Slávnostná schôdza a rozprava - Desať rokov eura
Predseda
Ďalším bodom programu je slávnostná schôdza a rozprava na tému 10. výročia eura.
(Film)
Pán Juncker, pán Giscard d'Estaing, pán Trichet, pán Almunia, pani Berèsová, dámy a páni.
Prvého januára 2009 oslávila naša mena - euro - desiate narodeniny. Tu v Európskom parlamente dnes oslavujeme jedno z doposiaľ najvýznamnejších a historických rozhodnutí Európskej únie. Vytvorenie eura bolo v Európskej únii, ktorá sa hospodársky čoraz viac zbližovala, logickým vývojom smerujúcim k posilneniu spoločného trhu a zjednodušeniu obchodovania na vnútornom trhu. V čase, keď jednotná mena pred 10 rokmi nahradila meny 11 zvrchovaných štátov, však panovalo veľa skepticizmu, či sa plánovaná jednotná mena ujme. Jej zavedenie si vyžadovalo odvahu a rozhodnosť.
O desať rokov vidíme, že euro sa nielenže teší rovnakej dôvere ako meny používané v minulosti v eurozóne, ale že nepochybne prinieslo aj veľa značných výhod pre ľudí a podniky v Európskej únii.
Euro sa stalo skalou makroekonomickej stability. Vzhľadom na veľkosť ekonomiky eurozóny a skutočnosť, že väčšina obchodov sa uskutočňuje na vnútornom trhu, sa potvrdilo, že eurozóna je omnoho lepšie vybavená na to, aby obstála v ekonomických otrasoch, než boli predtým členské štáty s ich národnými menami.
Najmä v posledných mesiacoch globálnej finančnej krízy sa prejavilo, že euro je dôležitý stabilizačný faktor: jednotná mena nás chráni pred najhoršími vplyvmi najvážnejšej finančnej krízy od tridsiatych rokov minulého storočia.
Bez Európskej centrálnej banky a Európskeho systému centrálnych bánk by situácia v Európskej únii počas minulej jesene bola omnoho horšia.
Stačí, ak sa pozrieme na Írsko - krajinu, ktorú kríza zasiahla obzvlášť ťažko: členstvo v menovej únii ho ochránilo pred krízou ešte väčších rozmerov.
Menová únia predstavuje, dúfajme, nezvratný krok k hlbšej hospodárskej a politickej integrácii, znamená byť súčasťou "Únie so spoločným účelom". Podobne ako v rodine sa všetci členovia eurozóny vzájomne rozprávajú a prijímajú najlepšiu cestu, ktorá bude prínosom pre každého jej člena.
Vytvorenie eura však nebolo len rozhodnutím s hospodárskymi a finančnými dosahmi, ale zároveň vyslalo veľmi jasný signál, že Európska únia dokáže zaviesť ďalekosiahle opatrenia s cieľom budovať spoločnú zdarnú budúcnosť.
Mnohí občania eurozóny dnes jednotnú menu vnímajú ako jeden z najpozitívnejších výsledkov európskej integrácie. Aby to tak zostalo i naďalej, musíme sa pevne držať stability našej spoločnej meny: jedine tak možno zaistiť, aby euro v budúcnosti bolo i naďalej stabilizujúcim faktorom a pevným bodom v nepokojnom svete.
V súčasnosti euro zaviedla už viac než polovica členských štátov Európskej únie. Pred pár dňami sme privítali Slovensko ako 16. člena eurozóny a som si istý, že kým budeme oslavovať ďalšie významné výročie eura, už bude mať zasa viac členov. Cieľom pre všetky členské štáty Európskej únie musí byť, aby sa napokon pripojili k jednotnej mene na základe kritérií stability.
Som presvedčený, že toto postupné rozširovanie pomôže posilniť celú eurozónu, pričom bude symbolom spoločnej mierovej budúcnosti Európy, a to najmä pre mladých ľudí v Európskej únii.
Dnes je tu s nami aj bývalý francúzsky prezident Valéry Giscard d'Estaing a srdečne ho vítame. Spolu s bývalým nemeckým kancelárom Helmutom Schmidtom, bývalým luxemburským premiérom Pierrom Wernerom a inými bol jedným z architektov našej spoločnej meny. Vážený pán Giscard d'Estaing, srdečne vás vítam.
(potlesk)
Súhlasím s Helmutom Kohlom, ktorý spolu s Françoisom Mitterrandom a Jacquesom Delorsom a inými - vo filme sme práve videli Jacquesa Santera - prispeli ku konečnému zavedeniu eura, keď v roku 1998 povedal, že "... mena je, samozrejme, platobný prostriedok. Ale mena je aj omnoho viac ako len platobný prostriedok. Súvisí s kultúrnou identitou a je meradlom politickej stability... Predstavte si, aký je to úžasný úspech, že v Európskej únii..., so všetkou našou inteligenciou, tvorivosťou a pestrou rozmanitosťou a napriek všetkým ťažkostiam..., by milióny našich obyvateľov mali mať jednotnú menu".
V mene Európskeho parlamentu by som veľmi rád poďakoval všetkým architektom eura a všetkým ľuďom, ktorí mu pripravili cestu, a to najmä Európskej centrálnej banke, jej súčasnému prezidentovi Jeanovi-Claudeovi Trichetovi a jeho, žiaľ, už zosnulému predchodcovi Willemovi Duisenbergovi za ich historické úspechy. Význam Európskej centrálnej banky sa jednoducho nedá preceniť.
(potlesk)
Naša vďaka patrí aj Alexandrovi Lamfalussymu, prezidentovi Európskeho menového inštitútu, s ktorým sme sa včera stretli a ktorý sa teraz tiež zúčastňuje na kolokviu.
Svoju úlohu tu zohral aj Európsky parlament a jeho výbor zodpovedný za tieto záležitosti - Výbor pre hospodárske a menové veci, ktorému v tom čase predsedal Karl von Wogau a potom Christa Randziová-Plathová - ktorý v tomto historickom procese pôsobil ako hnacia sila počas rokov vedúcich od menového hada až k vytvoreniu jednotnej meny. To isté platí aj pre Výbor pre hospodárske a menové veci v jeho súčasnom zložení, ktorému predsedá pani Pervenche Berèsová - jej vďačíme za myšlienku usporiadať túto oslavu.
Európska centrálna banka a Euroskupina od zavedenia eura pred 10 rokmi pestujú čoraz užšie vzťahy s Európskym parlamentom. Chcel by som čo najsrdečnejšie poďakovať prezidentom dvoch inštitúcií, pánovi Junckerovi ako prezidentovi Euroskupiny, ako aj prezidentovi Európskej centrálnej banky, pánovi Trichetovi, za ich vynikajúcu spoluprácu s Európskym parlamentom.
Pri príležitosti 10. narodenín eura želáme našej jednotnej mene veľa úspešných rokov a jasnú spoločnú budúcnosť pre náš kontinent, Európu.
Jean-Claude Trichet
Vážený pán predseda, pán Giscard d'Estaing, pán Juncker, dámy a páni, s najhlbšou cťou a veľkou radosťou sa zúčastňujem tejto slávnosti vzdávajúcej poctu euru, jednému z najväčších úspechov Európy.
Jean Monnet, otec zakladateľ Európy, raz povedal: "Keď sa idea stretne s potrebami doby, prestáva patriť človeku, ktorý ju vytvoril, a je silnejšia než tí, ktorí ňou disponujú," a dodal, že "neexistujú predčasné myšlienky, existujú príhodné chvíle, na ktoré si človek musí vedieť počkať".
Jednotná európska mena bola po desaťročia spoločnou ideou len pre pár ľudí. Oveľa viac ľudí si myslelo, že sa to nikdy nestane alebo že je odsúdená na neúspech. Jednotná mena je dnes realitou pre 329 miliónov našich európskych spoluobčanov. Vytvorenie eura sa raz bude vnímať ako rozhodujúca etapa dlhej cesty k čoraz užšej únii obyvateľov Európy.
Nemôžem si pomôcť nespomenúť našich otcov zakladateľov - Roberta Schumana, Waltera Hallsteina, Alcida de Gasperiho, Pierra Wernera, Sicca Mansholta a Paula-Henriho Spaaka - ktorí boli vizionári, ako sme pred chvíľou videli, a ktorým vďačíme za Európsku úniu.
Spomínam si aj na štátnikov, hlavy štátov a vlád, ktorí boli odhodlaní, presvedčení a odvážni Európania a ktorých tu dnes zastupuje pán Valéry Giscard d'Estaing. Bez nich by euro nebolo.
Od zavedenia eura naši občania poznajú cenovú stabilitu na takej úrovni, ktorú pred eurozónou dosahovali len máloktorí. Táto cenová stabilita je výhodou pre všetkých európskych občanov. Chráni príjmy aj úspory, pomáha znižovať náklady na financovanie a podnecuje investície, tvorbu pracovných miest a prosperitu v strednodobom aj dlhodobom výhľade. Jednotná mena je faktorom dynamiky európskeho hospodárstva. Zvyšuje transparentnosť cien, posilňuje obchod a podporuje hospodársku a finančnú integráciu.
(DE) V posledných pár mesiacoch sa prejavila ďalšia výhoda eura. Finančná kríza ukázala, že v búrlivých časoch je lepšie byť na veľkej bezpečnej lodi než na malom člne. Boli by sme v Európe schopní konať tak rýchlo, rozhodne a jednotne, keby nás nespájala jednotná mena? Vedeli by sme ochrániť naše jednotlivé národné meny pred dosahmi finančnej krízy? Môžeme byť pyšní, ako zareagovali európske parlamenty, vlády a centrálne banky. Spolu ukazujeme, že Európa vie prijímať rozhodnutia aj za veľmi zložitých okolností.
(potlesk)
Za tento historický úspech eura vďačíme nielen odhodlaniu a húževnatosti vizionárskych lídrov - a ja ich spomínam, ale vďačíme aj účinnému vzájomnému pôsobeniu európskych inštitúcií.
V priekopníckej fáze zohral dôležitú úlohu Európsky parlament. Parlament bol prvou inštitúciou v Európe, ktorá navrhla jednotnú menu už v roku 1962. V posledných 10 rokoch od založenia ECB vedú naše inštitúcie veľmi úzky a prínosný dialóg. Tento dialóg zahŕňa viac než 50 vystúpení členov Výkonnej rady ECB pred týmto Parlamentom a vo výboroch, ktoré spomínal pán predseda. Dialóg medzi Parlamentom a ECB je veľmi dôležitý z hľadiska prijímania zodpovednosti, keďže umožňuje, aby ECB vysvetlila svoje rozhodnutia a konanie širokej verejnosti prostredníctvom jej volených zástupcov.
V priebehu prvých rokov svojej existencie muselo euro čeliť trom veľkým skúškam, ktorými boli vytvorenie zdravej a spoľahlivej centrálnej banky, vytvorenie novej stabilnej meny a vzbudenie dôvery. Tieto úlohy úspešne splnilo a euro je dnes pevne etablované. Je čas oslavovať a ako som povedal, som veľmi dojatý. Samoľúbosť tu však nemá miesto. Tlačia nás aktuálne problémy a objavia sa nové. Nepretržitý úspech hospodárskej a menovej únie závisí od toho, ako sa tieto úlohy budú riešiť.
Chcel by som spomenúť tri z nich.
V prvom rade finančnú krízu. Kríza odhalila zásadné slabiny svetového finančného systému. Veľmi aktívne sa zapájame do globálneho úsilia o riešenie týchto slabín a pretvorenie regulačného a inštitucionálneho rámca.
Po druhé, menovú úniu. Sila jednotnej meny spočíva na dvoch pilieroch: na menovej politike orientovanej na cenovú stabilitu a na súbore zdravých ekonomických politík, ktoré do veľkej miery hája Euroskupinu, pán premiér. Ku konkrétnym úlohám na ekonomickom fronte patrí riadne a spoľahlivé uplatňovanie Paktu stability a rastu, sústavné úsilie o zlepšenie produktivity a dynamiky našich ekonomík a zamedzenie veľkým odchýlkam hospodárskej súťaže v rámci eurozóny.
Po tretie, rozšírenie. Keď sme pred 10 rokmi začínali, bolo nás 11 krajín. Teraz nás je 16 krajín. To hovorí veľa o našom historickom snažení: zvládnuť rozšírenie čo najlepším spôsobom je veľmi podnetná a náročná úloha pre nás všetkých, a to predovšetkým pre Výkonnú radu a Radu guvernérov ECB.
Euro je historický úspech. Dnes najviac záleží na našej zodpovednosti voči budúcnosti. Prichádzajú nové úlohy. Ak sa týmto úlohám postavíme s maximálnou rozvahou a odvahou, môžu z nich vzísť silné myšlienky, o ktorých hovoril Jean Monnet, a ktoré nás tak veľmi posunuli na ceste k stabilite a prosperite v Európe.
Jean-Claude Juncker
Vážený pán predseda, pán Giscard d'Estaing, pán Trichet, pán Almunia, dámy a páni, Európa za posledných 50 rokov často dokázala, že si vie stanoviť veľké ciele a poskytnúť ducha a odhodlanie potrebné na praktické uplatnenie jej ambícií.
Najlepším príkladom tohto je samotná Európska únia spolu s vnútorným trhom a rozšírením, inak povedané s obnovením väzieb v európskej geografii a histórii, spolu s hospodárskou a menovou úniou, ktorej 10. výročie dnes oslavujeme.
K vytvoreniu hospodárskej a menovej únie viedla dlhá cesta, rovnako ako aj k zavedeniu našej jednotnej meny, o čom svedčí genéza hospodárskej a menovej únie po počiatočnom impulze z Wernerovej správy z roku 1970. Išlo o dlhú genézu, ktorá zahŕňala menového hada, európsky menový systém, vytvorenie jednotky ecu v roku 1979, Delorsov plán z roku 1989, Maastrichtskú zmluvu z roku 1992, ako aj dánske "nie" a francúzske "áno", ktoré v tých časoch bolo údajne malé, nezabúdajúc ani na krízu v európskom menovom systéme v roku 1993. Táto cesta sa neobišla bez ťažkostí a otrasov.
V tom čase jednotnú menu kritizovali mnohí z politickej aj akademickej sféry, nehovoriac o významnom počte centrálnych bankárov, ktorí mali dojem, že žiadna hospodárska a menová únia sa nedá alebo nemá dosiahnuť a že ak by aj napriek všetkému vznikla, jednotná mena by bola, stručne povedané, slabá a bez budúcnosti.
Je pre mňa dôležité, aby som 10. výročie tejto kľúčovej udalosti európskej integrácie využil na to, aby som za seba vzdal hold ľuďom, ktorí euro vytvorili - Pierrovi Wernerovi, Helmutovi Kohlovi, Françoisovi Mitterrandovi, Jacquesovi Delorsovi, Valérymu Giscard d'Estaingovi a iným. Znova by som chcel oceniť ich víziu, ich rozhodnosť a nezlomnú oddanosť Európe. Ľudia, ktorých som menoval, a mnohí ďalší, čo ich sprevádzali, by si nemohli ani len predstaviť rýchly úspech svojho politického projektu. Hospodárskej a menovej únie sa od 1. januára tohto roka zúčastňuje 16 členských štátov a euro je menou takmer 330 miliónov európskych občanov. Euro sa teda stalo najhmotnejším znakom európskej integrácie. Euro ako hmotný znak uznávaný v celom svete je meradlom stability. Svojich občanov chráni pred najvážnejšími dôsledkami hospodárskej krízy. Po 10 rokoch sa musí uznať, že euro je nespochybniteľný úspech. Výročia však majú význam len vtedy, ak sú mostom k budúcnosti, a musíme uznať, že i napriek našej kolektívnej záľube vo vzájomných gratuláciách nás skutočné skúšky súdržnosti a pevnosti eura ešte len čakajú. Tento rok - rok 2009 - bude pre ekonomiky eurozóny a európskych občanov obzvlášť ťažkým rokom a interne aj externe budeme musieť čeliť mnohým úlohám.
Z internej stránky vlády eurozóny budú musieť konať spoločne tak, aby prekonali vplyvy hospodárskej krízy, a investovať do štrukturálnych základov ekonomiky s cieľom postaviť most do sveta po kríze. Mimoriadne situácie si vyžadujú mimoriadne opatrenia. Nesmieme stratiť zo zreteľa skutočnosť, že euro - tento ochranný štít, ktorý sme si postavili okolo našich ekonomík - nám nespadlo z neba. Ekonomiky eurozóny sú lepšie chránené pred negatívnym hospodárskym vývojom, pretože byť súčasťou eurozóny je známkou kvality osvedčujúcou, že jej členovia sú skutočne schopní uplatňovať opatrné makroekonomické politiky a politiky na báze trvalo udržateľného rastu a prosperity svojich občanov. Ochrana, ktorú poskytuje euro, teda priamo súvisí s našou dôveryhodnosťou, ktorá vychádza z našej schopnosti uplatňovať takéto politiky. Táto dôveryhodnosť je základom výhod hospodárskej a menovej únie a musíme si ju zachovať, ak chceme i naďalej v plnej miere ťažiť z prínosov jednotnej meny.
Čo sa týka externej stránky, z medzinárodnej finančnej a hospodárskej krízy si musíme vziať politické ponaučenie. Existuje priama príčinná súvislosť medzi súčasnou krízou s jej počiatkami v Spojených štátoch a pretrvávajúcou veľkou nerovnováhou vo svete. Nedostatočná transparentnosť, zodpovednosť a bezúhonnosť vo finančnom sektore preto pôsobili ako katalyzátory krízy. Opätovné nastolenie stability vo finančnom a skutočnom hospodárstve v celosvetovej miere predpokladá hlbokú reformu finančného systému a odstránenie veľkej nerovnováhy v pomere globálnej spotreby a globálnych úspor. Toto vyváženie si vyžaduje aktívnu spoluprácu hlavných ekonomík v Amerike, Ázii a Európe. Medzinárodný imidž eura však i napriek značnému pokroku zostáva až príliš často nadmerne rozdrobený a národné záujmy príliš často víťazia nad spoločným záujmom, čo eurozóne bráni prijať politickú zodpovednosť zodpovedajúcu jej hospodárskemu významu a dosahovať všetky ekonomické prínosy plynúce z hospodárskej a menovej únie. Hospodárska a menová únia je, samozrejme, ekonomický projekt, ale v prvom rade ide o politický projekt. Druhú dekádu eura preto musíme využiť na zdokonalenie hospodárskej a menovej únie posilnením jej politických orgánov zvnútra aj zvonka.
Joaquín Almunia
člen Komisie. - (ES) Vážený pán predseda, pán premiér, predsedovia výborov, dámy a páni, som si istý, že keď poviem, že desať rokov po zavedení eura som ako Európan pyšný na jeho úspech, tak vyjadrujem názor veľkej väčšiny tohto Parlamentu.
Chcel by som poblahoželať Parlamentu za iniciatívu pripomenúť si 10. výročie našej jednotnej meny tu v plenárnej komore Európskeho parlamentu v Štrasburgu.
Euro a hospodárska a menová únia sú nesporne úspechom. Euro za týchto 10 rokov prinieslo veľa výhod pre všetkých členov a prináša ich dodnes aj v časoch hlbokej hospodárskej a finančnej krízy.
Za krátke obdobie desiatich rokov euro vďaka sile a stabilite zaslúžene nadobudlo reputáciu. Euro je druhou zo svetových mien a vďaka svojej úlohe v medzinárodnom hospodárstve je už v niektorých smeroch porovnateľné s dolárom, ktorý je nástrojom obchodovania a platobným prostriedkov v medzinárodných financiách.
Euro je však predovšetkým súčasťou každodenného života takmer 330 miliónov ľudí v 16 krajinách Európskej únie. Všetci nosíme v peňaženke tento symbol spoločnej európskej identity: pretože euro je rovnako menou, ako aj ústredným prvkom nášho európskeho projektu, čo nám hmatateľne pripomína prínosy integračného procesu, ktorý sa začal pred viac než polstoročím.
Euro nám vďaka makroekonomickému rámcu orientovanému na stabilitu prinieslo nízku infláciu a nízke úrokové miery. Jednoznačne naštartovalo obchodovanie a investície medzi jeho členskými štátmi. Euro prispelo aj k vytvoreniu 16 miliónov pracovných miest v eurozóne za posledných 10 rokov, čo trojnásobne presahuje príslušný údaj za predchádzajúce desaťročie.
Euro podporuje finančnú integráciu a rozvoj jednotného trhu, chráni členov eurozóny pred rozkolmi zvonka, bolo a je pólom stability, a to nielen európskeho hospodárstva, ale aj svetovej ekonomiky.
Táto kríza je nesporne skúškou sily eura. Ale mýlia sa tí, ktorí si myslia, že hospodárska a menová únia nie je pripravená čeliť dôsledkom krízy. Naopak, ak by jednotná mena neexistovala, negatívne dosahy krízy by boli omnoho väčšie.
Veľa členských štátov by teraz čelilo vysokej volatilite svojich výmenných kurzov a možno by im dokonca hrozili špekulatívne útoky na ich meny. Rozpätie ich verejných dlhových cenných papierov by bolo omnoho širšie než dnes a mali by užší priestor na boj s krízou prostredníctvom fiškálnych stimulov.
Pakt stability a rastu zreformovaný v roku 2005 podnietil vlády k vyrovnaniu verejných rozpočtov, výsledkom čoho bol v roku 2007 najnižší rozpočtový deficit za 25 rokov, a to im dnes umožňuje čeliť kríze z omnoho lepšej pozície.
Konanie Európskej centrálnej banky počas tejto krízy iba posilnilo solídnu reputáciu, ktorú si získalo už v prvých rokoch hospodárskej a menovej únie.
Európska centrálna banka rozhodným prijatím potrebných oparení a prevzatím vodcovskej úlohy pri spolupráci s inými centrálnymi bankami v priemyselných štátoch nás v tomto období vedie ako vodca a výrazne pomáha zamedzovať veľkému finančnému kolapsu.
Ekonomická situácia v čase, keď oslavujeme toto výročie, nie je taká, ako by sme dúfali, ale tieto udalosti ešte viac zdôraznili výhody hospodárskej a menovej únie. Eurozóna je čoraz zaujímavejšou voľbou pre krajiny, ktoré k nej ešte nevstúpili, ako bolo vidieť minulý týždeň v Bratislave, keď sme privítali Slovensko ako najnovšieho 16. člena eurozóny.
Európska komisia a Parlament musia i naďalej spolupracovať s členskými štátmi, Euroskupinou, Európskou centrálnou bankou a medzinárodným spoločenstvom, aby sa naše ekonomiky dostali na cestu trvalo udržateľnej obnovy rastu.
Z tohto hľadiska sú odporúčania Komisie v správe predloženej pred niekoľkými mesiacmi venovanej prvým 10 rokom hospodárskej a menovej únie, o ktorej sme nedávno rokovali v tejto snemovni, dnes rovnako platné alebo ešte platnejšie než minulú jar.
Zvýšená rozpočtová ostražitosť, jej rozšírenie na iné makroekonomické aspekty, väzba medzi makroekonomickými politikami a štrukturálnou reformou, imidž eura zvonka a lepšia správa hospodárskej a menovej únie sú a musia i naďalej byť základnými témami, z ktorých bude vychádzať druhá dekáda eura prinajmenšom s takým úspechom, s akým sa stretlo prvé desaťročie.
Vážený pán predseda, na záver by som chcel vzdať hold vízii a ambíciám otcov zakladateľov eura, ktorých predstava a rezolútne konanie nám priniesli menu, na ktorú môžu byť hrdí všetci Európania. Musíme chrániť základy tohto úspechu.
Kríza otvára novú kapitolu svetového hospodárstva, v ktorej hospodárska a menová únia musí zohrať príslušnú úlohu a slúžiť spoločným záujmom a cieľom všetkých Európanov.
Valéry Giscard d'Estaing
Vážený pán predseda, pán Juncker, pán Trichet, dámy a páni, každý, kto sa zapojil do tvorby európskej meny, vám je vďačný, pán predseda, aj vám, dámy a páni, za túto veľmi milú iniciatívu, ktorou si pripomínate 10. výročie vzniku eura.
Som jeden z tých, ktorí si myslia, že je lepšie vyhýbať sa čoraz početnejším spomienkovým slávnostiam, ale táto oslava má svoje opodstatnenie, pretože označuje najväčší prínos k európskej integrácii od zvolenia Európskeho parlamentu vo všeobecných voľbách v roku 1979. Odvtedy sme určite prešli dlhú cestu a toto milé priateľské stretnutie nemôže vykresliť celý obraz.
Chcel by som vzdať hold všetkým, ktorí vytýčili tento smer, aj tým, ktorý ho nasledovali. Jeho prvé náznaky vidíme v správe luxemburského premiéra Pierra Wernera, vášho predchodcu, z roku 1970. Konanie v tejto oblasti spustila až následná menová kríza a výkyvy mien. Pokiaľ boli výmenné kurzy stanovené pevne, menový systém nerušil našu snahu o vytvorenie spoločného trhu. Tento problém sa objavil hneď, keď sa kurzy začali pohybovať.
Po neúspešných pokusoch o vytvorenie menového hada prišiel v období rokov 1975 až 1980 silný podnet zo strany Francúzska a Nemecka, vedúci k schôdzke v severonemeckých Brémach a rozhodnutiu vytvoriť európsky menový systém a zaviesť ecu - predchodcu eura. Tento krok mal oporu a podporu našich partnerov z krajín Beneluxu a Talianska.
Tento proces po období istej nečinnosti v období rokov 1980 až 1988 dostal nový impulz, keď Rada vytvorila výbor, ktorému predsedal Jacques Delors, čo viedlo k podpísaniu Maastrichtskej zmluvy.
Pozdravme priekopníkov, ktorí sa do tohto procesu zapájali, podobne ako vy nedávno, vážený pán predseda, ako aj môj priateľ, kancelár Helmut Schmidt, a jeho minister zahraničných vecí Manfred Lahnstein; Bernard Clappier, guvernér Banque de France v tom čase a spoluautor Deklarácie Roberta Schumana z roku 1950, Alexandre Lamfalussy, ktorý nám poskytoval svoje bohaté, takmer unikátne odborné skúsenosti počas práce výboru na európskej menovej únii, ktorý sme vytvorili s Helmutom Schmidtom na opätovné otvorenie tohto projektu, Jacques Delors, predseda Európskej komisie, ktorý prevzal zodpovednosť, a v neposlednom rade aj vyjednávačom a signatárom Maastrichtskej zmluvy, ktorí vypracovali vynikajúci text, ktorý bol v podstate odvtedy nedotknutý, pod vedením kancelára Helmuta Kohla a prezidenta Françoisa Mitterranda, ktorých odhodlanie tu treba zvlášť spomenúť, spolu s ich ďalšími kolegami. Dnes im musíme vyjadriť veľkú vďaku.
Čo môžeme povedať na podporu eura pri príležitosti jeho 10. výročia, ktoré oslavujeme v čase krízy? Aké milé slová môžeme použiť pri prípitkoch k výročiu? Úspech eura v prvom rade prevýšil očakávania, a to, samozrejme, nielen jeho protivníkov, ale aj všetkých jeho podporovateľov. Nepôjdem do podrobností, keďže mám len päť minút. Z mojich rozhovorov s najprominentnejšími odborníkmi na menovú politiku z obdobia rokov 1995 až 2000 som zistil, že všetci boli skeptickí vo sfére možnosti zavedenia a etablovania eura.
Za 10 rokov sa z eura stala mena číslo dva vo svete a jedna z najuznávanejších mien, ako sme pred chvíľkou hovorili. Jeho rozumné riadenie poskytuje ochranný štít pred krízou a základ pre rast bez inflácie. Keby euro neexistovalo, európsky kontinent by sa v súčasnosti zmietal v menovom tornáde, ktoré by hospodársku krízu iba prehĺbilo.
Očakávame, že menová politika - v rámci možností sily meny - potlačí deprimujúce dosahy krízy a pripraví cestu na návrat k rastu bez inflácie, ktorý ešte neriešime, ale dovtedy by mali byť vyrovnané značné verejné deficity a miera zadlženia vyvolané krízou. V tomto smere sa spoliehame na manažérov a pracovníkov Európskej centrálnej banky, ktorí už od začiatku krízy ukazujú veľké odborné skúsenosti. Uznávame aj ich odhodlanie a nezávislosť.
Na záver by som chcel uviesť dve pripomienky. Musíme dbať, aby sme sa nesnažili dodať euru globálny rozmer, ktorý by síce lahodil našej márnomyseľnosti, ale riziká, ktorým musíme čeliť, by sa znásobili. Euro je mena Európy, ktorá musí vyjadrovať jej osobitú kultúru a presadzovať racionálny a stabilný model medzi inými svetovými menami.
Napokon, nemyslím si, že široká verejnosť bude musieť čakať pridlho na obnovenie bankovej regulácie v eurozóne. Mám dojem, že by sme mohli vyzvať Európsku centrálnu banku, aby uskutočnila tento proces znovunastolenia poriadku a dohliadala na jeho realizáciu v súlade s článkom 106 ods. 5 Maastrichtskej zmluvy. Naozaj potrebujeme silný impulz, odborné skúsenosti a harmonogram prijímania rozhodnutí, ktorý by mohla vypracovať Európska centrálna banka a ktorý by následne mohla prijať a zaviesť Rada ministrov eurozóny pod vaším cteným predsedníctvom, pán Juncker.
Vážený pán predseda, na záver poviem len, že symbol integrácie, ktorý predstavuje úspech eura, nám musí dodávať odvahu urobiť ďalší krok pri vytváraní čoraz zjednotenejšej Európy, ako sa odporúča v rôznych zmluvách a o čo sa snažíme. Nevyhnutnosť zlyhania vyvážme energiou úspechu. Dnešný úspech má krásne meno - euro.
(potlesk)
Pervenche Berès
Vážený pán predseda, euro je úspešným výsledkom vízie a politickej vôle a nie produktom trhu. Je prejavom toho najlepšieho, čo Európa môže dosiahnuť, keď všetci spojíme svoje sily.
Pri tejto príležitosti by som prirodzene aj ja chcela pozdraviť a poďakovať v našom mene, v mene našich detí a v mene všetkých ďalších ľudí otcom zakladateľom a architektom tohto úspechu: Pierrovi Wernerovi, ktorý je tu s nami, kancelárovi Helmutovi Schmidtovi, prezidentovi Giscardovi d'Estaingovi, predsedovi Európskej komisie Jacquesovi Delorsovi, kancelárovi Helmutovi Kohlovi, prezidentovi Françoisovi Mitterrandovi, barónovi Alexandrovi Lamfalussymu, Tommasovi Padoa-Schioppaovi, Philippovi Maystadtovi a každému, koho som nespomenula. Rada by som však vzdala hold aj konaniu vašich predchodcov, vážený pán predseda, a konaniu mojich predchodcov, Karlovi von Wogau, ktorý je stále s nami, a Christe Randziovej-Plathovej, ktorá tiež je dnes s nami. Konanie tohto parlamentu bolo veľmi významné v čase prechodu na euro, mali sme obavy nielen o prenos bankových účtov, ale aj o našich občanov, aby sa dokázali prispôsobiť tejto novej mene, zvyknúť si na ňu a prijať ju. Domnievam sa, že toto konanie našej inštitúcie je potrebné pripomenúť a oceniť.
Taktiež ma teší, že sa táto slávnosť môže odohrávať tu na pôde Európskeho parlamentu, v príbytku demokracie pre všetkých občanov Európy. Euro je napokon záležitosťou predovšetkým nás všetkých, až potom bánk. Celkom určite je vecou Európanov, ako nám sami radi hovoria. Niektoré vlády len s nechuťou poskytujú Európe symboly. Európania však sami prijali euro ako symbol príslušnosti k Európskej únii.
Prirodzene, nie všetci používame euro. Začínalo nás s ním 11, teraz sme 16. Očakávame, že sa k nám pridajú aj ďalší. Mám však pocit, že táto kríza pokúša niektoré krajiny, aby si premysleli, či by mali patriť do eurozóny, alebo nie. Podľa mňa je toto najlepším dôkazom nášho úspechu. Európa napreduje vďaka prejavom svojej efektivity, ako tomu často býva, a pri tejto príležitosti na pripomenutie si 10. výročia jednoznačne vidíme, že euro vychádza z hodnotenia vcelku pozitívne. Niektoré váhajúce krajiny by teraz mohli klopať na dvere eurozóny. Môžeme ich pri tom len podporiť, aby tak urobili v zmysle ustanovení Zmluvy, ktoré neboli nikdy zrevidované a sú užitočnými podmienkami, ktoré Európe umožňujú napredovať v hospodárskych a menových veciach na základe dvoch pilierov konsolidácie a rozšírenia.
Výročie je však časom aj na pohľad do budúcna. Euro, ktorému prospelo posledných 10 rokov, sa teraz musí otvoriť novým oblastiam vývoja. Nie že by sme sa nimi vôbec nezaoberali, ale preto, že nás stále čaká nedokončená práca.
Čo sa týka hospodárskej spolupráce, pán Jean-Claude Juncker opísal krízu, ktorou prechádzame. Nejde o bežnú situáciu. V súčasnej kríze všetci vieme, že ak by sme v Európskej únii napredovali tak rýchlo ako v menovej únii, dnes by sme na tom boli lepšie. Tak si z toho vezmime ponaučenie. Pre nás nie je bežné sústrediť sa na rozpočtové schodky a nie na kvalitu verejných výdavkov. Vlády sa musia naučiť spolu hovoriť o svojich hospodárskych politikách. Nie je normálne, aby si členské štáty požičiavali s takým odlišným úročením, keď majú rovnakú menu a rovnakú úrokovú mieru stanovenú Európskou centrálnou bankou.
To isté platí aj pre dohľad nad finančnými trhmi. Prezident Giscard d'Estaing spomenul článok 105 ods. 6, ktorý je našou spoločnou platformou, ktorá nám umožňuje napredovať. Myslím, že jedno z ponaučení plynúcich z krízy je, že kríza nám v podstate ukázala, že Európska centrálna banka bude musieť plniť úlohu dohľadu. Dohľad nad finančnými trhmi nechceme oddeliť od makroekonomického opatrného dohľadu. Ak to chceme dosiahnuť, musíme sa - ako politickí lídri - zamyslieť aj nad dosiahnutím rovnováhy. Ak sa majú posilniť povinnosti Európskej centrálnej banky, musí sa určiť, ako má byť v budúcnosti nastavená inštitucionálna rovnováha.
Na záver by som chcela uviesť poslednú pripomienku o medzinárodnej úlohe eura. Súhlasím, že nemáme požadovať prehnanú výsadu, aby sme sa stali rezervnou menou. Takisto však nie je normálne, aby sme venovali 10 rokov príprav eura a 10 rokov po jeho prijatí by sme na medzinárodnej scéne boli stále pasívni a silný hlas eura by nebolo počuť jasnejšie pri nastoľovaní istej rovnováhy svetového menového systému.
Myslím si napokon, že euro je oveľa viac ako len obeživo. Preto je takou veľkou témou pre tento parlament. Je to nástroj slúžiaci našim občanom, ktorí prechádzajú najhlbšou krízou posledného obdobia. Tento úžasný výtvor, tento symbol Európy musíme teda použiť na pomoc občanom prekonať krízu v čo najlepšom stave.
Werner Langen
Vážený pán predseda, 10 rokov eura je skutočne dôvodom na oslavu. Každý, kto by pred 10 rokmi povedal, že euro sa tak výborne vyvinie, by si vyslúžil posmech. K tomuto úspechu prispelo veľa ľudí a ja si pamätám mnohé posmešné hlasy - hovorili o ňom ako o predčasne narodenom dieťati alebo ako o projekte neschopnom života - a dnes vieme, že išlo o víziu, ku ktorej prispelo veľa ľudí. Predchádzajúca rečníčka nám pripomenula všetkých, ktorí k tomu prispeli, všetky míľniky na tejto ceste, európsky menový systém, ktorý predstavoval dohodu s Európskou centrálnou bankou o vytvorení centrálnych sadzieb, Delorsovu správu, ktorá zabezpečila zavedenie menovej únie v troch fázach, Maastrichtskú zmluvu - len dva roky po páde berlínskeho múru - a prechodné obdobia. Veľa ľudí pomohlo tomu, aby sa z eura stal súčasný úspešný projekt.
Ako už povedala pani Berèsová, predsedníčka výboru, Parlament sa v tomto období a najmä od roku 1994, keď sa začala uplatňovať Maastrichtská zmluva, až do roku 2002 aktívne spolupodieľal na zavádzaní bankoviek a mincí a na mnohých správach, rozpravách, stanoviskách aj návrhoch a ja by som sa rád poďakoval konkrétne dvom vtedajším predsedom výborov, pánovi von Wogau a pani Randziovej-Plathovej, ktorí zastupovali Parlament pred vonkajším svetom a ktorí tomuto projektu - hoci ho pôvodne vytvorili vlády - poskytli potrebnú parlamentnú podporu. Aj dnes pod predsedníctvom pani Berèsovej pracujeme na rovnakom zastúpení.
Dňa 18. novembra Parlament prijal veľkou väčšinou správu, v ktorej opisujeme úspechy, úlohy, riziká a problémy, a v dodatku k príspevku pani Berèsovej by som chcel spomenúť len pár vecí.
Euro je veľký úspech a jedinečný projekt: centrálna menová politika riadená Európskou centrálnu bankou a miestnymi rozpočtovými a finančnými politikami. Do budúcna je dôležité zachovať túto väzbu medzi danými dvoma úrovňami zodpovednosti v Pakte stability a rastu aj v časoch krízy. Bez tohto Paktu stability a rastu, bez silnejšej koordinácie rozpočtovej a finančnej politiky by euro aj v budúcnosti čelilo rizikám, ktorým sa nedá vyhnúť. V tejto súvislosti apelujem predovšetkým na členské štáty eurozóny, ale aj na celú Európsku úniu, aby túto disciplínu, túto koordinovanú spoluprácu brali vážnejšie než v minulosti, čo sa týka istých záležitostí.
Euro značne stlačilo infláciu a vytvorilo tak dôveru a stabilitu a stalo sa druhou najčastejšou rezervnou menou v držbe, a to v takom časovom intervale, o ktorom si nik nemyslel, že by to dokázalo. Euro zvýšilo tlak na štrukturálne reformy v členských štátoch a dokonca aj v ére globalizácie sa z neho stal "plán, ako sa dostať do formy" pre podniky aj národy. Inštitúcie eurozóny - predchádzajúci rečník ich niekoľko spomenul - Rada Ecofin, Euroskupina a mnohé ďalšie inštitúcie spolu s Komisiou a Európskou centrálnou bankou vytvorili potrebné podmienky, pretože už fungovali, pretože už boli zavedené, pretože pracovali nezávisle, aby mohli v čase hospodárskej krízy reagovať rýchlo, spoľahlivo a správne.
Euro sme zažili ako prostriedok na tvorbu európskeho finančného trhu. Politický záver vyvodený z týchto spoločných úspechov je, že štáty so spoločnou menou a spoločným vnútorným trhom dosahujú nebývalú mieru integrácie, ktorá zabezpečí mier a prosperitu.
Euro však nemôžeme bezpodmienečne brať za zaručené. Existuje veľa osobitých žiadostí a potrieb, prečo brať tieto riziká vážne: pri tomto výročí by sme nemali ukrývať rozchádzanie sa národných ekonomík, čo sa spája so značnými rizikami v súvislosti s rastom miezd a schodkami v rozpočte.
Úplne iným aspektom je odlišný vývoj úrokových sadzieb štátnych dlhopisov. Dnes vidíme, ako sa marža úrokových sadzieb, ktorá sa nepochybne znížila, opäť zvyšuje, čo pre jednotlivé členské štáty eurozóny prináša možnosť nových problémov v tomto smere.
Rád by som Parlamentu pripomenul, že - najmä v súvislosti s rozšírením eurozóny - nemožno poskytnúť žiadne úľavy a že všetky štáty, ktoré sú členmi eurozóny, môžu a musia dodržiavať tieto podmienky Maastrichtskej zmluvy.
Verejnosť prijala euro veľmi dobre. Získalo si dôveru sveta. Prešlo prvou skúškou a jedinečne prispelo k trvalej integrácii našich národov v Európe. A na to môžeme byť všetci hrdí. Ďakujem.
(potlesk)
Jean-Paul Gauzès
Vážený pán predseda, pán Giscard d'Estaing, pán Juncker, pán Trichet, pán Almunia, dámy a páni, už sme si vypočuli veľa dobrých pripomienok.
Euro sa za 10 rokov stalo silným symbolom Európy. Avšak myšlienka, že Európa by si mohla vytvoriť jednotnú menu, ktorej základy ležia predovšetkým v brémskej dohode o menovom systéme z roku 1978 a vo vytvorení jednotky ecu, by sa v tom čase stretla so skepticizmom zo strany trhov a hlavných menových orgánov mimo Európy. Mali by sme srdečne poďakovať a poblahoželať všetkým, ktorí prijali toto rozhodnutie a ktorých mená sme tu spomenuli.
Vznik eura je najlepším dôkazom, že Európa dokáže - za predpokladu politickej vôle - prijímať dlhodobé rozhodnutia v prospech spoločnej zdarnej budúcnosti. Toto výročie nám posiela obzvlášť vhodne načasované posolstvo nádeje v dnešných časoch.
Musíme však povedať, že medzi našimi spoluobčanmi boli až donedávna zmiešané dojmy z eura. Výhody jednotnej meny boli zrejmé pre tých, ktorí cestujú. Pre ľudí, korí necestujú, sa euro spájalo s nárastom cien. Štúdie naozaj preukázali, že vo väčšine krajín sa prejavila inflácia, hoci z oficiálnych údajov - najmä vďaka pôsobeniu Európskej centrálnej banky - vyplývalo, že sa zabezpečila menová stabilita. Skutočnosťou je, že niektorí určite využili euro na zaokrúhlenie niektorých cien a možno ani spotrebitelia neboli dostatočne ostražití.
Keď sa euro oproti doláru posilnilo, vypočuli sme si komentáre niektorých výrobcov, ktorí väčšinou vyrábajú v eurozóne, ale predávajú mimo jej územia. Kritici neušetrili ani Európsku centrálu banku, ktorí nespochybňovali jej nezávislosť, ale skôr jej politiku úrokových mier, ktoré sa zdali byť privysoké.
Mnohé z týchto dojmov dnes zmenila kríza. Všetci chápeme, že euro je rozhodujúcim faktorom, ktorý obmedzuje európske prejavy krízy dovezenej zo Spojených štátov. Európska centrálna banka bola určite najlepšie reagujúcou centrálnou bankou. Jej mimoriadne presné rozhodnutia sa vítali jednomyseľne. Ako by situácia vyzerala, keby rôzne členské štáty museli brániť svoje vlastné jednotlivé meny? Devalvácia by bola nevyhnutná a nevyhli by sme sa menovej kríze.
Vítané výsledky eura nám musia dodať odvahu pokračovať v hospodárskych politikách a rozšíriť ich koordináciu, ako aj dodržiavať zásady Paktu stability a rastu. Je pravda, že v súčasnosti by sme mohli a možno aj mali prijať výnimky, ale môžu byť len dočasné a musí sa zachovať cieľ vyvážených verejných financií. Kvalitné verejné financie a hospodárske politiky sú z dlhodobého hľadiska naozaj dôležitejšie viac než kedykoľvek predtým. Sú zárukou efektivity, konkurencieschopnosti a rastu. Sú podmienkou pevnosti našej meny - eura.
Robert Goebbels
Vážený pán predseda, v časoch neistoty je dôležité môcť sa spoľahnúť na niečo, čo má spoľahlivú hodnotu: na euro. Keďže počas príprav na budúcu jednotnú menu som mal možnosť hrať menšiu úlohu ako člen Rady Ecofin, mohol som vidieť pochybnosti na oboch stranách polemiky aj opatrné našľapovanie členských štátov, čo napokon posilnilo Euroskupinu ako fórum pre spoluprácu, skôr než nastal jej čas. Dva z najväčších úspechov Európy navyše vznikli odhodlaním niekoľkých štátov pustiť sa do toho, aby sa integrácia stala skutočnosťou pre všetkých našich spoluobčanov. Hovorím o Schengenskej dohode, ktorá zahŕňala voľný pohyb Európanov a realizovala sa z iniciatívy piatich štátov: Francúzska s prezidentom Mitterrandom, Nemecka s kancelárom Kohlom a krajín Beneluxu. Súčasťou schengenského priestoru sa teraz stalo aj Švajčiarsko, ale Briti a Íri sa zdráhajú pripojiť sa k tejto Európe občanov.
Prezidenti Mitterrand a kancelár Kohl boli aj politickými architektmi eura, hoci tento menový úspech podporovali mnohí, počínajúc Jacquesom Delorsom. Prvé ponaučenie, ktoré by som chcel z toho vyvodiť, je, že nikto, kto chce lepšiu Európu, sa nesmie báť medzivládneho konania, najmä ak ide o koalíciu štátov, ktoré skutočne chcú posunúť Európu dopredu. Príkladom pozitívnej silnejšej spolupráce v Európe je Prümská zmluva, ktorej cieľom je bojovať proti závažným trestným činom. V čase, keď je Zmluva o Ústave pre Európu mŕtva a pochovaná, keď potom zvláštna koalícia politických síl nielen vo Francúzsku, ale aj Holandsku hlasovala "nie" a keď Írsko a potenciálne aj Česká republika blokujú nestráviteľný kus legislatívy označovaný ako "malá" Lisabonská zmluva, mali by sme podať dôkaz o tom, že Európa stále funguje, vychádzajúc z obrovského priestoru silnejšej spolupráce.
Príťažlivosť eura sa v každom prípade nemení. Po Slovinsku sa k nám pripojilo aj Slovensko. Ďalších hnevá, že nedokážu lepšie využiť ochranný štít, ktorý zabezpečuje euro. Dokonca aj v Spojenom kráľovstve počuť hlasy spochybňujúce okázalú izoláciu tejto krajiny vo svetle pádu libry, ktorá zažila, ako sa jedna zo svetových rezervných mien ani nie za jedno storočie prepadla na pozíciu bežnej meny. Vďaka zásadovému konaniu Wima Duisenberga, Jeana-Clauda Tricheta a iných sa euro za 10 rokov stalo druhou svetovou rezervnou menou. Dolár, samozrejme, zostáva kráľom globálnych transakcií a ešte stále predstavuje bezpečnú investíciu, avšak kolosálne dlhy nahromadené Spojenými štátmi, keď zvyšok sveta financoval ich životný štýl, bude čoraz viac zasievať semeno pochybností, čo sa týka schopnosti tejto hospodárskej mocnosti číslo jedna plniť svoje záväzky. Finančný svet skutočne smeruje k duopolu eura a dolára. Každý menový duopol zvyčajne existuje prostredníctvom úpravy parít, k čomu často dochádza nečakane. V časoch rozsiahlej recesie svet potrebuje stabilitu a nové istoty. V tejto novej stabilite bude hrať kľúčovú úlohu práve euro. Európska centrálna banka (ECB) v globálnej finančnej kríze "made in USA" urobila, čo treba.
Ako povedal Jacques Delors, euro je štítom chrániacim celú Európu, ale euro zatiaľ neposkytlo dostatočný stimul pre európske hospodárstvo. ECB je zodpovedná len za menovú politiku. Komisia je napokon len prvotriedny konzultant, ktorého návrhy sú celkovo užitočné, ale skutočnými ekonomickými hráčmi sú stále štáty samotné, ktoré, žiaľ, fungujú dezorganizovane. Hoci by účinná harmonizácia kumulatívnej hospodárskej moci 27 štátov mohla robiť zázraky, Euroskupina i napriek chvályhodnej snahe Jeana-Clauda Junckera stále zostáva len neformálnym diskusným klubom. Na jar roku 1999 som bol v Euroskupine svedkom pokusu niekoľkých ministrov financií, ku ktorým patrili Oskar Lafontaine, Dominique Strauss-Kahn, Carlo Ciampi a pár ďalších, o vytvorenie hospodárskej a menovej spolupráce medzi Európskou úniou a Európskou centrálnou bankou. Wim Duisenberg zareagoval ostro: "nikdy nebude žiadna koordinácia ex-ante s Európskou centrálnou bankou, pretože vždy budete musieť reagovať ex-post na naše rozhodnutia". Dôvod je zrejmý: ECB je a zostane nezávislá pri výkone menovej politiky, ale nezávislosť neznamená zákaz konštruktívneho dialógu medzi inštitúciami, ktorých úlohou je hájiť záujmy a spoločný osud 500 miliónov Európanov. Štátom nič nezabráni, aby sa organizovali lepšie kvôli dosiahnutiu správnej koordinácie svojich hospodárskych politík, či už v rámci EÚ, alebo pri zastupovaní Európy navonok, ako to pred chvíľou tak citlivo zhrnul Jean-Claude Juncker.
Wolf Klinz
Vážený pán predseda, pán Giscard d'Estaing, pán Juncker, pán Trichet, pán Almunia, dámy a páni, je veľmi poľutovaniahodné, že na tejto slávnostnej schôdzi je dnes pomerne málo členských štátov, pretože ide o skutočne historickú udalosť. Od rôznych predrečníkov sme už počuli, koľko skepticizmu panovalo pri prvom zavedení eura. Vznikal dojem, že logistické problémy týkajúce sa len uvedenia miliárd bankoviek a mincí budú nezvládnuteľné a myšlienka skombinovania spoločnej menovej politiky so samostatnými fiškálnymi politikami v členských štátoch bola vnímaná nie ako veľká úloha, ale ako čistá nemožnosť.
Fakty nám dnes hovoria niečo iné. Európska menová únia je realitou, euro dnes existuje už 10 rokov. Je to niečo ako menší politický zázrak a slová Waltera Hallsteina, bývalého predsedu Komisie, dostali za pravdu: "Ten, kto neverí v zázraky v európskych veciach, nie je realista".
Už sa rozplynuli pochybnosti občanov, z ktorých sa mnohí vo viacerých členských štátoch spočiatku domnievali, že euro povedie k obrovskému nárastu cien. Veľa občanov euro prijíma, ba dokonca nadšene víta. Stalo sa istým viditeľným európskym identifikátorom: spolu s hymnou a vlajkou je jedným z pár symbolov, ktoré v súčasnosti máme.
Myslím, že možno povedať, že počas prvých rokov Európskej centrálnej banky sa Európa a európske hospodárstvo pohybovali v relatívne pokojných vodách, takže banka mohla celkom ľahko realizovať politiku stability. I tak však treba podotknúť, že priemerná miera inflácie v prvých 10 rokoch eura bola približne 2 %, inak povedané, viac-menej splnila cieľ, ktorý si stanovila Európska centrálna banka. Na druhej strane nemecká marka, ktorá bola vždy etalónom stability, mala za 50 rokov svojej existencie priemernú mieru inflácie 3 %. Možno teda povedať, že Európska centrálna banka si počína dobre.
Avšak až teraz v časoch krízy Európska centrálna banka prejavuje svoju skutočnú silu, svoju skutočnú kvalitu. Tu musí zohrať nesmierne dôležitú úlohu. Prejavuje sa ako nezávislá, efektívna a sebaistá a koná rozhodne a rýchlo. Stala sa príkladom pre niektoré centrálne banky v európskych krajinách, ktoré ešte nie sú súčasťou eurozóny, ako aj mimo Európy. Americkej centrálnej banke v Spojených štátoch jasne dokázala, že môže realizovať úspešnú politiku nie napriek svojej nezávislosti, ale práve pre to, že je politicky nezávislá a nepodlieha inštrukciám rôznych vlád.
V súčasnosti vieme, že teraz, keď sa bankový sektor jednotlivých členských štátov dostal pod ochranné krídla, sa v členských štátoch vypracovávajú rôzne plány hospodárskych stimulov, ktoré majú absorbovať negatívne dosahy finančnej krízy na reálnu ekonomiku. Európskej centrálnej banke to prinesie ďalšie úlohy, pretože hrozí, že odlišné prístupy povedú k narušeniu hospodárskej súťaže a že prídeme o zblíženie medzi členmi eurozóny, ktoré sa nám podarilo sčasti dosiahnuť, a budeme svedkami čoraz odlišnejšieho vývoja. Proti tomu treba bojovať, a preto je také dôležité a nevyhnutné zabezpečiť, aby nedošlo k podkopaniu alebo znehodnoteniu Paktu stability a rastu. Práve naopak: musíme zaistiť, aby platil i naďalej. To je dôvod, prečo je také dôležité, aby v jednotlivých členských štátoch prebehli štrukturálne reformy, ku ktorým v minulosti opakovane vyzývala Komisia aj Európska centrálna banka.
Európska centrálna banka dostane v nadchádzajúcich rokoch novú úlohu: kríza nás naučila, že potrebujeme istý európsky dohľad nad finančným trhom, a to je oblasť, kde Európska centrálna banka môže hrať významnú úlohu. Signalizovala, že v zásade je ochotná zaviesť v európskom systéme centrálnych bánk istý centrálny európsky systém dohľadu. Medzinárodnú rolu eura treba i naďalej posilňovať. Eurozóna musí hovoriť jedným hlasom a musí byť zastúpená ako jednotka v medzinárodných organizáciách, napríklad v Medzinárodnom menovom fonde a v OECD (Organizácii pre hospodársku spoluprácu a rozvoj).
Stále platí, že jednotná mena bez jednotnej fiškálnej politiky je a i naďalej bude rizikovým podnikom. Nejde o maličkosť. EÚ stále čelí niekoľkým veľkým problémom: čelíme vysokej a, žiaľ, stúpajúcej miere nezamestnanosti, demografickým zmenám, migračným tlakom, zvyšovaniu chudoby v niektorých sektoroch spoločnosti a ostrejšej konkurencii v kontexte globalizácie. Eurozóna dokáže tieto problémy zvládnuť len vtedy, ak bude možné užšie prepojiť hospodárske politiky členských štátov. Prvým krokom v tomto smere bolo menovanie predsedu eurozóny, bol to však len prvý krok: teraz treba viac.
Cristiana Muscardini
Vážený pán predseda, dámy a páni, čoraz väčší priestor, ktorý v medzinárodnom obchode zaujíma euro a jeho používanie ako rezervnej meny, nám po 10 rokoch ukazuje, že z eura sa stala svetová referenčná mena. Zaručuje menovú stabilitu a pomáha integrovať ekonomiky členských štátov, ktoré ho prijali, a to i napriek chybám v úsudku, ktoré priniesli občanom problémy z dôvodu výmenných kurzov národných mien a eura, ako aj z dôvodu málo početných následných kontrol cien tovarov a služieb.
Euro nebolo nanútené zvonka a vzniklo bez akýchkoľvek dobyvačných vojen či politických hegemónií. Bolo výsledkom voľného združenia 11 vlád, ktoré verili vo vytvorenie hospodárskej a menovej únie, čo je stanovené v zmluvách, ako v zásadný krok pri pokuse o dosiahnutie politickej únie, ktorá žiaľ stále zostáva v nedohľadne.
Niektoré vzniknuté problémy sú spôsobené neúčinnosťou systému, ktorý nebol pripravený na to, aby riadil ďalší významný jav, ktorý s tým súvisí - hovorím o zrýchľujúcom sa tempe internacionalizácie a veľkých zmenách spôsobu obchodovania na medzinárodnej úrovni. Euro umožnilo postaviť sa čelom celému radu ťažkostí, z ktorých najvážnejšia je súčasná finančná kríza, a chráni nás pred veľkými otrasmi, ktoré pustošia trhy. Keby nebolo eura, zopakovali by sme si skúsenosti z roku 1992, ale v horšom.
Toto 10. výročie oslavujeme aj srdečným privítaním Slovenska, 16. krajiny vstupujúcej do eurozóny. Opatrenia, ktoré zaviedla Európska centrálna banka (ECB) a Komisia na boj proti súčasnej kríze, pôsobia tlmiaco a ako určitá hrádza, ale stále tvrdíme - tak ako často v tomto Parlamente - že podľa nás je nepredstaviteľné, aby menová politika bola oddelená od hospodárskej politiky. Pripúšťame, že skutočná situácia je trochu zvláštna: 16 členských štátov s jednotnou menou, 27 národných hospodárskych politík koordinovaných Komisiou tak, ako sa len dá, a 11 členských štátov s národnými menami.
Koordinácia menovej politiky s hospodárskou politikou, ktorá v podstate neexistuje, je zaiste slušný výkon, ale ak inštitúcie zodpovedné za hospodárske politiky v našich krajinách nebudú komunikovať s centrálnymi bankami a ECB, ktorá musí všetky tieto politiky spojiť do jednej, a naopak, Európska únia narazí na ďalšie ťažkosti ako spoločne čeliť súčasnej kríze, ako aj na sústavné problémy, ktoré nám prináša vonkajší svet a globalizácia.
Dúfame, že posledné skúsenosti presvedčia ľudí o potrebe vniesť zmeny do Európy, o potrebe obnoviť skutočné hospodárstvo od samého jadra a zabezpečiť lepšiu súdržnosť a väzbu medzi ECB a európskymi inštitúciami zodpovednými za vypracovanie politickej stratégie a stratégie plánovania. Nedávna energetická kríza nám tiež ukázala, že spoločná hospodárska politika týkajúca sa hlavných strategických tém je životne dôležitá pre verejnosť a nedá sa odkladať. Ak je prítomná politická vôľa, zavedenie takejto politiky uľahčí aj rastúca sila eura.
Alain Lipietz
v mene skupiny Verts/ALE. Vážený pán predseda, pán Giscard d'Estaing, pán Juncker, pán Trichet, pán komisár, dámy a páni, chcel by som vám pripomenúť, ako v roku 1992, keď bolo úplne neisté, či Francúzi budú hlasovať za Maastrichtskú zmluvu, Jacques Delors vystúpil na kongrese francúzskej Strany zelených, ktorá dokázala zabezpečiť chýbajúce 1 % či 2 %.
Povedal nám: "Hlasujte za euro, potom budeme mať politickú Európu, lebo ak nevytvoríme politickú Európu na riadenie Európy, ľudia to neprijmú, nikdy to neprijmú." Neprehovoril nás. Maastrichtská zmluva bola schválená, ale politická Európa sa nevytvorila. A práve toto je ten problém, na ktorý sme dnes narazili.
Prečo sme vtedy boli proti euru? V zásade sme na to mali dva dôvody. Po prvé, zdalo sa nám, že maastrichtské kritériá zatiahnu Európu najmenej do piatich rokov politiky cyklickej recesie, a po druhé, spôsob začlenenia menovej politiky do celkovej hospodárskej politiky na základe Maastrichtskej zmluvy nebol uspokojivý. V záujme nezávislosti Európskej centrálnej banky by sme menovú politiku oddelili od ostatných politík.
Celkom úprimne musím povedať, že hoci ma Maastrichtská zmluva dodnes nepresvedčila, podobne ako všetkých ostatných zelených, páčia sa mi zmeny, ktorými prešli právne predpisy a uplatňovanie hospodárskej a menovej únie.
Došlo k trom veľkým zmenám. Po prvé, dosiahla sa cenová stabilita na úrovni tesne pod 2 %. Tento cieľ sa môže zdať trochu absurdný. V súčasnosti, keď svetu hrozí deflácia a situáciu ešte zhoršuje tendencia niektorých krajín narýchlo znižovať DPH ako súčasť keynesiánskej politiky, je jasné, že nastavenie tohto cieľa na hodnotu 2 % už nie je len na chvastanie. Ak sa nám nepodarí udržať tieto cieľové 2 %, bude nám hroziť nanútenie veľmi vysokých reálnych úrokových mier.
Druhou veľkou reformou je, samozrejme, reforma Paktu stability a rastu z roku 2005 Dnes nám dáva politiku, ktorá pôsobí proti cyklom a zameriava sa na boj s krízou.
Tretia veľká transformácia je zmena spôsobu fungovania vecí v praxi. Tento permanentný dialóg - ako sa v tomto Parlamente zasa raz zdôraznilo - medzi pánom Trichetom, pánom Almuniom, pánom Junckerom a pánom Barrosom je - prísne povedané - v rozpore so samotnou Maastrichtskou zmluvou. Túto formu spolupráce medzi pánom Trichetom a pánom Almuniom považujem za ekvivalent spolupráce napríklad pána Bernanka a pána Paulsona, a to predstavuje pozitívny a žiaduci vývoj. Čo teda ešte treba urobiť? Povedal by som len toľko, že musíme riadne uplatňovať dobré stránky Maastrichtskej zmluvy.
Máme skutočný problém definovať výmenný kurz, ako už pri viacerých príležitostiach spomenuli moji predchodcovia. Úloha stanoviť výmenný kurz bola zadaná Rade. My musíme nájsť prostriedky, ako zabezpečiť, aby Rada stanovila pre Európu taký výmenný kurz, ktorý sa neodvodzuje náhodne od úrokových mier zvolených v Európskej centrálnej banke, ale ktorý by správne reflektoval politiku tohto odvetvia. Musíme na to nájsť vhodné nástroje.
Po druhé, cieľom Európskej centrálnej banky nie je len udržiavať mieru pri hodnote 2 %, ale aj uplatňovať politiku Európy, čím myslím lisabonskú a göteborskú stratégiu. Musíme mať politiku refinancovania a rediskontu súkromných dlhov Európskou centrálnou bankou v súlade s lisabonskou a göteborskou stratégiou.
A napokon, ako už bolo povedané, musí existovať dohľad na európskej úrovni a túto funkciu môže zastávať najlepšie Európska centrálna banka.
Ilda Figueiredo
v mene skupiny GUE/NGL. - (PT) Je poľutovaniahodné, že túto príležitosť nevyužívame na hĺbkové preskúmanie dôsledkov uplatňovania neoliberálnych a monetaristických politík - pričom euro využívame ako výhovorku - ktoré prispeli k súčasnej sociálnej situácii a k narastajúcej nerovnosti, nezamestnanosti, neistej a slabo platenej práci či chudobe.
Je neprijateľné, že sa držíme ideologických dogiem, ako napríklad cenovej stability, a iracionálnych kritérií Paktu stability a rastu, ktoré sa používajú ako zámienka na presadenie privatizácie a zbavenie štátu zodpovednosti za sociálne funkcie. Súčasťou tohto prístupu je tiež koncepcia minimálneho štátu a väčšej efektívnosti súkromného sektora s cieľom presadiť akceptovanie takzvanej mzdovej zdržanlivosti, čo má vlastne za následok nízke zvýšenie nominálnych miezd, ba dokonca i zníženie reálnych miezd, ako to, žiaľ, jasne vidieť v prípade Portugalska.
Nemôžeme súhlasiť s falošnou nezávislosťou Európskej centrálnej banky, ktorá sa zdráha plniť rozhodnutia o znížení úrokových mier a ktorá udržiava euro nadhodnotené len preto, aby chránila krajiny s rozvinutejším hospodárstvom a silnejšími ekonomickými a finančnými skupinami, čím len zhoršuje strasti krehkejších ekonomík a ľudí s menšími finančnými prostriedkami.
Politika Európskej centrálnej banky viedla k scvrknutiu európskeho hospodárstva, čím sa jasne prejavila potreba ďalšieho znižovania referenčných úrokových mier. Ako sa počas posledných 10 rokov znižovala kúpna sila pracujúcich, starobných dôchodcov a poberateľov iných dôchodkov, zisky ekonomických a finančných skupín dosiahli najvyššiu úroveň za 30 rokov, čo viedlo k radosti a spokojnosti, ako sme mohli počuť v tomto Parlamente. Dokonca aj teraz v krízovej situácii, ktorú vyvolali, nerobia nič iné, len znárodňujú škody, aby potom sprivatizovali zisky, kým pracujúci, mikropodnikatelia a malí podnikatelia, dôchodcovia a nezamestnaní znášajú dôsledky krízy s právom len na pár zvyškov, aj to len podľa najlepšieho scenára. Pozrite sa, čo sa deje vo finančnom sektore, kde niektoré banky od začiatku krízy zvyšovali svoje ziskové marže viac než raz a kde sa v priebehu roka zdvojnásobila účtovaná marža, čím sa ešte viac penalizujú nové úvery.
Trváme preto na naliehavej potrebe skončiť s týmito neoliberálnymi a monetaristickými politikami, urobiť koniec Paktu Stability a rastu, daňovým rajom a falošnej nezávislosti Európskej centrálnej banky. Trváme preto na potrebe značného zvýšenia rozpočtu EÚ na základe spravodlivého prerozdelenia príjmov a bohatstva, aby existovala skutočná politika hospodárskej a sociálnej súdržnosti a aby sme odmietli opatrenia, ktoré sú inak povedané viac-menej opatrenia typu "zachráň sa, ak môžeš", ktoré bohatým umožňujú bohatnúť ďalej a chudobným ďalej chudobnieť, o čom jasne svedčí rastúca nerovnosť a rozdiely medzi ekonomikami eurozóny.
Preto trváme na potrebe podpory výroby a mikropodnikov, malých a stredných podnikov, na podporovaní kvalitných verejných služieb, uľahčení prístupu k úverom a zlepšení kúpnej sily rodín, a to nielen tých najviac znevýhodnených, ale aj strednej triedy, na vytváraní početnejších pracovných miest a na zmiernení chudoby a mizérie miliónov ľudí v našich krajinách.
Nigel Farage
v mene skupiny IND/DEM. - Vážený pán predsedajúci, vychutnajte si 10. narodeniny eura, pretože veľmi pochybujem, že by ste oslavovali aj tie 20. To, čo sme dnes ráno videli, bola pripomienka starých sovietskych časov. Pamätáte si, ako sa ohlasovali úspechy päťročníc, často ešte skôr ako sa vôbec začali, s veľkými rečami o rekordnej úrode a vynikajúcich číslach výroby traktorov? Aj my sme dnes podobne ako v tých časoch sledovali rad nevolených, starnúcich byrokratov, ktorí nám rozprávali, aké je to všetko celé úspešné. To všetko sú bludy.
Je pozoruhodné, že ECB si plní svoju úlohu dobre. V júli minulého roku Európska centrálna banka zvýšila úrokové miery presne vtedy, keď trhy začali kolabovať a sadzby v celom svete padali. Nič z toho ma prirodzene neprekvapuje, pretože v súvislosti s eurom ide len o to, aby politická trieda nanútila Európanom svoju vôľu. Nezabúdajte, že referendum o eure mali len dve krajiny - Dánsko a Švédsko - a obe povedali "nie" - to slovíčko, ktorému sa snažíte vyhýbať, keď sa len dá.
Eurozóna nikdy nemusela prejsť skúškou, ale teraz ju to čaká. Španielsko má ekonomické problémy. Taliansko nemalo nikdy prijať euro, ako sa kedysi vyjadrili nemeckí ekonómovia, ale svoju pozornosť by sme podľa mňa mali zamerať na situáciu v Grécku. Tisícky mladých ľudí demonštrujú na uliciach, žiadajú, aby ich vláda niečo robila, žiadajú, aby vláda znížila sadzby, žiadajú devalváciu. Ale grécka vláda je zošnurovaná v zvieracej eurokazajke. Nemôže nič robiť. Ani budúce všeobecné voľby v Grécku nemôžu nič zmeniť. Obávam sa, že keď im vzali možnosť určovať si svoju budúcnosť prostredníctvom volebnej urny, násilie zostáva jedinou logickou alternatívou.
S týmto eurom ste dosiahli len to, že ste ľudí zavreli do ekonomického väzenia. Uvrhli ste ľudí do Völkerkerker a dostať sa z neho si vyžaduje veľa odvahy. Bude si to vyžadovať vodcovstvo, prípadne aj nevyhnutný hospodársky kolaps. Môžete pískať, môžete sa škľabiť, ale pamätajte si toto: Veľká Británia mimo eurozóny dokázala devalvovať, dokázala skresať úrokové miery. Dokázali sme urobiť to, čo potrebujeme. Veď sa len škľabte ďalej, ale všimli ste si, že grécke dlhopisy sa dnes na trhu dlhopisov obchodujú o 233 bázických bodov vyššie ako nemecké? Viem, že väčšina z vás v tejto miestnosti nebude ani vedieť, čo to znamená, a tí, čo vedia, sa posnažia, aby to ignorovali. Strkajte hlavu do piesku i ďalej, ak chcete. Ignorujte trhy, ak chcete, ale trhy vás nebudú ignorovať, keď príde čas.
Roger Helmer
Vážený pán predsedajúci, za posledných 200 rokov došlo prinajmenšom k poltuctu pokusov o vytvorenie jednotných mien alebo mechanizmov pevných výmenných kurzov. Všetky zlyhali, všetky priniesli účastníkom škody, a tak to je aj s eurom. Začína sa prejavovať nerovnováha, ktorú skeptici už tak dlho predpovedajú. Konkurencieschopnosť Talianska je v troskách. Skúsenosť Španielska je ako býk na koride: začína hrdo a mocne, ale na konci na smrť vykrváca v piesku. Posledné nepokoje v Grécku jasne súvisia s nezamestnanosťou, vyplývajúcou z nadhodnoteného eura. Spready dlhopisov medzi Gréckom a Nemeckom dosiahli bezprecedentné úrovne - viac než 200 bázických bodov.
Trhy špekulujú s rozpadom eura. My vo Veľkej Británii môžeme ďakovať nebesiam, že sme si zachovali našu vlastnú menu a nie sme súčasťou pomalého vykoľajovania eurozóny. Všetko najlepšie k narodeninám, euro!
Predsedajúci
Rozprava sa skončila.
Písomné vyhlásenia (článok 142)
Richard Corbett  
písomne. - Desiate výročie hlasovania o návrhu, predloženého Parlamentu v mene Rady ministrov pánom Gordonom Brownom (vtedajším predsedom Rady) o zafixovaní výmenných kurzov na úrovni z toho dňa a o vytvorení eura, je príležitosťou osláviť desať rokov úspechu, stability a sily jednej z dvoch popredných mien súčasného sveta.
Ak by sme ešte mali pesetu, líru, drachmu a tak ďalej, aktuálnu hospodársku krízu by dopĺňali aj nepokoje na menových trhoch, pretože jednotlivé meny by voči sebe prudko fluktuovali. Euro je pre členov eurozóny pevnou skalou, ako vidieť z dvoch rôznych osudov Islandu a Írska.
Výročie je zároveň príležitosťou diskutovať o tom, či dlhodobá hospodárska budúcnosť Veľkej Británie nespočíva v členstve v eurozóne. Z krátkodobého hľadiska Veľká Británia, samozrejme, vydrží aj bez eura, ale v priebehu času to pre ňu bude zrejme strata: naše podniky na európskych trhoch znevýhodňujú náklady na konverziu a náklady na zaistenie, ktorým ich konkurenti na trhu nemusia čeliť, a aj investori prichádzajúci na európsky trh preferujú pôsobiť v oblasti hlavnej meny a nie menšej meny.
Konstantinos Droutsas  
Slávnostná schôdza Európskeho parlamentu na pripomenutie si 10. výročia hospodárskej a menovej únie (HMÚ) v čase vážnej krízy kapitalistického systému sleduje opakované uznesenia a správy Európskeho parlamentu na túto tému a je len ďalším pokusom o pozlátku na európskej politike proti ľudu, proti práci, ktorá po zániku socializmu prerástla do Maastrichtskej zmluvy aj so svojím totálnym útokom na práva a slobody pracujúcich.
HMÚ, založenie Európskej centrálnej banky a zavedenie eura sú potrebné ohnivká v reťazi kapitalistickej reštrukturalizácie podporovanej kapitálom, aby sa obhájil proti nárokom pracujúcich a aby ochránil svoje zisky tak, že bude ešte viac vykorisťovať pracujúcich a obyčajných ľudí.
Argumenty o cenovej stabilite, znížení inflácie a ochrane hospodárstva pred rizikom a krízou sa ukázali byť neplatné. HMÚ chráni zisky monopolov a umožňuje privatizáciu a fúzie.
Pracujúci mohli v poslednom desaťročí sledovať, ako sa im scvrkával príjem, zhoršovali sa vzťahy medzi zamestnávateľmi a zamestnancami, odbúravali sa práva plynúce z poistenia a zhoršovali sa služby zdravotníctva a školstva, z ktorých sa stali privatizované komodity.
Pracujúci odmietajú európsku jednosmerku a jej podporovateľov, rovnako ako aj lisabonskú stratégiu a Lisabonskú zmluvu, bojujú proti HMÚ i samotnej EÚ za moc ľudu a hospodárstvo ľudu.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk  
V rozprave o eure chcem upozorniť na tri negatívne aspekty jeho pôsobenia.
Po prvé, od chvíle zavedenia eura - inak povedané v rokoch 2002 až 2007 vrátane - sa tri členské štáty mimo eurozóny (Anglicko, Švédsko a Dánsko) vyvíjali rýchlejšie než krajiny, ktoré boli v eurozóne. Hrubý národný produkt v týchto krajinách rástol takmer dvakrát rýchlejšie než priemer eurozóny a aj miera nezamestnanosti bola nižšia.
Po druhé, boj s dôsledkami súčasnej finančnej a hospodárskej krízy je v týchto krajinách jednoznačne účinnejší ako v eurozóne. Centrálne banky Anglicka, Švédska a Dánska veľmi rýchlo a jasne znížili úrokové miery, čím zabezpečili likviditu pre komerčné banky. Taktiež sa zdá, že fiškálna politika, ktorú tieto krajiny uplatňujú, bude efektívnejšia než fiškálna politika eurozóny.
Po tretie, nové členské štáty, ktoré sa pripravujú na vstup do eurozóny musia spĺňať veľa monetárnych a fiškálnych kritérií už dva roky pred vstupom. Niektoré z týchto kritérií sú vo vzájomnom rozpore, ako napríklad potreba byť v systéme ERM II - a teda potreba udržiavať výmenný kurz národnej meny voči euru v rámci fluktuačného pásma ±15 % - a zároveň udržiavať infláciu na nízkej úrovni. Odolanie devalvačným tlakom na národnú menu znamená potrebu zásahu centrálnych bánk, čo znamená dať do obehu väčšie množstvá národnej meny, a to prirodzene zvyšuje inflačný tlak. Keďže Komisia chce podporovať nové členské štáty, mala by zvážiť odstránenie tohto zrejmého rozporu.
Sirpa Pietikäinen  
Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, hospodárska a menová únia sa začala 1. januára 1999, keď jednotnú menu prijalo 11 členských štátov. Dňa 1. januára 2009 malo euro desať rokov a zároveň sa Slovensko stalo 16. krajinou, v ktorej sa používa euro.
Presne ako pán Juncker povedal Parlamentu v svojom prejave, euro je "kotvou stability". A práve to si bolestne uvedomili krajiny, ktoré ostali mimo eurozóny.
Hoci 10. výročie eura prekrývajú obavy z možného prehĺbenia recesie, verím v schopnosť eurozóny pozviechať sa z krízy. To si však bude vyžadovať značné úsilie zo strany Únie. Podľa najnovších odhadov bude účinok dohodnutého balíka stimulov výrazne menší než 1,5 % hrubého domáceho produktu plánovaného pre túto zónu. Na základe aktuálnych odhadov bude okolo 0,6 %. Potrebujeme ďalšie stimuly.
Euro je nesporne úspechom, ale nebolo by to tak, nebyť nepretržitého úsilia. Teraz musíme posilniť úlohu Európy pri dohľade nad finančnými trhmi. Musíme sa držať základných zásad a kritérií hospodárskej a menovej únie.
Zita Pleštinská  
1. januára 2009 sa euro stalo oficiálnou menou na Slovensku. Od tohto dátumu sa dvojkríž na trojvrší zo slovenskej vlajky presunul aj na jedno- a dvojeurové mince a dostal sa do obehu v celej eurozóne.
Tento deň je pre Slovensko historickou chvíľou a nás Slovákov napĺňa hrdosťou, pretože sme prvou krajinou bývalého socialistického bloku, ktorá zavádza euro práve v symbolickom roku desiateho výročia eurozóny.
Oceňujem, že súčasná slovenská vláda sa prihlásila k záväzku Mikuláša Dzurindu, ktorého vláda na jeseň roku 2004 schválila plán pre nahradenie koruny európskou menou, a určila za cieľový dátum začiatok roka 2009.
Je na mieste, aj na pôde EP poďakovať slovenským občanom, ktorí ako hlavní aktéri náročných, ale nevyhnutných "dzurindových" reforiem, vydržali a prispeli k tomu, že Slovensko sa stalo úspešnou európskou krajinou.
Od 1. januára 2009 eurá spájajú Slovákov s Úniou každý deň.
Zbohom koruna, vitaj euro.
Nicolae Vlad Popa  
Zavedenie európskej jednotnej meny pred 10 rokmi predstavuje ukončenie procesu, ktorého dôsledky presahujú hospodársky sektor. Ukončenie procesu Hospodárskej a menovej únie názorne dokázalo povinnosť členských štátov chrániť hospodársku a politickú jednotu EÚ.
Úspech eura preto znamená úspech pri procese budovania útvaru určeného na presadenie európskych hodnôt na medzinárodnej úrovni a na potvrdenie Európskej únie ako hlavného hráča v obchodných a finančných vzťahoch v svetovom hospodárstve.
Myslím si, že výhody, ktoré prijatie eura poskytuje, ako makroekonomická stabilita, výrazné zníženie kolísania cien, podpora tvorby pracovných miest a podpora rastu produktivity, toto všetko umocnené posilnením odolnosti voči vonkajším otrasom, sú pohnútkou úsilia vynaloženého členskými štátmi, najmä Rumunskom, aby čo najskôr splnili kritériá konvergencie a vstúpili do eurozóny.
Richard Seeber  
Odkedy bolo 1. januára 1999 zavedené euro, jednotná mena sa vo viacerých ohľadoch ukázala ako dôležitý faktor stabilného hospodárstva EÚ. Jednotná mena je predovšetkým hybnou silou európskych výmen: zánik výmenných kurzov v krajinách eurozóny je pre obyvateľov dôležitou a viditeľnou výhodou a podporuje mobilitu v rámci EÚ.
Okrem očividných výhod sa euro vo finančnej kríze prejavilo ako kotva. Iba významná mena, ktorú používa veľa členských štátov a národných hospodárstiev, môže zmierniť dramatické následky hospodárskeho kolapsu. Menová únia znamená, že makroekonomické páky sa môžu používať na medzinárodnej úrovni a že na finančnú krízu môžeme aktívne reagovať.
Napokon, euro je taktiež symbolom európskej integrácie a dlhej cesty, ktorú už Európania spolu prešli. Menová únia je ďalším logickým krokom po hospodárskej únii a tiež by mala raziť cestu hlbšej európskej integrácii.
Iuliu Winkler  
Takmer pred rokom, keď sme si pripomínali desiate výročie vzniku Európskej centrálnej banky (ECB) a Hospodárskej a menovej únie (HMÚ), sme vyzdvihli skutočnosť, že: "Počas desiatich rokov svojej existencie dosiahla HMÚ výsledky, ktoré predstavujú významný úspech".
Myslím si, že toto hodnotenie je úplne výstižné, pretože pevne verím v dôležitosť solidarity, ktorú musia členské štáty prejaviť pri spoločných krokoch pri boji s následkami finančnej krízy a pri zmierňovaní nepriaznivých následkov svetovej hospodárskej krízy. Európa je v najzložitejšej hospodárskej situácii od konca druhej svetovej vojny. V takejto atmosfére musí oslava desiateho výročia zavedenia eura preorientovať našu pozornosť na hlavné európske integračné projekty.
Zavedenie európskej jednotnej meny a vznik HMÚ boli spoločnými rozhodnutiami dosiahnutými pomocou harmonizácie a solidarity na základe európskych hodnôt. Toto je postoj, ktorý potrebujeme aj tento rok, aby sme mohli navrhnúť a úspešne zaviesť opatrenia na boj s finančnou krízou. Európska konkurencieschopnosť musí byť podporovaná v eurozóne a zvyšovaná v členských štátoch, ktoré sa pripravujú na vstup do eurozóny. Okrem toho musia mať spoločné hospodárske záujmy EÚ prioritu pred rozdielnymi záujmami členov HMÚ.
Predsedajúca
Ďalším bodom programu je hlasovanie.
(Informácie o výsledku hlasovania: pozri zápisnicu)
