Az előző ülés jegyzőkönyvének elfogadása
(Az előző ülés jegyzőkönyvét elfogadták)
Nils Lundgren
Elnök asszony! Ügyrendi javaslatban hivatkozom a felszólalások idejének megszabásáról szóló 142. cikk (2) bekezdésének a) és b) pontjára. Tegnap, amikor a Guantánamói börtönről szóló vitát folytattuk itt, az ülésteremben, engem és néhány más felszólalót könyörtelenül félbeszakítottak, amikor néhány másodperccel túlléptük felszólalási időnket. Ezt a durva bánásmódot Pöttering úr és a délután folyamán az őt helyettesítő alelnök, Siwiec úr részéről tapasztaltuk.
Schulz úr, a Szocialista Csoport vezetője számára ugyanakkor Pöttering úr engedélyezte, hogy több mint egy perccel túllépje ezt az időkorlátot. Álmomban sem gondolok arra, hogy ennek az volt az oka, hogy Pöttering úr és Schulz úr nagy haverok - alte Kameraden (régi jó elvtársak), ahogyan németül mondanánk -, mégis szeretnék rámutatni erre az újra meg újra visszatérő szokásra. Azokkal a munkatársakkal, akik a nagy képviselőcsoportok által kidolgozott azon politikai üzeneteket mondják el, amelyeket az Elnök hallani akar, igen nagylelkűen bánnak. Azokkal a munkatársakkal, akik a kisebb képviselőcsoportok által kidolgozott azon politikai üzeneteket mondják el, amelyeket az Elnök nem akar hallani, sokkal fukarabb módon bánnak. Ez ellentétes az eljárási szabályokkal, amelyek egyértelműen előírják a felszólalások idejének megszabását.
Szeretném emlékeztetni Pöttering urat és összes alelnökét -
(Az Elnök tájékoztatja a felszólalót arról, hogy túllépte felszólalási idejét)
Engem azért küldtek ide, hogy védelmezzem a szubszidiaritás elvét és a tagállamok szuverenitását, és a Parlament elnökének és alelnökeinek semmiféle joga nincs arra, hogy megkísérelje elhallgattatni a svéd választók 15%-ának hangját.
Elnök
Lundgren úr, most félbeszakítom Önt. Több mint fél perccel túllépte felszólalási idejét. Tudomásul veszem mindazt, amit elmondott. Meggyőződésem, hogy ez mindenkinek a számára egyértelmű.
Nils Lundgren
Elnök asszony! Hadd emlékeztessem Önt arra, hogy ez Schulz úrral nem történhetett volna meg. Őt Ön biztosan nem szakította volna félbe. Itt van a nagy különbség. De Ön bebizonyította, hogy igazam van, és ezért nagyon hálás vagyok.
Elnök
Lundgren úr, biztos vagyok abban, hogy téved. Feljegyzem, amit elmondott, és ez szerepelni fog a jegyzőkönyvben. Az is egyértelműen helyénvaló lenne, ha az elnökség megvitatná a különféle magatartások kérdését, amely részben a rendelkezésre álló időtől is függ.
