Forelæggelse af Revisionsrettens årsberetning - 2006 (forhandling)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forelæggelse af Revisionsrettens årsberetning for 2006.
Hubert Weber
Hr. formand, hr. næstformand Kallas, mine damer og herrer! Jeg er meget glad for at kunne deltage i dagens forhandling om Revisionsrettens årsberetning for regnskabsåret 2006. Den 12. november præsenterede jeg årsberetningen for Europa-Parlamentets Budgetkontroludvalg, og dagen efter præsenterede jeg den for Økofinrådet.
Jeg vil gerne starte med en kort gennemgang af de centrale budskaber i årsberetningen for 2006. Første punkt vedrører pålideligheden af det endelige årsregnskab for 2006. Det konsoliderede årsregnskab for regnskabsåret 2006 giver et retvisende billede af EU's aktiver og passiver, dets finansielle situation og resultaterne af dets aktioner i det pågældende år bortset fra en for høj ansættelse - i opgørelsen af aktiver og passiver - af beløbet for diverse kreditorer og af forfinansiering. Kommissionen har gjort yderligere fremskridt i gennemførelsen af den omkostningsbaserede regnskabsaflæggelse, selv om der fortsat findes visse svagheder.
Retten har bemærket, at Kommissionen har gjort en betydelig indsats for at eliminere fejl og mangler i risikostyringssystemet for EU's finanser. Nogle ændringer giver allerede synlige resultater inden for f.eks. landbrugsbudgettet.
Jeg vil nu gå videre med lovlighed og formel rigtighed. Retten har endnu en gang afgivet en ubetinget positiv erklæring om transaktionerne bag indtægter og forpligtelser og om betalinger til administrationsomkostninger samt udgifter under prætiltrædelsesstrategien med undtagelse af udgifter under Sapardprogrammet. Der var også en minimal fejlprocent for betalinger, der blev forvaltet og kontrolleret direkte af Kommissionens delegationer med hensyn til eksterne foranstaltninger. Retten har imidlertid endnu en gang afgivet en negativ erklæring om lovligheden og den formelle rigtighed af størstedelen af de udgiftsmæssige transaktioner. Det gælder primært for udgifterne under den fælles landbrugspolitik, der ikke er underlagt det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem (IKFS), for udgifterne til strukturforanstaltninger og interne politikker samt for en betydelig del af udgifterne til foranstaltninger udadtil. På disse områder er der fortsat en betydelig fejlprocent i udbetalingerne til de endelige modtagere, selv om den varierer noget.
Retten har følgende bemærkninger til de områder af budgettet, der er underlagt delt forvaltning: På landbrugsområdet, der i 2006 fik bevilget 49,8 milliarder euro, noterede Retten en markant tilbagegang i den estimerede samlede fejlprocent, selv om den fortsat ligger en smule over væsentlighedstærsklen. Med en korrekt anvendelse kan IKFS, der dækker omkring 70 % af landbrugsudgifterne, på effektiv vis reducere risikoen for ulovlige og uregelmæssige udgiftsbetalinger. Finansielle korrektioner i landbrugsudbetalingerne - der f.eks. stammer fra Kommissionens årlige godkendelsesbeslutninger inden for rammerne af afstemningsproceduren - vedrører store summer, hvor medlemsstaterne skal foretage tilbagebetalinger til Fællesskabets budget i form af korrektioner eller bøder, fordi de ikke har indført passende kontrolsystemer. Disse tilbagebetalinger til Fællesskabets budget finansieres fortsat af de nationale skatteydere og ikke af de personer, der på uretmæssig vis har modtaget Fællesskabets ressourcer.
Ud over at sætte fokus på problemområderne gennem illustrative eksempler mener Retten også, at den har pligt til at gøre opmærksom på udviklinger, som det kan være vigtigt for beslutningstagerne at kende til. Retten påpegede f.eks., at selv om enkeltbetalingsordningen letter anvendelses- og betalingsprocedurer, så har den også bivirkninger såsom tildeling af betalingsrettigheder til jordejere, der aldrig har beskæftiget sig med landbrug. Det kan godt være, at det er juridisk acceptabelt, men det har i kedelig grad ændret fokus for EU-støtten fra gårdejere til jordejere. De nye modtagere af landbrugssubsidier omfatter jernbaneselskaber, ridestalde, stutterier, golf- og sportsklubber samt lokale myndigheder. Endvidere har retsforskrifterne vedrørende enkeltbetalingsordningen givet medlemsstaterne et bredt spillerum for tildelingen af betalingsrettigheder, hvilket har resulteret i ulige behandling af støttemodtagere.
Med hensyn til strukturforanstaltninger, som der i alt blev tildelt 32,4 milliarder euro til i 2006, er der ikke sket ændringer i den situation, der har været fremherskende i de foregående år. Retten har bemærket en væsentlig fejlprocent, der skønsmæssigt ligger på mindst 12 % af de samlede godtgørelser til støttemodtagerne. De hyppigst forekommende fejl omfattede ansøgninger om godtgørelse af ikkestøtteberettigede udgifter og manglende gennemførelse af udbudsprocedurer. Endvidere manglede der ofte dokumentation for general- og personaleomkostninger.
Efter Rettens opfattelse bør Kommissionen foregå med et godt eksempel i sin håndtering af de udgifter, som den administrerer direkte, dvs. udgifter vedrørende EU's interne politikker og foranstaltningerne udadtil. Skønt der er sket mærkbare forbedringer, var der endnu en gang en væsentlig fejlprocent i forbindelse med de interne politikker, der blev administreret af Kommissionen, og som der i 2006 blev brugt 9 milliarder euro på. Den primære årsag hertil var udbetalingen af godtgørelser til støttemodtagere, der havde sat projektomkostningerne for højt i deres erklæringer. Blandt årsagerne til fejlene i de underliggende transaktioner kan nævnes forsømmelse, utilstrækkeligt kendskab til de ofte komplicerede regler samt ansøgernes bevidste forsøg på at bedrage EU-budgettet. For de udgifter på landbrugsområdet, der ikke er direkte omfattet af IFKS, samt udgifter til strukturforanstaltninger og interne politikker gælder det endvidere, at kontroller af udbetalingsanmodninger, der overvejende baseres på støttemodtagernes oplysninger, i mange tilfælde er utilstrækkelige med hensyn til hyppighed, omfang og kvalitet.
I de forgangne år har Kommissionen gjort en indsats for at forbedre inddrivelsessystemet og beskyttelsen af EU's økonomiske interesser. På grund af de komplekse procedurer informeres Kommissionen imidlertid endnu ikke på pålidelig vis om de forskellige uretmæssigt udbetalte beløb og modtagerne heraf eller om deres finansielle indvirkning på EU-budgettet. Faktisk besvarede kun seks medlemsstater anmodningen fra Kommissionen i november i fjor om en rapport om inddrivelse af uretmæssige betalinger. I den enkelte revisionsmodel anbefalede Retten indførelsen af effektive rammer for alle interne kontrolsystemer vedrørende EU-midler. Alle sådanne systemer skal baseres på fælles principper og standarder, og de skal tage hensyn til iboende risici og samtidig finde den rette balance mellem udgifterne til kontrollerne og værdierne heraf.
En af de vigtigste nyskabelser i den seneste tid er den pligt, som medlemsstaterne er blevet pålagt, til at udarbejde en årlig statistik over resultaterne af deres revision og kontrol. Nogle af de nationale revisionsorganer har også iværksat frivillige initiativer i form af nationale erklæringer og revisionsrapporter om forvaltningen af EU-midler i deres respektive lande. Efter Rettens mening kan de nationale erklæringer og de nationale revisionsindsatser medvirke til at øge kendskabet i medlemsstaterne til vigtigheden af intern kontrol med EU-midler. I sin udtalelse nr. 6/2007 anførte Retten, at sådanne nationale procedurer var et middel til at fokusere og påvise den nationale regnskabspligt for anvendelsen af EU-midler. De kan endvidere medvirke til at identificere verificérbare mangler og eksempler på god praksis og til at forbedre gennemsigtigheden og regnskabspligten inden for grænserne af økonomisk forvaltning.
Retten spiller også fortsat en aktiv rolle for at fremme et samarbejde med overordnede revisionsorganer i medlemsstaterne, og den er det førende organ i en ny arbejdsgruppe, der arbejder med fælles revisionsstandarder og sammenlignelige revisionskriterier, der er udarbejdet til en EU-sammenhæng.
Det fører mig frem til konklusionerne. Trods en betydelig indsats fra Kommissionens side for at eliminere svaghederne i risikostyringssystemer for EU-midler har Retten endnu en gang leveret en negativ erklæring om lovligheden og den formelle rigtighed af transaktioner i de fleste af budgettets områder. De største forbedringer blev fundet inden for den fælles landbrugspolitik. Den høje fejlprocent i de underliggende transaktioner skyldes til dels det faktum, at komplicerede juridiske krav og bestemmelser samt uklare støttekriterier undertiden får modtagerne til at overdrive deres omkostninger, når de forlanger godtgørelser, men den skyldes også vedvarende mangler i den interne kontrol.
Den grundlæggende forudsætning for en effektiv forvaltning af budgetmidler er eksistensen af pålidelige interne kontrolsystemer på alle administrative niveauer i alle medlemsstater og modtagerlande. Efter min mening har Europas befolkning ret til en ordentlig administration og kontrol med EU's midler overalt i EU.
Siim Kallas
Hr. formand! Kommissionen glæder sig over Rettens årsberetning samt over bemærkningerne fra hr. formand Weber.
Generelt set giver Rettens årsberetning for 2006 en mere positiv vurdering end 2005-udgaven. Takket være Rettens trafiklyssystem er det nu muligt at foretage detaljerede målinger af fremskridt. Rettens beretning viser fra det ene udgiftsområde til det andet, hvor vores systemer er tilfredsstillende, og hvor de registrerede fejl er under Rettens væsentlighedstærskel på 2 %.
I sammenligning med tidligere år er Kommissionen tilfreds med, at Retten i alt har givet grønt lys til over 40 % af alle udbetalinger sammenlignet med ca. en tredjedel i fjor og kun 6 % for to år siden. Det er et ægte fremskridt hen imod vores fæles målsætning om at få en positiv revisionserklæring (DAS-erklæring).
Retten beretter også om fremskridt i de interne politikker som f.eks. forskningsprogrammer samt i de eksterne foranstaltninger. Retten sagde, at regnskaberne i alt væsentligt giver et retvisende billede bortset fra en mindre overanmelding af omkostninger svarende til 0,13 % af driftsudgifterne. Retten erkender, at Kommissionen har gjort en stor indsats for at afhjælpe svaghederne i forvaltningen af risici over for EU-midler.
Samlet set er der imidlertid atter en negativ DAS-erklæring vedrørende transaktionernes lovlighed og formelle rigtighed. Skønt vi bevæger os i den rigtige retning, vil jeg derfor gerne fokusere på de største hindringer på vejen hen imod en positiv DAS-erklæring. Den store tilbageværende udfordring består i at sørge for en ordentlig gennemførelse af strukturpolitikkerne. For udgifterne til strukturpolitikker - 32,4 milliarder euro i 2006 - er situationen omtrent den samme som de foregående år, og Retten har atter fundet en væsentlig fejlfrekvens.
De hyppigst forekommende fejl var ansøgninger til ikkestøtteberettigede udgifter og manglende gennemførelse af udbudsprocedurer samt manglende dokumentation til underbygning af beregningen af generalomkostninger eller de involverede personaleomkostninger.
Retten siger endvidere, at den er er rimelig sikker på, at mindst 12 % af det samlede beløb, der er godtgjort i forbindelse med strukturprojekter i regnskabsåret 2006, ikke skulle have været godtgjort. Vi er enige i, at der er reelle problemer på dette område. I Kommissionens egen sammenfattende beretning for 2006 skrev den, at den ikke havde tillid til systemerne for strukturfondenes forvaltning i dele af Italien, Letland, Slovakiet, Spanien, Sverige og Det Forenede Kongerige. Generaldirektørerne udtrykte forbehold i deres årlige aktivitetsrapporter.
Retten foretog stikprøvekontroller af 19 regioner i 2006, og ingen af disse var fuldt ud effektive. Retten fandt forskellige ineffektive kontrolsystemer i England, Frankrig, Tyskland, Grækenland, Italien, Polen, Portugal, Skotland, Slovenien og Spanien, og det samme gjorde sig gældende for Interregprojektet mellem Østrig og Ungarn.
Vi tror, at tingene bliver bedre under den nye lovgivning, men det vil ikke mindske den fortsatte høje risiko for udbetalinger vedrørende programmeringsperioden 2000-2006, hvor situationen fortsat er kritisk frem til afslutningen i 2009-2010. Vi skal gøre en fælles indsats i denne situation. Jeg har skrevet til Rådets formand, medlemsstaterne og Europa-Parlamentet og beskrevet den ekstra indsats, som Kommissionen vil foretage.
På mødet i Økofin-rådet tidligere på måneden opfordrede jeg også medlemsstaterne til at leve op til deres ansvar om at udarbejde årlige oversigter over revisioner og erklæringer inden den 15. februar 2008. Det var den aftale, vi nåede frem til med Parlamentet og Rådet, da vi vedtog den reviderede finansforordning.
Den årlige oversigt skal være mere end blot endnu en rapporteringsøvelse uden merværdi. Den skal give ægte evalueringsoplysninger, som Kommissionen kan bruge til at forsikre Retten og Parlamentet om kontrollens tilstand i de enkelte medlemsstater.
Den høring vedrørende decharge for 2006, som Budgetkontroludvalget har planlagt til den 18. december 2007 for de vigtigste strukturfondskommissærer, vil blive overværet af repræsentanter for de nationale budgetkontroludvalg. Kommissionen glæder sig over dette nye tiltag og håber, at det vil medvirke til at skabe engagement på nationalt plan for at forbedre forvaltningen af EU's midler.
Vi er nødt til at følge en politik, hvor man advarer, løser eller suspenderer. Kommissionen har tilkendegivet, at den agter at suspendere strukturfondsudbetalinger i de tilfælde, hvor den ikke kan få de nødvendige erklæringer om, at medlemsstaternes systemer fungerer ordentligt. De kan føre til, at Kommissionen må træffe nogle få upopulære beslutninger, men den er nået frem til den konklusion, at det kommer til at gå for langsomt fremad, hvis ikke vi straks foretager os noget.
Inden jeg slutter, vil jeg sige nogle få ord om mediernes dækning af denne årsberetning. I de seneste to uger har journalisterne bedt Kommissionen om at kommentere to hovedpunkter. For det første er man blevet bedt om at kommentere revisionsresultaterne om, at golfklubber og andre organer, der ikke formelt forbindes med landbrug, modtog EU-støtte i fjor. En ellers seriøs avis havde følgende overskrift: "EU-støtte til de fattige ødet bort på golfklubber". Den formåede at få tre fakta fordrejet med blot otte ord. Lad mig forklare. For det første er landbrugssubsidier ikke til de fattige; for det andet blev den pågældende støtte ikke givet til golfklubber, men til støtteberettigede landbrugsaktiviteter - i disse tilfælde tilstødende jord med forskellige ejere. Følgelig blev pengene for det tredje ikke ødet bort, idet der var tale om både lovlige og formelt rigtige udgifter, hvilket Retten ikke stiller spørgsmålstegn ved. Retten har derimod gjort opmærksom på et politisk emne samt på det endelige resultat af en aftalt politik, nemlig indførelsen af enkeltbetalingsordningen.
Vi glæder os over sådanne diskussioner, og som de ærede medlemmer vil vide, har Kommissionen arbejdet hårdt for at få fuld gennemsigtighed vedrørende modtagerne af EU-midler, hvilket efter Kommissionens mening giver mere velfunderede politiske diskussioner såsom de sundhedstjek af den fælles landbrugspolitik, som min kollega fru Mariann Fischer Boel introducerede tidligere på måneden.
Samme strategi ligger til grund for Kommissionens initiativ om at forsyne de overordnede revisionsorganer i alle medlemsstater med en komplet liste over alle udbetalinger til støttemodtagere i de pågældende lande.
Desværre har golfklubemnet i nogle medieomtaler helt overskygget Rettens erklæring om, at landbruget er et af de områder, hvor Kommissionen og medlemsstaterne har gjort størst fremskridt, og hvor Retten var meget tæt på at give et samlet grønt lys. Det er grunden til, at jeg havde behov for at afklare dette emne i dag.
Det andet punkt handler om, at 12 % af beløbene under strukturfondene ifølge Retten ikke skulle have været godtgjort. De fleste af journalisterne har fokuseret på, at Retten ser det som et problem, idet der blev udbetalt næsten fire milliarder euro i fjor. Dette punkt kræver også en nærmere forklaring. Der findes ikke noget klart billede af, om pengene er mistet eller stjålet, eller om der er tale om systematiske eller enkeltstående fejl. Det er derfor op til Kommissionen at forklare de 12 %. Jeg er kommet med nogle forklaringer i mit indlæg, og jeg har påpeget nogle af problemområderne samt den indsats, vi agter at gøre.
Mine kommissærkolleger fru Hübner og hr. Špidla vil arbejde videre med dette punkt under næste måneds høringer i Budgetkontroludvalget.
Afslutningsvis vil jeg gerne understrege, at vi trods dele af mediedækningen faktisk mener, at Rettens beretning hjælper os med at fokusere på de rigtige emner. Kommissionen arbejder hårdt på at skabe forbedringer på disse centrale områder.
José Javier Pomés Ruiz
Hr. formand, hr. Hans-Gert Pöttering! Jeg er glad for, at De deltager i denne forhandling i betragtning af den betydning, som Parlamentet tillægger revisionen af dets regnskab. Jeg sætter også pris på tilstedeværelsen af Kommissionens næstformand hr. Kallas samt Revisionsrettens formand hr. Weber, men hvor er Rådet? Hvor der den taler, der kan fortælle os, hvad Rådet gør med alle de forslag og kommentarer, som Revisionsrettens formand, Kommissionens næstformand og jeg selv har præsenteret Rådet for?
Mange tak, hr. formand, for deres deltagelse i forhandlingen.
(Bifald fra visse pladser)
Først vil jeg gerne takke Revisionsretten for dens udmærkede arbejde og i særdeleshed for kapitel to, der er særligt veludført. De bliver hele tiden bedre til denne opgave, hvilket ikke kun hjælper Parlamentet, men også manden på gaden med at forstå, hvad det koster at køre EU.
Landbrugerne skal lykønskes, fordi de, efter at vi er begyndt at reducere de direkte betalinger til dem, har formået at foretage en markant forbedring i forvaltningen af de penge, de modtager.
Jeg kan imidlertid ikke give strukturfondene samme ros. Det er nu tre år siden, at Europa-Parlamentet sagde, at Rådet - der glimrer ved sit fravær - skal involveres for at redegøre for brugen af størstedelen af det budget, som det kontrollerer. En ting står klart, nemlig at det under den nye finansforordning er obligatorisk for medlemsstaterne at indsende deres summariske angivelser af den nationale forvaltning. Det er ikke frivilligt, men obligatorisk. De skal gøre det inden midten af februar næste år, og som vi ved - og her er jeg enig med hr. Kallas - er medlemsstaterne uvillige til at gøre dette. Det ser ud til, at der ikke er krav om, at de skal aflægge regnskab. Hvis de har en pligt til at gøre det, bør de foregå med et godt eksempel. De sagde, at kun seks medlemsstater redegør for deres inddrivelse af uretmæssige udbetalinger. Det er skandaløst og fortjener følgende overskrift: Kun seks medlemsstater fortæller os, hvad de gør for at inddrive forkert anvendte midler. Det er virkelig skandaløst.
Jeg vil gerne opsummere med at sige, at Europa-Parlamentet fortsætter sit arbejde, og at de forhåbentlig vil fortsætte Deres arbejde. De og hr. Kallas har vores fulde støtte til fortsat at forfølge målsætningen om at få en positiv DAS-erklæring, og vi påtager os vores del af skylden for alle de særligt tyngende procedurer. Vi bærer alle en del af skylden herfor, fordi vi nogle gange beder om det umulige. Vi tilbyder vores samarbejde for at forenkle procedurerne i videst mulige omfang.
Mange tak, hr. Weber, for Deres glimrende beretning.
Herbert Bösch
Hr. formand! Situationen med hensyn til EU's økonomiske forvaltning er blandet. Jeg glæder mig over de foranstaltninger, Kommissionen har truffet i forbindelse med landbrug. Det bør hilses velkommen som en kæmpe succes.
På den anden side er der ikke meget positivt at sige om strukturfondene. Revisionsretten er af den holdning, at kontrolsystemerne i medlemsstaterne generelt er ineffektive eller moderat effektive. Derfor er Parlamentets krav om forvaltningserklæringer som instrument til at forbedre national regnskabspligt mere relevant end nogensinde.
Jeg er også meget skuffet over, at det interne kontrolsystem i Kommissionen stadig overhovedet ikke er, som det skulle være, syv år efter reformen. Der er betydelige svagheder, og jeg glæder mig over Revisionsrettens tungtvejende analyse i kapitel 2 af dets årsrapport.
Lad os se på fremtiden. Revisionsretten har foreslået interinstitutionelle drøftelser om konceptet "tolerabel risiko for fejl". jeg glæder mig over dette initiativ. Parlamentet og Kommissionen er allerede på forskellige måder kommet med en opfølgning på dette forslag. Hvornår vil Rådet - som ikke er til stede i dag - udtale sig om dette?
I reformtraktaten står der, at: "Forordningen fastsætter medlemsstaternes kontrol- og revisionsforpligtelser i forbindelse med gennemførelsen af budgettet og det deraf følgende ansvar." Parlamentet vil nøje følge gennemførelsen af denne nye bestemmelse.
Med hensyn til EU's revisionsordninger vil jeg ikke gentage, hvad jeg sagde i Luxembourg den 18. oktober 2007. Jeg vil bare understrege, at Parlamentet er meget interesseret i resultatet af den igangværende peer-review ved domstolen. Jeg lykønsker hr. Weber og særligt hr. Engwirda med at have startet denne øvelse.
Jan Mulder
Hr. formand! Indledningsvis vil jeg gerne takke Revisionsretten for det nye rapporteringssystem. Europa-Parlamentet har i årevis spurgt, om det ikke var muligt lidt mere præcist at kvantificere fejlene i de forskellige kapitler. Revisionsretten har i årevis svaret, at det ikke er muligt. Det glæder os for første gang at kunne konstatere, at også Revisionsretten kan skifte mening. Revisionsretten anvender nu et rapporteringssystem med farvemarkering, nemlig markering med henholdsvis rødt, gult og grønt. Vi hilser ændringen velkommen og håber, man yderligere vil forfine systemet i de kommende år, således at vi kan følge, på hvilke punkter der sker forbedringer. Hvad angår forbedringer, har Kommissionen naturligvis grund til at være stolt - som hr. Kallas allerede har nævnt. For tre år siden blev kun 6 % af udgifterne betegnet som retmæssige. Siden er tallet steget til 40 %, og for landbrugets vedkommende var Kommissionen tæt på en markering med grønt. Det kan man kalde forbedring. Det store spørgsmål er, om borgerne i almindelighed finder, at denne forbedring er tilstrækkelig. Det gør de ikke, tør jeg godt sige. Det er da uforståeligt, at der stadigvæk efter så mange år ikke foreligger en positiv revisionserklæring. Det giver anledning til alvorlig bekymring.
Problemet er endnu større, når det gælder strukturfondene. 12 % er naturligvis et alt for højt tal. Vi ville sætte pris på, at Revisionsretten i sine rapporter fremover angav, præcist hvor de 12 % kommer fra. Skyldes det ukorrekt udfyldning af formularer? Er der tale om reelle fejl? Når jeg, ude blandt borgerne, hører, hvor vanskeligt det er at få støtte fra strukturfondene, er det uforståeligt, at kontrollen hermed ikke skulle være tilstrækkelig. Stadig oftere hører jeg, at en borger siger: "Lad min andel gå til en anden, for det er alt for kompliceret at have med disse fonde at gøre". Det er i alt fald, hvad jeg hører i visse nederlandske provinser.
Tager vi fat på dechargeproceduren, hvad angår Kommissionen, er det centrale spørgsmål efter min opfattelse, hvad Kommissionen har gjort i forbindelse med Europa-Parlamentets tidligere henstillinger i dets dechargebeslutninger. Fremgår det ikke af traktaten, at Kommissionen skal gøre sit yderste for i så vid udstrækning som muligt at gennemføre sådanne dechargebeslutninger? Beslutningerne omhandler efter min opfattelse to forhold, som bør præciseres nærmere - ikke blot i en beslutning, men også i traktatens afsnit om flerårige budgetter og medlemsstaternes erklæringer. Der er også andre, som har henvist hertil. I to af Europa-Parlamentets beslutninger anføres, at kommissærerne hvert år skal underskrive de af generaldirektørerne fremlagte erklæringer, uanset disses form. Det betyder for Europa-Parlamentet, at ansvaret ikke ligger hos Kommissionen som helhed, men at kommissærerne er individuelt ansvarlige for egne budgetter. Det ville jeg gerne hører nærmere om.
Endelig fremgår det af den nye traktat, at Kommissionen og medlemsstaterne har et fælles ansvar. Set i lyset af medlemsstaternes erklæringer ville det være interessant at høre, hvordan Kommissionen forbereder sig på at gennemføre den nye traktat, både nu og fremover.
Bart Staes
for Verts/ALE-Gruppen. - (NL) Hr. formand, ærede medlemmer af Revisionsretten, hr. kommissær, mine damer og herrer! I 2006 var EU's budget på godt 106 milliarder euro. Det svarer ganske vist kun til 1 % af de 27 medlemsstaters bruttonationalindkomst, men ikke desto mindre er det et betragteligt beløb. Det er penge, som De og jeg og alle skatteydere må af med, og der er således god grund til at sikre behørig kontrol. Det er en af Europa-Parlamentets nøgleopgaver. For trettende gang i træk kan vi konstatere, at Revisionsretten nægter at stå inde for disse udgifters lovlighed og formelle rigtighed.
Dette er ikke en ubetydelig detalje. Der er grund til en vis indignation. Det er en alvorlig advarsel til Kommissionen, men også til medlemsstaternes regeringer om, at der skal gøres noget. Det belgiske medlem af Revisionsretten, Karel Pinxten, skrev herom i et indlæg i dagbladene De Tijd og ECHO de la Bourse og anførte, at der, hvis en intern eller ekstern revisor i et børsnoteret selskab med aktiver i samme størrelsesorden som EU's budget tog et sådant forbehold, ville gå chokbølger gennem de finansielle markeder. Han har fuldkommen ret, og det kan vi ikke bare negligere.
Hvor ligger problemerne? Landbruget er stadigvæk den vigtigste budgetpost på godt 50 milliarder euro. Der er på det felt uomtvisteligt sket forbedringer, navnlig ved anvendelsen af det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem. Men lad os samtidig understrege, at visse medlemsstater, navnlig Grækenland, nægter at tilslutte sig dette system. Pengene forvaltes i sådanne tilfælde af medlemsstaternes forvaltningsmyndigheder. Vi bør efter min mening ubetinget give Grækenland det røde kort. Vi bør gentage kravet om, at betalingerne til Grækenland indstilles, hvad angår landbrugsmidlerne, indtil Grækenland følger spillets regler.
Det andet problem i forbindelse med landbruget er - som først hr. Weber og efterfølgende hr. Kallas påpegede - at midlerne udbetales til golfklubber, jernbaneselskaber, hesteavlere og selvejere, som tydeligvis ikke er landmænd, og som løber med midlerne fra landbrugsbudgettet. Det drejer sig som oftest om mennesker, som er adelige eller kongelige. Er det sandt eller usandt? Meningerne er delte. Hr. Weber siger, det er sandt, hr. Kallas, at det ikke er sandt. Der har i Europa-Parlamentets Budgetkontroludvalg været afholdt en høring, hvor landbrugskommissær Fischer Boel udtalte, at alt dette var overdrevet. Hun bagatelliserede det hele. Jeg vil gerne høre fra hr. Kallas og hr. Weber, hvad der er sandheden. Kan Revisionsretten fremlægge beviser? Fastholder den beskyldningerne?
Den anden store budgetpost er stadigvæk strukturfondene. 12 % af midlerne herfra burde egentlig ikke have været udbetalt ifølge Revisionsrettens beretning. Det kan vi da ikke acceptere. Vi må gøre noget ved det. Det er således vores opfordring til medlemsstaterne, til regeringerne i medlemsstaterne, da de er medansvarlige. 80 % af de europæiske midler forvaltes af dem. Jeg gentager således Europa-Parlamentets og plenarforsamlingens krav om, at de skal underskrive en erklæring om, at de europæiske midler er anvendt korrekt, og dermed påtage sig deres politiske ansvar. Danmark, Nederlandene og Det Forenede Kongerige har allerede gjort det. Hvad bliver der af de øvrige medlemsstaters regeringer? Hvor er Belgien, Frankrig og Tyskland? Bør de ikke også omsider påtage sig det politiske ansvar?
Esko Seppänen
Hr. formand, hr. kommissær! Nu er det atter den tid af året, hvor Revisionsretten afgiver en negativ erklæring om lovligheden og den formelle rigtighed af sidste års udgifter. I foråret skal Parlamentet afgive decharge vedrørende de berørte parter trods den negative beretning. Det har i det mindste været praksis i de seneste år bortset fra et år, hvor der var valg.
Jeg vil henlede Deres opmærksomhed på Tavle V og VI i bilaget til Revisionsrettens beretning, der viser beregningen af medlemsstaternes nettobidrag. Medlemsstaternes toldsatser inklusive dem, der opkræves på varer, der sendes til andre medlemsstater, er medtaget under traditionelle egne indtægter. Det giver et misvisende billede af nogle medlemsstaters faktiske nettobidrag - i særdeleshed fra Nederlandene og Belgien - specielt da der ikke tages hensyn til den urimeligt store toldkommission på 25 %.
Det er også svært at acceptere en beregningsmetode, der tilsyneladende stammer fra Kommissionen, og som ikke medtager administrationsudgifter blandt EU's udgifter i denne forbindelse. Revisionstallene fortæller ganske enkelt ikke hele sandheden om ressourcernes anvendelse, og de indeholder derfor også politiske elementer. Det er et positivt tegn, at det land, der ikke har foretaget en korrekt anvendelse af overvågnings- og administrationssystemet for landbrugsudgifterne, nemlig Grækenland, nævnes ved navn. Problemerne vedrører ikke kun golfklubber, hr. kommissær Kallas.
Et godt eksempel på den positive effekt af revisorernes henstillinger er opmærksomheden på aflønningen af medlemmernes assistenter. De reviderede regler er tydeligvis alt for skrappe, men hellere det end at man tillader forsømmelse.
(Bifald)
Nils Lundgren
Hr. formand! Så har Revisionsretten for 13. gang afvist EU-budgettets gennemførelse. Hvorfor er det sket? Er EU's politikere, bureaukrater og borgere notoriske svindlere? Selvfølgelig ikke! Problemet er det, at EU ønsker en detaljeret regulering af det, der sker i en region med 23 lande og en halv milliard indbyggere. Det er det, der åbner døren for svig, misbrug og fejl. Hele organisationen skal reformeres helt fra bunden. Det kan gøres på to måder.
For det første skal vi gå fra en urimeligt detaljeret regulering til systemer, hvor de fattige medlemsstater får støtte uden detaljerede bestemmelser om støttens anvendelse. For det andet skal vi sørge for at finde frem til de skyldige. Det kræver til gengæld maksimal gennemsigtighed, at angivere behandles som helte og ikke forrædere, og at journalisterne er velkomne til at ransage EU's ansvar. Ingen af disse tre krav opfyldes. Et relevant eksempel er journalisten Hans-Martin Tillacks skæbne. Han opdagede svig i Eurostat, men han blev selv anklaget for lovovertrædelser af OLAF. Han tabte sin sag i det belgiske retssystem og ved EF-Domstolen, men nu har Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol frikendt ham. EU's rolle i denne triste historie viser, hvor langt vi skal gå, hvis vi ønsker at ændre dets natur som et bureaukratisk foretagende. Er der den fornødne vilje til at gøre det? Jeg tvivler.
Hans-Peter Martin
(DE) Hr. despotiske formand! Retsstatsprincipper, demokrati og kontrol baseret på ligestillingsprincippet ville være et bolværk mod despoti, men det er præcist de ting, vi mangler her.
Revisionsrettens årsberetning kan imidlertid være til nogen hjælp og bringe nogle ting i orden. Her vil jeg atter konkret henvise til de fakta, der under Deres ansvarsområde, hr. Weber, gudskelov omsider er blevet slået fast i punkt 10.9 til 10.12. De er et rap over fingrene for Europa-Parlamentet. I denne del af beretningen observerer Retten, at Parlamentets kontrol med medlemsstaternes udgifter er ekstremt utilstrækkelig, og den opstiller et katalog over udeladelser. Hvad er de praktiske følger? Det betyder, hr. formand og hr. generalsekretær for Europa-Parlamentet, at uønskede individer udpeges, hr. Herbert Bösch, at en umandig rapport sendes til OLAF, og at det efter års undersøgelser viser sig, at der intet var - intet svig, absolut intet. Men her, hvor der virkelig var noget at finde - og De sagde selv, hr. Weber, at kun 22 % af alle udgifter blev behandlet korrekt - var der ingen, der kiggede. Og det er despotisk opførsel.
Folk her i Europa-Parlamentet inklusive formanden og generalsekretæren hr. Rømer ved, at der ikke findes de nødvendige bilag for mindst 80 millioner euro af medlemmernes udgifter. Hvorfor undersøger man ikke det? Hvorfor træffer man ikke passende foranstaltninger? Hvorfor udvides de forskellige tidsfrister konstant? De ting, der foregår her - og jeg vil atter takke Revisionsretten for at have påtalt dem - fører til et despotisk system samt til dette organ, der ikke seriøst kan beskrives som et parlament. Og så tager de ansvarlige benene på nakken. Det her kan ikke vare ved.
Jeg vil fremsætte følgende appel til Parlamentet og til medlemmerne af Revisionsretten. Vil I ikke nok foretage en tilbundsgående undersøgelse af disse sager og finde en løsning. Det er et faktum, at en stor del af den ægte svig ligger under overfladen.
Herbert Bösch
(DE) Hr. formand! Jeg har lært at finde mig i meget fra hr. Martin her i mødesalen, men jeg må protestere imod udtrykket "en umandig rapport". Det vil jeg gerne have ført til protokols, for efter min mening er hr. Martin den sidste, der bør fremkomme med sådanne beskyldninger.
Alexander Stubb
(EN) Hr. formand! Jeg ville have afsluttet mit indlæg med at sige, at dechargeberetningen er en fantastisk kilde til antieuropæisk propaganda, men da hr. Hans-Peter Martin netop har sagt det, vil jeg i stedet starte med at sige det, samt at jeg er glad for hr. Böschs indlæg.
Jeg har tre punkter. Det første er et generelt punkt, der handler om at lykønske Revisionsretten med dens beretning. Da det er en bedre beretning end i fjor, skal vi også lykønske Kommissionen. Jeg kan godt lide trafiklyssystemet. For enfoldige europaparlamentsmedlemmer som mig giver det et ganske godt billede af, hvad der går godt, og hvad der ikke går godt. Ikke desto mindre har vi i Europa-Parlamentet som altid tre muligheder. Den første består i at godkende og afgive decharge til Kommissionen, den anden er at forsinke, og den tredje er at afvise. Det skal vi huske på ved starten på enhver forhandling.
Mit andet punkt vedrører politikkerne og først og fremmest den fælles landbrugspolitik. Tillykke med den. Det eneste problem synes at være Grækenland, hvilket mange har bemærket. Som det allerede er blevet sagt, er golfbaneproblemet ikke et rigtigt problem. Det er blevet overdrevet af medierne. Det er ikke noget, jeg bare siger, fordi jeg tidligere har spillet på det finske golflandshold, og jeg har ingen direkte hævdvundne interesser!
Det andet område er strukturpolitikker, hvor der er en skønsmæssig fejlprocent på 12 %. Det kan forbedres. Der er også de såkaldte uindfriede budgetforpligtelser, der beløber sig til 130 milliarder euro. Kommissionen skal arbejde hårdt på dette område.
Mit tredje og sidste punkt er det, at dechargeproceduren er et oplagt mål for EU-fjendsk propaganda, hvilket vi lige har været vidne til, og at der bestemt også er dårlige nyheder i denne beretning, nemlig at ikke alt er i orden, og at der er plads til forbedringer. De gode nyheder er imidlertid dem, at der allerede er gjort fremskridt. Vi har pålidelige årsregnskaber, og der er gjort fremskridt med hensyn til den fælles landbrugspolitik. Jeg vil også ønske Kommissionen tillykke med det grønne lys for dens forvaltning.
Jeg vil derfor opfordre til en kritisk, men konstruktiv forhandling om dechargeproceduren med håbet om en positiv revisionserklæring i 2009.
Dan Jørgensen
Hr. formand! Jeg vil også gerne starte med at takke Revisionsretten for en god beretning og en god præsentation her i dag. Det er klart, at det er et utrolig nyttigt instrument i vores arbejde for at sikre, at EU-borgernes penge bliver forvaltet på en god måde og forvaltet på en legitim og forsvarlig måde. Den overordnede konklusion i beretningen er desværre ikke tilfredsstillende. Det er klart, at når man for 13. år i træk ikke kan give en positiv revisionserklæring, så er det dybt, dybt kritisabelt. Det viser desværre, at der ikke er styr på skatteborgernes penge, og det viser desværre, at vi her i Parlamentet i samarbejde med Kommissionen, i samarbejde medlemslandene har en stor opgave foran os. Vi bliver nødt til at gøre de bedre. Det skal gøres bedre.
Vi er nu i Budgetkontroludvalget i gang med den årlige procedure, dvs. vi hører de relevante kommissærer, vi gransker grundigt de dokumenter, der nu er til vores rådighed. Først når vi er færdige med den proces, kan vi sige, hvorvidt vi vil give decharge, som det hedder på fagsprog, altså hvorvidt vi vil godkende regnskaberne for 2006, gennemførelsen af budgetterne for 2006. Der er nogle argumenter, der taler for, at vi skal gøre det. Der er nemlig sket fremskridt på nogle områder, men der er desværre også meget, meget alvorlige kritikpunkter, altså meget alvorlige argumenter for, at vi ikke skal godkende regnskaberne for 2006.
Lad mig starte med de positive. Heldigvis er det sådan, som også flere kolleger har været inde på, og som også både Revisionsretten og hr. Kallas nævnte i deres indlæg, at på landbrugsområdet går det rigtig godt. Det, der hedder et integreret finanskontrolsystem, har vist sig at være effektivt. Der hvor det er implementeret, må man sige, at der er godt styr på pengene. Vi kan se borgerne i øjnene og sige, at deres skatteyderkroner bliver forvaltet på en god og forsvarlig måde. I tilfældet Grækenland, hvor man ikke har implementeret dette system ordentlig, har Kommissionen også, synes jeg, vist sig ansvarlig ved at sige, at de vil suspendere betalinger. Det er godt, og det er positivt. Også på forskningsområdet er der grund til at være positiv. Det er nærmest et skoleeksempel. Vi har jo sidste år fremhævet nogle kritikpunkter, som kommissær Potočnik så har taget til sig, og det er selvfølgelig den måde, vi skal arbejde på. Det viser meget godt, at vi jo ikke er her for at drive populisme, som nogle medlemmer gerne vil. Vi er her ikke for at gå EU-modstandernes ærinde. Vi er her for at påpege de ting, der er kritisable og komme med gode konstruktive løsningsforslag.
Når det så er sagt, så er der i forbindelse med strukturfondene kæmpestore problemer. Vi har ikke fået en forklaring på de 12 %, De nævner, hr. Kallas. Det er muligt, at der er en forklaring. Det håber vi, men vi har ikke fået den endnu. Vi ser desværre også, at når kontrolsystemerne bliver betegnet som ineffektive i alle de tilfælde, som Revisionsretten undersøger, så er det selvfølgelig ikke tilfredsstillende. Også på udenrigspolitikken må vi sige, at den milliard euro, der bruges i samarbejde med andre institutioner i internationale trustfunds, er der heller ikke styr på. Så sluttelig vil jeg sige, der skal ligge nogle meget klare svar. Der skal ligge nogle meget gode forklaringer, hvis vi skal anbefale decharge.
Helga Trüpel
(DE) Hr. formand, hr. kommissær Kallas, mine damer og herrer! Vi fra De Grønne vil rose Revisionsretten for dens arbejde. Vi har brug for dens oplysninger, men vi er kede af, at der på mange aktivitetsområder ikke er sket forbedringer i årevis, fordi disse resultater bringer EU i miskredit. Vi ønsker ikke at blive holdt hen længere. Vi ønsker langt om længe at få effektivitet.
Hr. Kallas var rimeligt forsonligt stemt i dag, men da indholdet af Revisionsrettens beretning blev offentliggjort, sagde han, at den var for barsk, og han angreb også medlemsstaterne. Det var ikke et klogt træk fra Kommissionens side, for det har et politisk ansvar, og vi forventer, at Kommissionen påtager sig dette ansvar og sørger for, at der omsider gennemføres forbedringer.
Vi fra De Grønne er meget usikre på, om vi kan afgive decharge for 2006-budgettet, og det vi netop har hørt, kan meget vel også få politiske konsekvenser for visse kommissærer. Derfor opfordrer vi Kommissionen til at ændre sin budgetpraksis og begynde at gennemføre betydelige forbedringer.
Jeffrey Titford
(EN) Hr. formand! Det er nu 13. år i træk, at regnskaberne ikke godkendes. Der er ikke brug for nye revisorer, men et nyt betalingssystem. Jeg overraskes til stadighed over, hvor mange politikere her i Europa-Parlamentet - og den ene i Westminster - der med god samvittighed ikke kun er villige til fortsat at tolerere EU-regnskabernes farlige tilstand, men også til at øge skatteborgernes bidrag til EU. Vi får som sædvanlig de samme undskyldninger for inkompetence og for at se gennem fingre med problemerne, og som sædvanlig kaster man skylden på medlemsstaterne, men den hopper vi ikke på.
Hvordan kan Kommissionen overdrage penge til medlemsstaterne uden at se dokumentation for hvor og hvordan pengene bruges? Jeg kan ikke forestille mig, at nogen anden professionel organisation vil lade noget sådant foregå og i så lang tid. Hvis ikke medlemsstaterne er villige til at levere den nødvendige dokumentation - dvs. kvitteringer og checks - så skal den økonomiske hane lukkes. Faktisk skal den lukkes i begge ender. Hvis ikke EU er villig til at beskikke sit hus, bør politikerne i Westminster holde op med at hælde skatteborgernes penge i en EU-spand, der fortsat ser ud til at have flere huller end en salatslynge!
Jana Bobošíková
(CS) Hr. formand, mine damer og herrer! Vi har allerede tolereret en meget alarmerende og uacceptabel situation i 13 år. Kommissionen og medlemsstaterne forvalter skatteborgernes penge på en dårlig og ulovlig måde. Den Europæiske Revisionsrets årsberetning viser klart, at Kommissionen og medlemsstaterne fortsat udviser forsømmelse og ikke er tilstrækkeligt bekendt med reglerne vedrørende budgetudgifterne.
Nu er der også mistanke om forsøg på misbrug af penge fra EU's budget. Helt i strid med Kommissionens bestemmelser og de enkelte medlemsstaters love gennemfører man ikke offentlige udbudsprocedurer, der kræves betaling af udgifter, der ikke er støtteberettigede, modtagerne kan ikke underbygge legitimiteten af generalomkostninger eller personaleomkostninger, og kontrollerne vakler.
Hvis borgerne, hvis penge vi så skamløst rutter med, forvaltede deres egne firmaer og husholdninger på denne måde, ville EU være fuld af socialt udstødte og hjemløse mennesker. Nu beder jeg Kommissionen og Rådet om at tage sig sammen og begynde at betragte skatteborgernes penge, som om det var deres egne. Det er den eneste måde, hvorpå vi kan styrke tilliden til den europæiske integrationsproces.
Gabriele Stauner
(DE) Hr. formand, hr. Weber, mine damer og herrer! Beretninger fra revisionskontorer er altid interessante og vigtige. Det gælder specielt for Europa, da en forsigtig og effektiv anvendelse af europæiske midler altid er genstand for særlig stor offentlig opmærksomhed.
I beretningen fokuseres der med rette mest på brugen af midler i medlemsstaterne. Der er bestemt fortsat meget at gøre med hensyn til specielt strukturfondene. Det bør imidlertid ikke fjerne vores opmærksomhed fra udgiftspraksis i vores egne institutioner - specielt i Kommissionen og Rådet. Det er blandt de direkte forvaltede udgifter, at der er størst plads til forbedringer fra Kommissionens side. Kommissionen er kort sagt ikke kun traktaternes vogter, men skal også være et mønstereksempel, hvad angår forsvarlig økonomisk forvaltning. Når jeg ser på skiftet i landbrugspolitikken, der startede med subsidier og senere blev udvidet til at omfatte fremme af landskabspleje, tænker jeg på, om formålet er at give tilskud til rideklubber og golfklubber. En sådan målsætning harmonerer ikke med landbrugsstøttens oprindelige formål.
Bygningspolitik giver fortsat Revisionsretten meget at tænke på, uanset om det handler om udvidelsen af EF-domstolens bygninger i Luxembourg eller Rådets og Parlamentets bygninger i Bruxelles. EF-domstolen forsøger vedholdende at afsløre ubehagelige sandheder - i særdeleshed i sager, hvor udbudsprocedurerne har været anløbne eller ikkeeksisterende. Det kan bestemt ikke være rigtigt, at Domstolen skal betale regningen uden at være involveret i kontraktens udformning eller udbudsprocedurerne.
I forbifarten vil jeg gerne benytte lejligheden til at minde Kommissionen om dens svar på min skriftlige forespørgsel af 2. august om denne sag. Det giver ganske enkelt et dårligt indtryk, hvis de lokale myndigheder i enhver lille kommune i EU skal iværksætte et EU-dækkende udbud, før de kan udstede en kontrakt til en værdi af over 200.000 euro, hvorimod EU-institutionerne selv kan foretage tilfældige dispensationer fra licitationsprocedurer ved kontrakter for millioner af euro. Det kan borgerne ikke forstå.
Jeg vil også gerne henvende mig til Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget, for de skal begge give os den rapport, vi har anmodet om. Jeg vil også bede Rådet om at sikre, at stigninger i de operationelle udgifter vedrørende den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik ikke skubbes ind under budgetposten administrationsomkostninger.
Paulo Casaca
(PT) Hr. formand! Jeg vil gerne starte med at lykønske Revisionsretten og i særdeleshed dens formand hr. Hubert Weber, hvis embedsperiode snart udløber, og med hvem vi socialdemokrater i Budgetkontroludvalget har haft et fortræffeligt samarbejde. Jeg vil gerne takke ham mange gange for hans indsats, og jeg vil specielt fremhæve Rettens indsats i mange specifikke sager - eksempelvis vedrørende afklaringen af EU's politik om eksportrestitutioner.
Jeg vil gerne sige, at EU's budget om ekstern bistand ligger mig meget på sinde. En stor andel af de 5 milliarder euro, vi brugte i 2006 - nemlig omkring 1 milliard euro - blev brugt af multilaterale fonde. Ud over dette blev mange andre bevillinger brugt af visse internationale institutioner, der finansieres af Kommissionen, og jeg vil gerne vide, på hvilken baggrund det foregik, og om det var autoriserede, legitime og gennemsigtige udbetalinger. Skønt vi allerede bad om detaljer og afklaringer i fjor, lader Kommissionen fortsat hånt om finansforordningen, og den har endnu ikke givet os en rapport om, hvordan EU's penge bruges i mange mellemøstlige lande.
Samtidig nægter Kommissionen at lytte til os, når vi siger, at Det Europæiske Genopbygningsagentur har været en vigtig mekanisme til at synliggøre den europæiske tilstedeværelse på Vestbalkan, til at sikre europæisk politisk lederskab samt til at sikre en forsvarlig og effektiv økonomisk forvaltning. Nu ønsker den at lukke det, selv om det i øjeblikket er det eneste tilgængelige instrument til at gennemføre et arbejde, som vi finder effektivt i situationer, der er alt andet end gennemsigtige. Det er uacceptabelt, og jeg vil gerne sige til specielt Kommissionens næstformand hr. Kallas, at han ikke bare kan vende ryggen til dette, og at vi under dechargeproceduren nøje vil undersøge alt i dette budget inklusive alle de organisationer, der ikke anvender midler på gennemsigtig vis.
Sylwester Chruszcz
(PL) Hr. formand! Revisionen af og kontrollen med EU's midler i medlemsstaterne er en grundlæggende forudsætning for en effektiv og gennemsigtig forvaltning af Fællesskabets budgetmidler. Kommissionens seneste forslag er imidlertid bekymrende, da de i alvorlig grad kan påvirke modtagerne af EU-midler. Kommissionen ønsker at gøre procedurerne skrappere og at udstede bøder for licitationsmæssige uregelmæssigheder - ofte uden objektive grunde.
Jeg henviser til dokumentet med titlen "Strukturfonde: Retningslinjer vedrørende de principper, kriterier og vejledende skalaer, som Kommissionens tjenestegrene skal anvende ved fastsættelse af finansielle korrektioner". EU-forslaget om bøder er særligt truende for de lokale og regionale myndigheder. Vi kan ikke have en situation, hvor - som medlemmerne allerede har påpeget - EU finansierer golfbaner i de 15 gamle medlemsstater, samtidig med at det udarbejder et system med sanktioner og bøder, der rammer de mindre udviklede europæiske lande inklusive Polen.
Ingeborg Gräßle
(DE) Hr. formand, hr. formand for Revisionsretten, medlemmer af Revisionsretten, hr. kommissær, mine damer og herrer! Vi ønsker at udtrykke vores dybe anerkendelse af Revisionsretten for en veludført beretning, og vi vil bede Dem om at fortsætte ad denne sti. Vi har endnu ikke nået grænserne for det mulige, for jo mere forståelige Deres beretninger er, desto mere hjælper de os, og desto mere hjælper de Kommissionen med at handle ud fra alle resultaterne. Jeg vil derfor bede Dem om at fortsætte i samme spor. Vi er meget tilfredse med det, vi hidtil har modtaget.
Vi lykønsker også Kommissionen. De resultater, der er skabt inden for landbruget, er bestemt en milesten, og de viser, at års hårdt arbejde faktisk resulterer i forbedringer.
Nu kommer vi til strukturfondene. Det er et faktum, at vi også skal have tingene på plads på dette område, og i det mindste komme tæt på den standard, der er skabt inden for landbruget. Vi er villige til at deltage i de nødvendige diskussioner. Vi stræber ikke efter det umulige. Derfor taler vi om en tålelig risiko. Vi er opmærksomme på Kommissionens problemer, men vi er også klar over, at vi kun kan skabe fremskridt ved at støtte Kommissionen. De har derfor, hr. kommissær Kallas, Parlamentets og Budgetkontroludvalgets støtte til retningslinjerne for strukturfondene. Vi vil kraftigt opfordre Dem til at gøre håndgribelige fremskridt i denne sag. Vi skal bevæge os fremad.
Desværre er der ingen repræsentanter for Rådet at tale til. Vi skal imidlertid gå i rette med Rådet ved først givne lejlighed. Vi kan ikke fortsætte på denne måde. Vi kan ikke mødes her næste år og drage de samme konklusioner. Vi har længe nok gjort os selv til grin.
Til slut vil jeg sige et par ord om Parlamentets budget. Hvad medlemmerne af Europa-Parlamentet forventer af andre, forlanger de naturligvis også af sig selv. Jeg vil gerne takke Revisionsretten for at sætte os i stand til at overføre Parlamentets budget for 2006, hvad angår medlemmernes godtgørelse. I mellemtiden er problemet med dokumentation for godtgørelser, der blev noteret i 2006, blevet lovreguleret og løst for alle på nær seks medlemmer. Det er et budskab, som vi også skal overbringe de europæiske skatteborgere. Vi har en interesse i at løse de gamle sager, og vi skal gøre det sammen med parlamentsforvaltningen. Vi skal finde en løsning, og løsningen bliver ikke anderledes end det, vi forventer os af andre.
Francesco Musotto
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Først vil jeg fremhæve Revisionsrettens meget positive holdning og værdifulde arbejde, og så vil jeg gøre særligt opmærksom på de tal, vi har modtaget vedrørende årsberetningen for 2006.
Der er sket en forbedring i anvendelsen af Fællesskabets midler. I år har Retten foretaget en positiv vurdering af brugen af 40 % af midlerne sammenlignet med 30 % i fjor. Skønt midlerne langtfra udnyttes fuldt ud, kan vi være sikre på, at der hvert år gøres fremskridt. For år siden gav Retten kun grønt lys til 6 % af de samlede udgifter.
Det er derfor interessant at bemærke, at de fleste af problemerne snarere handler om uregelmæssigheder end om svig. De hyppigste former for fejl er manglende dokumenter, manglende overholdelse af støttekriterier, upræcise erklæringer og manglende overholdelse af procedurer. Det er tydeligvis et problem at overholde formalia.
Den nye finansforordning er et skridt i retning af en enklere og mere gennemsigtig forvaltning. Det er særligt vigtigt med en åbenbaringspligt vedrørende de midler, der administreres direkte af nationale og regionale myndigheder, og som tegner sig for omkring 80 % af Fællesskabets budget.
Der skal fortsat gøres en stor indsats for at effektivisere formaliteterne med henblik på at forenkle bestemmelserne vedrørende frigivelsen af midler. Det vil gøre det muligt at reducere uregelmæssighederne betydeligt for specielt de mindre støttemodtagere, hvoraf mange mangler de nødvendige faciliteter til at gennemføre de nødvendige procedurer.
Endelig er et vigtigt element af det europæiske finanskontrolsystem fortsat spørgsmålet om inddrivelse. Hvis inddrivelsesarbejdet skal gøres lettere, skal Revisionsretten, Parlamentet og Kommissionen have adgang til mere detaljerede oplysninger og data, og der skal indføres mere bindende lovgivningsinstrumenter såsom garanti- og kontraktopfyldelsessystemer.
Skønt de nævnte resultater i Revisionsrettens årsberetning viser nogen forbedring, vil jeg afslutningsvis sige, at forenklede procedurer og et forbedret samarbejde fra staternes side i kontrolfasen fortsat er store udfordringer.
Richard James Ashworth
(EN) Hr. formand! Først vil jeg gerne takke hr. Weber og Revisionsretten for årsberetningen, som jeg har læst med stor interesse. Jeg har ofte beklaget mig over, at revisorerne ikke i tilstrækkelig grad nævner, på hvilke områder, der er behov for en øjeblikkelig forbedring. Hvis de gjorde det, ville medlemmerne af Europa-Parlamentet få de nødvendige oplysninger til at arbejde mere målrettet hen imod en positiv revisionserklæring eller DAS-erklæring.
Til trods herfor står det helt klart, at langt det største enkeltstående problem er det faktum, at mindst 80 % af EU's transaktioner udføres under aftaler med medlemsstaterne om fælles forvaltning, der normalt gennemføres af agenturer. Med dette mener jeg ikke det faktum, at 80 % udføres af agenturer, men at disse agenturer har et markant manglende ansvar for de penge, de håndterer på vegne af EU. Det tjener til Budgetudvalgets og Budgetkontroludvalgets store ære, at de erkendte denne svaghed og gennemtvang medtagelsen af artikel 44 i den interinstitutionelle aftale i 2006. Jeg vil minde Dem om, at der ifølge denne artikel er krav om, at medlemsstaterne indsender overensstemmelseserklæringer for de pengebeløb og transaktioner, de har håndteret.
Det var et positivt tiltag, men til dato er der kun gjort beskedne fremskridt i retning af at opfylde dette mål. Det er derfor rimeligt at antage, at vi selv med fremskridt fra dette øjeblik først vil have en chance for at få en positiv DAS-erklæring hen omkring 2012, hvilket i givet fald vil give 18 år i træk uden en positiv DAS-erklæring.
Rådet og Kommissionen må forstå, at det ikke er acceptabelt. De må forstå, at denne årligt tilbagevendende negative DAS-erklæring er utroligt skadelig for Europa-Parlamentet. Tiden er inde til, at de valgte medlemmer af Europa-Parlamentet lægger mere pres på Rådet og Kommissionen for hurtigst muligt at få løst denne vigtige opgave. Jeg har f.eks. aldrig stemt for en decharge af regnskaberne, og det vil jeg heller ikke gøre fremover, førend Rådet og Kommissionen finder sagen mere presserende.
Hubert Weber
Hr. formand! Først og fremmest vil jeg oprigtigt takke for de mange venlige ting, der er blevet sagt om Revisionsretten, dens beretning og dens præsentation. Jeg tillægger disse kommentarer stor betydning, og jeg skal med glæde viderebringe dem i Luxembourg. Efter min mening vil de være en stærkt motiverende faktor for vores personale. Jeg glædede mig også over de meget hyppige henvisninger til de nye modtagere af støtte fra den fælles landbrugspolitik. Jeg vil ikke desto mindre benytte lejligheden til at sætte nogle ting på plads, sådan som hr. Staes direkte bad mig om at gøre.
Jeg vil starte med lidt baggrundsoplysninger. Enkeltbetalingsordningen blev i alt væsentligt hilst velkommen af Revisionsretten helt fra starten. Den gør tingene meget enklere, og det ser vi resultaterne af. I forening med IFKS har den sænket fejlprocenten ganske markant. Men hver gang der indføres nye regler, er der selvfølgelig altid en risiko for, at de ikke bliver overholdt. Vi bør også se på hele området i stedet for kun at fokusere på et enkelt fænomen som f.eks. den manglende overholdelse af timånedersreglen og de deraf følgende store økonomiske tab.
Vi skal selvfølgelig også huske på, at reglerne er meget bredt formuleret, og at meget er overladt til medlemsstaternes skøn. Det har betydet en stigning i visse fænomener. Der har bestemt været bivirkninger, der måske ikke har de store finansielle effekter, men som har tiltrukket stor offentlig opmærksomhed. Det skal også bemærkes, at landbrugsmæssig aktivitet som overordnet begreb er meget bredt defineret. I dag er det tilstrækkeligt at forvalte et landområde i overensstemmelse med god landbrugs- og miljømæssig praksis. Man kan blot slå græsset og kræve støtte. Vi forsøger at sætte fokus på dette punkt for at kunne sætte spørgsmålstegn ved det. Vi har i alt 700 sager, og jeg kan derfor ikke i øjeblikket sige, om alle disse sager har juridisk relevans, idet hver enkelt af dem skal undersøges ud fra de foreliggende kendsgerninger. Det siger sig selv, at hvis en golfklub også har fået støtte til selve det areal, hvorpå der spilles golf, så er det bestemt ikke lovligt. Men som tidligere nævnt skal vi håndtere disse tilfælde fra sag til sag, og vi opfordrer Kommissionen til at gøre det samme.
Jeg påpegede imidlertid også, at der også var andre effekter at tage hensyn til. Indførelsen af en dynamisk model vil resultere i en omfordeling fra forvaltere af jord - landbrugere - til jordejere. Jeg er meget glad for, at vi også er blevet opfordret til at kommentere følgerne af politikkerne.
Siim Kallas
Hr. formand! Jeg vil gerne takke de ærede medlemmer for deres kommentarer. Det vigtigste spørgsmål - nemlig spørgsmålet om en bedre forvaltning af strukturfondene - bliver diskuteret i detaljer under høringerne i Budgetkontroludvalget den 18. december. Disse høringer følges af omfattende høringer vedrørende de overordnede systemer til styring og intern kontrol i januar.
Endnu en gang tak for Deres kommentarer. Kommissionen vil besvare alle spørgsmål på mere detaljeret vis under høringerne.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlig erklæring (artikel 142)
Mairead McGuinness  
Jeg glæder mig over Den Europæiske Revisionsrets årsberetning for 2006, idet den identificerer kærkomne forbedringer i forhold til specielt landbrugsudgifterne. De identificerede fejl vedrører primært svagheder i systemerne for intern kontrol både i medlemsstaterne og i Kommissionen. Positive udviklinger i landbrugsudgifterne understreger effektiviteten af det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem IFKS samt forenklingen af ansøgnings- og betalingsprocedurer i den nyligt indførte enkeltbetalingsordning.
For landbruget som helhed - 49,8 milliarder euro i 2006 - fandt Retten et markant fald i den skønnede samlede fejlprocent.
Retten bemærker, at der er sideeffekter ved enkeltbetalingsordningen såsom tildelingen af betalingsrettigheder til jordejere, der aldrig tidligere har udført landbrugsaktiviteter, hvilket resulterer i en betydelig omfordeling af EU-støtte fra landbrugere til landejere
Jeg accepterer ikke denne brede redegørelse - da der under ordningen med en enkelt betaling pr. bedrift gives støtte til aktive producenter og IKKE til jordejere.
Det er forkert af Retten at sige, at golfklubber får støtte under ordningen med en enkelt betaling pr. bedrift. Hvis det er tilfældet, er det forkert, da der kun kan udbetales støtte til aktive producenter, der dyrker jorden i god landbrugsmæssig stand. Golfbaner er ikke støtteberettigede.
