
Puhemies.
   Julistan torstaina 15. kesäkuuta 2006 keskeytetyn parlamentin istuntojakson uudelleen avatuksi.
Puhemies.
   Minun on ilmoitettava, että entinen kollegamme Joaquim Miranda, joka oli Euroopan parlamentin jäsen kahdeksantoista vuotta, on kuollut.
Kuten tiedätte, Joaquim Miranda toimi poliittisen ryhmänsä, Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän, puheenjohtajana vuosina 1993–1994 sekä parlamentin kehitysyhteistyövaliokunnan puheenjohtajana vuosina 1999–2004.
Hän oli siis kanssamme viime vaalikauden loppuun saakka ja työskenteli parlamentissa kahdeksantoista vuotta. Hänen kuolemansa on menetys meille kaikille. Ehdotan, että vietämme minuutin hiljaisuuden hänen muistokseen.
Puhemies.
   Käsittelemme nyt esityslistan ainoan kohdan, joka on yhteiskeskustelu Eurooppa-neuvoston kertomuksesta ja komission julkilausumasta Brysselissä 15.–16. kesäkuuta 2006 pidetystä kokouksesta sekä neuvoston puheenjohtajavaltion Itävallan lausunto sen kuuden kuukauden puheenjohtajakaudelta, joka on nyt päättymässä. 
Wolfgang Schüssel,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aloittaa kertomalla, mitä viime viikon Eurooppa-neuvostossa saatiin aikaan. Siellä vastattiin loogisesti huoliimme siitä, että toimielinten välistä luottamusta olisi lujitettava, että EU:ta olisi muutettava dynaamisempaan suuntaan ja että sen kansalaisten puolesta olisi toteutettava käytännön toimia. Tämän kaiken voidaan sanoa olevan siirtymistä "harkinnasta toimiin". Tämä puheenjohtajavaltio on valinnut ja ottanut käyttöön neuvostossa kaksitahoisen lähestymistavan. Siihen kuuluu toisaalta konkreettisten hankkeiden toteuttaminen EU:ssa ja toisaalta perustuslakikeskustelun herättäminen uudelleen henkiin, EU:n tulevaisuutta koskevan julkisen keskustelun käynnistäminen sekä sen vireyttäminen.
Laadimme omalla vastuullamme tätä huippukokousta varten asiakirjan, jossa lueteltiin yli 30 käytännön hanketta, jotka muodostivat eräänlaisen Agenda 2010:n, joka on EU:n tulevien vuosien monipuolinen työohjelma aina vuoteen 2010 saakka. Keskustelimme huippukokouksessa myös monista melko yksityiskohtaisista hankkeista, ja osa näistä keskusteluista on jo viety tyydyttävällä tavalla päätökseen.
Ehkä tärkeimmässä niistä käsiteltiin rahoituskehystä. Ilmeni, että parlamentin kanssa oli mahdollista saattaa päätökseen neuvottelut toimielinten välisestä sopimuksesta, ja niinpä vuosien 2007–2013 talousarvio on turvattu. Tämä on hyvä sopuratkaisu: yhteensä neljän miljardin euron lisäys tulevaisuuteen suuntautuneisiin ohjelmiin, menokaton nostaminen ja vielä neljän miljardin varaaminen kahteen budjettikohtaan vastasivat täysin parlamentin asettamia ensisijaisia tavoitteita.
Toinen todella tärkeä aihe oli palveludirektiivi, jota koskevassa keskustelussa tuli selvästi esiin kykymme päästä sopimukseen myös kiistanalaisista asioista. Aiheesta puhuessani haluaisin lausua parlamentille erityiskiitokset, sillä juuri parlamentti näytti meille– lähestulkoon menemällä läpi vaikka harmaan kiven – tavan, jolla tämä erittäin kiistanalainen kysymys voitiin ratkaista siten, että työmarkkinaosapuolet otetaan menestyksekkäästi mukaan. Käytimme paljon aikaa kulissien takana niin EU:n yritysten kuin teollisuudenkin kanssa. Ne pystyivät aivan ensimmäistä kertaa osallistumaan kevään Eurooppa-neuvostoon, ja katson, että yhteistyömme niiden kanssa onnistui erinomaisesti.
Kolmantena aiheena oli EU:n kansalaisten suojelun lisääminen heidän matkustaessaan ulkomailla ja konsuliyhteistyön tehostaminen. Onnistuimme parantamaan valtavasti paikallisten konsulivirastojen koordinointia sekä kriisialueille lähetettävien tiimien ja kuljetusvälineiden käytön koordinointia katastrofien sattuessa. Jäsen Barnierin mietinnöstä, joka toimitettiin minulle ja Barrosolle toukokuun alussa, tuli perusta puheenjohtajavaltion asiakirjalle, jonka avulla onnistuimme sopimaan seuraavien kahdeksan puheenjohtajakauden tehtäviä koskevasta hyvin tarkasta ohjelmasta.
Edistyimme myös merkittävästi valmisteluissa, jotka koskevat yhteisen viisumikeskuksen perustamista ja Ukrainan, Valko-Venäjän ja Moldovan kauttakulkualueilla toteutettavia kokeiluhankkeita, joilla pyritään suojelemaan turvapaikanhakijoita mahdollisimman tehokkaasti heidän omissa maissaan. Mikäli ehdot täyttyvät, uusien jäsenvaltioiden pitäisi voida liittyä Schengenin alueeseen vuoden 2007 loppuun mennessä tai vuoden 2008 alussa.
Lainasimme komissiolta ajatuksen keskustelusta, jossa käsitellään sitä, mihin suuntaan meidän pitäisi pyrkiä. Ensimmäisessä, kevään huippukokouksessa käydyssä keskustelussa käsiteltiin energia-alaa, ja huippukokouksen illallisella kävimme vapaata keskustelua yhdentymistä ja maahanmuuttoa koskevista kysymyksistä. Vaikka komission puheenjohtaja Barroso ja minä aloitimme keskustelun, sen johtohahmona oli Espanjan pääministeri Zapatero, joka kertoi nykyisistä ongelmista hyvin mielenkiintoisella tavalla. Mielestäni tällainen vapaa keskustelu uudesta aiheesta on uskomattoman mielenkiintoista. Tämä on yksi aikamme suurimmista ongelmista – ainakin asianomaisten maiden kansalaisten ongelmista. Haluaisinkin kiittää komissiota kaikesta sen paikan päällä antamasta huomattavasta avusta.
Olemme nyt alkaneet valvoa yhteistyössä jäsenvaltioiden ja komission kanssa Länsi-Afrikan rannikkoa, jolla on nykyisin monin paikoin jopa 50 000 ihmistä odottamassa meren tyyntymistä, jotta he pääsisivät lähtemään kohti Kanarian saaria sopivilla aluksilla, joissa jokaisessa on GPS ja riittävästi ruokaa viiden päivän matkalle.
Tämä on kiireellinen asia, jolta emme voi sulkea silmiämme. Oli erittäin mielenkiintoista kuulla ensimmäistä kertaa tästä aiheesta käytävää vapaata keskustelua, ja olen samaa mieltä professori Weidenfeldin kanssa siitä, mitä hän totesi hiljattain antamassaan haastattelussa: "Totuus on se, että Eurooppa on kaikista maanosista haavoittuvin – ei pelkästään niiden ihmismassojen vuoksi, jotka tunkeutuvat tai haluavat päästä maihimme, vaan myös turvallisuusongelmien vuoksi." Ei pidä unohtaa, että olemme viime viikkojen aikana saaneet selville useita järkyttäviä seikkoja, joiden voidaan toki katsoa auttavan meitä terrorismin torjunnassa mutta jotka myös osoittavat Euroopan unionin haavoittuvuuden.
Neuvosto vahvisti Euroopan teknologiainstituutin merkityksen. Komissio antaa siitä ehdotuksen tämän vuoden loppuun mennessä, ja instituutti aloittaa toimintansa viimeistään vuonna 2009. Euroalueen laajentuminen antaa erittäin tärkeä viestin siitä, että alue on avoin kaikille uusille jäsenvaltioille eikä se ole mikään linnoitus tai "suljettu putiikki". Slovenia liittyy pian euroalueeseen, ja kaikilla valtioilla, jotka toteuttavat uudistukset, on sama mahdollisuus.
Haluan kuitenkin sanoa suoraan, ettei meidän pidä puuttua liittymiskriteereihin. Tämä on henkilökohtainen näkemykseni ja enemmistön kanta, joka perustuu hyvin vakavaan kriteereistä käytyyn keskusteluun. Haluan kertoa parlamentille suoraan myös sen, että jos puutumme kriteereihin, vaarannamme erittäin tärkeän eurooppalaisen yhdentymishankkeen uskottavuuden.
Olemme päässeet energiapolitiikassa alkuun. Kevään 2007 huippukokoukseen valmistellaan parhaillaan toimintasuunnitelmaa, jolla pyritään turvaamaan energian toimitusvarmuus kuluttajille ja vaikuttamaan samalla huomattavasti ympäristöön säästämällä energiaa ja käyttämällä uusiutuvia energialähteitä.
Olen kiitollinen jäsenvaltioille ja komissiolle siitä, että ne ovat halunneet lähestyä uudella tavalla aihetta, joka on minulle henkilökohtaisesti erityisen tärkeä. Olen vaatinut erityistä toimintaohjelmaa, joka kohdistuisi harvinaisiin sairauksiin ja erityisesti lasten harvinaisiin sairauksiin. Tällaisia sairauksia ovat esimerkiksi systeeminen lupus erythematosus, MPS ja muut harvinaiset sairaudet, jotka aiheuttavat kovia kipuja ja johtavat useimmissa tapauksissa kuolemaan muutamassa vuodessa. Euroopan unionin jäsenvaltioissa nämä taudit ovat niin harvinaisia, ettei niistä kärsivien auttamiseksi ole mahdollista toteuttaa tehokkaita kansallisia ohjelmia. Komissio toimii nyt koordinoijana, ja seitsemännessä puiteohjelmassa laaditaan tehokkaita toimia, jotka tuovat todellista lisäarvoa kansalle. Katson asian olevan todella tärkeä erityisesti siksi, että näillä sairauksilla on vakavia seurauksia niistä kärsiville henkilöille.
Kevään huippukokouksessa käynnistettiin useita tärkeitä, nuorisotyöttömyyttä koskevia toimia, joihin liittyy koulutus- ja jatkokoulutusmahdollisuuksia sekä jokaiselle nuorelle tarjottava mahdollisuus löytää työtä kuudessa kuukaudessa tai vuoteen 2010 mennessä neljässä kuukaudessa. Myös kestävyysstrategia, täysin tarkistettu ja kokonaisvaltainen väline, konkretisoitiin Eurooppa-neuvostossa päätöslauselman muotoon. Ympäristöyhteensopivuusstrategia on varsin olennainen osa eurooppalaista elämänmallia, ja siksi lujitamme sitä pitkällä aikavälillä.
Haluaisin nyt puhua kansalaisten Euroopan unionista ja perustuslakikeskustelusta. Tehtävänämme oli arvioida näitä asioita, koska oli kulunut vuosi siitä, kun Alankomaat ja Ranska hylkäsivät perustuslain kansanäänestyksissä. Ensin meidän oli kuitenkin annettava harkinta-ajan – jonka vitsailtiin yleisesti olevan harkintatauko, jossa pääpaino oli sanalla "tauko" – kulua loppuun. Harkinta-aika on saattanut olla tarpeellinen, sillä se antoi meille mahdollisuuden tunnustella sitä, miten meidän pitäisi edetä, mutta se ei vielä riitä. Harkitseminen ei riitä, vaan tarvitsemme tositoimia. Tarvitsemme myös hyvin selvän aikataulun, kuinka etenemme. Tiedämme myös, että sopimustekstiin on sisällytettävä uusia osia. On vaikea kuvitella, että sopimuksesta äänestettäisiin sellaisenaan toisen kerran, ja siksi siihen on lisättävä uusia osia, vaikka ne eivät saakaan vaikuttaa sen keskeiseen asiasisältöön.
Tätä eroa oli tärkeää korostaa, ja Eurooppa-neuvostossa käydyissä keskusteluissa siinä onnistuttiin hyvin. Yksikään neuvoston jäsen ei kyseenalaistanut perustuslakisopimuksen keskeistä asiasisältöä – mistä puhun myöhemmin enemmän – ja pidän tätä yhtenä tämän keskustelukauden suurimmista saavutuksista.
Voin kertoa parlamentille, että Saksan puheenjohtajakaudella, vuoden 2007 kuuden ensimmäisen kuukauden aikana – määräpäivä on tosin vielä avoin – esitellään näin ollen kertomus siitä, mihin asti keskusteluissa on päästy, ja mahdollisista jatkotoimista. Uusi osa – ja sanon tämän omalla vastuullani – voi olla nimi, tulkinta, liite tai menettelytapa. Asiasta on vielä keskusteltava, mutta katson, ettei keskeistä asiasisältöä pidä muuttaa.
Saksan puheenjohtajakauden kertomuksen perusteella tehdään lisää päätöksiä, ja niille on asetettu aikataulu, jonka mukaisesti tämän vaiheen olisi päätyttävä viimeistään Ranskan puheenjohtajakauden alkaessa – mitä aiemmin, sen parempi. Vaihe saatetaan saada päätökseen jopa aikaisemminkin, mutta viimeistään seuraavien kuuden kuukauden aikana.
Yksi hyvin merkittävä asia – joka perustuu komission puheenjohtajan Barroson ajatukseen ja ehdotukseen – on Eurooppa-neuvoston erityiskokous, jossa juhlistetaan Rooman sopimusten allekirjoittamisen viidettäkymmenettä vuosipäivää. Se järjestetään Berliinissä 25. maaliskuuta 2007, ja sen yhteydessä annettavassa julkilausumassa on tarkoitus määritellä eurooppalainen yhteiskuntamalli. Julkilausumasta tulisi merkittävä hyvin samaan tapaan kuin 50 vuotta sitten annetusta Messinan julistuksesta.
Näiden kuluneiden kuuden kuukauden aikana olemme onnistuneet saamaan selvyyttä moniin laajentumista koskeviin kysymyksiin ja edistymään laajentumisasiassa. Kuten neuvoston päätelmissä jälleen todetaan, olemme tänä aikana korostaneet Bulgarian ja Romanian liittymispäivämäärän olevan 1. tammikuuta 2007. Epävirallisessa tapaamisessamme, johon oli kutsuttu erityisesti Balkanin maiden ulkoministerit, määritimme niiden ja kaikkien Balkanin maiden liittymistä koskevat tulevaisuudennäkymät ja painotimme niitä. Olemme käynnistäneet neuvottelut Kroatian ja Turkin kanssa, vahvistaneet Makedonialle ehdokasvaltion aseman ja allekirjoittaneet Albanian kanssa vakautus- ja assosiaatiosopimuksen. Montenegron kansanäänestyksen myönteisen tuloksen jälkeen olemme tunnustaneet maan itsenäisyyden, ja suunnittelemme nyt yhdessä serbien kanssa erityistä toimintaohjelmaa, joka olisi samankaltainen kuin Kroatian toimintaohjelma ja jonka avulla voisimme tarjota Serbian kansalle tulevaisuudennäkymiä heille hyvin vaikeina aikoina.
Pyysimme komissiota määrittelemään tässä Eurooppa-neuvostossa, mitä "EU:n kyvyllä ottaa uusia jäseniä" tarkoitetaan, ja lainaan lokakuussa 2005 pidetyn Eurooppa-neuvoston päätelmien kohtaa, joka koski neuvottelujen käynnistämistä Turkin ja Kroatian kanssa, ja totean tämän määritelmän olevan äärimmäisen tärkeä edellytys uusien jäsenvaltioiden liittymiselle. Se ei saa jäädä pelkäksi retoriseksi ilmaisuksi, vaan siitä on tultava elävä käsite, joka perustuu varmennettavissa oleviin kriteereihin. Tarkoituksena on esitellä erityiskertomus tänä syksynä samaan aikaan laajentumisen edistymistä koskevan vuotuisen kertomuksen kanssa.
Kolmantena aiheena oli se, kuinka Euroopan unionia voitaisiin yksinkertaistaa ja muuttaa entistä tehokkaammaksi ja avoimemmaksi. Euroopan unionin tulevaisuudesta käytävä keskustelu, "Euroopan ääni", "Eurooppa alkaa kotoa", toissijaisuuskonferenssi, Eurooppa-päivän jatkokehittely sekä nuorten, taitelijoiden ja vaikuttajien kanssa käydyt keskustelut olivat meille uraauurtavia tapoja ryhtyä työhön. Olemme osallistuneet yhdessä Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien kanssa erittäin moniin tapahtumiin ja olemme isännöineet ulkoministerien suurta, epävirallista tapaamista Klosterneuburgissa. Voin kertoa teille myöhemmin lyhyesti tämän tapaamisen tuloksista. Jotta työskentelymenetelmiä ja komiteamenettelyä voitaisiin parantaa entisestään, olemme tehneet kovasti työtä sen eteen – kuten aivan alussa lupasin – että yhteispäätösmenettelyn neuvoston lainsäädäntöpäätökset tehtäisiin avoimesti ja julkisesti, ja olemme itse asiassa onnistuneet siinä. Se oli vaikeaa – ja myönnän varsin rehellisesti, että tietyt jäsenvaltiot suhtautuivat asiaan hyvin epäröiden – mutta pääsimme asiassa merkittävästi eteenpäin parlamentin toivomalla tavalla.
Euroopan parlamentille on myös suunniteltu nykyistä merkittävämpää asemaa komiteamenettelyssä, mutta kun kukaan ei tunnu ymmärtävän asian käytännön vaikutuksia, en tiedä, onko tämä teille kovin tärkeä asia. Itävallan ulkoministeri Winkler, joka istuu takanani, käytti tuntikaupalla aikaa löytääkseen tavan, jolla voisimme edetä tässä asiassa, ja arvostan kovasti hänen tekemäänsä työtä. Hän vietti enemmän aikaa Euroopan parlamentissa kuin Itävallassa.
Hän varmisti ennen kaikkea, että parlamentilla olisi yhtä paljon sananvaltaa kuin neuvostolla tässä menettelyssä tehtävissä päätöksissä. Nyt nämä säännökset on tietenkin pantava täytäntöön käytännössä. Toissijaisuuden osalta olemme varmistaneet, että kansalliset parlamentit osallistuvat työskentelyyn aikaisempaa enemmän. Sääntelyn parantamisen eli vähentämisen osalta olemme varmistaneet – jälleen komission ja tiettyjen jäsenvaltioiden aloitteesta – että keskustelemme kevään 2007 huippukokouksessa siitä, kuinka jatkamme eteenpäin. Toivomme kykenevämme sopimaan silloin säästötavoitteesta, joka merkitsisi hallinnollisten kulujen vähentämistä 25 prosenttia. Komissio tietenkin antaa asiasta ehdotukset.
Puheenvuoroni päätteeksi haluaisin puhua vielä niistä monista tavoista, joilla olemme edistäneet EU:n sisäpolitiikkaa. Kansalle on tärkeintä tietenkin aina se, miten päätökset vaikuttavat työpaikkojen määrään. Olen henkilökohtaisesti iloinen siitä – ja tämä ei tietenkään ole neuvoston ansiota, vaan johtuu ensi kädessä talouden suuntauksista ja jäsenvaltioiden politiikasta – että kesäkuussa 2006 EU:ssa on yli kaksi miljoonaa työpaikkaa enemmän kuin kesäkuussa 2005. Tämä on uuden Lissabonin strategian kannalta hyvä tulos, jota kelpaa esitellä koko maailmalle.
Se osoittaa myös, että tavoitteemme luoda 10 miljoonaa uutta työpaikkaa vuoteen 2010 mennessä on realistinen, jos olosuhteet ovat oikeat ja jos teemme tehtävämme kunnolla. Mielestäni oli hyvin tärkeää vahvistaa kansallista omistajuutta ja poliittista vastuuta sekä vaatia tilille niitä ministerejä, joiden vastuualaan sisämarkkinat ja Lissabonin strategia kuuluvat. Olen kirjoittanut kaikille jäsenvaltioille ja puhunut niiden edustajien kanssa henkilökohtaisesti. Olen iloinen siitä, että jälleen kuusi jäsenvaltiota on nimennyt sisämarkkina-asioista vastaavat ministerinsä koordinaattoreiksi. Haluaisin lisätä heidän joukkoonsa yhden: taloudesta ja työllisyydestä vastaavan Itävallan ministerin Bangemannin. Näin ollen heitä on yhteensä viisitoista. Toivotaan, että vielä jäljellä olevat kymmenen ministeriä liittyvät joukkoomme. Lisäksi haluaisin pyytää parlamentin jäseniä mainostamaan kansallista omistajuutta kotikonnuillaan.
Myös tutkimusohjelma oli tietenkin tärkeä. Nyt, kun määrärahat on lisätty 54 miljardiin euroon, tutkimusrahoitusta on saatavilla 60 prosenttia aiempaa enemmän. Pienet ja keskikokoiset yritykset ovat vahvistuneet. Eurooppalaista ajokorttia koskeva asia on saatu eteenpäin. EU:n infrastruktuurikustannuksia koskeva direktiivi on hyväksytty viimeisten kuuden kuukauden aikana, kuten myös Euroopan laajuiset verkot. Ensi viikolla – Itävallan puheenjohtajakauden viimeisenä päivänä – aloitetaan Brennerin testitunnelin rakentaminen. Kyse on ehkä suurimmasta ja merkittävimmästä infrastruktuurihankkeesta, jota EU:ssa on koskaan suunniteltu – ja yhteisrahoitettu. Onnistuimme pääsemään Itävallan puheenjohtajakaudella hyvään yhteisymmärrykseen myös julkisesta paikallisliikenteestä, julkisista palveluista ja yleishyödyllisistä palveluista. Mitä tulee suhteisiin kolmansien maiden kanssa, olemme tietenkin järjestäneet huippukokoukset Japanin ja Venäjän kanssa, ja tänä iltana ja huomenna tapaamme myös Yhdysvaltojen edustajien kanssa. Uskon, että voin kertoa teille tästä lisää keskustelun aikana.
On myönnettävä, että vuosi sitten ilmassa oli surua hyvästä syystä: talousarvio oli epäonnistunut, perustuslaki oli jäissä, koska se oli hylätty kahdessa kansanäänestyksessä, ja terroristit olivat räjäyttäneet pommeja Lontoon busseissa ja metroissa. Palveludirektiivi oli osoittautumassa painajaismaiseksi erityisesti ammattiliittojen ja pk-yritysten kannalta, ja niin jäsenvaltioiden välillä kuin jäsenvaltioiden ja toimielintenkin välillä oli syviä kuiluja. Pahin kuilu oli kuitenkin EU:n ja kansalaisten välissä. En todellakaan yritä väittää, että olisimme ratkaisseet kaikki nämä ongelmat, sillä asia ei ole niin, mutta haluan todeta, että taloutemme on nyt turvattu seuraaviksi seitsemäksi vuodeksi. Palveludirektiivistä näyttää tulleen kaikkia tyydyttävä. Tämän vuoden aikana viisi jäsenvaltiota on ratifioinut perustuslakisopimuksen, ja yhden jäsenvaltion on tarkoitus tehdä se syksyllä. Lisäksi kaksi maata on ilmoitti tässä Eurooppa-neuvostossa harkitsevansa sitä. Yksikään maa ei ole kyseenalaistanut sopimuksen asiasisältöä.
Lopuksi haluaisin lausua suuret kiitokset "EU-tiimille" siitä, mitä se on saanut aikaan viimeisten kuuden kuukauden aikana. Kiitokset kuuluvat ensinnäkin Euroopan parlamentille, missä Itävallan hallituksen jäsenet ovat puhuneet yli kuusikymmentä kertaa. Tilastotieteilijämme ovat kertoneet minulle, että tämä osallistumisaktiivisuus on ehdottomasti korkeampi kuin millään muulla puheenjohtajakaudella. Aivan erityisesti haluaisin kiittää puhemies Borrellia yhteistyöstä, ystävyydestä ja ehdotuksista, joita hän on jatkuvasti tehnyt. Haluan kiittää ryhmien puheenjohtajia niistä lukuisista keskusteluista, joita olemme käyneet niin ryhmissä, täällä täysistunnossa kuin valiokunnissakin. Haluan ilmaista komissiolle kunnianosoitukseni sekä kiittää ystävääni komission puheenjohtaja Barrosoa, ulkopolitiikasta vastaavaa pääsihteeri Solanaa, neuvoston sihteeristöä ja viimeisimpänä omaa tiimiäni. Voin sanoa teille täysin rehellisesti, että meille on ollut todellinen ilo ja kunnia toimia EU:n puheenjohtajavaltiona kuuden kuukauden ajan ja tehdä yhteistyötä kanssanne. Pelkoon ei ole syytä, sillä tulevillakin puheenjohtajavaltiolla on tietenkin jo nyt riittävästi tehtävää.
Kaiken kaikkiaan Euroopan hymni on Oodi ilolle, ei oodi surulle, ja nyt Itävallan puheenjohtajakauden päättyessä meidän pitäisi sanoa Tehdään työstämme hieman iloisempaa. Kiitos.
Puhemies.
   Arvoisa liittokansleri, iloitkaamme siis. Kiitos puheenvuorostanne. Ennen kuin annan puheenvuoron komission puheenjohtajalle Barrosolle, haluan käyttää tilaisuuden kiittääkseni paitsi teitä myös ministereitänne ja koko henkilökuntaanne siitä erinomaisesta tavasta, jolla olette tehneet yhteistyötä Euroopan parlamentin kanssa puheenjohtajakautenne aikana.
Minun on korostettava, että tähän kiitokseen yhtyvät minun lisäkseni kaikki ne miehet ja naiset, jotka ovat tukeneet teitä ja ministereitänne, kun olette vierailleet parlamentissa, ja jotka ovat tehneet työtä kulissien takana.
Kiitos niistä kolmesta keskustelusta, joita kävitte täällä Euroopan parlamentissa. Kiitos myös niistä kahdesta keskustelusta, joihin osallistuitte kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin välisessä foorumissa, ja kiitos tietenkin myös siitä, että ministerinne ovat edistyneet nopeasti yhdessä monimutkaisimmista asioista, johon viittasitte, eli komiteamenettelyä koskevassa asiassa. He tekivät työtään hiljaa, ääneti, pikkutarkasti ja yksityiskohtaisesti ja poistivat joitakin hyvin pitkäaikaisia esteitä, jotka ovat estäneet Euroopan parlamenttia osallistumasta enemmän lainsäädäntötyöhön. 
José Manuel Barroso,
   . Arvoisa puhemies, aivan aluksi pahoittelen, että kaikkien periaatteiden vastaisesti en voi viipyä keskustelun loppuun saakka, sillä olen sopinut jo kauan sitten meneväni Belgian parlamenttiin, missä tapaan molemmat huoneet: senaatin ja edustajainhuoneen. Komission edustaja on kuitenkin tavalliseen tapaan läsnä keskustelun loppuun saakka, ja olemme aina valmiita vastaamaan kysymyksiinne.
Aluksi haluan kertoa teille, että viimeisin Eurooppa-neuvosto vahvisti mielestäni sen, että Euroopan unioni on todellakin kulkemassa eteenpäin. Viime viikolla keskustelimme täällä Euroopan parlamentissa Eurooppa-neuvoston tarjoamasta erinomaisesta tilaisuudesta. Se tarjosi meille tilaisuuden kohdata pessimismin tunteen, jonka perustuslain hylänneet äänestykset olivat synnyttäneet, ja kyseenalaistaa taas sen virheellisen käsityksen, jonka mukaan EU olisi jonkinlaisessa lamaannustilassa. On totta, että meillä on ongelmia ja että meidän on ratkaistava merkittäviä ongelmia, mutta se, että EU olisi lamaantunut, ei ole totta. Siispä tämä Eurooppa-neuvosto oli merkittävä, sillä se osoitti tien eteenpäin kohti niiden institutionaalisten ongelmien ratkaisua, jotka meidän on yhä kohdattava, ja se antoi kansalaisillemme aiempaa selvemmän käsityksen siitä, miten Euroopan unionin demokraattisuutta ja tehokkuutta voidaan lisätä. Eurooppa-neuvosto vahvisti, että olemme siirtymässä harkinta-ajasta sitoutumisen aikaan. Eurooppa-neuvostossa hahmoteltiin tärkeitä toimia, joilla täydennetään laajaa toimintaohjelmaa, ja siellä sovittiin siitä, miten toimielinratkaisun löytämiseksi olisi edettävä ja miksi.
Haluan esittää hyvin vilpittömät kiitokseni liittokansleri Schüsselille siitä, että hän luotsasi Eurooppa-neuvostoa eteenpäin hyvin tehokkaasti. Haluan kiittää häntä, kaikkia hänen kollegojaan, hänen hallituksensa jäseniä ja pysyviä edustajia – hänen tiimiään – erittäin onnistuneesta puheenjohtajakaudesta. Katson, että itävaltalaisen sommittelutaidon ansiosta yhteistä hankettamme voitiin edistää merkittävästi Itävallan puheenjohtajakaudella. Katson – ja olen sanonut tämän aikaisemminkin – että tämä puheenjohtajakausi oli täynnä asiaa ja tyyliä, ja kiitän teitä siitä kovasti, liittokansleri Schüssel.
Olen myös ylpeä siitä, että komissio kykeni osallistumaan hyvin laajasti Eurooppa-neuvoston työhön ruokkien keskustelua ajatuksin ja näyttäen tietä eteenpäin. Euroopan unioni soveltaa nyt kaksitahoista lähestymistapaa, jonka komissio esitteli 10. toukokuuta antamassaan asiakirjassa: ensinnäkin jatkamme konkreettisten toimien toteuttamista strategisilla politiikanaloilla ja toiseksi otamme opiksemme viime vuodesta ja jatkamme eteenpäin käyttäen vaihe vaiheelta etenevää lähestymistapaa institutionaalisen ratkaisun löytämiseksi. Asiakirjalla tasoitettiin tietä monen eri politiikanalan toimille. Vain muutaman seikan mainitakseni kansalaistemme turvallisuus, vapaus ja oikeus ovat Euroopan unionille ensiarvoisen tärkeitä.
Jäsenvaltiot ovat yhtä mieltä siitä, että Euroopan unionissa on puututtava voimakkaammin ongelmiin, kuten laittomaan maahanmuuttoon, ihmiskauppaan, terrorismiin ja järjestäytyneeseen rikollisuuteen, ja samalla on varmistettava perusvapauksien ja perusoikeuksien kunnioittaminen. Kuten liittokansleri Schüssel totesi, kävimme ensin maahanmuuttoa ja yhdentymistä koskevan tavoitekeskustelun, joka oli erittäin hyödyllinen.
Yksimielisyys estää toteuttamasta toimia, joiden ansiosta turvallisuus ja oikeus toteutuisi tehokkaammin ja tasapuolisemmin kaikkialla EU:ssa. Olisin halunnut Eurooppa-neuvoston sopivan viipymättä nykyisen perustamissopimuksen 42 artiklan soveltamisesta. Valitettavasti se ei ollut kuitenkaan mahdollista. Meidän oli kuitenkin mahdollista jättää ovi auki vapautta, turvallisuutta ja oikeutta koskevien siirtymälausekkeiden soveltamista varten. Asiaa on tietenkin tarkasteltava tapauskohtaisesti. Minulle se ei ole ongelma, sillä muutos on varsin perusteltu, ja olen vakuuttunut, että muutokseen täytyy kuulua myös siirtyminen kohti yhteispäätöksiä kunnollisen demokraattisen valvonnan mahdollistamiseksi.
Talous-, sosiaali- ja ympäristöasioiden ohjelmallamme keskustelua vauhditettiin entisestään. Tämän vuoden loppuun mennessä tapahtuu vielä paljon innovoinnin, energian, päästökaupan ja Euroopan teknologiainstituutin alalla sekä sellaisissa hyvin tärkeissä hankkeissa, jotka tekevät EU:sta tuloksellisen. Kuten liittokansleri Schüssel on jo todennut, tulevien puheenjohtajavaltioiden muodostama ryhmä jatkaa joitakin näistä hankkeista. Esimerkiksi Euroopan unionin siviilien suojelu perustuu toivon mukaan tulevaisuudessa erinomaiseen mietintöön, jonka jäsen Barnier esitteli minun pyynnöstäni ja liittokansleri Schüsselin pyynnöstä.
Eurooppa-neuvosto kannatti erityisesti komission ehdotusta yhtenäismarkkinoiden ja kestävää kehitystä koskevan ohjelman perinpohjaisesta tarkistamisesta. Neuvosto korosti aivan oikeutetusti EU:n toimien sosiaalista ulottuvuutta ja piti myönteisenä komission aikomusta arvioida Euroopan unionin sosiaalista tilannetta. Tämä työ on jo käynnissä, ja uskomme voivamme esitellä yhdessä ensi vuoden ensimmäisen puoliskon aikana perinpohjaisen selonteon sisämarkkinoiden jäljellä olevista esteistä ja EU:n sosiaalista tilannetta koskevan arvion, joka sisältää tietenkin myös EU:n väestörakenteen haasteita koskevan analyysin. Kuten tiedätte, teemme tällä alalla jo kovasti töitä.
Laajentuminen on EU:lle hyvin tärkeä asia. Pidän myönteisenä sitä, että Eurooppa-neuvosto vahvisti uudelleen yhteisen tavoitteen ottaa Bulgaria ja Romania EU:n jäseniksi tammikuussa 2007, jos ne täyttävät kaikki selvästi asetetut ehdot.
Neuvosto myös vahvistanut uudelleen, että Länsi-Balkanin maiden tulevaisuus on Euroopan unionissa. Kuten teille viime viikolla sanoin, meidän on varmistettava, ettei Euroopan unioni laajene sattumanvaraisesti. Meidän on varmistettava EU:n poliittinen, taloudellinen ja institutionaalinen toimintakyky. Eurooppa-neuvosto käsitteli tätä kysymystä avoimesti, ja keskustelemme myöhemmin tänä vuonna yksityiskohtaisesti asiasta puhdistaaksemme ilmaa ja hälventääksemme kaikki epäilykset, jotka koskevat vahvan Euroopan unionin rakentamista laajentumisen avulla.
Otimme myös ensimmäisen askeleen kohti euroalueen laajentumista. Slovenian liittyminen euroalueeseen on hyvä merkki siitä, että Euroopan yhdentymisen dynamiikka on edelleen voimakas. Asia on tietenkin hyvin tärkeä Slovenialle, mutta se on tärkeä myös koko Euroopan unionille. Euroalueen laajentuminen yhteen uuteen jäsenvaltioon on äärimmäisen tärkeää ja myönteistä Euroopan unionin taloudellisen ja monetaarisen yhdentymisen kannalta.
Eurooppa-neuvostossa sitouduttiin myös tehostamaan voimakkaasti EU:n ulkopolitiikkaa lisäämällä tehokkuutta, johdonmukaisuutta ja näkyvyyttä. Kyse on muustakin kuin siitä, mikä on poliittisesti korrektia: "Eurooppa maailmassa" -asiakirjan sisältämät komission ehdotukset voivat auttaa omalta osaltaan hyödyntämään EU:n maailmanlaajuista potentiaalia.
Pidän myös erittäin myönteisenä sitä, että Eurooppa-neuvosto sopi avoimuusohjelmasta, jonka mukaan kaikkien yhteispäätösmenettelyssä hyväksyttävien säädösten lainsäädäntötyö on julkisesta. Neuvosto kannatti myös komission ehdotuksia sääntelyn parantamisesta ja kansallisten parlamenttien asemasta. Ne ovat tärkeitä toimenpiteitä, joilla parannetaan työskentelytapojamme ja saadaan EU toimimaan paremmin. Kaikki nämä asiat – avoimuus, sääntelyn parantaminen ja toissijaisuus – ovat äärimmäisen tärkeitä sen osoittamiseksi, ettei Euroopan unioni ole eikä sen pidä olla byrokraattinen koneisto, jollaisena vastustajamme sen toisinaan esittävät, ja ettemme ole etäisiä ja että haluamme todella saada yhteyden kansalaisiin. Kuten olen usein todennut, meidän on ymmärrettävä, ettei nykyistä Euroopan unionia voida rakentaa byrokraattisesti eikä teknokraattisesti vaan ainoastaan ehdottoman demokraattisesti.
Minkä tahansa mittapuun mukaan EU on tuloksellinen, koska se todella vaikuttaa eurooppalaisten jokapäiväiseen elämään. Eurooppa-neuvosto otti kuitenkin uuden suunnan osoittaessaan, ettei toimielinkysymys ole kuollut, jäissä tai lamaannustilassa, mitä sanaa europessimistit sitten haluavatkaan käyttää. Emme ole missään nimessä hylkäämässä vakaata käsitystämme siitä, että toimielinuudistusta todella tarvitaan. Eurooppa-neuvostossa jokainen pöydän ympärillä istunut tunnusti, että toimielinuudistuksen tarve ei ole kadonnut ja että muutos nyt on aivan yhtä tarpeellinen kuin silloinkin, kun jäsenvaltioiden johtajat allekirjoittivat perustuslakisopimuksen. Kuten olen hyvin usein todennut, Eurooppa-neuvosto vahvisti, ettei Nizzan sopimus riitä, vaan laajentunut EU tarvitsee toimielinratkaisun.
Kuten komissio esitti viime kuussa, meidän pitäisi soveltaa . Tätä menetelmäähän on sovellettu Euroopan yhteisössä sen jälkeen, kun se lähes 50 vuotta sitten perustettiin.
Eurooppa-neuvosto on pyytänyt tulevaa puheenjohtajavaltiota Saksaa esittelemään kesäkuussa 2007 kokoontuvalle neuvostolle kertomuksen, joka sisältää arvion keskustelujen tilasta ja jossa tarkastellaan mahdollisia tulevia toimia prosessin saattamiseksi päätökseen vuoden 2008 puoliväliin mennessä.
Pidän myönteisenä sitä, että Eurooppa-neuvosto kannatti komission ajatusta poliittisesta julistuksesta, joka hyväksyttäisiin Berliinissä 25. maaliskuuta 2007. Toimielimiä koskevista säännöistä puhuttaessa on oltava hyvin tarkkana: meidän paitsi tehostettava sääntöjä myös vahvistettava arvomme, ja tämä muodostaa tietenkin perustuslakisopimuksen keskeisen asiasisällön.
Maaliskuussa 2007 tehtävän Berliinin julistuksen on oltava enemmän kuin pelkkää menneiden saavutusten muistelua. Meidän on vahvistettava siinä arvomme ja tavoitteemme ja sitouduttava niihin sekä suunnattava katseemme laajentuneen EU:n tulevaisuuteen. Meidän on sitouduttava siinä pitämään lupauksemme. Tekstin ei tarvitse olla pitkä, ja tästä syystä olen aina puhunut Messinan julistuksen tyyppisestä julistuksesta, sillä se oli varsin lyhyt, hyvin kirjoitettu teksti. Tarvitsemme nimittäin syvällistä pohdintaa ja todellista keskustelua EU:n ensisijaisista tavoitteista.
Euroopan unioni on ottanut viime vuosina suuria askeleita eteenpäin, ja meidän on nyt tuotava julki Euroopan yhdentymisen varsin poliittinen luonne. Katson, että on ratkaisevan tärkeää, että allekirjoitamme yhdessä julistuksen kollektiivisena tahdon osoituksena ja että Euroopan parlamentti allekirjoittaa sen jäsenvaltioiden ja komission kanssa todisteena siitä, että Euroopan unioni ja sen toimielimet pyrkivät yhteistyössä samoihin tavoitteisiin. Meidän on rakennettava EU:ta todellisen kumppanuuden hengessä.
Emme saa olla omahyväisiä. Jos meidän on tarkoitus hyödyntää tarjolla olevia tilaisuuksia ja ottaa tarvittavat askeleet, meidän on oltava aktiivisempia, meidän on etsittävä luovia ratkaisuja toimielinten ongelmiin sekä meidän on jatkettava ja voimistettava vuoropuhelua kansalaisten kanssa siitä, mihin EU suuntaa seuraavaksi. Meidän on jatkettava voimakasta poliittista ohjelmaa: meidän on luotava tuloksellinen EU, joka toteuttaa kansalaistensa tarvitsemaa politiikkaa.
Viime viikon Eurooppa-neuvosto valoi uutta uskoa siihen, että ratkaisut löytyvät. Haluan kiittää vielä kerran puheenjohtajavaltio Itävaltaa, sillä vaikka EU:ssa on kyse sisämarkkinoista ja poliittisesta hankkeesta, puheenjohtajavaltio Itävalta muistutti meille kaikille, että EU:ssa on kyse myös muustakin kuin markkinoista tai säädöksistä: EU:ssa on kyse myös arvoista, musiikista, kirjallisuudesta, kulttuurista ja eurooppalaisesta elämäntavastamme. Sanoin Itävallan puheenjohtajakauden alussa – kun itävaltalaiset ystävämme valitsivat kauniin, värikkään tunnuksen – että EU:n on tärkeää siirtyä useimmille puheille ominaisista tummanharmaista sävyistä itsevarmempiin väreihin – ei siksi, että olisimme vastuuntunnottomia optimisteja, vaan siksi, että jos haluamme johtaa, meidän on johdettava luottaen itseemme. Emme voi johtaa, jos olemme pessimistejä, ja siksi meidän on näytettävä kansalaisille uusi tapa puolustaa arvojamme globalisoituvassa maailmassa. Tämä on mielestäni oikea tapa edetä EU:ssa.
Hans-Gert Poettering,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja totesi ensimmäisessä lauseessaan, että hän aikoi, ja aikoo, edistää luottamusta. Luottamuksen edistäminen onkin tärkein asia Euroopan unionissa. Maanosamme on monimutkainen, ja jollemme onnistu saamaan monia osallistujia mukaan toimintaan luottamuksen voimin, maanosallamme ei ole tulevaisuutta. Arvoisa liittokansleri Schüssel, haluaisinkin erityisesti kiittää teitä siitä, että olette onnistunut edistämään toimielintemme ja myös kansalaistemme välistä luottamuksen tunnetta. Tehtävämme on kuunnella, ymmärtää, saada yksilöitä mukaan toimintaan ja sen jälkeen toimia yhdessä.
En unohda koskaan kokousta, johon me parlamenttiryhmien puheenjohtajat osallistuimme kanssanne Wienissä viime joulukuussa. Tuolloin kerroimme teille niistä edellytyksistä, joiden täyttyessä parlamentti voisi hyväksyä rahoituskehyksen. Totesimme, ettemme voi hyväksyä valtioiden ja hallitusten päämiesten päätöksiä, vaan että haluamme sen sijaan tehdä jotakin etenkin nuorten saamiseksi mukaan toimimaan. Halusimme lisätä avoimuutta ja menojen tarkempaa valvontaa, mikä saavutettiinkin toimielintenvälisellä sopimuksella. Pääsimme loppujen lopuksi sopimukseen, koska sanoimme asiat teille niin suoraan ja koska kuuntelitte meitä, kun ymmärsitte vakaumuksemme. Siksi kiitän teitä vilpittömästi. Kiitän myös komissiota ja sen puheenjohtajaa Barrosoa heidän tuestaan.
Palveludirektiivistä totean, että parlamentti on varsin ylpeä siitä, että se onnistui saamaan aikaan asianmukaisen kompromissin ja lisäksi käyttämään sitä ministerineuvoston päätöksen perustana. Arvoisa ministeri Bartenstein, oli järkevä päätös kutsua Euroopan parlamentin jäseniä mukaan ministereiden epäviralliseen kokoukseen. Tämä helpotti näkemysten vaihtamista.
Perustuslakisopimus mainittiin äsken. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä on aina ollut sillä kannalla, että perustuslakisopimusta tarvitaan. Olemme alusta lähtien vastustaneet sitä, että perustuslakisopimus olisi tuhoon tuomittu, sillä sen täytyy olla lähtökohtana lopulliselle ratkaisulle. Tämä ei koske pelkästään Saksaa ja Ranskaa, vaan myös puheenjohtajamaita Suomea, Portugalia ja Sloveniaa. Asiat liittyvät aina toisiin asioihin. Jos ketjun jokin osanen katkeaa, ei suurillekaan maille jää mitään käsiteltävää. Portugalin, Suomen ja Slovenian työ onkin siis aivan yhtä tärkeää kuin Saksan ja Ranskan, joilta tietenkin odotamme jotain erityistä. Toivomme tuloksia vuonna 2009 pidettäviin Euroopan parlamentin vaaleihin mennessä.
Päivämäärä 25. maaliskuuta 2007 on myös mainittu moneen kertaan. Tarvitsemme yhteistoimintaa, ja haluan erityisesti kiittää komission puheenjohtajaa Barrosoa. Nyt ehdottaisin, että nimitämme poliittisen työryhmän, johon kuuluu edustaja niin Euroopan parlamentista, neuvostosta kuin komissiostakin, jotta voimme yhdessä päättää, miten maaliskuun 25. päivää edeltävät ja sitä seuraavat päivät järjestetään ja suunnitellaan. Tämä siksi, että Berliinissä pidetään huippukokous, jossa komissio ja parlamentti ovat mukana, mutta sen lisäksi on aivan varmasti tarkoitus järjestää muitakin tapahtumia Roomassa. Meidän on tehtävä yhdessä töitä ennen kaikkea laatiaksemme julistuksen, josta tulee malli Euroopan tulevaisuudelle. Siksi ehdotankin poliittisen työryhmän perustamista.
Arvoisa liittokansleri Schüssel, huomenna tai ehkä jo tänä iltana te ja komission puheenjohtaja osallistutte kokoukseen Yhdysvaltojen presidentin kanssa. Meidän on tehtävä selväksi, että Eurooppa on Yhdysvaltojen ystävä ja kumppani. Meidän on päästävä tuloksiin Lähi-idässä. Luotamme Israelin pääministeriin Olmertiin ja palestiinalaisten presidenttiin Mahmud Abbasiin. Rauhanprosessia tarvitaan, ja se olisi aloitettava yhdessä amerikkalaisten ystäviemme kanssa. Juuri siksi, että olemme Yhdysvaltojen ystävä, teidän on kuitenkin tehtävä hyvin päättäväisesti selväksi – ja tässä ryhmämme tukee teitä – näkemyksemme Guantánamon kysymyksestä, joka on mielestämme lain periaatteiden vastainen. Kertokaa siis myös tämä amerikkalaisille ystävillemme.
Meidän on katsottava tulevaan. Olen tyytyväinen siihen, että presidentti Bush vieraili Unkarissa siellä vuonna 1956 tapahtuneen kansannousun muistoksi, mutta meidän on myös keskityttävä nykyhetkeen. Tapasin äskettäin Valko-Venäjän oppositiojohtajan Alaksandar Milinkievičin. Tapaamisissamme Yhdysvaltojen kanssa ja Euroopan unionin sisällä meidän on tehtävä selväksi, että kannatamme demokratiaa Euroopan viimeisen diktaattorin kotimaassa, Valko-Venäjällä, ja että vastustamme maan itsenäisyyden kyseenalaistamista. Jos liittymisestä tai yhdistymisestä Venäjän kanssa järjestetään nyt kansanäänestys, vastustamme tällaista kansanäänestystä, sillä diktatuurissa tulos on jo ennalta selvä. Jos Valko-Venäjälle halutaan demokratia, demokraattisten puolueiden on ensin rakennettava demokraattinen valtio, ja siitä me voimme jatkaa. Meidän on tehtävä kaikkemme – myös tiedotusvälineiden välityksellä – Valko-Venäjän demokratian ja kansalaisyhteiskunnan tukemiseksi.
Sitten esitän viimeisen huomioni. Olin parlamenttipuolueen pitkämielinen johtaja vuonna 2000, jolloin heräsi kysymys siitä, miten Itävallan kanssa toimitaan. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä on aina luottanut Itävallan hallitukseen ja erityisesti sen liittokansleriin Wolfgang Schüsseliin. Luottamus on nyt osoittautunut perustelluksi. Toivonkin, että ne, jotka tuolloin esittivät kritiikkiä, olisivat tarpeeksi vahvoja sanomaan "kiitos" ja arvostamaan Wolfgang Schüsseliä ja Itävallan hallitusta.
Martin Schulz,
   . Arvoisa puhemies, jäsen Poettering odotti viime hetkeen saakka! Olemme istuneet täällä koko tämän ajan ja miettineet, milloin hän vihdoin tukisi vaalikampanjaa. Hän teki sen viime hetkellä, mutta niin asian kuuluukin olla, joten hyväksymme sen.
Arvoisa liittokansleri Schüssel, aloitan kiittämällä puheenjohtajavaltiota Itävaltaa hienosta työstä. Mainitsitte, että ryhmänne teki osallistumisennätyksen. Olen muuten suhtautunut hyvin kriittisesti neuvoston puheenjohtajavaltion osallistumiseen, mutta minun on todellakin myönnettävä, että puheenjohtajavaltio Itävalta osallistui parlamentin toimintaan ja oli valmis keskustelemaan. Haluan myös todeta selkeästi ryhmäni puolesta, että ulkoministeri Winkler osallistui usein Euroopan parlamentin toimintaan ja selvisi kokemuksesta vahingoittumattomana. Arvoisa ulkoministeri Winkler, kiitos paljon tästä.
Arvoisa liittokansleri Schüssel, kuunnellessamme teitä tai komission puheenjohtajaa asiat muuttuvat miellyttävämmiksi. Mainitsette nimittäin puheenvuoroissanne joka kolmannessa lauseessa sosiaalisen koheesion, Euroopan unionin sosiaalisen vastuun, sosiaalipolitiikan merkityksen ja palveludirektiivin mukanaan tuoman, suuntaa osoittavan päätöksen. Saamme tuntea, että uusliberaali ajan henki on onneksi ohitse. Komissio ja etenkin neuvoston puheenjohtajavaltiot ymmärtävät entistä paremmin, että Euroopan talous- ja rahaliitto ei onnistu, jollei siihen yhdistetä sosiaalista liittoa. Tässä mielessä Itävallan puheenjohtajakaudella on otettu askel oikeaan suuntaan. Olemme ainakin nyt todella tyytyväisiä siihen, että kuulemme tämän komission puheenjohtajan suusta. Tästä kuitenkin nähdään, että tulevaisuudessa on paljon tehtävää.
Parlamentti tarkisti palveludirektiiviä. Arvoisa ministeri Bartenstein, olemme jo kiittäneet teitä, ja minäkin haluan kiittää teitä Euroopan parlamentin jäsenten kutsumisesta – en enää muista, minne – Graziin tai jonnekin muualle. On mahdotonta pitää mielessä kaikkia noita kauniita paikkoja, joissa on luostareita ja muita paikkoja ja jonne ihmiset menevät hiihtämään. Oli hyvä, että kutsuitte parlamentin jäseniä ja osoititte siten, että muistatte parlamentin etuoikeuden lainsäädäntöprosessissa.
Yksi asia on selvä: palveludirektiivi on Euroopan unionin historian ensimmäinen parlamentin kirjoittama direktiivi. Ministeri Bolkensteinin meille esittelemä uusliberaali teksti ei ollut toimiva ehdotus. On palkitsevaa, että vaikka Euroopan parlamentin oikeisto, etenkin Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä, on heterogeeninen, kyseisen ryhmän sosiaalisesti vastuullinen aines noudatti esimerkkiämme, esittelijäämme ja omaksumaamme linjaa. Vielä parempaa on, ettei komissio tehnyt yhtäkään tarkistusta ja kaiken kruunaa se, että myös puheenjohtajavaltio Itävalta hyväksyi ehdotuksen. Onnittelut Euroopan unionin sosiaalisesta edistysaskeleesta, joka otettiin Euroopan parlamentin avulla.
Olitte oikeassa todetessanne, että ministerineuvostot ovat saattaneet monia asioita päätökseen. Kyllä, ministerineuvostot toimivat ja tekevät päätöksiä. Neuvostojen tekemä konkreettinen työ toimii. Se, mikä ei toimi, on Euroopan valtioiden ja hallitusten päämiesten neuvosto, joka ei pääsääntöisesti päätä mistään. Nyt tehdyt päätökset ovat yhdessä suhteessa myönteisiä. On tietenkin myönteistä, että kaikki kolleganne ilmoittivat tukevansa neuvoston puheenjohtajana esittelemänne perustuslain sisältöä. En ollut uskoa todeksi, kun televisiossa näkemässäni lehdistötilaisuudessa sanoitte, että he kaikki ilmoittivat tukevansa perustuslakisopimuksen sisältöä.
Voidaan todellakin kysyä, miksi muut hallitusten päämiehet ilmaisevat kantansa harvoin julkisesti ja miksi he tekevät asioita vain suljettujen ovien takana jättäen teidät yksin. Pääministeri Vanhanen on hyvä esimerkki, sillä hän on itse ilmoittanut tukevansa perustuslakisopimusta. Mielestäni on kamalaa, että myös presidentti Jacques Chirac ilmoitti suljettujen ovien takana kannattavansa perustuslakisopimusta, ja nyt hänen seuraansa on liittynyt pääministeri Jan Peter Balkenende. Jos he olisivat ilmaisseet tukensa avoimemmin Ranskassa ja Alankomaissa järjestettyjen äänestysten aikana, Euroopan unioni olisi nyt askeleen pidemmällä. Merkille pantavaa on, että he tekevät sen vaivihkaa. On kuitenkin hyvä, ettei sisältöä ole muutettu. Kaikille Euroopan parlamentin jäsenille on myös selvää, että juuri tämän sisällön varaan meidän on rakennettava. Ainut ongelma on, että menetämme taas yhden vuoden. Tarvitsisimme sen ajan kipeästi pannaksemme täytäntöön perustuslakisopimuksen tuomat uudistukset, jotka ovat perusedellytys EU:n taloudelliselle ja sosiaaliselle menestykselle ja onnistuneelle laajentumiselle. Uudistuksia lykättiin taas vuodella. Tämä neuvoston viesti ei ole kovin mieluisa.
Lopuksi sanon pari sanaa EU:n ja Yhdysvaltain välisestä tulevasta huippukokouksesta. Bulgarian ja Romanian ottaminen mukaan laajentumiseen on saanut myönteistä tukea, mikä on hyvä asia. Ryhmämme on tähän selvästi tyytyväinen, koska kyseessä on myönteinen merkki Euroopan unionin politiikan luotettavuudesta. Tämän lisäksi mainitsitte selkeästi Guantánamon, mistä kiitämme teitä. Kuten viime viikolla totesin, Guantánamo on laiton alue, jota oikeusvaltion periaatteisiin perustuva yhteisö ei voi hyväksyä. Toivon, että sanotte asian huomenna yhtä selvästi Yhdysvaltain presidentille.
Silvana Koch-Mehrin,
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olemme kuulleet pätkän jäsen Poetteringin vaalikampanjaa ja kokonaisen puheen verran jäsen Schulzin vaalikampanjaa. Tämä on virkistävää parlamentille, ja puheenjohtajuuden muuttaminen vaalikampanjaksi on jotain aivan uutta. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Schüssel, puheenjohtajakautenne on kuitenkin ollut todellinen menestys taiteellisesta näkökulmasta. Siihen kuului puheenjohtajavaltion tunnus – nuo kauniit solmiot, jotka teillä on päällänne – ja siihen kuului musiikkia. Siihen kuului maalauksia ja ihania eurooppalaisia väriläiskiä. Puheenjohtajakauden tämä puoli oli todellakin kaunis. Urheilussakin on menestytty. Järjestitte jalkapalloturnauksen, jossa Itävalta pelasi ja kuulemma myös voitti. Onneksi olkoon! Luulenpa, että tämä on todellakin lisännyt yleisön kiinnostusta enemmän kuin moni poliittinen päätös, niin surullista kuin se onkin.
Itävallan puheenjohtajakauden yleissävy oli rauhallinen. Olitte aina Euroopan parlamentin käytettävissä, mistä on lämmin kiitos paikallaan. Joitain tärkeitä poliittisia tarinoita, kuten toimielintenvälinen sopimus ja palveludirektiivi, on saatu viime aikoina päätökseen. Viime viikon huippukokous oli kuitenkin ikävä kyllä vain tuskin havaittava. Vaikutti melkein siltä, kuin sen epämuodollinen tunnuslause olisi ollut "me tapaamme, eikä kukaan huomaa".
Tästä voidaan päätellä, että Euroopan unionin valtioiden ja hallitusten päämiesten on tarkistettava asioiden todellinen laita. EU:lla on ollut harkinta-aikaa jo kokonaisen vuoden verran, ja nyt tämä vaan jatkuu. Nyt toimintasuunnitelmalle on aikataulu, ja harkinta-aikaa seuraa tulosten aika. Kuulostaa hyvältä, mutta surullinen totuus on, ettei kukaan kuuntele. Hupaisa peli jatkuu: kun Euroopan unionin soveltaa hyvää politiikkaa, kansalliset hallitukset ottavat ylpeinä kunnian, mutta kun Euroopan unioni soveltaa huonoa politiikkaa, ne sanovat, että Bryssel on siitä vastuussa.
Euroopan unionin valtioiden ja hallitusten päämiesten on käsitettävä, ettei perustuslakisopimus – jonka te, arvoisa liittokansleri Schüssel kollegoinenne allekirjoititte vuonna 2004 – voi astua voimaan tällä tavalla. Olinkin iloinen kuullessani teidän sanovan, että yhtä mieltä oltiin ainakin siitä, että perustuslakisopimuksen sisältö olisi pidettävä ennallaan, muttei välttämättä itse perustuslakisopimusta tässä muodossa. Miksei neuvosto siis sano tätä avoimesti ja selvästi, ja miksei se suuntaa ideoitaan ja energiaansa selvittääkseen, mitä olisi tehtävä toisin?
Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä kannattaa perustuslakisopimusta, jossa täsmennetään selvästi EU:n jäsenvaltioiden ja Euroopan toimielinten välinen vallanjako ja jossa kuvataan meitä yhteen liittävät perusoikeudet ja perusarvot. Mitä nopeammin neuvosto hyväksyy tämän tosiasian, sitä nopeammin kansalaisten kanssa käytävä vuoropuhelu voidaan todella aloittaa.
Arvoisa liittokansleri Schüssel, haluaisin tässä yhteydessä korostaa, miten iloisia olemme, että saitte tahtonne läpi ja että neuvoston kokouksista tulee tästä lähtien avoimia yleisölle. Ryhmämme on aina puhunut kiivaasti tämän asian puolesta, ja pääministeri Blairin puheenjohtajakaudella kerroimme hänelle hyvin selvästi toiveestamme. Kerran menimme niin pitkälle, että tervehdimme häntä julistein hänen astuessaan tähän saliin. Hän yritti olla ottamatta meitä huomioon, muttei onnistunut siinä.
Olemme sitäkin tyytyväisempiä siihen, että olette vastustanut Yhdistyneen kuningaskunnan painostusta ja ajanut läpi avoimuuden periaatteen – sillä kansalaisilla on oikeus nähdä, kuka sanoo mitäkin ja kuka päättää asioista heidän nimissään. Avoimuus on tärkeä edellytys luottamukselle Euroopan unionin toimielimissä.
On kuitenkin suoraan sanottuna pettymys, ettei neuvosto ole käsitellyt Euroopan parlamentin huolenaihetta, nimittäin Strasbourgin kysymystä. Se, että tämän kieltämättä hyvin vaikean kysymyksen käsittelemättä jättämisestä ilmoitetaan kirjeitse, on taas kerran osoitus siitä, miten kaukana rivikansalaisista ollaan. Kahden suurimman ryhmän välitön alistuminen tilanteeseen on myös selvä tappion tunnustus.
Kansalaisaloite www.oneseat.eu jatkuu. Vähän yli neljän viikon aikana yli 600 000 eurooppalaista on allekirjoittanut tällä sivustolla vetoomuksen sen puolesta, että parlamentti kokoontuisi vain yhdessä paikassa. Olemme myös pahoillamme siitä, ettei sääntelyn purkamisessa ole edistytty. Neuvosto on estänyt jo luvatun yhteisen ohjelmasuunnittelun, jossa toimielimet päättävät toimista yhdessä, vaikka kyseessä olisi ollut askel kohti avoimuutta ja vastuullisuutta. Neuvosto on estänyt myös niin sanotut vastaavuustaulukot – taas kerran EU:n ammattislangia – vaikka niistä näkyisi tarkalleen, mitä on luvassa. Niiden avulla ihmiset saisivat tietää, mitä Brysselissä on päätetty ja mitä kansalliset hallitukset tähän lisäävät – mikä olisi todella tärkeä asia.
Euroopan unioni on ehkä rauhoittunut, mutta toivottavasti siitä ei ole tullut liian hiljainen. Sen äänen on kuuluttava, jotta kansalaiset voivat käydä sen kanssa vuoropuhelua. 
Monica Frassoni,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kiitän puheenjohtajavaltio Itävaltaa ja liittokansleri Schüsseliä. Vaikka olemme asioista usein eri mieltä, minun on tunnustettava, että olette ollut ystävällinen ja että henkilökuntanne on ollut helposti lähestyttävää ja kohteliasta. Toisin kuin jäsen Poettering ajattelee, olen vakuuttunut siitä, että vuonna 2000 saadun kokemuksen ansiosta hallituksenne Eurooppa-henkisyys on vahvistunut ja että kyseessä oli tärkeä kokemus paitsi teille itsellenne myös koko Euroopalle. Tässä yhteydessä – ihmisoikeuskysymykseen palatakseni – pyytäisin, että muistutatte presidentti Bushia seuraavassa tapaamisessanne CIA:n lentoihin liittyvästä ongelmasta. Ette ole keskustellut aiheesta kanssamme. Haluaisin tietää, aiotteko sitä vastoin keskustella siitä hänen kanssaan.
Seuraavaksi haluaisin tarkastella tuloksellista Euroopan unionia, josta puhuitte ja jonka puheenjohtaja Barrosokin mainitsi. Puheenjohtajakautenne alussa olimme todella tyytyväisiä ehdotuksiinne ja perustuslakisopimusta kohtaan osoittamaanne innokkuuteen. Mitkä ovat tulokset nyt? Vallitsee epävarmuus ja pitkään jatkunut hiljaisuus, eikä puheenjohtajavaltio toimeksiantonsa vastaisesti ole toimittanut välikertomusta eikä luonnostellut sisällöltään rakentavaa toimintasuunnitelmaa. Kaiken tämän takia – meidän ei pidä peitellä tosiasioita – tärkeimmästä parlamentaarisesta keskusteluareenasta on tullut leppoisa keskusteluohjelma.
Tässä tilanteessa haluaisin vedota kollegoihini. Neuvoston päätelmistä käy ilmi, ettei hallitusten tekemässä ehdotuksessa ole otettu huomioon kansalaisten tai järjestöjen osallistumista. Pelkään hiukan maaliskuun kokouksen vakavuutta. Haluaisin muistuttaa teitä kaikkia siitä, etteivät väkijoukot kokoontuneet Roomaan 29. lokakuuta juhlimaan Euroopan unionin perustuslakisopimuksen allekirjoittamista. En halua, että tämä julistus jää monien muiden asioiden tapaan vain meidän väliseksemme asiaksi. En halua, että joudumme usein keskustelemaan Euroopan unionista tyhjiössä. Meidän ei pidä enää odottaa, että hallitukset toimivat. Meidän on otettava huomioon, että kansalliset parlamentit, tai pikemmin niiden johtajat, tuntuvat joskus olevan kiinnostuneempia omien etujensa valvomisesta kuin Euroopan unionin joukkueessa pelaamisesta. Emme saa suojautua ratifioinnin taakse: jokainen, liittokansleri Schüssel mukaan lukien, puhuu nyt muutosten tekemisestä tekstiin. Me olemme ainoat, jotka eivät tee niin. Meidän on sen sijaan tehtävä selkeä ehdotus, jotta ehdimme toimia ajoissa ennen seuraavia määräaikoja.
Arvoisa puhemies, ikäväkseni joudun toteamaan teillekin, että tämä puheenjohtajavaltio muistetaan tulevaisuudessa siitä, että se kasvatti ennennäkemättömän paljon Euroopan unionin ydinvoimatutkimuksen budjettia. Tämän takia maanosa, jossa ei ole uusiutumattomia energialähteitä juuri ollenkaan, on päättänyt suosia vaarallista tekniikkaa nelin- tai viisinkertaisilla investoinneilla entiseen verrattuna sen sijaan, että se olisi ryhtynyt ratkaisemaan energiatehokkuuden ja uusiutuvien energialähteiden ongelmaa. Puheenjohtajavaltion Itävallan suoritus tällä alalla ei mielestäni ole kovin vaikuttava.
Mainitsitte myös Brennerin tunnelin, vaikka suoraan sanottuna meidän mielestämme Alppien suojelua koskevan yleissopimuksen ja liikennepöytäkirjan ratifiointi olisi ollut paljon hyödyllisempää. Tiedän, että yrititte turhaan vakuuttaa Italian edellisen hallituksen asiasta ja toivon teille parempaa menestystä nykyisen hallituksen kanssa nyt viimeisellä viikolla.
Kestävään kehitykseen liittyen minusta vaikuttaa siltä, että neuvoston päätelmien ainut piirre on jo asetettujen ja uudelleen asetettujen tavoitteiden uuvuttava toisto – tavoitteiden, joita ei ikävä kyllä vielä ole saavutettu. Sen sijaan vain vähän puhutaan käytännön toimista, joihin olisi ryhdyttävä. Lisäksi päätelmistä on poistettu äärimmäisen varovainen viittaus ekologiseen jalanjälkeen ja sitoumus vähentää luonnonvarojen kulutusta kolme prosenttia vuodessa. Arvoisa puhemies, kaikki tämä on Barroso–Verheugen -kaksikon politiikan mukaista. Jolleivät he muuta menettelytapaansa, he ovat vaarassa jonakin päivänä saada Euroopan "Hunni Attila -palkinnon".
Arvoisa puhemies, sanon vielä nopeasti yhden asian: ei ole totta, että maahanmuutosta olisi keskusteltu Eurooppa-neuvostossa nyt ensi kertaa. Muistuttaisin todella tärkeästä Tampereen Eurooppa-neuvostosta ja Sevillan Eurooppa-neuvostosta. Molemmissa keskusteltiin myönteisistä keinoista, ei pelkästään tukahduttavista keinoista, käsitellä maahanmuuttoa. Huomauttaisin, että ainut tapa todella tarttua maahanmuuton ongelmaan ja ratkaista se Euroopan laajuisesti on saada päätökseen sopimukset yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa. Meidän on autettava niitä selviytymään alikehittyneisyydestä ja määritettävä maanosaamme suuntautuvaa laillista maahanmuuttoa koskevat selkeät eurooppalaiset toimintatavat. Tämä on ainut tapa toimia. 
Gabriele Zimmer,
   – Arvoisa puhemies, viimeisin Eurooppa-neuvosto teki ainakin yhden päätöksen, joka oli jossain määrin historiallinen. Kyseessä on päätös tehdä yhteispäätösmenettelykokouksista vastaisuudessa julkisia. Mielestäni päätös on hyvä. Sillä itse asiassa lisätään toimielinten avoimuutta, ja kannatamme sitä.
Kyseessä on merkittävä askel, jota monien olisi kannatettava, etenkin tänä EU:n kannalta vaikeana aikana. Ihmettelen kuitenkin, miksi EU:n jäsenvaltioiden ja niiden hallitusten päämiehet koittavat tehdä tämän aikeen tyhjäksi antamalla EU:n kansalaisille lausuntoja, jotka ovat täysin vastoin tähänastisen politiikan ajatuksia, näkymiä ja myös korjaavia toimia. Puheenjohtajavaltion päätelmien otsikot ovat "Eurooppa kuuntelee", "Eurooppa työskentelee" ja "Katse tulevaisuuteen", ja ne kuuluvat seuraavasti.
Tiedän, että liioittelen, mutta se onkin tarkoitukseni. Eurooppa tarkoittaa niitä, jotka hallitsevat Euroopan unionia, ei siis EU:n kansalaisia eikä kaikkia EU:ssa asuvia. Hallitsijat jatkavat lisäksi samaa politiikkaa ja toimeenpanevat nykypolitiikkaa tunnuslauseenaan "nopeammin, pidemmälle, paremmin". Tulevaisuuteen katsomisella tarkoitetaan puolestaan globalisaation ja väestönmuutoksen haasteisiin mukautumista ja Lissabonin strategian onnistunutta täytäntöönpanoa.
Päätelmät eivät juurikaan yllätä, mutta niistä ei ole paljon apua Euroopan unionin ongelmavyöryn asteittaiseksi ratkaisemiseksi. Näillä aikeilla päinvastoin entisestään pahennetaan sosiaalisia ja globaaleja ongelmia ja ympäristöongelmia. Haluan todellakin muistuttaa teitä Euroopan palveludirektiivistä: se on mielestämme kehno kompromissi, eikä sillä saavuteta hetki sitten mainitsemianne tavoitteita. Erityisen hälyttävää on se, että suurimmalla osalla alaotsikkoon "Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden edistäminen" kuuluvista toimista tähdätään valvonnan, tukahduttamisen ja suojamuurien lisäämiseen, tai pikemmin Euroopan unionin linnakkeeseen, ja sellaiseen maahanmuuttopolitiikkaan, jonka keskeisin tavoite on kohdella ihmisiä samalla tavalla kuin taloushyödykkeitä.
Neuvoston vastaus Välimeren alueen traagisiin tapahtumiin, joissa on ollut mukana pakolaisia, on niin sanottujen raja-alueiden nopean toiminnan ryhmien perustaminen. Etenkin englanniksi termi kuulostaa siltä kuin pakolaisia vastaan aiottaisiin lähettää kommandojoukkoja. Aivan yhtä hälyttävää on se, että toisessa alaotsikossa "Eurooppalaisen elämäntavan edistäminen globaalistuneessa maailmassa" vanhentunut energiapolitiikka yhdistetään yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan ja Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan sillä tavalla, että muut maailmassa voivat kokea olonsa uhatuiksi.
Tämä tosiaankin osoittaa hyvin, että valtaapitävät eivät pidä kestävää kehitystä demokraattisena ratkaisuna sosiaalisiin ja globaaleihin ongelmiin ja ympäristöongelmiin. Eurooppa-neuvoston kokous on kuitenkin mielestäni tehnyt selväksi, ettei harkinta-aikaa ole millään tavalla käytetty niiden syiden yksilöimiseen, joiden vuoksi perustuslakisopimus hylättiin Ranskan ja Alankomaiden kansanäänestyksissä, saati sitten, että tähän tulokseen olisi jotenkin reagoitu. Mielestäni muun muassa perustuslakisopimuksesta on käytävä selvästi ilmi aivan toisenlainen menettelytapa ja perussisältö. Toiminnan puute on mielestäni ylimielistä, eivätkä monet kansalaiset aio sellaista hyväksyä. Tietenkin vuosi on käytetty siihen, että on jatkettu iloisesti aseiden sisämarkkinoiden kehittämistä. Myös valvonnan, tukahduttamisen ja suojamuurien kysymyksissä on edistytty.
Tavan, jolla Rooman sopimusten allekirjoittamisen 50-vuotisjuhlaa nyt hienosti valmistellaan, pitäisi saada meidät ajattelemaan. Tavallisen juhlimisen sijaan meidän pitäisi käyttää tämä erityistilaisuus siihen, että oikeasti miettisimme tulevaisuutta yhdessä kansalaistemme kanssa.
Brian Crowley,
   . Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin esittää kiitokseni liittokansleri Schüsselille, ulkoministeri Winklerille sekä kaikille ministereille ja Itävallan pysyvälle edustajalle valtavasta työmäärästä, jonka he ovat tehneet viimeisen puolen vuoden aikana. 
Arvoisa liittokansleri, kuten huomaatte, huolimatta siitä, että tartuitte joihinkin parlamentin esittämiin ajatuksiin ja että otitte parlamentin jäsenet mukaan päätöksentekoon, teitä arvostellaan yhtä kaikki siitä, että ette ole ollut riittävästi läsnä tai että ette ole tehnyt riittävästi parlamentin sisällä. Koska kuitenkin tunnette hyvin parlamentaarisen demokratian, tiedätte, että menneet ovat menneitä ja että on hyvä säästää jotakin vielä puheenjohtajakauden loppuunkin! 
Tarkastellessamme neuvoston kokousta ja sen tuloksia huomaamme, että jotkin asiat ovat olleet menestyksiä. Itävallan puheenjohtajakauden tärkein asia on kuitenkin ollut realismi: on tehty asioita, jotka ovat olleet mahdollisia, ei ole unohdettu olemassa olevia ongelmia ja on pyritty yksimielisesti ratkaisemaan ne. Ongelmia lähestyttiin myös ajatellen järkevästi, ettei niitä voida ratkaista vain puolessa vuodessa. Se edellyttää pidemmän aikavälin lähestymistapaa sekä muiden puheenjohtajavaltioiden ja jäsenvaltioiden sitoutumista asiaan. 
Eräs suurimmista ongelmista Euroopan unionissa liittyy mielestäni siihen, kun keskustelemme kansalaisille puhumisesta ja kun keskustelemme kansalaisille puhumisesta parlamentissa. Kuka on sijoittunut parhaiten puhuakseen kansalaisille? Kuka pystyy parhaiten varmistamaan, että kansalaiset ymmärtävät täsmälleen, mitä unionissa tapahtuu? 
Kaikella kunnioituksella komission puheenjohtajan ja kaikkien parlamentin ryhmien kollegojeni hienostunutta puhetaitoa ja kielellisiä valmiuksia kohtaan, en osaisi puhua saksalaiselle yleisölle siitä, mitä unioni tekee sen hyväksi. Olen kuitenkin vakuuttunut siitä, että saan irlantilaisten enemmistön taakseni. Tilanne on sama kaikissa muissa jäsenvaltioissa. Niin irlantilaisten, suomalaisten, saksalaisten, itävaltalaisten kuin ranskalaisten parlamentin jäsenien on puhuttava ihmisille ja kerrottava heille, mitä kulloinkin edellytetään. Puheen on kuitenkin oltava rehellistä, ei harhaanjohtavaa tai monimerkityksistä. Se kävi jo ilmi Ranskassa ja Alankomaissa toimitettujen kansanäänestyksien aikaan. Ihmiset heittivät ilmaan ajatuksia, joiden mukaan palveludirektiivi tuhoaa Euroopan sosiaalisen mallin, mikä oli täydellistä pötypuhetta! Ihmiset syyllistyivät valheiden levittämiseen ainoastaan poliittisen tarkoituksen vuoksi. 
Voin aivan hyvin käydä poliittista väittelyä ideologiasta kenen tahansa kanssa. Jos aiomme kuitenkin puhua Euroopan tulevaisuudesta, sen on perustuttava rehellisyyteen ja tosiseikkoihin. Eräs suurimmista tulevaisuuden uhista on mielestäni se, että olisimme jättäneet kertomatta kansalaisille ja ihmisille, millainen menestys unioni on ollut, miten hyvin se on edistänyt rauhaa, vakautta ja vaurautta mutta myös poliittista vakautta, että unioni on varmistanut miesten ja naisten välisen tasa-arvon sekä taannut työntekijöiden vähimmäisoikeudet, niiden ihmisten vähimmäisoikeudet, jotka ovat kaikkein puutteenalaisimmassa asemassa ja uhatuimpina yhteiskunnassamme. Vielä on tekemistä jäljellä, mutta olemme ainakin päässeet alkuun. 
Haluan mainita vielä viimeiseksi sen, että meidän pitäisi välttää apuvälineen, 42 artiklan, käyttämistä. Tiedän, että puheenjohtaja Barroso ja muut pitävät tärkeänä pyrkiä eroon yksimielisyysvaatimuksesta tilanteissa, joissa sitä ei voida täyttää, mutta näin vieraannutetaan hallituksia ja ihmisiä entisestään unionista. nämä ihmiset pitävät unionia yksinvaltaisena elimenä, joka yrittää pakottaa muut hyväksymään oman tahtonsa. 
Jens-Peter Bonde,
   Arvoisa puhemies, haluan esittää suuret kiitokset komission puheenjohtajalle ja liittokansleri Schüsselille siitä, että he auttoivat Tanskaa ja Itävaltaa säilyttämään fluorikaasuja koskevat kiellot. Haluan myös kiittää kaikkia lukuisia parlamentin kollegojani, jotka äänestivät viime tiistaina pohjavesiä koskevien sääntöjen puolesta. Niistä muodostettiin vähimmäisdirektiivi. Täydellisen yhteensovittamisen sijaan pitäisi paljon useammin pyrkiä vähimmäistason yhteensovittamiseen, jolloin maita kannustettaisiin suojelemaan voimakkaammin turvallisuutta, terveyttä ja ympäristöä. On myös hienoinen edistysaskel, että neuvoston yhteispäätökset tehdään vastedes julkisesti. Viime vuonna EU:ssa hyväksyttiin tällä tavoin 57 lakia yhteensä 3 124 laista. Se, mitä onnistumme tekemään julkisesti, on siis yhä pelkkä jäävuoren huippu. Yleisperiaatteena on edelleen, että EU:n lait hyväksytään 300 salaisessa neuvoston työryhmässä, joita avustavat 3 000 muuta komission siipien suojissa toimivaa salaista työryhmää. Kansalliset parlamentit saavat päättää toissijaisuusperiaatteesta. Tarttukaa tilaisuuteen ja antakaa yhteisöasioita käsittelevien elinten konferenssin Cosacin käsitellä vuosiohjelmaa lokakuuhun asti.
Ne olivat kehuja, ja nyt esitän kritiikkiä. Mielestäni liittokansleri Schüssel saisi hävetä sitä, että hän kehotti ratifioimaan hollantilaisten ja ranskalaisten torjuman perustuslain. Miksei hän uskalla kysyä Itävallan kansalta, mitä mieltä se on perustuslaista? Miksi Suomi aikoo ratifioida tekstin, jota vain 22 prosenttia suomalaisista kannattaa ja 48 prosenttia vastustaa? EU:n valtioiden tai hallitusten päämiehet, varautukaa siihen, että ajaudutte pian yhteenottoon Euroopan kansojen kanssa. Valitkaa itsellenne sen sijaan uudet kansat – tai aloittakaa aivan alusta siten, että välittömillä vaaleilla valittu valmistelukunta laatii uudet tekstit, joista voidaan sitten toimittaa kansanäänestys samana päivänä kaikissa maissa. Tällä tavalla kansalaiset saavat päättää. Tällä tavalla ei enää pidetä suljettuja kokouksia, kuten Pohjois-Koreassa, Kuubassa ja Coreperissä. 
Hans-Peter Martin (NI ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa liittokansleri Schüssel, pyysitte meitä unohtaman surumielisyyden ja ottamaan iloisemman ilmeen. Siihen me alemannitkin suhtaudumme myönteisesti, vaikka ihmiset sanovatkin, että kun haluamme nauraa, menemme kellariin tekemään niin. Saanen kuitenkin vastata musikaaliseen viittaukseenne kirjallisella lainauksella. En tiedä, mitä kerroitte juuri parlamentin tärkeille henkilöille, mutta sanoisin: "Ma kuulen sanoman, mut' uskoa en voi." Osaatte tietenkin suhtautua varautuneesti iloon, jos se kumpuaa tukahduttamisesta tai kieltämisestä, koska tekoilo voi saada ihmisen menettämään otteensa todellisuudesta ja näin ollen johtaa poliittiseen matalasuhdanteeseen. Se on vielä pahempaa kuin surumielisyys. 
Miltä loppuyhteenveto näyttää? Kyse on ihmiskunnan historian suurimmasta rauhan ajan uusjaosta. On tehty suuria lupauksia. Mikä on tosiasiassa muuttunut? Mainitsitte itse kansanäänestykset. Mitä niistä on tullut? Emme ole enää kuulleet niistä mitään. Euroopan unionin vastaanottovalmiudesta ei enää puhuta, sen enempää kuin avoimuudestakaan. Totesitte itse täällä 18. tammikuuta, että moniin ohjelmiin on tuhlattu valitettavan paljon rahaa ja että tilanne voidaan korjata tekemällä tarkastuksia. Tällaiset tiedot pitäisi julkaista, ja olisi oikein julkaista yksityiskohtaisia tietoja myönnetyistä tuista. Nyt tästäkin asiasta kuitenkin vaietaan. 
Tällä välin olen esittänyt asiasta kaksi kysymystä parlamentissa. Mitä Raiffeisen-pankin ystävänne saavat, mitä ORF-radiokanava saa, entä muut? Hiljaisuus on demokratian vastakohta, eikä demokratiaa ole ilman avoimuutta. Mitään vastausta ei ole saatu: vain hiljaisuutta, hiljaisuutta, hiljaisuutta, hiljaisuutta, hiljaisuutta, hiljaisuutta ja vielä kerran hiljaisuutta. 
Hiljaisuus johtaa liikkumattomuuteen ja liikkumattomuus lamaantumiseen. Se ei käy päinsä. Puheenjohtajavaltio Itävalta – olen varma siitä, että tekin olette kuullut tästä – näyttää muuten niittäneen mainetta lempinimellään , "suuri mässäilyjuhla". Se ei käy myöskään päinsä. Aito ilo edellyttää demokratiaa, valvontaa ja oikeutta. Katsotaan, miten pitkälle nämä arvot meidät vievät. 
Othmar Karas (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa liittokansleri Schüssel, hyvät parlamentin jäsenet, neuvoston puheenjohtajavaltion kahdesta viimeisestä keskustelusta voi vain todeta, että vertailemalla saamme varmuuden. Vaikka korostimmekin vuosi sitten toistuvasti, miten suureen kriisiin olimme ajautuneet ja vaikka kuusi kuukautta sitten torjuimme puheenjohtajavaltion saavuttamat tulokset kahden kolmasosan enemmistöllä, olemme nyt kaikki yhtä mieltä siitä, että Euroopan unioni on näiden kuuden kuukauden kuluttua menestyneempi ja paremmassa asemassa kuin vuoden 2005 lopussa. 
Arvioimme nyt tilannetta tietäen, että kaikkea ei voida saavuttaa kuudessa kuukaudessa, tietäen, että paljon on vielä kesken ja tietäen, että paljon on vielä tehtävää. Olemme kuitenkin kaikki sitä mieltä, että lasi on puoliksi täynnä eikä puoliksi tyhjä. Kysymys kuuluu myös, onko neuvoston puheenjohtajavaltio onnistunut parantamaan Euroopan parlamentin ja toimielimien kanssa tehtävän yhteistyön laatua. Vastaus on "kyllä", ja todisteet ovat nähtävissä – puheenjohtajavaltion merkittävä läsnäolo, sen laadukkuus, rahoitusnäkymät ja palveludirektiivi. Hyvä jäsen Schulz, sen enempää itävaltalaiset kuin me kristillisdemokraatitkaan emme missään vaiheessa valinneet uusliberalismin ja sosiaalialan välillä, koska olemme aina olleet arvojemme mukaisesti sitoutuneita sosiaaliseen markkinatalouteen. 
Komitologia, ulkopolitiikan rahoitusvälineet, yhteys epävirallisiin neuvoston kokouksiin, kyselytunnin laajentaminen ja ministerien nimeäminen erityisaloja varten, neljä kansallisten parlamenttien, neuvoston, komission ja Euroopan parlamentin välistä konferenssia – vain joitakin tosiasioita mainitakseni. Teimme onnistunutta yhteistyötä, ja sellaisena sen pitäisi jatkuakin. 
Haluan kuitenkin todeta myös, että olemme aina onnistuneet asettaessamme Euroopan yhteisön toimintamme ytimeen, emmekä ole typistäneet Euroopan unionia siten, että se toimisi hallituksen tavoin. Toimielimien menestyksellisen yhteistyön myötä olemme edistäneet kansalaisten osallistumista tähän yhteistyöhön perustuvaan uuteen lähestymistapaan.
Ryhmäni ja valtuuskuntani puolesta haluan myös kiittää kaikkia ministereitä, virkamiehiä ja erityisesti ulkoministeri Winkleriä ja EU-suurlähettiläs Woschnaggia heidän kaikkien parlamentin jäsenten kanssa tekemästään erinomaisesta yhteistyöstä. 
Myös toinen kysymys – Kroatia, Turkki, Slovenia, Romania ja Bulgaria – on osoittanut, että noudatamme nyt sääntöjä tarkemmin emmekä sivuuta joitakin asioita niin helposti. Maailmanmestaruuskisojen hengessä sanoisin, että tehtyään vuosikaudet omia maaleja ja pelattuaan puolustuspeliä joukkue on nyt palannut ruotuun. Me hyökkäämme jälleen. 
Maria Berger (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minäkin olen kiitollinen puheenjohtajavaltio Itävallan voimakkaasta läsnäolosta täällä Euroopan parlamentissa ja hyvästä yhteistyöstä teidän kanssanne, hallituksenne kollegojen ja kaikkien asianosaisten tahojen kanssa. Haluan mainita erityisesti ulkoministeri Winklerin. Hän on ollut aina saatavilla, niin öin kuin päivinkin, erityisesti täällä Euroopan parlamentin myöhään yöhön venyneissä istunnoissa. 
Puheenjohtajavaltio Itävallan tilinpäätöksessä korostuu mielestäni ilmiselvästi sosiaalinen näkökulma. Plussan puolelle voidaan laskea palveludirektiivin saattaminen päätökseen, mihin Euroopan parlamenttikin on myötävaikuttanut merkittävästi, kuten on jo korostettu. Miinusta tulee kuitenkin rahoitusnäkymistä: mainittakoon esimerkiksi, että juuri Euroopan sosiaalirahaston varoja leikattiin rajusti, työaikadirektiivi ei edistynyt lainkaan ja kevään huippukokouksessa asetetut työllisyyslukuihin liittyvät tavoitteet olivat niin vaatimattomat, että ne on jo todellisuudessa saavutettu. Ehkä neuvoston uutena taktiikkana onkin asettaa niin vaatimattomia – toisten mielestä realistisia – tavoitteita ja alhaisia mittapuita, että niihin on käytännössä mahdotonta kompastua. 
Ekologiselta kannalta tilinpäätökseen sisältyy eräs kielteinen asia eli infrastruktuurin kustannuksia koskeva direktiivi. Tässäkin Euroopan parlamentti antoi puheenjohtajavaltiolle erittäin hyvän syötön, mutta varaliittokansleri Gorbach ei valitettavasti saanut koppia. Euroopan parlamentin asennetta, joka oli suotuisampi Itävallalle, ei voitu välittää neuvostoon. 
Emme ole kuulleet yhtään mitään muista aiheista. Varsinkaan naisia koskevassa politiikassa, tasa-arvopolitiikassa ja kehityspolitiikassa ei ole ryhdytty minkäänlaisiin aloitteisiin. Perustuslakisopimuksen osalta puheenjohtajavaltio Itävalta ei voinut saavuttaa enempää. Minua huolestutti hieman se, että tiettyjen erityistapahtumien välityksellä toissijaisuusperiaate asetettiin lähes poikkeuksetta etusijalle. Kaikki me, jotka osallistuimme näihin tapahtumiin, tiedämme nyt hieman paremmin, mitä unionin ei pitäisi tehdä. Emme kuitenkaan tiedä vielä, mitä unioni voi tehdä ratkaistakseen tosiasiallisesti ongelmansa. 
Andrew Duff (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, voimme mielestäni havaita liittokansleri Schüsselin hyväntahtoisuuden takana turhautumista hänen jouduttuaan paimentamaan 25:tä melkoisen liukasliikkeistä tapausta, jotta ne pääsisivät sopimukseen uuden hallitustenvälisen konferenssin valtuutuksesta. Arvoisa liittokansleri Schüssel, nyt kun puheenjohtajakauden rajoitukset eivät enää sido teitä yhtä tiukasti, haluatteko edistää keskustelua ilmoittamalla meille, mitkä ovat tärkeimmät painopisteaiheet ja -luvut, jotta osan III puitteissa voidaan ryhtyä uudelleen neuvottelemaan? 
Eva Lichtenberger (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, tämä puheenjohtajavaltio on taatusti sivunnut eräänlaista ennätystä ja jopa rikkonutkin sen: yksikään puheenjohtajavaltio ei ole vielä onnitellut itseään yhtä sydämellisesti kuin tämä. 
Matkustellessaan Itävallan ja Brysselin väliä viimeisten kuuden kuukauden aikana joutui kokemaan kaksi täysin erilaista maailmaa. Itävallan tiedotusvälineet julistivat suuria edistysaskelia, joista puheenjohtajavaltio piti kovaa meteliä. EU:ssa ja muissa jäsenvaltioissa kaikki näytti epäilemättä varsin erilaiselta. Sama ei pätenyt itse show'hun: meitä käytännössä pommitettiin Mozart-kuulilla. Tulokset, joiden olisi pitänyt seurata tästä, eivät olleet yhtä huumaannuttavia. 
Palatakseni lyhyesti perustuslakiin totean, että mottona olisi pitänyt olla "Eurooppa kuuntelee", mutta miten voimme kuunnella, jos puhumme vain harvoille eliittiryhmille, kuten -kahviloissa. Missä olivat suuret parlamentaariset foorumit, suuret keskustelut kansalaisten kanssa? Unioni tarvitsi niitä todella kiireellisesti. Itävalta tyytyi kuitenkin keskustelun "kevytversioon". Perustuslain arvostelijat käyttivät fooruminaan konferenssia, jossa tarkasteltiin toissijaisuutta, mutta muutoin ei ollut paljon tarjolla. Kaikkea siirrettiin ja viivytettiin. 
Itävallan mukaan talousarvio oli menestystarina, mutta mitä tapahtui oikeasti? Vähimmäistason yhteisymmärrys saatiin järjestettyä, ja unionilta vietiin iloisesti juuri ne varat, joita se tarvitsi täyttääkseen muiden tahojen sille antamat tehtävät. Tämä ei kuitenkaan vaikuttanut ydinvoima-alan tutkimukseen. Huolimatta siitä, että Itävalta on usein ilmoittanut kannattavansa ydinvoiman vastaista politiikkaa, tällä alalla ei järjestetty pyöreän pöydän kokousta, mutta ydinvoima-alan tutkimuksen määrärahoja lisättiin kaikilta osin. Ei ole tehty mitään ydinvoimasta eroon pääsemiseksi, vaikka niin olisikin tehtävä kiireellisesti. 
Arvoisa liittokansleri Schüssel, olette todennut, että eurooppalaista elämäntyyliä pitäisi edistää, mutta tässä on kyse Euroopan sosiaalisesta mallista! Emme tarvitse mitään puolinaista versiota vaan täysimääräisen version. Pelkät Mozart-kuulat eivät riitä! 
Esko Seppänen (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa liittokansleri, arvoisa komissaari, Itävallan puheenjohtajakauden merkittävin asia oli sopimus uusista talouden suuntaviivoista vuosiksi 2007–2013. Se saavutettiin käyttämällä pöydän pyyhkimiseen tiskirätteinä komissiota ja parlamenttia. Komission puheenjohtajan Barroson tyhjä retoriikka ei toiminut. Uskottavuuden puutetta on myös Barroson puheissa EU:n perustuslaista. Voinette viedä tällaiset terveiset Barrosolle, komissaari Rehn.
Komission "suunnitelma D" on sitä itseään: propagandaa, agitointia ja suostuttelua ylhäältä alaspäin. Demokratiaa olisi ollut se, että EU:n perustuslaki olisi julistettu kuolleeksi. Se olisi ollut valtiosopimusdemokratiaa. Perustuslaki piti hyväksyä kaikissa jäsenvaltioissa yksimielisesti. Valtiosopimusdemokratian vastakohta on enemmistön diktatuuri.
EU:n poliittinen eliitti ja eurokratia ovat huonoja häviäjiä. Te olette huonoja häviäjiä, herra Itävalta, herra komissio ja myös te, herra parlamentti. Te yritätte elvyttää kuolleen perustuslain, te pyydätte jäsenvaltioita ratifioimaan jotain, mikä ei ikinä tule voimaan missään. Te pyydätte sellaista myös kotimaaltani Suomelta, jossa mielipidetutkimuksen mukaan vain 22 prosenttia kansasta kannattaa EU:n perustuslain ratifiointia parlamentissa. Häpeä teille, te valtiosopimusdemokratian vastustajat, te, jotka toimitte 22 prosentin vähemmistön kanssa!
Huippukokouksen positiivisena puolena kirjaamme neuvostojen ja komitologian uuden avoimuuden. Päätös osoittaa, että demokratian parantamiseen ei tarvita enemmän perustuslakia, vaan enemmän demokraattista tahtoa. Suurempi avoimuus on parempaa demokratiaa. 
Konrad Szymański (UEN ). –
   Arvoisa liittokansleri Schüssel, arvoisa puhemies, onnittelen lämpimästi sekä neuvoston huippukokousta että puheenjohtajavaltio Itävaltaa niiden tekemästä työstä. Monilla eurooppalaisilla poliitikoilla on pää pilvissä – sanoisinko perustuslaillisissa pilvissä – mikä tarkoittaa toisinaan sitä, että he eivät halua arvostaa pitkää luetteloa asioista, jotka Euroopan unioni on hoitanut onnistuneesti. 
Siihen kuuluu talousarvio, palveludirektiivi, sisäasioissa tehtävän yhteistyön kehittäminen, konsulaattien yhteistyön parantaminen, Schengenin alueen laajentaminen ja EU:n ulkopolitiikan uudistaminen, joka on omaa sydäntäni lähimpänä oleva asia ja joka on tarkoitus saattaa hyvin pian päätökseen. Se on muiden muassa liittokansleri Schüsselin Brysselin-yksikön ansiota. Tämä luettelo on erittäin tärkeä. 
En ole samaa mieltä kaikista näistä päätöksistä, mutta olen ilahtunut siitä, että ne on tehty. Koettuamme sen, miten tehokas EU voi olla, meidän ei pitäisi arvostella Nizzan sopimusta liian ankarasti, koska ei ole olemassa muunlaisia perustuslaillisia järjestelmiä. Unioni toimii itse asiassa erittäin hyvin ilman perustuslakisopimusta. Siitä on todisteena loppuaan lähestyvä puheenjohtajuus. Tämän kokemuksen pitäisi olla tärkeimpänä lähtökohtana ryhdyttäessä perustuslakijärjestelmän täysin uuteen uudistukseen. Sen sijaan, että uudistuksen annetaan leijua perustuslakia ympäröivissä pilvissä, sen pitäisi perustua lujasti unionin kokemuksiin ja käytäntöihin, kuten nyt päättymässä oleva puheenjohtajakausikin osoitti. Haluan esittää tältä osin lämpimät kiitokseni. 
Mirosław Mariusz Piotrowski (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, olemme nyt tekemässä yhteenvetoa Itävallan kuusi kuukautta kestäneestä puheenjohtajuudesta. Mitä se on tarkalleen ottaen saavuttanut? Se leuhkii saavuttaneensa yhteisymmärryksen palveludirektiivistä. Kuitenkin, sen sijaan, että aikaan saadussa asetuksessa taattaisiin palvelujen aidosti vapaa liikkuvuus EU:ssa, asetus on epätäydellinen ja epätäsmällinen. Unionin mahdollisuus parantaa taloutensa ulkoista kilpailukykyä on valunut hukkaan. 
Toiseksi puheenjohtajavaltio on saanut aikaan sen, että uudet rahoitusnäkymät vuosiksi 2007–2013 on hyväksytty. Rahoitusnäkymistä on niiden nykyisessä muodossa seurannut muun muassa se, että avainasemassa olevien tavoitteiden määrärahoja leikataan enenevässä määrin; näitä tavoitteita ovat alueellinen koheesio ja yhtäläisten kilpailumahdollisuuksien luominen, jotta köyhimmille alueille voitaisiin tarjota kehitysmahdollisuuksia. 
Tarkastelkaamme lopuksi kovaonnista perustuslakisopimusluonnosta, joka on nyt ollut jo jonkin aikaa kuopattuna. Itävallan liittokansleri totesi huippukokouksen aikana ja vahvisti tänään, että perustuslain olennaiseen sisältöön ei saa kajota. Tällaisella lausunnolla sivuutetaan ainakin kahden EU:n jäsenvaltion tahto. On todennäköistä, että massatuotantona tuotettujen pikkuesineiden moniväriset viivakoodit ovat Itävallan puheenjohtajakauden pysyvin ja näyttävin lopputulos. 
Mario Borghezio (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Itävallan puheenjohtajakauden tuloksena on perimmiltään tuloksellinen Euroopan unioni, tuloksien, jotka vaihtelevat maahanmuuton valvontaan liittyvistä saavutuksista pienten ja keskisuurten yrityksien aseman elvyttämiseen ja kansallisten parlamenttien osallistumiseen Euroopan yhdentymiseen. Oli korkea aika muistaa, että kansalliset parlamentit ovat olennaisen tärkeässä asemassa, sillä ne edustavat jäsenvaltioissa demokratiaa. Ne ovat demokratian ääni. 
Tämä puheenjohtajavaltio päättää toimikautensa hyvillä uutisilla itsemääräämisoikeuden ja regionalismin kannattajille. Puheenjohtajavaltio Itävalta on myös antanut tämänsuuntaisia merkkejä elvyttämällä alueellista asemaa ja heterogeenisempää unionia. Tästä on osoituksena Katalonian itsenäisyydestä toimitetun kansanäänestyksen myönteinen tulos. Liittokansleri Schüssel on esittänyt meille myönteisiä suuntaviivoja, jotka koskevat pienten ja keskisuurten yritysten perustavaa asemaa: hän on kuvaillut niitä osaksi unionin piileviä kykyjä. Niitä pitäisi tukea niiden tekemän tutkimuksen vuoksi mutta myös siksi, että ne ovat vaatineet monien byrokraattisten esteiden kumoamista. 
Brysselin huippukokouksesta huomautan, että emme valitettavasti päässeet lopulliseen sopimukseen eräästä perusasiasta eli tulevista laajentumisista, mikä johtuu osittain eräiden hallituksien, kuten Italian hallituksen, epävakaasta tilanteesta. Kuten liittokansleri Schüssel perustellusti totesi tänään aamupäivällä, liittymiskriteerejä pitäisi pikemminkin täsmentää ja konkretisoida. Niiden ei pidä jäädä pelkän puheen tasolle. Tässä yhteydessä on syytä arvostella D'Aleman jäsenille esittämää kehotusta, jonka mukaan heidän ei pitäisi suhtautua asiaan dogmaattisesti. 
Malcolm Harbour (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, minulla on ilo kiittää Ison-Britannian konservatiivipuolueen kollegojeni puolesta ja PPE-DE-ryhmän sisämarkkinavaliokunnan koordinaattorina puheenjohtajavaltio Itävaltaa puheenjohtajakaudesta, joka on mielestäni ollut todella merkittävä ja todellinen saavutus. On todettava, että ero on ollut suuri edellisten kuuden kuukauden aikana toimineeseen edeltäjään nähden. 
Arvoisa liittokansleri Schüssel, realismi on pohjimmiltaan ollut puheenjohtajakaudelle tunnusomainen piirre. Ette luvanneet liikoja, mutta piditte sen, minkä lupasittekin. Palveludirektiivi on mielestäni kenties paras esimerkki tästä. Kolleganne Martin Bartenstein, johon olen tutustunut hyvin viimeisten kuuden kuukauden aikana, sanoja lainattiin joulukuussa -lehdessä. Hänen mukaansa olisi ihme, jos palveludirektiivistä päästäisiin sopimukseen teidän puheenjohtajakautenne aikana. Melkoista alilupaamista ja ylisuorittamista! Ihme saavutettiin parlamentin jäsenten kesken tehdyllä kovalla työllä. Minun on sanottava jäsen Schulzille, jonka kuulin äsken hämmästyksekseni väittävän, että palveludirektiivi vaikutti puhdasoppisuuden voitolta, että kyseinen ihme saavutettiin pyrkimällä vakavasti laatimaan vapauttava vapaita markkinoita koskeva direktiivi. Itse asiassa keskeinen lauseke, jonka avulla sopimus onnistuttiin laatimaan – oikeus tuottaa palveluja – oli parlamentissa toimitetun valiokuntaäänestyksen tulos, minkä sosialistit kiistivät. On siis syytä tehdä selväksi, mitä palveludirektiivillä saavutetaan. Se on tärkeä askel kohti sisämarkkinoita. 
Arvoisa liittokansleri Schüssel, on ollut erittäin myönteistä huomata, miten suhtaudutte neuvoston yhteispäätösmenettelyn julkistamiseen ja parlamentin jäsenten kutsumiseen kokouksiinne. Olen hyvin pettynyt siihen, että kotimaani ulkoministeri on selvästi vastustanut tällaista avoimuutta. Haluan vain todeta jäsen Schulzille, että kun istuin Grazissa pidetyssä kokouksessa ja kuuntelin 25 ministerin kantoja palveludirektiiviin, se ei taatusti merkinnyt heidän mielestään sosialismin voittoa. 
Hannes Swoboda (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, minun on todettava jäsen Harbourille, ettei kaikki aina ole sitä, miltä se näyttää. 
Haluan ennen kaikkea kiittää eri ministeriöiden työntekijöitä, jotka ovat tehneet uskomattoman paljon työtä ja jotka ovat todella mahdollistaneet asian edistämisen. Toivon, että onnistutte pitämään parhaat henkilöstön jäsenet palveluksessanne sekä työllistämään heidät pidemmäksikin aikaa. 
Arvoisa liittokansleri, otin ensimmäisessä puheenvuorossani esiin Kärntenissa asuvan vähemmistön tilanteen – joka on unioniin liittyvä ongelma – ja olen hyvin kiitollinen siitä, että teitte ehdotuksen, joka on merkittävä edistysaskel. Toivon, että ehdotus pystytään myös panemaan täytäntöön, ja että loppujen lopuksi kaikki – kuten ne, jotka asuvat tässä Slovenian rajalla sijaitsevassa osavaltiossa – tunnustavat, että monikielisyys ja moninaisuus ovat Euroopassa myönteisiä asioita eivätkä esteitä. 
Yhtäältä sen välillä, että on tarpeen edistää monikielisyyttä ja moninaisuutta Euroopassa sekä toisaalta sen välillä, että on tarpeen edistää perustuslakia ja perustuslaillista prosessia, ei vallitse ristiriitaa. Olen hyvin iloinen siitä, että asiaan on sitouduttu lujasti. Kannatan kaikkea laajentumista, mutta mikäli aiomme mennä siinä pidemmälle – jotkut käyttäytyvät nimittäin jo tällä hetkellä ikään kuin Ukrainasta olisi tulossa Euroopan unionin jäsenvaltio parin seuraavan vuoden aikana – on myös varmistettava, että unioni kestää tällaisen laajentumisen. Juuri niiden henkilöiden, jotka haluavat unionin laajentuvan, on otettava asiakseen varmistaa, että perustuslaillinen prosessi johtaa myös Euroopan unionin tosiasialliseen vahvistumiseen, koska perustuslaillinen prosessi ei ole tulevien laajentumisten este vaan pikemminkin niiden ennakkoedellytys. 
Haluan lausua muutaman sanan Turkista ja Kroatiasta. Olen hyvin iloinen siitä, että olemme käynnistäneet neuvottelut. Kroatian tapauksessa oli jo korkea aikakin, mutta Turkin osalta saanen– henkilönä, joka on aina puhunut tämän maan kanssa käytävien neuvottelujen aloittamisen puolesta – tehdä erään asian selväksi: kuten jäsen Schulz jo totesi, odotamme Turkin täyttävän kaikki sitoumuksensa, ja se tarkoittaa Kyproksen tunnustamista ja satamien ja lentokenttien avaamista. 
Tuen tietysti myös kyproksenkreikkalaista hallitusta, eli Kyproksen hallitusta, sen pyrkimyksissä tehdä kaikkensa tasoittaakseen tietä sille, että turkinkielinen väestö osallistuisi yhteisen valtion toimintaan ja näin ollen myös Euroopan unioniin. Jos molemmat osapuolet, eli Nikosian ja Ankaran hallitukset, todella haluavat edistää asiaa, se onnistuu kyllä, mutta tämän lisäksi Turkin on täytettävä kaikki sitoumuksensa. Pääministeri Erdogan on nimittäin esittänyt lausumia, jotka olisi ollut parempi jättää esittämättä. 
Cecilia Malmström (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, uusi muoti-ilmaisu "vastaanottovalmius" on täyttänyt sanomalehtipalstat koko Euroopassa. Mitä se oikein tarkoittaa? Onko se vain "Pysäyttäkää Turkki" -operaation tunnussana? Eikö se osoita poikkeuksellista johtajuuden puutetta ja sitä, ettei ole ymmärretty ja selitetty laajentumisen etuja? On nimittäin havaittu, että kauppa, kasvu ja kulutus ovat lisääntyneet toukokuusta 2004 alkaen. Vakaus ja demokratia ovat lujittuneet, ja Euroopalla on paremmat mahdollisuudet kohdata yhteiset ongelmamme. Laajentumista ei pidä käyttää syntipukkina. Poliittinen johtajuus tarkoittaa mielipiteiden muokkaamista, ohjaamista ja muodostamista. 
Suhtaudun myönteisesti Brysselin Eurooppa-neuvostossa ilmaistuihin pyrkimyksiin lisätä avoimuutta, mutta pahoittelen sitä, että Euroopan parlamentin toimipaikkaa koskevaa kysymystä ei otettu esille. Asia on tärkeä koko EU:n uskottavuuden kannalta, ja siitä on keskusteltava perustamissopimuksien tulevan tarkistamisen yhteydessä. Tähän mennessä yli 610 000 ihmistä koko Euroopasta on allekirjoittanut kansalaisaloitteen, jossa puolletaan sitä, että Euroopan parlamentilla olisi vain yksi toimipaikka. Jos kysytte ihmisten mielipidettä, teidän on myös kuunneltava, mitä he sanovat. Arvoisa liittokansleri Schüssel, oletteko te allekirjoittanut aloitteen? 
Sepp Kusstatscher (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa liittokansleri, jatkan jäsen Swobodan puheenvuoroa. 158 liikennemerkin pystyttäminen Kärntenissä on ensimmäinen askel, pieni velvoite, joka perustuu korkeimman oikeuden päätökseen ja vuoden 1955 sopimuksen ehtoihin. Tälle pienelle ja aina vain pienentyvälle sloveenivähemmistölle on kuitenkin tarkoitus osoittaa lisää jalomielisyyttä. Itävallan pitäisi suhtautua yhtä ymmärtäväisesti omaan vähemmistöönsä kuin etelätirolilaisiin, Italiassa asuvaan saksalaisitalialaiseen vähemmistöön. 
Todettakoon vielä Brennerin solan tunnelihankkeesta, että se on osoittautunut veronmaksajien rahojen kannalta pohjattomaksi kuiluksi. Meidän on muutettava liikennepolitiikkaamme. Muuten rautateillä ei ole minkäänlaisia mahdollisuuksia. Meidän on parannettava nykyisiä rautatieyhteyksiä ennen kuin ryhdymme näin laajamittaisiin yksittäisiin hankkeisiin. 
Gerard Batten (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, meidän on oltava hyvin kiitollisia liittokansleri Schüsselille siitä, että hän totesi rehellisesti, että perustuslain olennaiseen sisältöön ei saa kajota. Viesti on selvä ja kuuluva. Poliittinen eliitti tietää asian parhaiten: viedään perustuslakia täyttä höyryä eteenpäin, eikä kuunnella kansaa. 
Sen lisäksi puheenjohtaja Barroso kertoi meille, että seuraava vaihe on se, että ensi maaliskuussa annetaan poliittinen julistus, Berliinin julistus. Hän huomannee ajan myötä arvioineensa väärin julkisia suhteita. Liittokansleri Schüssel päätti puheenvuoronsa viittaamalla Beethovenin Oodiin ilolle, joka on Euroopan unionin hymni. Muistan ainakin osan sanoista: 
 ("Iloitkaamme, riemuitkaamme, nouse laulu taivaaseen. Nousta saamme, nousta saamme henkes pyhän yhteyteen.") 
 Minusta on aina ollut epäoikeudenmukaista yhdistää Beethovenin nimi Euroopan unioniin, ottaen huomioon, että hän vastusti omana aikanaan kiivaasti Euroopan poliittista yhdentymistä Napoleonin hallitessa. 
Musikaalinen teema muistuttaa minua eräästä toisesta pikku sävelmästä. Sen säveltäjä ei ollut Beethovenin veroinen säveltäjä, sen sanoja ei kirjoittanut Schillerin veroinen runoilija, mutta sen sanoissa tiivistyy Ison-Britannian asenne Euroopan unionia kohtaan: 
 ("Ketä luulette huijaavanne, herra Schüssel, kun luulette vanhan Englannin tuhoutuneen? Me olemme pojat, jotka panemme teidät ajattelemaan uudelleen, me olemme pojat, jotka pysäyttävät pikku pelinne. Ketä luulette huijaavanne, herra Schüssel?") 
Roger Helmer (NI ). –
   Arvoisa puhemies, tuomitsin viime viikolla Strasbourgissa röyhkeän ylenkatseen, jolla suhtaudumme yleiseen mielipiteeseen, äänestäjien kantoihin ja itse demokratiaan sivuuttaessamme toistuvasti toisiaan seuranneiden kansanäänestyksien tulokset. Puheenjohtajavaltio Itävallan toimet kuvastavat parhaiten tätä ylenkatseellista suhtautumista demokratiaan. Sekä Itävallan presidentti että liittokansleri Schüssel ovat tulleet parlamenttiin vaatimaan unionin omaan mahdottomuuteensa tukehtuneen perustuslakisopimuksen herättämistä henkiin. Kuten Eurobarometrin tutkimukset kuitenkin osoittavat, Itävalta on jäsenvaltio, jossa perustuslain vastustus on suurinta, noin 80 prosenttia. 
Arvoisa liittokansleri Schüssel, olette vaatinut kansanäänestyksien toimittamista perustuslaista, joten miksi ette tarjoa kansanäänestystä omalle kansallenne? Johtuuko se siitä, että tiedätte joutuvanne kärsimään nöyryyttävän tappion? Miten Itävallan johtajat voivat osoittaa näin kokonaisvaltaista ylenkatsetta julkista mielipidettä kohtaan? Mieleeni tulee vain yksi tyydyttävä selitys: kenties liittokansleri Schüssel on tyytymätön työhönsä ja toivoo itävaltalaisten äänestävän hänet pois virastaan! 
Hartmut Nassauer (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kuulimme juuri Wienin kongressin edustajaa. Kollegamme on tällä välin asettunut aloilleen. Arvoisa liittokansleri Schüssel, tarkastellessamme tosiasioita on selvää, että neuvoston puheenjohtajuutenne on ollut huomattava menestys. 
Rahoitusnäkymät, uudelle Reach-kemikaalipolitiikalle annettu lopullinen muoto, palveludirektiivi, turvapaikkoja ja maahanmuuttoa koskevat uudet aloitteet – mikään näistä ei ollut selviö. Voisi melkein ajatella, että saavuttamanne menestys on ristiriidassa sen oletuksen kanssa, että tarvitsemme perustuslakisopimusta voidaksemme toimia, koska olette todistanut, että voi olla muitakin toimintatapoja. En kuitenkaan todellakaan ole samaa mieltä tästä. 
Haluan muistuttaa jälleen kerran teitä siitä, että ryhdyimme käsittelemään ehdotettua "perustuslakisopimusta", kun olimme hyväksymässä kymmentä, 12:ta tai useampaa jäsenvaltiota. Halusimme tämän hankkeen välityksellä parantaa unionin toimintakykyä mutta myös tehdä siitä demokraattisemman ja avoimemman. Jos olisimme onnistuneet tässä hyvissä ajoin ja jos olisimme esimerkiksi järjestäneet asiat siten, että toimivaltuudet olisi määritelty perustuslakisopimusluonnoksen mukaisesti, alankomaalaiset ja ranskalaiset eivät ehkä olisi äänestäneet sopimusta vastaan. 
Arvoisa liittokansleri Schüssel, haluan nyt esittää teille johdattelevan kysymyksen: oletteko varma siitä, että valtioiden tai hallituksien päämiehet ovat nyt yhtä halukkaita allekirjoittamaan sopimuksen kuin aiemmin? En ole aivan varma siitä, miten pitkälle aiomme ylläpitää yksimielistä suhtautumistapaa, joka sitoo meitä periaatteessa ja jonka mukaan tarvitsemme uusia sääntöjä. Mielestäni meidän on vielä tarkistettava ajatuksiamme. 
Eurooppa tarvitsee selvästi rajoja, eikä ainoastaan maantieteellisiä rajoja. Vain sananen Turkista: miten kauan neuvosto oikein haluaa Turkin hallituksen tulliliittosopimukseen liittyvän kiristyksen jatkuvan? Yleisö on tietoinen siitä, mitä on meneillään, ja sitä on mahdoton hyväksyä. 
Magda Kósáné Kovács (PSE ).
   – Yhdyn heihin, jotka ovat kiittäneet puheenjohtajavaltio Itävaltaa suunnitellusta prosessista ja täytäntöön pannuista osista. Haluan myös kiittää henkilökohtaisesti ulkoministeri Winkleriä. Arvoisa liittokansleri, uskon, ettei tästä ylitsevuotavasta suitsutuksesta ole haittaa ulkoministeri Winklerille; on sanottava, että oli ilo työskennellä hänen kanssaan.
Mitä tulee perustuslakisopimukseen, haluan kiittää teitä siitä, että annoitte prosessille uuden suunnan erittäin määrätietoisella tavalla. Suunnittelitte hautajaiset oletettavasti kuolleelle hankkeelle ja siirryitte suunnittelemaan muita töitä. On järjetöntä väitellä näistä enemmänkin kömpelöistä kuin todenmukaisista lausunnoista, mutta kannattaa esittää usein mainittu kysymys: olemmeko tehneet riittävästi sen hyväksi, että kansalaiset tuntevat, että Euroopan yhteisö ei ole ankara valvoja, joka rankaisee ja jonka myöntämät varat ovat aina riittämättömiä, ja että he ymmärtävät, että elämässämme tuntemamme ilot perustuvat Euroopan unionin voimaan, että se edustaa yhteistä tulevaisuuttamme?
Kansallisilla parlamenteilla ja hallituksilla on myös valtava vastuu tältä osin. Tätä yhteistä vastuuta on elvytettävä ja lujitettava. Olin hyvin tyytyväinen havaitessani, että Euroopan unionissa vallitsevien todellisten yhteiskunnallisten olojen julkituominen ja edistymisen edellyttämät toimet oli asetettu niin näkyvään asemaan neuvoston aloitusohjelmassa. On todettava, että olemme edelleen jokseenkin samassa tilanteessa, koska komission puheenjohtaja puhui integroidusta vaikutusten arvioinnista ja lakeihin kohdistuvien yhteiskunnallisten vaikutusten arvioinnista. 
Tästä syystä kehotan teitä varmistamaan, ettemme keskity vain sukupuolien välisiin yhtäläisiin mahdollisuuksiin vaan myös epäsuotuisilla alueilla asuviin ihmisiin, Euroopan ikääntyneeseen väestönosaan, heihin, jotka ovat joutuneet väliinputoajan asemaan, romaneihin, maahanmuuttajiin ja köyhiin lapsiin. Heidän oikeutensa ovat unionin oikeuksia, ja tämän varmistamiseksi tarvitsemme perustuslakisopimusta. 
Mojca Drčar Murko (ALDE ). –
   Itävallan Kärntenin etninen sloveenivähemmistö on odottanut viidenkymmenen vuoden ajan Wienin valtiosopimuksen 7 artiklan täytäntöön panemista. Nyt kun Itävalta on Euroopan unionin puheenjohtajavaltio, on tullut vihdoin aika panna täytäntöön edes jotkin sloveenivähemmistölle taatut perustuslain mukaiset oikeudet. Ne liittyvät pääasiassa kaksikieliseen topografiaan. 
Näitä asioita selvitetään parhaillaan, mutta ne rikkovat edelleen joitakin kansainvälisiä vähemmistöjen suojelua koskevia normeja. 10/15-kaava on Itävallan perustuslakituomioistuimen päätöksien vastainen. Kompromissiratkaisuna voitaisiin ryhtyä suojelemaan oikeudellisesti sloveenivähemmistön oikeuksia, sen sijaan, että niiden suojeleminen lopetettaisiin. Tavoitteena on juuri tämä: kaksikielisen topografian ongelman kertakaikkinen ratkaiseminen. Tällaisen kompromissin korottaminen perustuslain tasolle kumoaisi käytännössä Wienin valtiosopimuksen 7 artiklan ja estäisi sen yksipuolisen tarkistamisen sekä kaikki kansainväliseen oikeuteen kohdistuvat rikkomukset. 
Marianne Thyssen (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, puheenjohtajakauden ei tarvitse olla loistelias ollakseen onnistunut. Itävalta on osoittanut, että tarvitaan vain runsaasti kaukokatseisuutta, realismia, neuvotteluja ja sitoutumista, jotta voidaan taistella monella rintamalla, ja se ansaitsee kiitosta.
Rahoitusnäkymistä on päästy sopimukseen. Vaikka olimmekin pettyneitä määrärahojen tasoon mutta tyytyväisiä neuvottelujen laadukkaaseen tulokseen, äänestimme toimielintenvälisen sopimuksen puolesta. Arvoisa liittokansleri Schüssel, omistitte paljon aikaa sisämarkkinoiden ja erityisesti palveludirektiivin saattamiseksi päätökseen. Siltä osin ministerinne saivat meidät tarttumaan härkää sarvesta. Odotamme nyt mielenkiinnolla tasapuolista palveludirektiiviä, jonka haluamme kaikki saavuttaa. 
Lisäksi on päästy sopimukseen komitologiasta, eikä vastaanotto ole ollut huono ainakaan meidän ryhmässämme. On myös tärkeää mainita, että neuvosto onnistui toimikaudellanne pitämään perustuslain hengissä. Jos vuoden 2009 vaalien aikaan on enää olemassa minkäänlaista perustuslakisopimusta, se on ainakin osittain teidän ansiotanne.
Haluan esittää kysymyksen huippukokouksen päätelmistä. Vaikka vastaanottovalmius on saatettu mainita laajentumista koskevassa luvussa, sitä ei tosiasiassa korosteta tulevien laajentumisten ehtona. Voisitteko kertoa lisää tästä asiasta, vai eikö asiasta ole vielä esitetty kantaa ja joudumme odottamaan komission asiakirjaa? 
Lopuksi haluan onnitella teitä siitä, että päätitte edistää avoimuutta neuvoston päätöksenteossa. Kun määrittelimme yhteisen kannan palveludirektiiviin, Belgian hallituksen äänestyskäyttäytymiseen liittynyt tuntikausien epävarmuus havainnollisti täydellisesti, miten tärkeää avoimuus on. Tuemme tätä täysin sydämin. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitoksia – oli todellinen ilo parlamentille tehdä yhteistyötä koko joukkueenne kanssa. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, huolimatta huippukokouksen jälkeen vallinneesta tyytyväisyydestä ja joissakin tapauksissa itsetyytyväisyydestä on käymässä ilmi, että 25 jäsenvaltiota pyrkivät selviytymään yhteisestä hämmennyksestä, jota institutionaalinen kriisi ja perustuslakisopimuksen ajautuminen umpikujaan aiheuttavat edelleen. 
Pelkäänpä, että omaksuttu kaksitahoinen lähestymistapa – josta puheenjohtajavaltio Itävalta ei ole vastuussa, vaan ongelma on enemmänkin kollektiivinen ja koskee koko Euroopan unionia – on pelkkä tavanomainen yritys ostaa aikaa, tai, verratakseni tilannetta jalkapallopeliin, 25 jäsenvaltiota pelaavat aikaa heittelemällä palloa katsomoon, kunnes olot paranevat. 
Arvoisa liittokansleri Schüssel, miten voimme olla varmoja siitä, että olot ovat paremmat vuonna 2008? Vain siitä syystäkö, että Ranskan hallituksen kokoonpano on tuolloin muuttunut? 
Ymmärrän, että haluatte optimismin vallitsevan, mutta kysyn teiltä: ovatko Euroopan kansalaisten skeptisismi ja huolenaiheet lieventyneet Eurooppa-neuvoston päätelmien seurauksena? 
Olen yhtä mieltä unionille asetetuista ohjelmien tavoitteista, mutta miten voimme olla varmoja yhtenäisten sisämarkkinoiden myönteisistä vaikutuksista, kun sosiaalisen ja verotuksellisen yhteensovittamisen tarpeeseen ja talousliiton ja rahaliiton samanaikaiseen syventämiseen ei viitata mitenkään? Miten Euroopan keskuspankki voi päättää laskea korkotasoa, kun sekä hallitukset että valtiovarainministerit ovat ilmaisseet vastustavansa asiaa? 
Balkanin maita koskevan laajentumisstrategian yhteydessä on myös syntynyt vakavia huolenaiheita ja hämmennystä. Pelkään pahoin, että tämä hämmennys on lisääntynyt suhteessa vastaanottovalmiuteen. 
Anneli Jäätteenmäki (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, kiitokset Itävallalle, liittokansleri Schlüsselillä ja hänen orkesterillaan on EU-osaamista.
Palveludirektiivissä Itävallan johdolla löydettiin ratkaisu, joka pohjautuu pitkälti parlamentin äänestystulokseen. Ratkaisua ei itse asiassa vielä odotettu Itävallalta, mutta hyvä että se tuli. Ratkaisu on tasapainoinen ja toimiva ja varmasti parempi kuin alkuperäinen direktiiviehdotus. Euroopan unionin on edettävä sisämarkkina- ja talousasioissa, jos Eurooppa haluaa talousalueena pärjätä maailmanlaajuisessa kilpailussa ja tarjota työpaikkoja kansalaisilleen.
Avoimuuden lisääminen on hyvä asia, mutta nyt tehty päätös on vain pieni askel ja alku, ei suinkaan riittävä tai lopullinen tulos. Mielestäni myös Coreperin päätökset ja niiden perustelut on julkaistava...
Alexander Stubb (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan mainita kolme asiaa. 
Ensimmäinen on se, että Itävallan puheenjohtajakausi oli mielestäni hyvin onnistunut. Onnistunut puheenjohtajakausi edellyttää kolmea asiaa: ensinnäkin siihen on valmistauduttava hyvin, toiseksi on oltava objektiivinen ja kolmanneksi tarvitaan vähän onnea. Arvoisa liittokansleri Schüssel, mielestäni teillä oli kaikkia näitä kolmea. Tiedätte kaikki, ettei puheenjohtajavaltio tee esityslistaa, vaan esityslista tekee puheenjohtajavaltion. Saanen esittää suosituksen: vuonna 1999 toimitte yhteispuheenjohtajana Suomen kanssa. Teette niin uudelleenkin. Kumpikaan maa ei päässyt maailmanmestaruuskisoihin, mutta ehkä voimme yrittää päästä niihin seuraavan kerran yhteisjoukkueena, koska näytämme tekevän hyvää yhteistyötä. 
Toinen asiani on se, että mielestäni te ja puheenjohtajavaltio onnistuitte edistämään perustuslakikeskustelua uuteen vaiheeseen. Teidän mukaanne siirrymme pohdinnasta toimintaan, kun taas mielestäni siirrymme pohdinnasta analyysiin. Meille esitetään ehdotus Saksan ja Portugalin puheenjohtajakausien aikana, ja saatamme jopa käydä lisäneuvotteluja Slovenian ja Ranskan puheenjohtajakausien aikana. Saanen kuitenkin tehdä varovaisen ehdotuksen – ja teen niin ryhmäni puheenjohtajan ja jäsen Daulin tiiviin valvonnan alaisena. Alankomaiden puheenjohtajakaudella onnistuttiin hyväksymään Maastrichtin sopimus ja Amsterdamin sopimus, ja Nizzan sopimus saatiin hyväksyttyä Ranskan puheenjohtajakaudella. Jos jotkut henkilöt haluavat muuttaa perustuslain nimeä ja jos saatamme neuvottelut päätökseen vuonna 2008 Ranskan puheenjohtajakaudella, miksi emme nimittäisi sopimusta Strasbourgin sopimukseksi? Melkoisen symbolista, vai mitä? Heitin vain ajatuksen ilmaan. Miettikää sitä! 
Viimeinen asia, jonka haluan esittää, on se, että meidän on mielestäni siirryttävä europessimismin ajasta euro-optimismin aikaan. Lopetetaan valittaminen ja syytteleminen. Ryhdytään toimeen ja tarkastellaan asiaa kokonaisvaltaisesti. Mehän olemme saavuttaneet hyvin tuloksia. Näillä sanoilla haluan kiittää Itävallan puheenjohtajakautta ja esittää myönteiset toivotukset Suomen puheenjohtajakaudelle. 
Zita Gurmai (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Itävallan puheenjohtajakautta ovat leimanneet lukuisat aloitteet ja haasteet, jotka liittyvät sukupuolien väliseen tasa-arvoon. Ehdotuksesta asetukseksi Euroopan tasa-arvoinstituutin perustamisesta päästiin poliittiseen sopimukseen. Tapaa, jolla jäsenvaltiot ja EU:n toimielimet ovat panneet täytäntöön Pekingin toimintasuunnitelman, koskevat päätelmät sekä naisten terveyttä koskevat päätelmät on myös hyväksytty. Naisten ja miesten tasa-arvon etenemissuunnitelma esitettiin; sitä voidaan pitää avainasemassa oleviin tasa-arvoa edistäviin toimiin liittyvänä merkkipaaluna ja konkreettisena aikatauluna kaudella 2006–2010. Suhtaudun erityisen myönteisesti sitoumukseen laatia ensi vuonna tiedonanto sukupuolien välisistä palkkaeroista. Tämän asian parissa Euroopan Sosialidemokraattisen Puolueen Naiset -ryhmä, jonka puheenjohtajana toimin, on tehnyt paljon työtä. On ryhdyttävä konkreettisiin toimiin. Lainsäädäntö on peräisin 1970-luvulta, eivätkä asiat ole muutenkaan edistyneet. Keskimääräinen palkkaero EU:ssa on edelleen 16 prosenttia. 
Naiskauppaan liittyvä vakava tilanne on noussut huomion keskipisteeseen FIFAn maailmanmestaruuskisojen myötä. Suhtauduin hyvin myönteisesti saksalaisten naisten käynnistämään kampanjaan, jossa näytetään punaista korttia pakkoprostituutiolle ja vaaditaan rajat ylittävän yhteistyön tekemistä tämän kampanjan edistämiseksi sekä edistetään ajatusta nollatoleranssin soveltamisesta salakauppaan koko Euroopassa. Luovutin komission jäsenelle Frattinille lopullisen luettelon salakaupan vastaisen kampanjan allekirjoittaneista kannattajista juuri ennen maailmanmestaruuskisojen alkamista. Tanskan suurin ammattijärjestö luovutti samanlaisen vetoomuksen, jossa oli 80 000 allekirjoitusta. PSE-ryhmä keräsi 23 000 allekirjoitusta vetoomukselleen, jossa EU:n jäsenvaltioita vaadittiin ryhtymään toimiin sen estämiseksi, että Saksaan salakuljetetaan naisia toimimaan prostituoituina maailmanmestaruuskisojen aikana. Komission jäsentä Frattinia pyydettiin laatimaan kisojen jälkeen arvio ongelman laajuudesta ja tekemään yhteenveto toteutetuista toimista. Euroopassa on keskusteltava tosiasiallisesti seksuaalista hyväksikäyttöä varten harjoitetun salakaupan perimmäisten syiden torjumisesta, ja se edellyttää, että pyritään vähentämään prostituution kysyntää. EU:n pitäisi voimistaa ihmiskaupan torjuntaa. Huomatkaa, että aiomme jatkaa EU:n painostamista, jotta se suhtautuisi asiaan vakavasti. 
Toivon lopuksi, että Mozartin musiikki ei olisi vain eliittiä vaan kaikkia varten. 
Ignasi Guardans Cambó (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, harkinta-aika on ollut enemmänkin lamaantumisaikaa, joka muistuttaa suuresti luonnonvaraisten eläinten reaktioita, kun ne sokaistuvat täysin odottamattomista valonvälähdyksistä.
Liittokansleri Schüssel kehottaa meitä iloitsemaan ja puheenjohtaja Barroso pyytää meitä suhtautumaan luottavaisesti ja näyttämään iloisempaa ilmettä. Tarvitsemme heiltä kuitenkin jotakin muutakin vastataksemme heidän pyyntöihinsä. Heidän diagnoosiensa on oltava realistisempia ja rohkeampia, jotta voimme taata sen, mikä on todella tarpeen. Tiedätte, mitä tarvitaan. Näyttää selvästi siltä, että meidän on odotettava vuoteen 2007 asti – jolloin eräässä jäsenvaltiossa toimitetaan vaalit – jotta pääsisimme todella liikkeelle. Meidän on kuitenkin hyödynnettävä laajamittaisia mahdollisuuksia, joita nykyiset perussopimukset tarjoavat. 
Tässä mielessä on syytä iloita etenemisestä kohti avoimuutta, ja meidän on ryhdyttävä toimimaan realististen vaihtoehtojen pohjalta. Niihin ei sisälly vanhan, täysin kuivahtaneen annoksen lämmittäminen mikroaaltouunissa ja uudelleen tarjoileminen. Meidän on aloitettava uusilla raaka-aineilla, koska jos tyydymme lämmittämään annoksen, jota kukaan ei pysty sulattamaan, se torjutaan ruoansulatushäiriöiden vuoksi vielä voimakkaammin kuin ensimmäisellä kerralla. 
Reinhard Rack (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa liittokansleri, Itävallan toiminta neuvoston puheenjohtajana on ollut täydellinen katastrofi – Itävallan oppositiopuolueiden mielestä. Ne pyrkivät todella entistä voimakkaammin löytämään valituksen aiheita. Itse asiassa tilanne on hieman erilainen, kuten olemme huomanneet tänään. Monet unionissa pitävät Itävallan puheenjohtajakautta menestystarinana. Juuri sitä se on mielestäni ollutkin. 
Puheenjohtajavaltio on kokonaisuutena toiminut onnistuneesti; se on saavuttanut paljon yksittäisiä edistysaskeleita ja ratkaissut suuria kysymyksiä. Rahoitusnäkymät on mainittu, samoin kuin palveludirektiiviin liittyvä läpimurto. On myös mainittu toistuvasti tärkeä viesti, eli se, että perustuslakisopimuksen pääsisällölle on tosiaan annettava uusi mahdollisuus. 
Tärkeiden kysymyksien lisäksi on lukuisia merkittäviä yksittäisiä asioita, joista on mielestäni mainittu aivan liian harvat. Mainitsitte itse infrastruktuurin kustannuksia koskevan direktiivin. Sen myötä olemme nyt onnistuneet ratkaisemaan unionin tasolla kiistan, joka koski sopimusta kauttakulusta ja jota on kestänyt 15 vuotta. Sama pätee Marco Polo II -ohjelman kaltaisiin ohjelmiin, ajokorttidirektiiviin sekä rautatiepakettiin ja paikallisliikenteeseen liittyvään edistymiseen. 
Monien näiden asioiden osalta olisi voinut olla, ja olikin, mahdollista toivoa jotakin enemmän. Tilanne on kuitenkin se, että unionissa harjoitettava politiikka johtaa joko huolelliseen pyrkimiseen yksimielisyyteen tai näyttäviin mutta sisällöttömiin toimiin. Itävalta on valinnut ensin mainitun: pieniä mutta tärkeitä askeleita Euroopan jokapäiväisessä elämässä ja sen puolesta. Suomen ja Saksan olisi syytä seurata näitä askeleita. 
Toivotamme niille kaikkea hyvää tässä prosessissa. 
Józef Pinior (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, tänään haluan osoittaa kunnioitustani Itävallan puheenjohtajakaudelle ja Itävallalle siitä, että se toimi Euroopan unionin puheenjohtajana viime kuukausien aikana. 
Haluan kiinnittää parlamentin huomion kolmeen asiaan. Ensinnäkin Itävallan puheenjohtajakaudella onnistuttiin ylläpitämään korkeatasoisia transatlanttisia suhteita ja jopa syventämään Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisiä suhteita. Oli selvää, että se oli yksi Itävallan puheenjohtajakauden ensisijaisia tavoitteita. Kiitän puheenjohtajavaltiota erityisesti siitä, että se on pyrkinyt varmistamaan Euroopan parlamentin ja USA:n kongressin välisen vuoropuhelun onnistumisen, ja siitä, että se järjesti Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen valtuuskuntien välisen erinomaisesti organisoidun kokouksen Wienissä keväällä 2006. 
Toinen asia, jota haluan korostaa, on se, että puheenjohtajavaltio Itävalta asetti yhdeksi prioriteetikseen rasismin, muukalaisvihamielisyyden, homoseksuaalisuuden pelon ja nationalismin valvonnan koko Euroopan unionissa. Se oli tosiaan yksi puheenjohtajakauden prioriteeteista, ja on selvää, että Itävalta pitää tällaisten ilmiöiden torjumista yhtenä Euroopan unionin keskeisistä toimialoista.
Kolmas asia, johon haluan kiinnittää parlamentin huomion, on laajentumisulottuvuus, jota puheenjohtajavaltio on ohjannut. Esitän kiitokseni puheenjohtajavaltion puolueettomuuden johdosta. Voidaan todella sanoa, että Itävalta on hoitanut puheenjohtajakautensa turvautumatta ideologioihin tai jonkin asian sokeaan kannattamiseen. Sen sijaan se on ottanut huomioon Euroopan unionin enemmistön kannan. Itävalta on eräällä tavalla edustanut Euroopan parlamentin enemmistön ääntä. Ajattelen ennen kaikkea puheenjohtajavaltio Itävallan merkitystä sen tyynnytellessä laajentumisen herättämiä tunteita ja kannustaessa suhtautumaan asiaan maltillisesti sekä varmistaessa, että Euroopan unionin laajentumisesta voidaan edelleen keskustella.
Antonio Tajani (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa liittokansleri Schüssel, hyvät parlamentin jäsenet, kuusi kuukautta kestäneen Itävallan puheenjohtajakauden tilinpäätös on myönteinen, ennen kaikkea sen poliittisiin saavutuksiin nähden. Todistimme europessimismin – kielteisen tunteen, jota roomalaiset kutsuivat nimellä , halu kuolla – viimeistä vaihetta. Nyt eurooppalaiset poliitikot katsovat eteenpäin. Eräiden maiden viime viikolla järjestetyssä Eurooppa-neuvostossa esittämästä vastustuksesta huolimatta jatkoimme neuvotteluja toiminnallisesta hankkeesta, jonka tarkoituksena on laatia Euroopan perustuslaki. Tässä yhteydessä katson, että neuvoston ja komission on syytä suhtautua myönteisesti jäsen Poetteringin ehdotukseen.
Vaikka Roomassa allekirjoitettua tekstiä onkin muutettava ennen lopullista hyväksyntää, olen kanssanne samaa mieltä siitä, että tulevan eurooppalaisen perusnormin pääsisältöä ei pidä muuttaa. Ilman perustuslakisopimusta ei ole Kansojen Eurooppaa, kuten ei myöskään Euroopan unionia, joka pystyy täyttämään tehtävänsä. Entä mikä tämän tehtävän pitäisi olla? Sen pitäisi perustua toissijaisuusperiaatteeseen, jotta vastattaisiin niiden kansalaisten tarpeisiin, jotka eivät saa tarkoituksenmukaisia vastauksia omilta hallituksiltaan ja paikallisilta elimiltä. 
Tällä globalisaation aikakaudella jäsenvaltiot eivät pysty yksin ratkaisemaan suuria kysymyksiä, jotka liittyvät maahanmuuttoon, terrorismin vastaiseen sotaan, energiapolitiikkaan, markkinoiden vapauttamiseen ja talousarvioon. Tästä syystä unionin tehtävänä on kohdata nämä ongelmat, joita puheenjohtajavaltio onkin onneksi tarkastellut ja jotka se on joissakin tapauksissa ratkaissut. Se on mielestäni toiminut todellisena tiennäyttäjänä seuraaville puheenjohtajavaltioille, joiden tehtävänä on laatia perustuslaki. Tässä yhteydessä on syytä kiittää myös parlamentin aktiivista tukea.
Arvoisa liittokansleri, haluan lopuksi vedota teihin Itävallan liittokanslerina: olkaa hyvä ja jatkakaa toissijaisuusperiaatteen ja eettisten arvojen, eurooppalaisen sivistyksen perinnön, puolustamista kantasolujen tutkimuksen alalla. 
Elmar Brok (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan unioni on ehommassa kunnossa kuin vuosi sitten. Se ei kuitenkaan vielä ole sellainen kuin haluamme. Edelleen on paljon tehtävää, mutta unioni on paremmassa kunnossa kuin vuosi sitten, ja se on osoittanut pystyvänsä toimimaan tietyillä aloilla. 
Toivottavasti pystymme lisäämään ulkopolitiikan rahoituskehyksen Itävallan saavutuksiin 26. heinäkuuta. Saanen käyttää tilaisuutta hyväkseni kiittääkseni vilpittömästi unionin politiikan Brysselin tukipilaria, suurlähettiläs Woschnaggia.
Rahoituskehyksestä on päästy sopimukseen, mutta on havaittu, että jopa tällaisissa asioissa veto-oikeus johtaa vain alhaisimman yhteisen nimittäjän voittoon. Näin paljastuvat päätöksentekorakenteidemme heikkoudet. 
Arvoisa liittokansleri Schüssel, olen kiitollinen siitä, että neuvoston toiminta on nyt avoimempaa. Olemme taistelleet sen puolesta. Tilanne ei vielä vastaa perustuslaissa kiteytettyjä demokratiaa ja kansalaisten oikeuksia, mutta olemme kiitollisia saavutetusta edistyksestä. Palautitte perustuslakisopimuksen oikeille raiteille. Uusia tilaisuuksia tarjoutuu, ja olen nyt optimistisempi kuin kuusi kuukautta sitten. 
On kuitenkin puhuttava muustakin kuin pääsisällöstä. On tehtävä selväksi, ettei kukaan ole varsinaisesti kyseenalaistanut voimassa olevan perussopimuksen I ja II osaa, koska niissä saavutettua tasapainoa ei ole tähän mennessä pystytty paremmin muotoilemaan. Tämän periaatteen pitäisi ohjata meitä tulevina kuukausina käytävissä keskusteluissa. Kun otetaan erityisesti huomioon Euroopan unionin sisäinen suuntaus perustuslakisopimuksen valossa, unionin rajoihin, sen vastaanottovalmiuteen ynnä muuhun liittyvät asiat on myös asetettu keskustelun keskipisteeseen tällä puheenjohtajakaudella. Näiden kahden näkökulman – sisäisen rakenteen ja ulkoisten rajojen – välillä saavutettu tasapaino on tärkeä unionin tulevan rakenteen kannalta. Tästä meidän on keskusteltava. Toivon, että edistymme näiltä osin pidemmälle tarvittavien uusien lähestymistapojen avulla. Jollemme edisty näillä aloilla, unioni pienenee, eikä kukaan meistä halua sitä. Emme halua Puolan ja muiden maiden saavan toisen luokan asemaa unionissa. 
Tapaatte yhdysvaltalaiset tänään ja huomenna. Guantánamo on tärkeä kysymys, mutta mikään sopimus ei sido Yhdysvaltoja ja Eurooppaa. Molemmat ovat kuitenkin tehneet sopimuksia muiden maailman maiden kanssa. Tarvitsemme institutionaalista kehystä Euroopan ja Yhdysvaltojen välisiä suhteita varten. Ehkä voimme panna jo nyt asian alulle. 
Wolfgang Schüssel,
   Arvoisa puhemies, tarkastelen asioita lyhyesti. Ensinnäkin tarkastelen Yhdysvaltain huippukokousta. Aloitan tästä asiasta, koska niin monet ovat maininneet sen. 
Olette aivan oikeassa siinä, että meidän on kiinnitettävä suurta huomiota transatlanttiseen vuoropuheluun ja sen tuloksiin. Jos Amerikka ja Eurooppa tekevät yhteistyötä sen sijaan, että ne asettuvat toisiaan vastaan, saamme todella pyörät pyörimään. Olemme kaikki varmasti tietoisia siitä. Huolimatta yhdysvaltalaisten toiminnan – jolta meidän ei pidä sulkea silmiämme – perustellusta arvostelusta USA:n ja Euroopan välinen ystävyys ja kumppanuus on myös tärkeä peruskivi tulevaisuuden kannalta. Olen tästä hyvin vakuuttunut, ja haluan tehdä sen selväksi tässä parlamentissa, vaikkei se olisikaan kaikkia miellyttävä kanta. 
Tästä syystä luomme tässä huippukokouksessa useita hyvin tärkeitä virstanpylväitä. Mainittakoon ensinnäkin sopimus, jonka perusteella Eurooppa ja Yhdysvallat ryhtyvät torjumaan tuoteväärennöksiä tiettyjen konkreettisten toimien avulla. Haluamme myös tehdä yhteistyötä energia-alalla, koska se on ala, jolla Yhdysvallat itse asiassa on meitä edellä. Uusiutuvien energiankantajien tutkimuksen alalla Yhdysvallat on paljonkin meitä edellä. Yhdessä saisimme asiat edistymään, osittain Kioton tavoitteiden mutta myös ilmastonsuojelun ja monien muiden asioiden hyväksi. Ulkopolitiikka on myös tärkeä kysymys. Lähi-itä, Iran, Irak ja Afganistan ovat kaikki tärkeitä tekijöitä, ja on sanomattakin selvää, että otamme huomioon sellaiset pitkän aikavälin tavoitteet kuin transatlanttisen vapaakauppa-alueen ja kokonaisvaltaisen sopimuksen. 
Voitte olla varmoja siitä, että keskustelemme luonnollisesti ihmisoikeuksista, Guantánamosta ja CIA:n ylilennoista. Mainitsin näistä asioista vieraillessani Washingtonissa joulukuussa. Sanon tämän myös siksi, että aloitimme Itävallan puheenjohtajakaudella vuoropuhelun oikeusasiantuntijoiden kanssa – joita ovat John Bellinger ulkoministeriöstä ja nyt Itävallan oikeusasiantuntijavirasto (Office of the Legal Advisor) – siitä, mitä on käytännössä tehtävä. Vain harvat tietävät, että Hans Winkler oli eräs vuoropuhelun alullepanijoista, ja sovin menettelyistä presidentti Bushin kanssa joulukuussa. On selvää, että kansainvälisessä oikeudessa on aukkoja. Näistä aukoista keskustellaan varsin tiiviisti Yhdysvalloissa, ja korkeimmat oikeudet ovat tehneet niihin liittyviä päätöksiä. 
Eilen Itävallassa ilmestyvä -sanomalehti julkaisi John Bellingerin haastattelun, jota pidän hyvin kiinnostavana. Keskustelun piiristä poistettiin asioita, joita pidän hyvin tärkeinä, ja toivon, että huomenna tilanne pysyy samana. Sellaista maailmankolkkaa ei pitäisi ollakaan, jossa ihmisoikeuksia ei kunnioiteta. Väkivaltaa ei pidä sallia millään mittapuulla. Ihmisiä ei saa siepata, eikä heitä saa pitää salaisissa vankiloissa tai pidätyskeskuksissa tai miksi niitä nyt voi kaunistellen kutsua. Tämä on tehtävä selväksi, tietäen, että samalla – ja tästä meidän on osittain kiittäminen Yhdysvaltoja – voimme tehdä ja meidän on tehtävä paljon viedäksemme demokratiaa sekä lujittaaksemme kansalaisjärjestöjä ja kansalaisyhteiskuntaa. Näistä asioista keskustellaan. 
Toiseksi tarkastelen avoimuutta. En todellakaan halua osallistua Itävallan vaalitaisteluun, koska se ei ole tarkoitukseni. On kuitenkin mielenkiintoista, että kaikki itävaltalaiset vihreän puolueen jäsenet ovat lähteneet istuntosalista. Minusta on epäreilua tulla syytetyksi siitä, että en pyri keskustelemaan kansan kanssa, koska ajatus "" -kahviloista oli tosiasiassa yritys osallistua ihmisten jokapäiväiseen elämään. Ajatus unionistahan on syntynyt kahviloissa. Unioni syntyi Euroopan kahviloissa. Lisäksi unionia kehitetään edelleen kahviloissa, joissa monet kirjailijat, filosofit ja toimittajat jatkavat sitä, minkä kreivi Coudenhove-Kalergi aloitti. Suokaa anteeksi, että sanon näin, mutta on yksinkertaisesti perusteetonta hylätä unioni eliitin hankkeena. 
Hyödynnämme myös uusia tiedotusvälineitä. Olen yllättynyt siitä, että verkkosivustollamme "" (Euroopan tulevaisuus, Eurooppa kuuntelee), on käynyt kahdeksan miljoonaa vierailijaa. Kuinka monella poliitikolla on mahdollisuus puhua välittömästi kahdeksalle miljoonalle ihmiselle? Puheenjohtajavaltion verkkosivustolla on käynyt 32 miljoonaa vierailijaa. Olen itse asiassa sitä mieltä, että voimme tehdä enemmän ja että meidän pitäisi uskaltaa tehdä enemmän. Tämä ei ole omahyväisyyttä. Kyse on yksinkertaisesti uusien tiedotusvälineiden ammattimaisesta hyödyntämisestä.
Ryhdyn nyt tarkastelemaan laajentumista. Asia on minulle hyvin tärkeä, koska olin vuonna 1998 Itävallan ulkoministeri ja neuvoston puheenjohtaja, kun laajentumisprosessi alkoi. Tie oli toisinaan melkoisen raskas. Enemmistö itävaltalaisista vastusti joskus minua ja strategiaani. Emme kuitenkaan antaneet periksi, ja tilanne on nyt esimerkiksi se, että aikoinaan erittäin kiistanalaista asiaa, Tšekin tasavallan jäsenyyttä, kannattaa enemmistö, joka on tyytyväinen siihen, että maa liittyi EU:hun. Se ilahduttaa minua suuresti. Tarkoitan, että se on vain oikein. Kyse on kannan ottamisesta laajentumisen puolesta, ja komission jäsen Rehn, joka on omistanut asialle paljon aikaa ja energiaa, voi vahvistaa, että on tarpeen omaksua tällainen kanta. Kymmenen vuotta sitten meidän ja uusien jäsenvaltioiden välinen palkka- ja tuloero oli suuruudeltaan 10:1. Nyt se on puolet siitä. Tästä hyötyvät kaikki. Voimme harjoittaa vientiä, lähellä sijaitsee virtuaalinen Hong Kong, ja hyödymme tästä kasvulle annetusta sysäyksestä. Meidän on vain luotettava itseemme, sijoituttava hyvään asemaan ja levitettävä hyviä uutisia eikä tavanomaisia kielteisiä huhuja. 
Turkin kysymys on myös osa kokonaiskuvaa. Meidän on puhuttava rehellisesti. Olen tehnyt suuren työn, jotta Turkin kanssa käytävät neuvottelut käynnistettäisiin ja jotta asia saataisiin päätökseen. Yksi asia on tehtävä kuitenkin selväksi: velvoitteita on kunnioitettava. Ankaran pöytäkirjaan sisältyviä velvoitteita on kunnioitettava täysimääräisesti, ja viime viikolla esitetyt lausunnot – jotka olivat raskas pettymys kaikille niille, jotka ovat osoittaneet sitoutuneensa pyrkimykseen nivoa Turkki Eurooppaan – olivat esimerkki erityisen huonosta ajoituksesta meidän taholtamme. 
Tarkastelen nyt toiseksi viimeistä kohtaa, eli perustuslakisopimusta. Saanen puhua nyt avoimesti. Tarvitsemme uutta ainesta. Se on selvää kaikkien niiden mielestä, jotka tuntevat hellyyttä tätä unionin yhtenäisyyden vaivoin aikaansaatua lasta kohtaan. Sen me kaikki tiedämme. Suokaa anteeksi, mutta en oikein pidä sanasta "perustuslakisopimus". Kompromissi on joka tapauksessa ollut varsin omituinen. Ei ole olemassa sen enempää perustuslakia kuin perustamissopimustakaan, vaan perustuslakisopimus. Nimetkäämme se uudelleen, koska tähän sanaan liittyy muunlaisia merkityksiä. Ihmisten on jo oltava siitä tietoisia. Lisäksi on tietysti tehtävä tulkintoja. Tästä syystä on varsin tärkeää esittää Messinan julistusta muistuttava julistus. Miksikö tätä perustuslakisopimusta vastustettiin? Koska siihen liittyi huolenaiheita, joiden mukaan liberalismia tai muita suuntauksia korostettiin liikaa. 
Olen eri mieltä. Perustuslakisopimus sisältää mielestäni vakaat sosiaaliset perusoikeudet. Se sisältää 12 konkreettista perusoikeutta, jotka voidaan panna täytäntöön jopa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tasolla. Kukaan ei kuitenkaan ole tietoinen niistä. Katson, että meidän on pyrittävä korostamaan enemmän tätä eurooppalaisen elämän ja Euroopan sosiaalisen mallin osatekijää. Jos onnistumme siinä, saavutamme paremman aseman emmekä ole yhtä haavoittuvia arvostelulle, koska Eurobarometri-tutkimuksen mukaan – mikäli tulkitsin lukuja oikein – 63 prosenttia eurooppalaisista kannattaa tällaista perustuslakia tai perustamissopimusta. On voitava päästä yhteiseen ratkaisuun, jota yhteisymmärrys leimaa, vaikka jotkut sitten vastustaisivatkin sitä. Sehän on loppujen lopuksi juuri demokratiaa. Enemmistön on voitava taistella enemmistön kannan puolesta, ja niin minä teen. 
Lausun muutaman sanan liikennemerkeistä, jotta kaikki saisivat jonkinlaisen käsityksen asiasta. Olin viime vuonna Itävallassa osittain vastuussa siitä, että teiden varsille lisättiin 20 kaksikielistä liikennemerkkiä yhteistyössä Itävallan aluehallinnon kanssa. Kaikki poliittiset puolueet suhtautuivat tähän hyvin myönteisesti. Asetus, jonka mukaan liikennemerkkejä lisätään vielä 60, on parhaillaan hyväksytettävänä. Odotamme perustuslakiasioita käsittelevän valitustuomioistuimen (Constitutional Court of Appeal) myös hyväksyvän asetuksen tällä viikolla, ja lopullinen päätöslauselma annetaan ensi viikolla. Liikennemerkit eivät kuitenkaan ole omalta kannaltani kaikkein tärkein asia. Kärntenissä harjoitettavan vähemmistöpolitiikan kannalta suurin edistysaskel on se, että 36 prosenttia kaikista kärnteniläisistä koululaisista osallistuu kaksikielisille ala-asteen oppitunneille ja opettelee saksaa ja sloveenia – vapaaehtoisesti. 
Tähän perustuu eurooppalaisen mallin todellinen menestys: siihen, että suhtaudumme vapaaehtoisesti uteliaasti kieliimme. 
Olen hyvilläni kuullessani meitä kehuttavan siitä, että olemme toimineet realistisesti. En uhraa aikaa niille, jotka höpöttävät, että se on pelkkää kuumaa ilmaa ja että se haihtuu heti seuraavana päivänä. On valmistauduttava hyvin ammattimaisella tavalla, ja suomalaiset tekevät juuri niin. Toivotan heille onnea. Matti Vanhanen ja hänen joukkueensa sekä Erkki Tuomioja ja kaikki muut tekevät kuten mekin teimme; samoin tekevät sen jälkeen saksalaiset.
Meillä on kuitenkin vielä opittavaa, ei vain kulttuurisesti vaan myös urheiluun liittyen, siitä, mikä on nyt meneillään. Laskin juuri, että jalkapallon maailmanmestaruuskisoissa on tähän mennessä pelattu 32 ottelua. Niistä 20:ssä Eurooppa on pelannut muuta maailmaa eli muita maanosia vastaan. Olemme voittaneet 12 ottelua, pelanneet neljä tasapeliä ja hävinneet neljä ottelua. Ei hassummin maailmanlaajuiselta pelaajalta, ja jos toimimme samoin poliittisissa toimissamme, mikään ei voi enää epäonnistua.
Olli Rehn,
   . Arvoisa puhemies, liittokanslerin keskustelusta tekemän kattavan yhteenvedon jälkeen saanen lausua vain muutamia sanoja laajentumisesta Eurooppa-neuvoston huippukokouksen jälkeen. 
Komissio pitää myönteisinä Eurooppa-neuvoston laajentumista koskevia päätelmiä, Eurooppa-neuvoston, jossa puheenjohtajavaltio Itävalta johti taitavasti puhetta. Näillä päätelmillä näytetään tietä uudelle yhteisymmärrykselle laajentumisesta Euroopan unionissa. Tällä uudella yhteisymmärryksellä pitäisi ennen kaikkea lisätä valistunutta pyyteellisyyttämme rauhan, demokratian ja vaurauden alueen laajentamiseksi Euroopassa, samalla kun varmistamme pystyvämme toimimaan tehokkaasti ja vastaanottamaan vaiheittain uusia jäseniä. 
Haluan kiinnittää huomionne erityisesti kolmeen päätelmään. Ensinnäkin Eurooppa-neuvosto korostaa oikeutetusti EU:n laajentumisen onnistumista toteamalla, että laajentuminen on osoittautunut historialliseksi tilaisuudeksi edistää rauhaa, turvallisuutta, vakautta, demokratiaa, oikeusvaltiota sekä kasvua ja hyvinvointia koko Euroopan unionissa. Tähän liittokansleri Schüssel viittasi syystäkin. 
Toiseksi olen tyytyväinen siihen, että Eurooppa-neuvosto ei muuttanut Kööpenhaminassa vuonna 1993 sovittuja liittymiskriteerejä. Uusia kriteerejä ei hyväksytty; sen sijaan Eurooppa-neuvosto vahvisti, että se kunnioittaa nykyisiä sitoumuksiaan (sopimukset on pidettävä) -periaatteen mukaisesti. Näin se vahvisti EU:n konsolidoidun laajentumissuunnitelman, joka kattaa Kaakkois-Euroopan, eli Bulgarian ja Romanian, Turkin ja Kroatian sekä muut Länsi-Balkanin maat. Saan tilaisuuden puhua Turkista ja sen uudistuksista ja sitoumuksista tänä iltapäivänä pidettävässä parlamentin ulkoasiainvaliokunnan kokouksessa.
Kolmanneksi Eurooppa-neuvosto korostaa, että tulevaisuudessa on tärkeää varmistaa, että unioni kykenee laajentuessaan toimimaan poliittisesti, taloudellisesti ja institutionaalisesti ja että Euroopan yhteistä hanketta syvennetään. Tämä on hyvin tärkeä ulottuvuus ja tavoite parlamentin ja komission kannalta. 
Kuten tiedämme, Eurooppa-neuvosto keskustelee asiasta joulukuussa 2006, ja komissiota kehotettiin toimittamaan erityiskertomus laajentumisiin liittyvistä näkökohdista, myös unionin valmiudesta vastaanottaa uusia jäseniä. Tämä vastaa laajalti parlamentin päätöslauselmaa, joka annettiin jokin aika sitten Brokin mietinnön jatkotoimena.
Komissio toimittaa asianmukaisesti ja mielihyvin strategisen asiakirjan laajentumisesta sekä unionin vastaanottovalmiudesta osana laajentumispakettiamme loka-marraskuussa 2006. Olen ryhtynyt valmistelemaan kyseistä asiakirjaa, ja odotamme mielenkiinnolla merkittävän ja vastuullisen laajentumiskeskustelun käymistä parlamentin ja neuvoston kanssa. Keskustelun ei pitäisi rajoittua vain EU:n toimielimiin, vaan sen pitäisi saavuttaa myös kansalaisyhteiskunta niin jäsenvaltioissa kuin ehdokasvaltioissakin. 
On aika luoda uutta yhteisymmärrystä EU:n laajentumispolitiikasta, yhteisymmärrystä, joka perustuu sitoumuksiemme lujittamiseen, edellytyksien kurinalaiseen täytäntöönpanoon ja parempaan viestintään kansalaisten kanssa. Se on paras tapa varmistaa, että laajentuminen on edelleen menestystarina, kuten Eurooppa-neuvostokin on nyt tunnustanut. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt. 
Katalin Lévai (PSE ). –
   Hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa puhemies, saanen ensin onnitella puheenjohtajavaltio Itävaltaa ja neuvoston puheenjohtajaa Wolfgang Schüsseliä kuuden viime kuukauden aikana tehdystä työstä ja saavutetuista tuloksista.
Itävalta joutui puheenjohtajakaudellaan vastaamaan merkittäviin haasteisiin. Perustuslakisopimuksen parissa on tehtävä vielä töitä ennen lopullisen ja toivottavasti myönteisen päätöksen saavuttamista. "Rinnakkainen lähestymistapa", joka on yhtäältä jatkoa perustamissopimuksen tulevaisuutta koskevalle sovittelutyölle ja joka toisaalta kohdistuu voimakkaammin päivittäisiä prosesseja suuremmassa määrin helpottaviin tuloksiin ja hankkeisiin, vaikuttaa oikealta lähestymistavalta. Olen sitä mieltä, että julkaistu luettelo onnistuneista aloitteista, jotka voidaan panna täytäntöön vuoteen 2010 mennessä, on tässä yhteydessä hyvin hyödyllinen. Jatkotoimia koskevan aikataulun hyväksyminen oli mielestäni erityisen merkittävä edistysaskel. 
On kuitenkin valitettavaa, että Itävallan puheenjohtajakaudella ei tehty tosiasiallisia, merkittäviä päätöksiä asioista, joita aina vain siirretään eteenpäin, kuten työajan sääntelystä. Suhtaudun kuitenkin myönteisesti aloitteeseen, jonka mukaan juhlallinen poliittinen vakuutus unionin arvoista ja tavoitteista esitetään maaliskuussa 2007 pidettävässä Euroopan unionin huippukokouksessa Berliinissä. Samassa yhteydessä vietetään Rooman sopimuksen 50. syntymäpäivää. 
Olen samaa mieltä siitä, että yhteispäätösmenettelyssä neuvoston istuntojen pitäisi olla julkisia, ja tuen Romanian ja Bulgarian liittymistä Euroopan unioniin toivoen, että näin parannetaan Unkarin etnisen vähemmistön tilannetta. 
Uudelle puheenjohtajavaltiolle Suomelle siirtyy lukuisia ratkaisemattomia ongelmia, ja sen on keskityttävä tulevaisuudessa talousuudistuksiin, yhteiskunnalliseen oikeudenmukaisuuteen, turvallisuuteen ja vakauteen sekä unionin tehtävään maailmassa. 
Puhemies.
   Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi. 
