Dagsordenen
Formanden
Jeg vil minde om, at 19 medlemmer har anmodet om tid til mundtlige stemmeforklaringer om hver af de syv betænkninger, som blev vedtaget før frokost. Der er yderligere 10 individuelle anmodninger om stemmeforklaringer. Teoretisk ville den nødvendige tid til stemmeforklaringer således være 143 minutter, lidt mere end to timer. For at kunne afvikle disse stemmeforklaringer i dag foreslår jeg derfor følgende ændring af dagsordenen:
Redegørelsen fra Kommissionen om affaldskrise i Campania, som er fastsat til kl. 9.00, udsættes til lige efter betænkningen af Angelilli om børns rettigheder.
Stemmeforklaringerne afvikles under aftenmødet efter den mundtlige forespørgsel om status for medlemmer af Europa-Parlamentet valgt i Polen.
Rækkefølgen for dagsordenen bliver derfor følgende:
kl. 15-17.30: betænkning af Cashman, betænkning af Angelilli og derefter redegørelsen fra Kommissionen om affaldskrise i Campania,
kl. 17.30-19.00: spørgetid til Kommissionen,
derefter på aftenmødet fra 21.00 til midnat i følgende rækkefølge: betænkning af Pack, betænkning af Graefe zu Baringdorf, den mundtlige forespørgsel om status for medlemmer af Europa-Parlamentet valgt i Polen og til sidst stemmeforklaringerne om de punkter, der blev sat til afstemning før frokost.
Christopher Heaton-Harris
(EN) Hr. formand! Jeg har en bemærkning til forretningsordenen til klarlæggelse af artiklerne, som de blev gennemført tidligere i dag. I artikel 171, som hr. Schulz henviste til, om afbrydelse af mødet, er det ikke fastsat - idet vi havde afsluttet afstemningen og skulle videre til stemmeforklaringerne - at artiklen kan gøres gældende på det pågældende tidspunkt. Hvis mødet derefter blev afbrudt, er det præcedens i Parlamentet, at man fortsætter med punkterne på dagsordenen, når mødet genoptages, og det næste punkt på dagsordenen - baseret på præcedens i Parlamentet og arbejdsgangen i de otte år, jeg har været medlem af Parlamentet - ville være stemmeforklaringerne. Jeg er indstillet på at vende tilbage når som helst for at afgive stemmeforklaring, da jeg ønsker at gøre det i forbindelse med en række betænkninger.
Jeg vil gerne vide, hvad grundlaget for gennemførelsen af artikel 171 var, da det efter min opfattelse var forkert. De ved lige så godt som jeg, at De fordrejer betydningen af artiklerne, for at gå imod nogle af parlamentsmedlemmernes demokratiske vilje. Det er en mærkelig form for demokrati, når man prøver at stoppe et mindretal, der blot gør det, de har ret til i henhold til forretningsordenen.
Formanden
Jeg vil minde om et par grundlæggende regler for, hvordan tingene fungerer her. Formanden kan udsætte mødet til enhver tid.
Jeg behøver blot at rejse mig fra denne plads, og så bliver forhandlingerne automatisk afbrudt. Jeg kan forsikre Dem om, at jeg ikke har til hensigt at gøre det, men De skal være klar over, at det eneste, der kræves for at udsætte mødet, er, at formanden rejser sig op.
Min første pointe er: Mødet blev udsat, fordi det hører til formandens beføjelser at udsætte mødet, når han eller hun vælger at gøre det.
En anden ufravigelig regel er, at dette er plenarforsamlingen, og kun plenarforsamlingen har kontrol - fuld kontrol - over dagsordenen. Derfor foreslår jeg, at De ændrer dagsordenens rækkefølge på den måde, jeg lige har foreslået.
Hvis De ikke ønsker at foretage de ændringer, jeg har foreslået, har De, hr. Heaton-Harris, i dette tilfælde - og kun i dette tilfælde - ret i, at vi arbejder efter den dagsorden, vi tidligere har vedtaget.
Jeg vil derfor nu spørge medlemmerne, om de formelt er imod at ændre dagsordenen på den måde, jeg lige har foreslået. Vi vil først høre en formel indvending imod forslaget og derefter en taler, som går ind for ændringen.
Jim Allister
(EN) Hr. formand! Det er utvivlsomt sandt, at De, hr. formand, kan forlade sædet og afbryde mødet. Det er dog ikke grundlaget for det, der skete inden frokost. Det var på grund af et forslag i henhold til artikel 171 fra hr. Schulz, at mødet blev afbrudt.
Det fremgår tydeligt i artiklen, at der i forbindelse med et sådant forslag skal være en taler for og en taler imod forslaget. Det var ikke tilfældet, da forslaget var irregulært og ikke skulle have været sat til afstemning, og da beslutningen ikke er bindende. De bør derfor nu vende tilbage til dagsordenen.
Formanden
Jeg vil igen minde om, at Parlamentet er den suveræne myndighed her. Så den siddende formand har ret til at gøre, som jeg gør nu, nemlig at anmode to medlemmer om at tale, én for og én imod. Det er formandens særlige ret.
Selvfølgelig skal Parlamentet stemme, men jeg mener, at der blev afholdt en afstemning i morges, som blev bekræftet elektronisk. Jeg tror ikke, at resultatet af den afstemning kan bestrides.
Hannes Swoboda
for PSE-Gruppen. - (DE) Hr. formand! Jeg vil blot slå fast, at det er rigtigt, at formanden, som ledede mødet i formiddag, glemte at spørge, hvem der ville tale for og imod forslaget. Det er imidlertid lige så rigtigt, at et klart flertal i Parlamentet har stemt på en sådan måde, at vi ikke debatterer eller har erklæringer til afstemningen nu, men i aften kl. 22.00. Nu kommer der et nyt forslag, og jeg vil gerne støtte det på min gruppes vegne - og nok også på andre medlemmers vegne. Jeg anser den ordning, som De foreslog, for fornuftig, og vi må se, hvad afstemningen viser. Og som De selv sagde: Parlamentet er suverænt. Parlamentet træffer afgørelse ved flertal.
(Bifald)
Formanden
Jeg har taget én taler imod og én taler for forslaget. Hvis nogen har noget at sige på nuværende tidspunkt, bør det være om et andet spørgsmål, ikke for på ny at argumentere for og imod. Hvis det er det, De ønsker at gøre, kan jeg ikke give Dem ordet.
Daniel Hannan
(EN) Hr. formand! Jeg har en bemærkning til forretningsordenen. Parlamentet har muligvis suverænitet, som De siger, men skal ikke desto mindre følge forretningsordenen.
Afbrydelse eller ophævelse af et møde omhandles i artikel 171. Jeg citerer: "Under en forhandling eller en afstemning kan mødet afbrydes eller ophæves". Her til morgen skete afbrydelsen ikke under en forhandling eller en afstemning, men efter afstemningen.
Derudover har formanden i henhold til artikel 163 "Stemmeforklaringer" ikke mulighed for at undgå at høre disse forklaringer eller ændre tidspunktet. I artiklen er følgende udtrykkeligt fastsat: "Når den almindelige forhandling er afsluttet, kan ethvert medlem i forbindelse med den endelige afstemning afgive en mundtlig stemmeforklaring af højst ét minuts varighed".
Det er korrekt, at taleren kan have betydelig vilkårlig bemyndigelse i henhold til Parlamentets forretningsorden. Men i forbindelse med disse to punkter er der ingen bemyndigelser, og Parlamentet valgte - på den mest skamløse måde - at tilsidesætte sin egen forretningsorden frem for at risikere at holde et par personer tilbage fra frokostpausen.
Det er efter min opfattelse symbolsk for den måde, hvorpå EU kører processen med ratifikation af Lissabon-traktaten, endog den europæiske forfatning, at man tilsidesætter egne regler, når det ikke lige passer, frem for at acceptere andre synspunkter.
Formanden
Jeg foreslår følgende: vi er tydeligvis ikke i stand til i eftermiddag her på plenarforsamlingen at vurdere alle de forskellige argumenter vedrørende fortolkningen af denne regel.
Hvis nogle medlemmer ønsker at fremsætte modbeskyldninger, kan De gøre det skriftligt til formanden for Parlamentet. Jeg er sikker på, at han vil henvise klager til det relevante udvalg.
Lige nu ligger det mig kun på sinde at træffe beslutning om dagsordenens rækkefølge. Jeg har stillet et forslag. Jeg har hørt ét medlem tale imod det, og ét medlem tale for det. Jeg sætter det nu til afstemning.
(Parlamentet godkendte anmodningen)
(Parlamentet godkendte den således ændrede dagsorden)
