Basel II og revision af kapitalkravsdirektivet (CRD 4) (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af hr. Karas for Økonomi- og Valutaudvalget om Basel II og revision af kapitalkravsdirektiverne (CRD 4).
Othmar Karas
Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Med denne betænkning om Basel III fremsætter Parlamentet sin klare holdning til overvejelserne i Baselkomitéen. Vi vil gerne henlede opmærksomheden på de ubesvarede spørgsmål og uløste problemer, Europa står overfor, og vi fremlægger en række krav til udformningen af et direktivforslag for Kommissionen. Selv om - og her vil jeg gerne takke alle skyggeordførerne - denne betænkning blev vedtaget med 38 stemmer for og nul imod i udvalget, finder jeg som ordfører det dog nødvendigt at stille seks yderligere ændringsforslag, hvoraf tre vedrører begivenheder på møderne i Baselkomitéen og har til formål at ajourføre betænkningen, og tre vedrører gearingsratioen og likviditetsstandarder.
Det er efter vores mening ikke gunstigt automatisk at medtage gearingsratioen i søjle 1 fra 2018. Vi mener i stedet, at der først bør gennemføres en evaluering. Dernæst er der enkelte uløste problemer i Basel med hensyn til likviditetsstandarderne, som skal løses, så vi forbliver opdaterede.
Jeg er lidt overrasket over de ni EU-medlemsstater i Baselkomitéen, eftersom de har tilladt, at processen nu anses for afsluttet, selv om vi endnu ikke kan se, hvordan der er skabt lige konkurrencevilkår mellem den økonomiske struktur i USA og den europæiske økonomiske struktur og bankstruktur og mellem traditionelle detail- og investeringsbankydelser. Vi har desuden stadig ingen definition af likviditet.
Den økonomiske krise viste naturligvis, at vi har brug for en ny ramme. Det er derfor helt rigtigt at tage fat om dette problem og fremlægge forslag. Krisen viste dog også klart, at det primært drejede sig om en likviditetskrise og ikke primært om en kapitalkrise, selv om vi faktisk har brug for et øget kapitalgrundlag - vi skal bare tænke på Lehman Brothers, som kun havde et kapitalgrundlag på 11 %, for at se det.
Der er efter vores mening fem uløste problemer. Det første er, at der ikke foreligger nogen undersøgelse af indvirkningen af de tal, der nu er blevet aftalt for vækst og beskæftigelse i EU. Jeg vil anmode Kommissionen om straks at udarbejde og fremlægge en sådan undersøgelse. For det andet har vi ikke i detaljer undersøgt de kumulative effekter af alle de forordninger, vi i øjeblikket overvejer. Centrale eksempler er her Basel III, garanti for bankindlån, bankafgiften og skatten på finansielle transaktioner. For det tredje er der ikke lige konkurrencevilkår mellem EU og USA, når det f.eks. drejer sig om regnskabsbestemmelser, og der er stadig ingen enighed om tidsrammen for gennemførelsen. For det fjerde er der ikke lige vilkår mellem detailbanker og investeringsbanker med hensyn til definitionen af kapital. For det femte er der uløste problemer, som f.eks. problemet med gearingsratioen, definitionen af likviditeten og kreditvurderingsbureauers rolle i lyset af de beslutninger, som USA har truffet.
Disse problemer skal løses, inden Kommissionen fremlægger et direktivforslag, og de skal ikke løses af G20, men afklares, inden de godkendes i Baselkomitéen. Vi forbliver årvågne.
Michel Barnier
Fru formand, hr. Karas, mine damer og herrer! Blot få dage efter indgåelse af aftalen i Baselkomitéen er det efter min mening vigtigt, at Parlamentet demonstrerer sin forpligtelse over for bankreformen og tydeligt viser, at Europa opfører sig og skal opfører sig på en måde, der er passende i betragtning af dets globale position. Jeg takker hr. Karas og medlemmerne af Økonomi- og Valutaudvalget for deres engagement og denne fremragende betænkning.
Hr. Karas rejser en række kritikpunkter, der vil blive undersøgt meget omhyggeligt inden vedtagelsen af vores forslag vedrørende revision af kapitalkravsdirektivet næste forår.
Jeg vil først sige, at jeg er enig med Dem, hr. Karas, med hensyn til betydningen af de problemer, der er specifikt europæiske - vores bankøkonomi i Europa ligner ikke bankøkonomierne i andre regioner i verden på alle områder - nødvendigheden af en dybdegående konsekvensanalyse og behovet for at sikre lige konkurrencevilkår på internationalt plan.
Vi skal naturligvis understrege, at øget kapitalisering af bankerne er en nødvendig forudsætning for at gøre den finansielle sektor mere stabil og stærkere, men det er ikke nok. Som De er bekendt med - eftersom De arbejder med det - skal vi også have stærkere tilsyn, stærkere corporate governance, tilsyn med spekulative finansielle aktiviteter og en ramme for krisestyring og løsning af bankkriser. Det er vores køreplan. Takket være navnlig Dem er der allerede sket betydeligt fremskridt i denne retning. Jeg tænker på aftalen om tilsyn og grønbogen om corporate governance i finansielle institutioner.
Kommissionen løser på sin side sin opgave, og den gør det på en måde, så vi inden udgangen af næste forår har forelagt Parlamentet og Rådet alle de tekster, der forventes af os med henblik på at gennemføre anbefalingerne fra G20. Det var i denne ånd, at jeg for et par dage siden fremlagde forslag til forordninger om derivater og short selling. Om et par dage fremlægger vi et nyt dokument om bankinsolvens og redskaber til krisestyring.
For at vende tilbage til dagens forhandling vil jeg dog gerne drøfte tre problemer, hvor jeg deler hr. Karas' bekymringer. Det første er anerkendelsen af kapitalordninger udstedt af andelskasser under definitionen "liste 1-kapital". Den aftale, der blev indgået i Basel, vil sætte os i stand til at tage højde for de særlige forhold, der gør sig gældende for disse unoterede banker, som spiller en vigtig rolle i finansieringen af de europæiske virksomheder. Mine tjenestegrene samarbejder nu med eksperter fra medlemsstaterne om at definere de tekniske ordninger med henblik på effektivt at gennemføre disse nye principper i den europæiske lovgivning.
For det andet er Kommissionen fuldt ud bekendt med det problem, der er opstået for navnlig Danmark og Østrig med hensyn til reglerne om likviditet og definitionen af "likviditetsbuffer". De meget alvorlige betænkeligheder, som Kommissionen har givet udtryk for i denne sammenhæng, er netop årsagen til, at der endnu ikke er opnået enighed om dette spørgsmål. Vi havde visse forbehold, og mine tjenestegrene vil fortsat samarbejde med vores partnere i Basel for at finde en løsning, navnlig med hensyn til anerkendelsen af dækkede obligationer.
Det tredje punkt vedrører gearingsratioen. Vi kan ikke bryde de løfter, vi gav på G20 på dette punkt. Vi er dog tilfredse med den aftale, der blev opnået i Basel, som gør gearingsratioen til en del af søjle 2 i en rapporteringsperiode, som hr. Karas netop sagde, med det formål at overføre den til søjle 1. Denne overførsel vil ikke ske automatisk, og vi vil medtage en revisionsbestemmelse om dette forhold i vores forslag til CRD 4.
Jeg vil nu sige et par ord om gennemførelsen af Baselaftalen i EU. Finanskrisen rystede verden. Den gav os nogle erfaringer, som vi nu skal drage nytte af. De globale forsigtighedsregler var ikke anvendelige i virkeligheden. Ud over de reformer, der allerede er blevet gennemført med henblik på at styrke de eksisterende regler, har vi nu den aftale, der for nylig er blevet indgået i Basel mellem gruppen af centralbankchefer og de ansvarlige for banktilsynet.
Denne aftale er efter min mening godt nyt. Den er et vigtigt skridt i indsatsen for at styrke reglerne og den globale finansielle stabilitet, og denne nye Baselaftale vil hjælpe med at fastlægge fælles regler for banksektoren internationalt, hvilket er særdeles vigtigt. Denne aftale baner også vejen for en afbalanceret løsning, hvor virksomhederne får en tilpasningsperiode, som giver dem tilstrækkelig tid til at opfylde disse nye krav. Det vil sikre, at banksystemet gradvist bliver sundere, uden at vi sætter den økonomiske vækst over styr, tror vi.
Mine tjenestegrene, mine kolleger - som jeg vil takke - har ydet en stor indsats i Basel for at nå til enighed med vores partnere uden for Europa. Jeg håber, at G20-landenes stats- og regeringschefer vil godkende denne nye Baselaftale på det kommende topmøde i Seoul i november. Vi stopper dog ikke her.
Næste skridt er reformen af grundlaget for banksystemet på EU-plan. Vi tager altid hensyn til de særlige omstændigheder i EU, når vi gennemfører internationale regler, og CRD 4-direktivet er ingen undtagelse. Vi vil også her tage hensyn til de særlige omstændigheder i EU. I denne sammenhæng vil vi specifikt gennemføre de makro- og mikroøkonomiske analyser, der er en del af denne Baselaftale, og vi vil naturligvis holde Parlamentet orienteret om dette.
Vores mål er at vedtage forslaget til et direktiv i løbet af første kvartal 2011. Det betyder, at medlemsstaterne skal gennemføre det inden den 1. januar 2013. Det vil give dem tilstrækkelig tid til at tilpasse sig disse nye bestemmelser.
Vi skal dog være realistiske. Baselaftalen repræsenterer et betydeligt fremskridt, men jeg gentager, at der stadig er meget at gøre. Vi vil samarbejde med Dem og med medlemsstaterne i de kommende måneder for at gennemføre en af de vigtigste reformer i denne efterkrisetid. Også på dette punkt vil jeg sige det meget klart: Vi vil være meget opmærksomme og årvågne for at sikre, at vores vigtigste globale partnere - frem for alt amerikanerne, men ikke kun dem - også gennemfører denne vigtige reform på korrekt og rettidig vis. Det er et forhold, jeg vil rejse på min anden og snarlige rejse til USA ved udgangen af denne måned.
Endelig er jeg enig med hr. Karas i, at det er vigtigt, at Parlamentet spiller en endnu større rolle i denne proces. Derfor lover jeg som afslutning regelmæssigt at informere Dem - Deres udvalg og plenarmødet - om alle fremtidige tiltag inden for Baselkomitéen.
Jean-Paul Gauzès
Fru formand, hr. kommissær! Jeg vil først kort rose hr. Karas' fremragende arbejde. Jeg var blandt tilhængerne af udarbejdelsen af en initiativbetænkning, inden Kommissionen stillede sine forslag om rammen for gennemførelsen af Baselaftalen, og det glæder mig, at det arbejde, som hr. Karas har udført med hjælp fra de forskellige skyggeordførere, har fremhævet de vigtigste punkter til overvejelse.
Jeg vil ikke gentage dem her, og jeg glæder mig naturligvis over de punkter, De nævner, og Deres vilje til at sikre, at denne lovgivningsramme bliver effektiv og anvendelig, og at den frem for alt ikke fordrejer konkurrencen på internationalt plan, hr. kommissær!
For at gå videre til et andet emne kan jeg ikke undgå at bemærke, at der er stor forskel mellem de officielle erklæringer og forpligtelsen over for disse i praksis. Jeg bemærker også, at landene uden for EU, og her tænker jeg navnlig på USA, har en irriterende tendens til at fremsætte værdidomme over vores handlemåde, mens de selv ikke gennemfører de systemer, de burde.
Hvad angår Basel, er det afgørende, at de europæiske virksomheder behandles på lige fod med og ikke straffes mere end amerikanske virksomheder. I USA bemærker kun få banker disse direktiver eller Baselkomitéen, og i øjeblikket er der ikke noget, som gennemføres i praksis. Det ville være frygteligt, hvis de bestemmelser om regulering af den amerikanske finansverden, som blev vedtaget i juni - hvis reelle indvirkning overdrives i erklæringerne herom - bruges som retligt grundlag for ikke at gennemføre de bestemmelser, som muligvis gennemføres af organer uden for USA.
Jeg har tillid til, at kommissæren med hele sin beslutsomhed og årvågenhed vil sikre, at dette ikke skaber konkurrenceforvridninger for de franske banker, de europæiske banker og dem, der finansierer økonomien generelt. Det er rigtigt, at vi skal styre bankerne tilbage til deres primære rolle, nemlig at finansiere den økonomiske udvikling, men vi skal sikre, at de ikke straffes uforholdsmæssigt.
Udo Bullmann
Fru formand, mine damer og herrer! Jeg vil påpege én ting, inden jeg begynder. Baselkomitéen er en gruppe af mere eller mindre intelligente centralbankchefer og tilsynsorganer, men den er bestemt ikke et ufejlbarligt vismændsråd, og den er bestemt ikke loven. Parlamentet er det lovgivende organ - det ved De, hr. kommissær, og vi ved, at De ved det - og dette lovgivende organ vil holde nøje øje med, hvad der fremlægges, og hvad der fremlægges her, for så vidt det giver mening.
Vi ønsker naturligvis, at reglerne om kapitalkrav strammes op. Hvordan kan vi ønske andet i kølvandet på den krise, vi stadig befinder os i? 20-30 % af vores nationale økonomiers bruttonationalprodukt er pantsat som redningspakke for bankerne. Befolkningen forventer naturligvis, at vi fastlægger klare bankregler, så vi ikke igen udsættes for en sådan krise. Vi ønsker naturligvis, at der indføres konjunkturudlignende elementer i denne bankforanstaltning i stil med dem, der f.eks. allerede har bevist deres værd i Spanien i årevis. Selv om de også i Spanien blev gennemført med modstand, betaler de sig i dag, fordi de blev gennemført på et passende tidligt tidspunkt og ikke forværrede banksystemet. De gjorde det mere robust.
Der er dog centrale elementer, og jeg er i sandhed taknemmelig for, at ordføreren, hr. Karas, har fokuseret på disse centrale elementer i sin initiativbetænkning, som vi støtter fuldt ud. Det første af disse er, at vi bestemt skal have en konsekvensanalyse, helt konkret en kompleks konsekvensanalyse, der tydeligt beskriver indvirkningen på den finansielle sektor i alle dens led og naturligvis navnlig indvirkningen på realøkonomien. Hvad er indvirkningen, når vi taler om fremtiden for lånefinansieringsbetingelserne for små og mellemstore virksomheder?
Det andet element er, at vi har brug for vished om, at ordningerne denne gang i modsætning til tidligere også gennemføres i andre territorier. Vi skal vide det, inden vi lovgiver, ellers vil der opstå nye skævheder, som vi ikke er ansvarlige for.
For det tredje må der ikke ske diskrimination med hensyn til juridiske former. De former blandt det forskelligartet europæiske banksystem, der viste sig særlig nyttige under finanskrisen - dvs. de banker, der tog sig af de små og mellemstore virksomheder, og de banker, der fokuserede på private kunder og dermed ikke påtog sig grænseoverskridende risici - må ikke bliver straffet for deres solidaritet. Det forslag, der i øjeblikket er på bordet, gør ikke nok for at sikre dette. Vi mener derfor, at forslagene nu skal forbedres, og at vi skal overveje, hvordan vi kan håndtere dette problem i praksis. Statsejede banker er generelt af stor værdi, hvis de drives på et fornuftigt grundlag. Vi skal også spørge - og jeg tænker her på passive kapitalindskud - hvordan dette faktisk vil blive gennemført i fremtiden, hvis vi accepterer bestemmelserne, som de er udformet i Basel. Dette kan ikke være det sidste ord eller den endelige version, som vi accepterer.
Kapitalordningerne skal måles med henblik på at fastslå, hvorvidt de sikrer ensartet kvalitet uden falske forudsætninger, er tilgængelige, så de kan absorbere tab, og er holdbare og fleksible med hensyn til betaling, som ordføreren også anfører i sin betænkning. Det er et rimeligt udgangspunkt for os. Vi ønsker, at gearingseffekterne begrænses, og at der på rimelig vis tages hensyn til forskellige risikoprofiler. Vi vil derfor undersøge Kommissionens forslag, og vi håber på det bedste samarbejde med Parlamentet.
Sharon Bowles
Fru formand, hr. kommissær! Da vi stemte om tilsyn, sagde jeg, at vores lovgivning var som en schweizerost, fuld af huller og steder, de fælles regler ikke kan nå.
Så mødtes bankchefer fra hele EU til Eurofi for at drøfte Basel III. Ordet på alles læber var "national" - national fleksibilitet, nationale regler, nationale undtagelser. De forkerte incitamenter var tydelige. Lige så snart der er opnået enighed om en ramme for harmonisering og stabilitet, indledes processen med at skabe huller, og det er helt ærligt ikke bedre her. Jeg er træt af det. Hvorfor skal Europa være Basels klynkehoved? Dette er ikke, hvad vi havde til hensigt med tilsynsstrukturen. Det er ikke, hvad vi har til hensigt med Basel III. Kendsgerningerne er klare. G20 var klar. Bankerne skal kunne modstå den type krise, vi netop har haft, og kapital er afgørende for det.
Jeg er ikke blind over for realøkonomiens problemer og bankernes udlånsbehov, og ligesom andre ser jeg frem til de makroøkonomiske og kumulative konsekvensanalyser, ikke kun af Basel, men af hele den finansielle regulering efter krisen, som kommissæren og kommissær Rehn lovede mig under deres høringer.
Til bankerne vil jeg sige, at vi ikke kan tage deres protester alvorligt, når de tilslører deres samlede tal og sætter stemplet "Fortroligt" på alt. Den udvidede tidsplan fra Basel er efter min mening nok - hertil og ikke længere.
Likviditetsforanstaltningerne er - som andre har sagt -endnu ikke fuldt afklaret, og jeg frygter flere forkerte incitamenter omkring det voksende fokus på statsgæld og korte papirer. Vi skal være meget forsigtige her. Vi skal tænke og ikke kopiere de samme foranstaltninger i hver eneste retsakt om tilsyn, hvor de måske ikke er relevante og vil ødelægge egenkapitalinvesteringer og realøkonomien.
Philippe Lamberts
Fru formand! Basel III er tænkt som et udgangspunkt og må under ingen omstændigheder være det længste, som EU er villigt til at gå. Til dem, der siger, at vi kan bringe bankernes konkurrencedygtighed på den internationale scene i fare, hvis vi går videre end Basel, vil jeg sige, at vi først og fremmest skal tænke på økonomiens levedygtighed. Og hvis det betyder strengere regler, må det være sådan. Jeg vil også tilføje, at vi hører så meget om lige konkurrencevilkår, og alligevel tøver amerikanerne ikke med at gå egne vegne, når de kan, og når det passer dem. Jeg ønsker derfor ikke, at Europa blot skal vente på en form for enighed, som vi aldrig vil opnå.
Dernæst må enhver overgangsperiode nødvendigvis være tidsbegrænset, og den periode på otte år, som vi planlægger for os selv, er for lang. Desuden - og det er ikke blevet indregnet - skal der i denne overgangsperiode indføres strenge betingelser med hensyn til udbetalingen af udbytte og bonus. Det ville være uanstændigt og uacceptabelt, hvis bankernes aktionærer og chefer fortsat betjener sig selv af kassen, mens de påstår, at det er vanskeligt at opbygge de kapitalreserver, de pålægges under de nye regler.
Mit sidste budskab er direkte til bankerne. Til de banker, der klager over, at de ikke længere kan opnå de samme overskud som i de gyldne år, vil jeg sige, at alle virksomheder i industrien og detailleddet i realøkonomien skal klare sig med et årligt nettooverskud på 2-5 % - og det er ikke noget at skamme sig over. Det er derfor på tide, at bankerne indser, at festen er slut.
Vicky Ford
Fru formand! Jeg er udmærket klar over, at den økonomiske krise langt fra er ovre, og at vi har brug for långivning i samfundsøkonomien. I sidste uge så vi alligevel i Irland, at bankerne stadig går til skatteyderne for at blive reddet.
Vi kan ikke fortsat tillade, at skatteyderne skal redde bankerne. Vi har brug for banker, der er parate til at tage risici, men de skal have kapital og likviditet til at klare sig selv, når disse risici går galt. Dette er et kompliceret stykke arbejde, og jeg vil gerne takke hr. Karas for det, men det er kun en del af arbejdet, og vi har også brug for de rigtige kriseløsningsmekanismer.
Det fremgår tydeligt af antallet af ændringsforslag fra hele Parlamentet, at medlemmerne ønsker at se på detaljerne og indvirkningen. Vi skal sikre, at der benyttes en tilsvarende tilgang til sikkerhedsstillelse, når vi taler om derivater. Der er først og fremmest en konsekvensanalyse - den blev gennemført for Basel - men den er omgærdet af så stor hemmelighed, at vi ikke må se den. Lad os frigive den og bruge den.
Når vi indgår en international aftale, skal vi sikre, at den gennemføres globalt - ikke kun her og på Wall Street, men globalt. Der er en række steder i denne tekst, hvor der er plads til krumspring - punkt 24 om mindretalsinteresser og udskudte skatteaktiver, punkt 40, som omhandler panteobligationer, og det nye punkt 43A.
Ja, Basel skal se på netværk af små banker, der støtter hinanden. Det gør de. Jeg fortolker dog det engelske således, at vi på en måde ser ud til at foregribe deres konklusion.
Det er desuden blevet aftalt, at der skal ske en migration hen imod en fuld og bindende gearingsratio. Lad os opgive det. Jeg er enig i, at vi skal tillade de gode lokale fremgangsmåder der findes, men vi skal undersøge dem offentligt og ikke indføre undtagelser ad bagdøren. Markedet vil blot antage, at denne bagdør kan bruges til at fremme dårlig praksis i stedet for god praksis.
Astrid Lulling
- (FR) Fru formand! Jeg vil begynde med at takke ordføreren, hr. Karas, for hans fremragende arbejde, og jeg støtter fuldt ud hans tilgang til denne komplekse sag. Det er dog vigtigt for mig at bruge mine to minutter til at fremhæve et problem, som nævnes i betænkningen, men som fortjener nærmere undersøgelse. Jeg taler om spørgsmålet om panteobligationer - eller Pfandbriefe på tysk - i forbindelse med likviditetsstandarder.
De nye europæiske likviditetsstandarder, som vi arbejder for at omdefinere, skal sikre højere anerkendelse af deres særlige økonomiske, juridiske og operationelle karakter. Panteobligationer bruges til langsigtet finansiering og investering i samfundsøkonomien. Baselkomitéens nuværende forslag vedrørende disse obligationer vil dog have en negativ og uforholdsmæssig indvirkning på Europas økonomi sammenlignet med andre vigtige økonomiske områder, som f.eks. USA.
Jeg glæder mig bestemt over, at den aftale, der blev opnået i Baselkomitéen den 26. juli 2010, anerkender panteobligationer som likvide aktiver af høj kvalitet i forbindelse med beregningen af likviditetsdækningsgraden. Jeg opfordrer dog Baselkomitéen og Kommissionen til i højere grad at anerkende dette finansielle instrument med det formål at fremme tilstrækkelig spredning af de belånbare aktiver i en likviditetsbuffer og undgå fordrejninger af markederne. Dette finansielle lavrisikoinstrument skal sikres et miljø, hvor det kan trives.
Anni Podimata
- (EL) Fru formand! Vi ved alle, at dagens forhandling om aftalen i Baselkomitéen er endnu et skridt, som er dikteret af den nylige krise, en krise, som dramatisk fremhævede manglerne og svaghederne i reguleringen af og tilsynet med det finansielle system, som vendte om på det, der indtil videre havde været den fremtrædende doktrin om deregulering af markederne, og som fremhævede behovet for strenge regler for både kapitalkrav og tilsyn med de finansielle institutioner.
På den baggrund er Baselkomitéen nået frem til en aftale, som omhandler visse grundlæggende principper og ændringer af reglerne om kapitalkrav, som skal gennemføres for at forbedre garantierne for banksystemet. Hvad angår gennemførelsen af denne aftale i Europa, fremhæver hr. Karas i sin betænkning adskillige vigtige aspekter, som seriøst skal overvejes, f.eks. den særlige karakter af det europæiske marked, hvor 80 % af udlånene er baseret på banklån, behovet for at demokratisere Baselprocessen med bl.a. mere aktiv deltagelse fra Parlamentets side og naturligvis forslaget om at medtage al suveræn gæld i euroområdet som likvide aktiver af høj kvalitet uanset dens specifikke rating, hvorved de uforholdsmæssige virkninger af kreditvurderingsbureauernes handlinger nedbringes.
Jeg vil dog gentage, at de nye foranstaltninger vedrørende kapitalkrav er en minimumsrevision og stadig skal reformeres mere generelt over en længere tidsperiode. Europa har, som kommissæren sagde, allerede taget et vigtigt skridt med vedtagelsen af det nye europæiske tilsynssystem. Vi skifter spor og fremmer forbedret koordinering som et grundlæggende forebyggende redskab. Vi må dog ikke stoppe her. Vi skal gå videre ved at indføre en ramme for tilsynsordninger og regulering for bureauer, der indtil videre har arbejdet uden kontrol, herunder f.eks. kreditvurderingsbureauer og alternative fonde.
Vi skal som kernen i de forslag, kommissæren netop har fremlagt, vedtage regler med henblik på at regulere transaktioner, der er særlig tvivlsomme og dermed eksponeret for en øget systemisk risiko, som f.eks. markedet for over the counter-derivater og salg af udækkede optioner. Endelig skal vi, eftersom De henviste til G20-topmødet i Seoul, hr. kommissær, føre an i indsatsen for at indføre en skat på finansielle transaktioner - naturligvis ikke for at hævne os eller straffe bankerne, men for at begrænse spekulationen og sende et stærkt budskab til borgerne i EU, som i øjeblikket betaler prisen for krisen, om, at vi forventer en mere retfærdig fordeling af byrden.
Wolf Klinz
- (DE) Fru formand, mine damer og herrer! Hvis banker skal have mere kapital til lån og finansielle instrumenter, vil det styrke deres evne til at bære tab. De seneste forslag fra Baselkomitéen benytter denne stabilitetsbaserede tilgang som udgangspunkt. Baselkomitéen har desværre endnu ikke i tilfredsstillende grad drøftet problemet med systemrelevante banker. Jeg glæder mig derfor over hr. Karas' opfordring til, at kravene vedrørende likviditetsstandarder gøres uafhængige af systemrelevans. Tilstrækkelig strengere krav skal med andre ord gælde for banker, der som følge af deres størrelse eller tilknytning til det globale finansielle system skal reddes med skatteydernes penge i krisesituationer.
Vi skal benytte en mere differentieret tilgang til gearing af gæld. Først når det er empirisk bevist, at dette instrument ikke fører til arbitrage og konkurrenceforvridninger og faktisk imødegår overophedet långivning, skal vi overveje permanent at medtage det i første søjle.
Disse forslag skal under alle omstændigheder gennemføres på globalt plan. Vi kan ikke tillade, at de amerikanske myndigheder har afgørende indflydelse på Baselforslagene blot for ikke et gennemføre dem. Næste måneds G20-topmøde i Seoul vil vise, om og hvorvidt vi kan opnå dette mål.
Sławomir Witold Nitras
- (PL) Fru formand! Jeg vil for det første sige, at det glæder mig, at Parlamentet har taget denne sag op, navnlig fordi betænkningen er udarbejdet på Parlamentets initiativ. Jeg vil varmt lykønske hr. Karas.
I det seneste årti har vi oplevet hidtil uset udvikling med hensyn til forskellige typer finansiel innovation og nye tilgængelige instrumenter. Det er faktisk ofte disse instrumenter, der afgør karakteren af markedet i dag. For at sikre effektivt tilsyn i denne situation skal vi efter min mening have fuldstændig pålidelig viden om det, der sker på disse markeder. I mellemtiden er de finansielle instrumenter, der er blevet så populære, også blevet så komplicerede, at det i betydelig grad hindrer tilsynsorganerne i at foretage en relevant vurdering af den risiko, der er forbundet med dem.
Ud over disse nye instrumenter skal vi være opmærksomme på, at markedet forandrer sig og bliver meget hurtigt globaliseret, at disse instrumenter i konfrontationen mellem det globaliserede marked i hastig udvikling og de nationale tilsynsorganer er fuldstændig uegnede, og at tilsynet er mangelfuldt. De finansielle institutioners vækst forårsager på en vis måde også manglende overvågning, når tilsyn finder sted, og tilsynet hæmmes derfor.
Med alt dette vil jeg sige, at der faktisk mangler et overordnet billede af sektoren, både geografisk og med hensyn til selve sektorens aktivitet. Et overblik over forbindelserne mellem de parter, der er aktive i sektoren, og den skiftende natur af selve aktiviteten er efter min mening afgørende for det finansielle systems sikkerhed på globalt plan. Det har indtil videre tilsyneladende manglet.
De nuværende Baselbestemmelser vedrører kapital, og det glæder mig, at de nye foranstaltninger gennemfører kravene i forbindelse med likviditetsaspekter samt mekanismer fra en konjunkturudlignende politik. De foranstaltninger, der foreslås på dette område, skal bydes velkommen. I forbindelse med den lave effektivitet af kapitalindikatorer som en forudgående diagnostisk foranstaltning skal stabiliteten af systemet og forsøget på at standardisere likviditetsdækningsratioer vurderes positivt både på kort sigt og lang sigt, fordi det trods alt var likviditetsproblemer, der nødvendiggjorde de foranstaltninger for at redde bankerne, som vi nu oplever.
Olle Ludvigsson
- (SV) Fru formand! Det er i mange henseender et positivt tegn, at arbejdet med de nye regler om kapitalkrav skrider frem. Den kendsgerning, at Basel III-processen bringes til en vellykket afslutning, er en forudsætning for genopretningen af stabilitet i den finansielle sektor. Den betænkning, vi nu skal stemme om, er både afbalanceret og velformuleret, men jeg vil dog fremhæve tre punkter, hvor den kunne have været klarere.
For det første er det i sig selv vigtigt ikke at lægge for stort pres på bankerne ved at give dem en for kort gennemførelsesperiode, men samtidig er det mindst lige så vigtigt, at gennemførelsen ikke sker for langsomt. Målet skal være, at bankerne har tilstrækkelig stabilitet til at imødegå den næste recession. Når målet ligger så langt ud i fremtiden som 2017/2018, er der en risiko for, at mange banker ikke kan klare dette.
For det andet skal vi sikre, at gennemførelsen sker i tæt og positivt samarbejde med USA og andre aktører. Det klare mål må være en stabilisering af hele den internationale banksektor og ikke kun dele af den. Områder med svagere regler eller langsommere gennemførelse kan eksponere hele det globale system for risici.
For det tredje er regelmæssige stresstest en fremragende metode til løbende at sikre, at banksystemet er stabilt. Det er derfor noget, som vi skal udnytte som et effektivt redskab til at supplere kapitalreglerne. Både hyppigheden af og kravene i disse test kan sagtens øges. Krisen har vist, at nogle ting kan ske meget hurtigt. I den finansielle sektor er det derfor vigtigt, at udviklingen til enhver tid overvåges meget nøje.
Olle Schmidt
- (SV) Fru formand, hr. kommissær! De nye Baselregler vil skabe forudsætningerne for stabilitet og bæredygtig vækst. Krisen har lært os, at bankerne skal have mere og bedre kapital, og at reglerne skal fremme sunde bankydelser og sund risikovillighed. Reglerne vedrørende gearingsratio skal formuleres, så banker, der udlåner lavrisikokapital, ikke straffes. Der er risiko for, at reglerne vil ramme navnlig banker i de nordiske lande hårdt, fordi disse banker har store porteføljer af boliglån med lav risiko. Det giver anledning til bekymring.
Alle direktiver og nye regler skal overvejes nøje, men generelt risikerer vi at få for mange regler, hvilket til gengæld kan skade væksten. Jeg er enig med fru Bowles i, at Kommissionen skal fremlægge en analyse af konsekvenserne af alle disse nye bankregler for væksten i Europa. Regler og nye love er ikke altid svaret. Vi skal ikke nøjes med det næstbedste, hvis vi kan opnå det bedste.
Antonio Cancian
- (IT) Fru formand, hr. kommissær! Jeg vil gerne takke hr. Karas for hans fremragende arbejde. Vi har i de sidste to år passivt stået og set magtesløst på denne alvorlige økonomiske og finansielle nedsmeltning, selv om nogle hævder, at tingene kunne have gået endnu værre.
I dag er EU nået til et vendepunkt, og Kommissionen gennemfører en revolution med henblik på at skabe stabilitet og give os de garantier, vi har brug for. På det sidste plenarmøde gav vi økonomiske midler til en positiv "hovedrengøring" med henblik på at sikre Europa selv. Som De anførte for kort tid siden, er der allerede udarbejdet forslag om derivater og short selling, og vi drøfter også bankafgifter og skat på finansielle transaktioner, mens vi afventer Kommissionens endelige forslag til en revision.
Vi skal passe på, hr. kommissær, at vi ikke går fra ét yderpunkt til et andet, som det så ofte sker, med regler og love, der kan hindre eller bremse den økonomiske udvikling og genopretning. Stivhed og bureaukrati ligger efter min mening altid på lur. Det er sandt, at vi i øjeblikket har brug for stabilitet, men det er endnu mere sandt, at vi i høj grad har brug for vækst, vækst og mere vækst, som formand Barroso sagde i Parlamentet.
Basel III markerer starten på en proces, der kræver, at vi alle er ansvarlige, men vi skal også beskytte konkurrenceevnen og lige vilkår, og vi skal være opmærksomme på de små og mellemstore virksomheder på den ene side og spare- og andelskasserne på den anden side, som har tætte forbindelser til græsrødderne.
Seán Kelly
- (EN) Fru formand! Jeg tror, alle er enige om, at vi skal styrke banksystemets modstandsdygtighed. Takket være hr. Karas er vi blevet opmærksomme på, at vi under Baselforslagene ikke har lige vilkår, og hvis man ikke har lige vilkår, kan man ikke klare sig i konkurrencen. Det er faktisk stor risiko for, at man vil score mange selvmål.
Det er blevet sagt, men det skal præciseres, at USA og Europa er fuldstændig forskellige. Den amerikanske økonomi er primært finansieret gennem kapitalmarkederne. Europa er primært afhængig af banksektorens udlånskapacitet, og det ved vi bedre end nogen anden i Irland. Vores banker kan simpelthen ikke yde kredit til små og mellemstore virksomheder, og hver eneste dag må små og mellemstore virksomheder, der i øvrigt er rentable, dreje nøglen om, blot fordi de mangler kredit. Og som Vicky Ford påpegede, redder skatteyderne disse banker og finansierer også fratrædelsesydelse, pensionsfonde og gyldne håndtryk til slumrende lovgivere osv.
Der er meget, som skal gøres for at få tingene i balance, og det er angiveligt nøglen her. Jeg blev opmuntret af kommissærens svar, og han sagde, at han vil samarbejde med os og vil forsøge at få tingene i balance og skabe lige vilkår. Så vil vi kunne score mål og ikke selvmål.
Michel Barnier
Fru formand! Tak til Dem og tak til alle medlemmerne for deres forslag, opmuntring og anmodninger, som jeg og mit team omhyggeligt har noteret.
Hr. Gauzès var den første, der nævnte spørgsmålet om at opnå den rigtige balance, og det blev gentaget af hr. Schmidt, hr. Klinz, hr. Ludvigsson og til sidst hr. Kelly. Ja, vi vil arbejde for at sikre, at vi rammer den rigtige balance. Vi skal navnlig ramme denne balance på tre særlige områder, som jeg især vil være opmærksom på:
Vi skal opnå en intelligent balance i selve Baselforanstaltningerne og den måde, vi gennemfører dem på i vores lovgivning. Jeg vil udnytte overgangsperioderne og det manøvrerum, som Baselaftalen giver os, bedst muligt, og De vil yde Deres eget bidrag.
Det andet område, hvor vi skal skabe balance, er mellem Baselforanstaltningerne og alle de andre foranstaltninger, som vi gennemfører inden for rammerne af G20-dagsordenen for kriseforebyggelse og -håndtering, og det vil jeg komme tilbage til om et øjeblik.
Det tredje område, som hr. Kelly netop nævnte, vedrører USA. Jeg er klar over, at Europas banksektor er meget mere involveret i finansieringen af økonomien end den amerikanske banksektor, og vi vil tage højde for denne forskel. Dette er den transatlantiske balance. Vi skal tage fat om den - og jeg henvender mig navnlig til hr. Lamberts - uden at vente på USA. Jeg rejser igen til USA for at mødes med Tim Geithner og de øvrige tilsynsmyndigheder, og jeg rejser ikke derover for at blive trukket rundt i manegen, men for at sikre, at vi alle går i samme retning med hensyn til Basel II, Basel II og en halv, Basel III, Basel IV - undskyld mig, Basel III og CRD 4 - og med hensyn til et andet særdeles følsomt emne, der kan give anledning til uenighed mellem USA og Europa, nemlig spørgsmålet om regnskabsstandarder. Vi er ikke naive i vores forbindelser med USA, men vi ønsker heller ikke at være forudindtagne med hensyn til deres hensigter.
Jeg kan derfor forsikre hr. Gauzès og alle de andre medlemmer, at vi er særdeles opmærksomme på denne trevejsbalance. Hr. Cancian nævnte også ganske rigtigt finansiel ustabilitet, som bestemt er vækstens værste fjende. Derfor skal vi skabe betingelser, der vil fremme øget finansiel stabilitet, og på baggrund af de forhandlinger, vi i øjeblikket fører med Kina, vil jeg også tilføje monetær stabilitet.
Jeg har omhyggeligt noteret hr. Bullmanns bemærkninger og hans opfordring til at gennemføre grundige mikro- og makroøkonomiske undersøgelser. Vi vil også effektivt udnytte overgangsperioderne, som ikke er uendelige, og hr. Bullmann har helt ret, når han siger, at det er her og i Rådet, at Europas love fastlægges - ikke andre steder og ikke i Basel. Det er her, den europæiske lovgiver er, og det er netop derfor, vi vil fremlægge et forslag til CRD 4, som bliver et lovgivningsforslag, hvor vi vil søge at få Parlamentets godkendelse allerede inden forhandlings- og beslutningsfasen.
Fru Bowles har ret i at udspørge os og sige, at det ikke kan være "business as usual". Jeg hører også bankfolk her og der, der har en meget kort hukommelse, og som fortæller os, at den økonomiske krise er forbi, og at vi kan vende tilbage til "business as usual". Vi kan ikke tillade os at have korte hukommelser, og det vil ikke blive "business as usual". Vi er meget seriøse, når det drejer sig om gennemførelse af reformer.
Jeg vil også tilføje, at den forbedrede kapitalisering, som vi drøfter i Basel, og CRD 4 ikke er det eneste redskab eller den eneste løsning. Der er mange andre løsninger i forbindelse med krisestyring, som jeg nævnte tidligere i mit første indlæg. Der er naturligvis vores indsats for at regulere hedgefonde, som vi forhåbentlig afslutter i løbet af de kommende dage, og så er der vores indsats i forbindelse med private equities, derivater og short selling. Der er andre redskaber, som også er vigtige. For et øjeblik side talte hr. Ludvigsson om stresstest. De skal gennemføres regelmæssigt. Så det er vores tilgang i øjeblikket.
Jeg vil blot nævne endnu et vigtigt punkt, som hr. Lamberts bragte på banen, nemlig udbetaling af udbytte fra banker, der ikke overholder kapitalkravene. Dette problem er klart omhandlet via en af de såkaldte stødpuder eller buffere, i dette tilfælde kapitalbevaringsstødpuden, som anfører, at en bank ikke kan udbetale udbytte, hvis den ikke har opfyldt kapitalkravene. Det er en af de bestemmelser, som vi naturligvis vil integrere i vores lovgivningsforslag.
Vi skal bestemt beskytte skatteyderne, fru Ford! Jeg er sikker på, at De vil holde øje med de forslag, vi stiller om et par dage om krisestyring og -forebyggelse og om oprettelse af bankinsolvensfonde i hver medlemsstat, som forhåbentlig vil sikre, at bankerne og ikke skatteyderne betaler for bankerne.
Fru Lulling stillede et meget konkret spørgsmål. Ja, mine kolleger og jeg var under Baselforhandlingerne særdeles opmærksomme på dette punkt, og vi opnåede enighed om, at 40 % af likviditetsbufferen kan bestå af panteobligationer eller Pfandbriefe, som De spurgte om. Det er efter min mening et positivt resultat, og vi går helt ind for spredning af likvide aktiver.
Hr. Klinz rejste spørgsmålet om "too big to fail". Da dette spørgsmål blev rejst i USA, gentog jeg, at det er umuligt at foretage sammenligninger, fordi det amerikanske og europæiske banksystem ikke er ens, hverken med hensyn til deres bidrag til økonomien eller deres struktur. Det er dog et spørgsmål, som endnu ikke er afgjort på internationalt plan, hverken inden for G20 eller Rådet for Finansiel Stabilitet. Vi overvåger situationen nøje for at sikre, at regningen ikke sendes og ikke kan sendes til skatteyderne.
Med hensyn til komplekse finansielle instrumenter har vi brug for stærkere tilsyn, hr. Nitras! Derfor vil den nye europæiske myndighed, ESMA, få en central rolle, generelt takket være Parlamentet, idet den skal undersøge muligheden for at forbyde visse giftige produkter, og De vil se, at vi i nær fremtid styrker ESMA's rolle yderligere.
Endelig vil jeg oplyse fru Podimata, at der kommer en tredje runde af foranstaltninger med hensyn til kreditvurderingsbureauerne. Det, vi indtil videre har gjort sammen med Dem, er ikke nok, og jeg arbejder i øjeblikket med denne tredje runde af foranstaltninger med henblik på at regulere kreditvurderingsbureauer og sprede vurderingsmarkedet, der mildt sagt er koncentreret på for få hænder. Vi spurgte ministrene på mødet i Økofin-Rådet sidste fredag, og Parlamentets udvalgsformand, fru Bowles, var til stede. Jeg vil forberede en høring med henblik på at styrke denne forordning.
Hr. Schmidt rejste også spørgsmålet om en kumulativ effekt. Jeg har dog besvaret dette spørgsmål i mit punkt om trevejsbalancen, som vi nøje vil overvåge.
Othmar Karas
Fru formand, mine damer og herrer! Denne forhandling har været klar, tydelig, kompetent og ansvarlig. Vi har formidlet et særdeles godt billede af os selv som både konsekvent og målrettet. Jeg vil takke alle, der har deltaget, herunder kommissæren. Vi drager ikke processen i tvivl, men den er ikke afsluttet. Vi har også bragt et omtåleligt emne på banen. Det omtålelige emne vedrører først og fremmest forskellene mellem Europas og USA's bankstrukturer og økonomiske strukturer. Vi skal på dette punkt sige én ting tydeligt, nemlig at Baselprocessen ikke kompromitterer og bringer vores manøvrefrihed i forbindelse med politiske beslutninger i fare, om end lovgivningsprocessen endnu ikke er indledt. Hvad ville der være sket, hvis vi ikke selv havde udformet en initiativbetænkning? Vi ville ikke have haft en forhandling i dag. Vi skal derfor bringe demokrati og parlamentarisme ind i Baselprocessen, G20-processen, de nye globale institutioner, der oprettes, og samtidig skal vi involveres i processen, så vi ikke altid præsenteres for "faits accomplis".
Basel III og garanti for bankindlån skal forbindes, da der er en forbindelse mellem de to. Vi har brug for en forbindelse mellem vores beslutningsproces og den globale gennemførelse, navnlig i USA. Vi har brug for definitionen af likviditet, inden vi forelægges direktivforslaget. Imens præsenterer Dodd-Frank-loven i USA endnu et problem for os. Fordi amerikanerne vil få problemer med at gennemføre likviditetsstandarden, forsøger de nu igen at indføre yderligere kriterier parallelt med de eksterne vurderinger. Vores grundregel skal være, at enten eksterne vurderinger eller alternative kriterier, f.eks. prisstabilitet, skal fungere som evalueringsgrundlag. Men vi skal absolut ikke have begge dele for Europa og kun den ene for USA.
Vi skal være på vagt, og vi skal sikre, at de nationale finans- og økonomiministre bringer det, som Kommissionen nu rapporterer i sin konsekvensanalyse, videre til de nationale parlamenter. Bevidstheden om, hvad vi laver her, og hvilken indvirkning og baggrund det har i medlemsstaterne, er mindre i de nationale parlamenter end her i Parlamentet. Vi skal også indlede en offensiv her. Vi skal inddrage de nationale parlamenter i denne kommunikationsproces.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Sergio Berlato
Den nylige økonomiske og finansielle krise, eller den største recession siden den store depression, har efter min mening fremhævet behovet for en radikal revision af den nuværende Basel II-lovgivningsramme. Jeg vil minde Parlamentet om, at Basel II-aftalen definerer kriterierne for adgang til kredit ved at tvinge bankerne til objektivt at vurdere en virksomheds kreditstatus under hensyntagen til risiciene i forbindelse med dens mulige insolvens og eksponering i tilfælde af konkurs. Selv om disse kriterier har til formål at forbedre virksomhedernes konkurrencedygtighed og styrke det finansielle system, straffer de i overdreven grad de små og mellemstore virksomheder, som er drivkraften i EU's økonomi. Anvendelsen af aftalen betyder helt konkret ofte mindre adgang til kredit og højere renter, fordi de europæiske virksomheder ikke har et stærkt finansielt fodfæste. Selv om Baselkomitéens indsats for at opdatere den generelle lovgivningsramme er opmuntrende, er jeg meget bekymret over de mangler, der er blevet tydelige under forhandlingsprocessen. Jeg er derfor enig i, at Parlamentet skal involveres yderligere i forhandlingerne med henblik på at gennemføre de ændringer, der er nødvendige for at sikre, at den europæiske industri og økonomi ikke stilles ugunstigt.
Giovanni Collino
En ny stabilitetspagt for Europa må nødvendigvis involvere banksystemet, som repræsenterer den anden ende af den proces, hvor de egne indtægter, som er drivkraften i den europæiske økonomi, anvendes. Den gæld, som EU's medlemsstater akkumulerer over tid med henblik på at producere national velstand og fordele den til borgerne, er med andre ord finansieret og forvaltet af bankerne, som skal kunne få den til at give overskud.
Det er sandt, at medlemsstaterne stadig har brug for lang tid til at tilpasse sig standardiseringen af deres finansielle lovgivning og opnå et passende niveau af ensartethed inden for deres skattesystemer, skabe anstændige likviditetsmargener og forlange pålidelige gearingseffekter med henblik på at garantere opsparing og deres langsigtede udvikling. Vi skal sikre, at vi finder frem til den rigtige reaktion på krisen - også på kort sigt.
De egne indtægter, som EU i stigende grad får adgang til, vil sikre, at EU's mål for ressourcestyring i stadig mindre grad rettes mod begrænsning af systemiske risiko og i stadig højre grad mod udviklingen af incitamenter til gavn for de nationale økonomier, så de ikke kun vogtes nidkært inden for de nationale grænser, men integreres for at optimere udnyttelsen af forskellige relative fordele.
Diogo Feio
Finansielle institutioner, som er stærke og stabile, er afgørende for kapitalmarkedets bæredygtighed, for adgangen til kredit, for konkurrencedygtigheden og for den økonomiske og finansielle stabilitet. Jeg glæder mig derfor over vedtagelsen af denne betænkning, navnlig fordi dem omfatter vigtige foranstaltninger, som jeg har foreslået vedrørende håndteringen af de nationale finansielle institutioners situation. Jeg henviser navnlig til behovet for, at Baselkomitéen og Kommissionen afklarer håndteringen af gensidige, finansielle krydsejerskabsaftaler, vigtigheden af at fastsætte kriterier for likvide aktiver af høj kvalitet under hensyntagen til den aktuelle definition af Den Europæiske Centralbanks belånbare aktiver til pengepolitiske operationer (repofacilitet) og medtagelsen af al suveræn gæld i euroområdet som likvide aktiver af høj kvalitet uanset dens specifikke rating, hvorved de uforholdsmæssige virkninger af kreditvurderingsbureauernes handlinger nedbringes.
Jiří Havel
Den fremlagte betænkning er formuleret forholdsvis præcist. Den analyserer klart spørgsmålet om den nye foreslåede bankforordning, der er under revision (Basel II), og giver en detaljeret analyse af dens hovedpunkter, som i øjeblikket drøftes på praktisk og akademisk plan. Den omhandler konkret gennemførelsen af foranstaltninger, der kan bidrage til øget finansiel stabilitet i banksektoren og mindskelse af risikoen for en ny krise, idet den fokuserer på følgende fem områder: kapitalens kvalitet (forbedring af bankkapitalens kvalitet er uden tvivl ønskværdigt), strenge likviditetsstandarder (likviditetsrisikoen viste sig at være betydelig under krisen), konjunkturudlignende foranstaltninger (opbygning af yderligere bankkapital i gode tider bør begrænse overdreven stor kreditstigning og efterfølgende opbygning af prisbobler, som f.eks. i Spanien), indførelse af en gearingsratio (denne nye indikator skal medvirke til at styrke bankernes stabilitet, men den skal ikke kun omfatte de finansielle poster i bankernes balancer, men også ikkebalanceførte poster som f.eks. derivater og eventualforpligtelser) og sidst, men ikke mindst, oprettelsen af en central modpart til behandling af OTC-transaktioner, navnlig med henblik på øget gennemsigtighed for derivater. Baseret på ovennævnte indeholder den fremlagte betænkning efter min mening både en detaljeret analyse og relevante anbefalinger i forbindelse med den foreslåede bankforordning, og jeg anbefaler derfor, at den foreslåede tekst vedtages.
Petru Constantin Luhan
Det er absolut afgørende for genopretningen af den europæiske økonomi, at vi har dynamiske og klart definerede finansielle markeder, som kan finansiere enorme investeringer. Jeg støtter stærkt den forpligtelse, der blev vedtaget på G20-mødet, og som har til formål at skabe en større volumen af kapital og udvikle standarder for likviditetsstyring. Disse gode likviditetsstandarder er et centralt element i indsatsen mod krisen.
Øget fleksibilitet med hensyn til de belånbare aktiver, der findes i EU, og som kan opnås ved at kortlægge finansieringskilderne og deres særlige kendetegn, vil efter min mening skabe finansiel stabilitet i krisesituationer på både kort og lang sigt.
Czesław Adam Siekierski
De seneste års finansielle og økonomiske krise har fordrevet illusionen om, at bankerne bedst kender deres egen risiko og selv kan fastlægge sikkerhedskravene. Den dybe uvidenhed blandt visse bankchefer, den altoverskyggende betydning, der er tillagt salgsplaner, og negligeringen af risikofaktorer ledsaget af finanstilsynets passivitet er de grundlæggende synder, der er begået af banksektoren, som direkte udløste den globale recession.
Basel II har ikke vist sig særlig effektiv som en mekanisme til kriseforebyggelse. Under disse omstændigheder er det afgørende, at vi så hurtigt som muligt fastsætter en ny kodeks for standarder - Basel III - som ikke optimistisk antager, at bankerne kan regulere sig selv.
En forhøjelse af kapitalkravene vil bestemt bidrage til øget sikkerhed i banksektoren via en forøgelse af likviditeten. Sådanne foranstaltninger medfører dog også en risiko for, at omkostningerne overføres til bankkunderne - stigende priser på kredit og andre finansielle tjenester - til skade for økonomien. Vi skal derfor garantere effektive beskyttelsesforanstaltninger, der sikrer, at vi ikke rammes af denne uvelkomne bivirkning, eller at den i det mindste holdes på et minimum. Vi skal på den anden side være opmærksomme på, at finansiel sikkerhed også har sin pris. Spørgsmålet er, hvor meget vi er villige til at betale for den?
Angelika Werthmann
Krisen har sat fokus på, at bankernes kapital tydeligvis har været utilstrækkelig, hvad angår solvens. I henhold til den eksisterende lovgivningsramme skal der derfor gennemføres en dybdegående revision, og Baselkomitéens indsats for at opgradere rammen generelt skal hilses velkommen, navnlig med henblik på at sikre ensartede, klare og gennemsigtige bestemmelser. Der er dog nogle mangler her, og rammen vil i sin nuværende form bringe den europæiske økonomi i en ugunstig konkurrencemæssig position. Europæiske virksomheder er afhængige af kredit fra bankerne. 80 % af alle investeringer og lån i Europa er baseret på bankkredit. I den henseende er det særlig vigtigt at sikre de små og mellemstore virksomheders finansiering. Forskelle skal tages i betragtning uden at straffe bestemte forretningsmodeller. Ellers risikerer vi at skade den europæiske økonomi.
