimivan EU:n erityisedustajan Aldo Ajellon työ on äärimmäisen tärkeää Kongon demokraattisen tasavallan tilanteen vakauttamisen kannalta.
Haluan korostaa nyt paria seikkaa, jotka koskevat nimenomaan toimintaa Kongossa. Ensinnäkin neuvoston kanta, joka koskee Yhdistyneiden Kansakuntien Kongon demokraattisessa tasavallassa olevien tarkkailijajoukkojen (MONUC) tukitoimia, sisältää neljä keskeistä kohtaa.
Ensiksikin Euroopan unioni vastaa Yhdistyneiden Kansakuntien nimenomaiseen pyyntöön. Luotamme tässä asiassa pääsihteeri Kofi Annanin arvioon. Tiedätte tietenkin, että neuvosto on pyrkinyt aiemmin tukemaan Yhdistyneitä Kansakuntia huomattavasti ja että Yhdistyneiden Kansakuntien läsnäoloa alueella on vahvistettu osana ETTP:tä. Olette varmasti samaa mieltä kanssani siitä, että monenväliseen toimintaan sitoutuneella Euroopan unionilla on nyt velvollisuus toimia tehokkaasti, mitä jäsenvaltiotkin toivovat.
Toiseksi sekä Kongon demokraattisen tasavallan presidentti että sen molemmat varapresidentit kannattavat tällaisia tukitoimia. Ylin puolustusneuvosto on myös nimenomaisesti pyytänyt näitä toimia, mikä on mainittu asiaan liittyvässä lehdistötiedotteessa. Tämä osoittaa, että Kongon demokraattinen tasavalta haluaa saada käyttöönsä uskottavia ylimääräisiä pelotteita, jottei sotilasvoimiin tarvitse turvautua. Haluankin painottaa, että toimien tarkoituksena on nimenomaan estää voimankäyttö. Toivomme pelotteiden läsnäolon riittävän, jottei sotilaallisia voimavaroja tarvitsisi todella käyttää. Tällainen pelotevaikutus ajaa asiansa, vaikkei joukkoja tarvitsisi Kongon viranomaisten arvion mukaan edes käyttää. Joukkojen olisi kuitenkin oltava käytettävissä. Meillä ei ole mitään syytä kyseenalaistaa Kongon omaa arviota.
Kolmanneksi Kongon demokraattinen tasavalta on alueen suurin valtio, jonka asukastiheyskin on suurin. Erityisesti tästä syystä Euroopan unioni tukee, kuten tiedätte, demokratiaan siirtymistä Kongossa enemmän kuin missään muussa Afrikan maassa. Euroopan unioni on käyttänyt aiemminkin laajaa välinevalikoimaansa saadakseen konfliktin loppumaan ja edistääkseen rauhanprosessia. Euroopan unioni on antanut 700 miljoonaa euroa tukeakseen demokratiaan siirtymistä, ja siitä 200 miljoonaa euroa on käytetty pelkästään vaalien tukemiseen. Mainitsinkin jo poliisioperaation. Kuten tiedätte, vuonna 2003 yritimme estää sotilasoperaatiolla konfliktin leviämisen maan itäosiin, sillä konfliktin leviäminen uhkasi rauhanprosessin loppuneuvotteluja ja näin ollen myös väliaikaisen hallituksen muodostamista. Jäsenvaltioiden mielestä nyt onkin järkevää ja välttämätöntä turvata tämä aiempi sijoitus Kongon demokraattisen tasavallan rauhan hyväksi ja varmistaa, että rauhanomainen demokraattinen kehitys jatkuu.
Neljänneksi operaation poliittiset ja sotilaalliset piirteet on – kuten aiemmissakin operaatioissa, myös Kongon demokraattisessa tasavallassa toteutetuissa – laadittava ja suunniteltava neuvoston asiasta vastaavien kokoonpanojen ja operaatiosta vastaavien esikuntien kesken. 
Karl von Wogau,
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kuten kuulimme, Yhdistyneet Kansakunnat on pyytänyt ja kehottanut Euroopan unionia tukemaan Kongon vaaleja toteuttamalla sotilasoperaation. Miten meidän tulisi vastata?
On pidettävä mielessä useita asioita. Ensinnäkin on pohdittava, onko Euroopan unionilla tällä hetkellä tarvittavia valmiuksia operaation toteuttamiseen. Toinen kysymys kuuluu, eikö meidän tulisi asettaa etusijalle aivan Euroopan unionin vieressä, esimerkiksi Balkanin alueella, sijaitsevat kohteet, joissa rauhanturvaaminen on kaikkein tärkein tehtävämme. Kolmanneksi, emmekö ole nyt vaarassa sotkeutua konfliktiin, joista on sitten mahdoton irtaantua nopeasti? Näitä kysymyksiä minulle Euroopan parlamentin jäsenenä esitetään jatkuvasti tässä yhteydessä.
Toisaalta, kuten neuvoston puheenjohtaja totesi, on tunnustettava, että on Euroopan unionin etu saada tämä keskellä Afrikkaa sijaitseva valtio vakaaksi. Tilanne vaikuttaa myös Euroopan unioniin, minkä pitäisi olla selvää jokaiselle, joka on seurannut tapahtumia Ceutassa, Melillassa tai Lampedusassa, köyhyydestä johtuvia kauheita tapahtumia, joita näillä rajaseuduilla on nähty. Afrikan vakaus on Euroopan unionin ja sen kansalaisten etujen mukaista.
Meidän on tiedostettava vastuumme YK:ta kohtaan. On tehtävä selväksi, että toimien tavoite, väkivallan ehkäiseminen, noudattelee pääosin Euroopan unionin turvallisuusstrategiaa. Ei saa myöskään unohtaa, että lukuisia vaalitarkkailijoita Euroopan parlamentista ja muista parlamenteista työskentelee jo nyt Kongossa jäsen Morillonin johtamina vaalien turvaamiseksi.
Mitä edellytyksiä asetamme Euroopan unionin toimille Kongossa? Ensinnäkin on asetettava selkeä aikaraja. Tällaisten toimien päämääränä ei voi olla koko Kongon vakauttaminen, sillä se on pitkän aikavälin tehtävä ja kuuluu Yhdistyneille Kansakunnille. Siksi Kongossa on 17 000 YK-sotilasta. Meidän on keskityttävä tukemaan tilanteen vakauttamista 18. kesäkuuta pidettävien vaalien aikana.
Toiseksi on laadittava selkeä jatkoasiakirja, josta näkyy, miten yhtäältä Yhdistyneet Kansakunnat ja toisaalta Kongon armeija jatkavat näitä toimia operaatiomme jälkeen. Lisäksi on määriteltävä maantieteelliset rajat ja on tehtävä selväksi, että esimerkiksi Katanga ja Kongon itäiset maakunnat jäävät edelleen Yhdistyneiden Kansakuntien vastuulle eivätkä siirry Euroopan unionin vastuulle.
Samoin on tehtävä selväksi, että operaatio on todella Euroopan unionin yhteinen. Ei saa käydä niin, että siihen osallistuu vain pari unionin jäsenvaltiota, vaan unionin jäsenvaltioiden on todella sitouduttava tehtävään. Väliaikaishallitukselta on saatava virallinen kutsu. Edelleen vaikuttaa olevan jokseenkin epäselvää, mitä Kongon hallitus on todella virallisesti todennut.
Ennen kaikkea tarvitaan kuitenkin vakuuttava suunnitelma, jotta kaikki rettelöitsijät saadaan vakuuttuneiksi siitä, että vaalien tulos on parempi hyväksyä, ja jotta myös Kongon kansalaisia saadaan rohkaistua käyttämään äänioikeuttaan. Näiden edellytysten täyttyessä Euroopan unioni ja Euroopan parlamentti voisivat suostua tällaiseen operaatioon. Nyt tarvitaan kuitenkin mahdollisimman pian vastauksia edelleen ratkaisematta oleviin kysymyksiin. 
Ana Maria Gomes,
   . – Kongon demokraattisen tasavallan tilanne on meille valtava haaste. Tarkoitan "meillä" niitä, jotka ottavat EU:ssa vakavasti "suojeluvastuun", josta sovittiin edellisessä korkean tason YK-huippukokouksessa syyskuussa 2005.
Kongon demokraattista tasavaltaa ja koko suurten järvien aluetta koettelee verisin konflikti sitten toisen maailmansodan. Siinä on kuollut jo neljä miljoonaa ihmistä, joista lähes kaikki siviilejä. Todellinen ja kestävä rauha Kongossa on ehdoton edellytys suurten järvien alueen ja koko Keski-Afrikan rauhalle. Näin ollen YK, jolla on meneillään historiansa suurin rauhanturvaoperaatio Kongossa, pyysi apua EU:lta, jotta 18. kesäkuuta pidettävät vaalit saataisiin sujumaan rauhallisesti. Vaalitarkkailijaryhmää johtaa jäsen Morillon, ja me kaikki täällä parlamentissa annamme sille tukemme.
Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä katsoo, että nämä vaalit ovat todella ratkaisevat Kongolle. Joko sisällissodan aikana perustetut toimielimet korvataan demokraattisesti valituilla elimillä, tai sitten Kongo jää edelleen julmien miliisien armoille, mikä on todennäköisempää.
Vaalit ja Yhdistyneiden Kansakuntien heittämä haaste ovat kuitenkin totuuden hetki myös Euroopan unionille. Osoittautuuko Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikka uskottavaksi? Voimmeko luottaa siihen, että jäsenvaltiot panevat täytäntöön Euroopan turvallisuusstrategiaa?
Toisin esiin kolme seikkaa esittämästämme yhteisestä päätöslauselmasta. Toimien olisi katsottava olevan osa maan sisäistä vakautta koskevan ongelman väliaikaista ratkaisua. Ongelma ratkeaa vasta, kun Kongon armeija pystyy säilyttämään vakauden. Kongon armeijan operaatioista Katangan alueella kävi vastikään selväksi, että ihmisillä on edelleen aihetta epäillä viranomaisten kykyä suojella heitä miliiseiltä. Kansainvälisen yhteisön on suunnattava toimensa olemassa olevien integroitujen sotilasyksikköjen vahvistamiseen ja nopeutettava muiden yksikköjen perustamista. Ellei turvallisuutta saada pikaisesti parannettua, EU ja YK saattavat valitettavasti joutua tekemään jatkossa vielä monta operaatiota Kongoon.
Toiseksi operaation poliittisen hyväksynnän on tärkeää olla ratkaiseva tekijä operaation onnistumisen kannalta. Operaation on siis oltava aidosti eurooppalainen, ja tältä osin olemmekin tyytyväisiä uutisiin, joiden mukaan useat jäsenvaltiot, myös kotimaani Portugali, osallistuvat operaatioon voimakkaasti Saksan johdolla. Sille on saatava Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston täysi tuki. Kaikkien sisäisten ja ulkoisten toimijoiden on oltava tietoisia siitä, että Kongon nykyhallitus suhtautuu myönteisesti operaatioon. Operaatio on suunniteltava siten, että EU on aidosti valmis tukemaan vaaliprosessia siihen sisältyvistä riskeistä huolimatta.
Euroopan unionin joukkojen läsnäolon ensisijaisena tavoitteena on vakauttaa näkyvästi ja uskottavasti Kongon tilannetta vaalien aikana. Tätä ihmiset Kongossa ja Afrikassa odottavat meiltä. 
Philippe Morillon,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Winkler, se, mitä Kongon demokraattisessa tasavallassa parhaillaan tapahtuu kansainvälisen yhteisön ja etenkin Euroopan unionin tuella, on erittäin tärkeää tuon suuren maan tulevaisuudelle. Sisällissodat ja sen rajojen ulkopuolella käydyt sodat ovat riepotelleet maata vuosia.
Kongon kansalaiset ovat nyt yhdistyneet toivomaan sydämensä pohjasta rauhaa ja vakautta ja pyrkimään kohti demokratiaa, jonka ansiosta tällainen tilanne olisi mahdollinen. Tämän he osoittivat rekisteröitymällä sankoin joukoin äänestäjiksi heinäkuussa 2005 ja kannattamalla nyt joulukuisessa kansanäänestyksessä perustuslakiehdotusta, jonka tarkoituksena on lopettaa nykyinen siirtymäaika.
Kansanäänestystä tarkkailleen valtuuskunnan johtajana osallistuin Kinshasassa tilaisuuksiin, joissa juhlittiin perustuslain vahvistamista 18. helmikuuta. Tuolloin sain käsityksen siitä, miten paljon tunteita asia herätti osallistujissa ja koko kansakunnassa. Oli herännyt toivo siitä, että maa onnistuisi vihdoin seuraavan vaiheen päätteeksi, kunhan presidentti ja parlamentti olisi valittu vaaleilla ensi kesänä, selviämään kaaoksesta ja köyhyydestä, johon se on edelleen hukkumaisillaan. Kyseessä on Kongon kansan etu, koko Afrikan mantereen etu ja näin ollen myös Euroopan unionin etu.
On kuitenkin vaara, etteivät kaaoksesta ja köyhyydestä tähän asti hyötyneet tahot suostu luopumaan vallastaan suosiolla eivätkä noudattamaan uurnilta saatavaa tulosta. Niille saattaa tulla kiusaus yhtäältä estää lailliset vaalit terroriteoin ja toisaalta kyseenalaistaa vaalien tulos voimakeinoin. Turvallisuustilannetta valvovat YK-joukot, joita on sijoitettu pääasiassa itäisiin maakuntiin, joissa toimii edelleen järjestäytyneitä rosvojoukkoja. Tässä tilanteessa YK pyysi Euroopan unionilta apua tulevien vaalien turvallisuuden lisäämiseksi, kuten totesittekin.
Neuvoston tehtävänä on päättää, millaisessa muodossa apua annetaan. Olen yksi niistä, jotka uskovat, että tällä sitoutumisella lähetetään erittäin tehokas poliittinen viesti kaikille mahdollisille rettelöitsijöille ja että sillä on odotetun kaltainen pelotevaikutus. Tämän vuoksi kuulun siis niihin, jotka tukevat tätä operaatiota. 
Angelika Beer,
   Arvoisa puhemies, viime viikkoina käydyn keskustelun aikana on paljastunut tämän asian suurin ongelma: poliittisen johdon puute. Olisi väärin vain kohauttaa olkaansa ja kaunistella asiaa.
Kaksitoista viikkoa on kulunut siitä, kun YK:n apulaispääsihteeri Guéhenno lähetti 27. joulukuuta päivätyn kirjeensä, joka koski sotilaallisia toimia Kongon demokraattisessa tasavallassa. Kirje sattui tulemaan juuri vuodenvaihteessa loma-aikaan, ja se yllätti myös turvallisuusneuvoston. Kysymyksiä on edelleen enemmän kuin vastauksia. Sanojen ja tekojen välillä on edelleen ammottava kuilu. Emme ole vielä vakuuttuneita. Emme tue yhteistä päätöslauselmaa, ja selitän nyt, miksi.
Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmä kannattaa tietenkin Kongon demokratisoinnin tukemista. Miten on kuitenkin käynyt niin, että EU:n toiminta on typistynyt pelkkään sotilasjoukkojen lähettämiseen Kinshasaan ja sotilaiden määrän laskemiseen? Miten on käynyt niin, että keskustelemme täällä sotilaiden lähettämisestä emmekä EU:n lukuisista vaalitarkkailijoista? Miten on käynyt niin, ettei yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan eikä Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan sisältyviä lukuisia toimia tarkastella? Miten on käynyt niin, että joka päivä löydetään uusia perusteluja, kuten että on Euroopan unionin edun mukaista kieltäytyä ottamasta vastaan pakolaisia? Kysyn teiltä, mitä tällä kaikella on tekemistä sen kanssa, että autetaan demokraattisia vaaleja onnistumaan Kongossa?
Viime viikkojen jaaritteluista on herännyt kysymys, onko suunnitellussa joukkojen lähettämisessä Kinshasaan kyse todella demokratisoinnista vai pikemminkin siitä, että EU yrittää pelastaa kasvonsa. Puhun kasvojen pelastamisesta, koska selvityksestä käynnistynyt kehityskulku on lähtenyt omille raiteilleen. Selvityksestä ja tuloksettomasta tiedonhankintamatkasta Kongoon sekä New Yorkin huippukokouksesta on kulunut kuukausia, eikä poliittisesta suunnitelmasta tai selkeästä tehtävänkuvasta ole vielä merkkiäkään.
Hyvät kuulijat, presidentti Chiracin kädenojennuksella ei ratkaista ongelmia, joita ei ole vieläkään käsitelty – esimerkiksi sitä, miten Kinshasaan lähetettävillä 1 500 sotilaalla voidaan taata vapaat vaalit kaikkialla Kongossa. Miten saamme kumottua väitteet, joiden mukaan asetumme Kabilan puolelle? Miten EU voi saada aseman koko Kongossa tällaisella operaatiolla? Ja jos kyse on evakuoinnista, josta on tullut tärkeä teema, kenet itse asiassa evakuoitaisiin? Tarvitaanko YK:n valtuuttamia joukkoja, jotta demokratian aatetta saadaan vietyä Kongossa eteenpäin?
Hyvät kuulijat, mainitsen lopuksi erittäin tärkeän seikan. Puhumme täällä niin intohimoisesti Euroopan velvollisuudesta Afrikkaa kohtaan, mutta miten tämän päivän keskustelu sopii siihen, ettemme ole ryhtyneet toimeen, vaikka kansanmurha jatkuu Darfurissa? 
Tobias Pflüger,
   Arvoisa puhemies, Euroopan unioni suunnittelee kaiken järjen vastaisesti lähettävänsä sotilaita Kongon demokraattiseen tasavaltaan. Virallisesti on kyse vaalien koskemattomuuden suojelemisesta, mutta jokin näyttää menneen täysin pieleen vaalien kynnyksellä. Ehdokkaita on nimetty vain 60, vaikka edustajanpaikkoja on 500, ja nimeäminen päättyy huomeniltana eli torstai-iltana. EU aikoo lähettää 1 500 sotilasta Afrikan kolmanneksi suurimpaan valtioon, jossa on autoritaarinen hallinto. Kuten yksi SDP:tä edustava saksalaispoliitikko totesi, se vastaisi sitä, että 750 sotilasta tulisi Eurooppaan ja ilmoittaisi vakauttavansa koko Euroopan.
Sotilaalliselta kannalta katsottuna joukkojen lähettämisessä ei ole mitään järkeä. Mitä järkeä niitä on siis lähettää? Saksan puolustusministeri Franz Joseph Jung ei säästellyt sanojaan. Hänen mukaansa kyse on vain siitä, että kieltäydytään ottamasta vastaan pakolaisia ja että luonnonvaroiltaan rikkaan alueen vakaus on hyväksi myös Saksan taloudelle. CDU-puolueen kansanedustajat Saksassa ovat vahvistaneet tämän perusteen ja viitanneet strategisesti tärkeisiin raaka-aineisiin, kuten volframiin ja mangaaniin. Nyt Saksan hallitus on päättänyt olla tekemättä päätöstä joukkojen lähettämisestä ennen toukokuun alkua. Puolustusvoimat on tehnyt erittäin selväksi, ettei se kannata joukkojen lähettämistä. Kanta on melko ilmeinen: kun Kongoon kerran mennään, sieltä ei helposti lähdetäkään – toimet eivät rajoitu vain neljään kuukauteen.
Päätöslauselmaesityksessä ei ole maantieteellisiä rajoja ja aikarajakin on ilmaistu epämääräisesti. Tämän vuoksi pyydämme kaikkia asiaa epäileviä jäseniä äänestämään päätöslauselmaesitystä vastaan. Sanon tämän ihan suoraan: tosiasiassa kyse on siitä, että pyritään pääsemään käsiksi raaka-aineisiin sotilaallisin keinoin ja kieltäytymään vastaanottamasta pakolaisia. Vasemmistoryhmänä haluamme vastustaa tätä tiukasti emmekä äänestä päätöslauselmaesityksen puolesta. 
Helmut Kuhne (PSE ).
   Arvoisa puhemies, joukkojen lähettämistä koskevan teknisen keskustelun lisäksi on muitakin näkökohtia, joista olisi keskusteltava. Asiaan liittyy osittain ahdasmielisiä ennakkoluuloja. Kotimaassani Saksassa ei puhuta avoimesti mustasta mantereesta, jossa ihmiset joutuvat väistämättä jatkuvasti osallisiksi verisiin konflikteihin, vaan sen sijaan jotkut CSU:ta edustavat poliitikot esimerkiksi esittävät, että Saksan armeijan olisi lähiaikoina parempi vartioida MM-kisojen stadioneita kuin siirtyä Kongon demokraattiseen tasavaltaan.
Minusta meidän olisi tehtävä täysin selväksi, että tämä on uskomattoman kapea-alainen maailmankuva. Hyvä jäsen Beer, myönnän, että monia kysymyksiä on vielä ratkaistava ja että muutamia erittäin vakavia ongelmia on edelleen ratkaisematta. Olen erittäin luottavainen sen suhteen, että ne ratkaistaan ja että myös kollegamme Saksan liittopäivillä ratkaisevat ne.
Toistaiseksi on kuitenkin mainitsematta yksi seikka, jonka pitäisi kiinnostaa meitä Euroopan unionissa. Minusta Euroopan unionin päätöksentekoprosessissa on ilmennyt viime viikkoina vakavia puutteita, jotka on korjattava. Ei voida mitenkään hyväksyä, että osa vaatii joukkojen lähettämistä koskevaa suunnitelmaa ennen joukkojen kokoamista, ja osan mielestä suunnitelmat on laadittava vasta sitten, kun ollaan varmoja, ettei matkaan tarvitse lähteä yksin. Tämä ei käy päinsä, sillä se johtaa eräänlaiseen itse aiheutettuun umpikujaan. Neuvoston päätöksentekoprosessia on tarkistettava viipymättä ilman epärealistisia perussopimuksiin esitettäviä muutoksia, jotta tilanteissa, joissa päätökset on saatava tehtyä paljon nopeammin kuin nyt, päätökset pystytään todella tekemään. 
Marie-Hélène Aubert (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, loistavaa, että Euroopan unioni osallistuu täysimääräisesti Kongon demokraattisen tasavallan vaalien tukemiseen! Toivomme EU:n jopa toimivan valppaammin ihmisoikeusrikkomuksissa, joissa on menty valitettavasti pahempaan suuntaan jo jonkin aikaa.
EU:n sotilasoperaatiota Kongon demokraattisessa tasavallassa suunnitellaan kuitenkin todella omituisella tai vähintäänkin erikoisella tavalla. Ilmaan on heitetty lukuja muutamista sadoista miehistä, vaikka MONUC:ssa on jo 16 000 miestä. Sanoitte, etteivät miehet osallistuisi suoraan, vaan olisivat vain käytettävissä tarpeen vaatiessa. Missä he sitten olisivat? Mikä olisi sotilasoperaation tehtävä ja millaiset valtuudet miehillä olisi, jos väkivaltaisuuksia puhkeaisi vaalien aikana tai niiden jälkeen etenkin Kinshasassa? Eikö aiemmasta voisi ottaa opiksi: YK-joukothan ajautuivat selvärajaisten valtuuksien ja riittävien voimavarojen puuttuessa mahdottomiin tilanteisiin, joiden takia kaikki osapuolet syyttivät niitä.
On siis kaksi mahdollisuutta: Euroopan unioni joko noudattaa täysimääräisesti Yhdistyneiden Kansakuntien pyyntöä asettamalla edellytykset ja tukemalla MONUC:a merkittävin varoin tai se ohjaa nämä varat vaaliprosessin onnistumiseen, kansalaisyhteiskunnan täysimääräiseen osallistamiseen ja ihmisoikeuksien kunnioittamiseen. Samalla voitaisiin valvoa, että Kongon demokraattisen tasavallan arvokkaita ja himoittuja luonnonvaroja käytetään avoimesti.
On selvää, että meidän on omalta osaltamme pidettävä etusijalla jälkimmäistä vaihtoehtoa sotilasoperaation tukemiseen verrattuna. Sotilasoperaatio on tällä hetkellä hyvin rajallinen, sen tavoitteet ovat epäselvät ja meillä on siitä tällä hetkellä hyvin vähän tietoa. 
Richard Howitt (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, keskustelun päätteeksi annettavassa päätöslauselmassa on painotettava yhdennettyä strategiaa Kongon demokraattisessa tasavallassa toteutettavalle operaatiolle, selvää aikarajaa joukkojen lähettämiselle ja poistumisstrategiaa. Samoin on painotettava itse joukkojen suojelun tarvetta. Kyseenalaistaisin kuitenkin johdanto-osan kappaleen A olettamuksen, jonka mukaan Euroopan unionin naapurialueiden – etenkin Balkanin alueen – turvallisuutta olisi pidettävä etusijalla. Naapurialueet ovat tietenkin tärkeitä, mutta Balkanin alueen maat valmistautuvat jäsenyyteen ja vakautuvat koko ajan, joten EU-joukkoja olisi vähennettävä eikä säilytettävä nykytasolla.
Parlamentti antaa aika ajoin päätöslauselmia yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta, jossa Euroopan unioni nähdään johtoasemassa kansainvälisissä asioissa. Meidän mielestämme terrorismi kaduillamme johtuu heikoista valtioista eri puolilla maailmaa, joten miksi toimemme olisi rajattava Euroopan unionin naapurialueisiin? Annamme päätöslauselmia maailman köyhyyden torjunnasta, mutta olemmeko valmiita soveltamaan niitä maailman yhdeksänneksi köyhimmässä maassa, jossa lapsikuolleisuus on huipussaan? Kansainvälinen kriisiryhmä ICG on todennut, että kaikki vaaleista humanitaariseen apuun ja liiketoimintaan riippuu turvallisesta ympäristöstä.
Kongon demokraattisessa tasavallassa on sodittu kymmenen vuotta, ja 4 miljoonaa ihmistä on kuollut. Tuhat ihmistä kuolee vieläkin päivittäin sotaan liittyvistä syistä. Päivittäin kuullaan uutisia joukkomurhista, siviilien tappamisesta, laajamittaisista raiskauksista ja seksuaalisesta väkivallasta.
Vaalit antavat toivoa. Euroopan unioni antaa nyt vaaliprosessille enemmän tukea kuin koskaan. Kongon väliaikainen hallitus kaikkine puolueineen on pyytänyt turvallisuusjoukkojen lähettämistä. Meidän pitäisi suostua pyyntöön. 
Glyn Ford (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, kannatan vankasti yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kehittämistä Euroopan unionissa. Nyt kun Euroopan unioni on suurempi kuin Yhdysvallat, vauraampi kuin Yhdysvallat ja antaa enemmän apua kolmannen maailman maille kuin Yhdysvallat, on vain oikein ja kohtuullista, että meillä on sitä varten yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikan ulottuvuus.
Tässä mielessä kukaan ei tietenkään kiistä, etteikö Yhdistyneiden Kansakuntien esittämällä pyynnöllä, joka koski operaatiota Kongon demokraattisessa tasavallassa, olisi arvoa. Ongelma on, että operaatiosta keskustellaan suljetuin ovin. Tarvitaan siis demokraattista valvontaa. Demokraattista valvontaa tarvitaan, kun operaatioita nyt kerran toteutetaan Acehissa – mistä olen erittäin iloinen entisenä Indonesian vaalien johtavana tarkkailijana – ja Kongon demokraattisessa tasavallassa.
Ongelmana on, että ellei minkäänlaista demokraattista valvontaa ole, vaalien jälkeisessä järjestelmässä Kongon demokraattisen tasavallan tilanne saattaa hyvinkin heikentyä, jolloin operaatio voi takkuilla ja vajota suohon.
Lähetämme vaalitarkkailuvaltuuskunnan, mutta lähetämme myös sotilaita. Voimmeko olla varmoja siitä, että ne tekevät tiivistä yhteistyötä keskenään? 
Hans Winkler,
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, en pysty vastaamaan kaikkiin kysymyksiinne, sillä – kuten jo selitin – tarkkoja poliittisia, sotilaspoliittisia ja sotilaallisia näkökohtia, joihin neuvoston lopullinen päätös perustuu, työstetään nyt samaan aikaan kun keskustelemme. Suuret kiitokset jäsen Kuhnelle siitä maininnasta, että jo tässä vaiheessa on välttämätöntä laatia asianmukainen perusta päätöksille.
Jäsen von Wogau kysyi, mitä hallitus on todella sanonut. Ensimmäisessä julkilausumassani totesin, että presidentti ja kaksi varapresidenttiä ovat ilmaisseet kantansa hyvin selvästi. Lainaan yhtä kohtaa lehdistötiedotteesta, joka annettiin puolustusneuvoston maanantaisen kokouksen jälkeen: 
"Maanantaina 20. maaliskuuta pidetyssä kokouksessa, jota johti valtionpäämies, hänen ylhäisyytensä presidentti Joseph Kabila..." 
 Valtionpäämies on tämän elimen puheenjohtaja. 
"...ylin puolustusneuvosto tarkasteli muun muassa kysymystä Yhdistyneiden Kansakuntien pyynnöstä muodostettavista Euroopan sotilasjoukoista." 
 Neuvosto tuli seuraavaan tulokseen: 
"Ylin neuvosto on halukas vahvistamaan vaalien aikaisia turvallisuusjärjestelyjä, joten se suosittelee ulkoministerin esittämän kertomuksen perusteella, että eurooppalaisten erikoisjoukkojen lähettämistä koskevaa aloitetta tuetaan." 
 Kanta on siis selvä, eikä sen kiistämiseen ole perusteita. Lehdistötiedotteessa on myös seuraava maininta vastauksena epäilyihin operaation järkevyydestä: 
"On painotettava, että joukkojen tehtävänä on toimia pääasiassa pelotteina." 
 Suuret kiitokset jäsen Morillonille, joka mainitsi erityisesti myös tämän seikan puheessaan.
Voin toistaa vain sen, mitä olen jo sanonut. Minusta Euroopan unionin velvollisuutena on tukea mielekkäällä tavalla Kongon demokraattisen tasavallan demokratisoitumista. On tehtävä selväksi, että monista valittavina olevista vaihtoehdoista myös sotilasjoukkojen lähettämistä on harkittava muiden demokratian kehitystä tukevien toimien ohella. Tällaisia ovat esimerkiksi kehitysyhteistyö sekä oikeusvaltion ja demokraattisen järjestelmän vakiinnuttamisen ja ihmisoikeuksien suojelemisen tukeminen.
Tämä on Euroopan unionin velvollisuus, jonka neuvosto aikoo täyttää. 
Puhemies.
   Olen vastaanottanut kolme työjärjestyksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti keskustelun päätteeksi käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä(1).
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Margrietus van den Bergin laatima kehitysyhteistyövaliokunnan suullinen kysymys neuvostolle Cotonoun sopimuksen tarkistamisesta ja 10. EKR:n rahoituksen vahvistamisesta (O-0004/2006 B6-0006/2006). 
Glenys Kinnock (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää neuvostoa siitä, että se on läsnä tässä erittäin tärkeässä keskustelussa, joka liittyy Euroopan kehitysrahastoon. Kuten neuvosto tietää, parhaillaan keskustellaan EKR:n sisällyttämisestä unionin yleiseen talousarvioon, joten rahoituskehystä koskevia määräyksiä ei liitetty tarkistettuun Cotonoun sopimukseen. Liitteessä 1 todetaan kuitenkin erittäin selvästi, että "Euroopan unioni pitää AKT-valtioille antamansa avun vähintään samalla tasolla kuin yhdeksännessä EKR:ssä".
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, AKT-valtioita johdetaan näin mielestäni harhaan. Niille uskotellaan, että ne voivat olla turvallisin mielin 10. EKR:stä jatkossa annettavan rahoituksen suhteen. Komissio arvioi, että 10. EKR:n rahoitukseksi riittää 24 948 miljoonaa euroa. Joulukuussa Brysselissä kokoontunut neuvosto sopi kuitenkin nykyhinnoissa laskettuna 22 682 miljoonasta eurosta vuosiksi 2008–2013.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, otan asian esille, sillä pidän sitä oleellisena, koska kehitysyhteistyövaliokunta on ottanut kannan, jonka mukaan se vaatii asialle varmistuksen ja selvennyksen ennen kuin hyväksyy tarkistetun Cotonoun sopimuksen.
Aiempien sopimusten perusteella sekä neuvoston että komission pitäisi tietää, että kun kehitysyhteistyövaliokunta asettuu tiukasti jollekin kannalle – kuten teimme esimerkiksi DCCI-asiassa – pidämme valiokunnassa hyvin tiukasti kiinni periaatteistamme. Periaatteemme keskittyvät kehitysnäkökulman ympärille, ja jos niitä ei käsitellä, neuvoston pitäisi tietää, ettemme anna hyväksyntäämme, ennen kuin kehitysnäkökulma saadaan selvästi osaksi toimintatapaanne.
Yksi huolistamme koskee sitä, että tiettyjen neuvoston jäsenten mielestä meidän pitäisi hyväksyä, että EU:n 21 merentakaiselta maalta ja alueelta vähennetään 300 miljoonaa euroa ja että vielä 900 miljoonaa euroa vähennettäisiin hallintokulujen kattamiseksi. Kehitysyhteistyön pääosaston pääjohtaja teki eilen valiokunnassamme hyvin selväksi, ettei komissio yhdy merentakaisia maita ja alueita koskevaan kantaanne. Selvittäisikö neuvosto näin ollen, mikä on sen kanta merentakaisiin maihin ja alueisiin? Yhdistynyttä kuningaskuntaa edustavana parlamentin jäsenenä tiedän hyvin, mikä on neuvoston edellisen puheenjohtajavaltion Yhdistyneen kuningaskunnan kanta. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin kuitenkin tietää, mikä on teidän kantanne.
Mitä järkeä olisi myöskään siinä, että komissio maksaisi itselleen omien varojensa hallinnoinnista? Tässä ei ole mitään järkeä, ja olen varma, ettei näin tehdä teidänkään hallinnossanne. Olisivatko jäsenvaltiot – eli neuvosto – valmiita harkitsemaan sitä, että lisävaroja myönnettäisiin kattamaan merentakaisten maiden ja alueiden kulut? Nämä eivät ole merkityksettömiä vastalauseita. En esitä niitä vain ohimennen, vaan haluan todella kuulla juuri teiltä, miten voi olla mahdollista, että teette päätöksiä, joiden mukaan ette halua antaa meille vakuutusta siitä, että AKT-valtioiden käyttöön tarkoitetut varat menevät todella niiden käytettäväksi selvällä ja avoimella tavalla.
Olen eri mieltä myös väitteestä, jonka mukaan kymmenes EKR on merkittävästi parempi kuin yhdeksäs EKR. Todellisuudessa väittäisin, että se ei ole muuttunut mitenkään. Kehitysyhteistyövaliokuntaa ei saa vedettyä nenästä monimerkityksisiä ilmaisuja käyttämällä.
Yhdeksäs EKR sisälsi varoja, jotka jäivät yli edellisestä EKR:stä, eli "käyttämättä jääneitä varoja". Kun nämä on lisätty yhdeksänteen EKR:ään, neuvoston ylistämät luvut ovat verrattavissa vain nimellisesti. Kun asioista päätetään lopullisesti, kymmenes EKR on vahvistettava. Olemme tästä erittäin huolissamme, sillä vahvistamiseen ottaa osaa 25 jäsenvaltiota.
Aiemmin käyttämättä jääneiden varojen takia olemme ryhtyneet erilaisiin toimenpiteisiin – vesihuoltoon, rauhanturvaamiseen – joiden demokraattinen valvonta on ollut vähäistä. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, huolestuttaahan tämä teitäkin?
Seuraavaksi keskustellaan talouskumppanuussopimuksista, ja tulemme ottamaan esille yhden ongelmallisimmista kysymyksistä, joka on talouskumppanuussopimuksissa kaupalle myönnetyn tuen rahoittaminen. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, selventäisittekö, annatteko lisävaroja talouskumppanuussopimuksista käytäviä neuvotteluja varten vai odotatteko, että rahoitusta annettaisiin AKT-valtioiden kymmenennestä EKR:stä?
Lopuksi kysyn, että jos Afrikan unioni aiotaan ottaa mukaan, miten avustuksia myönnetään, sillä monet Afrikan unioniin kuuluvat maat eivät kuulu AKT-valtioihin? Odotatteko noidenkin maiden saavan EKR:n varoja, jos neuvosto päättää tukevansa Afrikan unionia kymmenennestä EKR:stä?
Kyse on sitovasta sopimuksesta AKT-valtioiden kanssa. Luotan siihen, että neuvosto tekee sen mukaiset päätökset kymmenennestä EKR:stä. 
Hans Winkler,
   – Arvoisa puhemies, hyvä jäsen Kinnock, yritän vastata kysymyksiinne mahdollisimman kattavasti. Pelkäänpä, etten pysty vastaamaan niihin kaikkiin osittain siksi, etteivät neuvottelut ole vielä päättyneet kaikilla aloilla, ja osittain siksi, ettei neuvosto ole vielä ottanut kantaa kaikkiin kysymyksiin. Toivon kuitenkin voivani selvittää asioita hieman.
Ensiksi haluan mainita, että joulukuussa 2005 kokoontuneella Eurooppa-neuvostolla oli hankaluuksia sopia kymmenennen Euroopan kehitysrahaston sisällyttämisestä unionin yleiseen talousarvioon ja jäsenvaltioiden maksuosuuslaskelmista, joten prosessi jätettiin kesken. Tiedätte tietenkin, millainen sovinto syntyi: AKT-valtioiden kehitystä varten ei myönnetä jatkossa rahoitusta yleisestä talousarviosta vaan 10:nnestä Euroopan kehitysrahastosta. Tunnette luvut: Eurooppa-neuvosto sopi 22,6 miljardista eurosta. Tällaisen sitoumuksen Euroopan unioni antoi AKT-valtioille, kun Cotonoun sopimusta tarkistettiin helmikuussa 2005. Tässä yhteydessä on tärkeää mainita, että osana tuota prosessia AKT-valtioille luvattiin, että tuki pidettäisiin samalla tasolla kuin yhdeksännessä EKR:ssä edellisistä kehitysrahastoista jäljelle jääneitä määrärahoja lukuun ottamatta mutta ottaen huomioon inflaation vaikutukset, kasvu Euroopan unionissa ja laajentuminen kymmenellä uudella jäsenvaltiolla. Tähän oli selvä syy: emme halunneet palkita tehottomuudesta, joka on määrärahojen käyttämättä jäämisen taustalla. Tällaisen selvän lupauksen Euroopan unioni antoi AKT-valtioille. Komission alkuperäisenä ehdotuksena oli – toivottavasti tämä vastaa kysymykseenne – 24,9 miljardia euroa, mikä perustui yhdeksänteen EKR:ään aiemmista rahastoista jäljelle jääneet määrärahat mukaan luettuina. Komission ehdotusta oli näin ollen aiheellista korjata, ja se tehtiin AKT-valtioille annettujen sitoumusten mukaisesti. Meidän olisi mielestäni tunnustettava, että todellisuudessa Euroopan unionin lupaama sitoumus, eli mainitsemani summa, lisää todella huomattavasti rahoitusta yhdeksänteen EKR:ään verrattuna. Sen määrärahathan ovat tunnetusti 13,8 miljardia euroa. Kaikkien 15 vanhan jäsenvaltion keskimääräistä vuotuista maksuosuutta on lisätty uuden maksuosuuslaskelman perusteella. Kymmenen uutta jäsenvaltiota osallistuvat maksuosuuksineen EKR:ään ensimmäistä kertaa. Tämä on täysin julkisen kehitysavun lisäämisestä merkittävästi vuoteen 2015 mennessä toukokuussa 2005 neuvostossa tehdyn päätöksen mukaista.
Kysyitte myös Bulgarian ja Romanian maksuosuuksista. Bulgarian ja Romanian suunniteltu liittyminen unioniin vuonna 2007 on jo otettu huomioon 10. EKR:n kokonaismäärärahoja laskettaessa ja jäsenvaltioiden yksittäisissä maksuosuuksissa, joihin päätös perustuu. Kuten tiedätte, uusi 10. EKR alkaa toimia vasta vuoden 2008 alusta. Tämä tarkoittaa, ettei 10. EKR:lle anneta yhtään lisää rahoitusta, kun kyseiset maat todella liittyvät EU:hun. Tässä noudatetaan täysin samaa menettelyä kuin aiemmillakin liittymiskierroksilla. Neuvosto myönsi lisäksi yhdeksännen EKR:n varoista 18 miljoonaa euroa uudelle Cotonoun sopimuksen osapuolelle, Itä-Timorille, kattamaan EU:n kehitysavun, kun Itä-Timorista tulee AKT-valtio ja kun Cotonoun sopimus on ratifioitu vuonna 2007. Tästä seuraa luonnollisesti, ettei Itä-Timor saa jatkossa tukea Aasian budjettikohdasta ja että vuodesta 2008 sille myönnetään apua 10. EKR:n varoista.
Neuvosto ei pysty tällä hetkellä antamaan mitään tietoja 10. EKR:n varojen jakamisesta, sillä siitä keskustellaan pian, kun aloitetaan neuvottelut oikeusperustoista eli Cotonoun sopimuksen rahoituspöytäkirjasta ja 10. EKR:n sisäisistä rahoitussopimuksista. Puheenjohtajavaltio Itävallan tavoitteena on sopia AKT-valtioiden kanssa rahoituspöytäkirjasta 1. ja 2. kesäkuuta 2006 AKT–EU-ministerineuvoston kokouksessa, johon minäkin osallistun.
Joudun käsittelemään vielä yhtä asiaa, sillä otitte sen esille, hyvä jäsen Kinnock: miten merentakaisiin maihin ja alueisiin ja hallintokuluihin suhtaudutaan. Näistä asioista ei ole vielä sovittu vaan niistä neuvotellaan.
Komission ehdotuksesta, joka koskee varojen jakamista AKT-kumppanimaiden kanssa, keskustellaan komission ja jäsenvaltioiden kesken. AKT-valtioille annettava tuki alueellisten talouskumppanuussopimusten täytäntöönpanoa varten – uskoakseni kysyitte myös tästä – on aiottu ottaa alueelliseen yhteistyöhön varatuista 10. EKR:n varoista. Neuvosto on myös päättänyt, että Afrikan unionin tukemista jatketaan 10. EKR:n varoista.
Aika on ratkaiseva. Komission keskustellessa Itävallan hallituksen kanssa tammikuussa asiasta vastaava komission jäsen Louis Michel painosti toimimaan ripeästi ja varmistamaan, että nykyinen yhdeksänteen EKR:ään kuuluva ohjelma siirtyisi saumattomasti 10. EKR:ään vuoden 2008 alkaessa. Kuten komission jäsen Michel selitti meille hyvin dramaattisesti, tällä kertaa aikaa on käytettävissä puolet vähemmän kuin edellisellä kerralla, joten on toimittava hyvin nopeasti. Tämän varmistamiseksi maakohtainen ohjelmasuunnittelu on jo aloitettu samanaikaisesti 10. EKR:stä käytävien, äsken kuvaamieni neuvottelujen kanssa. Yhteisiä maakohtaisia kehitysohjelmia on pyritty laatimaan Pariisin julistuksen pohjalta kehityspolitiikkaa koskevan eurooppalaisen konsensuksen hyväksymisen jälkeen. Niihin eivät sisälly pelkästään Euroopan komission maakohtaiset ohjelmat vaan myös jäsenvaltioiden maakohtaiset ohjelmat. Olemme tyytyväisiä näihin toimiin ja jatkamme niiden tukemista. 
Jürgen Schröder,
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kyse ei ole nähdäkseni niinkään varojen jakamisesta, oikeudellisista kysymyksistä, ohjelmista tai muista vastaavista, vaan valitettavasti siitä, että rahoitusta on leikattu. Me kaikki täällä parlamentissa seuraamme huolestuneina, kuinka Cotonoun sopimuksen tarkistus ja kymmenennestä Euroopan kehitysrahastosta käytävät neuvottelut etenevät. Neuvosto on sitoutunut tiukasti antamaan enemmän varoja kehitysapuun. Tästä ilmoitettiin runsaiden olalle taputtelujen ohella heinä- ja joulukuun huippukokouksissa vuonna 2005. Komissio laskeskeli, että vuodet 2008–2013 kattava kymmenes EKR saisi määrärahoja hieman alle 25 miljardia euroa.
On erittäin valitettavaa, että neuvosto on saanut nyt – vastoin näitä lupauksia – sovittua vain alle 23 miljardin euron suuruisesta summasta. Varoja on siis käytettävissä vähemmän, ja lisäksi EU:n kehitysapu siirtyisi tosiasiassa jälleen jäsenvaltioiden vastuulle julkisen kehitysavun lisäämisen ja EKR:n kiinteiden määrärahojen takia. Tämä olisi selvä taantuma kaikissa pyrkimyksissä tehostaa EU:n kehitysavun koordinointia. Tämä ei varmasti ole aikomuksemme.
Olen kuitenkin tyytyväinen siihen, että esitämme täällä parlamentissa poliittisten ryhmien yhteisen päätöslauselmaesityksen, jolla tämä valitettava tilanne pyritään ratkaisemaan. Vaadin neuvostoa seisomaan lupaustensa takana ja myöntämään kipeästi kaivatut määrärahat EU:n kehitysapua varten. Kahden miljardin euron ero ei ole mitättömän pieni. Kyse on köyhyyden poistamisesta, kestävästä kehityksestä ja AKT-valtioiden asteittaisesta integroitumisesta maailmantalouteen.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, 2 miljardin euron säästö väärässä kohdassa tulee lopulta kalliiksi. 
Marie-Arlette Carlotti,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Winkler, unionin ja AKT-valtioiden välistä yhteistyötä varten on esitetty useita summia: ensinnäkin komissio esitti omat laskelmansa, ja sitten neuvosto esitti omansa joulukuussa 2005. Parin viikon aikajänteellä lähes 2,5 miljardia euroa oli kadonnut. Haluaisin uskoa, että kyse on vain pahasta laskuvirheestä.
Onneksi komissio antoi äskettäin 17. maaliskuuta uusia ehdotuksia, jotka ovat edistyksellisiä kahdelta kannalta: ensinnäkin kymmenennelle EKR:lle esitettiin ylimääräistä miljardin euron rahoituspakettia hallintokulujen kattamiseen ja toiseksi merentakaisille maille ja alueille esitettiin lähes 300 miljoonan euron lisäpakettia, eli ne otettaisiin siis takaisin EKR:n piiriin, kuten – saanen lisätä – ne ovat vaatineetkin. Mielestäni nämä komission ehdotukset ovat oikeansuuntaisia ja noudattelevat parlamentin esittämiä linjoja. Totuus on, että ehdotukset jäävät tästä eteenpäin neuvoston käsiin ja että on neuvoston vastuulla yrittää saada aikaan jotain parempaa. Vaakalaudalla ovat nimittäin Euroopan unionin antama lupaus ja sitoutuminen köyhyyden torjuntaan.
Euroopan unionin antama lupaus tarkoittaa tarkistetun Cotonoun sopimuksen liitteessä 1 annettua lupausta. Sanamuoto on kyllä jätetty tahallisesti moniselitteiseksi, sillä AKT-kumppanimme oli saatava suostumaan muutamiin kiistanalaisiin – mielestäni aiheestakin kyseenalaistettuihin – poliittisiin kohtiin. Neuvoston mielikuvitukselliset laskelmat eivät kuitenkaan ole moniselitteisiä. Afrikkalaisten kumppaniemme ei saa antaa luulla, että Euroopan unionin uusi tunnuslause on: "Lupaukset sitovat vain niitä, jotka uskovat niihin."
Lupauksia annettiin todella vuonna 2005. Niinpä kesäkuun Eurooppa-neuvostossa unioni ja jäsenvaltiot sitoutuivat lisäämään virallista kehitysapua säännöllisesti vuoteen 2015 asti. Euroopan unioni sitoutui myös G8-maiden huippukokouksessa heinäkuussa yhdessä muiden avunantajien kanssa kaksinkertaistamaan Afrikalle tarkoitetun virallisen avun vuoteen 2010 mennessä. Pystytäänkö nuo lupaukset pitämään, kun kymmenennen EKR:n määrärahoja leikataan neuvoston ehdottamalla tavalla? Vastaus kuuluu, että ei pystytä, eikä neuvosto voi muuta väittää.
Olen huolissani myös kymmenennen EKR:n hallinnointi- ja maksumenettelyistä, mutta selvityksiä kaivataan yhtälailla neuvostolta kuin komissioltakin. Kyse on ensinnäkin parhaillaan neuvoteltavina olevien talouskumppanuussopimusten "kehitysulottuvuuden" rahoituksesta ja toiseksi 13. tammikuuta annetussa komission työasiakirjassa asetetuista, EKR:n varojen myöntämistä koskevista uusista suoritusperusteista, jotka lisätään perinteisiin "tarveperusteisiin".
Haluan päättää puheeni sanomalla sanasen EKR:n sisällyttämisestä unionin yleiseen talousarvioon. Parlamentti on ilmaissut monta kertaa tukevansa yleiseen talousarvioon sisällyttämistä, sillä kyse on budjettimäärärahojen demokraattisesta valvonnasta. EKR olisi mielestäni sisällytettävä talousarvioon siten, että samalla kunnioitetaan AKT-kumppaneitamme, sillä meidän on päästävä eroon hallitusten välisistä käytännöistä, joista seuraa vain tinkimistä ja joiden lopputulos olisi EKR:n kannalta juuri sellainen, kuin joulukuun neuvostossa nähtiin. Tämä ei tietenkään ole tänään keskustelun aiheena – kaikella on aikansa – mutta tätä ei saa kuitenkaan unohtaa. 
Thierry Cornillet,
   Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtajalta Winkleriltä ei jäänyt huomaamatta, että päätöslauselma ei ole pelkästään yhteinen – se on myös yksimielinen. Kaikki osapuolet yli puoluerajojen muistuttavat teitä velvollisuuksistanne.
Tämä on kunnia- ja luottamuskysymys Euroopan unionille. Kyse ei ole lupauksen antamisesta vaan pikemminkin sitoutumisesta ja ulkoisten toimiemme uskottavuudesta. Uskottavuus syntyy paitsi avun määrästä, myös sen tehokkuudesta.
Esitän luvallanne kaksi huomautusta asiasta. Määrän osalta joku voisi ajatella, että nyt käydään vain näennäistä keskustelua, sillä kun mukaan lasketaan jäljellä olevat määrät ja käyttämättömät varat, 22:n ja 24 miljardin euron välille jäävistä 2 miljardista eurosta on turha enää tässä vaiheessa kiistellä, kun ne saattavat jäädä muutenkin käyttämättä. Tässä teillä on vastuu: teidän on varmistettava, että rahat todella käytetään ja että mahdollisimman suuri osa rahoista ohjataan erityisesti laajamittaisiin alueellisiin hankkeisiin. Tarkoitan tässä "aluetta" siinä merkityksessä, kuin sitä käytetään Nepad-ohjelmassa.
Toisen huomautukseni aihe hämmentää minua kovin. Jos noudatamme todella sitoumuksiamme ja lisäämme BKT-osuutta 0,31 prosentista 0,56 prosenttiin vuonna 2010, viralliseen kehitysapuun olisi käytettävissä ylimääräiset 50 miljardia euroa, joista 25 miljardia euroa – eli EKR:n yhden vuoden määrärahat – menisi yksin Afrikalle vastikään annettujen sitoumusten mukaisesti. Hämmennyin täysin tajutessani, että 80 prosenttia rahoituksesta riippuu siitä, että jäsenvaltiot pitävät tämän lupauksen eikä unioni. Olen jo nyt nähnyt, miten jäsenvaltiot reagoivat siihen, että niiden olisi annettava EKR:lle 24 miljardia euroa viiden vuoden aikana, joten epäilen, että ne osoittaisivat pystyvänsä antamaan 25 miljardia euroa vuosittain tai lähes vuosittain.
Olemme siis näennäisen todellisuuden rajamailla. Tässä on nyt mielestäni vaara käydä kahdella tavalla: teemme itsemme naurunalaisiksi ilmoittamalla korkeita lukuja, vaikka todelliset saavutukset jäävät vähäisiksi, ja ennen kaikkea veronmaksajiin voi kohdistua bumerangivaikutus, sillä he ihmettelevät, miten ihmeessä saamme käytettyä ilmoitetut rahamäärät hyvään tarkoitukseen. 

Margrete Auken,
   Arvoisa puhemies, maailmalla on valtavia haasteita edessään: köyhyys, ilmastonmuutos, vakavat taudit ja aseelliset konfliktit. Jos neuvosto haluaa osoittaa globaalia vastuuntuntoa, sen ei pidä olla komissiota pihimpi ja kitsaampi ja tehdä yli 2 miljardin euron vähennyksiä. EU:n kokonaisapua maailman köyhimmille kansoille on lisättävä merkittävästi, jotta täyttäisimme lupauksemme. On tärkeää muistaa, että jäsenvaltiot lupasivat saavuttaa YK:n tavoitteen, jonka mukaan kehitysapua on lisättävä 0,7 prosenttiin EU:n BKT:stä vuoteen 2015 mennessä, ja että välitavoitteena on lisätä apua 0,56 prosenttiin vuoteen 2010 mennessä. Kehitysapu on aiheellista ja hyväksi, mutta vieläkin tärkeämpiä ovat muut seikat, kuten reilu kauppa. Jos EU:ssa säilytetään kohtuuttomat maataloustuet, jatketaan samalla omien markkinoiden suojelua ja vielä kaiken huipuksi vähennetään kehitysapua, tuloksena on tuhoisa yhdistelmä, joka iskee ensin kaikkein köyhimpiin ja sitten meihin kaikkiin. Annettuja lupauksia on siis noudatettava yhteisen tulevaisuuden tähden. 
Luisa Morgantini,
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vuonna 2005 kuultiin paljon kauniita sanoja kehityksestä ja köyhyyden torjunnasta. Yhdistyneen kuningaskunnan toimiessa neuvoston puheenjohtajana Euroopan unioni lupasi lisätä rahoitustukea – myös kehitysapua – vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiseksi useilla eri elinten monenvälisillä foorumeilla: Euroopan neuvostossa, G8-maiden huippukokouksessa ja YK:n huippukokouksessa 5. syyskuuta 2005.
Lupausten rikkominen tarkoittaisi taantumista kaikissa kansainvälisissä lupauksissa, joita on tehty viime vuosina köyhyyden poistamiseksi. Näin vahvistettaisiin, että ne olivat kaikki pelkkää sanahelinää. Oli virhe vähentää 10. EKR:n varoja, vaikkei kaikkia yhdeksännen määrärahoja käytettykään. Sen sijaan talouskumppanuussopimusneuvotteluissa olisi pitänyt sopia rahoituksesta, jota annetaan AKT-valtioilta vaadittujen suurten rakenneuudistusten toteuttamiseen.
Miten kukaan voi luulla, että nämä maat – on siis syytä muistaa, että niissä asuu suurin osa maailman köyhimmistä kansoista – voisivat onnistua tekemään kansalliset ja alueelliset makrotalouden uudistukset ilman Euroopan unionin rahoitustukea? Miten ne saavat lievennettyä sosiaalisia vaikutuksia ja vietyä eteenpäin uudistuksia kansainvälisten rahoituslaitosten vaatimiin uudistuksiin liittyvien rajoitusten lisäksi? Miksi tariffeihin olisi tehtävä lisää vähennyksiä, minkä johdosta käytettävissä olevat julkiset varat vähenisivät entisestään, kuten talouskumppanuussopimuksista käytävissä neuvotteluissa on vaadittu, jos jäsenvaltiot eivät ole Euroopan unionin puolella valmiita pyrkimään millään tavalla lisäämään AKT-maiden valtionbudjetille antamaansa tukea? Millaista kumppanuutta tämä on?
Mielestäni EU:n erityinen lupaus +5-kehitysapurahoituksessa ei ole erityisen selkeä. Selvä ei ole kehitysapurahoituksen tarkka määräkään talouskumppanuussopimusneuvotteluissa. Miten saatamme uskoa sitoumuksiimme, mikäli vähennämme Euroopan unionin kehitysapumäärärahoja? Kun pidetään mielessä kansainvälinen geopoliittinen tilanne, minusta olisi strategisesti kaukonäköisempää, jos me Euroopan unionina solmisimme nyt keskinäiseen poliittiseen avunantoon perustuvat suhteet köyhimpien maiden kanssa ja vahvistaisimme näin EU–AKT-kumppanuutta. 
Alessandro Battilocchio (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan unioni on maailman suurin avunantaja. Sillä on velvollisuus noudattaa sitoumuksia, joita se on antanut useaan otteeseen vuonna 2000 vuosituhattavoitteita määriteltäessä ja vastikään vuonna 2005 neuvoston ja G8-maiden kokouksissa.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Winkler, EKR:lle ehdotettujen määrärahojen vähentäminen ei anna myönteistä kuvaa globaaleille kumppaneillemme eikä etenkään AKT-maille, nyt kun on selvää, että vuosituhattavoitteet ovat kaukana toteutumisestaan. Globalisaatio tuottaa joka päivä uusia hankalia haasteita kehitysmaille.
Määrärahojen suuruuden ohella on tärkeää saada käytettyä varat tehokkaasti köyhyyden torjuntaan, mikä edellyttää meiltä täyttä keskittymistä avoimuuteen, yhtenäisyyteen muiden EU:n toimien kanssa, avunsaajia koskeviin suoritusperusteisiin ja ennen kaikkea asianosaisten hallitusten täysimääräiseen osallistumiseen ja eri välineiden koordinointiin niin Euroopan unionissa kuin kussakin jäsenvaltiossa erikseen toteutetuissa kehitysapuohjelmissa. Byrokratiaa on karsittava, sillä sen osuus kokonaiskustannuksista on edelleen liian suuri.
Neuvoston on tärkeää myöntää riittävästi varoja, jotta sitoumuksia voidaan noudattaa. Komission on tärkeää päättää – osittain tilintarkastustuomioistuimelta syyskuussa 2005 saatujen suositusten pohjalta – ottaa käyttöön avoin, tehokas ja toimiva järjestelmä varojen huolellisen hallinnoinnin takaamiseksi. 
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, tänä iltana keskustelemme aiheesta, joka on tärkeä Euroopan unionin ulkoisten toimien ja vuosituhattavoitteiden saavuttamista koskevan poliittisen sitoumuksen täyttämisen kannalta. Voimme kohtuudella esittää kysymyksiä, mikäli 10. alueelliselle rahastolle ehdotettu määrä on alempi kuin Euroopan komission laskema määrä, johon olemme sitoutuneet tai joka riittäisi sekä tavoitteiden että tarpeiden täyttämiseen.
Emme kuitenkaan ole huolissamme vain rahoituksen määrästä. Olemme havainneet usein ongelmia, joihin on puututtava suoraan ja jotka koskevat maksutahtia ja käyttämättä jäävien määrärahojen kertymistä. Niitä on nyt 11 miljardia, kuten arvoisa neuvoston puheenjohtaja mainitsi.
Euroopan kehitysrahaston sisällyttäminen yleiseen talousarvioon ratkaisee lisäksi monia ongelmia ja hankaluuksia, joita toinen toistaan seuraavien alueellisten rahastojen soveltamisessa on ollut. Se auttaa nopeuttamaan varojen maksamista ja poistaa nykyisen demokratiavajeen, jonka Euroopan parlamentti on ottanut toistuvasti esille.
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, tilintarkastustuomioistuin ja Euroopan parlamentti eivät tarkista myöskään Euroopan investointirahaston hallinnoimia varoja. Avoimuutta on parannettava, jos näistä varoista aiotaan välittää tietoa. Tiedot on jaoteltava käyttötyypeittäin, ja lisäksi tarvitaan kokonaiskuva tuloksista, käsittelemättä olevia hakemuksia koskevasta yhteistyöstä ja lisäarvosta.
Lupasimme yhdessä AKT-valtioiden kanssa panna vuosituhannen kehitystavoitteet täytäntöön. Haluan lisätä jäsen Cornillet'n esittämään, veronmaksajia koskevaan huomautukseen, että meidän on arvioitava täytäntöönpanoa ja valvontamekanismia sekä omissa toimielimissämme että edunsaajavaltioissa. Näin meistä tulee entistä demokraattisempia ja johdonmukaisempia Euroopan veronmaksajille antamissamme sitoumuksissa sekä tehokkaampia vuosituhattavoitteissa. 
Karin Scheele (PSE ).
   Arvoisa puhemies, rahoituksella on keskeinen sija monissa kehitysyhteistyöpolitiikasta käytävissä keskusteluissa. Tällä hetkellä sija on erityisen keskeinen, sillä Euroopan parlamentin ja neuvoston välillä on neuvoteltu kiivaasti yleiseen talousarvioon sisällyttämisestä seuraaviksi seitsemäksi vuodeksi. Tiedämme, että komission ehdotuksessa asetetaan monia tavoitteita, jotka on toistuvasti todettu saavuttamattomiksi. Tämä pätee täysin toisistaan poikkeaviin aloihin: opiskelijoiden vaihto-ohjelmiin, biologisen monimuotoisuuden ylläpitoon ja tietenkin erityisesti kehitysyhteistyöohjelmiin, köyhyyden torjuntaan tähtääviin ohjelmiin ja kestävään kehitykseen tähtääviin ohjelmiin.
Tässä Cotonoun sopimuksen tarkistamista koskevassa keskustelussa ei tarkastella rahoituskehystä, josta keskustellaan parhaillaan erittäin kiivaasti, sillä Euroopan kehitysrahasto ei kuulu yleiseen talousarvioon. Ongelmat ovat kuitenkin samoja. Puheissa luvataan kyllä yhdeksän hyvää ja kahdeksan kaunista – emmekä tee tässä poikkeusta – mutta varoja myönnetään aivan liian vähän. Euroopan parlamentti on pahoillaan siitä, että neuvosto asettaa 10. EKR:lle sovitun kokonaismäärän alle komission laskelmissa esitetyn tason. Tarkat luvut on mainittu jo monta kertaa. Kahden miljardin euron vähennys on vastoin sitoumuksia, jotka unioni antoi Cotonoun sopimuksen tarkistamisen yhteydessä, ja siinä vähät välitetään kaikista lupauksista, jotka koskevat kehitysavun merkittävää lisäämistä. Pyydämme jäsenvaltioita lisäämään EKR:n maksuosuuksiaan selvästi, jotta tehdyt sitoumukset ja lupaukset täytetään.
Olen hyvin iloinen myös siitä, että päätöslauselma on yksimielinen, sillä tämä tukee tietenkin vankasti parlamentin jäsenten tänään esittämiä kantoja. Haluaisin kuitenkin jälleen kerran ilmoittaa tukevani käsiteltäväksi jätettyjä tarkistuksia, joilla pyritään pääasiassa varmistamaan, miten talouskumppanuussopimusten kehitysnäkökulmat rahoitetaan. Rahoitetaanko "kehitysulottuvuus" varoilla, jotka on tarkoitettu vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiseen, vai – kuten vaadimme ja kuten haluaisin myös päätöslauselmassa vaadittavan – myönnetäänkö sitä varten lisävaroja? Haluan jälleen tukea kollegani Kinnockin esittämää vaatimusta, jonka mukaan Romanian ja Bulgarian liittyessä unioniin – eli suunnitelmien mukaan lähitulevaisuudessa – EKR:lle olisi saatava lisää rahoitusta. 
Hans Winkler,
   – Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, olen kuunnellut hyvin tarkkaavaisesti ja huomaan, että parlamentti on yksimielinen kannassaan. Haluan kuitenkin todeta, että neuvosto aikoo tietenkin noudattaa tekemiään sitoumuksia. Olen jo todennut – ja olen edelleen samaa mieltä – että mielestämme toimimme AKT-valtioille antamiemme sitoumusten mukaisesti.
Määrärahojen jakamista ja myöntämistä koskeva kysymyskin on hyvin tärkeä, sillä tässä yhteydessä on puututtava myös rakenteellisiin ongelmiin – esimerkkinä mainittiin käyttämättä jääneet määrärahat. On tietysti meillekin parempi, että määrärahoja jää käyttämättä mahdollisimman vähän. Asia on tutkittava hyvin huolellisesti. Käynnistämme tällaisen tutkimuksen, ja teemme siitä myös uudelleenarvioinnin.
Lisäksi mainittiin virallisen kehitysavun määrärahojen lisääminen. Haluan tuoda esiin, että sisäisessä rahoitussopimuksessa jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus yhteisrahoitukseen EKR:lle tai EKR:n kautta.
Talouskumppanuus mainittiin monta kertaa. Tällainen kumppanuus nähdään hyvin pitkälti kehitysavun välineenä, ja yksi sen tavoitteista on tukea AKT-valtioita, jotta ne voivat käyttää potentiaaliaan taloudelliseen yhdentymiseen ja lisätä kilpailua kehittämällä kaupan alan valmiuksiaan. AKT-alueita vahvistetaan myös alueiden poliittisen ja taloudellisen yhdentymisen avulla ja niiden integroitumisella maailmantalouteen. Meistä on näin ollen erityisen tärkeää, että talouskumppanuussopimuksissa määrätään tuesta, jota maksetaan kymmenennen EKR:n varoista kehitysapuna.
Lopuksi haluan vielä mainita Bulgariaan ja Romaniaan liittyvän määrärahojen lisäämisen. Neuvosto on noudattanut täysin tähänastista käytäntöä ja laskenut Romanian ja Bulgarian mukaan kymmenennen EKR:n määrärahoihin vuonna 2008, sillä kyseiset maat ovat jo silloin liittyneet unioniin. Minusta tällainen menettely on täysin asianmukaista, eikä neuvosto ole mielestäni toiminut epäoikeudenmukaisesti.
Monista seikoista, joista tänään on keskusteltu ja joita tänään on vaadittu, neuvotellaan edelleen. Kaikki tämä liittyy tietenkin rahoituskehykseen. Haluan painottaa jälleen kerran, että puheenjohtajavaltio Itävalta on halukas keskustelemaan kehitysyhteistyöasioista kanssanne milloin tahansa. Olemmekin ehdottaneet, että kerromme parlamentin kehitysyhteistyövaliokunnalle yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston 11. huhtikuuta pidettävän kokouksen tuloksista. Tuolloin aiheena ovat yksinomaan kehitysyhteistyöasiat. Ajankohdaksi on jo sovittu epävirallisesti 24. huhtikuuta. 
Puhemies.
   Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 108 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä(1).
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana minuutin puheenvuorot poliittisesti tärkeistä asioista. 
Manuel Medina Ortega (PSE ). –
   Puhun tänään parhaillaan tapahtuvasta inhimillisestä tragediasta.
Yli tuhat afrikkalaista maahanmuuttajaa on 1. tammikuuta alkaen saapunut Kanariansaarten aluevesille, mutta vielä useampi on hukkunut pyrkiessään meren yli Mauritaniasta Kanariansaarille. Tämä on hirvittävää ihmiselämän haaskausta.
Espanjan ja Mauritanian hallitukset ovat alkaneet tehdä yhteistyötä, mutta toivon, että Euroopan unioni ja erityisesti Euroopan komissio ja neuvosto ryhtyvät toimiin, jotta tämä valtava inhimillinen tragedia voidaan ratkaista pikaisesti. 
Arūnas Degutis (ALDE ). –
   Euroopan laajuisen verkon laajentuminen ja toteutuminen on melkeinpä tärkein edellytys pyrkiessämme niihin tavoitteisiin, jotka esitettiin Euroopan komission valkoisessa kirjassa vuonna 2001, ja tehdessämme Lissabonin strategiasta todellisuutta. Euroopan laajuista verkkoa koskevia hankkeita on kuitenkin vasta arvioitu sen mukaan, onko ne suunniteltu, rahoitettu ja toteutettu asianmukaisella tavalla. Kun otamme huomioon Eurooppa-neuvoston joulukuussa hyväksymän rahoituskehyksen vuosiksi 2007–2013, on selvää, että hankkeiden arvioinnissa tulee olemaan taloudellisia ongelmia. Tästä syystä Euroopan unionin olisi mielestäni panostettava enemmän hankkeiden toteutukseen edistämällä seuraavia toimenpiteitä. Sen olisi sovellettava joustavampaa lähestymistapaa silloin, kun rakenne- ja koheesiorahastoja käytetään Euroopan laajuisten verkkojen rahoittamiseen ja kun Galileo-ohjelmille osoitetaan varoja tieteellistä tutkimusta koskevasta budjettikohdasta. Hankkeita on myös priorisoitava ja etusija on annettava esimerkiksi rautatiealaa koskeville hankkeille. Tällä alalla on edistytty parhaiten niin sanottujen rajatylittävien rautatieliikenteen käytävien kehittämisessä. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ).
   – Portugalin maanviljelijät ovat kohdanneet ongelmia, koska edellisvuoden äärimmäisestä kuivuudesta johtuen maatalousvuosi on ollut heikko. Nämä ongelmat ovat vain pahentuneet, koska hallitus on yksipuolisesti päättänyt lakkauttaa maatalous- ja elintarvikealan tukitoimet, joista sovittiin maanviljelijöiden kanssa vuonna 2005 ja joista EU on rahoittanut 85 prosenttia. Tämä tilanne on myös esimerkki siitä, millaisia seurauksia on vakaus- ja kasvusopimuksen järjettömien kriteerien täytäntöönpanolla, joka johtaa tuntuviin budjettileikkauksiin alijäämän korjaamiseksi piittaamatta kuitenkaan tästä aiheutuvista taloudellisista ja sosiaalisista ongelmista. Kuten hallitus on todennut, tämän vuoksi Portugali ei myöskään voi käyttää yhteisön tuen kansallista 15 prosentin osuutta, joka puuttuu maan talousarviosta.
Tämä herättää kaksi kysymystä: ensinnäkin milloin vakaus- ja kasvusopimuksen järjettömistä kriteereistä luovutaan, ja toiseksi onko komissiolla strategiaa portugalilaisten maanviljelijöiden ongelmien lievittämiseksi?
Gerard Batten (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, Yhdistynyt kuningaskunta nauttii vapaa-ajan veneilyssä värjättyyn polttonesteeseen sovellettavasta verotusta koskevasta poikkeuksesta. Poikkeus raukeaa joulukuussa 2006. Mikäli poikkeuksen voimassaoloa ei jatketa, moottoriveneiden polttoainekustannukset saattavat kolminkertaistua. Mikäli näin käy, vapaa-ajan veneily väistämättä vähenee. Valtio ei saa enempää verotuloja vaan vähemmän, ja paikallisyhteisölle aiheutetaan taloudellista vahinkoa. Poikkeuksen voimassaolon jatkaminen on neuvoston ja komission välinen asia, mutta verotuspolitiikan pitäisi olla jäsenvaltioiden riippumattomien hallitusten yksinomainen etuoikeus.
Kaikkien brittiläisten parlamentin jäsenten olisi yritettävä vaikuttaa asiasta vastaavaan ministeriin varmistaakseen, että poikkeuksen voimassaoloa jatketaan. Heidän pitäisi myös liittyä lehden aloittamaan kampanjaan poikkeuksen jatkamiseksi. Annan heille mielihyvin lisätietoja, miten tämä käytännössä tapahtuu. 
Urszula Krupa (NI ).
   – Arvoisa puhemies, tämä on kolmas kerta kuluvalla vaalikaudella, kun puhun täysistunnossa vastustaakseni katolisiin kohdistuvaa syrjintää. Tällä kertaa haluan puhua Radio Maryja -radiokanavan vuorovaikutteisten Internet-lähetysten estämisestä. Nämä lähetykset ovat ainoa luotettava tiedonlähde kristillistä vakaumusta tunnustaville. Nämä tiedotusvälineet yhdistävät meidän ja äänestäjiemme toiminnat. Näin ollen koska kyseisen aseman lähetysten vastaanottaminen on estetty, emme ole kahteen kuukauteen voineet pitää yhteyttä äänestäjiimme.
Tiedotus- ja tietoliikennehallinnolle esittämämme vaatimukset ja muistutukset eivät ole tuottaneet tuloksia. Sen vuoksi minun on pakko puhua täällä parlamentissa Euroopan ihmisoikeussopimuksen 10 artiklaan viitaten. Nykytilanne on räikeässä ristiriidassa sopimuksen periaatteiden kanssa. Toivomme, että Euroopan parlamentissa taataan niin meidän kuin muidenkin vähemmistöjen vapaudet. 
Tunne Kelam (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, olen huolissani siitä, millaisissa oloissa Venäjän viranomaiset pitävät vankeja. Yukos-yhtiön toimitusjohtaja Mihail Hodorovsky on lähetetty lain vastaisesti 7000 kilometrin päähän perheestään. Hänen asianajajansa matkusti Siperian internointileirille – matkaan meni ensin kuusi tuntia lentokoneella, sitten 13 tuntia junalla ja vielä muutama tunti autolla – valmistellakseen vetoomusta Strasbourgin ihmisoikeustuomioistuimelle. Hän pääsi tapamaan asiakastaan vasta klo 18 jälkeen. Muutaman iltatapaamisen jälkeen Hodorovsky siirrettiin yllättäen eristysselliin. Hän on siellä vielä tänäänkin. Mitä ilmeisimpänä syynä tähän oli estää häntä saamasta valmiiksi vetoomustaan Strasbourgin tuomioistuimelle. Kehotan kollegoitani reagoimaan näihin omia lakejaan uhmaavien Venäjän viranomaisten mielivaltaisiin toimiin. 
Marianne Mikko (PSE ). –
   Sunnuntaina kaksi nuorta virolaista epävirallista vaalitarkkailijaa pidätettiin Minskissä. Heitä kiellettiin tulemasta Minskiin oransseine vallankumouksineen. Valko-Venäjän vaalit eivät vielä tälläkään kertaa olleet vapaat. Olen vakuuttunut, että tällä viikolla Ukrainassa pidettävät vaalit ovat demokraattiset, oikeudenmukaiset ja vapaat. Kävin äskettäin Kievissä, ja voin vahvistaa tämän.
Moldova, Ukraina ja Valko-Venäjä – Viro tuntee sympatiaa näitä maita kohtaan, sillä emme ole unohtaneet omaa historiamme.
Tällä viikolla Viro suree henkilöä, jota ilman paluumme Eurooppaan olisi ollut huomattavasti vaikeampaa. Muistokirjoituksissa presidentti Lennart Merin sanotaan olleen merkittävä virolainen. Hänet valittiin vuoden eurooppalaiseksi viisi vuotta ennen kuin Viro liittyi Euroopan unioniin. Lennart Meri keskitti kaiken energiansa pikkumaisen Eurooppa-ajattelun vastustamiseen.
Euroopan unionin ei pitäisi käyttäytyä kapeakatseisesti eikä lyhytnäköisesti. Sen olisi tuettava kaikki maita, jotka yrittävät vapautua menneisyyden kahleista ja liittyä demokraattiseen Eurooppaan.
Meidän on todettava yksiselitteisesti, että myös Neuvostoliiton vasallivaltioilla on mahdollisuus tulla Euroopan unionin jäsenvaltioksi, mikäli ne täyttävät kolme Kööpenhaminan kriteeriä. 
Danutė Budreikaitė (ALDE ).
   – Nyt kun euroalueen laajentumista koskevan päätöksen teko lähestyy nopeasti, euron käyttöönottoa koskevista kriteereistä käydään yhä kiivaampaa poliittista keskustelua. Euroopan keskuspankin johtaja on todennut, että kriteerit on täytettävä myös pitkällä aikavälillä eikä vain arvioinnin aikana. Viime aikoina energiatoimitusten korkeat hinnat – mikä on maan taloushallinnosta riippumaton ulkoinen tekijä – ovat vaikuttaneet yhteen Maastrichtin kriteereistä; inflaatio on kiihtynyt. On hyvin hankalaa säilyttää sekä voimakas talouskasvu että alhainen inflaatio. Lisäksi inflaatiokriteerejä määritettäessä on otettava huomioon myös tiettyjen tuotteiden hintojen tilapäinen lasku Suomessa ja Alankomaissa, joissa inflaatio on alhainen, ja parannettava kriteerien määrittämiskeinoja. Liettuassa inflaatio saattaa lievästi ylittää kriteereissä edellytetyn tason. Kuuden vuoden ajan inflaatio on ollut huomattavasti Maastrichtin kriteerejä alhaisempi, mutta näin nopeasti kasvavassa taloudessa hintojen alhaalla pitäminen on erittäin vaikeaa. Nyt kun perustuslakisopimusta ei hyväksytty kansanäänestyksessä, ja koska EU:lla ei ole yhteistä ulko- eikä energiapolitiikkaa, pyrkikäämme laajentamaan edes euroaluetta ja antamaan Euroopan unionille uutta kasvuvauhtia. 
Mario Borghezio (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, se, että Itsenäisyys/demokratia -ryhmä on torjunut puolalaiset sekä Lega Nord -puolueeseen (Pohjoinen liitto) kuuluvat parlamentin jäsenet, on skandaali, jonka on mahdollistanut alusta loppuun asti laiton neuvostoliittolainen menettely.
Silloinen IND-DEM-ryhmän puheenjohtaja Piotrowski on toimittanut Euroopan parlamentin puhemiehelle kirjeen. Haluaisimme puhemiehen kertovan meille, milloin tähän valitukseen saadaan virallinen vastaus.
Olemme valmiit esittämään vetoomuksen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle. Samanaikaisesti ne, jotka ovat käyttäneet neuvostoaikaisia menetelmiä sulkeakseen meidät tämän ryhmän ulkopuolelle täysin kommunistiseen tyyliin, ovat tilintarkastustuomioistuimen tutkimusten kohteena varojen huolimattoman käytön vuoksi. Me ja puolalaiseen valtuuskuntaan kuuluvat ystävämme ja kollegamme olemme aina vastustaneet tällaista hutilointia avoimuusperiaatteen nimissä. Olkaa hyvä ja selvittäkää tämä kysymys, joka aiheuttaa häpeää Euroopan parlamentille. 
Laima Liucija Andrikienė (PPE-DE ).
   – Viime sunnuntaina Euroopan parlamentti odotti Valko-Venäjän presidentinvaaleja. On totta, että vaalikampanja jätti vähän toiveita siitä, että vaalit olisivat demokraattiset, vapaat ja rehelliset, sillä kampanja käytiin oloissa, joissa uhkailtiin, pidätettiin oppositiojohtajia ja tukahdutettiin riippumaton lehdistö. Lukashenkon hallinto on vastuussa tästä kaikesta, mutta jotkut toivoivat silti, että ainakin vaalit olisivat rehelliset. Valitettavasti emme nähneet vaaleja vaan vaalien irvikuvan – yhtälailla vilpilliset vaalit kuin ne, joita järjestettiin 1930 tai 1950-luvuilla Itä-Euroopassa ja Liettuassa Neuvostoliiton miehityksen aikana. Tämä vahvistetaan OECD:n vaalitarkkailijaryhmän päätelmissä, mutta "farkkuvallankumous" ei ole ohi. Noin 600 nuorta uhmasi 10 pakkasasteen lämpötilaa ja vietti jälleen yönsä teltoissa Lokakuun aukiolla Minskissä. Eilen 11 EU-maiden suurlähettilästä kävi heidän luonaan osoittamassa Euroopan unionin solidaarisuutta. Arvoisa puhemies, meidän on vaadittava, että Valko-Venäjällä järjestetään uudet presidentinvaalit. 
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, pidämme myönteisenä sitä, että neuvoston kanssa käytävissä uutta rahoituskehystä koskevissa neuvotteluissa on edistytty selkeästi. Eilisen kolmikantaneuvottelun tulos on kuitenkin vasta ensimmäinen askel kohti yhteisymmärrystä, ja tämä edistysaskel on puoliksi puheenjohtajavaltio Itävallan ansiota. Kesti kokonaista kolme kuukautta ennen kuin neuvosto pääsi aloittamaan neuvottelut. Samaan aikaan toimielinten välinen sopimus raukeaa yhdeksän kuukauden kuluttua, uusi ohjelmakausi alkaa, ja Euroopan unioniin liittyy kaksi uutta jäsentä. Emme kuitenkaan vieläkään tiedä, mikä on talousarviomme ja minkälaista Euroopan unionia kohti olemme kulkemassa.
Meillä ei ole aikaa neuvotteluihin, jotka venyvät kuukausien pituisiksi, varsinkaan kun EU:n kansalaiset eivät ymmärrä, miksi on niin vaikeaa päästä sopimukseen, kun me kaikki kerran pyrimme samaan päämäärään, nimittäin kaikkien jäsenvaltioiden etujen mukaiseen tasapainoiseen kehitykseen. Aika käy kuitenkin edistystä vastaan, ja viivytykset uusien ohjelmien täytäntöönpanossa merkitsevät itse asiassa menetettyjä investointimahdollisuuksia ja menetettyjä tilaisuuksia. Tästä me joudumme vastaamaan yhdentyneen Euroopan kansalaisille. Joka tapauksessa meillä ei ole varaa tuhlata tulevia viikkoja. Kompromissiin on päästävä mahdollisimman pian. 
Marios Matsakis (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, ensi viikolla Kyproksessa vietetään niiden henkilöiden muistopäivää, jotka menettivät henkensä vuoden 1955 kansannousussa Yhdistyneen kuningaskunnan siirtomaavaltaa vastaan. Satoja siviilejä, myös naisia ja lapsia, sai surmansa tai teloitettiin Yhdistyneen kuningaskunnan armeijan toimesta neljä vuotta kestäneen vapaustaistelun aikana. Taistelu päättyi vuonna 1959, kun Yhdistynyt kuningaskunta pakotettiin myöntämään Kyprokselle eräänlainen itsenäisyys. Nykyisin Kypros ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat anteeksiannon ja sovinnon hengessä ystäviä ja kumppaneita EU:n jäsenyyden kautta, ja ne pyrkivät tiiviissä yhteistyössä kohti rauhaa ja vaurautta.
Valitettavasti suhde on kuitenkin vaarassa turmeltua, sillä Yhdistyneen kuningaskunnan asevoimat ovat yhä läsnä Kyproksessa. Noin 10 000 Yhdistyneen kuningaskunnan sotilasta on sijoitettu alueille, joiden osuus on noin neljä prosenttia saaren pinta-alasta ja jotka tunnetaan riippumattomina Yhdistyneen kuningaskunnan tukikohtina. Monet tuhannet Kyproksen kansalaiset asuvat näillä alueilla, joilla yhteisön säännöstöä ei kumma kyllä sovelleta. Britit loukkaavat perusteellisesti näiden ihmisten ihmisoikeuksia.
Vetoan brittikollegoihini, että he ymmärtäisivät Kyproksen kansalaisten tunteita, kunnioittaisivat heidän oikeuksiaan ja painostaisivat hallitustaan palauttamaan Yhdistyneen kuningaskunnan tukikohtien hallussa olevat alueet niiden oikeille omistajille: Kyproksen kansalle.
Tiedän, että tämä on arka aihe, mutta toivon teidän olevan kanssani samaa mieltä siitä, ettei mitenkään voida hyväksyä sitä, että Yhdistynyt kuningaskunta, EU:n jäsenvaltio, pitää hallussaan osaa toisesta EU:n jäsenvaltiosta Kyproksesta. 
Dariusz Maciej Grabowski (NI ).
   – Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on pitänyt UniCredito Italiano -pankin puolia pankin ja Puolan hallituksen välisessä kiistassa. Näin ollen se ei ole noudattanut vanhaa roomalaista periaatetta, jonka mukaan tehtyjä sopimuksia on myös noudatettava, sillä UniCredito ei ole omalta osaltaan noudattanut sopimusta. Unioni on jättänyt huomiotta sen, että kyseisen pankin toiminnan seurauksena Puolan markkinoilla pankkitoiminta on monopolisoitu. EU:n virkamiehet siis pohjimmiltaan suojelevat UniCredito Italiano -pankin etuja.
Haluavatko EU:n virkamiehet todistaa tällaisella asennoitumisellaan, että ajatus, jonka mukaan Euroopan unionin toimielimet ovat olemassa suojellakseen kuluttajia, yrittäjiä ja kilpailua, on vain sanahelinää ja että vain suuryritysten eduilla on todellista merkitystä? Tämä on kohtuuton määräys, jota me puolalaiset jäsenet vastustamme. 
Csaba Sándor Tabajdi (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluaisin puhua viimeisimmästä uusiin jäsenvaltioihin kohdistuvasta syrjintätapauksesta. Euroopan parlamentin Strasbourgin istunto on aina varsinainen koettelemus Euroopan parlamentin jäsenille. Monet parlamentin jäsenet pääsevät Strasbourgiin vain Frankfurtin kautta. Tämä edellyttää kahden ja puolen tunnin uuvuttavaa bussimatkaa.
Aiempien harmien rinnalle on nyt ilmaantunut uusi. Uusien jäsenvaltioiden lentoyhtiöiden lennoilla matkustavien on nyt mentävä turvatarkastuksen läpi kahteen kertaan Frankfurtin lentokentällä, kun taas muiden matkustajien tarvitsee mennä niiden läpi vain kerran. On varsin mielenkiintoista, että Afganistaniin matkustavien tarvitsee mennä vain yhden turvatarkastuksen läpi, kun taas uusien jäsenvaltioiden pääkaupunkeihin, kuten Tallinnaan, Riikaan, Vilnaan, Varsovaan, Prahaan, Bratislavaan, Budapestiin ja Ljubljanaaan matkustavien on mentävä kahden turvatarkastuksen läpi.
Tämä on jälleen uusi esimerkki uusien jäsenvaltioiden lentoyhtiöihin ja näihin maihin matkustaviin kohdistuvasta avoimesta syrjinnästä, sillä se lisää lentoyhtiöille aiheutuvia kustannuksia. Haluaisin pyytää saksalaisia parlamentin jäseniä auttamaan tämän uusiin jäsenvaltioihin kohdistuvan syrjinnän lopettamisessa. 
Hannu Takkula (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, haluaisin puuttua kahteen asiaan hyvin lyhyesti. Demokratia ja ihmisoikeudet ovat meille eurooppalaisille erittäin tärkeitä, me haluamme vaalia niitä ja pitää niistä huolta. Jäsen Tunne Kelam nosti jo aikaisemmin esiin Venäjän ihmisoikeustilanteen ja erityisesti Mihail Hodorovskin kohtelun. Me emme voi hyväksyä sitä, jos me Euroopan unionissa todellakin puolustamme ihmisoikeuksia. Meidän pitää puuttua niin Hodorovskin tapaukseen kuin Venäjän ihmisoikeustilanteeseen.
Toinen demokratiaan liittyvä kysymys on se, että meidän on Euroopan unionissa tiedettävä tarkkaan, mihin eurooppalaisten veronmaksajien eurot käytetään. Me emme voi olla tukemassa terroristijärjestöjä, esimerkiksi Hamasia, joka on tällä hetkellä noussut valtaan Palestiinan autonomia-alueella, vaan meidän on edistettävä demokratiaa ja sanouduttava selkeästi irti terroristijärjestöjen kanssa tehtävästä yhteistoiminnasta ja lopetettava rahoitus terroristijärjestöille. 
James Hugh Allister (NI ). –
   Arvoisa puhemies, nitraattidirektiivien täytäntöönpanon seurauksena vaalipiirissäni ja muilla alueilla maatalousalalle on aiheutunut valtavia pääomakustannuksia siitä, että lietteen varastointikapasiteettia on jouduttu lisäämään huomattavasti. Tässä auttaakseen Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ilmoitti tukijärjestelmästä, jota varten hakemuksia voidaan toimittaa tämän kuun loppuun mennessä. Sama ministeriö ilmoitti aiemmin tässä kuussa, että järjestelmä lakkautetaan, koska sitä varten osoitettu summa – vaivaiset 45 miljoonaa Englannin puntaa – ei riitä rahoittamaan kaikkia hankkeita, joihin tukea on haettu.
Maanviljelijät, jotka hyvässä uskossa laativat hakemuksiaan annettuun määräaikaan mennessä, joutuvat nyt erittäin epäedulliseen asemaan. Tuen peruste, eli tarve aloittaa erittäin kalliit työt, on edelleen olemassa. Avustus on nyt kuitenkin peruutettu. Tämä on yhtä epäoikeudenmukaista kuin 45 miljoonaa Englannin puntaa oli selvästi liian pieni summa. Tästä syystä hyödynnän tänä iltana tätä foorumia vedotakseni Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukseen, jotta se vapauttaisi riittävästi varoja tämän erittäin tärkeän työn loppuun saattamiseksi. Muussa tapauksessa nitraattidirektiiviä ei voida panna täytäntöön. 
Joseph Muscat (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, 19. helmikuuta 2006 pieni ryhmä Moviment Graffitti -yhdistykseen kuuluvia maltalaisia nuoria järjesti rauhanomaisen mielenosoituksen rauhan puolesta ja sotaa vastaan. He halusivat osoittaa, etteivät he hyväksy viiden Naton sota-aluksen läsnäoloa Maltan satamissa, ja kantoivat tässä tarkoituksessa julisteita, joihin oli kirjoitettu yksinkertaiset tekstit "Rauhaa, ei sotaa" ja "Sota-alukset tappavat". Poliisit estivät aktivisteja näyttämästä näitä julisteita – esittämästä tätä pientä ja oikeutettua rauhanomaista protestia – Pinto Wharfin ja Grand Harbourin laitureilla.
Lisäksi väitetään, että mielenosoittajille oli sanottu, ettei vastaavia mielenosoituksia vastaisuudessa hyväksytä. Tällaista asennetta ei voida hyväksyä, ja se loukkaa perusoikeutta sananvapauteen. Tästä syystä olen pyytänyt komissiota ottamaan kantaa tähän tapaukseen. Meidän olisi osoitettava täydellistä solidaarisuutta näitä nuoria kohtaan ja kehotettava heitä jatkossakin toteuttamaan oikeuttaan rauhanomaiseen mielipiteen ilmaisuun. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Morgantinin laatima kehitysyhteistyövaliokunnan mietintö (A6-0053/2006) talouskumppanuussopimusten vaikutuksesta kehitysyhteistyön alalla (2005/2162(INI)). 
Luisa Morgantini (GUE/NGL ),
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, eräässä julisteessa on teksti "Syö vasta sitten, kun olet kilpailukykyinen". Taustalla on kuva nälkää näkevästä afrikkalaisesta lapsesta. Lause on hyvin voimakas, mutta itse asiassa näyttää siltä, että Euroopan unioni – sanon tämä kaunistellusti – panostaa köyhyyden torjunnassa liikaa tehokkaaseen kaupankäyntiin.
Tänään keskustelun aiheena oleva mietintö on vaillinainen, ja luonnoksessa oli itse asiassa tiettyjä kohtia, joissa kehitysmaiden talouden vapauttamisen seuraukset kyseenalaistettiin. Monet ekonometriset tutkimukset, Christian Aid -järjestön laatima raportti sekä viime viikolla julkaistu Sandra Polanskin laatima tutkimus "Winners and losers" (Voittajia ja häviäjiä) ovat osoittaneet, että monien kehitysmaiden olot, erityisesti Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, voisivat olla nykyisin paremmat, ellemme olisi toteuttaneet niissä hillittömiä vapauttamistoimia.
Polanskin tutkimuksessa, jossa analysoidaan Dohan neuvottelukierroksella käynnistettyjen vapauttamistoimien voittajia ja häviäjiä, vahvistetaan aiemmin UNCTADin ja UNDP:n julkaisemat tiedot ja tehdään tiettyjä päätelmiä: kehitysmaat todennäköisesti häviävät tässä pelissä, sillä niiden maatalouden tai teollisuuden valmiudet eivät riitä kilpailuun rikkaiden maiden kanssa. Voittajia tässä pelissä ovatkin rikkaat maat: Yhdysvallat, Euroopan unioni sekä Japani ja Kiina.
Vapaa kauppa tuottaa vaatimatonta voittoa maailmanlaajuisella tasolla osittain sen vuoksi, että mukauttamisesta aiheutuvat kustannukset, jotka maiden on maksettava ryhtyessään teollisuusmaiden edistämään vapautusprosessiin, voivat olla suurempia kuin voitot.
Kysymys ei ole siitä, että vastustettaisiin kauppaa, sillä markkinoiden avaaminen voi myös olla tehokas väline köyhyyden torjumisessa, mutta kuten mitä tahansa välinettä tätäkin on käsiteltävä erittäin varovaisesti. Ensinnäkin valtiot on saatettava sellaiseen asemaan, että ne pystyvät vastaamaan omiin kansainvälisiin vaatimuksiinsa, lisäämällä valtioiden tuotantokapasiteettia niin, että ennen kaikkea maan sisäiset tavoitteet elintarviketuotannon omavaraisuuden osalta voidaan saavuttaa. Tämän jälkeen maille on annettava riittävästi resursseja, jotta ne voivat puuttua kilpailuun ja tarjontatekijöiden rajoituksiin. Tällä hetkellä näitä resursseja ei ole sisällytetty rahoituskehykseen.
Toiseksi on tärkeää työskennellä sellaisten realististen aikataulujen mukaisesti, joissa otetaan huomioon rakennemuutoksiin tarvittava aika. Kolmanneksi on tärkeää rajoittaa markkinoiden avaamista ja myös määrätä mekanismeista, joilla vapauttamisprosessi voidaan tarvittaessa keskeyttää, sekä antaa AKT-maille mahdollisuus suojella omia vielä käynnistymisvaiheessa olevia ja strategisesti merkittäviä teollisuudenalojaan. Olemmehan kuitenkin itse käyttäneet tätä kriteeriä koko kuluneen vuosisadan ajan, ja jotkut itse asiassa yrittävät edelleen ottaa sen uudelleen käyttöön.
Nämä periaatteet jotakuinkin sisältyvät tähän mietintöön osittain siksi, että ne ovat AKT-maiden vaatimuksia, ja juuri nämä maat toteuttavat niitä. Todellinen kumppanuusperiaate nimittäin edellyttää, että otamme kumppaneidemme vaatimukset huomioon, varsinkin, jos ne ovat oikeutettuja, ja varsinkin, jos kansalaisyhteiskunta kannattaa niitä sekä Euroopan unionissa että AKT-maissa. Ennen kaikkea talouskumppanuussopimukset myös juontavat juurensa Euroopan unionin allekirjoittaman – tätä korostan – Cotonoun sopimuksen oikeudellisesta ja institutionaalisesta kehyksestä, ja niiden perimmäisenä tavoitteena on kehitys ja köyhyyden torjuminen.
Saman kumppanuusperiaatteen mukaisesti meillä ei ole oikeutta määrätä näitä maita tekemään sopimuksia. Mielestäni AKT-maat päättävät asiasta itseä, ja yksi tärkeimmistä seikoista tässä mietinnössä on, että komissiota vaaditaan välittömästi tutkimaan vaihtoehtoja, jotta AKT-maat voivat arvioida niitä ja päättää, haluavatko ne allekirjoittaa sopimuksen vai eivät. Vastavuoroisuus, jota kaivataan vapauttamistoimien täytäntöönpanossa, tarkoittaa puolestaan sitä, että samoja säädöksiä sovelletaan maihin, jotka eivät ole taloutensa tai kehityksensä osalta tasavertaisia; tällä tavoin ei edistetä tasavertaisuutta eikä demokratiaa.
Jos kehityksenä pidetään ainoastaan maan bruttokansantuotteen kasvua, se on hyvin suppea näkökulma. Kehitystä on vaikea määritellä, mutta kun mietinnössäni komissiota kehotetaan suojelemaan vesi-, terveydenhuolto- ja koulutusaloja vapauttamiselta, kysymys on pohjimmiltaan oikeuksista, jotka on taattava, ja samasta on kysymys, kun viitataan Kapkaupungin julistukseen. AKT:n ja EU:n yhteisellä parlamentaarisella edustajakokouksella on myös valtuudet asettaa kehitysindikaattoreita, joiden avulla voidaan arvioida saavutettuja tuloksia ja kauppasopimuksia sekä vaatia, että sosiaaliset ja ympäristöä koskevat osoittimet, kuten asianmukaisen työn, terveydenhuollon, koulutuksen sekä miesten ja naisten tasa-arvon luominen, otetaan niissä huomioon.
Puhumme oikeuksista – samoista oikeuksista, joiden puolesta olemme Euroopassa taistelleet, samoista oikeuksista, joille Euroopan unioni perustuu. Euroopan parlamentti ei varmasti halua, että näistä arvoista luovutaan. Olemme köyhyyden torjumisessa ratkaisevassa vaiheessa, ja meidän on täytettävä nämä tavoitteet, jotka olemme itsellemme asettaneet. 
Louis Michel,
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan komission puolesta onnitella kehitysyhteistyövaliokuntaa ja varsinkin sen puheenjohtajaa Morgantinia tästä mietinnöstä, jossa kehitysyhteistyö asetetaan keskeiselle sijalle talouskumppanuussopimuksia koskevissa neuvotteluissa. Olemme kaikki samaa mieltä siitä, että kehitysyhteistyö on todellakin toimintamme lähtökohtana, keskeisenä kysymyksenä ja ensisijaisena tavoitteena. Aiomme tietenkin jatkossakin painottaa tätä niin neuvottelujen aikana kuin myös myöhemmin talouskumppanuussopimusten täytäntöönpanovaiheessa.
Ensinnäkin iloitsen siitä, että olemme samaa mieltä hyvin monesta asiasta, esimerkiksi AKT-maiden kansalaisyhteiskunnan ja parlamenttien kanssa käytävän vuoropuhelun tärkeydestä, alueellisen yhdentymisen ja taloushallinnon tavoitteista sekä investointien ja viennin monipuolistamisen merkityksestä. Tässä mietinnössä on mielipiteitä, joita olen itse usein esittänyt kumppaneillemme, joilla on tässä mielessä hyvin tärkeä tehtävä.
Päätavoitteena on kehitysyhteistyö, johon liittyy myös joustava lähestymistapa, jonka avulla näiden maiden taloudelliset heikkoudet voidaan ottaa huomioon, sillä pyrimme vahvistamaan näitä maita. Lähestymistapa näkyy esimerkiksi siinä, että kaupan vapauttamisessa painotetaan nimenomaan AKT-maiden etuja, markkinoiden joustavassa vapauttamisessa, vapautettavien tuotteiden osuudessa ja välttämättömissä suojamekanismeissa. Nämä kaikki ovat periaatteita, jotka toimme selvästi esiin neuvotteluissa heti ensimmäisestä päivästä alkaen ja jotka komission jäsen Mandelson on itse monessa yhteydessä vahvistanut.
Panin kuitenkin myös merkille, että tietyissä arkaluonteisissa kysymyksissä mietintö herättää epäilyksiä, jotka eivät mielestäni ole oikeutettuja. Esimerkiksi mietinnössä kysytään, kuinka tarkasti talouskumppanuussopimuksia koskevat kantamme noudattavat Cotonoun sopimuksessa tai äskettäisessä Euroopan unionin kehitysyhteistyöpolitiikkaa koskevassa julistuksessa tekemiämme sitoumuksia. Ehkä kysymys on kommunikaatio-ongelmasta, jonka pyrin ratkaisemaan vielä tänä päivänä. Meidän välillämme ei saisi olla väärinkäsityksiä, sillä parlamentin tuki on nyt komissiolle tärkeämpi kuin koskaan. Neuvottelut ovat nyt nimittäin herkässä vaiheessa, joka pitäisi saada päätökseen reilun vuoden kuluttua.
Ensinnäkin meidän olisi palautettava talouskumppanuussopimusten yhteensopivuus WTO:n sääntöjen kanssa oikeisiin mittasuhteisiin. Tietenkin tämä yhteensopivuus on välttämätön, mikäli haluamme varmistaa talouskumppanuussopimusten vakauden kaikkien muiden kauppasopimustemme tavoin, ja komission on huolehdittava, että näin tapahtuu. Haluamme myös mahdollisuuksien mukaan parantaa WTO:n sääntöjä. Joitakin tämänsuuntaisia ehdotuksia on tehty, mutta mielestäni meidän on pidettävä jalat maassa ja meidän on tiedostettava objektiivisesti tämän lähestymistavan rajoitukset ja hankaluudet. Ennen kaikkea emme kuitenkaan saa unohtaa, että todellinen syy talouskumppanuussopimusten tekemiseen ei ole WTO vaan Cotonoun sopimuksessa laajasti toteen näytetty ja vahvistettu kiireellinen tarve hyödyntää paremmin kaupankäyntiä AKT-maiden talouskasvun liikkeellepanevana voimana, jollainen se on ollut monissa muissa maissa, myös kehitysmaissa.
Mielestäni talouskumppanuussopimusten onnistuminen riippuu kolmesta avaintekijästä, jotka ovat kaikki yhtä tärkeitä. Ensimmäinen niistä on neuvottelut, joissa pyritään aidosti kumppanimaidemme kehitykseen. Kuten totesin, tämä on ainoa strateginen tavoitteemme. Toinen on se, että AKT-kumppanimme sitoutuvat laatimaan sääntelyjärjestelmän, joka suosii investointeja. Kolmas tekijä on se tuki, jota Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot ja muut rahoittajat voivat tarjota kyseisille maille, jotta nämä voivat valmistautua talouskumppanuussopimusten täytäntöönpanoon ja myös panna ne täytäntöön. Ymmärrän, että kumppanit ja parlamentti kiinnittävät erityistä huomiota tähän viimeiseen kohtaan. Jo ensimmäisenä työpäivänäni komission jäsenenä lupasin varmistaa, että tarvittavat vastaukset löydetään.
Olemme onnistuneet – olemme saaneet jäsenvaltiot sitoutumaan siihen, että ne lisäävät asteittain kehitysapuaan kaksinkertaiseksi, ja kiitän parlamenttia sen antamasta tuesta, jota ilman tämä ei olisi ollut mahdollista. Haluan muistuttaa, että tämä tarkoittaa yli 20 miljardin euron lisäystä vuodessa vuodesta 2010 alkaen. Olemme onnistuneet pääsemään sopimukseen komission ja jäsenvaltioiden välisen yhteistyön vahvistamisesta joulukuussa hyväksytyn eurooppalaisen yhteisymmärryksen hengessä ja vahvistamaan, että avun tehokkuus on ensisijaisen tärkeää. Päätimme keskittyä ensin Afrikkaan ja kehitimme yhtenäisen strategian Afrikkaa varten. Infrastruktuureja, myös kauppaa helpottavia infrastruktuureja, varten on jo perustettu rahasto. Kymmenenteen Euroopan kehitysrahastoon (EKR) liittyvän ohjelman yhteydessä päätämme kumppaneidemme kanssa parhaista tavoista tukea alueiden taloudellista yhdentymistä, ja kumppanimme ovat laatineet tähän liittyviä ohjelmia.
Talouskumppanuussopimukset ovat merkittävä osa tätä toimintaa. Tässä mielessä aikataululla on keskeinen merkitys. Esimerkiksi tullitariffien purkamisesta aiheutuu verotulojen menetyksiä, kun talouskumppanuussopimukset tulevat voimaan. Tätä kompensoi osittain odotettavissa oleva talouskasvu ja osittain verotusjärjestelmien järkiperäistäminen, joka on jo aloitettu monessa maassa, usein meidän tuellamme. Lisäksi tietyillä alueilla on jo päätetty antaa makrotaloudellista tukea siirtymävaiheen helpottamiseksi. Voin todeta, että suunnittelen aktiivisesti talouskumppanuussopimusten tukemiseksi toimenpiteitä, joissa otan erityisesti huomioon sopimusten mahdolliset vaikutukset etenkin niihin taloudellisiin resursseihin, jotka ovat välttämättömiä riippumattoman valtion toimintakyvyn kannalta. 
Tiedän, että jotkut kannattavat keskustelua talouskumppanuussopimusten mahdollisista vaihtoehdoista. Itse olen sitä mieltä, ettei tällaisesta akateemisesta keskustelusta olisi hyötyä. Ensinnäkin syvällistä keskustelua käytiin jo silloin, kun Cotonoussa sovittiin, että talouskumppanuussopimuksista olisi eniten hyötyä kehityksen, WTO:n sääntöjen mukaisen vapaan markkinoille pääsyn sekä hyvän hallintotavan tukemisen ja alueellisen yhdentymisen kannalta. Toiseksi kaikki AKT-maat jatkavat talouskumppanussopimuksia koskevia neuvotteluja. Lopuksi totean, että maat hyötyvät siitä, että ne pääsevät yhteiseen tullietuusjärjestelmään kuuluville markkinoille, sekä Kaikki paitsi aseet -aloitteesta. Tiedämme myös, että nyt kun olemme lähes puolen vuosisadan ajan soveltaneet Lomén yleissopimuksen ja Cotonoun sopimuksen mukaisia yksipuolisia etuusjärjestelyjä, tämä etuuskohtelu markkinoillamme ei riitä vastaamaan kumppaneidemme tarpeisiin.
Yhteenvetona totean, että mietinnössä ilmaistaan yhteinen kantamme moniin asioihin. Jotta näin monet maat saataisiin ohjattua kehityksen ja kasvun tielle, olen valmis työskentelemään jatkossakin kanssanne niiden tavoitteiden ja haasteiden parissa, joita me ja kumppanimme kohtaamme tässä monimutkaisessa, kunnianhimoisessa ja elintärkeässä talouskumppanuussopimuksia koskevassa hankkeessa.
Huomenna osallistun Itä-Afrikkaa käsittelevään seminaariin. Tiedätte, että kierrän kaikissa alueellisissa organisaatioissa ja että jokaisella käynnilläni kaikki kehitysyhteistyötä tekevät kertovat minulle huolistaan. Olette tuoneet nämä huolenaiheet esiin täydellisesti, ja uskokaa minua, minä tiedän tarkasti, mitä ne ovat. Tiedän tarkasti ne hyvin realistiset kysymykset, joita esitätte, ja voin kertoa teille avoimesti, että selvitystyöt ja keskustelut etenevät moitteettomasti. Myös luovassa työssä edistytään, niin että voidaan kehitellä monia tapoja tukea kumppanimaitamme paremmin ja vastata nopeammin niiden huolenaiheisiin.
Lopuksi kiitän teitä. Olen täysin samaa mieltä tämän erinomaisen mietinnön pääkohdista ja olen erittäin avoin ajatukselle teidän kanssanne käytävästä keskustelusta, jossa käsiteltäisiin erityisesti parhaita tapoja tukea tätä prosessia. 
Maria Martens,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, talouskumppanussopimukset liittyvät EU:n ja AKT-maiden välisiin kauppasopimuksiin, jotka puolestaan perustuvat Cotonoun sopimukseen. Nykyiset järjestelyt eivät kuitenkaan ole enää WTO:n kanssa sovittujen sääntöjen mukaisia, sillä muista kehitysmaista poiketen AKT-maille annettava erityiskohtelu rikkoo WTO:n sääntöjä, ja sen vuoksi tämä menettely on saatettava kyseisten sääntöjen mukaiseksi.
Nykyistä järjestelmää voidaan jatkaa vuoteen 2008 asti, ja viimeistään siihen mennessä sitä on muutettava.
Jotkut parlamentin jäsenet ovat vastustaneet talouskumppanuussopimuksia alusta lähtien; he eivät usko, että määrätyt kaupan vapauttamistoimet, niiden luonteesta riippumatta, voivat mitenkään edistää köyhien maiden kehitystä.
Minun ryhmäni sen sijaan on vakuuttunut, että kaupalla ja ainakin AKT-maiden kaupan vapauttamisella voi todellakin olla tässä tärkeä rooli. Periaatteessa emme vastusta talouskumppanuussopimuksia, edellyttäen että ne tehdään järkevin perustein ja että kyseisille maille annetaan riittävästi aikaa sopeutua uusiin oloihin ja että niitä myös tuetaan tässä. On tärkeää, että talouskumppanuussopimuksissa on tätä koskeva lauseke.
Omalta osaltamme toivomme siis, että talouskumppanuussopimukset säilytetään, mikäli niillä voidaan edistää köyhyyden torjumista. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä haluaa, että kehitystavoite pysyy sopimusten ensisijaisena tavoitteena. Tämä tarkoittaa, että vapauttaminen on toteutettava vähitellen ja AKT-maiden edun mukaisesti ja että se mukautetaan maiden vaihteleviin ja erityisiin olosuhteisiin niin, että tärkeät peruspalvelut, kuten vesihuolto, koulutus-, liikenne- ja energiapalvelut ovat kaikkien saatavana. PPE haluaa realistisen aikataulun eli riittävästi aikaa tarvittavien muutosten toteuttamiseen. PPE-DE-ryhmä haluaa riittävästi tukitoimia (esimerkiksi teknistä tukea, valmiuksien kehittämistä sekä uudistuksia esimerkiksi tulli- ja verotusaloilla), ja se haluaa, että AKT-maiden alueiden välistä yhteistyötä edistetään.
PPE-DE-ryhmä on huolissaan seuraavista neljästä osa-alueesta.
Ensinnäkin komissio on antanut meille vähän tietoja neuvottelujen etenemisestä. Toiseksi aikaa neuvottelujen käymiseen ja niiden tulosten täytäntöön panemiseen on todella vähän. Neuvotteluja on käyty vuodesta 2002, emmekä vieläkään ole saaneet minkäänlaista tekstiluonnosta nähtäväksi.
Lopuksi mainitsen vielä taloudelliset näkökohdat. Talouskumppanuussopimusten onnistuminen on kiinni siitä, että käyttöön annetaan riittävästi varoja. Varojen on tultava ensiksi Euroopan kehitysrahastosta ja sen jälkeen myös muista lähteistä. Vielä ei ole riittävän selvää, mistä varat tämän jälkeen saadaan. On olemassa kriisitilanteita koskevia sääntöjä, joissa tästä määrätään, ja niitä myös tarvitaan. Ellei järjestelmä näytä toimivan kaikkialla, prosessia on voitava hidastaa tai se on voitava pysäyttää joksikin aikaa. WTO:n säännöissä tähän tarjotaan mahdollisuus. Toistaiseksi emme ole vielä laatineet erityisiä ehdotuksia tätä varten. Komission jäsen on jo tutkinut asiaa hieman perusteellisemmin, ja odotan innokkaasti tiiviimpää yhteistyötä ja tarkempia tietoja. 
Glenys Kinnock,
   . Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission jäsentä. Aluksi haluan viitata hänen huomautukseensa, että keskustelu talouskumppanuussopimusten vaihtoehdoista olisi "akateeminen" – tätä sanaa hän käytti. Cotonoun sopimuksessa todetaan erittäin selvästi, että AKT-mailla on mahdollisuus valita, mitä vaihtoehtoja ne haluavat soveltaa. Arvoisa komission jäsen, tästä syystä asia ei ole akateeminen, vaan AKT-mailla on ehdottomasti mahdollisuus tehdä tässä kohtaa valinta.
Talouskumppanuussopimukset ovat AKT-maiden kannalta hyvin monitahoisia ja monimutkaisia, ja niitä koskevat neuvottelut ovat monitahoisempia ja monimutkaisempia kuin mitkään aiemmat neuvottelut, joihin ne ovat osallistuneet. Oletan neuvottelujen aiheuttavan joitakin hankaluuksia myös komissiolle jo siksi, että kehitysyhteistyön pääosaston ja kaupan pääosaston huolenaiheiden ja ensisijaisten tavoitteiden välillä on jo luonnostaan jännitteitä, sillä ne ovat hyvin erilaisia. Tiedämme täällä parlamentissa omasta kokemuksestamme, etteivät tavoitteemme ole aina riittävän yhtenäisiä.
Käsittääkseni tietyt huolenaiheet ovat yhteisiä kaikille alueellisille neuvotteluille, ja seuraan näitä neuvotteluja tarkasti. Komissio on esimerkiksi halunnut järjestelmää, jolla edistetään kauppaa ensisijaisena tavoitteena. Sen sijaan AKT-maiden alueille on tärkeää tarjontapuolen rajoituksiin puuttuminen sekä talouskumppanuussopimusten ja kehitysavun välinen yhteys. Markkinoille pääsy pysyy ehdottomasti keskeisenä kysymyksenä.
Ehdotettu AKT-maiden – joista suurin osa on vähiten kehittyneitä maita – talouden vapauttaminen on suuri huolenaihe. Alueellisen yhdentymisen, markkinoille pääsyn sekä kaupan ja kehityksen yhteensovittamisen tuomat edut ovat ehdottoman selkeitä, kuten kollegani Martens totesi. Kuitenkin kehitysyhteistyövaliokunnassa olemme sitä mieltä, että mahdolliset kustannukset, jotka maiden odotetaan ehkä maksavan, voivat olla suuremmat kuin kaikki mahdolliset edut. Tästä syystä markkinoille pääsyä – markkinoiden avaamista – koskevat sopimukset, joita näiden maiden on ehkä tehtävä, eivät ole välttämättä juuri se, mitä ne tarvitsevat, ja ne saattaisivat saada enemmän irti muunlaisista järjestelyistä.
Jotta AKT-maat voisivat olla kilpailukykyisiä ja jotta ne voisivat markkinoida tuotteitaan, on näitä koskeviin valmiuksiin investoitava tuntuvasti. AKT-maissa tarvitaan koulutusta, ja niiden työvoimaa on kehitettävä. Maiden infrastruktuuria, liikennettä ja toimielinvalmiuksia on kehitettävä tehokkaammin. Kaikki nämä ovat AKT-maiden ensisijaisia tavoitteita.
On todettava, ettei ole komission tehtävä vakuutella AKT-maille talouskumppanuussopimusten erinomaisuutta. Päätöksen tekevät AKT-maat – kuullen parlamenttejaan, AKT:n ja EU:n yhteistä parlamentaarista edustajakokousta ja kansalaisyhteiskuntaa. Kaikkien laatimiemme talouskumppanuussopimuksia koskevien kriteerien on oltava vuosituhannen kehitystavoitteiden mukaisia.
Haluaisin esittää komission jäsenelle yhden kysymyksen. Keski-Afrikan maiden kanssa käytäviä neuvotteluja pidetään näiden alueellisten neuvottelujen mallina. Lähteeni ovat kertoneet minulle, että kehitysyhteistyön pääosaston ylin johto – tämä tarkoittanee teitä, arvoisa komission jäsen – on erittäin huolissaan Keski-Afrikan talous- ja rahayhteisön (CEMAC) sihteeristön neuvotteluvalmiuksista. Arvoisa komission jäsen, onko niin, että te olette julkisesti kehottanut erottamaan CEMACin pääsihteerin ja talouskumppanuussopimusten pääneuvottelijan? Mikäli näin on, miten tämä sopii kaupan pääosaston kuvaukseen, jonka mukaan näitä neuvotteluja olisi pidettävä malliesimerkkinä?
Lopuksi haluan kiinnittää huomiota AKT:n ja EU:n yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen vuonna 2002 antamaan Kapkaupungin julistukseen. Siinä asetetaan virstanpylväitä, joiden mukaan arvioidaan neuvottelujen toteuttamista ja tuloksia keskeisten sosiaalisten ja ympäristöä koskevien osoittimien perusteella. Näitä ovat asianmukainen työ, terveydenhuolto, koulutus ja sukupuolen vaikutus. Mahdollisuudet tähän vahvistettiin viime vuonna AKT:n ministerineuvostossa. Aikooko komissio toimia näiden ehdotusten pohjalta? 
Fiona Hall,
   . Arvoisa puhemies, jäsen Morgantinin mietintö otettiin erittäin tyytyväisenä vastaan kehitysyhteistyövaliokunnassa, koska siinä esitetään selkeästi ne perusperiaatteet, joille talouskumppanuuden olisi perustuttava.
Kuten komission jäsenet Michel ja Mandelson ovat todenneet, talouskumppanuussopimusten on edistettävä kehitysyhteistyötä. Tämä tarkoittaa, että vapauttamisen on ehdottomasti tapahduttava epäsymmetrisesti. AKT-maita ei voida missään nimessä pakottaa avaamaan markkinoitaan eurooppalaisille tuotteille ennen kuin niiden kotimaan markkinat ovat selvästi vakiintuneet. Euroopan unioni pystyy tukemaan kauppatoimia ja auttamaan näiden markkinoiden muodostumisessa sekä tarjontatekijöiden rajoituksissa.
Täysistunnossa esitetyistä tarkistuksista ALDE-ryhmä kannattaa niitä, joissa korostetaan, että markkinat olisi avattava AKT-maiden omaan tahtiin ja että EU pystyy toimimaan vieläkin tiiviimmässä yhteistyössä AKT-kumppaneiden kanssa maailmankauppaa koskevissa neuvotteluissa. Yhdessä AKT-maat ja EU muodostavat merkittävän kokonaisuuden.
ALDE-ryhmä kannattaa myös niitä PPE-DE-ryhmän tekemiä tarkistuksia, joissa ehdotetaan parempaa sanamuotoa ja joissa vältetään antamasta liian rajoittavia määritelmiä esimerkiksi asianmukaista työtä koskeville virstanpylväille.
Jotkin kansalaisjärjestöt ovat kampanjoineet yksioikoisesti talouskumppanuussopimuksia vastaan, mutta tämä saattaisi tarkoittaa lapsen heittämistä pois pesuveden mukana. Alueellinen yhdentyminen, joka on osa talouskumppanuussopimuksia koskevaa prosessia, auttaa AKT-maita kukoistamaan, lisäämään etelä-etelä-kauppaa sekä tariffiesteiden poistamista toistensa rajanaapureina olevien AKT-maiden väliltä.
Koko talouskumppanuuksia koskevien neuvottelujen ajan on tärkeää varmistaa, että neuvottelujen tulokset edistävät kehitystä. Toivon, että komissio toimii koko ajan aidosti ja johdonmukaisesti tämän periaatteen ja tämän mietinnön mukaisesti. 
Margrete Auken,
   Arvoisa puhemies, Cotonoun sopimuksen ja talouskumppanuussopimusten tarkoituksena on torjua köyhyyttä ja edistää kestävää kehitystä. Tämä tavoite meidän on ehdottomasti saavutettava. Korvaukseen liittyvä -ajattelu tai vastavuoroisuusajattelu, joka perustuu tasavertaisuuden periaatteeseen, ovat näin ollen täysin vääriä. Itse asiassa tässä on kysymys kahdesta kumppanista, jotka eivät ole läheskään tasavertaisia, EU:sta ja AKT-maista, joten AKT-maiden ei pitäisi auttaa EU:ta vaan päinvastoin. Olen täysin varma, että jäsen Morgantini on tästä kanssani samaa mieltä.
Köyhien maiden vientimahdollisuudet liittyvät ainoastaan maataloustuotteisiin ja raaka-aineisiin sekä hyvin työvoimavaltaisiin tuotteisiin, esimerkiksi tekstiileihin, joita niiden olisi voitava viedä Euroopan unioniin ilman rajoituksia. AKT-maiden talous on myös hyvin heikko. Tämän vuoksi emme voi vaatia, että nämä maat tuosta vain avaisivat 90 prosenttia markkinoistaan ikään kuin vastineeksi siitä, että EU avaa niille omat markkinansa. Tämä näkemys esitetään myös Morgantinin mietinnössä. Toivottavasti tulkitsen oikein mietinnön 17 kohtaa, kun totean, että tietenkin vain AKT-mailla on oikeus asettaa tilapäisiä tuontirajoituksia, mikäli maahantuonnin äkillinen kasvu uhkaa tiettyjä tuotannonaloja. Olisi erittäin valitettavaa, että meillä olisi oikeus estää AKT-maita myymästä meille tekstiilejä ja maataloustuotteita vain sen vuoksi, että emme ole pystyneet mukautumaan riittävästi globaalistuneen maailman muuttuneisiin kilpailuoloihin. Totuus on se, että meidänkin annettiin suojella omia markkinoitamme silloin, kun kansantaloutemme olivat vielä kehittymässä. Markkinoiden suojeleminen on kuitenkin hyvin epävarma keino lisätä kasvua ja saavuttaa terve talousrakenne, ja siksi tätä toimenpidettä olisi sovellettava myös kehitysmaihin rajoitetusti ja vain määrätyn ajan. 

Gabriele Zimmer,
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olemme täällä parlamentissa päässeet jo monesti ja hyvin laajalla enemmistöllä sopimukseen vuosituhannen kehitystavoitteista ja olemme ilmoittaneet, että köyhyyden poistaminen maailmasta on tärkein tehtävämme tulevina vuosikymmeninä.
Jäsen Morgantinin erinomaisessa mietinnössä meille esitetään arvio siitä, miten paljon talouskumppanuussopimukset todellisuudessa voivat edistää tässä tehtävässä onnistumista. Odotamme, että komissio asettaa kehityksen sekä köyhyyden poistamisen AKT-maissa selkeästi tärkeään asemaan neuvotteluissa. Kritiikki, jota aion esittää, kohdistuu suoraan kaupan pääosaston edustajan esiintymiseen kehitysyhteistyövaliokunnan kuulemistilaisuudessa. Teen tämän nyt selväksi: emme halua, että neuvotteluissa käyttäydytään ikään kuin olisimme siirtomaavallan edustajia; mielestämme AKT-kumppaneidemme riippumaton päätösvalta on säilytettävä.
Tätä riippumattomuutta olisi kannustettava investoimalla kaupan infrastruktuuriin ja tietenkin tukemalla kansallisia köyhyyden torjumista koskevia strategioita. Tämä on täysin EU:ssa suuressa arvossa pidetyn toissijaisuusperiaatteen mukaista. Mikäli hallitukset käyttävät itsemääräämisoikeuttaan ja päättävät suhtautua talouskumppanuussopimuksiin epäilevästi, näille maille on tarjottava Cotonoun sopimuksen mukaisia vaihtoehtoja. Tämän vuoksi ihmettelen, miksi Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä haluaa poistaa tämän viittauksen. Miksi PPE-DE-ryhmä yhtäkkiä katsookin, etteivät tehdyt sopimukset sido sitä? PPE-DE-ryhmä pyrkii myös käytännössä poistamaan mietinnöstä kaikki lauseet, jotka antavat AKT-maiden hallituksille neuvotteluja koskevan itsemääräämisoikeuden sekä mahdollisuuden päättää itse, toteutetaanko vapauttaminen vain tietyllä alalla, ja missä laajuudessa ja millaisen aikataulun mukaisesti se toteutetaan. Haluaisin tietää, miksi.
Morgantinin mietinnössä vaaditaan yksinkertaista sääntöä, jonka mukaan juomavesi, koulutus ja muut keskeiset julkiset palvelut jätetään vapauttamisen ulkopuolelle alusta alkaen. PPE-DE-ryhmä toivoo, että tämä kohta poistetaan, ja toivoo sen sijaan, että vesialan vapauttaminen toteutettaisiin kohtuullisin hinnoin. Tämä on mielestäni silkkaa kyynisyyttä. Koska köyhyys on levinnyt laajalle monissa AKT-maiden osissa, tätä ei yksinkertaisesti voida hyväksyä. Kehotan teitä hylkäämään nämä tarkistukset huomenna. 
Alessandro Battilocchio (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ensinnäkin haluaisin kiittää esittelijä Morgantinia hänen tekemästään erinomaisesta työstä. Yhteiskunnassa, jota globaalitalouden markkinat nykyisin hallitsevat, yhteisöllä on velvollisuus edistää kehitysyhteistyötä. Nimittäin maailmassa 3 miljardia ihmistä elää alle kahdella Yhdysvaltain dollarilla päivässä ja yli miljardi elää vain yhdellä Yhdysvaltain dollarilla päivässä.
Tämän yhteisen tavoitteen saavuttamiseksi meidän on etsittävä sopivia keinoja, joiden avulla kehitysmaiden taloustilannetta voidaan vähitellen parantaa ja niiden talous voi vähitellen integroitua maailmanmarkkinoihin. Euroopan unionin yhteistyöpolitiikkaan on sisällyttävä ensisijaisia tavoitteita, joilla pyritään muuttamaan näiden maiden sisäistä prosessia edistämällä vakaata, avointa ja demokraattista poliittista ilmapiiriä sekä vaurastumistaTässä yhteydessä voidaan todeta, että talouskumppanuussopimukset ovat sopiva väline AKT-maiden ja Euroopan unionin välisten kauppasuhteiden edistämiseen ja toteuttamiseen.
Haluamme korostaa myös toista seikkaa: niin sanotuilla herkillä aloilla, esimerkiksi koulutuksen, terveydenhuollon ja energiahuollon aloilla, tehtäviä kehitystä edistäviä investointeja olisi seurattava jatkuvasti, ja tarvittaessa vapauttamistoimia olisi rajoitettava. Meidän olisi aina pidettävä mielessämme, että onnistuaksemme ja saadaksemme myönteisiä vaikutuksia aikaan kehitysmaiden yhteiskuntarakenteessa on tehokkaan yhdentymisen ja talouskasvun lisäksi parannettava myös ihmisten yleisiä elinoloja. Tässä asiassa tarvitaan täsmällistä, erityistä ja johdonmukaista sitoutumista. 
Eija-Riitta Korhola (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, aivan aluksi haluan kiittää kollegaani Martensia hyvästä puheenvuorosta ja hänen esittämistään tarkistuksista. Se linja vahvistaa käsittelyssä olevaa mietintöä ja tukee sen tavoitteita saada talouskumppanuussopimuksista toimiva väline, joka toteuttaa EU:n kehitysyhteistyön tavoitteita.
WTO:n säännöt pakottavat meidät erillisiin talouskumppanuussopimuksiin, sillä Lomén ja Cotonoun sopimuksiin perustuva kauppasuhde ei ole vastavuoroinen ja siksi ristiriidassa WTO:n valtuutuslausekkeen kanssa. Sen mukaan teollisuusmaat saavat myöntää yksipuolisen, ei-vastavuoroisen etuuskohtelun vain kahteen luokkaan kuuluville maille, joko kaikille vähiten kehittyneille maille tai kaikille kehitysmaille. Koska AKT-alueeseen kuuluu molempiin ryhmiin kuuluvia maita, alkuperäiset AKT-maille myönnetyt etuudet eivät vastaa nykyisiä WTO:n sääntöjä ja poikkeuksiin oikeuttava siirtymäaikamme päättyy vuonna 2008.
Talouskumppanuussopimusten avulla on etsitty pitkäkestoista ratkaisua EU:n ja AKT:n kauppasuhteiden saattamiseksi WTO:n sääntöjen mukaisiksi. Ehdotettujen talouskumppanuussopimusten perusteella EU:n ja AKT:n eri alueellisten ryhmien välinen kauppasuhde on vastavuoroinen. GATT-sopimuksen 24 artiklan nojalla kehityksen eri tasoilla olevat valtiot voivat sitoutua vastavuoroiseen vapaakauppasopimukseen edellyttäen, että olennaisilta osiltaan kaiken kaupan vapauttaminen tapahtuu kohtuullisen ajan kuluessa. Talouskumppanuussopimusten yhteydessä tämän on käsitetty tarkoittavan karkeasti ottaen 90 prosenttia kaupasta 10-12 vuoden kuluessa.
On selvää, että vastavuoroisen vapaakauppasopimuksen täytäntöönpano on erittäin haastavaa AKT-maille, joiden kehitystaso vaihtelee. Sen käyttöönotto on huomattava muutos EU:n suhtautumisessa AKT-kumppanien kanssa harjoitettavaan kehitys- ja kauppapolitiikkaan.
Toisaalta me tiedämme, ettei Lomén ja Cotonoun sallima suosiminen pysäyttänyt AKT-maiden markkinaosuuksien pienenemistä. Koska olemme huolissamme kaupan ennenaikaisesta vapauttamisesta, on syytä kysyä, onko tässä yhteydessä sellaista käsitettä olemassakaan kuin oikea-aikainen vapauttaminen. Joskus rohkea hyppy on tehtävä ja huolehdittava samalla, että sopimusneuvottelujen lopputulos jättää riittävästi aikaa AKT:n kotimarkkinoiden ja alueellisten markkinoiden mukauttamiselle.
Itse pidän tärkeänä myös kaikkien esteettömän pääsyn luonnon omien niin sanottujen ilmaispalvelujen äärelle. Näin maailman vesipäivänä en voi olla mainitsematta sitä, miten olennaista on esimerkiksi juuri vesihuollon järjestäminen oikeudenmukaisesti. 
Markkinoiden avaaminen on jossain tilanteessa myös johtanut köyhyyden leviämiseen kehitysmaissa, ja siksi neuvottelujen edistymistä on seurattava tarkkaan. Neuvottelujen on oltava tasapuolisia eikä niiden kuluessa saa painostaa mitään osapuolta. 
Kader Arif (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan kiittää kollegaani Morgantinia tästä erinomaisesta mietinnöstä, jonka hän on tänään antanut käsiteltäväksemme ja joka koskee talouskumppanuussopimusten vaikutuksia kehitysyhteistyön alalla.
Mietinnön perusajatus on oikea. Sen mukaan tässä sääntelyssä, joka on vaarassa johtaa hallitsemattomaan kaupan vapauttamiseen, tarvitaan yhteisön solidaarisuutta. Kehitysyhteistyövaliokunta kannatti työtä yksimielisesti. Toivon, että se saa samanlaisen kannatuksen myös huomisessa äänestyksessä.
Pohdintamme ohjenuorana olisi pidettävä yhtä tärkeää seikkaa: kehitysyhteistyön on oltava Cotonoun sopimuksen mukaista ja liityttävä siihen läheisesti. Tämä on ensisijaisena tavoitteena kaikissa neuvotteluissa sekä talouskumppanuussopimusten täytäntöönpanossa Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren (AKT) valtioiden kanssa.
Ymmärrän, että Euroopan unionin ja AKT-maiden väliset kauppasuhteet on saatettava WTO:n sääntöjen mukaisiksi. Tarkoitan yksipuolista suosituimmuusjärjestelmää yhteisön markkinoilla. WTO:n sääntöjen noudattaminen ei kuitenkaan saa olla tärkeämpää kuin kestävää kehitystä edistävät ja köyhyyden torjuntaa koskevat kansainväliset sitoumuksemme.
Yhdyn AKT-maiden ja monien kansalaisjärjestöjen pelkoon siitä tavasta, miten komissio nyt käy neuvotteluja, ja näiden neuvottelujen taustalla olevasta ajattelutavasta. Neuvottelujen osapuolet eivät selvästikään ole tasavertaisia. Ellemme ota tätä huomioon, siitä nopeasta ja sopusointuisesta vastavuoroisesta markkinoiden avaamisesta, jota meille ollaan myymässä, uhkaa tulla vaarallisen epätasapainoinen, ja pelkään, että se johtaa vain pettymyksiin.
Kaupan vapauttaminen sellaisten kumppaneiden välillä, jotka eivät ole keskenään tasavertaisia, ei todellakaan edistä kehitystä, niin kuin on ollut tarkoitus, ja sillä voi olla tuhoisia vaikutuksia kyseisten maiden hauraisiin kansantalouksiin ja niiden suojattomaan väestöön. Samalla kuitenkin väitämme puheissamme, että haluamme auttaa näitä maita saavuttamaan vuosituhannen kehitystavoitteet, joita ei kuitenkaan voida saavuttaa, kuten jo tiedämme.
Mikäli nämä sopimukset tehdään vaihe vaiheelta ja yhteistyössä järkevän ja ennakoitavissa olevan kehyksen mukaisesti, niin että alueella voidaan edistää kauppaa ja investointia, ne tarjoavat mielestäni AKT-maille todellisia mahdollisuuksia niin talouksien monipuolistamista kuin sopusointuista alueellista yhdentymistä sekä todellista ja onnistunutta maailmantalouteen integroitumista varten.
On mainittava muutamia ensisijaisia tavoitteita. Ensimmäinen niistä on se, että Singaporen kysymykset ja keskeiset julkiset palvelut jätetään sopimusten ulkopuolelle, jotta ei laiminlyödä näiden maiden oikeutta käyttää suojatoimia puolustaakseen herkkiä strategisia tuotannonalojaan. Toisena ensisijaisena tavoitteena on noudattaa sitoumustamme etsiä Cotonoun sopimuksen 37 artiklan 6 kohdan mukaisesti talouskumppanuussopimuksille vaihtoehtoisia kauppajärjestelmiä niitä maita varten, jotka niitä pyytävät. Näiden vaihtoehtojen on perustuttava ei-vastavuoroisuuden periaatteeseen, joka on vahvistettu yleisessä tullietuusjärjestelmässä, sekä sellaisen lausekkeen käyttöönottoon, jossa vahvistetaan eriytetty kohtelu WTO:ssa. Näiden ensisijaisten tavoitteiden toteutuminen on hyvin pitkälti kiinni siitä, haluaako Euroopan unioni panostaa WTO:ssa täysipainoisesti sääntöjen parantamiseen kehitysyhteistyötä koskevia ensisijaisia tavoitteita silmällä pitäen.
Lopuksi totean, ettei toivomusten esittämisestä ole hyötyä, ellei keinoja niiden toteuttamiseen ole olemassa. Lopuksi haluan todeta, että vaikka olemmekin huolissamme Euroopan unionin rahoituskehyksestä, meidän on ensinnäkin pidettävä komission puheenjohtajan Gleneaglesissa antamat kaupan tukemista koskevat lupaukset. Toiseksi meidän on pyrittävä tekemään uusia rahoitussitoumuksia hyvittääksemme AKT-maille etuuskohtelun ja tullitariffien poistamisesta aiheutuvia kustannuksia, vahvistettava AKT-maille annettavaa teknistä tukea ja lopuksi, hyvät kollegat, hylättävä Euroopan kehitysrahastosta maksettavan tuen pienentäminen, jota ei voida hyväksyä. Koska en ole kuitenkaan vakuuttunut siitä, että nämä tavoitteet saavutetaan nopeasti, ehdotan, että osoituksena hyvästä tahdostaan komissio harkitsisi markkinoiden vastavuoroista avaamista koskevan siirtymäkauden pidentämistä AKT-maiden erityistarpeiden mukaisesti, kuten neuvottelujen aikaan todettiin. 
Hannu Takkula (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, toivon että taloudelliset kumppanuussopimukset olisivat toimiva väline, jolla köyhyys voitaisiin poistaa ja että pääsisimme julistuksista konkretiaan. Tervehdin ilolla tänä iltana tästä aiheesta käytettyjä puheenvuoroja, erityisesti Eija-Riitta Korholan puheenvuoro oli erinomainen. Laadullisesti en pysty siihen mitään lisäämään, mutta siitä huolimatta lausun muutaman sanan Luisa Morgantinin mietinnöstä.
Kehitysyhteistyön tärkeyttä ei pidä väheksyä. Me hyvinvointiyhteiskuntina ja eurooppalaisina yhteisöinä haluamme olla auttamassa heikommassa asemassa olevia lähimmäisiämme niin kotimaassa kuin muuallakin. Se on tietyllä tavalla meidän sivistyksemme mitta.
On totta, että tänä päivänä monessa Euroopan unionin jäsenmaassa käydään keskustelua siitä, mikä pitäisi olla kehitysyhteistyöhön ohjattavan rahoituksen osuus. Esimerkiksi Suomessa, josta tulen, on tänään juuri keskusteltu aiheesta ja tiedän, että YK:n suosittelemaa 0,7 prosentin tavoitetta ei ole saavutettu, vaan olemme jääneet noin 0,4 prosenttiin. Toivon mukaan myös muut Euroopan maat, Suomi mukaan lukien, edistyvät asiassa. Toivottavasti Euroopan unionissa löydämme yhteistä tahtoa ja myös rahoitusta huolehtiaksemme heikommassa asemassa olevista veljistämme ja kansoista.
Minun mielestäni on kuitenkin huolehdittava siitä, että antamamme apu on sopusoinnussa kestävän kehityksen periaatteiden kanssa. Taloudelliset, sosiaaliset ja ympäristölliset näkökohdat tulee aina ottaa huomioon EU:n kehitysyhteistyössä. Tärkeää ei ole pelkkä raha, vaan ennen kaikkea kumppanuus ja kehityksen ja työn alkuun auttaminen.
Meidän on myös oltava tarkkoja sen suhteen, että edistämme kehitysyhteistyön kautta eurooppalaisia arvoja, kuten demokratiaa ja ihmisoikeuksia. Niiden huomioon ottaminen on tärkeää kehitysyhteistyössä. 
Vittorio Agnoletto (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Morgantinin mietintö on tärkeä yritys rajoittaa talouskumppanuussopimusten aiheuttamaa vahinkoa. Oletteko todella sitä mieltä, että vapaakauppasopimus on se, mitä tarvitaan nälän ja köyhyyden vähentämiseen ja poistamiseen?
Ajatelkaa esimerkiksi Burundia: talouskumppanuussopimuksiin sisältyvä teoreettinen tariffien poistaminen johtaisi siihen, että Euroopan unioni saavuttaisi 12,4 miljoonan Yhdysvaltain dollarin markkinaosuuden, jonka Burundi puolestaan menettäisi, ja tähän on jo laskettu mukaan paikallisille kuluttajille aiheutuva hyöty. Tämä käy ilmi YK:n alaisen Afrikan talouskomission tutkimuksesta, josta käy ilmi myös se, miten jo nyt suuri osa tämän maanosan vauraudesta on siellä asuvien ulkomaalaisten hallussa. Tämä osuus on 39 prosenttia, ja se on suurempi kuin missään muualla maailmassa.
Tukia koskevat tiedot osoittavat vääräksi ajatuksen, että vapaiden markkinoiden laajentaminen voisi tuottaa vaurautta näille alueille. Nigeriassa halvin liha on saksalaista tai englantilaista, ja Senegalissa pelkästään vuonna 2005 tuotiin Alankomaista 52 000 tonnia sipuleita, mikä saattoi maanviljelijät erittäin vakaviin vaikeuksiin. Talouskumppanuussopimusten laatimisessa noudatettiin alun perin Cotonoun sopimusta, jossa vaalitaan köyhyyden torjuntaa ja yhteiskunnallisen kehityksen edistämistä. Nyt talouskumppanuussopimuksissa ei kuitenkaan enää edistetä yhteiskunnallista kehitystä vaan pikemminkin lisätään köyhyyttä. 
Louis Michel,
   Hyvät parlamentin jäsenet, olen samaa mieltä muutamasta esitetystä huomautuksesta. Komission selkeästi puutteellisen tiedotuksen osalta totean, että komissio haluaa tietenkin välittää parlamentille kaiken hallussaan olevan tiedon. Teistä saattaa tuntua siltä, että tiedotus on ollut liian vähäistä. Aion ainakin omalta osaltani siis huolehtia siitä, että välitän teille kaiken hallussani olevan tiedon.
Rahaa tarvitaan suuria summia, mutta jos lisärahoitusta kaivataan, on sen tultava jäsenvaltioilta. Tiedätte varsin hyvin, paljonko Euroopan kehitysrahastosta voidaan saada tukea: voin käyttää vain sen verran rahaa kuin käyttööni on annettu.
Jäsen Kinnockin puheenvuoroon viitaten haluan varmistaa, ettei asiasta ole mitään väärinkäsityksiä. Kun puhuin vaihtoehtoja koskevasta "akateemisesta" keskustelusta, tarkoitukseni ei ollut puhua epäasiallisesti. Itse asiassa vaihtoehtoisia ehdotuksia voidaan tehdä niille, jotka eivät halua neuvotella sopimuksista, mutta kuten tiedätte, jäsen Kinnock, tällä hetkellä tilanne on se, että kaikki maat kuitenkin käyvät neuvotteluja. Käyttämäni sana oli ehkä huonosti valittu, mutta mielestäni ei ole kovin hyödyllistä aloittaa keskustelua vaihtoehdoista, kun kerran kaikki jo käyvät neuvotteluja.
Muista esittämistänne huomautuksista olen melko pitkälle sanaa mieltä. Näin ollen olen samaa mieltä myös markkinoille pääsyä koskevasta huomautuksestanne, mutta teidän on myös myönnettävä, ettei markkinoille pääsy vielä riitä. Markkinoiden vapauttamisesta saamamme 50 vuoden kokemuksen perusteella voidaan selvästi nähdä, ettei se riitä ja että on paljon muitakin huomioon otettavia asioita. Tuskin kukaan on minua vakuuttuneempi siitä, että meidän on keskityttävä kehityksen tuottamaan hyötyyn. Näin ollen hyväksyn tämän periaatteen täysin.
Tuotanto-ongelmat huomioon ottaen on selvää, että tuotanto on yksi niistä aloista, joilla kyseisille maille annetusta tuesta on eniten hyötyä. Juuri tuotannon tasolla voidaan antaa välttämätöntä tukea tekniikan kehittämiseen, teknologian siirtoihin ja tuotteiden laadun parantamiseen, eli lyhyesti sanottuna markkinoille pääsyn kannalta erittäin tärkeän lisäarvon rahoittamiseen.
Olen kanssanne samaa mieltä siitä, ettei Euroopan unionin pidä antaa kohtuuttomia määräyksiä. Tämä ei vastaa lainkaan vakaumustani eikä käsitystäni kehitysyhteistyöstä. Kun käydään neuvotteluja, kumpikin osapuoli esittää omia perustelujaan. Kohtuuttomat määräykset eivät siihen kuulu. Olen myös samaa mieltä jäsen Martensin kanssa siitä, että aikataulun on oltava realistinen. Olen täysin samaa mieltä siitä, että veden, energian ja monenlaisten välttämättömyystavaroiden saanti on turvattava. Yhdyn täysin näkemyksiinne tässä asiassa ja suhtaudun erittäin epäilevästi näiden alojen vapauttamiseen.
Jäsen Kinnock, mitä tulee sihteerin erottamiseen, jota minun väitetään vaatineen, ensinnäkään minulla ei ole valtuuksia erottaa kyseistä sihteeriä ja toiseksi en ole vaatinut kenenkään erottamista. Se kuitenkin on totta – koska haluan aina ottaa ehdottomasti täyden vastuun tekemisistäni – että Keski-Afrikan talous- ja rahayhteisön CEMACin sihteerin pyyntöön olen vastannut, etten suostu myöntämään lisää rahaa jollekulle, joka ei ole tehnyt mitään, ja voin taata, ettei hän ole tehnyt mitään. En myöskään ole ainoa henkilö, joka on valittanut tästä. Puolustuksekseen hän totesi, ettei hänellä ole määräysvaltaa jäsenvaltioihin nähden. Työ, joka olisi pitänyt tehdä, jäi tekemättä. Emme ole saaneet pyytämiämme asiakirjoja, joista kävisi ilmi, että työ on tehty. Hänen johtamisensa ei ole täysin avointa. Tässä tilanteessa tehtäväni on mielestäni huomauttaa tietyistä hallinnon periaatteista, varsinkin kun on kysymys komission myöntämää rahoitusta koskevasta pyynnöstä. Tämän myönnän siis tehneeni, mutta en ole koskaan vaatinut kenenkään erottamista, eikä minulla olisi siihen edes valtuuksia.
Yhteenvetona totean, että neuvotteluissa käsiteltävän paketin on oltava kattava ja johdonmukainen. Peter Mandelson neuvottelee talouskumppanuussopimuksista, ja minä avustan häntä. Työskentelemme siis yhdessä. Minun lähtökohtanani on tietenkin kehitys ja tarkemmin sanottuna talouskehitys kasvun liikkeellepanevana voimana. Huomautan vielä, että kyseisillä mailla on köyhyyden torjumista koskevia suunnitelmia, joihin tämä näkökohta sisältyy. Taloudellista yhdentymistä koskevien ohjelmien piiriin kuuluvat alueet pyytävät meiltä tukea, jota me myös annamme niille. Yhdentymiseen liittyy alueiden välisen kaupan vapauttaminen. Me tuemme sitä, ja talouskumppanuussopimukset tukevat tätä alueellisen yhdentymisen tarvetta.
Huomaan, että jotkin peloistanne ovat perusteltuja, mutta voin vakuuttaa ainakin omalta osaltani, että kehitys pidetään ensisijaisena tavoitteena. Tämä on se tavoite, johon neuvotteluissa keskitytään, ja tukitoimien on mahdollistettava parannusten toteuttaminen sellaisessa tahdissa, jota nämä maat pystyvät pitämään yllä. Parannusten pitäisi ajan mittaan helpottaa maiden pääsyä sekä yhdentyneille alueellisille markkinoille että maailmanmarkkinoille.
Lopuksi totean, että ymmärrän kaikkia epäilyksiänne ja huolenaiheitanne. Olen valmis vaihtamaan kanssanne mielipiteitä myös kaikista tukitoimista – ja pidän tätä myös erittäin tärkeänä. Odotan kovasti sitä luovuutta, johon te kykenette, ja olen täysin avoin näille kysymyksille ilman minkäänlaisia ennakkoasenteita. Vakuutan teille joka tapauksessa, että olen enemmän kuin valmis jatkamaan parhaiden mahdollisten ratkaisujen etsimistä kehitysmaiden tukemiseksi talouskumppanuussopimusten yhteydessä. 
Puhemies.
   Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Jo Leinenin perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan puolesta laatima mietintö (A6-0042/2006) Euroopan tason poliittisista puolueista (2005/2224(INI)). 
Jo Leinen (PSE ),
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, vuonna 2004 hyväksymämme asetus eurooppalaisten poliittisten puolueiden rahoituksesta on osoittautunut menestyksekkääksi. Menestyksekästä on ollut yhtäältä Euroopan parlamentin ja sen poliittisten ryhmien ja toisaalta poliittisten puolueiden välinen erillisyys. Tilintarkastustuomioistuin vaati kyseistä erottelua useita vuosia, ja asetuksella vastattiin tähän vaatimukseen.
Näiden vuosien aikana on rekisteröitynyt 10 puolueperhettä, jotka ovat myös oikeutettuja rahoitukseen asianomaisesta budjettikohdasta. Tämä osoittaa, että unionin tason poliittinen kulttuuri on edelleen monimuotoista ja kukoistavaa. Aiemmin puolueperheitä oli vain neljä, joten määrä on yli kaksinkertaistunut. Tämä on aikamoinen saavutus.
Kokemuksemme poliittisten puolueiden rahoituksesta ovat myönteisiä. Uudessa mietinnössä on kuitenkin mukana lyhyt suunnitteluvarmuutta ja eurooppalaisen puoluetoiminnan joustavuutta koskeva toivelista. Mietinnössä esitetään myös toive siitä, että budjettivaliokunta ja puhemiehistö loisivat vaalikauden alussa koko kautta koskevan suunnitteluvarmuuden. Tämä ei tee hyväksymästämme vuosittaisesta talousarviosta ylijäämäistä, mutta mielestäni olisi viisasta varmistaa, että tämä budjettikohta säilytetään ja että sitä voidaan kehittää sitä mukaa, kun unioni laajenee tai poliittisten puolueiden määrä kasvaa.
Puolueilla on toki omat rahoituskeinonsa: lahjoitukset ja jäsenmaksut. EU:n rahoitussäädösten tarkoituksena ei tietenkään voi olla määrätä, että näillä keinoin saatu rahoitus menetetään, mikäli sitä ei käytetä saman vuoden aikana. Tämän vuoksi olenkin mielissäni siitä, että olemme Strasbourgissa jo noudattaneet mietinnössä esitettyä vaatimusta, jonka mukaan puolueiden on voitava käyttää enimmillään 25 prosenttia omista varoistaan varantojen luomiseen. Varathan ovat puolueiden omaisuutta, eikä EU:n rahoitussäädöksillä saada asettaa puolueille kohtuuttomia rajoituksia.
Toinen toivomus on kuitenkin se, että puolueet voisivat siirtää enimmillään 25 prosenttia varoista seuraavan vuoden ensimmäiselle neljännekselle. Politiikka on arvaamaton ala, ja odottamattomien tapahtumien sattuessa puolueiden pitäisi voida käyttää osa varoista seuraavan neljänneksen kuluessa. Näin voitaisiin välttää se, että puolueet joutuvat tuhlaamaan ylijäämänsä väkisin joulukuussa.
Mietinnössä on mukana myös joitakin muita ehdotuksia. Haluan kuitenkin nyt siirtyä seuraavaan mietinnössä käsiteltävään aiheeseen. Tarvitsemme aidon eurooppalaisen puolueohjesäännön. Ei ole hyväksyttävää, että eurooppalaisten poliittisten puolueiden on rekisteröidyttävä ja toimittava tietyn jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti. Kaikki puolueet kannattavat yhtäläisiä, kaikissa jäsenvaltioissa päteviä yhtäläisiä oikeuksia ja velvollisuuksia, ja tämä on mahdollista vain siten, että on olemassa yksi ohjesääntö. Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta on halukas toimimaan suunnannäyttäjänä. Arvoisa komission varapuheenjohtaja, toivoisin kovasti, että komissio ottaisi ehdotuksemme huomioon ja käyttäisi aloiteoikeuttaan uuden lainsäädäntöehdotuksen tekemiseksi.
Toinen tärkeäksi katsomamme asia on rajat ylittävä poliittinen viestintä. Useissa maissa tähän tarkoitukseen on olemassa poliittisia säätiöitä, ja olemme sitä mieltä, että niitä on perustettava myös unionin tasolla. Myös tällä alalla kehotamme komissiota tekemään joko lainsäädäntöehdotuksen tai talousarvioon liittyvän ehdotuksen.
Meidän on harkittava myös sitä, pitääkö tulevissa Euroopan parlamentin vaaleissa olla myös eurooppalaiset vaalilistat, jolloin kansalaisillamme olisi todellisuudessa kaksi ääntä: yksi kansallista tai paikallista vaalilistaa ja toinen yhteistä eurooppalaisten puolueiden listaa varten. Yhteinen vaalikampanja olisi mahdollinen vain tällaisen ehdokaslistan myötä. Nykyisellään Euroopan parlamentin vaalien aikana on käynnissä 25 eri vaalikampanjaa, jotka eurooppalaiset vaalilistat yhdistäisivät.
Lopuksi nostan esiin puolueiden nuorisosiivet. Nuorisomme edustaa tulevaisuutta. Meidän on kiinnitettävä erityistä huomiota poliittisten nuorisojärjestöjen ja -liikkeiden kannustamiseen, sillä ne edustavat puolueiden tulevaisuutta. Puolueet ovat puolestaan osa demokraattista prosessia. Tämä mietintö on merkittävä edistysaskel. Kiitän puolueiden pääsihteerejä sekä parlamentin hallintoa varojen tehokkaasta hallinnoinnista. Kiitän myös pääsihteeriä erinomaisista ehdotuksista, jotka ovat mukana mietinnössä. 
Margot Wallström,
   k. Arvoisa puhemies, kiitän jäsen Leinenia tärkeästä mietinnöstä, jonka avulla on mahdollista tarkastella aikaisempia saavutuksia eurooppalaisten poliittisten puolueiden alalla sekä luoda katsaus siihen, mitä tulevaisuudessa voidaan tehdä.
Parlamentti ja neuvosto hyväksyivät vuonna 2003, vain kolme vuotta sitten, komission tekemän ehdotuksen pohjalta asetuksen Euroopan tason poliittisista puolueista. Näin toimielimet panivat täytäntöön Amsterdamin sopimuksen tavoitteen ja Nizzan sopimuksessa esitetyn uuden oikeusperustan. Kuten Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa tunnustetaan, Euroopan tason poliittiset puolueet ovat tärkeä tekijä Euroopan unionin sisäisessä yhdentymisessä. Puolueet osallistuvat eurooppalaisen tietoisuuden muodostamiseen ja kansalaisten poliittisen tahdon ilmaisemiseen sekä edistävät poliittista keskustelua Euroopan tasolla. On tosiasia, että asetuksen voimaantulon jälkeen Euroopan tasolla on perustettu 10 eurooppalaista poliittista puoluetta.
Voimme pitää tätä osoituksena siitä, että hiljalleen on rakentumassa sellainen eurooppalainen toimintaympäristö, jossa kansalaiset voivat saada äänensä entistä selvemmin toimielinten kuuluville. Suhtaudun itse erittäin myönteisesti asiaan, ja se on myös eräs viestintää koskevassa valkoisessa kirjassamme esitetyistä ajatuksista. Tarvitsemme eurooppalaisen poliittisen kulttuurin ja apua sen edistämiseksi. Eurooppalaisen hankkeen ja eurooppalaisten toimielinten yhdistäminen kansalaisiin on kuitenkin vielä kaukainen tavoite. Painotan edelleen, että tämä on eräs keskeisimmistä kysymyksistä, joita komissio käsittelee eurooppalaista viestintäpolitiikkaa koskevassa valkoisessa kirjassaan.
Olen vakuuttunut siitä, että hallitusten ja parlamenttien lisäksi myös poliittisten puolueiden ja julkisten toimielinten on nostettava kysymys Euroopasta etualalle yleisön tietoisuudessa. Meidän on myös pohdittava Euroopan parlamentin vaalien alhaista äänestysprosenttia ja mietittävä yhdessä keinoja kasvattaa äänestysaktiivisuutta, kuten komissio on jo ehdottanut K-suunnitelmassaan. Tämä pohdinta ei ole aina helppoa. Olen kuitenkin sitä mieltä, että nykyistä suurempi äänestysaktiivisuus ja vilkkaampi osallistuminen äänestystä koskevaan keskusteluun ovat toimielinten yhteisen edun mukaisia.
Jäsen Leinenin laatimassa mietinnössä korostetaan, että poliittisten puolueiden on tehtävä työtä kansalaisten osallistumisen lisäämiseksi. Tämä koskee niin Euroopan parlamentin vaaleja kuin kaikkia muitakin eurooppalaisen poliittisen elämän osa-alueita. Olemme asiasta täysin samaa mieltä.
Mietinnön 12 kohdassa käsitellään useaa tärkeää kysymystä, jotka koskevat eurooppalaisen säätiön asemaa. Kuten jäsen Leinen mainitsi puheenvuorossaan, kyse on eurooppalaisten puolueiden asemasta eurooppalaisissa kansanäänestyksissä ja nuorisojärjestöjen toiminnan edistämisessä. Komissio toivoo kattavaa ja syvällistä keskustelua näistä kysymyksistä, sillä ne ovat kaikki osa vähitellen tapahtuvaa siirtymistä todelliseen eurooppalaiseen toimintaympäristöön. Suhtaudumme erittäin myönteisesti näihin ehdotuksiin.
Poliittiset puolueet ovat olennainen osa Euroopan unionin demokraattista rakennetta, ja siksi on asianmukaista, että ne ovat oikeutettuja yhteisön rahoitukseen.
Olemme panneet merkille mietinnössä esitetyt ehdotukset julkisen rahoitusjärjestelmän joustavuuden lisäämisestä. Useat mietinnössä esitetyistä ajatuksista voitaisiin toteuttaa parlamentin laatimia sisäisiä sääntöjä mukauttamalla.
Niitä ehdotuksia, joiden toteuttaminen vaatisi eurooppalaisia poliittisia puolueita koskevan asetuksen tai varainhoitoasetuksen tarkistamista, on tarkasteltava laajemmassa asiayhteydessä. Huomaatte varmasti varovaisen äänensävyni tässä kohden. Kuten tiedätte, tarkistamme parhaillaan varainhoitoasetusta ja sen täytäntöönpanoon liittyviä säännöksiä. Meidän onkin otettava nämä toimet huomioon tilannetta arvioidessamme, sillä muiden rahoituskeinojen ja esimerkiksi kansalaisjärjestöjen tarkastelun on jälleen oltava tasapainossa nykytilanteen parantamiseen tarvittavien parhaiden keinojen etsimisen kanssa.
Lopuksi haluan mainita, että olemme panneet mielenkiinnolla merkille mietinnön 4 kohdassa esitetyn kehotuksen siitä, että perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan on harkittava kysymystä eurooppalaisesta puolueohjesäännöstä, joka olisi olemassa olevaa asetusta kattavampi. Komiteaa kehotetaan muun muassa harkitsemaan mahdollisuutta määrittää eurooppalaisten puolueiden oikeudet ja velvollisuudet nykyistä paremmin.
Komissio seuraa tarkkaavaisesti ja mielenkiinnolla työtä, jota parlamentin valiokunta tekee kyseisellä alalla. Olen itse henkilökohtaisesti sitoutunut tähän tärkeään pohdintaan. Toistan vielä, että tämä vastaa täysin valkoisessa kirjassa esittämiämme näkemyksiä. Tämä on yhteydessä sellaisen eurooppalaisen poliittisen toimintaympäristön luomiseen, jossa voimme keskustella ja jossa poliittisilla puolueilla on erittäin tärkeä asema. 
Klaus-Heiner Lehne (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, edustan kollegaani parlamentin jäsentä López-Istúriz Whitea, joka on laatinut oikeudellisten asioiden valiokunnan lausunnon. Esitän hänen puolestaan sekä ryhmäni puolesta muutaman huomion lausunnosta.
Olen yhtä mieltä esittelijä Leinenin kanssa siitä, että olemassa olevaa ohjesääntöä voidaan todellakin pitää erittäin onnistuneena. Olen samaa mieltä myös siitä, että oli täysin oikeutettua ja perusteltua tehdä selkeä ero puoluerahoituksen ja poliittisten ryhmien rahoituksen välille. Olimme tämän mukautuksen velkaa myös Euroopan unionin kansalaisille.
Poliittiset puolueet auttavat kansan tahdon muodostamisessa. Eurooppalaisessa viitekehyksessä on kuitenkin ehkä osuvampaa puhua kansojen tahdosta, ja siksi on keskeistä, että Euroopan unionin toimielimet luovat eurooppalaisten puolueiden toiminnalle asianmukaiset edellytykset ja olosuhteet. Tähän liittyy neljä seikkaa, joita pidän erityisen merkittävinä.
Ensiksikin on tärkeää luoda sellainen kestävä ja pysyvä rahoituskehys, jonka avulla puolueet voivat vastaanottaa pitkäaikaista rahoitusta. Puolueille parhaillaan myönnettävät määrärahat eivät riittävässä määrin tue todella kestävää toiminnan suunnittelua pitkällä aikavälillä. Tällä hetkellä suunnitelmat ovat sidoksissa kalenterivuosiin kunkin vaalikauden aikana. Muutoksia saattaa aiheutua myös uusien puolueiden perustamisesta, jolloin puoluerahoituksen määrää on mukautettava. Olemassa olevat säännökset eivät siis tarjoa riittävää taloudellista varmuutta puolueiden toiminnan suunnitteluun, ja tässä suhteessa muutokset ovat erittäin toivottavia.
Toiseksi eurooppalaisten puolueiden on voitava luoda varantoja, jotka eivät ole sidoksissa kalenterivuosiin. Jäsen Leinenkin mainitsi asian puheenvuorossaan, ja se nousi esille myös oikeudellisten asioiden valiokunnassa käymissämme keskusteluissa. Jäsen Leinenin viittaus pahamaineiseen joulukuun ryntäykseen osui naulan kantaan. Puoluerahoituksen suunnittelun on oltava kestävää ja kohdistuttava pitkälle aikavälille. Emme kaipaa sitä, että joulun alla rahaa niin sanotusti syydetään ympäriinsä siksi, että jollei sitä käytetä, se menetetään.
Tässä yhteydessä on hyvä harkita myös sitä, pitäisikö budjettikohtien välillä tehtävien siirtojen 20 prosentin enimmäisraja muuttaa joustavammaksi. Eurooppalaisilla puolueilla on oltava vapaus reagoida esimerkiksi poliittisen kentän kriisitilanteen aiheuttamiin olosuhteiden muutoksiin järjestämällä rahoituksensa uudelleen radikaalimmin kuin voimassa oleva ohjesääntö sallii.
Neljänneksi: nämä asiat huomioon ottaen olen sitä mieltä, että eurooppalaisten puolueiden ohjesääntöä olisi muutettava niin, että eurooppalaiset puolueet voisivat toimia tehokkaammin koko kansan hyväksi ja toimia liikkeellepanevina voimina poliittisessa päätöksenteossa. Silti en voi kieltää, etteivätkö puolueet voisi myös itse tehdä enemmän sen tavoitteen eteen, että Euroopan unionia tuodaan lähemmäksi kansalaisia ja että kansalaiset saadaan osallistumaan Euroopan tapahtumiin.
Henkilökohtaisesti en usko, että eurooppalainen vaalilista kansallisten listojen rinnakkaismuotona tarjoaa ratkaisun kyseiseen ongelmaan. Puoluelistat ovat abstrakti käsite, ja edustajapaikkoja jaetaan tietyille puolueille. Monet eivät voi samaistua tähän. Tarvitsemme paremmin omiin tarpeisiimme räätälöidyn eurooppalaisen vaalimenettelyn, ja sen saavuttaminen on hyvin yksinkertaista: jos ainakin kahden suurimman eurooppalaisen puolueen kampanjaa johtaisi Euroopan parlamentin vaaleissa edustaja, joka olisi samalla myös puolueen ehdokas komission puheenjohtajavaalissa, vaalit muuttuisivat vahvasti henkilövaaleiksi suhteellisen lyhyessä ajassa. Näin kansalaiset samaistuisivat voimakkaammin yksittäisiin ehdokkaisiin ja poliittisiin tahdonilmauksiin, mikä kasvattaisi todennäköisesti jo itsessään äänestysvilkkautta Euroopan parlamentin vaaleissa.
Toivon, että poliittisilla puolueilla on rohkeutta ottaa tämä askel. 
Jean-Luc Dehaene,
   Arvoisa puhemies, minäkin olen mielissäni siitä, että tämä mietintö mahdollistaa merkittävän edistysaskeleen eurooppalaisten poliittisten puolueiden yhdistämisessä.
Olen sitä mieltä, että mikäli todella haluamme luoda aidon eurooppalaisen parlamentaarisen demokratian, aidosti eurooppalaiset puolueet ovat siinä olennaisessa osassa. Useita vuosia sitten hyväksytty päätöslauselma puolueiden rahoituksesta erillään poliittisista ryhmistä on nähdäkseni erittäin merkittävä askel tähän suuntaan. Euroopan unionin kansalaiset eivät kuitenkaan välttämättä hyväksy asiaa sellaisenaan, sillä he eivät usko sen tarpeellisuuteen.
Meidän velvollisuutenamme on mielestäni kuitenkin luonnehtia poliittisia puolueita tärkeinä kansalaisten ja päätöksentekoprosessin välisinä linkkeinä terveessä parlamentaarisessa demokratiassa. Tätä ei saada pitää itsestäänselvyytenä. Toisin sanoen meidän on uskallettava kertoa ulkomaailmalle, että demokratialla on hintansa ja ettei tässä ole mitään outoa. On uskallettava myös kertoa, että rahoituksen avoimuus on suositeltavaa ja että on parempi saada rahoitusta julkisista lähteistä kuin kaiken maailman pimeitä kanavia pitkin.
Kuten jo totesin, alalla otettiin merkittävä edistysaskel joitakin vuosia sitten. Mielestäni nyt on aika tehdä muutamia parannuksia. Näiden parannusten tärkein rakenteellinen näkökohta on epäilemättä se, että poliittiset puolueet voivat tehdä pitkän aikavälin suunnitelmia sen sijaan, että ne työskentelisivät yksivuotisten talousarvioiden varassa ilman varmuutta seuraavasta vuodesta.
Tähän liittyy myös kaksi merkittävää teknistä tarkistusta, jotka koskevat talousarvion hallinnoinnin joustavuutta.
Käytän nyt minulle annettua tilaisuutta tietyssä mielessä väärin huomauttaessani, ettei ongelma tiettynä vuonna kertyneen ylijäämän siirtämisestä seuraavalle vuodelle koske ainoastaan poliittisia puolueita. Tämä sääntö vaikuttaa pujahtaneen yleisestikin komission antamiin säännöksiin. Kamppailen saman ongelman kanssa kuin College of Europen hallintotoimikunnan puheenjohtaja: varat on käytettävä tietyn vuoden aikana tai syntyy ongelma, josta on seurauksena puutteellinen hallinnointi. Tässä yhteydessä olisi hyvä olla enemmän joustavuutta, juuri kuten olemme ehdottamassa poliittisten puolueiden kohdalla. Haluankin kiinnittää arvoisan komission jäsenen huomion siihen, ettei ongelma koske yksinomaan poliittisia puolueita. Tämä vaikuttaa olevan yleinen sääntö, jota komissio soveltaa huolimatta siitä, että se vaikeuttaa tehokasta hallinnointia ja että se on sellaisten kirjanpitäjien ideoima, joiden ajatuksenjuoksua en ymmärrä kovin hyvin.
Lopuksi haluan painottaa, että meillä on nyt tilaisuus yhdessä perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan kanssa tehdä huomattava määrä tärkeää työtä asianmukaisen poliittisten puolueiden ohjesäännön luomiseksi. Tämä ohjesääntö sisältää – vaikkakin epäedullisesti kotimaani valtiokassan kannalta – verotuksellisen ohjesäännön, joka on nykyistä yhtenevämpi Euroopan unionin toimielinten verotuksen kanssa. Näin tehdään täysin selväksi se, että poliittiset puolueet kuuluvat kyseiseen hallinnoinnin tasoon ja ovat olennainen osa Euroopan unionin toimielinjärjestelmää. 
Richard Corbett,
   Arvoisa puhemies, kiitän puheenvuorosta meneillään olevassa, tässä vaiheessa iltaa paljolti perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan avoimelta kokoukselta vaikuttavassa keskustelussa, johon muutamat muut paikalla olevat parlamentin jäsenet ovat tervetulleita osallistumaan.
Ryhmäni kannattaa esittelijämme, perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan puheenjohtajan laatimaa mietintöä. Kuten on jo mainittu, mietintö koskee tarkistuksia järjestelmään, jonka hyväksyimme reilu vuosi sitten. Kyseiset tarkistukset ovat tarpeellisia järjestelmän toiminnassa havaitsemiemme ongelmien vuoksi. Tarkistukset ovat järkeviä ja käytännöllisiä, ja kehotan komissiota hyväksymään ne niiltä osin, jotka on suunnattu komissiolle. Esimerkkinä voin mainita varainhoitoasetusta koskevat osat. Poliittiset puolueet eivät ole kansalaisjärjestöjä: niillä on toisenlainen tehtävä, ja ne ovat keskeisiä demokraattisen järjestelmämme toimimisen kannalta.
Olemme luoneet järjestelmän, jota pyrimme nyt parantamaan. Tähän järjestelmään kuuluu selkeä, avoin ja tasapuolinen Euroopan tasolla työskentelevien poliittisten puolueiden rahoitus, minkä on välityttävä myös Euroopan unionin kansalaisille. Viimeaikaiset tapahtumat ovat osoittaneet, etteivät tavoitellut selkeys, avoimuus ja tasapuolisuus aina toteudu kansallisella tasolla. Meidän on oltava ylpeitä siitä, että olemme luomassa tervettä puoluerahoitusjärjestelmää Euroopan tasolla. On tärkeää, että näin tehdään, sillä puolueet tarjoavat äänestäjille valinnanmahdollisuuden, erilaisia visioita, ajatuksia, ja ehdotuksia. Tämä valinnanmahdollisuus antaa sisällön Euroopan tasolla käytävälle poliittiselle keskustelulle.
Valinnanmahdollisuudesta seuraa muutakin: se osoittaa, että Euroopan tasolla eteemme tulevat valinnat ovat tosiasiassa politiikkaa koskevia valintoja, eivät valintoja kansallisten näkökantojen ja visioiden välillä. Eurooppa-neuvoston kokouksiin keskittyvä lehdistö antaa aivan liian usein vaikutelman gladiaattorimaisesta taistelusta kansallisten etujen puolesta. Ne todelliset valinnat, jotka eteemme tulevat, koskevat kuitenkin politiikkaa. Halutaanko tiukempia ympäristönormeja korkeampaan hintaan vai ei? Halutaanko markkinoista täysin avoimet kaikille vai halutaanko niitä säännellä heikompien ihmisten suojelemiseksi? Nämä ovat kaikki poliittisia päätöksiä, joita poliittiset puolueet korostavat ja jotka jäävät usein neuvoston ovien sisäpuolelle. Tämä on olennaisen tärkeää Euroopan unionin tehokkaan toiminnan kannalta.
Tällä hetkellä rekisterissä on jo 10 puoluetta, mikä osoittaa, että järjestelmä toimii. Aiemmin esitettiin myös väitteitä siitä, että järjestelmällä rahoitetaan vain suuria puolueita. Voidaan kuitenkin myös sanoa, että kymmenen puoluetta on iso joukko rahoitettavia puolueita.
Monet tänään poissa olevat jäsenet, PPE-DE-ryhmän jäsen Hannan mukaan lukien, olivat sitä mieltä, että näin rahoitetaan vain Euroopan yhdentymistä kannattavia puolueita, ikään kuin olisi olemassa sääntö, jota noudattamalla voisimme vaikuttaa rahoitukseen poliittisen näkökannan perusteella. Luonnollisesti näin ei ole.
Olemme saaneet aikaan järjestelmän, jota pyrimme nyt parantamaan. Kyseessä on terve järjestelmä, joka on paitsi tarpeellinen, myös sellainen, joka nostaa Euroopan tasolla käytävän demokraattisen keskustelun laatua. 
Jules Maaten,
   Arvoisa puhemies, tässä Euroopan unionin kehitysvaiheessa, jota jotkut saattavat kutsua kehityksen puutteen vaiheeksi, käsiteltävänä olevan mietinnön merkitystä ei voi liiaksi korostaa. Hyvä asia mietinnössä ja esittelijän pyrkimyksissä on se, etteivät ne koske ainoastaan poliittisia puolueita. 
Esittelijä olisi hyvin voinut todeta kymmenen poliittisen puolueen olemassaolon ja keskittyä niiden toimintaan sekä siihen, mitä niiden kanssa teemme. Näin hän ei kuitenkaan tehnyt, vaan lähestyi asiaa huomattavasti laajemmalla filosofisella tavalla. Tämä oli mielestäni oikea ratkaisu, sillä mietintö liittyy kaikilta osin Euroopan unionin poliittiseen alueeseen, jota komission jäsen itse painotti. Mitä me kuulemmekaan jatkuvasti paitsi vaalikampanjoiden aikana että myös niiden välisinä aikoina? Kuulemme ihmisten kysyvän: mihin sitä Euroopan parlamenttia tarvitaan, kun ei ole olemassa eurooppalaista poliittista aluetta? Kysyjät ovat oikeassa, kyseistä aluetta ei ole. Eikä myöskään ole yleistä eurooppalaista mielipidettä. Sitä ei ole olemassa, eikä se ole edes mahdollinen.
Eurooppalainen mielipide ei koskaan tule olemaankaan mahdollinen, mikäli ihmiset tekevät kaikkensa varmistaakseen, ettei koskaan muodostu sellaista eurooppalaista poliittista aluetta, jota tarvitsemme rajoista riippumattoman eurooppalaisen poliittisen keskustelun käymiseen.
Tarkastellaanpa nykytilannetta. Komission jäseniä on 25, ja heidät on valittu lähinnä kansallisuuden perusteella. Neuvosto on luonnollisesti koottu kansallisuuden perusteella. Edes tätä parlamenttia ei ole valittu eurooppalaisilla vaaleilla vaan 25 kansallisella vaalimenettelyllä, jotka toteutetaan suurin piirtein samaan aikaan mutta joissa ei tarkkaan ottaen ole kyse samoista vaaleista. On selvää, ettei näin luoda eurooppalaista poliittista aluetta.
Juuri tätä eurooppalaista poliittista aluetta tarvitsemme, jos haluamme, että komission puheenjohtaja valitaan joskus vaaleilla, olivatpa äänioikeutettuja sitten parlamentin jäsenet tai, kuten itse haluaisin, eurooppalainen äänestäjäkunta. Tämä toisi tullessaan rajat ylittävän eurooppalaisen poliittisen keskustelun. Jos kyseessä on puolestaan kansanäänestys esimerkiksi siitä, haluammeko uuden perustuslain vai pitäydymmekö vanhassa, 25 kansallisen kansanäänestyksen sijaan olisi järjestettävä yksi yhteinen eurooppalainen kansanäänestys.
Kannatan itse sitä, että eurooppalaisista vaaleista tehdään tavalla tai toisella tietyssä määrin yleiseurooppalaisia. Tämän myötä saavutettaisiin Euroopan tasolla käytävä poliittinen keskustelu, johon myös eurooppalaista poliittista aluetta tarvittaisiin. Haluamaamme edustukselliseen demokratiaan tarvittaisiin myös poliittisia puolueita, sillä haluamme, että meidän kaltaistemme poliitikkojen työtä tarkkaillaan. Tällainen tarkkailu on mahdollista toteuttaa vain vahvojen – joka tapauksessa tämänhetkistä vahvempien – poliittisten puolueiden avulla.
Näitä poliittisia puolueita on myös johdettava hyvin, mikä tarkoittaa puolueiden erityisten rahoitustarpeiden täyttämistä. Olen mielissäni siitä, että mietinnössä on harkittu asiaa esimerkiksi siinä valossa, että varojen siirtäminen vuodelta toiselle tehdään joustavammaksi.
Euroopan tason poliittiset puolueet toimivat viiden vuoden sykleissä, eivät vuosittaiselta pohjalta. On syytä huomata, että muita kansalaisjärjestöjä koskevat säännökset ovat nykyisin hyvin tiukkoja, ja osaa säännöksistä pidetään jopa hyvin haitallisina. Ehkä meidän olisi syytä tarkastella myös niitä. Jäsen Dehaene sanoi tässä yhteydessä osuvasti, ettei siinä ole mitään hullua, että haluamme myös muiden nauttivan samasta joustavuudesta, josta omat poliittiset puolueemme nauttivat.
Lopuksi käsittelen kysymystä yhden ohjesäännön tarpeellisuudesta. Olen vahvasti tämän asian kannalla ja siten jälleen täysin yhtä mieltä esittelijän kanssa. Meidän on harkittava vakavasti eurooppalaisia säätiöitä, ja olen itse puoluepoliittisten säätiöiden kannalla. Mielestäni saksalainen järjestelmä on tässä suhteessa maailman sivistynein, ja jos me pystyisimme Euroopan tasolla samaan, voisimme pitää itseämme onnekkaina.
Kehotan teitä myös – kyllä, olen todellakin nyt lopettamassa – pitämään mielessä jäsen Guardansin ryhmämme puolesta esittämät tarkistukset, jotka koskevat naisten osallistumista poliittiseen puoluetoimintaan. 
Gérard Onesta,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, jäsen Leinen, hyvät kuulijat, olen sitä mieltä, että olemme parlamenttina osallistuneet suuresti tämän lapsen, Euroopan tason poliittisten puolueiden, luomiseen. Nyt on ehkä kuitenkin aika ruokkia sitä, jotta se vahvistuu. Jäsen Leinenin laatima mietintö on tässä suhteessa erittäin merkittävä, sillä siinä nostetaan esiin kaikki tämän kastettavaksi tuotavan jälkeläisen vajavaisuudet.
Euroopan tason poliittinen puolue on ennen kaikkea poliittinen puolue. Hyvät kuulijat, onko mahdollista, että puolue on olemassa ilman, että se osallistuu vaaleihin? Tästä syystä jäsen Leinenin kannanotto on hyvin merkittävä: Euroopan tason poliittisten puolueiden on voitava ottaa sellaisenaan osaa Euroopan parlamentin vaaleihin. Niiden ainoa tapa ottaa osaa vaaleihin on se, että osa parlamentistamme valitaan jonain päivänä vihdoin monikansallisilla vaaleilla. Vasta silloin kansalaisemme saavat konkreettisen käsityksen näistä puolueista. Tämä olisi mahdollista myös silloin, jos yksittäiset kansalaiset voisivat olla näiden puolueiden jäseniä. Tiedossani on, että tämä on sallittua joidenkin mutta ei kaikkien puolueiden kohdalla. Mielestäni tämä olisi hyvä tapa saada kansalaiset osallistumaan enemmän.
Hieman suuremmalla varauksella suhtaudun perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan tekemään ehdotukseen siitä, että ohjesääntöön sisällytettäisiin puoluekongressien järjestämistä ja ehdokkaiden nimeämistä koskevat säännökset. Mielestäni meidän on kuitenkin pyrittävä yksittäisten kansalaisten jäsenyyden sallimiseen sekä siihen, että puolueet kuuluvan yhteisön lainsäädännön piiriin. On jokseenkin järjetöntä, että jotkin näistä puolueista ovat voittoa tavoittelemattomia järjestöjä – kyseisiä järjestöjä mitenkään halveksimatta. Mielestäni yhteisön lainsäädännöllä on tuettava näiden uusien oikeudellisten elinten syntymistä.
Ehdotus rahoituksen jakamisesta vuoden kolmen viimeisen kuukauden ajalle on myös erittäin tärkeä. Käsittääkseni jotkut puolueet ovat jo olleet joulukuussa pulassa käyttämättömien varojen kanssa, ja on ollut kekseliäimpien ihmisten harteilla käyttää rahat kiireesti mustekyniin tai T-paitoihin – toisin sanoen sellaiseen, mikä ei ole ollut lainkaan kyseisen puolueen välittömän edun mukaista. Meidän onkin kannatettava ratkaisua, jolla sallitaan ylijäämän jakamisen usealle kuukaudelle, sillä se on hyvän taloudenhoidon mukaista.
Lopuksi haluan mainita, että Euroopan tason puolueet ovat nuoria puolueita mutteivät kuitenkaan nuorten puolueita. Jotta Euroopan tason poliittiset nuorisojärjestöt voisivat osallistua tähän merkittävään keskusteluun, meidän on työskenneltävä asianmukaisen oikeuskehyksen ja tarvittavan rahoituksen löytämiseksi. Olen tehnyt muutaman tämän suuntaisen tarkistuksen, mutta yleisesti ottaen mietintö on kuitenkin erinomainen. 
Sylvia-Yvonne Kaufmann,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, vuoden 2004 toukokuussa perustetun Euroopan yhtyneen vasemmiston jäsenenä olen vahvasti sitä mieltä, että yhdentymisprosessin edetessä eurooppalaiset poliittiset puolueet voivat olla tärkeä toimija maanosamme yhdentymisen varmistamisessa ja ennen kaikkea siinä, että eurooppalainen identiteetti voi kasvaa ja kehittyä yhä paremmin kaikissa jäsenvaltioissamme.
Poliittiset puolueet eivät todellakaan ole ainoita toimijoita demokratiassamme, eivätkä ne suinkaan kuulu toimijoiden parhaimmistoon. Puolueet ovat kuitenkin avainasemassa, ja siksi onkin myönteistä, että perustuslakisopimuksen eurooppalaisen demokratian toteutumista koskevaan otsakkeeseen on sisällytetty lauseke poliittisten puolueiden asemasta. Toisin kuin muut Euroopan tason poliittiset puolueet, Euroopan yhtynyt vasemmisto on nuori Euroopan tason puolue. Siksi sen kehittyminen puolueena on edelleen tietyssä määrin kesken. Viime aikoina käytyjen kiivaiden keskustelujen valossa ja eritoten ratkaisevan tärkeää palveludirektiiviä koskevan keskustelun perusteella voin kuitenkin todeta, että puolue on osoittanut olevansa valmis ja kykenevä toimintaan ja että se on vakiinnuttanut oman profiilinsa.
Mietinnön 12 kohdassa kehotetaan kaikkia poliittisia puolueita keskustelemaan tavoista, joilla ne voivat osallistua nykyistä aktiivisemmin Euroopan unionin tulevaisuudesta käytäviin julkisiin keskusteluihin. Kannatan tätä vahvasti. Tämänhetkinen pohdintatauko ei saa merkitä ajattelun keskeyttämistä. Olen henkilökohtaisesti sitä mieltä, että on korkea aika suunnata huomio uusiin aihealueisiin, esimerkiksi Euroopan parlamentin vaaleihin. Siitä on kulunut jo useampi vuosi, kun parlamentti ehdotti tarkistuksia vaalilainsäädäntöön, ja miksei Euroopan unionin kansalaisille tosiaan voitaisi seuraavissa vaaleissa myöntää heille jo kauan kuulunut mahdollisuus valita useiden Euroopan tason puolueiden laatimien vaalilistojen välillä? Palatakseni jäsen Lehnen puheenvuoroon en näe tätä "abstraktina käsitteenä" vaan poliittisena uudistuksena. Mikäänhän ei tietenkään estä eurooppalaisten vaalilistojen ja henkilöityneemmän kampanjoinnin yhdistämistä.
Lopuksi kiitän jäsen Leinenia mietinnöstä. Hänen ehdotuksensa rahoitusjärjestelyistä ovat tasapainoisia, ja Euroopan yhtynyt vasemmisto kannattaa niitä. Suurempi taloudellinen varmuus pitkän aikavälin suunnittelussa ja joustavampi myönnetyn rahoituksen hallinnointi helpottavat jokaista puoluetta poliittisen toiminnan kehittämisessä. 
Jens-Peter Bonde,
   Arvoisa puhemies, äänestin mietintöä vastaan, ja yhdessä 22 muun edellisen parlamentin jäsenen kanssa yritimme turhaan ryhtyä oikeudellisiin toimiin sitä ajatusta vastaan, että poliittisia puolueita rahoitetaan verovaroilla. Puolueet eivät koskaan muuta olekaan kuin keinotekoisia. Ei ole mitään äänestettävää, ei ole mitään, missä voisi olla jäsenenä, eikä mitään, mihin voisi vaikuttaa. Poikkeuksen muodostavat, merkillistä kyllä, EU:n demokraatit, joka on Euroopan unionia arvostelleiden muodostama eurooppalaisten puolueiden ja liikkeiden uusi yhteenliittymä. Voitte halutessanne vierailla kotisivuillamme osoitteessa EUDemocrats.org ja liittyä meihin maksutta vaikka saman tien. Siten saatte tietoa eri tapahtumista ja voitte osallistua niihin.
Poliittisiin puolueisiin sovellettavat säännöt syrjivät pieniä liikkeitä ja puolueita ja esimerkiksi kansallisia vähemmistöjä. Näiden ei ole koskaan mahdollista saavuttaa Euroopan tason poliittisen puolueen asemaa tai saada rahoitusta toiminnalleen, joka saattaa olla täysin samanlaista kuin EU:n rahoittama suurten, usein pienten liikkeiden kanssa kilpailevien puolueiden toiminta. Euroopan tason poliittisia puolueita koskeva ohjesääntö on syrjivä ja siten oikeuden vastainen. Lisäksi sitä ei edes ole voitu testata Euroopan unionin ylimmässä tuomioistuimessa. Ohjesääntö hyväksyttiin enemmistöpäätöksellä ministerineuvostossa, jossa äänestystulos vaikuttaa kaikkien osallistujien taloudelliseen etuun. Päätöksentekijät kuuluvat lisäksi itse niihin puolueisiin, jotka nykyisellään saavat rahaa niiltä äänestäjiltä, jotka äänestävät heidän poliittisia kilpailijoitaan päätöksissä, joihin nämä kilpailijat eivät voi vaikuttaa. Valtaosa Euroopan parlamentista kannattaa ohjesääntöä, ja hankalien vähemmistöjen syrjiminen on luonnollisesti myös parlamentin jäsenten enemmistön taloudellisen edun mukaista. Yksikään päättäjä ei näe ongelmaa toimivaltaan liittyvissä kysymyksissä. Päättäjät eivät myöskään käsitä sitä, että he loukkaavat EU:n lainsäädännön tasa-arvoisuuden periaatetta ja rikkovat syrjintäkieltoa.
Ryhmäni haluaa, että ohjesääntö poistetaan tai että sitä ainakin tarkistetaan niin, että kaikilla on samat lähtökohdat esimerkiksi rajat ylittäviä tiedotustoimenpiteitä toteutettaessa. Miksi sosialidemokraattien tai kristillisdemokraattien tai vaikka sitten EU:n demokraattien järjestämät kansainväliset konferenssit pitäisi rahoittaa EU:n veronmaksajien varoilla, kun 21 kansalliselle vähemmistölle ei myönnetä rahoitusta kenties juuri samojen asioiden käsittelemiseen omissa vastaavissa konferensseissaan. Tätä on mahdotonta perustella. Tämä on selkeää oikeuden vastaista syrjintää, ja kuten Tanskassa sanotaan, yhdenvertaisuuden pitää päteä yhtä lailla Lokiin kuin se pätee Toriinkin. 
James Hugh Allister (NI ). –
   Arvoisa puhemies, tässä päätöslauselmassa käsitellään Euroopan unionin kansalaisten ja unionin toimielinten välistä kuilua. Ne, jotka ovat sitä mieltä, että enemmän kansalaisia saavutetaan Euroopan laajuisilla poliittisilla puolueilla, eivät nähdäkseni ymmärrä asiaa. Ongelmana eivät ole kansalaiset vaan toimielimet. Kansalaiset ovat osoittaneet halveksuntansa selvästi, mikä käy ilmi murheellisen alhaisesta äänestysvilkkaudesta Euroopan parlamentin vaaleissa. Enemmistö parlamentin jäsenistä on valittu kiusallisen alhaisella valtuutuksella. Euroopan unionin kansalaisia ei näy kaduilla vaatimassa oikeutta äänestää Euroopan tason poliittisia puolueita, mutta sen sijaan he vastustavat mielenosoituksellisesti yhä keskitetympää Euroopan unionia, kuten viime vuonna tapahtui Ranskassa ja Hollannissa.
Se toive, että Euroopan tason poliittiset puolueet jättävät kansalliset puolueet varjoonsa, saattaa kyllä sopia Euroopan yhdentymisen kaavaan mutta kaatuu lopulta demokraattisen kannatuksen puutteeseen, kun tulee aika kohdata se karu todellisuus, että todellisiin asioihin on saatava kansan todellinen valtuutus. On täysin eri asia leikitellä tämän valikoidun joukon kesken ajatuksella supervaltiosta kuin kohdata todelliset äänestäjäkunnan asiat. 
Käsittelemämme hankkeen kapea poliittinen katsantokanta käy hyvin ilmi johdanto-osan A ja B kappaleista. Hanke nähdään seuraavana askeleena kohti Euroopan yhdentymistä ja eurooppalaisen poliittisen alueen muodostamista. Poliittiset puolueet nähdään selvästi osana Euroopan liittovaltion koneistoa. Federalististen poliitikkojen federalistisissa puolueissa saattaisi olla jotain järkeä, mutta itse olisin valmis taistelemaan heidän kanssaan oman vaalipiirini äänestäjistä milloin tahansa.
Haluan myös mainita, ettei ole oikein yrittää ostaa menestystä syytämällä veronmaksajien varoja loputtomasti eurooppalaisille puolueille. Lakatkaa huijaamasta itseänne! Äänestäjäkuntamme ei arvosta meitä niin paljon, että haluaisi maksaa Euroopan tason poliittisista puolueista. Luulin, että jäsen Corbett kenties ehdottaisi kotona Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimivan puolueensa kokemuksen valossa, että kyseinen pyrkimys rahoitetaan muodostamalla ylähuone ja myymällä jäsenyyksiä eniten tarjoaville. Tämä saattaisi jopa toimia joidenkin täällä tapahtuvien asioiden kohdalla. 
Íñigo Méndez de Vigo (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, minä olen oikea ihminen, joka aikoo puhua oikeista asioista! 
 Osoitan sanani jäsen Allisterille ja jäsen Bondelle.
Kahden viimeisen puhujan erottaa parlamentin enemmistöstä se, että me – parlamentin enemmistö – haluamme rakentaa, tehdä asioita yhdessä, haluamme Euroopan unionin kehittyvän, koska uskomme, että unioni tarjoaa hyvän ratkaisun kansalaistensa ongelmiin. Emme toisin sanoen ole linnoittautuneet puolustusasemiin, emmekä totea kriittisesti, että kaikki on syrjintää. Ei: haluamme yksinkertaisesti yhdistää parlamentin eri puolueiden ja poliittisten perheiden innon, jotta voimme löytää parhaat ratkaisut kansalaistemme ongelmiin.
Arvoisa puhemies, tämä on meidän välillämme oleva perimmäinen ero. Älkäämme siis pettäkö itseämme. Poliittisilla puolueilla, jotka ovat todellisuudessa syntyneet tämän parlamentin poliittisten ryhmien perusteella, aivan kuten ne alun perin syntyivät kansallisvaltioissakin, on edellä mainitussa yhdistämisessä olennainen merkitys. Poliittisten puolueiden juuret ovat tämän parlamentin poliittisissa ryhmissä.
Jos Euroopan tason poliittisilla puolueilla on yksi tietty ongelma, se on nähdäkseni se, että ne ovat todellisuudessa edelleen kansallisten poliittisten puolueiden liittoja, yhteenliittymiä. Näin on asian laita. Pitää paikkansa, että olemme viime vuosina edistyneet, mutta emme ole edistyneet tarpeeksi. Meidän on tehtävä huomattavasti enemmän.
Miksi? Koska uskon, että Euroopan tason poliittiset puolueet voivat edistää eurooppalaista keskustelua ja ehkäistä sen, että kansallisella tasolla käytävä keskustelu Euroopan tason kysymyksistä keskittyykin jäsenvaltioiden sisäisiin kysymyksiin. Tämä toistuu kerta toisensa jälkeen. 
Olen esimerkiksi sitä mieltä, että mikäli Eurooppa-neuvosto olisi noudattanut parlamentin kehotusta järjestää Euroopan perustuslakia koskevat kansanäänestykset samana päivänä, olisimme voineet varmistua siitä, että keskustelu olisi keskittynyt jäsenvaltioiden sisäisten kysymysten sijaan Euroopan tason kysymyksiin.
Arvoisa puhemies, tulevaisuuden suhteen olen kuitenkin sitä mieltä, että nyt kun yhä useammat meistä kokevat Euroopan perustuslain tarpeelliseksi, Euroopan tason poliittisilla puolueilla on tämän pohdintatauon aikana hyvin tärkeä asema. Olenkin mielissäni siitä, että komission varapuheenjohtaja Wallström, joka vastaa näistä aloitteista komissiossa, on paikalla.
Järjestämme ensimmäisen parlamenttien välisen foorumin täällä 8. ja 9. toukokuuta. Uskon, että Euroopan tason poliittiset puolueet ovat avainasemassa yhdistettäessä Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien jäsenten synergioita. Ne myös auttavat meitä pääsemään lähemmäksi sitä, mitä enemmistö meistä Euroopan perustuslain tarpeellisuuteen unionin kehittämisessä uskovista toivoo.
Meillä onkin edessämme suuria haasteita, ja jäsen Onesta oli oikeassa todetessaan, että niiden selättäminen vaatii loppujen lopuksi hienojen sanojen lisäksi myös asianmukaista rahoitusta. Olen sitä mieltä, että jäsen Leinenin mietinnössä nostetaan esiin asetuksen ongelmakohdat ja tarjotaan keinoja niiden tehokkaampaan ratkaisemiseen. Kiitänkin häntä tästä mietinnöstä.
Arvoisa puhemies, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä kannattaakin jäsen Leinenin mietintöä ja aikoo äänestää Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän esittämien tarkistusten, jäsen Onestan Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmän puolesta esittämien nuorten yhdistyksiä koskevien tarkistusten sekä jäsen Maatenin ja jäsen De Sarnezin esittämien tarkistusten puolesta.
Arvoisa puhemies, tämä toimii mielestäni osoituksena siitä, että haluamme rakentaa niiden kaikkien nähden, jotka haluavat ainoastaan tuhota. 
Javier Moreno Sánchez (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kuulijat, haluan ensiksi kiittää esittelijää mietinnöstä, jota kannatan täysin, sekä kaikesta siitä työstä, jota hän on tehnyt Euroopan tason poliittisten puolueiden osalta.
Jäsen Leinen on Euroopan tason poliittisten puolueiden sekä niiden kehittämisen väsymätön puolustaja. Hän on myös yksi voimassa olevan asetuksen laatijoista. Tehtävässäni Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän apulaispääsihteerinä taistelin lujasti hänen ja muutamien muiden paikalla olevien parlamentin jäsenten kanssa asetuksen hyväksymisen eteen.
Tämä asetus katkaisi taloudellisen ja hallinnollisen napanuoran näiden puolueiden ja Euroopan parlamentin poliittisten ryhmien väliltä. Asetuksen tavoitteena oli saavuttaa näiden puolueiden taloudellinen ja hallinnollinen avoimuus sekä luoda selvät ja avoimet puolueiden toimintaa ja rahoitusta ohjaavat säännöt.
Tämä asetus on kuitenkin vasta yksi askel, väliaikainen ratkaisu matkalla kohti Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 191 artiklan mukaisen aidon eurooppalaisen puolueohjesäännön ja puoluerahoitusta koskevan säännöksen hyväksymistä.
Kehotamme siksi komissiota tekemään ehdotuksensa niin, että tämä ohjesääntö voisi astua voimaan ennen seuraavia parlamentin vaaleja. Näin varmistaisimme tasavertaisen vaaliprosessin Euroopan tasolla. On myös tärkeää, että Euroopan tason poliittiset puolueet saavat yhteisön lainsäädäntöön perustuvan oikeushenkilöllisyyden. Tämä varmistaisi niiden avoimen ja tehokkaan toiminnan kaikissa jäsenvaltioissa.
Poliittiset puolueet ovat avainasemassa, kun Euroopan unionia tuodaan lähemmäksi kansalaisia ja kun kansalaisia kannustetaan osallistumaan politiikkaan, jotta nämä kokisivat olevansa osallistujia ja aktiivisia toimijoita yhteisessä poliittisessa hankkeessa ja kohtalossa. Puolueet antavat myös pohjan Euroopan unionin poliittisen yhdentymiskehityksen kansainväliselle ulottuvuudelle. 
Meidän on tämän lisäksi löydettävä ja tutkittava tapoja perustaa eurooppalaisia säätiöitä, joita Euroopan unioni rahoittaa parlamentin demokraattisessa valvonnassa. Nämä säätiöt ovat erinomainen väline Euroopan tason poliittisten puolueiden toiminnan laajentamiseen ja kansalaisläheisyyden parantamiseen. Niillä on myös tärkeä merkitys tiedotuksen ja poliittisen koulutuksen kannalta.
Hyvä perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan puheenjohtaja, jatkakaa työskentelyänne, niin saatte täyden tukeni. 
Andrew Duff (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, kannatan voimakkaasti uudistuksia, joiden myötä poliittisten puolueiden julkisesta rahoitusjärjestelmästä tulee tasapuolinen, dynaaminen ja avoin – mitä se ei valitettavasti ole tällä hetkellä Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Todella eurooppalaisten poliittisten puolueiden kasvu on avain eurooppalaisen demokratian kriisin ratkaisemiseen. Miksikö? Koska kansalliset puolueet eivät selvästikään pysty reagoimaan Euroopan yhdentymisen haasteeseen. Ne eivät pysty keskustelemaan sujuvasti Euroopan tason kysymyksistä eivätkä toimimaan välittäjinä Euroopan kansallisten, alueellisten ja paikallisten tasojen välillä.
Uskon, että Euroopan tason poliittiset puolueet, myös jäsen Bonden puolueen edustajat, heräävät pohdintatauon aikana toimimaan kriisin ratkaisemiseksi ja erityisesti julkaisemaan yhteisön tason asiakirjoja Euroopan unionin tulevaisuutta koskevista perimmäisistä kysymyksistä. 
Eva-Britt Svensson (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, huolimatta mainitusta 10 puolueen menestyksestä on todettava, että esimerkiksi tämän parlamentin demokraattinen oikeutus on vähentynyt vaaleista toiseen. Mietinnössä todetaan paikkansapitävästi, että Euroopan unionin toimielinten ja kansalaisten välillä on kuilu. Tätä ongelmaa ei kuitenkaan voida ratkaista rahoittamalla eurooppalaisia puolueita. Sen sijaan on esimerkiksi lisättävä demokratiaa palauttamalla valtaa kansallisille parlamenteille.
Mietinnön mukaan Euroopan yhdentymisen seuraavien vaiheiden kannatus edellyttää kansalaisläheisempää EU:ta. Toisin sanoen, jotta kansalaiset saataisiin hyväksymään hylätty perustuslaki, eurooppalaisille puolueille on myönnettävä tukea. Mitkä tahansa poliittiset voimat voivat epäilemättä muodostaa puolueita, mutta ajatus siitä, että kansalaiset saadaan suurten avustusten kautta hyväksymään perustuslakiehdotus, olisi yritys ostaa hyväksyntä. Lisäksi se olisi demokraattisesti erittäin arveluttavaa. 
Patrick Louis (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, poliittista ja demokraattista keskustelua voidaan käydä luontevasti ainoastaan kansallisella tasolla. Siksi yhtenäisillä puolueilla, joilla on maailmanlaajuinen ohjelma, on sija ainoastaan jäsenvaltioissa. Euroopan unionin demokratiavaje voidaan korjata vain kansallisten puolueiden edustajistolla, jolla on oma erityinen identiteettinsä. Edustajistot ovat vastuussa kansalaisille, jotka tuntevat edustajansa ja ymmärtävät näitä.
Käytännöllisesti katsoen Euroopan unioni rahoittaa jo Euroopan tason poliittisia puolueita. Näiden puolueiden on säilytettävä riippumattomuutensa ja vältettävä tulemasta osaksi niiden välineiden joukkoa, joilla eurooppalaista propagandaa levitetään äänestäjille. Euroopan tason poliittisten puolueiden onkin pitäydyttävä kansallisten poliittisten puolueiden välisenä yhteistyötahona, avoimena foorumina, jossa jokaista jäsentä kunnioitetaan. Ne eivät missään nimessä saa heijastaa tai ryhtyä välittämään oletettua eurooppalaista julkista mielipidettä, jollaista ei ole eikä tule olemaankaan, sillä kielierot ovat tosiasia eikä Euroopan unioni ole itseisarvo vaan keino. 
Andreas Mölzer (NI ). –
   Arvoisa puhemies, poliittisten puolueiden rajat ylittävä yhteistyö ei ole uusi asia, ja jopa samaan ideologiseen katsantokantaan nojaavat puolueet edustavat usein eri poliittisia kulttuureja. Miljoonien eurojen tukirahoitussuunnitelmasta huolimatta ne eivät koskaan pääse poliittiseen yhteisymmärrykseen muusta kuin pienimmästä yhteisestä nimittäjästä, joka on tähän mennessä rajoittunut vaaliohjelmien ja vaalivetoomusten sisältöön. Olen varma, etteivät edes Euroopan tason poliittiset puolueet voi poistaa tätä pulmaa.
Vaikka siitä ollaan yhtä mieltä, että Euroopan unioni on kriisissä, unionin toimielimet ovat jälleen päättäneet kriisin taltuttamisen sijaan syytää ulos suuria rahasummia – tällä kertaa Euroopan tason poliittisille puolueille. Syyt Euroopan unionin johtajia kohtaan tunnettuun, jo liiankin tutuksi tulleeseen luottamuspulaan ovat moninaiset: useiden jäsenvaltioiden liittymishetkellä annetut epärealistiset lupaukset, Euroopan unionin hätiköity itälaajentuminen kansalaisten enemmistön vastustuksesta huolimatta, ylhäältä käsin saneltu Euroopan perustuslaki, korotetut rahoitusosuudet ja nyt ajatus eurooppalaisesta verotuksesta.
On aina mielenkiintoista seurata, kuinka hyväuskoisina Euroopan unionin poliittiset voimat kansalaisia pitävät. Äänestyslukujen romahtamista, kansanäänestysten ei-ääniä ja EU:hun kohdistuvaa kasvavaa turhautuneisuutta ei vahingossakaan tulkita kritiikiksi Euroopan unionia kohtaan, vaan ne sivuutetaan terävinä kansallisiin hallituksiin kohdistuvina muistutuksina. Meidän ei kuitenkaan ole mahdollista muuttaa tätä ajattelutapaa uusien Euroopan tason poliittisten puolueiden avulla. Oli se meille sitten mieluisaa tai epämieluisaa, luottamus saavutetaan ainoastaan hyvien aikaansaannosten kautta.
Euroopan unioni on paitsi onnistunut hukkaamaan hyväntahtoisuuden myös torkkumaan ratkaisevien tapahtumien aikana ja jopa ohjannut niitä väärään suuntaan. Näiden töppäysten julkiset seuraukset näkyvät selvimmin kasvavissa työttömyysluvuissa ja huimissa eurohintojen korotuksissa. Vaikka sijoittaisimme puoluehankkeeseen vuosittain suunnitelman mukaiset 8,4 miljoonaa euroa, on hyvin epätodennäköistä, että näin edistetään eurooppalaisen identiteettikäsityksen muodostumista. Voimme luoda kyseisen identiteetin vain, jos annamme kriittisille kansalaisillemme vihdoin ja viimein tilaisuuden osallistua aidosti ja suoraan laajentumisen ja perustuslain kaltaisia merkittäviä asioita koskevien päätösten tekemiseen. 
Othmar Karas (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, kukaan meistä ei ole väittänyt tietävänsä vastausta kaikkeen. Siksi onkin todella masentavaa seurata, kuinka Euroopan parlamentissa istuvat unionin vastustajat yrittävät murskata jokaisen keinon, jolla yritämme edistää Euroopan unionin kehitystä ja jolla pyrimme ottamaan kansalaisemme mukaan tähän hankkeeseen. On masentavaa, kuinka he tallovat alleen joka ikisen kylvämämme siemenen sen sijaan, että suojelisivat niitä.
Kukaan läsnäolijoista ei ole siinä uskossa, että poliittiset puolueet ovat itsetarkoitus. Olemme kaikki sitä mieltä, että ne ovat mahdollinen – parlamentaarisessa demokratiassa välttämätön – keino antaa kansalaisillemme mahdollisuus osallistua lainsäädäntöprosessiin ja ilmaista riittävästi omia näkemyksiään. Kukaan meistä ei ole täällä sanonut, että pelkkä puolueohjesääntö takaisi poliittisten puolueiden oikeanlaisen toiminnan.
Kenen leipää syöt, sen lauluja laulat, tai kuten meillä päin sanotaan: ei rahaa, ei musiikkia. Raha ei kuitenkaan luo musiikkia, vaan se on kriittisten, koulutettujen ja ammattitaitoisten muusikkojen muodostaman orkesterin työn tulos. Orkesteri tarvitsee soittimet, nuotit, kapellimestarin sekä henkilöitä, jotka suunnittelevat ohjelmiston. Vetoankin kaikkiin poliittisiin puolueisiin sen puolesta, että näiden varojen ja tämän puolueohjesäännön avulla luotaisiin jotain hyödyllistä, että puolueet osallistuisivat ja auttaisivat varmistamaan, että kansalliset puolueet todella otetaan mukaan eurooppalaiseen järjestelmään. Mielestäni poliittisen keskustelun eurooppalaisen ulottuvuuden kehitys on ollut liian vähäistä, jopa eurooppalaisten puolueiden kohdalla. Ne eivät ole pelkkiä apulaisia vaan puolueita, joilla on sekä sisäistä että ulkoista vaikutusta.
Olemme vakaasti sitä mieltä, että Euroopan unionin on kehityttävä nykyistä poliittisemmaksi, demokraattisemmaksi, avoimemmaksi ja kansalaisläheisemmäksi. Enemmistö meistä tekee päivittäin työtä tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Olemme tyytyväisiä komission aloitteeseen tukea Euroopan unionin tiedonvälitystä ja viestintää K-suunnitelman avulla. Olemme pahoillamme siitä, ettei eurooppalaista keskustelua vauhditeta, ja siitä surullisesta seikasta, että partikularismia, populismia, nationalismia ja itsekkäitä pyrkimyksiä harjoitetaan häikäilemättä. Viitteeksi riittää, kun lausun vain sanat energiapolitiikka, rahoituskehys ja Euroopan unionin ulkopolitiikka. Haluamme vahvistaa Euroopan parlamenttia, tukea sen jäsenten itsenäisyyttä ja löyhentää niitä siteitä, jotka velvoittavat puhtaasti kansallisten etujen tavoittelemiseen. Olemme pahoillamme eurooppalaisen julkisen mielipiteen puuttumisesta. Useat meistä kannattavat Euroopan laajuisia kansanäänestyksiä sekä järjestelmää, jossa julkisilla vetoomuksilla voidaan taata eurooppalainen kansanäänestys.
Tämän vuoksi näemme puolueohjesäännön keinona, jonka avulla poliittiset puolueet voivat myötävaikuttaa kuvailemani epäterveen tilanteen parantamiseen ja varmistaa, että tällaisen muutoksen tarjoamat tilaisuudet käytetään hyväksi. Eurooppalainen puolueohjesääntö edistäisi poliittisen keskustelun avoimuutta ja riippumattomuutta sekä sen eurooppalaista näkökulmaa. Se vahvistaisi pyrkimyksiämme lisätä kotimaiseen politiikkaan eurooppalainen ulottuvuus sen sijaan, että eurooppalaista politiikkaa kansallistettaisiin uudelleen.
Lopuksi haluan sanoa, että kannatan kansallisia vaalilistoja täydentäviä eurooppalaisia vaalilistoja, sillä eurooppalaisella vaalilistalla rohkaistaisiin eurooppalaisia puolueita kampanjoimaan näkyvän eurooppalaisen keulahahmon johdolla. Kyllä, kannatan asettumista ehdokkaaksi eurooppalaisten puolueiden vaalilistoilta kansallisten vaalilistojen lisäksi, sillä näin täydennetään paikkajakokäytäntöä. Kyllä, haluamme, että Euroopan tason poliittiset puolueet lisäävät koulutustoimintaansa, kehittävät omia poliittisia säätiöitään ja osallistuvat nuorisotyöhön. Kannatamme mietintöä näistä syistä. 
Carlos Carnero González (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, jäsen Leinen on mielestäni tehnyt erinomaista työtä, ja kiitän häntä siitä. Meidän on oltava rehellisiä itsellemme: Euroopan tason poliittiset puolueet koostuvat kansallisista puolueista, jotka eivät usein itsekään usko Euroopan tason puolueisiin.
Kuinka usein olemmekaan kuulleet jäsenvaltioissa toimivien kollegojemme sanovan: kyllä, puolue, johon kuulumme Euroopan tasolla, on erittäin tärkeä ja osallistuu moniin hyviin asioihin, mutta olennaista on se, mitä tapahtuu täällä. Kuulemme tätä joka puolella. Tässä yhteydessä on mainittava yksinkertainen lause: saavutuksistaan organisaatio tunnetaan. Sitten, kun meillä on voimassa oleva yhteisön lainsäädäntö – alkaen perustuslaista – jonka mukaan näillä poliittisilla puolueilla on täsmälliset roolit, olemme voittaneet taistelun eurooppalaisen rakentamisen puolesta.
Euroopan perustuslaissa sanotaan esimerkiksi, että kun neuvosto ehdottaa komission puheenjohtajaa, josta parlamentti äänestää, sen on otettava huomioon Euroopan parlamentin vaalien tulokset. Mikäli näin tapahtuu, eurooppalaisten puolueiden on harkittava tarkasti, kuka on niiden vaalilistan kärjessä ja mitkä niiden ohjelmat ovat. Tällöin eurooppalaiset listat toimivat paremmin kuin kansainväliset listat – käsite, joka meidän tulee unohtaa. Kaikkein tarkoituksenmukaisin määritelmä onkin eurooppalaiset listat.
Nyt on luonnollisesti pohdinnan ja keskustelun aika. Meidän on annettava keskustelulle selkäranka, joka koostuu tästä parlamentista ja Euroopan tason poliittisista puolueista. Eurooppa-valmistelukunta onnistui tehtävässään, koska se pohjautui eurooppalaisiin poliittisiin perheisiin. Mikäli kykenemme toimimaan poliittisina perheinä, ymmärtämään toisiamme ja pääsemään sopimuksiin, myös parlamenttien väliset kokoukset ja pohdintatauko tuottavat tulosta.
Euroopan tason poliittiset puolueet ovat olennaisessa osassa tämän päämäärän saavuttamisen kannalta. Niiden rooli on tärkeä aikanaan myös eurooppalaisissa kansanäänestyksissä, kun lopetamme kansallisten kansanäänestysten näytelmän, jossa keskeisellä sijalla ovat kunkin maan omat ongelmat. Käsittelemämme mietintö edustaa tältä osin hyödyllistä edistysaskelta. 
Hans-Peter Martin (NI ). –
   Arvoisa puhemies, esittelijä Leinenin ja Euroopan tason poliittisten puolueiden urakehitykset ovat noudattaneet viime vuosikymmeninä hyvin yhteneväistä linjaa. Varsin hyvistä lähtöasetelmista on siirrytty lähelle pohjanoteerausta. Enää vain 2 prosenttia saksalaisista luottaa poliittisiin puolueisiin. Sillä tavalla, jolla näitä rahoitusohjelmia nykyisellään luodaan, ei takuulla peruuteta tätä äärimmäistä luottamuskatoa.
Mikä on syynä tähän luottamuksen murenemiseen? Syynä on se, että demokratia on aina rinnastettu enemmän poliittisiin puolueisiin kuin kansalaisiin. Lyhyesti sanottuna järjestelmämme takaama riippumattomuus on kansan sijaan poliittisilla puolueilla, joiden valta-asemaa lujitetaan, pönkitetään ja paisutetaan näillä esihistoriasta periytyvillä suunnitelmilla, joita meille esitätte. Nämä suunnitelmat on tuomittu epäonnistumaan; ne eivät lainkaan edistä Euroopan unionin kehittymistä. Tulevaisuus totisesti kuuluu todennettavissa oleville henkilövaaleille, joissa ehdokkaiden todellinen vakaumus on välittömästi nähtävissä. Toisin sanoen tulevaisuus kuuluu ehdokkaille, jotka eivät, toisin kuin esittelijä, aloita vaalikampanjaa Saksan SPD:n riveissä ja heti saatuaan varman paikan puolueensa listalla hylkää kampanjaa ja ryhdy kalastelemaan ääniä kuvitteellisilta Euroopan tason poliittisilta puolueilta. 
Maria da Assunção Esteves (PPE-DE ).
   – Kun parlamentti näytti tammikuussa antamassaan pohdintataukoa koskevassa päätöslauselmassa vihreää valoa Euroopan perustuslaista käytävälle toiselle keskustelulle, kävi selväksi, että Euroopan tasolla tarvitaan poliittisia puolueita. Voimme kaikki nähdä tästä aiheutuvan haasteen. Euroopan unionin on oltava yhä poliittisempi, eikä se saa karttaa vastuutaan vahvasta, ennakoivasta ja vastuullisesta puoluerakenteesta.
Puolueilla on keskeinen rooli eurooppalaisten tavoitteiden saavuttamisessa ja eurooppalaisen demokratian kehittämisessä. Ne toimivat vallanpitäjien ja kansalaisten välisenä siltana, eurooppalaisen julkisen mielipiteen katalysaattorina. Ne myös kannustavat kansalaisyhteiskuntaa ryhtymään toimintaan ja osallistumaan siihen laajemmin.
Poliittisten puolueiden toiminta on, ja sen täytyykin olla, kaukana pelkästä parlamentaarisuudesta ja edustuksellisuudesta. Euroopan tason poliittiset puolueet ovat selittämättömästi epäonnistuneet vahvistumaan samassa suhteessa ja yhtä nopeasti kuin Euroopan parlamentti. Tämä johtuu joko silkasta järjestelmän huonosta tuntemuksesta tai puolueiden puutteellisesta itsetietoisuudesta. Silti Euroopan unioni ei ole koskaan kehityksensä aikana edellyttänyt puolueilta dynaamisuutta. Puolueita on syytetty silmiinpistävästä poissaolosta esimerkiksi yhteisön perustuslakia koskevasta keskustelusta, joka on tähän mennessä ollut puhtaasti institutionaalista. Koska Euroopan unioni odottaa poliittisten puolueiden täyttävän tehtävänsä, puoluerakenteiden vahvistamiseksi on kiireellisesti luotava Euroopan tason poliittisten puolueiden ohjesääntö. Tällaisella ohjesäännöllä vahvistettaisiin demokraattista valvontaa, edistettäisiin parlamentin poliittista valintamenettelyä ja vapautettaisiin eurooppalaiset puolueet puhtaasti parlamentaarisista velvollisuuksista. Näin puolueet saatettaisiin ajan tasalle Euroopan tasolla tapahtuvan julkisen ajatustenvaihdon kanssa. Lisäksi on selvää, että mikäli puolueita aiotaan vahvistaa, tarvitaan yksi puolueohjesääntö, yhteisön lainsäädäntöön perustuva oikeushenkilöllisyys, valmius itsenäiseen vastuuseen, nykyistä tehokkaammat puolueajatteluun perustuvat järjestelmät ja riittävä rahoitus poliittisten prioriteettien määrittämiseksi.
Tämän vuoksi mietinnössä ehdotetaan paljon muutakin kuin pelkkää eurooppalaisten puolueiden kirjanpidollista uudistusta. Mietintö viitoittaa puolueiden välisen strategisen yhteisymmärryksen tietä sekä osoittaa puolueiden tarpeellisuuden etsittäessä rakenteellista ratkaisua unionin sitkeässä istuvaan demokratiavajeeseen.
Jotta rakenteellisia ratkaisuja voidaan saavuttaa, poliittisia markkinoita on vauhditettava. Euroopan tason poliittisten puolueiden ja kansallisten puolueiden välisten yhteyksien on oltava nykyistä tiiviimpiä. Eurooppalaisen politiikan ja eurooppalaisen vaalijärjestelmän on oltava houkuttelevampia. Mietinnöllä myös edistetään tietynlaista Euroopan tason puoluetietoisuutta. Tässä kohden me, jotka järjestäydymme ottaaksemme vastuuta maailmasta, ymmärrämme, että nämä järjestöt toimivat eri mittakaavassa. Samalla kun Euroopan unionissa tehdään yhä uusia perustavanlaatuisia muutoksia esimerkiksi perustuslain ja laajentumisen osalta, vastuun määrä kasvaa. Tämä edellyttää uusia poliittisia käytäntöjä ja uudenlaista tapaa tarkastella toimielinten, kansalaisten ja puolueiden tehtäviä. 
Marie-Line Reynaud (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, aluksi esitän kiitokseni esittelijälle hänen laadukkaasta työstään.
Euroopan tason poliittiset puolueet ovat keskeisen tärkeitä aidon eurooppalaisen julkisen mielipiteen muodostumisen ja ilmaisemisen kannalta. Pitkälti juuri puolueille lankeaakin haastava vastuu kansalaisten osallistumisen tehostamisesta. Tämän olisi toteuduttava paitsi joka viides vuosi järjestettävissä Euroopan parlamentin vaaleissa myös päivittäin, kaikissa eurooppalaisen politiikan ilmenemismuodoissa.
Jäsen Leinenin mietinnössä esitetään ehdotuksia, joiden toteutuessa eurooppalaisilla puolueilla olisi keinot tämän tavoitteen saavuttamiseen. Olen erityisen tyytyväinen seuraaviin näkökohtiin: rahoitussäädösten parantaminen selkeyttä, joustavuutta, itsenäisyyttä ja keskipitkän aikavälin taloudellista varmuutta lisäämällä, eurooppalaisten nuorisojärjestöjen ja -liikkeiden elintärkeä tukeminen sekä naisten laajempi edustus vaalilistoilla ja erityisesti valittujen jäsenten keskuudessa. 
Andrzej Jan Szejna (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 191 artiklan mukaan Euroopan tason poliittiset puolueet ovat tärkeä tekijä Euroopan unionin yhdentymisessä. Puolueet myötävaikuttavat eurooppalaisen tietoisuuden luomiseen ja osallistuvat EU:n kansalaisten poliittisen tahdon ilmaisemiseen. Tämä on suunnattoman tärkeää, sillä kyse on kauaskantoisista vaikutuksista Euroopan unionin tulevaisuuteen ja nämä vaikutukset edellyttävät laajaa keskustelua kansalaisten kanssa. Euroopan tason poliittisilla puolueilla pitäisi olla keskeinen asema yhdentymisen edistämisessä ja yhteisön perustuslaista tehdyn sopimuksen puolustamisessa. Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä on saavuttanut tässä suhteessa paljon, ja sillä on runsaasti kokemusta tältä alalta.
Eurooppalaisilla poliittisilla puolueilla on tärkeä asema Euroopan tason kysymyksiä koskevissa kansanäänestyksissä, Euroopan parlamentin vaaleissa ja komission puheenjohtajan vaalissa. Lisäksi Euroopan parlamentin vaalien tulosten pitäisi näkyä komission puheenjohtajaehdokkaan valinnassa. Jotta nämä tavoitteet voitaisiin saavuttaa, on olennaista antaa poliittisia puolueita koskevia Euroopan tason säädöksiä. Puolueohjesääntöä tarvitaan puolueiden oikeuksien ja velvollisuuksien määrittelemiseen sekä niiden oikeushenkilöllisyyden mahdollistamiseen.
Lopuksi kiitän jäsen Leinenia erinomaisesta mietinnöstä ja hänen osoittamastaan laajasta asiantuntemuksesta. 
Aloyzas Sakalas (PSE ). –
   Aluksi kiitän jäsen Leinenia vastuullisesti laaditusta mietinnöstä. Haluan korostaa, että poliittisten puolueiden työ EU:n toimielinten tasolla on erityisen merkittävää juuri nyt. Tämä johtuu siitä, että ainakin Liettuassa jotkut valtiotieteilijät väittävät, että poliittisten puolueiden ideologinen perusta on kadonnut ja että puolueista on tulossa keskenään samankaltaisia. Jos näin todella tapahtuisi, ilman ideologista perustaa tehdyt poliittiset päätökset olisivat arvaamattomia. Tämä puolestaan tarkoittaisi, etteivät äänestäjät voisi enää tietää, miten valituksi tulleet puolueet lopulta toimivat. Äänestäjille ei siten olisi enää tärkeää, mitä puoluetta he äänestävät, ja he saattaisivat jopa miettiä, kannattaako äänioikeuden käyttäminen enää lainkaan. Kyseinen suuntaus on erittäin vaarallinen, ja siksi onkin tärkeää vahvistaa eurooppalaisia paikallisia puolueita, joilla kullakin on joko vasemmistolainen tai oikeistolainen ideologia. Ideologia toimisi näin maamerkkinä eri valtioiden oikeisto- ja vasemmistopuolueille joka suhteessa, myös taloudellisesti. Ehdotankin, että tuemme mietintöä. 
Józef Pinior (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, poliittisten puolueiden juuret ovat teollisessa vallankumouksessa, kansallisvaltioiden perustamisessa ja toisen maailmansodan jälkeisessä ajassa. Globalisaatio ja sen myötä ihmiskuntaan kohdistuvat uudet haasteet sekä Euroopan unionin poliittisen järjestelmän demokratisoiminen tarkoittavat, että Euroopan tason poliittisten puolueiden on osallistuttava eurooppalaiseen julkiseen elämään. Puolueista on tultava todellisia edustuksellisen demokratian instituutioita, jotka toimivat välittäjinä EU:n kansalaisten ja sen päätöksentekokeskusten välillä. Euroopan tason poliittisten puolueiden ohjesääntö onkin tarpeellinen puolueiden oikeuksien ja velvollisuuksien määrittelemiseksi ja niiden yhteisön lainsäädäntöön pohjautuvan oikeushenkilöllisyyden mahdollistamiseksi. Tällainen ohjesääntö toimisi hyvin jäsenvaltioissa.
Euroopan unionissa vallitsee parhaillaan eurooppalaisten vapaiden demokraattisten järjestelmien kriisi. EU:n perustuslaillista kriisiä säestävät suvaitsemattomuus, ennakkoluulot maahanmuuttajia kohtaan ja kansallisvaltioiden välisten rajojen pystyttäminen. EU:n on tuettava eurooppalaisia poliittisia säätiöitä sekä edistettävä ja vahvistettava poliittisia järjestöjä ja nuorisoliikkeitä. Euroopan unionin on vastattava nykyiseen kriisitilanteeseen aidolla eurooppalaisella politiikalla, kuten parlamentille esitetyssä mietinnössä ehdotetaan. 
Zita Gurmai (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, poliittiset puolueet ovat olennainen tekijä eurooppalaisen poliittisen toimintaympäristön luomisessa ja vahvistamisessa. Puolueet ovat merkittävässä ja keskeisessä asemassa demokraattisten arvojen, kuten vapauden, suvaitsevaisuuden, solidaarisuuden ja sukupuolten välisen tasa-arvon, edistämisessä. Tämän rinnalle tarvitsemme kansalaisten kanssa käytävän vuoropuhelun Euroopan unionin tulevaisuudesta. Juuri tässä puolueet ovat avainasemassa. 
Jäsen Leinenin mietinnössä tuetaan kiitettävällä tavalla Euroopan tason poliittisia puolueita ja ehdotetaan parannuksia nykytilanteeseen. PPE-DE-ryhmä ei ole kuitenkaan sallinut jäsen Leinenin tai meidän poliittisen perheemme mainita eurooppalaisten puolueiden tärkeää roolia tasa-arvon ensiarvoisuuden edistämisessä. Kehotan kollegojani harkitsemaan tätä asiaa uudelleen. Osoitan kehotuksen erityisesti niille PPE-DE-ryhmän jäsenille, jotka äänestivät tarkistusta vastaan perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa. Kyseisessä tarkistuksessa todettiin, että eurooppalaisten poliittisten puolueiden olisi otettava huomioon yhtäläisten mahdollisuuksien periaate puoluetoimistojen virkoja ja vaalilistoja täytettäessä. Emme saa unohtaa, että naiset muodostavat väestömme enemmistön.
Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän naisjaoston puheenjohtajana olen tietoinen siitä suuresta työmäärästä, josta poliittinen perheemme vastaa tällä alalla kautta Euroopan parlamentin. Muiden poliittisten puolueiden olisi syytä toimia yhtä aktiivisesti. Kehotan kollegoitani PPE-DE-ryhmässä harkitsemaan kantaansa uudelleen ja vaalimaan Euroopan unionin arvoja. 
Margot Wallström,
   Arvoisa puhemies, keskustelu on keskittynyt suurelta osin demokratiaan: sen vahvuuksiin, puutteisiin ja nopeasti muuttuvan todellisuuden aiheuttamiin haasteisiin. Demokratian toteuttaminen ja järjestäminen on tähän saakka tapahtunut poliittisten puolueiden kautta. Tämä on Euroopan unionin tapa toimia niin kansallisella, paikallisella, alueellisella kuin unioninkin tasolla. Menettely ei ole täydellinen, ja kansalaisten liikkeelle saaminen vaatii jatkuvia ponnisteluja, sillä suurimpana vihollisena on aina tietämättömyys ja täydellinen apatia. Tämä pätee myös Euroopan unionin tasolla. Voimme sanoa, ettei enää riitä, että jätämme päätöksenteon ja demokratian pienelle poliittiselle eliitille. Ainakin itse näen tilanteen näin. Meidän on myös saatava kansalaiset liikkeelle unionin tasolla, jotta demokratia kehittyy myös tässä toimintaympäristössä. Poliittisten puolueiden avulla on mahdollista antaa kansalaisille vastuuta, luoda avoimuutta ja tehostaa päätöksentekoa.
Kaikki on kuitenkin vasta alullaan: vaikka olemmekin onnistuneet 10 eurooppalaisen puolueen luomisessa, emme voi sanoa onnistuneemme täysin. Siitä ei kuitenkaan ole haittaa eikä se ole ristiriitaista, että pyrimme myös varmistamaan, että kansalliset puolueet sisällyttävät eurooppalaiset kysymykset poliittisiin ohjelmiinsa, keskusteluihinsa ja päätöksiinsä. Meidän on pystyttävä molempiin ja edettävä molemmilla rintamilla.
Lisäksi on tarpeen varmistaa, että on olemassa eurooppalainen media, joka raportoi tapahtumista. Myös meiltä vaaditaan toimia ja myötävaikutusta, jotta raportointi tapahtuu siten, että kansalaiset ja demokratia voivat seurata tapahtumia ja ottaa kantaa niihin. Haluan vielä lisätä, että on tarpeen luoda kohtaamispaikkoja, tilaisuuksia kansalaisten väliseen keskusteluun. Näitä kolmea rakennuspalikkaa tarvitaan demokratian kehittämiseen Euroopan tasolla. Tapahtuipa se virtuaalisesti, maantieteellisesti tai reaalisesti, kaikkia kolmea elementtiä tarvitaan.
Euroopan tason poliittiset puolueet ovat erittäin tärkeä elementti. Te voitte keskustella kriteereistä, mutta meidän on keskusteltava niistä asioista, jotka on nostettu täällä esiin. Olen tässä vaiheessa hyvin varovainen enkä lupaa mitään siitä, mitä varainhoitoasetuksen tarkistuksesta seuraa. Mielestäni ei ole viisasta luvata, että komissio ehdottaa sitä tai tätä. Ehdotus on annettava varainhoitoasetuksen ja sen soveltamissääntöjen tarkistuksesta parhaillaan käymämme keskustelun yhteydessä ja sen jälkeen. Ehdotus voi olla tulosta keskustelusta, ja se voidaan esittää myöhemmin. Olette mielestäni kuitenkin luoneet ja esittäneet Euroopan tason poliittisten puolueiden tulevaisuutta koskevan keskustelun kannalta tarpeelliset elementit ja rakennuspalikat.
Kuten monet ovat maininneet, on kuitenkin olemassa yhteys myös muihin organisaatioihin, ja meidän täytyy ottaa tämä huomioon, jotta saamme ennen pitkää laadittua tasapainoisen ehdotuksen. On hyvä olla käsitys myös siitä, milloin ehdotus voisi olla valmis, mutta tänään en voi luvata komission puolesta mitään.
Käymämme keskustelu on erittäin merkittävä. Olen tyytyväinen tarkistuksiin, joissa korostetaan miesten ja naisten välisen tasa-arvon edistämisen tärkeyttä. Haluankin huomauttaa, nyt kun näen jäsen Gurmain, että mielestäni tämä on ilmiselvää. Mikäli jäsen Allister olisi edelleen läsnä, kysyisin häneltä, ketä hän äänestäisi. Äänestäisikö hän jotakuta ja olisiko hän valmis maksamaan sellaiselle, joka sanoo: tulen tähän saliin tai toimielimeen kunnianhimoisena ja täynnä toivoa ja lupaan tehdä kaikkeni ja työskennellä Euroopan unionin tulevaisuuden eteen? Vai äänestäisikö hän jotakuta, joka sanoo: en usko tähän instituutioon, mielestäni sen ei kuuluisi olla olemassa, mielestäni se käsittelee olemattomia kysymyksiä enkä aio kiinnittää paljoakaan huomiota siihen, mitä täällä tapahtuu? Kenestä te maksaisitte tavallisena veronmaksajana? Uskon, että kysymys puhuu puolestaan, mutta lopulta kyse on myös kansalle annettavasta valinnasta, kuten jäsen Corbett ja muut ovat huomauttaneet. Kyse on Euroopan unionin kansalaisille annettavasta valinnasta, ja silloin on pohjimmiltaan kyse demokratiasta. 
Paul Rübig (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, pyydän anteeksi komission jäseneltä Wallströmiltä niiden jäsenten puolesta, jotka pitävät puheensa mutta eivät ole läsnä keskustelussa. Tämä ei suinkaan ole parlamentin käytännön mukaista. Pyydän anteeksi kollegojeni puolesta. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Klaus-Heiner Lehnen laatima oikeudellisten asioiden valiokunnan mietintö (A6-0055/2006) aiheesta "Euroopan sopimusoikeus ja yhteisön säännöstön tarkistaminen: jatkotoimet" (2005/2022(INI)). 
Klaus-Heiner Lehne (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, sallinette minun aloittaa jokseenkin kerettiläisellä huomautuksella. Tärkeistä mietinnöistä keskustellaan parlamentissa vähän ennen puoltayötä, ja päätöslauselmien muodossa esitettävästä vaikeatajuisesta hölynpölystä keskustellaan päivän parhaaseen lähetysaikaan. Jos tarkoituksenamme on keskustella parlamenttia koskevasta uudistuksesta – ja parlamentin puhemiehellä on luonnollisesti asiaa koskeva ehdotus – sanoisin, että ennen kuin keskustelemme vakavasti parlamentin jäsenten oikeuksien kaventamisesta, meidän olisi puhuttava täysistuntojen esityslistan järkeistämisestä siten, että tärkeät aiheet sijoitetaan oikeaan kohtaan.
Tämä mietintö koskee Euroopan yksityisoikeutta. Yksinkertaisesti sanottuna mietinnön tavoitteena on, että komissio pyrkisi muotoilemaan Euroopan yksityisoikeuden laajoja osa-alueita luomalla ensin yhteiset puitteet tietyllä toimialalla siten, että nämä puitteet vaikuttavat jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin yksityisoikeudelliseen lainsäädäntöön monien sukupolvien ajan.
On keskusteltu jopa siitä, voisiko täällä käsittelemämme työ johtaa lopulta yhtenäiseen eurooppalaiseen yksityisoikeudelliseen lainsäädäntöön. Vaikka suhtaudunkin asiaan hyvin varovaisesti, kyse on joka tapauksessa hyvin merkittävästä ja ratkaisevasta hankkeesta.
Parlamentti on monien vuosien ajan seurannut Euroopan komission toimia Euroopan yksityisoikeuden alalla ja antanut komissiolle hyväksyntänsä ja tukensa monissa päätöslauselmissa vuodesta 1989 lähtien. Se on tarkoituksemme myös tässä päätöslauselmaesityksessä.
Olemme tulleet hyvin ratkaisevaan vaiheeseen. Tällä hetkellä töitä tehdään yhteisten puitteiden laatimiseksi ja yhteisön säännöstön tarkistamiseksi kuluttajansuojan alalla. Ratkaisevaksi tämän vaiheen tekee se, että nykyisten toimien perusteella määräytyy lopulta, onnistummeko tässä työssä vai jääkö toivottu tulos saavuttamatta, ja tämä riippuu hyvin pitkälti nyt toteutettavilla toimilla aikaan saatavan sisällön laadusta.
Siksi parlamentti katsoo, että vaikka se, mitä komissio on saattanut alkuun, onkin periaatteessa oikein, parannuksia tarvitaan monissa kohdin. Meillä on esimerkiksi sellainen käsitys, ettei sopimusoikeuden yhteisiä puitteita laativien tutkimusryhmien ja asiantuntijaverkoston välinen yhteistyö toimi asianmukaisesti. Haluamme varmistaa, että tutkimusryhmät tarkastelevat asiantuntijaverkoston tähän hankkeeseen tuomaa käytännön kokemusta asiamukaisessa viitekehyksessä. Me oikeudellisten asioiden valiokunnassa vaadimme tätä voimakkaasti.
Eräs toinen tärkeä näkökohta on se, että meidän on erotettava toisistaan yritysten väliset ja yrityksen ja kuluttajan väliset oikeustoimet. Haluamme suojella kuluttajia, mutta myös liikkeenharjoittajilla on oltava laaja liikkumavara voidakseen tehdä sopimuksia toistensa kanssa, eikä tätä liikkumavaraa saa rajoittaa liiallisella byrokratialla.
Lisäksi on varmistettava, että näiden yhteisten puitteiden rajoissa nyt kehitettäviä sääntöjä, jotka ovat myöhemmin hyvin merkittävä osa pehmeitä oikeussääntöjä, ainakin Euroopan unionin tasolla, ja joilla on vaikutusta kaikkeen lainsäädäntöön yksityisoikeuden alalla, ei laadita ilman lainsäädäntöelinten – parlamentin ja neuvoston – osallistumista. Ei riitä, että parlamentti ja neuvosto antavat lausuntonsa laadintamenettelystä, vaan ne on otettava mukaan myös näiden yhteisten puitteiden sisällön kehittämiseen, sillä nimenomaan ne hyväksyvät säädökset, joissa vahvistetaan yhteisten puitteiden osa-alueet, ja niiden on myös perusteltava kansalaisille näiden säädösten hyväksyminen.
Tämän vuoksi onkin tärkeää, että parlamentti osallistuu myös sisällön laaditaan. Mielestämme tässä yhteydessä pitäisi noudattaa kahta menettelyä. Ensinnäkin komission olisi tiedotettava parlamentille jatkuvasti ja kattavasti yhteisten puitteiden laadinnan edistymisestä ja kuluttajansuojaa koskevaan yhteisön säännöstöön tehdyistä parannuksista. Lisäksi meillä pitäisi olla aina mahdollisuus ilmaista kantamme jatkuvan menettelyn aikana.
Toinen menettely, jota varten olemme jo toteuttaneet ensimmäiset järjestelytoimet parlamentissa, liittyy molempien osallistuvien valiokuntien esittelijöistä ja varjoesittelijöistä koostuvan työryhmän perustamiseen. Tämän työryhmän tehtävänä olisi pitää läheisesti silmällä komission, tutkimusryhmien ja verkoston työtä sekä antaa poliittista ohjausta tietyissä lainsäädäntötoimiin liittyvissä kysymyksissä, kuten yritysten välisten ja yrityksen ja kuluttajan välisten oikeustoimien erottamisessa toisistaan.
Katsomme, että nämä ovat ensisijaisen tärkeitä kysymyksiä, joita on vielä säänneltävä ja joiden käsittelyyn parlamentin on sekä suotavaa että välttämätöntä osallistua. Nämä ovat tarkasteltavana olevan päätöslauselman keskeiset kohdat. Sallinette minun lopettaa toteamalla, että mielestäni tämä on kaikkein tärkein Euroopan komission ja muiden toimielinten nykyisellä lainsäädäntökaudella toteuttamista hankkeista. Se on selkeästi kaikkein merkittävin hanke, ja siksi odotan todellakin, että yritämme saada sen menestyksekkäästi päätökseen. Hankkeella on myös tärkeä merkitys siinä, lähentyvätkö Euroopan yhtenäismarkkinat jatkossakin kaikkien – niin kuluttajien kuin liikkeenharjoittajienkin – eduksi. 
Margot Wallström,
   . Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi kiittää jäsen Lehneä hänen mietinnöstään. Komissio on vilpittömän tyytyväinen parlamentin pyrkimykseen laatia sopimusoikeutta koskevat yhteiset puitteet ja tarkistaa kuluttajansuojaa koskevaa yhteisön säännöstöä. Komissio on tyytyväinen nähdessään, että parlamentilla on hyvin samankaltaiset näkemykset kuluttajansuojan korkean tason varmistamisesta kuluttajansuojasäännöstön tarkistamisen yhteydessä.
Parlamentti katsoo, että yhteisten puitteiden kehittymisen edistyminen on ennalta arvaamatonta ja että lopullisena pitkän aikavälin tuloksena voisi olla eurooppalainen velvoitesäännöstö tai jopa suoranainen eurooppalainen yksityisoikeus. Korostan, että komissio – ja komission jäsen Kyprianou henkilökohtaisesti – on selvästi ja toistuvasti ilmoittanut, ettei sen aikomuksena ole laatia eurooppalaista yksityisoikeutta. Komission näkemyksen mukaan yhteiset puitteet olisivat parempi lainsäädäntöväline johdonmukaisuuden varmistamiseksi tarkistettaessa voimassa olevaa lainsäädäntöä ja hyväksyttäessä uusia välineitä sopimusoikeuden alalla, etenkin kuluttajasopimuksia koskevan lainsäädännön alalla, johon työmme on painottunut.
Meidän on vielä päätettävä tämän välineen oikeudellisesta muodosta ja siitä, olisiko sen oltava velvoittava, ja jos olisi, niin missä määrin. Jos komissio katsoo, että tätä välinettä käytetään muutenkin kuin komission sisäisesti, tällainen päätös olisi selvästikin luonteeltaan poliittinen, ja siitä päättäisivät komissio, parlamentti ja neuvosto yhdessä.
Komissio ymmärtää täysin sen, että parlamentti haluaa, että sille tiedotetaan yhteisiä puitteita koskevista käynnissä olevasta työstä ja että se otetaan siihen mukaan. Siksi olemme tyytyväisiä, että parlamentti osallistuu yhteisten puitteiden laadintamenettelyyn, ja etenkin työryhmän perustamiseen. Komissio tiedottaa parlamentille jatkossakin töiden edistymisestä kaikkein asianmukaisimmalla tavalla. Komission jäsen Kyprianou aikoo keskustella säännöllisesti parlamentin asiasta vastaavien valiokuntien kanssa yhteisten puitteiden laadinnan edistymisestä ja etenkin asiaa koskevista välivaiheen poliittisista toimista.
Haluan lopuksi kiittää parlamenttia sen kannustuksesta ja tuesta tätä tärkeää aihetta koskevissa toimissamme. 
Diana Wallis (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, olen hyvin tyytyväinen jäsen Leinenin mietintöön, jopa niin tyytyväinen, että poliittinen ryhmäni aikoo äänestää kaikkia siihen tehtyjä tarkistuksia vastaan. Tästä yhteisymmärryksestä ja tästä myöhäisestä ajankohdasta huolimatta olemme kaikki sitä mieltä, että on ensisijaisen tärkeää keskustella tästä tärkeästä mietinnöstä.
Sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan lausunnossa olemme korostaneet sitä, että kyse on pyrkimyksestä parantaa lainsäädäntöä. Yhteisten puitteiden laadinnalla ja yhteisön säännöstön tarkistamisella voidaan parantaa merkittävästi sisämarkkinoiden toimintaa. Yhteisten puitteiden laatiminen – ja tämä oli keskeinen painopisteemme – on kuitenkin poliittinen toimi: siihen liittyy poliittisia valintoja. Siksi Euroopan parlamentin on lainsäädäntövallan käyttäjänä osallistuttava siihen täysimääräisesti.
Olemme kaikki tyytyväisiä hankeryhmän perustamiseen, sillä se tietää hyvää komission kanssa tulevaisuudessa tehtävän yhteistyön kannalta. Kannamme kuitenkin edelleen huolta siitä, että komission olisi esitettävä yhdenmukainen lähestymistapa. Tämä ei koske ainoastaan kuluttajansuoja-asioiden pääosastoa, vaan myös oikeusasioiden pääosaston ja sisämarkkinoiden pääosaston olisi osallistuttava menettelyyn täysimääräisesti.
Tällä hankkeella on ennen kaikkea käytännön merkitystä sisämarkkinoille – niin kuluttajille kuin yrityksillekin. Minun kotimaassani – joka ei suinkaan ole tunnettu tuestaan millekään Euroopan sopimusoikeutta vähääkään muistuttavalle säännöstölle – erään suuren lakitoimiston tekemässä riippumattomassa tutkimuksessa korostettiin epäjohdonmukaisesta sopimusoikeudesta johtuvia liiketoiminnallisia kustannuksia sisämarkkinoilla.
Mielestäni tämä osoittaa oikeaksi sen, mitä monet meistä ovat aina ajatelleet: tämänkaltaiset käytännön edistysaskeleet EU:n siviilioikeudessa voivat auttaa tekemään Euroopan unionista suositumman, hoidamme asian oikein. Tämän tavoitteen toteutuminen edellyttää kuitenkin, että vaihdamme ajatuksia ja keskustelemme. Kyse ei ole yksinomaan teknisestä lainsäädäntötoimesta, vaan kysymys on luonteeltaan myös poliittinen. Jos joskus yllämme eurooppalaisen sopimusoikeudellisen säännöstön tasolle, emme voi vaarantaa sitä, että se kärsisi saman kohtalon kuin perustuslakiehdotus viime vuonna. Sillä on oltava poliittista kannatusta, ja toivon, että me olemme tuolloin ottaneet yhdessä käyttöön asianmukaisen järjestelmän sen varmistamiseksi, että saavutamme tällaisen tuloksen. 
Giuseppe Gargani,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kuten komission jäsen juuri totesi, vuoden 2005 syyskuussa komissio esitti ensimmäisen edistymistä käsittelevän vuosikertomuksen Euroopan sopimusoikeudesta ja yhteisön säännöstön tarkistamisesta. Kuten esittelijä korosti, eräs hahmotelluista toimenpiteistä on yhteisön sopimusoikeutta koskevien yhteisten puitteiden laatiminen.
Komissio katsoo, että yhteisiä puitteita voitaisiin soveltaa siten, että kansallisten lainsäätäjien olisi mahdollista käyttää niitä myös aloilla, joista ei säädetä yhteisön oikeudessa. Pääasiassa kuluttajansuojaan sovellettavaa voimassa olevaa lakikokoelmaa olisi parannettava, ja siihen olisi lisättävä yhteisiä periaatteita, jotka olisivat kansalaisille ja oikeusalan toimijoille luotettava mutta samalla joustava viitekohta.
Esittelijä Lehne on tehnyt valiokunnassa tärkeää ja arvokasta työtä. Tänä iltana hän on esittänyt meille huomautuksensa tästä historiallisesti tärkeästä säädöksestä, yrittänyt hahmotella mietinnössään strategista näkökulmaa komission tuleville toimille, joissa Euroopan parlamentti olisi luonnollisestikin mukana, ja vaatinut voimakkaasti parlamentin osallistumista.
Korostaakseni esittelijän tekemää työtä haluan sanoa oikeudellisten asioiden valiokunnan puheenjohtajana, että Euroopan sopimusoikeuden eri aloilla on käynnistetty mittava yhdenmukaistamis- ja kokoamismenettely. Tämä on historiallinen tapahtuma muutenkin kuin mahdollisesti saavutettavien tulosten näkökulmasta, sillä tähän asti yhteisön yhdenmukaistamistoimien soveltamisala on ollut rajatumpi tai laajempi kuin asiaa koskevien direktiivien soveltamisala: kuluttajasopimukseen on lisätty sähköisiä tekniikoita ja tietokonetekniikoiden soveltamista koskevat direktiivit.
Jatkossa toimet eivät enää rajoitu voimassa olevan lainsäädännön yhteensovittamiseen, vaan ne ulottuvat tulevaisuuteen, direktiiveissä esitettyjen ehtojen yhdenmukaisiin määritelmiin tai sellaisten sopimusten yhteisten periaatteiden laadintaan, joilla voidaan vähentää silminnähtäviä eroja. Tässä sääntely- ja tietomenettelyssä voidaan mennä voimassa olevaa lainsäädäntöä pidemmälle uudenaikaisen lakikokoelman laatimiseksi: on esitetty jopa sellainen ajatus, että voisimme saavuttaa yhtenäisen sopimusoikeudellisen lakikokoelman, joka muotoiltaisiin periaatteiden avulla. Aloittaisimme tarkastelemalla direktiivejä, jotka ovat ristiriidassa jäsenvaltioiden täytäntöönpanosäännösten kanssa, ja määrittäisimme eräänlaisen yhteisen perustan yhteisön sopimusoikeudelle.
Totean lopuksi, että yksityisoikeuden ja etenkin Euroopan sopimusoikeuden lähentymismenettely on todellisuutta, ja sitä vauhditetaan kehittämällä sekä yhteisön lainsäädäntöä että vertailevia analyysitutkimuksia. Kannatan siviilioikeuden ensisijaista asemaa: siviilioikeuden ja sopimusoikeuden tehtävänä on lujittaa Euroopan unionin kansalaisuutta ja vaihtoja kauppa- ja siviilioikeuden alalla. 
Manuel Medina Ortega,
   . Arvoisa puhemies, mielestäni tämä on oikea kellonaika keskustella tästä kysymyksestä, sillä todellisuudessa tämä kysymys vaatii harkintaa. Meillä on hyvin vähän pelivaraa. Kyse ei ole kiivaasta keskustelusta, joka on hoidettava nyt, vaan kyse on asiasta, jonka komissio saattaa alulle ja jota me parlamentissa kannatamme.
Ne meistä, jotka ovat läsnä, kuuluvat todennäköisesti niihin harvoihin, jotka uskovat tähän tavoitteeseen tai tähän mahdollisuuteen. En kuitenkaan usko, että yhdentyneet markkinat, Euroopan unionin sisämarkkinat, ovat mahdolliset ilman sopimusoikeutta.
Kun puhun sopimusoikeudesta, tarkoitan sillä nimenomaan oikeutta. Olen huolestunut komission jäsenen lausunnoista, joissa hän vihjaa, ettemme tiedä, minkälaisen oikeudellisen välineen otamme käyttöön. Euroopan unionissa ei ole minkäänlaisia pehmeitä oikeussääntöjä. Eräs Euroopan unionin suurista eduista on se, että se on kehittänyt vakaan lainsäädännön, myönteisen lainsäädännön, jota tuomioistuimet soveltavat, ja me tarvitsemme tarkkuutta.
Kaikkein tärkein asia lainsäädännössä on sen tarkkuus: velvoitteiden tarkka luonne ja tarkka sisältö. Siksi pidän tärkeänä, että alamme pohtia määriteltyjä lainsäädäntövälineitä, jotka ovat luonteeltaan velvoittavia eivätkä pelkästään suosituksia. Itsesääntelyllä, yhteissääntelyllä tai pehmeillä oikeussäännöillä ei ratkaista tämän alan oikeudellisia ongelmia.
Tältä osin komission kertomuksessa ei viitata ainoastaan sopimusoikeuden mahdollisuuksiin vaan myös kuluttajansuojasäännöstön tarkistamiseen.
Mielestäni meidän on pidettävä mielessä se, ettei kukaan voi tässä vaiheessa väittää, että kuluttajia olisi kohdeltava sopimusten osalta samalla tavoin kuin yrityksiä. Suhteet kuluttajien ja yritysten välillä ovat oikeudelliselta luonteeltaan erilaisia, ja se on tunnustettava nykyisessä lainsäädännössä. Se on myös jäsen Bergerin ja jäsen Patrien tarkistusten tarkoituksena: säilyttää kuluttajien suojelun korkea taso.
Joka tapauksessa haluan kiittää jäsen Lehneä ja jäsen Wallisia heidän tekemästään työstä. Kiitän myös komissiota siitä, että se on vaatinut etenemistä tähän suuntaan, sillä mielestäni Euroopan unionin tulevaisuus on muotoiltava yksityisoikeuden keinoin, kuten jäsen Gargani on todennut, ja etenkin aivan lähitulevaisuudessa se on tehtävä turvautumalla velvoittavaan lainsäädäntöön sopimusten alalla, ei yksistään antamalla suosituksia. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00. 

