Det Europæiske Råds møde den 14. og 15. december 2006 - Det finske formandskabs aktivitetsrapport
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét af Det Europæiske Råds beretning og redegørelsen fra Kommissionen om Det Europæiske Råds møde den 14. og 15. december 2006 samt redegørelsen fra det finske formandskab om det finske formandskabs aktivitetsrapport.
Matti Vanhanen
formand for Rådet. - (FI) Hr. formand, mine damer og herrer! Det er mig en fornøjelse atter at være her for at tale med Dem i min egenskab af formand for Det Europæiske Råd. Under det finske formandskab holdt Det Europæiske Råd et møde i Bruxelles den 14. og 15. december. Jeg skal nu berette om resultatet heraf. Da Finlands seks måneder lange formandskab for Rådet er ved at nærme sig sin afslutning, vil jeg også berette om, hvad vi har gjort for EU i vores mandatperiode.
I torsdags takkede vi i Det Europæiske Råd Europa-Parlamentets formand, Joseph Borrell, mange gange, nu hvor hans formandsperiode næsten er ovre. Jeg vil atter takke ham i dag for hans trofaste indsats for Europas bedste. Hr. formand! Det har været en fornøjelse at arbejde sammen med Dem. Vi har skabt mange gode resultater, hvilket jeg vil takke Dem for. Der er blevet sat stor pris på Deres arbejde.
(Bifald)
Her vil jeg også takke Europa-Parlamentets for dets støtte og fælles indsats. Sammen har vi skabt store resultater. EU's kemikalielovgivning, Reach-forordningen, er endelig blevet vedtaget. Både forbrugerne og industrien har ventet på denne lov. Vi vedtog også servicedirektivet og skabte dermed verdens største marked for tjenesteydelser. Det syvende forskningsrammeprogram vil imidlertid skabe grundlaget for europæisk konkurrenceevne.
Ved starten på det finske formandskab sagde jeg, at Europa-Parlamentet helt klart er ved at blive det sted, hvor der findes europæiske løsninger på meget vanskelige problemer. Det mener jeg fortsat, og i dag vil jeg oprigtigt takke Parlamentet for dets fortrinlige samarbejde og indsats. I et stadig mere politiseret Europa er Parlamentet en vigtigere aktør end nogensinde tidligere.
De tre hovedtemaer på Det Europæiske Råds møde i december var EU's udvidelsespolitik, retlige og indre anliggender samt konsolidering af resultaterne af det uformelle topmøde i Lahti. Da De allerede har adgang til Det Europæiske Råds konklusioner, vil jeg ikke forklare dem indgående. Jeg vil blot gøre Dem opmærksom på nogle af de mest afgørende politiske beslutninger.
Det Europæiske Råd havde en grundig og omfattende debat om EU's udvidelsespolitik i overensstemmelse med det mandat, det havde fået fra Det Europæiske Råd i juni. Her vil jeg gentage ét væsentligt punkt. EU's udvidelsespolitik har været en enorm succes. EU har formået at forene Europa og overvinde opsplitningen efter den kolde krig. I dag er EU en stolt og tæt enhed af 25 medlemsstater - 27 fra starten af næste år. Det er en fornøjelse at byde Bulgarien og Rumænien velkommen som medlemmer af vores europæiske familie.
Tyrkiets medlemskab var ikke på Det Europæiske Råds dagsorden. Beslutningerne vedrørende dets tiltrædelsesproces blev truffet på mødet i Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) forud for Det Europæiske Råds møde. EU er således i stand til at træffe beslutninger. Under sit formandskab arbejde Finland hårdt for at finde en løsning, der kunne føre til gennemførelsen af tillægsprotokollen til Ankara-aftalen og direkte handel med det nordlige Cypern. Det lykkedes ikke, så vi var nødt til at beslutte os for foranstaltninger vedrørende Tyrkiet. Situationen var klar: Tyrkiet havde ikke levet op til sine forpligtelser, og det har konsekvenser. Jeg vil imidlertid understrege, at Tyrkiet er et land, hvis fremtid er i EU. Tyrkiets tiltrædelsesproces gik ikke i stå under det finske formandskab, og det blev heller ikke kørt ind på et sidespor eller endte med den kollision, som mange havde spået. Processen er nok gået ned i tempo for en stund, men den endelige destination er den samme som tidligere.
Resultatet af Det Europæiske Råds møde er, at EU fortsat er åbent for nye medlemmer. Udvidelsen fortsætter, og de ansøgere, der opfylder EU's krævende betingelser, kan blive medlemmer. Et sådant åbent medlemskab er vigtigt for stabiliteten i Europa. Det fremmer reformer i nabolandene, efterhånden som de bevæger sig hen ad den europæiske vej. Man skal ikke tage dette initiativ fra dem. Et af de mål, det finske formandskab opstillede for sig selv, var at holde EU's udvidelsespolitik åben og ikke lukke døren for trængende ansøgere. Det lykkedes os. Vores fremtid er et stadigt stærkere og mere åbent EU.
På baggrund af diskussionerne kan vi understrege, at det vestlige Balkans udsigter til et medlemskab er reelle. Regionens fremtid ligger klart inden for EU. Det er af afgørende betydning for os.
Samtidig skal man naturligvis respektere EU's udvidelsespolitik. Modvægten mod en åben dør-politik er streng anvendelse af betingelserne. Der er ingen genveje til et EU-medlemskab. Et medlemskab er kun muligt, når medlemskabskriterierne er opfyldt.
Det var meget vigtigt, at der ikke var nogen diskussion om grænserne for EU's udvidelse, da der ikke er plads til dem. Vi kan ikke opstille kunstige hindringer for EU. Vores ægte grænser findes ikke på kortet, men i vores værdier. Opbygningen af Europa er et igangværende arbejde, mens der fortsat findes sorte huller i demokratisk henseende i f.eks. det nærliggende Belarus, hvilket er en skamplet på det europæiske landskab. Vi har ikke længere brug for sådanne steder i Europa.
(Bifald)
På Det Europæiske Råds møde gav jeg også en bedømmelse af situationen vedrørende forfatningstraktaten. Under vores formandskab havde vi systematiske samtaler med alle medlemsstater om forfatningstraktaten. Jeg vil ikke gå i detaljer med de enkelte medlemsstaters holdninger, da vi er bundet af samtalernes fortrolighed, men jeg vil give Dem det overordnede billede, som formandskabet fik af situationen under høringerne.
Først vil jeg nævne den stemningsændring, der fandt sted under vores formandskab. Da det startede, befandt folk sig fortsat lidt i en drømmeverden. Ingen ønskede rigtigt at overveje forfatningen. Nu er medlemsstaterne alvorligt begyndt at overveje fremtiden, og mange mener, at forfatningstraktaten faktisk var en gennemtænkt og vellykket pakke. Vi befinder os imidlertid fortsat i et dilemma. Traktaten kan ikke præsenteres for de medlemsstater, der har forkastet den, i præcis samme udformning som sidst, selv om det er en afbalanceret pakke. Hvis man bringer uorden i balancen, vil det skabe flere problemer, end det løser. Derfor er der bred enighed om, at det ikke er muligt at genoptage forhandlingerne, som om der aldring havde været nogen traktat.
Specielt de institutionelle bestemmelser i forfatningstraktaten er resultatet af lange forhandlinger og overvejelse. Det er vanskeligt at genoptage forhandlingerne uden at skabe nye problemer. Samtidig vil jeg gerne sige, at det efter min mening i bedste fald kun tilsyneladende vil være en løsning at pille traktaten fra hinanden. Vi kan f.eks. ikke adskille del I fra del III: EU's og medlemsstaternes kompetencer skal klart afgrænses. Del II i forfatningstraktaten opstiller på den anden side de grundlæggende værdier, som EU bygger på. Jeg forstår ikke, hvorfor man skulle ignorere dem.
Indtil videre har 16 medlemsstater ratificeret traktaten, og i starten af det nye kommer vi op på 18. Det er imidlertid ikke et spørgsmål, der kan besvares i kraft af tal. Forfatningstraktaten træder ikke i kraft, medmindre alle 27 medlemsstater tilslutter sig den. Det vil kun være fornuftigt at forsøge at finde en løsning inden 2009, når de næste valg til Europa-Parlamentet finder sted, og en ny Kommission udpeges.
Det er imidlertid ikke desto mindre et faktum, at forfatningstraktaten forsat er stillet i bero, og at vi snart giver depechen videre til Tyskland. Vi ser frem til, at det tyske formandskab arbejder videre med dette vanskelige emne. Samtidig er det imidlertid vigtigt, at vi bruger alle tilgængelige praktiske foranstaltninger til at komme videre med det europæiske samarbejde. Retlige og indre anliggender er et enestående eksempel herpå. Borgerne forventer en konkret indsats for at forbedre sikkerheden og retfærdigheden.
Retlige og indre anliggender er imidlertid plaget af et alvorligt problem. Kravet om enstemmighed i politimæssige og strafferetlige anliggender forhindrer ægte fremskridt i samarbejdet - det samarbejde, der er vigtig for borgerne. De har ret til at forvente et mere effektivt samarbejde om at forbedre sikkerheden og bekæmpe kriminalitet. I øjeblikket er afgørelser vedrørende samarbejde enten udvandet eller umulige at gennemføre, sådan som vi for nylig har set det med overførelsen af indsatte. Kravet om enstemmighed er en hindring for retlige og indre anliggender, og det forhindrer reelle fremskridt.
Vi har en procedure, der kan forbedre beslutningstagningen vedrørende retlige og indre anliggender, nemlig passerelle-bestemmelsen fra artikel 42 i traktaten om Den Europæiske Union, der giver os lov til enstemmigt at beslutte, at vi vil skifte til vedtagelse med kvalificeret flertal. Det finske formandskab var meget ivrigt efter at udnytte denne mulighed, men på mødet for ministrene for retlige og indre anliggender i september i Tampere var det tydeligt, at en række medlemsstater var modstandere heraf. Derfor er denne mulighed lukket for os.
Derfor glæder jeg mig over det faktum, at Det Europæiske Råd trods alt sendte et utvetydigt budskab om, at det er vigtigt med en mere effektiv beslutningstagning vedrørende retlige og indre anliggender sammen med principperne i forfatningstraktaten, hvilket er ensbetydende med en overgang til afstemning med kvalificeret flertal. Det er et vigtigt fremskridt, som vi er tilfredse med. De kommende formandskaber bør respektere denne beslutning.
I denne forbindelse vil jeg sige, at hvis jeg fik mulighed for at ændre én generel ting i EU med mine erfaringer fra EU-formandskabet, så skulle der være en betydelig stigning i antallet af beslutninger vedtaget med kvalificeret flertal. Det er uden tvivl den mest effektive, rimelige og bedste måde at træffe gode beslutninger på. Kravet om enstemmighed tjener kun EU's fælles interesser i de mest afgørende sager.
Det Europæiske Råd havde indgående drøftelser om EU's immigrationspolitik. Det er i en solidaritetsånd, at vi alle husker de udfordringer med ulovlig indvandring, som medlemsstaterne i Middelhavsområdet havde i sommer. Det finske formandskab tog aktivt fat på udfordringerne med ulovlig indvandring, og sagen blev diskuteret på det ekstraordinære topmøde i Lahti. Denne gang - på Det Europæiske Råds møde i december - blev vi enige om en omfattende tilgang til både lovlig og ulovlig indvandring, og vi erkendte sagens kompleksitet. Indvandring er ikke primært og udelukkende et spørgsmål om bedre grænsekontrol. Af særlig betydning er udviklingen i afrejselandene, transitspørgsmål og en kontrolleret immigrationspolitik, hvilket EU trænger meget til på grund af dets egen aldrende befolkning. Europa er ikke nogen fjerntliggende ø.
Det Europæiske Råd bifaldt også de vigtige resultater af det uformelle topmøde i Lahti. Vi er alle enige om, at Europa har brug for en mere fokuseret innovationspolitik. Vi kan ikke bevare vores aktuelle velstand, hvis ikke vi fremover er konkurrencedygtige og dyrker vores færdighedskapacitet. Det har været særligt kendetegnende for den finske formandsperiode, at innovation har været helt i centrum for konkurrencepolitikken. Innovationsfremme skal være en integrerende del af EU's konkurrencestrategi. Nu hvor fundamentet er lagt, forventer vi, at der kan formuleres nogle fremsynede innovationspolitiske retningslinjer på Det Europæiske Råds forårsmøde.
Noget andet, der har afgørende betydning for EU's bæredygtige økonomiske vækst og konkurrenceevne, er, hvordan vi bliver enige om fælles energipolitiske mål og indlader os på et vidtspændende globalt samarbejde om at forvalte klimaændringer. Disse emner har fået større opmærksomhed under det finske formandskab. Samtidig var de blandt de vigtigste samarbejdsområder, der blev diskuteret med Rusland, USA og vores asiatiske partnere.
Det Europæiske Råds konklusioner om energi- og klimaspørgsmål viser, at der nu gøres mere konsekvente fremskridt, da de peger EU i retning mod forårstopmødet under det tyske formandskab, hvor disse spørgsmål vil stå højt på dagsordenen.
I fredags fik jeg nogle direkte tilbagemeldinger fra pressen. De fandt dette møde i Det Europæiske Råd kedeligt og sagde, at afgørelserne savnede dramatik, og at der ikke blev fundet nogen sidsteøjebliksløsninger midt om natten. Hvis det er kedeligt, at afgørelser træffes planmæssigt og på en ordentlig måde, så må jeg sige, at jeg er kedelig, og at jeg er stolt over det. Europa har brug for håndgribelige resultater og ikke kunstig politisk dramatik.
(Bifald)
Jeg er overbevist om, at et resultatorienteret EU, som Kommissionens formand hr. Barroso så ofte understreger, er den bedste måde at komme videre med EU på. Vi har brug for praktiske løsninger til fordel for borgerne. Kun på denne måde kan vi skabe den form for legitim struktur, som store løsninger som f.eks. forfatningstraktaten kan hvile på.
Hr. formand, der er 13 dage tilbage af det finske formandskab. Vi vil gøre vores pligt til sidste minut. Et vigtigt tema i vores embedsperiode har været en styrkelse af EU's enighed. Vi kan ikke klare os i internationale anliggender, hvis ikke vi kan optræde mere forenet i vores eksterne forbindelser.
I begyndelsen af Finlands formandskab var der en alvorlig krise i Mellemøsten, der kulminerede med en alvorlig krigslignende situation i Libanon. Jeg er stolt over at sige, at EU indtog en stærk og forenet holdning til Libanon, handlede beslutsomt for at gennemføre FN's Sikkerhedsråds resolutioner, og at vi vigtigst af alt var i stand til at mobilisere tropper, hvilket var afgørende for en tilstrækkelig stærk og vellykket FN-operation i Libanon. Sommeren i Libanon var en krævende tid, men EU kom hæderværdigt ud af krisen. Og jeg vil gerne endnu en gang takke alle medlemsstaterne for deres støtte til formandskabet under forsøget på at løse denne sag.
Det er helt afgørende, at EU er forenet og beslutsomt i sine eksterne forbindelser, og at det kan bruge sine mange instrumenter i arbejdet for en bedre verden. Siden udvidelsen har EU indtaget førerpositionen i verden på en lang række områder, og det skal vi udnytte fuldt ud. Under vores formandskab har vi også gjort meget for at forbedre sammenhængen i udviklingspolitikken, f.eks.: et spørgsmål af største betydning for en markant global aktør som EU.
En af de prioriteter, vi opstillede, var at konsolidere EU's politik om Rusland. Her gør den praktiske betydning af en forenet politik sig i høj grad også gældende. På det uformelle topmøde i Lahti havde vi en god samtale med den russiske præsident, hr. Putin, og EU kunne tale med én stemme over for Rusland. Rusland er helt klart en vigtig partner for EU. Det behøver man blot at kaste et blik på landkortet for at se. Rusland er vigtig for EU, og vi er bundet sammen af mange bånd, men det skal rimeligvis siges, at der er mange udviklinger i Rusland, der bekymrer os. Jeg er ikke overbevist om, at Rusland bevæger sig i den rigtige retning. Vi skal se yderligere engagement i demokrati, retsstatsprincipper og markedsøkonomi. Vi ønsker ikke, at Rusland bevæger sig i en autoritær retning. Vi har al mulig ret til at være bekymret over udviklingen i Rusland.
Rusland er en prøvesten for EU's enhed. Finland ville gerne have nået til enighed om at indlede forhandlinger om en ny og omfattende aftale med Rusland. Af velkendte årsager er der endnu ikke skabt en sådan enighed. Efter min mening er den nye aftale et udmærket eksempel på det problem, vi står over for. Vi har brug for en stærk fælles aftale, der inkorporerer det vigtigste grundlag for et samarbejde mellem os, værdier, og som skaber et varigt grundlag for handels- og energisamarbejde. Hvis ikke det er muligt at skabe en fælles overenskomst, er en beklagelig og kortsigtet mulighed et netværk af bilaterale aftaler, der gør det muligt for Rusland at behandle medlemsstaterne forskelligt. Nogle vil få gode aftaler, andre vil få dårlige aftaler, og nogle vil slet ingen aftaler få. Alligevel siger det sig selv, at et forenet EU er en så vigtig partner for Rusland, at det som en enkelt enhed kan forhandle en anstændig aftale på plads. Præcist hvor forenet er EU, hvis vi konkurrerer indbyrdes om, hvem der kan opnå de bedste betingelser? Det er ikke det, europæisk solidaritet handler om.
Formandskaber starter med store mål, men det virkelige liv bringer os alle ned på jorden. Vi har opnået meget, men mange afgørende sager er fortsat uløste. Finland arbejdede hårdt for en afgørelse om at ændre arbejdstidsdirektivet, og jeg synes, at vi nåede ganske langt. Det var imidlertid ikke tilstrækkeligt. Problemet er naturligvis ikke forsvundet, og jeg ønsker de kommende formandskaber al mulige held med at finde en løsning på dette europæiske spørgsmål.
Det er helt vemodigt, at dette er sidste gang, jeg repræsenterer det finske formandskab på et af Parlamentets plenarmøder. Nu vil jeg have nogle dejlige minder om et godt samarbejde med Parlamentet, og jeg vil gerne takke Dem alle for Deres støtte til Finland i dets arbejde.
Jeg tror på, at Europa har en fælles fremtid: et mere forenet Europa, hvor grænsehegn vil forsvinde. Jeg er særligt glad for, at vi skabte et resultat om en udvidelse af Schengen-samarbejdet. Det er sådanne praktiske fremskridt, som EU-borgerne forventer af os som beslutningstagere.
Jeg vil endnu en gang oprigtigt takke Europa-Parlamentet for dets fortrinlige samarbejde.
(Bifald)
Formanden
Mange tak, hr. Vanhanen, jeg vil også på Europa-Parlamentets vegne takke Dem for Deres fremragende samarbejde og for Deres og Deres ministres konstante tilstedeværelse, i særdeleshed Deres minister for europæiske anliggender, fru Lehtomäki. Deres opmærksomhed over for Europa-Parlamentet har givet sig udslag i håndgribelige og konkrete lovgivningsresultater, der vil blive husket, f.eks. det dokument, vi lige har underskrevet, eller servicedirektivet. Jeg takker Dem alle.
José Manuel Barroso
Hr. formand! Det Europæiske Råd i sidste uge var et vigtigt bevis for, at Europa beslutsomt gør fremskridt hen imod resultater. Det viste et Europa med enighed og fremskridt, det rigtige Europa, der skal bygges for fremtiden.
Statsminister Vanhanen har redegjort detaljeret for resultaterne af topmødet, som jeg fuldt ud tilslutter mig. De omtalte spørgsmål - udvidelse, indvandring, innovation, klimaændringer - er alle sammen langsigtede spørgsmål, der kræver målrettede, ambitiøse og vedvarende foranstaltninger på højeste plan. Det er ikke døgnfluer, som skaber overskrifter i en dag og så forsvinder. Den ansporing og det fokus, som Det Europæiske Råd kan tilvejebringe, er centrale for deres succes. Derfor mener jeg, at statsminister Vanhanen og det finske formandskab skal lykønskes med fastholdelsen af en klar kurs for Unionen, nemlig et resultatorienteret EU, der sætter fokus på netop resultater. Jeg mener, at det illustrerer en generel tendens i retning af en konsekvent tilgang med ambitiøse politiske reformer for Europa år efter år, en tilgang, der passer bedre til den dagsorden for konsensuspolitik, som vi har i dag.
En anden betingelse for, at dette kan fungere, er partnerskab. Det sidste års resultater har Rådet, Parlamentet og Kommissionen i reglen opnået i fællesskab. Jeg vil gerne understrege Europa-Parlamentets bidrag. På Det Europæiske Råd takkede vi for den rolle, som hr. Borrell Fontelles har spillet i den tid, han har været formand for Europa-Parlamentet, og for hans ansvarsbevidste og konstruktive arbejde for at forsvare Europa-Parlamentet med udgangspunkt i et godt partnerskab med Rådet og Kommissionen.
Jeg mener, at det forløbne år har været en ny fase i EU's funktionsmåde. Vi er gået bort fra idéen om Unionen som et nulsumsmagtspil. I en lang række sager har det forløbne år vist, at det ikke er sådan, EU fungerer. Det fungerer i kraft af en konstruktiv vekselvirkning mellem en enestående blanding af institutioner, der forhåbentlig skaber fordele for alle.
Hvis man ser på, hvad der er sket konkret med tjenesteydelsesdirektivet, udvidelse, energi, Reach (vi har netop været vidne til underskrivelsen af Reach-forordningen), syvende rammeprogram for forskning (det største nogensinde med en stigning på 40 % i reelle tal), det nye Schengen-system (der er særlig vigtigt for de nye medlemsstater), vores reaktion på Libanon, vores reaktion på Congo (hvor EU var langt den største bidragyder til det vellykkede demokratiske valg, som er det første nogensinde i det betydningsfulde afrikanske land), på alle disse områder og flere andre har vi set, at de tre institutioner har været langt mere fokuserede på at give Europas borgere resultater og forhåbentlig langt mindre fokuserede på uenigheder om ressourcefordeling i Bruxelles.
Jeg mener, at vi kan lære noget på dette punkt, når vi går i dybden med debatten om Europas fremtid til næste år. I dag vil jeg sætte fokus på tre områder vedrørende Det Europæiske Råd. For det første på det, jeg kalder en fornyet enighed om udvidelse. Kommissionens rapport om integrationskapacitet blev rost, og den viser efter min mening, at stringens og retfærdighed har stor betydning for, hvordan udvidelsesprocessen fungerer, og at Europa ikke udvider sig tilfældigt. Der er enighed om, at vi må kombinere den strategiske vision om udvidelse - vores åbne Europa - med EU's integrationskapacitet.
For os er udvidelse ikke bare en vigtig politik i sig selv, den indebærer også nogle af Unionens centrale principper, nemlig at vi er fremsynede, åbne, regelbaserede, retfærdige og begrundede i offentlighedens samtykke. Enigheden viser, at der skal opfyldes strenge betingelser, men vi må opretholde fremdriften i forhold til vores nuværende forhandlingspartnere og bekræfte det vestlige Balkans ambitioner. Dette blev understreget på Det Europæiske Råd.
Det er også med til at minde os om, hvorfor udvidelse med de rigtige forberedelser er en politik til fordel for alle, som gør Europa stærkere, mere velstående og mere succesfuldt internt og globalt. Det glæder mig, at Kommissionen var i stand til at bibringe Det Europæiske Råd grundlaget for at muliggøre denne enighed.
For det andet omsatte Det Europæiske Råd med succes fælles bekymringer til fælles handling på migrationsområdet. Vi har taget reelle skridt, der kan bidrage til at forhindre og håndtere den krise, vi var vidne til i efteråret. Navnlig erkender EU's ledere, at det ikke var nok til at løse problemet. De erkender, at det skulle løses ved kilden med større vægt på udvikling. Jeg er især glad for, at Det Europæisk Råd gik ind for topmødet mellem EU og Afrika til næste år, som vil være et fremragende udgangspunkt for dialog.
Men de personlige tragedier, som vi så på tv i efteråret, burde ikke være nødvendige for at få os til at foretage ændringer. Vi må udstyre os med de rigtige redskaber til at redde liv og bekæmpe terrorisme og kriminalitet.
Det er rigtigt, at vi gerne havde set, at Det Europæiske Råd var gået længere med at strømline beslutningsprocessen på området for retlige og indre anliggender. Jeg må helt ærligt sige, at det er beklageligt, at nogle medlemsstater afviser det finske formandskabs forslag, som Kommissionen støtter, om at anvende den passerellebestemmelse, der åbnes mulighed for i de gældende traktater.
Jeg vil endnu en gang understrege, at vi må have en mere effektiv beslutningsproces på EU's område for retlige og indre anliggender og ikke kun på det område.
For det tredje er jeg også glad for, at medlemsstaterne støtter vores forslag om innovation og Det Europæiske Teknologiske Institut. Jeg ved, at Parlamentet deler synspunktet om, at innovationsdagsordenen er central for et konkurrencedygtigt Europa, og jeg glæder mig til vores samarbejde om dette i de kommende måneder. Hvis vi bliver færdige til næste år, kan Det Europæiske Teknologiske Institut indlede sit arbejde i 2008. Det bør være vores fælles mål.
I løbet af de seneste seks måneder har vi set EU skabe resultater og vise, at det for alvor mener, at Europa skal bringes fremad ved hjælp af den tostrengede strategi med et resultatorienteret EU, at konkrete projekter er en måde at gennemføre EU-projekter på. Vi har et springbræt, som kan føre os ind i det kommende år, med en lang række nye programmer, der nu er forhandlet på plads, f.eks. rammeprogrammet for forskning, som jeg allerede har nævnt, globaliseringsfonden, som også blev godkendt, for ikke at tale om den meget vigtige samhørighedsdagsorden.
På tre nøgleområder - økonomi, energi og klima og udenrigspolitik - vil man kunne konstatere, at EU foretager ændringer på områder, der har betydning for borgerne.
På det økonomiske område har vi i år haft fire kvartaler med betydelig vækst i beskæftigelsen. Resultaterne af de økonomiske reformer er begyndt at kunne mærkes, men vi må ikke slappe af. Sidste uges årlige statusrapport om Lissabon-strategien viste, hvor meget der kan vindes ved fortsat at overholde forpligtelserne i de nationale reformprogrammer.
Hvad angår energi og klimaændringer, er Kommissionen i gang med at færdiggøre sine forslag, og vi har fået et klart signal fra Det Europæiske Råd. Derfor kom den betænkning om renere, grønnere energi, som Parlamentet vedtog i sidste uge, på det helt rigtige tidspunkt. Den vil hjælpe os med at udarbejde vores endelige henstillinger og bekræfter os i vores overbevisning om, at borgerne ikke vil takke EU for tilbageholdenhed på dette område. Udfordringens omfang kræver en troværdig og ambitiøs reaktion.
Hvad til sidst angår udenrigspolitikken, begynder vi at se resultaterne af en ny sammenhæng og beslutsomhed i politikken. I flere dele af verden og i en lang række sager - Libanon, Congo og de resultater, der omsider er opnået med vores russiske partnere i spørgsmålet om overflyvning af Sibirien - har EU i de sidste seks måneder haft den rigtige kombination af politiske og økonomiske politikker og bistandspolitikker. Resultatet har været et positivt europæisk bidrag til løsningen af globale problemer. Samtidig med at vi erkender, at der skal gøres langt mere, er det rimeligt at anerkende, at der er sket visse fremskridt.
I juni blev vi enige om vores tostrengede strategi for et resultatorienteret EU. På Det Europæiske Råd anerkendte vi, at denne politik fører i den rigtige retning. Vi gjorde dette til en naturlig måde at gøre fremskridt med Europas fremtid på og forhåbentlig med løsning af forfatningsspørgsmålet.
Vi må endnu en gang understrege, at fremtidens Europa ikke kan bygges med fortidens redskaber. Vi kan ikke nå alle vores mål for Europa og konkrete resultater for borgerne med fortidens redskaber og instrumenter. Vi har brug for det demokrati og den effektivitet, som forfatningstraktaten tilbyder. På topmødet gjorde forbundskansler Merkel det klart, at tiden med en generel debat om forfatningens fremtid er forbi, og at hun vil sætte fokus på konkrete spørgsmål sammen med medlemsstaterne for at fastlægge spillerummet og det bedste tidspunkt for at gøre fremskridt.
Det er mit indtryk, at der er ved at opstå en fremdrift og en vis vilje blandt medlemsstaterne til at arbejde konstruktivt for at finde en løsning på spørgsmålet om en institutionel reform. Statsminister Vanhanens rapport til Det Europæiske Råd var et meget vigtigt bidrag til arbejdet, der nu bør fortsætte under det tyske formandskab.
EU er i en god position til at tage et afgørende skridt fremad i 2007. Lad os vise, at vi er klar til udfordringen. Jeg ser frem til at arbejde snævert sammen med det nye tyske formandskab, og jeg vil endnu en gang takke den finske statsminister, hr. Vanhanen, og hele hans team for deres meget seriøse, meget engagerede og meget energiske bidrag til Europas fremskridt.
(Bifald)
Hans-Gert Poettering
Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer! Først vil jeg gerne på vores gruppes vegne ønske Dem, hr. formand for Rådet, hjertelig tillykke med Deres formandskab. Ikke bare har De haft succes, men hvad der især har glædet os - og måske skal man være et land som Finland for at opnå det - det har været den gode vilje, som De har ledet EU med. Denne gode vilje ønsker vi os af alle efterfølgende formandskaber. Hjertelig tak for Deres indsat for vores fælles opgave Europa!
Vi har opnået flere succeser under Deres formandskab. Reach er netop blevet underskrevet, og vi har vedtaget det syvende forskningsrammeprogram og servicedirektivet, selv om vi er klar over, at der i forbindelse med servicedirektivet - og det gælder også i forbindelse med Reach og det syvende forskningsrammeprogram - er andre formandskaber, som sammen med Europa-Parlamentet har gjort forarbejdet. I Parlamentet kan vi også være lidt stolte af, at vi i stigende grad indtager en ledende rolle i lovgivningen, som kommissionsformanden netop fremhævede endnu en gang.
De beskrev vores vanskelige forhold til Rusland. Det er et besværligt partnerskab, men det skal altid være et partnerskab. Vi står også fast på, at vi ikke vil sikre vores energiforsyning, hvis det betyder, at vi skal ofre menneskerettighederne. Vi vil have begge dele. Vi har behov for ordnede relationer til Rusland, og vi vil fortsat være advokat for menneskerettighederne i Rusland, i Europa og i hele verden. Vi må ikke så meget som lege med tanken om at etablere bilaterale aftaler mellem medlemsstater i EU og Rusland. Der kan kun være tale om en fælles EU-aftale med Rusland. Det må stå klart.
(Bifald)
I tyrkietspørgsmålet fandt De en god kompromisløsning i betragtning af situationen. For vores gruppes vedkommende kan jeg sige meget afgjort, at vi ønsker partnerskab og om muligt også venskab med Tyrkiet. Tyrkiet er et vigtigt land. Vi vil ikke have noget sammenstød, intet clash eller crash med Tyrkiet. Vi er partnere og også venner. Men Tyrkiet må også overholde sine forpligtelser, og derfor er den vej, som vi har valgt efter forslag fra Kommissionen - De som rådsformandskab, vi som Parlament - en god vej, som vi går i fællesskab.
Inden for naboskabspolitikken er der opnået nogle præciseringer. Vi må gøre os klart, at ikke alle lande, som har en europæisk orientering, også nødvendigvis kan blive medlem af EU. Men vi understreger, at vi ønsker et godt naboskab. Naboskabsinstrumenterne med landene syd og øst for EU er vedtaget, og det er en stor succes. Også instrumentet for udviklingspolitikken for staterne i Asien og Latinamerika er vedtaget. Netop også instrumentet for demokrati og menneskerettigheder giver os mulighed for at handle uden de pågældende staters samtykke. Det betyder, at vi kan arbejde for demokrati og menneskerettigheder over alt i verden, også økonomisk. Det mener jeg er en meget positiv udvikling.
Forfatningen har spillet en rolle, både i Deres bemærkninger, hr. rådsformand, og hos kommissionsformanden. For PPE-delen af vores gruppe siger vi med stor beslutsomhed, som ingen skal tage fejl af, at vi ønsker, at der før valget til Europa-Parlamentet kommer et resultat med hensyn til ratifikationen af forfatningstraktaten, med hensyn til reformerne, men også med hensyn til de fælles værdier, der forbinder os. Jeg håber, at den fælles erklæring af 25. marts, altså erklæringen fra Det Europæiske Råd, Europa-Parlamentet og Kommissionen, viser retningen for vores vilje til at føre EU ind i en god fremtid.
Der er blevet talt om immigrationen. Måske er det endda det vigtigste, at vi forpligter os til ikke at ville acceptere menneskers elendighed og død ved EU's grænser og til at åbne vores øjne for nøden og bekymringerne i landene syd for vores grænser. Hvis vi virkelig forsøger at yde et bidrag til, at folk med vores hjælp kan få en fremtid også i deres egne lande, og vel at mærke med den dialog, som forhåbentlig bliver mere intensiv på afrikatopmødet, så tror jeg, vi går i den rigtige retning.
Lad mig til slut komme med en mere personlig bemærkning. Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater vedtog i sidste uge at vælge en ny formand den 9. januar, og dette er derfor efter syv et halvt år - det svarer til 90 måneder - min sidste tale som formand for denne storartede og nogle gange vanskelige gruppe. Men det er jo også tilfældet i de andre grupper. Hr. formand, den 15. januar vil den nyvalgte formand for vores gruppe på PPE-DE-Gruppens vegne officielt takke Dem for Deres overbevisende arbejde, mens jeg i dag vil gøre det på egne vegne.
Hr. Borrell, vi har altid samarbejdet meget kontinuerligt og på et meget oprigtigt og - det er min opfattelse, og jeg håber, De kan bekræfte det - meget venskabeligt grundlag. Det vil jeg gerne sige Dem hjertelig tak for. Jeg vil imidlertid også gerne sige tak til mine kolleger. Martin Schulz for hans gruppe, også hans forgænger Enrique Baron Crespo, men især dig, kære Martin, vil jeg takke for vores samarbejde, som altid har været baseret på professionalitet og haft fokus på vores fælles overbevisninger, dér, hvor de findes - der er jo også divergerende overbevisninger - og især vil jeg gerne takke dig for vores forpligtende gensidige tillid. Det samme gælder Graham Watson. Graham Watson, jeg vil også gerne takke dig for det professionelle samarbejde og den tillid, der altid har forbundet os, og også med din forgænger Pat Cox. Jeg takker Brian Crowley, som jeg altid har været nært og tillidsfuldt knyttet til. Det vil være en opgave for den næste gruppeformand at sikre, at formanden for UEN også får en plads i Europa-Parlamentets forreste række. Francis Wurtz, selv om vi har forskellige meninger om mange ting, så har vi været kolleger her i Parlamentet siden 1979. Vores samarbejde har altid være præget af respekt og gensidig agtelse, og det er jeg taknemmelig for. De Grønne, Monica Frassoni og Daniel Cohn-Bendit, har jeg altid fundet fælles forståelse med i menneskerettighedsspørgsmålet. Selv Jens-Peter Bonde er der fælles forståelse med i spørgsmålet om gennemsigtighed, selv om jeg gerne vil sige, at der derudover ikke er så mange fælles punkter. Med Irena Belohorská fra de gruppeløse er der fælles forståelse i overbevisningen om, at også de, som talmæssigt ikke er så magtfulde, har ret til at være passende repræsenteret.
Afslutningsvis vil jeg gerne komme med en bemærkning til Kommissionen. Hr. kommissionsformand, dannelsen af Deres Kommission var den vanskeligste tid i mit politiske liv. Men det ligger bag os nu. Selv om vi har forskellige roller, De som Kommission, vi som Parlament, så glæder det mig, at Kommissionen under Deres ledelse har fundet sin rolle, og at den yder et overbevisende arbejde, for vi har jo et fælles mål, nemlig at gøre EU stærkt og handlekraftigt.
Lad mig til sidst, hr. Borrell, fremsætte en bøn, og det er en bøn til grupperne, til formændene og til Parlamentet. Lad os i Parlamentet og mellem institutionerne altid mødes med respekt og agtelse! Hvis vi har respekt og agtelse for hinanden, så skaber det tillid. Og hvis denne tillid er til stede, er det Europa, der får gavn af det. Jeg er sikker på, at vi kan realisere vores drøm. Et stærkt Europa, et handlekraftigt og demokratisk Europa, et Europa, som orienterer sig efter, hvad der er ret. Og det er det nye i det 21. århundrede. Hvis vi har denne agtelse, denne respekt, denne tillid, så er jeg overbevist om, at EU vil udvikle sig positivt for vores værdier og for vores interesser indadtil og udadtil.
(Vedvarende bifald)
Formanden
Tak, hr. Poettering, for Deres indlæg og for Deres ord. De har nok bemærket, at jeg ikke har udøvet en striks tidskontrol på grund af de særlige omstændigheder omkring hr. Poetterings indlæg, og det vil jeg heller ikke gøre med de øvrige indlæg.
Martin Schulz
Hr. formand, mine damer og herrer! Rådsformanden har modtaget PPE-Gruppens tak. Det er godt, det vil jeg tilslutte mig. Mange tak, hr. Vanhanen, for det finske rådsformandskab, som også efter min mening har ydet et godt arbejde. I betragtning af de forhold, som det finske rådsformandskab har måttet lede EU under, har det endda ydet et særdeles godt arbejde. Jeg er også enig med Dem i, hr. Vanhanen, at et topmøde, som journalisterne kalder kedeligt, ikke nødvendigvis er et dårligt topmøde. Ja, EU har mindre brug for journalistiske slagtninger end for konkrete resultater. Derfor vil jeg heller ikke bedømme dette topmøde ud fra journalisternes kedsomhed eller glæde, men ud fra dets resultater.
Der er to positive ting. Det klare budskab fra dette topmøde er, at EU står ved sit udvidelsesansvar! Vi bærer et ansvar i forbindelse med denne udvidelsesproces. Netop hvad Balkan angår, var udsigten til medlemskab fredsskabende og er det fortsat. Men de, som tror, at man kan fortsætte udvidelsen uden at gennemføre de reformer, som er uomgængelige i forbindelse med forfatningsprocessen, fik også et klart budskab i weekenden. Der kommer ingen udvidelser uden de nødvendige reformer af EU. Det er også et vigtigt budskab. For man må gøre det klart for dem, som mener, at man skal udvide på grundlag af Nice, at forestillingen om, at Europa skulle kunne arbejde effektivt, og at forventningerne hos menneskene i de stater, der ønsker optagelse, skulle kunne opfyldes på grundlag af de nuværende traktatsstrukturer, bliver ført ud i det absurde. Hvis man ønsker udvidelse for at opfylde behov og skabe fred, så skal man bruge det effektive Europa. Derfor vil jeg gerne understrege, at uden de reformer, der er lagt op til i forfatningsprocessen, kommer der ingen udvidelser med min gruppe. Med forfatningsreformerne kommer udvidelsen!
(Bifald)
Vi har under debatten i weekenden hørt en anden positiv - efter min mening meget positiv - række erklæringer, som vil være retningsgivende for de kommende år. Det er et meget positivt signal, at EU bekender sig til migrationspolitikken ved at gå bort fra det udelukkende restriktive til at indrømme, at vi på dette kontinent har brug for migration og reguleret indvandring. Endelig, må man sige, endelig! Men også er her det helt klart, at de nødvendige instrumenter, som - det sagde De jo ganske rigtigt - sågar findes under Nice-traktaten, ved at udnytte passerelle-bestemmelserne, ikke bliver brugt. Hvis man altså på den ene side stiller et mål, men på den anden side nægter sig selv de instrumenter, som man har brug for for at nå målene, så er man ikke videre troværdig. Set ud fra den vinkel var det ikke noget kedeligt topmøde, men derimod endnu en gang et topmøde, hvor man lod chancer passere forbi. Derfor er jeg fast overbevist om, at vi i Parlamentet fortsat må lægge pres på Rådet for endelig at handle sammenhængende og overbevisende og sige, at hvis vi vil styre migrationen, så må vi også give EU de instrumenter, som det har brug for til denne konkrete styring.
Vi i Europa-Parlamentet har sammen med Dem - det er nu blevet nævnt af alle talerne - afsluttet to vigtige retningsgivende lovgivningsprocedurer. Servicedirektivet er efter min gruppes opfattelse en af de største succeser i udformningen af det indre marked. Et neoliberalt ødelæggelseskoncept er blevet til socialt ansvarlig lovgivning. Det andet gælder kemikaliepolitikken. Ved receptionen så jeg, at repræsentanterne for den kemiske industri og repræsentanterne for Greenpeace drak champagne sammen. Så kan det ikke være noget helt dårligt lovgivningsværk! Min gruppe har, som De kan se af tilråbene her, arbejdet for, at lovgivningen skulle skabe mulighed for et fornuftigt kompromis, som sigtede mod social udligning og både industriel fornuft og forbrugerrettigheder. Jeg vil gerne endnu en gang takke Evelyn Gebhardt og Guido Sacconi, som har ydet pilotarbejde for vores gruppe i denne sag, hjerteligt for denne storartede præstation, som Europa-Parlamentet har ydet under min gruppes ledelse.
(Bifald)
Hr. Poettering omtalte - det vil jeg sige til afslutning - sin mod enden lakkende embedsperiode som formand for PPE-Gruppen. Jeg vil ikke tale til alle de andre gruppeformænd også, jeg taler kun til ham. Ja, vi har haft et meget, meget konstruktivt og kollegialt samarbejde, som jeg gerne vil takke for. Jeg vil også gerne give hr. Poettering en stor kompliment. Jeg må sige, at han er en yderst dreven politiker. Det vil jeg illustrere med et lille eksempel fra i formiddag. Der er ikke længere nogen, der efter to et halvt år lægger mærke til formuleringen "jeg siger på vegne af PPE-delen af min gruppe". Gruppen hedder jo PPE-DE. Denne formulering betyder, at en hel del af hans gruppe slet ikke kommer til orde. For det er i virkeligheden to grupper, og PPE-delen siger jo altid det modsatte af, hvad DE-delen siger. Således er det faktisk lykkedes ham at være formand for to grupper, uden at nogen har opdaget det. Det er politisk kunst, det vil jeg komplimentere Dem for, hr. Poettering!
(Munterhed, bifald)
En sådan mand, mine damer og herrer, har evner til noget større - vi får at se! Jeg vil gerne takke varmt for samarbejdet. Det, der siden 1979 har gjort Hans-Gert Poettering til en personlighed i Europa-Parlamentet, er én bestemt ting. Man kan være uenig med ham, man kan skændes med ham, man kan ærgre sig over ham, man kan glæde sig med ham. Men én ting er altid sikker. Man bliver aldrig snydt af Hans-Gert Poettering. Han er en mand af klare ord, og især en pålidelig mand. Det synes jeg er dyder, som er sjældne i politik. Jo mere man gør karriere i politik, jo sjældnere møder man disse dyder. Når et menneske er kommet på et så højt niveau og har bevaret dem så konsekvent, så fortjener han tak, anerkendelse og de bedste ønsker.
(Bifald)
Men jeg er slet ikke færdig med juletalerne! Jeg vil endnu ikke på mine kolleger i gruppens vegne takke Dem, hr. formand, for Deres arbejde - det kommer senere. Men jeg vil takke Dem og generalsekretæren for det flotte arbejde, som Parlamentets tjenester igen i år har præsteret. Vi ville ikke kunne arbejde uden det virkelig kvalificerede og især kollegiale og menneskeligt fine arbejde fra tjenesterne i Parlamentet. Jeg synes, at der for en gangs skyld skal siges et ord til dem, som efter min mening er Europa-Parlamentets sande helte, nemlig damerne og herrerne bag glasruderne. Tolkene i Parlamentet yder et fremragende arbejde, et arbejde, uden hvilket Parlamentet ville være utænkeligt.
(Bifald)
Jeg er Dem alle meget taknemmeligt for, at jeg endelig for en gangs skyld fik lov til at tale i otte et halvt minut. Mange tak, hr. formand.
(Munterhed)
Formanden
Faktisk er det sjældent, at vi råder over så meget tid i Europa-Parlamentet. Lad være med at misbruge denne situation.
Graham Watson
Hr. formand! Monty Python-holdet beskrev engang meget ubarmhjertigt Finland som et ringe alternativ til Belgien, når man rejser udenlands. Hr. statsminister, De og Deres regering har vist, at Finland ikke er ringere end nogen, når det drejer sig om forvaltning af et EU-formandskab.
Tak for Deres indsats for at bringe Europa tættere på borgerne. I fortsættelse af komitologiaftalen med østrigerne har De givet offentligheden indsigt i lovgivningen. Jeg mener, at 86 % af de lovgivningsmæssige beslutninger under Deres formandskab er blevet truffet offentligt, dvs. i alt 90 beslutninger sammenlignet med kun 17 sidste år. Det er et stort fremskridt, og jeg håber, at det tyske formandskab vil videreføre det ved at opnå enighed blandt medlemsstaterne om at offentliggøre sammenligningstabellerne, så vi kan se, hvordan medlemsstaterne gennemfører beslutninger truffet på EU-plan i national lovgivning, og foretage en retfærdig sammenligning.
Hr. statsminister, De kan også bryste Dem af en aftale om Reach, en aftale om tjenesteydelsesdirektivet, hvor vi gudskelov - uanset hvad hr. Schulz siger - forkastede alle den socialdemokratiske ordførers ændringsforslag, en aftale om næste års budget og en aftale om at optage Bulgarien og Rumænien i Unionen.
De Liberale bifalder også Deres bestræbelser på at opnå en aftale om passerellebestemmelsen i artikel 42, og vi beklager, at det ikke var muligt på topmødet i Lahti. Derfor er vi ikke enige i punkt 3 i formandskabets konklusioner, hvor der står, at EU "har koncentreret sig om at udnytte mulighederne i de eksisterende traktater bedst muligt for at levere konkrete resultater". Det udnytter tydeligvis ikke mulighederne bedst muligt, hvilket De erkender nogle punkter senere, hvor der står, at det er vanskeligt at imødekomme borgernes forventninger med de nuværende beslutningsprocedurer, og at rammerne bør styrkes. Jeg håber, at det tyske formandskab opnår enighed om artikel 42. Vi kan ikke vente, til der kommer en ny traktat, og vores budskab til forbundskansler Merkel må være: Europa muss handlungsfähig sein.
Retlige og indre anliggender er bare ét område, hvor der er behov for et sådant fremskridt. Vi har talt meget om migrationsstrømme. Hidtil har der været for meget fokus på sikkerhed og for lidt på de økonomiske og humanitære aspekter af disse strømme. Derfor bifalder vi anerkendelsen af de bredere aspekter i formandskabets konklusioner, navnlig forbindelsen mellem udviklingspolitik og indvandringspolitik og nødvendigheden af en politik om lovlig migration, der åbner fordøren en smule for bedre at kunne lukke bagdøren for ulovlig migration. Der skal arbejdes mere med ulovlig migration. Det nytter ikke med en hurtig styrkelse af Frontex eller permanente kystvagter. De er kun en del af løsningen. Vi må finde ud af, hvorfor folk kommer.
Til de andre ting, som De drøftede på topmødet, vil jeg om Sudan sige, at hvis EU virkelig anerkendte den nye FN-doktrin om pligten til at beskytte, ville færre mennesker forlade Sudan, Palæstina, Libanon og Afghanistan. Hvis vi ikke formår at tilvejebringe sikkerhed, god regeringsførelse og gode livsbetingelser for befolkningerne der, vil de fortsat rejse bort. Det er ingen tilfældighed, at nogle af disse lande er oprindelseslande for de fleste af de mennesker, der sætter kursen mod vores kyster.
Måske er det vigtigste resultat af topmødet punkt 5, som er en stærk erklæring om, at udvidelserne har været en succeshistorie. Men ifølge det Eurobarometer, der blev offentliggjort i sidste uge, er budskabet ikke nået ud til borgerne. Vores stats- og regeringschefer må vise lederskab og fortælle borgerne, hvilken succeshistorie udvidelserne har været, og hvorfor der er brug for flere udvidelser, når vores forfatningsmæssige ordninger er på plads.
Ligesom der kræves lederskab i forbindelse med udvidelserne, kræves der også lederskab for at gøre en ende på den tyrkisk-cypriotiske befolknings isolation. Når vi læser afsnittene i formandskabets konklusioner, må vi konstatere, at der er blevet overladt for meget lederskab til USA. Vi er især bekymrede over de Eurojust-aftaler, der er indgået med USA. Hvis vi kunne gøre brug af passerellebestemmelsen på det udenrigs- og sikkerhedspolitiske område, kunne vi måske fremme europæiske værdier yderligere og bedre.
Deres formandskab har efter vores opfattelse været en succes, og vi håber, at De, når De rejser hjem til julemandens land, i næste uge får hvilet ud, forhåbentlig uden at lade Dem forstyrre af klaprende rensdyrklove.
Hr. Poettering har holdt sin sidste tale i Parlamentet. Han har været en retfærdig, ærlig og, det glæder mig at sige, føderalistisk kollega. Europa-Parlamentet har snarere brug for et ideologisk flertal end en große Koalition. Vi var glade for at samarbejde med ham i et ideologisk flertal i en periode. Han vil forstå, at denne
tosomhed uden indhold er kun ensomhed sammen.
(EN) Alligevel ønsker vi ham held og lykke i fremtiden, uanset hvad han ender med at beskæftige sig med.
(Latter og bifald)
Formanden
Tak, hr. Watson. Jeg kan se, at vi alle er blevet ramt af julestemningen.
Brian Crowley
Hr. formand! Jeg vil tilslutte mig mine kollegers tak til statsminister Vanhanen for det finske formandskabs arbejde. Jeg vil også endnu en gang takke fru Lehtomäki, som i løbet af de sidste seks måneder har behandlet os alle sammen så godt her i Parlamentet og altid har været meget opmærksom og sympatisk.
Der er flere ting, som slår mig i forbindelse med topmødet. For det første var der ikke, som statsministeren påpegede, nogen alvorlige sager, der fremhævede en splittelse eller en opdeling blandt EU's medlemsstater. Selv om folk måske synes, at det er kedeligt, må man konkludere, at det har været en vis succes, for kun når det har været en fiasko, forsøger folk at forklare, hvorfor fiaskoen skete, for at skyde skylden over på andre. Derfor var det en succes, hvad angår de trufne beslutninger. Den succes er baseret på fire ting, nemlig sammenhæng, koordinering, samarbejde og enighed.
Uanset hvad folk mener om anvendelse af passerellebestemmelser til at gøre det ene eller det andet, er det et faktum, at hvis medlemsstaternes regeringer ikke kan blive enige om at gøre fremskridt sammen, vil intet kunne få det til at ske. Når kommissionsformand Barroso taler om konkurrenceevne og Kommissionens tiltag, skal vi naturligvis også have lederskab og sørge for, at lederskabet fortsætter på mange forskellige områder. Men det er forkert at tale om at indføre skatteharmonisering ad bagvejen, når den helt klart ikke er i overensstemmelse med beføjelserne i traktaterne. Det er også forkert at forsøge at kæde budgetreformer sammen med vedtagelsen af en forfatning eller en forfatningstraktat og at fremme udvidelsen, for det sender de forkerte signaler om, hvad EU bør dreje sig om.
En af de største succeser i Rådets konklusioner er idéen om solidaritet medlemsstaterne imellem i vores forbindelser med Rusland. Ruslands forsøg på at bruge et forbud mod kødeksport fra EU til at plukke enkelte lande ud til bilaterale aftaler har givet mulighed for at vise, at medlemsstaterne er enige om ikke at give efter for den form for forhandling. Vi bør behandle Rusland som en lige partner og en vigtig nabo, men vi må ikke bare lade os dominere af den styrke, som en partner har i forhold til en anden på visse områder.
Det er ikke ofte, at jeg er enig med hr. Watson om indvandringspolitik, men jeg er enig med ham i, at det er vigtigt at undersøge de vigtigste grunde til, at indvandringen finder sted, og til, at der er så meget ulovlig indvandring. Hvorfor sætter folk livet på spil ved at sejle flere tusinde sømil for at nå frem til det forjættede land, medmindre de flygter fra noget rædselsfuldt eller farligt for dem selv?
Vi har kredset om det, men ingen nævner spørgsmålet om Darfur og det vedvarende folkedrab, som finder sted der, og det internationale samfunds manglende reaktion. Uanset hvor meget vi forsøger at give udtryk for, hvor fantastisk EU er som den største yder af udviklingsbistand og med den største deltagelsesstyrke i Congo, og sender et signal om den verden, vi ønsker i fremtiden, svigter vi stadig Darfurs befolkning, som ikke har nogen stemme, som ikke har noget land, der kan tale deres sag, og som faktisk er blevet svigtet af ikke bare EU og USA, men også af FN selv. Vores forsæt for 2007 bør være at sørge for, at det aldrig sker igen.
Lad mig til sidst, efter at hr. Schulz har takket tolkene, få ført til protokols, at jeg også vil takke dem for deres arbejde, for det er meget vigtigt, at vi bliver forstået. At få det, som hr. Schulz siger, til at give mening er endnu vigtigere, og det er jeg dem også taknemmelig for.
Hr. formand! Mens De gør Dem færdig, vil jeg lykønske Dem med Deres arbejde, og jeg håber, at De vil fortsætte Deres arbejde i Parlamentet og få endnu større succes.
(Bifald)
Monica Frassoni
Hr. formand! Jeg vil gerne takke det finske formandskab for det store engagement, som det lagde for dagen med hensyn til nogle meget vigtige spørgsmål - indvandring, forfatningen og klimaændringerne - selv om vi håber, at De med en sund nordisk realisme ligesom os vil nå til den konklusion, at atomenergi overhovedet ikke er nogen løsning på problemet med klimaforandringerne eller emissionerne. Det kan vi tydeligt se af forsinkelserne med Deres nye central, dens meget høje omkostninger og de store opførelsesvanskeligheder, og det kan vi også se af de ulykker, der har fundet sted forskellige steder i Europa i de sidste par måneder, men som er blevet tiet ihjel.
Efter at have takket formandskabet må jeg sige, at jeg stiller mig helt uforstående over for udviklingen i debatten, hvor det seneste topmøde defineres som et Råd for resultaternes Europa. Hvad taler vi egentlig om? Når det gælder indvandringsspørgsmålet, nåede det tidligere finske formandskab i Tampere nogle meget større resultater. Hvad udvidelsen angår, kæmpede vi for 10 år siden - før Finlands, Sveriges og Østrigs tiltrædelse - her i Parlamentet en sej kamp for at sørge for, at de forfatningsmæssige spørgsmål og spørgsmålene om institutionel fornyelse blev taget op forinden og på en bedre måde i stedet for at foretage en hurtig udvidelse, der så afgjort ikke er positiv for størstedelen af borgerne.
Hvad forfatningen angår, er vi nået til den selvfølgelighed, som mange her i Parlamentet med mere eller mindre held forsøger at gentage, alt efter om den store koalition giver dem mulighed for det, nemlig at den tekst, der blev forkastet ved folkeafstemningerne, naturligvis ikke bliver den samme som den, der skal udarbejdes, og at vi naturligvis har brug for allierede - både i og uden for EU-institutionerne - hvis vi skal løse det store spørgsmål om institutionsreformerne.
Vi og en gruppe medlemmer af Europa-Parlamentet er ligeledes af den opfattelse, at vi skulle have løst problemet med Cyperns opdeling, før vi optog Cypern i EU. I dag har vi overtaget denne manglende handlekraft i EU som helhed. Derfor kan jeg ærligt talt ikke se noget, som er særlig nyt eller konkret. Er jeg tilfreds med denne situation? Nej, det er jeg ikke, men jeg kan under alle omstændigheder se, at det er nødvendigt med gennemsigtighed, også over for de europæiske borgere.
Vi er selvfølgelig helt enige i, at Tyrkiet skal blive ved med at være en partner, at der skal finde flere udvidelser sted, og at vi skal give Balkanlandene nogle klare tiltrædelsesperspektiver. Samtidig kan vi dog ikke acceptere den form for hykleri, som man påstår er noget helt nyt, nemlig at man ved i dag at tale om en institutionsreform på en måde lægger hindringer i vejen for udvidelsen. Det kan vi ikke acceptere, for sådan er det ikke, og sådan skal det heller ikke være.
Hr. formand, før jeg retter en tak til hr. Poettering, er der et sidste punkt, som jeg vil komme ind på, nemlig forbindelserne med Rusland. Vi bør så afgjort være klar over, at den bedste politik, vi kan føre over for præsident Putin, er en politik, hvor vi er selvforsynende eller i det mindste så selvforsynende som muligt. Det betyder, at vi skal reducere vores forbrug med 30 % og i endnu højere grad fremme den vedvarende energi. Ellers vil vi under alle omstændigheder stadig være afhængige - hvis ikke af Rusland, så af andre lande.
Også jeg vil gerne takke hr. Poettering for hans venlighed over for os, hr. formand, og for det ret gode samarbejde, som det i nogle tilfælde lykkedes os at få. På min gruppes vegne vil jeg ønske ham held og lykke med hans fremtidsplaner - som til dels også afhænger af mine, men lad os nu se, hvad der sker - og ligeledes give udtryk for ønsket om, at han altid vil være i stand til at kæmpe for Europa - for det har Parlamentet virkelig brug for - og i den forbindelse følge den linje, som parlamentsformand Borrell Fontelles på en måde lagde, da han med mere eller mindre opbakning fra medlemmerne forsvarede idéen om et selvstændigt Parlament.
Jeg håber også, at De i fremtiden - og tillad mig her at komme med en personlig bemærkning - hvis De får flertal i Parlamentet vil droppe Deres lidt for religiøse indflydelse, som hverken er til gavn for Europa eller Parlamentet.
Sylvia-Yvonne Kaufmann
Hr. formand! Dette er vores sidste fælles plenardebat i år. Derfor vil jeg også benytte lejligheden til at sige tak. Først, hr. formand, vil jeg sige helt personligt tak til Dem for det ansvarsfulde arbejde, De har udført, og personligt også for vores tos gode samarbejde. Jeg vil også gerne takke generalsekretariatet, Julian Priestley samt alle Parlamentets medarbejdere for det virkelig rigtig gode fælles arbejde. Vi ved alle, hvor vanskeligt det nogle gang kan være at få Parlamentet til at fungere så godt, som vi alle ønsker.
Jeg vil også gerne henvende mig til hr. Poettering, også på vegne af min gruppeformand Francis personligt, som ikke har taletid i dag. Hr. Poettering, vi hører til forskellige politiske grupper. Det synes jeg er godt. Det giver liv til meningsudvekslingen, og det er vigtigt for demokratiet. Men det er også vigtigt, at man kan samarbejde konstruktivt på tværs af gruppegrænser. Det har vi gjort i de forløbne år. Det vil min gruppeformand Francis Wurtz, der ligesom De er medlem af den særlige gruppe på seks medlemmer, som siden 1979 har kæmpet for den europæiske opbygning, helt sikkert personligt takke Dem offentligt for endnu en gang ved næstkommende lejlighed.
Dem, hr. formand for Rådet, vil jeg gerne takke for det finske rådsformandskab og for et godt og konstruktivt samarbejde med Parlamentet fra rådsformandskabets side. Det vil jeg gerne understrege, selv om vi i GUE-NGL-Gruppen ikke kunne støtte de to centrale projekter, der er blevet sat i vej under det finske rådsformandskab, nemlig servicedirektivet og Reach. Jeg synes overhovedet ikke - det siger jeg henvendt til Martin Schulz - der er grund til så store ord, for de to direktiver viser, at der fortsat ikke er nogen bevægelse væk fra den neoliberale politik i Europa, og de to direktiver er efter vores opfattelse langt fra nogen mesterværker.
(Bifald)
Hr. formand for Rådet, jeg vil på min gruppes vegne gerne hilse topmødets beslutning velkommen om at holde EU åben for nye medlemmer og holde fast i løfterne til de lande, som allerede er i gang med udvidelsesprocessen. I dag er der ganske vist ingen, der kan forudsige, hvornår vi efter Bulgarien og Rumænien kan hilse hvilke nye stater velkommen i EU, men det må fortsat være klart, at alle europæiske stater, som deler vores fælles værdier og opfylder optagelsesbetingelserne, især Københavnskriterierne, har ret til at søge om medlemskab i EU. Personligt er jeg overbevist om, at den gældende Nice-traktat ikke er noget egnet grundlag for kommende udvidelser. Derfor er det med henblik på EU's fremtid nødvendigt at styrke EU's integrationsevne og sætte gang i en virkelig omfattende og dybtgående reform af EU med 27 medlemmer.
Det er ikke kun tiltrædelseskandidaterne, der skal ændre sig. Først og fremmest må EU selv gøre sit hjemmearbejde. Dertil hører efter min mening, at der under det tyske rådsformandskab skal findes en vej ud af forfatningskrisen, som er acceptabel for alle. Det afgørende er imidlertid, at det bliver bevist, ikke kun over for borgerne i Frankrig og Nederlandene, at tænkepausen, hr. rådsformand, også har konsekvenser i form af en anden politik. Her hjælper fine brochurer ikke. Det er nødvendigt, at folk igen forbinder EU med deres helt personlige fremtidsudsigter, for dem selv og for deres familier. Arbejde og social sikkerhed - det er det, de forventer af Europa. Menneskeværdige arbejdsvilkår, reelle lige muligheder i uddannelse og erhverv, beskyttelse ved sygdom, garanterede mindstelønninger - det er det, der tæller.
Og det, hr. kommissionsformand, ville virkelig være et resultaternes Europa. Men hvis EU og medlemsstaterne fortsætter som hidtil, hvis folks daglige oplevelser fortsat skal være løndumping og socialdumping, og at arbejdstagere bliver spillet ud mod hinanden hen over grænserne, så vil Europa fortsat miste opbakning. Det må ikke ske. Derfor, hr. rådsformand og hr. kommissionsformand, skal spørgsmålet om social retfærdighed have højeste politiske prioritet.
(Bifald)
Nigel Farage
Hr. formand! Jeg lykønsker hr. Vanhanen og det finske formandskab. De har bestået prøven. De har vist, at De er gode europæere, og det har De gjort ved at ratificere EU-forfatningen gennem Deres eget parlament og ignorere, at kun hver fjerde af de finske borgere ifølge en opinionsundersøgelse for nylig støttede den fremgangsmåde. Derfor må hr. Barroso være meget tilfreds med Dem.
Deres formandskab opsummerer hele EU-projektet, for det er en demonstration af politisk uærlighed, hvor almindelige menneskers synspunkter tæller meget lidt. Forfatningen er muligvis død, men det er dens indhold så sandelig ikke, og i formandskabets konklusioner tales der om nødvendigheden af yderligere udvidelser. På området for retlige og indre anliggender taler De - vi hørte hr. Barroso tidligere - om nødvendigheden af at forbedre beslutningstagningen. Det ord betyder mere magt til EU. De hylder idéen om en fælles energipolitik og flere aktiviteter på det udenrigspolitiske område.
Fortsæt hensynsløst! Det har været det finske formandskabs politik, og nu giver De stafetten videre til Angela Merkel og det tyske formandskab, som er endnu mere ambitiøse, end De er. Nu står det klart, at det er planen at vende tilbage med en ny traktat. De udelader det frygtede f-ord. Vil franskmændene og nederlænderne blive anmodet om at stemme igen? Nej, selvfølgelig ikke. Den opgave tilfalder Irland og muligvis Danmark, og De - næsten alle de tilstedeværende i salen, alle EU's institutioner - vil gøre alt, hvad de kan med skatteydernes penge, for at få disse små lande til at underordne sig. Den går ikke i Storbritannien. Vi er allerede gået en traktat for langt, og folkets stemme vil blive hørt.
I formiddag har vi her i Parlamentet været vidne til selvforherligelse og rygklapperi. De burde alle sammen prise Dem lykkelige for, at Parlamentets forhandlinger får så lidt pressedækning. Jeg tror, at Europas offentlighed ville være forfærdet!
Tak og glædelig jul alle sammen.
(Latter)
Formanden
Britisk humor!
Koenraad Dillen
(NL) Hr. formand! Ligesom min gode kollega hr. Farage er jeg bange for, at også jeg vil ødelægge den intetsigende enighed for lidt siden. Mislykkede EU-topmøder begynder lidt efter lidt at blive tradition. Disse fiaskoer pakkes bagefter altid ind i smukke eufemismer for ikke at træde formandskabet for meget over tæerne. Men dette topmøde om udvidelsesstrategien, som pludselig sættes ned i et lavere gear, har igen været til ingen verdens nytte.
Tiltrædelsesforhandlingerne med Tyrkiet fastfryses ganske vist foreløbig, således som det hedder. Ankaras holdning til Cypern, men også til andre spørgsmål såsom pressefrihed og det armenske spørgsmål bør dog ikke blot føre til, at forhandlingerne fastfryses, men definitivt bringes til ophør. Tillad mig som flamlænder med forundring og irritation at konstatere, at nogle talsmænd fra det officielle Europa arrogant mener, at de skal blande sig i et andet lands pressefrihed og interne politik. Sikke et paradoks! At vi på længere sigt skal og vil byde det asiatiske land Tyrkiet velkommen, har man nu i årevis forsøgt at bilde os ind, men det lille velstående Flandern, der ligger i Europas centrum må ikke blive en uafhængig EU-medlemsstat, hvilket vi fik at vide i sidste uge.
Således følte Jean-Claude Juncker fra Luxembourg - men ikke kun han - sig i fredags pludselig kaldet til at udtrykke sin afsky for den chokerende reportage, halvt fiktion, halvt dokumentarfilm, som den fransksprogede offentlige tv-kanal RTBF udsendte sidste onsdag om scenariet om flamsk uafhængighed, hvilket Europa åbenbart ikke kan tolerere. Flamlænderne ved altså, hvad de har at rette sig efter med disse stats- og regeringschefer. Hr. Juncker og hans kolleger har jo bestemt, uden at tåle nogen modsigelser, at det belgiske monarki skal fortsætte med at eksistere. Ingen andre har noget at skulle have sagt. Det vidner ikke om særlig stor respekt for ytringsfriheden, for slet ikke at tale om befolkningernes selvbestemmelsesret, når fremmede statsoverhoveder tror, de kan blande sig i pressefriheden i en medlemsstat, og ignorerer flamlændernes vilje, som trods alt er demokratisk og berettiget. Flandern vil forløses for Det Socialistisk Partis korrupte diktatur i Vallonien og ligeledes for slægten Saksen-Coburgs kongelige afkom, der svindler. Ligesom tjekker og slovakker vil vi benytte selvbestemmelsesretten. Det er ikke de europæiske statsoverhoveder, som skal diktere, hvordan Flandern skal tackle sin fremtid.
Formanden
Mange tak, hr. Dillen. Vi har afsluttet talsmændenes indlæg på vegne af grupperne. Vi fortsætter nu med indlæggende fra de individuelle medlemmer, der har bedt om ordet.
Alexander Stubb
(EN) Hr. formand! Tak for den udtale. Stubb bliver til "Stub", og jeg tror, at det til næste år bliver til "Schtub", så det går alt sammen i den rigtige retning.
Jeg har tre korte bemærkninger. For det første vil jeg takke og lykønske det finske formandskab, navnlig fire ministre og en gruppe mennesker. De fire ministre er statsminister Vanhanen - jeg synes, at han har gjort et fantastisk stykke arbejde, fru Lehtomäki, som gjorde et fantastisk stykke arbejde, udenrigsminister Tuomioja, som gjorde et fremragende stykke arbejde, og til sidst en minister, som ikke er til stede, nemlig hr. Pekkarinen. Jeg vil allermest takke embedsmændene, navnlig ambassadør Eikka Kosonen. Vi ved alle sammen, at maskineriet ikke fungerer uden embedsmændene.
Hvis formandskabet skulle have plusser og minusser, mener jeg, at der ville være langt flere plusser end minusser - Libanon, tjenesteydelsesdirektivet, Reach, forskning, udvidelse, klimaændringer og Schengen. Jeg mener, at De gjorde en meget god indsats på de punkter. Jeg vil gerne sige til hr. Schulz, at den sidste, som jeg ønsker skal belære mig om tjenesteydelsesdirektivet, er en tysk socialdemokrat.
Jeg mener, at alkoholafgifterne er et minus, men som forbruger beklager jeg egentlig ikke, at De undlod at forhøje dem.
Til sidst vil jeg sige, at det finske formandskab var koldt, roligt og fattet. Hvis det kunne personificeres, ville jeg sige, at De, fru Lehtomäki, var fru Kold, hr. Vanhanen, De var hr. Rolig, og jeg mener, at De, hr. Tuomioja, var hr. Fattet.
(Bifald)
Edite Estrela
(PT) Hr. formand! Jeg vil gerne takke det finske formandskab for den besindighed, hvormed det har udøvet sine funktioner. Det har været den rigtige tilgang over for denne verdens spændinger.
Hvad angår Rådet, er der naturligvis blevet behandlet meget vigtige spørgsmål, og i de redegørelser, som Rådets og Kommissionens formandskaber her har fremlagt, fik disse spørgsmål vægt. Jeg undrede mig dog over, at der ikke blev viet Mellemøsten særlig opmærksomhed, når man betænker den seneste udvikling, især den opblussen af volden, der har været, og muligheden for fremskudte valg. Det samme må jeg sige om Rådets konklusion om gennemførelsen af topmødet mellem EU og Afrika, som jeg mener var et vigtigt skridt fremad for Europas forbindelser med Afrika.
Gérard Onesta
(FR) Formændene for de tre institutioner, jeg vil udelukkende koncentrere mig om genoptagelsen af den forfatningsmæssige proces.
Jeg sendte jer for nogle få dage siden et dokument, der, som det finske formandskab har udtalt, viser, at teksten i sin helhed ikke kan genåbnes, hvilket er en god ting.
Hvis dokumentet på den anden side skal konkretiseres, sådan som statscheferne har sagt, skal denne konkretisering beskæftige sig med hvad, der er forfatningsmæssigt, og hvad der ikke er, hvilket vil blive langt mere kompliceret end blot at adskille første og anden del fra resten af teksten.
Det tredje aspekt af mit forslag vedrører måden, hvorpå denne "ting" godkendes. Den vil skulle sendes til folkeafstemning igen, og hvorfor ikke gøre det tværnationalt, sådan som Parlamentet foreslår, og afholde folkeafstemning i alle lande på samme dag.
Endelig skal teksten, uanset hvordan den kommer til at se ud, kunne ændres på baggrund af afstemninger med et særligt kvalificeret flertal, et særligt kvalificeret flertal på måske 80 eller 90 % i såvel medlemsstaterne som i parlamenterne, men absolut ikke på 100 %. Befolkningerne og de kommende generationer kan ikke tages som gidsler.
Jeg tror, at det er et grundlag, hvorpå tingene kan udvikle sig i den kommende tid. Det vil gå meget hurtigt. Den 26. januar samles de lande, der har sagt ja til forfatningen, i Madrid. Ti dage senere samles de lande, der reelt eller antageligvis har sagt nej, i Luxembourg.
Gør for Guds skyld, alt hvad I kan, for at der kommer gang i disse ting.
Gunnar Hökmark
(EN) Hr. formand! Jeg vil indlede med at takke det finske formandskab. Som repræsentant for et naboland er jeg stolt over at være Finlands nabo i disse dage. De har opnået meget og vist, at Europa flytter sig. Det er vigtigt, for alt det, vi har diskuteret i formiddag, viser, at vi kan bringe Europa videre.
Det fremhæver imidlertid også i nogen grad de udfordringer, som vi står over for, når vi drøfter miljøpolitik og virkningerne af drivhusgasser, nødvendigheden af større konkurrenceevne, af at forberede os på globaliseringen eller af at gøre noget ved udviklingen i Iran. Alle disse drøftelser er en følge af, at vi er i stand til at tage større ansvar end nogensinde før.
Når vi drøfter de nye udfordringer fra lande, der ansøger om at tiltræde EU, er det en følge af resultater og succes og ikke af fiasko, hr. Farage. Hvis vi havde været en fiasko, ville ingen ønske at blive medlem af EU, og nu ønsker de at blive medlemmer af EU på grund af vores succes.
Vi må tage flere skridt. En troværdig Union må have en troværdig fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Glædelig jul, hr. formand.
Formanden
Mange tak. I lige måde, hr. Hökmark.
Ville Itälä
. - (FI) Hr. formand! Med hensyn til formandskabet kunne vi sige, at det gik udmærket, idet vi håndterede krisen i Libanon og havde succes med Reach-direktivet og servicedirektivet. Det er alt sammen vigtige emner. Jeg påskønner specielt indsatsen vedrørende samarbejdet med Rusland. Lahti var et udmærket eksempel herpå, og selv om vi ved, hvad der foregik på mødet i Helsinki, skal vi her holde os til Lahti-strategien, og vi skal handle herefter i dens kølvand.
Det eneste negative element er måske idealismen over udvidelsen, der bekymrer den finske regering. I seks måneder har Tyrkiet vist os, hvor vanskeligt det bliver, hvis vi går for hurtigt frem. Vi må virkelig insistere på, at vilkår og betingelser overholdes, og vi skal give dem den fornødne tid. Hr. statsminister! De tager fejl, når De siger, at der ikke skal være hindringer. Offentligheden forventer, at vi har en vision om EU's størrelse om 10-20 år. Borgerne vil hellere have et lille og velfungerende EU end et for stort og dårligt fungerende EU.
(Bifald)
Lasse Lehtinen
(FI) Hr. formand! I EU's historie har vi ofte set, hvordan mindre medlemsstater skal holde integrationsprincippet i live, når de store medlemsstater har deres egne problemer. Finland er blevet rost for at skabe en glimrende arbejdsatmosfære, i hvilken det f.eks. var muligt at få vanskelige kompromiser vedrørende servicedirektivet og kemikalieforordningen i hus.
Det stod imidlertid atter klart, at selv om Parlamentets politiske magt er konstant voksende, så bevarer det heldigvis fortsat evnen til at mægle mellem de store politiske grupper i de store spørgsmål. Alle medlemsstaternes regeringer skal være mere opmærksomme herpå, når de diskuterer emner med deres egne nationale parlamenter.
Hr. formand! Vi ønsker Tyskland held og lykke samt økonomisk medgang, fordi erfaringerne viser, at de store medlemsstaters bidrag til det europæiske samarbejde øges, når de får en sundere økonomi. Det er relevant at håbe, at Tyskland ikke vil slå bremserne i over for udvidelsespolitikken. Hidtil har alle udvidelser været en økonomisk og politisk succes.
Józef Pinior
(PL) Hr. formand! Jeg vil takke det finske formandskab, først og fremmest for dets håndtering af det yderst vanskelige partnerskab med Rusland. Efter min mening har det finske formandskab gjort ret i at optræde roligt, men bestemt over for Rusland og sikre sig landet som en strategisk økonomisk partner, samtidig med at det har lagt et vist pres på landet for at få det til at respektere demokrati og menneskerettigheder derhjemme.
Formandskabets andet resultat er Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af EU. Og jeg vil også lykønske formandskabet med ratifikationen af den europæiske forfatning. Efter min mening er det finske formandskab et godt eksempel på, hvordan man skal optræde på EU-plan for at fremme en dybere integration, samtidig med at EU åbnes for den omkringliggende verden.
Margrietus van den Berg
(NL) Hr. formand! Først og fremmest tak til det finske formandskab for det gode samarbejde om udviklingsinstrumentet. Vi talte om Reach, og vi talte om rammeprogrammet, en lov, som tegner sig for 17 milliarder i de kommende år, med henblik på millenniummålene. Jeg er meget taknemmelig for den måde, hvorpå vi sammen har sat dette i gang.
Jeg har to spørgsmål. For det første hvad angår Darfur, er det uacceptabelt, hvilket hr. Crowley og hr. Watson også gjorde opmærksom på, at vi er nødt til at se til, når disse krænkelser af menneskerettighederne i Darfur bliver stadig værre, uden at vi er i stand til at gribe effektivt ind. Jeg beder Dem om endnu en gang at overveje muligheden for et særligt FN-initiativ og om at opmuntre til et sådant initiativ.
For det andet er der udvidelsen. De siger ja til udvidelse, men De stiller samtidig krav, hvad angår traktaten. Vær tydelig. Sig, at vi først skal blive mere demokratiske og mere effektive, førend vi kan udvide. Vi vil gerne udvide, men vi har brug for disse krav. Vær tydelig og udvis lederskab, for ellers fortsætter vi med at manøvrere på denne måde, og det er ikke effektivt.
Françoise Grossetête
(FR) Hr. formand, det finske formandskab har fortalt os, at vi har behov for et resultaternes Europa. Vi har rent faktisk opnået disse resultater takket være Europa-Parlamentet. Jeg vil gå så langt som at sige, at året 2006 har været Parlamentets år, fordi det formåede at vise, at det havde en reel politisk vision, og at det ikke kun var et kammer, hvor tingene automatisk blev godkendt. Jeg vil nævne servicedirektivet, Reach osv.
I forbindelse med Tyrkiet blev vi fortalt, at tiltrædelsesforhandlingerne blot var blevet forsinket. Vi fortælles, at EU's grænser fastsættes af vores værdier, men vores værdier er universelle, og vi vil ikke kunne modtage alle.
Ønsker vi et europæisk Europa eller et asiatisk Europa?
Kommissionsformand Barroso henviste til EU's integrationskapacitet og sagde, at den var en væsentlig forudsætning. Det er nødvendigt at definere de geografiske grænser, for Europa kan ikke opbygges uden de europæiske nationers billigelse.
Til slut vil jeg sige, at i forbindelse med overgangsbestemmelserne er alle enige om, at der skal kræves et kvalificeret flertal, men når det drejer sig om immigrationspolitik, er vi fortsat nødt til først at blive enige om, hvad vi ønsker med immigrationspolitikken. Nogle åbner deres grænser på vid gab, mens andre ønsker at indgå aftaler med udviklingslandene.
Det tyske formandskabs arbejdsbyrde vil blive enorm, og jeg ønsker det held og lykke.
Jan Mulder
(NL) Hr. formand! Også jeg takker det finske formandskab. Jeg har et spørgsmål om forbindelserne med Rusland. Handelen oplever i øjeblikket store problemer, især landbrugshandelen, på grund af veterinære eller fytosanitære indvendinger. Mener man - og også Kommissionen - at der virkelig er tekniske grunde, eller ligger der en politisk grund bag, og i bekræftende fald, hvad agter man at gøre ved det?
Ryszard Czarnecki
(PL) Hr. formand! Jeg takker Parlamentet for denne forhandling. Nu har vi opnået et selv om kompromis og enighed, hvilket er prisværdigt, specielt hvis denne stemning kan smitte af på visse nationale parlamenter. Jeg har imidlertid en betænkelighed og en advarsel. Visse lederes udtalelser indeholder en form for intellektuel pengeafpresning, som jeg bestemt ikke bryder mig om. Nogle af dem siger, at institutionelle reformer er en betingelse for en yderligere udvidelse.
Lad os ikke lukke døren til EU - i det mindste ikke for lande som Kroatien og Makedonien, der er europæiske lande - og lade landene udenfor vente på, at vi bestemmer os for, om vi vil gennemføre institutionelle reformer eller ej. Jeg er helt overbevist om, at dette afgørende emne ikke skal bruges som påskud for at afvise lande, der allerede er nået langt på vejen mod tiltrædelse.
Esko Seppänen
(FI) Hr. formand! Det finske formandskab har fremmet beslutninger truffet ved kvalificeret flertal i søjle tre-spørgsmål ved hjælp af passerelle-bestemmelserne. Nationernes historiske forestilling om ret og uret er imidlertid kun skrevet ind i de nationale love, og det udgør samfundenes legitimitet. EU-love er kunstige love, der anvendes i juridiske afgørelser for en halv milliard mennesker. De er kompromiser, som ingen ønskede i første omgang. De æder løs af EU's legitimitet på samme måde som den forfatningstraktat, der fortsat diskuteres, og som skal vedtages med enstemmighed. Den skal vedtages med enstemmighed, og fordi den ikke har fået det, er den afgået ved døden. Hvad angår forfatningen, har Finland fungeret som minerydder for Tyskland og det næste formandskab. Desværre har det finske formandskab ikke styrket EU's legitimitet i borgernes øjne. Det har blot fotokopieret elitens budskab til folket.
Piia-Noora Kauppi
Hr. formand! Den stærkeste erklæring, som rådsformanden fremkom med i sin tale, var argumentet for mere fællesskabsvenlige procedurer. For seks måneder siden observerede jeg en vis skepsis i Deres tilgang til EU, men Deres udsagn om, at afstemning ved kvalificeret flertal og den fælles beslutningsprocedure med Europa-Parlamentet er den bedste og mest effektive måde at styre EU på, var den bedste del af Deres tale. Det understreger også, at skiftende formandskaber stadig har en vis betydning i EU. De betyder i hvert fald, at medlemsstaterne er mere engagerede i EU og dets fælles politikker.
Jeg vil også sige til dem, der har sagt, at tiltrædelsesforhandlingerne med Tyrkiet vil gå langsommere, at det ikke kommer til at ske. Ud af de 35 forhandlingskapitler er kun otte lukket, hvilket er et meget godt resultat for det finske formandskab. 27 kapitler er stadig åbne for fremskridt og under udvikling. Faktisk vil tiltrædelsesforhandlingerne med Tyrkiet blive forbedret betydeligt som følge af dette fremragende finske formandskab. Jeg kan kun gentage det, som mine kolleger allerede har sagt.
(Bifald)
Jacek Saryusz-Wolski
(PL) Hr. formand! Næsten alt, hvad der kan siges, er blevet sagt. Det var et godt formandskab, og vi er taknemmelige for det. Trods dødvandet i forfatningsprocessen er der gjort fremskridt - "Europa i bevægelse". Et eksempel herpå er vedtagelsen af "Schengen for alle". Der er utroligt vigtigt for de nye medlemsstater.
Trods nogen nølen og måske modvilje har formandskabet også vist solidaritetens store betydning for eksterne forbindelser samt hvor vigtigt det er, ikke at lade nogen medlemsstat i stikken. Hr. kommissionsformand Barroso fortjener en særlig tak i denne forbindelse. Hvis princippet om ensidig tænkning er nødvendigt for at sikre solidaritetsprincippet, bør vi bevare det, indtil solidaritet bliver en automatisk reaktion, der sejrer over national og økonomisk egoisme.
Endnu et punkt. Jeg er utilfreds med østpolitikkens reduktion til den nordlige og russiske dimension samt udelukkelsen af Ukraine og Belarus.
Marianne Mikko
(ET) Hr. formand! Jeg vil gerne tale om Rusland. Ifølge EU's officielle holdning er den russiske blokade af polske kødprodukter et bilateralt anliggende, som Bruxelles ikke vil blande sig i. EU bruger samme påskud for at undgå at kræve, at Rusland ratificerer grænsetraktaten mellem Estland og Rusland. Kreml støtter ivrigt denne tåbelige opførsel. Nu blokerer Rusland al fødevareimport fra EU ved de fleste grænseovergange.
Ruslands næste velovervejede skridt var at tilbyde de fem førende eksportører bilaterale aftaler for fødevareeksport. Absurd. Rusland forstår EU ud og ind. Rusland afprøver landbrugspolitikken og solidariteten. Som hr. Vanhanen ganske rigtigt sagde: "Vi skal se sandheden i øjnene med hensyn til Rusland". I Putin-æraen ledes Rusland af folk, der havde den kolde krig som deres et og alt.
Som det var tilfældet i den konflikt, vil Europa kun sejre, hvis det forbliver trofast over for sine kernevædier, demokrati og menneskerettigheder. Jeg ønsker den nye formand held og lykke.
Hannu Takkula
(FI) Hr. formand! Jeg vil også udtrykke min begejstring for det finske formandskab med nogle få ord. Der har været en del indlæg, der har rost formandskabet og dets gode resultater. Formandskaberne varer seks måneder, og dermed er det måske vanskeligt at vurdere dem rent kvantitativt. I kvalitativ henseende kan jeg imidlertid sige, at Finland har gjort det godt med hensyn til lovgivningsmæssige projekter. Vi har gjort fremskridt med hensyn til Reach, servicedirektivet, det syvende forskningsrammeprogram osv. Som finne har jeg været særlig glad for, at vores ministre hyppigt har været her - specielt fru rådsformand Lehtomäki. Det viser, at Finland er ivrig efter at tage fat på disse spørgsmål, involvere sig og udnytte egne færdigheder og egen knowhow i den fælleseuropæiske beslutningstagning. Jeg vil derfor sige, at dette formandskab ...
(Formanden fratog taleren ordet)
Zbigniew Zaleski
(PL) Hr. formand! Hvad angår udenrigspolitikken, har EU vist sin svaghed ved ikke at have et eneste standpunkt. De flygtige formandskaber kommer og går, men en fælles platform af veldefinerede mål skal bestå - i det mindste på lang sigt - fordi EU i sidste ende ikke skal være en union af regeringer, men af almindelige borgere, og det er en udfordring, som vi skal tage op, og som jeg vil ønske alle EU-institutionernes aktører held og lykke med i 2007.
(ES) Hr. formand! Eftersom Deres mandat udløber, vil jeg også takke Dem for Deres besøg i Polen. Jeg håber, at sådanne besøg kan blive en tradition for Parlamentet. De central- og vesteuropæiske lande i EU skal spille en meget større rolle end den, som de hidtidige 15 medlemmer af EU har givet dem.
Formanden
Mange tak, hr. Zaleski, jeg lykønsker Dem med Deres perfekte beherskelse af det spanske sprog. Det er en tilskyndelse til, at jeg også forsøger at lære Deres sprog. De taler et perfekt spansk.
Richard Corbett
(EN) Hr. formand! Jeg vil bare sige, at ikke alle briter er enige i de noget excentriske synspunkter, som hr. Farage lige har givet udtryk for. Hr. Farage hævder, at det på en eller anden måde er forkert, at formandskabet - antagelig et hvilket som helst formandskab - forsøger at finde en løsning på forfatningstraktaten. Han argumenterer med, at befolkningen har sagt nej. Men han vil kun høre det svar, der passer ham. Han vil kun lytte til dem, der har sagt nej.
Han anerkender ikke, at 18 medlemsstater har sagt ja, også de steder, hvor der blev afholdt folkeafstemning. Sammenlagt har flere mennesker sagt ja end stemt nej, så det er korrekt at fortsætte bestræbelserne på at finde et kompromis. Det kompromis skal tage hensyn til nejsigernes synspunkter, men det skal også tage hensyn til det store flertal, der har sagt ja.
(Bifald)
Kyriacos Triantaphyllides
(EL) Hr. formand! Jeg vil nøjes med at kommentere rådsformandens henvisning til udvidelsesspørgsmålet, specielt vedrørende Tyrkiet.
Hvis jeg hørte en korrekt oversættelse, vil jeg bede ham om at korrigere henvisningen til "det nordlige Cypern". Der findes ikke noget sådant begreb, hverken på landkort eller i fortegnelser, og hvis den direkte handel skal fremmes, kan det kun gøres ved en tilbagetrækning af besættelsesstyrkens 40.000 soldater i denne del af Cypern.
Malcolm Harbour
(EN) Hr. formand! Europa vil få borgernes støtte ved at tage praktiske initiativer, der lever op til det, de forventer af os. Det finske formandskab har med rette prioriteret en række af disse initiativer, f.eks. sikrere kemikalier, renere biler og jobskabelse gennem tjenesteydelsesdirektivet, og det er jeg dem særligt taknemmelig for. Vi må - i modsætning til det, som især hr. Schulz siger - huske på, at det vigtigste, vi kan skabe for det sociale Europa, er mere beskæftigelse og økonomisk vækst, og det vil tjenesteydelsesdirektivet gøre.
I Deres egenskab af fortsat medlem af Rådet vil jeg imidlertid opfordre Dem til noget, hr. statsminister. De direktiver, som De fik igennem, vil kun blive effektive, hvis medlemsstaterne gør deres arbejde ordentligt, og hvis de omsætter dem hurtigt og effektivt. Vil De love at sætte dem på Rådets dagsorden for at sikre, at De ikke har gjort Deres arbejde forgæves, fordi medlemsstaternes regeringer gør et ineffektivt og virkningsløst arbejde?
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Hr. formand! Under debatten den 5. juli 2006 om det finske formandskabs program udtrykte jeg håb om, at finnerne med deres tradition for gode forbindelser med Rusland ville gøre en indsats for at forsøge at løse to spørgsmål af stor betydning for EU som helhed betragtet. Det første drejede sig om at få Rusland til at holde op med at bruge energi som afpresning over for nogle EU-medlemmer, og det andet drejede sig om at ophæve alle restriktioner vedrørende importen af fødevarer til Rusland.
Desværre er der i december 2006 ikke gjort synderlige fremskridt på hverken det ene eller det andet punkt. Særligt chokerende er situationen vedrørende fødevarers adgang til det russiske marked, hvilket tvang Polen til at tage det drastiske skridt at nedlægge veto mod aftalen mellem EU og Rusland og dermed gøre problemet til noget, der vedrører alle medlemsstater. Jeg håber, at det tyske formandskab vil gøre en hurtig indsats for at løse disse to problemer.
Simon Busuttil
(EN) Hr. formand! Jeg bifalder konklusionerne fra topmødet om indvandring. De bringer os et skridt nærmere til en mere afbalanceret indvandringspolitik baseret på solidaritet.
I alt for lang tid har vi fokuseret på langsigtede foranstaltninger i håb om, at vi ville løse indvandringsproblemerne gennem udviklingspolitik. Det har tydeligvis ikke været nogen succes, og det betyder ikke blot, at vi må styrke de langsigtede foranstaltninger på det udviklingspolitiske område, men også at vi må træffe kortsigtede foranstaltninger til at standse strømmen af ulovlige indvandrere. I dag må vi konstatere, at hele byrden ligger på de sydlige medlemsstater, som ganske enkelt oversvømmes af den uophørlige strøm af ulovlige indvandrere. Derfor bringer konklusionerne fra topmødet os på dette punkt et skridt videre, for de indeholder en rækkes konkrete skridt på dette område.
Alojz Peterle
(SL) Hr. formand! Dette har været det sidste formandskab i et EU med 25 medlemsstater, og jeg vil tilslutte mig hyldestkoret og rose ånden i dette formandskab, der efter min mening har været en vigtig dimension med afgørende betydning for formandskabets succes.
Jeg er glad for at bemærke en stigende enighed i specielt udvidelsesspørgsmålet. Vi har også set enighed mellem de tre vigtigste institutioner, hvilket ikke altid har været tilfældet. Jeg er også specielt glad for ændringerne vedrørende udvidelsen af Schengen-området, hvilket styrker troværdigheden og tilliden i EU.
Jeg har imidlertid én beklagelse vedrørende vores fortsatte fiasko med hensyn til at oprette et tilsynsorgan for Galileo-programmet under Rådets afgørelse fra 2003. Jeg håber, at det vil ske i overensstemmelse med denne afgørelse, der stipulerer oprettelsen af sådanne centre i fremtiden i de nye medlemsstater, og jeg vil også lykønske Finland med at være trådt ind i kredsen af medlemsstater, der har ratificeret forfatningstraktaten.
Tunne Kelam
(EN) Hr. formand! På vegne af Finlands sydlige naboer vil jeg lykønske det finske formandskab. Hr. statsminister! Jeg er helt enig i det, De sagde om, at Europas grænser ikke trækkes på kort, men defineres af fælles værdier.
For det andet må vi afhjælpe den offentlige menings enorme afstand gennem en fælles indsats. Vi må udveksle erfaringer, fordomme og frygt. I praksis viser det sig ofte, at denne frygt er ubegrundet. Vi må dele fælles historiske erfaringer og fælles frygt, og det fører forhåbentlig til, at forfatningstraktaten kan ratificeres.
Avril Doyle
(EN) Hr. formand! Jeg takker og lykønsker alle, der har været involveret i det finske formandskab. Jeg har i nogen tid haft på fornemmelsen, at et formandskabs succes er omvendt proportionalt med landets størrelse.
Så til forfatningstraktaten. Irerne forventes at ratificere gennem folkeafstemning, men hvilken tekst? Parlamentets formand, hr. Borrell Fontelles, har sagt, at det er givet, at teksten ikke vil blive gennemført med den nuværende ordlyd. Det sagde han i Italien. I Irland sagde han for nylig, at vi må fortsætte og ratificere teksten med den nuværende ordlyd. Jeg var ikke til stede, jeg var i Bruxelles og stemme under en mødeperiode. Formandskabet har i dag sagt, at teksten har visse værdier, men problemet er, at den ikke kan forelægges for franskmændene og nederlænderne med nøjagtigt samme ordlyd igen. På den anden side har 18 medlemsstater allerede ratificeret den. Vi har hørt min gode kollega hr. Poettering sige, at det netop er den forfatningstraktat, der skal ratificeres.
Der bliver sendt forskellige signaler. De lande, som skal ratificere den ved folkeafstemning, må især have klare retningslinjer. Er det den eksisterende tekst, eller venter vi på en ny tekst? Det spørgsmål går videre til tyskerne.
Glædelig jul alle sammen.
Charles Tannock
(EN) Hr. formand! Jeg vil allerførst lykønske det finske formandskab med fuldførelsen af Rumæniens og Bulgariens tiltrædelse.
I modsætning til de fleste talere i Parlamentet er jeg imidlertid glad for, at hr. Vanhanen fastholdt enstemmighed på området for retlige og indre anliggender, som landene, og navnlig mit eget, Det Forenede Kongerige, opfatter som et område, hvor den nationale suverænitet er afgørende. Det glæder mig også, at han accepterede nogle af ændringsforslagene i min betænkning om højere afgiftsfri beløbstærskler, når man rejser ind i EU fra tredjelande ad luft- eller søvejen.
Rådet gjorde også ret i at udelukke otte kapitler fra den tyrkiske tiltrædelsesproces, men nu må der gøres mere for at at bringe det nordlige tyrkisk-cypriotiske samfunds isolation til ophør. Jeg er enig i, at det er rigtigt at være hård over for og tale hårdt til Rusland. Det er også en fremragende idé at føre forhandlinger om frihandelsaftaler med asiatiske demokratier som Indien.
Endelig er udvidelse på det vestlige Balkan, navnlig Kroatien, nu noget, som det tyske formandskab prioriterer, men der kræves ikke en helstøbt EU-forfatning for at opnå det.
Jacek Protasiewicz
. - (PL) Hr. formand! Jeg er enig i, at de seneste seks måneder er overskygget af forholdet mellem EU og Rusland. Hvad mere kan vi sige? Jeg kan kun tilslutte mig hr. Saryusz-Wolski og takke Europa-Parlamentets formand, hr. Borrell, Kommissionens formand, hr. Barroso, og statsministeren for hans holdning, takket være hvilken EU er blevet mere forenet.
Til listen over dette formandskabs praktiske resultater vil jeg gerne tilføje projektet med Det Europæiske Teknologiske Institut, der blev vedtaget i Lahti. Efter min mening er det en hensigtsmæssig reaktion på den aktuelle globale konkurrence om de mest fremtrædende videnskabsfolk, og her vil jeg atter lykønske hr. kommissionsformand Barroso for hans ihærdighed med at føre dette projekt ud i livet.
Endelig vil jeg også gerne udtrykke tilfredshed med den finske statsministers bemærkninger om, at det er vanærende for Europa, hvad der sker i Belarus. Der skal gøres en ende på dette regime, og et EU med større intern solidaritet vil være mere effektivt i sine eksterne forbindelser og i stand til at ændre denne situation.
Zita Pleštinská
(SK) Hr. formand! Da vi i Europa i øjeblikket nyder fordelene ved fred, og i betragtning af at der ikke raser nogen krige, kan man kun være tilfreds med, at EU's sidste møde i Bruxelles blev kaldt "bemærkelsesværdigt stille og kedeligt". Efter min mening var topmødet meget forretningsmæssigt og meget betydningsfuldt for tanken om et forenet og ikkediskriminerende Europa. Hermed mener jeg fri bevægelighed uden paskontroller for alle inklusive borgerne fra de nye medlemsstater.
Hr. formand for Rådet! Det finske formandskab sendte et vigtigt budskab til alle europæere. Inden for rammerne af det såkaldte Schengen-område, vil Europas grænser den 1. januar 2008 rykke østpå fra den tjekkisk-tyske grænse til den slovakisk-ukrainske grænse. Det finske formandskab anslog den nødvendige grundtone. Efter min mening vil specielt Slovakiet sammen med alle de nye medlemsstater opfylde alle kravene, og Schengen-området vil blive udvidet. Jeg ønsker alle en glædelig jul.
Jerzy Buzek
(PL) Hr. formand, hr. statsminister! For seks måneder siden opstillede De to hovedprioriteter for Deres formandskab, nemlig energi og europæisk innovation. Som vi alle ved, er det meget vanskeligt at gøre fremskridt på energiområdet, og det er noget, som vi uden tvivl vil komme til at beskæftige os med i de kommende seks måneder. Jeg vil imidlertid lykønske Dem med færdiggørelsen og gennemførelsen af det syvende rammeprogram.
Jeg vil også lykønske hr. kommissionsformand Barroso. Samarbejdet mellem Parlamentet, Rådet og Kommissionen på innovationsområdet var i det store og hele eksemplarisk. Vi kan nu gøre os forståelige i mange sager af betydning for Europa. Ingen europæisk sejr eller civilisation er betydningsfuld på verdensplan uden økonomisk innovation. Derfor vil jeg atter ønske både Kommissionen og Det Europæiske Råd tillykke med deres succes på dette område.
Formanden
Mange tak, hr. Buzek. Hermed har vi afsluttet indlæggene på basis af proceduren for tildeling af ordet uden en på forhånd fastsat talerliste. Jeg giver ordet til formanden for Rådet og formanden for Kommissionen. Parlamentet har forståelse for, at De ikke kan besvare alle de spørgsmål, De er blevet stillet, udtømmende.
Matti Vanhanen
Hr. formand! Tak, fordi De ikke beder mig om at kommentere alle de fremsatte synspunkter og specielt de synspunkter, der var sammenfaldende med mine. Jeg vil ikke desto mindre nævne ét, hvor taleren klart havde en anden mening. Hr. Farage sagde, at han ønskede mere magt til EU. Der er ikke det, det drejer sig om her. EU har allerede en del kompetence. Der er tale om, at EU skal have midlerne og redskaberne til at udøve denne kompetence. Det er altid yderst vigtigt i politik og i enhver magtudøvelse, hvor nogle får tildelt en rolle og beføjelserne til noget, at de også har de nødvendige redskaber til at gøre det. I øjeblikket har specielt Rådet ikke de nødvendige midler på grund af beslutningstagning og afstemningssystemer og krav om enstemmighed.
Parlamentets arbejde viser, at det trods ideologisk forskelle næsten altid er muligt at træffe afgørelser ved afstemning, men forud for afstemningerne går typisk meget lange forhandlinger, under hvilke der søges kompromiser og skabes resultater. Jeg giver fru Grossetête ret i, at 2006 i særdeleshed har været Parlamentets år. I år er måske nogle af årtiets største lovgivningsmæssige projekter blevet færdiggjort.
Under denne forhandling er der blevet nævnt en række emner af europæisk natur, hvor EU har kompetence i sig selv, men der skal også kunne træffe beslutninger. Vi kommer til at stå over for en af fremtidens udfordringer allerede næste år, når der skal træffes en beslutning om Det Europæiske Teknologiske Institut. Det Europæiske Råd erklærede, at der skal træffes en afgørelse herom i 2007. Kommissionen og Rådet får rigeligt at gøre med dette det næste år.
Med hensyn til udvidelse mener jeg, at vi skal være særligt opmærksomme på Vestbalkan. Udvidelse er en måde, hvorpå befolkningen på Vestbalkan kan forpligte sig fuldkomment til stabilitet og demokrati, og vi har tid i EU til både at foretage vores egne ændringer i traktaten og til at fortsætte udvidelsesforhandlingerne. Vi i EU og medlemsstaterne skal tage ansvaret for at sørge for, at forhandlingerne om forfatningstraktaten afsluttes, så tidsplanen for europaparlamentsvalget i 2009 kan overholdes. Hvis det lykkes os, skulle der heller ikke være flere problemer med udvidelse.
Hr. formand! Tak, fordi jeg har fået det privilegium at være til stede under Parlamentets sidste plenarmøde i år for at overvære en livfuld politisk dialog, hvor ideologiske forhindringer overvindes i samarbejdets navn. Det så vi specielt i begyndelsen af denne forhandling. I Finland har vi også lært at arbejde tæt sammen på tværs af ideologiske grænser også på regeringsplan, og det har været en stor fornøjelse at være involveret i same slags arbejde her på EU-plan. Jeg vil oprigtigt takke alle. Der blev stillet et par konkrete spørgsmål, hvoraf det ene omhandlede den russiske landbrugshandel. Det vil formanden for Kommissionen vist svare på.
(Bifald)
José Manuel Barroso
Hr. formand! I Kommissionen er vi vant til at skulle løse de vanskeligste problemer!
Dette var bestemt et succesfuldt formandskab, og som nogen sagde, var det det sidste formandskab for et EU med 25 medlemmer. Den 1. januar 2007 byder vi Rumænien og Bulgarien velkommen. En af de sidste seks måneders bedrifter var afslutningen af alle disse processer - ratificeringen i medlemsstaterne. Det gode stykke arbejde, der er gjort, var vigtigt, og det samme gælder valget, med betydelig støtte, af de to nye kommissærer fra Rumænien og Bulgarien. Jeg vil endnu en gang takke Parlamentet for dets støtte. Det var et meget klart signal om Parlamentets støtte til det udvidede EU.
Hvad angår Rusland, mener jeg, at de debatter, som vi har haft i løbet af de sidste seks måneder, har bidraget til at danne grundlag for vores forbindelse med Rusland. Rusland er en meget vigtig partner, en nær nabo og partner, som vi gerne vil have en strategisk, langsigtet forbindelse med.
Vi bør undgå to risici. Den ene er en tilgang om at fortsætte som hidtil og lade som om, at alt går som smurt. Det gør det ikke. Der er nogle problemer. En anden risiko er en stejl holdning til Rusland. Jeg mener ikke, at det er i vores interesse, og det er heller ikke til fordel for dem, der ønsker et demokratisk, fremskridtsvenligt Rusland.
Vi bør have et konstruktivt og positivt forhold til Rusland og forsøge at gøre energispørgsmålet til en situation til fordel for begge parter. Jeg har tidligere sagt, at vi var uenige med Rusland og Sovjetunionen så længe på grund af vores ideologier. Nu må vi ikke være uenige med Rusland på grund af energi. Lad os gøre energien til et positivt element. De har lige så meget brug for et stabilt marked, som vi har brug for en stabil leverandør, men samtidig med at vi er optaget af denne konstruktive holdning, bør vi også være meget faste i principspørgsmål, nemlig hvad angår menneskerettighederne. Vi må sige til vores russiske partnere, at dette spørgsmål ikke er oppe til forhandling. Det er den holdning, vi har indtaget offentligt og privat i forhandlingerne med vores russiske partnere.
I Ruslands tilfælde vil vi kunne kontrollere nogle begivenheder, men ikke andre. Ruslands fremtid vil primært afhænge af Ruslands dynamik. Det er et enormt land. Det ville være forkert at tro, at vi kan kontrollere dets fremtid. Det hverken kan eller bør vi gøre.
Der er imidlertid noget, som vi kan kontrollere, og det er solidariteten medlemsstaterne imellem. Vi må anmode alle medlemsstaterne om at fastholde en forenet og sammenhængende tilgang til Rusland og om ikke at give efter for noget pres for at splitte os, f.eks. om de spørgsmål, der nu er til debat. Det afhænger af os. Vi kan have en fælles tilgang til Rusland, hvis vi virkelig vil. Der har været nogle forsøg på at splitte os, men på topmødet i Lahti formåede vi at tale med én stemme om energi. Nu kan vi også i forbindelse med en embargo mod en af vores medlemsstater give udtryk for en fælles holdning.
Vi håber, at den fælles holdning bliver fastholdt, hvad angår mandatet til den fremtidige rammeaftale med Rusland. Jeg håber, at det problem bliver løst. Jeg håber, at medlemsstaterne enstemmigt vil støtte et mandat, så vi kan fortsætte med den strategi, som jeg netop har skitseret som en god holdning for Europa og en holdning, der også er nyttig for vores fremtidige forbindelser med Rusland.
Princippet om solidaritet må være en hjørnesten i vores eksterne forbindelser og ligeledes i, hvordan vi opbygger EU.
Eftersom vi nu ved, at hr. Poettering har talt til os for sidste gang som formand for PPE-DE-Gruppen, vil jeg til sidst give udtryk for min taknemmelighed over og anerkendelse af alt, hvad han har gjort som leder af en vigtig gruppe i Europa-Parlamentet, og for, hvor meget jeg værdsætter hans oprigtige engagement i vores europæiske værdier. Jeg håber, at han i fremtiden vil fastholde det engagement, som han har udvist som formand for en vigtig politisk gruppe, til gavn for Europa, så vi ikke skal sige farvel eller adieu, men bare Auf Wiedersehen. Jeg ønsker Dem alle sammen glædelig jul og et rigtig godt 2007.
(Bifald)
Formanden
Forhandlingen under ét er afsluttet.
