"Europe 2020” - jauna Eiropas stratēģija nodarbinātībai un izaugsmei (debates)
Priekšsēdētāja
Nākamais punkts ir Padomes un Komisijas deklarācija par jauno Eiropas stratēģiju nodarbinātībai un izaugsmei "Eiropa 2020”.
Diego López Garrido
Padomes priekšsēdētājs. - (ES) Priekšsēdētājas kundze, esmu gandarīts, ka varu apskatīt vienu no Padomei un Spānijas prezidentūrai vissvarīgākajiem jautājumiem - stratēģiju izaugsmei un kvalitatīvai nodarbinātībai "Eiropa 2020”.
Kā jau minēts, pašlaik esam vissmagākās krīzes pārvarēšanas procesā kopš pagājušā gadsimta trīsdesmitajiem gadiem, un ir jādara viss iespējamais, lai garantētu atlabšanu, kas atbilstoši Komisijas šodien prezentētajām prognozēm jau ir manāma Eiropas Savienībā, un vienlaikus mazinātu krīzes sociālās sekas.
Tomēr ne mazāk svarīgs kā šis īstermiņa darbs, ko veic dalībvalstu un Eiropas institūcijas, ir raudzīties tālāk par šo desmitgadi un nodrošināt mūsu sociālā modeļa - Eiropas sociālā modeļa, ilgtspējību. Stratēģijā "Eiropa 2020” ir ietverts divkāršs izaicinājums.
Tas ir izaicinājums nenonākt atpakaļ krīzes situācijā, kas vēl nav pilnībā beigusies, bet vēl jo vairāk tas ir izaicinājums izstrādāt stratēģiju izaugsmei - tādu izaugsmes modeli, kas ir piemērots jaunajai situācijai. Nepieciešams, lai stratēģija izaugsmei būtu reāla un nodrošināma, un politiski un ekonomiski saistoša Eiropas Savienībā tuvākajos gados.
Kā zināms, diskusijas par stratēģiju "Eiropa 2020” neformāli sākās valstu vai valdību vadītāju starpā 11. februārī. Pēc tam martā stratēģija tika apspriesta Eiropas Padomē, kā arī daudzās Padomes struktūrvienībās, ko vadīja Spānijas valdība šajā sešu mēnešu periodā.
Martā Eiropas Padome akceptēja stratēģijas "Eiropa 2020” virzību, lai gan galīgais lēmums par tās ieviešanu tiks pieņemts Eiropas Padomē jūnijā, un noteica stratēģijas turpmākās izstrādes elementus, struktūru un pat ceļvedi.
Stratēģijā galvenā uzmanība tiks pievērsta šādiem Eiropai svarīgiem jautājumiem: zināšanas un jaunrade, ilgtspējīga ekonomika, ko pieprasījis Eiropas Parlaments, augsts nodarbinātības līmenis un sociālā integrācija.
No šiem pieciem mērķiem skaitliski definēta ir tikai nodarbinātība: 75 % vīriešu un sieviešu, kas iegulda 3 % no IKP pētniecībā un attīstībā, un "20/20/20” mērķi cīņai pret klimata pārmaiņām. Nav vēl skaitliski definēts mērķis izglītību pametušo personu skaita samazināšanai un iedzīvotāju daļas ar augstāko izglītību palielināšanai, ne arī izvirzīts mērķis sociālās integrācijas veicināšanai, un jo īpaši nabadzības mazināšanai.
Visi mērķi ir izstrādāti, pamatojoties uz Komisijas pieņemto paziņojumu, kas bija noteicošais faktors turpmāko lēmumu un secinājumu pieņemšanā Eiropas Padomes sēdē martā.
Pirmkārt, stratēģijas "Eiropa 2020” struktūrā ir dažas integrētās pamatnostādnes. Komisija ir tikko izvirzījusi priekšlikumu par galveno virzienu šīm integrētajām pamatnostādnēm - Spānijas prezidentūra ir apņēmusies strādāt visās Padomes galvenajās darbības jomās, lai Ekonomikas un finanšu lietu padome un Nodarbinātības, sociālās politikas, veselības un patērētāju lietu padome var jūnijā attiecīgi informēt Eiropas Padomi - kā arī par nodarbinātības pamatnostādnēm, par kurām Eiropas Parlamentam vēl jāizsaka savs viedoklis.
Otrkārt, ir arī galvenie mērķi, kurus jau iepriekš minēju.
Treškārt, jaunajā stratēģijā ir kas jauns: atsevišķo valstu mērķi. Katrai dalībvalstij jāizvirza savi nacionālie mērķi, bet tiem jābūt dabiski integrētiem ar visas Eiropas mērķiem un Komisijai un Padomei tie jāatbalsta.
Ceturtkārt, tika runāts arī par tā sauktajiem kavēkļiem, kas raksturīgi izaugsmei valstu līmenī. Ir arī kas jauns saistībā ar Lisabonas stratēģiju: Spānijas prezidentūra galveno uzmanību pievērš tiem mērķiem, kas skar iekšējo tirgu.
Piektkārt, pastāv arī vēl Komisijas pašreiz izstrādātās vadošās iniciatīvas. Vēlamies, lai pirmās no tām tiktu īstenotas jau Spānijas prezidentūras laikā: Digitālā programma, kas tiks izskatīta Transporta, telekomunikāciju un enerģētikas padomē maijā pēc paziņojuma, ko Komisija ir apņēmusies publicēt 18. maijā.
Noslēgumā, priekšsēdētājas kundze, vēlos arī informēt, ka dažās Padomes struktūrvienībās notiks tematiskas debates par jauno stratēģiju un ka vēlamies, ja vien iespējams, lai šīs debates, piemēram, tuvākās debates Izglītības, jaunatnes lietu un kultūras padomē nākamajā nedēļā, būtu publiskas.
Vēlos uzsvērt, ka darbs, protams, jūnijā vēl netiks pabeigts. Jūnijā darbs ar stratēģiju "Eiropa 2020” tikai sāksies, bet tas vēl netiks pabeigts. Tā būs vēl arī jāievieš un jāpiemēro ar valstu reformu programmu palīdzību.
Visbeidzot vēlos teikt, ka no stratēģijas "pārvaldības” viedokļa, Eiropas Padomei būs svarīga loma. (Tai ir bijusi svarīga loma jau no paša sākuma, un šo domu vairākkārt ir atbalstījusi gan Spānijas prezidentūra, gan Eiropadomes priekšsēdētājs Van Rompuy kungs, kuram šajā procesā ir bijusi ļoti īpaša loma). Eiropadomei būs ļoti svarīga loma un tā uzņemsies veikt ļoti svarīgu uzdevumu šīs stratēģijas izstrādē un virzībā kopā ar Eiropas Komisiju. Tās būs divas noteicošās institūcijas šīs stratēģijas ieviešanā, kurā jau tagad ir paredzēti īpaši instrumenti, ko mēs visi vēlamies izmantot.
José Manuel Barroso
Komisijas priekšsēdētājs. - Priekšsēdētājas kundze, Eiropai jāizdara radikāla izvēle. Ekonomikas un finanšu krīzes situācijā varam izmantot pieeju "izputini savu kaimiņu” jeb nostāju "katrs par sevi”, ar kuru mēs riskētu zaudēt visu pēdējos sešdesmit gados sasniegto. Vai arī varam efektīvi pastiprināt Eiropas sadarbību, izmantojot visus rīkus, kādi ir mūsu rīcībā.
Notikumi dažos pēdējos mēnešos - ilgstošā tirgus nepastāvība, nepieciešamība veikt papildu finanšu tirgus reformas un nepieciešamība apņēmīgi veikt atsevišķo valstu budžetu konsolidēšanu ir tikai vairojusi pārliecību par šādas izvēles nepieciešamību. Vairāk nekā jebkad jāuzsver vienotās Eiropas dimensijas nozīme un tieši to ar stratēģijas "Eiropa 2020” mērķu palīdzību mums ir iespēja izdarīt.
Esmu uzaicināts šeit ar jums runāt par stratēģiju "Eiropa 2020”, bet nošķirti apskatīt šo pasākumu paketi gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei nav nozīmes, jo viens no galvenajiem secinājumiem, ko esam guvuši no pašlaik pieredzētās krīzes, ir tāds, ka mums jāstrādā visiem kopā visos līmeņos un visās jomās, lai novērstu nepilnības finanšu tirgu regulēšanas un pārraudzības sistēmā, lai atjaunotu makroekonomisko stabilitāti un stabilas valstu finanses, lai ieviestu strukturālās reformas, kas var izvest Eiropu uz ilgtspējīgas izaugsmes un nodarbinātības ceļa.
Visas trīs komponentes ir vienlīdz svarīgas - jāatrisina visās trīs, ja vēlamies sasniegt savus mērķus. Tam nepieciešama visaptveroša pieeja, finanšu tirgu reformas, uzlabota ekonomikas pārvaldība, "Eiropa 2020” ilgtspējīgai, integrējošai, gudrai izaugsmei un vadošas globālās reformas ar G20 starpniecību, jo daudziem šiem jautājumiem ir ārējā dimensija. Mums ir gudri jāizmanto visas sviras, kas ir mūsu rīcībā, apzinoties, ka katra no tām atsevišķi ietekmē visas pārējās. Īsumā apskatīšu lielāko daļu no tām. Neatgriezīšos vairs pie finansiāla rakstura jautājumiem, kurus tikko jau minēju savā iepriekšējā ziņojumā, bet sākšu ar G20.
G20 ir palīdzējis finanšu ekonomikas krīzes risināšanā, pārvaldības pilnveidošanā globālā līmenī. Eiropas Savienībai pienākas liela daļa nopelnu jauna impulsa piešķiršanā G20 un ideju sniegšanā tai. Šajā ziņā Komisija ir devusi īpašu ieguldījumu, nodrošinot, ka visu 27 dalībvalstu intereses tiek pienācīgi atspoguļotas mūsu darbā. Ieguldīsim daudz darba, lai nodrošinātu, ka Eiropas Savienība saglabā savu vadošo lomu Toronto samitā jūnijā un Seulas samitā novembrī.
Galvenais uzdevums būs panākt, lai G20 pauž skaidru nostāju attiecībā uz krīzes pārvarēšanas stratēģiju, kas veicinātu atveseļošanos - tādu, kurā visām lielākajām ekonomikām jāpilda savs uzdevums. Pasaules mērogā jārisina tās nelīdzsvarotības izpausmes, kas bija krīzes rašanās pamatā. Jānodrošina arī, lai globālās izaugsmes līdzsvara atjaunošanas slogu uzņemtos visas G20 dalībvalstis. Šajā aspektā liela nozīme ir izpratnes vairošanai par mūsu stratēģiju "Eiropa 2020” un uzlabotai ekonomiskās darbības koordinēšanai visā ES un jo īpaši eiro zonā. Svarīgi, lai Eiropai būtu saskaņota pieeja G20 samita jautājumiem.
Vēl viens uzdevums būs finanšu tirgus reformu tālāka virzība. Jāturpina izdarīt spiedienu uz mūsu starptautiskajiem partneriem, lai savlaicīgi un konsekventi tiktu īstenota esošo G20 saistību izpilde, ievērojot vienlīdzīgus spēles noteikumus.
Turklāt uzskatu, ka ir pienācis laiks G20 sniegt skaidru signālu par to, kā finanšu sektors var palīdzēt banku glābšanas finansēšanā. Mums jācenšas panākt saskaņotu un nelokāmu pieeju. Pārliecinoša būtu globāla vienošanās par banku stabilitātes nodokļiem, kas ir saistīti ar konkrētās rezolūcijās ietvertiem pasākumiem. Kā nesen ierosināja SVF, varētu tikt ieviests papildu nodoklis no finanšu darbībām vai peļņas. Debates būs ārkārtīgi smagas. Jāsaka, ka, spriežot pēc sagatavošanās darbiem, kas notiek sadarbībā ar mūsu G20 partneriem, šai idejai ir ļoti daudz oponentu, tomēr uzskatu, ka mums jācenšas to realizēt. Eiropas Savienības nostāja noteikti būs vispārliecinošākā tad, ja runāsim vienā balsī un ja varēsim apgalvot, ka Eiropas Savienība jau ir paveikusi savu mājasdarbu.
Tieši tādēļ pirms Toronto sanāksmes mums jāmēģina panākt vienošanās par galvenos finanšu pakalpojumus regulējošo dokumentāciju, ko jau šopēcpusdien iepriekš minēju. Lai to panāktu, būs nepieciešama elastīga pieeja un radošs pragmatisms gan no šī Parlamenta, gan no Padomes puses.
Tāda arī ir stratēģijas "Eiropa 2020” būtība, kas tagad ir ietverta atbilstošā kontekstā kā tās visaptverošās pieejas sastāvdaļa, par ko es jau sākumā runāju. Kā zināms, galvenos stratēģijas "Eiropa 2020” elementus apstiprināja valstu un valdību vadītāji martā. Ir bijušas vairākas iespējas par tiem debatēt šajā Parlamentā. Pat pirms priekšlikuma izvirzīšanas Komisija par to ar jums apspriedās. Šobrīd mums šī stratēģija ir jāizstrādā detalizēti; visiem ir skaidrs, ka ir nepieciešams neatliekami rīkoties. Vairāk nekā jebkad, kā tika uzsvērts dažos ziņojumos iepriekšējo debašu laikā, viens no secinājumiem, ko esam guvuši no šīs finanšu krīzes un eiro zonas problēmām, ir saskaņoti un apņēmīgi turpināt strukturālo reformu.
Labāka mūsu ekonomiskās politikas saskaņošana ir stratēģijas "Eiropa 2020” centrālais jautājums. Pat pirms Grieķijas krīzes ierosinājām un piedāvājām ciešāku ekonomiskās politikas saskaņošanu. Tas ir viennozīmīgi nepieciešams, lai izvairītos no turpmākām krīzēm. Tas ir būtisks priekšnosacījums, ja vēlamies veiksmīgi pārvarēt krīzi, atjaunot izaugsmi, transformēt šo izaugsmi lielākā un labākā nodarbinātībā un, visbeidzot, nodrošināt ilgtspējīgu un integrējošu Eiropas nākotni
Šobrīd lielākoties ir panākts konsenss par pieciem Komisijas piedāvātajiem mērķiem; skaitliskie rādītāji attiecībā uz mērķiem nodarbinātībai, pētniecībai un attīstībai, un cīņai pret klimata pārmaiņām jau ir fiksēti.
Par skaitliskajiem mērķlielumiem izglītības mērķim - samazināt izglītību pametušo personu skaitu un palielināt iedzīvotāju daļu ar augstāko vai ekvivalentu izglītību, vienošanās Eiropadomē tiks panākta 2010. gada jūnijā, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu.
Nelokāmi centīšos arī panākt skaitlisko mērķlielumu ieviešanu cīņai pret nabadzību un sociālo atstumtību. Vienkārši nevaram turpināt pieņemt ilgstoši bēdīgo situāciju, ka 80 miljoni iedzīvotāju Eiropas Savienībā dzīvo nabadzības riska apstākļos. Darbs ar šo jautājumu Padomē turpinās, un es darīšu visu, kas ir manos spēkos, lai pārliecinātu dalībvalstis par šī mērķa nozīmīgumu, zinot, ka šis Parlaments atbalsta mūsu apņēmību.
Programmai "Eiropa 2020” jābūt līdzsvarotai. Protams, nav iespējams panākt sociālo vienlīdzību bez konkurētspējīga tirgus, tomēr nevēlamies arī pieņemt ekonomiski efektīvu Eiropu, kurā nav taisnīguma.
Atsevišķo valstu mērķi ļaus labāk un efektīvāk pārraudzīt dalībvalstīs panākto progresu, nodrošināt, ka sasniedzam ES līmenī izvirzītos mērķus. Dalībvalstis pašlaik ir šādu nacionālo mērķu izstrādes procesā, kas notiek sadarbībā ar Komisiju. Ceru, ka par šiem mērķiem vienošanās tiks panākta Eiropadomes sēdē jūnijā, lai tūlīt pēc tam varētu tikt uzsākta to īstenošana.
Pagājušajā nedēļā Komisija sniedza savu priekšlikumu par integrētajām pamatnostādnēm. Tajā ir atspoguļotas stratēģijas "Eiropa 2020” prioritātes. Pamatnostādņu skaits ir vēl vairāk ierobežots nekā iepriekš - šobrīd mums ir 10 pretstatā 24 pamatnostādnēm, kas veicinās visu dažādo iesaistīto spēku līdzdalību šī instrumenta realizēšanā. Uzskatu, ka tas ir zināms progress.
Eiropadomei jūnija sēdē jāsniedz politisks atbalsts šo integrēto pamatnostādņu pamatprincipiem, bet tie, protams, tiks pieņemti tikai pēc apspriešanās ar jums - Eiropas Parlamenta deputātiem - kas, cerams, notiks pēc iespējas drīz.
Stratēģija "Eiropa 2020” nav tikai iedvesmojošs mērķu uzskaitījums, tā nav tikai redzējums - tā ir reformu programma. Pasākumi tiks veikti Eiropas līmenī, bet vienlīdz svarīgs ir fakts, ka reformas būs jāīsteno katrā no mūsu 27 dalībvalstīm, pilnībā respektējot subsidiaritātes principu. Noskaidrosim, kas darāms Eiropas līmenī un kas jāpaveic valstu līmenī. Ieviešana būs noteicošais faktors, kā norādīja godājamais Padomes pārstāvis López Garrido kungs; šobrīd dalībvalstu līmenī jau valda daudz lielāka izpratne par nepieciešamību stiprināt pārvaldību Eiropā. Ceru, ka dalībvalstis ir guvušas mācību no dažiem trūkumiem Lisabonas stratēģijā, kur faktiski daudzi no mērķiem, ja ne visi, bija pozitīvi un vērsti pareizajā virzienā, bet, būsim atklāti, tie nebija izstrādāti ar pietiekamu līdzatbildības daļu un tie neizrādījās pietiekami spēcīgi šo programmu ieviešanas procesā. Tieši tādēļ mums jānovērš šādas nepilnības izpildē, kas dominēja Lisabonas stratēģijā. Šajā ziņā jums ir būtiska loma veiksmīgas stratēģijas "Eiropa 2020” ieviešanas nodrošināšanā.
Jums kā Eiropas Parlamenta deputātiem bez līdzdalības likumdošanā ir iespējams arī ļoti efektīvi mobilizēt savus līdzpilsoņus un - kādēļ gan ne - arī atsevišķu valstu parlamentus. Atļaušos teikt, ka ir būtiski svarīgi, kāda veida attiecības Eiropas Parlaments nodibina ar valstu parlamentiem. To nolūks ir nodrošināt, lai šīs reformas netiktu uztvertas tikai kā reformas, ko "viņi” Briselē vai dažkārt Strasbūrā ievieš, bet kā tādas, kas tiek ieviestas visos līmeņos Eiropas sabiedrībā. Jautājuma steidzamība, nepieciešamība veikt reformas jāapzinās ne tikai visiem galvenajiem sociāli ekonomiskajiem un politiskajiem spēkiem visos valdības līmeņos, bet arī sociālajiem partneriem. Uzskatu tos par ļoti nozīmīgiem dalībniekiem un ar prieku uzņēmu visus premjerministra L. Zapatero paziņojumus attiecībā uz nepieciešamību iesaistīt šos sociālos partnerus. Tad mums jānodrošina stingrāka, integrēta pārvaldība, sasaistot kopā visus rīcības saskaņošanas instrumentus: vienlaicīga stratēģijas "Eiropa 2020” un Stabilitātes un izaugsmes pakta ziņošanas un novērtēšanas procesu īstenošana, lai apvienotu to līdzekļus un mērķus; Eiropas Sistēmisko risku komitejas darbs, lai nodrošinātu vispārējo finansiālo stabilitāti; strukturālās reformas; pasākumi konkurētspējas paaugstināšanai; makroekonomiskās pārmaiņas - tas viss tiek apvienots kopā, lai ļautu mums pārvarēt krīzi un neatgriezeniski izvestu mūs uz gudras, ilgtspējīgas un integrējošas izaugsmes ceļa.
Ja nopietni vēlamies ieviest ekonomisko pārvaldību, tas ir vienīgais ceļš, kā to panākt. Nevaram runāt par nopietnu ekonomisko pārvaldību Eiropas līmenī un vienlaicīgi nodalīt makroekonomiku no mikroekonomikas, nodalīt iekšējos aspektus no ārējiem.
Tādēļ dalībvalstīm un Eiropas institūcijām jāraugās uz šiem jautājumiem no visaptverošas pieejas skatupunkta un jāapvieno visi šie instrumenti - tas ir vienīgais veids, kā turklāt iedvest zināmu uzticību mūsu stratēģijai.
Runas sākumā pieminēju radikālu izvēli, un Komisija zina, pa kuru ceļu tā vēlas iet. Esmu pārliecināts, ka Parlaments piekrīt šai izvēlei - tā ir apņēmības, tā ir Eiropas izvēle, un es paļaujos uz jūsu atbalstu mūsu iesāktā darba turpināšanā.
Corien Wortmann-Kool
PPE grupas vārdā. - (NL) Priekšsēdētājas kundze, priekšsēdētāj J. M. Barroso, López Garrido kungs, ir pareizi, ka šīs debates par stratēģiju "Eiropa 2020” seko debatēm par krīzi eiro zonā, un kritiskais jautājums katrā no šīm debatēm ir, kā stiprināt pārvaldību Eiropā. Jūs runājat par ekonomiskās politikas saskaņošanu, bet lielākā problēma ir, ka tā pārāk daudz tiek interpretēta kā brīvprātīga un dalībvalstis nav ievērojušas noslēgtās vienošanās. Tā tas nevar turpināties. Tas attiecas gan uz Stabilitātes un izaugsmes paktu, gan arī uz galveno mācību, kas jāgūst no Lisabonas stratēģijas. Tādēļ stratēģijas "ES 2020” ieviešanas procesam jānoris citādi.
Mūsu grupa - Eiropas Tautas partijas grupa (Kristīgie demokrāti), cer ieraudzīt vērienīgu Komisijas apņemšanos īstenot ekonomisko pārvaldību līdz šīs 2020. gada stratēģijas ieviešanai. Jūnijā gaidām, ka Padome pieņems izšķirošu lēmumu un arī apņemsies īstenot vērienīgus mērķus attiecībā uz dalībvalstīm un stabilu pārvaldību Eiropā. Parlaments aicinās jūs to darīt, ja būs nepieciešams. Budžeta prognozēm par nākamo gadu jābūt izstrādātām saskaņā ar šo 2020. gada stratēģiju, un arī citos jautājumos šis Parlaments detalizēti izpildīs savu institucionālo uzdevumu ilgtspējīgas ekonomiskās izaugsmes un mūsu pilsoņu nodarbinātības interesēs.
Priekšsēdētājas kundze, nepastāvība eiro zonā ir papildu liecība tam, cik svarīgas ir stabilas publiskās finanses, lai nodrošinātu eiro stabilitāti, finansiālo un ekonomisko stabilitāti un novērstu šī sloga nodošanu tālāk nākamajām paaudzēm - mūsu bērniem. Līdz ar to publisko finanšu reforma ir svarīgs priekšnosacījums veiksmīgai stratēģijas "ES 2020” ieviešanai un mūsu konkurētspējas atjaunošanai. Tādēļ ir tik svarīgi jums, komisār O. Rehn, nākamajā nedēļā iesniegt savus priekšlikumus par Stabilitātes un izaugsmes pakta uzlabošanu. Ir būtiski stiprināt tā preventīvo ietekmi un dalībvalstīs būvēt ilgtspējīgas publiskās finanses uz stabilākiem pamatiem. Līdz ar to vēlos mūsu grupas vārdā iedrošināt jūs uzņemties atbildību, kas jums kā Komisijai pienākas un izvirzīt vērienīgus plānus. Varat rēķināties ar mūsu atbalstu.
Mums kā Parlamentam jāraugās, kā varam kopīgiem spēkiem aicināt Padomi piekrist Stabilitātes un izaugsmes pakta stiprināšanai. Apsveicami, ka Padome ir izveidojusi darba grupu. Ceru tomēr, ka Padome līdz gada beigām sniegs savu piekrišanu Eiropas Komisijas priekšlikumiem.
Mums ir pilnībā jāizmanto Lisabonas līguma piedāvātās iespējas, lai tuvākā nākotnē stiprinātu pārvaldību Eiropā. Nedrīkstam zaudēt laiku.
Pervenche Berès
S&D grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētājas kundze, Komisijas priekšsēdētāj, Padomes priekšsēdētāju, saikne starp abām tikko notikušajām debatēm ir intelektuāli loģiska. Vai šai saiknei ir reāla nozīme praksē? Mums Eiropas Parlamenta Sociālistu un demokrātu progresīvās alianses grupā par to ir zināmas šaubas, jo nesaskatām nekādu loģisku sakarību starp teksta variantu, ko mums iesniedza Komisija, un stratēģisko partnerību, ko vēlaties nodibināt jūlijā, nedodot Parlamentam iespēju sniegt detalizētu viedokli par "nodarbinātības” pamatnostādnēm.
Vai tiešām kāds uzskata, ka mēs uzņemsimies saistības nākamos 10 gadus? Pirmkārt, neveicot analīzi par to, kā ir izdevusies Lisabonas stratēģija, jūs paziņojat: "Viss ir mainījies: līdzšinējo 27 pamatnostādņu vietā mums ir 10!” Vai tās ir pārmaiņas, Barroso kungs?
Loģiski būtu domāt, ka tad, ja vēlamies, lai 2020. gada stratēģija gūst panākumus, mums jāizvērtē, kur esam, pirms sākam raudzīties, uz kurieni ejam. Mums jāraugās arī, kurp vēlamies iet. Kur esam šodien, ir faktiski vissmagākā krīze, kādu Eiropas Savienība kopā ir pieredzējusi kopš tās dibināšanas, nav bijis nopietnākas krīzes par šo. Šo faktu nevaram ignorēt. Mēs nevaram paļauties uz stratēģiju krīzes pārvarēšanai, jo tas nozīmētu uzdot valstu atbildīgajām iestādēm izvairīties no ekonomiskās atbildības, lai atļautu brīvu rīcību tirgum.
Nedrīkstam apsvērt šo stratēģiju, neizmantojot mūsu rīcībā jau esošos rīkus. Kā zināms, Barroso kungs, neesam tik bagāti, lai varētu to atļauties. Mums ir rīks, kura nosaukums ir Stabilitātes un izaugsmes pakts; mums ir vēl viens rīks, ko sauc par finansiālo perspektīvu. Ja tie nebūs nepārprotami saistīti, mēs neko nesasniegsim.
Turklāt paraugoties uz izejas punktu, rodas zināmas bažas. Pirmkārt, mūsu S&D grupa steidzamības kārtā pieprasa, lai dalībvalstis vairs netiktu pakļautas spekulācijām tirgos. Te runa nav par Grieķiju vai kādu citu dalībvalsti. Runa ir par domino efektu un par spekulācijas ierobežojumu trūkumu.
Tieši tādēļ mēs piedāvājam ieviest finansiālās stabilitātes mehānismu, ar kura palīdzību aizsargāt dalībvalstis no šādām spekulācijām, lai tās var darīt to, kas tām jādara - nokļūt atpakaļ uz atveseļošanās ceļa un tādā veidā aizsargāt sociālo modeli. Jo visi zina, visi ir atzinuši šīs krīzes laikā, ka mūsu sociālais modelis ir vislielākā vērtība, runājot par globalizāciju.
Ja jūsu stratēģijas 2020 rezultāts ir tāda budžeta konsolidācija, kas izjauc šo sociālo modeli, nākotnē Eiropa būs zaudētāja starptautiskajā konkurencē. Līdz ar to tā pazaudēs savu spēju stingri pārliecināt par šī modeļa, kurā mēs dzīvojam, pareizību, un mēs būsim atdevuši savu vietu citiem kontinentiem, ja vien nebūsim to jau zaudējuši par labu tirgū valdošajiem spēkiem. Tas nav mūsu nākotnes redzējums.
Lena Ek
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze, jau vairākus mēnešus mums ir zināms, ka Grieķija ir ļoti smagā situācijā. Zinām, ka eiro vērtība mūsu acu priekšā strauji samazinās un ka valdības obligāciju iegādes un pārdošanas cenu starpības strauji palielinās. Neviens vairs nevar apšaubīt, ka Eiropā valda nopietna krīze, tieši tajā brīdī, kad domājām, ka esam atguvušies.
Mums ir nopietni jārisina konkurētspējas, produktivitātes un ilgtspējīgas ekonomiskās izaugsmes jautājumi, taču Eiropas līderi joprojām ķildojas par to, kā jārīkojas. Pašlaik tam nav īstais brīdis. Nepieciešama reāla rīcība, un ir jārīkojas tūlīt. Tā kā ir skaidri redzams, ka Padomē līdzīgi domājošo spiediens nedarbojas, ir nepieciešams noteikt saistošus mērķus un jaunus, caurredzamus līdzekļus detalizētai no dalībvalstīm saņemto ziņojumu pārbaudei. Mums fundamentāli jārespektē Stabilitātes un izaugsmes pakts un mums ir nepieciešami ticami un patiesi rādītāji, uz kuriem varam balstīties lēmumu pieņemšanā.
Lai izdarītu papildu spiedienu uz valdībām, struktūrfondiem un cita veida Eiropas atbalstam jābūt saskaņotam ar valdību spēju nodrošināt atbilstošos rādītājus. Sniegšu salīdzinājumu. Ja neliela lauksaimniecība pieļauj kļūdas pushektāra apjomā, tad lauksaimnieks vai lauksaimniece zaudē atbalstu visam, ko tas vai tā ir veikusi vairāku gadu garumā. Šāds salīdzinājums nepieciešams arī mums. Tieši tādēļ mūsu nostāja parlamentārajās rezolūcijās ir tik nelokāma attiecībā uz pārvaldību.
Ir arī apkaunojoši tas, ka Komisija neizvirza priekšlikumus, kurus esam pārrunājuši jau gadiem ilgi. Lai radītu platformu izaugsmei nākotnē, stratēģiskās politikas programma jāiekļauj stratēģijā "ES 2020”. Sniegšu dažus piemērus. Esam pārrunājusi ekonomikas atveseļošanas plānu. Lielākā daļa no šī plāna nav ieviesta. Parlaments uzdeva izstrādāt plānu B, un tas ir iekļauts rezultātos, bet plāns B vēl praksē nedarbojas. Esam lēmuši par konkrētu plānu - jauno energotehnoloģiju plānu. Joprojām trūkst 50 % no finansējuma apstiprinātajam plānam, kas ir reāls stratēģisks rīks. Visekonomiskākais veids, kā samazināt siltumnīcas efektu izraisošo gāzu apjomus, ir turpināt ieviest energoefektivitātes stratēģiju. Tādēļ aicinu Komisiju un dalībvalstis ierindot energoefektivitātes jautājumus pašreizējās dienas kārtības pirmajā vietā.
Esošais tiesiskais regulējums ir jāpastiprina, jo tas nav pietiekams. Mums ir nepieciešams tik sen solītais Energoefektivitātes rīcības plāns. Enerģija ir nepieciešama infrastruktūras nodrošināšanai, enerģijas ekvivalents ātrgaitas vilcienu darbības nodrošināšanai, ir vajadzīgi jaudīgi elektrotīkli un progresīvo tehnoloģiju viedie tīkli, un naudas līdzekļu tam ir pietiekami.
Nepieciešams nodrošināt tehnisko jaunradi un ir arī jāveicina un jāpiedāvā dzimumu integrācija un stratēģija cīņai pret sociālo atstumtību. Pašreizējās krīzes kontekstā Komisijai jāizpilda savs pienākums un jāpabeidz kopā uzsāktais. Padomei jābūt drosmīgākai un jāpārstāj ķildoties. Mēs piedāvāsim drosmīgu rezolūciju stratēģijas 2020 otrajā posmā.
Rebecca Harms
Verts/ALE grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, kad šī programma "Eiropa 2020” tiek piedāvāta kā lieliska stratēģija turpmākai krīzes pārvarēšanai, tas sāk jau atgādināt politisku provokāciju. Ir tikai nepieciešams paraudzīties uz iepriekšējo finanšu tirgu regulēšanas politiku, lai redzētu - ja vēlamies būt pietiekami atklāti, ka mēnešiem, drīzāk gan gadiem ilgi esam solījuši regulēt šos tirgus, kas ir kļuvuši nekontrolējami, tomēr līdz šim esam spējuši panākt tikai nelielu progresu. Runājot par Grieķiju, tagad esam spiesti paraudzīties uz sevi spogulī.
No krīzes Grieķijā varam mācīties, ka līdz šim paveiktais ir bijis pilnībā neatbilstošs. Mūsu pilsoņi ir dzirdējuši, ka mēs paziņojam par banku glābšanu. Nelabprāt, bet viņi to pieņēma. Tagad viņi par to maksā. Pateicoties šiem pasākumiem, valstu budžeti jau tagad ir pārslogoti. Šobrīd mēs glābjam Grieķiju un neviens nešaubās, ka tas ir arī jādara. Tomēr tas būs vēl viens pārbaudījums valstu budžetiem daudzās Eiropas Savienības valstīs.
Bankas tagad ir ar pozitīvu bilanci un tomēr tās tiek slavētas, ja tās sāk brīvprātīgi nedaudz atbalstīt Grieķiju. Barroso kungs, Eiropas Savienības tirgū, kura dalībnieces ir 27 dalībvalstis, mums nav citas izvēles kā faktiski ieviest nodokli par finanšu darījumiem vai citu instrumentu, kas mazinātu spekulantu vēlmi gūt peļņu šajā reģionā. Mums tiešām nepieciešams instruments, ar kura palīdzību patiesi godīgi varam piespiest tos, kas gūst peļņu uz krīzes rēķina un veic spekulācijas par sliktu eiro, ieguldīt tajā, kas mums tagad jāfinansē. Par valstu budžeta finansēm - mēs nevaram turpināt vairs tādā pašā veidā, kā sākām.
Jūsu piedāvātajā dokumentā joprojām nesaskatu redzējumu par to, kas tagad notiks. Norāde uz faktu, ka šī problēma ir jāregulē globālā mērogā, ir pazīstama no debatēm par klimata pārmaiņām Un tajā jomā jau daudzus gadus neesam panākuši nekādu progresu.
Manā skatījumā klimats ir otra lielākā problēma. Nekādā ziņā neesam šo krīzi jau pārvarējuši, bet grimstam aizvien dziļāk, jo neesam guvuši panākumus, veicot atbilstošus pasākumus. Faktiski uzskatu, ka jāizpēta, kādēļ šodien, īsi pirms šīm debatēm, kļuva skaidrs, ka Connie Hedegaard dara visu iespējamo Komisijā, lai panāktu minimālā Eiropas Savienības mērķa izpildi. Ja paraugāmies uz pašreizējo situāciju, ir pienācis pēdējais laiks palielināt mūsu mērķus līdz 30 %. Ja nepaaugstināsim šo mērķi, varam aizmirst par mūsu slaveno Eiropas emisijas kvotu tirdzniecību, piemēram. Ja CO2 cena nav atbilstoši noteikta, jo mūsu mērķi ir pārāk vāji, tad esam karsti debatējuši gadiem, tomēr joprojām esam tālu no pašu nospraustā mērķa. Runājot par Eiropas ekonomikas transformāciju, lai padarītu to ilgtspējīgāku - kā norādīts Komisijas programmas virsrakstos, katrs no mums apgalvos, ka vēlas tajā iesaistīties. Tomēr, Barroso kungs, attiecībā uz šo programmu, jūsu vadītā Komisija joprojām nav paskaidrojusi, kā šos mērķus sasniegt Eiropas ekonomikas apstākļos. Kādus instrumentus un kādas stimulu programmas tam tiks izmantotas?
Ek kundze minēja dažas konkrētas jomas. Šīs programmas izstrādē vēl jāiegulda daudz darba. Balstoties uz dokumentu, kas pašlaik ir mūsu rokās, Eiropas Parlaments, pēc manām domām, vēl nevar apgalvot, ka pēc pieredzes ar Lisabonas stratēģiju šī šobrīd ir veiksmīga stratēģija. Šī stratēģija "Eiropa 2020” ir formulēta tā, lai mēs no neveiksmes ar Lisabonas stratēģiju nonāktu pie nākamās neveiksmes.
Michał Tomasz Kamiński
ECR grupas vārdā. - (PL) Priekšsēdētājas kundze, uzskatu, ka Barroso kungam tik tiešām šodien ir vissmagākā loma. Viņam ir jāpilda viens no visgrūtākajiem darbiem Eiropas Savienībā. Barroso kungam ir prasmīgi jāmanevrē starp šiem priekšlikumiem. Domāju, ka labākais no tiem ir stratēģija 2020, ko ir ierosinājusi Komisija. Esmu pārsteigts par tiem priekšlikumiem, kas ir izteikti šajā palātā, saskaņā ar kuriem veids, kā izlabot pašreizējo ļoti smago situāciju, ir atkārtot mūsu jau pieļautās kļūdas.
Vēlos teikt, ka 18 gadus no savas dzīves esmu pavadījis valstī, ko sauca par Polijas Tautas Republiku, kurā pastāvēja Iekšējās tirdzniecības ministrija un veikalu plaukti bija tukši. Bija Iekšējās tirdzniecības ministrija, bet pašas iekšējās tirdzniecības nebija. Šodien un visus iepriekšējos 20 gadus, pateicoties Dievam, Polijā vairs nepastāv Iekšējās tirdzniecības ministrija, toties ir iekšējā tirdzniecība.
Vēlos teikt, ka līdzeklis pašreizējās krīzes pārvarēšanai noteikti nav regulējuma pastiprināšana, ne arī augstāki nodokļi vai vairāk intervences. Es, protams, fanātiski nepaļaujos uz brīvo tirgu. Uzskatu, ka valsts loma ir izlabot tirgus mehānismus, tomēr tas jāveic ļoti uzmanīgi. Ja vēlamies runāt godīgi par attīstību Eiropā, atcerēsimies, kā balsojām par Pakalpojumu direktīvu iepriekšējā parlamentārajā periodā. Atcerēsimies, kas notika ar Pakalpojumu direktīvu šajā palātā. Jo bez brīvas personu, pakalpojumu un kapitāla plūsmas Eiropa nespēs efektīvi konkurēt ar pārējiem pasaules kontinentiem.
Šodien šeit mēs dzirdam, ka nevaram konkurēt ar citiem politiski un ekonomiski integrētiem reģioniem, tomēr ir skaidrs, ka tikai mēs paši piespiežam mūsu kontinenta uzņēmējus pārcelties uz citurieni, nosakot pārmērīgi stingru regulējumu un radot tiem pārāk lielu slogu. Tādēļ pajautāsim sev, ko vēl mēs varam darīt stratēģijas 2020 atbalstam, jo citas mums nav, un šī krīze mums, protams, ir jāpārvar.
Nav šaubu arī par to, ka mums jāpalīdz Grieķijai. Mums, poļiem, kurus es šeit pārstāvu, vārdam "solidaritāte” ir liela nozīme. Tādēļ šodien mums jāizrāda sava solidaritāte ar Grieķiju. Vēlos uzsvērt vēlreiz, ka mums jādara viss iespējamais Eiropas atveseļošanai no ekonomikas krīzes, jo tā nav tikai problēma, ar ko sastopas miljoniem ģimeņu, bet tas ir arī jautājums par ticību mūsu nākotnei. Man ir ticība Eiropas nākotnei, un es arī ticu mūsu panākumiem.
Gabriele Zimmer
GUE/NGL grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētājas kundze, ja salīdzinu debates par iepriekšējo darba kārtības jautājumu ar šīm debatēm, tad ir skaidrs, ka runājam par divām paralēlām pasaulēm. No vienas puses, mums ir Eiropas Savienība, kurā tādas valstis kā Grieķija, Itālija, Spānija un Portugāle ir nonākušas dziļā krīzē, un ir arī citas valstis, piemēram, Vācija un Francija, kam ir bloķējoša nostāja, bet, no otras puses, mums ir Eiropas Savienība, kurai ir izstrādāta stratēģija, kas nekādā veidā neatbilst šiem izaicinājumiem.
Pieņemot šo stratēģiju, neesam ne definējuši jaunu virzienu Eiropas Savienības attīstībai, ne arī snieguši atbildes uz jautājumiem par instrumentiem, kas praksē nedarbojas. Tāpat neesam centušies noskaidrot kompetences sadali starp dalībvalstīm un Eiropas Savienību vai attiecības starp eiro zonu un tām Eiropas Savienības valstīm, kas nav eiro zonas dalībnieces. Neesam iekļāvuši nevienu no jautājumiem, kas radušies dažos pēdējos gados saistībā ar Lisabonas stratēģiju, un neesam snieguši nekādas tālredzīgas atbildes. Neesam nodrošinājuši skaidrību par Eiropas Savienības turpmāko attīstību. Tas, protams, rada augsni lielākajai daļai nesaskaņu, ko pašlaik jūtam.
Attiecībā uz diskusiju par Eiropas ekonomisko pārvaldību un arī par Eiropas kopējo valūtas fondu nevaram vienkārši izturēties tā, it kā būtu iespējams turpināt tādā pat veidā, izmantojot šo stratēģiju. Pirms runājam par stratēģijas "Eiropa 2020” ieviešanu, ir steidzami nepieciešams apturēt tās virzību un veltīt vairāk laika lēmumu pieņemšanas procesam, un ir arī jāveic to izaicinājumu analīze, ar kuriem pašlaik sastopamies. Šajā procesā jāiesaista pilsoniskā sabiedrība un, kas vissvarīgākais, Parlaments daudz lielākā apjomā nekā tas tika darīts iepriekš. Pretējā gadījumā virzāmies pretī katastrofai ar plati atvērtām acīm!
Godfrey Bloom
EFD grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze, žēl, ka Barroso kungs jau ir pametis Parlamenta palātu. Domāju, ka viņš tik daudz šovakar būtu varējis no manis mācīties!
Vēlos visiem dot padomu neuztraukties tik daudz par ES 2020. gadā, jo, man drīzāk šķiet, ka tās vairs te nebūs! Tai būs tāds pats liktenis kā Padomju Savienībai, kurai tā tik ļoti līdzinās, un tādu pašu iemeslu dēļ: tā ir centralizēta; korumpēta; tā ir nedemokrātiska un nekompetenta; to vada amorāla lielo uzņēmumu un birokrātisku naudasmaisu alianse; to sponsorē eko-fašistiska programma, kas balstīta uz izkropļotiem pseidozinātniskiem faktiem ar nosaukumu "klimata pārmaiņas”.
Ikreiz, kad Eiropas iedzīvotājiem rodas iespēja balsot referendumā, tie to noraida. Britiem, protams, nav tikusi dota iespēja teikt savu vārdu, pateicoties to trīs vienīgo partiju krāpšanai, kam manā valstī ir piekļuve debatēm televīzijā un kuru līdzdalībnieks ir ES korumpēts sabiedriskais raidkanāls, kas pazīstams kā BBC.
ES jau tagad sāk izjukt. Tas, ko redzam Grieķijā šodien, izplatīsies visās Vidusjūras reģiona valstīs ātrāk nekā spējam iedomāties, un pēc tam sasniegs Ziemeļeiropas valstis, kas ir atstātas, lai par visu norēķinātos. Mūsu bērni un mazbērni nevarēs teikt par mums neko labu, jo tiem būs jāuzlasa lauskas no šī vispārējā jūkļa, no kura varējām pilnībā izvairīties!
Franz Obermayr
(DE) Priekšsēdētājas kundze, gudra, ilgtspējīga izaugsme, akcionisms, reformas, ekonomikas pārvaldība - daudz skaistu vārdu un cēlu mērķu. Tomēr man šajā ziņā ir pāris jautājumu, kas dod man iemeslu bažīties. Vai pasludinātā jaunā stratēģija necietīs līdzīgu likteni kā iepriekš izstrādātā? Kā varam iesaistīt reģionālās un vietējās pašvaldības, lai šī stratēģija patiešām izdotos, un, jo īpaši, kā vēl vairāk varam veicināt un pārraudzīt valstu budžetu restrukturizāciju? Tomēr, izmantojot mūsu modeļa risinājumus, jābūt uzmanīgiem, lai nodrošinātu, ka centrālistiska Eiropas pārvaldības forma neiekļūst pa aizmugurējām durvīm un neiznīcina pēdējās valstu suverenitātes iezīmes.
Suverenitāte nozīmē arī atbildības uzņemšanos, un tātad arī atbildību par nepareizu finanšu politiku. Dažām dalībvalstīm ir nepieņemami dzīvot pāri saviem līdzekļiem uz citu dalībvalstu rēķina. Protams, ka mums jāizrāda solidaritāte, bet tā nedrīkst būt vērsta tikai vienā virzienā. Centrāla ekonomikas pārvaldība no Briseles, kas diktē Eiropas standarta līmeni, noteikti nav pareizais ceļš, ko izvēlēties.
Gunnar Hökmark
Priekšsēdētājas kundze, uzskatu, ka ir svarīgi runāt par labu pārvaldību tajā ziņā, ka, protams, ir svarīgi, lai mēs visi piespiestu sevi ieviest nepieciešamās reformas, tomēr neaizmirsīsim, ka galvenā labā pārvaldība, kas ir mūsu rokās, ir nodrošināt, lai Eiropas Savienība darītu to, kas Eiropas Savienībai ir jādara.
Šajā ziņā mums ir daži trūkumi; veids, kā esam atbalstījuši Stabilitātes un izaugsmes paktu, ir viens no tiem. Neaizmirsīsim, ka, pirms sākam veidot jaunus noteikumus, jāievēro visbūtiskākie noteikumi, tomēr vēlos arī norādīt uz ko citu. Attiecībā uz finanšu tirgiem; parunāsim par finanšu tirgiem kā ekonomikas sastāvdaļu, nevis kā atsevišķu sektoru, jo nekad neiegūsim investīcijas un jaunas darba vietas, ja uzskatīsim, ka tas ir nodalāms jautājums.
Biju nedaudz uztraukts, kad ievēroju Bāzeles II Komitejas priekšsēdētāju izsakām pieņēmumu, ka jaunās kapitāla prasību normas ieviešanas rezultātā ekonomikas izaugsme samazināsies par 1 %. Tas ir pārāk zems kompetences līmenis. Kapitāla prasību palielināšana var radīt investīciju samazinājumu, un tas mums patiešām nav vajadzīgs, ja vēlamies radīt jaunu ticību Eiropas ekonomikai, vienlaicīgi pārvarot radušos budžeta deficītus.
Vēlos norādīt uz vienu no pasākumiem, ko varam veikt visi kopā, tas ir, radīt uz zināšanām balstītu ekonomiku. Paradoksāli, ka, jo vairāk mūsu sabiedrība un ekonomika kļūst par ekonomiku, kas balstīta uz zināšanām, jo mazāks kļūst iekšējais tirgus, jo iekšējā tirgus tiesiskais regulējums bija paredzēts rūpniecībai un pagātnes ekonomikai, bet mazāk - pakalpojumu sektoram, kurā tas jāattīsta tālāk attiecībā uz pakalpojumu direktīvu. Vēlos arī teikt, ka mums būtu jāievieš reforma, saskaņā ar kuru Eiropas universitātes kļūst neatkarīgākas un eiropeiskākas, atvērtas studentiem un zinātniekiem, un rada dinamisku attīstību uz zināšanām balstītā sabiedrībā.
Ieviesīsim galvenokārt tos pasākumus, ko Eiropas līmenī varam veikt visi kopā. Tā ir vislabākā pārvaldība Eiropā, kādu varam sasniegt.
Marita Ulvskog
(SV) Priekšsēdētājas kundze, esmu no tās pašas dalībvalsts, no kuras iepriekšējais runātājs, bet mana politiskā platforma ir kreisā. Par to liecina arī priekšlikumi, par kuriem mēs - sociāldemokrāti, esam atbildīgi.
Mēs izprotam pasaulē izveidojušos situāciju. Izprotam arī situāciju Grieķijā: ielu grautiņi, gaidāmais vispārējais streiks, izmisums, dusmas, dusmas par tirgus spēlēšanos ar visām pasaules valstīm. To, protams, ir saasinājušas galvenās eiro zonas dalībvalstis pēc neveiksmes ar vienu no dalībvalstīm - Grieķiju. Tomēr krīzes var izplatīties. Šie ir bīstami laiki visām valstīm. Tikai dažas valstis var rēķināties, ka paliks neskartas. Šī iemesla dēļ mums visiem uzmanība jākoncentrē uz krīzes pārvarēšanu un labu priekšlikumu piedāvāšanu. Tomēr jāizvēlas tāds ceļš, kas paredz ne tikai īstermiņa risinājumus un panākumus, un tāda ugunsgrēka dzēšanu, kas pēc tam atkal uzliesmo no jauna un nodedzina ievērojamu daļu visapkārt.
Pirmkārt, jāiegulda investīcijas tādos projektos, kas uzturēs pieprasījumu augstā līmenī. Pirms jūnijā gaidāmā samita bažas manī rada tas, vai neizvēlamies to ceļu, par kādu runāja iepriekšējais runātājs. Svarīgi, lai samits sniegtu skaidru apņemšanos neatstāt Eiropu palēninātas darbības režīmā. Svarīgi uzturēt patēriņu augstā līmenī un veicināt investīcijas. Jāpanāk bezdarba līmeņa samazināšanās sieviešu, vīriešu, jauniešu un vecāku cilvēku vidū. Es personiski emu ļoti neapmierināta ar fiktīvo vienlīdzību, ko iepriekšējā Padome prezentēja pēc sēdes.
Otrkārt, mums jāsāk mainīties un jākļūst par klimata pārmaiņu jomā izglītotu sabiedrību. Katrā krīzē viennozīmīgi ir arī izaugsmes iespējas: izvēlēties citu ceļu, mainīt dzīvi. Komisijai ir ārkārtīgi svarīgi ļaut Hedegaard kundzei rīcības brīvību faktiski kļūt par klimata pārmaiņu politiķi, kas var palīdzēt mainīt Eiropu gaidāmajā sanāksmē Cancún.
Trešais punkts manā runā attiecas uz finanšu tirgiem. Dažas nedēļas iepriekš Finanšu, ekonomikas un sociālās krīzes īpašajā komitejā pie mums vizītē ieradās profesors no Amerikas, kurš šo jautājumu formulēja šādi: Savienotajās Valstīs mēs apgalvojam, ka nevaram regulēt finanšu tirgu tādēļ, ka to nedara Eiropā. Mums tas ir jādara, bet trūkst drosmes. Ko tādā gadījumā lai jūs Eiropā teiktu? Jūs, savukārt, sakāt, ka nevarat regulēt finanšu tirgu tādēļ, ka to nedara Savienotajās Valstīs. Tādā veidā mēs turpinām tālāk, mētājot tenisa bumbiņu no vienas laukuma puses uz otru. Šādā politikā ir arī uzvarētāji, tomēr ir arī daudz zaudētāju. Tieši tādēļ mums ir vajadzīga drosme, lai Eiropā mainītu šādu nostāju.
Wolf Klinz
(DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, no savas ekonomiskās pieredzes raugoties, zinu, ka stratēģijas ir vienīgi tik vērtīgas, cik vērtīgi ir konkrētie ieviešanas pasākumi un līdzekļi to pārraudzībai. Šajā ziņā Komisijai atbilde vēl tikai jāsniedz. Klausāmies šeit par mērķiem, ko varam detalizēti identificēt, dzirdam par cēliem nodomiem, bet gandrīz neko nedzirdam par to, kā šie mērķi tiks sasniegti konkrētos termiņos.
Biju pieņēmis, ka finanšu un ekonomikas krīze - lielākā, kādu pēc Otrā Pasaules kara esam pieredzējuši un kas tagad ir kļuvusi smagāka, pateicoties papildu problēmai, ko radījusi valstu budžetu parādu krīze, - būs Komisijas izskatāmo jautājumu saraksta augšgalā. Pēc manām domām, tas būtu bijis loģiskais sākumpunkts, jo, pateicoties abām krīzēm, situācija ir ievērojami mainījusies.
Ja neapstāsimies tikai pie cēliem nodomiem, bet arī vēlēsimies kaut ko sasniegt nākamajos desmit gados, tad mums konkrētos termiņos jāatrisina vairāki jautājumi.
Pirmkārt, jāpārskata mūsu finanses - ne tikai ES, bet katrā dalībvalstī saskaņā ar vienotiem kritērijiem, lai zinātu, kāds ir patiesais stāvoklis, kāda ir mūsu finansiālā izvēles brīvība un kādus pasākumus mēs faktiski varam atļauties veikt.
Otrkārt, jāizstrādā krīzes novēršanas mehānisms, lai novērstu atkārtotu līdzsvara zaudēšanu nākotnē, ja tirgos rodas jauni satricinājumi.
Treškārt, jāpilnveido iekšējais tirgus attiecībā uz jomām, kur tas vēl nav pilnīgs - šajā ziņā ceru sagaidīt daudz no Monti kunga ziņojuma, tostarp attiecībā uz pakalpojumu tirgiem.
Ceturtkārt, pārliecinoši jāizplāno, kā papildināsim vienoto monetāro politiku ar vienotu, savstarpēji cieši saistītu ekonomikas un finanšu politiku un pat fiskālo politiku.
Piektkārt, ļoti detalizēti jāizplāno, kā varam aizstāt diverģenci, ko esam ievērojuši dalībvalstu starpā, ar pieaugošu konverģenci, koncentrējot uzmanību uz ekonomikas projektiem, kam ir patiesi eiropeisks raksturs. Tādu ir ļoti daudz: enerģētikas politika, energopiegādes starpsavienojumi, ātrvilcienu un sauszemes ceļu tīkli, navigācijas sistēmas un daudz tamlīdzīgu projektu.
Emilie Turunen
(DA) Priekšsēdētāja kungs, sākumā vēlos teikt, ka darbs ar šo ES 2020 stratēģiju ir ļoti svarīgs, jo ir nopietni jāapsver, kā Eiropā sevi turpmāk uzturēsim. Nopietni jāapsver, ar ko nākotnē nodarbosies tie 23 miljoni Eiropas pilsoņu, kas šobrīd ir bezdarbnieki. Tomēr kopumā mēs Zaļo un Eiropas Brīvās apvienības grupā domājam, ka stratēģijai trūkst konkrētu mērķu vairākās tādās svarīgās jomās, kuru uzdevums ir pārvērst sociālas Eiropas projektu par galveno prioritāti nākamo 10 gadu laikā.
Pirmkārt, mēs neredzam nevienu skaidri formulētu mērķi jauniešu bezdarba mazināšanai, tas visās dalībvalstīs ir bīstami augsts. Pirmie soļi šajā jomā varētu būt Eiropas jaunatnes garantiju ieviešana, kas dotu jauniešiem iespēju nostiprināties darba tirgū. Otrkārt, jānodrošina, lai tiktu izstrādāti konkrēti mērķi cīņai pret nabadzību. Domāju, ka tas ir apkaunojums Eiropas dalībvalstīm, ja tās pasaules visbagātākajā reģionā nespēj vienoties par konkrētiem mērķiem cīņai pret nabadzību. Vieni apgalvo, ka viņiem nepatīk definējums. Šiem cilvēkiem vēlos teikt, ka nevajadzētu ļaut tehniskām detaļām radīt šķēršļus. Citi apgalvo, ka līgumos tam nav atbilstoša tiesiskā pamatojuma. Šiem cilvēkiem vēlos teikt, ka mums ir jaunais Lisabonas līgums.
Treškārt, konsekventi jāstrādā, lai izveidotu saistošu nodarbinātības plānu. Investīcijas zaļajos projektos jāsasaista ar jaunu darba vietu radīšanu. Jāpārkvalificē un no jauna jāapmāca darbaspēks tā, lai tas varētu uzņemties veikt šos darbus. Visbeidzot, ES valstu vai valdību vadītājiem jānodrošina, lai tām būtu skaidrs mērķis izveidot tādu sociālu Eiropu, kurā vienlīdz vērienīgi tiek domāts par nodarbinātību un sociālo apdrošināšanu un kur darbība tiek koncentrēta ne tikai uz radāmo darba vietu skaitu, bet arī uz to kvalitāti. "ES 2020” vēl neatbilst šiem parametriem, tādēļ mums vēl jāiegulda daudz darba.
Malcolm Harbour
Priekšsēdētāja kungs, vēlos runāt par vērienīguma trūkumu, ko šajā "ES 2020” stratēģijā saskatu attiecībā uz veidu, kādā varam izmantot pašreiz pieejamos instrumentus - vienoto tirgu, lai panāktu tās efektīvu piemērošanu, un jaunu darba vietu un iespēju radīšanu: tieši tas, par ko jau runāja Turunen kundze. Nepietiek ar to vien - un to es saku Priekšsēdētājam un Padomei, ja Komisārs mani dzird - ierindot vienoto tirgu un tā sasniegumus kategorijā "Trūkstošie posmi un šķēršļi”. Tas ir kas daudz svarīgāks, kolēģi. Tāpat ir vienkārši nepietiekami apgalvot, ka Komisija ierosinās pasākumus; tas ir Komisijas un dalībvalstu kopīgais projekts.
Komiteja, ko pārstāvu, Iekšējā tirgus komiteja, šonedēļ ar lielu balsu vairākumu pieņēma ziņojumu, kurā ir izklāstītas patiešām vērienīgas idejas par kopīgiem pasākumiem vienotā tirgus pilnveidošanai. Jūs to saņemsiet nākamajā nedēļā saistībā ar profesora Monti ziņojumu. Paraudzīsimies uz dažām fundamentālām izmaiņām abās pusēs. Mēs vēlamies izstrādāt vienotā tirgus aktu, kas ir skaidru politisko mērķu kopums vienotā tirgus pilnveidošanai, un vēlamies arī izstrādāt publiskā iepirkuma dokumentu - līdz šim pilnībā neizmantotu rīku jaunrades un zaļo tehnoloģiju mērķu sasniegšanai. Šajā dokumentā tas pat gandrīz nav pieminēts. Kādēļ gan mēs runājam par šiem citiem mērķiem situācijā, ja neesam pavirzījušies uz priekšu ar jau esošajiem?
Ilda Figueiredo
(PT) Priekšsēdētāja kungs, šī stratēģija nesniedz risinājumu tām nopietnajām problēmām, ar kurām pašreiz saskaramies, un vēl mazāk tai ekonomiskajai un sociālajai katastrofai, ko brīvās konkurences politika izraisa atsevišķās dalībvalstīs ar trauslāku ekonomiku. Ir kļūdaini neatlaidīgi pieprasīt tādas politikas ieviešanu, kas ir identiska liberālajai Lisabonas stratēģijai, kurā 10 gadu iepriekš paziņotie mērķi pilnai nodarbinātībai un nabadzības izskaušanai tika atstumti nomaļus, un tā vietā prioritāte tika piešķirta ekonomisko un finansiālo grupu interesēm, kas tām noteikti bija ieguvums, bet tika izcīnīts uz stāvokļa pasliktināšanās rēķina sociālajā un nodarbinātības jomā.
Paraugieties tikai uz Stabilitātes pakta aklas kritēriju piemērošanas un liberalizācijas un privatizācijas piemēriem stratēģisko publisko pakalpojumu sektoros, tostarp finanšu pakalpojumu, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu sektorā! Paraugieties, kas notiek darbaspēka jomā, kurā darba drošība samazinās un bezdarba līmenis palielinās, kurš jau tagad ir pārsniedzis 23 miljonus, kam var pieskaitīt 85 miljonus nabadzībā nonākušo personu!
Pretēji tam, ko mums cenšas ieskaidrot, visi rādītāji liecina, ka, ja turpinām sekot līdz šim ievērotajām stratēģijām, ekonomiskās izaugsmes tempi būs ļoti zemi un pat zemāki nekā citos pasaules reģionos, kas nozīmē tikai to, ka bezdarbs kļūs arvien lielāks, drošība darba vietās samazināsies un darbs būs sliktāk apmaksāts, un nabadzība un sociālā atstumtība kļūs lielāka. Diemžēl Savienības budžetā nepieciešamība pēc ekonomiskās un sociālās kohēzijas ir atstāta bez ievērības, kā to parādīja gadījums ar Grieķiju.
Līdz ar to ir pienācis laiks novērtēt un atzīt līdz šim ievērotās politikas sekas. Ir laiks piešķirt prioritāti sociālajai ilgtspējībai. Ir laiks pielikt punktu finanšu spekulācijām un finanšu dominējošai lomai ekonomikā. Ir laiks pārtraukt Stabilitātes pakta darbību un piešķirt Eiropas Centrālajai bankai citas funkcijas, noteikt efektīvus kontroles mehānismus attiecībā uz finanšu sektoru un piešķirt prioritāti patiesam progresa un sociālās attīstības paktam.
Mario Borghezio
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, fakts, ka esam šeit un izskatām šīs stratēģijas "Eiropa 2020” saturu, kamēr Atēnās mirst strādājošie un valsts, nācija atrodas bezdibeņa malā, atklāj diezgan izteiksmīgu vai, atļaušos pat teikt -,grotesku, Eiropas politisko ainu.
Pilnas ievērības cienīgs ir fakts, ka šādā situācijā Komisija neuzskata, ka tai būtu pietiekami nopietni jāparaugās uz sevi, jo nebūt nav tā, it kā tā nesaprastu, ka šī krīze, kas atsevišķos aspektos pašlaik ir sasniegusi, atļaušos teikt, dramatiskus apmērus, ir daudzu nopietnu kļūdu rezultāts, kā parādīja Lisabonas stratēģijas neveiksme. Daudz kļūdu un viens atbildētājs uz apsūdzēto sola: eiro.
Jūs šeit ierodaties un apgalvojat visos savos ziņojumos, ka Grieķija ir tikai atsevišķs gadījums, bet vai to pašu apgalvosiet tad, kad radīsies (lai gan, cerams, ka tas nenotiks) vēl kāda līdzīga situācija, piemēram, Spānijā: vai tas būs vēl viens atsevišķs gadījums? Mēs šeit jau esam nedaudz noguruši, dzirdot šo atsevišķo gadījumu attaisnojumu: vispārējā krīze arī bija atsevišķs gadījums. Grūti ticēt un vēl grūtāk pieņemt to, ko Komisija saka situācijā, kad Eiropas Savienība vēl nav izlēmusi sakārtot Eiropas bankas un pateikt noguldītājiem, ražotājiem un reālajai ekonomikai, cik daudz naudas vēl atrodas Eiropas bankās, lai izstrādātu stratēģiju.
Mums jāpatur prātā šie apsvērumi un jāatceras, ka nopietnai stratēģijai jābūt balstītai uz reālu ekonomiku, mazo un vidējo uzņēmumu sistēmu un, protams, tai arī jāpiešķir atbildīga loma strādājošiem, ļaujot viņiem iesaistīties.
Csanád Szegedi
(HU) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, vislielākā problēma ES, bez šaubām, ir bezdarbs. Šinī situācijā tomēr nevaram vainot strādājošos, sīksaimniekus vai uzņēmējus. Vienīgais vainīgais ir tā politiskā un ekonomiskā filozofija, ko multinacionālo uzņēmumu puse izmanto pret strādājošiem, sīksaimniekiem un maziem vietējiem uzņēmumiem. Multinacionālie uzņēmumi, kas ir bez noteiktām saknēm un orientēti tikai uz peļņas gūšanu, vēlas sagrābt lauvas tiesu no peļņas, vienlaicīgi ieguldot pēc iespējas mazāk publisko izdevumu finansēšanā.
Ikviens stratēģisks lēmums par labu vietējām interesēm ir pozitīvs Eiropas Savienības dalībvalstīm un ikviens lēmums, kas atbalsta multinacionālo uzņēmumu hegemoniju, ir slikts. Nacionālistiskie spēki vēlas pārtraukt multinacionālo uzņēmumu ekonomisko monopolu un atgriezties Eiropā pie sīksaimniecībām un ģimenes uzņēmumiem, lai ar to palīdzību samazinātu bezdarbu visā Eiropas Savienībā.
Herbert Reul
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāja kungs un Komisijas priekšsēdētāja kungs, Komisijas priekšsēdētājs tikko minēja, ka šādos laikos nedrīkstam izmantot pieeju "katrs par sevi”, bet pirmkārt ir nepieciešama laba sadarbība un izšķirīga rīcība. Tā ir patiesība. Līdz ar to ir arī nepieciešama rīcības stratēģija. Tomēr mana pārliecība ir, ka šis projekts 2020, un, jo īpaši, veids, kādā mums tas šeit jāapspriež un jāprecizē, neliecina par īstu stratēģiju. Tas vairāk līdzinās uz papīra izklāstītām pārdomām, kas šobrīd, izdarot spiedienu uz deputātiem, tagad tiek "bīdītas” uz priekšu kā ātri īstenojama procedūra. Apšaubāms, vai tādā veidā ir iespējams izvairīties no Barroso kunga atbilstoši aprakstītajām problēmām. Piemēram, viņš teica, ka vislielākā problēma ar Lisabonas stratēģiju ir bijis fakts, ka netika iesaistītas tās puses, kuru intereses tā skar, ka tajā nebija līdzdalībnieku un ka tādēļ tās neiesaistījās tās īstenošanā. Tieši tas arī notika.
Ja tā tomēr notika, tad jaunajai stratēģijai jāizmanto pietiekami daudz laika, lai mierīgi strādātu un ieinteresētās puses patiešām tiktu iesaistītas, lai pēc tam varētu šo stratēģiju ar tām mierīgi apspriest. Saprotu, ka šobrīd, kad finanšu krīze un problēmas Grieķijā katru dienu mūs pārsteidz ar jaunām problēmām, vairs nevaram to atrisināt šādā veidā. Par to es arī Komisiju nekritizēju. Mana kritika ir vērsta uz to, ka mēs kā Parlaments ļaujam, ka mums tiek diktēts veids, kādā risināt šo programmu.
Komisiju priekšsēdētāju konferencē esam vairākkārt pauduši vēlmi nedaudz rūpīgāk saplānot darba grafiku, lai varētu pamatīgāk veikt šo darbu. Tā vietā process tiek paātrināts un šodien mēs jau debatējam un vēlreiz maijā par to debatēsim pusi no sēdes, bet pēc tam jūnijā priekšlikums jau tiks iesniegts Padomē un process būs beidzies. Neesiet, lūdzu, pārsteigti, ja pašās beigās nebūs ievērojamu izmaiņu saistībā ar veiktajiem pasākumiem. Tas mani nepārsteigtu, jo šādi izmaiņas nevar panākt. Ir nepieciešams veikt pamatīgu analīzi, nevis sniegt virspusējus secinājumus, pie kādiem Klimata politikas komisāre iepriekšējās dienās ir nonākusi un kas ir deducēti no krīzes situācijas un fakta, ka šobrīd CO2 emisijas apjoms ir samazinājies, lai pierādītu, ka varam tagad censties sasniegt 30 % vai 40 %.
Krīzes apstākļi nedrīkst kalpot kā standarts! Standarts jāizvēlas no tālejošas perspektīvas viedokļa! Ir rūpīgi jāizanalizē situācija un jāsniedz detalizēti apsvērumi par to, kādus secinājumus varam iegūt no jaunrades, ekonomiskās attīstības, inovācijām un pētījumiem. Tomēr praksē mēs tā, protams, nedarīsim.
Alejandro Cercas
(ES) Pateicos jums, López Garrido kungs, kā personai, kas var nodot šo ziņu tālāk komisāru kolēģijas priekšsēdētājam.
Ceru, ka jūsu vārdiem sekos rīcība un ka jūnijā mēs ieraudzīsim pavisam atšķirīgu Padomi atšķirībā no tās, ko redzējām pavasarī. Tas ir tādēļ, ka jūsu vārdi, kurus atbalstu no sākuma līdz beigām, nepārliecina mani no jauna un arī nekliedē manas bažas redzēt Padomi, kas ir pilnībā apātiska, šaubu pilna, kas dažkārt pat rada tādus jautājumus, kas izraisa bailes, piemēram, par to, ka mērķi, mūsu lielie politiskie, izskaitļotie mērķi nav ieteicami un pat nav iespējami.
Pateicos, López Garrido kungs, ceru, ka Spānijas prezidentūra palīdzēs novērst šīs neskaidrības, jo esmu pārliecināts, ka zināmā brīdī šis tiks uzskatīts par nozīmīgu periodu Eiropas vēsturē. Šis ir apjukuma pilns laiks, kad dienas kārtībā nonāk vislielākie izaicinājumi par to, vai vēlamies lielāku vai mazāku Eiropas ietekmi.
Tāds ir stratēģijas "Eiropa 2020” mērķis. Vai pēc 10 gadiem mēs būsim vairāk vai mazāk vienoti? Vai uzvaru būs guvuši tie, kas uzskata, ka jāstrādā visiem kopā, lai pārvarētu ekonomiskās un sociālās problēmas, vai arī tiek, kas virzās atpakaļ un ir apmierināti ar nacionālismu un pat pašu būtiskāko elementu iznīcināšanu, ko esam uzbūvējuši pēdējos 40 gados? Vai arī vairāk atbalstīsim viens otru? Vai viens ar otru būsim gatavi pieņemt mērķus solidaritātes veidošanai, dalīties daudz vienlīdzīgāk, radīt lielāku labklājību un sadalīt to daudz vienlīdzīgāk, vai arī atstāsim to visu tirgus pārraudzībā?
Neuzskatu, kā izteicās daži mani kolēģi, ka šāda situācija ir izveidojusies tādēļ, ka Eiropas ietekme būtu bijusi pārāk liela, ka būtu bijis pārāk daudz regulējuma vai par daudz sociālā taisnīguma. Tieši pretēji, šajā krīzē vainojams Eiropas ietekmes trūkums, regulējuma trūkums.
Tādēļ vēlos izteikt divus lūgumus, López Garrido kungs: saglabājiet mērķus cīņai pret nabadzību un mērķus labākas izglītības veicināšanai, kas atrodami Komisijas tekstā, bet ne Padomes tekstā, un sasaistiet Parlamentu ar tautas balsi, lai Eiropas programma sakristu ar tautas programmu, nevis lai tā būtu tehnokrātu vai tā saukto "tirgu” programma, kas bieži vien ir arī spekulantu programma.
Olle Schmidt
(SV) Priekšsēdētāja kungs, problēmas, kas skar Grieķiju, skar mūs visus, tostarp valstis ārpus eiro zonas. Šodien Eiropai ir nepieciešams būt vienotai un īstenot stingrus pasākumus, nevis turpmāku šķelšanos. Tādēļ, komisāra kungs, situācija, ka 11 valstis piektdien nebūs pārstāvētas, ir lielā mērā neapmierinoša. Tika teikts, ka mums Eiropā ir kopīgi mērķi, bet diemžēl šobrīd tā nav.
Finanšu tirgu pārraudzība, protams, ir jāpastiprina, kā arī ir nepieciešams stingrāks regulējums. To arī es kā liberālis spēju saprast un pieņemt, tomēr tam jānotiek līdzsvaroti un tam jābūt koordinētam globālā līmenī.
Izmantosim stingrus un enerģiskus pasākumus, ja tas būs nepieciešams, tomēr nevajadzētu rīkoties, panikas vadītiem. Jārīkojas pēc iespējas saskaņā ar veselo saprātu, lai neradītu vēl lielāku kaitējumu ekonomikas atveseļošanās procesam, kas, par spīti visam un par spīti situācijai Grieķijā, ir skaidri pamanāms.
Klausoties Bloom kungā, biju patiešām aizkaitināts. Šobrīd viņa šeit nav, bet salīdzināt Eiropas Savienību ar Padomju Savienību ir apvainojoši visiem tiem, kas cieta no padomju tirānijas un tiem miljoniem, kas tajā aizgāja bojā. Uzskatu, ka Bloom kungam būtu jāatvainojas visiem tiem cilvēkiem, ko viņš šādi apvainoja.
Lajos Bokros
Priekšsēdētāja kungs, kad Spānijas premjerministrs José Luis Rodríguez Zapatero ievadīja Spānijas prezidentūru Strasbūrā, viņš teica runu par stratēģiju "Eiropa 2020”, iepriekš neminēdams ne vārda par to, kādēļ Lisabonas stratēģija cieta neveiksmi. Pēc tam uzdevu viņam šādu jautājumu: kā gan ir iespējams piedāvāt jaunu stratēģiju, neanalizējot iepriekšējās stratēģijas neizdošanos?
Šobrīd man nav citas izvēles kā atkārtot šo pašu jautājumu, jo jaunajā dokumentā nav neviena vārda par to, kādēļ radās šāda neveiksme. Garrido kungs, vai varat, lūdzu, atbildēt uz manu jautājumu: kā ir iespējams pieņemt jaunu, ļoti vērienīgu mērķu kopumu, vispirms neizanalizējot Lisabonas stratēģijas neveiksmes iemeslus?
Cornelis de Jong
(NL) Priekšsēdētāja kungs, aicinu Komisiju un Padomi būt drosmīgiem un izdarīt skaidru izvēli. Pirmkārt, jāizvēlas demokrātija. Kā gan Padome plāno pieņemt lēmumus, kas noteiks sociāli ekonomisko politiku dalībvalstīs desmit gadu periodā, ja balsotājiem nav iespēju izteikt savu viedokli par tiem šajā laikā, šo desmit gadu periodā? Piemēram, tas nozīmēs, ka aizejošam Nīderlandes premjerministram būs iespējams pieņemt lēmumus desmit gadiem, un tas vienkārši nav pieņemams.
Otrkārt, darbam jābūt pietiekami apmaksātam darbam. Mērķis par 75 % nodarbinātību izklausās labi, bet Eiropai nav vajadzīgs vairāk nabadzīgu strādājošo. Kā Padome faktiski definē nodarbinātību?
Treškārt, jāizvēlas atbilstoši budžeta tēriņi. Kā Komisija var piedāvāt budžetu 2011. gadam, solot ne vairāk kā 5,8 % lielu izaugsmi, kamēr stratēģijā "Eiropa 2020” ļoti ir uzsvērti stingras ekonomiskās politikas pasākumi.
Ceturtkārt, jāizvēlas sociāls iekšējais tirgus. Vai Komisija un Padome piekrīt Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komitejai, kas ierosināja ieviest vairāk sociālās ētikas iekšējā tirgū un to, ka konkursa procedūrās vairāk uzmanības tiks pievērsts kvalitātei un sociālajam taisnīgumam?
Piektkārt, jāizvēlas nabadzības mazināšana. Runājot par nabadzības mazināšanu, Padomes mērķis ir panākt tikai ekonomisko izaugsmi. Pēdējos gados ekonomiskā izaugsme galvenokārt ir novedusi pie tā, ka vadībai maksā vislielākās algas, bet nabadzīgākie kļūst vēl nabadzīgāki. Kādus pasākumus veiksiet, piemēram, lai nodrošinātu, ka vislielāko algu saņēmēji un bankas, un nevis nabadzīgākie, norēķinās par krīzes radītajiem zaudējumiem?
Mara Bizzotto
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, konstruktīvai nodarbinātības jautājumu risināšanai kalpo šādi trīs atslēgvārdi: reaģēt, attīstīties, aizsargāt.
Reaģēt: tas nozīmē atteikties no svinīgajiem eiro propagandas toņiem, lai veiktu praktiskus pasākumus to problēmu novēršanai, kas nomāc ES pilsoņus, nodrošināt tiešu saikni starp apmācību un tirgus un teritoriālajām prasībām un mainīt jauniešos uztveri par fiziska darba profesijām.
Attīstīties: tas nozīmē izveidot stratēģiju "ES 2020” kā pozitīvu uzņēmumu un strādājošo prasību sintēzi par labu darba tirgum, kur darba līgumos ietvertais elastīgums un sociālā drošība būtu kā reakcija uz tirgus pieprasījuma nestabilitāti.
Aizsargāt: tas nozīmē dot darbu tiem, kas to ir zaudējuši, galvenokārt mūsu pilsoņiem, tādēļ dalībvalstīm jānosaka tāda imigrācijas politika, ka saskanētu ar faktiskajām imigrācijas prasībām, un, ņemot vērā 23 miljonu lielo bezdarbnieku skaitu, tām būtu jāapsver imigrācijas apturēšana dažu gadu garumā no valstīm ārpus ES. Nezinu citu veidu, kā aizsargāt mūsu darba vietas, mūsu sociālo sistēmu. Mums nepieciešams pragmatisms, drosme un decentralizācija.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Ilgtspējīgai ekonomiskai izaugsmei nepieciešamas arī lielas, stabilas investīcijas transporta sektorā. Transporta sektors veido 10 % no Eiropas Savienības IKP un nodrošina vairāk nekā 10 miljonu darba vietu.
Izmantošu šo izdevību, lai aicinātu Eiropas Komisiju un Padomi, izstrādājot stratēģiju "ES 2020” galīgajā variantā, ņemt vērā arī turpmāk nosauktos ļoti būtiskos faktorus saistībā ar transporta sektoru: pētniecības, attīstības un jaunrades veicināšana "zaļā” transporta ieviešanai; ES transporta sistēmas dekarbonizācijas mērķa konsolidēšana, izmantojot alternatīvos resursus, elektroautomobiļus, ITS, attīstīta sistēma satiksmes pārvaldībai, iekļaujot arī aviācijas sektoru; dažādu infrastruktūras veidu koordinācijas pilnveidošanā, lai uzlabotu vides aizsardzību, strādājošo sociālos apstākļus un pasažieru drošību un aizsardzību.
Vēlos uzvērt šādus pavisam būtiskus aspektus konkrētās jomās: steidzamā nepieciešamība ieviest Eiropas vienoto gaisa telpu aviācijas sektorā, steidzamā nepieciešamība ieviest sadarbspēju dzelzceļa sektorā, sauszemes ceļu infrastruktūras un drošības uz Eiropas ceļiem palielināšana un uzlabošana sauszemes transporta sektorā, komodalitātes ieviešana iekšzemes ostās un "jūras lielceļu” tīkla paplašināšana jūras un upju transporta sektorā, kā arī steidzama nepieciešamība pēc ilgtspējīgas mobilitātes attīstības pilsētās.
Eiropas Komisijai jāņem vērā visi šie, ar mobilitāti saistītie aspekti, kam jākļūst par vienu no noteicošajiem faktoriem stratēģijā "ES 2020”. Pietiekami labi koordinēta transporta sektora attīstība ir būtiska ilgtspējīgas attīstības nodrošināšanai un stabilu darba vietu saglabāšanai, un radīšanai.
Anni Podimata
(EL) Pateicos, priekšsēdētāja kungs. Kā Grieķijas pārstāvis sākšu, paužot nožēlu saistībā ar traģiskajiem notikumiem, kas norisinājās manā valstī un noveda pie trīs pilsoņu bojāejas, kuri tika iesprostoti bankas ēkā laikā, kad ekstrēmistiski noskaņoti elementi to aizdedzināja lielas, pilnībā miermīlīgas demonstrācijas laikā.
Vēlos izmantot šo traģisko notikumu, jo zinu, ka visa Eiropa un Eiropas plašsaziņas līdzekļi šodien seko līdzi Grieķijai, un lūgt savus kolēģus deputātus būt atbildīgiem, nopietniem, solidāriem un, kas vissvarīgākais, cieņas pilniem pret valsti, kas nonākusi tik smagā situācijā. Es saku to tādēļ, ka baidos, vai rīt daži lielākie Eiropas laikraksti zināmās galvaspilsētās, pamatojoties tieši uz šiem traģiskajiem notikumiem, neapgalvos, ka to bailes un šaubas par Grieķijas spēju un apņemšanos īstenot tos ārkārtīgi grūtos lēmumus, ko tā uzņēmusies finanšu reformas veikšanai, ir pamatotas.
Tas ir tādēļ, ka nākamajā dienā pēc vienošanās pagājušajā svētdienā sākās tieši tas pats, par ko dzirdam jau kopš 11. februāra - virkne komentāru par Grieķijas veikto pasākumu neefektivitāti un Grieķijas parāda pārstrukturēšanas izredzēm, ar minējumiem par to, vai valsts varētu pamest eiro zonu un, protams, ar jauniem tirgu uzbrukumiem gan Grieķijas, gan Portugāles un Spānijas valsts parādzīmēm.
Ņemot vērā, ka debatējam arī par stratēģijas 2020 izredzēm, domāju par to, kurp tas var aizvest. Kurp mēs dodamies, ņemot vērā valstu ekonomikas pilnīgo atkarību no tirgus krīzes, tādu kredītreitinga aģentūru vērtējumiem, kas ne par ko neatbild un kuru sniegtiem vērtējumi, pareizi vai nepareizi, par uzņēmumiem vai valstīm, jo īpaši eiro zonas valstīm, nerada nekādas sekas un nav pakļauti nekādai kontrolei?
(Aplausi)
Ramona Nicole Mănescu
(RO) Pēdējos divos gados esam sastapušies ar vissmagāko globālo ekonomikas krīzi. Tādēļ ir būtiski svarīgi rīkoties daudz mērķtiecīgāk, lai sekmētu konkurētspēju, produktivitāti un ekonomiskās izaugsmes potenciālu.
Stratēģijā iestrādātajiem mērķiem jābūt reālistiskiem. Tieši tādēļ tie jādefinē ciešā kopsakarībā ar dalībvalstu nacionālajiem mērķiem, kas arī ir definēti atbilstoši katras dalībvalsts prioritātēm un konkrētām īpašībām. Tādēļ ir apsveicama doma, ka Kopienas līmenī pieņemtie mērķi jāsadala vairākos nacionālos mērķos.
Parlamenta rezolūcijā lūdzu Komisiju piedāvāt jaunus pasākumus, piemēram, iespējamu sankciju piemērošanu dalībvalstīm, kas neīsteno šo stratēģiju, un atvieglojumu piešķiršanu tām, kas īsteno. Finansējums no Eiropas Savienības līdzekļiem jāpiešķir ne tikai atkarībā no sasniegtajiem rezultātiem, bet arī no to atbilstības stratēģijas mērķiem. Tomēr nedrīkstam ignorēt kohēzijas politikas nozīmi Eiropas Savienības ekonomisko un attīstības mērķu sasniegšanā.
Līdz ar to mums ir detalizēti jāanalizē Komisijas priekšlikumi, jo, piemēram, priekšlikums automātiski apturēt struktūrfondu darbību attiecībā uz dalībvalstīm ar lielu budžeta deficītu būtu nereāls pasākums un pilnībā nesaskanētu ar kohēzijas politikas mērķiem, jo īpaši tiem, kuru uzdevums ir likvidēt atšķirības starp dalībvalstīm.
Oldřich Vlasák
- (CS) Iedzīvotāju skaita ziņā Eiropas Savienība ir lielākā ģeopolitiskā vienība pasaulē. Līdz šim mūsu panākumi, pret kuriem pašreizējā krīzes periodā izturamies ar lielu pazemību, ir balstīti uz dalībvalstu ekonomiku spēju attīstīt to jaudu, jo īpaši jaunrades un eksporta jomā.
Tas ir īpaši skaidrs ne tikai attiecībā pret tādiem konkurentiem kā ASV un Japāna, bet arī Ķīna, Indija un Brazīlija. Šajā ziņā uzskatu, ka galvenais ir saglabāt stratēģisko uzmanību galvenokārt uz ekonomisko izaugsmi un darba vietu radīšanu. Tādēļ sociālās problēmas un klimata pārmaiņas nedrīkst novērst uzmanību no galvenajiem mērķiem.
Vienlaikus jāatceras, ka būtisks priekšnoteikums gudrai un ilgtspējīgai izaugsmei mūsu dalībvalstīs un to reģionos un pašvaldībās ir nepietiekama infrastruktūra, gan no transporta, gan vides perspektīvas. Šis faktors stratēģijā "Eiropa 2020” netiek pietiekami ņemts vērā, un līdz ar to tajā pilnībā trūkst būtiskākā darbības virziena - investīciju turpināšanas un stabilizēšanas infrastruktūras attīstībā, jo īpaši valstīs un reģionos, kuros tā pašlaik ir nepietiekami attīstīta.
Joe Higgins
Priekšsēdētāja kungs, ES Komisijas galvenā stratēģija Eiropai līdz 2010. gadam ir paļauties uz neoliberālo kapitālismu un tirgus sistēmu - citiem vārdiem runājot, tieši tie paši faktori, kas ierāvuši pasauli pašreizējā ekonomiskajā haosā un skaidri parādās Komisijas un ES valdību reakcijā uz finanšu krīzi Grieķijā: kaunpilna kapitulācija finanšu tirgu lielo spekulantu un augļotāju priekšā; pieprasot, lai Grieķijas strādājošo, pensionāru un nabadzīgo slāņi ievērojami pazemina savu pakalpojumu un dzīves līmeni, lai piepildītu šo finanšu tirgu neremdināmo alkatību, kuri nav nekādi "visvarenie dievi”, kā plašsaziņas līdzekļu komentētāji liek mums ticēt, bet investīciju bankas, drošības fondu turētāji, obligāciju īpašnieki un tamlīdzīgi parazītiski veidojumi, kas cenšas iegūt milzīgu peļņu, veicot tīšas spekulācijas, lai radītu finansiālo nestabilitāti un tad to izmantotu strādājošo apspiešanai. Vai tādu Eiropu vēlamies redzēt 2020. gadā?
Nožēlojami dzirdēt Barroso kungu lūdzot viņus uzņemties atbildību: tikpat labi varat lūgt haizivij atteikties no alkām pēc asinīm! Grieķijas strādājošo cīņa pret tiem jāatbalsta strādājošiem visā Eiropā. Jāpārtrauc šī tirgus diktatūra! To nepaveiks neizglītoti cilvēki, kas dedzina bankas, bet gan ilgstoša un masveidīga strādājošo mobilizācija un streiki, un šīs slimību apsēstās sistēmas aizstāšana ar demokrātiska sociālisma un patiesi cilvēcīgas sabiedrības radīšana līdz 2020. gadam.
Jaroslav Paška
- (SK) Pilnībā cienot iesniegtos dokumentus, nav noliedzama to līdzība piecgadu plāniem, kam bija jārada labklājība Austrumu bloka valstīs. Tie pat tika iesākti ar atzinumu, ka iepriekšējā stratēģija vairāku iemeslu dēļ nav bijusi veiksmīga.
Pēc tam tajos tika izklāstīti drosmīgi mērķi un mēģināts pārliecināt cilvēkus, ka šoreiz viss tiešām būs labāk. Tomēr izrādījās, ka arī tā nebija labāka. Stratēģijas nāca un gāja, bet ekonomika sabruka. Šajās stratēģijās netika respektēti ekonomiskās dzīves pamatlikumi. Šodien Eiropa zaudē enerģiju, neskatoties uz to, ka tajā ir procentuāli augstāka izglītoto cilvēku daļa nekā veiksmīgākās valstīs, piemēram, Ķīnā vai Indijā. Kādēļ tā notiek? Tādēļ, ka tā reaģē uz ikvienu jaunu problēmu tādā pat veidā kā Eiropas Padome vai Komisija, nodibinot vēl vienu jaunu atbildīgo institūciju vai pārvaldi. Lielākā daļa izglītoto eiropiešu tad pazūd dažādo organizāciju iekšienē, un šie miljoni izglītoto cilvēku, kas vienlaikus varētu strādāt radoši citās jomās, piemēram, jaunrades un attīstības jomā ražošanas sektorā, tikai pārvieto dokumentus birojos un izšķērdē kopējos resursus.
Dāmas un kungi, ja tiešām vēlamies strādāt sekmīgāk, vispirms ir jāvienkāršo līdzāspastāvēšanas un uzņēmējdarbības noteikumi un jāsamazina administratīvais slogs. Mums jārada vairāk vietas cilvēku neatkarības, uzņēmējdarbības un radītspējas izmantošanai un jānovirza naudas līdzekļi, ko pašlaik tērējam administrācijai, jaunrades un attīstības progresam un atbalstam ražošanas sektorā.
Othmar Karas
(DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, mūsu mērķi ir vienota Eiropas sabiedrība, uzticama politiska savienība, ilgtspējīga izaugsme, ilgtspējīga nodarbinātība un jaunrade, sociālā kohēzija un ilgtspējīga konkurence.
"Eiropa 2020” nav mūsu mērķis. Stratēģijai "Eiropa 2020” jākalpo kā instrumentam mūsu mērķu sasniegšanai. Tai jākļūst par mūsu Robēra Šūmaņa 2010. gada deklarāciju un tai jābūt tikpat reālai kāda tā bija 1950. gada 9. maijā. "Eiropa 2020” nedrīkst tikt deģenerēta līdz nesasniedzamu nākotnes vēlmju kopumam vai līdz atkritumu tvertnei, kas pilna neatrisinātu jautājumu, problēmu un veltīga darba. Tai jābūt taustāmam, finansējamam, ilgtspējīgam instrumentam, kas sniedz pienācīgu atbildi šai krīzei, un tai jābūt motivējošam, pārbaudāmam Eiropas Savienības projektam, ko varam sankcionēt. Stratēģijai "Eiropa 2020” jāiekustina konkrēti projekti izaugsmes, nodarbinātības, pētniecības, jaunrades un ilgtspējīgas konkurētspējas nodrošināšanai.
Mums jāpārskata savas finanses visās dalībvalstīs un Eiropas Savienībā, lai visgodīgāk varētu noteikt sākumpunktu mūsu turpmākiem plāniem, un arī lai zinātu, ko ir nepieciešams finansēt un kādiem nolūkiem līdzekļi nepieciešami. Nepieciešams arī veikt stratēģijas "Eiropa 2020” atbilstības pārbaudi atsevišķo valstu politikai budžeta, nodokļu, pētniecības, enerģētikas, jaunrades un sociālo lietu jomā. Pilnībā jāatbalsta Rehn kunga piedāvātie pasākumi.
Stratēģijai "Eiropa 2020” jābūt jaunas, kopējās politiskās gribas izpausmei un mūsu atbildei uz diemžēl pieaugošo nacionālismu, egoismu un protekcionismu. Pilnveidosim iekšējo tirgu un kopā ar monetāro savienību izveidosim spēcīgu ekonomisko savienību, kas ir uzticamas politiskās savienības sastāvdaļa. Tieši tas mums nepieciešams, ne vairāk un ne mazāk.
Sergio Gaetano Cofferati
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, jāatzīstas, ka man ir zināmas bažas par jūnijā gaidāmo samitu, jo neredzu neko jaunu debatēs, kas varētu vērst par labu Padomes pavasarī sniegtās rekomendācijas. Šīs rekomendācijas jau bija neapmierinošas, jo tajās nemaz nebija kritikas par Lisabonas stratēģijas ierobežojumiem un sekām, ko radīja dažu vissvarīgāko tajā laikā izstrādāto politisko un kultūras plānu neveiksmīgā ieviešana.
Tās ir neapmierinošas arī tādēļ, ka tajās tiek ignorēta šī krīze: 10 punkti ir izklāstīti vispārējā veidā bez loģiskas sakarības starp tiem; tie ir arī labu nodomu kopums, kas tomēr neveido politiku. Un mēs joprojām esam tajā pašā pozīcijā. Es arī neredzu reālu vēlmi noteikt prioritātes. Eiropas problēma ir tās konkurētspējas līmenis globālajā sistēmā. Tādēļ tā nevar neņemt vērā sociālo kohēziju, vienu no būtiskākajiem konkurētspējas faktoriem. Bez kohēzijas neviena valsts - kur nu vēl starpnacionāla valstu grupa, nespēj noturēties pasaules tirgū, jo tajā rastos iekšējie konflikti, kas izraisītu tās konkurētspējas samazināšanos ar katru dienu.
No otras puses, ir arī jaunrades problēma: nepietiek tikai ar tās pieminēšanu vien; mums jānosaka konkrēti mērķi, kas rekomendācijās nav izvirzīti, pamatojoties uz resursu apjomu, kas piešķirti jaunradei gan produktu, gan procesu izstrādes ziņā. Tikai kvalitāte gan pilsoniskajā dzīvē un darbā, gan, no otras puses, preču un pakalpojumu ražošanā var atkal radīt Eiropai konkurētspējīgu pamatu pēc ļoti nopietnajām šīs krīzes sekām. Visbeidzot, vēlos papildināt, ka ir vēl viens jautājums, kurš nekad netiek pieminēts: varam censties sasniegt vērienīgus mērķus tad, ja esam politiski integrēti. Dalībvalstis par to nerunā, tās šo tēmu ir slēgušas: atbaidošais Grieķijas krīzes pārvaldības veids to pierāda.
Ivo Strejček
- (CS) Esmu no dalībvalsts, kurā līdz 28 vai 29 gadu vecumam dzīvoju sistēmā, kas balstīta uz centralizēto plānošanu, kurā dzīve tika regulēta ar piecgadu plāniem, un visi piecgadu plāni vienmēr tika aizstāti ar jauniem plāniem, jo iepriekšējie plāni nekad netika izpildīti. Tādēļ, lūdzu, piedodiet, ka, iespējams, esmu nedaudz jūtīgs vai pārāk jūtīgs, ja runa ir par plānošanu, kā Eiropa izskatīsies 2020. gadā, un, ja šo visnotaļ interesanto debašu laikā nepievēršam uzmanību vai pievēršam pārāk maz uzmanības tam, kas notiek šodien ne vien Grieķijā, bet visā eiro zonā. Visu pēcpusdienu ļoti uzmanīgi klausījos debatēs šajā palātā un dzirdēju aicinājumus radīt lielāku Eiropas ietekmi, lielāku centralizāciju, vairāk centralizētas kontroles. Šobrīd un šajās debatēs vēlos atbildēt, ka nepieciešams mazāk centralizācijas, nepieciešama lielāka paļāvība uz tirgu un lielāks tirgus un vairāk tirgus mehānismu, jo tas, kas faktiski notiek šodien ne tikai ES un ne tikai eiro zonā, bet arī Savienotajās Valstīs un citās šādās valstīs, ir neticamas valsts intervences radītas neveiksmes gadījums.
Pilar del Castillo Vera
(ES) Priekšsēdētāja kungs, mani kolēģi deputāti šeit pārdomāja, kādēļ Lisabonas Programma cieta neveiksmi, un vai mums nevajadzētu sākt ar šīs neveiksmes analīzi, lai zinātu, kādus soļus spert turpmāk.
Pēc manām domām, Lisabonas Programmas problēma bija tāda, ka tā nebija nekas vairāk kā uzpūsts simbols un kas netika praksē ieviesta vispār. Beigās konstatējām, no vienas puses, ka pastāv teorija - Lisabonas Programma, par kuru visi runāja, un no otras puses, ka pastāv prakse, kurai ar to nebija nekāda sakara.
Tādēļ, pēc manām domām, balstoties uz šo pieredzi, stratēģijai "Eiropa 2020” jākļūst par jaunu programmu, ko var virzīt uz priekšu tikai tādā gadījumā, ja pastāv atbilstoša apņemšanās tā izpildei - vēlos uzsvērt, atbilstoša apņemšanās no visu iesaistīto institūciju puses: Eiropas politiskajām institūcijām un atsevišķo valstu politiskajām institūcijām.
Jārada iespēja šādu apņemšanos pārbaudīt un novērtēt; tai jābūt tādai, par kuru saņemam pilnu informāciju, un jābūt tūlītējai iespējai to koriģēt, ja apņemšanās netiek izpildīta neveiksmes gadījumos. Tas ir tādēļ, lai mēs neatrastos situācijā, kurā valda ārkārtēji apstākļi. Vai nu mēs visi saprotam, ka šī kopīgā projekta virzībai ir nepieciešami šie instrumenti, vai arī drīz atradīsimies līdzīgā situācijā.
Jo Leinen
(DE) Priekšsēdētāja kungs, galvenā Lisabonas stratēģijas tēma bija konkurētspēja, un tā ir stipri vienpusēja ekonomiska stratēģija, kas, protams, daļēji ir cietusi neveiksmi. Tādēļ tagad priecājos, ka stratēģijas "ES 2020” tēma ir ilgtspējība. Tā ir pareizā darbības stratēģija un paredz arī labāku līdzsvaru starp ekonomiskajām, sociālajām un vides pārmaiņām un vajadzībām.
Ilgtspējības trūkums ir tāds, ka šis ir ļoti vispārīgs jēdziens, kam var arī trūkt satura. Tādēļ mums tas jākonkretizē. Šajā ziņā Komisijas dokuments ir daudz par vāju, jo trūkst daudzu posmu, lai tas būtu pilnībā pabeigts. Pareizā pieeja ir resursu ziņā efektīva Eiropa - mums ir nepietiekamas enerģijas rezerves un nepietiekamas materiālās rezerves, tomēr, lai nonāktu līdz resursu efektivitātei mūsu ražošanā un patēriņā, trūkst mērķu un instrumentu. Šajā ziņā ceru, ka līdz jūnijam mūsu rīcībā jau būs kas reālāks un ka zināsim precīzi, kāds katram no mums ir uzdevums - kāds ir Komisijas uzdevums, kāds ir Parlamenta uzdevums un kāds ir dalībvalstu uzdevums.
Saistībā ar šo resursu ziņā efektīvo Eiropu vide šķiet nedaudz aizmirsta, jo gaiss, ūdens, zeme un arī ekosistēmas ir resursi. Šis aspekts ir ticis pilnībā aizmirsts. Tādēļ vēlos dzirdēt vairāk no Vides, sabiedrības veselības un pārtikas drošības komitejas par to, ko vēlamies sasniegt šajā jomā. Bioloģiskās daudzveidības stratēģija ir cietusi neveiksmi. Ir arī, protams, izstrādāta jauna, kas darbotos līdz 2020. gadam, un šajā stratēģijā jāņem vērā arī šis jautājums.
Par klimata aizsardzību ir runāts vairākkārt. Uzskatu, ka jāpalielina emisijas samazināšanas mērķis no 20 % līdz 30 %, un mums nepieciešami obligāti piemērojamie energoefektivitātes mērķi. Ar to joprojām nepietiek - tiem jābūt arī juridiski saistošiem.
Mirosław Piotrowski
(PL) Priekšsēdētāja kungs, stratēģijai "Eiropa 2020”, ko pārrunājam, pirmkārt ir ideoloģiska dimensija. Tajā pausti vairāki apsveicami mērķi, piemēram, ES pilsoņu darbaspēka līdzdalības un augstākās izglītības diplomu iegūšanas pieaugums par 40 %, kā arī palielināts izdevumu apjoms jaunradei. Tomēr interesanti, ka valstīm, kas nesasniedz mērķi ieviest tik burvīgas idejas, nav paredzētas nekādas sankcijas. Kādam var rasties iespaids, ka stratēģijas autori nepievērš ne mazāko uzmanību nopietnajai krīzei Grieķijā, vai tam, kas var drīz notikt Spānijā un Portugālē - notikumi, kas var izraisīt ne tikai eiro zonas sairšanu, bet arī Eiropas Savienības izjukšanu.
Eiropai tik dramatiskā brīdī konsekventi tiek izvirzīta rekomendācija samazināt siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas apjomu par 30 %, kas, piemēram, spēj sagraut Centrālās un Austrumeiropas valstu ekonomikas, tostarp Polijas ekonomiku. Šīs valstis var arī daudz zaudēt kohēzijas politikai noteikto ierobežojumu rezultātā. Ir vairākas pazīmes, ka utopiskajam un sociālistiskajam projektam 2020 liktenis būs tāds pats liktenis kā Lisabonas stratēģijai. Cerēsim, ka līdz tam brīdim tas nepaspēs nodarīt lielus zaudējumus.
Danuta Maria Hübner
Priekšsēdētāja kungs, lai jebkura stratēģija būtu veiksmīga, pēc manām domām, būtiski svarīgi ir izveidot spēcīgu saikni starp tās mērķiem un pieejamiem politikas instrumentiem, un es saskatu četrus galvenos politikas rīkus kā "ES 2020” stratēģijas izpildes mehānismus.
Pirmkārt, vissvarīgākais ir tāds iekšējā tirgus regulējums, kas veicina konkurētspēju un ekonomisko dinamismu un atzīst no ekonomiskās integrācijas izrietošās sociālās saistības; un šajā jautājumā vēlos stingri atbalstīt Malcolm Harbour teikto.
Otrkārt, svarīgas ir kapitālās investīcijas transporta, enerģētikas un telekomunikāciju infrastruktūrā. Mums nepieciešami vēl nepieredzēta apjoma kapitālieguldījumi. Tādēļ jāmobilizē gan publiskais, gan privātais finansējums; jo īpaši ir stipri jāveicina publiskā/privātā partnerība, lai pārvarētu šķēršļus izaugsmes finansēšanai, ko radījuši valstu budžetu deficīta un parāda pārņēmēji.
Treškārt, svarīgs ir publiskais finansējums no Eiropas budžeta līdzekļiem. Tā kā ES mērķi galvenokārt ir horizontāli, nevis vērsti uz sektoriem, ES budžeta izdevumiem jābalstās uz integrētu pieeju attīstībai apvienojumā ar uzlabotiem finanšu un vadības instrumentiem un jāveicina mūsu ekonomiku atvēršana konkurencei globālā mērogā.
Ceturtkārt, svarīga ir valstu budžetu saskaņošana prioritārajās jomās, izmantojot atvērto saskaņošanas metodi. Tomēr šīs metodes neobligātie mehānismi - pat tad, ja tos uzlabo - diemžēl var mūs tikai nedaudz pavirzīt pretī jau pieņemtajiem "ES 2020” mērķiem, tātad tie var kalpot tikai kā palīginstruments.
Saskaņošanai Eiropas līmenī jābūt vērstai uz jomām, kurās jau ir vai var attīstīties patiesi eiropeiska pievienotā vērtība un kur tā neapdraudēs konkurenci. Pieejamie politiskie rīki jāizmanto tādā veidā, kas garantē izvairīšanos no slazda, ko rada tradicionālās sektoru rūpnieciskās politikas virzītais spēcīgas intervences radīšanas modelis. Tas var apdraudēt investīciju un uzņēmējdarbības pievilcību Eiropā, samazinot tās izaugsmes potenciālu. "ES 2020” jābūt izaugsmes un darba vietu radīšana stratēģijai, jo nav citu iespēju.
Kader Arif
(FR) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, mēs piedzīvojam vēl līdz šim nepieredzētu finanšu, ekonomikas un sociālo krīzi. Tā ir smagi skārusi mūsu kontinentu un tās tautas, tā rada lielas sociālās un cilvēciskās grūtības, un diemžēl Grieķija tam ir skarbs un apkaunojošs piemērs.
Bezdarbs pastāvīgi aug. Jau miljoniem eiropiešu ir bez darba, un šis skaitlis aug no dienas dienā. Reakcijai jābūt politiskai, spēcīgai, ātrai un saskaņotai, un tajā jāņem vērā smagā vides krīze, ko piedzīvojam un kas no mums prasa jaunu attīstības modeli.
Šīs dažādās krīzes rada mūsu pilsoņos lielas gaidas un cerības, uz kurām stratēģijai "Eiropa 2020” būtu bijis jāsniedz atbilde. Tomēr šo neparastā mēroga pārmaiņu priekšā šī atbilde diemžēl nav īstenojusies. Eiropas Padomes martā noteiktās pamatnostādnes nepilda savu uzdevumu. Nav ne apņēmības, ne vērienīguma, bet, diemžēl, tas mani vairs pat nepārsteidz.
Visur jūs, Padomes un Komisijas deputāti, kā arī jūs, komisāri, lielāties par mūsu politikas konsekvenci. Tomēr man ir radies iespaids, ka tā ir tikai jumta koncepcija, lai slēptu jūsu rīcības trūkumu. Jums nav konsekventas stratēģijas, kurā būtu apvienota ekonomiskā, sociālā, tirdzniecības, rūpnieciskā, lauksaimnieciskā vai pētniecības politika, kas garantētu ilgtspējīgu un godīgu attīstību.
Turklāt nekur nav redzama ar Eiropas tirdzniecības ārējo dimensiju saistīta rīcība, vai arī tā paslēpta zem neaizskaramās liberālās "globālās Eiropas” dogmas. Mēs vēlamies, lai tirdzniecība būtu atbilstošs instruments, kas palīdz radīt darba vietas un izaugsmi, lai cīnītos pret nabadzību un veicinātu nodarbinātību.
Tomēr jūs cenšaties sasniegt - ne tehnisku, bet politisku iemeslu dēļ - citu mērķi: jūs cenšaties samazināt izmaksas un darba algas, cenšaties noslēgt divpusējas brīvās tirdzniecības vienošanās par sliktu daudzpusējiem līgumiem, līdz ar to radot sociālo un fiskālo dempingu. Šī politika ir atbildīga par to, ka tiek zaudēts pārāk daudz darba vietu, par pārāk lielu dislokāciju skaitu un sociālo zaudējumu apjomu, lai tā varētu turpināties.
Nobeigumā gribu izteikt cerību, ka Komisija un Padome atdzīvinās Eiropas garu un atteiksies no nacionālām savtīgām interesēm, lai Eiropa būtu kā reģions, kur plaukst ne tikai labklājība, bet arī solidaritāte. Tādā veidā tiks nodrošināts, ka ne tikai tās pilsoņiem, bet arī visai pārējai pasaulei tiek atklāts citādāks Eiropas tēls: tāda ir galvenā Eiropas Parlamenta sociālistu un demokrātu progresīvās alianses grupas izstrādātās rezolūcijas koncepcija.
Richard Seeber
(DE) Priekšsēdētājas kundze, nav gandrīz nekādas nozīmes komentēt labo un kreiso politisko spārnu pārstāvju šajā Parlamentā izteiktās piezīmes, jo tās faktiski ir nesvarīgas šajā nopietnajā Parlamentā, ko uztur Eiropas attīstībā ieinteresētie politiskie spēki. Tomēr, ja stratēģija "ES 2020” šobrīd tiek salīdzināta ar komunisma piecgadu plānu, tad mums šiem cilvēkiem jāiesaka atvērt ekonomiskās politikas mācību grāmatu un izlasīt tās vēsturi. Tad tie redzēs atšķirību.
Tie, kas atrodas tālākajā kreisajā spārnā, nevis tie saprātīgie spēki, kas atrodas šajā zālē nedaudz pa kreisi no mums, šobrīd apgalvo, ka Eiropai būtu vairāk vai mazāk jāatgriežas pie komunisma laikiem. Diemžēl daļa Eiropas ir pieredzējusi komunismu un mēs visi zinām, kas no tā iznāca. Varam vēlēties daudz ko, bet svarīgi ir, lai mūsu pilsoņi dzīvotu cilvēka cienīgu dzīvi labklājībā, kur tie var baudīt izglītību un citus sabiedrības sniegtos pakalpojumus.
Līdz ar to ir nepieciešams, lai arī mēs kā politiska sistēma apsvērtu, kā vislabāk varam izmantot esošos resursus. Tas vienkārši ir šī plāna realizācijas jautājums. Ikviena ģimene un ikviena pašvaldība apsver, ko tai darīt ar saviem resursiem, lai pārliecinātos, ka pēc zināma laika tā panāks progresu. Tā ir saprātīga rīcība.
Līdz šim tikai tirgus ekonomika, ar robežām, ne jau neierobežots tirgus, ir spējusi ilgtermiņā reāli nodrošināt šos pakalpojumus. Līdz ar to ir saprātīgi Eiropas līmenī apsvērt, kā varam sakārtot šo tirgus ekonomiku Eiropā. Domāšana tikai un vienīgi šauri nacionālās robežās vairs netiek uzskatīta par veiksmīgu stratēģiju un tā ir lemta neveiksmei. Līdz ar to mums jāapsver, kā varam likt šim Eiropas tirgum kalpot cilvēkiem. Jautājums nav par konkurētspēju kā tādu, bet par Eiropas konkurētspējas nodrošināšanu, lai cilvēkiem būtu iespējams sniegt pakalpojumus. Tas viss attiecībā uz šīm debatēm.
Daudzi kolēģi deputāti jau runā par sīkākām detaļām. Es, savukārt, vēlos aprobežoties ar šiem vispārīgajiem apgalvojumiem. Tomēr tiem, kas atrodas galējās pozīcijās, man reizi pa reizei nāksies atkārtot: pārdomājiet, ko sakāt, bet, kas vissvarīgākais, lasiet vēstures grāmatas!
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Pašlaik bezdarba līmenis Eiropas Savienībā ir sasniedzis 10 %, turpretī bezdarbs jauniešu vidū sasniedzis 20 %. Šogad nebija iemesla svinībām 1. maijā, kas ir Starptautiskā strādnieku diena, jo 23 miljoni Eiropas Savienībā ir bez darba.
Mums skaidri jānosaka tie sektori ES, kuriem nepieciešamas investīcijas, lai radītu darba vietas. Tikai izglītība ļaus mums nodrošināt jauniešus ar prasmēm, kas tiem ir nepieciešamas darba iegūšanai un apmierinošu dzīves apstākļu radīšanai. Investīcijas lauksaimniecībā arī nodrošinās to, ka Eiropas Savienība spēj sevi apgādāt ar pirmās nepieciešamības precēm pārtikas un biodegvielas jomā.
Investīcijas infrastruktūrā ir būtiski nepieciešamas. Šogad pārskatām TEN-T prioritāros projektus. ES nepieciešams ātrgaitas dzelzceļa transporta tīkls, kas apkalpotu visu Eiropas Savienības galvaspilsētas un Eiropas lielākās pilsētas. Tai arī jāmodernizē sauszemes ceļu infrastruktūra, ostas un lidostas. Uzskatu, ka Eiropas Savienības prioritāte ir ieguldīt transporta infrastruktūras attīstībā Austrumeiropā. Tas ir vienīgais veids, kā nodrošināt patiešām efektīva iekšējā tirgus darbību. Tomēr visiem šiem projektiem nepieciešami finanšu līdzekļi daudzu miljardu eiro kopsummā, kas tiks atgūti valstu budžetos nodokļu un nodevu veidā, un jo īpaši radot jaunas darba vietas un ekonomisko attīstību.
Turklāt investīcijas enerģētikas infrastruktūrā, energoefektivitātē un atjaunojamos energoresursos samazinās ES enerģētisko atkarību un līdz 2030. gadam radīs 2,7 miljonus jaunu darba vietu. Tomēr tā vietā, lai ieguldītu "Progresīvo pilsētu” iniciatīvā, redzam, ka vairāk nekā 150 miljoni eiro no Eiropas Ekonomiskā atveseļošanās plāna paliek neiztērēti. Pēdējais, bet ne mazāk svarīgais punkts ir, ka Eiropas Savienībai jāiegulda pētniecībā un ilgtspējīgā Eiropas rūpnieciskā sektora attīstībā.
Priekšsēdētāja kungs, vēlos pabeigt ar lūgumu Komisijai un Padomei izveidot jaunu Eiropas Globalizācijas pielāgošanas fondam līdzīgu instrumentu publiskā sektora strādājošo atbalstam, kas ir zaudējuši darbu šīs ekonomikas krīzes dēļ.
Enikő Győri
(HU) Dāmas un kungi, domāju, ka mēs visi zinām, cik liels risks mūs sagaida nākotnē. Mums jāformulē tāda kopējā dalībvalstu un Eiropas Savienības institūciju stratēģija, kas nodrošinās, ka tiek atrisinātas šīs krīzes radītās sekas, vienlaikus veicinot Savienības un visu tās dalībvalstu konkurētspēju globālajā ekonomiskajā vidē un attīstīties tā, lai nodrošinātu vides ilgtspējību, lai visi Savienības pilsoņi pat īstermiņā uzreiz sajustu, ka viņu dzīves līmenis ir cēlies.
Tomēr vēlos izteikt divas piezīmes par jauno stratēģiju, kas, pēc manām domām, aptver būtiskāko, tomēr ir svarīgi pieminēt divus punktus. Pirmkārt, ir pamatota zināma uzmanība un piesardzība attiecībā uz skaitliskiem mērķlielumiem. Tiem jābūt vērienīgiem, tomēr reālistiskiem un sasniedzamiem, pievērošot uzmanību katras dalībvalsts sākumpunktam un kapacitātei. Nabadzība Apvienotajā Karalistē nozīmē ko vienu, bet Bulgārijā pavisam ko citu. Mūsu izglītības sistēmas atšķiras. Rodas jautājums, piemēram, vai visur ir vērts palielināt universitātes izglītību ieguvušo proporciju līdz 40 %, vai šādi vienkārši nepalielinām universitāti beigušo bezdarbnieku skaitu. Tomēr uzskatu, ka mērķos jāiekļauj arodizglītības uzlabošana.
Otra piezīme ir, ka stratēģijai būtu jāstiprina ES iekšējā kohēzija, citiem vārdiem - konverģence. Piekrītu, ka galvenajiem sektoriem jāsaņem palīdzība, jo tie ir Eiropas ekonomikas dzinējspēki. Vienlaikus jāatceras, ka iekšējās atšķirības 27 dalībvalstu starpā, kas atrodas dažādās attīstības pakāpēs, tikai paplašināsies, ja mēģināsim ieviest vienpusīgu ekonomiskās attīstības politiku, kurā tiek uzsvērta konkurētspēja, neņemot vērā dalībvalstu atšķirīgās īpašības. Bez iekšējās kohēzijas nevar būt nekādas ārējās konkurētspējas. Tuvināšanās ar nepietiekami attīstītajiem reģioniem nozīmētu plašākus tirgus, efektīvu pieprasījumu un inovatīvu potenciālu visai Savienībai, vienlaikus samazinot nepieciešamību pēc sociālās aprūpes. Mazāk attīstītajiem reģioniem jāizstrādā shēma, kas ļautu tiem izmantot iekšējā tirgus sniegto iespēju priekšrocības. Ar laiku tādā veidā visi kļūtu konkurētspējīgi, izmantojot pašiem savu potenciālu. Ceru, ka jaunajā stratēģijā atradīsim vietu kohēzijas politikai.
RadvilMorkūnaitė-Mikulėnien
(LT) Šodien apspriežam to Eiropas Savienību, kādu mēs to vēlētos redzēt pēc desmit gadiem. Pašlaik bezdarbs, jo īpaši jauniešu vidū, ir viena no lielākajām problēmām Eiropas Savienībā, un, diemžēl, tas mums liek runāt par šodienas jauniešiem kā par zaudēto paaudzi. Runājam par jaunu darba vietu radīšanu, vides aizsardzību, runājam par jaunatnes iniciatīvu veicināšanu, par atbalstu izglītības sistēmai, par daudziem citiem svarīgiem elementiem, tomēr lielākoties mēs par to runājam, it kā tie būtu atsevišķi jautājumi un kopainu nesaskatām. Diemžēl, izlasot pašreizējos priekšlikumus par ES stratēģiju "Eiropa 2020”, man ir sajūta, ka tā atkal var palikt tika tukšu vārdu līmenī, ja neņemsim vērā to cilvēku viedokli, kam šī stratēģija būs jāievieš, citiem vārdiem - jauniešu viedokli. Vēlos, lai stratēģija "Eiropa 2020” būtu saikne starp ekonomiku un ekoloģiju, ko ieviest palīdzēs tieši jaunatne, lai tā kļūtu par izdevību jaunatnei piedāvāt savas zināšanas un radīt Eiropas Savienības nākotni. Tā kā es pārstāvu tos pašus jauniešus, kas ieviesīs šo stratēģiju, vēlos piedāvāt dažus konkrētus priekšlikumus. Pirmkārt, ļaujiet mums veicināt "zaļo” darba vietu radīšanu, tas ir, ļaujiet mums radīt iespējas sniegt lielāku atbalstu tiem uzņēmumiem, kas rada "zaļās” darba vietas un nodarbina jauniešus, neatkarīgi no tā, vai tas notiek lauksaimniecības, ražošanas vai transporta un pakalpojumu sektoros. Otrkārt, ļaujiet mums veltīt vairāk uzmanības aktivitātēm vides jomā, vai, precīzāk - vides izglītībai, gan integrējot to vides programmās, gan piedāvājot kā jaunu mācību priekšmetu. Kad būsim veikuši šos pasākumus, piesaistīsim vairāk jauniešu dalībai "zaļās” ekonomikas radīšanā: tādu jauniešu, kuriem ir pietiekamas zināšanas, prasmes un, domāju, arī apņemšanās. Vēlos, lai šeit, Eiropas Parlamentā, tiešām skanētu mazāk skepticisma un mazāk nepamatotu salīdzinājumu, piemēram tādu, kādus dzirdējām vakar, turpretī būtu vairāk apņemšanās, optimisma un vienotības.
Petru Constantin Luhan
(RO) Noteikti ticu, ka "Eiropa 2020” radīs ekonomiski spēcīgāku un daudz inovatīvāku Eiropu. Esmu arī pārliecināts, ka mēs veiksmīgi pārvarēsim pašreizējo ekonomikas un finanšu krīzi, jo mums ir milzīgs potenciāls inovatīva darba tirgus, kā arī dabas resursu jomā. Darbs, ko Komisija ir ieguldījusi, lai sniegtu šo paziņojumu, ir apsveicams.
Tomēr uzskatu, ka man ir pienākums ierosināt diskusiju par kohēzijas politiku un paust neapmierinātību par to, ka ceļš uz Lisabonas stratēģijas ieviešanu ir mainījis virzienu. Ekonomiskas, sociālas un teritoriālas kohēzijas sasniegšanā iesaistītie faktori nav saistīti ar progresīvu, ilgtspējīgu un integrāciju veicinošu izaugsmi. Pilsoņi ar mūsu un mūsu ievēlēto pārstāvju starpniecību pauž viedokli, ka tiem joprojām nepieciešamas investīcijas infrastruktūrā, pieeja pakalpojumiem un visu reģionu attīstība neatkarīgi no to izolētības pakāpes.
Prioritātes, kas noteiktas periodā no 2007.-2013. gadam, ir parādījušas, cik liela ir nepieciešamība uzlabot infrastruktūru un atbalstīt ekonomisko konkurētspēju konverģences reģionos. Ekonomiku savstarpējā atkarība parāda nepieciešamību sasniegt kohēziju un nodrošināt [....]
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Sylvana Rapti
(EL) Priekšsēdētāja kungs, vai varu sākt, no šīs Eiropas Parlamenta tribīnes izsakot līdzjūtību par tiem trim manas valsts iedzīvotājiem, kas incidentos Atēnās šodien tika nogalināti. Man patiešām žēl, ka nedzirdējām nevienu līdzjūtības apliecinājumu Komisijas vārdā no priekšsēdētāja Barroso kunga. Ceru, ka Rehn kungs, kurš viņu pārstāv, izlabos šo situāciju savā otrajā ziņojumā.
Otrkārt, vēlos teikt, ka Komisijai jārīkojas tagad, tādēļ ka, jo ilgāk atliksiet risinājuma atrašanu tām problēmām, ar kurām Eiropa šodien sastopas, un tostarp arī Grieķijas problēmu, jo vairāk apdraudēsiet 2020. gada mērķu izpildi. Mērķi 2020. gadam izriet no mērķiem 2010. gadam. Ņemot vērā pasākumus, ko tā ir spiesta īstenot, Grieķija nespēs neko ieguldīt šo mērķu sasniegšanā.
Jums jāsniedz atbalsts Grieķijai, jo pretējā gadījumā 40 % plānoto universitātes beidzēju nebūs darba. Padomājiet par to, un rīkojieties nekavējoši.
Elisabeth Schroedter
(DE) Pateicos, priekšsēdētāja kungs. Barroso kungs runāja par pasākumiem, kādi mums jāveic saistībā ar stratēģiju "Eiropa 2020”, tomēr pēc tam viņš atstāja šo palātu. Šobrīd viņš palaidīs garām vienu no vissvarīgākajiem pasākumiem. Tādēļ uzrunāšu Spānijas prezidentūru un pateikšos pašreizējam Padomes priekšsēdētājam par to, ka viņi ir palikuši šeit un seko līdzi debatēm līdz to noslēgumam.
Viens no vissvarīgākajiem pasākumiem, kas jāveic stratēģijas "Eiropa 2020” kontekstā, ir ilgtspējīgas izaugsmes izmantošana "zaļās” nodarbinātības potenciāla apgūšanai. Nepieciešama visaptveroša iniciatīva, lai radītu šīs potenciālās "zaļās” darba vietas. Šajā sakarā jānodrošina, lai tiktu ņemta vērā arī pārkvalifikācija un strādājošo tiesības un lai tiktu ieviesta arī apmācības un padziļinātās apmācības iniciatīva. Zinu, ka Spānijas un Beļģijas prezidentūras strādā ar šo jautājumu, un vēlos izteikt jums skaidru atbalstu, turpinot šo darbu, lai varētu piedāvāt šādu Padomes iniciatīvu jau līdz gada beigām.
John Bufton
Priekšsēdētāja kungs, diskutējam par stratēģiju "Eiropa 2020”, kas būs pēc 10 gadiem, bet varbūt mums vajadzētu pārdomāt to, kas noticis pēdējās 10 stundās. Man bija ļoti skumji, uzzinot par bojāejas gadījumiem Grieķijā, tas tiešām ir skumji. Jūtu līdzi šīm ģimenēm un vēlos paust līdzjūtību to nelaimīgo ģimenēm un draugiem, kas ir gājuši bojā. Tomēr pirms dažām nedēļām Parlamentā es brīdināju par iedzīvotāju nemieriem saistībā ar situāciju eiro zonā un problēmu, ar kādu tā šobrīd saskaras.
Uzskatu, ka šim Parlamentam, Komisijai un Padomei ir laiks mosties un saskatīt faktu, ka eiro zonā ir trūkumi: tā nedarbojas. Esam liecinieki problēmām Grieķijā. Uzskatu, ka varam pāriet pie Spānijas, un, pirms tiek zaudēts vēl vairāk dzīvību, vai nav pienācis laiks izrādīt zināmu godīgumu un tiešām paskatīties uz situāciju saistībā ar eiro zonas valstīm un atzīt, ka tajā ir trūkumi?
Piotr Borys
(PL) Priekšsēdētāja kungs, ES ekonomika joprojām ir visspēcīgākā, tomēr šī "eldorado” nepastāvēs mūžīgi. Šī krīze un traģiskie notikumi Grieķija ir parādījuši, ka mums jau šodien jāizdara zināmi secinājumi no vērienīgās stratēģijas "Eiropa 2020” viedokļa. Atšķirībā no Lisabonas stratēģijas mums nepieciešama drosme un konsekvence stratēģijas "Eiropa 2020” ieviešanā. Tas, vai mēs īstenosim iespēju nākamajām paaudzēm dzīvot harmoniskā un bagātā Eiropā, vai arī atstāsim viņus dzīvot Eiropā, kurā valda krīze, ir atkarīgs no mums.
Šodien 30 % eiropiešu nav profesionālās kvalifikācijas. Tas izskaidro vērienīgos plānus, kas saistīti ar izglītību: samazināt priekšlaicīgi skolu pametušo daļu līdz 10 % un 16 miljoniem personu iegūt augstāko izglītību. Tādēļ manu lūgumu ir iespējams formulēt īsi, pasakot, ka šodien ļoti apzinīgi un ātri jācenšas atrisināt lielos izaicinājumus izglītības jomā. Aicinu visas ES institūcijas un dalībvalstis rīkoties saskaņoti un ļoti konsekventi.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Žēl, ka Komisijas priekšsēdētājs nepalika šeit - pat ja viņam ir veicami svarīgi uzdevumi, lai gan, pēc manām domām, "Eiropa 2020” ir ārkārtīgi svarīgs stratēģisks dokuments, un nezinu, kas šobrīd priekšsēdētājam varētu būt vēl svarīgāks.
Klausoties šajās debatēs, kas norisinājušās šeit visā politiskajā spektrā, tomēr ir skaidrs, ka šis dokuments nav radījis lielu entuziasmu Eiropas Parlamentā. Objektīvi jānorāda, ka situācija Eiropā šī dokumenta plānošanas laikā ir ļoti komplicēta un ka dokuments jārada uz tādas krīzes fona, kas ir viena no vissmagākajām cilvēces atmiņā. Pēc manām domām, viens no vissvarīgākajiem jautājumiem, kas šai stratēģijai ir jāatrisina, ir ekonomiski visneaizsargātāko indivīdu aizsardzība, kas dzīvoja smagos apstākļos jau pirms krīzes un kas turpina dzīvot šādos apstākļos arī šodien un nav izraisījuši šo krīzi.
Tādēļ uzskatu - un tas ir konkrēts ierosinājums saistībā ar šo dokumentu, ka būtu pozitīvi pamatnostādni, kas attiecas uz nabadzības un sociālās atstumtības jomu, klasificēt kā vienu no galvenajām, lai tā nebūtu otršķirīga pamatnostādne, kas ir piemērojama tikai nodarbinātības sfērai, bet gan būtu starpsektoru pamatnostādne, kas attiecas uz visām svarīgajām jomām.
Krisztina Morvai
(HU) Eiropas nākotnes stratēģija ir balstīta uz divām vērtību sistēmām, un es vēlos pievērst uzmanību faktam, ka šīs abas vērtību sistēmas ir samierināmas tikai ar lielām grūtībām, ja tas vispār ir iespējams, tādēļ mums jāizvēlas viena no tām. Vienas šīs vērtību sistēmas atslēgvārdi ir konkurētspēja, izaugsme, globalizācija, turpretī otras - ilgtspējība. Runāju par ilgtspēju vides aizsardzības nozīmē. Zinām, ka piespiedu izaugsmei un globalizācijai ir postoša ietekme uz vidi. Te runa nevar būt par ilgtspēju. Mēs runājam par ilgtspēju sociālā nozīmē. Starp citu, tie indivīdi, kas vada sīksaimniecības, mazos un vidējos uzņēmumus, kas nespēj izturēt pārkarsušo konkurenci un globalizāciju, samazina, zaudē savu konkurētspēju un nonāk nabadzībā. Tas ir pretēji ilgtspējai sociālā nozīmē. Mans elektorāts un es uzskatu, ka no abām šīm vērtību sistēmām mums jāizvēlas ilgtspēja.
Diego López Garrido
Padomes priekšsēdētājs. - (ES) Priekšsēdētāja kungs, vēlos sākt, atbildot uz tiešo jautājumu, ko man uzdeva Bokros kungs. Šo tēmu pieminēja arī Cofferati kungs, kura pašlaik nav klāt, un P. del Castillo kundze, kuras arī nav šobrīd klāt. Arī citi to ir pieminējuši.
Kādēļ Lisabonas stratēģija cieta neveiksmi? Šis ir tiešais jautājums, ko uzdeva Bokros kungs.
Noteikti uzskatu, ka tam ir vairāki iemesli, un būtu nedaudz pārspīlēti un augstprātīgi censties vienkāršot šo situāciju. Tomēr, ja man būtu jāizvēlas viens no iemesliem, lai izskaidrotu Lisabonas stratēģijas panākumu trūkumu, domāju, ka vispilnīgākais iemesls tam ir, ka Eiropas Savienība, kas pieņēma vienotā tirgus koncepciju laikā, kad tā pieņēma kopējo valūtu, nespēra nepieciešamo soli ekonomiskas savienības izveides virzienā. Šāds solis netika sperts.
Māstrihtas Līgums paredzēja ekonomisku un monetāru savienību. Mēs esam palikuši monetārajā savienībā un neesam pārgājuši uz ekonomisku savienību.
Tieši tādēļ uzskatu, ka stratēģijai "Eiropa 2020” jākļūst par Savienības jauna posma sastāvdaļu, kas ir solis uz priekšu ekonomiskas savienības virzienā. Šī ekonomiskā savienība galvenokārt nozīmē ekonomisku un sociālu Savienības pārvaldību.
Fundamentāls šīs ekonomiskās savienības elements ir stratēģija izaugsmei un augstas kvalitātes nodarbinātības radīšanai, kas būtībā arī ir šo debašu mērķis. Tās ir debates, kas man šķita ļoti interesantas un ārkārtīgi bagātīgas dažādu ideju ieguldījuma ziņā, un tām arī ir jauna, svarīga dimensija, kādas nebija Lisabonas stratēģijā vai kura tajā nebija tik svarīga. Piemēram, tehnoloģiskā dimensija vai sociālā dimensija, kuru pieminēja Cofferati kungs, Cercas kungs un Arif kungs, kā arī dimensija cīņai pret klimata pārmaiņām, kas to saista ar Schroedter kundzes teikto.
Tomēr nav iespējams sasniegt ekonomisku savienību, vienkārši izstrādājot stratēģiju izaugsmei un kvalitatīvai nodarbinātībai. Tas vēl nav viss. Tādā veidā varētu atbildēt uz Harms kundzes, kuras pašlaik nav klāt, uzdoto jautājumu.
Turklāt mums nepieciešams vēl kaut kas, ar ko komisārs Rehn kungs pašlaik nodarbojas un ko es jau agrāk pieminēju - viņš uzstāsies debatēs nākamais.. Mums nepieciešama ekonomiskās politikas, nodarbinātības politikas un sociālās politikas saskaņošana, kas Eiropā nav veikta un netika veikta saistībā ar Lisabonas stratēģiju.
To darīt mums liek arī Lisabonas līgums. Līguma par Eiropas Savienības darbību 5. pants norāda, ka dalībvalstīm jānodrošina, ka tām ir pienākums, kas ir obligāts, nodrošināt to ekonomiskās politikas un nodarbinātības politikas koordināciju. Tās var arī, ja vēlas, un pēc manām domām, tām vajadzētu koordinēt arī sociālo politiku.
Papildu izaugsmes un darba vietu radīšanas stratēģijai, kā arī ekonomiskās un nodarbinātības politikas koordinācijai nepieciešama kopēja Eiropas finanšu tirgu pārraudzība. Tā ir pārraudzības pakete, ko iepriekš minēju un par kuru saņēmu atbildi no Verhofstadt kunga. Priecājos, ka viņš piekrīt tam, ka Eiropas Parlaments pēc iespējas ātrāk pieņem savu pozīciju par finanšu pārraudzības paketi.
Turklāt gribu arī atgādināt, ko Barroso kungs īpaši uzsvēra savā runā: mums nepieciešama ārējā dimensija. Eiropas ekonomiskajai savienībai nepieciešama ārējā dimensija, vienota ārējā pozīcija - konkrēti G20 sanāksmē. Atsaucos uz Barroso kunga teikto, kam es gandrīz pilnībā piekrītu.
Ekonomiskajai savienībai ir nepieciešamas arī pārvaldības institūcijas: Eiropas Padome, kas nosaka stratēģiskos virzienus, Komisija, kas pārrauga un izpilda stratēģiju, un stratēģijas likumdošanas institūcijas: Padome un Eiropas Parlaments.
Turklāt ir nepieciešami instrumenti šīs stratēģijas stimulēšanai, piemēram, struktūrfondu un Eiropas Fondu pilnvarojums stratēģijas virzībai - kas tāds līdz šim netika praktizēts vai vismaz lielā mērā netika praktizēts Lisabonas stratēģijas ieviešanas gados.
Kas pašlaik Eiropas Savienībā, pēc manām domām, jau notiek: tiek sperts solis tālāk uz nākamo posmu - 21. gadsimtam atbilstošo posmu. Šis posms ir globalizācijas laiks, kas ir atbilstošs ekonomiskas savienības veidošanai. Ne tikai iekšējā tirgus vai monetārās savienības, bet arī ekonomiskās savienības veidošanai. Mums jāiet pa šādu ceļu un tas jādara konsekventi, veidojot starpinstitucionālo dialogu, tādu, kāds šopēcpusdien šeit norisinājās, un mums tas jāveido pēc iespējas ātrāk.
Uzskatu, ka tieši to Eiropas tauta no mums visiem pieprasa.
Olli Rehn
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētājas kundze, vēlos šovakar jums pateikties par ārkārtīgi bagātīgajām un atbildīgajām debatēm un vēlos arī labot vienu Barroso kungam veltītu apsūdzību. Viņš izteica līdzjūtību Komisijas vārdā. Vēlos viņam šodien pievienoties un izteikt savu līdzjūtību vardarbības upuriem Atēnās. Nesaskaņas demokrātijas apstākļos ir normāla parādība, bet vardarbības izmantošana nekad nav pieņemama.
Ilgtspējīga izaugsme un darba vietu radīšana tik tiešām ir centrālais stratēģijas "Eiropa 2020” jautājums, un es vēlos teikt dažus vārdus par finansiālo stabilitāti, kas ir nepieciešamais priekšnosacījums, lai atgrieztos pie ilgtspējīgas izaugsmes un stratēģijas "Eiropa 2020” mērķiem. Varat to dēvēt par "Eiropu 2010”, jo šī saikne mums ir nepieciešama, lai gūtu panākumus ar "Eiropu 2020”.
Eiro zonas dalībvalstu lēmums, kas tika pieņemts pagājušā svētdienā, lai iedarbinātu saskaņotas un zināmiem nosacījumiem pakļautas finansiālās palīdzības piešķiršanas mehānismu Grieķijai, nebija viegls, bet nepieciešams lēmums. Tas bija atbildīgi un pareizi. Komisijas uzdevums šobrīd ir nodrošināt, lai abpusēji iesāktais darbs tiktu pietiekami labi koordinēts un lai tā nosacījumi tiktu sistemātiski un enerģiski piemēroti.
Grieķijai piešķirtais finansiālais atbalsts ļauj tai atvilkt elpu un atjaunot tās publisko finanšu, kā arī tās vispārējās ekonomiskās konkurētspējas ilgtspējību. Tas nepieciešams ne vien Grieķijas labā, bet arī, lai nosargātu finansiālo stabilitāti Eiropā, lai izvairītos no tā, ka Grieķijā uzliesmojusī zāle aizdedzina mežu arī visā Eiropā. Finansiālā stabilitāte ir nepieciešama Eiropas ekonomiskās atveseļošanās turpināšanai, lai atgūtu tās ilgtspējīgu izaugsmi un radītu jaunas darba vietas.
Daži no jums pieminēja domino efektu un bažas saistībā ar citām eiro zonas valstīm vai Eiropas Savienību. Neviens nevar noliegt, ka pēdējās dienās un nedēļās finanšu tirgos ir valdījusi zināma spriedze, tomēr, kā visos finanšu tirgos, tā ir tikusi ievērojami pārspīlēta. Visas eiro zonas valstis veic pasākumus savu publisko finanšu konsolidācijai, ne tikai Portugāle un Spānija.
Grieķija ir vienreizējs un īpašs gadījums eiro zonā, bet tagad arī Eiropas Savienībā. Tieši eiro zonas dalībvalstis kopā ar Komisiju, ECB un SVF risina Grieķijas jautājumu. Esmu drošs, ka mēs gūsim panākumus un pārvarēsim šos grūtos izaicinājums.
Mums arī jāgūst mācība no šīs krīzes - tas ir svarīgi stratēģijas "Eiropa 2020” ekonomiskās pārvaldības īstenošanai. Jaunākās pārmaiņas Eiropas ekonomikā, ne tikai tās, kas saistītas ar Grieķiju, ir parādījušas, ka ir radusies neatliekama un pat steidzama vajadzība uzlabot ekonomisko pārvaldību Eiropā. Nākamajā nedēļā Komisija sniegs konkrētus priekšlikumus par to, kā varam stiprināt ekonomiskās politikas koordināciju un dalībvalstu budžetu uzraudzību Eiropas Savienībā.
Ekonomikas un monetārajā savienībā "M” ir bijis daudz spēcīgāks par "E”. Pienācis laiks iedzīvināt "E”. Tāda bija arī Ekonomikas un monetārās savienības dibinātāju pamatideja. Mūsu vadošais princips ir tāds, ka preventīvie pasākumi vienmēr ir efektīvāki nekā koriģējošie pasākumi, un līdz ar to savus priekšlikumus izvirzīsim, pamatojoties uz preventīvo, kā arī, protams, uz koriģējošo pasākumu uzlabošanu. Galvenie mūsu priekšlikumus veidojošie bloki ir trīskārtīgi:
Pirmkārt, nepieciešams uzlabot Stabilitātes un izaugsmes paktu, gan tā preventīvos, gan koriģējošos līdzekļus. Mums nepieciešama sistemātiskāka un enerģiskāka preventīvā budžetu uzraudzība, lai tādi gadījumi kā Grieķijā nekad vairs neatkārtotos.
Otrkārt, nepieciešams darīt daudz vairāk par budžetu uzraudzību. Mums jārisina makroekonomiskā līdzsvara trūkuma un konkurētspējas diverģences problēma, un tādēļ ir nepieciešams uzlabot gan konkurētspēju, kas steidzami nepieciešama daudzām valstīm, gan iekšējo pieprasījumu, kur tas ir nepieciešams un iespējams.
Trešais bloks ir krīzes atrisināšanas mehānisms. Grieķijai piemērotais finansiālais mehānisms kalpo kā tūlītēja nepieciešamība pašreizējiem mērķiem. Tomēr ir skaidrs un nepieciešams, ka jāizveido pastāvīgs krīzes atrisināšanas mehānisms ar stingri integrētu nosacītību un arī ar nevēlamām sekām gadījumā, ja to izmanto. Priekšsēdētājs Barroso kungs jau šodien iepriekš sacīja, ka labāk ir laikus parūpēties par drošību nekā vēlāk nožēlot un nodrošināt, lai mēs būtu arī aprīkoti ar vajadzīgajiem līdzekļiem, lai stātos pretī vissliktākajam scenārijam.
Noslēgumā vēlos teikt, ka paļaujos uz jūsu atbalstu. Paļaujos uz Eiropas Parlamenta atbalstu ekonomiskās pārvaldības stiprināšanā Eiropā. Aicinu arī eiro zonas dalībvalstu un valdību vadītājus piektdien, kā arī vispārīgi visu Eiropas Padomi atbalstīt mūsu priekšlikumus un ātri virzīties uz priekšu, nekavējoties efektīvi ieviest šos priekšlikumus realitātē. Kādēļ? Tas ir tādēļ, ka nevaram izšķiest mums dārgo laiku un tā vietā aicinu visus pieņemt lēmumus pēc iespējas ātrāk, lai stratēģija "Eiropa 2020” gūtu panākumus un radītu reālu pamatu ilgtspējīgai izaugsmei un darba vietu izveidošanai Eiropā. Tieši to mūsu pilsoņi no mums gaida.
Priekšsēdētāja
Debates tiek slēgtas.
Balsošana notiks otrajā sesijas daļā maijā.
(Sēdi uz piecām minūtēm pārtrauca tehnisku iemeslu dēļ)
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Vilija Blinkevičiūt 
rakstiski. - (LT) Eiropa piedzīvo smagu periodu, ko izraisījusi globālā krīze, panāktā atveseļošanās joprojām ir trausla un dalībvalstis maksā atšķirīgas cenas, lai pārvarētu šo krīzi. Eiropas Savienībai nepieciešama jauna stratēģija, kuras mērķis būtu radīt jaunas darba vietas, ieguldīt izglītībā, nosargāt mūžizglītības iespējas un uzlabot dzīves apstākļus. Vēlos pievērst jūsu uzmanību vienai no vissvarīgākajām Komisijas saistībām mazināt nabadzību Eiropā un uzlabot sociālo integrāciju. Vēlos tomēr uzsvērt, ka, cenšoties izpildīt šīs saistības, mums jāveic konkrēti pasākumi, piemēram, obligāto minimālo standartu un minimālā algas līmeņa nostiprināšana visā ES, kā arī ir nepieciešams izstrādāt papildu pasākumus, lai nodrošinātu vismazāk aizsargātās sociālās grupas. Vēlos arī uzsvērt, ka jaunajā stratēģijā izvirzītie mērķi ir kopējais visas Eiropas mērķis un ka mums jācenšas panākt tā sasniegšanu gan valstu, gan ES līmenī. Tādēļ aicinu Komisiju turpināt ar dalībvalstīm iesākto dialogu, lai valstu lēmumi atbilstu ES pamatmērķiem, jo tikai tādā gadījumā mūsu stratēģija sniegs reālus rezultātus tā vietā, lai tā būtu tikai skaistu lozungu kopums.
Vasilica Viorica Dăncilă  
rakstiski. - (RO) Ir pilnībā nepieciešams, lai gan kopējā lauksaimniecības politika, gan kohēzijas politika saskanētu ar Eiropas stratēģiju nodarbinātībai un ekonomiskajai izaugsmei. Uzskatu, ka KLP jāpiedāvā tūlītēji risinājumi tās ietekmes novēršanai, ko ekonomikas krīze radījusi lauksaimniecības uzņēmumiem, piemēram, lauksaimnieku kredītu nepieejamība, ierobežoti lauksaimniecību ienākumi un augošais bezdarbs lauku reģionos. Tai arī jāturpina piedāvāt risinājumus draudiem, ko rada atteikšanās no lauksaimniecības zemēm, lauku iedzīvotāju skaita samazināšanās un lauku iedzīvotāju novecošanās Eiropas Savienībā, lai nodrošinātu lauku kopienu ilgtermiņa ilgtspējību Eiropas Savienībā.
Atgādināšu arī, ka šo izaicinājumu kontekstā pēc 2013. gada KLP jāsniedz pārliecinošs signāls un atbildes uz jautājumiem gan par lauku kopienām, gan plašāku sabiedrību, izmantojot stabilu, ilgtspējīgu, pietiekami labi finansētu, uzticamu un daudzfunkcionālu pārtikas ražošanas politiku. Vēlos uzsvērt steidzamo nepieciešamību lauku reģionos piesaistīt turpmākās jauniešu paaudzes un piedāvāt jaunas, alternatīvas ekonomiskās iespējas, lai nodrošinātu ilgtspējīgu lauku reģionu apdzīvotību. Uzskatu arī, ka jāatrisina bezdarba problēma laukos, piedāvājot diversifikācijas iespējas un jaunus ienākumu avotus.
Ioan Enciu  
rakstiski. - Vēlos pateikties Komisijai un Padomei par to sniegtajiem ziņojumiem saistībā ar jauno Eiropas stratēģiju darba vietu radīšanai un izaugsmei. Uzskatu, ka jaunu mērķu nospraušana enerģētikā būs noteicošais faktors resursu ziņā efektīvākas Eiropas sasniegšanā līdz 2020. gadam. Vēlos uzsvērt Komisijai, ka dažām dalībvalstīm būs nepieciešams īpašs atbalsts, lai tās varētu attīstīties un ieviest atjaunojamo resursu tehnoloģijas, un sasniegtu 20 % plānoto rādītāju enerģijas ražošanai no atjaunojamiem resursiem. Vēlos uzsvērt pozitīvo ietekmi, ko radīja atbalsts Digitālās programmas iniciatīvām, kas ir vadošo iniciatīvu jaunu prasmju un darba vietu radīšanai sastāvdaļa, un vēlos arī, lai Komisija piedāvā konkrētus tiesību aktu priekšlikumus tiešsaistes vides attīstības jautājumu risināšanai, kurā tiktu radītas iespējas, gan finansiālās, gan administratīvās, tiešsaistes uzņēmējdarbības un e-komercijas veicināšanai. Runājot par pētniecību un jaunradi Eiropā, apsveicama ir komisāres M. Geoghegan-Quinn atbilde saistībā ar nepieciešamību uzlabot pētniecības infrastruktūru jaunajās dalībvalstīs. Pētniecības institūti un zinātnieki gaida no Komisijas un Padomes ātru, saskaņotu rīcību šī jautājuma risināšanā, lai tiem tiktu piešķirtas vienlīdzīgas iespējas piedalīties pamatprogrammu īstenošanā.
João Ferreira  
rakstiski. - (PT) Dziļā krīze, kādā šo kontinentu ir ievedis Eiropā valdošais neoliberālisms, ir licis stratēģijas 2020 autoriem savus mērķus apvīt ar sociālo un vides retoriku - propagandu, kas tiek pārpilnīgi izplatīta. Diemžēl no šīs retorikas ir pazuduši tādi mērķi kā "pilna nodarbinātība” un "nabadzības izskaušana”, kas bija atrodami tās priekšgājējā - Lisabonas stratēģijā. Mums tomēr ir zināms, ka stratēģijā "Eiropa 2020” paredzētie instrumenti neliek šaubīties par to, ka šī ir veca stratēģija, kuras mērķis ir attaisnot veco politiku un padarīt iespējamu tās realizāciju ar labi zināmām sekām. Visbeidzot, pieaugošā elastība un noteikumu atcelšana darba tirgū, prioritātes piešķiršana iekšējā tirgus padziļināšanai, vēl vairāku ekonomikas sektoru liberalizācija un privatizācija, kā arī liberalizācija un noteikumu atcelšana iekšējā tirdzniecībā bija visi tie instrumenti, kas radīja pašreizējo situāciju. Turpināt izmantot šādus instrumentus nav nekas cits kā "centieni bankrotēt” un turpināt iet ekonomiskās, sociālās un vides katastrofas virzienā. Vairāk nekā 20 miljoni bezdarbnieku tiek izmantoti turpmākai darbaspēka devalvēšanai attiecībā uz atlikušajiem strādājošiem, kā rezultātā plaši izplatīsies darba drošības trūkums, pagaidu nodarbinātība un strukturālais bezdarbs. Noslēgumā vēlos teikt, ka ikviena lielīšanās ar "sociālu tirgus ekonomiku” nenozīmē neko vairāk kā visu sociālās dzīves, dabas un dabas resursu komercializāciju.
Edit Herczog  
rakstiski. - (HU) Eiropas Savienības ekonomiskā izaugsme ir apstājusies un bezdarbs pārsniedzis 10 %. Tas nozīmē, ka mums jāizplāno tāda stratēģija ilgtspējībai izaugsmei un darba vietu radīšanai, kas spēs atdzīvināt Savienību. Tas atkarīgs no Savienības spējas atjaunot, nostādīt ekonomiku uz jauniem pamatiem un no tā, vai tās iedzīvotāji spēs dzīvot saskaņā ar jauno domāšanas veidu. Šāda atjaunošana var tikt ieviesta Eiropas Savienībā ar inovāciju un pētniecības un attīstības palīdzību. Savu iedzīvotāju nākotnes interesēs Eiropas Savienība strādā ar izaugsmes stratēģiju 2020, kas balstīta uz inovācijām un pētniecību, un attīstību un var garantēt ilgstošu ekonomisko izaugsmi, un nodrošināt tās iedzīvotājiem jaunas darba vietas.
Bez resursiem pētniecība un attīstība nespēj radīt tai nepieciešamo finansiālo platformu, un līdz ar to pilnībā izmantot inovāciju sniegtās iespējas. Jaunrade ir iespējama tikai partnersadarbības, kopīga atbalsta rezultātā. Resursi tiek iegūti no šādām trim jomām: ES, dalībvalstis un privātais sektors. Jaunradei uzņēmumu līmenī nepieciešami atbilstošie cilvēkresursi. To ir iespējams sasniegt augstas kvalitātes izglītības un apmācības ceļā, kas tiek sasniegta koordinētas vadības rezultātā dalībvalstu līmenī. Universitātēm nepieciešams atbalsts, lai radītu jaunos zinātniekus, kas spēs nepārtraukti nodrošināt MVU ar jaunrades iespējām. Izglītībā divas galvenās tendences, kas aptver inovatīvas iespējas ir digitalizācija un energopatēriņa samazināšana.
Cătălin Sorin Ivan  
rakstiski. - (RO) Ekonomikas krīzes eskalācija Grieķijā līdz ar stabila bezdarba līmeņa sasniegšanu 10 % apjomā Eiropas Savienībā liek nekavējoties ieviest stratēģiju "Eiropa 2020”. Centieniem sasniegt šos mērķus jābūt balstītiem uz ticamu, konsolidētu rīcību, kuras mērķis ir pārvarēt krīzi, vienlaikus saglabājot nodarbinātību kā vienu no galvenajiem jautājumiem šajā programmā. Visi piekrīt, ka ES nepieciešams augsti kvalificēts darbaspēks to izaicinājumu pārvarēšanā, ar kādiem tā šobrīd un turpmāk saskarsies, lai radītu konkurētspējīgāku un ilgtspējīgu ekonomiku. Tomēr ar skaistiem paziņojumiem vien nepietiek, lai atrisinātu pašreizējās problēmas. Tieši tādēļ vēlos jums atgādināt, ka steidzami nepieciešams investēt ne tikai atbilstošu prasmju apguvē, bet arī izglītības sistēmās, lai tās saskaņotu ar tirgus prasībām. Dalībvalstīm aktīvi jādarbojas, lai izpildītu tās saistības, ko tās ir uzņēmušās Eiropas Padomē. Tām arī jāveic nepieciešamie pasākumi, lai palīdzētu ES pārvarēt pašreizējo krīzi un stiprinātu ekonomisko izaugsmi.
Tunne Kelam  
rakstiski. - Vissvarīgākā tēma diskusijā par stratēģiju "Eiropa 2020” ir vajadzību un ilgtspējības izaicinājums. Lisabonas stratēģija neapšaubāmi nav izpildīta un šobrīd mums jābūt reālistiskiem par to, vai "Eiropa 2020” ir izpildāma. Lai "Eiropa 2020” būtu veiksmīga, ir būtiski svarīgi, lai dalībvalstis, ES institūcijas un visas sabiedrības ieinteresētās puses strādātu kopā tās ieviešanā. Lejupvērstai pieejai jāsaskan ar augšupvērsto pieeju. Jāizvēlas reāli atskaites punkti nodarbinātības palielināšanai, jo īpaši jaunatnes nodarbinātības jomā. Izglītības sistēmas Eiropā vairāk jāorientē uz pētniecību un jaunradi; neizbēgami nepieciešamas lielākas investīcijas izglītībā. Starp darba tirgu un izglītību jārada ciešāka saikne. Nopietni jārisina mūžizglītības un daudzpusīgās izglītības koncepcija. Stingri aizstāvu arodizglītības sistēmu uzlabošanu un atbalstu nepieciešamību šajā jautājuma daudz ciešāk sadarboties ar privāto sektoru. Aizvien pieaugošās konkurences apstākļos pasaulē Eiropai nepieciešami vērienīgi mērķi un apņemšanās visos līmeņos. Pretējā gadījumā mēs atkal nonāksim pie stratēģijas, kas vairāk atgādina Padomju Savienības piecgadu plānus. Pārliecinošai Eiropas stratēģijai spēcīgākas Eiropas izveidei jākļūst par vadošu stratēģiju globālā līmenī.
Ádám Kósa  
rakstiski. - (HU) Integrētas ekonomiskās un nodarbinātības pamatnostādnes ir galvenās "ES 2020” stratēģijas komponentes. Attiecībā uz nodarbinātības direktīvu priekšlikumiem uzskatu par svarīgu pieminēt, ka integrējošu izaugsmi var sasniegt vienīgi tad, ja tiek investēts cilvēkos. Ilgāks dzīves periods vēl nenozīmē ilgāku produktīvo karjeru. Investīcijas veselībā ir īpaši būtiskas Ungārijas gadījumā, kur iedzīvotāji mirst daudz agrākā vecumā nekā Rietumeiropā, turpretī dzimstības līmenis tajā samazinās. Jāsaglabā atbilstošās spējas pat lielākā vecumā, un to ir iespējams panākt tikai, radot modernāku un pieejamāku veselības aprūpes sistēmu. Citiem vārdiem sakot, vairāk uzmanības jāvelta darba vietu pieejamībai pieaugošam vecāku iedzīvotāju skaitam, kas joprojām ir ekonomiski aktīvi. Tas nāktu par labu arī jaunākiem indivīdiem ar īpašām vajadzībām. Tādēļ veselība ir īpaša prioritāte (piemēram, darba apstākļu uzlabošana, sekmīgāka rehabilitācija, labas veselības saglabāšanas veicināšana utt.). Tas, starp citu, ir minēts 8. pamatnostādnē (ieguldījumi cilvēkresursu attīstībā), lai gan īpaša neuzsverot vai nenorādot konkrētas detaļas. Pasaulē norisinās vairākas debates par veselības aprūpi Eiropā un tām nav vienotas pieejas. Mums tomēr jāsaprot, ka, lai nodrošinātu Eiropas konkurētspēju ilgākā termiņā, jāsaglabā līdzsvars starp atkarības līmeni un veselīgo un aktīvāko iedzīvotāju daļu. Lūdzu, lai Eiropas institūcijas apsver to savā stratēģijā un tās īstenošanas gaitā.
Iosif Matula  
rakstiski. - (RO) Atbalstu stratēģiju "Eiropa 2020”, kas veicina tādu ekonomisko izaugsmi, kas ir progresīva (balstīta uz zināšanām un jaunradi), videi draudzīga un veicina sociālo integrāciju. Vēlos, lai šī stratēģija tiktu ieviesta, radot labi apmaksātas darba vietas un iedzīvotāju dzīves līmeņa pieaugumu. Ja vēlamies redzēt stipru, līdzsvarotu Eiropu, lielā mērā uzmanība jāpievērš ekonomiskajai attīstībai jauno dalībvalstu reģionos, lai samazinātu esošās atšķirības. Saprotams, ka prioritāte ir atbilstošas infrastruktūras izveidošana.
Vēlos uzsvērt simboliskās iniciatīvas "Jaunatne kustībā” ieviešanas nozīmīgumu. Jāpalielina finansējums tām Eiropas programmām, kuru mērķis ir nodrošināt, ka visu veidu izglītība konsekventi tiek saglabāta modernā līmenī, un veicināt skolotāju, studentu un zinātnieku mobilitāti. Izglītības kvalitātei Eiropas skolās un mūsu universitātēs jāpaaugstina, lai to saglabātu atbilstošu darba tirgus prasībām. Jāizmanto atbilstoša politika un finanses, lai veicinātu svešvalodu apguvi, multidisciplinaritāti, divkāršu specializāciju universitātēs, kas ir svarīgi zinātnisko pētījumu un jaunrades darba izpildes ziņā, kā arī jauniešu iespēju palielināšanu darba tirgū. Apsveicams ir arī fakts, ka stratēģija 2020 piedāvā "Jaunatnes nodarbinātības programmu” Eiropas līmenī.
Rareş-Lucian Niculescu  
rakstiski. - (RO) Lisabonas stratēģijas vēsture ir pierādījusi, ka ar skaistām idejām un principiem vien nepietiek: galvenā darbība ir ieviest piedāvātos pasākumus. Diemžēl ekonomikas un finanšu krīze sakrita ar Lisabonas stratēģijas beigām. Neskatoties uz to, uzskatu, ka būtu nepareizi visu atbildību par šīs programmas neveiksmi uzvelt krīzei, nemēģinot ieraudzīt, kur ieviešanas gaitā Eiropas Savienība ir pieļāvusi kļūdas. Gūtā mācība, iespējams, mūs labāk sagatavos nākamās stratēģijas "ES 2020” ieviešanai.
Uzskatu, ka mūsu rīcībā ir svarīgi Kopienas instrumenti jaunu stratēģiju ieviešanai, kur galvenokārt minama kohēzijas politika. Jāuzsver tomēr, ka nevaram atteikties no kohēzijas politikas mērķiem, lai pārdalītu finansējumu tādēļ, lai panāktu stratēģijas "ES 2020” ieviešanu. Tā būtu kļūda, kas radītu smagas sekas dalībvalstīm, kurām šis finansējums ir nepieciešams, lai pārvarētu atšķirības attīstībā, kas tās šķir no citām dalībvalstīm. Tās rezultātā kohēzijas princips ciestu neveiksmi Eiropas līmenī.
Kristiina Ojuland  
rakstiski. - (ET) Priekšsēdētāja kungs, ir lielā mērā apsveicami, ka Komisija ir izklāstījusi uz nākotni vērsto stratēģiju "Eiropa 2020”: stratēģiju gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei, jo jau pārāk ilgus gadus daudzas Eiropas valstis, strukturējot savu ekonomiku un finanses, ir izmantojušas principu "pēc mums kaut zemestrīce”. Neskatoties uz Komisijas slavējamo darbu stratēģijas izstrādē, tā mani pārsteidz ar savu naivumu. Komisijas ziņojumā par šo stratēģiju radīta "zaļas”, vienlīdzīgas Eiropas aina, kas balstīta uz sociālu tirgus ekonomiku, skaidri nepasakot, kādi resursi tiks izmantot tās īstenošanai. Padomju Savienībā bija pierasts noteiktos laika posmos solīt komunisma iestāšanos pēc desmit gadiem, neatkarīgi no faktiskās realitātes. Gribētos cerēt, ka pēc deklaratīvās Lisabonas stratēģijas sagrāves Komisija nevēlēsies piedāvāt vēl vienu tukšu utopiju, ar ko varētu maldināt Eiropas iedzīvotājus. Šodien mums nav vajadzīgi sapņi, bet konkrēta rīcība, lai glābtu Eiropas ekonomiku no lejupslīdes. Ir laiks Eiropā uzsākt nopietnas strukturālas reformas, jo īpaši sociālās politikas jomā, jo pašreizējais sociālās labklājības modelis vairs nav ilgtspējīgs.
Rovana Plumb  
rakstiski. - (RO) Minimālā ES nabadzības līmeņa samazinājuma sasniegšana par 25 % līdz 2020. gadam ir cieši saistīta ar nodarbinātības līmeņa paaugstināšanu līdz 75 %. Skaitliskā mērķlieluma ieviešana nabadzības mazināšanai ir problemātiska. Nabadzība ietver ekonomiskos, sociālos, kultūras un izglītības aspektus, kas nozīmē to, ka piedāvātā mērķa sasniegšanai kvalitatīvie mērķi ir vairāk nepieciešami nekā kvantitatīvie.
Rumānijā oficiālie dati, kas publicēti 2010. gada martā, parāda, ka nodarbinātības līmenis ir daudz zemāks nekā stratēģijā "ES 2020” paredzētais minimālais līmenis (50 % pretstatā 75 %), turpinot pastāvēt pašreizējā ekonomiskā klimata radītai lejupejošai spirālei. Sievietēm, personām, kas vecākas par 45 gadiem un jauniešiem joprojām ir lielas grūtības atrast darbu. Grūti ticēt, ka Rumānija spēs sasniegt šo mērķi līdz 2020. gadam.
Mums jāatrod atbildes uz jautājumiem saistībā ar visa potenciālā darbaspēka ieguldījumu un mūsu zināšanām par dažādām sabiedrības grupām: sievietēm un vīriešiem, jauniešiem, vecākiem iedzīvotājiem un migrantiem darba tirgū. Citi jautājumi ir saistīti ar to, kā varam samazināt bezdarbu jauniešu vidū un kā varam efektīvi palielināt sieviešu līdzdalību darba tirgū, paplašinot viņu iesaistīšanās perspektīvas katrā uzņēmējdarbības sektorā. Ja mums neizdosies sniegt skaidru atbildi uz šiem jautājumiem, abus mērķus, kas saistīti ar nodarbinātības izaugsmi un nabadzības līmeņa samazināšanu, sagaida tas pats liktenis kā Lisabonas stratēģiju.
Georgios Stavrakakis
rakstiski. - (EL) Vēlos teikt, ka esmu apmierināts ar martā notikušās Padomes sēdes secinājumiem, jo tajos tiek atzinīgi novērtēta kohēzijas politikas nozīme stratēģijā "Eiropa 2020”, tādēļ pārvarēta ievērojama plaisa, kas pastāvēja Komisijas sākotnējā tekstā, kurā nebija nevienas atsauces uz kohēzijas politiku vispār. Turklāt gan Barroso kungs, gan komisārs Hahn kungs atzinīgi novērtēja būtiski svarīgo kohēzijas politikas ieguldījumu šīs stratēģijas sasniegšanas virzienā. Kohēzijas politika ir devusi izšķirošu ieguldījumu konkurētspējas un nodarbinātības uzlabošanā, jo īpaši ar "iezīmēšanas” procesa palīdzību, un mums jāizmanto viss, kas šīs programmas ietvaros ir ticis sasniegts. Tas tomēr nenozīmē, ka kohēzijas politika tiks reducēta vienkāršā instrumentā, kas paredzēts stratēģijas "Eiropa 2020” ieviešanai. Tās potenciāls ir daudz lielāks. Kā reāla solidaritātes principa izpausme vietējā un reģionālā līmenī tā garantē attīstības iniciatīvu iespējamību un garantē, ka stratēģija "Eiropa 2020” kalpos par ES vispārējo mērķi kohēzijas stiprināšanai visās trīs dimensijās - ekonomiskajā, sociālajā un teritoriālajā, un tā netiks ierobežota ar vienpusēju ekonomisko attīstību. Visbeidzot, mums jāizmanto kohēzijas politikas potenciāls, lai izvairītos no vairāku Eiropas politiku mērķu un finansējuma pārklāšanās.
Csaba Sándor Tabajdi  
rakstiski. - (HU) Stratēģijai "ES 2020” jāveicina "zaļā revolūcija” Eiropas ekonomikā, energoefektīva, videi draudzīga un ilgtspējīga ekonomiskā pārstrukturizācija un "zaļās” inovācijas. Tomēr attīstība nedrīkst nozīmēt tikai to Eiropas reģionu atbalstīšanu, kuru rezultāti jau ir virs vidējā līmeņa. Tā vietā mums lielākā daļa attīstības jākoncentrē uz vismazāk attīstīto un nepriviliģēto reģionu atbalstīšanu. Joprojām pastāv milzīgas atšķirības starp Austrumu un Rietumu Eiropu ekonomiskās efektivitātes ziņā. Piemēram, Bulgārijā ir nepieciešams trīs reizes vairāk enerģijas, lai saražotu vienu IKP vienību nekā Vācijā, tādēļ, ja enerģijas cenas aug, valsts konkurētspēja turpinās samazināties.
Veicinot zaļo pārstrukturizāciju ekonomikā, Eiropas Savienība nedrīkst aizmirst par jau ieviesto kopienas politiku, kas ir izmēģināta un pārbaudīta, piemēram, kopējā lauksaimniecības politika un kohēzijas politika. Kopējā lauksaimniecības politika būs nepieciešama arī vides aizsardzībai un cīņai pret klimata pārmaiņām izvirzīto mērķu sasniegšanai. Vislabākie Eiropas lauku ekonomikas virzītāji ir paši lauksaimnieciskie ražotāji. Stratēģija "ES 2020” arī nevar gūt panākumus bez kohēzijas politikas. Kohēzijas politika apgādā ar visu ES ekonomiskās attīstības politikai nepieciešamo instrumentu kopumu un elastību. Izmantojot kohēzijas politikas instrumentus, varam veicināt mērķu sasniegšanu jebkurā konkrētā jomā. Piemēram, varam pavirzīt uz priekšu atjaunojamo enerģijas resursu izstrādi, uzlabot enerģijas un resursu izmantošanas efektivitāti un atbalstīt "zaļo” jaunradi.
Nuno Teixeira  
rakstiski. - (PT) Ir pagājuši desmit gadi, kopš tika pieņemta Lisabonas stratēģija, un lielākā daļa tās mērķu joprojām nav izpildīti. Esmu galvenokārt nobažījies par vājo ekonomisko izaugsmi, jo tai ir izšķiroša loma pārējo mērķu sasniegšanā, un par faktu, ka tikai divos no stratēģijas pastāvēšanas desmit gadiem izaugsme pārsniedz 3 %.
Lisabonas stratēģijai bija stingri raksturīgs vērienīgums, bet tai pietrūka rīcības stingrības, jo tā bija balstīta uz neobligātiem tiesību aktiem un atvērto koordinācijas metodi. Tāpat kā nodarbinātības uzdevumos, arī jaunajā stratēģijā "Eiropa 2020” ir ietverti mērķi saistībā ar izglītību, vidi, nabadzības apkarošanu un ieguldījumiem jaunradē. Gan jaunie uzdevumi, gan to izpildei paredzētie instrumenti ir dalībvalstu rokās, tādēļ, ņemot vērā krīzi un apņemšanos izpildīt stabilitātes un izaugsmes plānus (SIP), mums nepieciešami labāki pārvaldības mehānismi un reāla ekonomiskā un budžeta koordinācija starp valstīm. Šī programma radīta ekonomiskās nedrošības un augsta bezdarba līmeņa periodā, kura samazināšana ir tūlītēja prioritāte. Komisijai jāsēžas pie stūres un jāvada šis process. Spēcīga ekonomiskā izaugsme ir būtiski svarīga SIP ievērošanā un to ir iespējams veicināt ar reformu un investīciju palīdzību, kas ir stratēģijas "Eiropa 2020” pamatkoncepcija.
Iuliu Winkler
rakstiski. - (HU) Uzskatu, ka mums nepieciešami drosmīgi sapņi: dokuments "Eiropa 2020” jāizvērš visās sadarbības jomās Eiropas Savienības ietvaros un tam jākļūst par Eiropas vidējā un ilgtermiņa stratēģiju. Lai tā tomēr būtu veiksmīga, Eiropas iedzīvotājiem jābūt solidāriem. Saskaņā ar Lisabonas līgumu jaunā stratēģija tiek gatavota, ņemot vērā visu paplašinātās Eiropas Savienības 27 dalībvalstu ieguldījumu, lai mūsu pilsoņi jūt, ka tie piedalās kopējā Eiropas darbā. Ungāru balsotāji Rumānijā cer, ka ES izrādīs šādu solidaritāti, atrodot ātru risinājumu, kas ļaus Dienvidu un Centrāleiropas reģioniem atkal darboties ar pilnu jaudu. Stratēģijai jārisina ne tikai tādi jautājumi kā mūsu valstu attīstība ilgākā intervālā, iekšējais tirgus, lauksaimniecības un MVU izaugsme, bet arī tik jutīgi jautājumi kā sociālais tirgus, demogrāfiskie izaicinājumi, vienlīdzīgas iespējas darba tirgū, Eiropas sistēmu un tīklu savienošana visos dzīves aspektos. Stratēģijai "Eiropa 2020” jākļūst par paātrinājuma un konverģences stratēģiju.
Artur Zasada  
rakstiski. - (PL) Debašu laikā par stratēģiju "Eiropa 2020” mēs nedrīkstam neievērot tik svarīgu un nozīmīgu jautājumu kā transports. Transporta sektors saražo aptuveni 10 % no Eiropas Savienības IKP un nodrošina vairāk nekā 10 miljonus darba vietu. Tam ir arī ievērojama loma Eiropas iekšējā tirgus un personu un preču brīvās kustības tiesību kontekstā. Pēc manām domām, dzelzceļa transporta jautājums jārisina apņēmīgi un ātri. Esmu pārliecināts, ka varam paplašināt Eiropas dzelzceļa koridora tīklu līdz 2020. gadam. Uzskatu, ka, sākot no 2014. gada, viss ritošais sastāvs un jaunie dzelzceļa transporta savienojumi jāaprīko ar Eiropas Dzelzceļa satiksmes vadības sistēmai atbilstošām iekārtām.
