
Puhemies.
Jäsen Maesilla on puheenvuoro menettelyä koskevaa esitystä varten.
Maes (Verts/ALE). (NL) Arvoisa puhemies, parlamentille ilmoitettiin kirjeenvaihdosta. Puheenjohtaja Prodi on lähettänyt kirjeen parlamentin puhemies Fontainelle ja arvostellut siinä tiukasti sitä, millä tavalla talousarvion valvontavaliokuntamme hoitaa työtään. Emme ole tähän mennessä saaneet mitään vastausta puhemies Fontainelta, mutta ymmärrätte varmaankin - teillä puhemiehenä on varmasti sama tunne - että tämä kirje on ollut meille suuri yllätys, kuten voin asian kiertoilmausta käyttäen sanoa.
Puheenjohtaja Prodi on myös kirjoittanut kirjeen oikeusasiamies Södermanille, ja siinä hän on arvostellut sitä, miten Södermanin on hänen mielestään hoidettava virkaansa. Oikeusasiamies Söderman on vastannut siihen. Meillä on toki hallussamme tämä kirje. Haluaisimme tietää, mihin toimiin puhemies on ryhtynyt tämän kirjeenvaihdon osalta.

Puhemies
Jäsen Maes, esittämänne asia toimitetaan viipymättä puhemiehen ja puheenjohtajakokouksen käsiteltäväksi.

Geneven yleissopimuksen 50-vuotispäivä - Humanitaarinen oikeus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston julkilausuma Geneven yleissopimuksen 50:nnestä vuosipäivästä - humanitaarisesta oikeudesta.

Seixas da Costa
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, muutama kuukausi sitten vietimme ihmisten suojelua aseellisissa selkkauksissa koskevan Geneven yleissopimuksen 50. vuosipäivää. 50 vuotta sitten 63 maata allekirjoitti neljä yleissopimusta ja kaksi pöytäkirjaa, jotka ovat yhä vieläkin kansainvälisen ihmisoikeuslainsäädännön perustana. On syytä muistaa, että nämä kansainväliset oikeusvälineet vahvistettiin heti toista maailmansotaa seuranneena aikana, ja ne ilmaisivat tuohon aikaan sitä suurta huolestuneisuutta, joka leimasi tuosta selkkauksesta vielä heikosti toipunutta kansainvälistä omaatuntoa. Sen jälkeen sattuneet tapahtumat vahvistivat sen, kuinka oikeassa olivat kaikki ne, jotka pitivät oleellisena vahvistaa sota-alueilla olevien oikeuksia, olivatpa he sitten siviilihenkilöitä tai selkkaukseen sekaantumattomia sotilashenkilöitä.
Sotaa käyviltä osapuolilta ryhdyttiin siis vaatimaan uutta, elämänarvoa vahvistavan linjan mukaista käyttäytymisen etiikkaa, joka asteittain vakiintui useita muita aloja koskevaan kansainväliseen oikeussäännöstöön.
Valitettavasti tosiasiat osoittavat sen, että yleissopimusten moraalisesti velvoittava luonne ja niiden täytäntöönpanokeinot eivät vastaa lähimainkaan vaatimuksia niissä tilanteissa, joihin ne tarkoitettiin suojaksi. Saamme yhä nähdä sotatoimia, joita leimaavat raakuudet, siviilihenkilöiden ja taistelutoimintaan osallistumattomien sotilashenkilöiden oikeuksien täydellinen kieltäminen; monet valtiot tai sotavoimat käyttäytyvät tavalla, joka ei ota huomioon mitään periaatteita ja jolle on luonteenomaista vain tarkoitusten logiikka. Eikä ole kovinkaan harvinaista havaita siviiliväestön olevan sotilastoiminnan ensisijainen kohde, tapahtuipa se sitten erilaisten terrorismin muotojen tai poliittisen painostuksen kautta.
Toisaalta eräiden selkkausten epätavallinen ulkoinen ilmenemismuoto, erityisesti niiden selkkausten, jotka täyttävät kansalaissodan tunnusmerkit, näyttää toimivan yleistyvänä tekosyynä mitä törkeimmille rikoksille, joita usein tehdään käyttämällä suojana ulkopuolelle suuntautuvan tiedon puuttumista ja eräänlaista poltetun maan politiikkaa, jolla tavoitellaan voittoa hinnalla millä hyvänsä, vaikka kasanmurhankin avulla. Tällöin erottuvat erityisen selvästi ja entistä järkyttävämpinä kaikki heikoimmassa asemassa oleviin yhteiskunnan ryhmiin kohdistuvat toimet; näiden puolustuskyvyttömyyden vuoksi on jokin aika sitten alistettu kaikenlaisiin epäinhimillisiin käsittelytapoihin lapsia ja vanhuksia, jotka tänään näyttävät olevan tietynlaisten selkkausten keskeisiä uhreja, todennäköisesti jopa tarkoituksella esimerkiksi valittuja.
Tässä päästään nyt myös kysymykseen humanitaarista apua jakavista järjestöistä, joiden toimintaa haittaa usein sotaakäyvien osapuolten sietämätön käyttäytyminen näiden pyrkiessä kyynisesti vain voittamaan aikaa voittojensa lujittamiseksi tai käynnistääkseen vaarassa oleville väestöryhmille tuhoisaksi käyviä kostotoimia. On tärkeää lujittaa yhä näiden järjestöjen mahdollisuuksia toimia vapaasti, on tärkeää suojella humanitaarisen avun parissa työtään tekeviä. Juuri tässä kohdassa haluaisin kiinnittää huomiota erityisesti Kansainväliseen Punaiseen Ristiin, jonka kertomuksista lisäksi käy ilmi aivan erityinen toiminta sen hyväksi, että osoitettaisiin, kuinka tarpeellinen on Geneven yleissopimusten oman puitesäännöstön parantaminen. Jollei tiedotusvälineitä olisi eikä niillä olisi niiden uutta erityistehtävää, jota tämä tiedonvälitys harjoittaa levittäessään tietoa selkkauksista - ja elleivät jotkut niistä olisi luonteeltaan järkyttäviä toimiessaan liikkeellepanevina voimina kansainvälisessä yhteisössä - niin nykyisin eräillä sota-alueilla tilanne olisi vielä pahempi ja rangaistusten välttämisen helppous olisi vieläkin törkeämpää.
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni puolustaa ja harjoittaa arvojärjestystä, jonka voi ylpeänä sanoa kuuluvan kansainvälisen yhteisön parhaimmistoon, ja se on voimakkaasti korostanut Geneven yleissopimusten noudattamisen suunnatonta merkitystä. Ulkosuhteita hoitaessaan unioni edistää näitä samoja arvoja ja varmistaa näin niiden jatkuvan toteuttamisen poliittisessa toiminnassaan. Sen vuoksi varomme kaikkea, mikä voisi murtaa meitä tällä toiminta-alueella yhdistäviä periaatteita, emmekä ole jättäneet tuomitsematta kansainvälistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaamme harjoittaessamme mitään näiden yleissopimusten loukkauksia. Näissä tapauksissa pyrimme turvautumaan käytössämme oleviin välineisiin saadaksemme varmasti aikaan painostustoimintaa, joka aikaa myöten voisi tehota. Tiedämme kyllä usein jääneemme kauas toivotuista tuloksista, mutta vakaa aikomuksemme on jatkaa vastaisuudessakin yhtä päättäväisesti.
Arvoisa puhemies, huolimatta siitä, kuinka törkeästi ja kuinka usein Geneven yleissopimusten ja niiden pöytäkirjojen suojelun kohteina olevia ihmisoikeuksia on loukattu, uskon uuden vuosituhannen pitävän sisällään silti joitakin toivon elementtejä. Tämä toiveikkuus perustuu oleellisilta osiltaan sellaisen kansainvälisen arvojärjestyksen asteittaiseen vakiintumiseen, jota alkaa jo olla vaikea kätkeä aikansa eläneiden perusteiden kuten kulttuurierojen ja eräiden kansallisten erityispiirteiden taakse. Tänään kuljemme ilman pienintäkään epäilystä, joskin hitaasti, kohti tätä uutta kansainvälistä arvojärjestystä, jota tiedonvälityksen yleismaailmallisuus edistää ja jota se auttaa lujittumaan yhteiskuntiemme yhteisessä tietoisuudessa. Kansalaistemme on sisäistettävä tämä toiminta luomalla sisäänsä itsestään toimiva suhtautumistapa toimintoihin, jotka ilmaisevat tänään jo yhteisenä perintönämme pitämiemme perusperiaatteiden halveksuntaa.
Perustamalla sellaisia kansainvälisiä tuomioistuimia, joita tänään on käytössä entisessä Jugoslaviassa tai Ruandassa, otamme edistysaskeleen tehdäksemme elämän entistä vaikeammaksi niille, jotka sysäävät liikkeelle Geneven yleissopimuksien arvoja vastaan suuntautuvia toimia. Näiden ihmisten on ymmärrettävä, että maailmasta on tullut paikka, jossa rangaistusten välttäminen ei enää ole sääntö. Jos tämä viesti menee perille, myötävaikutamme varmasti osaltamme siihen, että ihmisoikeussäännöt lujittuvat ja että Geneven yleissopimusten ja niiden pöytäkirjojen suojelun kohteena olevat periaatteet saavat tarvittavaa uskottavuutta ja tehokkuutta.

Martínez Martínez
Onnittelen arvoisaa puhemiestä henkilökohtaisista syistä ja käytän nyt puheenvuoron sosialistiryhmän puolesta tässä keskustelussa. Neuvosto antoi - meidän mielestämme - tyydyttävän julkilausuman Geneven yleissopimuksista, ja perustelen ensiksi sen, miksi ryhmäni esitti päätöslauselman tästä samasta aiheesta parlamentin viimeisessä täysistunnossa vuonna 1999, päätöslauselman, jota ei sittemmin käsitelty, syistä, jotka eivät varsinaisesti liity tähän asiaan.
Mielestämme on erittäin asianmukaista, että otamme Euroopan parlamentissa kantaa ihmiskunnan oikeussäännöstöä rikastuttaneisiin normeihin, sillä meidän täytyy käyttää hyväksemme kaikki tilaisuudet muistuttaaksemme, että nämä välineet ovat voimassa, ja vahvistaaksemme niitä niiden tarjoaman suojan ja niiden takaamien oikeuksien takia.
Toisena perusteluna esittämämme kaltaisen päätöslauselman hyväksymiselle on se, että suuri osa unionin toimielinten toiminnasta kohdistuu tasapainon ja oikeudenmukaisuuden hakemiseen, mutta nämä käsitteet soveltuvat huonosti tai eivät lainkaan aseellisiin konflikteihin. Konfliktien pääasiallisiin uhreihin - lapsiin, naisiin, väestöön yleensä - kohdistuu kaikkein pahin uhka ja kärsimys, emmekä voi olla ottamatta heidän suojeluaan yhdeksi toimintamme ensisijaiseksi tavoitteeksi.
Mitä enemmän vastustamme kansainvälisen humanitaarisen oikeuden rikkomista, mitä enemmän muistutamme - kaikkia ulkosuhteidemme tarjoamia mahdollisuuksia hyväksi käyttäen - muille valtioille, että Geneven yleissopimusten ratifioiminen ja kunnioittaminen on välttämätöntä, sitä enemmän autamme kaikkein heikoimpia. Ja mitä enemmän kärsimystä pystymme torjumaan, sitä vähemmän meidän tarvitsee tehdä jälkeenpäin sodan aiheuttamien suurten vahinkojen korjaamiseksi.
Mitä voimme sitten vielä tehdä parantaaksemme kansainvälisen humanitaarisen oikeuden noudattamista ja vähentääksemme näin uhrien kärsimyksiä? Voimme esimerkiksi levittää tietoa tästä oikeudesta etenkin yhteiskunnan, nuorison, suurten järjestöjen ja myös asevoimien ja turvallisuusjoukkojen keskuuteen. Sitäkin välttämättömämpää on lisätä koulutuksen avulla kansalaistemme rauhantahtoa. Euroopan unionin täytyy tässä asiassa olla rauhan ensimmäinen puolestapuhuja, mutta sen täytyy myös edistää merkittävällä tavalla niiden järjestöjen työtä, joille kansainvälinen yhteisö on antanut tehtäväksi konfliktien uhrien suojelemisen ja heidän oikeuksiensa puolustamisen. Näistä järjestöistä on syytä mainita Kansainvälinen Punainen Risti. Kaikkien Euroopan unionin toimielinten täytyy tukea päättäväisesti Kansainvälisen Punaisen Ristin työtä, koska se on yksinkertaisesti sanottuna korvaamatonta.
Lopuksi: mielestäni ei ole hyväksyttävää sanoa, kuten komissio vastasi minulle pari kuukautta sitten, että sillä ei ole toimivaltaa eikä resursseja kansainvälistä humanitaarista oikeutta edistäviin toimiin. Tämä oli komission taholta hyvin byrokraattinen asenne, joka oli sisällöltään kovin erilainen kuin neuvoston asenne sen vastauksessa erääseen toiseen kysymykseen, jossa ilmaisin sille vastaavanlaisen huolen, ja myös hyvin erilainen kuin neuvoston tämänpäiväisessä puheenvuorossaan ilmaisema asenne.
Euroopan unionin toimielimillä - ilman muuta myös komissiolla - on tässä asiassa yleinen vastuu, koska kyse on sellaisten perusarvojen välittämisestä ja tukemisesta, jotka sitä paitsi innoittavat meitä Eurooppa-hankkeessamme.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, pyydän kaikista näistä syistä teitä tukemaan esitettyä päätöslauselmaa, joka sisältää kaikki sosialistiryhmän viime vuoden lopussa tekemän päätöslauselmaesityksen olennaiset osat.

Watson
. (EN) Arvoisa puhemies, 12. elokuuta 1949 on päivä, josta muinaiset roomalaiset olisivat sanoneet, että se pitäisi merkitä punaisella kivellä. Se oli suuri edistysaskel ihmiskunnalle - ja kuitenkin, vaikka mantereemme tässä osassa on vallinnut rauha, sitä seuranneiden 50 vuoden aikana aseellisissa konflikteissa on kuollut suurempi määrä ihmisiä kuin toisessa maailmansodassa yhteensä.
Emme ole onnistuneet välittämään eteenpäin tuossa konfliktissa saamiamme opetuksia ja omaksumiamme arvoja. Unionin jäsenvaltiot ovat liian usein olleet konfliktin osapuolia joko tuottamalla ja myymällä aseita, tuottamalla ja levittämällä maamiinoja tai antamalla periksi sille kiusaukselle - erään kuningatar Viktorian aikana maassani eläneen suuren valtiomiehen sanoin -, että ne käyvät sotansa mieluummin kaukana ja, mikäli mahdollista, Jumalan nimeen. Emme ole onnistuneet varoittamaan sodan ihannoinnin vaaroista omissa yhteisöissämme. Emme ole onnistuneet varoittamaan rasismin ja muukalaisvihan aiheuttamista ongelmista ja niiden kirouksesta.
Kuitenkin saamme maailmanlaajuisten viestintävälineiden ansiosta televisioistamme jatkuvan muistutuksen ihmisen hirvittävästä julmuudesta toista ihmistä, siis tietenkin myös naisia ja lapsia, kohtaan. Olemme saaneet nähdä äskettäin entisessä Jugoslaviassa ja nyt Tsetseniassa aseellisen konfliktin hirvittävät seuraukset, ja lisäksi näemme, miten hallitukset pyrkivät tukahduttamaan riippumattomien tiedotusvälineiden näkemykset näistä konflikteista ja miten kehitys kulkee kohti totalitaarista hallintoa.
Jotta Euroopan unionista tulisi arvoihin perustuva yhteisö - jotta meillä olisi todellinen tehtävä uudessa maailmanlaajuisessa hallinnossa, meidän täytyy edistää Geneven yleissopimusten arvoja paitsi omien sotilaidemme ja turvallisuusjoukkojemme keskuudessa myös kansalaisyhteiskunnissamme. Meidän täytyy edistää pysyvän kansainvälisen rikostuomioistuimen perustamista ja vaatia omia jäsenvaltioitamme allekirjoittamaan ja ratifioimaan yleissopimus. Meidän täytyy ponnistella rasismin ja muukalaisvihan torjumiseksi.
Parlamentin liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä on ylpeä siitä, että tänään käsittelemiemme mietintöjen esittelijöistä kolme, jäsen Malmström, jäsen Haarder ja paronitar Ludford, ovat pohtineet näitä kysymyksiä ja antaneet parlamentille tänään nämä mietinnöt. Elämme siinä toivossa, että 1900-luku, jonka Eurooppa hukutti vereen, voisi antaa tietä sellaiselle 2000-luvulle, jolloin ihmiskunta voi käyttää voimiaan, nerokkuuttaan ja innostustaan entistä oikeudenmukaisemman, rauhallisemman ja kestävämmän maailman rakentamiseen.

Wuori
Arvoisa puhemies, voin lämpimästi yhtyä siihen, mitä edellisissä puheenvuoroissa on sanottu. Me puhuimme eilen perusoikeuskirjasta, tänään me puhumme ihmisoikeuksista. Eilen eräässä erinomaisessa puheenvuorossa todettiin, että meillä on moraalinen imperatiivi puolustaa ja kehittää demokratiaa ja ihmisoikeuksia. Tämän moraalisen imperatiivin todellinen sisältö ja meidän ponnistustemme ja sitoumuksemme todellinen mitta on kuitenkin se, mitä tapahtuu siinä raadollisessa todellisuudessa, jota sodat ja aseelliset konfliktit edustavat. Niiden luonne on perusteellisesti muuttunut viime vuosisadan aikana. Humanitaarinen oikeus on se mittatikku, jolla me voimme osoittaa, onko tuo moraalinen imperatiivi meitä vain retorisesti elähdyttävä vai todella tekoja ja toimintaa aikaan saava. Me kuulemme tänään kosovolaisen Albin Kurtin tapauksesta. Geneven sopimukset ovat olennaisen tärkeä osa tätä minimitasoa. Meidän on huolehdittava myös maamiinojen kieltoa koskevan Ottawan pöytäkirjan ja kansainvälisen rikostuomioistuimen peruskirjan ratifioinnin turvaamisesta.

Segni
Arvoisa puhemies, vastatessaan hänelle esitettyyn kysymykseen radiohaastattelussa 20. tammikuuta Venäjän Pariisin suurlähettiläs totesi, että venäläiset taistelevat parhaillaan Tsetseniassa terrorismia vastaan ja että myös Eurooppa ja koko maailma kiittävät heitä ymmärrettyään, mistä on kyse. Itse olen sitä mieltä, että Euroopan parlamentin ei tarvitse kiittää Venäjää. Mielestäni olisi päinvastoin välttämätöntä, että täällä parlamentissa syntyisi voimakas tuomitseva kannanotto, vahvempi ja selkeämpi, kuin tähän asti on syntynyt, ja että siihen eivät osallistuisi ainoastaan yhteisön toimielimet vaan myös yksittäiset hallitukset. Muutama päivä sitten sain surullisena ja katkerana seurata, kun maailmalla hyvin arvostettu henkilö, Tony Blair, meni viralliselle vierailulle Moskovaan, ja esitettyään heikonlaisen eikä kovin vakuuttavan vastalauseen Tsetsenian tapahtumista, hän syleili Putinia ja rohkaisi tätä. Samaan aikaan, kun me juhlimme suurta kansainvälistä ihmisoikeuksia koskevaa tapausta, eli Geneven yleissopimusta, emme voi sulkea silmiämme siltä tosiasialta, että vain lyhyen matkan päässä Euroopasta kaikkia Geneven yleissopimuksen kohtia rikotaan olennaisesti ja konkreettisesti huolimatta Venäjän esittämästä väittämästä, jonka mukaan siellä ei ole sotatilaa, vaan kyse on sisäisestä kriisitilanteesta.
Arvoisa puhemies, muutama päivä sitten Euroopan neuvoston valtuuskunta toi julki hirveitä asioita, kun se palasi Tsetseniasta. Mikäli todella haluamme, että toimillamme on jotain vaikutusta, meidän pitää huolehtia siitä, että Euroopan parlamentin valtuuskunta menee Tsetseniaan ja että hallitukset sitoutuvat noudattamaan sen päätöslauselman 6 kohtaa, josta kaiketi äänestämme pian ja jonka avulla parlamentti pyytää neuvostoa pitämään huolen siitä, että kolmansien maiden kanssa tehtävä yhteistyö riippuu ihmisoikeusraporteista. Meidän pitää pyytää kaikilta Euroopan mailta edes vähäisintä johdonmukaisuutta, mikäli haluamme ryhtyä vakavaan taisteluun ihmisoikeuksien puolesta.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa pyytämällä anteeksi ensimmäisen puhujamme, lordi Bethellin, puolesta. Hänelle on ehkä sattunut jotakin, sillä hän on yleensä hyvin tunnollinen, mutta hän ei ollut täällä läsnä tänä aamuna, joten minä oikeastaan otan nyt hänen tehtävänsä ensimmäisenä puhujana.
Arvoisa puhemies, kiitokset puheenjohtajavaltio Portugalin julkilausumasta ja kiitokset myös komission julkilausumasta. Haluan kiittää puheenjohtajana toimivaa Portugalia, koska tällä viikolla on käynyt ilmi, että sen edustajat ovat läsnä lähes kaikissa tärkeissä keskusteluissa. Niin ei ole ollut kaikkien puheenjohtajavaltioiden tapauksessa, mutta portugalilaiset toimivat niin, ja mielestäni meidän on hyvä kiittää heitä siitä.
Arvoisa puhemies, Geneven yleissopimus on nyt ajankohtaisempi kuin koskaan, erityisesti kun tarkastelemme, millaisiin tilanteisiin olemme joutuneet viime vuosina. Kosovossa ajettiin satoja tuhansia ihmisiä kodeistaan, koska he eivät edustaneet toivottua kansallisuutta. Samaa on tapahtunut 1990-luvun alusta lähtien koko entisessä Jugoslaviassa. Serbejä on karkotettu Kroatiasta, kroaatteja Serbiasta, serbejä ja kroaatteja joistakin osista Bosniaa, ja Bosniassa joutui muslimiväestö liikkeelle. Tämän kaiken ovat toteuttaneet näiden osavaltioiden sotilasyksiköt. Tämä kuva on nyt jäänyt mieliimme hyvin selkeänä, koska tämä tapahtui Euroopassa. Kuva on silmissämme sitäkin selkeämpi, koska se muistuttaa meitä 1930-luvun vaikeista ajoista ja niitä seuranneesta kauheasta sodasta. Sellaista ei saa enää koskaan tapahtua. Se oli tavoitteena Euroopan sodanjälkeisessä politiikassa. Siten syntyi eurooppalainen yhteistyö ja myös Geneven yleissopimus. Ajattelimme pitkään, että Eurooppa säästyisi tällaisilta onnettomuuksilta ja että olisimme luoneet riittävästi keinoja tällaisten väkivaltaisten katastrofien välttämiseksi. Kävi ilmi, että niin ei ole. Jugoslavia osoitti, että Eurooppa on haavoittuva niin kauan kuin unioni rajoittuu Länsi-Eurooppaan. Euroopan unionimme tehtävänä on laajentaa luomamme järjestelmä koko Eurooppaan, ja tämä ennen kaikkea rauhan säilyttämisen puolesta.
Yhtä tärkeää on tarkastella meitä ympäröivää maailmaa. Tsetseniassa väestö joutuu kärsimään Venäjän armeijan ja terroristien välisestä taistelusta. Aasiassa, erityisesti Burmassa, kokonaisia väestöryhmiä ajetaan sotilaallista väkivaltaa käyttäen heidän perinteisiltä alueiltaan. Indonesiassa, Timorissa, mutta myös Molukeilla, on ajettu satoja tuhansia ihmisiä kodeistaan jälleen armeijan aktiivisella tuella. Sudanissa maan eteläosan väestö on joutunut pakenemaan maan pohjoisosan vallanpitäjiä, eikä siellä noudateta sotatilalakeja. Afrikan suurten järvien alueella hutujen ja tutsien ennen kaikkea etninen taistelu on ajanut miljoonia ihmisiä pakosalle. Kansalliset sotilasyksiköt pikemminkin ahdistelevat kuin suojelevat heitä. Etiopian ja Eritrean raja-alueilla käydään eräänlaista unohdettua sotaa, jossa hallitukset taistelevat tarkasta rajasta ja jonka aikana on samalla karkotettu lähes satatuhatta etiopialaista Eritreasta ja eritrealaista Etiopiasta. Kukaan ei tunnu näkevän tätä ongelmaa.
Tämä oli vain rajallinen kuvaus niistä ongelmista Euroopassa ja sen ulkopuolella, joiden vuoksi Geneven yleissopimus on kirjoitettu. Geneven yleissopimuksen 50. vuosipäivä on oikeastaan verellä kirjoitettu, jos otamme huomioon nämä katastrofaaliset tosiasiat. Samalla Geneven yleissopimus on myös myönteinen jalansija, koska meillä on sopimus asioiden esiin tuomiseksi ja koska myös myönteisiä asioita on kerrottavana. Myönteinen asia on Euroopan unionimme, jossa - lainatakseni Mitterrandia, joka puhui täällä - on 400 vuotta kestäneiden sotien jälkeen vallinnut rauha nyt yli 40 vuotta. Siihen ovat vaikuttaneet suuret poliitikot, jotka ovat tulleet meidän piiristämme, ja ennen kaikkea juuri meidän piiristämme. On siis olemassa ratkaisu kaikkiin niihin kansainvälisen oikeuden ongelmiin, joihin Geneven yleissopimus liittyy, ja toimintamme on päivittäinen osoitus tästä ratkaisusta, kun 15 kansallisuutta tekee rauhanomaista yhteistyötä Euroopan parlamentissamme. Emme saa sulkea silmiämme kärsimyksiltä ympärillämme, mutta meidän täytyy olla samalla kiitollisia siitä, että voimme Länsi-Euroopassa elää rauhassa ja voiden hyvin ja että voimme toivoa, että tämä rauha ja hyvinvointi sekä väkivallan päättyminen saavuttaa koko maailman ihmiset Itä-Euroopassa, Kaakkois-Euroopassa, Aasiassa, Afrikassa ja kaikkialla, missä se on todella tarpeen.

Karamanou
Kun puhun tänään, Geneven ihmisoikeuksien suojelua sodan aikana ja sen jälkeen koskevan yleissopimuksen 50-vuotispäivänä, minun ikävä velvollisuuteni on sanoa, että tämä sopimus on häväisty omassa maanosassamme.
Se, mitä viime vuosina on tapahtunut Balkanilla, jossa yritettiin "harkitsematta, häpeämättä", kuten eräs johtava kreikkalainen runoilija sanoo, oikaista vääryys tuhansilla muilla vääryyksillä, on tehnyt tästä sopimuksesta pelkän kauniisti kirjoitetun kirjallisen tekstin ilman sisältöä.
Koimme äskettäin valtavan humanitaarisen katastrofin väitetyn humanitaarisen väliintulon kautta. Saimme todistaa valtavan pakolaisvirran synnyn ja samaan aikaan näimme, että pommitettiin sairaaloita ja lähetystöjä ja että sotatoimet kohdistuivat siviileihin. Balkanin niemimaa toipuu vielä monia vuosia rankaisemisestaan ja pommitusten aiheuttaman ekologisen katastrofin surullisista seurauksista.
Mitä tulee sopimuksen toiseen otsakkeeseen ja erityisesti 13 ja 14 artiklaan, joissa puhutaan vammautuneiden, sairaiden, vanhusten, lasten ja raskaina olevien suojelemisesta sodan seurauksilta, on todellakin syytä tarkastella lähemmin Kosovoa ja sitä, mitä YK:n asiaa koskeva raportti on paljastanut. Lähes 50 prosenttia keskosina syntyvistä menehtyy. Syntyvät lapset eivät kehity normaalilla tavalla aliravitsemuksen vuoksi. Keskenmenot ovat lisääntyneet räjähdysmäisesti. Monet naiset kuolevat riittämättömän hoidon vuoksi klinikoilla, joilla ei ole sähköä, lämpöä eikä vettä.
Paras tapa juhlia Geneven sopimuksen 50-vuotispäivää on siis vahvistaa unionin demokraattista ja poliittista luonnetta, jotta se voisi näytellä ratkaisevampaa roolia kansainvälisellä näyttämöllä ratkaistaessa mitä tahansa erimielisyyksiä rauhanomaisin keinoin ja kunnioittaen ihmisoikeuksia sekä kunnioittaen ennen kaikkea sitä, mitä tässä oikeasti hienossa Geneven sopimuksessa sanotaan.

Nicholson of Winterbourne
Arvoisa puhemies, Punaisen Ristin / Punaisen Puolikuun symboli tuo tullessaan toivoa maailman taistelukentille. Voisin kenties sanoa, että minulla on erityinen syy juhlistaa näitä yleissopimuksia, koska yksi sukuni jäsenistä perusti Ison-Britannian Punaisen Ristin.
Asiaa koskevan yleissopimuksen 1 artiklan b kohdassa kielletään ottamasta panttivankeja. Yleismaailmallisen islamilaisten maiden ihmisoikeuksien julistuksen 23 artiklassa todetaan, että ketään ei saa pakottaa lähtemään asuinmaastaan tai karkottaa sieltä summittaisesti. Maailmassa on miljoonia kärsiviä ihmisiä. Tämänpäiväiset puhujat Graham Watsonista alkaen ovat jo todenneet tämän. Meidän täytyy kuitenkin ajatella vain muutamia ihmisiä ymmärtääksemme toden teolla hirveydet ja kärsimykset.
Muistamme, että Irak miehitti Kuwaitin 20. elokuuta 1990 yksipuolisessa hyökkäyksessä, joka tuomittiin yleisesti. Yhdeksän vuotta myöhemmin Irak ei ole vieläkään vapauttanut yli 600:aa sotavankia tai antanut tietoa heidän kohtalostaan. Irak on pelottava vihollinen. UNSCOM on tuhonnut 38 000 kemiallisten aseiden ammusta, 690 tonnia kemiallisten aseiden agensseja, 3 000 tonnia kemikaalien esiasteita, 48 Scud-ohjusta sekä biologisia aseita valmistavan tehtaan, jonka oli määrä tuottaa jopa 50 000 litraa pernaruttoa, botuliinitoksiinia ja muita agensseja. Sen kyvylle saada pahaa aikaan vetää vertoja ainoastaan sen päättäväisyys olla löytämättä kateissa olevia vankeja. Se on yhdeksässä vuodessa antanut tietoja vain kolmen mapillisen verran.
Kun keskustelemme tänä iltapäivänä Irakista, emme saa unohtaa kateissa olevia kuwaitilaisia sotavankeja. Emme saa poistaa talouspakotteita niin kauan kuin heidän kohtalonsa on epävarma.

Staes
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisat komission jäsenet ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja, en voi muuta kuin iloita siitä, että neuvosto on läsnä tässä keskustelussa. Yhdyn täysin neuvoston puheenjohtajan juuri lausumiin rohkaiseviin sanoihin. Minun on kevennettävä sydäntäni ja sanottava, että - ehkä neuvoston puheenjohtaja ei tiedä, että tämä ei ole ainoa kerta, kun puhumme ihmisoikeuksista ja kansainvälisestä oikeudesta tässä parlamentissa - on harmillista, että neuvosto ei ole useinkaan paikalla, kun meillä on aina torstaisin iltapäivällä keskustelu ajankohtaisista aiheista. Olen siitä hyvin pahoillani.
Haluan tänään kuitenkin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiinnittää jälleen teidän huomionne, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Serbian vankiloissa viruvien kosovolaisten vankien kohtaloon. Parlamentti on heinäkuussa tapahtuneesta virkaan astumisestamme lähtien kiinnittänyt julkisen mielipiteen huomion kolmeen otteeseen näiden vankien kohtaloon ja myös pyytänyt neuvostoa toimimaan tässä asiassa. Kosovon tilanne huononee huomattavasti myös siksi, että albaanit ovat huolissaan maanmiestensä kohtalosta Serbian vankiloissa. Järjettömyys lisääntyy Serbiassa. Viime maanantaina albanialainen opiskelijajohtaja Albin Kurti tuomittiin 15 vuoden vankeusrangaistukseen pelkästään siitä syystä, että hän oli järjestänyt ensiapukursseja pommitusten jälkeen. Siitä oli kuulemma hyötyä UCK:lle! Sehän on järjetöntä!
Samalla ihmiset ovat edelleen hyvin levottomia vankiloissa viruvien kohtalosta. On olemassa kertomuksia siitä, että vankiloissa kidutetaan vankeja. Samalla Miloeviæin valtakoneiston serbioppositioon kohdistama sorto lisääntyy. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin vielä kerran pyytää teitä tarkastelemaan päätöslauselmia, jotka parlamentti on hyväksynyt kolmeen kertaan, ja haluaisin kysyä teiltä, mitä aiotte tehdä tälle asialle.

Brok
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ihmisoikeudet ovat yksilön oikeuksia, jotka ovat esivaltiollisina ja ihmisille erottamattomasti kuuluvina oikeuksina tai normeina löytäneet tiensä kansallisiin perustuslakeihin ja kansainvälisen oikeuden sopimuksiin. Ne kattavat henkilökohtaiseen ja poliittiseen vapauteen liittyvät oikeudet sekä sosiaaliset ja taloudelliset perusoikeudet. Ihmisoikeusaate on yksi ylevimmistä ihmiskunnan koskaan esittämistä aatteista; se on keskitysleireistä ja kulakkien kokemuksista viime vuosisadalla kummunnut aate. Ihmisiä kiehtoo tässä aatteessa juuri se, mikä tekee heistä inhimillisiä olentoja ja saa heidät tiedostamaan, että he ovat arvokkaita, ainutlaatuisia, vapaita ja tasavertaisia kaikkien muiden ihmisten kanssa. Aatteen levinneisyys osoittaa, kuinka suuri tämän ihmiskuvan valovoima on; huoli ihmisarvosta muodostaa koko ihmisoikeuspolitiikan ytimen.
Teoreettisten oikeuksien ja todellisen tilanteen välillä ammottaa kuilu vielä 50 vuotta ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen jälkeen. Demokraattisissa järjestelmissä elävien ihmisten määrä on tosin suurempi kuin koskaan, ja ihmisoikeudet tiedostetaan entistä paremmin, mutta niitä ei yleisesti ottaen toteuteta eikä kunnioiteta vieläkään koko maailmassa läheskään riittävästi. Ihmisoikeuksien kunnioittaminen on erityisen tärkeää - ei ainoastaan moraalisista vaan myös poliittisista syistä. Siitä ovat esimerkkeinä poliittiset vangit, naisten perusoikeuksien loukkaaminen, lapsisotilaat, liian monet toimeentulorajan alapuolella elämään joutuvat köyhät ihmiset, taloudellinen riisto, monien ihmisten elinehtojen katoamiseen johtava ympäristön tuhoaminen sekä siviilien joukkomurhat aseellisissa konflikteissa.
Tilanne muistuttaa noidankehää. Ei voida saavuttaa pysyvää taloudellista hyötyä, jos ihmisoikeuksia ei kunnioiteta ja jos oikeus- ja perustuslakivaltion takeet puuttuvat. Ihmisoikeuksien laiminlyönti tuo tullessaan rauhattomuuden uhkan ja lisäksi myös taloudellisen ja sosiaalisen taantumuksen uhkan. Kun kehityksen spiraali lähtee kiertymään alaspäin, ihmisoikeustilannekin heikkenee. Ihmisoikeuksien kunnioittaminen on olennaisen tärkeää konfliktien ehkäisemisessä ja rauhan lujittamisessa. Polkemalla ihmisoikeuksia valetaan perustaa huomisen konflikteille.
Hallitukset, jotka ovat demokratian pohjalta tilivelvollisia, huolehtivat yleensä paremmin kansansa hyvinvoinnista. Ensisijaisena tekijänä onkin demokratian edistäminen ja myös siihen liittyvät suvaitsevaisuuden ja moniarvoisuuden periaatteet; moniarvoisuus ei kuitenkaan perustu arvotyhjiöön, vaan saa vaikutteensa juuri ihmisoikeuksista. On aivan sama, tuhotaanko ihmisiä rodun vai yhteiskuntaluokan nimissä. Ihmisten alistamiselle ei ole poliittisia perusteita riippumatta siitä, onko alistajana äärioikeisto vai äärivasemmisto.
Globaalistuneessa maailmassa ihmisoikeudet eivät enää ole maan sisäinen asia. Ihmisoikeuksien maailmanlaajuistumisen yleistä tunnustamista on sen vuoksi lujitettava entisestään. Ihmisoikeudet ovat jakamattomia. Ihmisoikeuksien yleismaailmallisuus osoittaa, että niiden toteuttamisesta on tullut edistyksen, sivistyksen ja kulttuurin mittapuu politiikassa ja yhteiskunnassa. Euroopan unionin on maailmanlaajuisena toimijana otettava ihmisoikeudet paremmin huomioon sekä sisä-, että ulkoasioissa tehostamalla ihmisoikeuspolitiikkaansa. Sen on osoitettava olevansa yhteisten arvojen yhteisö. Sen on toimittava ulko- ja turvallisuuspolitiikassa ja kehitysyhteistyöpolitiikassa ennalta ehkäisevästi ja reaktiivisesti määräämällä pakotteita, esimerkiksi avustusten keskeyttämisen. Maailmanlaajuisen ihmisoikeuspolitiikan merkitys yhtenä ulkopolitiikan keskeisistä tehtävistä kasvaa näin ollen entisestään.
Vastuullisen ihmisoikeuspolitiikan tehostaminen on kuitenkin aloitettava omasta lähiympäristöstä. Demokraattien, jotka ottavat vaikutteita ihmisoikeuksista ja jotka haluavat kannattaa ja toteuttaa perusoikeuksia perustuslaeissaan, on osoitettava poliittisessa kamppailussa, että he haluavat ponnistella äärioikeistolaisuuden ja äärivasemmistolaisuuden torjumiseksi, jotta mitkään syyt eivät voisi johtaa ihmisoikeuksien loukkauksiin, ja tässä meidän on uskoakseni tehtävä kaikille tahoille selväksi, että ihmisoikeuksia ei mielestämme voida missään määrin käyttää oikeuttamaan tiettyjä poliittisia järjestelmiä, vaan tässä on kyse ihmisen yksilöllisistä oikeuksista ja ihmisarvosta, eikä ihmisoikeuksien loukkaamisen oikeuttamista poliittisin perustein voida tästä syystä hyväksyä millään tavalla eikä missään kehitysvaiheessa. Tämä tarkoittaa näin ollen, että demokraatit yhdessä vastustavat tällaisessa perusluonteisessa yhteisymmärryksessä kaikkia ääriliikkeitä, ei vain oikeistoon, vaan myös vasemmistoon kuuluvia.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, suhtaudun myönteisesti neuvoston tänä aamuna antamaan julkilausumaan, mutta vaikka yhdynkin puheenjohtajan näkemyksiin, meidän pitäisi esittää seuraava kysymys: mitä EU ja sen jäsenvaltiot tekevät ilmentääkseen näitä kiitettäviä periaatteita? Olen samaa mieltä jäsen Martínezin kanssa, kun hän korosti, että on tärkeää suojella ja tukea uhreja asianmukaisesti. Meidän täytyy kuitenkin myös ryhtyä toimiin, jotta uhreja olisi vastaisuudessa vähemmän. Tämä voidaan varmistaa siten, että välitämme niille, jotka ovat syyllistyneet rikoksiin ihmisyyttä vastaan, selkeän viestin siitä, että he joutuvat edesvastuuseen pahanteostaan.
Tuomioistuimet, joissa käydään parhaillaan oikeudenkäyntejä Balkanin julmuuksiin syyllistyneitä vastaan, välittävät yhden selkeän viestin. Lisäksi, vaikka tapaus Pinochet Yhdistyneessä kuningaskunnassa päättyikin jonkinlaiseen fiaskoon, siinä oli myös jotakin myönteistä. Ylähuoneen uraauurtava päätös on yksi osoitus siitä, miten maat voivat kertoa niille, jotka syyllistyvät rikoksiin ihmisyyttä vastaan, että he eivät ole piilossa missään.
Vaikka jotkin näistä asioista ovatkin myönteisiä, on tehtävä vielä enemmän. Niistä on jatkettava eteenpäin, ja kansainvälisen rikostuomioistuimen perustaminen olikin merkittävä edistysaskel ihmisoikeuksien saralla. Se ei kuitenkaan ole juuri muuta kuin latteuksien julistus ja tyhjiä korulauseita, ellei sen perussääntö tule voimaan. Tämä edellyttää, että 60 jäsenvaltiota ratifioi sen, ja seitsemästä perussäännön ratifioineesta valtiosta valitettavasti vain yksi on EU:sta, nimittäin Italia.
Sanoisin neuvostolle ja sen puheenjohtajalle tänä aamuna seuraavaa: jos haluatte varmistaa, että humanitaarista oikeutta rikkovat henkilöt joutuvat edesvastuuseen; jos haluatte välittää selkeän viestin; jos haluatte tulevaisuudessa välttyä uhreilta, teidän pitäisi aloittaa puheenjohtajakaudellanne kampanja ainakin EU:n jäsenvaltioissa. Niiden täytyy ratifioida Rooman perussääntö, ja teidän pitäisi käyttää kaikkea sitä vaikutusvaltaa, joka teillä on muualla maailmassa, jotta saavuttaisimme tuon 60 valtion maagisen tavoitteen ja jotta kansainvälisen rikostuomioistuimen perussääntö tulisi voimaan.

Nielson
 - (DA) Arvoisa puhemies, yhdyn täysin neuvoston selvitykseen, jonka mukaan Geneven yleissopimukset ovat olleet hyvin merkittävä etappi humanitaarisen lainsäädännön kehityksessä. Olen myös samaa mieltä siitä, että yleissopimukset ovat nykyään aivan yhtä tärkeitä kuin 50 vuotta sitten. Sallikaa minun käyttää tilaisuutta hyväkseni ja antaa täysi tunnustus siitä suuresta panoksesta, jonka Kansainvälinen Punainen Risti ja muut hyväntekeväisyysjärjestöt antavat niin Geneven yleissopimuksissa ilmaistuja humanitaarisia periaatteita koskevan tiedon levittämisessä kuin sodan uhrien tukemisessakin kaikkialla maailmassa. Käsitykseni mukaan Geneven yleissopimuksiin liittyy nykyään kaksi pääongelmaa. Ensiksikin, periaatteiden ja niiden noudattamisen välillä vallitsee kuilu, ja toiseksi, yleissopimukset eivät kata joitakin olennaisia asioita. Sallikaa minun kuvata jatkuvasti syvenevää kuilua yleissopimusten periaatteiden ja niiden todellisen noudattamisen välillä sillä, että viimeisen kymmenen vuoden aikana puhjenneissa konflikteissa surmansa on saanut kymmenen kertaa suurempi määrä siviilejä kuin sotilaita. Tämä suhde on päinvastainen kuin ensimmäisessä maailmansodassa. Periaatteiden ja niiden noudattamisen välisen kuilun syveneminen johtuu mielestäni siitä, että sodan luonne on muuttunut viimeisen viidenkymmenen vuoden aikana. Entistä useampia sotia käydään anarkistisissa oloissa, joissa ei ole vakaita rakenteita ja joissa sodan runtelemat alueet eivät ole minkään hallituksen valvonnassa.
Maailma on saanut todistaa, että myös sellaiset sodat ovat lisääntyneet, joissa siviileihin on tarkoituksella kohdistettu aseellisia hyökkäyksiä ja joissa sodan tarkoituksena on ollut tiettyjen yhteiskuntaryhmien hävittäminen. Tällaisissa tilanteissa uhreille suunnattu humanitaarinen apu ei ole tietenkään tervetullutta ja tämä saattaa maailman erittäin pulmalliseen tilanteeseen. Toisena ongelmana on, että Geneven yleissopimuksissa ei käsitellä humanitaaristen toimijoiden työtä tarpeeksi. Vaikka Geneven yleissopimukset sisältävätkin määräyksiä, jotka koskevat oikeutta myöntää humanitaarista apua kriisitilanteissa, siinä kuitenkin todetaan, että tämä oikeus vaatii asianosaisen valtion hallituksen suostumuksen. Tilanne on tällainen erityisesti silloin, kun kyse on valtion sisäisistä konflikteista. Humanitaarisen avun antamisen periaatetta tai kansainvälisen yhteisön oikeutta tukea apua tarvitsevia ihmisiä ja huolehtia heistä, jos valtio ei pysty tekemään - tai ei halua tehdä - sitä itse, ei sen vuoksi käytetä maailmanlaajuisesti. Tämä on humanitaaristen periaatteiden vakava loukkaus ja joissakin tapauksissa kohtalokas laiminlyönti, joka on aiheuttanut monien sodanuhrien kuoleman. Vieraillessani helmikuun alussa Tsetseniassa pääasiana oli nimenomaan kysymys siitä, että humanitaariset avustusjärjestöt saisivat normaalit yhteydet alueelle.
Käsitykseni mukaan tärkeä kysymys tällä hetkellä on se, missä määrin olosuhteet vaativat Geneven yleissopimusten tarkistamista ja miten se pitäisi tehdä. Uskoakseni meillä on kaksi valintamahdollisuutta, jotka eivät sulje pois toisiaan. Ensimmäinen niistä on yleissopimusten muuttaminen siten, että ne vastaisivat paremmin nykyisiä monimutkaisia kriisejä, esimerkiksi niin, että niihin sisällytettäisiin oikeus myöntää humanitaarista apua sitä tarvitseville. Toinen mahdollisuus on varmistaa, että noudatamme todellakin niitä humanitaarisia periaatteita, joista Geneven yleissopimuksissa on päätetty, esimerkiksi parantamalla niiden soveltamismekanismeja. Ensimmäinen valintamahdollisuus, jonka mukaan meidän olisi arvioitava uudelleen yleissopimusten sisältöä kaikkien niissä esiintyvien aukkojen täyttämiseksi, on monimutkainen ja vaarallinen vaihtoehto. Se on monimutkainen, koska sodankäynti muuttuu jatkuvasti, ja vaarallinen, koska emme voi sulkea pois sitä, että jos ryhdymme uudelleen neuvottelemaan yleissopimuksista, voi olla, että emme pääse niistä enää yksimielisyyteen. Sallikaa minun kuitenkin tehdä selväksi, että kannatan täysin sellaisen periaatteen hyväksymistä, jonka mukaan humanitaarista apua voidaan antaa kaikissa tilanteissa ja jonka mukaan vahvistamme hädänalaisten oikeutta ottaa vastaan humanitaarista apua. Toisesta valintamahdollisuudesta, toisin sanoen siitä, että olemassa olevien periaatteiden parempi noudattaminen on varmistettava, olen sitä mieltä, että lainrikkojien asettaminen oikeudelliseen vastuuseen on yksi parhaita vaihtoehtojamme, ja sitä on käytettävä hyväksi. Geneven yleissopimuksiin on kirjattu valtioiden velvollisuus saattaa sotarikolliset oikeudelliseen vastuuseen, mutta se ei selvästikään riitä. Yhdyn sen vuoksi täysin siihen vaatimukseen, jonka mukaan ICC:tä (International Criminal Court), kansainvälistä rikostuomioistuinta, koskeva perussääntö on hyväksyttävä mahdollisimman pian. Se on tuotu esille myös tämänpäiväisessä keskustelussa. Kannatan komission puolesta sitä, että meidän pitää tehdä yhteistyötä, jotta saisimme tämän tehtävän ratkaistua ja jotta se saataisiin oikeudellisesti määritellyksi.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission jäsen Nielson.
Olen ottanut vastaan neljä työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina.

Ihmisoikeudet, rasismi, muukalaisviha ja antisemitismi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Malmströmin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan vuosittainen mietintö (A5-0060/2000) kansainvälisestä ihmisoikeustilanteesta ja Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikasta 1999 [11350/1999 - C5-0265/1999 - 1999/2002(INI)];
Haarderin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan vuosittainen mietintö (A5-0050/2000) ihmisoikeuksien toteuttamisesta Euroopan unionissa (1998-1999) [11350/1999 - C5-0265/1999 - 1999/2001(INI)];
Ludfordin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0049/2000) rasismin ja muukalaisvihan torjunnasta Euroopan unionissa [KOM(1999) 268 C5-0310/1999 + C5-0015/2000 -1999/2205(COS)];
Belderin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0055/2000) komission tiedonannosta rasismin, muukalaisvihan ja antisemitismin vastustamisesta jäsenyyttä hakeneissa maissa [KOM(1999) 256 C5-0094/1999 -1999/2099(COS)].

Malmström
. (SV) Arvoisa puhemies, nyt on kulunut 50 vuotta siitä, kun hyväksyimme ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen. Toisen maailmansodan kauhujen jälkeen monet tunsivat vahvaa toivoa paremmasta maailmasta ja inhimillisemmästä tulevaisuudesta. Valitettavasti toiveet ovat monessa suhteessa romuttuneet. Huomattava osa maapallon väestöstä elää edelleenkin sorron alaisena vailla monia perusoikeuksia. Luemme päivittäin kertomuksia julmista loukkauksista, jotka kohdistuvat sukupuoleen, uskontoon, taustaan, poliittiseen kantaan, seksuaaliseen suuntaukseen ja niin edelleen.
Euroopan yhteisö perustettiin ehkäisemään toisen maailmansodan vastenmielisten tapahtumien toistuminen. EY:stä ei muodostunut pelkkää taloudellista yhteisöä, vaan tärkeä arvoyhteisö, joka perustuu juuri ihmisoikeuksien kunnioittamiseen. Tähän perustuvat sekä sisäasiat että ulkopolitiikka. Näiden oikeuksien edistäminen on aina ollut yksi Euroopan parlamentin tärkeimmistä tehtävistä. Tämä työ on muuttunut vuosien saatossa entistä tärkeämmäksi. Kukaan ei voi olla huomaamatta sitä työtä, jota muun muassa parlamentti tekee asian hyväksi.
EU harjoittaa monessa mielessä hyvää ihmisoikeuksiin liittyvää politiikkaa, mutta se on valitettavasti liian "rönsyilevää" ja epäyhtenäistä. EU tarvitsee sen vuoksi pikaisesti koordinoitua, strategista ja johdonmukaista politiikkaa tässä asiassa. Ensimmäinen hyvä askel oli neuvostolta viime vuoden lokakuussa saatu raportti. Se oli myönteinen raportti, jota parlamentti oli odottanut useita vuosia, ja toivomme, että se laaditaan säännöllisesti. Se on tärkeä, mutta siinä on useita puutteita, ja sitä on täydennettävä. Olen sitä mieltä, että osa näistä puutteista johtuu rakenteellisista esteistä ja juuri EU:n yhteisen ihmisoikeusstrategian puuttumisesta. Koordinointia on lisättävä EU:n toimielinten lisäksi myös EU:n ja jäsenvaltioiden välillä.
Ihmisoikeudet on liitettävä luonnolliseksi osaksi EU:n toimintaa: avustuksiin, kaupankäyntiin, taloudelliseen, kulttuuriseen ja poliittiseen yhteistyöhön. Tarvitsemme johdonmukaista, uskottavaa ja ennustettavissa olevaa politiikkaa. EU:n on puhuttava kuin yhdestä suusta ja lähetettävä samanlaiset viestit valtioille, jotka loukkaavat ihmisoikeuksia. Ei saa olla mitään epäselvyyttä siitä, mitä arvoja EU edustaa. Tietyt perusoikeudet ovat maailmanlaajuisia. Loukkauksia ei sen vuoksi voi koskaan puolustella viittaamalla uskontoon, kulttuuriin tai perinteeseen. Vakavia loukkauksia, jotka määritellään kansainvälisissä sopimuksissa, ei voida pitää - eikä niitä saa pitää - sisäisinä asioina. Haluan sen vuoksi kehottaa neuvostoa laatimaan strategian siitä, miten työtä voitaisiin parantaa ja tarkentaa sekä tehdä siitä menestyksellisempää. Strategia voisi sisältää esimerkiksi ehdotuksia, joiden mukaan neuvoston pitää ottaa käyttöön omat ihmisoikeuksia koskevat mittarit, joita voidaan käyttää kauppasopimusten yhteydessä. Näitä lausekkeita voidaan käyttää rakentavasti, mutta niitä on tarkennettava soveltamisen, toteuttamisen ja pakotteiden osalta.
Voimme lisäksi perustaa neuvoa-antavan ryhmän, jossa on edustajia EU:n toimielimistä. He voisivat tavata säännöllisesti, ja he voisivat keskustella ihmisoikeuksia edistävistä toimista lyhyellä ja pitkällä aikavälillä. EU:n kolmansien maiden edustustoissa on oltava ihmisoikeusasiantuntijoita. Meidän on kerättävä ihmisoikeuksien rikkomuksia koskevaa tietoa ja arvioitava sitä entistä systemaattisemmin. Tarvitsemme ihmisoikeusloukkauksiin liittyvän nopean varoitusjärjestelmän. Tarvitsemme lisäksi ihmisoikeuskotisivun, jossa ihmisoikeuksiin liittyvää työtä esitellään, esimerkiksi: kuka tekee mitäkin tai mitä tuloksia on saavutettu. Tällä sivulla voisi lisäksi olla linkkejä eri järjestöihin.
Haluaisin sanoa muutaman sanan myös naisten oikeuksista, kysymyksestä, jonka olen valinnut mietintöni erityisteemaksi. Komissio julisti vuoden 1999 naisiin kohdistuvan väkivallan vastaiseksi vuodeksi. Se oli kiitettävä aloite, mutta kampanja oli vähintäänkin hillitty. Tarvitsemme pitkän aikavälin työtä, emme tilapäisiä kampanjoita. Naisten oikeuksia loukataan systemaattisesti ympäri maailmaa. Meille jaetaan kertomuksia kotiväkivallasta, raiskauksista, perinteistä johtuvasta väkivallasta ja pidätettyihin kohdistuvasta väkivallasta. 1990-luvulla raiskausta käytettiin systemaattisena sodankäynnin välineenä useissa aseellisissa konflikteissa. Nyt sitä voidaan ryhtyä tutkimaan kansainvälisessä rikostuomioistuimessa. Raiskaus on nykyään maailman yleisin väkivaltarikos.
YK:lta saatujen tietojen mukaan enemmän naisia kuolee vuosittain kotiväkivallan seurauksena kuin liikenneonnettomuuksien, malarian, sodan ja syövän seurauksena yhteensä. Naisilla ja lapsilla käytävä kaupankäynti lisääntyy hälyttävää tahtia. Tietyissä maissa hallitukset harjoittavat puhdasta syrjintäpolitiikkaa naisia kohtaan. Päivittäin tuhansien nuorien tyttöjen sukuelimiä silvotaan.
Naisiin kohdistuva väkivalta on maailmanlaajuinen kysymys, jonka kansainvälistä merkitystä on korostettava ja josta on tultava EU:n politiikan keskeinen tekijä, erityisesti suhteissa niihin maihin, jotka toimivat tämän vastaisesti. Kysymyksen on liityttävä diplomaattisiin suhteisiin, ja se on otettava esiin ehdokasvaltioiden kanssa käytävissä laajentumista koskevissa neuvotteluissa.
EU:n valtioiden on mitä pikimmin ratifioitava kansainvälisen rikostuomioistuimen pöytäkirja, jotta se voisi ryhtyä työhön. EU:lla voi olla merkittävä rooli, kun valtioita kehotetaan ratifioimaan erilaiset ihmisoikeuksia suojaavat kansainväliset yleissopimukset.
Sallikaa minun päättää sanomalla, että niistä mietinnöistä, joista keskustelemme laatimani mietinnön jälkeen, käy ilmi, että ihmisoikeuksia rikotaan EU:n alueellakin. Meidän on tietenkin puututtava siihen. Jos haluamme olla uskottavia sisäasioissa, meillä on oltava myös hyvä ulkopolitiikka.

Haarder
Arvoisa puhemies, ihmisoikeudet eivät ole tuulesta temmattuja, eikä niitä ole lainattu puolueohjelmista. Ne ovat kansainvälisiä, toisin sanoen ne ovat kaikille maille ja puolueille yhteisiä. Niissä ei ole kyse mielipiteistä vaan toimista, ne suojaavat hyökkäyksiltä ja syrjinnältä. Niiden on oltava selkeitä ja ymmärrettäviä, eivätkä ne saa koostua turhanpäiväisestä puheesta. Ihmisoikeuksiin liittyviä keskusteluja on käytävä vakaalta pohjalta, ja lähtökohtanamme on sen vuoksi oltava erityisesti valtioiden allekirjoittamat yleissopimukset ja se oikeuskäytäntö, jota Euroopan neuvoston ihmisoikeustuomioistuin on niin hienosti kehittänyt toisen maailmansodan jälkeen. EU:n ei pidä uusia sitä tai keksiä sitä uudelleen. EU:lla on sen sijaan oltava oikeushenkilön asema, ja sen on liityttävä ihmisoikeuksien suojaamista koskeviin yleissopimuksiin, ja sen on siten varmistettava, että ihmisoikeuksia noudatetaan siellä, missä EU päättää asioista.
Mainittu oikeuskäytäntö ei ole muuttumaton. Onneksi se kehittyy koko ajan, mistä voimme mainita esimerkkinä tuomioistuimen päätöksen, joka koski homoseksuaalien tasa-arvoista kohtelua ja joka sai Yhdistyneen kuningaskunnan muuttamaan lainsäädäntöään. Toivon, että sama tapahtuu pian Itävallassa. Toivon myös, että kohta tehdään päätös, jonka avulla varmistetaan se, että kansalaisilla ei ole pelkästään oikeutta kuulua ammattiyhdistyksiin, vaan heillä on myös oikeus olla kuulumatta niihin. Myös yleissopimuksiin tehdään jatkuvasti uusia lisäyksiä. Olemme saaneet yleissopimukset bioetiikasta sekä henkilötietojen ja yksityiselämän suojaamisesta, mutta haluaisin huomauttaa tänään erityisesti kahdesta uudesta, vuosina 1995 ja 1998 laaditusta, kansallisten vähemmistöjen suojelua koskevasta yleissopimuksesta. Uskon, että Bosnia ja Kosovo ovat opettaneet meille kaikille, että kansalliset vähemmistöt muodostavat tulevaisuudessa Euroopan suurimman ruutitynnyrin. Meidän on asetettava uusille jäsenvaltioille ja Turkille sellaisia vaatimuksia, että jos ne haluavat yhteisön jäseniksi, niiden on taattava, että kansalliset vähemmistöt voivat elää jokapäiväistä elämäänsä rauhassa ja puhua sitä kieltä, jota ne ovat aina puhuneet kyseisellä alueella. Ei riitä, että uudet valtiot noudattavat näitä sääntöjä juuri nyt, vaan niiden on myös taattava, että ne noudattavat niitä jatkossakin, ja sen vuoksi niiden on allekirjoitettava ja ratifioitava yleissopimukset, minkä ne varmasti haluavatkin tehdä, jos ne eivät ole sitä vielä tehneet. Nykyistenkin jäsenvaltioiden on tehtävä samoin. Kehottakaamme sen vuoksi itsepintaisesti niitä valtioita, jotka eivät ole ratifioineet näitä kansallisten vähemmistöjen suojelua koskevia yleissopimuksia, allekirjoittamaan ne. Kaksi jäsenvaltiota ei ole vielä viiden vuoden jälkeenkään allekirjoittanut kansallisten vähemmistöjen suojelua koskevia yleissopimuksia. Kyse on Belgiasta ja Ranskasta, jotka ovat muuten kovin kiinnostuneita muiden valtioiden tilanteista. Olen nyt sitä mieltä, että niiden olisi syytä pistää omat asiansa kuntoon ja että niiden olisi allekirjoitettava nämä yleissopimukset.
Muille asettamiemme vaatimusten on koskettava meitä itseämmekin. Meidän on sanottava kaikille 15 hallitukselle: Palatkaa omiin maihinne ja allekirjoittakaa ja ratifioikaa nämä yleissopimukset. Muistakaa myös vähemmistökieliä ja alueellisia kieliä koskeva eurooppalainen peruskirja, ja muistakaa yleissopimus, joka koskee kansainvälistä sotarikostuomioistuinta ja jonka vain Italia on ratifioinut. Meidän kaikkien on ratifioitava se, koska ainoa keino koston ja oman käden oikeuden noidankehän murtamiseksi on, että sotarikolliset tuodaan oikeuden eteen ja tuomitaan. Mainitsen myös kidutuksen vastaisen yleissopimuksen, jota Irlanti ei ole ratifioinut, ja sen, että Belgia, Irlanti ja Iso-Britannia eivät ole vielä tunnustaneet sitä, että YK:n kidutuksen vastainen komitea voi käsitellä yksittäisten henkilöiden laatimia valituksia. Voisin puhua pitkään myös jäsenvaltioistamme turvapaikkaa hakevien oloista. Jos edes puolet siitä, mitä Amnesty Internationalin ja Human Rights Watch -järjestön kertomuksissa sanotaan, on totta, turvapaikanhakijoiden käsittelyyn liittyvä tilanne on kestämätön. Voisin mainita myös lasten oikeudet, jotka muodostavat suuren ongelman myös monissa ehdokasvaltioissa. Voisin mainita vammaisten jatkuvan syrjinnän, ja painottaisin lisäyksenä jäsen Cecilia Malmströmin puheenvuoroon, että naisten tasa-arvon toteutumisessa esiintyy edelleenkin puutteita myös unionin jäsenvaltioissa. Haluaisin lopuksi sanoa, että meillä on käytössämme ehkä joitakin uusia välineitä ihmisoikeuksien mittaamiseksi, ja haluaisin mainita, että kansallisien vähemmistöjen osalta olisi ehkä hyvä, jos voisimme Wienissä sijaitsevan Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskuksen yhteydessä harjoittaa kansallisten vähemmistöjen kohtelun seurantaa, ja mainitsisin tässä yhteydessä myös ehdotukseni siitä, että perustaisimme henkilötietojen ja yksityiselämän suojelusta vastaavan valvontaelimen. Koska tekniikka kehittyy, myös ihmisoikeuksiin liittyvien välineidemme on kehityttävä.

Ludford
. (EN) Arvoisa puhemies, tämä mietintö perustuu Euroopan parlamentin ja muiden EU:n toimielinten aiemmin tekemään erinomaiseen työhön. Sen lähtökohtana on Euroopan rasismin vastainen vuosi 1997, mutta tilanne on muuttunut siitä huomattavasti. Suhtaudun erittäin myönteisesti siihen, että rotusyrjinnän torjunta asetetaan päättäväisesti muiden ihmisoikeuksien yhteyteen ottamalla se mukaan tähän yhteiskeskusteluun, koska tässä mietinnössä on noudatettu paljolti juuri tätä lähestymistapaa.
Ensimmäinen mietinnössä korostettu asia on, että olemme viime vuonna vakiinnuttaneet kaksi seikkaa niin laissa kuin käytännössäkin. Ensimmäinen seikka on Euroopan unionin toimivalta rasismin torjunnassa. Toinen seikka on se, että rotusyrjintä on yhteisön oikeudessa perusoikeusrikkomus. Tämä näkyy siinä, että koko jäsenyysprosessissa ja myös komission tiedonannossa, josta jäsen Belder on laatinut mietinnön - ja onnittelen häntä siitä - vahvistetaan, että rotujen tasa-arvon ja vähemmistöjen oikeuksien kunnioittaminen kuuluu Kööpenhaminan kriteereihin. Haluaisin vain sanoa sivuhuomautuksena, että ELDR-ryhmän Belderin mietintöön esittämät tarkistukset pikemminkin laajentavat mietintöä kuin ovat ristiriidassa sen kanssa, ja ne esitettiin siksi, että kansalaisoikeuksien valiokunnan lausunnosta ei valitettavasti äänestetty ulkoasioiden valiokunnassa.
Toinen mietinnössäni korostettu asia on, että siinä pidetään myönteisenä monimuotoisuutta, koska se luo yhteiskunnallista elinvoimaa, tuo taloudellista hyvinvointia ja lisää kansainvälistä vaikutusvaltaa. Euroopan identiteetti ei ole homogeeninen valkoinen kulttuuri, vaan siihen voidaan ja siihen täytyy sisällyttää vähemmistöryhmien kokemukset ja kulttuuri.
Kolmanneksi mietinnössäni todetaan, että rotuennakkoluulot ja -syrjintä myrkyttävät koko yhteiskuntamme, myös valkoisten kannalta katsottuna. Mielipidetiedustelujen mukaan rasismi on lisääntynyt, kuten myös rasistinen väkivalta ja ääripuolueiden suosio. Toisaalta on tapahtunut myös edistystä, vaikkakin epätasaista, ja jotkin Euroopan alueet ja kaupungit ovat sopeutumassa monirotuiseen ja monikulttuuriseen elämäntapaan. Lontoo, jota edustan, on mielestäni Euroopan monirotuinen pääkaupunki. Olen todellakin sitä mieltä, että meidän täytyy puhua paljon rasismista ja monimuotoisuudesta ja identiteetistä eikä sivuuttaa näitä kysymyksiä tai käyttää salakieltä. Jotkut saattavat pitää mietinnössäni käytettyä kieltä suorasukaisena, ja sen on todellakin tarkoitus olla selkeää ja yksiselitteistä. Tässä mietinnössä korostetaan oikeuksiin keskittyvää lähestymistapaa ja suhtaudutaan erityisen myönteisesti 13 artiklaan perustuvaan, syrjinnän torjuntaa koskevaan EU-lainsäädäntöön ja muihin oikeudellisiin toimiin, kuten kolmansien maiden kansalaisten oikeuksien edistämiseen. Tässä ei kuitenkaan saa olla kaikki, vaan koulutuksen, tiedotusvälineiden ja politiikan sekä oikeus- ja poliisiasioiden, maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan alalla ehdotetaan toimia, joiden tarkoituksena olisi tukea lainsäädännön täytäntöönpanoa.
Haluaisin käsitellä kolmea kohtaa, joita joidenkin PPE-DE-ryhmän jäsenten on ymmärtääkseni vaikea hyväksyä. Ensimmäinen on se, että mietinnössä mainitaan Itävalta ja Haiderin puolueen pääsy hallitukseen ja palautetaan mieleen parlamentin helmikuussa tekemä päätös. Minun on sanottava, että olisi järjetöntä puhua Euroopan unionin rasismin vastaisen toiminnan tehostamisesta mainitsematta viimeaikaisia tapahtumia, jotka ovat olleet virstanpylväs siinä, että Euroopan unionista on tehty ihmisoikeuksien kunnioittamiselle perustuva arvojen yhteisö. Toinen on se, että PPE-DE-ryhmä suhtautuu ilmeisen vastahakoisesti noin 20 miljoonan unionissa laillisesti oleskelevan kolmannen maan kansalaisen oikeuksien edistämiseen. Tässä mietinnössä ei käsittääkseni ole mitään sellaista, mitä PPE-ryhmä ei ole aiemmin voinut hyväksyä. Kolmas kohta, joka ymmärtääkseni aiheuttaa ongelmia PPE-DE-ryhmälle, on se käsitys, että tässä mietinnössä rikotaan toissijaisuusperiaatetta mainitsemalla sellaiset asiat kuin koulutus tai poliisiasiat. Kuten alussa sanoin, perussopimusten 6 ja 7 artiklassa, 13 artiklassa ja 29 artiklassa on kuitenkin säädetty, että rotusyrjinnän torjunta on Euroopan unionin tavoite ja sen toimivaltaan kuuluva asia myös poliisiasioissa.
Voin hyväksyä joitakin PPE-DE-ryhmän tarkistuksia, vaikka onkin kenties sääli, että sillä ei ollut kovin suurta panosta valiokuntavaiheessa. Haluaisin vedota kyseisen ryhmän jäseniin, että he selvittäisivät erimielisyytensä äänestysselityksissä. Uskon, että tämä mietintö saa täysistunnossa taakseen enemmistön tuen. Se hyväksyttiin valiokunnassa suurella enemmistöllä, ja jotkut konservatiivien ja kristillisdemokraattien kannattajat eivät välttämättä arvosta sitä, etteivät he kuuluneet tuohon enemmistöön.
Haluaisin vielä lopuksi sanoa, että voin hyväksyä osan vihreiden ryhmän ja GUE-ryhmän tarkistuksista, erityisesti sen tarkistuksen, että sana "holocaust" korvataan sanalla "shoah". Pidän tätä tarkistusta myönteisenä. GUE-ryhmä ei täysin ymmärrä, mihin pyritään sillä, että etnisistä ryhmistä kerätään tietoja. Tarkoituksena on yksinkertaisesti kerätä tilastotietoja etnisten vähemmistöjen tilanteesta tulevaa politiikkaa varten. Sen tarkoituksena ei ole tunnistaa syrjintätapauksia, ja toivon, että he ymmärtävät, jos hylkään heidän tästä asiasta esittämänsä tarkistukset.
Toivon hartaasti, että mietintö saa taakseen laajan enemmistön sitten, kun siitä äänestetään.

Belder
. (NL) Arvoisa puhemies, rasismi, muukalaisviha ja antisemitismi ovat täysin Euroopan unionin poliittisen perustan vastaisia asioita. Sallinette minun tehdä heti yhden lisäyksen. Tämä paha ja vahingollinen inhimillinen ilmiö on myös täysin ristiriidassa Raamatun kanssa. Jumalan sanassahan puhutaan toistuvasti ja painokkaasti vieraanvaraisuudesta ja avosydämisyydestä muukalaisia kohtaan sekä todellisesta lähimmäisenrakkaudesta, joka on seurausta rakkaudesta Jumalaan, meidän kaikkien Luojaan.
Samalla arkitodellisuus tuottaa pettymyksen. Rasismi, muukalaisviha ja antisemitismi ovat todellisuutta Itä- ja Länsi-Euroopassa. Tämä tilanne ei saa kuitenkaan johtaa lamaannuttavaan keskinäiseen moittimiseen tai syyttelyyn. Päinvastoin, yhteinen yhteiskunnallinen vaaratilanne vaatii yhteisiä poliittisia ponnisteluja.
Siksi komission tiedonanto viime vuoden toukokuussa ja käsiteltävänämme oleva ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö ovat tarkoituksenmukaisia. Mietintö ja lausunnot osoittavat, että Euroopan parlamentti pitää hyvin tärkeänä rasismin, muukalaisvihan ja antisemitismin vastustamista ehdokasvaltioissa. Tämä erityishuomio vaatii samalla itsetutkiskelua. Siitä on osoituksena Ludfordin mietintö. Euroopan unionin uusia jäsenvaltiota koskevat moraaliset mittapuut koskevat itse asiassa yhtä paljon nykyisiä jäsenvaltioita.
Myös nykyisissä jäsenvaltiossa esiintyy rasismia, muukalaisvihaa ja antisemitismiä. Mikä vielä pahempaa, Länsi-Euroopan äärioikeistolaiset liikkeet hakevat yhteyksiä samanmielisiin ihmisiin Keski- ja Itä-Euroopassa ja lietsovat siellä jumalatonta suuntausta, jonka entisen kommunistisen valtakoneiston salaiset palvelut ovat panneet alulle. Siinä yhteydessä romanien valtavat ongelmat Keski- ja Itä-Euroopassa herättävät huomiota kahdessa mielessä. Ongelma on kvantitatiivinen, koska se koskee useaa miljoonaa ihmistä, ja myös kvalitatiivinen, koska on kysymys tämän hyvin erityisen väestöryhmän koko olemassaolosta.
Olemme muuten maininneet tämän romaniongelman mutkikkuuden vain ohimennen. Kuinka esimerkiksi yhteiskunnallisen eristyneisyyden poistaminen ja romanien lähes yleinen syrjintä voidaan yhdistää romani-identiteetin säilyttämiseen? Kuinka romanit itse voitaisiin saada osallistumaan sosiaalisesti ja kuinka voidaan muuttaa asenteita, mikä on välttämätöntä?
On iloinen asia, että tällaiset tärkeät kysymykset saavat virallista ja epävirallista huomiota ehdokasvaltioissa. Tuloksena on harkittuja ja lupaavia aloitteita ja hankkeita maiden sisällä. Niihin tarvitaan kuitenkin erityisen paljon rahaa. Pyydän suoraan EU:n jäsenvaltioilta solidaarisuutta tulevia jäsenvaltioita kohtaan. Vai onko arvostelu, jota eräs läntinen tutkija on esittänyt Euroopan unionille torjuvasta asenteesta turvapaikkaa hakevia romaneita kohtaan, kuitenkin joskus oikeudenmukaista? Tässä lainaus: "Yhtäältä Keski- ja Itä-Euroopan maat pannaan häpeäpaaluun niiden rakenteelliseen syrjintään tähtäävän politiikan ja muun vuoksi, ja toisaalta suurin osa EU:n jäsenvaltioista torjuu kollektiivisesti romanit elintasopakolaisina."
Rasismin, muukalaisvihan ja antisemitismin kolminaisuudesta ehdokasvaltioissa ei varmasti puutu tätä pahuutta. Antisemitismi ei ole hävinnyt Keski- ja Itä-Euroopasta holokaustin, miljoonien Euroopan juutalaisten määrätietoisen massamurhan jälkeen. Äärivasemmisto ja äärioikeisto eivät ole kaihtaneet eivätkä kaihda tätä vastenmielistä ja tuhoisaa poliittista taistelukeinoa.
Itse asiassa antisemitismi ei ilmeisesti täysin riipu juutalaisten määrästä. Kansankiihottajat viittaavat ensi sijassa vihaamiensa poliittisten kilpailijoiden mahdolliseen juutalaiseen syntyperään. On tullut yhä uusia painoksia surullisen kuuluisista Siionin viisaiden pöytäkirjasta, joka on Venäjän tsaarin salaisen palvelun väärennys vuodelta 1897 ja jossa käsitellään juutalaisten pyrkimystä maailmanherruuteen koko alueella. Uskomattomilta kuulostavat myös äärinationalistien ajatukset salaliitosta, jolloin niin sanotut perinteiset viholliset eli kansalliset vähemmistöt yhdistetään eri ehdokasvaltioissa juutalaisiin. Tässä mielessä Romanialle juutalaiset ja unkarilaiset samoin kuin juutalaiset ja saksalaiset ovat isänmaanpettureita, kuten vastaavasti juutalaiset ja tsekit Tsekkoslovakialle, juutalaiset ja saksalaiset Puolalle sekä juutalaiset ja turkkilaiset Bulgarialle.
Päätöslauselmaluonnoksen 32 kohtaa tulee tarkastella tätä synkkää taustaa vasten. Euroopan parlamentti kehottaa jatkuvaan poliittiseen ja yhteiskunnalliseen valppauteen antisemitismin sitkeiden ilmausten suhteen ja langettamaan niistä ankaria seuraamuksia kaikissa ehdokasvaltioissa, ottaen huomioon myös verrattain laajalle levinneet piilevät antisemitistiset asenteet ja mielipiteet.
Ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa käytyjen hedelmällisten ja syvällisten keskustelujen ansiosta ja unohtamatta muiden valiokuntien lausunnon valmistelijoiden lausuntoja tämä mietintö on edessämme tässä muodossa. Tarkistuksia on punnittu huolellisesti ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa. Monet niistä on hyväksytty. Erityisesti päällekkäisyyksien välttämiseksi haluan tukea uudelleen esitettyjä tarkistuksia vain osittain. Tämä mietintö vaatii mielestäni ennen kaikkea säännöllistä jatkoa, jatkuvaa uudelleen arviointia. Esittelijänne olisi tyytyväinen, jos tämä toivomus täytettäisiin.

Moraes
. (EN) Arvoisa puhemies, pidän myönteisenä sitä, miten innostuneesti esittelijä Belder esitteli romaneja ja Itä-Euroopan tilannetta käsittelevän mietintönsä. Olemme huolestuneita kaikkein äärimmäisistä rasismin muodoista Euroopan laitamilla. Itävaltaa koskeneessa keskustelussa - johon liittyy monenlaisia asioita ja hankaluuksia - havaitsimme, että Itävallan lähellä oli huomattavia ehdokasvaltioita, jotka tosin edistyivät taloudellisesti ja sosiaalisesti mutta joissa vähemmistöjen kohtelu oli todellinen ongelma. Slovakiassa, Tsekin tasavallassa ja Unkarissa romanien kohteluun liittyi huomattavia ongelmia. Meidän täytyy ymmärtää, että meillä on unionin laajentuessa merkittävä tehtävä sen varmistamisessa, että kaikki Euroopan unionin jäseniksi haluavat maat muuttavat myös suhtautumistaan vähemmistöjen kohteluun ja rotusyrjintään yleensä.
Haluaisin todeta pari hyvin yksinkertaista asiaa. Romanien tilanne ja Belderin mietintö osoittavat, että kaikkialla Euroopan unionissa selvästikin esiintyy syrjinnän äärimuotoja, sillä emme muuten edes keskustelisi tästä kysymyksestä. Meidän on keskusteltava monesta kysymyksestä: miten voimakkaasti edistämme 13 artiklaa? Haluammeko todella suojella rotusyrjinnän uhreja kaikkialla Euroopan unionissa? Vastaus on myönteinen. Meidän täytyy tehdä se nopeasti ja meidän täytyy saada aikaan kattava lainsäädäntö. Jos katsomme unionin toimielimiä ja parlamenttia, havaitsemme, että niissä on hyvin vähän etnisten vähemmistöjen edustajia. Tämä tilanne on kohentumassa, mutta meillä on silti toimielimiä, joissa vähemmistöillä ei ole edustusta. Meidän täytyy tarkastella nyt edustusta ja muita vastaavanlaisia kysymyksiä. Rasismi on monimutkainen kysymys. Olemme alkaneet keskustella siitä, niin kuin pitääkin, mutta edessämme on vielä pitkä matka.

Van Hecke
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää kollega Malmströmiä hänen hyvin tasapainoisesta ja suuntaa antavasta mietinnöstään. Valiokunnassa käydyssä keskustelussa on käynyt ilmi, että parlamentissa vallitsee laaja yksimielisyys ihmisoikeuksien periaatteista, ja voin vain olla iloinen siitä. Tuen myös esittelijän valintaa paneutua laajasti naisten oikeuksiin. Tämä aihe on ajankohtaisempi kuin koskaan, kun islamin laki on leviämissä eri puolilla maailmaa. Tilanne on edelleen erittäin huolestuttava Afganistanissa, missä Taliban-hallituksen virkaan astumisen jälkeen naiset eivät enää ole saaneet käydä työssä kodin ulkopuolella, missä heitä hakataan julkisesti sopimattoman vaatetuksen vuoksi ja missä heillä on tuskin lainkaan mahdollisuutta saada lääkintäpalveluja. Viime päivinä saamieni tietojen mukaan naispuolisten älymystön jäsenten itsemurhat ovat lisääntyneet valtavasti viime viikkojen aikana.
Afganistanin esimerkki osoittaa, että naisten syrjintä ei ole kulttuurinen vaan poliittinen ilmiö. Afganistan ei ole muuten ainoa maa, jossa naisten oikeuksia loukataan laajasti. Maailmassa ympärileikataan ja naitetaan yhä miljoonia naisia. Monissa Afrikan maissa naisilla ei ole oikeutta hallita omaisuuttaan tai avata pankkitiliä ilman miehen lupaa. Muista käytännöistä, kuten moniavioisuudesta ja leskien perimisestä, on tullut kestämättömiä aidsin aikakaudella. Ei ole ihme, että Afrikassa naiset ovat saaneet aidsvirustartunnan miehiä useammin. Meidän täytyy tuomita kaikki sellaiset käytännöt, jotka johtavat naisten silpomiseen tai kuolemaan. Naisten ympärileikkauksesta täytyy tehdä rangaistavaa Euroopan unionissa. Tässä ei ole kysymys perinteistä tai kulttuurista vaan perusihmisoikeuksista. Muualla maailmassa tapahtuvat julmuudet eivät kuitenkaan saa tehdä meistä sokeita julmuuksille omissa maissamme. Perheväkivalta on yhä suuri ongelma Euroopan unionissa. Meidän täytyy uskaltaa taistella voimakkaasti sitä vastaan, myös rikosoikeudellisesti. Yhtä vakavaa on naisilla ja tytöillä käytävä kauppa seksuaalista hyväksikäyttöä varten. Tapauksia on 500 000 vuosittain pelkästään Länsi-Euroopan suuntaan. UNDP arvioi tämän liiketoiminnan arvoksi seitsemän miljardia dollaria. Kaikissa jäsenvaltioissa tarvitaan voimakasta ja koordinoitua otetta tämän ihmiskaupan häpeällisen muodon torjumiseksi.
Arvoisa puhemies, tämä mietintö on voimakas signaali neuvostolle ja komissiolle. Pyydän vakavasti näitä molempia toimielimiä tekemään tässä asiassa jotakin todellista, konkreettista ja rakentavaa. Me arvioimme molempia toimielimiä joka tapauksessa niiden tekojen, emme niiden sanojen, perusteella.

Fava
Arvoisa puhemies, Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän nimissä haluaisin ilmaista arvostukseni kollega Malmströmin esittämästä päätöslauselmaesityksestä. Ihmisoikeudet ovat aihepiiri, joka herättää helposti yksinkertaisia ja ylimalkaisia periaatelausuntoja ja jonka vaarana on, että se koetaan käyttökelpoisena ja hyödyllisenä armeliaisuuden eleenä; tässä päätöslauselmassa sen sijaan ymmärretään ihmisoikeuksien muuttuva muoto, ymmärretään se, että meidän pitää jatkuvasti mukauttaa varmistusvälineitämme ja kykyämme tuntea närkästystä myös uusien riskien, kriisitilanteiden ja tarpeiden edessä.
Toinen myönteinen piirre tässä päätöslauselmassa on, että siinä otetaan käsiteltäväksi, otetaan uudelleen käsiteltäväksi ja vahvistetaan ihmisoikeuksien merkitys Euroopan unionin identiteetin keskeisenä tekijänä, sellaisen Euroopan unionin, joka on arvojen yhteisö ja jossa ihmisoikeudet ovat keskeinen seikka kaikissa ponnisteluissamme ja jokaisessa pohdinnassamme. Joko Euroopan unioni on oikeuksien tyyssija, tai se ei ole sitä lainkaan: joko meillä on kyky edellyttää ihmisoikeuksien kunnioitusta kaikilta niiltä kolmansilta mailta, joiden kanssa Euroopan unionilla on talous- ja poliittisia suhteita, tai sitten 15 jäsenvaltion Euroopan unioni on tuomittu jäämään pelkäksi taloudellisen yleissopimuksen yhteisöksi.
Arvoisa puhemies, haluaisin vain nopeasti korostaa kahta seikkaa, jotka syntyvät siitä tietoisuudesta, että länsimailla ei ole pelkästään roolia ihmisoikeuksien loukkauksia koskevissa kysymyksissä, vaan usein ne myös toimivat pääroolissa. Tästä syystä mielestämme oli hyödyllistä liittää tähän päätöslauselmaan Euroopan unionin jäsenvaltioille esitetty kehotus suosia kolmansien maiden velkojen anteeksiantamista. Uskomme, että oikeus kehitykseen on maailmanlaajuisesti ensisijainen tavoite ja ehdoton edellytys sille, että ihmisoikeuksia koskevia politiikkoja tosiaankin harjoitetaan näissä maissa.
Koska asiassa tarvitaan eläytymiskykyä, pitää myös tarkastella niitä uusia loukattuja oikeuksia, jotka maailmanlaajuistumisprosessit tuovat silmiemme eteen. Tarkoitan tällä talous- ja sosiaalioikeuksia, joilla vältetään se, että tulevaisuudessa olisi harvoja etuoikeutettuja, joiden omatunto on puhdas niiden niin sanotusti ylevien ja ylimalkaisten taistelujen ansiosta, joita on käyty esimerkiksi kuolemantuomiota vastaan, sekä se, että olisi liian monia ulkopuolelle jätettyjä, jotka ovat pois sulkevien prosessien ja taloudellisen syrjäyttämisen takia turmioon tuomittuja.
Uskon, että erityisesti tämä on sen tarkistuksen aihe, jonka esitämme huomenna täysistunnossa pitää ottaa huomioon oikeus yksityisyyteen. Olemme miehiä, naisia, kansalaisia, emmekä ainoastaan numeroita. Haluamme suojella oikeuttamme säilyttää ajatuksemme, tunteemme, mielenliikutuksemme "valvovan isoveljen" harjoittamaa teknologista tungettelua vastaan, jota äskettäinen Echelon-tapaus panee meidät ajattelemaan, tapaus, jota parlamentti pian käsittelee.
Haluaisin lopuksi käyttää tilaisuutta hyväkseni ja muistuttaa kollegoita, että on kerätty yli sadalta parlamentin jäseneltä allekirjoitus tukemaan Madres de la Plaza de Mayo -järjestön Nobelin ehdokkuutta rauhanpalkintoon. Se ei ole tärkeää ainoastaan symbolisesti, vaan myös siksi, että se vahvistaa oikeuden muistoihin, oikeuden, jota ei voi missään tapauksessa riistää: meidän oikeutemme joka on myös meidän velvollisuutemme olla unohtamatta. Pyydämme tätä parlamenttia sen ilmaiseman poliittisen sivistyksen vuoksi, ja niiden arvojen vuoksi, joiden lähetti se on, auttamaan ihmiskuntaa säilyttämään jokaisessa tilanteessa muiston jokaisesta rankaisematta jääneestä väkivallan teosta, jokaisesta loukatusta oikeudesta, Plaza de Mayolta Taivaallisen Rauhan aukiolle.

Thors
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, haluaisin esittää sydämelliset onnittelut esittelijä Malmströmille ja esittelijä Haarderille erinomaisista, järjestelmällisistä ja innovatiivisista mietinnöistä. Niissä annetaan komission ja neuvoston lisäksi myös parlamentille useita toimintaehdotuksia siitä, miten ihmisoikeuksia voitaisiin todella parantaa ja miten ne voitaisiin taata. Esimerkkinä mainittakoon esittelijä Malmströmin ehdotus erityislähettiläästä ihmisoikeuksien puolustajia varten. Parlamentin velvollisuutena on tarkastella järjestelmällisesti myös ehdokasvaltioiden ihmisoikeuksia. Meillä on nimittäin hyvät tiedot, mutta meidän on koordinoitava niitä ja huolehdittava siitä, että niitä käytetään niin, että voimme vaikuttaa laajentumiseen ihmisoikeuksia kunnioittaen.
Olen erityisen iloinen myös siitä, että esittelijä Haarder otti esiin vähemmistöjen oikeudet. Kyseessä on historiallinen hetki, jos hyväksymme esittelijä Haarderin mietinnön ja viittaamme niihin vähemmistöjen oikeuksiin kohdistuneisiin rikkomuksiin sekä vähemmistöjen oikeuksien puutteelliseen kunnioittamiseen, jota EU:ssa on esiintynyt. Me emme saa enää antaa tässä asiassa sellaisia moniselitteisiä viestejä, jotka ovat merkinneet sitä, että vaadimme ehdokasvaltioilta enemmän kuin itseltämme. En todellakaan epäröi sanoessani, että kyse on historiallisesta hetkestä, jos hyväksymme esittelijä Haarderin tekstin - se ei olisi onnistunut aikaisemmin.
Haluan lopuksi mainita erään toisen minulle tärkeän asian, nimittäin esittelijä Cecilia Malmströmin mietinnössä mainitun tuen lasten oikeuksiin liittyvälle komission työlle. Komissio tarvitsee tätä tukea. Meidän pitää antaa tukea myös silloin, kun kyse on lasten oikeuksiin liittyvälle työlle tarkoitettujen määrärahojen varaamisesta. Tässä asiassa meidän on mielestäni varottava myös tekemästä lapsista kauppatavaraa. Haagin yleissopimuksen sääntöjäkään ei kunnioiteta tarpeeksi. Myös ehdokasvaltioissa esiintyy erittäin, erittäin vakavia tähän asiaan liittyviä ongelmia.

Wuori
Arvoisa puhemies, meillä on käsissämme poikkeuksellisen korkeatasoinen ihmisoikeusmietintö, ja puhun nyt nimenomaan Malmströmin mietinnöstä, jossa ilahduttavaa on myös se, että sen valmistelussa oltiin kiinteässä yhteistyössä riippumattomien kansalaisjärjestöjen kanssa. Ilman kansalaisyhteiskuntaa me olemme umpiossa. Me emme voi hengittää, ellemme me saa virikkeitä ulkopuolelta, ruohonjuuritasolta.
Mietintö sisältää lukuisia erinomaisia ja hyvin mietittyjä ehdotuksia. Kiinnitän huomiota tässä vain kolmeen, joissa oma ryhmäni on ollut aktiivinen. Tarve puuttua riippumattomiin journalisteihin kohdistettuihin hyökkäyksiin, tarve suojata aseistakieltäytyjiä ja sotakarkureita sekä tarve kehittää älykkäitä pakotteita, smart sanctions, jotka eivät kurjista laajojen väestönosien oloja vaan kohdistuvat poliittisiin hirmuhallitsijoihin, jotka ovat keränneet varallisuutta. Tämä on täsmäase, jota tulee käyttää entistä enemmän.
Yleisemmin totean, kuten Malmström itse myös sanoi, että meidän on kehitettävä strateginen lähestymistapa kaikkiin niihin ongelmiin, joista tänään puhumme. Sen on oltava dynaaminen, sen on läpäistävä myös arjen todellisuuden kaikki tasot. Me emme voi jättää retorisen sitoumuksen varaan niitä huutavia puutteita, jotka on korjattava. Suomalainen kirjailija Samuli Paronen kirjoitti: "suuret rikokset tarvitsevat monta tekijää, miljoonia - kaikki ne, jotka eivät tee mitään".

Sylla
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, mielestäni mietinnöt, joita olemme juuri käsitelleet, ovat valaisevia. Rasismi ja antisemitismi ovat lisääntyneet Euroopan unionissa ja sen ulkopuolella. Ensimmäinen tehtävä on se, ettei pidä alistua, vaan pitää tuomita tilanne julkisesti.
Ludfordin mietintö osallistuu selkeydellään aktiivisesti tähän taisteluun. Rasismin ja rasististen puheiden tuomitseminen ei ole mielipiteenvapauden sensuroimista, kuten jotkut haluaisivat uskotella, sillä rasismi ei ole mielipide vaan rikos, koska se loukkaa ihmisarvoa. Rasismi on epäsosiaalista käyttäytymistä, jolla loukataan jopa yksilöiden fyysistä koskemattomuutta. Näinhän tapahtui hiljattain El Ejidossa Espanjassa tai Rostockissa, jossa hyökättiin turkkilaisten työläisten koteihin, tai muutama vuosi sitten Marseillessa, jossa Kansallinen rintama -puolueen julisteiden liimaajat surmasivat nuoren Ibrahim Alin vuonna 1995. Kaikissa tapauksissa ihmisiä on yllytetty ideologisesti ryhtymään toimiin.
On myös toisenlaista rasismia, joka on päivittäistä kiusantekoa ja nöyryyttämistä. Se tulee esille syrjintänä haettaessa asuntoja, vapaa-ajanviettomahdollisuuksia tai työpaikkoja. Te kaikki tunnette esimerkin joka on ollut hiljattain esillä Ranskan lehdistössä siitä nuoresta strasbourgilaisesta, joka lähetti kaksi täsmälleen samanlaista ansioluetteloa samaan yritykseen. Toisessa oli ulkomaalaiselta kuulostava nimi ja toisessa tyypillisesti ranskalainen nimi. Saatte itse arvata, kumpi näistä kahdesta "hakijasta" kutsuttiin haastatteluun.
Vastaavasti emme saa tyytyä puolustamaan nyt niitä, jotka on luokiteltu vähemmistöihin kuuluviksi; meidän on päästävä tästä toisenlaisestakin getosta. Ei ole vähemmistöä, jota on puolustettava, vaan Euroopan kansalaisuus, jota on kehitettävä kiinnittämällä huomiota yhteisiin arvoihin, enemmistöön, joka haluaa yhteistä tulevaisuutta, enemmistöön, joka haluaa rakentaa kaikille otollisen yhteiskunnan, enemmistöön, joka haluaa torjua kaikki pyrkimykset alentaa meidät raakalaisten tasolle.
Eurooppa on historiansa aikana kyennyt niin hyvään kuin huonoonkin. Hyvää edustavat YK:n ihmisoikeuksien julistus ja Geneven yleissopimus, mutta huonosta ovat esimerkkeinä siirtomaavalta, juutalaisvainot, stalinismi ja natsismi. Meidän on opetettava tämä kaikki lapsillemme. Meidän on valittava lopullisesti se, mikä vahvistaa Eurooppaa, ja torjuttava se, mikä heikentää sitä, ja osoitettava samalla selvästi, millaisen yhteiskunnan haluamme rakentaa. Sanon suoraan: ne, jotka ovat sitä mieltä, että ääriryhmien kanssa voidaan liittoutua vaalien voittamiseksi, pyyhkäistään pois ja heitetään lopullisesti historian romukoppaan, sillä Haiderin tai Le Penin kanssa liittoutuminen on kuin pirun kanssa illastaminen: on oltava pitkä lusikka, mutta jos heidän kanssaan haluaa syödä, lusikka ei ole koskaan kyllin pitkä. Haluan myös muistuttaa heidän, etnistä kansakuntanäkemystä saarnaavien mieliin, Clémenceaun sanat: "Isänmaallisuus on oman maansa rakastamista, nationalismi on muiden vihaamista." He ovat todella valinneet oman leirinsä.
Kaikesta tästä on nyt siirryttävä käytännön tasolle lainsäädäntötoimien kautta. Rasismin vastaista lainsäädäntöä on yhdenmukaistettava ja annettava sanoille merkitys. Yhtäläiset mahdollisuudet merkitsevät sitä, että kaikki Euroopan maaperällä syntyvät lapset voivat saada Euroopan kansalaisuuden ja nauttia oikeudesta siihen maaperään, jolla he ovat syntyneet. Yhtäläiset oikeudet merkitsevät oikeutta äänestää ja torjua kaikkia syrjinnän muotoja riippumatta siitä, onko kyseessä tietyllä alalla esiintyvä syrjintä tai maantieteellinen, sosiaalinen tai rotuun perustuva syrjintä. Tällä tavalla pystytään lopulta vahvistamaan niitä arvoja, joiden puolesta me taistelemme.

Speroni
Arvoisa puhemies, kuten korostin jo eilen, minusta on tärkeää, että ihmisoikeuskysymystä käsitellään nimenomaan täällä Ranskan maaperällä, joka yhdessä Pohjois-Amerikan kanssa on tavallaan näiden periaatelausuntojen kehto. Minusta tuntuu kuitenkin siltä, että toisinaan ei muisteta riittävän selkeästi, mitä ovat nämä oikeudet, jotka liitetään tai jotka halutaan liittää kansainvälisiin sopimuksiin sellaisina oikeuksina, joista ei ole säädetty yleissopimuksissa. Esimerkiksi oikeutta siirtolaisuuteen ei ole olemassa. Toki Euroopan unionin ulkopuolelta tulevalla siirtolaisella on oikeus nauttia oikeuksistaan, mutta sitä, että siirtolaisuudelle asetetaan rajoituksia ja valvontatoimenpiteitä, ei voida luokitella rasismiksi, eikä sitä voida luokitella muukalaisvihaksi nimenomaan siitä syystä, että oikeudelle siirtolaisuuteen ei löydy vastinetta mistään tekstistä. Toisaalta täysin valvomatta jätetty siirtolaisuus on mahdoton ajatus, jos ei muuten niin lukumääräisistä ja alueellisista syistä. Ja toisinaan oikeuksien yhteydessä pitää muistaa myös velvollisuudet.
Esimerkkinä mainittakoon romaneista käydyt keskustelut. Totta kai romaneilla on oikeutensa, heitä ei pidä syrjiä, mutta monet heistä en edes väitä, että kyse on enemmistöstä, mutta varmasti monista, kuten tilastot osoittavat eivät elä lainkuuliaisesti. Monet heistä käyttävät hyväkseen naisiaan ja ennen kaikkea lapsiaan. Usein voi nähdä huonosti kohdeltuja ja huonosti puettuja lapsia, ja näin tehdään tarkoituksellisesti ohikulkijan säälin synnyttämiseksi ja muutaman rovon saamiseksi. Valitettavasti hyvin usein viranomaiset kuitenkin katsovat tapauksia läpi sormien, samoin kuin he katsovat läpi sormien tai ovat jopa piittaamatta muista laittomista toimista, joita harjoittavat tietyt yksilöt, jotka näyttävät harvoin maksavan veroja ja sopeutuvan täysin yhteiskuntaamme.
Yhteiskunnassamme näyttää sitä paitsi olevan alueita, joilla eräitä ihmisoikeuksia saa vapaasti loukata: viittaan tällä esimerkiksi eräisiin luonteeltaan seksuaalisiin silpomiskäytäntöihin, joita harjoitetaan usein ja jotka jäävät ilman asianmukaista rangaistusta.
On oikein, että siirtolaisella on oikeutensa, mutta on myös oikein, että hän noudattaa sen maan sääntöjä, jossa hän oleskelee, sillä ei pidä unohtaa, että eurooppalaisella sivilisaatiolla kristillisellä sivilisaatiolla, valistuksen sivilisaatiolla on juurensa, eikä sen repimistä juuriltaan sallita, vaikka se onkin avoin muille kulttuureille; meidän pitää puolestamme välttyä muuttumasta vähemmistöksi meidän Euroopassamme.

Blokland
Arvoisa puhemies, vuosittainen mietintö ihmisoikeuksien toteuttamisesta Euroopan unionissa vuosina 1998-1999 ylittää jossakin määrin rajansa. Huomiota kiinnitetään kohtuuttomasti Euroopan unionin toimivallan kehittämiseen ihmisoikeuksien alueella, miltä tunnetusti odotetaan paljon. Turvapaikkapolitiikkaa käsitellään hyvin perusteellisesti, samoin kuin otsikkoa "Elämäntyylit ja ihmissuhteiden muodot". Siinä kiinnitetään suhteessa kohtuuttoman paljon huomiota homoseksuaalien oikeuksiin ja asetetaan jäsenvaltioille kaikenlaisia vaatimuksia. Kummallista on täysi hiljaisuus, kun on kysymys joukossamme elävien todella heikkojen - vanhusten, pikkulasten ja vammaisten - oikeuksista. Missä on oikeus elämään? Missä on perheiden suojelu?
Lyhyesti sanottuna, tällä mietinnöllä on hyviä pyrkimyksiä, mutta siinä kuitenkin juututaan liian yksilölliseen lähestymistapaan ihmistä ja yhteiskuntaa kohtaan, eikä siinä tehdä tarpeeksi oikeutta elämän suojelun tarpeelle.
Rasismia, muukalaisvihaa ja antisemitismiä täytyy vastustaa tehokkaasti. Olen vahvasti yhtä mieltä tästä Ludfordin mietinnön toteamuksesta. Kuitenkin päinvastoin kuin mietinnössä todetaan, yksipuolisen myönteinen lähestymistapa monikulttuurista yhteiskuntaa kohtaan sosiaalisen elinvoimaisuuden lähteenä ei ole mikään ratkaisu rasismin ja muukalaisvihan välttämiseksi. Tämä ajatus on osoitus älyllisestä naiiviudesta. Alankomaat on toteuttanut viime vuosien aikana tällaista politiikkaa, jolla pyritään saamaan aikaan monikulttuurinen yhteiskunta. Se ei ole ollut menestys, mistä on osoituksena, että nyt puhutaan monikulttuurisesta murhenäytelmästä. Monet maahanmuuttajat ovat tämän politiikan myötä pudonneet yhteiskunnan alaluokkaan kaikkine seurauksineen.
Sen sijasta, että oma kulttuuri asetetaan oikeisiin mittasuhteisiin, voi oman kulttuurin tiedostaminen realistisesti myönteisine ja kielteisine puolineen johtaa siihen, että kanssakäyminen onnistuu paremmin ja että kulttuurierot hyväksytään molemmin puolin.
Sitten lopuksi, rasismia, muukalaisvihaa ja antisemitismiä on valitettavasti aina ja kaikkialla. Ottakaamme siis tässä mielessä huomioon ikivanha Raamatun käsky: "Rakasta lähimmäistä niin kuin itseäsi."

Hager
Arvoisa puhemies, järkyttyneenä siitä, että 14 jäsenvaltiota ovat tuominneet Itävallan ennenaikaisesti, panen Haarderin mietinnön tyytyväisenä merkille, annetaanhan siinä Itävallalle erinomaiset arvosanat ihmisoikeustilanteesta myös muihin jäsenvaltioihin verrattuna. Se on mielestäni itsestään selvää tälle Euroopan sydämessä olevalle maalle. Jäsen Schulz, mietinnössä vahvistetaan siten väitteeni, että näiltä 14 valtion toimilta puuttuu asianmukainen oikeusperusta.
Mietinnössä arvostellaan muun muassa sitä, että Itävallassa ei ole vielä ratifioitu vuoden 1998 vähemmistökieliä koskevaa eurooppalaista peruskirjaa. Haluaisin sen vuoksi korostaa, että juuri mainitun vähemmistökieliä koskevan peruskirjan ratifioiminen on osana hallitusohjelmaa. Kokoomushallitus sitoutui välittämään ratifioinnin kansallisneuvostolle vuoden 2001 tammikuuhun mennessä, ja hallitus, jota on niin kiivaasti arvosteltu, kiillottaa entistäkin kirkkaammaksi jo nyt erinomaista kuvaa, joka Itävallasta on saatu ihmisoikeuksiin liittyvissä asioissa.
(Suosionosoituksia oikealta)

Cornillet
Arvoisa puhemies, puhun ikään kuin PPE-ryhmän kuvitteellisena esittelijänä parlamenttimme käsiteltävänä olevasta ihmisoikeusmietinnöstä, ja yksinkertaisena pyrkimyksenäni on muistuttaa mieliin se , mitkä ovat ryhmämme periaatteet ja mitä johtopäätöksiä niistä on tehty.
Meillä on useampia yksinkertaisia periaatteita.
Ensimmäinen oli se, ettemme halua laajentaa ajallisesti tätä vuosia 1998 ja 1999 koskevaa mietintöä, jolloin voidaan välttää kaikki nykyisen politiikan perusteella tehdyt yleistykset.
Toisena periaatteena on välttää se, sikäli kuin se on mahdollista, että mietinnöstä tulee säkki, johon pakataan sellaisia tavoitteita, hurskaita toiveita ja periaatteellisia vetoomuksia, jotka eivät tosiasiassa kuuluisi unionin jäsenvaltioiden toimivaltaan eli niissä käytännössä todennettavasti ja tosiasiallisesti sovellettaviin oikeuksiin.
Kolmas ohjenuoramme on PPE-ryhmän perusvakaumusten mukainen, eli vaikka emme pidä itseämme muita ryhmiä vähemmän anteliaina tai vähemmän avoimina muita kohtaan, toivomme kuitenkin, että mietinnössä korostetaan todella valtioiden lainsäädännön tunnustamia oikeuksia, mistä syystä olemme joissakin tapauksissa joutuneet äänestämään muutamia oikeuksia vastaan, joita pidämme muutoin täysin perusteltuina ja kannatettavina mutta jotka eivät kuulu unionin ihmisoikeuskertomukseen.
Olemme myös halunneet välttää mahdollisuuksien mukaan sitä, että jotkut maat mainitaan nimeltä tai tuodaan korostetusti esille, ja siksi tämän vuoden ihmisoikeuskertomuksessa ei tarkastella tilannetta järjestelmällisesti maittain.
Lisäksi olemme aina halunneet tämän aiheen kuuluvan toissijaisuusperiaatteen piiriin ja muistuttaneet, että ihmisoikeuksien suojelu on jäsenvaltioiden tehtävä ja että niiden mahdolliset rikkomukset kuuluvat kansallisten tuomioistuinten toimivaltaan.
Lopuksi toivomme, että ensi vuoden mietinnössä otetaan huomioon perusoikeuskirjan laatiminen, jotta saamme ensi vuodesta lähtien todellisuutta vastaavan mietinnön, jonka perusteella voimme tehdä perusoikeuskirjan laatimisen ohessa maa- ja oikeuskohtaisen analyysin. Toivomme, että seuraavaksi käsittelyymme tulevaa mietintöä odotetaan vielä pelokkaammin ja että se osoittaa, miten tärkeinä unionimme pitää ihmisoikeuksia alueellisessa yhteisössämme.

Titley
Arvoisa puhemies, on hämmästyttävää, miten harvoin tässä tärkeässä ihmisoikeuskeskustelussa on mainittu lapset - ne ihmiset, jotka kykenevät kaikkein huonoiten suojautumaan ihmisoikeusrikkomuksilta. Itse asiassa lapset eivät näy EU:n perussopimuksissa. Eläimillä on kyllä oikeuksia, lapsilla ei. Silti EU:n säätämät lait ja yhtenäismarkkinat koskevat myös lapsia. Sähköinen vallankumous on ilmeisesti lisännyt hyväksikäyttäjien, pedofiilien ja pornokauppiaiden vapautta enemmän kuin teollisuusjohtajien vapautta.
Vaikka pidämme itseämme sivistyneinä, 2000-luvulla käydään yhä orjakauppaa, jossa lapsia ostetaan ja myydään seksuaalista hyväksikäyttöä varten kaikkialla maailmassa. Ehdokasvaltioissa on ongelmia. Latviassa on parhaillaan skandaali, jonka väitetään ulottuvan hallitukseen asti. Näemme televisiosta lähes päivittäin, miten lapsisotilaat taistelevat selkkauksissa kaikkialla maailmassa. Ja lisäksi tarinat lapsityövoiman käytöstä ovat meille kaikille tuttuja.
Meidän täytyy ryhtyä entistä aktiivisempiin toimenpiteisiin. Meidän täytyy ottaa lapset esityslistalle. Tämä ei tarkoita, että EU:n pitäisi ottaa käyttöön lapsia koskeva politiikka, mutta voisimme aloittaa varmistamalla, että EU:n lait ovat turvallisia myös lapsille. Meidän pitäisi varmistaa, että komission toimilla on erityinen lapsia koskeva ulottuvuus. Meidän pitäisi varmistaa, että joku vastaa komissiossa lapsiin liittyvistä asioista.
Maani hallitus nimitti vuonna 1998 Pelastakaa lapset -järjestöstä erään lasten oikeuksien asiantuntijan ulkoministeriöön kehittämään lasten oikeuksiin liittyviä strategioita ja käytännön hankkeita. Miksi emme voi tehdä samoin?
Isossa-Britanniassa on myös niin sanottu lastenvaliokunta, joka voi tutkia lasten hyväksikäyttöä ja kuulustella asiantuntijatodistajia. Miksi me emme voisi tehdä samoin? Voimmeko varmistaa, että perusoikeuskirjaan tulee lapsia koskeva osasto? Tiedän, että meillä on tiedonantoja. Meillä on toimintasuunnitelmia ja yleissopimuksia, mutta haluamme toimenpiteitä, emme hyviä aikeita.

Van den Bos
Arvoisa puhemies, miksi ihmisoikeudet jäävät niin pahasti jälkeen ihmisyyden kehittyessä? Tiede, tekniikka ja viestintä; ihmiset tietävät ja osaavat yhä enemmän. Maailmaa kuitenkin koettelevat yhä laajat ihmisoikeuksien rikkomukset. Pääsyynä niihin ovat sota, köyhyys ja vallan väärinkäyttö. Niihin meidän siis täytyy keskittää kaikki ponnistelumme.
Kuitenkin myös kulttuurimallit ovat loukkausten perustana. Siksi on oikein, että jäsen Malmström pyytää erinomaisessa mietinnössään kiinnittämään erityistä huomiota naisten asemaan. Naiset joutuvat yhä hyvin monissa yhteiskunnissa itse edustamani sukupuolen harjoittaman virallisen ja joskus jopa laillistetun vallan väärinkäytön uhriksi. Meidän esittämässämme arvostelussa täytyy seurausten yksittäisille ihmisille olla ratkaisevia, ei kollektiivisten tapojen. Tämä tarkoittaa esimerkiksi sitä, että meidän ei pidä kunnioittaa naisten ympärileikkausta vanhana tapana vaan taistella sitä vastaan kaikin sivistynein keinoin. Eurooppalainen ulkopolitiikka antaa puhtaasti taloudellisten etujen vaikuttaa itseensä liian yksipuolisesti. On korkea aika, että ihmisoikeudet saavat puheiden lisäksi myös käytännössä sen prioriteetin, jonka ne ansaitsevat. Siten Eurooppa voi vaikuttaa merkittävästi edistykseen, sivistyksen edistymiseen.

Boumediene-Thiery
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, koska keskustelemme mietinnöistä, jotka koskevat ihmisoikeuksia unionin sisällä, meillä on hyvä tilaisuus pohtia käsitteiden " sisällä" ja " ulkopuolella" välistä vuorovaikutusta.
On selvää, että paras tapa, jolla unioni voi levittää ihmisoikeusmalliaan, saavutetaan maahanmuuttajien kokemusten välityksellä. Suurimmat ihmisoikeuksien alalla esiintyvät puutteemme koskevat kuitenkin maahanmuuttajia.
Havainnollistan tätä kahdella esimerkillä. Ensinnäkin olemme hyvin huolestuneita sellaisista takaisinottosopimuksista, joissa uhataan suoraan perusoikeuksia, kuten turvapaikkaoikeutta tai oikeutta elää oman perheensä kanssa. Unioni vahvistaa noudattavansa Geneven ja Dublinin yleissopimuksia, joissa määrätään karkottamattomuuden periaatteesta. Ei ole kuitenkaan hyväksyttävää, että takaisinottosopimuksissa voidaan sallia kolmansien maiden kansalaisten palauttaminen heidän omiin maihinsa, kun tiedetään, ettei niissä useinkaan ole olemassa mitään takeita ihmisoikeuksien ja demokraattisten vapauksien kunnioittamisesta. Yhtä tuomittavaa on se, että perheet hajotetaan ja joskus jopa alaikäiset lapset jätetään yksin, kun heidän vanhempansa karkotetaan oleskeluluvan puuttumisen vuoksi, vaikka jotkut heistä ovat asuneet ja työskennelleet Euroopassa jo melkein kymmenen vuotta.
Millaisen kuvan ihmisoikeuksista nämä ihmiset vievät mielestänne omaan maahansa jouduttuaan elämään kyseenalaisissa oloissa, kokemaan nöyryyttäviä ruumiillisia tarkastuksia, loukkauksia, karkotuksia ja kuulusteluja poliisilaitoksilla ja vastaanotto- tai pakolaiskeskuksissa? Lopulta palautamme heidät niihin maihin, joista he pyrkivät nimenomaan pakenemaan usein yhtä hyvin poliittisten ja taloudellisten kuin humanitaaristen syiden vuoksi.
Tällaiset takaisinottosopimukset vaarantavat turvapaikanhakijoiden lisäksi myös ihmisoikeuksien leviämisen maailmassa ja Euroopan unionin kansainvälisen painoarvon.
Jos unioni haluaa, että siihen suhtaudutaan vakavasti, kun on kyse ihmisoikeuksien toteutumisesta, tällaiset karkotukset on lopetettava nopeasti, ja kaikkia oikeuksia vailla olevien - kuten ilman oikeutta elää oman perheensä kanssa tai oikeutta liikkua vapaasti - naisten ja miesten, joita pidetään nyt virallisesti laittomassa asemassa, asema on laillistettava.
Vielä yksi räikeä rikkomus ihmisoikeuksia vastaan, ja se koskee ulkomaalaisten kansalaisuutta. Miten kolmansien maiden kansalaisia voidaan vaatia sopeutumaan yhteiskuntaan ja heidän lapsiaan noudattamaan lakia ja uskomaan demokraattisten oikeuksien toteutumiseen, jos heidän ei edes anneta käyttää näitä oikeuksia?
Kun unioni laatii parhaillaan perusoikeuskirjaa, millä perusteella me luomme toisen alueen kansalaisia? Kyse on todellakin perusoikeuksista. Miten on hyväksyttävissä, että jotkut ihmiset jätetään niiden ulkopuolelle? Miten he voisivat uskoa ihmisoikeusjulistuksen toteutumiseen? Unioni voisi ylpeillä sillä, että se on ihmisoikeusalalla ensimmäisenä historiassa määritellyt kansalaisuuden asuinpaikan perusteella, sen sijaan, että se luo kansallisuuteen perustuvaa syrjintää.

Marset Campos
Arvoisa puhemies, tämä keskustelu todellakin käydään parlamentille tärkeänä ajankohtana. Malmströmin, Haarderin, Ludfordin ja Belderin erinomaiset mietinnöt antavat meille eurooppalaisille tilaisuuden tehdä analyyseja ja ennen kaikkea harjoittaa itsekritiikkiä.
Tämä vuosi on erityisen merkittävä. Nyt, kun on kulunut vuosi Jugoslaviaa vastaan ihmisoikeuksien nimissä käydystä sodasta, seuraamme välinpitämättöminä, miten Venäjä rikkoo näitä oikeuksia vieläkin vakavammin Tsetseniassa. Kaksi viikkoa sitten Espanja ja Iso-Britannia antoivat Yhdysvaltojen tuella Pinochetin paeta tämän oikeudellista vastuuta erittäin vakavista ihmisoikeusrikkomuksista. Niin ikään tänä vuonna olemme nähneet, miten rasistinen ja muukalaisvihamielinen puolue on päässyt hallitukseen Itävallassa ja myös miten Espanjassa El Ejidossa on puhjennut rasistisia väkivaltaisuuksia. Olemme havainneet, että tuon kaupungin kaupunginjohtaja on saanut vaaleissa 75 prosentin kannatuksen. Tänä vuonna myös katolinen kirkko on esittänyt anteeksipyynnön, mea culpa, aikojen saatossa tekemistään ihmisoikeusrikkomuksista.
Tämän vuoksi voisimme omaksua Euroopan unionissa hieman rakentavamman asenteen. Ehdotan viittä asiaa, jotka ovat GUE/NGL-ryhmän panos mietintöihin.
Ensiksikin meidän täytyy hylätä kaikenlainen tekopyhyys ja arvioida kaikkia maita saman mittapuun mukaan; toiseksi meidän täytyy sitoutua puolustamaan järkähtämättömästi ihmisoikeuksia kaikkialla, myös talouden alalla ja tehtaissa; kolmanneksi meidän täytyy olla erityisen huolestuneita ihmisoikeuksista kaikkialla maailmassa, Latinalaisessa Amerikassa (Meksikossa, Argentiinassa, Perussa) ja niin edelleen; neljänneksi meidän täytyy puolustaa varauksetta naisten ihmisoikeuksia; ja lopuksi meidän täytyy suositella kansainvälisen rikostuomioistuimen ratifioimista.

Krarup
Joudun pilaamaan täällä vallitsevan hyvän tunnelman, koska ne kokemukset, joita olen saanut 25 vuoden aikana käydyistä ihmisoikeuksia koskeneista intensiivisistä keskusteluista ja analyyseista, osoittavat, että hyvät aikeet yhdessä huonon todellisuudentajun kanssa johtavat kauhistuttaviin tuloksiin, tai selvällä tanskan kielellä sanottuna: " Alle taler om vejret, men ingen gør noget ved det." (" Kaikki puhuvat säästä, mutta kukaan ei tee sille mitään." ) Kyse ei ole niinkään siitä, mitä sanotaan, sillä mitä enemmän ihmisoikeuksista puhutaan, sitä pahempia ovat niihin kohdistuneet loukkaukset. Haluaisin mainita kolme pientä asiaa: ensiksikin olen täysin samaa mieltä maanmieheni ja mietinnön esittelijän Haarderin kanssa siitä, että ehdokasvaltioille asettamiemme vähemmistöjen suojeluun liittyvien vaatimusten on koskettava meitä itseämmekin. Sitä EU:n toimielinten olisi pitänyt miettiä vuosina 1991-1992, jolloin tunnustimme voimassa olevien vähemmistöjen suojelua koskevien sääntöjen vastaisesti ensin Slovenian ja sitten Kroatian ja ärsytimme siten tulenarkaa tilannetta, josta myöhemmin kehittyi Balkanin katastrofi. Toinen kohta on jatkoa eiliselle keskustelulle. Vaatimus perusoikeuskirjan liittämisestä EU:n perustuslakiin - EU:n perustamissopimukseen - ei aiheuttaisi pelkästään joitakin suunnattomia ja ylitsepääsemättömiä perustuslaillisia ongelmia, erityisesti Tanskan kaltaisessa valtiossa, vaan se tekisi EU:n perustamissopimuksesta varsinaisen perustuslain, johon sisältyvät perusoikeudet. Sanotaan, että mitä enemmän oikeuksia, sen parempi, mutta oikeudet ovat osa monimutkaista järjestelmää. EU:n perusoikeuskirjan tuloksena olisi loputtoman monimutkainen oikeudellisten ja perustuslaillisten ongelmien vyyhti. Mikä taho tekee ratkaisut? Ovatko ihmisoikeussopimuksen oikeudet EU:n perusoikeuskirjan oikeuksia painavampia? Onko perusoikeuskirja puolestaan painavampi kuin kansalliset perustuslait ovat? Tässä kysymyksessä ei ole mitään järkeä. Kolmantena huomiona haluan lopuksi esittää kohteliaisuuden esittelijä Haarderille. Olen tyytyväinen siihen, että 61 kohdassa otetaan esille ammattiyhdistysoikeudet ja yksilöiden oikeudet ammattiyhdistyksiin nähden, ja pidän sitä erittäin kiinnostavana. Sitä vastoin esittelijä Haarderin vanhasta sydämenasiasta, toisin sanoen yksilöiden oikeudesta olla liittymättä ammattiyhdistyksiin, ei ole annettu suositusta. Onnittelen esittelijä Haarderia siitä uudesta poliittisesta näkemyksestä, joka on tässä tuotu esille.

Sichrovsky
Arvoisa puhemies, mietinnössä esitetään tärkeitä edellytyksiä jäsenyyttä hakeville valtioille ja nostetaan tällä tavoin ihmisoikeuksiin liittyvät ongelmat samalle tasolle taloudellisten edellytysten kanssa. Erityisen myönteisenä pidämme uskonnonvapauden ongelman mainitsemista, koska eräissä maissa - etenkin Tsekin tasavallassa - on jo annettu uskonnollisten vähemmistöjen vastaisia erittäin rajoittavia lakeja. Myös EU:n sisäistä ihmisoikeustilannetta kuvaava jakso, jossa ei anneta ollenkaan aihetta ottaa oppimestarin asennetta uusiin ehdokasvaltioihin, on kiinnostava.
Me itävaltalaiset huomaamme nykyään olevamme - muka ihmisoikeuksien kunnioittamiseen liittyvistä syistä - tilanteessa, jossa ei enää tiedä, itkeäkö vai nauraa. Brysseliläiset taksinkuljettajat kieltäytyivät pari viikkoa sitten ottamasta itävaltalaisia asiakkaita kyytiin. Itävaltalaisia ei otettu belgialaisiin ja ranskalaisiin hotelleihin eikä ravintoloihin. Avustajiemme ranskanopettajat ilmoittivat, etteivät he halunneet enää opettaa natseja, ja koululaisvaihto-ohjelmia peruutettiin. Ulkomailla työskentelevien itävaltalaisten autoja runneltiin, heidän kotejaan heiteltiin kivillä ja heidän lapsiaan uhkailtiin kouluissa. Tänään ilmoitettiin, että Grenoblessa pidettävän esteratsastuskilpailun itävaltalainen osanottaja on saanut kilpailukiellon. Grenoblen kaupunginvaltuusto oli neuvotellut kauemmin hevosen osallistumisoikeudesta, mutta sitäkään ei lopulta hyväksytty, koska se ei ollut yksiselitteisesti sanoutunut irti Itävallan hallituksesta.
Lähiaikoina ehkä myös Mozartin esittäminen lopetetaan kansainvälisillä oopperanäyttämöillä. Kukapa tietää, mihin tässä vielä päädytään. Kuka sitten ottaakin poliittisen vastuun tästä antifasistisesta nukketeatterista Euroopan parlamentissa ja asianomaisissa EU-maissa, voi olla todella ylpeä asenteestaan. Voin myös rauhoittaa aiempaa puhujaa, joka väitti minun veljeilevän paholaisen kanssa, että tämän pöydän alta ei löydy pukinsorkkaa. Jos EU:ssa voidaan näin helposti lietsoa tällaista järjenvastaista kollektiivista vihaa kokonaista kansaa kohtaan, olemme vielä kaukana siitä, että voisimme antaa sääntöjä muille valtioille.
Olisivatpa kaikki nämä hyvät ihmiset, jotka käyttävät täällä puheenvuoron, eläneet yli kuusikymmentä vuotta sitten; miltä kaikelta Eurooppa olisikaan silloin säästynyt?

Coûteaux
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, itsepintaisessa pyrkimyksessämme yhdistää ihmisoikeudet Eurooppa-hankkeeseen, jonka oma logiikka asettaa ne kyseenalaisiksi ja jopa uhkaa niitä, on jotakin nurinkurista.
Meidän mielestämme minkäänlaisia ihmisoikeuksia ei voida ajatella olevan olemassakaan ilman poliittista yhteiskuntaa - ja erityisesti sitä rauhanomaisen poliittisen yhteiskunnan korkeimpaa ilmenemismuotoa niin siviilirauhan kuin kansakuntien tasapainon ja siis kansainvälisen rauhan kannalta, joka kansakunta on. Eurooppa aikoo kuitenkin kehittyä tämän perustan vastaisesti ja tuhota siltä sen kaksi peruspilaria, joista toinen on res publica (yhteiset asiat, yhteiskunta) ja toinen suvereniteetti.
Ei ole sattuma, että ihmisoikeuksien julistus annettiin Ranskassa samaan aikaan kansallisen suvereniteetin vahvistamisen kanssa. De Gaulle sanoi osuvasti, että ihmisoikeuksista tärkein on kansallinen suvereniteetti, mikä johtuu siitä yksinkertaisesta syystä, että vapaan poliittisen yhteiskunnan joka erottuu toisaalta feodalismista ja toisaalta keisarikunnista eli kansan suvereniteetista ja valtion suvereniteetista ulkopuolella ei ole olemassa oikeuksia, mikä juuri on se asia, joka tuhoaa Eurooppa-hankkeen hitaasti mutta varmasti.
Vastaavasti mielestämme on mahdotonta torjua rasismia, antisemitismiä ja muukalaisvihaa, ellei ihmisistä tehdä kansalaisia eli ellei heitä irroteta ainakin poliittisesti heidän yksityisestä sidonnaisuudestaan eli etnisestä ryhmästään tai siitä, mitä nykyisin nimitetään vähemmistöiksi, jotka tulevat esille paitsi kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietinnöissä myös ja tämä on mielestämme hyvin vaarallista omassa politiikassamme siinä muodossa, kuin olemme harjoittaneet sitä Kosovossa.
Lisäämällä etnisten ryhmien arvostusta, lisäämällä vähemmistöjen arvostusta avaamme vaarallisesti tien erityisryhmiin kuulumiselle vastakohtana kuulumiselle poliittisiin ryhmiin, jotka ovat kansallista osallistumista, ja tämä Pandoran lipas sytyttää pian liekkeihin maanosamme. Tästä syystä on mielestämme todella nurinkurista paasata ihmisoikeuksista elimessä, joka johtaa meidät ennen pitkää mitä pahimpaan taantumaan.

Buttiglione
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, luin hyvin kiinnostuneena Ludfordin mietinnön, ja haluan onnitella mietinnön esittelijää hänen Itävaltaa ja Itävallan tilannetta koskevista huomioistaan. Minun pitää kuitenkin korostaa, että nämä huomiot eivät kuulu ihmisoikeuksia koskevaan mietintöön. Sitten kun käymme keskustelua Itävallasta, sitten kun laadimme Itävallan tilannetta koskevan asiakirjan, mikäli parlamentti pitää sitä asianmukaisena, silloin voimme myös antaa jäsen Ludfordin tehtäväksi laatia asiakirjan, josta sitten keskustelemme yhdessä. Nämä huomiot eivät kuulu ihmisoikeuksia käsittelevään asiakirjaan, kuten ne eivät myöskään kuulu paronitar Ludfordin mietinnölle varattuun aikaan, ja tästä syystä ne saavat poliittisen hyväksikäytön katkeran sävyn hyvin vakavassa asiassa, eli ihmisoikeuskysymyksessä.
Toinen huomio, jonka haluaisin tehdä tästä mietinnöstä, koskee eurooppalaisten oikeutta omaan identiteettiin. Eurooppalaisten ja Euroopan kansojen identiteettiä ei koko asiakirjassa mainita ainoatakaan kertaa myönteisessä mielessä, vaan aina mahdollisena muukalaisvihan ja rasismin kasvualustana. Minä olen uskovainen mies, olen vakuuttunut uskonnostani: antaako se siis syyn epäillä, että olisin vihamielinen muukalaisia kohtaan? Sanokaamme pikemminkin, että uskonnollisen tunteen rappeutuminen voi johtaa muukalaisvihaan; uskonto on itsessään tekijä, joka lähentää ihmisiä. Olen vakaumuksellinen italialainen patriootti: tämän mietinnön O kohdan mukaan minua voidaan epäillä muukalaisvihaajaksi. Minusta tuntuu, että tämä paljastaa sellaisen kulttuurin asenteen, joka edisti muukalaisvastaisuutta, sillä se edisti pelkoa maailmanlaajuistumisesta, pelkoa, joka saa monet paikalliset yhteisöt sulkeutumaan itseensä ja kieltäytymään identiteetistä käytävästä vuoropuhelusta.
Meidän pitää vahvistaa, että on olemassa eurooppalainen kulttuuri-identiteetti, joka perustuu kreikkalaiseen perintöön, juutalais-kristilliseen perintöön ja valistukseen ja jonka puitteissa käydään vapaasti keskustelua muiden identiteettiryhmien kanssa. Sellainen monikulttuurinen Eurooppa, josta puuttuisi eurooppalainen kulttuuri, olisi tuhon ja kulttuurin hävityksen alku. Kysymys ei ole valkoisesta kulttuurista: kulttuurilla ei ole värejä; kulttuuri viittaa arvoihin, ei väreihin.
On monia kysymyksiä, jotka liittyvät muukalaisvihaan ja rasismiin, mutta niitä koskeva päätöksenteko pitää jättää paikallisille yhteisöille. Ei ole meidän tehtävämme määritellä työpaikkojen lukumääriä, ei ole meidän tehtävämme määritellä poliisivoimien työpaikkojen lukumääriä, eikä ole meidän tehtävämme määritellä muita työmarkkinoihin liittyviä lukumääriä. Tämä tie nimenomaan ei edistä yhdentymistä vaan estää sitä.
Viimeinen huomio: olemmeko todellakin vakuuttuneita siitä, että kaikki ne ovat rasisteja, jotka eivät ole myötämielisiä täysin valvomatonta siirtolaisuutta kohtaan? Ja olemmeko vakuuttuneita siitä, että kaikki perustuslakimme ovat rasistisia, kun niiden kansalaisuutta koskevissa kysymyksissä on erilaiset arvosteluperusteet kuin ne, joista paronitar Ludford puhui? Uskon, että näitä kysymyksiä pitää huolellisesti pohtia, ja monia niistä pitää muuttaa, muuten tälle mietinnölle on vaikea saavuttaa yleistä hyväksyntää tässä istuntosalissa.

Soares
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, aluksi haluan ilmaista iloni hänen mietinnöstään parlamentin jäsen Cecília Malmströmille ja kaikille mietintöön osansa antaneille. Mietintö näyttää minusta verrattain täydelliseltä, siinä on joitakin jopa hyvin teräviä kohtia. Tahtoisin kiinnittää täysistunnon huomion kolmeen omasta mielestäni tällä hetkellä ihmisoikeuksien kannalta oleelliseen kohtaan.
Yksi niistä koskee vesikysymystä: piakkoin, tämän viikonlopun aikana, pidetään Haagissa vesikysymystä käsittelevä foorumi. Ja tässä foorumissa vettä käsitellään taloudellisena omaisuutena, harvinaisena omaisuutena. Tämä on tärkeää, sillä jos kerran vesi todella on kerta kerralta taloudellisesti yhä tärkeämpää omaisuutta, on myös totta, että oikeus veteen on kaikkien kansojen ihmisoikeus ja yhteiskunnallinen oikeus. Sen vuoksi tahtoisin kiinnittää parlamentin huomion juuri vesikysymykseen, josta tulee koko tämän vuoden kestävä keskustelunaihe. Tilanne kärjistyy kerta kerralta, mutta oikeus veteen on nähtävä myös ihmisoikeutena.
Toinen kysymys, jota myös haluaisin täällä hyvin lyhyesti käsitellä, on Angola. Mietinnössä sanotaan, että Angolassa tapahtuneita ihmisoikeuksien loukkauksia on käsitelty liian diplomaattisesti ja hienovaraisesti. Mielestäni tämä vastaa tapahtumien todellista kulkua; hiljaisuuden verho on levännyt Angolan tapahtumien yllä, maan, joka on käynyt sotaa pysyvästi jo 40 vuotta ja 25 vuotta kansalaissotaa. Olisi välttämätöntä saada selvempi ja kirkkaampi kuva Angolan tapahtumista, kuten täällä sanottiin puhuttaessa hyökkäyksen kohteeksi joutuneiden toimittajien ihmisoikeuksista.
Kaikkein eniten minua kuitenkin huolestuttavat nimenomaan Angolassa lasten oikeudet, kun heitä viedään väkisin sotaan molemmille puolille, ja naisten oikeudet, koska juuri he kärsivät eniten tämän julman sodan seurauksista.

Di Pietro
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, käytän puheenvuoron ilmaistakseni syyn siihen, miksi äänestämme toimenpidettä vastaan ja miksi tunnemme hämmennystä näiden kahden kysymyksen takia, kysymysten, jotka on sisällytetty päätöslauselmaan eräiden sellaisten parlamentin jäsenten pyynnöstä, jotka mielestäni haluavat käyttää hyväkseen Euroopan parlamentin uskottavuutta voidakseen viedä eteenpäin puolueellisia pyyteitä, jotka ovat ristiriidassa yhteisön, ja ennen kaikkea italialaisen, kollektiivisten etujen kanssa. Arvoisa puhemies, viittaan tällä Haarderin mietinnön 38 kohtaan sekä 41 ja 42 kohtaan. 38 kohdassa, joka on sitä paitsi huonompi muoto tarkistuksesta 22, joka esitettiin tänään istuntosalissa, haluttaisiin velvoittaa Italia kuka tietää, miksi juuri ainoastaan Italia takaamaan tuomarin puolueettomuus, ei erottamaan juridisia voimia poliittisista voimista, kuten Montesquieu on meille opettanut, vaan juridisten voimien puitteissa erottamaan tutkintatuomarin ja tuomarin tehtävät toisistaan. Tämän järjettömän ajattelutavan seurauksena on, että ne, jotka nykypäivänä kuuluvat jollainen tilanne on Italiassa juridisiin viranomaisiin tutkintatuomarien ominaisuudessa, siirretään lopulta toimeenpanovallan alaisuuteen, missä piilee se todellinen vaara - näin on - että korruption, poliittisen hyväksikäytön vastaisia tutkimuksia ei voida enää viedä rauhallisesti eteenpäin.
Viittaan 41 ja 42 kohtaan ja ilmaisen arvostukseni siitä seikasta, että yhdeltäkään kansalaiselta, ei edes entisten hallitsijoiden miespuolisilta jälkeläisiltä voida riistää vapautta palata kotimaahansa, mutta ilmaisen hämmennykseni siitä, että tämä koskisi vain Italiaa ja Itävaltaa: yhteisössä on myös muita valtioita, joilla on hallitsijoita ja hallitsijoiden jälkeläisiä, jotka oleskelevat ulkomailla. Jos määrätään alle kuuden kuukauden määräaika, jonka aikana sanktioita sovelletaan, ennen kaikkea Italian osalta käytäntö on mielestäni vastoin Italian perustuslakia, jossa säädetään nimenomaan perustuslaillisesta kumoamisesta.

Ceyhun
Arvoisa puhemies, ihmisoikeuksia, rasismia ja muukalaisvihaa koskevat vuosittaiset mietinnöt antavat korkea-arvoiselle parlamentillemme erinomaisen tilaisuuden tarkastella kriittisesti tai paremminkin itsekriittisesti Euroopan unioniin kuuluvia valtioita. Ehdokasvaltiot ja niiden parlamenttien jäsenet jos ajattelen eräitä Turkin parlamentin jäseniä - voisivat oikeastaan oppia mietinnöistä varsin paljon, esimerkiksi sen osalta, miten vapaasti kansanedustajat toimivat ja heidän täytyy toimia, kun kyse on ihmisoikeuksista omassa maassa. Meidän on kuitenkin myönnettävä, että läksyjä on vielä paljon lukematta. Itsekritiikki ei riitä. Se tuottaa meille kunniaa, mutta se ei yksinään riitä.
Kun tuomitsemme mietinnöissämme järjestys- tai vankeinhoitoviranomaisten harjoittaman pidätettyjen tai vangittujen henkilöiden kidutuksen ja julman kohtelun, meidän on myönnettävä, että vastuulliset tahot ovat tähän mennessä tehneet todella vähän tämän estämiseksi. Sama koskee myös pakolaisten kohtelua eräissä jäsenmaissa. Kuinka kauan vielä jatkamme kiistelyä useiden vankiloiden olosuhteista, ongelmasta, joka on kaikille tuttu mutta jota ei ole vielä tähän mennessäkään saatu järjestykseen? Kun haluamme tehdä vankiloissa olevista ihmisistä yhteiskuntakelpoisia, meidän on myönnettävä, että suurin osa Euroopan vankiloista ei nykyään ollenkaan sovi juuri tähän tehtävään.
Arvostelemme oikeutetusti ihmisoikeusloukkauksia ja syrjintää ehdokasvaltioissa, esim. Turkissa tai joissakin Itä-Euroopan valtioissa, kun kyse on romaneista ja muista vähemmistöistä, mutta juuri sen vuoksi meidän on toimittava esikuvallisesti, kun kyse on ihmisoikeuksista Euroopan unionissa. Lopuksi haluan lausua kiitokset.

Krivine
Arvoisa puhemies, käsittelemämme mietinnöt ovat oikeansuuntaisia, mutta nykyisten sopimusten omahyväiset johdanto-osan kappaleet eivät ole hyväksyttäviä.
Jotta syrjintää voitaisiin torjua tehokkaasti, tarvitaan laajempia ja ennen kaikkea käytännönläheisempiä toimenpiteitä. On esimerkiksi poistettava kaikki kansallisuusrajoitukset julkisiin virkoihin pääsemiseltä. Yhteisön ja jäsenvaltioiden toimielinten on oltava esimerkkinä. Lisäksi täysi kansalaisuus edellyttää sitä, että unionissa asuvilla muilla kuin jäsenvaltioiden kansalaisilla on äänioikeus, ja se koskee kaikkia vaaleja. Niin kauan kuin jäsenvaltioiden ulkopuolisten maiden kansalaiset ovat vailla poliittisia oikeuksia, he ovat yllytyspuheiden kohteena, ja heitä syrjitään. Jos heidän asemansa veronmaksajina antaa heille tämän oikeuden, miksi se rajataan paikalliselle ja Euroopan tasolle?
Lopuksi, Euroopan on laillistettava kaikkien laittomien siirtolaisten asema. Sillä voidaan torjua työvoiman salakuljetusta ja muukalaisvihaa, joka pääsi valloilleen esimerkiksi hiljattain Espanjassa. Tämä edellyttää niiden Schengenin, Amsterdamin ja Dublinin sopimusten määräysten kumoamista, joilla todella loukataan turvapaikkaoikeutta.
Lopuksi, olemme sitä mieltä, että rasismin torjunta ei riipu viime kädessä oikeudellisista keinoista, vaikka ne ovatkin hyödyllisiä, vaan käytännön toimenpiteistä, joilla lopetetaan työttömyys ja syrjäytyminen, ja tällä alalla meihin kohdistetaan odotuksia.

Andrews
Arvoisa puhemies, voimme kirjoittaa ihmisoikeuksista, mitä ikinä haluamme, ja voimme tiedottaa ja keskustella asiasta, mutta ellemme vie läpi aikomuksiamme ja raportteja, ne eivät hyödytä mitään. Ne keräävät pölyä komission hyllyillä ja hyvää tarkoittavien ihmisten ja hallitusten työhuoneissa. Meidän täytyy ottaa johtoasema, kuten myös tiedotusvälineiden, koululaitoksen ja kirkkojen; niillä ei ole aikaisemmin ollut tällaista johtoasemaa. Saisimme hävetä, että olemme laiminlyöneet Mosambikia niin kauan ja tehneet liian vähän liian myöhään. Maanosamme lähettää 2 miljardin dollarin arvosta aseita kuivuudesta kärsivään Etiopiaan, mutta emme pysty löytämään paria helikopteria, jotka voisimme nopeasti lähettää pelastamaan hukkuvia ihmisiä Mosambikista. Me ja muut unionin toimielimet saisimme todellakin hävetä, ettemme pysty reagoimaan tällaisiin katastrofeihin. Saisimme hävetä, että annamme 5 000 irakilaislapsen kuolla joka kuukausi. Puoli miljoonaa ihmistä on kuollut sen jälkeen, kun pakotteet otettiin käyttöön. Irakissa käydään edelleen raakaa sotaa. Pommitukset jatkuvat häikäilemättä ja tietämättämme. Tuossa maassa käydään sotaa lapsia ja viattomia kansalaisia vastaan.
Meidän pitäisi vedota turvallisuusneuvostoon yksitellen ja yhdessä, niin että ihmisille toimitettaisiin lääkkeitä. Saisimme hävetä, että sallimme aseiden myynnin Afrikan suurten järvien alueelle. Saisimme hävetä, että emme kitke Euroopan unionista rasismia ja muukalaisvihaa, jotka rehottavat omassa maassani ja muualla EU:ssa. Rasismi on rikos - rikos, jota unionissa ei selvitetä, lainvastainen teko, josta ei unionissa saa rangaistusta. Meidän täytyy ehdottomasti tehdä sille jotakin. Emme tee sille nyt yhtikäs mitään.
Unionin kansalaiset ovat tuomarimme ja valamiehistömme. Ellemme ota johtoasemaa ja toimi määrätietoisesti ja päättäväisesti, he antavat oman tuomionsa lähivuosina. Petämme heidän odotuksensa, ellemme torju rasismia ja muukalaisvihaa Euroopan unionissa. Haluan sanoa maani hallitukselle, että meidän täytyy tehdä samoin kotonani Irlannissa.

Oostlander
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää kollega Belderiä hänen perusteellisesta mietinnöstään, joka käsittelee rasismin, muukalaisvihan ja antisemitismin vastustamista ehdokasvaltioissa. Nyt on kysymys siitä, millainen ihmistä ja yhteiskuntaa koskeva filosofia meitä inspiroi, ja jäsen Belder on siinä hyvin selkeä. Mietinnössä on lähtökohtana ihmissuvun yhtenäisyys, kristillinen ilmaus, joka toimii vahvana esteenä rasistisluontoisille hairahduksille. Voitaisiin puhua ihmisestä Jumalan kuvana. Se tekee täysin mahdottomaksi nähdä lähimmäisen uhkana tai loukata hänen arvoaan. Belder ei selvästikään pidä lähtökohtana ideologiaa, jota jotkut nimittävät konservatiiviseksi ja jonka perustana on yhteisön identiteetin puolustaminen ulkopuolelta tulevia kulttuurivaikutuksia vastaan. Tällainen ideologia, joka yliarvostaa yhteisöllistä ajattelua, sisältää liian vähän esteitä taipumuksille syrjintään. Hylkään sellaisen konservatiivisen ideologian.
Ehdokasvaltioissa oletetaan, että Euroopan unioni on oikeusvaltioiden yhteisö, jonka perustana on hyväksyä yhteisesti sellaiset arvot, jotka ovat yleisesti lähtöisin juutalaisuudesta ja kristinuskosta. On johdonmukaista, että pidämme kiinni näiden arvojen noudattamisesta. Tämä ei aina sovi yhteen niiden ensimmäisten reaktioiden tai meidän ensimmäisten reaktioidemme kanssa, mutta se on yksinkertaisesti osoitusta hyvistä periaatteista. Ne eivät ole aina meille eduksi. Ihmisten täytyy luopua peloistaan ja lyhyen aikavälin eduistaan. Meidän täytyy auttaa ehdokasvaltioita tässä asiassa kriittisellä ja rakentavalla tavalla, eikä meidän pidä välttää kaikkien yksityiskohtien kertomista. Belderin mietinnössä viitataan siihen muutaman kerran konkreettisesti. Erityisesti kirkoilla, ammattiliitoilla, naisjärjestöillä, ammattioppilaitoksilla ja muilla oppilaitoksilla on tässä asiassa ratkaiseva rooli. Minun ryhmälläni ei ollut mitään syytä esittää enää tarkistuksia.
Mitä tulee Ludfordin mietintöön, minä kuulun ryhmässäni vähemmistöön, joka ei pidä mietinnön heikkouksia niin vakavina, että äänestäisi sitä vastaan. Ehdotukset ulkomaalaisten äänioikeudesta eivät itse asiassa sovi lainkaan muukalaisvihaa koskevaan mietintöön, mutta hyväksymme kuitenkin sinänsä tätä asiaa koskevan suosituksen. Olen ollut Alankomaissa vaikuttamassa tähän käytäntöön jo 25 vuoden ajan, alkaen etelämolukkilaisista. Virkamiespaikkojen tarjoamisen osalta minulla ei ole mitään ongelmia. Se ei itse asiassa ole minulle mikään ideologinen kysymys, mutta kun tarkastelen Euroopan unionin ulkomaanedustustoja, näen, että niissä on runsaasti ulkomaalaisia EU:n palveluksessa, jopa luottamuksellisissa tehtävissä. Viranomaiset tekevät viisaasti esimerkiksi tekemällä etnisistä vähemmistöistä näkyvän osan poliisivoimia. Tällaisten mahdollisuuksien rajoittamista pidän hyvin epäkäytännöllisenä, enkä haluaisi tehdä siitä myöskään vaatimusta. Mitä etuja se nyt palvelisi? Jos Ludfordin mietintöä ei muuteta tarkistuksilla kielteisessä mielessä, minun täällä edustamani vähemmistö äänestää sen puolesta.

Schulz
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin tehdä kaksi lyhyttä huomautusta, jotka koskevat edellistä puhujaa, kollega Oostlanderia. On myönteistä, että hän aikoo kannattaa Ludfordin mietintöä, kun taas hänen väitteensä, että Euroopan unioni olisi kristillisten arvojen yhteisö - ja haluankin korjata sen välittömästi - ei ole kovinkaan hyvä. Kristinusko myötävaikuttaa Euroopan unionin arvomaailmaan, mutta on myös muita Euroopan unionin arvomaailmaan sulautuneita virtauksia. Minusta on varsin tärkeää tuoda tämä kerrankin esille.

Kun puhumme Ludfordin ja Haarderin mietinnöistä, sallikaa minun tehdä ryhmäni puolesta muutamia teknisiä huomautuksia. Kollega Haarder esitti erinomaisen mietintöluonnoksen valiokunnassa. Siihen tehtiin valiokunnassa 170 tarkistusehdotusta ja 22 kompromissiehdotusta, yhteensä siis 192 muutosehdotusta. Niitä käsiteltiin valiokunnassa päiväkausia, sitten hyväksyttiin melkoisen laaja tarkistettu mietintö, ja sen jälkeen täällä täysistunnossa on taas käsiteltävänä 69 tarkistusehdotusta. Sinänsä tässä ei ole mitään yllättävää, mutta melkein puolet tarkistusehdotuksista on ryhmältä, jota nimitetään TDI:ksi eli riippumattomien jäsenten tekniseksi ryhmäksi.
Ryhmä on Boninon ja Le Penin jo sinänsä sensaatiomainen sekoitus, mutta tämä kerho ei koskaan osallistu töiden valmistelua koskeviin neuvotteluihin. Nämä parlamentin jäsenet eivät koskaan ole läsnä valiokunnassa. He eivät koskaan osallistu ongelmiin liittyviin yksityiskohtaisiin neuvotteluihin. Miksi he sitten aina esittävät näitä tarkistusehdotuksia täysistunnoissa? Sen voimme kuulla heidän puheistaan, joista olemme tänään jo saaneetkin nauttia täällä. He haluavat käyttää hyväkseen tätä foorumia ladellakseen täältä maailmalle tyhjänpäiväisyyksiä, kun katsomona on mahdollisimman paljon ihmisiä. Asiallisia töitä, ei kiitos. Yksioikoista lietsontaa, kyllä kiitos. Tämä on äärioikeiston poliittinen strategia Euroopan parlamentissa!
Toiseksi haluan käsitellä täällä seuraavaa asiaa: kun puhumme ihmisoikeustilanteesta Euroopan unionissa, puhumme silloin, kollega Ceyhunin osuvan luonnehdinnan mukaisesti, velvollisuutenamme olevasta itsetutkistelusta, kun toisaalta haluamme puhua ihmisoikeusloukkauksista maailman muissa osissa ja toisaalta sanoa ehdokasvaltioille, että kykenemme itsekritiikkiin; puhumme myös siitä, millaista mittapuuta käytämme arvioidessamme ihmisoikeuksien kunnioittamista omalla alueellamme. Tämä on niin tärkeää sen vuoksi, että vain itsekritiikkiin kykenevällä on oikeus arvostella myös muita.
Sen vuoksi nämä mietinnöt - sekä rasismin vastustamista koskeva kollega Ludfordin mietintö että ihmisoikeuksia koskeva Haarderin mietintö - ovat suuntaa antavia mietintöjä. Näitä aiheita koskeva vuosittainen keskustelu näyttää suuntaa Euroopan unionin yleiselle poliittiselle muotoutumiselle. Kun kuitenkin joudun kokemaan, että näitä mietintöjä on väärinkäytetty tyhjänpäiväisiin sisäpoliittisiin jahkailuihin, voin vain sanoa, että tähän väärinkäyttöön syyllistyvät toimivat harkitsemattomasti. Tarkoitan Haarderin mietinnön 38 kohtaa, jossa kyse on tuomarien ja tutkintatuomarien urien erottamisesta toisistaan ja johon läsnä oleva kollega Cornillet on esittänyt tarkistusehdotuksen, jonka aiheena on tuomarien ja tutkintatuomarien ura Italiassa aivan yleisesti ottaen. Ihmettelen, mitä tekemistä tällä asialla on ihmisoikeuksien kanssa! Se, joka väärinkäyttää ihmisoikeuksia koskevaa mietintöä kansallisen sisäpolitiikan tekemiseen, puhuu kokonaan aiheen vierestä.
En käsitä, mitä tekemistä Savoijin prinsseillä, joiden pitää taas voida matkustaa Italiaan, on 41 ja 42 kohdassa, kun kyse on kuitenkin ihmisoikeuksien loukkauksista. Olen sitä mieltä, että sen, joka aikoo vakavissaan keskustella ihmisoikeuksista EU:ssa, pitäisi tosiaan myös puhua ihmisoikeuksista eikä yrittää väärinkäyttää näitä arvokkaita ja hyviä mietintöjä sisäpoliittisiin taktiikkapeleihin.
(Suosionosoituksia)

Malmström
Arvoisa puhemies, keskusteluhan ei ole vielä loppunut, mutta haluan kuitenkin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää kollegoitani heidän esittämistään kommenteista ja heiltä saamastani tuesta sekä siitä hyvästä yhteistyöstä, jota teimme valiokunnassa tätä mietintöä laatiessamme.
Arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tämän keskustelun jälkeen kaikille pitäisi olla täysin selvää, että ihmisoikeudet eivät ole asioita, joista keskustellaan vain sunnuntaisin, pyhävaatteisiin pukeutuneena. Ihmisoikeudet on liitettävä kaikkeen EU:ssa tehtävään poliittiseen yhteistyöhön. Jotta kauniit sanat johtaisivat konkreettisiin toimiin ja sen myötä tuloksiin, tarvitaan johdonmukaisuutta, kärsivällisyyttä ja tarkkaan harkittua strategiaa.
Toivon, että viesti on mennyt perille ja että parlamentti saa pian neuvostolta konkreettisia ehdotuksia siitä, miten voimme edetä yhdessä tässä työssä.

Knörr Borràs
Arvoisa puhemies, vaikka suunta onkin oikea, kaikki ei suinkaan ole kunnossa.
Joissakin valtioissa ei esimerkiksi kunnioiteta ihmisten perusoikeutta käydä koulua ja ilmaista itseään omalla kielellään. Baskimaassa, jossa voimme ongelmista huolimatta valita, minkä kielistä koulua haluamme lastemme käyvän, Espanjan korkein oikeus on julistanut laittomaksi sen, että kaupunginhallitukset voisivat yhdistää resurssinsa ja näin edistää kielen kehittämistä. Tämä on selkeä esimerkki siitä, miten lakia tulkitaan poliittisista tarkoitusperistä käsin ja miten kaikkia oikeuksia ei kunnioiteta nykyisin edes Euroopan unionissa.
Entä mitä pitäisi sanoa siitä, että halutaan kyllä puhua ihmisoikeuksista tuhansien kilometrien päässä, mutta kotona tehdäänkin päinvastoin tai asioita arvioidaan poliittisten tai kaupallisten intressien perusteella?
Chirac puhuu inuiittien oikeuksista Quebecissä mutta ei välitä kielellisistä oikeuksista Ranskassa. Jospinia moititaan siitä, että hän puhuu Hizbollahista sen oikealla nimellä, kun taas toisenlaisia järjestöjä suositaan ja niiden väitetään tekevän terrorisminvastaista yhteistyötä Espanjan kanssa. Espanjan pääministeri sanoo Tsetsenian olevan sisäinen asia ja tekee itsestään näin Tsetsenian kansan hävittämisen puolueettoman liittolaisen.
Emme voi millään tavalla hyväksyä tällaista silkan tekopyhyyden vääristämää suhtautumista politiikkaan.
Lopuksi: edustamieni baskikansalaisten mielestä tekosyynä ei saa käyttää sisäisiä asioita eikä poliittisia tarkoitusperiä. Mielestämme täällä ja muualla on kyse ihmisistä, kansalaisista, joilla on luovuttamattomia oikeuksia, joihin haluamme rinnakkaiselomme perustuvan.

Cossutta
Italian perustuslaissa vahvistetaan juhlallisesti, että Savoijin hallitsijasuvun entisiltä kuninkailta, heidän puolisoiltaan ja näiden miespuolisilta jälkeläisiltä kielletään pääsy kansalliselle maaperälle ja siellä oleskelu. Italian perustuslaki on sen valtaisan ja historiallisen yhteisymmärryksen tulos, joka syntyi kaikkien demokraattisten voimien välillä fasismin vastaisen taistelun ja kansallisen vapaussodan aikana. Ei voida suvaita, että Euroopan parlamentti voi pyytää sellaisen perustuslain tekstin rikkomista, joka on yksi maailman demokraattisimmista ja edistyksellisimmistä.
Tästä aiheesta puhuttaessa ei ole tarpeetonta muistuttaa, että Savoijin hallitsijasuvun jäsenet eivät ainoastaan edistäneet fasistisen diktatuurin syntymistä, antaneet tukeansa fasistiselle hyökkäykselle demokraattista Espanjaa vastaan ja halunneet imperialistis-fasistista sotaa Etiopiaa vastaan vaan myös sallivat liiton solmimisen Hitlerin rasistisen hallintojärjestelmän kanssa ja jopa sovelsivat häpeällisiä rasistisia lakeja Italian juutalaisia vastaan. Kun he sitten olivat saattaneet Italian ja koko Euroopan tuhoisaan maailmansotaan, he pakenivat Roomasta ja jättivät häpeällisesti Italian sotajoukot oman onnensa nojaan ilman määräyksiä ja ohjauksia sillä hetkellä, kun aselepo solmittiin liittolaisjoukkojen kanssa. Sitä paitsi Savoijin hallitsijasuvun jäsenet eivät ole koskaan halunneet tunnustaa tasavallan suvereeniutta ja perustuslain vahvistamaa tasavallan valinnan ehdottomuutta. Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, ei voida tuntea epäilyksiä eikä epävarmuutta torjua täällä täysin odottamatta esitetty pyyntö, joka loukkaa Italian tasavallan perustuslakia. Epävarmuudelle ei siis ole sijaa, kun vahvistetaan, että Italian entisten kuninkaiden jälkeläisille ei ole tilaa minun kotimaassani.

Varaut
Arvoisa puhemies, Ludfordin ja Haarderin mietinnöt paljastavat varmasti sen, miten kiihkeästi jotkut yrittävät matkia Amerikan yhdysvaltoja sellaisessa, mistä on vähiten hyötyä yhteiskuntiemme kehitykselle.
Olen ottanut esille kolme hyvin tyypillistä asiaa. Meitä kehotetaan monipuolistamaan etnisesti henkilöstöämme, mikä edellyttää ensiksi henkilöstön etnisen taustan selvittämistä. Minä, joka esimerkiksi olen etniseltä taustaltani pariisilainen, olen nyt huolestunut siitä, miten me voimme olla riittävästi edustettuina unionin elimissä ja miten voitaisiin luoda etnisiä kortistoja etnisen monimuotoisuuden valvomiseksi. Luomme valvottuja ja vahvistettuja kortistoja eli harjoitamme toisin sanoen rotusyrjintää tällä rasistisella masokismilla, jota nimitetään myönteiseksi syrjinnäksi.
Meitä kehotetaan myös tunnustamaan kaikki uudet uskonnolliset yhteisöt ja tietysti antamaan niille samat oikeudet ja sama asema kuin Raamattuun perustuville uskonnoille. Tämä on hyvin ikävä heijastus Luxemburgissa sijaitsevan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen eilen tekemästä päätöksestä, jolla skientologinen uskonnollinen liike sai tyydytyksekseen saman aseman kuin kaikki eurooppalaiset uskonnot.
Lopuksi meitä kehotetaan antamaan samaa sukupuolta oleville pariskunnille samat oikeudet kuin perheille. Tällöin unohdetaan se, että perheet ovat saaneet oikeutensa valtiolta ja kansakunnilta tietysti siksi, että valtio ja kansakunnat jatkavat olemassaoloaan niiden ansiosta, ja siksi, että niillä on yhteiset edut.

Gollnisch
Arvoisa puhemies, kuten joka kevät luumupuiden ja kirsikkapuiden kukkimisen välillä, nyt on tullut aika esitellä se moraalinen ja älyllinen tyyli, jolla käydään taisteluun saatanaa ja sen menoja ja tekoja vastaan, tai kuluneita ilmaisuja käyttäen pikemminkin muukalaisvihaa, rasismia ja antisemitismiä vastaan.
En pidä itseäni muukalaisvihamielisenä, koska olen opettanut yliopistossa Kaukoidän kieliä ja kulttuureja, joille omistauduin ennen siirtymistäni politiikkaan, ja olin dekaanina tiedekunnassa, jossa opetetaan 28:aa vierasta kieltä ja kulttuuria. Sen pohjalta minun on helpompi sanoa teille, että kaikilla näillä muka rasismin vastaisilla vuodatuksilla on yhteisiä piirteitä, joista kaikkein ensimmäinen on älyllinen tyhjyys ja toinen vapaamielisyyden tukahduttaminen.
Älyllinen tyhjyys: käytettyjä termejä ei ole edes määritelty. Mitä on rasismi? Mitä on muukalaisviha? Mitä on nationalismi? Mitä ovat ääriasenteet? Mitä nämä käsitteet pitävät sisällään? Mikä on niiden filosofinen perusta? Mihin oppijärjestelmiin ne liittyvät? Ansaitsevatko näistä asioista syytetyt tällaisen häväistyksen? Kukaan ei tiedä tai halua tietää sitä. Asia on nimittäin niin, että jos nämä termit määriteltäisiin, silloin vähennettäisiin niiden tosiasiallista käyttökelpoisuutta: niiden vaikutusta tunteiden ja mielipiteiden turtumiseen toistettaessa monotonisesti samoja fraaseja ja uhattaessa vastaanhangoittelijoita mustamaalauksella.
Todellisuudessa on kyse siitä, että isänmaallisuus samaistetaan petollisesti laajentumishakuiseen nationalismiin, siirtolaispolitiikan oikeutettu vastustaminen muukalaisvihaan ja kansakuntien halu säilyttää oma identiteettinsä rasismiin. Kaikki tämä on järjetöntä. Rasismi merkitsee pyrkimystä alistaa joku rotu toisen hallintaan. Kuka on rasisti nykypäivän Euroopassa? Muukalaisviha merkitsee ulkomaalaisten läsnäolon torjumista. Te voitte tuomita sen moraalisesti mutta poliittisella tasolla teidän on ajateltava, että kirjaimellisessa merkityksessään muukalaisviha on perustana kaikille niille kansallisille vapautusliikkeille, joita olemme muina aikoina ylistäneet.
Mitä tulee antisemitismiin, joka näyttää jälleen olevan nostamassa päätään Euroopassa, eikö olisi lopultakin aika asettaa kysymykset oikein? Vasemmistofilosofi Jean-Paul Sartren eräässä kirjassa kehittelemä ajatus, jonka mukaan juutalainen on pääasiassa antisemitistin keinotekoisesti luoma käsite, on selvästi virheellinen, mikä pätee muuhunkin tämän filosofisen koulukunnan ajatteluun, mutta eikö päinvastainen ajatus olisi oikea, eli ajatus siitä, että tietyt juutalaispiirit tarvitsevat antisemitismiä olemassaolonsa turvaamiseksi, identiteettinsä vahvistamiseksi ja myös moraalisen, poliittisen ja jopa taloudellisen auktoriteettinsa vakiinnuttamiseksi?
Näin sanovat ainakin rehellisesti ja rohkeasti ajattelevat juutalaiset, jotka pitävät jopa valitettavana sitä, että toisen maailmansodan aikaisista juutalaisvainoista, joista käytetään yleisesti epämääräistä uskonnollista termiä shoah, muistutetaan päivittäin rasittavalla ja yksipuolisella tavalla ja joskus jopa ylenpalttisesti vain sellaisia poliittisia ja taloudellisia päämääriä silmällä pitäen, joilla ei ole enää mitään tekemistä kuolleiden kunnioittamisen ja heidän muistonsa säilyttämisen kanssa.
Niin sanotun rasismin vastaisuuden ongelmana ei ole kuitenkaan totuuden etsiminen eikä edes tuki... jäsen Schulz, perheeni ei ole koskaan hyväksynyt saksalaista upseeria, eikä se muuta asennettaan teidän vuoksenne! ...eikä edes tuki, kuten sanoin, jota pitäisi antaa siirtolaisille. Ei, ongelmana on tukahduttaa sikiämisvaiheessa kaikki kansakunnissa mahdollisesti heräävät pyrkimykset estää niiden siirtolaisten tuhoaminen. Rasismin vastaisella uskonnolla on uskonkappaleensa, pappinsa, inkvisiittorinsa ja noitaoikeudenkäyntinsä. Historia tuomitsee ankarasti tämän surkean ideologian, jota me puolustamme ylpeästi joka käänteessä.

Tannock
Englantilainen filosofi John Locke sanoi kerran, että maa vailla lakia on maa vailla vapautta. Kun Euroopan ihmisoikeussopimuksen allekirjoittamisesta on kulunut 50 vuotta, kun Helsingin päätösasiakirjasta on kulunut 20 vuotta, kun Berliinin muurin murtumisesta on kulunut 10 vuotta ja kun Amsterdamin sopimuksen voimaantulosta on kulunut vuosi, Euroopan ytimessä on yhä perustuslaeissa säännöksiä, jotka kuuluvat keskiaikaan - säännöksiä, joille ei ole sijaa nykyaikaisessa Euroopassa.
Esimerkiksi Italian Viktor Emanuelin täytyi jättää kotimaansa Italia 9-vuotiaana lapsena, eikä hän ole saanut palata sinne 53 vuoteen. Jos hän purjehtii kotoaan Korsikasta Italian aluevesille, rannikkovartijat hälytetään paikalle nykyaikaista satelliittiteknologiaa käyttäen ja häntä kehotetaan kaiuttimitse palaamaan. Hänen 28-vuotias poikansa on ollut Italiassa vain kerran, kun hänen lentokoneensa ohjattiin huonon sään takia Milanon lentoasemalle. Poliisit piirittivät koneen, ja häntä kiellettiin poistumasta koneesta. Mitä tekemistä hänellä on sen kanssa, mitä hänen isoisoisänsä teki fasistien valtakaudella? Tuoreen mielipidetutkimuksen mukaan 80 prosenttia italialaisista on sitä mieltä, että heidän pitäisi saada palata ilman rajoituksia. Kumpikaan ei ole minkäänlainen uhka Italian valtiolle. Tämä ei ole vain joitakin ihmisiä koskeva kysymys, kuten jotkut ovat yrittäneet väittää; se on suoraan sidoksissa siihen, että Euroopan unioni on sitoutunut kunnioittamaan ihmisoikeussopimusta, omia perussopimuksiaan ja oikeusvaltiota.
Perusoikeuskirjasta puhutaan paljon. Sellainen puhe kumisee tyhjyyttään, ellei parlamentti ensin pyri kaikin keinoin puuttumaan perustamissopimuksen rikkomistapauksiin. Tunnen syvää ja kestävää rakkautta Italiaa ja sen kansaa kohtaan, mutta minun on sanottava tänään teille ja Italian presidentti Ciampille, että Italialla ei ollut moraalista eikä juridista oikeutta allekirjoittaa Amsterdamin sopimusta, koska se ei ollut poistanut omasta perustuslaistaan tätä ihmisoikeussopimuksen erittäin räikeää rikkomistapausta.
Tämä koskee myös Itävaltaa, jossa Otto von Habsburgia vaadittiin kieltämään oma identiteettinsä ja luopumaan hänelle ja hänen sukunsa jäsenille kuuluvista oikeuksista päästä Itävaltaan. Perustamissopimuksen mukaiset oikeudet eivät minun mielestäni ole ehdollisia. Perustamissopimuksessa ei syrjitä yksittäisiä sukuja, ja näin ollen tässä rikotaan perustamissopimusta. Oikeus päästä omaan maahansa, elää siellä ja kuolla siellä ovat perusluonteisia, pyhiä oikeuksia, ja toivon, että parlamentti kunnioittaa niitä. Suosittelen parlamentille näin ollen 41 ja 42 kohtaa.

Swiebel
Arvoisa puhemies, ihmisoikeuksien kunnioittaminen on Euroopan unionin perusta. Se mainitaan perustamissopimuksissa, ja siitä me pidämme kiinni. Siksi on hyvä, että Euroopan parlamentti laatii vuosittain mietinnön ihmisoikeuksien kunnioittamisesta Euroopan unionissa. Vaikka olen ollut tämän parlamentin jäsen vasta viime vuodesta lähtien, tiedän, että tämän vuosittaisen ihmisoikeuksia käsittelevän mietinnön käsittelyyn on viime vuosina aina liittynyt runsaasti poliittista levottomuutta ja sekaannusta. Levottomuus on aiheen luonteen vuoksi oikeutettua, mutta sekaannus ei. Olen siksi hyvin iloinen siitä, että tänä vuonna on saatu aikaan mietintö, joka on hyvin tasapainoinen ja asiallinen huolimatta pienestä käsittelyn aikaisesta ongelmasta, josta kollega Schulz jo puhui ja joista me joudumme täällä kuulemaan myös muutamia melko säälittäviä kannanottoja. Onneksi voimme rummuttamalla pöytiämme ilmoittaa, että emme hyväksy tällaista. Tästä huolimatta haluan kiittää esittelijä Bertel Haarderia lämpimästi suuresta panostuksesta ja rakentavasta yhteistyöstä, jota olen saanut kokea hänen kanssaan toimiessani Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän varjoesittelijänä. Keskustelut hänen kanssaan ovat syventäneet kovasti näkemystäni tämän asian mutkikkuudesta, ja haluan myös antaa täällä julkisesti arvoa ennen kaikkea hänen avoimelle asenteelleen.
Mitä tulee mietinnön sisältöön, haluan mainita lyhyesti muutamia aiheita. Eikö ole todella ironista, että juuri turvapaikka- ja maahanmuuttokysymykset, jotka ovat yksi poliittisen asialistan tärkeimmistä prioriteeteista Euroopassa, ovat saaneet niin selvästi myönteistä vastakaikua tässä mietinnössä? Eikö eurooppalaisen lähestymistavan turvapaikka- ja maahanmuuttoasioihin oikeastaan pitäisi juuri johtaa ihmisoikeuksien loukkausten vähenemiseen tällä osa-alueella? Kysymykset sisältävät jo vastauksen. Tarvitaan myös valppautta Euroopan laajojen vähemmistöjen ihmisoikeuksien kunnioittamiseksi. Näihin ryhmiin kuuluvat ihmiset, jotka ovat usein taloudellisesti heikossa asemassa, ovat suuressa vaarassa joutua syrjinnän uhreiksi. Todellisuus on se, että miljoonat ihmiset elävät köyhyydessä rikkaassa ja etuoikeutetussa Euroopassamme. Mietinnössä kuvataan näitä köyhyyden ja jälkeenjääneisyyden ongelmia oikeutetusti ihmisoikeuksina, mikä on mielestäni askel eteenpäin keskustelussa.
Mietinnössä kiinnitetään myös enemmän kuin aikaisempina vuosina huomiota naisten ja miesten yhdenvertaiseen kohteluun sekä erilaisten ihmissuhteiden ja elämäntyylien yhdenvertaiseen kohteluun. Vapaat valinnat, joita ihmiset tekevät yksityiselämässään ja joista ei koidu kenellekään muulle vahinkoa, tulisi hyväksyä kunnioittaen monimuotoisuutta ja takaamalla yhdenvertaisen kohtelun periaate. Kuten muutamista tarkistuksista ilmenee, taistelu tästä asiasta ei ole vielä lähelläkään loppuaan.
Arvoisa puhemies, on vielä monia, jotka - myös tässä parlamentissa, kuten keskustelusta käy ilmi - haluavat antaa etusijan avioliitolle ja perheelle ja siten myös loukata ja syrjiä avoimesti kaikkia, jotka tekevät toisenlaisen valinnan yksityiselämässään. Minun ryhmäni sitä vastoin pitää tärkeimpänä yhdenvertaisuuden periaatetta. Ihmisoikeudet ovat nimittäin kaikkia varten.

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää tämän mietinnön päälinjoille annetusta tuesta. Ihmisoikeuksissahan on kyse asioista, jotka ovat meille yhteisiä puoluerajoista ja valtioiden rajoista riippumatta, ja sen vuoksi on tärkeää, että parlamentti pääsee laajaan yhteisymmärrykseen ihmisoikeuksista, sillä mikään oikeushan ei voi olla maailmanlaajuinen, jos puolet parlamentista vastustaa sitä. Haluaisin kiittää erityisesti parlamentin jäsen Swiebeliä sekä tämänpäiväisistä ystävällisistä sanoista että siitä tiiviistä yhteistyöstä, jota olemme tehneet ja jossa hänellä on tietenkin ollut merkittävä vaikutus. Haluaisin sanoa hänelle, että kannatan mielelläni hänen laatimiaan lisätarkistuksia, joista äänestämme huomenna. Haluaisin kuitenkin kiittää myös jäsen Pirkeriä ja jäsen Palaciota. Haluaisin kiittää tätä mietintöä koskevasta laajasta yksimielisyydestä. Pidän sitä hyvänä asiana, erityisesti tänä vuonna, jolloin ihmisoikeudet ovat niin korostetusti esillä Euroopan unionissa. Haluaisin lopuksi sanoa jäsen Krarupille, että hänen on syytä unohtaa se ilo, jota hän ilmaisi 61 kohdan muutoksen vuoksi, sillä kyse on puhtaasta virheestä. Tanskankielisestä versiosta on jäänyt pois kymmenen sanaa. Jos hän lukee englanninkielisen version, hän näkee, kuinka kohdan pitäisi kuulua.

Gahrton
Arvoisa puhemies, Kiinaa arvostellaan käsiteltävänä olevissa mietinnöissä. Hyväksyn tämän arvostelun, vaikka suhteista Kiinan kansantasavaltaan vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajana otankin sen riskin, että saan jälleen Pekingistä vastalausekirjeen, jossa kysytään, käykö Euroopan parlamentti Kiinan vastaista vihamielistä kampanjaa. Esittelijä Malmströmin ja esittelijä Haarderin mietintöihin tukeutuen voin vakaasti sanoa: " Ei, emme käy kampanjaa Kiinaa vastaan, vaan käymme kampanjaa ihmisoikeuksien puolesta - kaikkialla."
Mietinnöissä arvostellaan pariakymmentä Euroopan ulkopuolista valtiota sekä lähes kaikkia EU:n valtioita ja ehdokasvaltioita. Ajattelen todellakin lähettää mietinnöt Pekingissä kokoontuvalle kansankongressille, heidän EU-komitealleen, ja vihjaisen heitä tekemään jotakin vastaavaa. Miksi kansankongressi ei laatisi itsekriittistä kertomusta Kiinan ihmisoikeuksista ja kertomusta maailman ja EU:n ihmisoikeuksista, kiinalaisesta näkökulmasta katsottuna? Meidän on todellakin käytävä vuoropuhelua ihmisoikeuksista kiinalaisten kanssa. Kiinalaisten on silloin osallistuttava vuoropuheluun eikä vain esitettävä vastalauseita.

Korakas
Arvoisa puhemies, meitä huolestuttaa erityisesti ihmisoikeuksien tekopyhä ja valikoiva toteuttaminen Euroopan unionin ulkopolitiikassa ja etenkin se, että niitä käytetään verukkeena jopa sotilaalliselle väliintulolle.
Samaan aikaan Euroopan unioni sulkee silmänsä röyhkeiltä ihmisoikeusloukkauksilta ja asettaa etusijalle tietenkin omat imperialistiset etunsa. Räikeä esimerkki on suhtautuminen Turkin valtioon. Äskettäinen ja edelleen jatkuva hyökkäys Kosovoon vähemmistön oikeuksien tekosyyllä sekä Jugoslaviaan kohdistetut uskomattomat vaatimukset ovat tyypillisiä esimerkkejä siitä, että sotilaallisesta väliintulosta on tehty kansainvälisen oikeuden yleisperiaate kansallisen suvereniteetin kustannuksella.
Lisäksi Euroopan unionin sisäpolitiikassa käytännössä kierretään joukko perusihmisoikeuksia. Poliittiset ja sosiaaliset oikeudet kärsivät, yksilönvapauksia ja demokraattisia oikeuksia poljetaan maahan.
Tämän politiikan seuraukset näkyvät jo äärirasististen ja fasististen voimien vahvistumisena muuallakin kuin Itävallassa. Kuitenkaan rasismin torjuntaa koskeva mietintö ei osoita, että olisi tehty tarvittavia johtopäätöksiä.
Kehotamme kansoja tiukentamaan taisteluaan sitä vastaan, että kansan pelastajiksi itseään kutsuvat pettävät oikeudet, jotka on hankittu ankarien taistelujen ja uhrien kautta, ja kehotamme kansoja kääntämään nykyisen kehityssuunnan, joka palvelee vain niiden hyväksikäyttäjiä.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, harkitsevainen, maltillinen ja ajankohtainen: näillä sanoilla voidaan luonnehtia Haarderin erinomaista työtä, josta onnittelen häntä. Ja koska minulla on ollut kunnia työskennellä hänen kanssaan edellisten ihmisoikeuksia käsitelleiden vuosittaisten mietintöjen parissa, tiedän, miten vaikeaa sellaisen laatiminen on. Toivon hänelle, kuten hän itsekin pyysi, parlamentin laajaa tukea ja toivon, että hän myös saa sen. Hän ansaitsee sen.
Arvoisa puhemies, esittelijä Haarder sanoi aloituspuheenvuoronsa alussa, että Euroopan unioni ei ole keksinyt ihmisoikeuksia, ja se pitää paikkansa. Eurooppa on kylläkin tehnyt niistä yksityisen asian asemesta julkisen tekemällä niistä tuomioistuinkelpoisia, ja näin unioni on tehnyt niistä meille eurooppalaisille luonteenomaisen tunnusmerkin.
Täällä on puhuttu ihmisoikeuksien puolustamisesta, ja haluan korostaa nyt sitä ajatusta, että ihmisoikeuksista puhumisesta seuraa väistämättä se, että niitä on myös mahdollisuus harjoittaa. Haluaisin lisätä kaikkiin tähän asiaan liittyviin näkökohtiin, joita kannatan, vielä yhden näkökohdan: ne ihmiset, jotka eivät pysty harjoittamaan oikeuksiaan, koska erilaiset ryhmittymät ja järjestöt painostavat heitä.
Mainitsisin tästä vain yhden esimerkin. Täällä kävi vähän aikaa sitten Foro de Ermua -järjestön kannattajia, ja muistutan parlamentille, että sen jäsenet edustavat koko poliittista kenttää vasemmalta oikealle, että he ovat Baskimaassa eläviä miehiä ja naisia, jotka eivät voi harjoittaa oikeuksiaan, että he eivät voi harjoittaa sananvapautta, koska ETAn poliittinen siipi Herri Batasuna painostaa heitä jatkuvasti.
Annan vain yhden esimerkin. Viime sunnuntaina baskeja peloteltiin, jotta he eivät menisi äänestämään. Onneksi baskit osoittivat rohkeutensa - täytyy itse kokea se, jotta tietää, millaista rohkeutta se vaatii - ja menivät joukoittain äänestämään.
Arvoisa puhemies, päätän niin kuin aloitinkin: meidän täytyy täällä parlamentissa sanoa suureen ääneen, että ihmisoikeuksien kunnioittamisesta seuraa väistämättä se, että puolustamme oikeutta niiden harjoittamiseen - oikeutta niiden täysimääräiseen harjoittamiseen - kaikkia niitä vastaan, ja erityisesti niitä ryhmittymiä ja järjestöjä vastaan, jotka estävät sananvapauden.

Evans, Robert
Arvoisa puhemies, haluan puhua hetken ajan Ludfordin mietinnöstä, jossa käsitellään rasismin torjuntaa Euroopan unionissa. Tämä on erittäin tärkeä aihe. Se on elintärkeä rauhanomaisen ja sopusointuisen Euroopan rakentamiselle, sellaisen Euroopan, jolla on yhteinen tavoite ja joka on sinut itsensä ja kansalaistensa kanssa. Tätä mieltä ainakin me olemme parlamentin tällä laidalla. Tähän mietinnössä pyritäänkin. Näyttää kuitenkin siltä, että PPE-ryhmä ja muut vastapäätä olevat jäsenet eivät selvästikään halua tätä. Kuulimme hetki sitten jäsen Gollnischin puolueensa nimissä pitämän häpeällisen puheen. Jäsen Palacio, joka on juuri lähdössä, on sanonut, että ihmisoikeuksia tarvitaan julkisilla paikoilla ja ytimessä. Ja kuitenkin heidän Ludfordin mietintöön tekemiensä tarkistusten perusteella näyttää siltä, että he yrittävät jakaa Euroopan ja tehdä miljoonista etnisiä vähemmistöjä edustavista veljistämme ja sisaristamme toisen luokan kansalaisia. Se on selvästikin jäsen Hernandez Mollarin ja hänen kollegojensa tarkistusten tavoitteena, ja se näkyy johdonmukaisesti kaikissa PPE-ryhmän tarkistuksissa. Tämä niin sanottu Euroopan kansanpuolue itse asiassa paljastaa tarkistuksissaan edustavansa vain yhtä kansanosaa, ei koko kansaa.
PPE-ryhmän tarkistuksissa pyritään erottamaan perheitä. Se vastustaa perheiden yhdistämistä. Tarkistuksessa 12 pyritään poistamaan viittaus perheiden yhdistämisen tarpeellisuuteen Euroopassa. Näyttää siltä, että PPE-ryhmä ei näe, että etniset vähemmistöt tuntevat vieraantuneensa vaaliprosessista. Se ei ole sitä mieltä, että Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien pitäisi kuvastaa Euroopan etnistä monimuotoisuutta. Tämä on tarkistuksen 13 tavoitteena. PPE-ryhmä poistaa sen mietinnöstä. Se vastustaa etnistä monimuotoisuutta, eikä se näe kaikkien kansalaisten yhteiskunnallemme tuomaa hyötyä. Se ei näe, että kaikilla on oma osansa vaaliprosessissa.
Emme voi valittaa ehdokasvaltioiden tapahtumista, jos esitämme Euroopan unionissa tällaisia tarkistuksia. PPE-ryhmä ei nähtävästi ole myöskään sitä mieltä, että etnisiä vähemmistöjä pitäisi kannustaa äänestämään. Sen tarkistuksella 21 poistetaan kohta, jossa etnisiä vähemmistöjä kannustetaan äänestämään tai asettumaan ehdokkaaksi. Tätäkö me haluamme? Tuskinpa. Me parlamentin tällä laidalla torjumme täysin tuollaisen kannan. Tuomme julki PPE-ryhmän kannan ja tarkistukset, hyväksyttiinpä ne sitten tai ei. Pahoittelemme jäsen Hernandez Mollarin ja hänen kollegojensa edustamaa näkemystä. Kehotamme liberaaliryhmää sanoutumaan irti yhteyksistään PPE-ryhmään tarkistusten osalta, koska PPE-ryhmä on osoittanut, että puolueessa on rasistisia taipumuksia.
Mikäli PPE-ryhmän tähän mietintöön esittämät tarkistukset hyväksytään, vastustamme koko mietintöä. PPE-ryhmän tarkistukset heikentävät mietintöä, ja ne huonontaisivat parlamentin kantaa nykyiseen nähden. Ne heikentäisivät sitä niin, ettemme pystyisi tukemaan sitä. Se olisi askel taaksepäin. Kehotan siis kaikkia kollegoja hylkäämään Euroopan kansanpuolueen ja sen äärioikeistoa edustavien kollegojen esittämät tarkistukset.

Ludford
. (EN) Arvoisa puhemies, kiitän kaikkia niitä, jotka ovat puhuneet mietinnöstäni. Haluaisin vain selvittää pari väärinkäsitystä.
Ensiksikään missään mietinnön kohdassa ei sanota, että rasismin torjunta tarkoittaisi maahanmuuttotarkastusten poistamista. Siinä sanotaan, että tarkastuksissa ei saisi harjoittaa rotusyrjintää eivätkä ne saisi lietsoa muukalaisvihamielisiä asenteita tai vihamielisyyttä etnisiä vähemmistöjä kohtaan. Viittauksissa kolmansien maiden kansalaisten oikeuksien edistämiseen on ilman muuta kyse jäsenvaltioissa laillisesti oleskelevien henkilöiden oikeuksista.
Toiseksi täällä on todettu uskonnon ja identiteetin osalta, että kyse ei ole yksinoikeudesta. Olen samaa mieltä jäsen Schulzin kanssa. Kristinuskolla on ollut merkittävä panos eurooppalaisiin arvoihin, mutta sillä ei ole niihin yksinoikeutta.
Kolmanneksi: täällä on mainittu kiintiöt. Missään mietinnön kohdassa ei mainita kiintiöitä. Olen liberaali ja vastustan kiintiöitä.
Neljänneksi täällä on todettu Itävallan osalta, että emme mietinnön ajallisten puitteiden takia saisi mainita Itävaltaa. Tämä mietintö on vuosittainen keskustelu rasismista vuonna 2000. Siinä puhutaan siitä, missä olemme nyt.
Suhtaudun myönteisesti jäsen Oostlanderin huomautuksiin ja siihen, että hän tukee mietintöä. Hyväntahdon eleenä hyväksyn PPE-ryhmän viisi pientä tarkistusta, vaikkakaan en ohimennen sanottuna yhtäkään jäsen Evansin mainitsemista tarkistuksista. Toivon hartaasti, että useammat PPE-DE-ryhmän jäsenet tukisivat tätä mietintöä.

Wyn
Arvoisa puhemies, olen sitä mieltä, että tässä keskustelussa ei toistaiseksi ole riittävästi korostettu demokratiaa ja toissijaisuutta. Monet Balkanilla tehdyistä julmuuksista, joista puhuimme aiemmin, sekä suuri osa rasismista ja antisemitismistä johtuvat siitä, että yhteisöille ei ole annettu toissijaisuuskäsitteen mukaista mahdollisuutta kehittää omissa yhteisöissään demokratiaa, jota ihmiset tarvitsevat kaikkialla, jotta he kehittäisivät ja loisivat omilla alueillaan ja omissa kansakunnissaan sosiaaliset oikeudet, oikeudenmukaisuuden, vähemmistöjen kunnioituksen, ihmisten rinnakkaiselon ja kaikkien rotujen ja ihmisten kunnioituksen.
Arvoisa puhemies, Maastrichtin sopimuksen 3 b artiklassa toissijaisuusperiaate rajataan yhä Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden väliseen suhteeseen. Alueet ja valtiottomat kansakunnat sivuutetaan. Ihmiset kärsivät siksi omissa yhteisöissään. He eivät pysty luomaan tarvitsemiaan rakenteita, niin että ihmisoikeudet voisivat kukoistaa ja rasismin vitsaus voitaisiin poistaa ikiajoiksi.
Esimerkiksi omassa kansakunnassani Walesissa meillä ei ole valtuuksia ottaa käyttöön omia lakeja rasismin torjumiseksi ja ihmisoikeuksien puolustamiseksi. Yhteenkuuluvuuden periaate ja köyhyyden ja vähäosaisuuden lievittäminen yhteisöissämme ovat syvään juurtuneita käsitteitä Euroopan unionissa. Niihin täytyy kuitenkin sisältyä vähemmistöjen kunnioittaminen kaikkialla, jotta ne innostaisivat koko maailmaa torjumaan rasismia ja puolustamaan ihmisoikeuksia.

Morgantini
Sydämelliset kiitokset mietinnön esittelijöille heidän tekemästään työstä. Tekojen pitää yhä enemmän seurata sanojamme. Puuttuva ihmisoikeuksien kunnioittaminen, rasismi, muukalaisviha ja antisemitismi eivät elä ainoastaan muissa maanosissa, vaan ne elävät myös meillä, meidän elämässämme ja meidän toimielimissämme. Rasistisia ja muukalaisvastaisia kannanottoja esitetään myös tässä parlamentissa. Meidän pitää lähteä liikkeelle itsestämme saavuttaaksemme maailman, jossa jokainen voi olla avuksi toiselle. Niissä maissa, jotka kieltävät inhimillisten ja sosiaalisten oikeuksien olemassaolon, kurdien, palestiinalaisten ja tsetsenialaisten oikeuksista afgaaninaisten oikeuksiin, toimillamme voi olla suurempi vaikutus, jos toimintatavoissamme ei ole tekopyhyyttä.
Euroopassa on lukuisia Haidereita. Haideriksi voi kutsua sellaisessa tapauksessa, joka Roomassa tapahtui viime viikolla - ja annan vain pienen esimerkin - kun pormestarin suostumuksella karkotettiin erotuksetta Bosnian romaneja ja ajettiin heidät ilman apua kriisialueille ja erotettiin toisistaan lapset ja äidit, veljet ja sisaret; heidät ajettiin pois antamatta heille edes aikaa ottaa mitään mukaansa, ja koulusta otettiin pois Italiassa syntyneitä lapsia, jotka olivat jo integroituneet maahan ja joiden luokkatoverit pitävät heistä. Haideriksi voi kutsua silloin, kun Roomassa oikeiston ja myös uuden keskustan oppositiopuolueet yllyttävät kansan vihaan ja estävät kuntaa antamasta tilaa romaneille turvallisissa paikoissa, joissa on vettä ja valoa. Sanon tämän sallimatta minkäänlaista laitonta käytöstä romanien tai myöskään siirtolaisten taholta.
Haluaisin voida tuntea samoin kaikkien kanssa siitä, että meidän maissamme kukaan ei ole ulkomaalainen. Tästä syystä kannatan erityisesti päätöslauselmissa olevia ehdotuksia: annetaan voimaa ja apua kaikille niille, jotka kannattavat yhdessäelon ja kansalaisuuden kulttuuria.

Gahler
Arvoisa puhemies, haluaisin keskittyä ennen kaikkea eräisiin yksittäisiin näkökohtiin, jotka sisältyvät Belderin mietintöön, joka on hyvä analyysi ehdokasvaltioiden ajankohtaisesta tilanteesta. Meidän pitäisi välttää - ja tämä onkin jo tullut sanotuksi - antamasta sitä vaikutelmaa, että vaadimme näiden ehdokasvaltioiden noudattavan tiukempia vaatimuksia kuin me itse. Emme saa verrata sikäläistä todellista tilannetta omiin täydellisiin lainsäädäntöteksteihimme vaan omaan todellisuuteemme, koska ehdokkaat olisivat muuten tosiaan aina huonommassa asemassa.
On varmaan kiistatonta, että hakijavaltioilla, jotka esimerkiksi ovat vasta hiljattain saaneet takaisin itsenäisyytensä, kuten Viro, Latvia ja Liettua, on oikeus ensiksi määritellä uudestaan ja sen jälkeen myös jäsentää oma kansallinen identiteettinsä. Koska menneellä kommunistisen diktatuurin kaudella ei luonnollisestikaan suosittu moniarvoista keskustelukulttuuria, monet kansallisen identiteetin ilmenemismuodot ovat tuntuneet meistä liioitelluilta tai välillisesti jopa oman maan tai joidenkin naapurivaltioiden vähemmistöjä vastaan suunnatuilta.
Meidän ei pitäisi tuomita näitä ilmiöitä katsomalla moralisoivasti pitkin nenänvartta, niin kauan kuin ilmiöt ovat väliaikaisia ja niitä esiintyy matkalla oman identiteetin määrittelyyn. Meidän pitäisi tosin antaa näille EU-jäsenyyteen valmistautuville valtioille konkreettista apua, joka on tarpeen, jotta välttämätön oman identiteetin löytyminen ei olisi ensisijaisesti tuloksena siitä, että kyseiset valtiot tekevät kielteisesti pesäeroa vähemmistöihin tai naapureihin.
Haluaisin mainita Viron ja Latvian tilanteen esimerkkinä kahden väestöryhmän välisestä myönteisestä kehityksestä. Kehityksen myönteisyys ei ole ollut ollenkaan itsestään selvää, kun otetaan huomioon historiallinen painolasti, joka on ollut seurauksena lainvastaisesta miehityksestä ja maastakarkotuksesta, poliittisesti määrätietoisesti harjoitetusta väestön siirtämisestä näihin valtioihin ja kansallisen itsemääräämisen kaikkien ilmenemismuotojen lannistamisesta aina 1980-luvun lopulle asti. Moniin vuonna 1994 maasta lähteneisiin venäläisiin panssarivaunuihin kirjoitettu teksti: "Tulemme takaisin!" ei myöskään ollut omiaan edistämään balttien ja venäläisten välistä yhteisymmärrystä. Mainituista rasituksista huolimatta näissä maissa ei ole ollut itsenäisyyden takaisin saamisen jälkeen yhtään enemmistö- ja vähemmistökansan välistä väkivaltaista yhteenottoa. Meidän pitäisi sen vuoksi antaa virolaisille ja latvialaisille erityistä tunnustusta siitä, että he ovat kaikesta huolimatta pitäneet päänsä kylmänä ja että he suhtautuvat avoimesti meidän perusteluihimme, jotka koskevat heidän asianomaisen lainsäädäntönsä mukauttamista eurooppalaisiin vaatimuksiin.
Olen sen vuoksi sitä mieltä, että Belderin mietinnön 14 kohdassa on tarpeeton nimenomainen kehotus, joka koskee venäläisvähemmistön integrointiin liittyvien toimien jatkamista. Toimia jatketaan jo muutenkin. Niiden erikseen mainitseminen herättää kuitenkin sen väärän vaikutelman, ettei asia olisi näin.

Karamanou
Arvoisa puhemies, on totta, että viime vuosina maahanmuuttajavirtojen kasvaessa on alkanut muodostua pikku hiljaa ennakkoluulon ilmapiiri, ja rasistista väkivaltaa esiintyy yhä useammin, ja jopa puolueita luodaan rasistisen ideologian perustalle. Yhteiskuntaan syntyy siis sellainen ilmapiiri, joka näkyi osassa parlamenttia tänä aamuna ja joka on merkki siitä, että ihmisarvon suojelua, erilaisuuden kunnioittamista, demokraattisia arvoja ja yhteiskunnallista solidaarisuutta ei ole vielä täysin saavutettu.
Tästä syystä toimintamme ihmisoikeuksien kunnioittamisen puolesta ja sellaisen oikeudenmukaisen yhteiskunnan luomiseksi, jossa ihmiset elävät luovasti keskenään, pitää asettaa osaksi laajempaa politiikkojen ja toimenpiteiden kirjoa, jolla tähdätään kaikkien ihmisten taloudellisten ja sosiaalisten olojen parantamiseen sekä työttömyyden, köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjuntaan. Euroopan uuteen monikulttuuriseen todellisuuteen pitää liittyä politiikka, joka turvaa maahanmuuttajien ja erilaisten sosiaaliryhmien tulemisen mukaan kansallisten yhteiskuntien sosiaaliseen, poliittiseen ja taloudelliseen elämään. Tietenkin tarvitaan yhteistä eurooppalaista turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaa, joka perustuu eurooppalaisiin humaaneihin arvoihin.
Tärkeä ala on tietenkin myös koulutus, ja lasten, maahanmuuttajien ja romanien koulutuksessa tarvitaan mittavia parannuksia. Samalla tiedotusvälineitä kehotetaan antamaan panoksensa ennakkoluulojen torjumiseen osoittamalla nyky-yhteiskuntien monietnisyyden ja monikulttuurisuuden kauneus. Ja luonnollisesti samassa yhteydessä on kunnioitettava niitä, jotka vetoavat omantunnonsyihin esimerkiksi armeijaan kutsuttaessa. Tässä yhteydessä haluan vakuuttaa Euroopan parlamentille, että Kreikassa aiemmin esiintynyt ongelma on poistunut, kun lainsäädäntö on hyväksytty, ja se on pantu täytäntöön 1.1.1998 lähtien. Tätä koskeva maininta on Haarderin muutoin erinomaisessa mietinnössä nyt vailla todellisuuspohjaa.

Cauquil
Haluan ilmaista suuttumukseni siitä, että Yhdysvallat, maapallon suurin mahti, joka väittää olevansa pisimmälle viedyn sivistyksen esikuva, on tehnyt kuolemanrangaistuksen käytöstä lähes teollisuutta. Jos ei puututa siihen, että tuomarit saattavat erehtyä, mitä pitäisi ajatella yhteiskunnasta, joka kostaa yksilöiden häpeälliset ja raa' at rikokset käynnistämällä alkeellisen oikeuskoneiston, jolla se tekee tietoisesti ja kylmästi aivan yhtä raa' an ellei vieläkin raaemman rikoksen kuin se, jonka se tuomitsee? Vaatimus kuolemanrangaistuksen poistamisesta on vähimmäisvaatimus, kun tavoitteena on ihmisoikeuksien puolustaminen.
Tuomitut odottavat amerikkalaisissa vankiloissa joskus useitakin vuosia kuolemanrangaistuksen täytäntöönpanoa. Haluaisin vastustaa erityisesti Leonard Peltierin ja Moumia Abou Djamalin yllä olevaa kuolemanrangaistuksen uhkaa, koska he kummatkin ovat rasismin mädättämän poliisin ja oikeuskoneiston juonittelun uhreja ja koska heidät on tosiasiassa kummatkin tuomittu kuolemaan heidän poliittisten mielipiteidensä vuoksi. Nyt kun he ovat kärsineet toinen 26 ja toinen 18 vuotta sitä halpamaista kidutusta, jota odottaminen kuoleman käytävissä on, heidät on vapautettava välittömästi.

Puhemies
Äänestysten alkamisen vuoksi keskeytämme nyt yhteiskeskustelun, jota jatketaan klo 15.00.

ÄÄNESTYKSET
Lannoye
. (FR) Arvoisa puhemies, haluaisin vain tuoda selvästi ja täsmällisesti esille seuraavat asiat käsiteltävänämme olevista tarkistuksista: tarkistuksia on 29 sekä yksi yhteisen kannan hylkäämistä koskeva ehdotus. On itsestään selvää, että kannatan esittelijänä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan tarkistuksia. Lisäksi haluan sanoa, että kannatan myös kaikki tarkistuksia, joiden tarkoituksena on palauttaa Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä omaksuma kanta.
Mutta haluan tehdä selväksi, etten voi ja sanon tämän esittelijänä kannattaa tarkistuksia, jotka ovat liian kaukana ensimmäisessä käsittelyssä omaksutusta kannasta. Tämä koskee erityisesti tarkistuksia 17, 16 ja 19. En voi tietenkään kannattaa myöskään Euroopan yhtyneen vasemmiston jättämää hylkäysehdotusta eli tarkistusta 8.

Puhemies
Kiitoksia, esittelijä Lannoye, nämä täsmennykset olivat täysin selkeitä.
Äänestyksen jälkeen:

Jackson
Arvoisa puhemies, voiko komissio vahvistaa, että se on hyväksynyt ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan tarkistuksen 1? Tämä tarkoittaisi, että direktiivi voitaisiin hyväksyä määräenemmistöllä, ja pystyisimme sitten jättämään sen rauhaan. Sitten belgialaiset ja ranskalaiset voisivat nauttia brittiläisestä suklaasta yhtä paljon kuin britit ovat nauttineet ranskalaisesta ja belgialaisesta suklaasta.

(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0054/2000) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi tarkistetusta yhteisön ympäristömerkkijärjestelmästä (10656/2/1999 C5-0223/1999 1996/0312(COD)) (Esittelijä: Schnellhardt)
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0056/2000) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi jätteenpoltosta (11472/1/1999 - C5-0274/1999 - 1998/0289(COD)) (Esittelijä: Blokland)
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Daviesin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0062/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ilman otsonista (KOM(1999) 125 - C5-0048/1999 - 1999/0068(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Myllerin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0063/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kansallisista päästörajoista tietyille ilman epäpuhtauksille (KOM(1999) 125 C5-0047/1999 1999/0067(COD))

Myller
. Arvoisa puhemies, haluan huomauttaa käännösvirheestä, joka koskee tarkistuksia 18 ja 30. Tämä tieto on ilmoitettu asiasta vastaaville palveluille, ja se on myös mainittu tässä meille jaetussa äänestysluettelossa, mutta halusin muistuttaa asiasta, jotta se huomioitaisiin äänestettäessä.

Puhemies
Aivan, jäsen Myller, sain juuri tietää, että nämä virheet ovat jo kielipalvelujen tiedossa. Voimme tosiaankin ottaa ne kohta esille.
Ennen tarkistuksesta 18 toimitettua äänestystä

Myller
Molemmissa, sekä tarkistuksessa 18 että 30, tulee lukea "kriittisiä kuormia ei ylitetä". Ylitetä-sanan tilalla lukee saavuteta, joka tekee asian päinvastaiseksi.

Puhemies
No niin, asia tuli varmasti kaikille selväksi.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Yhteinen päätöslauselmaesitys Eurooppa-neuvoston ylimääräisestä kokouksesta Lissabonissa 23. ja 24. maaliskuuta 2000
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)


Poettering
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olisin hyvin kiitollinen, jos voisimme vielä viedä päätökseen kollega Caroline Jacksonin laatiman ympäristövaliokunnan päätöslauselmaesityksen käsittelyn; se veisi kolme tai neljä minuuttia. Olisin hyvin kiitollinen, jos voisimme tehdä sen vielä nyt.

Puhemies
Meidän ei minun mielestäni pitäisi uhrata enempää aikaa tähän aiheeseen. Annan asian parlamentin päätettäväksi.

Lienemann
Arvoisa puhemies, pyytäisin teitä ottamaan huomioon, että istuntosalissa olevat ranskalaiset sosialistit eivät osallistu äänestykseen. Heidän mielestään meille esitelty päätöslauselma ei ole oikeudenmukainen. He nimittäin toivovat, että ympäristödirektiivit sisällytetään EU:n politiikkoihin ja että niitä sovelletaan osana näitä politiikkoja, mutta sen on koskettava kaikkia direktiivejä eikä vain Natura 2000:ta koskevaa direktiiviä ja muuttolintudirektiiviä. He ovat myös sitä mieltä, että direktiivien soveltaminen on komission ja tuomioistuimen oikeus ja kuuluu niiden toimivaltaan. He eivät siis halua osallistua tähän äänestykseen, jota he pitävät puolueellisena.

Puhemies
Emme kuitenkaan vielä tiedä, äänestämmekö tänä aamuna, koska aioin juuri antaa asian parlamentin päätettäväksi.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, haluaisin muistuttaa teille, että sanoitte, että edellinen äänestys oli viimeinen, ja haluan lisäksi todeta, että tämä päätöslauselma, joka valitettavasti on tulosta kahdesta työjärjestyksen ja tapojen vastaisesta suullisesta kysymyksestä, aiheuttaa suuria ongelmia kaikissa ryhmissä, eikä tämä ole mielestäni paras tapa käsitellä sitä.

Puhemies
Hyvät kollegani, tilanne on nyt tehtävä selväksi. Sanoin äänestyksen alussa, että jatkamme Lissabonin Eurooppa-neuvostoa koskevaan päätöslauselmaan asti. Sanoin sen selvästi. Sanoin, että lopetamme kello 13.15, ja olemme noudattaneet tätä aikataulua. Minun mielestäni meidän on noudatettava tehtyä päätöstä.

Poettering
Arvoisa puhemies, en hyväksy tätä päätöstä. Parlamentilla on vapaus päättää, äänestämmekö tästä vielä nyt vai emme, ja pyydän sen vuoksi, että äänestämme äänestyksen toimittamisesta.
(Puhemies antoi asian parlamentin päätettäväksi, ja parlamentti päätti keskeyttää äänestykset.)

Banotti
Arvoisa puhemies, en halunnut keskeyttää äänestystä, kun saavuin hieman myöhässä. Voisimmeko pyytää, että kelloja soitettaisiin hieman aiemmin? Ihmisillä oli erittäin suuria vaikeuksia ehtiä tänne 12. kerroksesta äänestystä varten, koska hissi pysähtyi joka ikisessä kerroksessa emmekä pystyneet nopeuttamaan sitä mitenkään. Hissi oli täynnä varapuhemiehiä, kvestoreita ja muita ihmisiä, jotka olivat matkalla alas 12. kerroksesta.

Puhemies
Selvä on, jäsen Banotti. Otamme tämän huomioon.
ÄÄNESTYSSELITYKSET
Lannoyen suositus toiseen käsittelyyn (A5-0047/2000)

Maes
Arvoisa puhemies, esittämällä tarkistuksia suklaadirektiiviin olemme pyrkineet antamaan paremman suojan kuluttajille, jotka haluavat tietää, tarjotaanko heille oikeata suklaata vai tuotetta, joka sisältää kaakaovoin sijasta myös alkuperältään muita rasvoja. Näitä tarkistuksia ei kuitenkaan valitettavasti hyväksytty. Siksi olemme myös edelleen huolestuneita kolmannen maailman kaakaontuottajista. Ennustamme, että muiden kasvirasvojen tuottajille koituvista mahdollisista parannuksista huolimatta maailmanlaajuisesta tasapainosta tulee joka tapauksessa epäedullinen kolmannen maailman kannalta. On valitettavaa, että tutkimusta uuden direktiivin seurauksista eteläisille maille ei ole tehty etukäteen. Tästä lähtien suklaa ei ole enää tuote, joka koostuu kokonaan kaakaovoista. Joissakin osissa unionia nimitystä "suklaa" on jo käytetty myös silloin, kun mukana on korvaavaa tuotetta. Olemme pahoillamme siitä, että yhdenmukaistaminen tapahtui kuluttajien ja kaakaontuottajien vahingoksi ja voitontavoittelun sanelemana.

Montfort
Arvoisa puhemies, "paahdetuista tai jauhetuista kaakaopavuista sekä sokerista, vaniljasta ja muista makuaineista valmistettu elintarvike", tämä on suklaan perinteinen määritelmä, joka löytyy nykyisin sanakirjoista. Mutta nyt on hahmottumassa uusi määritelmä: "Vanha nimitys aidolle ja terveelliselle laatutuotteelle, jota valmistettiin ennen perinteisellä menetelmällä ja joka herättää vielä herkullisia muistoja menneiltä ajoilta. Viittaa nykyisin mustaan, ruskeaan, valkoiseen tai muunväriseen tuotteeseen, joka on valmistettu kasvirasvoista tai teollisista rasvaseoksista tai mistä tahansa muusta aineesta sillä edellytyksellä, että lopulliselle tuotteelle löydetään markkinat ja mieluummin maailmanlaajuiset markkinat."
Tässä onkin täysimääräisesti sovellettuna parhaillaan käsiteltävänämme oleva uusi direktiivi, joka voisi lopulta hyvinkin korvata tuntemamme suklaan määritelmän, ja on muuten totta, että korvaavat tuotteet ovat sen teollisuuden erikoisala, jonka lobbausryhmä näyttää antaneen innoitusta tälle tyrmistyttävälle direktiiville.
Jälleen kerran näyttää siltä, että kaikkea kaupallisuutta ohjaava laki eli vahvemman laki on vienyt voiton, kun on yritetty puolustaa kuluttajia, pk-yrityksiä ja perinteisiä suklaanvalmistajiamme...
(Puhemies keskeytti puhujan puheenvuoron.)

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, haluan puhua täällä suklaasta juuri toimitetun katastrofaalisen äänestyksen jälkeen, enkä ole kovin ylpeä siitä, miten äänestimme. Minun mielestäni on nimittäin huomattava, että Euroopan parlamentti on ottanut vastuun suklaan koostumuksen muuttamisesta hyväksymällä kaakaovoin lisäksi myös muiden kasviöljyjen ja -rasvojen käytön.
Haluaisin sanoa, että Euroopan parlamentti on täysin eri linjalla kuin suuri yleisö, mihin on useampiakin syitä. Ensinnäkään se ei vastaa johdonmukaisesti selkeitä merkintöjä vaativien kuluttajien vaatimuksiin. Emme myöntäneet heille tällaisia merkintöjä suklaaseen. Parlamentti ei ole samalla linjalla suuren yleisön kanssa, joka suhtautuu yhä torjuvammin yhteisiin markkinajärjestelyihin. Kolmen äänen enemmistöllä me kieltäydyimme nimenomaan luopumasta suklaan YMJ:stä.
Lisäksi olemme vähät välittäneet ennalta varautumisen periaatteesta kieltäytymällä teettämästä etukäteisiä tutkimuksia direktiivin vaikutuksista tuottajamaihin ynnä muuhun. Mitään ei ole tapahtunut. Voidaan todellakin kysyä, kuka hyötyy tästä manipuloinnista ja...
(Puhemies keskeytti puhujan puheenvuoron.)

Titley
Arvoisa puhemies, veikkaanpa, että brittiläiset suklaanvalmistajat korjaavat tämänpäiväisessä äänestyksessä makean voiton taistellessaan sen hyväksi, että hyvä brittiläinen suklaa tunnustettaisiin Euroopassa herkulliseksi, korkealuokkaiseksi tuotteeksi. Voittajia eivät ole ainoastaan brittiläiset suklaanvalmistajat vaan koko Euroopan suklaansyöjät, jotka voivat nyt vapaasti iskeä hampaansa herkulliseen Dairy Milk-, Galaxy- ja Milky Way -suklaaseen. Kuluttajat voivat selkeiden merkintöjen ansiosta vapaasti valita haluamansa suklaan. Heidän makunystyränsä eivät enää joudu kärsimään Euroopan suklaapolitiikan takia.
Voittajia ovat myös kehitysmaat. Tässä lainsäädännössä otetaan huomioon maailman köyhimpien viljelijöiden tarpeet. Sallitut kasvirasvat ovat trooppista alkuperää, ja direktiivin vaikutus selvitetään kolmen vuoden kuluttua. Mikä parasta, direktiivi nostaa suklaan myyntiä kaikkialla ja lisää näin kehitysmaiden tuotteiden markkinoita. Suklaan ystävät voivat siis popsia sitä rauhassa tietäen, että he tekevät oman osuutensa kolmannen maailman hyväksi.
Olette varmastikin samaa mieltä sitä, että EU on joutunut varsinaiseen suklaaliemeen tässä asiassa. Jotkin hallitukset ovat kiristelleet hampaitaan yrittäessään suojella suklaateollisuuttaan. Ne ovat kuitenkin joutuneet nyt suklaapatukan ja kuoren väliin, ja niitä on heitelty suklaamunilla. Euroopan parlamentin on korkea aika näyttää kieltä suklaasnobeille.

Banotti
. (EN) Nyt on kulunut 16 vuotta siitä, kun Euroopan parlamentissa aloitettiin suklaata koskeva keskustelu.
Olen sitä mieltä, ettei meidän olisi koskaan pitänyt ryhtyä käsittelemään tätä direktiiviä.
Kansallisista makumieltymyksistä ja tuotteista puhuminen jättää liian paljon varaa naurettaville keskusteluille.
Kuluttajat käyttävät valinnanvapauttaan riippumatta siitä, mitä EU tekee, ja se on ainoastaan kohtuullista.
Kansalliskiihko on ryöpsähtänyt suklaakeskustelussa esiin aivan liian usein.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. (FR) Brysselin komission direktiivi, jolla sallitaan se, että suklaan koostumukseen voidaan lisätä tietty määrä kaakaovoita halvempia kasvirasvoja, palvelee selvästi niiden viiden monikansallisen yrityksen etuja, jotka jakavat kolme neljännestä Euroopan markkinoista.
Koska virheellisesti suklaaksi nimitettävä tuote ei ole edes halvempi, kuluttaja ei tienaa ostoksensa hinnassa sitä, minkä hän menettää tuotteen sisältöön liittyvässä avoimuudessa.
Vaikka emme yhdy "aidon suklaan" puolustamisen taustalla olevaan protektionistiseen huolestuneisuuteen, emme näe mitään syytä äänestää Brysselin direktiivin puolesta.

Carlotti
. (FR) Yli kahden vuoden vitkastelun jälkeen neuvosto hyväksyi lokakuussa 1999 yhteisen kannan kaakao- ja suklaatuotteita koskevasta direktiivistä.
Nykyisessä muodossa tekstillä ei voida suojella kuluttajien, perinteisten suklaanvalmistajien tai kaakaon tuottajien etuja eikä taata suklaan laatua. Tosiasiassa sillä yleistetään muiden kasvirasvojen kuin kaakaovoin käyttö, siinä ei määrätä tarkkojen tietojen antamisesta kuluttajalle, eikä siinä piitata paljoakaan siitä, ettei ole olemassa luotettavaa analyysi- ja mittausmenetelmää suklaan sisältämien rasvojen määrittämiseksi. Ehdotuksessa ei siis millään tavalla oteta huomioon Euroopan parlamentin jäsenten 23. lokakuuta 1998 toimitetun ensimmäisen käsittelyn äänestyksen yhteydessä esille tuomia huolenaiheita.
Tekstillä annetaan teollisuudelle vapaat kädet tuottaa kaakaovoin korvikkeita, jotka pohjautuvat palmuöljyyn, joka on huomattavasti halvempaa kuin kaakao. Sen käyttö romahduttaisi 11 miljoonan kaakaosta elantonsa saavan länsiafrikkalaisen ja kaikkien tuottaja-alueiden tulot.
Jotta meidän olisi helpompi niellä tämä katkera kalkki, tekstille on pyritty antamaan sosiaalinen jälkimaku väittämällä, että sillä voidaan puolustaa köyhimpien voipuuöljyn tuottajamaiden, kuten Malin ja Burkina Fason etuja.
Ei ole kuitenkaan olemassa mitään takeita siitä, että suklaateollisuudessa käytettäisiin voipuuöljyä, jolla voidaan joka tapauksessa korvata vain korkeintaan 50 prosenttia kaakaovoista.
Kyseessä on keinotekoinen vastakkainasettelu kaakaon tuottajien ja voipuuöljyn tuottajien välillä, köyhien ja vielä köyhempien maiden välillä. Tosiasiassa direktiiviehdotus edustaa ennen kaikkea monikansallisten suklaayritysten kantaa ja puolustaa lopulta varmasti vain niiden etuja. En voi siis olla siihen tyytyväinen.
Siksi kannatan täysin tarkistuksia, joissa asetetaan etusijalle perinteisten suklaanvalmistajien huolenaiheet, kuluttajien edut ja miljoonien kaakaonviljelijöiden tulevaisuus.

Caudron
. (FR) Haluan aluksi onnitella esittelijää siitä peräänantamattomuudesta, jota hän on osoittanut tässä suklaa-aiheen käsittelyssä.
Muistutan lyhyesti mieliin käsittelyn pääpiirteet. Vuonna 1996 Euroopan komissio ehdotti meille muutosta vuoden 1973 direktiiviin, jolla Yhdistyneelle kuningaskunnalle ja Tanskalle annettiin poikkeuslupa korvata osa suklaan valmistukseen käytettävästä kaakaovoista muilla kasvirasvoilla, joita sai olla korkeintaan 5 prosenttia tuotteen kokonaispainosta. Mutta kun unioniin liittyi lisää jäsenvaltioita, muiden kasvirasvojen kuin kaakaovoin käytön sallivien maiden määrä kasvoi seitsemään Suomen (joka sallii 10 prosenttia), Itävallan, Portugalin ja Ruotsin myötä. Kahdeksan muuta jäsenvaltiota (Saksa, Belgia, Espanja, Ranska, Kreikka, Italia, Luxemburg ja Alankomaat) ei salli niiden käyttöä. Kyseessä olevalla ehdotuksella pyritään siis antamaan kaikille jäsenvaltioille mahdollisuus sallia muiden kasvirasvojen kuin kaakaovoin käyttö suklaatuotteissa siten, että kasvirasvojen osuus on korkeintaan 5 prosenttia lopullisen tuotteen painosta.
Se on tietysti herättänyt välillä kiihkeääkin keskustelua ja ennen kaikkea perusteltua huolestuneisuutta kuluttajien keskuudessa. Viimeksi mainitut, jotka tunsivat itsensä erityisen uhatuiksi muutama vuosi sitten, kun Euroopan unioni yritti yhdenmukaistamisdirektiivien perusteella saada meidät hyväksymään " eurotuotteet" , ovat tuoneet esille halunsa puolustaa ruokaperinteitään. Suojelunhalu on sittemmin ilmennyt elintarvikkeiden laadun ja samalla elintarvikkeiden monipuolisuuden edistämisenä.
Tässä yhteydessä on kiistatonta, että muita kasvirasvoja kuin kaakaovoita tuotteissaan käyttävillä jäsenvaltioilla on oikeus pitää tuotteitaan kaupan, mutta on epäselvää, voidaanko niitä pitää laillisesti kaupan suklaa-nimityksellä. Kaakaovoin korvaaminen muilla kasvirasvoilla tuo esille kysymyksen suklaan koostumuksen suojelusta. Alan markkinoita on siis rajoitettava antamalla riittävät takuut paitsi tietysti kuluttajille myös kaakaon tuottajille. Meidän on vaadittava:
analyysimenetelmää, jolla voidaan selvittää muiden kasvirasvojen kuin kaakaovoin tarkka määrä, mitä Euroopan komissio ei ole ottanut huomioon; tätä vaatimusta ei valitettavasti ole sisällytetty neuvoston yhteiseen kantaan, mutta olen edelleen sitä mieltä, se on ehdoton edellytys 5 prosentin säännön noudattamiselle.
hyvin selvää merkintää kuluttajille, jotta he voivat tehdä tietoisia ostopäätöksiä;
maininnan "laatusuklaa" varaamista tuotteille, jotka sisältävät kaakaovoita;
korvaavien kasvirasvojen rajoittamista trooppisiin kasvirasvoihin, joissa ei ole käytetty entsymaattisia tuotantomenetelmiä;
arviointia tämän toimenpiteen vaikutuksista kaakaota vieviin kehitysmaihin.
Kannatan näitä vaatimuksia, jotka sisältyvät esittelijään jättämiin tarkistuksiin. Olen nimittäin kuluttaja, jolle perinteisen suklaan laatu ja maku ovat tärkeitä asioita. Olen myös sitä mieltä, että kuluttajansuojapolitiikassa, joka on kohotettu yhteisön politiikan tasolle, ei kiinnitetä huomiota elintarvikkeiden turvallisuuteen ja terveyden suojeluun. Sillä on edistettävä laadukkaita elintarvikkeita, jotka ovat osa laajempaa filosofiaa, elämän laadun filosofiaa!

Darras
. (FR) Tämä vuodelta 1996 peräisin oleva direktiiviehdotus kuuluu sisämarkkinoiden yhdenmukaistamiseen, ja komissio antaa siinä jäsenvaltioille mahdollisuuden sallia muiden kasvirasvojen kuin kaakaovoin lisääminen suklaatuotteisiin, joissa niitä saa olla korkeintaan 5 prosenttia lopullisen tuotteen määrästä. Siinä määrätään myös näitä kasvirasvoja sisältävien suklaatuotteiden pitämisestä kaupan kaikissa jäsenvaltioissa sillä edellytyksellä, että niissä on valmistusaineet sisältävä tuoteseloste.
Olen esittelijän tavoin sitä mieltä, että meidän on palattava parlamenttimme ensimmäiseen käsittelyyn, joka oli vuonna 1997, ja estettävä muiden kasvirasvojen lisääminen ja tällaisten tuotteiden kaupan pitäminen. Olen edelleen sitä mieltä, että meidän on varattava maininta "laatusuklaa" vain sellaiselle suklaalle, joka ei sisällä muita kasvirasvoja, ja kehotettava teettämään tutkimus tämän toimenpiteen vaikutuksista kaakaota vieviin kehitysmaihin; lopuksi toivon edelleen selvää ja tarkkaa merkintää kuluttajia varten.
Tämä on periaatteellinen kanta, josta on vaikea neuvotella, koska kyseessä on laatutuotteiden ja kuluttajien, joita me kaikki olemme, puolustaminen. Siksi kehotan parlamenttiamme hyväksymään esittelijämme jättämät tarkistukset ja ilmaisemaan siten vastustavansa ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan kantaa.

Lang
. (FR) Asiat ovat nurin kurin. Euroopassa, jossa vakuutetaan halua suojella kuluttajia ja jossa puhutaan laatumerkinnöistä ja aitoudesta, meillä on nyt käsiteltävänämme neuvoston yhteinen kanta, jossa halutaan mieluummin pilata tähän saakka laadukas tuote, suklaa, kuin loukata elintarvikealan monikansallisia yrityksiä.
Pitäisikö siitä edes olla yllättynyt, koska samassa Euroopassa tuotetaan hulluja lehmiä, täriseviä lampaita ja dioksiinikanoja ja sinne tuodaan hormonilihaa ja geneettisesti muunnettua viljaa.
Kuluttajille tietysti "tiedotetaan", että ostettu tuote on väärennetty. Mutta millaisella tekopyhyydellä! Millaisella tiedotuksella! Pienenpienillä kirjaimilla ja käsittämättömällä kielellä pakkauksen kääntöpuolella.
Teillä on tapana tehdä mitä tahansa opinkappaleidenne, vapaan liikkuvuuden, vapaan kilpailun ja vapaakaupan nimessä. Mutta pyydän, ettette tekisi enää mitä tahansa ruokaperinteillemme, laatutuotteillemme tai paikallisille tuotteillemme. Älkää leikkikö enää ruoan kanssa. Se olisi todellista edistystä.
Lienette ymmärtäneet: Euroopan oikeistopuolueiden koordinaatioon kuuluvat kollegani ja minä itse äänestämme "nollavaihtoehdon" puolesta, sen puolesta, että suklaassa on nolla prosenttia muita kasvirasvoja kuin kaakaovoita.

Lulling
. (FR) Olisitteko uskoneet? Yli 25 vuotta Euroopan parlamentin ensimmäisen suklaakeskustelun jälkeen olen jälleen mukana keskustelussa siitä suuresta kysymyksestä, voiko tuotetta nimittää suklaaksi, jos sen valmistuksessa ei ole käytetty pelkästään kaakaovoita.
Niin 25 vuotta sitten kuin tänäänkin tämä kysymys jakaa parlamenttia jopa siinä määrin, että ryhmäni ei tehnyt äänestyslistaa eikä puoluekuri toiminut, mikä on mielestäni ihailtavaa tällaisessa tilanteessa. Saatoin siis vapaasti tuoda esille sen, että kannatan ratkaisua, joka on mielestäni paras aidon suklaan tuottajien kannalta, aidon suklaan, jota arvostavat kulinaristit, joiden mielestä kissaa on nimitettävä kissaksi ja suklaata suklaaksi, jos se on todella valmistettu kaakaovoista.
Olen hyvin pahoillani siitä, ettemme päässeet yksimielisyyteen siitä ratkaisusta, joka oli mielestäni järkevin, eli siitä, että nimitys "suklaa" varataan tuotteille, jotka sisältävät 100-prosenttisesti kaakaosta uutettuja kasvirasvoja, ja että muiden kasvirasvojen käyttö ilmoitetaan näkyvästi niitä sisältävien tuotteiden kääreissä, jotta kuluttaja saa siitä tiedon eikä häntä johdeta harhaan, olettaen tietysti, että näiden tuotteiden kaupan pitäminen taattaisiin yhtenäismarkkinoilla.
Suklaan alalla, kuten muillakin aloilla, on erilaisia kulttuureja ja perinteitä, niin kuin tiedämme. Makuasiat ovat henkilökohtaisia. Tuotteen maku- ja laatunäkökohtien rinnalla on tietysti kehitysyhteistyöpoliittinen näkökohta: assosioituneet maat, AKT-maat, pelkäävät todellakin menettävänsä noin 160 miljoonan dollarin tulot, jos suklaan suuret teollisuustuottajamme ryhtyvät käyttämään muita kasvirasvoja 5 prosentin verran, joka on määrätty osuus mutta jota ei voida valvoa.
Kun tilanne on tämä, olisin mieluummin suonut, että yhteinen kanta olisi hylätty, samoin kuin syön mieluummin hyvää perinteisesti valmistettua suklaata kuin teollisesti tuotettua suklaata, jota ei pystytä tällä hetkellä valvomaan. Valitettavasti parlamentin pieni enemmistö ei ollut sillä kannalla, että kuluttajat saisivat nauttia hyvästä ja aidosta suklaasta.

Miranda
. (PT) Torjumme jo heti alkuvaiheessa ne periaatteet, joiden mukaan kaikissa jäsenvaltioissa sallittaisiin yleisesti valmistaa suklaata, jossa kaakaovoin sijasta olisi tietty prosenttiosuus kasvisrasvoja. Teemme näin syistä, jotka liittyvät kaakaon tuottajamaiden laillisten etujen turvaamiseen ja myös kuluttajansuojeluun.
Itse asiassa on varmaa, että sellaisella toimenpiteellä olisi väistämättä kielteisiä seurauksia kaakaon tuottajamaissa, ja siihen on vielä lisättävä se meidän asenteemme ratkaiseva tekijä, että nyt ei ole otettu huomioon edes tutkimuksia, jotka koskevat tällaisten toimenpiteiden vaikutuksia kehitysmaatasolla olevissa kaakaon tuottajamaissa.
Kasvirasvojen viiden prosentin osuuden vahvistaminen kaakaon valmistuksessa kaakaovoin sijasta on kuitenkin jopa vaarallinen ennakkotapaus siinä mielessä, että se saattaa vähitellen johtaa ei vain nyt määritettyä prosenttiosuutta suurempaan käyttöön, vaan jopa siihen, että se voi tulevaisuudessa avata ovet suklaan valmistamiselle muunlaisista rasvoista, rajatusti jopa geneettisellä muuntelulla aikaansaaduista rasvoista.
Sitä paitsi on myös yhä määrittelemättä, millaisella analyysimenetelmällä oikeastaan voidaan määrittää todella tehokkaasti näiden rasvojen osuus suklaan valmistuksessa, ja sen lisäksi on todettava, että vieläkään ei ole tehty pakolliseksi merkintää, jonka avulla voisi selvästi erottaa ainakin aidon, vain kaakaovoista valmistetun suklaan sellaisesta suklaasta, jonka koostumukseen on lisätty muita rasvoja.

Roure
. (FR) Tällä direktiivillä muutetaan jopa suklaan määritelmää, vaikka meidän mielestämme suklaa olisi valmistettava kaakaopavuista ja kaakaovoista.
Meillä ei ole oikeutta johtaa kuluttajia harhaan nimittämällä suklaaksi tuotteita, joita ei välttämättä ole valmistettu kaakaosta.
Kuluttajat vaativat selkeätä ja täsmällistä tietoa. He eivät enää siedä sitä, että heitä petetään. Tämänpäiväinen äänestys koski paljon muutakin kuin vain suklaata. Pelissä on kansalaistemme luottamus.
Siksi hyväksyin kaikki tarkistukset, jotka koskivat direktiivin parantamista ja jotka olivat ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan esittämiä.

Rovsing
. (DA) EU:n hyvinvointi perustuu kilpailuun. Uuden suklaadirektiivin hyväksymisellä pyritäänkin parantamaan kilpailua EU:ssa. Meidän on oltava hyvin varovaisia elintarvikepolitiikan ja kuluttajien suojelun osalta. Nyt kyse ei kuitenkaan ole terveydestä tai ympäristönsuojelusta. Kyse on pelkästään siitä, pitääkö meidän sallia se, että terveysriskeistä huolimatta suklaa-alan kilpailun on oltava vapaata, niin että kaikki suklaan tuottajat voivat myydä suklaatuotteitaan kaikissa EU:n valtioissa eikä vain niissä seitsemässä valtiossa, jossa toistaiseksi sallitaan keskustelun aiheena olevat kasvirasvat. Kuluttajan näkökulmasta kyse on pelkästään makuasioista. Sen vuoksi ei ole oikein, että poliitikot päättäisivät siitä valikoimasta, joka on kuluttajien ulottuvilla. Tuotteita pitää olla tarjolla, ja niiden sisällön on oltava selvillä, mutta emme kuitenkaan voi viedä kuluttajilta heidän omaa päätösvaltaansa. Muuta emme voi hyväksyä. Kuluttajien on voitava itse selvittää, mikä maistuu parhaalta!
Se, että voimme tänään huomata parlamentin vastustavan ehdotusta valtavasti, voidaan käsittää vain siten, että tietyt suklaantuottajat yrittävät rajoittaa kilpailua. Jos tarkastelemme asian vastustajia, voimmekin selvästi huomata, että sitä vastustavat ryhmärajojen yli lähinnä sellaiset valtiot, jotka etukäteen suojaavat omaa suklaateollisuuttaan voimassa olevilta säännöiltä.

Savary
. (FR) Paul Lannoyen kiitettävistä ponnisteluista huolimatta en henkilökohtaisesti äänestänyt käsiteltäväksemme annetun tekstin puolesta, jolla aiotaan sallia se, että suklaaseen lisätään 5 prosenttia kasvirasvoja, koska se on juuri sellainen eurooppalainen asetus, jota kansalaisemme pitävät käsittämättömänä ja joka on omiaan luomaan euroskeptisyyttä.
Kun tässä tapauksessa olisi riittänyt selvä ja yksiselitteinen merkintä kaikkien eurooppalaisten suklaatyyppien kaupan pitämiselle, meille ehdotetaan taas yhtä surkuhupaisaa kompromissia, josta olemme selvillä: se ei ole 0 prosenttia kasvirasvoja kuten 8 maassa, se ei ole 10 prosenttia kuten joissakin muissa maissa, vaan giljotiinin terä on pudonnut 5 prosentin kohdalle kaikkialla Euroopassa! 5 prosenttia kasvirasvoja, joita ei selvästikään voida valvoa ja jotka hyödyttävät eniten teollisuutta, joka hukuttaa pian markkinat halpaan suklaajäljitelmään ja aiheuttaa samalla sen, että aidon suklaan hinta nousee ja että siitä tulee ylellisyystuote etuoikeutetuille kuluttajille.
Aiotaanko seuraavaksi yhdenmukaistaa ketsupin, sinapin, leikkeleiden, juustojen, oluen ja pizzojen koostumus yhtenäismarkkinoiden nimessä ja yhtenäisen maun edistämiseksi pelkästään elintarvikealan "bisneksen" edun vuoksi?
Jos kansanterveydellisistä syistä on perusteltua säätää lakeja tuotantomenetelmistä ja tuotteiden alkuperän selvittämisestä, yhtä perusteltua on pyrkiä toteuttamaan koko Euroopassa "maolaistyylistä ruokakulttuuria" vain suurteollisuuden edun vuoksi.
Vaikka sisämarkkinoiden rakentaminen on keino, jolla parannetaan Euroopan kansainvälistä kilpailukykyä, se ei kuitenkaan saa muodostua totalitaariseksi uskonkappaleeksi eikä tunkeutua kaikille yksityiselämämme alueille.
Euroopan keittiöiden ja ruokatottumusten monimuotoisuus on osa sen kulttuuriperintöä, vaikka sen hintana onkin se, että sisämarkkinoilla myydään ulkomaisia paikallisia erikoistuotteita.
Eurooppalaiset eivät halua standardoitua kuluttajien Eurooppaa, jossa voi hankkia vapaasti ravintonsa suurilta yhtenäistetyiltä sisämarkkinoilta. He odottavat Euroopalta suurta poliittista kunnianhimoa eivätkä saivartelevia ja toisarvoisia asetuksia.

Souchet
. (FR) Uuden suklaadirektiivin muodonmuutokset ilmentävät ensinnäkin yhteisön lainsäädäntömenettelyn raskautta ja hitautta. Edinburghin Eurooppa-neuvostossa vuonna 1992 ehdotettu vuoden 1973 direktiivin "yksinkertaistaminen" johti vasta vuonna 1996 komission ehdotukseen, jota parlamenttimme käsitteli ensimmäistä kertaa vuonna 1997, ja jouduttiin odottamaan vielä melkein kaksi ja puoli vuotta, ennen kuin neuvosto vahvisti yhteisen kannan, jota käsittelemme tänään.
Johtaako näin pitkä valmistelu edes käyttökelpoiseen tekstiin? Vastaus on selvästi kielteinen. Uusi direktiivi ei vastaa mitään tarvetta. Vuoden 1973 direktiivissä annettiin selvä ja täysin yksiselitteinen määritelmä suklaalle: sokerista ja kaakaosta valmistettu tuote. Tiettyjen pohjoisten maiden ruokatottumusten huomioon ottamiseksi tehtiin joitakin poikkeuksia. Tilanne oli siis tyydyttävä. Miksi sitä pitäisi muuttaa? Miksi "yksinkertaistamisen" varjolla ryhdytään tosiasiassa kumoamaan vuoden 1973 direktiiviä? Eikö yhteisön säännöstö olekaan enää koskematon?
Jos direktiivin sisältöä muutetaan, se tapahtuu tosiasiassa viiden monikansallisen yrityksen (Nestlén, Suchardin, Marsin, Cadburyn ja Ferreron) painostuksesta; ne jakavat jo yli 70 prosenttia Euroopan markkinoista, mutta nykyinen kaksinkertainen lainsäädäntö hankaloittaa edelleen niiden tuotantoa. Esimerkiksi Ranskaan sijoitettu tehdas ei voi tuottaa suklaata, joka ei täytä ranskalaisia sääntöjä, joiden mukaan suklaa ei saa sisältää muita kasvirasvoja kuin kaakaovoita. Monikansallisten yritysten kannalta kyse on kuitenkin ennen kaikkea raaka-ainekustannusten minimoimisesta. Mitä väliä sillä on, jos sen hintana on suklaan koostumuksen muuttaminen? Kaakaovoin osuus suklaan kokonaishinnasta on itse asiassa 8-9 prosenttia. Voipuuöljyn hinta on kolmasosa kaakaovoin hinnasta, ja palmuöljyn hinta on siitä kymmenesosa.
Kun uudessa direktiivissä hyväksytään joukko kaakaovoin korvikkeita ja niille asetetaan prosenttiosuus, kyseessä on päänavaus, ja juuri se on oleellista. Jatkossa tarvitsee vain kasvattaa, korottaa prosenttiosuutta ja lisätä esimerkiksi soija meille tänään ehdotettujen kasvirasvojen joukkoon. Voipuuöljy on silloin tehnyt sijaistehtävänsä, ja sen tuottajat kokevat saman kohtalon kuin kaakaon tuottajat, jotka joutuvat pian kärsimään hintojen laskusta, koska on hyväksytty direktiivi, jossa ei tarkoituksellisesti piitata siitä, miten se vaikuttaa kehitysalalla, vaan lykätään vaikutusten selvittäminen kyynisesti epämääräiseen tulevaisuuteen.
Päästäkseen tavoitteeseensa tuottaa ja myydä väärennettyä suklaata suklaa-nimikkeellä halvempaan hintaan koko unionissa monikansalliset yritykset eivät hellittäneet, ennen kuin vuonna 1973 säädetyistä poikkeuksista tehtiin sääntö suklaanvalmistajien ja -tuottajien kustannuksella.
Yhteinen kanta täyttää täysin niiden vaatimukset, kun siinä ehdotetaan, että kaikille 15 jäsenvaltiolle muodostetaan yhteinen ja sitova sääntö poikkeuksesta, joka vastasi vain tietyissä jäsenvaltioissa esiintyvää ruokatottumusta. Kohotetaanko näin edes kaikkien jäsenvaltioiden vaatimus- ja laatutasoa? Ei suinkaan. Päinvastoin. Yhdenmukaistaminen toteutetaan kuten yleensäkin pienimmän yhteisen nimittäjän perusteella. Siten yleistetään huonompi laatutaso, jotta lopulta päästään standardoituun euromakuun maun hienouden kustannuksella. Ja laadun osoittaminen lankeaa hämmästyttävää kyllä perinteiselle suklaanvalmistajalle, joka voi olla huojentunut siitä, että häntä ei sentään kielletä ilmoittamasta, että hän ei ole lisännyt suklaaseen muita kasvirasvoja kuin kaakaovoita!!!
Mahdollistaako uusi teksti edes sen, että kuluttaja voi helposti erottaa väärän ja oikean suklaan? Ei, koska direktiivin teksti on siinä mielessä vilpillinen, että siinä määrätään mahdollisuudesta lisätä suklaan koostumukseen hyvin tarkka prosenttiosuus (5 prosenttia) muita kasvirasvoja kuin kaakaovoita, vaikka meillä ei ole käytössämme, kuten kaikki tietävät, luotettavaa analyysimenetelmää sen valvomiseksi. Komissio asettaa siis prosenttiosuuden, josta se tietää, että sitä ei voida varmistaa. Tätä nimitetään huijaukseksi.
Tekstissä on myös vilpillisiä määräyksiä merkinnöistä. Parlamenttimme hyväksyi perustellusti ensimmäisessä käsittelyssä esittelijä Lannoyen esittämän tarkistuksen, jonka mukaan tuotteen kääntöpuolella on ilmoitettava selvästi luettavassa muodossa, että tuote sisältää muita kasvirasvoja kuin kaakaovoita. Koska neuvosto ei hyväksynyt tätä tarkistusta, kuluttaja ei siis saa asianmukaista tietoa. Kaikissa maissa ja kaikille aidon suklaan ystäville voi siis käydä niin, että suklaa-nimitys voi tästä lähtien pitää täysin laillisesti sisällään täysin vääristeltyjä tuotteita.
Näin erään peruselintarvikkeemme määritelmää muutetaan sellaisen yhteisön järjestelmän hyväksi, jolla kavennetaan jatkuvasti kaikkien vastuuta, ja tämä tehdään vain sen takia, että muutamat ylikansalliset yritykset voivat maksimoida voittonsa. Suklaan ystävät, nauttikaa hartaudella seuraavat pääsiäismunanne! Se on viimeinen kerta, kun voitte olla varmoja siitä, että ne on valmistettu todellisesta ja aidosta suklaasta, joka on tehty ennen suurta yhdenmukaistusta. Mutta kuka haluaa syödä suklaata sen jälkeen?

Thomas-Mauro
. (FR) Kuinka jouduimmekaan merkintöjen pauloihin...
Tässä on erillinen Euroopan tason merkki, jonka haluamme nyt vahvistaa. Tämä merkintä on Ranskan NF-ympäristömerkin tavoin vapaaehtoisesti käytettävä merkki, eli yritysten on haettava sitä. Se myönnetään kattavilla perusteilla, joissa otetaan huomioon tuotteen koko elinkaari.
Kaikkia kansallisia merkkejä ei kuitenkaan pidä siirtää taka-alalle. Kuluttajilla eli ostajilla on nimittäin omat tottumuksensa, ja he ovat alkaneet luottaa tuntemiinsa merkkeihin. Jos kansallinen merkki korvattaisiin, se hämmentäisi jälleen Euroopan unionissa asuvia kansalaisia, jotka ovat eksyksissä tuoteselosteiden, laatumerkintöjen, logojen, alueellisten mainintojen ynnä muiden tietojen viidakossa. Voisi melkein kuvitella katselevansa suklaalevyä...
Koska meille on erityisen tärkeää, että pk-yritysten mahdollisuudet osallistua yhteisön ympäristömerkkijärjestelmään otetaan huomioon ja että niitä parannetaan, annamme tukemme esittelijälle.

Titley
. (EN) Arvoisa puhemies, tuen koko sydämestäni sitä, että Eurooppa pyrkii olemaan ympäristöä säästävä maanosa. Tämä toimenpide on jälleen yksi osoitus siitä, että EU haluaa parantaa tapojaan entistä vihreämpään suuntaan.
Ekotuotemerkin kukkalogo on vuodesta 1992 lähtien ollut ympäristöä säästävien tuotteiden tuntomerkki aina pesukoneista kirjepaperiin asti. Toistaiseksi teollisuus ei silti ole ollut yhtä innostunut ympäristöä säästävistä tuotteista kuin kuluttajat. Toivottavasti kuitenkin tämän kolmivuotisen strategian toimenpiteet saavat valmistajat tulemaan mukaan.
Ison-Britannian Labour-puolueen hallitus on ilman muuta ollut edelläkävijöitä pyrkimyksissä puhdistaa maapallomme. Esimerkiksi Kiotossa varapääministeri John Prescott sai vastoin kaikkia odotuksia aikaan sopimuksen, joka koskee maailmanlaajuista päästöjen vähentämistä. Iso-Britannia on jo hyvää vauhtia saavuttamassa tavoitettaan hiilidioksidipäästöjen vähentämisestä 20 prosentilla vuoteen 2010 mennessä. Hallitus ei kuitenkaan ole tyytynyt tähän, vaan se on äskettäin nostanut tavoitteen 60-70 prosenttiin vuoteen 2050 mennessä.
Parlamentin pitäisi haastaa muut jäsenvaltiot seuraamaan Ison-Britannian esimerkkiä. Niillä on tilaisuus ottaa haaste vastaan marraskuussa Haagissa pidettävässä Kioton seurantakonferenssissa.
Maapallon suojeleminen tarkoittaa toki paljon muutakin kuin vain ilmakehän puhdistamista. Se tarkoittaa luonnonympäristön suojelemista myös maan pinnalla. Myös tässä asiassa Ison-Britannian Labour-puolueen hallitus on etunenässä. Esimerkiksi sen äskettäinen luontoa koskeva lakialoite suojelee uhanalaisia lajeja paremmin kuin koskaan aiemmin. Lisäksi jokamiehenoikeus-tyyppinen lainsäädäntö antaa briteille vapauden nauttia kauniista maaseudustamme ja ihailla sitä.
Arvoisa puhemies, paikallisella, kansallisella ja Euroopan tasolla tarvitaan pikaisesti johdonmukaisia toimia, jotta voisimme puhdistaa maamme, meremme ja ilmamme. Kukkamerkki on vain yksi osa entistä laajempaa ympäristöstrategiaa, jota tarvitaan maapallomme pelastamiseksi. Kansalaisemme haluavat konkreettisia toimenpiteitä. He eivät halua poliitikkojen pitävän pelkkiä palopuheita ja näin ainoastaan nostavan maapallon lämpötilaa. Valjastamalla kukkaisvoiman voimme kaikki edistää entistä puhtaampaa, vihreämpää maailmaa.
Bloklandin suositus toiseen käsittelyyn (A5-0056/2000)

Banotti
. (EN) Jäsen Blokland ottaa aivan oikein esille useita jätehuoltoon, myös jätteenpolttoon, liittyviä vakavia huolenaiheita.
Olen kotoisin maasta, jonka kaatopaikat ovat yli 90-prosenttisesti käytössä, joten hyväksyn sen johtopäätöksen, että asianmukaisesti valvottu jätteenpoltto on paitsi tarpeellista myös välttämätöntä.
Irlannin hallitus ei näytä sitoutuneen tosissaan jätteiden kierrätykseen ja lajitteluun. Jätteiden lajittelun ja myös orgaanisten jätteiden kompostoinnin täytyy olla ensisijainen asia kaikissa jätehuoltostrategioissa.

Caudron
. (FR) Jätekysymys on hyvin moniulotteinen asia, ja alan lobbaus on merkittävää. Siksi Euroopan unioni on hyväksynyt yleisen strategian tämän suuren ympäristö- ja terveyshaasteen ratkaisemiseksi.
Tänään käsiteltävänämme oleva direktiivi on osa sitä, koska sillä pyritään sääntelemään vaarallisten ja vaarattomien jätteiden lämpökäsittelyä. Minun on sanottava, että henkilökohtaisesti olen aina ollut huolestunut siitä, että samassa lainsäädännössä käsitellään sekä vaarallisten jätteiden että vaarattomien jätteiden polttoa. Toin esille huolestuneisuuteni ja kysymykseni jo ensimmäisessä käsittelyssä.
Enemmistö päätti tukea rinnakkaispolttoa, mikä ei tyydytä minua. Siksi kamppailen tänään sellaisten toimenpiteiden toteuttamisen puolesta, joilla taataan, että vaarallisten jätteiden päästörajoja ei lievennetä.
Kaikki tietävät, että Euroopan unionissa poltettavien jätteiden määrä kasvaa. Yhdyskuntajätteitä poltettiin 31 miljoonaa tonnia vuonna 1990, ja luku kasvaa yli 56 miljoonaan tänä vuonna. Tähän on useampia syitä, jotka johtuvat tuotettavien jätteiden määrän lisääntymisestä ja kaatopaikoille kuljetettavien jätteiden määrän vähenemisestä.
On kuitenkin tiedossa, että jätteenpoltto aiheuttaa saastepäästöjä, jotka pilaavat vakavasti ilmaa, maaperää ja vesiä ja jotka ovat siis terveydelle vaarallisia. Ilmaan päässeiden epäpuhtauksien luonne riippuu sekä käsiteltävistä jätteistä että niiden käsittelyssä käytetystä teknologiasta. Siksi olemme huolestuneita ennen kaikkea raskasmetalli-, dioksiini- ja furaanipäästöistä.
Keskustelussa on puututtu erityisesti rinnakkaispolttolaitoksiin. Muistutan, että nämä laitokset käyttävät vaarallisia jätteitä polttoaineena energian tai aineellisten aineiden tuotannossa. Tosin sovellettavien direktiivien määräysten mukaan vaarallisten aineiden käyttö on rajoitettava 40 prosenttiin käytettyjen jätteiden määrästä. Prosenttiosuus on liian korkea! Näihin laitoksiin on sovellettava erittäin tiukkoja valvontasääntöjä, joiden on oltava yhtä tiukkoja kuin polttolaitoksiin sovellettavien sääntöjen.
Lisäksi haluan painottaa, että vaikka vaarallisten jätteiden hyödyntäminen yleistyy, se ei saa johtaa siihen, että me totumme tuottamaan tällaisia jätteitä.
Itse asiassa saattaa hyvinkin käydä niin, että meille kerrotaan myöhemmin, että investoinnit on tehty rinnakkaispolttolaitosten rakentamiseksi ja että nyt ne olisi saatava kannattamaan! Torjun jo ennakolta jyrkästi tällaiset näkemykset, jotka johtavat vaarallisten aineiden kuljetusten määrän lisääntymiseen kaikkine niihin liittyvine ympäristö- ja turvallisuusriskeineen.
Lopuksi on muistutettava, että rikkomuksista on rangaistava ja että niitä yhteisöjä on tuettava, jotka huolehtivat siitä, että niiden polttolaitokset ovat sääntöjen mukaisia, ja on korostettava sitä, että ensisijaisena tavoitteenamme on ja on oltava edelleenkin jätteiden syntymisen ehkäisy riippumatta siitä, ovatko jätteet vaarallisia vai eivät.

Collins
. (EN) Euroopan unioni on viime vuosina ollut edelläkävijä uusien jätehuoltostrategioiden laatimisessa. Itse asiassa tänään käsittelemämme direktiivin tavoitteena on vähentää jätteenpolton haittavaikutuksia ympäristölle ja ihmisten terveydelle vähentämällä huomattavasti useiden ilmaan joutuvien epäpuhtauksien päästöjä. Tällä direktiivillä pyritään myös valvomaan jätteiden päästämistä vesistöihimme.
Tämä mietintö on nyt parlamentissa toisessa käsittelyssä. Panen merkille, että yhdessä Eurooppa-neuvoston suosituksessa sanotaan, että jos vaarattoman jätteen polttolaitoksen toiminnanharjoittaja aikoo ryhtyä polttamaan vaarallista jätettä, hänellä on oltava ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi annetun direktiivin mukainen lupa. Mielestäni tämä on erittäin järkevä ehdotus.
On erittäin tärkeää, että Euroopan unioni toteuttaa erittäin aktiivisesti uusia jätehuoltoehdotuksia. Euroopassa syntyy jätettä päivässä yli kilo henkeä kohden. EU:ssa syntyy vuosittain 2 miljardia tonnia jätettä. Euroopan unionilla on selkeä mielipide yhdestä jätehuolto-ongelmamme osatekijästä. Jätehuollon tulevaisuus ei ole siinä, että paikallisviranomaiset ympäri maata etsivät tilaa uusille kaatopaikoille. Kaatopaikkojen yleiset ympäristövaikutukset aiheuttavat yhä enemmän huolta. Meidän täytyy siirtyä kaatopaikoista entistä yhtenäisempiin jätehuoltosuunnitelmiin, ei sen enempää eikä vähempää.
Euroopan unioni tukee täysin Irlannin hallituksen asettamia ankaria ja kunnianhimoisia mutta saavutettavissa olevia tavoitteita, jotka koskevat jätteiden kierrätystä ja hyödyntämistä. Nämä tavoitteet, jotka on määrä saavuttaa 15 seuraavan vuoden aikana, sisältävät seuraavaa:
· Kaatopaikkojen talousjätteen vähentäminen 50 prosentilla.
· Nykyisin kaatopaikoille vietävän biologisesti hajoavan jätteen vähentäminen vähintään 65 prosentilla.
· Sellaisten jätteen hyödyntämislaitosten kehittäminen, joissa käytetään ympäristöä säästäviä tekniikkoja ja joissa voidaan käsitellä vuosittain jopa 300 000 tonnia biologisesti hajoavaa jätettä.
Kaikki nämä toimenpiteet ovat osoitus jätehuoltoa koskevan yleisen mielipiteen muuttumisesta. Kaatopaikkojen aika on nyt menossa ohi, ja ne on korvattava ympäristöä säästävillä tekniikoilla. Euroopan unionin kaikki 15 jäsenvaltiota tukevat tätä kantaa yksimielisesti.

Montfort
. (FR) Teollistuneiden kaupunkiyhdyskuntiemme synnyttämä valtava jätemäärä on kiistatta niiden suurten haasteiden joukossa, jotka Euroopan unionin on ratkaistava 2000-luvulla: maapallo hukkuu vähitellen järjettömään jätetulvaan, ja joka vuosi yhteisömme jäsenvaltiot tuottavat yli 2000 miljoonaa tonnia jätettä.
Näissä oloissa ei voida ajatella, että jätehuoltoon sovellettaisiin pienempien välittömien kustannusten lakia: kasvavan tarpeen ruokkimalla kukoistavalla teollisuudella (kymmeniä tuhansia työpaikkoja, miljardeja euroja) onkin varmasti paljon keksittävää, jotta se pystyy täyttämään oikein tehtävänsä välttäen erityisesti uusien saastepäästöjen aiheuttamista hyödyntämisen varjolla: jätteenpoltosta pääsee ilmaan raskasmetallihiukkasia ja dioksiinia, savukaasujen puhdistuksesta syntyy epätoivottavaa sakkaa, eikä tietyille kierrätettäville aineille ole löydetty markkinoita.
Ympäristön ja terveyden mahdollisimman hyvä suojelu edellyttääkin huomattavaa edistystä jätteenpolttoa koskevan lainsäädännön jota ei ole komission hiljattaisen kertomuksen mukaan vielä tyydyttävästi siirretty kansalliselle tasolle täytäntöönpanossa.
Jäsenvaltiot ja niiden teollisuus on siis saatava ryhtymään nopeasti tarvittaviin mukautuksiin ensinnäkin kansallisessa lainsäädännössä ottaen huomioon ennalta varautumisen ja ympäristönsuojelun periaatteet ja toiseksi teknisissä valmiuksissa saasteongelman poistamiseksi sen siirtämisen sijasta mutta samanaikaisesti olisi järkevää, että Euroopan parlamentti etsisi realistisia keinoja sellaisten tavoitteiden saavuttamiseksi, jotka voidaan saavuttaa, sen sijaan, että se heittäytyy tunteiden ja idealististen näkemysten valtaan uskottavuutensa kustannuksella: ympäristöalalla säilytetään mahdollisuudet päästä kestäviin tavoitteisiin toteuttamalla ensin se, mikä on mahdollista.
Tästä syystä UEN-ryhmä ei kannattanut tarkistuksia, joita ei voida soveltaa jäsenvaltioissamme ja joiden ennakoitavissa olevat taloudelliset vaikutukset osoittautuisivat kovin tuhoisiksi.
Muilta osin toivon paikallisen tason edustajana, että yhteisön direktiivejä yhdistämällä ja yksinkertaistamalla voidaan selventää ja helpottaa yhteisön säännöstöä, johon alueelliset jätehuoltosuunnitelmat on mukautettava.

Moreira da Silva
. (PT) Tämän vuodesta 2005 lähtien sovellettavan jätteenpolttodirektiivin hyväksyminen parantaa huomattavasti Euroopan nykyistä jätehuoltoa edistämällä sellaisia tärkeitä perusteita kuin julkinen terveydenhuolto ja kansalaisoikeuksien puolustaminen.
Jos tämä direktiivi muuten tulisi voimaan heti, vaikka täytäntöönpano tapahtuu valitettavasti vasta vuonna 2005, Portugalin hallituksen olisi käytännössä mahdotonta jatkaa rinnakkaispolton strategiaansa. Koska tämä direktiivi kuitenkin asettaa huomattavia teknisiä, oikeudellisia ja menetelmiin liittyviä rajoituksia kaikille Euroopassa harjoitettaville poltto- ja rinnakkaispolttomenettelyille, kävisi yhä selvemmin ilmi, että Portugalissa noudatettu strategia on perusteellisen väärä.
Vaikka siis olisinkin halunnut poltto- ja rinnakkaispolttomenettelyyn vieläkin pitemmälle meneviä rajoituksia, en voi olla ilmaisematta tyytyväisyyttäni saavutetuista tuloksista, koska tässä direktiivissä
1 - asetetaan entistä tiukemmat raja-arvot päästöille, etenkin häkä- ja pölypäästöille.
2 - asetetaan poltto- ja rinnakkaispolttolaitokset raja-arvojen osalta samaan asemaan, ja lopetetaan näin rinnakkaispolttolaitoksia koskenut poikkeustila.
3 - epäilemättä katsotaan, että polttoa ja rinnakkaispolttoa voidaan käyttää vain viimeisinä keinoina, kun kaikki muut tekniset käsittelytavat on käytetty loppuun.
4 - määritellään koko unionia koskevalle jätehuollolle sekä poltto- ja rinnakkaispolttolaitosten sijainnille ja mittasuhteille hyvin tiukat ehdot, jotka on täytettävä ennen kuin päätetään, kumpi niistä on parempi.
5 - lisätään toimivaltaisten viranomaisten mahdollisuuksia puuttua asioihin, kun laitokset eivät noudata raja-arvoille asetettuja vaatimuksia.
6 - vähennetään ankaralla kädellä mahdollisuuksia käyttää poltto- tai rinnakkaispolttojätteitä etenkään yksityisessä rakennustoiminnassa.
7 - tehdään jatkuva dioksiininäytteiden ottaminen poltto- ja rinnakkaispolttomenetelmiä koskevaksi pakolliseksi vaatimukseksi.
8 - lisätään kansalaisten mahdollisuuksia osallistua laitosten sijaintia koskevaan päätöksentekoon.
9 - tehdään pakolliseksi vuosittaisen, raja-arvojen noudattamisesta yhteenvedon esittävän ympäristöselvityksen julkaiseminen.
10 - rajoitetaan tuntuvasti sementtiuunien laitteistoja koskevia kumoamispäätöksiä.
11 - määritellään ensimmäisen kerran ammoniakkipäästöjen (NH3) raja-arvo, koska tämä kemiallinen yhdiste aiheuttaa ilmakehän happamoitumista.

Ries
. (FR) Jätteenpolttoa koskeva direktiiviehdotus on moniulotteinen ja tekninen aihe, jonka vaikutuksia on harkittava tarkkaan sekä ympäristön että talouden kannalta.
Euroopan parlamentti painoi ensimmäisen käsittelyn myötä vahvan leimansa asian käsittelyyn ehdottamalla kotitalousjätteiden polttoa koskevan direktiivin ja vaarallisten aineiden polttoa koskevan direktiivin yhdistämistä.
Olen nyt sitä mieltä, että neuvoston meille esittämä yhteinen kanta on erittäin hyvä kompromissi, jota voin kannattaa. Haluaisin kuitenkin puuttua erääseen kohtaan, nimittäin sementtitehtaissa tapahtuvaan rinnakkaispolttoon, ja perustella, miksi äänestin kahta tarkistusta vastaan.
Ensinnäkin puhun liitteeseen II esitetyn tarkistuksen 25 ensimmäisestä osasta, jossa määrätään raja-arvot sementtiteollisuuden päästöille ja erityisesti hiukkasten raja-arvo 15mg/m³. Useimmissa jäsenvaltioissa raja-arvo on tällä hetkellä 50 mg/m³. Komissio päätyi äskettäin tehdyssä kustannus/hyötyanalyysissa siihen näkemykseen, että 30 mg/m³ on paras kompromissi. Jos raja-arvoksi asetetaan 15mg/m³, se kasvattaa liikaa ympäristökustannuksia, eikä se olisi kannattavaa.
Toiseksi yhdyskuntajätteiden määritelmää koskevassa tarkistuksessa 14 määritellään uudelleen sekalainen yhdyskuntajäte, joka määritellään jo 3 artiklan 3 kohdassa. Jos tätä artiklaa tulkitaan huonosti, se voi johtaa siihen, että yhdyskuntajätteiden käyttö sementtiuuneissa kielletään. Monien viranomaisten jätehuoltosuunnitelmissa määrätään kuitenkin tällaisesta jätteiden käsittelystä.
Tämä äänestys ei ole ristiriidassa ympäristönäkemysteni kanssa, koska sementtitehtaissa tapahtuva rinnakkaispoltto ei ole erityisen haitallista ympäristölle: sementtiuuneillehan on asetettu tiukat päästörajat. Lisäksi rinnakkaispoltto on joissakin tapauksissa erottamaton osa tiettyjen jäsenvaltioiden tai tiettyjen alueiden jätehuoltopolitiikkaa taloudellisesti ja ympäristön kannalta hyväksyttävissä olosuhteissa.

Sacrédeus ja Wijkman
. (SV) Jätteenpolttolaitosten sääntöjen tiukentaminen on erittäin toivottavaa. On kuitenkin arveluttavaa, pitääkö meidän laatia samanlaiset säännöt lajittelemattomalle jätteelle tarkoitetuille laitoksille kuin sellaisille laitoksille, joissa on tarkoitus käsitellä vain tiettyjä jäteryhmiä, toisin sanoen lajiteltuja jätteitä.
Lajittelemattomille jätteille tarkoitetut laitokset vaativat kehittyneempiä varusteita. Jos kaikille jätteenpolttolaitoksille asetetaan samanlaiset vaatimukset, seurauksena voi olla, että jätteiden lajittelu, uudelleenkäyttö ja kierrättäminen vaikeutuvat, orgaanisen jätteen kompostointi mukaan luettuna.
Me ruotsalaiset kristillisdemokraatit haluamme sen vuoksi kehottaa komissiota ottamaan tarkasti huomioon nämä näkökannat jätekysymysten parissa tehtävässä tulevassa työssä.

Souchet
Olen tutkinut tätä mietintöä kaupunginjohtajan ominaisuudessa, koska komission ehdotus koskee pääasiassa nykyisin yhdyskuntajätteisiin liittyvän lainsäädännön lujittamista, mikä osoittaa muuten hyvin, mitä hyötyä Euroopan parlamentin jäsenelle voi olla hänen työtään hyvin täydentävästä kaupunginjohtajan virasta; Ranskan nykyinen hallitus aikoo kieltää meiltä tämän mahdollisuuden, mikä on sekä epäoikeudenmukaista että järjetöntä, koska kenenkään edun mukaista ei ole se, että Euroopan parlamentin jäsenet suljetaan pois kentältä.
Direktiivin tavoite on kiitettävä: sillä pyritään ehkäisemään ja vähentämään jätteiden polton ja rinnakkaispolton haittavaikutuksia.
Emme voi kuitenkaan kannattaa ehdotusta, jonka tavoitteena on soveltaa samoja päästörajoja kaikkiin laitoksiin. Tällä tavalla emme pysty hoitamaan Euroopan polttolaitosten ylikapasiteettia. Esittelijä on tästä samaa mieltä: tiettyjä jätteitä on helpompi käsitellä rinnakkaispolttolaitoksissa. Meidän mielestämme tietyillä yhteiseen kantaan ehdotetuilla muutoksilla voitaisiin tosiasiassa haitata nykyisten laitosten kunnostamista sääntöjen mukaisesti ja rangaista sementtitehtaissa tapahtuvaa jätteiden rinnakkaispolttoa, jota harjoitetaan erityisesti Ranskassa ja Belgiassa.
Yhdyskuntajätteiden osalta esittäisin useampiakin huomautuksia. Ensinnäkään ei ole hyvä aiheuttaa sekaannusta määriteltäessä "sekalaisia yhdyskuntajätteitä" rinnakkaispolton yhteydessä. "Osittain eriteltyjen jätteiden" ja "käsittelemättömien sekalaisten yhdyskuntajätteiden" pitäminen samana asiana, kuten tarkistuksessa 14 tehdään, voi haitata jätteenlajittelualojen kehitystä, jota pyrimme edistämään, ja siten syntyvät jätteet tai sen tietyt osat päätyvät rinnakkaispolttoon.
Jos myös 7 artiklan 4 kohtaa muutettaisiin poistamalla sana "käsittelemättömän" yhdyskuntajätteen edestä, silloin kiellettäisiin jälleen niiden lajiteltujen yhdyskuntajätteiden (paperi, pahvi...) rinnakkaispoltto, joita ei voida kierrättää, ellei niitä ole kerätty erikseen.
Lopuksi ei voida hyväksyä, että alennetaan kuuden tonnin tuntirajaa, jonka ylittyessä nykyiset yhdyskuntajätteitä polttavat laitokset joutuvat noudattamaan NOx-päästöjen osalta 200 milligramman päästörajoitusta kuutiometriä kohden, koska paikallisyhteisöt tekevät suunnitelmansa nykyisten laitosten mukauttamisesta tämän rajan perusteella (vertaa liite V, a kohta).
Vaikka jätteiden polttaminen ei ole täydellinen ratkaisu, kuten tiedämme, se on merkittävä edistysaskel monille yhteisöille, jotka ovat lisäksi tehneet suuria investointeja kotitalousjätteiden ja muiden vastaavien jätteiden uudenaikaisen julkisen huoltopalvelun kehittämiseksi. Tämä on otettava huomioon, vaikka pohdintoja ja tutkimusta on tietysti jatkettava. Jätehuoltoteollisuudessa on varmasti tulevaisuudessa paljon ideoitavaa, jotta estetään, ettei se puolestaan aiheuta päästöjä. Meidän on näin ollen laadittava laajempia jätehuoltostrategioita ja edistettävä aktiivisesti tutkimusta ja kehitystä tällä paikallisyhteisöjemme elämän ja tulevaisuuden kannalta oleellisella alalla.

Titley
. (EN) Kun otetaan huomioon jäsen Bloklandin UKIP-puoluetta (UK Independence Party) edustavien liittolaisten Brysselin-vastainen hysteria, minusta on uskomatonta, että hän on onnistunut laatimaan asiakirjan, joka on mietinnöksi oikea liikasäännelty hirviö. Joka tapauksessa nämä ehdotukset mahdollistavat ainakin sen, että jäsen Bloklandin ja UKIP-puolueen lietsoma unioninvastainen hölynpöly voidaan hävittää ympäristöä säästävällä tavalla.
Näiden ehdotusten tavoitteena on parantaa ilman laatua ja suojella ihmisten terveyttä. Jätteenpoltto on usein tehokkain ja turvallisin tapa hävittää jäte. Joskus sen yhteydessä ilmaan voi kuitenkin päästä vaarallisia kemikaaleja, kuten dioksiineja. Näin ollen on tärkeää valvoa näitä sivutuotteita ja estää niitä pääsemästä ympäristöön.
Jätteenpolttolaitosten tuottamien kaasujen puhdistamiseen soveltuva teknologia on jo olemassa. Meidän täytyy vain varmistaa, että sitä käytetään. Komission ehdottamien järkevien toimenpiteiden pitäisi edistää tämän teknologian käyttöä.
UKIP-puolueen tekopyhyys on mielestäni henkeäsalpaavaa. Kehotan UKIP-puoluetta selittämään kannattajilleen, miten se voi liittoutua tällaisen EU:n liikasääntelyn selvän tukijan kanssa. Vaikka se teeskenteleekin olevansa eurokraatin vihollinen, itse asiassa se onkin selvästi eurokraatin ystävä.
Pelkäänpä, että ympäristön siivoaminen voi olla helppo homma verrattuna siihen, että UKIP-puolue saadaan siistimään tapansa. Häviäjinä ovat valitettavasti maidemme kansalaiset.

Thomas-Mauro
Jos antiikin ajan teksteihin on uskomista, jätehuolto aiheutti ongelmia jo muinaisessa Roomassa, vaikka kyseiset jätteet ovat sittemmin koituneet arkeologisukupolvien onneksi. Siihen aikaan suurin osa jätteistä oli biologisesti hajoavia, mistä ollaan nykyisin kaukana.
Olemme puhuneet suklaasta. Se tarjoaakin käytännönläheisen esimerkin tämän asian havainnollistamiseksi, kun seurataan suklaalevyn kääreen matkaa roskakorista polttolaitokseen ja kun huomataan, että alumiinipaperin poltosta aiheutuu myrkyllisiä kaasuja.
Jätehuoltoalalla meillä on edessämme hyvin merkittävä haaste. Minusta tuntuu kuitenkin siltä, että tietyt maat eivät ole valmistautuneet siihen materiaalisesti sen enempää kuin henkisestikään. Tällä hetkellä kolmasosa Ranskan jätehuoltolaitosten käsittelemistä kotitalousjätteistä ja muista vastaavista jätteistä päätyy 300 polttolaitokseen. Jätteenpoltosta ilmaan pääsee epäpuhtauksia: hiukkasia, metalleja ja dioksiineja, jotka on hoidettava savukaasun käsittelyjärjestelmällä. Päästöjen rajoittamista koskevaa sääntelyä on asteittain tiukennettu. Tarvitaan tietysti toimia, joilla varmistetaan, että sääntöjä noudatetaan, koska terveyttä ja ympäristöä on suojeltava, mutta rinnakkaispolton osalta emme kuitenkaan halua, että direktiivin soveltamisalaa ja näiden laitosten määritelmää muutettaisiin.
Kun tiettyjä alan säännöksiä jatkuvasti tiukennetaan ja toisia monimutkaistetaan, on varottava synnyttämästä epäluottamusta Euroopan ympäristölainsäädäntöä kohtaan, sillä siinä vaaditaan ensin yhtä asiaa ja sitten jotakin toista, mikä aiheuttaa epävarmuutta tietyillä ammatti- ja teollisuusaloilla. Rinnakkaispolttolaitoksiin tai vaarallisten jätteiden erityiskäsittelyyn sovellettavan lainsäädännön muuttaminen saattaa myös vääristää kustannuksia ja johtaa jopa perusteettomaan jätteiden vientiin.
On olemassa todellinen riski, että jotakin alaa suositaan muiden kustannuksella väärin asetettujen raja-arvojen vuoksi, vaikka tarvitsemme neljä jätteenpolttoalaa: vaarallisiin jätteisiin erikoistuneen alan, vaarattomiin jätteisiin erikoistuneen alan, rinnakkaispolton ja mukautetuissa polttolaitoksissa tapahtuvan polton.
Pyydän kollegojani kiinnittämään huomiota vielä yhteen asiaan, joka on tosin toissijainen. Olen kuitenkin sitä mieltä, että näiden direktiivien yhdistämisestä on tiedotettava. Väestöllä on nimittäin sellainen käsitys, että erikoisjätteet, vaaralliset jätteet, vaarattomat jätteet ja yhdyskuntajätteet kaikki sekoitetaan ja että ne käsitellään samalla tavalla samassa uunissa ja samassa polttolaitoksessa. Tällöin heidän olisi turha lajitella jätteitä. Heille olisi siis jaettava asianmukaista tietoa asian selvittämiseksi.
Daviesin mietintö (A5-0062/2000)

Caudron
Keskustelemme Daviesin mietinnön pohjalta ilman otsonista tässä ilmanlaatua koskevassa keskustelussa.
Kaikki asiantuntijat ovat asiasta yksimielisiä: ilmanlaadun standardeja on ehdottomasti nostettava, jotta kaikkia Euroopan unionin alueella olevia kansalaisia voidaan suojella tehokkaasti ilman otsonin aiheuttamilta terveysriskeiltä. Otsonilla on erilaisia terveysvaikutuksia: silmien, nenän ja kurkun ärsytys, hengenahdistus, yskä, päänsärky ja niin edelleen. Otsoni voi myös laukaista astmakohtauksen ja aiheuttaa keuhkojen vajaatoimintaa sekä keuhkoputkien oireilua. Pitkällä aikavälillä se voi jopa aiheuttaa keuhkojen ennenaikaista vanhenemista.
Tämä tieto on ainakin hälyttävä, ja siksi olen erittäin tyytyväinen tähän direktiiviehdotukseen! Sen tavoitteena on itse asiassa nykyisen otsonia koskevan yhteisön lainsäädännön muuttaminen ilmanlaadun arvioimista ja hallintaa koskevan neuvoston direktiivin 96/62/EY edellyttämällä tavalla.
Direktiivissä asetetaan ilman otsonipitoisuuksille pitkän aikavälin tavoitteita ja välitavoitteita. Siinä otetaan myös käyttöön normisto ihmisten terveyden ja ympäristön suojelemiseksi. Lopuksi siinä kehotetaan jäsenvaltioita tarkkailemaan otsonipitoisuuksia ja ilmoittamaan tuloksista julkisesti. Direktiivistä tulee siis ilman otsonitasojen mittapuu.
Pitkän aikavälin tavoitteiden asettamisella komissio aikoo noudattaa ilmanlaatua koskevia Maailman terveysjärjestön vuoden 1997 suuntaviivoja. Perimmäisenä tarkoituksena on estää näiden tavoitearvojen ylittyminen ja välttää siten haitalliset vaikutukset ihmisten terveydelle ja ympäristölle. Komission ehdotuksessa ei kuitenkaan aseteta aikarajaa tavoitteen saavuttamiselle. Se on valitettavaa.
Ensimmäisenä välietappina komissio on asettanut tavoitearvoja. Tarkoituksena on saavuttaa ne mahdollisuuksien mukaan vuoteen 2010 mennessä. Arvot perustuvat myös WHO:n suuntaviivoihin, mutta niissä hyväksytään tasojen ylittäminen useina päivinä joka vuosi. On korostettava, että komission ehdotuksessa ei oteta huomioon muutoksia, joita saattaa aiheutua ilmastonmuutosta koskevista yhteisön velvoitteista. Niissä vaaditaan 8 prosentin vähennystä kasvihuonekaasujen yhteispäästöihin. Täyttämällä nämä velvoitteet menestyksellisesti jäsenvaltioiden pitäisi kyetä osoittamaan suurempaa määrätietoisuutta otsonitasojen vähentämisen tavoitearvoja kohtaan.
Lopuksi olen suhteellisen tyytyväinen direktiiviehdotuksen tekstiin, koska se on tärkeä askel kohti ympäristöalan viidennessä toimintaohjelmassa asetettua tavoitetta, jonka mukaan ilman otsonin kriittisiä tasoja ei koskaan ylitetä.
Myllerin mietintö (A5-0063/2000)

Caudron
Keskustelemme tänään lainsäädäntöehdotuksesta, joka koskee suoraan meitä kaikkia, koska sen tavoitteena on parantaa ilmanlaatua. Kyseessä on ehdotus direktiiviksi kansallisista päästörajoista tietyille ilman epäpuhtauksille (ilmanlaadun puitedirektiivistä johdettu direktiivi). Se liittyy yhteisön viidenteen ympäristöalan toimintaohjelmaan.
Tärkeänä tavoitteena on rajoittaa happamoittavien ja rehevöittävien epäpuhtauksien ja otsonin prekursorien päästöjä ympäristön ja ihmisten terveyden suojelemiseksi paremmin happamoitumisen, maaperän rehevöitymisen ja alailmakehän otsonin aiheuttamilta haittavaikutuksilta. Tekstissä olevia päästörajoja on ryhdyttävä noudattamaan viimeistään vuonna 2010.
Tämän tavoitteen saavuttamiseksi jäsenvaltioiden on laadittava kansalliset ohjelmat vuotuisten päästöjen vähentämiseksi asteittain ja raportoitava niistä komissiolle ennen vuoden 2002 loppua. Ohjelmia on tarkistettava ja ne on saatettava ajan tasalle vuonna 2006. Jäsenvaltioiden on myös laadittava ja pidettävä ajan tasalla kansalliset päästöinventaariot ja päästösuunnitelmat vuodelle 2010 SO2-, NOx-, VOC- ja NH3-päästöjen osalta. Nämä inventaariot ja suunnitelmat on raportoitava komissiolle vuosittain.
Esittelijä on ehdottanut tarkistuksia, joilla pyritään vahvistamaan ehdotusta. Hän ehdottaa muun muassa, että näiden neljän epäpuhtauspäästön osalta olisi noudatettava tiukempia sääntöjä. Kannatan tietysti periaatteessa tällaisia ehdotuksia. Kun on kyse terveydestä ja ympäristöstä, on todellakin oltava kunnianhimoinen, jos tilannetta halutaan parantaa. Mutta jos rima asetetaan liian korkealle, seuraukset saattavat olla päinvastaiset. Siksi olen sitä mieltä, että tällä hetkellä on parasta tyytyä kansainvälisissä yleissopimuksissa asetettuihin tavoitteisiin pitäen mielessä, että päästörajoja voidaan tarkistaa kehityksen perusteella. Lisäksi mietinnössä pyydetään komissiota esittämään uusia tarkistuksia direktiiviin vuoteen 2004 mennessä. Näin se voi tarkistaa tekstissä asetettuja päästörajoja, ympäristöalan välitavoitteita ja toteutettuja uusia toimenpiteitä, joilla varmistetaan päästörajojen noudattaminen. Mahdollisten korjausten avulla direktiiviä voidaan pitää ajan tasalla teknisen ja tieteellisen kehityksen kanssa ja siten voidaan päästä lopulta tavoitteisiin vuoteen 2010 mennessä. Tämä on mielestäni hyvä kompromissi.
Esittelijä ehdottaa myös määräaikojen asettamista sovittujen tavoitteiden täyttämiselle; se on mielestäni välttämätöntä. Ilman noudatettavia määräaikoja tekstit jäävät todellakin liian usein tuloksettomiksi aiejulistuksiksi. Säännösten rikkomiseen sovellettava seuraamusjärjestelmä on myös laadittava mahdollisimman pian.

Malmström, Olsson, Paulsen ja Olle Schmidt
Kannatamme sitä, että EU luo puitelainsäädännön avulla kiinteät ympäristöalaa koskevat päästörajat, koska useimmat ympäristöongelmat ovat yleisiä ja rajat ylittäviä. Jäsenvaltioiden perinteissä ja edellytyksissä on eroja, ja sen vuoksi niiden on oltava itse vastuussa ympäristötoimien toteuttamisesta, jotta onnistuisimme hyvin yhteisten tavoitteiden saavuttamisessa.
Olemme päättäneet vastustaa tarkistuksia 16 ja 17, koska nämä ehdotukset antavat pienille jäsenvaltioille aivan liian yleisen ja tarkentamattoman vapautuksen asetettujen ympäristötavoitteiden saavuttamisesta.
Päätöslauselma Lissabonin Eurooppa-neuvostosta

Ainardi
. (FR) Pyrkimys täystyöllisyyteen, joka on otettu jälleen asialistalle tietyn kasvusuuntauksen myötä, on kiitettävä tavoite, mutta jos työttömyyden todellisiin syihin ei puututa, siihen on vaikea päästä.
Kuten kaikki tiedämme, työpaikkojen luominen on Euroopassa tunnetusti riittämätöntä talouskasvusta huolimatta. Työpaikat ovat myös usein epävarmoja varsinkin naisten ja nuorten kohdalla. Meidän on päästävä pelkistä aiejulistuksista, niin myönteisiä kuin ne ovatkin. Sosiaalisten odotusten ollessa erittäin korkeat on kiireellisesti määriteltävä mitattavissa ja varmistettavissa olevat tavoitteet.
Olisin todella toivonut, että ryhmäni päätöslauselmassa esitettyihin ehdotuksiin olisi sitouduttu esimerkiksi seuraavalla tavalla:
ryhtymällä lyhentämään työaikoja alentamatta palkkoja ja vähentämättä joustavuutta;
tarkistamalla eurooppalaista yritysneuvostoa ja joukkoirtisanomisia koskevia direktiivejä työntekijöiden ja heidän ammattijärjestöjensä oikeuksien ja valtuuksien lisäämiseksi erityisesti fuusioiden ja rakenneuudistusten yhteydessä;
ryhtymällä verottamaan yhteisön tasolla pääomien spekulatiivisia siirtoja ja lisäämällä petosten ja veronkierron torjuntaa.
Mielestäni on todella valitettavaa, että tässä yhteydessä ei sitouduta uudenlaiseen kestävään kehitykseen, jonka perustana on vaurauden oikeudenmukainen jako, kotitalouksien ostovoiman kasvu ja julkisten ja sosiaalisten investointien vauhdittaminen.
Näiden kaikkien syiden vuoksi emme hyväksy yhteistä päätöslauselmaa.

Caudron
. (FR) Portugali, joka toimii Euroopan unionin puheenjohtajavaltiona vuoden 2000 ensimmäisellä puoliskolla, on päättänyt järjestää kuun lopulla Lissabonissa ylimääräisen Eurooppa-neuvoston kokouksen, jossa keskitytään seuraaviin aiheisiin: työllisyys, taloudelliset uudistukset ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus innovaatioiden sekä tietojen ja taitojen Eurooppa.
Voin vain iloita tällaisesta aloitteesta! Työttömyys, köyhyys ja niistä johtuva sosiaalinen syrjäytyminen ovat vitsauksia, jotka meidän kitkettävä! Siksi johdonmukaisen ja ennen kaikkea yhteensovitetun strategian luominen kaikissa jäsenvaltioissa on välttämätöntä! Meidän on ensimmäiseksi asetettava itsellemme kunnianhimoiset tavoitteet. Puheenjohtajavaltio Portugalin asiakirjassa luetellaan seuraavat tavoitteet: täystyöllisyyden palauttaminen, vakaa talouskasvu, todellinen pyrkimys kohti sosiaalista yhteenkuuluvuutta, yhtäläiset mahdollisuudet ja köyhyyden torjuminen.
Kuten neuvoston puheenjohtaja Guterres korosti, olemme pystyneet sovittamaan yhteen talouspolitiikkamme euron käyttöönoton varmistamiseksi. Euroopan unionin on nyt vastattava haasteeseen ja edettävä sen mukaisesti ehdottamalla suuntaviivoja työllisyyttä ja sosiaalista osallisuutta edistävälle politiikalle!
Olen myös tyytyväinen ajatukseen asettaa määrälliset tavoitteet ja luvut, joihin pyritään, erityisesti EU:n keskimääräisen vuotuisen kasvun (3 prosenttia) ja työllisyysasteen (70 prosenttia) osalta. Lisäksi on mielestäni ehdottomasti otettava käyttöön avoin vertailuanalyysi jäsenvaltioiden aikaansaaman kehityksen arvioimiseksi niiden pyrkiessä näihin tavoitteisiin avoimen vertaisarviointijärjestelmän ja yhteensovittamisen avulla.
Puheenjohtajavaltion asiakirjassa korostetaan myös tarvetta vahvistaa sosiaalista lähentymistä ja sosiaaliturvajärjestelmiemme uudenaikaistamista. Ehdoton edellytys on tietysti korkean työllisyysasteen takaaminen. Se edellyttää työpaikkojen luomista erityisesti palvelualalla, mutta ei millaisten työpaikkojen tahansa, vaan laadukkaiden työpaikkojen. Se edellyttää myös työpaikkojen säilyttämistä Euroopassa, jossa viime aikoina on itse asiassa esiintynyt paljon järjestelmällisiä joukkoirtisanomisia. Se edellyttää työvoiman koulutusta, jotta he pystyvät hallitsemaan uutta tietotekniikkaa.
Hyväksyn siis suurelta osin tämän ohjelman. Toivon, että sen tavoitteista laaditaan Lissabonin huippukokouksessa kunnianhimoiset käytännön toimenpiteet, jotka täyttävät Euroopan kansalaisten, niin miesten kuin naistenkin, oikeutetut odotukset!

Theonas
. (EL) Jälleen kerran huippukokous, tällä kertaa puheenjohtajavaltio Portugalin johdolla, lisää työllisyyttä tukevien toimien ja ehdotusten sekä työttömyyden torjunnan "edistämisen" nimissä oman panoksensa niiden uusliberalististen ja monetarististen politiikkojen kiihdyttämiseen ja vahvistamiseen, jotka ovat vastuussa synkästä nykytilanteesta, jotka vastustavat kaikkea sosiaalipolitiikkaa ja työllisyyspolitiikkaa ja jotka johtavat työttömyyden, työelämän turvattomuuden, syrjinnän, sosiaalisen syrjäytymisen ja köyhyyden yleistymisen dramaattiseen lisääntymiseen. Ehdotus hoitaa työttömyyttä tukemalla yritysten kilpailukykyä työvoimakuluja vähentämällä, täydellä vapauttamisella ja työmarkkinajoustoilla sekä tukemalla epätyypillisiä työllistymismuotoja on ristiriitainen, se on ironiaa, tekopyhyyttä, provokaatio työntekijöitä kohtaan.
Vakautussopimuksen säilyttäminen ja vahvistaminen, nimellisen lähentymisen kriteereille annettu prioriteetti ja sosiaalipolitiikan täysi alistaminen taloudellisille kriteereille ja vaatimuksille ovat juuri sellaisia asioita, jotka ensin pitäisi lyödä ja kumota, jos haluamme puhua todellisesta työllisyyspolitiikasta.
Keinottelutarkoituksessa tehtyjen pääomaliikkeiden verottaminen, veroparatiisien sulkeminen, petoksen ja veronkierron torjunta, varallisuuden ja työtulojen uudelleenjako, yritystukien valvonta ja joukkoirtisanomisiin johtavien rakennemuutosten, fuusioiden ja toiminnan siirtämisten helpotuksien välitön keskeyttäminen, sellaisen sosiaaliturvan kehittäminen, joka perustuu solidaarisuuteen ja on riippumaton kaupallisista ja taloudellisista eduista, olisi välitön prioriteetti, jos työllisyys todellakin olisi EU:n huomion keskipisteenä, eikä se, kuinka sokeroidaan karvas pilleri, jotta voitaisiin huijata työntekijöitä ja rajoittaa yhteiskunnallisia reaktioita työväestönvastaista ja kansanvastaista talous- ja sosiaalipolitiikkaa vastaan.
Jos tavoite olisi työväestön elintason parantaminen, sen ostovoiman lisääminen ja pysyvien työpaikkojen turvaaminen, tuettaisiin julkisia ja sosiaalisia investointeja, tasa-arvoa ja torjuttaisiin kaikkea sellaista syrjintää, joka liittyy työpaikkojen saamiseen ja työsuhteisiin, pantaisiin sulku politiikoille, jotka perustuvat yksityistämiseen, mataliin palkkoihin ja puutteelliseen sosiaaliseen suojeluun, työvoiman joustavuuteen ja väliaikaisuuteen sekä naisten, nuorten ja vammaisten sulkemiseen pysyvästi työmarkkinoiden ulkopuolelle.
Kuitenkin se, mitä talous- ja sosiaalipolitiikan suuntaviivoilla edistetään, se, mitä käytännössä työntekijöille tavoitellaan, on köyhyyden eikä hyvinvoinnin vähimmäistaso. Hyvinvointi suunnataan suurpääomalle, jolle avataan kunnian kentät ja joka jätetään yhä hallitsemattomammaksi, kun taas tuottavuuden ja kilpailukyvyn nimissä työmarkkinoiden säätelyä puretaan yhä enemmän, työntekijöiden tärkeimpiä saavutuksia ja sosiaalisia oikeuksia vastaan hyökätään yhä väkivaltaisemmin ja ajetaan näkemystä, että nykyaikaisen (anti-)sosiaalivaltion pitää turvata kansalle vain joku vähimmäistaso, armonpaloja.
Yli 60 miljoonaa ihmistä, pitkäaikaistyöttömyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen uhria, sekä koko Euroopan työväestö, eivät aio näkyä, kuten heille tuskaisesti yritetään vakuuttaa, "sopeutuneina", "solidaarisina", "tottelevaisina" ja "yhteistyöhaluisina" tällaisissa valinnoissa. Löydätte heidät edestänne alistumattomina, jyrkkinä ja taipumattomina, taistelemassa ja ajamassa täystyöllisyyttä, sellaista sosiaalipolitiikan järjestelmää, johon sisältyy vakuutus, terveys, eläke, työttömyysturva, todellinen tasa-arvo, laadukas koulutus ja todellinen ammatillinen koulutus, löydätte heidät kamppailemasta sosiaalisen, demokraattisen solidaarisen Euroopan puolesta, työntekijöiden ja kansojen Euroopan puolesta. Sieltä löydätte myös meidät, taistelemassa heidän kanssaan.
(Istunto keskeytettiin klo 13.35 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Ihmisoikeudet, rasismi, muukalaisviha ja antisemitismi (jatkoa)
Puhemies
Hyvät kollegat, esityslistalla on seuraavana jatkoa yhteiskeskustelulle ihmisoikeuksia, rasismia, muukalaisvihaa ja antisemitismiä koskevasta neljästä mietinnöstä.

Brie
Arvoisa puhemies, haluaisin erityisesti kiittää Belderiä hänen mietinnöstään. Rasismi, muukalaisviha ja antisemitismi ovat ahdistavia ongelmia myös Euroopan unionissa. Niiden torjuminen kuuluu melkein kaikkien Euroopan parlamentin poliittisten ryhmien yhteisiin tavoitteisiin. Parlamentti on valmis toimimaan diplomaattisen varovaisesti monilla aloilla, mutta ei tässä kysymyksessä! Näin onkin hyvä. Belder tietää, että valiokunta ja minä olisimme toivoneet, että jäsenyyttä hakeneiden maiden kulloistenkin ongelmien erityispiirteet mainittaisiin suoremmin. Ludfordin muutamissa tarkistusehdotuksissa yritetään korjata asiaa. Kannatan sen vuoksi niitä.
Ehdokasvaltioissa esiintyvän rasismin sosiaalisia syitä ja rasismia johdonmukaisesti vastustavan politiikan äärimmäisen tärkeitä sosiaalisia ja työllisyyspoliittisia seurauksia käsitellään mielestäni liian yleisellä tasolla. Yksi keskusteluprosessin tärkeimmistä tuloksista on se, että Belder on ollut valmis käsittelemään antisemitismin kysymystä selkeästi. Siitäkin haluaisin kiittää teitä, jäsen Belder.
Kun tarkastellaan komission, parlamentin, Euroopan neuvoston ja Wienin seurantakeskuksen eri lausuntoja, on huomiota herättävää, että antisemitismi mainitaan monissa otsikoissa rasismin yhtenä erityisenä ja erityisen vaarallisena muotona, mutta myös vain otsikoissa. Erittelevät arvioinnit ja torjumiseen tähtäävät erityisohjelmat puuttuvat lähes kokonaan. Komission ohjelmien osalta "lähes" on jopa jätettävä pois ehdokasvaltioiden yhteydessä, arvoisa komission jäsen. Katson tämän laiminlyönniksi, jota ei voida hyväksyä, ja käännyn tässä kysymyksessä erityisesti teidän puoleenne. Antisemitismi on epäilemättä levinnyt laajalle, usein piilevänä, mikä vaikeuttaa selvitystyötä. Olemme tänään aamupäivällä joutuneet kokemaan yhden sen vastemielisimmistä muodoista täällä parlamentissa, kun taas kerran toistettiin ikivanha väite, että juutalaiset olisivat itse syypäitä antisemitismiin. Tämän selvittämisen pitäisi olla meille ja komissiolle itsenäinen ja mitä suurimmassa määrin konkreettinen tehtävä!

Cushnahan
Arvoisa puhemies, neuvoston esittämä ensimmäinen vuosittainen EU:n ihmisoikeusraportti oli myönteinen panos keskusteluun. Pidän erityisen myönteisinä sen sisältämiä tietoja EU:n ja Kiinan välisestä ihmisoikeusvuoropuhelusta. Tällä vuoropuhelulla voi olla ja sillä onkin oma osuutensa siinä, että Kiinan ihmisoikeustilanteeseen saadaan muutos, mutta se tuottaa tulosta vain, jos Euroopan unioni puhuu ja toimii yksimielisesti. EU:n jäsenvaltiot ovat aiemmin liian usein antaneet Kiinan kiristää itseään.
Kun jotkin jäsenvaltiot ottivat Kiinan järkyttävän ihmisoikeustilanteen esille edellisissä YK:n ihmisoikeustoimikunnan kokouksissa Genevessä, ne vaiennettiin yksi toisensa jälkeen Kiinan uhattua niitä kauppapakotteilla.
Oli moraalitonta ja pelkurimaista taipua Kiinan edessä. Oli moraalitonta asettaa kaupan edut tärkeysjärjestyksessä ihmisoikeuksien edelle, ja se on selvästi ristiriidassa kehitysmaiden kanssa tekemiämme kahdenvälisiä kauppasopimuksia koskevan lähestymistavan kanssa. Se oli myös pelkurimaista. Historia on johdonmukaisesti osoittanut, että kiusaajan vastustaminen on oikeanlainen lähestymistapa. Kiusaajat tulkitsevat kompromissiyritykset aina heikkoudeksi, ja Kiina on tällainen kiusaaja.
Näemme tämän siinä, miten se on reagoinut oikeutettuun kansainväliseen huoleen sen ihmisoikeustilanteesta. Se suhtautuu ulkomaailman mielipiteeseen halveksuvasti. Havaitsimme sen taas viime viikolla Pekingissä pidetyssä kansallisen kansankongressin kokouksessa. Sen sotaa lietsovaa suhtautumista Taiwaniin ei voida hyväksyä, ja siinä on kyse suorasta sekaantumisesta Taiwanin presidentinvaaleihin. Emme voi sallia myöskään sitä, miten röyhkeästi se kohtelee Falun Gongin kannattajia ja toisinajattelijoita.
EU:n pitäisi Genevessä ja muuallakin käyttää hyväksi kaikki tilaisuudet ja ilmaista yksimielinen tyytymättömyytensä. Vaikka tuenkin voimakkaasti Kiinan liittymistä WTO:hon, meidän pitäisi antaa Kiinan maistaa omaa lääkettään. Meidän pitäisi käyttää näitä neuvotteluja keinona varmistaa se, että Kiina paitsi ottaa huomioon EU:n huolen sen jatkuvista ihmisoikeusloukkauksista myös ryhtyy toimiin tilanteen parantamiseksi.

Roure
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, jotta voimme vahvistaa ihmisoikeuksia unionissa, meidän on ensin huolehdittava heikoimmista eli etupäässä köyhimmistä.
Ihmisoikeusrikkomuksista ensimmäinen on se, että kaikkien ei sallita elää kunnollista elämää. Meidän on otettava ohjenuoraksemme ihmisen kunnioittaminen, ja tämän kunnioituksen on johdettava siihen, että kurjuus ei pysty tuhoamaan yksilöitä ja perheitä, että lapsia ei riistetä heidän vanhemmiltaan kurjuuden vuoksi ja että yksinkertaista yhdistymisvapautta ei kielletä niiltä, joilla ei ole edes oikeutta tehdä työtä.
Tavoitteena on luoda kelvolliset elinolot kaikilla kansalaisille. Kaikkien on oltava turvassa köyhyydeltä ja syrjäytymiseltä. Kaikilla on oikeus koulutukseen, kulttuuriin ja terveyteen. Kaikilla on oikeus kunnolliseen asuntoon ja tuloihin, joilla voi elää kunniallista elämää.
Meidän on vakuutettava, että torjumme kurjuuden. Meidän on vakuutettava, että kaikilla on oikeus fyysiseen ja henkiseen koskemattomuuteen ja että tämä koskemattomuus edellyttää kelvollista elämää.
Voisiko veljeyden ajatuksesta tulla 2000-luvun avainkäsite? Jokaisella on tarve unelmoida, ja veljeys ilmentää nyt tärkeimpiä köyhimpien aseman parantamista koskevia odotuksiamme. Veljeys antaa merkityksen yhteisvastuulle, sillä torjutaan syrjäytymistä ja yksinäisyyttä ja se antaa sijaa erilaisuuden kunnioittamiselle. Veljeyden on oltava innoittajana köyhimpien oikeuksissa.
Meidän vuosisadastamme tulee edistyksen vuosisata, vuosisata, jonka aikana hurjimmatkin utopiat toteutuvat. Veljeys kuuluu näihin utopioihin, ja yhdessä, hyvät kollegani, me toteutamme sen.

Coelho
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, jälleen kerran omistamme osan täysistuntomme ajasta aiheelle, joka on yksi parlamentaarisen työmme jaloimmista: ihmisoikeuksien puolustamiselle, ilmenivätpä nämä oikeudet ulkoisesti sitten miten tahansa, missä päin maailmaa tahansa.
Olen iloinen puhemiehistön onnistuneesta päätöksestä keskustella yhtä aikaa näistä neljästä mietinnöstä. Joskin on totta, ettei meillä kenelläkään ole aikaa antaa niille niiden ansaitsemaa huomiota, on tosiasia, että keskustellessamme ihmisoikeuksista "tuolla ulkona" - muualla maailmassa - emme ole jättäneet tekemättä vakavaa analyysia siitä, mitä täällä "sisällä" on tehtävä, Euroopan unionin alueella. Vaikkakin on totta, että EU:n alueella emme onneksi kohtaa sellaisia karkeita loukkauksia, jotka meitä aivan oikeudenmukaisesti huolestuttavat muissa valtioissa, yhtä totta on sekin, että myös jäsenvaltioissamme meidän on parannettava näiden oikeuksien - taloudellisten ja yhteiskunnallisten oikeuksien, kansalaisoikeuksien ja poliittisten oikeuksien - kunnioittamista; meidän on kiinnitettävä huomiota erityisesti yksityiselämän kunnioittamiseen ja henkilötietojen suojaamiseen, lasten, naisten ja maahan saapuneiden pakolaisten oikeuksiin. Poliisin harjoittaman ja vankiloissa harjoitetun väkivallan sekä rasismin ja muukalaisvihan torjumisessa meillä on vielä paljon tehtävää.
Kolmansien maiden osalta on oleellista ja tärkeää, että Euroopan unionilla olisi käytössään yhteinen strategia, jonka neuvosto laatii yhdessä parlamentin kanssa ja jonka pitäisi olla johdonmukaisesti samanmuotoinen kuin Euroopan unionin kaikki politiikat, ja nimenomaan samanmuotoinen kuin kehitysyhteistyöpolitiikka. Siinä ei ole mitään järkeä, että reaalipolitiikan mukaisesti vaadimme yksiltä enemmän kuin toisilta, tai että katsomme joitakin valtioita suopeammin silmin kuin toisia ja että jatkamme yhteistyöpolitiikkaa sellaisten valtioiden kanssa, jotka eivät kunnioita ihmisten perusoikeuksia, joissa oikeusvaltion periaate ei toimi ja joissa törkeät rikkomukset jäävät rankaisematta. Jos yhä tuemme poliittisesti ja taloudellisesti maita, joissa näin tapahtuu, olemme rikoskumppaneita hallituksille, jotka eivät kunnioita ihmisoikeuksia ja joiden osalta voimme vallan hyvin asettaa kyseenalaiseksi sen, menevätkö yhteisön avustukset kansalle, jonka kehitystä pyrimme edistämään vai ruokkivatko ne vain joidenkin niiden johtajien turhamaisuutta, loistoa ja salaisia pankkitilejä.

Paciotti
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoroni Haarderin mietinnöstä, ja onnittelen häntä siitä: mietintö on mielestäni perinpohjainen, tasapainoinen, tietoihin perustuva ja tyhjentävä. Valitettavasti esittelijän tahtomatta sitä tahrivat eräät erityiskysymyksiä koskevat asiattomat lisäykset, jotka liittyvät kansallisiin kiistoihin, joilla ei juurikaan ole tekemistä eurooppalaisen ihmisoikeusulottuvuuden kanssa. Näistä asioista puhuivat jo jäsenet Di Pietro, Schulz ja Cossutta. Italian entisen hallitsijasuvun maastakarkotusta koskeva kysymys on parhaillaan Italian parlamentin käsiteltävänä. On hämmästyttävää, että viimeiseen asti toissijaisuusperiaatteen kannattajat asia, jonka jäsen Cornillet täällä vahvisti ovat juuri niitä samoja, jotka vaativat Euroopan toimenpiteitä kansallisten politiikkojen ratkaisemiseksi.
On hämmästyttävää vaatia, että ihmisoikeuksien kunnioittamisesta tehdään kiistanalainen juridista järjestystä koskeva kysymys. Tuomareiden urat halutaan jakaa, ja poliitikot halutaan siirtää pois tuomareiden päätösten alaisuudesta, tuomareiden, jotka kuuluvat niihin kategorialuokkiin, jotka Euroopan neuvosto tunnustaa ansiokkaiksi keskustelukumppaneiksi. Vaaditaan, että yksikään niistä, jotka ovat toimineet yleisen syyttäjän tehtävissä, ei voi toimia tuomarin tehtävissä. Ranskassa ja Italiassa on vallalla sääntö, joka on päinvastainen kuin uran yksipuolisuutta kannattava sääntö, eikä muualla ole näin, mutta tulos on sama. Esimerkiksi Bruener, jonka olemme hiljattain nimenneet OLAFin johtajaksi, toimi aikaisemmin hallintovirkamiehenä Saksassa: hän toimi ensin tuomarin tehtävissä, sen jälkeen yleisenä syyttäjänä, minkä jälkeen taas tuomarina, ja tämän jälkeen taas yleisenä syyttäjänä, ja tämä tapahtui, ilman että kukaan järkyttyi siitä, ja ilman että yhtäkään ihmisoikeutta rikottiin. Italiassa asiasta järjestetään piakkoin kansanäänestys, mutta sillä ei tietenkään ole mitään tekemistä jäsen Haarderin kiitettävän mietinnön kanssa, ja hän ansaitsee joka tapauksessa arvostuksemme, joka ei ole vähentynyt siitä syystä, että asiattomien tavoitteiden saavuttamiseksi käytettiin hyväksi paikkaa, jonka arvokkuuden mukaista olisi, että siellä käsiteltäisiin vakavuudeltaan ja arvokkuudeltaan aivan toisenlaisia kysymyksiä, kuten suuri osa tänään pidetyistä puheista ovat osoittaneet.

Nassauer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jos pidetään kiinni edes jossain määrin puolueettomasta tarkastelutavasta, voidaan todeta, että Euroopan parlamentin laajassa keskustassa ei varmasti ole jälkeäkään rasismista. Vaikka parlamentissa riidelläänkin rasismia koskevasta mietinnöstä, se ei kuitenkaan johdu parlamentissa vallitsevasta rasismista vaan pikemminkin itse mietinnöstä.
Tässä mietinnössä ei esimerkiksi sanota pelkästään kiitettäviä asioita rasismin vastustamisesta, vaan käsitellään joitakin sellaisia aiheita kuten esimerkiksi kolmansien valtioiden kansalaisten äänioikeutta tietyissä valtioissa tai virkamiesoikeutta, pääsyä virkoihin, joista voidaan päättää niin tai näin, mutta joilla ei ole hiukkaakaan tekemistä rasismin kanssa. Ja juuri näiden kannanottojen kohdalla tästä mietinnöstä tulee vilpillinen sepitelmä - tämän haluan sanoa selkeästi. Rasismin vastustamista, johon me kaikki olemme sitoutuneet, kaupitellaan tässä poliittisella pikkurahalla ja käytetään väärin. Sen vuoksi emme kannatakaan mietintöä sen nykyisessä muodossa.
Vastustan jyrkästi tällaista rasismin vähättelyä, kun siitä, kuten sanottu, tehdään tällä tavoin poliittinen kiistakapula. Arvostelemme jyrkästi tämän mietinnön menettelytapaa. Vastustamme kaikki rasismia. Panostamme kaikki sen vastustamiseen. Siihen tarvittaisiin parlamentin suuri enemmistö. Mutta ei käy päinsä, että yksi parlamentin taho omii tämän käsitteen ja käy sillä poliittista kamppailua, vaan meidän on vaadittava, että tällaista aihetta käsitellään tavalla, jonka kaikki voivat hyväksyä, eikä näin ole tässä tapauksessa asianlaita.

Ford
Arvoisa puhemies, onnittelen kaikkia neljää esittelijää heidän työstään ja erityisesti paronitar Ludfordia sen työn jatkamisesta, jota muiden muassa minä olin käynnistämässä lähes 15 vuotta sitten ensimmäisessä Euroopan rasismia ja fasismia käsittelevässä tutkintavaliokunnassa. Tuon valiokunnan esittelijänä oli itse asiassa eräs kristillisdemokraattien ryhmän ja Nea Dimokratian erinomainen jäsen, Dimitrios Evregenis, jonka työstä Le Pen on sanonut, että hän pyrkii estämään sen kaikin mahdollisin keinoin.
Haluaisin sanoa kaksi asiaa käsittelemistämme mietinnöistä; ensiksikin Belderin mietinnöstä, joka sisältää version esittämästäni tarkistuksesta, joka koskee venäjänkielisen vähemmistön kohtelua Virossa ja Latviassa. Mielestäni se on aiheellinen. Itävallassa tapahtui 15 vuotta sitten niin, että Jörg Haider vainosi maan sloveeninkielistä vähemmistöä. Hyvin harvat meistä halusivat tuolloin ottaa kantaa siihen. Meidän täytyy sanoa virolaisille ja latvialaisille, että jos tuollainen kohtelu jatkuu, niiden toiveet Euroopan unioniin liittymisestä heikkenevät.
Toiseksi: Ludfordin mietintöön sisältyy useita kristillisdemokraattien esittämiä tarkistuksia, joissa kyseenalaistetaan useita kohtia, jotka olivat alun perin Evregenisin mietinnössä 15 vuotta sitten - ja jotka kristillisdemokraatit tuolloin hyväksyivät - ja jotka koskevat henkilöstösääntöjen muuttamista siten, että etnisten vähemmistöjen edustajat voisivat kuulua Euroopan yhteisön henkilöstöön. Kun kyse on äänestysoikeuksista ja etnisiä vähemmistöjä edustavien ehdokkaiden valinnasta, en ymmärrä, eikö heillä ole yhteisöllistä muistia vai - mikä olisi vieläkin pahaenteisempää - onko heidän poliittinen kantansa muuttunut.

Pirker
Arvoisa puhemies, minä ja myös puolueryhmäni kannatimme innokkaasti Haarderin ihmisoikeusmietintöä, koska sen linja on mielestämme oikein hyvä, ja lisäksi on vielä monia muita hyviä syitä.
Puolueryhmälläni ja minulla on kuitenkin hyvin suuria epäilyjä Ludfordin mietintöä kohtaan, koska siinä pohditaan rasismin ja muukalaisvihan vastustamisen varjolla useita poliittisia toimia, joilla ei ole mitään tekemistä analyysin kanssa ja jotka eivät millään lailla kuulu tähän mietintöön; niiden ohella siinä on tietysti lukuisia muita toimenpiteitä, joita kannatamme varauksetta. Sanon teille myös, mitä kohtia emme hyväksy ja miksi. Emme hyväksy annetun mietintöajanjakson 1997/98 ulkopuolelle ulottuvia kohtia. Ja jos mietinnössä pitäisi Sarah Ludfordin mielestä käsitellä vuotta 2000, hänellä pitäisi olla ennustajan lahjoja, sillä tämä vuosihan on vasta edessämme.
Toiseksi emme hyväksy niitä kohtia, joissa vastustetaan yhteisvastuullisuuden perusperiaatetta. Kollega Nassauer viittasi jo siihen, että tässä vaaditaan puuttumista virkamiesten palvelussuhteita koskevaan lainsäädäntöön. Mietinnön laatijalta onkin tässä yhteydessä kysyttävä, onko hän koskaan yrittänyt saada virkaa esimerkiksi Marokosta. Virkoihin ja poliisilaitoksen palvelukseen hyväksymisen edellytykset ovat yksinomaan jäsenvaltion asia.
Kolmantena ovat kohdat, jotka eivät kuulu tähän mietintöön, kuten esimerkiksi kolmansien valtioiden kansalaisten äänioikeus Euroopan parlamentin vaaleissa tai kunnallisvaaleissa.
Viimeinen kohta on sitten hyvin tärkeä minulle. Itävaltalaisena en voi hyväksyä mietintöä, jossa vastustetaan hyvin tökerösti ja hyvin epäoikeudenmukaisesti omaa maatani, Itävaltaa, ja jossa vieläpä suhtaudutaan erittäin myönteisesti puoluepolitiikkaan pohjautuviin toimiin ja 14 jäsenvaltion epäoikeudenmukaisiin boikottitoimenpiteisiin ja kannatetaan niitä. Ne ovat toimenpiteitä, jotka kohdistuvat viime kädessä oman maani, Itävallan, nuorisoa, taloutta, urheilua ja väestöä vastaan. Eikä tällä kaikella ole mitään tekemistä mietinnössä. Mietinnössä ei pidetä sitä, mitä otsikossa luvataan!

Thorning-Schmidt
Arvoisa puhemies, kiitos esittelijä Haarderille uraauurtavasta, erittäin hyvästä työstä. Minun on kuitenkin sanottava, että olen yhdestä kohdasta eri mieltä esittelijän kanssa. Lukiessani esittelijä Haarderin laatiman mietinnön tanskankielistä versiota luulin hetken, että esittelijä Haarder olisi viisastunut vuosien mittaan, ja otin huomioon sen, että Tanskan korkein oikeus on antanut päätöksen, jonka mukaan niin kutsutut "yksinomaissopimukset" eivät ole ristiriidassa ihmisoikeuksien kanssa. Luulin ja toivoin, että olisin voinut sanoa olevani yhtä mieltä esittelijä Haarderin kanssa siitä, että yksilön oikeutta ammattiyhdistysten jäsenyyteen on painotettava. Kun lukee mietinnön muunkielisiä versioita, voi kuitenkin huomata, että esittelijä Haarder ei ole viisastunut tai sitten hän peittää sen hyvin. Muutamien epäselvien muotoilujen perusteella näyttää siltä, että esittelijä jatkaa ristiretkeään sitä tanskalaista mallia vastaan, jossa työntekijät ja työnantajat voivat sopia siitä, että vain tietyn ammattiyhdistyksen jäsenet voidaan palkata tiettyyn toimintaan. Keneltäkään ei viedä oikeutta työntekoon, keneltäkään ei viedä oikeutta liittyä ammattiyhdistyksen jäseneksi, mutta yksittäiset henkilöt eivät voi hyötyä pitkälle menevistä sosiaalisia oikeuksia koskevista sopimuksista olematta juuri sen ammattiyhdistyksen jäseniä, joka on solminut sopimukset. Esittelijä Haarder menee hyökkäyksessään paljon pidemmälle, koska hän yrittää epäsuorasti vahvistaa niitä ammattiyhdistyksiä, jotka eivät tunnusta juuri niitä yhteisiä taistelun vaiheita, jotka ovat auttaneet luomaan sitä hyvinvointia ja niitä ihmisoikeuksia, joista olemme keskustelleet koko päivän.

Vidal-Quadras Roca
Arvoisa puhemies, huomasin, ettette maininnut jäsen Hernández Mollarin nimeä. Hän antoi minulle puheensa, jotta voisin lukea sen hänen puolestaan. Näin ollen pyytäisin, arvoisa puhemies, että antaisitte minun käyttää jäsen Hernández Mollarille annetut kaksi minuuttia, jotta voisin lukea hänen puheensa, ja sitten neljä minuuttia omaa puhettani varten, ellei teillä ole mitään sitä vastaan.
Luen siis ääneen jäsen Hernández Mollarin puheen.
Hyvät jäsenet, arvoisa puhemies, muukalaisvihasta ja rasismista käytävällä keskustelulla on aina kauaskantoinen poliittinen ja sosiaalinen merkitys.
Ludfordin mietinnössä on erittäin hyväksyttäviä kohtia, jotka kuka tahansa demokraatti voi ja jotka hänen pitää allekirjoittaa, mutta siinä on myös kohtia, jotka eivät ole poliittisesti eivätkä oikeudellisesti täsmällisiä. Euroopan kansalaisuus on abstrakti käsite, jolla ei ole oikeudellista sisältöä. Jäsenvaltiot säätelevät kansalaistensa poliittisia oikeuksia omien demokraattisten lakiensa nojalla, kuten tekevät myös monet niistä maista, joiden kansalaisia muuttaa Euroopan alueelle.
Se, että muille kuin jäsenvaltioiden kansalaisille vaaditaan poliittista osallistumisoikeutta paikallisiin, kansallisiin tai Euroopan parlamentin vaaleihin tai jopa pääsyä julkishallintoon ottamatta esille minkäänlaista vastavuoroisuusperiaatetta, ei ole poliittisesti realistista eikä oikeudellisesti täsmällistä.
Tällaista ehdotusta on mahdotonta toteuttaa, ja tästä syystä pyydän esittelijä Ludfordia poistamaan sen, jotta voisin äänestää hänen mietintönsä puolesta.
Muukalaisvihaa ja rasismia torjutaan koulutuksen, työelämään sijoittumisen ja sosiaalisen integraation avulla sekä kiinnittämällä huomiota asuntoihin, terveyteen tai sosiaalipalveluihin, mutta älkäämme sortuko helppoihin yleistyksiin asiassa, joka edellyttää täsmällisyyttä ja asiallisuutta.
Tähän päättyi Hernández Mollarin puhe.
Tästä alkaa oma puheeni, arvoisa puhemies.
Kattavat ja perusluonteiset kansalaisoikeudet, taloudelliset, sosiaaliset ja poliittiset oikeudet, jotka on varmistettu täysin niin perustuslaillisessa järjestelmässä kuin viranomaisten toiminnassakin, ovat yksi nykyaikaisen länsimaisen sivilisaation olennaisista osista.
Erilaiset oikeuksiin liittyvät peruskirjat ja julistukset, jotka ovat siivittäneet ensin eurooppalais-amerikkalaisen politiikan ja sitten maailmanpolitiikan historiaa, ovat sellaisia virstanpylväitä, jotka ovat olleet kunniaksi ihmiskunnan yhteiselolle ja kannatelleet sitä kristillisistä arvoista ja valistuksen ajan sivistyksestä aina nykyiseen demokraattiseen ihanteeseen asti.
Euroopan unioni on aina pitänyt perusluonteisten ihmisoikeuksien kunnioittamista yhtenä sitä innoittavista tukipilareista ja kirjannut sen perustamissopimustensa päällyslehdelle. Ellei ihmisoikeuksien kunnioittaminen kuuluisi erottamattomasti moraaliseen käsitykseemme yhteiskuntarakenteesta, unionin koko olemassaololta puuttuisi mielekkyys, koska sen lisäksi, että 15 jäsenvaltion kansalaiset muodostavat laajan taloudellisen vapauden alueen, he haluavat ennen kaikkea olla esimerkkinä muulle maailmalle näiden oikeuksien täydellisestä kunnioittamisesta.
Tässä vakaassa ja järkähtämättömässä pyrkimyksessä täytyy kuitenkin muistaa oikeudellinen täsmällisyys ja ennen kaikkea terve järki. Alueellamme laillisesti oleskelevia unionin ulkopuolisten valtioiden kansalaisia täytyy kohdella jäsenvaltioiden kansalaisiin nähden yhdenvertaisesti, kun on kyse koulutuksesta, terveydenhuollosta ja sosiaalisesta suojelusta. Tässä kaikessa täytyy kunnioittaa täysin heidän uskonnollisia vakaumuksiaan ja heidän kulttuuriensa erityispiirteitä. Pienimmätkin rasismin, suvaitsemattomuuden tai muukalaisvihan muodot on kitkettävä juurineen kaikissa jäsenvaltioissa, joissa niitä ilmenee.
Jossakin jäsenvaltiossa oleskelevan henkilön hallinnollinen asema ja kansalaisen poliittinen asema ovat kuitenkin kaksi eri asiaa. Unionin kansalaiset ovat poliittisessa mielessä unionin kansalaisia, koska he ovat jonkin jäsenvaltion kansalaisia, ja sen myötä heillä on täysi poliittinen osallistumisoikeus ja erityisesti oikeus äänestää vaaleissa, asettua ehdokkaaksi vaaleissa tai hakea pysyvää virkaa julkishallinnossa.
Keinotekoisesti luotu Euroopan kansalaisuus, joka ei välttämättä edellytä jonkin jäsenvaltion kansalaisuutta, sellainen Euroopan kansalaisuus, joka vain leijuu unionin jäsenvaltioiden perustuslakien päällä vailla oikeusperustaa ja vakaata poliittista pohjaa ja joka annetaan hätiköidysti kolmansien maiden passien haltijoille, vaikka he kuinka oleskelisivat jossakin jäsenvaltiossa, herättää hämmennystä ja saattaa loukata 15 jäsenvaltion kansalaisten oikeuksia.
Euroopan unionin täytyy ottaa avokätisesti ja avoimesti vastaan kaikki ihmiset, jotka tulevat sinne edistämään ponnisteluillaan ja työllään sen yleistä hyvinvointia tai jotka hakevat turvapaikkaa sorrolta ja vainolta. Täysi poliittinen kansalaisuus täytyy kuitenkin hankkia kunkin jäsenvaltion oikeusjärjestelmän säätämällä tavalla.
Sorbonnessa pitämässään kuuluisassa esitelmässä "Qu'est-ce qu'une Nation?" (Mitä on kansakunta?) Ernest Renan varoitti meitä: "Älkäämme hylätkö sitä perusperiaatetta, että ihminen on järjellinen ja moraalinen olento pikemminkin kuin sidottu johonkin kieleen, pikemminkin kuin jonkin rodun jäsen, pikemminkin kuin jonkin kulttuurin edustaja." Monet 1900-luvun eurooppalaiset murhenäytelmät johtuivat siitä, että tämä viisas neuvo unohdettiin.
Virkistäkäämme siis muistiamme Renanin osoittamalla tavalla, mutta älkäämme sortuko järjettömiin ja moraalisesti kyseenalaisiin ylilyönteihin.

Wiersma
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmaista arvostukseni kollega Belderin mietintöä kohtaan. Haluan puhua tänään siitä.
Mietinnössä otetaan esille monia oleellisia asioita. Niitä on tosiaan paljon, koska rasismi ja syrjintä vaativat paljon huomiota ehdokasvaltioissa. Toivon, että EU:n ehdokasvaltiot tekevät työtä niiden suositusten parissa, jotka on sisällytetty tähän mietintöön. Toivon, että tulevat kumppanimme, ehdokasvaltiot, myös liittyvät pikaisesti syrjinnän vastaiseen yhteiseen toimintaohjelmaan, jota käsitellään pian tässä parlamentissa.
Haluan kuitenkin keskittyä puheenvuorossani romanien tilanteeseen. Heitä nimitetään myös mustalaisiksi. Monet romanit elävät ehdokasvaltioissa todella surkeissa oloissa. He ovat usein kaikenlaisten syrjinnän muotojen uhreja. Kommunistivallan aikana he joutuivat sulauttamispolitiikan kohteeksi, ja sitten vuoden 1989 jälkeen heidät jätettiin enemmän tai vähemmän oman onnensa nojaan. Siksi heidän kohtaloonsa kiinnitettiin pitkän aikaa hyvin vähän huomiota, mutta onneksi Euroopan neuvosto soitti ensimmäisenä hälytyskelloa. Nyt myös komissio on oikeutetusti julistanut - laajentumisen valossa - heidän ongelmansa prioriteetiksi.
Asianosaisissa ehdokasvaltioissa myös monet hallitukset ovat ryhtyneet aktiivisiksi tässä asiassa. Mustalaisryhmien äkillinen virta tiettyihin jäsenvaltioihin on myös herättänyt monien meidän huomion. Parlamentti haluaa enemmän näkemystä ja yhteenvedon kaikista Euroopan unionin ja komission toimista sekä aikomuksista ja pyytää siksi komissiolta johdonmukaista ohjelmaa, jonka lähtökohtana on vahvistettu koordinointi ja johon sisältyvät tavoitteet ja aikataulut. Haluamme, että Euroopan unioni toimii suoremmin puuttuakseen romanien ongelmiin. Euroopan komission lisäksi myös tämän parlamentin pitäisi kiinnittää tähän asiaan paljon enemmän huomiota.
Ennen kaikkea lähtökohtana pitäisi olla laajempi lähestymistapa. Ei ole kysymys pelkästään syrjinnän vastustamisesta ja ihmisten mentaliteetin muuttamisesta. Myös syrjinnän syihin täytyy puuttua. Sitä varten paikallinen kehitys ja hyvä sosiaalipolitiikka on oleellista. Romanit asuvat usein alueilla, missä kaikilla on vaikeaa. Me haluamme lähestymistapaa, jonka lähtökohtana on paikallinen näkökulma.
Romanien ongelmien ratkaisemisessa päärooli on paikallisilla yhteisöillä ja paikallishallinnoilla. Sillä tasolla täytyy käynnistää parannusohjelmia koulutuksen, asumisen ja työnteon osa-alueilla, ja ne täytyy järjestää siten, että koko väestö hyötyy niistä. Paikallinen yhteistyö on siten myös hyvä ase ennakkoasenteita ja syrjintää vastaan. Jälkeenjääneisyyden ja syrjinnän kielteinen ketju voidaan murtaa vain paikallistasolla.
Myös romanien oma panos on tärkeä. Se on mielestäni yksi avainsanoista. Romanien täytyy voida puolustaa enemmän itseään. Heidät täytyy ottaa suoranaisesti mukaan ja tehdä myös vastuullisiksi olojensa parantamisesta. Romanien virallinen tunnustaminen vähemmistöksi voi mielestäni edistää laajempaa poliittista itsenäisyyttä.
Tarvitaan myös enemmän erityistoimia asenteiden muuttamiseksi. Taipumus syrjintään on usein syvällä virkakoneistossa. Siihen täytyy kiinnittää erityistä huomiota. Lisäksi vaadin vahvaa yhteistyötä Euroopan unionin ja Euroopan neuvoston välillä. Meidän täytyy käyttää paremmin siellä muodostunutta asiantuntemusta.
Lopuksi haluaisin painottaa sitä, että erityisesti on suuri tarve saada aikaan nopeita ja näkyviä tuloksia. Runsaalla hyvällä tahdolla käynnistetään monia toimia, ja myös Euroopan unioni on hyvin toimelias. Se on sinänsä arvostettavaa. Samalla haluaisin kuitenkin pyytää komissiota pyrkimään nopeisiin ja näkyviin tuloksiin tavoitteena Euroopan unionin ensimmäinen laajentuminen, jotta voimme näyttää kansalaisillemme, että olemme tehneet jotakin asialle. Jotkin investoinnit vaativat paljon aikaa, ja kestää kauan, ennen kuin ne vaikuttavat, mutta muut asiat, kuten asuminen ja puuttuminen työllisyysongelmiin, voivat tuottaa nopeammin näkyviä tuloksia.
Romanien ongelmiin täytyy nyt puuttua ehdokasvaltioissa itsessään, koska nämä ihmiset asuvat siellä. Sen on tapahduttava mahdollisimman pikaisesti, jotta voitaisiin välttää myös sitä, että tästä tulee kuuden vuoden kuluttua meidän ongelmamme.

Fiori
Arvoisa puhemies, ihmisoikeudet, perusvapaudet ja oikeusvaltio ovat minkä tahansa politiikan lähtökohtia ja tavoitteita. Me pidämme niitä itsestään selvinä asioina, mutta korkeasti sivistyneessä Euroopassa asia ei todellakaan vaikuta olevan niin. Kollega Haarder esitti meille 15 jäsenvaltion tilanteen, ja tulos on se, että tekemistä on varmasti vielä paljon. Haluaisin mainita eräitä esimerkkejä. On mahdotonta hyväksyä ja miltei hämmentävää, että eräät maat ovat edelleen Amnesty Internationalin tuomitsemia siksi, että ne eivät kunnioita kaikkein olennaisimpia ihmisoikeuksia. On järjetöntä, että Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on tuominnut eräät valtiot joihin voidaan valitettavasti laskea mukaan myös minun kotimaani liian pitkien oikeudenkäyntien takia. Myös se seikka, että eräissä jäsenvaltioissa on olemassa tai vielä voimassa maastakarkotuskäytäntö, on vastoin kaikkia ihmisoikeusperiaatteita.
Jos Euroopan unioni haluaa laajentua ja olla tiivis järjestelmä, jota voi verrata kansainväliseen yhteisöön, Euroopan unionin toimielinten taholta tarvitaan toki vahvaa ja johdonmukaista reaktiota, mutta on niin ikään välttämätöntä, että jokainen meistä jättää sivuun kansalliset poliittiset intressinsä ja toimii unionin hyväksi näitä kysymyksiä koskevan poliittisesti ja ennen kaikkea inhimillisesti vastuullisen äänestyksen avulla. Me kaikki tiedämme, että tämä mietintö ei sido hallituksiamme; niin kauan kuin perusoikeuksien kirja ei ole valmis eikä sitä ole sisällytetty perussopimuksiin, emme voi esittää muuta arvostelua kuin jäsenvaltioille esitetyn kehotuksen. Poliittisen vastuullisuuden pitäisi kuitenkin ylittää tämä este.
Samaan aikaan kun unioni pyrkii hankkimaan itselleen itsenäiset sotilasjoukot voidakseen puuttua tilanteisiin paikoissa, joissa oikeusvaltio kyseenalaistetaan, ja samaan aikaan kun Kööpenhaminan kriteerit ovat oleellinen osa yhteisön säännöstöä, joka hakijavaltioiden pitää omaksua, on mahdotonta hyväksyä sitä, että 15 jäsenvaltiossa vallitseva ihmisoikeustilanne on vielä kovin epäyhtenäinen. Meidän pitää tehdä enemmän ja kannustaa hallituksiamme olemaan perusteellisesti eurooppalaisia. Monet sanoivat saman minua ennen eli sen, että Euroopan unioni ei ole, ei voi, eikä sen pidä merkitä ainoastaan taloutta. Euroopan unioni on jotain paljon syvempää, sillä on yhteiset juuret, ja se on unelma, jonka puolesta pitää taistella, ennen kaikkea siviilioikeuksien kautta.

Souladakis
Arvoisa puhemies, voisimme nimittää tämänpäiväistä istuntoa ihmisoikeuksien juhlaistunnoksi. Jotkut, joilla on taka-ajatuksia, voisivat sanoa, että Eurooppa ruoskii omaa syyllisyyttään. Minun mielestäni Eurooppa antaa jälleen siivet toiveilleen ja mahdollisuuksilleen.
Ihmisoikeuskysymykset ovat Euroopan kehityksen ensisijainen pääoma ja perusta. Ne ovat asia, jossa emme missään tapauksessa saa tehdä poikkeuksia. Vaadimme jäseniksi tulevilta valtioilta sekä kaikilta muilta mailta erilaisia kriteerejä. Yksi esimerkki on kuolemanrangaistus, vaikkakin on olemassa liittolaismaa, Amerikka, jossa - sanon tämän sarkastisena kansainvälisenä asiana - kuolemanrangaistus on voimassa ja sitä käytetään. Sanon tämän siksi, että jos haluamme rakentaa Euroopan, joka rakentuu humanismin periaatteelle, sen ei pidä koskaan tehdä myönnytyksiä poliittisten tarkoitusperien vuoksi, mutta tulevaisuudessa sen on toimittava kypsällä tavalla.
Myös nämä neljä äänestyksessä olevaa mietintöä ovat hyviä. Ne kaipaavat joitakin parannuksia ja mielestäni koko parlamentti antaa niihin panoksensa ilman oman edun tavoittelua ja taka-ajatuksia. Erityisesti Belderin mietintö, joka koskee ehdokasvaltioita, on erittäin hyvä mietintö, ja toivon, että lopussa siitä tulee vielä parempi.
Osallistumisen ja yksimielisyyden vuoksi minulla on kiusaus lukea tässä kaksi kappaletta, kaksi ehdotusta, jotka koskevat kahta ehdokasvaltiota.
Kyproksesta: Tämä ehdokasvaltio täyttää Kööpenhaminan kriteerit. Ohimennen sanottuna saaren poliittisen kahtiajaon lopettamisessa on saavutettu hyvin vähän edistystä.
Turkista: Komission kertomuksen mukaan Turkki ei ole edistynyt tärkeimmässä ongelmassa, kurdikysymyksen ratkaisussa lainkaan. Maa ei lyhyesti sanottuna vieläkään täytä Kööpenhaminan kriteereitä.
Kannatamme Turkin liittymistä Euroopan unioniin. Kuitenkaan periaatteista ei pidä poiketa kenenkään kohdalla.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet, haluaisin sanoa ennen kaikkea yhden asian Belderin mietinnöstä: se on erinomainen, hyvin vilpitön ja hyvin tärkeä. Haluaisin antaa sille täyden kannatukseni. Siinä otetaan perustaksi eurooppalaiset perusarvot, joissa itsessään vastustetaan jyrkästi rasismia, muukalaisvihaa ja antisemitismiä. Uskon, että vain ne, jotka ottavat nämä perusarvot perustaksi Euroopan unionissa, saavat esittää kritiikkiä myös ulospäin, sinne, missä näitä perusarvoja loukataan. Sen vuoksi uskon, että Itävallan hallitukseen liittyvä keskustelu on niin tärkeä, jos sitä käydään vakavasti, koska siinä on kyse juuri näiden eurooppalaisten perusarvojen puolesta käytävästä kamppailusta ja niiden puolustamisesta sisä- ja ulkoasioissa.
Jäsenyyttä hakeneissa maissa ja jäsenyyttä tavoittelevissa maissa on eri ryhmittymiä, jotka ansaitsevat erityisesti meidän huomiomme ja huomaavaisuutemme. Ensimmäiseksi haluaisin mainita ja heidät on jo aiemminkin mainittu - romanit, jotka muodostavat hyvin suuren väestöryhmän, jonka mielekästä integrointia eri yhteiskuntiin meidän on pohdittava vakavasti. Tällöin on myös myönnettävä, että syntyy ongelmia, koska eri romaniryhmillä on erilaiset käsitykset siitä, miten tämä integrointi voitaisiin saada aikaan. Mutta meidän on autettava heitä koulutuskysymyksessä. Meidän on autettava heitä löytämään työtä, ja meidän on tehtävä hyvin paljon valistustyötä, jotta äskeiset tapahtumat - sanan varsinaisessa merkityksessä muurin rakentaminen romanien ympärille ja heidän erottamisensa paikkakunnan muista asukkaista - eivät toistuisi.
Kurdit ovat toinen ryhmä, jonka haluaisin mainita. Turkissa - joka on jäsenyyttä tavoitteleva maa, vaikka emme vielä neuvottelekaan sen kanssa - ei tunnusteta vähemmistöjä eikä etenkään kurdivähemmistöä. Minusta tämä lähestymistapa on väärä ja myös Euroopan neuvoston julkilausumien vastainen. Mutta siinäkin tapauksessa, että kurdeja ei tunnusteta vähemmistönä eikä haluta myöntää heille kollektiivisia oikeuksia, Turkin on tunnustettava, että se loukkaa kurdiväestön yksilöllisiä oikeuksia ja kulttuurista vapautta, sananvapautta sekä myös taloudellisia vapauksia ja oikeuksia. Pidän sen vuoksi varsin tärkeänä näkökohtana sitä, että autamme kurdeja mielekkäällä tavalla, jotta he voisivat saavuttaa oikeutensa rauhanomaisin keinoin. Tämäkin on sanottu Belderin mietinnössä hyvin yksiselitteisesti.
Kolmas ryhmä, josta haluaisin erityisesti muistuttaa, asuu ennen kaikkea Virossa ja Latviassa, nimittäin venäjää puhuvat vähemmistöt. Ymmärrän useita perusteluja, joita olen kuullut Baltian maissa, esimerkiksi, että on vaikea kohdella yksinkertaisesti tasavertaisina ja hyväksyä vähemmistöjä, jotka eivät ole alkuasukkaita, vaan ovat tulleet maahan miehitysvallan edustajina. On myös monia tunneperäisiä esteitä, mutta on sittenkin tärkeää ryhtyä näihin toimiin, ja osaksi näin onkin jo tapahtunut. Toimia täytyy kuitenkin jatkaa rohkeasti, ja on työstettävä myös menneisyys, toisin sanoen se, mitä nämä vähemmistöt ovat joutuneet kokemaan miehitysvallan taholta, jotta Baltian maissa voitaisiin aloittaa yhteinen tulevaisuus myös venäjää puhuvan väestön kanssa.
Wienissä avataan 7. huhtikuuta rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskus. Olen itse pyytänyt puolueryhmäni puolesta parlamentin puhemiestä osallistumaan avajaisiin, koska ne ovat minusta puolueettomasti tarkasteltuna hyvin tärkeä tapahtuma, riippumatta Itävallan ajankohtaisesta tilanteesta. Toivon, että tämän instituutin osaksi tuleva kannatus ja suuri julkisuus ei rajoitu vain avajaispäivään, vaan että parlamentti ja myös neuvosto ja komissio tukisivat tätä instituuttia ponnekkaasti tulevina vuosina.

Martelli
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tuen Haarderin mietintöä sen yhtenäisyydessä, myös 38 kohtaa; en siis ole samaa mieltä sosialistisen työryhmän suuntauksesta, ryhmän, johon itsekin kuulun, koska mielestäni 38 kohdassa luetellut neljä seikkaa liian pitkät tutkintavankeudet, liian pitkät oikeudenkäynnit, puuttuva yleisten syyttäjien ja tuomarien tehtävien erottaminen, vaara, että politisoituneet tuomarit hoitavat tutkimuksissaan poliitikkoja koskevia tapauksia ovat kaikki elementtejä, joiden pitää yllyttää miettimään ja suosittelemaan puoltavaa ääntä.
Sitä paitsi aloitin tämän taistelun ollessani Italian oikeusministeri, ja rinnallani tässä taistelussa oli merkittävin, kuuluisin ja parhain Italian tuomareista, Giovanni Falcone joka, minun ja meidän tavoin, kannatti tarvetta erottaa tuomareiden urat, ei heidän rankaisemisekseen mikä on selvä asia vaan vastatakseen niihin taipumuksiin hoitaa eri tehtäviä, joita tutkivalla osapuolella on, eli asianosaisella ja syyttäjäosapuolella, ja tuomarilla, jonka siis pitää tarjota takeet tasapainosta ja puolueettomuudesta. Se, että Euroopan parlamentti puuttuu tähän aiheeseen, ei ole minusta väärinkäyttöä eikä liioittelua; mielestäni se päinvastoin vastaa ajatusta ja visiota eurooppalaisesta oikeudenmukaisuudesta, joka on tasapainoinen ja jonka takaa julkisten viranomaisten hyvä toiminta.

Seixas da Costa
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, en aio puhua kovin pitkään. Tänään täällä käymämme keskustelu on mielestäni erittäin tärkeä ja useiden mietintöjen käsittelyjen yhteydessä ilmaistut erilaiset herkkyyden aiheet toivat täällä esiin eräitä kiinnostavia kysymyksiä, joista jotkin esitettiin kovin poleemisesti, toisissa taas korostettiin ristiriitaisia näkökohtia, kun muutamissa niistä oltiin muodollisesti samaa mieltä, mutta luultavasti sisällön osalta eri mieltä. Oli niin tai näin, kyseessä on mielestäni neljä mietintöä, joiden yleismaailmallisuus nostaa esiin hyvin tärkeitä kysymyksiä ja meille kaikille hyvin ajankohtaisia ongelmia, etenkin nyt kun Euroopan unioni sekä sisäisellä tasolla että ulkonaisessa vakuuttavuudessaan pyrkii sisällöllisesti rikastamaan ja korostamaan eräitä perusarvoja, jotka pohjimmaltaan ovat sen oman poliittisen valtioliiton perustaksi sopiva perusrakenne. Mielestämme on mahdotonta taata Euroopan unionin syventymistä, ellemme ole valmiita myös keskenämme turvaamaan yhteistä periaatteiden mallia ja turvaamaan sitä, että nämä periaatteet ovat myös ulkoisen laajentumisemme keskeinen perusta.
Käytin sanoja ulkoinen laajentuminen ja sisäinen ulottuvuus. Täällä on tänään puhuttu paljon, suoraan ja epäsuorasti, Itävallan suhteen omaksuttavasta kannasta ja tähän maahan siteitä omaavat henkilöt ovat puhuneet joskus verrattain tunnepitoisesti, sanoisin että jopa käsittämättömän tunnepitoisesti. Haluaisin puheenjohtajana toimivan Portugalin ja sen pääministerin puolesta, jonka nimissä 14 Euroopan unionin maata ilmaisi kantansa kahdenkeskisissä suhteissaan Itävaltaan, tehdä hyvin selväksi seuraavan seikan: meillä ei ole mitään kielteistä sanottavaa siitä, miten Itävalta on käyttäytynyt kansainvälisellä tasolla eikä etenkään siitä, kuinka Itävalta on täyttänyt tehtävänsä ja velvollisuutensa Euroopan unionin puitteissa. On kiistämätön tosiseikka, että Itävalta on ollut Euroopan unionissa velvollisuutensa täyttävä maa.
Meidän on kuitenkin oivallettava yksi seikka, ja se on ratkaisevaa sen kannalta, kuinka tulkitsemme Euroopan tilannetta: me kaikki olemme Itävallan kansalaisia. Euroopan unionin kansalaisuus on tänään Euroopan kansalaisuutta. Itävallan kansalainen on Portugalin kansalainen. Portugalin kansalainen on Itävallan kansalainen. Se, että tiettyjen aatteiden edustajat ja tietyt poliittiset voimat levittävät ja puolustavat tietynlaisia aatteita, ei ole sisäpoliittinen kysymys, ei silloinkaan kun ne taktisista syistä saattavat vähitellen perääntyä omaksumistaan asenteista. Ei pidä uskoa, että tämä on samantekevää muille maille.
Teemme tänään töitä eurooppalaisella alueella, yhteisellä alueella, jonka pyrkimys on jopa liittyä yhteen eräiden yhteisten periaatteiden pohjalta, sellaisten periaatteiden, joista useita on täällä mietinnöissä korostettu. Meillä on oltava yhteinen eurooppalainen näkökulma näihin asioihin, emmekä voi järjestelmällisesti vetäytyä piiloon läheisyysperiaatteen suoman alibin taa sanoen, että nämä kysymykset kuuluvat kansalliseen ulottuvuuteen ja että nyt kyseessä on sekaantuminen tietyn maan sisäisiin asioihin. Se ei ole totta. Kuten sanoin, Itävallan sisäiset asiat ovat Euroopan unionin sisäisiä asioita. Puolustaessamme sitä asiaa, että käyttäytyminen Itävallan poliittisessa elämässä noudattaisi yhä Euroopan unionin puolustamia perusteita ja periaatteita, joita myös Itävalta on luvannut puolustaa Euroopan unionin tasolla, emme mielestäni sekaannu maan sisäisiin asioihin. Tunneseikoista ja tällaisten tilanteiden ilmiselvästi aiheuttamista heijastumista riippumatta on mielestäni tarpeen pohtia syvällisesti tämän toimen merkitystä, tämän ulottuvuudeltaan - sanottakoon se tässä - kahdenkeskisen toimen, joka on - sanottakoon se selvästi - poliittista ennaltaehkäisyä. Mielestämme poliittinen ennaltaehkäisy on kenties paras keino välttää tulevaisuudessa tauteja, etenkin niitä tauteja, joita vanhat aaveet voivat herättää henkiin Euroopassa.
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, Euroopan unionilla on nyt mielestämme ulkosuhteissaan käytettävissä tiettyihin arvoihin perustuva kehys, joiden pysyvyyttä kehyksen syventäminen eritoten näiden mietintöjen avulla varmasti turvaa ja parantaa. Tällä alueelle kuuluu monia selvästi ristiriitaisia asioita. Useita alueita tulkitaan eri tavoin. Jos puhumme rasismista ja olemme kaikki rasismia vastaan, en tiedä, olisimmeko kaikki tässä salissa yhtä mieltä rasismin vastaisesta vakuutuksesta tai olisimmeko kaikki valmiita hyväksymään konkreettisia toimia rasismin torjumiseksi. Kun kaikki sanomme vastustavamme muukalaisvihaa, en tiedä, kykenemmekö kaikki hyväksymään toimenpiteitä ulkomaiden kansalaisten yhdentämisestä Euroopan unioniin ja hyväksymään toimenpiteitä ulkomaalaisten etujen suojelemiseksi unionin alueella. Lisäksi saamme pian käydä läpi kiinnostavan kokeen. Se on Euroopan unionin perusoikeuskirja.
Jos unionissa ilmenee halua laajentaa tämän kirjan soveltamisaluetta unionin sisällä asuviin ulkomaalaisiin kansalaisiin, annamme merkin sitä, että meidän muukalaisvihan torjuntamme alkaa jo omasta sisäpiiristä, se alkaa jo niistä toimenpiteistä, jotka päätämme panna täytäntöön sisäpolitiikassa. Sen lisäksi haluaisin sanoa, että tämän erottelua vastustavan muodon ja mietinnöissä esitettyjen useiden erottelua vastustavien, useissa mietinnöissä käsiteltyjen toimien välillä on ilmeisesti valtava määrä eroavaisuuksia. Tiedämme senkin, että jäsenvaltioidemme sisäisessä lainsäädännössä on näiden asioiden käsittelytavassa suuria eroja. Uskon myös, että näiden asioiden käsittelytavassa tässä talossa tai siinä tavassa, jolla nämä mietinnöt auttavat meitä pohtimaan näitä ongelmia, vallitsee melkoinen kirjo yhteisessä tietoisuudessamme ja sillä on tärkeä osa siinä, että voimme yhä syventää keskustelua tällaisista kysymyksistä. Työtä, joka ei koske ainoastaan hallituksia, vaan myös kansalaisjärjestöjä, yhteiskunnallisia edunvalvontaa harjoittavia järjestöjä, poliittisia edunvalvontaa harjoittavia järjestöjä. Tämän asian on pysyttävä toimintaohjelmassamme, juuri siinä on tämän keskustelun syy ja merkitys.
Puheenvuoroni päätteeksi kiinnittäisin huomiota toimenpiteisiin, joita jo aikaisempi Euroopan unionin neuvosto on tässä asiassa kehitellyt, erilaisiin yhteisesti täytäntöön pantuihin toimenpiteisiin. Muun muassa pantiin toimeen joukko Euroopan rasisminvastaiseen vuoteen liittyviä aloitteita vuonna 1997; siksi haluaisinkin korostaa hyvin tärkeää näkökohtaa, jota luultavasti emme ole vielä edes havainneet: äsken tehdyn Amsterdamin sopimuksen merkitystä tällä alueella. Yhteisen suostumuksen saavuttaminen ei ollut helppoa: ollessani mukana neuvottelemassa Amsterdamin sopimusta, ei ollut helppoa saavuttaa yhteistä suostumusta siitä, kuinka nykyisin 6 ja 7 artiklaan kuuluvat toimet yhdistettäisiin toisiinsa. Nykyisen kokemuksen perusteella olisi luultavasti hyvä parantaa näitä artikloja. Jää nähtäväksi, onnistummeko hallitustenvälisessä kokouksessa löytämään yhteisen suostumuksen, jonka avulla pääsemme tässä asiassa eteenpäin.
Kiinnittäisin huomiota myös erään, Wienissä jo 8. huhtikuuta pidetyn vertauskuvallisen tapahtuman, Euroopan rasismin ja muukalaisvihan tarkkailuobservatorion käynnistämisen merkitykseen. Tämä rakenne on hyvin tärkeä, kuten mielestäni on myös hyvin tärkeää turvata kehittäminen, jota voisimme pohjimmaltaan sanoa tämän unionin "eettiseksi pilariksi". Tämä on periaatteiden unioni, se unioni, jota meidän on syvennettävä, eikä tulevaa poliittista unionia ole olemassakaan, jollemme kykene takaamaan sitä, että yhteisön alueen suuri enemmistö on keskenään samaa mieltä näistä periaatteista.

Patten
. (EN) Arvoisa puhemies, voin kenties tämän erittäin kiinnostavan keskustelun päätteeksi selvittää komission työnjakoa tai töiden jakamista. Aion käsitellä lähinnä Malmströmin ja Belderin mietintöjä, ja kollegani, komission jäsen Vitorino käsittelee kahta muuta tärkeää mietintöä, vaikka puheenvuoroissamme on varmastikin jonkin verran päällekkäisyyksiä. Aloitan Malmströmin mietinnöstä.
Olen sitä mieltä, että tämän uuden Euroopan parlamentin ensimmäinen vuosittainen mietintö on perusteellinen ja ajankohtainen. Ajankohtainen, koska toivon, että tämä yhtä lailla uusi komissio antaa ennen kesätaukoa tiedonannon, joka koskee ihmisoikeuksia ulkopolitiikoissa. Se kattaa monta mietinnön osa-aluetta, ja kaikki Euroopan parlamentin suositukset ovat erittäin hyödyllinen panos työhömme. En voi tässä vaiheessa vastata kaikkiin mietinnön kohtiin. Sen sijaan käsittelen niitä lähikuukausina ja keskustelen niistä myös Euroopan parlamentin kanssa, niin että tiedonanto olisi oikeanlainen ja sisältäisi tämän mietinnön tärkeät näkökohdat.
Haluan keskittyä ensiksi naisten ja lasten oikeuksiin, sillä esittelijä on valinnut päähuomionsa kohteeksi nämä tärkeät kysymykset. Valinta on ajankohtainen, koska New Yorkissa pidettävän YK:n yleiskokouksen tämänvuotisen "Peking + 5" -toimintafoorumin takia. Peking vahvisti, että naisten oikeudet ovat yleismaailmallisia ihmisoikeuksia ja että naisilla on keskeinen tehtävä demokraattisten ja oikeudenmukaisten yhteiskuntien rakentamisessa. Demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskeva eurooppalainen aloite kuvastaa tätä. Naiset ovat nimenomaan yksi tuen kohderyhmistä. Toimet kattavat useita eri huolenaiheita, jotka ulottuvat naisten osallistumisesta päätöksentekoon Balkanilla aina naispuolisten kotiapulaisten tukemiseen Norsunluurannikolla. Sellaiset kysymykset kuin naisiin kohdistuva väkivalta on aivan oikein luokiteltu ihmisoikeuskysymyksiksi. Sen vuoksi niitä pitäisi edistää aktiivisesti elimellisenä osana ulkopolitiikkaamme ja kehitysapuamme. Malmströmin mietinnössä kerrotaan karuja totuuksia naisiin kohdistuvan väkivallan monista muodoista kaikilla yhteiskunnan tasoilla. Järkyttävistä raiskauksista sukuelinten silpomiseen, kodeista vankiselleihin.
Daphne- ja Stop-ohjelmat ovat komission toiminnan tukipilari. Daphne-ohjelmassa on tuettu tietojen ja hyvien käytäntöjen vaihtoa kansalaisjärjestöjen ja jäsenvaltioiden keskuudessa yli 100:ssa kansalliset rajat ylittävässä hankkeessa. Joulukuussa 1999 hyväksyttiin vuosiksi 2000-2003 uusi Daphne-ohjelma, jonka vuotuiset määrärahat ovat 5 miljoonaa euroa. Vastauksena Euroopan parlamentin vuonna 1997 antamaan päätöslauselmaan komissio on toteuttanut jäsenvaltioissa perheväkivaltaa koskevaa tietoisuutta lisäävän kampanjan. Meidän pitäisi käyttää hyväksemme tällaisista kampanjoista oppimiamme asioita ja antaa näitä tietoja ehdokasvaltioille vaikkapa Daphne-ohjelman yhteydessä.
Panen merkille sen, mitä mietinnössä sanotaan hirvittävästä sukuelinten silpomiskäytännöstä ja asiaa koskevien tietojen puuttumisesta. Tarkastelemme komissiossa sitä, miten voimme myötävaikuttaa ratkaisun löytymiseen.
Komissio työskentelee myös muiden tahojen kanssa pysäyttääkseen järkyttävän naiskaupan, joka on lisääntynyt viime vuosina. Laadimme tästä asiasta tiedonannon vuonna 1998. Painopisteenä olivat tuolloin ennaltaehkäisy, tutkimus, lain valvonta, kaupan harjoittajien tuomitseminen ja uhrien tukeminen. Työskentelemme tämän asian parissa, kuten arvoisa jäsen tietää, kansalaisjärjestöjen, ETYJin ja ehdokasvaltioiden kanssa.
Lasten oikeuksien osalta Stop-ohjelmassa on yhteisrahoitettu 67 lapsikaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön vastaista hanketta, ja viiden ensimmäisen vuoden määrärahat olivat 6,5 miljoonaa euroa. Tänä vuonna aiotaan käynnistää uusi Stop-ohjelma, joka on avoin ehdokasvaltioille.
Siirryn nyt yleisluonteisiin kysymyksiin, ja mainitsin aiemmin ihmisoikeuksia ja ulkosuhteita koskevan tulevan tiedonannon. Tavoitteenani on omaksua entistä tehokkaampi ja johdonmukaisempi suhtautumistapa politiikkaan ja määrärahoihin ja parantaa erityisesti ohjelmiemme hallinnointia tällä alueella.
Ihmisoikeuksiin liittyvät hankkeet poikkeavat suuresti siltojen rakentamiseen tai peruskouluopetuksen parantamiseen liittyvistä hankkeista. Kansalaisjärjestöillä ja kansalaisyhteiskunnalla on keskeinen tehtävä niiden toteuttamisessa. Hankkeita toteutetaan usein arkaluonteisissa tai vaarallisissa olosuhteissa paikan päällä. Jopa hankkeen toteuttajien omat oikeudet saattavat olla uhattuna, mikä on epäilemättä syynä siihen, että kansalaisjärjestöt ovat usein hieman loukkaantuneita siitä, että niiden täytyy kotiin palattuaan antaa komissiolle kenkälaatikollinen kuitteja.
Euroopan unionin rahoitusmenettelyt, rahoitusasetus mukaan luettuna, eivät lievästi sanottuna juuri suosi kansalaisjärjestöjä, mistä herääkin kysymys: pitäisikö meidän lakata rahoittamasta kansalaisjärjestöjä vai pitäisikö meidän muuttaa menettelyjämme? Edellinen vaihtoehto on selvästikin yhtä mahdoton kuin se on epätoivottava. Emme voisi työskennellä ilman kansalaisjärjestöjä. Se, että uudistamme menettelymme, joista monista jäsenvaltiot ovat sopineet silloin, kun kansalaisjärjestöjä tuskin oli olemassakaan, vie kauan aikaa, mutta työskentelemme asian parissa etenkin osana kokonaisuudistusta. Muutos ei kuitenkaan valitettavasti tapahdu yhdessä yössä.
Pääsenkin tästä talousarvioon ja parlamentin ehdotukseen, joka koskee yhteistä julistusta ihmisoikeusmäärärahojen vuosittaisesta lisäämisestä.
Talousarvion suuruutta ei voi erottaa siitä kysymyksestä, miten kykenemme hallinnoimaan sitä. Muuten teemme liian monta lupausta, joita emme yksinkertaisesti voi täyttää, ja kansalaisjärjestöjen tukemisessa toimitaan usein tiukalla budjetilla. Rikotut lupaukset voivat nopeasti johtaa vararikkoon. Meillä on kokonainen pino keskeneräisiä hankkeita emmekä ole aiemmin käyttäneet kaikkia ihmisoikeusmäärärahoja, joten mielestäni meidän olisi erittäin vaikea perustella määrärahojen lisäämistä, ennen kuin nämä asiat on ratkaistu. Haluan kuitenkin tehdä selväksi tämän asian: haluaisin päästä mahdollisimman pian sellaiseen tilanteeseen, että käyttäisimme jokaisen pennin ja voisimme näin perustella määrärahojen tuntuvan lisäämisen.
Ihmisoikeusviraston perustamisen mahdollisuus, joka otettiin esille Wienissä ja Kölnissä, voisi auttaa meitä tässä. Mielestäni tämän viraston pitäisi olla operatiivinen eikä neuvoa-antava. Tarkastelen tätä asiaa tiedonannossa. Viraston mahdollisuutta pitäisi myös tarkastella käsiteltäessä ulkoisen tukemme ja yleensä ulkoistamisen laajempaa uudistusta.
Siirryn nyt niihin kysymyksiin, joita otettiin esille Belderin mietinnössä, jossa käsitellään komission tiedonantoa rasismin, muukalaisvihan ja antisemitismin vastustamisesta jäsenyyttä hakeneissa maissa. Vastaan tähän omasta puolestani ja kollegani, komission jäsen Verheugenin puolesta. Haluaisin onnitella tämän perusteellisen mietinnön laatijoita. Mietinnössä toki arvostellaan sitä, ettei komission tiedonanto sisällä erityisiä ehdotuksia, mutta huomauttaisin, että kyseinen tiedonanto hyväksyttiin kollegion erottua maaliskuussa 1999, kun komission tilanne ei varovasti ilmaistuna ollut otollinen uusien ehdotusten tekemiselle. Toivon, että saamme tästä joitakin neuvoja vastaisen varalle.
Rasismin torjunta on unionin ihmisoikeuspolitiikkojen ja liittymistä edeltävän strategian olennainen osa. Viimeksi mainitussa on kaksi pääosa-aluetta: se, että jäsenyyttä hakeneet maat hyväksyvät ja panevat täytäntöön yhteisön säännöstön, myös vuonna 1996 hyväksytyn rasismia ja muukalaisvihaa koskevan yhteisen toiminnan, vuonna 1951 tehdyn Geneven yleissopimuksen ja vuonna 1967 tehdyn turvapaikanhakijoita ja pakolaisia koskevan New Yorkin pöytäkirjan, sekä yhteistyöohjelmiemme tehokas käyttö.
Vähemmistöjä koskevan lainsäädännön yhteensopivuus otetaan esille analyyttisessa tarkasteluprosessissa sekä kahdenvälisissä keskusteluissa ja assosiointikomiteoissa. Olemme tarkastelleet esimerkiksi Liettuan, Viron ja Slovakian kielilakeja - tämä aihe otettiin esille keskusteluissa - ja Tsekin tasavallan ja Slovakian romaneja koskevaa lainsäädäntöä. Nämä keskustelut ovat tuottaneet konkreettisia tuloksia.
Toiseen osa-alueeseen eli yhteistyöohjelmiimme kuuluvat kansalliset Phare-ohjelmat, Phare-ohjelman demokratiaohjelma ja Meda-ohjelma. Phare-ohjelmassa on esittelijän ehdotusten mukaisesti asetettu etusijalle poliisilaitoksen sekä rikosoikeus- ja turvapaikkajärjestelmän uudistaminen. Tämän uudistuksen avulla instituutioiden sisällä saadaan aikaan tarvittava asennemuutos.
Myös tavoite, joka koskee poliisien tietoisuuden lisäämistä rasismin ja muukalaisvihan osalta, sisältyi Keski- ja Itä-Euroopan poliisien kouluttamista koskevaan eurooppalaiseen ohjelmaan.
Teemme paljon työtä tällaisten toimenpiteiden parissa. Suhtaudumme myös avoimesti mahdollisuuksiin niiden tehostamiseksi. Yksi keskeinen tavoite, joka on yhteinen Malmströmin ja Belderin mietinnöille, on tarve kehittää suhdettamme jäsenyyttä hakeneiden maiden kansalaisjärjestöihin. LIEN- ja kumppanuusohjelmat korvaavassa uudessa Access-ohjelmassa pyritään lujittamaan kansalaisyhteiskuntaa.
Lopuksi toteaisin romaneista, joiden tilanne mainittiin useissa puheenvuoroissa, että komissio pyrkii entistä johdonmukaisemmin tukemaan romaniyhteisöjä. Pyrimme osallistumaan Euroopan seurantakeskuksen järjestämään kokoukseen, johon kutsutaan Euroopan parlamentin edustajia - tässä kokouksessa on tarkoitus pohtia sitä, miten Euroopan unionin tukea romaniyhteisöille voitaisiin parantaa.
Näissä mietinnöissä käsitellään erittäin tärkeitä kysymyksiä. Nämä kysymykset huolestuttavat yhä enemmän Euroopan unionin kansalaisia, sillä he joutuvat päivittäin näkemään tiedotusvälineissä kuvamateriaalia ihmisoikeusloukkauksista Kaukasiassa, Kolumbiassa, Balkanilla, Sierra Leonessa, Kiinassa ja niin edelleen. Odotan, että Euroopan unioni ottaa nämä loukkaukset esille Genevessä pidettävässä YK:n ihmisoikeustoimikunnan kokouksessa, johon osallistun 27. maaliskuuta.
Kiitän parlamenttia sen ajankohtaisesta panoksesta. Komissio ja parlamentti pystyvät tekemään yhteistyötä ihmisoikeuksien parissa. Me pystymme näyttämään muille esimerkkiä. Odotan erityisesti sitä, että voin tehdä yhteistyötä parlamentin jäsenten kanssa, niin että myöhemmin tänä vuonna laatimamme tiedonanto on älyllinen ja poliittinen esimerkki tässä asiassa ja että kansalaisjärjestöt, parlamentin jäsenet ja muut voisivat pitää sitä näistä peruskysymyksistä käytävän keskustelun tiennäyttäjänä.

Haarder
. (DA) Ymmärsin, että hyvän ystäväni neuvoston puheenjohtajan Seixas da Costan huomautukset olisivat puolustus Itävaltaan kohdistetuille pakotteille, ja sen vuoksi haluaisinkin selvyyden vuoksi kysyä häneltä, esittikö hän tämän ehdotuksen neuvoston puheenjohtajana, siis neuvoston puolesta, vai 14 hallituksen puolesta.

Pirker
Arvoisa puhemies, haluaisinkin ensin kysyä, missä asemassa annoitte tämän julkilausuman. Toiseksi puhuessani toissijaisuudesta tarkoitin mietinnön kohtia, jotka koskevat tarvetta puuttua sellaisiin kansallisvaltioiden oikeuksiin, jotka kuuluvat perustamissopimuksen mukaisesti yksiselitteisesti näiden valtioiden tehtäviin. Sallikaa minun, arvoisa ministeri da Costa, osoittaa seuraava huomautus teille: on täysin selvää, että muita maita kiinnostaa se, mitä Euroopan unionin yhdessä maassa tapahtuu. Ollaanhan tässä myös juuri sen vuoksi Euroopan unionin jäseniä, ja on myös kannatettava sitä, että pyritään saamaan tietoa ja osoitetaan kiinnostusta. Kiinnostuksen osoittaminen tarkoittaa mielestäni kuitenkin myös sitä, että haetaan maata koskevaa puolueetonta tietoa ja esitetään kritiikkiä siellä, missä se on oikeutettua ja säädetään toimenpiteitä vasta silloin, kun harha-askeleita on todella jo otettu, eikä ennalta ehkäisevästi tai mahdollisesti poliittisten näkökohtien ohjaamana.
Arvoisa liittovaltion ministeri, haluaisin Itävallan valtuuskunnan puolesta kutsua teidät hakemaan teiltä ja todennäköisesti hyvin monilta - luultavasti kaikilta 14:ltä - puuttuvaa tietoa itse paikalta. Jos haluatte tietää, ketkä tätä myös hallituksessa olevaa puoluetta, nimittäin vapauspuoluetta, ovat äänestäneet, on sanottava, että 50 prosenttia työläisistä, jotka ovat aiemmin äänestäneet sosialistipuoluetta, on nyt äänestänyt tätä puoluetta ja että puolet nuorisosta on äänestänyt tätä puoluetta. Äänestäjät eivät olleet äärioikeistolaisia, meillä Itävallassa on heitäkin, ehkä 3 prosenttia tai 5 prosenttia, kuten valitettavasti myös muissa maissa. Mutta motiivit ovat toisenlaiset, äänestäjät ovat monin paikoin kerta kaikkiaan hylänneet vanhan hallituksen ja sosialismin ja etsineet sen vuoksi vaihtoehtoa.
Ennen kuin alatte arvostella täällä, pyydän teitä hankkimaan todella laajalti tietoa sekä esittämään kritiikkiä siellä, missä se on todella oikeutettua eikä perustu oletuksiin tai epäilyksiin.

Schulz
Arvoisa puhemies, kollega Pirker ei käyttänyt työjärjestyspuheenvuoroa, vaan piti, neuvokas kun on, työjärjestystä koskevan esityksen varjolla pienen kahden ja puolen minuutin puheen, joka hänelle täytyy antaa anteeksi itävaltalaisena, etenkin Kärntenissä asuvana. Haluan tehdä työjärjestykseen liittyvän huomautuksen: työjärjestykseen ei kuulunut se, mitä Pirker teki. Vetoan puolueryhmäni puolesta neuvoston puheenjohtajaan: suhtautukaa edelleenkin - samantekevää, missä asemassa - rasismiin ja muukalaisvihaan yhtä tarkkaavaisesti ja kriittisesti kuin äskeisessä puheenvuorossanne!

Seixas da Costa
. (PT) Arvoisa puhemies, olen iloinen saadessani selittää vielä kerran, missä ominaisuudessa tein nämä huomioni. On selvää, että Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajan ja Portugalin pääministerin esittämä kanta omaksuttiin Euroopan unionin 14 jäsenmaan nimissä, Itävaltaa lukuun ottamatta.
Se omaksuttiin ajatellen ulottuvuutta, jolla alun perinkään ei ollut - tämän selitin jo Euroopan parlamentissa 2. helmikuuta käyttämässäni puheenvuorossa - mitään tekemistä yhteisön toimintamekanismin kanssa. Tämän vuoksi 14 jäsenvaltion kolmella reagoinnin tasolla Itävallan osalta on kahdenkeskinen ulottuvuus. Se seikka, että kanta esitettiin neuvoston puheenjohtajan nimissä, on vain useiden maiden yhteisen kannan koordinointikysymys. Korostan jälleen kerran samaa asiaa, jonka sanoin Itävallan käyttäytymisestä yhteisön tasolla toistaiseksi: ilmaisen uskoakseni kyllin selvästi sen, että Itävalta on ollut lojaali kumppani Euroopan unionissa, sen käytöstä ei ole asetettu kyseenalaiseksi eikä kyseessä ole tällä hetkellä minkäänlainen Itävallan puolelta tapahtunut Amsterdamin sopimuksen 6 ja 7 artiklan määräysten rikkominen.
Sen vuoksi rangaistuksia sovelletaan vain kahdenkeskisellä tasolla eikä yhteisön toimintaan liittyen. Nykyisen puheenjohtajakauden aikana Itävallan tilanne ei vaikuttanut mihinkään Euroopan unionin muodolliseen ulottuvuuteen. Kenties näin on tapahtunut epämuodollisten ulottuvuuksien osalta, mutta muodollisella tasolla Itävalta on tällä hetkellä edustettuna neuvoston työryhmissä, ministerineuvostoissa ja seuraavaksi pidettävässä Eurooppa-neuvoston kokouksessa.
Poliittiseen kysymykseen, jonka arvoisa parlamentin jäsen teki jäsenvaltioiden omaksumasta kannasta Itävallan hallituksen todelliseen toimivuuteen, haluaisin vastata korostamalla asiaa, jota ei useinkaan ole kylliksi korostettu tässä Itävallan kysymyksessä: nykyinen tilanne ei ole myöskään Itävallalle eikä sen poliittiselle elämälle tavanomaista asioiden hoitoa, business as usual. Se ei ole sitä sen vuoksi, että Itävallan vaaleissa toiseksi eniten ääniä saanutta puoluetta ei pyydetty osallistumaan hallitukseen. Se ei ole sitä sen vuoksi, että eniten ääniä saanutta puoluetta pyydettiin osallistumaan hallitukseen ja sitten siirryttiinkin jo kolmanneksi eniten ääniä saaneeseen puolueeseen. Se ei ole sitä sen vuoksi, että Itävallan tasavallan presidentti velvoitti hallituskoalition kaksi osapuolta antamaan julistuksen, jossa ne sitoutuvat noudattamaan tiettyjä perusperiaatteita. Se ei ole tavanomaista! Ja juuri siksi, että myöskään Itävallan poliittisessa elämässä nykyinen tilanne ei välttämättä ole tavanomaista asioiden hoitoa, business as usual, tästä johtuu se, että samoin kuin itävaltalaiset suhtautuvat tilanteeseen epäillen, meilläkin on täysi oikeus tuntea samoja epäilyksiä ja ilmaista ne kahdenkeskisellä tasolla.
Mitä Itävaltaan itseensä tulee, niin jos se käyttäytyy yhteisön tasolla täysivertaisen osakkaan tavoin - kuten se toistaiseksi on käyttäytynyt - ei yhteisön tasolla mikään suuntaudu Itävaltaa vastaan. Tämä on selvä asia. Mutta kahdenkeskisellä tasolla meidän on otettava vastuu ja meillä on oltava oikeus ja velvollisuus olla varuillamme sen suhteen, mitä pidämme luottamuksellisen ilmapiirin loukkauksena, koska tietyt henkilöt eivät aikaisemmin esittämillään lausunnoilla ja esittämillään poliittisilla ehdotuksilla ole luottamusta herättäneet. Tämä on poliittinen asia, poliittisluontoinen vakuutus, ja teemme siitä johtopäätöksemme kahdenkeskisellä tasolla, jolla kukaan ei voi meiltä kieltää oikeutta tehdä johtopäätöksiä suhteissamme Itävaltaan.
Valitettavasti asiat ovat näin, mutta toivottavasti muutos Itävallan tilanteessa antaa meille mahdollisuuden toisenlaiseen menettelyyn.

Vitorino
Arvoisa puhemies, kuten kollegani Chris Patten selvästi sanoi, minun tehtävänäni on ilmaista komission kanta kahdesta muusta tänä iltapäivänä käsiteltävänä olevasta mietinnöstä: Haarderin mietinnöstä ja Ludfordin mietinnöstä.
Aluksi haluaisin sanoa, että komissio on Euroopan parlamentin kanssa samaa mieltä siitä, että Amsterdamin sopimuksen hyväksymisen myötä saatu uusi oikeudellinen kehys antaa unionille lisää toimivaltaa ja vastuuta ihmisoikeusasioissa.
Tässä mielessä komissio on tyytyväinen Eurooppa-neuvoston aloitteeseen laatia Euroopan unionin perusoikeuskirja, jolla lisätään näiden oikeuksien näkyvyyttä ja toivottavasti myös niiden oikeusturvaa, ainakin siinä tapauksessa, että tästä peruskirjasta tulee oikeudellisesti sitova ja oikeuden valvoma väline, kuten parlamentti ja kuten olen jo sanonut komissio toivovat.
Tässä yhteydessä ja komission puheenjohtajan henkilökohtaisena edustajana peruskirjaa laativassa elimessä aion puolustaa sitä näkökantaa, jonka mukaan peruskirjan etujen on koskettava myös jäsenvaltioiden alueella laillisesti asuvia kolmansien maiden kansalaisia.
Komissio panee tyytyväisenä merkille, että sen ja Euroopan parlamentin näkemykset peruskirjan luonteesta ja sisällöstä ovat hyvin lähellä toisiaan. Tämä koskee eilen käymäämme keskustelua Duffin ja Voggenhuberin mietinnöstä samoin kuin Haarderin jota onnittelen lämpimästi mietinnön päätelmiä.
Komissio kantaa myös huolta ei vain retorista huolta vaan myös aktiivista huolta siitä, että niin jäsenvaltioiden tuomioistuinten kuin Strasbourgin ihmisoikeustuomioistuimen tai Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ihmisoikeusalalla soveltamia sääntöjä on yhdenmukaistettava tietyllä tavalla.
Siltä osin on mielestämme selvää, että Euroopan unionin liittyminen Euroopan ihmisoikeussopimukseen selventäisi tuomioistuimi0en hierarkiaa ja antaisi yhteisön oikeudelle ulkopuolisen suojan, joka jäsenvaltioiden oikeudella jo onkin. Meidän mielestämme toistan tämän tämä liittyminen ei ole ristiriidassa sitovan perusoikeuskirjan laatimisen kanssa.
Mitä tulee Haarderin mietinnön sisältöön, keskityn puheenvuorossani ennen kaikkea niihin aloihin, jotka kuuluvat omaan toimivaltaani komissiossa.
Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmät tarjoavat mielestäni hyvin selkeän poliittisen kehyksen Euroopan unionin politiikalle siirtolaisten oikeuksien toteuttamiseksi ja edistämiseksi sanan laajassa merkityksessä. Valtioiden ja hallitusten päämiehet ovat korostaneet, että yhteisten turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkojen olisi Amsterdamin sopimuksen mukaisesti perustuttava periaatteille, joita kansalaisten on helppo ymmärtää ja jotka antavat samalla takuut niille, jotka etsivät turvaa Euroopan unionista tai anovat pääsyä sen alueelle.
Lisäksi puheenjohtajan päätelmissä määritellään neljä pilaria, jotka muodostavat tulevaisuudessa yhteisen turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan perustan: kumppanuus lähtömaiden kanssa, yhteinen eurooppalainen turvapaikkajärjestelmä, kolmansien maiden kansalaisten oikeudenmukainen kohtelu ja maahanmuuttovirtojen tehokkaampi hallinta.
Haluaisin korostaa ennen kaikkea sitä, että Euroopan unionilla olisi oltava kokonaisvaltainen maahanmuuttoa koskeva lähestymistapa, jossa otetaan huomioon poliittiset näkökohdat, ihmisoikeudet ja kehityskysymykset lähtö- ja kauttakulkumaissa ja -alueilla: köyhyyden torjuminen, elinolojen ja työmahdollisuuksien parantaminen, ristiriitojen ennaltaehkäisy, demokraattisten valtioiden vakiinnuttaminen ja ihmisoikeuksien toteutuminen myös vähemmistöjen osalta.
Haluan vakuuttaa, että unioni ja sen jäsenvaltiot kunnioittavat ehdottomasti oikeutta anoa turvapaikkaa Geneven yleissopimuksen täysimääräisen ja kattavan soveltamisen perusteella. Haluan myös korostaa pyrkimystä kehittää tehokas integrointipolitiikka unionin jäsenvaltioiden alueella laillisesti asuvia kolmansien maiden kansalaisia varten. Lopuksi on tunnustettava, että vaikka näitä toimenpiteitä tarvitaan yhteiskuntarauhan takaamiseksi jäsenvaltioissamme, laittoman maahanmuuton torjuntaa on myös lisättävä ja taattava tällaista maahanmuuttoa järjestävien rikollisverkostojen uhrien oikeuksien suojelu kiinnittäen erityistä huomiota naisten ja lasten oikeuksien toteutumiseen.
Yhdyn siis esittelijän huolenaiheisiin ja toivon, että myös parlamentti jakaa ne. Komissio haluaa ilmoittaa teille, että aiomme vastata teidän huolenaiheisiinne ja meidän huolenaiheisiimme ja Tampereen toimeksiannon vaatimuksiin esittämällä vuoden 2000 aikana parlamentille ja neuvostolle kaikki turvapaikkapolitiikan tärkeimmät välineet: yhteiset menettelyt, Dublinin yleissopimuksen tarkistuksen ja Eurodacin sen lopullisessa muodossa. Samaan aikaan, syksyllä, komissio aikoo myös esittää parlamentille tiedonannon maahanmuuttopolitiikasta Euroopan unionissa. Vuoden 1994 tiedonantoa on mielestämme uudistettava ja unionin maahanmuuttopolitiikkaan liittyvien asioiden hoitaminen on ajanmukaistettava Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmien valossa.
Hyvät parlamentin jäsenet, keskustelussa korostetun oikeudellisten palvelujen riittämättömyyden osalta komissio ei aio puuttua tiettyihin teoreettisiin ja käytännön kysymyksiin vaikka ne ovatkin hyvin kiinnostavia, kuten kansallisten tuomareiden urat tai oikeuskäsittelyjen kesto monissa jäsenvaltioissa koska tällä alalla on mielestäni ennen muuta noudatettava toissijaisuusperiaatetta ja tunnustettava, että kunkin jäsenvaltion on itse tehtävä valintansa keskeisistä vaihtoehdoista.
Komissio haluaa korostaa tässä yhteydessä, että oikeusapua käsittelevä vihreä kirja on hyvä tuki määriteltäessä yhteisiä sääntöjä syytettyjen suojelua varten, kuten tulkki- ja käännösavun takaamiseksi kansainvälisissä oikeudenkäynneissä, ja laadittaessa kattavampaa ohjelmaa oikeuden päätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta.
Siviilioikeuden osalta olemme sitä mieltä, että useampien siviilioikeudellisten välineiden yhteisöllistäminen on tehokas keino taata ihmisoikeuksien tosiasiallinen sovellettavuus tuomioistuimissa. Komissio on jo ehdottanut, että kaikki nykyiset ja päättyneet yleissopimukset, ja erityisesti pöytäkirjojen lähettämistä koskeva yleissopimus ja sen lisäksi Brysselin toinen yleissopimus ja konkursseja koskeva yleissopimus, yhteisöllistetään. Olemme myös ehdottaneet, että vuonna 1968 tehty siviili- ja kauppaoikeudellisten päätösten pätevyyttä, tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskeva Brysselin yleissopimus muutetaan asetukseksi. Kaikki nämä välineet ovat parhaillaan neuvoston käsiteltävänä. Jopa Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti ovat päättäneet yhtyä muiden jäsenvaltioiden joukkoon, ja Tanska, joka ei voi osallistua siviilioikeudelliseen yhteistyöhön, osallistuu myös käynnissä olevaan ratkaisujen etsintään.
Lopuksi muistuttaisin parlamentille lasten ja naisten oikeuksia koskevien lukujen osalta, vaikka ne koskevat pääasiassa jäsenvaltioiden toimivaltaan kuuluvia asioita, että komissio ja minä itse olemme sitoutuneet esittämään vuoden loppuun mennessä toimenpidepaketin näistä aiheista. Toimenpiteiden tavoitteena on edetä pidemmälle kuin helmikuussa 1997 hyväksytyssä yhteisessä toiminnassa. Toimenpiteet koskevat seksuaaliseen hyväksikäyttöön tähtäävän ihmiskaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjuntaan liittyviä määritelmiä, syytöksiä ja rangaistuksia.
Siirryn nyt Ludfordin mietintöön. Suhtaudun erittäin myönteisesti siihen, että minulla on tilaisuus vastata rasismia ja muukalaisvihaa käsittelevään parlamentin mietintöön. Unioni teki Amsterdamin sopimuksessa hyvin selväksi sen, että se on sitoutunut tukemaan perusoikeuksia ja torjumaan syrjintää, ja tämä on mielestäni unionin antaman viestin keskeinen sisältö.
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 7 artiklassa annetaan uusia valtuuksia ryhtyä toimiin, mikäli jokin jäsenvaltio rikkoo vakavasti ja jatkuvasti perusoikeuksia. EY:n perustamissopimuksen 13 artiklassa säädetään toimenpiteistä sukupuoleen, uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään, sukupuoliseen suuntautumiseen ja - mikä on meille tänään kaikkein tärkeintä tässä keskustelussa - rotuun tai etniseen alkuperään perustuvan syrjinnän torjumiseksi. Sisällytämme tähän viimeksi mainittuun (täsmennyksenä jäsen Brien esittämään kysymykseen) antisemitismin torjunnan.
Monet eri tahot pääsivät sopimukseen 13 artiklasta viime hallitustenvälisessä konferenssissa, kuten neuvoston edustaja jo muistutti meille, ja komissio kunnioittaa päättäväisesti perustamissopimukseen sisältyvää sitoumusta syrjinnästä vapaaseen yhteiskuntaan. Tästä syystä annoimme syrjinnän torjuntaa koskevan ehdotuspaketin vain kaksi kuukautta sen jälkeen, kun komissio astui virkaan viime vuonna.
Annan tänään Ludfordin mietinnön jatkoksi sellaisen viestin, että toivomme edelleen, että parlamentti antaa mahdollisimman pian lausuntonsa tästä paketista, niin että voimme hyväksyä nämä kaksi direktiiviä ja toimintasuunnitelman tämän vuoden loppuun mennessä. Lisäksi olen kuitenkin sitä mieltä, että monilla tahoilla tunnustetaan yhä selvemmin se, että rasismin torjumiseen tarvitaan eurooppalaisia toimia. Tästä syystä uskon, että pystymme 13 artiklaan perustuvissa ehdotuksissa edistymään enemmän rotuun perustuvaa syrjintää koskevissa asioissa kuin muissa asioissa. Katsoimme, että se oli poliittisesti mahdollista. Toivomme hartaasti, että tässä myös onnistutaan.
Kuten tiedätte, komission esittämä ehdotuspaketti koostuu kahdesta direktiivistä ja yhdestä toimintaohjelmasta. Direktiiviluonnokset ovat lainsäädäntökehys juridisesti täytäntöönpanokelpoisille oikeuksille ja ne sisältävät säännöksiä useista keskeisistä kysymyksistä, kuten suojelusta ahdistelua vastaan, mahdollisuuksia myönteisiin toimenpiteisiin, asianmukaisia korjaustoimia ja täytäntöönpanotoimia. Direktiiviehdotuksia täydentää ehdotus toimintasuunnitelmaksi. Tiedämme, että syrjinnän torjumiseksi tarvitaan käytännön toimia, jotka tavoittavat ihmiset ja joilla muutetaan syrjiviä asenteita ja käyttäytymistä paikan päällä. Ensisijaisena tavoitteenamme on nyt se, että jäsenvaltiot saataisiin hyväksymään syrjinnän torjuntaa koskeva paketti.
Vaikka 13 artiklaan perustuva paketti onkin tärkeä, se on vain osa jatkuvaa prosessia rotuun perustuvan syrjinnän vastaisten uusien toimintatapojen kehittämiseksi. Unioni on sitoutunut sisällyttämään kaikkiin politiikkoihinsa rotuun ja etniseen alkuperään perustuvan syrjinnän torjunnan, ja järjestimme äskettäin merkittävän konferenssin tästä asiasta. Aiomme edelleen edistää prosessia käyttämällä hyväksemme rakennerahastoja, tutkimuksen puiteohjelmaa, Euroopan työllisyysstrategiaa, uutta Equal-aloitetta ja uutta sosiaalista toimintaohjelmaa, jonka hyväksymme toivottavasti tänä kesänä. Aiomme käyttää kaikkia näitä välineitä syrjinnän torjumiseksi, ja, kuten tiedätte, myös Euroopan peruskirjan laatiminen on aloitettu.
Parlamentilla on tässä työssä keskeinen tehtävä. Komissio pitää tärkeänä sitä, että parlamentti osaltaan vauhdittaa näitä ehdotuksia antamalla mahdollisimman pian lausuntonsa paketista ja osallistumalla täysipainoisesti perusoikeuskirjan laatimiseen.
Päätän niin kuin aloitinkin: peruskirja on osoitus siitä, miten tärkeänä koko unioni pitää rasismin ja syrjinnän torjuntaa ja ihmisoikeuksien suojelua. Toivon hartaasti, että kun keskustelemme tästä kysymyksestä ensi vuonna, voimme onnitella itseämme siitä, että olemme peruskirjan myötä saaneet uuden välineen unionissa esiintyvän rasismin ja muukalaisvihan torjumiseksi.

Flemming
Arvoisa puhemies, sallikaa minun tehdä lyhyt korjaus siihen, mitä neuvoston puheenjohtaja sanoi. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kaksi hallituksen päämiestä on jo saanut moitteita parlamenteiltaan niiden toimien takia, joita he olivat panneet alulle Itävaltaa vastaan. Heillä ei siis ollut oikeutta puhua maidensa puolesta, vaan he puhuivat aivan ilmeisesti sosialististen puolueiden johtajina. Parhaassa tapauksessa, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, voitte siis puhua kahdestatoista valtioista.

Puhemies
Hyvä parlamentin jäsen, pyydän, ettette aloita uudelleen keskustelua Itävallasta, josta on jo vaihdettu näkemyksiä. Annan puheenvuoron jäsen Schulzille, joka halusi työjärjestyspuheenvuoron, koska hänestä esitettiin henkilökohtaisia huomautuksia eilisessä keskustelussa.

Schulz
Arvoisa puhemies, käytän harvoin tällaisia välineitä, mutta minun on tehtävä se pöytäkirjaan liittyvistä pakottavista syistä. Ranskan äärioikeistopuolueeseen kuuluva parlamentin jäsen Gollnisch esitti keskustelun aikana minun henkilööni kohdistuvaa arvostelua. Haluaisin sen vuoksi antaa pöytäkirjaan seuraavan selvityksen: minun ei tarvitse perua sanaakaan lausumastani, että äärioikeisto väärinkäyttää Euroopan parlamenttia lietsontapuheisiinsa. Gollnisch mainitsi minuun viitanneessa puheenvuorossaan, että hänen perheensä, näin hän ilmaisi asian, ei koskaan hyväksyisi fasismia. Tässä Gollnisch näyttää poikkeavan huomattavasti omasta perheestään. Sillä hän itse hyväksyy fasismin, tai pikemminkin, hän on fasisti. Haluaisin kolmanneksi antaa pöytäkirjaan, että olen järkyttynyt siitä, että täällä pidetään tällaisia puheita ja että olen kyllä myös havainnut johtaja Le Penin antamista äänekkäistä suosionosoituksista, että hän saa vielä istua parlamentissa, vaikka hän on oikeastaan jo menettänyt vaalikelpoisuutensa Ranskan vaalitaisteluun liittyneessä nyrkkeilyottelussa!

Puhemies
Jäsen Schulz, olemme merkinneet muistiin lausumanne.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Eurodac
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista neuvostolle esitetyistä suullisista kysymyksistä:
Terrón i Cusí PSE-ryhmän puolesta: Eurodac (B5-0013/2000); Ceyhun ja Boumediene-Thiery Verts/ALE-ryhmän puolesta: Eurodac (B5-0017/2000); ja Pirker PPE-DE-ryhmän puolesta: Eurodac (B5-0019/2000).

Terrón i Cusí
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan ensiksi kiittää neuvoston puheenjohtajavaltiota sen korkean tason edustuksesta täällä parlamentissa ja sen avuliaisuudesta.
Parlamenttia kuultiin viime vuonna kaksi kertaa sormenjälkien vertailujärjestelmän perustamisesta. Periaatteessa järjestelmässä sovelletaan asianmukaisesti Dublinin yleissopimusta. Parlamentti hylkäsi 13. huhtikuuta 1999 neuvoston ehdotuksen, jonka mukaan Eurodac-järjestelmä ulotettaisiin laittomiin maahanmuuttajiin pöytäkirjan avulla. Sen jälkeen parlamenttia kuultiin uudelleen Amsterdamin määräysten mukaisesti. Meille vakuutettiin, että tätä järjestelmää halutaan kehittää, jotta Dublinin yleissopimusta sovellettaisiin asianmukaisesti.
Tämä vaikuttaa minusta hyvältä, kunhan otetaan huomioon parlamentin edellisessä mietinnössään esittämät rajoitukset ja tarkistukset, joissa suhtauduimme varauksellisesti siihen, että alle 14-vuotiaat otettaisiin mukaan järjestelmään, ja pyysimme Eurodac-järjestelmän soveltamista ainoastaan Dublinin yleissopimukseen.
Koska meille ilmoitettiin, että yhtään ehdotustamme ei aiota hyväksyä, haluaisin kysyä neuvostolta, onko se halukas käymään todellista vuoropuhelua parlamentin kanssa. Kysymys ei ole turha. Olemme ryhtyneet rakentamaan oikeuteen, turvallisuuteen ja vapauteen perustuvaa aluetta ja luomaan sille "yhteisöllistämisen" välineitä, ja kuten toistamme täällä väsymättä, tätä ei voida toteuttaa ilman kansallisia parlamentteja ja Euroopan parlamenttia, koska nämä kysymykset ovat kansalaisten kannalta niin tärkeitä, että ne edellyttävät voimakasta yksimielisyyttä yhteiskunnassa.
Toiseksi haluan kysyä neuvostolta, onko se sitä mieltä, että komission pitäisi hallinnoida tätä järjestelmää ja että sen pitäisi saada siihen riittävästi henkilöstöä ja määrärahoja.
Palaan mietinnön sisältöön ja totean, että se, että neuvosto kieltäytyy hyväksymästä parlamentin tarkistuksia ja että jotkin sen määräykset ja myös jotkin saamani tiedot ovat hämäriä, pakottaa minut kysymään, ja korostamaan tätä vielä kerran, mitkä ovat tarkalleen ottaen neuvoston aikeet Eurodac-järjestelmän soveltamisalan ja tehtävien osalta; miksi muut ulkomaalaiset on otettu siihen mukaan; ja erityisesti haluan kysyä teiltä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, onko neuvostolla mitään aikomusta laajentaa Eurodac-järjestelmää Dublinin yleissopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle.
Odotan vastaustanne tähän kysymykseen ja kiitän teitä vielä kerran siitä, että tulitte vastaamaan tähän suulliseen kysymykseen ennen uudesta Eurodac-asetuksesta käytävää keskustelua, jollainen toivottavasti myös pidetään parlamentissa.

Ceyhun
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtajavaltion osalta olen varsin tyytyväinen siihen, että meidän tämänhetkinen kanssakäymisemme sujuu hyvin myönteisesti - etenkin sisäpoliittisessa yhteistyössä. Olemme kaikki erinomaisella tavalla onnistuneet pääsemään hyvään yhteistyöhön teidän kanssanne - tämä koskee tietysti myös komission jäsen Vitorinoa. Eurodac aiheuttaa meille kuitenkin ongelmia.
Olemme tehneet päätöksen parlamenttina ja selvittäneet, miksi emme voi hyväksyä Eurodacia sellaisena, kuin neuvosto ja komissio sen haluaisivat. Olemme myös perustelleet sen. Meillä on inhimillisiä syitä, lasten ikärajoihin liittyviä syitä, emme esimerkiksi voi hyväksyä 14 vuoden ikärajaa. Olemme selvittäneet kaikkia näitä ongelmia parlamentin päätöslauselman avulla. Meille, minun puolueryhmälleni, on tästä syystä tietysti erittäin tärkeää tietää, miten vakavasti te otatte meidät parlamenttina ja miten suhtaudutte ehdotuksiimme, ja toivomme viime kädessä, että voisimme vastakin kertoa ylpeinä ja onnellisina, että yhteistyömme sujuu loistavasti. Kysymys kuuluu, kallistatteko korvanne meille, kun meillä on tätä alaa koskevia huolenaiheita ja tarvitsemme välttämättä tukeanne!

Pirker
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Eurodacia ja Eurodac-järjestelmän toteuttamista koskeva keskustelu on kuin koskaan päättymätön tarina. Kaikki alkoi varsinaisesti Dublinista vuonna 1990. Me parlamentin jäsenet luulimme marraskuussa 1999, ja oletan teidänkin, arvoisa komission jäsen, luulleen samoin, olevamme lähellä tavoitetta, toisin sanoen sitä, että voisimme lopultakin toteuttaa Eurodacin. Tavoitteet ovat useita kertoja olleet selviteltävänä, ja olemme pitäneet sitä loppujen lopuksi oikeastaan myönteisenä, vaikkakin olin todella - mitä tapahtuu harvoin - iloinen teidän arviostanne, että ette hyväksyisi parlamentissa toimitetun äänestyksen jälkeisiä tarkistuksia, joista oli päätetty parlamentissa määräenemmistöllä - on tosin sanottava, että vastoin meidän mielipidettämme. Tämä on voitu katsoa myös hyvin myönteiseksi asiaksi.
Olisin kaiken kaikkiaan ollut iloinen tämän järjestelmän käyttöön ottamisesta. Syy on yksinkertainen: Dublinin yleissopimus voidaan ylipäänsä panna täytäntöön vasta tämän järjestelmän kautta, koska sen avulla voidaan vahvistaa turvapaikkamenettelyn suorittamisesta vastuussa olevan jäsenvaltion toimivalta yksiselitteisesti, mistä olisi välillisenä seurauksena myös tietynasteinen rasituksen jakaminen. Tämän järjestelmän avulla voimme lisäksi estää monien samanaikaisten turvapaikkahakemusten tekemisen ja samalla turvapaikkaoikeuden väärinkäytön, ja mahdollisesti myös torjua välillisesti rikollisuutta. Tämä tarkoittaa, että järjestelmä on kaiken kaikkiaan katsottava hyvin myönteiseksi ja ehdottoman välttämättömäksi turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaan sekä jäsenvaltioiden vastuullisuuteen liittyvissä asioissa.
Minusta oli järkyttävää, että neuvosto sitten kuitenkin teki suunnitelmamme tyhjäksi 2. joulukuuta pitämässään kokouksessa, kun se ei hyväksynyt, että täytäntöönpanovaltuudet pysyvät komissiolla, toisin sanoen että toimivaltainen jäsenvaltioiden edustajista muodostuva komitea voisi toimia komission johdolla. Tästä on seurauksena, että emme näin ollen lopulta päässeetkään haluamaamme tavoitteeseen, nimittäin järjestelmän yhteisöllistämiseen, vaan että neuvosto teki suunnitelmamme tyhjäksi siinä mielessä, että se tavallaan ilmoitti jälleen hallintaoikeuksistaan. Siitä seuraa, että komissio ei voi valvoa tätä välinettä yhteisön edun mukaisesti, vaan neuvosto jää taas ylhäiseen yksinäisyyteensä, ja komissio on siten syrjäytetty ja lopulta myös parlamentti on syrjäytetty. Emme halua emmekä voi hyväksyä tällaista järjestelyä, koska siihen liittyy myös niin laajalle ulottuvia seurauksia, että järjestelmän tehokkuutta ei viime kädessä voitaisi valvoa, että analyysin ja tarpeellisten jatkotoimien edellyttämät tilastolliset tutkimukset eivät olisi enää mahdollisia ja että toteutus viivästyisi joka tapauksessa, mitä ei missään tapauksessa voida hyväksyä, sillä me tarvitsemme tämän järjestelmän.
Kysymykseni teille kuuluu: milloin voimme nyt tosissamme luottaa siihen, että Eurodac-järjestelmästä, jota olemme odottaneet jo niin kauan, tulee toimintakelpoinen? Millainen tämä järjestelmä tulee loppujen lopuksi olemaan konkreettisesti? Otetaanko huomioon säännöt ja toiveemme siitä, että komission tehtäväksi annetaan järjestelmän täysimääräinen toteutus? Jos näin on, olisimme silloin saavuttaneet varsinaisesti tarvitsemamme tavoitteen, olisimme silloin taas eurooppalaistaneet yhden osan kokonaisuudesta, koska tässä yhteydessä on mielekästä panna yhteisöllistäminen myös todella täytäntöön.

Seixas da Costa
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, vastaan minulle esitettyihin kysymyksiin heti, siksi että vältettäisiin kaikenlaisia neuvoston asenteeseen kohdistuvia epäilyjä ja siksi, että mielestäni on tärkeää selvittää asia kunnolla.
Euraodac-järjestelmän soveltamisesta puheen ollen, muistuttaisin mieliin, että tämän järjestelmän perustamisesta annetun asetusluonnoksen 1 artikla on hyvin selkeä, joten luen tekstiä: "Luodaan nimellä Eurodac tunnettu järjestelmä, tarkoituksena auttaa määrittelemään valtio, joka Dublinin sopimuksen mukaisesti vastaa", toistan, "Dublinin sopimuksen mukaisesti vastaa siitä, että jäsenvaltion esittämä pyyntö tutkitaan ja joka muissa suhteissa tarjoaa apua Dublinin sopimuksen täytäntöön panemiseksi tässä asetuksessa tarkoitetussa mielessä". Se on siis tämän asetuksen ainut tarkoitus, koska kyseessä on Dublinin sopimuksen suhteen välineluonteen omaava asetus eikä sen merkitys ulotu tätä tarkoitusta pitemmälle.
Euroopan komission valvontavallasta puheen ollen asetusluonnoksen 3 artiklassa määritellään selkeästi uuden keskusyksikön perustaminen komissioon. Komissio on sivumennen sanoen jo ryhtynyt tietääksemme työskentelemään tähän suuntaan, koska se on käynnistänyt uuden keskusyksikön perustamiseen tarvittavat valmistelutyöt.
Euroopan parlamentin valvontavallan osalta haluaisin selvittää asian, joka voi johtua vain väärinkäsityksestä, joten haluaisin vakuuttaa selvästi, että neuvosto ei missään vaiheessa ole ilmoittanut vastustavansa kaikkia parlamentin esittämiä tarkistuksia eikä pyytänyt Euroopan komissiota esittämään mitään uusia ehdotuksia. Itse asiassa jotkut parlamentin tarkistukset on otettu mukaan asetusluonnoksen tekstiin, mitä haluan korostaa. Saanen lisäksi muistuttaa, että kaikki oikeus- ja sisäasioiden ministerineuvoston laatimat tätä asiaa koskevat ehdotukset tuotiin parlamentin käsiteltäviksi ja parlamentti on sitä paitsi ilmaissut kantansa tästä tapauksesta jo kolme kertaa: 15.1.1998, 18.3.1999 ja 11.11.1999.
Kuten tiedämme, tällä hetkellä ei neuvoston piirissä ole vielä tämän asian aihepiiristä hiukan etäälle jäävistä ja poliittisluontoisista syistä saavutettu samanmielisyyttä uudesta parlamentin arvioitavaksi esitettävästä ehdotuksesta. Toivottavasti tämä tapahtuu pian, kenties jopa Portugalin puheenjohtajakauden aikana.
Muista täällä käsitellyistä asioista puheen ollen ensimmäinen niistä on sormenjälkien ottamiseen vaadittava alin ikä, joksi vahvistettiin 14 vuotta. On ymmärrettävää, että tästä asiasta ollaan hiukan huolissaan, mutta haluan sanoa, että tämä johtuu jäsenvaltioiden noudattamista käytännöistä, joiden perusteella on joskus luvallista ottaa sormenjäljet jopa alle 14-vuotiailta lapsilta. Haluan korostaa erästä tärkeää näkökohtaa, jota ei luultavasti ole otettu huomioon tästä ikärajasta puhuttaessa: alaikäisten esittämät turvapaikkahakemukset ovat entistä yleisempiä, minkä vuoksi näitä tilanteita on seurattava tällaisella teknisellä valvonnalla.
Mitä tulee parlamentin ja tuomioistuinten harjoittamaan valvontaan, Amsterdamin sopimuksen IV luvun määräykset uskoakseni valaisevat riittävästi sitä, mitä valvontaa parlamentti harjoittaa ja mikä valvonta kuuluu tässä asiassa yhteisön tuomioistuimen toimivaltaan.
Mitä yksityisyyden suojaan tulee, sen uskoakseni turvaavat riittävästi asetusluonnoksen 18 artiklan pysyväissäännökset, mihin haluan kiinnittää huomiota ja mikä sitä paitsi koskee myös direktiivissä 95/46 jo vahvistettuja oikeuksia. Sen lisäksi asetusluonnoksen 1 artiklasta johtuen - mikä tulkoon myös täällä sanotuksi ja vahvistetuksi - on ilmeistä, että Eurodac-järjestelmän soveltamista hoidetaan aina Euroopan ihmisoikeuksia koskevassa yleissopimuksessa ja Yhdistyneiden Kansankuntien lasten oikeuksia koskevassa yleissopimuksessa vahvistettujen periaatteiden mukaisesti. Näiden elementtien perusteella voin uskoakseni vakuuttaa, että kyseessä on turvallinen järjestelmä, joka ei tuo mukanaan kansalaisoikeuksia kyseenalaiseksi asettavia elementtejä. Mutta on ymmärrettävää, että kun Euroopan unionin piiriin perustetaan joukko mekanismeja sääntelemään turvapaikkahakemuksista johtuvia asiakokonaisuuksia, niitä on käsiteltävä teknisesti tiukalla tavalla, niin ettei sen voi tulkita samalla muodostavan kansalaisoikeuksien menettämisen vaaraa.

Schulz
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, neuvoston puheenjohtaja tähtäsi puheenvuorossaan keskelle niitä ongelmia, joita meillä on tässä asiassa. Sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä ei ole yksimielinen siitä, miten meidän olisi suhtauduttava alle 18-vuotiaiden sormenjälkitietojen keräämiseen liittyviin ongelmiin- en haluaisi jättää sanomatta tätä asiaa täällä. On kollegoja, jotka sanovat, että tietoja sormenjäljistä ei saa ottaa 14 - 18-vuotiailta henkilöiltä. Olen itse eri mieltä. Ei voi olla niin, että halutaan laskea äänestysikärajaa 16 vuoteen ja toisaalta sanoa, että alle 18-vuotiailta ei saa ottaa tietoja sormenjäljistä. Se ei ole täysin ymmärrettävissä.
Kyse on kuitenkin tämän järjestelmän oikeusvaltiollisesta tarkastelutavasta. Jos takaatte meille, että neuvostolla ei ole mitään sitä vastaan, että täytäntöönpanovaltuudet jäävät lopullisesti komissiolle ja että meillä parlamenttina on silloin oikeus puuttua asioihin valvovassa mielessä, ainakin siihen alaan, johon komission toimivaltuudet ulottuvat, silloin on saavutettu huomattavaa edistystä. Neuvosto ei tähän mennessä ole kuitenkaan antanut meidän ymmärtää asiaa näin! Sen vuoksi olen iloinen sanomastanne. Haluaisin kiinnittää huomionne seuraavaan seikkaan: kun luomme Euroopan tasolla järjestelmiä, joissa sallitaan puuttuminen ihmisten välittömiin perusoikeuksiin, ja ihmisille tehtävät antropometriset toimenpiteet sekä pakkokeinoin tehtävät toimenpiteet tarkoittavat puuttumista heidän yksilöllisiin oikeuksiinsa, kun me siis luomme tällaisin oikeuksin toimivia elimiä Euroopan tasolla, toimeenpanevan elimen on silloin oltava parlamentaarisen valvonnan alainen ja on taattava oikeussuojakeinot niille ihmisille, joita toimenpide koskee. Melkein kaikissa järjestelmissä, joita me luomme Euroopan unionissa sisäisen turvallisuuden alalla, on seuraavat kaksi puutetta: parlamentaarisen valvonnan puutteellisuus ja oikeussuojakeinoja koskevien täsmällisten takeiden puuttuminen. Takeet ovat tosin periaatteessa olemassa, mutta niitä ei koskaan hahmotella täsmällisesti. Sama koskee juuri myös parlamentaarista valvontaa.
Näin ollen sanomme, että annamme suostumuksemme, jos täytäntöönpanovaltuudet jäävät komissiolle ja jos hallintokomitea perustetaan komission johdolla. Jos näin ei tapahdu, meidän täytyisi sanoa neuvostolle, että ei käy päinsä, että neuvosto ottaa komissiolta täytäntöönpanovaltuudet ja haluaa toisaalta kuitenkin, että järjestelmä rahoitetaan yhteisön talousarviosta. Silloin meidän täytyisi nimittäin harkita täällä parlamentissa talousarviota ja järjestelmän rahoittamista yhteisön talousarviosta. Voitte olla varma, että me myös tekisimme sen!

Ludford
Dublinin yleissopimuksen ja Eurodacin tavoitteena on antaa yksittäiselle jäsenvaltiolle vastuu turvapaikkahakemuksen tutkimisesta, ja asetusehdotusta perustellaan sillä, että sormenjälkien otto on tarpeen ulottaa tiettyihin laittomien maahanmuuttajien ryhmiin siitä syystä, että huomattava osa heistä on hakenut turvapaikkaa aiemmin tai on aikeissa tehdä niin. Ongelmana on se, että jotkut eivät ole hakeneet eivätkä aio hakea sitä, joten tämä merkitsee sitä, että asetusehdotus menee Dublinin yleissopimusta pitemmälle arvaillessaan tai ennakoidessaan turvapaikkahakemusta. Näin ollen Dublinin yleissopimus on - Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin ylähuoneen Euroopan yhteisöjä käsittelevän valiokunnan sanoin - hutera rakennelma, jonka varaan pitäisi rakentaa järjestelmä sellaisten henkilöiden sormenjälkien ottamiseksi ja vaihtamiseksi, jotka eivät ole vielä tehneet eivätkä ehkä teekään turvapaikkahakemusta. Tämä on oikeudellisesti epävarma perusta lainsäädännölle, enkä ole tyytyväinen siihen.
Myöskään niiden laittomien maahanmuuttajien määritelmä, joihin asetusta sovelletaan, ei ole selkeä. Jäsenvaltioita vaaditaan ottamaan sormenjäljet kaikilta yli 14-vuotiailta unionin ulkopuolisesta valtiosta tulleilta henkilöiltä, jotka tavataan rajan luvattoman ylityksen yhteydessä - tämä ei ole kovin täsmällistä. Sormenjälkien otto on vakava intimiteettisuojan loukkaus, ja tällaisten vaatimusten yhteensopivuutta Euroopan ihmisoikeussopimuksen kanssa täytyy punnita huolellisesti. En ole varma siitä, että näin olisi todella tehty.
On olemassa myös tietosuojaan liittyviä huolenaiheita, joiden takia parlamentti halusi ulottaa tietojen poistamista koskevat säännökset esimerkiksi niihin, jotka saavat jonkinlaisen oikeusaseman nojalla jäädä johonkin jäsenvaltioon, vaikka heillä ei olisikaan täyttä pakolaisasemaa. Olen iloinen siitä, että muutetussa ehdotuksessa on otettu huomioon parlamentin vaatimus tietojen poistamisesta silloin, kun henkilöllä on toissijainen tai tilapäinen suoja, mutta kysyisin, kattaisiko tämä esimerkiksi - parhaiten tuntemassani järjestelmässä - Yhdistyneen kuningaskunnan maahan jäämistä koskevan poikkeusluvan.
Lopuksi toteaisin, arvoisa puhemies, että miten sormenjälkien ottoa koskevan Eurodac-järjestelmän laajentamista tiettyihin laittomien maahanmuuttajien ryhmiin sitten perustellaankin, en itse ole sitä mieltä, että tämä ehdotus olisi oikeudellisesti vedenpitävä. Ovatko neuvosto ja komissio sitä mieltä?

Nassauer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, alamme perustaa yhteisön turvapaikka- ja maahanmuutto-oikeutta Eurooppaan. Se tarkoittaa, että meillä on oltava välineet tarpeellisen valvonnan suorittamiseksi. Yhteisön maahanmuutto-oikeus tarkoittaa, että meillä ei ole enää sisärajoja, mutta otamme sen sijaan ulkorajoilla vastuun siitä, ketkä matkustavat Euroopan unioniin.
On täysin selvää, että esimerkiksi turvapaikkaoikeuden yhteydessä esiintyy väärinkäyttöä. Kaikissa Euroopan valtioissa on paljon enemmän sellaisia turvapaikanhakijoita, joiden hakemuksen perusteena ei ole poliittinen vaino, kuin poliittisen vainon kohteiksi joutuneiksi tunnustettavia turvapaikanhakijoita. Väärinkäytön muotona ei ole tässä yhteydessä ainoastaan se, että anotaan turvapaikkaa väärin perustein, vaan myös se, että sama hakija hakee turvapaikkaa useista eri maista. Tätä väärinkäyttöä voidaan pitää hallinnassa vain, jos Eurodac-sormenjälkijärjestelmä nyt lopultakin toteutetaan, mitä olemme jo kauan odottaneet, ja jos neuvosto päättää lopultakin saattaa tämän järjestelmän voimaan.
Järjestelmä on jo monin paikoin osoittanut tehokkuutensa ja on sen edellytys, että turvapaikkaoikeus saa osakseen myös yleisen hyväksymisen. Sen vuoksi puollamme vahvasti sitä, että neuvosto tekee nyt päätöksensä, jotta voitaisiin todellakin toteuttaa Eurodac, sormenjälkien Euroopan laajuisen vertailemisen mahdollistava järjestelmä. Tämä on asia, josta neuvoston on nyt suoriuduttava.

Boumediene-Thiery
Hyvät kollegat, kuten neuvoston edustajamme sanoivat meille, parlamentin hyväksymillä ja tekstiin sisällytetyillä tarkistuksilla on parannettu tai parannetaan asetusehdotusta. Siitä huolimatta emme voi edelleenkään hyväksyä asetusehdotusta, koska siinä tuomitaan kolmansien maiden kansalaiset ja pyritään tekemään heistä rikollisia. Mutta kun me nyt puhumme perusoikeuskirjasta tai kun puhumme, kuten muuten eilenkin, ihmisoikeuksia koskevasta mietinnöstä, voisimmeko me elää Eurooppa-linnoituksen suojissa samaan aikaan, kun väkivalta jatkuu toisella puolella tai jopa linnoituksen sisällä?
Lisäksi asetusehdotus häiritsee meitä jo pelkästään siksi, ettei sen aika ole mielestämme vielä tullut. Tuntuu siltä, että kärryt laitetaan härkien eteen. Välineitä käytetään ja laaditaan, ennen kuin on edes harkittu tehokasta yhdenmukaistettua politiikkaa vapaaseen liikkuvuuteen, perhe-elämään ja turvapaikkoihin liittyvien oikeuksien alalla. Aloittakaamme siis yhdenmukaistamalla näiden alojen politiikka ja pohtikaamme sen jälkeen sen toteuttamisessa ja valvonnassa tarvittavia välineitä.
Lopuksi kolmas asia, joka häiritsee meitä erityisesti, on parlamentin lausunnon sivuuttaminen. Kyseessä on todellakin tärkeä asia, Euroopan parlamentin jäsenille osoitettava demokraattinen luottamus. Vahinko vain, että tänään meistä näyttää siltä, että sillä ei ole mitään vaikutusta. Meitä kehotetaan olemaan äänestämättä, mutta se onkin aika normaalia, koska jäsenten näkemyksiä ei oteta huomioon.
Haluaisin päättää puheenvuoroni muutamalla sanalla: vapauteen, oikeuteen ja turvallisuuteen perustuvan alueen toteuttamisessa tarvitaan todellakin välineitä, mutta turvallisuus ei voi toteutua ilman todellista oikeutta, eikä vapaus voi toteutua ilman oikeuksia, joita kunnioitetaan.

Frahm
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olemme käyttäneet täällä Euroopan parlamentissa kokonaisen päivän ihmisoikeuksista ja korkeista ihanteista keskustelemiseen, ja sen vuoksi on hieman häpeällistä, että kun unionin pitää ryhtyä toimiin käytännön tasolla, tilanne näyttää melko toisenlaiselta. Eurodacin osalta komissio ja neuvosto menevät mielestäni liian pitkälle halutessaan valvoa turvapaikanhakijoita ja muita kolmansien maiden kansalaisia, jotka ylittävät Eurooppa-linnoituksen rajan. Eurodac-aloite muodostuu useista liiallisista seikoista ja monista loukkauksista. Ensimmäinen niistä on sellaisten alaikäisten - jopa 14-vuotiaiden - sormenjälkien säilyttäminen, jotka eivät ole tehneet mitään rikosta, mikä on vastaan, YK:n lasten oikeuksia koskevan yleissopimusta, jossa meitä edellytetään suojaamaan lapsia, kunnioittamaan alle 18-vuotiaita lapsia, jos emme ole säätäneet muuta lakia, mitä unioni ei ole tietääkseni tehnyt. Sormenjälkien säilyttäminen kymmenen vuoden ajan, vaikka kyseinen henkilö ei olisikaan tehnyt mitään laitonta ja vaikka kyseinen henkilö olisikin ehkä kaiken lisäksi saanut oleskeluluvan unionin alueella, rikkoo Euroopan ihmisoikeuksia koskevan yleissopimuksen vaatimuksia yksityiselämän kunnioittamisesta. Turvapaikanhakijoiden sekoittaminen laittomiin maahanmuuttajiin on ristiriidassa pakolaisia koskevan yleissopimuksen kanssa. Ne ihmisoikeudet ja perusoikeudet, joista puhutaan niin paljon, ovat arvottomia, jos emme pysty varmistamaan, että ne koskevat käytännössä myös sellaisia ihmisiä, jotka pääsisivät Eurooppa-linnoitukseen. Se vaikutelma, joka ihmisille jää, kun he matkustavat kotiin, tai jonka he ovat saaneet oleskellessaan "vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella", ei heijasta niitä arvoja, joita muutoin juhlallisissa yhteyksissä kutsutaan globaaleiksi ja universaaleiksi. Sen vuoksi kehotankin komissiota ja neuvostoa: Rakkaat ystävät, sallikaa Eurodacin kuolla rauhassa, sen Eurodac ansaitsee.

Camre
Arvoisa puhemies, Kansakuntien Eurooppa -ryhmän puolesta haluaisin ilmoittaa, että luotamme siihen tapaan, jolla neuvosto on käsitellyt tätä asiaa, ja muiden tavoin kehottaisin neuvostoa tekemään päätöksen Eurodacin perustamisesta. Puhumme sellaisen alueen perustamisesta, jota puolustellaan oikeusturvan korkealla tasolla, ja pidän omituisena sitä, että seuraavassa lauseessa ilmaisemme olevamme huolestuneita siitä, voidaanko tämän järjestelyn hallinto toteuttaa vastuullisesti. Mielestäni tavoitteena on pidettävä sellaisten ihmisten oikeuksien turvaamista, joilla on oikeus turvapaikkaan, eikä kyse ole niiden ihmisten oikeuksien loukkaamisesta, jotka oikeutetusti ja kunniallisesti hakevat turvapaikkaa. En voi uskoa, että neuvosto tai komissio haluaisi sellaisen järjestelmän, joka loukkaisi lainkuuliaisten kansalaisten vapautta. Tämä on yhdenmukaista vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomisen kanssa, ja me tuemme sitä.

Karamanou
Arvoisa puhemies, soutaminen ja huopaaminen Eurodac-järjestelmän hyväksymisessä on herättänyt monia perusteltuja kysymyksiä siitä, kuinka tarkoituksenmukainen ja tehokas on turvapaikanhakijoiden ja maahanmuuttajien sormenjälkien vertailujärjestelmä, joka on täydennys Dublinin sopimukseen.
Itse kuulun niihin, jotka suhtautuvat hyvin varauksellisesti tähän järjestelmään. Jo nyt siihen liittyy monia seikkoja, jotka vahvistavat huoltamme siitä, että mahdollisesti rikotaan Euroopan ihmisoikeussopimusta ja yksityiselämän suojaa samoin kuin YK:n sopimusta lasten oikeuksista, koska sormenjälkien ottamista vaaditaan jopa 14-vuotiailta lapsilta.
Tämän lisäksi sormenjälkien ottamisen järjestelmä luo itsessään kielteisiä assosiaatioita, se viittaa poliisiviranomaisten rikostutkimuksiin ja rangaistaviin rikkomuksiin. Näin järjestelmän ulottaminen turvapaikanhakijoihin yhdistää siis automaattisesti kaikki pakolaiset ja maahanmuuttajat rikollisuuteen ja laittomuuteen, mikä on mielestäni täysin väärin eikä missään mielessä sovi kansainväliseen oikeuteen ja ihmisoikeuksien kunnioittamiseen, niin kuin edellytetään Geneven sopimuksessa, jonka 50-vuotispäivää juhlimme tänä aamuna Euroopan parlamentin käymässä laajassa keskustelussa.
Lisäksi järjestelmän täytäntöönpano ei takaa sataprosenttisen varmasti, että henkilöllisyyttä saadaan selville, niin kuin monesti on käynyt rikostapauksissa, ja tämän vuoksi ei voida katsoa, että järjestelmän soveltaminen helpottaisi Dublinin sopimuksen täytäntöönpanoa ja välttymistä turvapaikkaoikeuden väärinkäytöksiltä.
Joka tapauksessa Euroopan parlamentti pyytää mahdollisuutta harjoittaa parlamentaarista valvontaa sitten, kun neuvosto ja komissio muodostavat asiaan lopullisen kantansa. Kuitenkin mielestäni paras asia, jonka komissio ja neuvosto voisivat tehdä, olisi laatia yhteinen turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikka, joka perustuu aina eurooppalaisiin humaaneihin ja demokraattisiin arvoihin ja ihmisoikeuksien kunnioittamiseen.

Vitorino
. (EN) Arvoisa puhemies, ensiksikin komissio suhtautuu myönteisesti neuvoston edustajan erittäin selkeään lausuntoon, jonka mukaan Eurodac-järjestelmä on tarkoitettu ainoastaan Dublinin yleissopimuksen täytäntöönpanoon. Haluaisin myös vahvistaa, kuten neuvoston edustaja jo sanoikin, että Eurodac-asetuksen aluekohtaiseen soveltamiseen liittyy ongelmia. Voin myös vahvistaa, että neuvosto ei pyytänyt komissiota tekemään muutettua ehdotusta. Joka tapauksessa tämä kysymys on hyvin arkaluonteinen, kuten tämä keskustelu on jo osoittanut, ja yksi niistä harvoista tapauksista, joista kolmella toimielimellä ei ole samaa kantaa, kuten hyvin selkeästi totesin parlamentille. Komissiolla on tässä tapauksessa erilainen kanta kuin neuvostolla ja parlamentilla. Vaikka meitä ei pyydettykään antamaan uutta ehdotusta, päätimme tästä syystä, että meidän pitäisi poliittisten vaihtoehtojen täsmentämiseksi tehdä lisätyötä ja antaa neuvostolle muutettu ehdotus.
Komissio ottaa muutetussa ehdotuksessaan huomioon parlamentin ehdottaman ratkaisun, jonka mukaan tiedot pitäisi poistaa tietokannasta heti, kun joku tunnustetaan pakolaiseksi. Toisaalta emme kannattaneet parlamentin ajatusta sormenjälkien ottoa koskevasta ikärajasta. Katsoimme, että 14 vuotta on asianmukainen ratkaisu. Ehkäpä tämä johtuu siitä, että olen kotoisin maasta - josta myös neuvoston puheenjohtaja on kotoisin - jossa lapsilta otetaan sormenjäljet, kun he ovat 10-vuotiaita, jotta he saisivat ensimmäisen henkilökorttinsa. En voi olla sitä mieltä, että maani kriminalisoisi kaikki 10-vuotiaat lapset vain siksi, että heiltä otetaan sormenjäljet ensimmäistä henkilökorttia varten. Muistan vielä nuoruudestani, että oman henkilökortin saaminen oli suuri tapaus.
Myönnän joka tapauksessa, että tämä kysymys on erittäin arkaluonteinen. Näin ollen komissio on sitä mieltä, että sen olisi syytä selventää parlamentille kaksi erittäin täsmällistä ja selkeää asiaa. Ensiksikään emme saisi pyytää Eurodacia antamaan sellaisia vastauksia, joita Eurodac ei pysty antamaan. Katsomme tästä syystä, että osaa paronitar Ludfordin esittämistä kysymyksistä ja osaa jäsen Boumediene-Thieryn esittämistä kysymyksistä - jotka ovat erittäin tärkeitä - täytyy tarkastella komission parhaillaan valmisteleman väliaikaista suojaa ja toissijaista suojaa koskevan asetuksen yhteydessä. Annamme parlamentille ja neuvostolle ehdotuksia lähikuukausina.
Olemme juuri tällä viikolla saaneet aikaan työasiakirjan, joka koskee Dublinin yleissopimuksen uudelleenarviointia. Haluamme aloittaa keskustelun paitsi Eurodaciin liittyvistä teknisistä kysymyksistä myös nykyistä Dublinin yleissopimusta koskevista keskeisistä ratkaisuista. Emme halua hukata aikaa. Haluamme mahdollisimman laajan kuvan kaikista turvapaikkapolitiikkaan liittyvistä välineistä.
Missä kohdin komission ja neuvoston kannat eroavat toisistaan? Neuvosto on toki ollut avokätinen siltä osin, että se on antanut komission tehtäväksi järjestelmän hallinnoinnin ja sen teknisen toimivuuden. On kuitenkin yksi asia, josta komissio ei ole samaa mieltä neuvoston kanssa. Emme ole samaa mieltä siitä, että neuvosto pidättää itsellään järjestelmän täytäntöönpanoa koskevat valtuudet. Komitologiasopimuksen mukaan neuvostolla ei ole riittäviä perusteita pidättää itsellään täytäntöönpanovaltuuksia sen sijaan, että se antaisi ne komissiolle. Komissio ehdottaa, että järjestelmän täytäntöönpanoa koskevat valtuudet pitäisi antaa komissiolle yhdessä kaikkien jäsenvaltioiden edustajista koostuvan komitean kanssa. Tämä on mielestämme johdonmukaisempi ja avoimempi tapa hallinnoida järjestelmää ja tehostaa parlamentin mahdollisuutta tutkia sitä, miten komissio hallinnoi ja kehittää Eurodac-järjestelmää.
Ehkäpä tämän tasapainotetun ratkaisun ansiosta voimme käsitellä hieman vapautuneemmin ja luottavaisemmin joitakin niistä varauksista ja poliittisista epäilyistä, joita useat parlamentin jäsenet ovat tuoneet esille tässä keskustelussa. Saatan olla itsepäinen, mutta olen vilpittömästi tätä mieltä.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.

Eläinten terveyteen liittyvät ongelmat yhteisön sisäisessä nautaeläinten ja sikojen kaupassa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Graefe zu Baringdorfin laatima maatalouden ja maatalouden kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0044/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi eläinten terveyteen liittyvistä ongelmista yhteisön sisäisessä nautaeläinten ja sikojen kaupassa annetun direktiivin 64/432/CEE muuttamisesta (KOM(1999) 456 - C5-0239/1999 - 1999/0217(COD)).

Graefe zu Baringdorf
. (DE) Arvoisa puhemies, tämän mietinnön aiheena on jo voimassa olevan, 1. 7. 1999 voimaan tulleen määräyksen palauttaminen sille tasolle, jolla se oli ennen edellä mainittua voimaantulopäivää 1. 7. 1999. Komissio esittää sille seuraavanlaiset perustelut: jäsenvaltiot eivät ole täyttäneet velvollisuuttaan perustaa valvontajärjestelmä, ja sen vuoksi meidän on palattava väliaikaisesti aiempaan tilaan.
Tuemme komissiota tässä rivien välissä esitetyssä kritiikissä, joka kohdistuu kotiläksynsä laiminlyöneisiin jäsenvaltioihin, mutta esitämme syvän pahoittelumme siitä, että olemme taas kerran tilanteessa, jossa emme voi toteuttaa valvontajärjestelmän jo hyväksyttyjä ja oikeastaan jo voimaan tulleita muutoksia ja parannuksia, koska jäsenvaltiot eivät ole täyttäneet velvollisuuksiaan. Tuemme silti komission aikomusta, koska olemme sitä mieltä, että vanha järjestelykin takaa riittävän turvallisuuden, etenkin kun komissio on esittänyt sen jatkamista vain yhdellä vuodella.
Komissio on kuitenkin jättänyt itselleen takaportin avoimeksi, kun se haluaa neuvoston kanssa tehdyn sopimuksen, neuvoston 28. kesäkuuta 1999 tekemän komitologiapäätöksen määräysten mukaisesti käyttää lisäksi kolmen vuoden siirtymäaikaa, mitä me pidämme parlamentissa hieman outona. Komission jäsen Byrne, illoin teidän olisi pitänyt esittää suoraan näitä neljää vuotta, kun tämän kuitenkin oletetaan vievän neljä vuotta, etenkin kun annatte jäsenvaltioille tällä tavalla signaalin. Jos komissio joka tapauksessa pitää auki kolmen vuoden viivytyksen takaporttia, miksi meidän täytyy silloin suoriutua tehtävistämme?
Olemme toki tässäkin yhteydessä sanoneet, että haluamme olla osallisina tässä. Olemme jättäneet tarkistusehdotuksen, jonka tavoitteena on tämän ajan lyhentäminen kahteen vuoteen, ja keskusteluissa komission kanssa on käynyt ilmi, että sekin aikoo kannattaa tätä tarkistusta. Olemme sitten havainneet erikoisena ilmiönä, että olette antanut meille tätä komitologiapäätöstä koskevat selvitykset laajoina proosateksteinä, vaikka olette sopinut jo aikoja sitten neuvoston kanssa, että viittaukset artikloihin on tehtävä niukemmassa muodossa.
Olemme näin ollen noudattaneet tätä kehotusta ja tätä käytäntöä, jota te harjoitatte neuvoston kanssa, ja olemme nyt omasta puolestamme, jätettyämme minun nimissäni tarkistusehdotuksen, puoltaneet tämän uuden säädöksen hyväksymistä. Tähän liittyy vielä se erityispiirre, että olette, koska 37 artikla ja 152 artikla ovat tässä oikeusperustana, esittänyt meille 17 artiklan lisäksi myös 17 a artiklan, ja perustellut tätä sillä, että tässä on toisaalta kyse kuulemis- ja toisaalta yhteispäätösmenettelystä. Tämän komitologiapäätöksen nojalla sovelletaan 8 artiklaa, vaikka niin ei ole 37 artiklan nojalla.
Olemme sitä mieltä, että näitä kahta eri ehdotusta ei tarvita, ja olemme nyt jättäneet yhden ainoan tarkistusehdotuksen, jonka annan teille nyt tiedoksi. Kannatamme 17 a artiklan poistamista. Tarkistusehdotuksen on määrä kuulua seuraavasti: "Viitattaessa tähän artiklaan sovelletaan 5 artiklan ja 7 artiklan mukaista sääntelymenettelyä sekä tarvittaessa perustamissopimuksen 251 artiklan mukaisessa yhteispäätösmenettelyssä päätöksen 99/468/EY 8 artiklaa".
Toivon, että komissio voi hyväksyä tämän tarkistuksen. Käytämme yhteispäätösmenettelyä. Jos komissio ja neuvosto voivat hyväksyä tarkistuksemme, voimme käyttää lyhennettyä menettelyä, mikä lienee järkevää, kun otetaan huomioon se tosiasia, että olemme 1.7.1999 lähtien olleet hieman epävarmalla oikeusalueella. Olemmehan jo käyneetkin ponnekkaita keskusteluja. Odotan jännittyneenä lausuntonne tulosta. Toivon, että hyväksytte ajatuksemme, joita olemme esittäneet keskusteluissakin, etenkin kun emme ole eri mieltä itse asiasta.

Stevenson
Arvoisa puhemies, käsittelemme täällä tarkistuksia, joita on esitetty yhteisön sisäistä nautaeläinten ja sikojen kauppaa koskevaan direktiiviin. Haluaisin aloittaa onnittelemalla esittelijää hänen mietinnöstään ja toteamalla, että olen hyvin voimakkaasti samaa mieltä hänen äskeisistä huomioistaan. Esitin käsittelyn valiokuntavaiheessa yhtä tarkistusta, jonka valiokunta hyväksyi ja jonka mukaan jäsenvaltioiden täytyy perustaa asianmukainen pistokokeet, tarkastukset ja valvonnan kattava järjestelmä, jolla varmistetaan näiden määräysten tehokas täytäntöönpano. Tarkistuksessani kehotetaan komissiota seuraamaan jäsenvaltioita, jotta nämä tekevät näissä määräyksissä säädetyt tarvittavat tarkastukset, koska mikäli haluamme järjestää onnistuneen kampanjan tuberkuloosin ja luomistaudin pysäyttämiseksi ja poistamiseksi, on tarpeen varmistaa näiden määräysten asianmukainen täytäntöönpano.
Haluaisin sanoa myös, että valitettavasti nämä määräykset ovat tällä hetkellä lähinnä teoreettisia edustamassani jäsenvaltiossa, koska emme ole neljään vuoteen saaneet viedä Yhdistyneestä kuningaskunnasta eläviä nautaeläimiä. Itse asiassa jopa kuolleiden nautaeläinten vienti on yhä estetty tiettyihin maihin, sillä vaikka Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin olevan naudanlihan vientikielto poistettiin 1. elokuuta 1999, Ranska ja Saksa ovat tähän päivään asti pitäneet sitä laittomasti voimassa, kuten me kaikki tiedämme.
Myös sianlihan vientikauppa kärsii, koska sikateollisuus on kahden viime vuoden ajan ollut suurissa vaikeuksissa. Omassa maassani Skotlannissa maan sikakanta on vähentynyt 25 prosentilla 12 viime kuukauden aikana. Ellei Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ryhdy pikaisesti toimiin, se vähenee lähikuukausina jälleen 25 prosentilla. Tähän hirvittävään tilanteeseen on ollut useita syitä, joita ovat punnan vahvuus, Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen alalle määräämät silatut hyvinvointi- ja hygienianormit ja BSE-kriisin aiheuttamat lisäkustannukset. Nämä tekijät ajavat Yhdistyneen kuningaskunnan siankasvattajia vararikkoon samalla, kun maan vähittäismyyjät ja supermarketit hankkivat yhä enemmän halpoja tuontituotteita.
Nyt on käynyt ilmi, että tilanne saattaa huonontua entisestään, sillä Keski- ja Itä-Euroopan ehdokasvaltioiden odotetaan lisäävän sianlihan nettovientiä lähes 300 prosentilla vuoteen 2006 mennessä. Samalla ne pyytävät EU:lta poikkeuksia, jotta ne voisivat tuottaa nykyisen EU-lainsäädännön nojalla laittomina pidettävien hyvinvointi- ja hygienianormien mukaista sianlihaa.
Jotta Iso-Britannia voisi jälleen elvyttää yhteisön sisäisen nautaeläinten ja sikojen dynaamisen kaupan, tarvitaan välittömästi apua Ison-Britannian maaseudun ja erityisesti sika- ja naudanliha-alan katastrofaalisen tilanteen lievittämiseksi. Toivon, että tämä viesti välittyy Ison-Britannian valtiovarainministerille.

Pesälä
Arvoisa puhemies, olen myös samaa mieltä esittelijän kanssa näistä peruskysymyksistä ja voin luonnollisesti yhtyä mielihyvin tuohon tarkistukseen, jonka mukaan siirtymäkausi olisi ainoastaan kaksi vuotta. Tässähän on kysymys jäsenvaltioiden laiminlyönnistä näiden asioiden ja järjestelmän voimaansaattamisessa. Kyse on vakavista eläinsairauksista, ja minusta tämän keskustelun keskeisin asia on se, että meidän tulee tarttua nopeasti järjestelmään, jotta voitaisiin välttyä siltä, että pariinkiin kertaan siirretään säännöksiä, jotka tulisi saattaa voimaan mitä pikimmin.
Stevenson mainitsi, että vienti Itä-Euroopasta lisääntyy; ystävät hyvät, mehän olemme nyt laajentamassa EU:ta ja otamme Itä-Euroopan maita EU:n piiriin. Jos meidän omat järjestelmämme eivät ole kunnossa, miten me voimme edellyttää, että uudet jäsenvaltiot voisivat olla siinä kunnossa, että ne voivat yhtyä ja liittyä meidän maatalouspoliittiseen järjestelmäämme? Me korostamme sitä, että meillä tulee olla lähtökohtana ja tulevaisuuden kuvana elintarviketurvallisuus ja eurooppalainen maatalousmalli, ja me laiminlyömme jäsenvaltioissa perustavaa laatua olevia asioita, joiden avulla valvotaan järjestelmiä, että näin olisi. Sen tähden meidän tulee jatkossa kiinnittää hyvin vakavasti huomiota siihen, että jäsenvaltiot todella saattavat voimaan järjestelmät, joista me yhteisesti täällä päätämme. Jos näin ei ole, pitää olla jokin sanktio, jolla voidaan saada nämä asiat kunnolla ojennukseen.

Hyland
Arvoisa puhemies, haluaisin edellisten puhujien tavoin onnitella esittelijää. Hän on lähestynyt tätä asiaa tyypilliseen tapaansa vakuuttavasti ja asialle omistautuneena. Ilahduin kuullessani hänen sanovan, että direktiiviehdotuksen periaatteista ja tavoitteista ei juuri ole erimielisyyttä. Olen varma, että komission jäsen auttaa meitä löytämään tyydyttävän ratkaisun, koska sekä parlamentilla että komissiolla on yhteinen tavoite tällä erittäin tärkeällä ja keskeisellä alueella.
Yhteisön sisäistä nautaeläinten kauppaa koskeva direktiivi on välttämätön karjankasvattajien taloudelliselle selviytymiselle etenkin omassa maassani, Irlannissa, jossa jopa 90 prosenttia koko karjantuotannosta viedään muualle - erittäin suuri osuus tästä on Manner-Eurooppaan ja sen ulkopuolelle vietäviä eläviä eläimiä. Tässä mielessä puollan vuoden 1997 direktiivin ajantasaistamista koskevia ehdotuksia, kunhan se tehdään järkevästi. Meidän täytyy poistaa tarpeeton byrokratia ja samalla varmistaa karjan liikkeiden täydellinen jäljitettävyys sekä turvata kansanterveys.

Titford
Arvoisa puhemies, tällä ehdotuksella jatketaan Espanjan hallitukseen nykyisin sovellettavaa poikkeusjärjestelyä direktiivin 64/432 määräyksistä. Ilman tätä poikkeusta sen olisi pakko ottaa käyttöön tuberkuloosia ja luomistautia seulovien eläinlääkärintarkastusten järjestelmä kunkin sen alueelta vietävän nautaeläimen osalta. Tällainen järjestelmä on jo käytössä monissa muissa valtioissa.
Tällä poikkeusjärjestelyllä on merkittäviä seurauksia maalleni. Kun Espanjaan sovelletaan poikkeusjärjestelyä, Ison-Britannian liha-ala kärsii suuresti tähän asiaan liittyvästä direktiivistä, joka velvoittaa tekemään tuhoisan kalliita eläinlääkärintarkastuksia teurastamoissamme. Eläinlääkärintarkastuksia koskevat vaatimukset ovat niin ankaria, että meillä ei ole tarpeeksi brittieläinlääkäreitä tekemään tätä työtä. Sen sijaan, että komissio antaisi meille lisäaikaa, se on kuitenkin pannut vireille rikkomismenettelyn.
Jotta hallitukseni välttyisi joutumasta Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen, sen on täytynyt palkata EU:sta suuria määriä eläinlääkäreitä, joista 300 on kotoisin Espanjasta. Jos Espanjalla kerran on niin paljon ylimääräisiä eläinlääkäreitä, että sillä on varaa lähettää niin monta heistä maahani, miksi sen on niin vaikeaa ottaa käyttöön tämän direktiivin edellyttämää eläinlääkärintarkastusten järjestelmää? Mielestäni ei ole oikein, että brittiteurastamot joutuvat ahtaalle komission toimien takia, kun taas Espanja saa laiminlyödä velvollisuuksiaan.
Miksi komissio antaa Espanjan päästä niin helpolla? Eikö sen pitäisi kysyä, miksi Espanjalla on varaa lähettää niin monta eläinlääkäriä Yhdistyneeseen kuningaskuntaan panemaan täytäntöön tähän asiaan liittyvää direktiiviä, ja eikö sen pitäisi kenties vaatia, että osa näistä virkamiehistä jää kotimaahansa panemaan yhteisön oikeutta täytäntöön omassa maassaan?
Näistä syistä olen sitä mieltä, että tämä direktiiviehdotus on vääränlainen, ja äänestän sitä vastaan.

Doyle
Irlannin kiinnostus tämän direktiivin muuttamiseen liittyy lähinnä siihen, että olemme pyytäneet, että ennen vientiä tapahtuvat tuberkuliinikokeet voitaisiin pitää keräyskeskuksissa pikemminkin kuin alkuperätiloilla, kuten Irlannissa nykyisin tehdään; meillä on käsittääkseni noin kaksi vuotta aikaa keskustella komission kanssa mahdollisista vaikeuksista, ja olen iloinen, että komission jäsen on täällä tänään.
EU:n kauppamääräysten nojalla sekä elintarviketurvallisuuden ja kuluttajien eläinten terveydentilaa kohtaan tunteman luottamuksen takia on välttämätöntä tehdä vuotuisia testejä, jotta voitaisiin virallisesti todeta, että karjamme on tuberkuloosista vapaa. Irlannin karjakanta on viime vuosina ollut 7-8 miljoonaa, ja noin 138 000 karjan osalta on tehty vuosittain noin 10,5 miljoonaa tuberkuliinikoetta. Sen jälkeen, kun järjestelmämme otettiin käyttöön vuonna 1954, olemme käyttäneet Irlannissa - joka on pieni maa - 2,54 miljardia euroa tuberkuliinikokeisiin ja sittemmin luomistautikokeisiin. Mielestäni tämä on osoitus siitä, että suojelemme päättäväisesti Irlannin karjan terveydentilaa.
Itse asiassa sen jälkeen, kun vastavaikutusta havaittiin tapahtuneen, käyttöön otettiin erityinen vierekkäinen testausohjelma rajattuihin karjoihin yhteydessä olevia karjoja varten. Testitietoja analysoidaan jatkuvasti erityisessä tuberkuloositutkimusyksikössä. Ministeriön palkkaamat eläinkirurgit tekevät kaikille teurastetuille eläimille rutiininomaisia ruumiinavauksia. Eläimet, jotka todetaan tuberkuliinikokeessa positiivisiksi, teurastetaan. Maatalousministeriö on nautaeläinten tuberkuloosin poistamista koskevan järjestelmän alkuvaiheista lähtien tunnustanut kuljetuksia edeltävistä testeistä saatavan hyödyn, ja pyydämme, että direktiiviin tekemäämme tarkistukseen suhtauduttaisiin myönteisesti.
Haluaisin pyytää komission jäsentä tarkastelemaan erityisesti sitä, että ainoa EU:n ja Irlannin lainsäädännössä säädetty testi on EY:n direktiivissä 64/432 määrätty yksittäinen nahansisäinen rinnakkaiskoe. Käsittääkseni tuberkuloosia seulovien laboratoriopohjaisten verikokeiden parissa on tehty paljon työtä. Gamma-interferonikoe on näistä kaikkein lupaavin, ja sitä käytetään käytännön oloissa paikan päällä karjoille tehtävän tuberkuliinikokeen ohella. Haluaisin komission jäsenen kertovan, mikä on nykytilanne ja miten nopeasti pystymme saamaan EU:n hyväksymän verikokeen. Nykyisin käyttämämme tuberkuliinikoe on karjakohtainen - ei eläinkohtainen. Meidän täytyy päästä siihen, että yksittäisten eläinten verikokeet ovat luotettavia.

Keppelhoff-Wiechert
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, eläinten kulkutauteja koskevaan lainsäädäntöön liittyvät kysymykset eivät ole ratkaisevan tärkeitä ainoastaan talouden vaan myös kuluttajapolitiikan kannalta. Olemme sen lisäksi yhtä mittaa tekemisissä eläinten kulkutautien aiheuttamien valtavien taloudellisten tappioiden kanssa. Direktiivin erityisenä tavoitteena on luoda turvallisuuden ja avoimuuden takaamiseksi sähköisiä tietopankkeja, joista voidaan hakea nautoja ja sikoja sekä niiden siirtoja koskevia tietoja.
Näin luotavat tietopankit ovat samalla osa asetuksen mukaista nautojen merkintä- ja rekisteröintijärjestelmää. Koska on kuitenkin ilmaantunut vaikeuksia toisaalta tämän direktiivin täytäntöönpanossa ja toisaalta yhteispäätösmenettelyn pitkäaikaisuuden vuoksi, komissio on tullut siihen tulokseen, että pitäisi säätää siirtymätoimenpiteitä elävien nautojen ja sikojen kauppaan liittyvien ongelmien estämiseksi.
Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että kun siirtymäsäännösten aika on liian pitkä, epämieluisten yhteisön säännösten täytäntöönpano vie aina jäsenvaltioilta äärimmäisen kauan. Meidän pitäisi sen vuoksi keskustella siitä, onko tämä kolmen vuoden siirtymäaika todella mielekäs. Uskon, että Daulin tarkistusehdotus, jonka tavoitteena on kaksi vuotta, olisi varsin hyvä kompromissi. Haluaisin tässä yhteydessä viitata vielä kerran siihen, että meidän ei pitäisi enää kasvattaa pykäläviidakkoa eikä poikkeusviidakkoa, vaan että meidän täytyy pikemminkin raivata sitä.
Talousvaliokunnan ja sosiaalivaliokunnan epäilyt, jotka koskevat poikkeussäännösten jyrkkää rajoittamista ja eläinlääketieteellisten määräysten yhtenäistämistä, on otettava ehdottomasti huomioon! En millään voi käsittää, että jotkin maat suoriutuvat kotiläksyistään, toiset sitä vastoin turvautuvat yhtä mittaa puolusteluihin ja matelevat joukon hännillä. Se johtaa kilpailun vääristymiseen ja puollan siksi sitä, että teemme säädöksestä lyhyellä aikavälillä kuitenkin kaikkia koskevan.

Costa, Raffaele
Arvoisa puhemies, yritän puhua mahdollisimman lyhyesti enkä edes käytä kaikkea minulle varattua aikaa. Annan näet pelkästään seuraavan viestin: tänä aamuna puhuessaan tässä istuntosalissa eräs kollega sanoi, että ilman sääntöjä ei ole vapautta. Mutta kun sääntöjä on liikaa, uskon, että vapaus törmää yhteen sekasorron kanssa. Minusta tähän toimenpiteeseen ovat vaikuttaneet juuri nämä liialliset säännöt. Meillä on tästä aiheesta ollut sarja sääntöjä, jotka ovat seuranneet toisiaan vuodesta 1964 lähtien: sääntöjä, joita joissakin tapauksissa on sovellettu ja monissa tapauksissa niitä ei ole sovellettu; sääntöjä, joiden täytäntöönpanoa on osittain lykätty; sääntöjä, joita kansalliset valtiot eivät ole soveltaneet.
Nyt on hyvin todennäköistä, että eräiden sellaisten jäsenvaltioiden käytöstä on pidettävä sopimattomana, jotka eivät ole sopeutuneet määrättyihin direktiiveihin; mutta meidän pitää kysyä itseltämme, miksi usein tapahtuu näin ja mikä tuo mukanaan valtioiden moninaisuuden. Näin tapahtuu hyvin todennäköisesti siksi, että direktiivien soveltaminen tuottaa vaikeuksia. Hyvin todennäköisesti kansallisen lainsäädännön sopeuttaminen viivästyy, koska sopeuttaminen on kallista, pitkällistä ja usein myös tuottamatonta. Viesti, jonka haluaisin siis antaa, on tämä: kun sääntöjä on liikaa, tässä tapauksessa sääntöjä on tuotu runsain määrin tämän ehdotetun tekstin valmistelutoimenpiteisiin, tekstin, joka suurelta osin voidaan hyväksyä, kun tekstien määrän lisääntyminen vaikeuttaa soveltamista, päädytään lykkäämiseen ja on myös vaara saada aikaan puutteita, jotka eivät koske ei ainoastaan lainsäädäntöä vaan myös käytäntöä: lainsäädäntöä koskevia siksi, että syntyy toimivaltojen päällekkäisyyttä ja sääntöjen sekavuutta; käytäntöä koskevia siksi, että ilmiselvästi monilla aloilla on vaara valvonnan puutteesta, minkä tähden kuluttajaa koskeva politiikka on vaarassa olla epäasianmukaista.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensiksi kiittää teitä kiinnostuksestanne komission ehdotukseen, joka koskee eläinten terveyteen liittyvistä ongelmista yhteisön sisäisessä nautaeläinten ja sikojen kaupassa annetun direktiivin 64/432 muuttamista. Olen erityisen kiitollinen esittelijä Graefe zu Baringdorfille hänen ehdotusta koskevasta mietinnöstään ja maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan jäsenille siitä, että he ovat tukeneet valtaosaa komission ehdottamista muutoksista, ja valiokunnan alkuperäiseen mietintöön tehdyistä tarkistuksista.
Jäsenvaltiot kohtasivat vakavia kauppaan liittyviä ongelmia pannessaan täytäntöön direktiivin 64/432 mukaisia yhteisön sisäisessä kaupassa sovellettavia eläinten terveyteen liittyviä ajantasaistettuja määräyksiä, jotka tulivat voimaan 1. heinäkuuta viime vuonna. Helpottaakseen uusiin määräyksiin siirtymistä komissio ehdotti direktiiviin perustamissopimuksen 37 ja 152 artiklan mukaisia tarkistuksia, joihin kuuluu siirtymätoimia vakavimpien kauppaan liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi, liitteisiin tehtäviä pieniä korjauksia ja täsmennyksiä sekä komissiolle annettavat yleiset valtuudet ottaa käyttöön siirtymätoimia ehdotukseen sisältyvän uuden komitologiamenettelyn mukaisesti.
Euroopan parlamentin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta hyväksyi kaksi esittelijä Graefe zu Baringdorfin komission ehdotukseen tekemää tarkistusta. Ensimmäinen tarkistus velvoittaa jäsenvaltiot varmistamaan direktiivin täysimääräisen täytäntöönpanon sekä jäsenvaltiot ja komission valvomaan täytäntöönpanoa. Toisella tarkistuksella siirtymätoimien soveltamisaika pyritään rajoittamaan kahteen vuoteen. Komissio voi hyväksyä nämä tarkistukset 1 ja 2, ja näin ollen se vastustaa jäsen Auroin tarkistusta, jossa vaaditaan siirtymätoimien poistamista.
Olen kuitenkin pahoillani siitä, etten voi hyväksyä kirjallista tarkistusta 3, jota esittelijä Graefe zu Baringdorf esitti viime viikolla. Siinä muutetaan komitologiamenettelyä ehdottamalla, että 37 artiklan mukaisiin täytäntöönpanotoimiin sovellettaisiin hallinnointimenettelyä ja valvontaoikeutta. Tämä on selvästi ristiriidassa komitologiaa koskevan neuvoston päätöksen 99/468 2 artiklan kanssa, jossa säädetään sääntelykomiteoista eläinten terveyteen liittyvissä asioissa, ja näyttääkin siltä, että ehkäpä esittelijä Graefe zu Baringdorf ei hyväksy tätä, vaikka hän on käynyt yksityiskohtaisia keskusteluja kabinettini kanssa. Luulen kuitenkin, että esittelijä Graefe zu Baringdorf on hyvinkin saattanut tulkita komitologian väärin ja että hän aikoo muuttaa sitä jälleen tässä täysistunnossa.
Haluaisin todeta, että olen yllättynyt ja huolissani tästä. Olen pahoillani, etten voi hyväksyä uutta tarkistustanne, jossa 17 ja 17 a artikla korvataan uudella artiklalla, joka kattaa koko komitologiamenettelyn. Siinä otetaan käyttöön sääntelykomitea ja parlamentin valvontaoikeus, ja häneltä saamassani kirjeessä lukee "251 artiklaan perustuvassa yhteispäätösmenettelyssä sen 8 artikla" - toisin sanoen komitologiaa koskevassa neuvoston päätöksessä 99/468 oleva 8 artikla.
Voin vakuuttaa teille, että parlamentilla on mielestäni tärkeä tehtävä lainsäädäntöprosessissa, erityisesti yhteispäätösmenettelyssä käytetyn komitologian osalta. Yleisenä tavoitteena on saada aikaan nopeita ja tehokkaita tuloksia, jotta politiikka voitaisiin muuttaa lainsäädännöksi. Komitologiamenettelyn puitteet on määritelty selvästi edellä mainitussa neuvoston päätöksessä. Parlamentilla on valvontaoikeus yhteispäätösmenettelyn mukaisilla alueilla, toisin sanoen 8 artiklan osalta. Muutettu direktiivi 64/432 perustuu perustamissopimuksen 37 ja 152 artiklaan. Uudella säännöksellä, joka koskee komission täytäntöönpanovaltaa ottaa käyttöön siirtymätoimia, saattaa olla välitön vaikutus kansanterveyteen.
Tästä syystä komissio ehdottaa tässä tapauksessa 17 a artiklaa, jossa viitataan sääntelykomiteaan ja parlamentin valvontaoikeuteen. Viittaan erityisesti direktiivin 3 artiklaan, jolla muutetaan alkuperäisen direktiivin 16 artiklaa ja jossa sanotaan: "Komissio voi tarvittaessa toteuttaa 17 a artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen enintään kolmen vuoden ajan sovellettavia siirtymätoimenpiteitä helpottaakseen siirtymistä tässä direktiivissä säädettyihin uusiin järjestelyihin." Kuten oikeudellinen yksikkö on minua neuvonut, tämä on asianmukainen tapa käsitellä tätä.
Tilanteissa, joissa perusteena olevassa säädöksessä ehdotetaan muuttamista komitologiamenettelyn avulla, siihen täytyy sisältyä varsinainen komitologiamenettely. Tästä syystä kaikissa yksittäisissä säännöksissä, joissa ehdotetaan tällaista muuttamista, täytyy varsin selvästi täsmentää menettely. Näin ollen komissiolle annetuissa valtuuksissa pidentää entisestään 3 artiklassa mainittua ajanjaksoa, täsmennetään selvästi, että 17 a artikla on tähän asianmukainen artikla, ja tähän sisältyy neuvoston viime kesäkuussa antaman päätöksen 8 artikla, jolloin parlamentille annetaan täydet valvontavaltuudet kaikkien vastaavien ehdotusten osalta.
Direktiivin 64/432 nykyisen version viittaukset 17 artiklaan liittyvät eläinten terveyttä koskeviin täytäntöönpanotoimiin 37 artiklan perusteella, eikä näihin liity lainkaan kansanterveydellisiä näkökohtia tai sitten ne ovat hyvin harvoissa tapauksissa hyvin etäisiä. Näin ollen parlamentilla ei pitäisi olla valvontaoikeutta näiden toimien osalta. Nämä täytäntöönpanotoimet liittyvät esimerkiksi menettelyjen ja puhdistus- ja desinfiointipaikkojen hyväksymiseen, tautiraportoinnin muotoon, keräyskeskusten hyväksymiseen ja ihmisille tarttumattomista taudeista, kuten naudan tarttuvasta rinotrakeiitista tai sikojen tarttuvasta suolistotulehduksesta, vapailta jäsenvaltioilta vaadittavien lisätakuiden määritelmään.
Esitän nyt joitakin huomioita ehdotetun tarkistuksen vaikutuksista toimielinten väliseen tasapainoon. Komission täytäntöönpanovallasta on säädetty EY:n perustamissopimuksen 202 artiklan 3 alakohdassa ja aiemmin mainitsemassani neuvoston päätöksessä 99/468, joka on asianmukaista komitologiamenettelyä koskeva asianmukainen neuvoston päätös. Tämän järjestelmän tavoitteena on selvästikin määritellä täsmällisesti täytäntöönpano- ja lainsäädäntövallan tehtävä perusteena olevassa säädöksessä. Näin ollen perusteena olevassa säädöksessä on alusta alkaen tehtävä selväksi, mitkä täytäntöönpanotoimet perustuvat yhteispäätösmenettelyihin, toisin sanoen 152 artiklaan, ja minkä säännösten välittömänä tavoitteena ei ole kansanterveyden suojelu ja mitkä eivät täten ole parlamentin valvontaoikeuden alaisia.
Menettelyn pitää olla selvä perusteena olevassa säädöksessä, jota vaaditaan muutettavaksi komitologialla. Kaikki sanamuodot, jotka jättävät tilaa tapauskohtaisille neuvotteluille, vaarantavat toimielinten välisen herkän tasapainon ja heikentävät myös vakavasti avoimuutta. Sääntelymenettelyyn ja valvontaoikeuteen liittyvässä uudessa tarkistuksessa ehdotettu sanamuoto, toisin sanoen "251 artiklaan perustuvassa yhteispäätösmenettelyssä sen 8 artikla", johtaa oikeudelliseen epävarmuuteen, eikä se ole yhdenmukainen neuvoston komitologiapäätöksen sovitun täytäntöönpanon kanssa.
Panen merkille, että asiakirjassa, jonka esittelijä Graefe zu Baringdorf on antanut tänä iltapäivänä, hän antaa ymmärtää, että hän aikoo esittää tämän tarkistuksen tässä vaiheessa. Hän sanoo: "Mielestäni ei ole tarpeen sisällyttää tekstiin kahta lähes identtistä viittausta komitologiamenettelyyn ainoastaan sen varmistamiseksi, ettei Euroopan parlamentti pyydä oikeuksia, joita sillä ei ole." Haluaisin vakuuttaa parlamentille, että esittäessäni näitä kahta menettelyä - 17 ja 17 a artiklaa - aikomukseni ei suinkaan ole varmistaa, ettei Euroopan parlamentti pyydä oikeuksia, joita sillä ei ole.
Olen vakaasti sitoutunut yhteispäätösmenettelyyn, ja olen vakaasti sitoutunut komitologiamenettelyihin. Olen vakaasti sitoutunut siihen ajatukseen, että parlamentilla on täysi oikeus valvoa komission ehdotuksia aina, kun Euroopan unionin oikeudelliset rakenteet, toisin sanoen perustamissopimus ja direktiivi, sallivat sen. Siitä poikkeaminen merkitsisi mahdollisesti oikeudenkäyntiä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa, ja minun on vältettävä sitä. Minun täytyy myös vastata esittelijä Graefe zu Baringdorfille sanomalla, että kaksi hänen mukaansa lähes identtistä viittausta komitologiamenettelyyn eivät itse asiassa ole identtisiä. Ne ovat aika lailla erilaisia ja niitä täytyy käsitellä erikseen. On kuitenkin kaikkien toimielinten edun mukaista, että menettelyt on määritelty selkeästi ja ne ovat avoimia kaikille.
Lisäksi tämän tarkistuksen hyväksyminen viivästyttäisi entisestään lainsäädäntömenettelyä, joka olisi muuten voitu saada päätökseen ensimmäisen käsittelyn jälkeen.
Haluaisin lopuksi vahvistaa, että hyväksyn esittelijä Graefe zu Baringdorfin tarkistukset 1 ja 2 mutta en komitologiamenettelyä koskevaa tarkistusta, jota hän esitti tänä iltapäivänä. Näin ollen en voi myöskään hyväksyä jäsen Auroin tarkistusta.
Käsittelisin nyt tämänpäiväisissä puheenvuoroissa esille tulleita yksittäisiä kysymyksiä. Sanoisin ensiksikin niiden esittelijä Graefe zu Baringdorfin mainitsemien asioiden osalta, joita en ole vielä käsitellyt, että hän viittaa pitkään proosatekstiin ja että neuvoston kanssa on sovittu, että tekstin pitäisi olla ytimekkäämpi. Olette toki aivan oikeassa tässä asiassa. Tuo sopimus kuitenkin tehtiin neuvoston kanssa sen jälkeen, kun tämän asiakirjan ensimmäinen luonnos oli laadittu. Tästä syystä se on laadittu tällä tavoin. Se tehtiin ennen sopimusta. Sitä muutetaan automaattisesti neuvoston kanssa tehdyn sopimuksen edellyttämällä tavalla. Näin ollen tähän asiaan liittyvät huolenaiheenne selvitetään automaattisesti sopimuksen mukaisesti.
Annoitte myös ymmärtää, että jos komissio suostuu ehdotukseenne, menettely lyhenee. Vastaisin tähän, että jos esittelijä Graefe zu Baringdorf peruuttaa kyseisen tarkistuksen ottaen huomioon sen, mitä olen täällä tänään sanonut, pitää niin ikään paikkansa, että menettely lyhenee ja tämä asia voidaan ratkaista ensimmäisessä käsittelyssä. On olemassa suuri vaara, että jos asia etenee tällä tavoin ja jos neuvosto äänestää komission ehdotuksen mukaisesti, asia menee toiseen käsittelyyn, mikä aiheuttaa lisää viivästyksiä.
Minulle on kerrottu vasta tänään puhuttuani maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan jäsenten kanssa, että on olemassa eräs huolenaihe, josta en ollut tietoinen: 37 ja 152 artiklan välinen vuorovaikutus. Olen tehnyt selväksi, että olen valmis reagoimaan nopeasti, jos valiokunta haluaa kutsua minut keskustelemaan tästä tärkeästä konstitutionaalisesta kysymyksestä, joka koskee 37 ja 152 artiklan välistä vuorovaikutusta. Sanon tämän ja kehotan samalla esittelijä Graefe zu Baringdorfia harkitsemaan edellä sanotun valossa vakavasti kyseisen tarkistuksen poistamista, kun otetaan huomioon, miten vakavia oikeudellisia vaikeuksia siihen liittyy.
Vastaisin jäsen Hylandille ja jäsen Doylelle, jotka kumpikin ovat huolestuneita testeistä, että olen pannut merkille heidän sanansa ja teen tarvittavat selvitykset.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, sallikaa minun toki vielä esittää yksi kysymys komission jäsen Byrnelle. Tilanne on se, että esititte meille tekstin, joka jo sinänsä ei ole enää neuvoston kanssa käytettävien tavallisten menettelytapojen mukainen. Se herätti meidän huomiotamme. Teimme sen jälkeen tarkistusehdotuksemme, jotka te katsoitte periaatteessa ja menettelyn osalta oikeiksi. Sitten teitte eron yksinomaan 152 artiklan nojalla antamanne kertomuksen ja tämän, 37 ja 152 artiklan nojalla antamanne kertomuksen välillä, ja sanoitte, että sen vuoksi tarvitaan jaettua viittausta komitologiaan.
Puhuimme tietysti myös oikeudellisen yksikkömme kanssa, ja teille suullisesti esittämääni tekstiin sisältyy juuri tämä viittaus komitologiaan. Oikeudellinen teksti on näin ollen vahvistettu. Kyse on tässä tapauksessa komission jääräpäisyydestä; komissio ei taivu, vaan pitää kiinni omasta ehdotuksestaan, kuten se on jo kerran ennenkin tehnyt parlamentissa. Komission jäsen Byrne, sen vuoksi, että te sanotte, että minun on harkittava tarkistusehdotuksen perumista, haluaisin pyytää teitä harkitsemaan, voisitteko hyväksyä sen, etenkin kun se on komitologian päätöksen mukainen. Sitten pääsemme yksinkertaistettuun menettelyyn. Komission pitäisi olla suurpiirteinen eikä esittelijän!

Puhemies
Meidän ei kannata jatkaa keskustelua. Pyydän arvoisaa komission jäsentä vastaamaan mahdollisimman lyhyesti.

Byrne
. (EN) Pelkäänpä, että esittelijä Graefe zu Baringdorfin sanat paljastivat, että hän on käsittänyt asian väärin. Ensiksikin neuvoston kanssa tehty sopimus, joka koskee proosatekstin lyhentämistä, on asia, joka ratkaistaan automaattisesti hetki sitten mainitsemani sopimuksen mukaisesti.
Toiseksi sanoisin komitologiakysymyksestä, että voin vain toistaa sanani eli että kaikissa perusteena olevissa lakiteksteissä, joissa komissiolle annetaan lupa muuttaa tekstiä komitologian avulla, täytyy täsmentää, mikä menettely on kyseessä. Esittelijä Graefe zu Baringdorf ehdottaa tarkistuksessaan, että kutakin tapausta voisi harkinnan mukaan käsitellä tapauskohtaisesti, niin että muutettavassa tekstissä viitataan 17 artiklaan, mutta 17 artiklassa voi käyttää harkintavaltaa sen osalta, sovelletaanko siihen päätökseen 1999/468 sisältyvää 7 tai 8 artiklaa; tämä tarkoittaa, että jonkun - toisin sanoen komission - täytyy tässä tilanteessa päättää, kumpi näistä artikloista on asianmukainen riippuen siitä, onko kyse yhteispäätöksestä vai ei.
Tämä ei mielestäni ole asianmukaista, koska siinä annetaan komissiolle valtuudet päättää asiasta ikään kuin virkansa puolesta sen sijaan, että lukijan annettaisiin tarkastella tekstiä - perusteena olevaa tekstiä - silloin, kun komissiolla on valtuudet muuttaa säännöstä komitologian avulla, ja vedota kyseiseen perusteena olevaan tekstiin. Kyseisen tekstin perusteella on selvää, mikä komitologiamenettely on asianmukainen: onko se 17 artikla komission ehdottamassa muodossa, joka soveltuu kaikkiin tämän direktiivin tilanteisiin, vai 17 a artikla, johon sisältyy komitologian valvontamenettely ja joka on asianmukainen 3 artiklassa mainitussa tilanteessa - toisin sanoen silloin, kun määräaikaa pidennetään 31. joulukuuta 2000 jälkeen ja kun komissio voi pidentää sitä vielä joksikin aikaa, kuten olemme puhuneet. Tämä selkiyttää tilannetta. Näin vältytään siltä, että komissio tai joku muu voi käyttää harkintaansa. Näin kaikille tekstiä lukeville on selvää, mikä menettely on asianmukainen kussakin tilanteessa.
Olen pahoillani, etten voi sanoa tätä enää selvemmin ja etten voi suostua pyyntöönne: pyytäisin teitä jälleen sen valossa, että sanoin olevani valiokuntanne käytettävissä, keskustelemaan 152 ja 37 artiklan välisestä vuorovaikutuksesta ja harkitsemaan vakavasti tämän tarkistuksen poistamista.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen. Voitte jatkaa tämän aiheen käsittelyä asiasta vastaavassa valiokunnassa.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kyselytunti (neuvosto)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvostolle osoitetut kysymykset (B5-0201/2000).
Paikalla on tänään neuvoston puheenjohtaja Seixas da Costa. Hänen täytyy lähteä istuntosalista klo 19.00, joten yrittäkäämme kaikki edetä hyvin ripeästi, niin että ehtisimme käsitellä valtaosan kysymyksistä.

Jäsen Avilés Perea on ottanut nimiinsä Rodi Kratsa-Tsagaropouloun
kysymyksen nro 1 (H-0141/00):
Aihe: Euroopan naisten ihmisoikeudet Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomissio kokoontui 19. tammikuuta 2000 valmistellakseen yleiskokouksen erityisistuntoa, joka järjestetään 5.-9. kesäkuuta 2000 New Yorkissa naisten tilanteen tarkastelemiseksi viisi vuotta Pekingissä naisten aseman edistämiseksi järjestetyn maailmankonferenssin jälkeen, jossa hyväksyttiin naisten ongelmien ratkaisemiseen tähtäävä maailmanlaajuinen toimintaohjelma.
Työskentelyn aikana Sveitsin sisäasiainministeri Ruth Dreifuss ilmoitti, että Euroopassa on kolmesataatuhatta naisilla käytävän kaupan uhreiksi joutunutta naista.
Katsooko neuvosto tämän ilmoituksen pitävän paikkansa? Katsooko se, että sen toteuttamat toimet ovat riittävät Euroopan naisten turvallisuuden ja ihmisarvon suojelemiseksi naisilla käytävän kaupan uhalta? Mitä lisätoimia se aikoo toteuttaa sen varalta, että ilmiö voimistuu unionin laajentuessa, mikä on todennäköistä, kun otetaan huomioon, että suuri osa naisuhreista on kotoisin Euroopan unioniin liittymistä valmistelevista maista?

Seixas da Costa
. (PT) Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, ennen kaikkea haluaisin muistuttaa siitä, että Euroopan unionin jäsenvaltioilla oli hyvin tärkeä osa Pekingin konferenssissa 1995 ja sitä koskevan toimintafoorumin luomisessa. Tämän toimintafoorumin hyväksymisen jälkeen Euroopan unionin toimielimet ja jäsenvaltiot ovat huolehtineet aktiivisesti niiden täytäntöönpanosta niin kansallisella kuin Euroopan unioninkin tasolla.
Naiskauppaa koskevan erityiskysymyksen osalta, jota käsitellään naisiin kohdistuvaa väkivaltaa koskevassa luvussa, tavoitteet ovat hyvin selvät. Maissa, joissa on naiskaupan hankintaportaan, välittäjäportaan ja ostajaportaan alueellisia ja kansainvälisiä järjestäjiä, näiden maiden hallitusten on ryhdyttävä moniin toimenpiteisiin; arvoisa parlamentin jäsen osoittikin aivan oikein naisten suhtautuvan tähän kysymykseen hyvin vakavasti, itse asiassa on jo ryhdytty joihinkin naiskaupan vastaisiin toimiin, joita haluaisin nyt käsitellä niin kokoavasti kuin mahdollista.
Ensiksikin on huomautettava, että marraskuusta 1993 alkaen oikeus- ja sisäasiain neuvosto on tehnyt joukon prostituutiotarkoituksessa harjoitettavaa ihmiskauppaa koskevia suosituksia ihmiskaupan torjumiseksi. Kaksi vuotta myöhemmin parlamentti otti teeman omakseen: joidenkin päätöslauselmien hyväksymisen lisäksi se laati myös mietinnön ja erityisen päätöslauselman nimenomaan ihmiskaupasta.
Sitten komissio vuorostaan antoi ensimmäisen naiskauppaa koskeneen tiedonantonsa ja käynnisti niin sanotun STOP-ohjelman, jolle se myönsi 6,5 miljoonan euron vuotuisen tuen vuonna 1996, eli juuri vuoden verran Pekingin keskustelufoorumin tulosten hyväksymisen jälkeen. Mielestäni tämän ohjelman merkitystä ei pidä aliarvioida, koska sen ansiosta annettiin rahoitusta monelle hankkeelle ja koska se on osoittautunut tosi tehokkaaksi.
Kolmanneksi komissio ja kansainvälistä muuttoliikettä käsittelevä järjestö järjestivät Wienissä jo vuonna 1996 konferenssin, joka teki poikkitieteellisen yhteenvedon; siihen oli koottu elementtejä jäsenvaltioista, toimielimiltä, Euroopan unionilta, akateemisista välineistä ja useilta kansalaisjärjestöiltä. Tämä työ antoi koko joukon tuloksia.
Lopuksi jo 1996 neuvosto hyväksyi ihmiskaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön vastaisen yhteisen toimintasuunnitelman. Vuonna 1997 Haagin ministerikokous antoi tulokseksi Haagin ministerikokouksen julistuksen, joka koski seksuaalisen hyväksikäytön tarkoituksessa harjoitettavan naiskaupan torjuntaan liittyvistä tehokkaista keinoista annettavia direktiivejä. Lopulta vuonna 1998 komissio hyväksyi toisen naiskaupan vastaisia toimia koskevan tiedoksiannon.
Haluaisin myös huomauttaa, että tätä kysymystä käsitellään aika ajoin transatlanttisen vuoropuhelun puitteissa, koska ilmiö koskee yhtä lailla sellaisia maita kuin Kanada ja Yhdysvallat eikä rajoitu vain Euroopan unionin lähimpään erityisympäristöön. Kerta kerran jälkeen meidän mielestämme on yhä tärkeämpää vaihtaa näkemyksiä muiden kohdemaiden kanssa, tehdäksemme ilmiöstä vertailu- tai arviointikelpoisen ja saadaksemme aikaan joukon yhdenmukaisia toimenpiteitä sen valvomiseksi.
Kuten luonnollista onkin, tämä kysymys on myös ollut säännöllisesti Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa pidettävien kokousten esityslistalla, koska ne ovat välittäjämaita ja jopa alkuperämaita suuressa osassa tätä kaupankäyntiä. Tämän alan kampanjoita rahoitetaan Phare-ohjelmalla, jotkut niistä saavat avustuksia rahoitusta kansainvälistä muuttoliikettä käsittelevältä järjestöltä.
Neuvosto ei halua - tahtoisin tehdä sen selväksi - kommentoida väitettä naiskaupan uhriksi joutuneiden 300 000 naisen määrästä, jonka Sveitsin ulkomaankauppaministeri on esittänyt. Noin tarkkoja tätä kysymystä koskevia tilastotietoja ei ole, koska silloin on työskenneltävä hyvin vaikeasti saatavilla olevien lukujen pohjalta, liittyväthän ne yhtäältä laittomaan maahanmuuttoon ja toisaalta laittomaan työvoimaan, ja siksi meistä tuntuu että tämä luku on lähtökodiltaan liian korkea. Mielestämme tämä luku olisi pyrittävä arvioimaan tarkemmin eikä meidän tule sallia vahvistettavaksi tällaista arviota, joka ei meistä tunnu perustellulta.
Ongelmaan on joka tapauksessa suhtauduttava hyvin vakavasti, ei vain siihen kietoutuneiden ihmisten suuren määrän vuoksi, vaan myös siksi, että naiskauppa on koko maailmassa selvästi laajenemassa oleva järjestäytyneen rikollisuuden laji, koska se tarjoaa kauppiaille suuria voittoja verrattain pienillä riskeillä. Jokin osa tästä kaupasta on mittasuhteiltaan pientä, mutta alalla on myös suuria yrityksiä ja kansainvälisiä verkostoja, jotka ovat luomassa hienoistunutta ja hyvin järjestäytynyttä teollisuuden lajia, joka saa hankintaportaan, välittäjäportaan ja ostajaportaan maissa poliittista ja taloudellista tukea. Tästä syystä tämän kysymyksen kimppuun on käytävä mahdollisimman korkealla tasolla, nimenomaan yhdessä Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa.
Arvoisa parlamentin jäsen varmaan tiennee, että parhaillaan keskustellaan ihmiskaupan, erityisesti nais- ja lapsikaupan ehkäisemiseksi, kitkemiseksi ja rankaisemiseksi tarkoitetusta pöytäkirjaluonnoksesta, joka täydentäisi Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimusta järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi. Tässä tarkoituksessa neuvosto teki äsken päätöksen, jolla komissio valtuutetaan käymään tällaista pöytäkirjaa koskevia neuvotteluja.
Euroopan unionin jäsenvaltiot esittävät myös hyvin aktiivista osaa naisen asemaa koskevan asetuksen laatimista koskevassa Yhdistyneiden Kansakuntien istunnossa; YK valmistelee naisen asemaa koskevaa yleiskokouksen erityisistuntoa.
Lopuksi haluaisin vielä toistaa sen, että neuvosto pitää yhä tärkeänä tätä lapsi- ja naiskauppaa koskevaa kysymystä, joten toivon onnistuneeni sanomallani rauhoittamaan hiukan arvoisaa parlamentin jäsentä, ainakin sikäli kuin olen kertonut neuvoston toiminnasta tässä asiassa.

Avilés Perea
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän teitä vilpittömästi siitä, että annoitte täyden vastauksen tähän kysymykseen viitaten niihin ohjelmiin, joita, kuten te meille muistutitte, on toteutettu.
Kysymyksessä kuitenkin korostettiin sitä, että ongelma on viime aikoina kärjistynyt juuri rajojen avoimuuden takia; että kauppa on lähtöisin lähinnä unionin jäsenyyttä hakeneista Itä-Euroopan maista; että näiden naisten asema on useimmiten laiton; että kyse on huonoissa oloissa tapahtuvasta maahanmuutosta ja että nämä naiset ovat turvattomia ja kaikenlaisesta syrjinnästä ja ongelmista kärsiviä uhreja.
Mielestäni ongelmaa on pyritty ratkaisemaan viime vuosina, mutta korostan, että meidän olisi kiinnitettävä siihen nyt erityistä huomiota ja varauduttava tulevaan, sillä tämä ongelma todennäköisesti vain kärjistyy.

Seixas da Costa
- (PT) Arvoisa puhemies, haluaisin vain lisätä olevani aivan samaa mieltä siitä, mitä arvoisa parlamentin jäsen sanoi: unionin on huolehdittava siitä, että laajentumisneuvottelujen yhteydessä ja etenkin oikeus- ja sisäasioihin liittyvien ulkosuhteiden puitteissa käydään ehdokasvaltioiden kanssa käydään hyvin tarkkaa keskustelua kaikista henkilöiden vapaaseen liikkumiseen liittyvistä asioista, etenkin laittomasta maahanmuutosta.
Asettamatta kyseenalaiseksi sitä, että Euroopan unionin pitää suhtautua kärsivällisesti maahanmuuttoon ja ottaa vastaan taloudellisia pakolaisia, meidän on mielestämme pyrittävä välttämään sitä, että näin luotaisiin hyväksikäyttöä, etenkin naisten hyväksikäyttöä helpottavia mekanismeja ja päästettäisiin kehittymään nimenomaan henkilöiden vapaaseen liikkumiseen liittyvien rikollisuuden muotoja. Mielestämme tässä asiassa tehty työ ja se seikka, että ehdokasvaltiot tiedostavat sen, kuinka tärkeää niiden on liittymistä edeltävänä aikana yhdessä Euroopan unionin kanssa syventää tämän alueen valvonta- ja työskentelymekanismejaan, saattaa tulevaisuudessa antaa konkreettisia tuloksia. Komissio kiinnittää uskoakseni tähän alueeseen aivan erityistä huomiota ja mielestäni se seikka, että juuri Portugalin puheenjohtajakaudella otetaan käsiteltäväksi niin sanotun Luxemburgin vaiheen ehdokasvaltioiden kanssa useita tähän alueeseen - toisin sanoen sisä- ja oikeusasioihin ja henkilöiden vapaaseen liikkumiseen - liittyviä asiaryhmiä, voi tietenkin edesauttaa luomaan uutta yhteistä kulttuuria, johon ehdokasvaltioiden on myöhemmin osallistuttava noudattamalla yhteisön perintöä.

Martin, David
Kiitän neuvostoa edellisestä vastauksesta, mutta haluaisin esittää neuvostolle kysymyksen eräästä tähän asiaan liittyvästä aiheesta. BBC esitti äskettäin todisteita siitä, että Romaniassa myytiin "kohtuja", kuten se asiaa kuvaili - että naisille maksettiin siitä, että he synnyttivät lapsia vietäviksi Euroopan unionin jäsenvaltioihin. Lisäksi BBC väitti, että Romanian viranomaiset antavat tälle hiljaisen hyväksyntänsä, koska Romania saa siitä valuuttaa. Ottaako neuvosto tämän puheeksi Romanian kanssa käymässään vuoropuhelussa, joka liittyy siihen, että Romania on hakenut unionin jäsenyyttä?

Seixas da Costa
- (PT) Arvoisan parlamentin jäsenen kysymys ilahduttaa minua ja käytänkin tilaisuutta hyväkseni selostamalla toimintaa, jota Portugali on aivan äsken puheenjohtajana tehnyt Romaniassa. Sain tilaisuuden keskustella tästä kysymyksestä Romanian viranomaisten kanssa vähemmän kuin kymmenen päivää sitten, ei ainoastaan lapsikaupan ongelmasta, vaan myös mustalaisväestön ongelmista. Romanian viranomaiset sanovat suhtautuvansa näihin ongelmiin mitä vakavimmin ja, sikäli kuin sain selville, ongelmat johtuvat heidän mielestään kulttuurin luomasta tilanteesta ja ne koskevat tiettyjä väestön osia.
Meistä Romanian viranomaisten päättäväinen halu ryhtyä hoitamaan tätä ongelmaa, vaikutti aidolta, varsinkin kun he tietävät sillä olevan konkreettisia seurauksia siihen nähden, kuinka 15 jäsenvaltiota suhtautuu heidän ehdokkuuteensa Euroopan unionissa.

Puhemies


Jäsen Casaca on ottanut nimiinsä Olivier Dupuis'n
kysymyksen nro 2 (H-0148/00):
Aihe: Perustamissopimuksen 6 ja 7 artikla Neuvosto ilmoitti 2. helmikuuta 2000 aikovansa tarkkailla Itävaltaa FPÖ:n hallitukseen tulon jälkeen perustamissopimuksen 6 ja 7 artiklan nojalla.
3. helmikuuta 2000 antamassaan päätöslauselmassa Euroopan parlamentti "kehottaa neuvostoa ja komissiota siinä tapauksessa, että jokin jäsenvaltio rikkoo vakavasti ja jatkuvasti Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan 1 kohdassa mainittuja periaatteita, valmistautumaan 7 artiklan mukaisten toimien käynnistämiseen [...]".
Komissio vastasi kuitenkin kysymykseen H-0826/99, joka koski sitä, että ihmisoikeustuomioistuin on moittinut jäsenvaltioista eniten Italiaa oikeusjärjestelmän hitaudesta ja sen puutteellisesta toiminnasta ja sitä että Belgiassa pedofiilioikeudenkäynnit etenevät hitaasti ja tehottomasti, että "unionin tehtävänä ei ole puuttua jäsenvaltioiden oikeushallintoon", ja että "sen hallintoelimet tarvittaessa tutkivat tapaukset, joissa jokin jäsenvaltio on rikkonut vakavasti ja jatkuvasti perusoikeuksia" soveltamalla "Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen ja EY:n tuomioistuimen aiemmin hyväksymiä perusteita ja periaatteita" ja että "tällä hetkellä ei ole käsiteltävänä yhtään tapausta, jossa jokin jäsenvaltio rikkoisi vakavasti ja jatkuvasti ihmisoikeuksia."
Onko neuvosto täysin varma siitä, että edellä mainitut esimerkit eivät ole perustamissopimuksen 6 artiklassa tarkoitettuja vakavia ja jatkuvia perusoikeuksien loukkaamistapauksia, ja mikäli on, millä perusteilla? Jos vastaus on kielteinen, aikooko komissio käynnistää perustamissopimuksen 7 artiklan mukaiset toimenpiteet?

Seixas da Costa
Arvoisa puhemies, tätä ongelmaa on käsitelty tänään tässä yhteydessä useaan kertaan. Meidän on ymmärrettävä, että erityisesti Itävallan ongelma ja minulle välitetyssä kysymyksessä esitetty Italiaan ja Belgiaan liittyvä ongelma ovat niin sanoakseni aika kaukana Amsterdamin sopimuksen 6 ja 7 artiklan määräyksistä. Amsterdamin sopimuksen 6 artikla - ja tämä on asia, joka on pakko sanoa, koska kyseessä ovat perussopimusten sisällön kannalta merkitykseltään keskeiset asiat - määrittelee, että unionin perusperiaatteita ovat vapaus, demokratia sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien samoin kuin oikeusvaltion periaatteen kunnioittaminen. Vaikka kaikki tiedämmekin, että Euroopan unioni ei ole Euroopan ihmisoikeussopimuksen allekirjoittaja, tuo samainen artikla vapauttaa meidät taakasta, kun siinä sanotaan, että Euroopan unioni kunnioittaa perusoikeuksia sellaisina kuin Euroopan ihmisoikeus- ja perusvapauksia koskeva yleissopimus ne takaa.
7 artiklassa - joka muuten on Portugalin aloite, jonka sain esitellä edellisen hallitustenvälisen kokouksen työryhmässä - on luotu erityinen menettelytapa - juuri tähän asiaan kysymyksessä viitataan - jäsenvaltion rankaisemiseksi silloin, kun se loukkaa törkeällä ja jatkuvalla tavalla joitakin edeltävässä artiklassa, 6 artiklassa ilmaistuja periaatteita. Tämä rangaistus voi olla kyseisen jäsenvaltion oikeuksien lakkauttaminen unionin jäsenenä. Tämä menettelytapa juontaa juurensa jo Spinelli-hankkeeseen liittyvään vuonna 1984 tehtyyn ehdotukseen ja se johtuu tarpeesta estää jäsenvaltiota rikkomasta demokratian periaatteita ja etenkin estää niitä turvautumasta keinoihin, jotka voivat olla oikeusvaltion periaatteen vastaisia.
Arvoisan parlamentin jäsen Olivier Dupuis'n kysymyksessään esittämät seikat eivät muodosta - se on sanottava - minkään Amsterdamin sopimuksen 6 artiklassa mainitun periaatteen rikkomusta. Tähän artiklaan ei saa vedota perusteena millekään jäsenvaltioiden sisäiseen hallintoon puuttumiselle, ei varsinkaan oikeuden alalla. Jonkin 6 artiklassa ilmoitetun periaatteen rikkomuksen on oltava sellainen - tämäkin on tärkeä kohta ja syy siihen, että mitään menettelytapaa ei ole käynnistetty - että neuvosto vahvistaa sen, kun kolmannes jäsenvaltioista on tehnyt siitä ehdotuksen tai komissio on tehnyt siitä aloitteen saatuaan parlamentilta myönteisen lausunnon. No niin, kumpikaan näistä aloiteoikeuden omaavista viranomaiselimistä ei käynnistänyt tätä menettelyä eikä tilanteessa nähdäksemme ole mitään, mitä voisi valvoa tämän 7 artiklan nojalla.
Toisena päivänä tätä kuuta annetun neuvoston julkilausuman - sanon sen vielä kerran, koska minä itse sen ääneen täällä parlamentissa luin - laati neuvoston puhemiehistö, vaikkakin 14 jäsenvaltion nimissä, ja tämän julkilausuman ja sen Itävaltaan suhtautumista koskevien osien seuraukset sitovat tietenkin vain kahdenkeskisesti kutakin jäsenvaltiota. Ne eivät sido neuvostoa eivätkä vaikuta vapaaseen ja normaaliin toimintaan niissä yhteisön toimielimissä, joihin Itävalta sivumennen sanoen osallistuu täysivaltaisesti.

Casaca
Arvoisa ulkoasiainministeri, mielestäni selititte täsmällisesti ja täydellisesti 6 ja 7 artiklan teknisen puolen. Siitä ei sen enempää. Täällä pitäisi ottaa käsiteltäväksi seuraava seikka: meillä on Eurooppa, joka on edistynyt suunnattomasti taloudessaan, yhteismarkkinoissaan, yhteisessä rahassaan, mutta vain vähän tai ei lainkaan turvallisuuden ja oikeuden alueilla. Meillä on yhä turvallisuus- ja oikeuskehys, joka on lähes kokonaan kansallinen, ja sitä vastassa ovat selvästi ylikansalliset tositilanteet. Joudumme jatkuvasti kohtaamaan tämän vastakkainasettelun etenkin lasten oikeuksien alueella, jossa eräisiin tapauksiin on kietoutunut useampikin maa ja jossa ei riitä, että oikeuden tuomioita jakavassa valtiossa ei uhreja virallisesti ilmoiteta, vaan heille ei myöskään anneta oikeusapua.

Rübig
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin erityisesti kiittää teitä siitä, että korostitte viime kyselytunnilla, että Itävallan ei ole todettu loukanneen millään tavalla 6 eikä 7 artiklaa ja että kyse on Itävallalle annetusta ennalta ehkäisevästä tuomiosta. Kysymykseni koskee pääministerien tekemää väliaikaispäätöstä. Tässä on kyse kahdenvälisistä pakotteista, joista on päätetty ottamatta mukaan Euroopan valtioiden hallitusten ulkoministerejä ja parlamentteja. Myös kaikki EU:n toimielimet syrjäytettiin ja niille ilmoitettiin jo tapahtuneet tosiasiat.
Esitän sen vuoksi kysymyksen: miten asiat tulevat kehittymään, jos jätämme nyt Itävallan tapauksen huomiotta? Tuomitsevatko kansalliset pääministerit tulevaisuudessa Euroopan maita? Riittääkö siihen kahdeksan äänen enemmistö vai tarvitaanko muunlaisia enemmistöjä? Millä tavoin Eurooppa-neuvosto ja Euroopan unionin toimielimet menettävät silloin valtaa ja järjestelymahdollisuuksia? Syntyykö tästä uusi kilpailu Euroopan toimielinten ja kansallisvaltioiden välille?

Seixas da Costa
Arvoisa parlamentin jäsen Paulo Casaca, haluan sanoa teille, että en kaikesta huolimatta suhtaudu yhtä pessimistisesti tapaan, jolla Euroopan unioni on kehittänyt eettistä ulottuvuutta ja etenkin antanut käyttöön oikeudellisia mekanismeja uusien tilanteiden kohtaamiseksi, erityisesti sellaisten tilanteiden, joista mainitsin. Minusta on tärkeää ottaa huomioon, että Amsterdamin sopimusta kehitettäessä on tehty siirtoja toimivallan osalta ja viiden seuraavan vuoden aikana tapahtuu toimivallan siirtoprosessi, jolla entinen kolmas pilari siirtyy unionin ensimmäiseksi pilariksi, ennen kaikkea viisumeita, siviililainsäädäntöyhteistyötä ja tulliyhteistyötä koskevissa asioissa. Kolmanteen pilariin kuuluvat vielä rikosoikeudelliset yhteistyökysymykset ja poliisin yhteistyötä koskevat kysymykset, mutta teemme parhaillaan työtä luodaksemme Euroopan vapauteen, oikeuteen ja turvallisuuteen perustuvan alueen, jota varten toivomme komission voivan antaa meille vastauksen esittämällä scoreboardin (tulostaulun), josta saisimme käyttöömme ad hoc -toimenpiteiden luettelon.
Haluaisin toisaalta korostaa sitä, että käsiteltävänä oleva Euroopan unionin perusoikeuskirja saattaa hyvinkin olla näitä uusia ulottuvuuksia vahvistava tekijä ja osaltaan varmasti antaa Euroopan unionille entistä lujemman, juridisessa väittelyssä käyttökelpoisen periaatekokoelman, kuten jotkut meistä - etenkin neuvosto - toivoisivat.
Itävaltaa koskevan kysymyksen osalta toistan sen, mitä olen tähän saakka sanonut 6 ja 7 artiklan noudattamisesta Itävallan osalta. Oli hyvä kuulla arvoisan parlamentin jäsenen käyttävän ilmaisua ad hoc -päätös. Aivan ilmeisesti se oli ad hoc -päätös, se oli 14 jäsenvaltion keskenään tekemä ad hoc -päätös niiden suhtautumisesta hallitukseen, ei tämän käyttäytymisen perusteella, vaan sen poliittisen kokoonpanon perusteella. Aikaisemmassa keskustelussa sanoin jo, että tänään olemme kaikki itävaltalaisia Euroopan unionissa. Ja sanon sen uudelleen.
Olemme kaikki itävaltalaisia, koska unionin alue on yksi alue oikeuksien ja kansalaisuuden osalta ja minä haluan saada Itävallassa samat oikeudet kuin Itävallan kansalaisten on saatava minun maassani. Siksi minua ei haluta olla sellaisen puolueen ohjattavana, joka käyttäytymisellään ja julistuksillaan ilmaisee rasismia ja muukalaisvihaa; niistä meillä on lupa hiukan huolestua. Nämä huolenaiheet ilmaistaan tällä hetkellä kahdenkeskisellä poliittisella ulottuvuudella eikä Euroopan unionin tasolla, koska sillä tasolla olisi sijaa päätöksenteolle vain, jos Amsterdamin sopimuksen 6 ja 7 artiklan määräyksiä vastaan rikottaisiin. Joten, arvoisa parlamentin jäsen, meidän on vastaisuudessa arvioitava, missä määrin FPÖ:n käyttäytyminen irtaantuu sen entisestä aatteellisesta muotista, sillä tämä on oleellinen elementti. FPÖ:n on tärkeää selittää, aikooko se pysyä niiden periaatteiden vankina, joihin sen aikaisemmat lausunnot sen liittivät, ja erityisesti tällaisia lausuntoja esittäneiden henkilöiden vankina, koska muussa tapauksessa en näe muuta mahdollisuutta kuin että muut jäsenvaltiot pitävät Itävallan hallituksen suhteen yllä entisenlaista varauksellisuutta kaikkine siitä koituvine seurauksineen. Ja, kuten sanoin, vain kahdenkeskisissä asioissa. Itävaltalaisilla on täysi oikeus pitää haluamansa hallitus. Meilläkin on täysi oikeus pitää mielipiteemme Itävallan hallituksesta.

Kauppi
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sanoitte, että Itävallassa on vallassa puolue, joka on julkisuudessa esittänyt rasistisia kommentteja. Meillä täällä Euroopan parlamentissa ihmiset puhuvat, eivät puolueet. Vastauksessanne Dupuis'n kysymykseen vetositte siihen, että neljäntoista valtion ja hallitusten päämiesten yhdessä hyväksymät pakotteet ovat kahdenvälisiä luonteeltaan. Voidaanko siis pakotteista myös luopua kahdenvälisesti eli voiko yksittäinen jäsenvaltio päättää lopettaa pakotteet ja siirtyä normaaliin päiväjärjestykseen? Jos näin on, milloin neuvosto virallisesti päästää Itävallan kansalaiset tästä heidän demokraattisia oikeuksiaan loukkaavasta piinasta. Pitääkö jokaisen jäsenvaltion yksitellen luopua pakotteista ennen kuin neuvosto tulee järkiinsä ja kumoaa tämän päätöksen?

Seixas da Costa
Joko arvoisa parlamentin jäsen kuuli sanani huonosti tai sitten hän tulkitsi ne väärin. En ole koskaan sanonut Itävallan hallituksen olleen rasistinen hallitus. Sen haluan tehdä hyvin selväksi. Tunnen nykyisestä Itävallan hallituksesta henkilöitä, joiden kanssa työskentelin aikaisemmin ja joiden kanssa toivon voivani jatkaa työtä vastaisuudessakin, eikä heidän voi sanoa omaavan minkäänlaista rasistista aatemaailmaa. Sanoin vain selvästi sen, että tähän hallitukseen kuuluu puolue, joiden johtajista eräät eivät vain tyytyneet antamaan äärimmäisen rasistisia ja muukalaisvihamielisiä lausuntoja, vaan myös ehdottivat (maan sisäisiä) lainsäädäntötoimenpiteitä, joiden sisältö oli aatteeltaan selvästi rasistinen. Emmekä tähän päivään saakka ole vielä nähneet FPÖ:n antavan lausuntoa, jossa se kieltäisi tykkänään siteensä tällaisiin aatteisiin.
Toiseen esittämäänne kysymykseen vastaan: kyllä. Jokainen maa voi irtaantua 14 maan kesken tehdystä sitoumuksesta. Onhan kyseessä 14 vapaata maata. Ne ovat vapaasti tehneet päätöksen osoittaa kahdenkeskisestä näkökulmasta Itävallalle tyytymättömyytensä nyt valitun hallituksen kokoonpanoon, mutta kukin näistä maista voi koko ajan irtaantua tästä yhteisvastuusta. Sama vapaus, joka toi ne eilen yhteen, voi saada ne huomenna eroamaan toisistaan, jos ne tulkitsevat Itävallan tilanteen kehittymisen toisin.
Toisaalta arvoisa parlamentin jäsen kysyi, koska neuvosto päästää Itävallan irti tästä painostuksesta. Ensiksikin tästä asiasta ei ole olemassa mitään neuvoston päätöstä. Kuten sanoin, meitä on 14 maata. Eikä tämä kysymys kuulu Euroopan unionin piiriin. Haluaisin tehdä selväsi, että Itävalta on osallistunut kaikkeen Euroopan unionin toimielinten viralliseen toimintaan täysipainoisesti ja kokonaisvaltaisesti ja tulee yhä näin osallistumaan. Arvoisa parlamentin jäsen, ei ole oikein vaatia, että jotkut Euroopan unionin hallitusten jäsenet tuntisivat olonsa tyytyväiseksi joutuessaan istumaan sellaisten henkilöiden vierellä, joita he pitävät menneistä ajoista selvästi muistuttavien aatteiden kannattajina ja jotka herättävät henkiin vanhan Euroopan haamuja. Tämä on jokaisen oman suhtautumisen ongelma. Minä en halua istuutua fasistien viereen.

Puhemies


Jäsen Korakas on ottanut nimiinsä Alexandros Alavanosin
kysymyksen nro 3 (H-0151/00):
Aihe: Energiaa vastineeksi demokratiasta -aloite ja Jugoslavian liittotasavalta Kuluva talvi on ollut yksi viime vuosikymmenten raskaimmista talvista, koska se on koetellut ankarasti monia Euroopan maita. Kovia kokeneiden maiden joukossa on myös Jugoslavian liittotasavalta, joka on lisäksi julistettu polttoaineiden kauppasaartoon, minkä seurauksena sairaaloita ja kouluja ei lämmitetä, ja ne ovat joutuneet lykkäämään tai rajoittamaan toimintaansa. Joissakin tapauksissa polttoaineen puute on aiheuttanut ihmishenkien menetyksiä. Kun otetaan huomioon, että kauppasaarto ja ankara talvi jatkuvat edelleen, aikooko neuvosto ryhtyä toimiin, jotta Energiaa vastineeksi demokratiasta -aloitetta laajennettaisiin niin pian kuin mahdollista siten, että se kattaisi myös sairaaloiden ja koulujen tarpeet?

Seixas da Costa
Arvoisa puhemies, kuten tiedämme, Jugoslavian liittotasavaltaa koskevien energiatoimitusten sanktioiden puitteissa päätettiin, neuvostossa käydyn keskustelun jälkeen syntyneen ehdotuksen pohjalta, edistää joitakin poikkeustoimia demokraattisten voimien valvomien kuntien osalta. Tällä toimella oli tarkoitus viestittää demokraattisille voimille annettavaa tukea ja kannustaa nimenomaan niitä voimia, jotka Jugoslavian tasavallassa heitä jatkuvasti kohtaavista vastoinkäymisistä huolimatta ponnistelevat pitääkseen yllä käytöstä ja suhtautumista, joka johdonmukaisesti puolustaa demokraattisia oikeuksia ja vastaa parhaiten Jugoslavian kansan etuja. Tämä ohjelma aloitettiin kahden opposition johtaman kunnan kanssa. Myöhemmin Euroopan unioni päätti useiden jäsenvaltioiden ehdotuksesta laajentaa samaa järjestelmää viiteen muuhun kuntaan. Kyseessä on mutkikas menettely, josta aiheutuu suuria ja raskaita kustannuksia talousarvioon; komissio onkin tässä asiassa ponnistellut kovasti yrittäessään löytää varoja tämän toiminnan laajentamiseen. Toivottavasti Serbian demokraattiset voimat kykenevät ymmärtämään tämän Euroopan unionin antaman merkin. Olemme hyvin pahoillamme siitä, että Jugoslaviaa vastaan kohdistuva energiatoimitusten sanktiojärjestelmä on pidettävä voimassa, mutta se on osa sitä toimenpidekokonaisuutta, jonka katsottiin voivan aiheuttaa paineita hallitusta kohtaan ja erityisesti olevan keino kohdistaa painostusta sitä tapaa vastaan, jolla Miloeviæ tuota maata hallitsee. Aivan ilmeisesti se kohdistuu siviiliväestöön. Tiedämme sen. Mutta meidän on ymmärrettävä, että Jugoslavian poliittinen tilanne ja tapa, jolla Miloeviæ yhä käyttäytyy kansainvälisellä tasolla, oikeuttaa neuvoston yksimielisen kannan mukaan tällaisten sanktioiden jatkamisen.

Korakas
Olemme todistamassa sitä, että likaisessa sodassa Jugoslaviaa ja sen kansaa vastaan kun valmistellaan nopeassa tahdissa uutta erää, ja se, mitä Kosovon ulkopuolella näinä päivänä tapahtuu, todistaa tämän.
Toisaalta, kuten tänään kuulimme, paljon puhuttu energiaa demokratian vastineeksi -aloite ei ole muuta kuin NATOn ja Euroopan parlamentin barbaarimaista kiristystä Jugoslavian kansaa kohtaan, jotta se saataisiin pakotettua uuteen maailmanjärjestykseen, täyteen alamaisuuteen.
Kysymys kuuluu, onko kansalla oikeus määrätä omasta kohtalostaan, valita oma hallituksensa. Myös Jugoslaviassa kansa on tehnyt demokraattisen päätöksen, sillä on hallitus ja presidentti. Näin on riippumatta siitä, miellyttääkö se meitä!
Kuinka voimme luonnehtia sitä logiikkaa, että jotta voitaisiin rangaista erään kansan väitettyä sortajaa, on rangaistava hänen väitettyjä uhrejaan? Arvoisa puhemies, tätä ovat tarkoittaneet barbaarimaiset pommitukset, tätä tarkoittaa Jugoslavian polttoainesulku. Kyseessä on poliittisen kansanmurhan vahvistaminen sellaista kansaa vastaan, joka ei hyväksy valintoja, joihin Yhdysvallat, NATO ja Euroopan unioni haluavat sen pakottaa.
Kysymys kuuluu: koska kylmyys on jo nyt aiheuttanut monia kuolonuhreja, lopetetaanko polttoainesulku ja annetaanko Jugoslavian kansan vapaasti päättää omasta kohtalostaan?

Seixas da Costa
- (PT) Arvoisa puhemies, en voi mitään sille, että minusta kuulostaa oudolta sana joukkomurha, kun sitä käytetään Jugoslavian hallitusta vastaan suunnatusta toimesta, samaa hallitusta, joka pani Kosovossa toimeen juuri tämän saman käyttäytymismallin mukaisia toimia. En myöskään malta olla palauttamatta mieliin, että tämä sama hallitus sai menneisyydessä aikaan lukemattomia Bosniaa ja Hertsegovinaa ja Kroatiaa horjuttaneita tilanteita ja se on järjestelmällisesti aiheuttanut epävakautta koko alueella.
Ymmärrän täysin sen, mitä arvoisa parlamentin jäsen sanoi kunkin kansan tarpeesta kyetä päättämään itse kohtalostaan, vain sitähän mekin haluamme. Mutta haluamme sen merkitsevän myös vapaita tiedotusvälineitä, täyttä sananvapautta opposition tiedotusvälineissä, kokonaisvaltaista ja täyttä oikeutta nauttia oikeuksista, vapauksista, ja yksilönsuojasta, oikeusvaltion periaatteesta ja toimielinten täydellisestä avoimuudesta. Jos arvoisa parlamentin jäsen näkee näitä piirteitä Serbiassa, se selittää kaiken.

Puhemies


Rosa M. Díez González
Kysymys nro 4 (H-0155/00):
Aihe: Kuolemaan tuomitut Euroopan unionin kansalaiset Neuvosto ei ole vastannut kysymykseen nro P-2697/99 ja rikkoo täten Euroopan parlamentin työjärjestyksessä vahvistettuja määräaikoja.
Tietääkö neuvosto muualla maailmassa kuolemaan tuomittujen Euroopan unionin jäsenvaltioiden kansalaisten määrän, henkilöllisyyden, juridisen tilanteen, vangitsemisolosuhteet, henkilökohtaisen tilanteen ja perhetilanteen? Onko näistä henkilöistä tehty luetteloa ja voidaanko se toimittaa minulle ja Euroopan parlamentille? Jos neuvostolla ei ole näitä tietoja, eikö se katso, että olisi tarpeen ryhtyä toimiin näiden tapausten järjestelmällistä valvontaa varten? Mitä toimia se pitää sopivina tämän tiedon puutteen poistamiseksi?

Seixas da Costa
. (PT) Arvoisan parlamentin jäsenen tekemä kysymys on hyvin tärkeä, mutta minun on tunnustettava, että neuvostolla ei ole käytettävissään tietoja kolmansissa maissa kuolemantuomion saaneiden unionin kansalaisten määrästä. Meneillään on nyt kuitenkin - tämän haluan tehdä selväksi - jäsenvaltioiden konsulien yhteistoimin tekemä työ jäsenvaltioiden kolmansissa maissa olevien kansalaisten etujen ja kansalaisoikeuksien valvomiseksi ja turvaamiseksi, etenkin silloin kun he voivat saada kuolemantuomion.
Tässä tarkoituksessa, aina kun jäsenvaltion kansalaista uhkaa kuolemantuomio kolmannessa maassa, on nyt olemassa yhteistoimintamenettely, jonka kautta näissä maissa olevat lähetystöt voivat ryhtyä yhteisiin ja yhtenäisesti hoidettuihin, näiden maiden hallituksille suunnattuihin toimenpiteisiin (démarches). Tähän jäsenvaltioiden lähetystöjen yhteistyöhön kuuluu myös se, että ne jakavat keskenään tietoja kansalaisista, joita kuolemantuomio saattaa uhata. Niinpä lyhyen ajan kuluessa onkin uskoakseni mahdollista vastata tarkasti tähän kysymykseen ja saada etenkin tarkkaa ja ajankohtaista tietoa asiasta, joskin se tietysti riippuu siitä, kuinka tämä Euroopan unionin parhaillaan vakiintumassa oleva konsulaattien yhteistyö kehittyy.

Díez González
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän teitä sanoistanne mutta en niiden sisällöstä. Tarkoita, että kiitän teitä ilmaisemastanne huolesta mutta - toistan - en antamienne tietojen sisällöstä. Aikaa on kyllä ollut, koska esitin neuvostolle kolme kuukautta sitten tämän kysymyksen, johon se ei kuitenkaan vastannut kirjallisesti. Se ei vastannut siihen sovitussa määräajassa, vaan se vastaa siihen nyt suullisesti kaksi kuukautta myöhässä.
Ettekö ole sitä mieltä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että muualla maailmassa kuolemaan tuomituista Euroopan kansalaisista tehtävä luettelo olisi erittäin hyödyllinen väline, jolla puolustaisimme oikeutta elämään ja jolla Euroopan unionin poliittiset toimielimet puolustaisivat oikeutta elämään?
Ettekö ole sitä mieltä, että on jokseenkin vaikea hyväksyä, että Euroopan kaltainen taloudellinen ja poliittinen mahti, joka pystyy rakentamaan satelliitteja, lähettämään ihmisiä kuuhun ja ottamaan käyttöön yhtenäisvaluutan - siis todellakin merkittävä mahti - ei pysty selvittämään, kuinka monta Euroopan kansalaista on tuomittu kuolemaan muualla maailmassa? Ettekö ole sitä mieltä, että Euroopan kansalaisten on jokseenkin vaikea ymmärtää sitä?
Tiedän, että tarvitsemme jäsenvaltioiden sitoumusta, mutta ettekö ole sitä mieltä, että tarvitsemme ennen kaikkea poliittista tahtoa, jota en toistaiseksi ole löytänyt mistään?

Seixas da Costa
- (PT) Arvoisa parlamentin jäsen teki kaksi kysymystä: ensimmäinen koskee neuvoston antamaa vastausta ja vastausaikaa. Tästä asiasta, kuten tiedetään, on tehty menettelytapakysymys, joka koskee Euroopan parlamentin yksipuolisesti päättämiä määräaikoja. Neuvosto ei ole osallistunut määräaikojen hyväksymiseen, se ei ole niitä koskaan hyväksynyt ja siksi neuvoston kanta on viitata järjestelmällisesti tähän seikkaan.
Kysymykseenne haluan vastata sanomalla, että myönnän teidän olevan aivan oikeassa, tämä on yksi niistä kysymyksistä, joka on pikaisesti otettava mukaan tätä toimialaa koskevaan toimintaohjelmaan. Sanoissanne on järkeä. Itse asiassa on tärkeää, että Euroopan unioni, joka - kuten sanoitte - on suurvalta ja joka luo useita välineitä ja mekanismeja itsensä vahvistamiseksi, kykenisi asianmukaisesti suojelemaan kansalaistensa oikeuksia ulkomailla. Varmaan myös ymmärtänette, että konsulien yhteistyö Euroopan unionissa on tuore käytäntö. Järjestelmällisiä malleja konsulien yhteistyön niveltämiseksi yhteen ja yhteisiä malleja konsulitoimintojen yhtenäistämiseksi on kehitelty viime vuosina. Otaksun aikataulun viivästyneen ja uskoakseni te olette itse asiassa aivan oikeassa, joten painostus neuvostoa kohtaan tässä asiassa on nähdäkseni paikallaan.

Puhemies
Haluaisin lisätä, että olen samaa mieltä jäsen Rosa Díezin kanssa ja voin olla samaa mieltä myös siitä, että Euroopan unioni pystyy lähettämään ihmisen kuuhun, mutta toistaiseksi se ei ole vielä tehnyt sitä.
Tätä haastetta ei ole vielä toteutettu, mutta ymmärrän, mikä oli toteamuksenne tarkoitus.

Puhemies


Claude Turmes
Kysymys nro 5 (H-0158/00):
Aihe: Parlamentti ja Euratom Aikooko neuvosto esittää parlamentille yleisen lausuntopyynnön kansainvälisistä sopimuksista, jotka tehdään Euratomin perustamissopimuksen nojalla ja osallistua siten KEDO-menettelyyn, josta on sovittu komission ja parlamentin välillä vuonna 1998? Jos ei aio, niin aikooko neuvosto esittää lausuntopyynnön jokaisessa yksittäisessä tilanteessa ja ainakin tällä hetkellä pöydällä olevasta Ukrainan sopimuksesta sekä Yhdysvaltojen ja Euratomin välisestä valmisteilla olevasta fuusiosopimuksesta? Onko neuvosto valmis virallistamaan KEDO-menettelyn muuttamalla Euratomin perustamissopimusta hallitustenvälisessä konferenssissa, tai ainakin tekemään siitä yhteisön sisäisen kolmenvälisen Euratom-sopimuksen, jolla korvattaisiin Euratomin perustamissopimuksessa olevaa demokratiavajetta? Onko neuvosto samaa mieltä siitä, että koska parlamentti on toinen talousarviosta päättävä viranomainen, sitä olisi kuultava etukäteen Euratom-lainasta Ukrainan ydinreaktoreille (k2/r4)? Eikö näin tulisi neuvoston mielestä tehdä, kun huomioidaan tapahtuneet vaaratilanteet Khmelnitskyn ja Rivnen ydinvoimaloissa, kuin myös vähentynyt sähköntuotanto ja -kulutus sekä pysähdyksissä oleva energiamarkkinoiden uudistaminen, minkä vuoksi kyseisen lainan mielekkyys ja sen takaisin maksaminen on vieläkin kyseenalaisempaa?

Seixas da Costa
. (PT) Arvoisa puhemies, Euroopan atomienergiayhteisöstä (Euratom) tehdyn sopimuksen 101 artikla on oikeusperusta ydinenergia-alan kansainvälisille sopimuksille, kuten sopimukselle Euroopan atomienergiayhteisön liittymisestä Korean niemimaan energia-alan kehittämisestä tehtyyn sopimukseen "KEDOon".
Tässä artiklassa määrätään, että komissio neuvottelee kolmansien maiden kanssa tehtävät sopimukset tai yleissopimukset neuvoston säätämien direktiivien mukaisesti ja komissio saattaa ne päätökseen määräenemmistöllä päätöksensä tekevän neuvoston suostumuksella. Neuvoston on kunnioitettava ja noudatettava Euratomista tehtyyn sopimukseen liittyviä määräyksiä, joissa ei vaadita näissä asioissa - tämä on perussopimuksia koskeva tosiasia - Euroopan parlamentin kuulemista.
Muistettakoon, että neuvostolla ei toimielimenä ole toimivaltaa ryhtyä mitenkään muuttamaan sopimusta, kuten luonnollista onkin, joten tämänlaatuinen kysymys voidaan ottaa esille vain hallitustenvälisessä kokouksessa. Sen valmistelutyöryhmän puheenjohtajana otan mielelläni huomioon tämänkin hallitustenväliselle kokoukselle esitettävän pyynnön.
Näihin Ukrainassa sijaitsevia ydinvoimaloita koskeviin kysymyksiin, ydinvoimaloita joiden nimet - Hmelnytskyi ja Rivne - hädin tuskin pystyn ääntämään, vastaan, että komission toimivaltaan kuuluu esittää ydinvoimaloita koskevia teknisiä arviointeja, joiden pohjalta päätetään niiden ylläpidosta tai sulkemisesta. Neuvosto hyväksyi maaliskuussa 1994 päätöksen, jolla komissio valtuutetaan ottamaan peräti 1 100 miljoonan euron summaan asti ulottuvia EURATOM-lainoja, joilla on tarkoitus tukea eräiden kolmansien maiden ydinvoimaloiden tehokkuuden ja turvallisuuden kohentamista.
Tähän saakka vain ainutkaan kolmas maa ei ole käyttänyt tätä tilaisuutta hyväkseen. Tämäkin menettely perustui muuten Euratomista tehtyyn sopimukseen eikä sekään siis edellyttänyt Euroopan parlamentin kuulemista. Lopuksi sanoisin, että esitetyt kysymykset koskevat hyvin hienovaraista ongelmakenttää, jota on - kuten tiedämme - nostettu esiin tässä edustajainhuoneessa viime vuosina parlamentin toimivallan lisäämiseksi, ja tätä varten parlamentti on käyttänyt omaa budjettivaltaansa lainmukaisena painostuskeinona.
Erityisesti KEDOn tapauksesta puhuakseni, muistuttaisiin mieliin, että parlamentti jäädytti vuonna 1998 sille tuota vuotta varten varatut rahavarat ja tästä tilanteesta päästiin selville vesille vasta komission kanssa sovitulla kompromissilla, jossa tämä toimielin lupasi antaa parlamentille joka vuoden alussa tiedonannon neuvoteltavina olevista EURATOM-sopimuksista, jota parlamentti voisi tarkastella niitä.

Turmes
Kiitos, arvoisa ministeri. Jatkaisin HVK:hon liittyvästä kysymyksestä sen verran, että parlamentti todennäköisesti pyytää toimielinuudistusten ja erityisesti päätöksentekomenettelyjä koskevan osaston yhteydessä, että se voisi antaa puoltavan lausunnon kansainvälisistä sopimuksista ja osallistua yhteispäätökseen muissa asioissa. Miten siis arvelette näiden keskustelujen etenevän HVK:ssa?

Seixas da Costa
- (PT) Arvoisa parlamentin jäsen, lainsäädännössä käytettävän yhteispäätösmenettelyn laajentaminen on asia, josta on keskusteltu hallitustenvälisessä kokouksessa ja siitä on muuten esitetty, kuten tiedätte, monien jäsenvaltioiden tukema entistä radikaalimpi perinteinen kanta, jonka mukaan kaikki neuvoston määräenemmistöllä tekemät lainsäädäntöpäätökset olisi alistettava Euroopan parlamentin yhteispäätösmenettelyyn.
Tämä kanta on saanut osakseen innostuneen vastaanoton hallitustenvälisessä kokouksessa, mutta siellä on kuitenkin toisia jäsenvaltioita, jotka yhteispäätösmenettelyyn alistettavien asioiden osalta puolustavat tapauskohtaista tarkastelua jopa lainsäädäntöasioissa. Kansainvälisten sopimusten ratifiointia koskeva asia minulla oli jo tilaisuus ottaa esille hallitustenvälisessä kokouksessa ja asian ensimmäisessä käsittelyssä tämä Euroopan parlamentin esittämä vaatimus ja samalla sen perinteinen kanta ei saanut osakseen mitenkään innostunutta vastaanottoa jäsenvaltioiden keskuudessa; sen vuoksi, koska tätä asiaa ei vielä ole vedetty pois esityslistalta sen takia, että kaikki nämä asiat pidetään esityslistalla kokouksen päätökseen saakka, asia ei meistä tässä vaiheessa näytä pääsevän edistymään merkittävästi. Mutta älkäämme vielä päättäkö vuoropuhelua tämän asian osalta Euroopan parlamentin kanssa. Ensi tiistaina minulla on tapaaminen institutionaalisten asioiden valiokunnassa, missä varmasti keskustelen tästä asiasta ja selitän hiukan yksityiskohtaisemmin, kuinka hallitustenvälisen kokouksen valmistelutyöryhmä aikoo käsitellä tällaisia asioita ja etenkin Euroopan parlamentin vaatimusten ja ehdotusten luetteloa, jonka toivomme monipuolistuvan 23. päivänä äänestykseen tulevalla päätöslauselmalla.

Puhemies


Efstratios Korakas
Kysymys nro 6 (H-0160/00):
Aihe: Fasistisen sodan uhreille maksettavat korvaukset Useat Kreikan tuomioistuimet ovat päätöksillään vahvistaneet natsihallinnon uhreiksi joutuneiden Kreikan kansalaisten oikeuden vahingonkorvauksiin, mutta tämä kysymys on edelleen ratkaisematta, koska Saksa ei ole maksanut Kreikalle kuuluvia sotakorvauksia eikä miehityslainaa, jonka se pakotti Kreikan Pankin myöntämään vuonna 1943.
Aikooko neuvosto tehdä aloitteen fasistisen sodan uhreille kuuluvien vahingonkorvausten maksamiseksi ja miehityslainojen palauttamiseksi, kun otetaan huomioon Saksan äskettäin allekirjoittama sopimus saksalaisten teollisuusyritysten pakkotyöläisille maksettavista 10 miljardin markan korvauksista ja se, että Saksan yhdentymisen jälkeen Saksan esittämä muodollinen selitys edellä mainittujen oikeutettujen ja perusteltujen vaatimusten täyttämisestä ei ole enää voimassa?

Seixas da Costa
 neuvosto. Hyvä jäsen, tähän kysymykseen on erittäin helppo vastata: kysymys ei kuulu neuvoston toimialaan, vaan Kreikan ja Saksan kahdenvälisten suhteiden piiriin. Siksi neuvosto ei voi ryhtyä mihinkään toimiin asian hyväksi, ei etenkään senkaltaisiin, joita te suosittelette.

Korakas
Arvoisa puhemies, sallinette, että pidän arvoisan neuvoston puheenjohtajan vastausta Pontius Pilatuksen vastauksena. Mikä on asianlaita? Miehitysvuosina saksalainen miehityshallitus pakotti kreikkalaisen miehityshallituksen antamaan sille lainan, joka nykyisin korkojen ja inflaation kera nousee noin 25 miljardiin dollariin. Tämä on kuittaamaton laina, tämä on velka. Jotta siis käsittäisimme asian, kyse on maksuista kahden Euroopan unionin jäsenvaltion välillä, eikä neuvosto voi sulkea silmiään siltä ilmeiseltä tosiseikalta, että Saksa kieltäytyy vastaamasta velvoitteisiinsa. Itse se perii antamansa lainat viimeistä penniä myöten.
Toinen asia on Saksan miehitysjoukkojen Kreikalle aiheuttamat valtavat tuhot. Nämä tuhot nousevat noin 40 miljardiin dollariin. Saksa on maksanut muille maille, mutta ei Kreikalle. Miksi? Tietysti myös Kreikan hallituksilla on oma vastuunsa, mutta joskus nämä asiat pitää ratkaista. Toisinaan Saksa on tunnustanut velvoitteensa, mutta erilaisilla verukkeilla se on kieltäytynyt maksamasta. Nyt myös tekosyyt ovat loppuneet, joten Saksa on velvollinen maksamaan, eikä neuvosto voi pestä käsiään. Mielestäni neuvoston puheenjohtajan vastausta ei voida hyväksyä.

Seixas da Costa
. (PT) Haluaisin selittää arvoisalle parlamentin jäsenelle, että neuvosto on kokonaan käytettävissä, jotta tähän asiaan puututaan, kunhan arvoisa parlamentin jäsen vain selittää meille, minkä oikeusperustan nojalla se voidaan tehdä sopimuksia ajatellen.

Puhemies


Ewa Hedkvist Petersen
Kysymys nro 7 (H-0162/00):
Aihe: Eurooppalaisen elokuvatuotannon tukeminen Eurooppalaiset elokuvat ovat erittäin tärkeitä eri maiden (ja myös koko Euroopan) kulttuurin monimuotoisuuden ja kulttuuriperinnön kannalta. Ruotsissa esitettävistä elokuvista kuitenkin 80 ­ 90 prosenttia on amerikkalaisia. Tällä hetkellä EU:ssa hyväksytään 50 prosentin valtion tuki elokuvatuotannolle. Saatujen tietojen mukaan komissiossa keskustellaan valtion tuen enimmäisrajan laskemisesta, eli kulttuuritukea koskevan poikkeuksen alentamisesta enintään 30 prosenttiin. Tällainen toimenpide uhkaisi eurooppalaista elokuvatuotantoa, joka on kustannuksiltaan kallista ja johon etenkin pienissä maissa liittyy suuria kaupallisia riskejä.
Yhtyykö neuvosto näkemykseen, jonka mukaan valtion tuki on tärkeää eurooppalaisen kulttuurin edistämiseksi? Katsooko neuvosto, että monipuolisen eurooppalaisen elokuvatuotannon edistäminen on tärkeää?

Seixas da Costa
. (PT) Arvoisa puhemies, mitä tulee tähän arvoisan parlamentin jäsenen tekemään erittäin tärkeään kysymykseen, meidän tiedossamme ei ole, että komissio aikoisi supistaa valtiontukia tällä alueella. Sen lisäksi neuvoston tiedossa on, että komissio aikoo käydä jäsenvaltioiden kanssa keskusteluja tästä samasta aiheesta.
Haluaisin tehdä selväksi sen, että tällainen tuki kuuluu kansallisten toimintasuunnitelmien puitteissa jäsenvaltioiden toimivallan ja vastuukysymysten piiriin, tietyissä lainmukaisissa perustamissopimuksen asettamissa rajoissa. Toisaalta on ennakoitavissa, että nykyisessä MEDIA-II -ohjelmassa ja tulevassa MEDIA-PLUS -ohjelmassa myönnetään lisää taloudellista tukea eurooppalaisen elokuvan aseman vahvistamiseen, ja tämä onkin se keskeinen toimintalinja, jota Euroopan unionin on noudattanut kulttuurinsa moni-ilmeisyyden ylläpitämiseksi ja suojelemiseksi; se on sivumennen sanoen omaksunut sen osaksi niitä suuntaviivoja, joista se on muodostanut Maailman kauppajärjestön kanssa käymissään neuvotteluissa noudattamansa kannan erityisesti audiovisuaalisen alan asioissa.

Hedkvist Petersen
Haluan kiittää neuvoston edustajaa vastauksesta. Haluan ensiksi sanoa, että esimerkiksi autojen tai kuorma-autojen tuottaminen eroaa valtavasti elokuvien tuottamisesta. Tiedämme, että elokuvatuotanto on riippuvainen tuista, koska se on kulttuurin ja kaupallisen tuotannon sekoitus. Tiedämme myös sen, että eurooppalaisen elokuvateollisuuden, erityisesti pienillä kielillä elokuvia tuottavan elokuvateollisuuden, on vaikea tuottaa niin paljon elokuvia kuin olisi toivottavaa. Sen vuoksi sekä kansallinen että eurooppalainen tukielokuvatuotannolle on erittäin tärkeää, ja tärkeää on myös mahdollisuus, jonka mukaan jatkossakin käytäntönä on se, että 50 prosentin valtion tuki elokuvatuotannolle hyväksytään.
Haluaisin kuitenkin kysyä neuvoston edustajalta, eikö hänen mielestään ole tärkeää, että voimme tämän käytännön avulla antaa 50 prosentin valtion tukea pienillä kielillä tuotettavalle eurooppalaiselle elokuvatuotannolle.

Seixas da Costa
Arvoisa parlamentin jäsen, ymmärrätte varmaan minun olevan erityisen herkkä mieliin palauttamallenne unionin pieniä jäsenvaltioita koskevalle tilanteelle. Kyseessä on myös meitä huolestuttava asia. Aivan ilmeisesti kaikki unionin jäsenvaltiot hyväksyttiin menneisyydessä jäseniksi Euroopan unionin kulttuurillisen moni-ilmeisyyden erityislaatuisuuden nojalla ja siksi, että meidän on välttämättä turvattava tälle erityislaatuisuudelle asema, joka on enemmän kuin pelkkä elokuvateollisuuden taloudellinen tulkinta, meidän on pidettävä yllä elokuvateollisuuden lajien erityistukimuotoja. Toivottavasti nämä tukimuodot voidaan yhä säilyttää ja toivottavasti niistä voi jopa tulla täysin yhteensopivia Maailman kauppajärjestön uusien sääntöjen kanssa, nimenomaan uudella, ennen pitkää alkavalla neuvottelukierroksella.
Tällä hetkellä yhteisön myöntämä rahoitustuki on korkeintaan 50 prosenttia kunkin hankkeen kokonaiskustannuksista, mutta tämä osuus voi yltää jopa 60 prosenttiin ohjelmassa määrätyissä erityistapauksissa. Tiedossamme ei nyt ole pienintäkään merkkiä siitä, että komissio harkitsisi tuen vähentämistä, puhumattakaan niin suurista summista ja prosenttimääristä, joihin arvoisa parlamentin jäsen viittasi.

Puhemies


Jens-Peter Bonde
Kysymys nro 8 (H-0166/00):
Aihe: Tiedottaminen kansalaisille Aikooko neuvosto laatia luettelon sallituista puolueista, joita kansalaiset voivat turvallisin mielin äänestää pelkäämättä, että heidän maansa joutuu häpeäpaaluun?

Seixas da Costa
Arvoisa puhemies, unionin tehtäviin ei tietenkään kuulu puuttuminen jäsenvaltioiden perustuslaillisen järjestyksen mukaiseen menettelyyn eikä sen asiana ole myöskään laatia niin sanottua luvallisten äänestettävien puolueiden luetteloa. Jos astuisimme tälle kentälle, joutuisimme itse asiassa vaaralliselle maaperälle. Tämä ei tarkoita sitä, etteikö esitetyn kysymyksen takana piilisi jonkin verran poliittista järkeä: useissa maissa, esimerkiksi minun maassani, natsi- tai fasistipuolue ei saa kirjoittautua puolueeksi perustuslakituomioistuimessa. Eikä sitä sen vuoksi voida myöskään hyväksyä lailliseksi puolueeksi toimimaan demokraattisessa elämässä. Muilla mailla on toisenlaisia järjestelmiä ja ne ovat yhtä kunnioitettavia kuin oman maani järjestelmä. Meidän on nähtävä se, että laajennettuun yhteisön piiriin tullessamme mikään demokraattisten oikeuksien alueella yhdessä maassa vallitseva tilanne ei ole samantekevä muille maille ja niiden kansalaisille. Olemme kaikki Euroopan kansalaisia ja olemme kaikki kansalaisia Euroopassa, jonka politiikkaa ohjaa joukko perusperiaatteita. Jos näitä periaatteita loukataan, meillä on oikeus ja velvollisuus antaa varoitushuuto. No niin, toivottavasti suotavien ja epäsuotavien puolueiden luetteloita ei koskaan tule Euroopan unionin piiriin.

Bonde
Aivan, mutta ongelmahan on se, että juuri siitä tässä on kyse. Koska Itävallan Klagenfurtin maaherra on antanut lausunnon, jota te vihaatte yhtä paljon kuin minä, olette rangaissut valtiota pakotteilla, ja olette rangaissut kansaa pakotteilla, myös heitä, jotka äänestivät kyseistä puoluetta vastaan, ilman että olette tarkentanut, mistä syystä näin on tehty. Tähän saakka olette rangaissut vain mielipiteistä, ette teoista. Jos kyse olisi teoista, Tanskaa olisi ehkä pitänyt rangaista siitä maahanmuuttokiellosta, jota FPÖ-puolue ei onnistunut toteuttamaan. Olette siis rangaissut mielipiteistä, ette teoista. Haluaisinkin tietää, että kun äänestän seuraavan kerran, ehdottavatko Portugali ja muut valtiot - neuvoston ulkopuolella - pakotteita maatani vastaan, jos esimerkiksi nykyiseen hallitukseen hyväksytään ministereitä Socialistisk Folkeparti -puolueesta tai Enhedslisten-puolueesta, jotka kummatkin vastustavat talous- ja rahaliittoa, tai vastustetaanko Venstre-puolueen Fogh Rasmussenin nimeämää hallitusta, jos hän haluaa tehdä yhteistyötä Dansk Folkparti -puolueen kanssa, jota on monessa lehdessä kuvattu Itävallan FPÖ-puoluetta vastaavaksi puolueeksi. Se olisi hyödyllistä kuluttajavalistusta. Saattaahan kuitenkin olla, että kadumme 14 pääministerin tekoa.

Seixas da Costa
Arvoisa parlamentin jäsen tietää varmasti, mitä sanoin aikaisemmissa vastauksissani: Itävallan erityistapauksessa, minkä tiesin olevan kysymyksenne taustalla, emme työskentele yhteisön puitteissa, vaan noudatamme kahdenkeskisten suhteiden menettelyä. Eräiden jäsenvaltioiden Itävallan hallitukseen omaksuma asenne johtui Itävallan uuden hallituksen luonteen kielteisestä tulkinnasta, mikä ei vaikuta yhteisökehykseen. Emme työskentele tässä asiassa neuvoston tasolla, Euroopan unioni ei ole ryhtynyt mihinkään Itävaltaa syrjiviin toimenpiteisiin. 14 jäsenvaltiota päätti vapaasti osoittaa Itävallan viranomaisille vastenmielisyytensä heidän tekemänsä hallituksen mallia kohtaan, erityisesti koska siihen kuuluu puolue, joka ajaa tai ajoi - emme ymmärrä selvästi, milloin menneisyys lakkaa ja nykyisyys alkaa FPÖ:n lausunnoissa - jotakin aatetta ja tapaa tulkita eurooppalaisia arvoja. Mutta arvoisa parlamentin jäsen ei saa sotkea toisiinsa talous- ja rahaliittoa ja natsihallintoa, kyllä ne sentään ovat kaksi hiukan eri asiaa. Totta kai kaikilla puolueilla on täysi oikeus vastustaa talous- ja rahaliittoa, Schengenin sopimusta tai mitä muuta tahansa, jopa Euroopan unionia. Kuten tiedetään, on olemassa Euroopan unionia vastustavia puolueita, mutta edes sen vuoksi niitä ei suljeta demokraattisen piirin ulkopuolelle. Tosiasiassa on puolueita - ja tämän arvoisa parlamentin jäsen tietää yhtä hyvin kuin minäkin - joiden ajamat aatteet asettavat kyseenalaisiksi itse järjestelmämme ja loukkaavat niitä Euroopan unionin oleellisen ytimen muodostavia arvoja, jotka pohjimmaltaan ovat peruste koko Euroopan unionin perustamiselle. Sen vuoksi, arvoisa parlamentin jäsen, jotkut hallitukset voivat tietenkin tuntea tiettyä pahoinvointia. Tämä pahoinvointi ilmenee vain kahdenkeskisissä suhteissa. Älkäämme sotkeko yhteisön ulottuvuutta kahdenkeskiseen ulottuvuuteen.

Puhemies


William Francis Newton Dunn
Kysymys nro 9 (H-0169/00):
Aihe: Lainsäädäntöprosessin salaisuus neuvostossa Tammikuisen kyselytunnin aikana virassa oleva puheenjohtaja sanoi vastauksena kysymykseeni, että kaikki tiedot neuvoston lainsäädäntöä käsittelevistä istunnoista - kuten kuka äänesti millä tavalla, pöytäkirjat ja niiden tiivistelmät ovat helposti yleisön saatavilla.
Ilmaisin asiaa koskevat epäilykseni, mutta lisäkysymykseni jälkeen virassa oleva puheenjohtaja lupasi kirjoittaa minulle ennen helmikuun kyselytuntia kirjeen, jossa annetaan täydelliset, yksityiskohtaiset tiedot siitä, mistä ja kuinka yleisö voi helposti saada nämä tiedot.
En ole saanut mitään kirjettä virassa olevalta puheenjohtajalta, mikä vahvistaa pahimmat epäilykseni neuvoston itsepintaisesta taipumuksesta salailuun.
Voisiko virassa oleva puheenjohtaja nyt viimeinkin kertoa, mistä nämä tiedot - kuka äänesti ja miten, pöytäkirjat ja niiden tiivistelmät - ovat helposti yleisön saatavissa, kuten hän tammikuun kyselytunnin aikana väitti niiden olevan?

Seixas da Costa
Arvoisa puhemies, yleisö voi seurata neuvoston toimintaa neuvoston pääsihteeristön laatimien kuukausihakemistojen avulla. Niitä julkaistaan Internetissä neuvoston kotisivulla ja ne koskevat tammikuusta 1999 alkaen hyväksyttyjä lainsäädännöllisiä ja muita asiakirjoja, mukaan lukien äänestystulokset, äänestysjulistukset ja pöytäkirjoihin merkittävät lausumat neuvoston harjoittaessa lainsäädäntötyötään.
Neuvoston lopullisesti hyväksymien lainsäädännöllisten asiakirjojen osalta hakemistoissa mainitaan tarvittaessa äänestyksen tulos sekä neuvoston, komission ja jäsenvaltioiden pöytäkirjaan merkitsemät lausumat. Mutta luotettavia ovat tietysti vain lopullisesti hyväksytyt pöytäkirjat, joiden otteet neuvoston pääsihteeristö asettaa käytettäviksi Euroopan yhteisön virallisten julkaisujen yksikön hoitamalla Internetin EUDOR-verkkosivulla, otsikolla "Neuvoston lainsäädäntötyön avoimuus". Tämä on muuten eräs paljon parjatun Amsterdamin sopimuksen aikaansaannoksista, jota katson aiheelliseksi korostaa.
Neuvoston jokaisen istunnon jälkeen lehdistölle toimitetaan tiedote, joka sisältää tiedot neuvoston tekemistä päätöksistä ja jossa ilmoitetaan yleisölle julkisiksi julistetut, lehdistökeskuksesta saatavat pöytäkirjaan merkityt lausumat. Neuvoston lainsäädännön tiedotuspalvelun tietoja voi saada käyttöönsä myös sähköpostitse.
Kysymys neuvoston asiakirjojen julkisuudesta yleisölle kuuluu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 255 artiklan piiriin; siinä asetetaan neuvostolle Amsterdamin sopimuksen voimaantulosta laskien kahden vuoden määräaika tämän oikeuden harjoittamista koskevien yleisten periaatteiden ja sitä rajoittavien seikkojen määrittämiseksi. On syytä muistaa, että tällä Amsterdamin sopimuksen määräyksellä annetaan useille toimielimille mahdollisuus antaa säädöksiä omien asiakirjojensa julkisuudesta. Tämä on merkillepantavaa, jos otetaan huomioon tiettyjen aihepiirien erityinen hienovaraisuus silloin kun kyseessä ovat hyvin arkaluonteiset toiminta-alueet kuten yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka sekä oikeus- ja sisäasiain ulottuvuus. Tässä asetuksessa on kyettävä tuomaan ilmi huolestuneisuus siitä, että avoimuussääntöjä kyseenalaisiksi asettamatta ei silti tehtäisi avoimuudesta tapaa saattaa kaikki neuvoston työskentelytavat täysin tehottomiksi. Siksi, kuten jo sanoin, tässä samassa artiklassa määrätään antamaan Euroopan parlamenttia, neuvostoa ja komissiota koskevassa asetuksessa erityisiä niiden asiakirjojen julkisuutta koskevia säännöksiä. Tämä asia perustuu Euroopan unionin toimielinten avoimuutta koskeviin yleisiin sääntöihin, jotka muuten on määritelty Euroopan neuvoston viimeisessä Helsingin kokouksessaan tekemissä päätelmissä seuraavasti: "tärkeä elementti unionin lähentämiseksi kansalaisiin ja sen tehokkuuden lisäämiseksi".
Suomen puheenjohtajakaudella saavutettiin merkittäviä edistysaskelia asiakirjojen avoimuudessa käyttämällä hyväksi nykyistä tietotekniikkaa, etenkin Internetiä. Sen lisäksi hyväksyttiin vielä neuvoston päätös lainsäädäntöpäätöksiä koskevan tiedottamisen parantamisesta ja neuvoston asiakirjojen julkisesta rekisteristä. Lainaan tätä päätöstä: "Neuvoston pääsihteeristön on asetettava yleisön saataville neuvoston kokousten ja niiden valmisteluvaiheiden väliaikainen esityslista neuvoston harjoittaessa lainsäädäntötyötään". Nykyinen puheenjohtaja on noudattanut tätä käytäntöä.
Neuvoston asiakirjojen julkisesta rekisteristä päätöksessä säädetään, että se sisältää myös tiedot äänestysosuuksista ja luokiteltujen asiakirjojen sisältämistä asioista, lukuun ottamatta tapauksia, joissa asiaa koskevan tiedon julkistaminen saattaisi vaarantaa yleisen edun, yksilön ja yksityiselämän suojelun, kauppa- ja teollisuussalaisuuden, yhteisön taloudelliset edut ja/tai luottamuksellisuuden, jota yksityinen tai kollektiivinen henkilö on pyytänyt tarjotessaan käytettäväksi jotain asiakirjaan kuuluvaa tietoa tai jota näitä tietoja käytettäväksi tarjonneen jäsenvaltion lainsäädännössä vaaditaan.
Portugali ilmaisi puheenjohtajana jo alun alkaen halunsa saattaa nämä työt asiakirjojen julkisuutta koskevaan keskusteluun, samoin kuin aikomuksensa uskoa tämän asiakirjasalkun seurantatyö puheenjohtajaa avustavalle ryhmälle sen jälkeen kun komissio olisi esittänyt ehdotuksen Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen julkisuutta koskevaksi asetukseksi. Komissio esitti tämän ehdotuksen komissaarikollegiossa 26. tammikuuta ja se pyrkii, kuten sanoin, täyttämään avoimuudelle asetetut tavoitteet, etenkin ehdottamalla merkittäviä muutoksia vuoden 1999 menettelytapasäännöstöön. Puheenjohtajamaa aloitti heti keskustelun ehdotuksesta, joka oli esitetty COREPERin 2. helmikuuta pidetyssä kokouksessa ja jota oli käsitelty kahdessa seuraavassa kokouksessa. Sen vuoksi, arvoisa puhemies, tätä tehtäväkokonaisuutta on kehitelty eteenpäin neuvostossa komission ehdotusten pohjalta, ja mielestäni ne ilmaisevat todellista halua lisätä näiden töiden avoimuutta.

Newton Dunn
Haluaisin kiittää puheenjohtajaa erittäin pitkästä, yksityiskohtaisesta ja vakavamielisestä vastauksesta. Koska en osaa portugalia, käyn vastauksen läpi ennen seuraavaa kyselytuntia ja palaan asiaan huhtikuussa. Haluaisin nyt, että antaisitte minulle erittäin yksinkertaisen vastauksen erittäin yksinkertaiseen periaatekysymykseen.
Oletteko samaa mieltä siitä, että kun lakeja säädetään demokraattisessa ympäristössä, jollainen Euroopan unioni on, kansalaisten, joita lait koskevat, pitäisi saada nähdä ja kuulla, mitä vaaleilla valitut edustajat tekevät lakeja säätäessään? Mielestäni asia ei ole neuvostossa niin, että kansalaiset pystyisivät näkemään ja kuulemaan kaiken, mitä heidän edustajansa sanovat ja tekevät lakeja säätäessään. Oletteko samaa mieltä tästä periaatteesta?

Seixas da Costa
Arvoisa parlamentin jäsen, tämä on mutkikas asia, joka tietenkin riippuu lainsäädäntökäytännön mallista, etenkin Euroopan unionissa ja sen jäsenvaltioissa noudatettavien lainsäädäntökäytäntöjen samankaltaisuudesta. Jäsenvaltioissa on lainsäädännössä toimivaltaa uskottu parlamenteille, joissa keskustelu käydään avoimesti ja julkisesti, ja on lainsäädäntövaltaa, joka lankeaa joko parlamentin delegoimana tai itse oikeuskäytännöstä johtuen hallituksille. Hallituksissa lakiehdotuksista käytävä keskustelu ei ole julkista, vaan julkista on vasta näiden lakiehdotusten lopputulos, ja ne voidaan vielä viedä tai niitä ei viedä parlamenttiin. Euroopan unionin tasolla ei mielestäni voida mennä näitä määräyksiä pitemmälle eli päädytään siihen, että neuvostossa käydyn keskustelun tulokset - etenkin äänestystulokset - saavat tulla julkisiksi ja julkisia saavat olla tähän äänestykseen liittyvät julistukset. Mielestäni se riittää tässä asiassa, mutta kuten sanottu, esitän tämän kannan yksilönä, sikäli kuin se liittyy itse unionin lainsäädäntömenettelyn filosofiseen luonteeseen.

Seppänen
Arvoisa puhemies, Suomen puheenjohtajakaudella ehdittiin käydä näillä kyselytunneilla kaksikymmentä kysymystä läpi. Viime kerralla käytiin kaksitoista Portugalin ollessa puheenjohtajana. Tuntuu siltä, että enempää ei pystytä käymään läpi tänäänkään.
Mutta varsinainen kysymykseni koskee sitä, että Euroopan komission puheenjohtaja Prodi on lähettänyt kirjeen Euroopan parlamentille, jossa moititaan oikeusasiamies Jacob Södermania siitä, että hän on ottanut osaa julkisuuskeskusteluun ja halunnut erilaisten asiakirjojen laajaa julkisuutta, esittänyt oman kantansa, että julkisuutta pitäisi Euroopan unionissa lisätä. Minä kysyn neuvoston edustajalta, näkeekö neuvoston edustaja komission puheenjohtajan menettelyn oikeana ja perusteltuna, ja haluaako myös neuvosto kaventaa oikeusasiamiehen julkisuuden lisäämiseksi käyttämää sananvapautta.

Seixas da Costa
. (PT) Arvoisa parlamentin jäsen, esitän kaksi näkökohtaa. Ensiksikin: jos parlamentti käsittäisi asian näin, mekin voisimme antaa ei vain 20:tä vaan 30 vastausta arvoisien parlamentin jäsenten kysymyksiin. Mutta vastaan 15 sekunnissa ilman yksityiskohtia, joilla puhemiehistö varmaan haluaisi minun syventävän kysymyksiä, ja menemättä kovin pitkälle antaakseni tarkkoja vastauksia arvoisien parlamentin jäsenten huolenaiheisiin. Voimme tietysti myös pyrkiä antamaan virkavaltaisen, virallisluonteisen, nopean, tiivistetyn ja luultavasti epätyydyttävän vastauksen. Silloin voimme määrällisesti menestyä vastauksissamme tässä parlamentissa.
Olen ollut täällä kello yhdeksästä alkaen eikä neuvostoa voi mielestäni syyttää siitä, etteikö se olisi tehnyt työtä tosissaan vastatessaan arvoisien parlamentin jäsenten kysymyksiin. Mitä tulee kysymykseenne parlamentin ja komission keskinäisestä erimielisyydestä, on selvää, että neuvosto on viimeinen toimielin sekaantumaan tähän erimielisyyteen; se antaa näiden kahden toimielimen ihan itsekseen ratkoa tämän mahdollisen mielipide-eron.

Nicholson
Jatkaisin jäsen Newton Dunnin kysymyksestä, joka liittyy neuvostossa salassa tehtäviin päätöksiin, ja kysyisin, voisiko ministeri mahdollisesti luetella ne maailman lainsäädäntöelimet, joihin hän viittasi ja joissa päätökset tehdään salassa?

Seixas da Costa
Arvoisa parlamentin jäsen, olisin iloinen, jos muotoilisitte kysymyksen uudelleen, koska en ymmärtänyt sitä. Pyydän anteeksi, mutta olisin iloinen, jos muotoilisitte kysymyksen uudelleen.

Nicholson
Sanoitte, ettei neuvosto ole ainoa lainsäädäntöelin, joka tekee päätöksensä salassa. Ajattelin vain, voisitteko antaa meille esimerkkejä muista vastaavista hallintoelimistä, jotka tekevät näitä päätöksiä samalla tavalla.

Seixas da Costa
Arvoisa parlamentin jäsen, joko olen vallan väärässä tai sitten hallitusten enemmistö ei lähetä istuntojaan radiossa tai televisiossa lainsäädäntövaltaa harjoittaessaan. Hallitukset harjoittavat lainsäädäntövaltaansa tavallisesti rajatuissa ja suljetuissa istunnoissa, missä tahansa maailman valtiossa. Minusta tuntuu, ettei ole hallituksia, jotka tekisivät lainsäädäntötyötä julkisissa istunnoissa, vain parlamentit tekevät niin, ja koska lainsäädäntövaltaa on kahdenlaista, sekä parlamenttien että hallitusten harjoittamaa, on olemassa kaksi erilaista menettelytapaa lainsäädäntövaltaan liittyvissä asioissa. Niinpä uskon tietäväni, että suurimmassa osassa maailman maita hallitukset työskentelevät suljetuissa istunnoissa, jonne yleisöllä ei ole pääsyä.

Puhemies
Neuvoston puheenjohtaja Seixas da Costa ilmoitti meille, että hänen täytyy lähteä klo 19.00. Hän sanoi meille myös, että hän on työskennellyt kanssamme aamuyhdeksästä lähtien. Olen sitä mieltä, että hän on ansainnut tänään palkkansa ministerinä ja neuvoston puheenjohtajana. Näin ollen päätämme kyselytunnin ja kiitämme häntä läsnäolosta.
Kysymyksiin nro 10-38 vastataan kirjallisesti.
Julistan neuvoston kyselytunnin päättyneeksi.
(Istunto päättyi klo 19.00.)

