3. Svoboda tiska v Keniji
Predsednik
Naslednja točka je razprava o šestih predlogih resolucij o svobodi tiska v Keniji.
Marios Matsakis
avtor. - Gospod predsednik, svoboda tiska je sopomenka svobode izražanja in demokracije. To seveda ni povsem idealno niti v naši družbi, saj medijski magnati, vlade in politične stranke tu pa tam še vedno posegajo v medije, v dobršni meri pa velja za nekatere zahodne države, med drugim ZDA in nekatere države članice EU. Toda vsaj glede zakonodaje lahko rečemo, da mediji v naših družbah uživajo teoretično zakonsko zaščito, ki jo potrebujejo, da lahko delujejo čim bolj korektno.
V tem se ne strinjamo s kenijsko vlado, ki uvaja zakonodajne ukrepe, ki bi jih lahko oblasti uporabile za zatiranje in preganjanje tiska. Zato pozivamo kenijske oblasti, da ponovno razmislijo o svojem stališču do tega vprašanja in svojim javnim medijem zagotovijo zakonodajno svobodo, ki jo potrebujejo, da vsaj poskusijo delovati čim bolj demokratično. Kenijska vlada se mora zavedati in sprejeti, da je zaščita tiska nujna za izboljšanje življenjskih pogojev prebivalcev te države. Upamo in verjamemo, da kenijska vlada tega poziva prek resolucije ne bo razumela kot vmešavanje, temveč kot prijateljski nasvet, da ga bo resno preučila in da bo bolje razmislila o svojem dosedanjem početju.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
Gospod predsednik, Kenija se je dolgo spopadala s hudo politično krizo. Zdajšnji predsednik, gospod Kibaki, izvaja ukrepe, ki so očitno namenjeni omejevanju svobode govora in tiska. Dne 2. januarja 2009 je kršil določbe Deklaracije o človekovih pravicah in Afriške listine o človekovih pravicah, ko je odobril amandma kenijskega Zakona o komunikacijah iz leta 1998, s čimer je nacionalnim organom dodelil nove pravice, vključno s pravico, da demontirajo opremo za prenos slike in zvoka in komunikacijsko opremo ter nadzirajo in spreminjajo vsebino objav javnih medijev. Mednarodna skupnost je to soglasno označila kot korak v smeri cenzure medijev v Keniji.
Poleg tega se kljub predhodnim zavezam na podlagi sporazumov, podpisanih za vzpostavitev velike koalicijske vlade Kenije, predsednik ni posvetoval s takratnim ministrskim predsednikom ne o tej ne o kateri koli drugi odločitvi. To je zaostrilo že več kot leto trajajočo krizo v Keniji, ki je terjala okoli 1 000 žrtev in v kateri je 350 000 ljudi ostalo brez doma. Evropska unija ne more mirno gledati, kako se očitno kršijo temeljne svoboščine.
Pozdraviti moramo zagotovila kenijskega predsednika, da se bo amandma popravil in da se bo o tej zadevi posvetovala vsa politična oblast, tako da bi ta amandma dobil novo, demokratično vrednost in si pridobil široko podporo kenijske družbe. Evropska unija mora podpreti te ukrepe in jih podrobno spremljati ter spodbujati pluralizem med postopkom vzpostavljanja civilne družbe. Obenem morajo kenijske oblasti odločnejše ukrepati, da bi vzpostavile normalno stanje v državi, med drugim morajo oblikovati poseben odbor, sestavljen iz domačih in mednarodnih strokovnjakov, da bi kaznovale tiste, ki so odgovorni za nasilje in krizo v preteklem letu. Obstaja možnost, da se bo s temi ukrepi notranja situacija normalizirala in preprečila humanitarna katastrofa, ki nezadržno grozi tej vzhodnoafriški državi z desetimi milijoni prebivalcev.
Colm Burke
avtor. - Gospod predsednik, žal mi je, da je predsednik Kibaki podpisal nov osnutek Zakona o komunikacijah, ki spreminja prejšnji zakon. Ta zakon se ne zmeni za pravico do svobodnega izražanja ter svobodo tiska, ki jo kot sveto opredeljuje Splošna deklaracija o človekovih pravicah in po njenem vzoru druge mednarodne konvencije, vključno z Afriško listino o človekovih pravicah in pravicah narodov.
Ta zakon bi kenijskemu ministru za informacije dal široka pooblastila za vdor v medijske hiše, ki naj bi ogrožale nacionalno varnost, in demontažo opreme za prenos slike in zvoka. Ta zakon bo državi tudi dal pooblastilo, da ureja vsebino, ki jo oddajajo in objavljajo elektronski in tiskani meniji. Pozdravljam pa nedavno potezo predsednika Kibakija glede spremembe tega medijskega zakona in preučitve sprememb zakonodaje, ki jih predlagajo predstavniki medijev.
Svoboda izražanja je temeljna človekova pravica, kot navaja člen 19 Splošne deklaracije o človekovih pravicah. Pozivam kenijsko vlado, da sproži posvetovanje z zainteresiranimi stranmi, da doseže soglasje o tem, kako urediti komunikacijsko panogo brez poseganja v svobodo tiska in kršenja pravic iz Splošne deklaracije.
Na koncu bi rad poudaril potrebo, da se uredi kulturo nekaznovanja v Keniji, zato da bi osebe, odgovorne za nasilje po volitvah pred enim letom, dosegla roka pravice. Pozivam k oblikovanju samostojne komisije, sestavljene iz domačih in mednarodnih pravnih strokovnjakov, ki bi izvedli preiskave in sodni pregon za nasilna dejanja, ki so sledila neuspelim volitvam decembra 2007.
Erik Meijer
Gospod predsednik, Kenija ima nasilno preteklost. Po drugi svetovni vojni, ko je Evropa počasi sprejemala dejstvo, da je samostojnost afriških držav neizogibna, je bila Kenija izrazito izključena, enako kot država, danes znana kot Zimbabve. Kolonialni vladarji so bili mnenja, da je v teh dveh državah preveč tujih naseljencev in preveč tujih gospodarskih interesov, da bi ju lahko prepustili v roke pretežno črne populacije.
V nasprotju z drugimi zahodnoafriškimi državami Kenija ni postala samostojna na miroljuben način, temveč po dolgotrajnem in nasilnem boju neodvisnega gibanja Mau Mau. Potreba po nasilnem boju je postavila temelje za nadaljnje nasilje in ustrahovanje. Zmagovalci so večinoma pripadniki glavnega plemena Kikuju. Druge skupine prebivalcev so bile vedno potisnjene v opozicijo, po potrebi tudi s prirejanjem rezultatov volitev. Zadnje predsedniške volitve so ponovno dokazale, da predsednik ne more postati nekdo, ki ni član plemena Kikuju, tudi če zanj glasuje večina volivcev.
Zahvaljujoč kompromisu je kandidat opozicije zdaj ministrski predsednik in zdi se, da je bil v državi ponovno vzpostavljen mir. V dveh afriških državah, kjer so bile predsedniške volitve prirejene, je Zimbabve tista, ki je sprejela slab kompromis, Kenijo pa hvalijo kot državo, ki je sprejela dober kompromis. Leta in leta sta zahodna Evropa in Amerika šteli Kenijo za zgodbo o velikem uspehu. Ponašala se je z relativno blaginjo, svobodo za mednarodna podjetja, prijateljevanjem z zahodom in privlačnostjo za turiste. Zdaj ne velja več za zgodbo o uspehu. Pomanjkanje hrane in novi zakon o tisku sta povzročila ponovno napetost. Pomanjkanje hrane je deloma mogoče pripisati dejstvu, da je predsednik v zameno za gradnjo pristanišča dal 40 000 hektarov kmetijskih površin v najem naftni državi Katar za zaloge hrane.
Zakon o tisku pa je neke vrste vzvod, s katerim predsednik omejuje vpliv koalicijske vlade in onesposablja kritične nasprotnike. To je še toliko bolj šokantno, ker se o tem zakonu sploh ni posvetovalo z ministrskim predsednikom. Koalicijski kompromis med predsednikom in ministrskim predsednikom bo ogrožen, če bo lahko predsednik zaobšel ministrskega predsednika, omejil vlogo vlade in zaščitil lastno funkcijo pred kritičnimi mediji.
Charles Tannock
v imenu skupine PPE-DE. - Gospod predsednik, vse do lanskoletnega nasilja je Kenija slovela kot ena od politično najstabilnejših afriških držav in se ponašala s tradicijo razmeroma svobodnega in trdoživega tiska.
Predsednik Kibaki mora spoznati, da se politična stabilnost in svoboda tiska medsebojno krepita. Ta predlagana omejitev svobode govora ni na mestu v državi, ki jo vodi mož, ki je prišel na oblast z obljubami o novi dobi odprtosti in preglednosti. Na žalost se zdi, da številni višji politiki v Keniji še niso dobili dovolj trde kože, da bi bili kos neizogibnim zbadljivkam svobodnega tiska in demokracije. Upam, da bo predsednik Kibaki upošteval naš nasvet in si premislil. S tem bi potrdil dozdevno zavezanost Kenije k svobodni družbi pod vodstvom koalicijske vlade z delitvijo oblasti. Obenem bi se okrepila možnost, da Kenija deluje kot moralna oblast in vodja v nestabilni regiji.
Pozdravljam predsednikovo zavezo, da bo preučil spremembe omenjenega amandmaja zakona in se širše posvetoval z mediji. Ker ministrski predsednik Raila Odinga in njegova stranka ODM odločno nasprotujeta temu zakonu, je za stabilnost vlade nujno, da zakon ne postane še bolj podžigajoče politično vprašanje, ki vodi v razkol.
Catherine Stihler
v imenu skupine PSE. - Gospod predsednik, vesela sem, da imam priložnost spregovoriti o tem skupnem predlogu resolucije o svobodi tiska v Keniji. Kot številni drugi sem bila pred letom osupla in razočarana, ko so po neuspelih predsedniških volitvah v Keniji ulične demonstracije privedle do izgredov in etničnih spopadov, ki so se razširili po vsej državi in v katerih je življenje izgubilo več kot tisoč ljudi, 350 000 pa jih je ostalo brez domov. Osebe, ki so odgovorne za nasilje po volitvah pred enim letom, morajo biti privedene pred pravico in obdobje sprave in strpnosti je zdaj bistvenega pomena za Kenijo.
V tem kontekstu je zelo slaba novica, da je v petek, 2. januarja 2009, predsednik Kibaki podpisal amandma kenijskega Zakona o komunikacijah 2008, ki spreminja Zakon o komunikacijah iz leta 1998. Ta je v posmeh svobodi tiska in ne upošteva mednarodnih konvencij, h katerim se je s podpisom zavezala kenijska vlada. Dva člena dejansko uvajata neposredno cenzuro medijev s strani vlade. Člen 88 daje ministru za informacije široka pooblastila za vdor in demontažo opreme za prenos slike in zvoka iz medijske hiše, ki naj bi predstavljala grožnjo nacionalni varnosti. Člen 46 pa državi dovoljuje, da ureja vsebino, ki jo bodo predvajali in objavili tako elektronski kot tiskani mediji. V Keniji zakonu nasprotujejo novinarji, ministrski predsednik Odinga in ODM, njegovo sprejetje pa jasno kaže na to, da se sedanja velika koalicija sploh ne posvetuje. Obžalujem sprejetje zakona in pozivam, naj revizija medijskega zakona upošteva zelo številne izrečene zadržke.
Ewa Tomaszewska
Gospod predsednik, kot članica Solidarnosti in nekdo, ki je izkusil vojaško upravo na Poljskem, vem, da je svoboda govora srce demokracije. Kenijska vlada je podpisala in ratificirala Splošno deklaracijo o človekovih pravicah in druge mednarodne konvencije, vključno z Afriško listino o človekovih pravicah. Te konvencije zajemajo pravico do svobode govora.
Danes nas Zveza novinarjev vzhodne Afrike obvešča, da namerava kenijska vlada uvesti cenzuro. Upam, da predsednik Kibaki ne bo uvedel nobenih sprememb zakonodaje za medije, ki bi kršile svobodo govora. Pozivam kenijske oblasti, da opustijo načrte o uvedbi cenzure in sklenejo soglasje, da bi spodbujale svobodo tiska in sektorja javnih komunikacij. Upam, da bodo pravice verskih in etničnih manjšin spoštovane v Keniji. Leto nazaj je več kot tisoč ljudi umrlo med protesti v zvezi z volitvami, 350 000 pa jih je zapustilo svoje domove. Upam, da bodo tisti, ki so odgovorni za te dogodke, pravično kaznovani.
Tadeusz Zwiefka
(PL) Gospod predsednik, tudi če drži, da so nekateri zasebni mediji v Keniji pomagali zanetiti izgrede po čustveni volilni kampanji, to ne opravičuje omejevanja svobode govora.
V napadu na svobodo tiska v Keniji so bila kršena tudi temeljna načela parlamentarne demokracije. Poudariti velja, da je novo zakonodajo sprejelo 25 izmed 220 poslancev parlamenta. To je povsem nepredstavljivo. Kar je še huje, Kenija se je do takrat ponašala z eno od najbolje razvitih in pluralističnih tiskovnih mrež v vsej Afriki. To se bo po uveljavitvi nove zakonodaje spremenilo, saj bo slednja posebnim službam omogočala vmešavanje v dejavnosti medijev, zapiranje uredništev in nadzor nad tiskano in govorjeno besedo. Omejevanje svobode medijskega sektorja v imenu nacionalne varnosti ima lahko kvečjemu nasproten učinek od želenega.
Laima Liucija Andrikien
(LT) Zakaj nas skrbi svoboda tiska v Keniji? Zakaj Evropski parlament razpravlja o tem vprašanju kot o kršitvi človekovih pravic, kot o nujni zadevi?
Predvsem zato, ker je svoboda govora temeljna človekova pravica, kot določa člen 19 Splošne deklaracije o človekovih pravicah, katere podpisnica je tudi Kenija. Zato mora kot druge države podpisnice ne le spoštovati duh Deklaracije, temveč do potankosti ravnati v skladu z njo.
Demonstracije, ki so potekale pred skoraj enim letom po predsedniških volitvah v Keniji in prerasle v izgrede in etnični konflikt, v katerem je bilo ubitih več kot 1 000 ljudi, več deset tisoč ljudi pa je izgubilo dom, predstavljajo najmočnejši argument v prizadevanjih, da preprečimo ponovitev podobnih dogodkov. Zato morata kenijska vlada in predsednik sodelovati in izpolniti lastno obveznost spoštovanja svobode tiska, govora in zbiranja. Poleg tega - in to je še posebej pomembno - se morata boriti proti nekaznovanju in poklicati na zagovor tiste, ki so odgovorni za izgrede pred enim letom.
Marios Matsakis
Gospod predsednik, medtem ko razpravljamo o humanitarnih vprašanjih in svobodi tiska v tretjih državah, bi to priložnost izkoristil, da Parlament seznanim, da so po poročanju medijev iz Gaze prostori ZN, ki so jih danes bombardirale izraelske sile, v celoti v plamenih ter da je bila vsa humanitarna pomoč ZN, ki je bila tam shranjena in katere večino je poslala EU, povsem uničena. Enaka usoda je doletela prostore agencije Reuters in drugih mednarodnih novinarjev v Gazi. Rad bi povedal, da se strinjam z generalnim sekretarjem ZN, gospodom Ban Ki Munom, ki je trenutno v Izraelu in je po poročanjih izjemno ogorčen nad izraelskimi oblastmi.
Predsednik
Gospod Matsakis, zahvaljujem se vam za to izjavo, toda teoretično je ne smem sprejeti, kajti kadar prosite za besedo tako, da mi to nakažete, morate po pravilih govoriti o trenutni temi razprave, ki je, naj vas opomnim, svoboda tiska v Keniji, čeprav se vsi strinjamo, da so dogodki, ki jih omenjate, zares dramatični.
Leopold Józef Rutowicz
(PL) Gospod predsednik, resolucija Evropskega parlamenta o svobodi tiska v Keniji izpostavlja pomembno vprašanje. Diktature se začnejo z omejitvami svobode tiska in informacij kot tudi državljanskih pravic. Upam, da bodo ta proces ustavili mednarodni in notranji ukrepi. Mislim, da bosta predsednik Kibaki in ministrski predsednik Odinga ustrezno ukrepala. Resolucija, ki jo sam podpiram, bo zagotovo pripomogla k postopku demokratizacije v Keniji.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Gospod predsednik, v komunističnih časih je na Poljskem in v drugih državah ena izmed določb kazenskega zakonika predpisovala, da bo kaznovan vsak, ki bo širil informacije, ki lahko povzročijo notranje nemire. Takšna določba je bila v izjemnih primerih primerna kot šiba za udrihanje po posameznikih in predvsem po tisku. Danes so v ozadju zakonodajnih prizadevanj v Keniji opazne podobne namere. Nihče ne sme izjaviti - niti kot argument niti kot grožnjo - da je treba tisku zamašiti usta, ker lahko povzroči težave v državi. Za takšno cenzuro ni nobenega opravičila ali pojasnila. Naloga tiska je, da ljudem posreduje informacije, kar je dejansko temeljni kamen demokracije.
Vladimír Špidla
Gospod predsednik, gospe in gospodje, najprej bi rad poudaril, da je svoboda izražanja, vključno s televizijo in radiem, ena od stebrov, na katerih sloni EU. Ta svoboda je med ključnimi vrednotami Evropejcev, zato je ni mogoče postavljati pod vprašaj.
Zakon o komunikacijah iz leta 2008, ki je stopil v veljavo v Keniji 2. januarja 2009, vsebuje nekatere vidike, ki lahko po našem mnenju posegajo v svobodo medijev. Zato smo z zadovoljstvom sprejeli odločitev predsednika Kibakija dne 7. januarja o reviziji nekaterih spornih členov tega zakona. Veseli nas, da je gospod Kibaki pooblastil ministra za informacije in komunikacije ter državnega tožilca, da se sestaneta s predstavniki medijev, da bi predlagali spremembe tega zakona, ki bi odpravile bojazni.
Svoboda izražanja in svoboda tiska sta del upravljanja stikov z javnostjo v najširšem pomenu besede in to je samo po sebi v središču razvojne strategije EU. Odkrito povedano, strinjam se, da je svoboden in odgovoren tisk predpogoj za demokracijo in pravno državo, ki sta sestavna dela trajnostnega razvoja. Samo na podlagi dialoga bodo lahko mediji in kenijska vlada razvili skupno razumevanje in pridobili vzajemno spoštovanje. Zato Evropska komisija z zanimanjem pričakuje rezultate več srečanj, ki se bodo odvijala v Keniji med vpletenimi stranmi, v upanju, da bodo vpletene strani dosegle sporazum o ustreznih priporočilih glede predlogov za spremembo medijskega zakona.
Kar zadeva nasilje po volitvah, Komisija pozdravlja poročilo raziskovalne komisije o nasilju (poročilo Waki). Cenimo zavezo kenijske vlade, da bo izvedla priporočila iz poročila, vključno z vzpostavitvijo posebnega sodišča, s čimer bo zagotovila, da bodo ljudje, ki so odgovorni za to nasilje, odgovarjali za svoja dejanja.
Predsednik
Razprava se je zaključila.
Glasovanje bo potekalo takoj.
Pisne izjave (člen 142)
Sebastian Valentin Bodu  
Na začetku leta 2009 je demokracijo v Keniji doletel udarec proti svobodi tiska. Predsednik Mwai Kibaki je podpisal zakon, čeprav si je naknadno premislil, ki kenijskim oblastem daje pravico do vdora v uredništva, prisluškovanja telefonskim klicem novinarjev in preverjanja predvajane vsebine na osnovi "nacionalne varnosti". Kot da to ni dovolj, zakon določa tudi visoke denarne in zaporne kazni za poročevalce, obsojene "protivladnega" delovanja. Čeprav je teden kasneje predsednik Kibaki ukazal amandma teh določb, ne vemo, kaj ta "amandma" predvideva.
Zakon v svoji prvotni obliki spominja na mračno dobo diktature, ko je bil kenijski tisk na kolenih. V Keniji trenutno vlada demokracija in trdno verjamem, da se nihče, vključno s predsednikom Kibakijem, ne želi vrniti v tiste čase. Napad na svobodo tiska je napad na demokracijo. Mednarodna skupnost mora še naprej izvajati pritisk na kenijske oblasti, naj državljanske svoboščine obravnavajo odgovorno, še posebej svobodo tiska.
Marianne Mikko  
Gospe in gospodje, Kenija ravna v nasprotju s Splošno deklaracijo o človekovih pravicah in Afriško listino o človekovih pravicah. Ne spoštuje takšnih temeljnih stebrov demokracije, kot sta svoboda govora in tiska. Svoboda tiska je resno ogrožena.
Vladni nadzor in cenzura sta bila zajeta v dveh členih osnutka amandmaja Zakona o komunikacijah. Tako sta kot nepremišljeno dejanje predsednika Kibakija zdaj postala zakon.
Nezaslišano je, da ima vlada pravico organizirati vdor v uredništva časopisov ter radijskih in televizijskih hiš ter preverjati, kaj oddajajo in v kakšni obliki. To je daleč od demokratične družbe.
Obstoječe zakonske določbe je nujno treba spremeniti. Tisk je mogoče urejati brez ogrožanja svobode govora in svobode tiska. To je treba storiti v najkrajšem možnem času.
