Brodolom migrantov blizu libijske obale (razprava) 
Predsednica
Naslednja točka je izjava Komisije o brodolomu migrantov blizu libijske obale.
Jacques Barrot
Gospa predsednica, Evropska komisija je bila pretresena, ko je izvedela, da se je v nedeljo zvečer na Sredozemlju blizu libijske obale zgodil brodolom ladje, ki je v Evropo prevažala migrante. Po nekaterih virih je bilo na krovu te ladje 257 ljudi, izmed katerih je velika večina pogrešanih.
Komisija želi izraziti sočutje do žrtev te človeške katastrofe, kakor tudi jezo zaradi same tragedije. Nedvomno je zanjo krivih mnogo dejavnikov, vendar pa mora odgovornost v prvi vrsti ležati na tistih zločinskih organizacijah, ki opravljajo te smrtonosne ilegalne prevoze z libijske obale in ki bogatijo na račun človeške bede. Komisija nikakor ne more sprejeti, da se ta pojav, ki se je očitno v teku več let še stopnjeval, še naprej razrašča. Zato poziva vse zadevne strani, da si začnejo prizadevati, da se temu naredi konec.
Tukaj mora glavno vlogo odigrati Libija. Odločneje in učinkoviteje se mora zavezati boju proti trgovcem, ki delujejo na njenem ozemlju, preprečevanju ilegalnih odhodov s svoje obale, iskanju in reševanju ladij, ki so v nevarnosti v vodah, ki jih nadzoruje, in nudenju mednarodne zaščite tistim migrantom, ki zanjo zaprosijo, v skladu svojimi obveznostmi na podlagi konvencije OAE o zaščiti beguncev, ki jo je podpisala.
V zadnjih nekaj letih je Evropska komisija libijske organe večkrat prosila, naj prevzamejo svojo odgovornost in sprejmejo učinkovite ukrepe v sodelovanju z Evropsko unijo in njenimi državami članicami. Moram reči, da smo Libiji ponudili večjo finančno pomoč in očitno je, da morajo libijski organi to pomoč tudi uporabiti, da bi izboljšali boj proti trgovini z migranti in drugimi ljudmi na svojem ozemlju ter okrepili nadzor na njihovi južni meji. Libijski organi morajo tudi razviti sistem za sprejemanje migrantov, ki mora biti v skladu z mednarodnim pravom.
Res je, da je Evropska unija pripravljena sodelovati in prispevati k prestrezanju ter, če je potrebno, reševanju ladij na Sredozemlju. Dve pomorski operaciji Nautilus in Hermes, ki se bosta pričeli izvajati v prihodnjih mesecih in ki ju organizira in financira Frontex, Evropska agencija za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah, bosta stali približno 24 milijonov EUR. Komisija vabi vse države članice Evropske unije k sodelovanju pri izvajanju teh dveh ukrepov. Države članice morajo v praksi pokazati tudi solidarnost z Italijo in Malto, ki sta močno izpostavljeni toku migrantov iz Libije. Poleg tega mora Libija prevzeti svojo odgovornost v zvezi s ponovnim sprejemom ilegalnih migrantov, ki so šli skozi njeno ozemlje.
Izvedeli smo, da italijanski organi menijo, da bo od 15. maja mogoče začeti izvajati skupne patrulje z libijsko mornarico v libijskih teritorialnih vodah, in sicer za namen prestrezanja ilegalnih plovil ali nudenja pomoči tem plovilom. Pozdravljamo podporo, ki so jo italijanski organi ponudili razvoju libijskih mornariških zmogljivosti za ta namen.
Vendar pa Komisija meni, da je treba poleg izvajanja teh nujnih ukrepov za celotno človeško dimenzijo teh problemov uporabiti tudi prednostne ukrepe. Migranti, ki zaupajo svoja življenja brezvestnim trgovcem, so v večini primerov ljudje, ki bežijo pred vojno ali preganjanjem. Upamo, da se bodo ob dogodkih iz zadnjih dni vse naše države članice zavedle resnosti tega problema in da bomo skupaj z državami članicami in ob podpori Evropskega parlamenta lahko na ta način pripravili stockholmski program, ki večji del svojih prednostnih nalog namenja temu globalnemu pristopu k migraciji. Globalni pristop je potreben za oblikovanje dolgoročne strategije upravljanja migracijskih tokov, ki bo bolj upoštevala okoliščine in zahteve držav izvora.
Poleg tega nam mora ta strategija omogočiti napredek v dialogu z afriškimi partnerji, zlasti v okviru Rabatskega procesa, v okviru odnosov med Evropsko unijo in Afriško unijo. Skupaj moramo opredeliti skupne odzive na ta izziv in obenem izrabiti priložnosti, ki jih nudi legalna migracija, ki bi lahko bila dejansko priložnost tako za Evropo kot za države izvora. Ta strategija mora tudi mobilizirati dodatna sredstva s povečanjem sodelovanja z državami izvora in tranzita, da bi se okrepila njihova zmogljivost razbijanja organizacij, ki se ukvarjajo s trgovino z ljudmi, in spoštljivega ravnanja z migranti, pri katerem se spoštujejo njihove pravice.
Končno nam mora ta strategija omogočiti, da bomo učinkoviteje upravljali in organizirali prihod legitimnih prosilcev za azil na ozemlje držav članic, in sicer z nadaljnjim vključevanjem razvoja zmogljivosti zaščite beguncev v naše sodelovanje s tretjimi državami.
Gospa predsednica, gospe in gospodje, pred dvema tednoma sem obiskal Lampeduso in Malto. Moram povedati, da sem se tudi sam lahko prepričal o tragedijah tistih ljudi, ki jih brezvestni tihotapci na ta način spodbujajo, da tvegajo svoja življenja in prečkajo pomorska območja. Mislim, da lahko rečem, da moramo glede na ta zadnji incident, te probleme vzeti zelo resno in vsaki naši državi članici pomagati, da se začne zavedati resnosti, pa tudi naraščanja, tega problema, ki spravlja življenja ljudi v nevarnost v strašnih okoliščinah.
Zato bi se želel zahvaliti Evropskemu parlamentu, da je Komisijo zaprosil za to izjavo. Sestavil sem jo po svojih najboljših močeh in prepričanju in naj pred Parlamentom še enkrat povem, da se bom osebno zavzel za to, da se takšne tragedije v prihodnjih mesecih ne bodo več ponovile.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
Gospa predsednica, danes čutimo kolektivno bolečino in obžalovanje zaradi smrti tolikšnega števila priseljencev, ki so bili polni upanja, obupani in verjetno tudi zavedeni. So nedolžne žrtve okoliščin, ki si jih niso izbrali sami oziroma ki so jim bile vsiljene. Problem dobro poznam. Sredozemlje in atlantsko kanarsko obalno območje sta postala pot do neobstoječega "El Dorada" za mnoge ljudi, ki nimajo ničesar in ki jih med prevozom čaka polno nevarnosti, po prihodu pa razočaranje in kazni.
Evropska unija in države članice se morajo bolj zavzeti za preprečevanje takšnih tragedij. Počnemo veliko, vendar ne dosežemo ničesar. Posledice so izredno krute, kot smo videli na obalah Libije, zaradi česar moramo premisliti o omejeni učinkovitosti naših politik.
Nimamo nikakršnih čarobnih receptov za iskanje popolnoma učinkovitih rešitev za takšne tragedije, imamo pa vztrajne in odločne politike. Spodbujati moramo trdne politike sodelovanja z državami izvora in tranzita; sodelovanje in skupno delovanje morata predstavljati dve strani istega kovanca. Bolje moramo organizirati in večglasno oznanjati koristi legalnega priseljevanja, tudi v časih krize. Z državami izvora in tranzita moramo sodelovati pri nadzoru njihovih meja, in sicer na podlagi izčrpnih sporazumov. S pomočjo obveščevalnih in specialnih sil moramo tudi pregnati trgovce iz njihovih mrež, obenem pa poostriti kazensko zakonodajo v državah, kamor so priseljenci namenjeni. Bolje moramo opremiti Sklad za zunanje meje; 1 820 milijonov EUR v sedmih letih je očitno nezadosten znesek, pa če smo še tako iznajdljivi.
Uspešno moramo okrepiti tudi agencijo Frontex in zagotoviti, da katalog opreme CRATE (Centralizirana evidenca razpoložljive tehnične opreme) ne bo izjava o nameri, temveč učinkovito orodje za koordiniran nadzor in spremljanje problematičnih kriznih žarišč skrivnih dejavnosti.
Gospod komisar, operaciji Nautilus in Hermes ter 24 milijonov EUR pomenijo več zaveze in več opreme. Ne smemo več ponavljati "moramo", temveč moramo sprejeti to težko odgovornost s splošnim sporazumom ali brez njega.
Pasqualina Napoletano
v imenu skupine PSE. - (IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, govorimo o izgubi več kot 500 življenj: to je največja tragedija na morju po Drugi svetovni vojni. Številke so pretresljive, vendar pa se Evropa in njene vlade zdijo zmedene. Nekatere države, vključno z Italijo, so mislile, da so se zavarovale s podpisom dvostranskih sporazumov, kot je nedavna pogodba z Libijo; to ni tako. Zadevni sporazum združuje zelo različna vprašanja, kot je priznanje zločinov, storjenih v času kolonializma, z obljubami za naložbe v zameno za zavezo nadzoru migracije. Danes se zdi, da prav ta iluzija italijanskih naložb v Libijo privlači na tisoče mladih ljudi iz zahodne Afrike. Ni težko napovedati, da bodo, če ne pride obljubljenih 5 milijard USD, prišli ljudje.
Kaj lahko rečemo potem o francoskih interesih v Nigru, ki so povezani s kopičenjem urana, ki neti vojno med Tuaregi in s tem podpira trgovce z ljudmi? Kar je še hujše, vse to se dogaja pri belem dnevu in novinarji to dokumentirajo.
To pomeni, da se nekatere evropske vlade igrajo z ognjem. Če se vse to ne spremeni in če se ne spremeni hitro, če se Evropa ne odloči za ukrepanje s pozitivnimi politikami v skladu z našimi vrednotami, potem ne bo dovolj, če bomo novice utišali, kar počnemo zdaj. Sredozemlje se spreminja v množično grobišče, ki je daleč od retoričnih podob, ki ga opisujejo. Vendar pa ne pozabimo, da je to morje povezano s samo usodo Evrope.
Gérard Deprez
v imenu skupine ALDE. - (FR) Gospod predsednik, gospe in gospodje, v imenu moje skupine bi se tudi sam želel pokloniti vsem zadnjim žrtvam revščine, kriminalnega izkoriščanja in državnega cinizma. Toda sočutje ni dovolj. Stvari moramo videti takšne, kot so.
Resničnost, gospod predsednik, je takšna, da prave južne meje Evropske unije, niso več v resnici v Evropi: so na afriški celini. Ko ladje enkrat zapustijo afriško obalo, nesrečni potniki, kruto rečeno, nimajo več druge izbire kot smrt, če so okoliščine nevarne ali če imajo status nelegalnih priseljencev, k čemur spada tudi revščina, in če jim slučajno uspe priti na evropsko obalo, preden se jih v večini primerov deportira.
Ponavljajoče se tragedije se ne bodo ustavile, dokler ne bo Evropska unija imela moč in voljo za pogajanja o pravih partnerskih sporazumih z državami izvora in tranzita, ki bi vključevali vsaj tri elemente: zanesljive mejne nadzore, vendar tudi in predvsem večji pritok legalnih priseljencev in pomemben oddelek, namenjen skupnemu razvoju. Brez teh sporazumov, gospod predsednik, se bodo morska pokopališča še dolgo časa polnila, navkljub našim ničevim in nemočnim izbruhom sočutja.
Hélène Flautre
v imenu skupine Verts/ALE. - (FR) Gospod predsednik, kdo so bili ti ljudje? Koliko jih je bilo? Od kod so prišli? So bili med njimi otroci, ženske, begunci? Ali so obalne straže poskusile ustaviti ladje na njihovi poti? So nanje naleteli ribiči? Toliko neodgovorjenih vprašanj. Človeška cena tragedije ni znana, vendar je več sto ljudi izginilo in se pridružilo tisočim migrantom, ki so utonili v Sredozemlju.
Bodimo dostojni, kar nocoj smo, in nikar ne valimo krivde na vreme. Na stotine migrantov se je odpravilo na pot v izgnanstvo v nečloveških in izredno nevarnih razmerah. Zakaj? Ali mogoče zato, ker bežijo iz opustošenih regij, ker so jim manj nevarne poti zaprte in ker niso opustili upanja za življenje?
Res je, vzrok za to so prav protipriseljenski mehanizmi, ki spodbujajo migrante, da se odpravijo po čedalje nevarnejših poteh, da bi zbežali pred bedo njihovih držav. Mar ni ravno napoved prihodnjih skupnih patrol v Italiji in Libiji tista, ki je pospešila odpravo ladij proti Evropi v prejšnjih tednih?
Da, obsedenost Evrope po podpiranju njenih meja in njena odločenost, da težo upravljanja osredotoči na tretje države, ki uničujejo svobodo, sta pogubni. Prekomerno poudarjanje prava in reda, patrulje in ograje iz bodeče žice ne bodo premagali njihove želje po begu.
Vprašanje torej je: ali je Evropa pripravljena prevzeti odgovorost za posledice takšne izbire? Ni in ravno zato prosim Komisijo in države članice, da:
prvič, storijo vse, kar je v njihovi moči, da poiščejo in, če je mogoče, rešijo ljudi, ki so izginili na morju, ter da preiščejo okoliščine tega brodoloma;
drugič, ponovno potrdijo mednarodno pomorsko pravo, po katerem je obvezno nuditi pomoč vsem, ki se znajdejo v nevarnosti, medtem ko se sedmim tunizijskim ribičem še vedno sodi;
tretjič, ustavijo vsa pogajanja o vprašanjih migracije z državami, ki ne nudijo nikakršnih zagotovil za spoštovanje človekovih pravic;
četrtič, spoštujejo pravico vseh ljudi, da lahko zapustijo katero koli državo in zaprosijo za mednarodno zaščito v kateri koli drugi državi. Imate prav, ljudje, ki so izginili na morju, niso ilegalni migranti;
petič, naredijo konec omejevalni politiki vizumov, ki je pogosto samovoljna in krivična;
in nazadnje, da z vidika razvoja tretjih držav natančno pregledajo vse politike Evropske unije, kar se med drugim nanaša tudi na plenjenje rudniških virov, kmetijski dumping, sporazume o prosti trgovini, trgovino z orožjem in popustljivo sodelovanje z avtokrati.
Giusto Catania
v imenu skupine GUE/NGL. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, kar se je zgodilo pred kratkim, je samo najnovejša v dolgem nizu sramotnih tragedij, ki so prevzele ogromne razsežnosti. Smrt migrantov na morju, ki so želeli priti do naših obal, je brez kakršne koli sence dvoma največja kršitev življenja v civilizirani Evropi. Te tragedije kažejo strahoten obraz naše trdnjave. Mogoče bi morali začeti razmišljati o naši odgovornosti za smer moških in žensk, katerih edina želja je bila najti boljše živjenje in zbežati pred lakoto in vojno.
Zato bi verjetno morali analizirati dejstvo, da žrtve brodoloma v Sredozemlju niso anomalija mehanizma, ki ustvarja ilegalno priseljevanje; gre bolj za predvidljivo posledico politike priseljevanja Evropske unije in njenih držav članic. Tragedijo na Sredozemlju so povzročile filozofija represije, politike, ki vračajo ljudi na morju, dejanska bodeča žica ob naši obali, prohibicionistične prakse, ki se izvajajo v politiki priseljevanja Evropske unije in njenih držav članic, vključno z Italijo in Malto. Nobene druge poti ni za vstop v Evropo; nobenih legalnih kanalov za vstop na evropski trg delovne sile ali iskanje priznanja nedotakljive pravice do azila. Upanje je prepuščeno nevihtnim valovom Sredozemskega morja; pravice so položene v roke brezvestnih prevoznikov, ki so postali edino sredstvo ali vsaj najdostopnejše sredstvo za vstop v Evropsko unijo. To je pravi vzrok smrti blizu libijske obale pred nekaj dnevi. To je razlog, zakaj je v zadnjih 20 letih več deset tisoč migrantov izgubilo svoje življenje, ko so poskušali priti v Evropo; neznani in brezimeni moški in ženske, ki so postali hrana za ribe.
Sam sem prosil gospoda Pötteringa, naj današnje zasedanje odpre z minuto tišine v znak žalovanja ob počastitvi teh žrtev. Zahvaljujem se mu, ker je upošteval mojo prošnjo. Mislim, da je bila to naša dolžnost, očitno pa je, da to ni dovolj. S tem smo pokazali našo ogorčenost, vendar pa moramo v tem Parlamentu poskusiti oblikovati tudi neko politiko, pravo politiko, ki bo rekla nikoli, nikoli več ne sme biti nobenih smrti na Sredozemlju.
Jacques Barrot
podpredsednik Komisije. - (FR) Gospod predsednik, bom zelo kratek. Pomembno je, da ukrepamo, in s tem ponavljam, kar je rekel gospod Deprez. Seči moramo po tem globalnem pristopu, po partnerskih sporazumih, kajti problemov ne bomo mogli rešiti, če se jih bomo lotili enostransko. Z veseljem lahko priznam, kot ste poudarili, da imamo svoje odgovornosti kot Evropejci. Tudi v zvezi z legalno migracijo moramo pokazati odprtega duha. Izpolniti moramo tudi našo dolžnost sprejemanja ljudi, ki bežijo pred pregonom in vojno.
Vendar pa mi dovolite, da pri tem rečem, hkrati pa spomnim Parlament, da odgovornost resnično leži tudi na strani številnih tretjih držav, s katerimi se je zelo težko pogajati. Ali to pomeni, da bi pogajanja opustiti? Ne! Na primer, zagotoviti moramo, da Libija končno vzpostavi azilni sistem. Zagotoviti moramo, da nam bo Libija pomagala, da ustavimo številne tihotapce, ki te revne ljudi silijo v nepotrebno nevarnost. Sam sem slišal, kako so malteški organi rekli, da je Libija številnim ladjam dovolila, da izplujejo v grozljivih pogojih, in da je bila nato malteška mornarica prisiljena izpluti, da bi poiskala in rešila uboge ljudi, ki so jih tihotapci želeli izkoristiti. Zato je res, da moramo prevzeti odgovornost, vendar moramo obenem pokazati tudi določeno raven odločnosti v naših pogajanjih s številnimi državami, ki ne izpolnjujejo svojih mednarodnih obveznosti.
Mislim, da je to dovolj, da se skupaj lotimo dela in preprečimo, da bi se takšni tragični dogodki ponavljali.
Predsednik
Razprava je zaključena.
