Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Hallam
Arvoisa puhemies, meillä on ollut parlamentissa tällä viikolla hieman ongelmia äänestyksessä. Pöytäkirjan perustamissopimusten tarkistamista koskevassa 39 kohdassa minun nimeni on kyseisen kohdan puolesta äänestäneiden joukossa. En tiedä, onko vika minun sormissani vai koneessa, mutta aikomukseni oli äänestää kohtaa vastaan.

Puhemies
Älkää huolestuko, herra Hallam, pidämme virhettä koneen tekemänä, ja äänenne korjataan pöytäkirjaan.

Hory
Arvoisa puhemies, nimeäni ei ole eilisen päivän pöytäkirjan läsnäololistassa. Olen saattanut unohtaa allekirjoittaa läsnäololistan, mutta olin kyllä paikalla, kuten osallistumiseni eri nimenhuutoäänestyksiin osoittaa.
Olisin kiitollinen, jos voisitte pyytää korjaamaan pöytäkirjaa tältä osin.

Puhemies
Herra Hory, pöytäkirja korjataan, ja sananne merkitsee enemmän kuin mitkään todisteet. Teidän sananne siis riittää pöytäkirjan korjaamiseen.

Bourlanges
Arvoisa puhemies, olen samassa tilanteessa kuin Hory. En tiedä, kuulostanko yhtä uskottavalta kuin hän, mutta myös minä osallistuin useisiin nimenhuutoäänestyksiin, jotka osoittavat minun olleen paikalla. Unohdin vain allekirjoituksen.

Puhemies
Herra Bourlanges, teillä on laajat kulttuuritiedot, mutta mahdattekohan tuntea espanjan kielen sanonnan " Tanto monta, monta tanto, Isabel como Fernando" . Teidän sananne siis riittää yhtä hyvin kuin Horyn sana.

Kerr
Arvoisa puhemies, otan esille asian, jonka haluaisin teidän välittävän parlamentin puhemiehelle. Eilen lähetettyjen kutsujen mukaan meidät on juuri kutsuttu juhlistamaan hänen puhemieheksi valintaansa musiikkitilaisuuteen, joka on sunnuntai-iltapäivällä, jolloin suurin osa jäsenistä ei ole Brysselissä. Olisimme kaikki halunneet olla läsnä, ja parlamentin musiikin ystävien puheenjohtajana olisin halunnut kuulla tästä aikaisemmin. Ehkä voitte välittää hänelle pahoittelut ja anteeksipyynnön niiltä jäseniltä, jotka eivät tule olemaan läsnä.

Puhemies
Herra Kerr, voitte olla vakuuttunut siitä, että välitän sananne puhemiehelle ja yhdyn niihin myös omalta osaltani, koska minäkään en valitettavasti voi olla läsnä illanvietossa.

Tomlinson
Arvoisa puhemies, puhuisin samasta asiasta. Saimme kutsun, jonka otsikkona on " Musiikkiesitys kutsuvieraille" . Paikalla ovatkin varmasti vain harvat ja valitut, jos tilaisuus pidetään päivänä, jolloin jäsenet eivät ole työpaikallaan.
Minun kysymykseni on kuitenkin hieman perustavampi kuin Kerrin. Kutsussa, jossa meidät kutsutaan juhlistamaan Euroopan parlamentin uuden puhemiehen virkaanastujaisia, esiintyy Luigi Morminon, Euroopan parlamentin taidevaliokunnan puheenjohtajan, nimi. Tiedän Morminolla olevan monenlaisia kykyjä, mutta en koskaan liittänyt häneen suuria taiteellisia lahjoja.
Haluaisin tietää, lankeaako tämä taidevaliokunnan puheenjohtajan suuri vastuullinen tehtävä jonkinlaisen hallinnollisen d'Hondtin järjestelmän perusteella jollekin virkamiehelle.
Tällä viikolla meidän täytyi päättää siitä, miten tehtäviä jaetaan jäsenten kesken. Ehkä saamme joskus tietää, millä perusteella Mormino on ansainnut huomattavan arvoasemansa ja kunniansa ja kuinka hänelle on annettu valtuudet pitää konsertti puhemiehen kunniaksi aikaan, jolloin jäsenet eivät voi olla läsnä, ja tehdä niin yhdessä yksityisen yrityksen kanssa. Puhemiehen kannattaisi ehkä tutkia asiaa.

Puhemies
En halunnut keskeyttää Kerriä enkä Tomlinsonia parlamentaarisen kohteliaisuuden vuoksi, mutta muistutan heille kuitenkin, että emme ole vielä hyväksyneet pöytäkirjaa. Näitä kysymyksiä voimme tarkastella myöhemmin. Olen joka tapauksessa ottanut jo huomioon Kerrin ja Tomlinsonin puheenvuoron. Tulen selvittämään musiikilliset kyvyt, jolle mainittu tehtävä on annettu. Nyt kuitenkin, arvoisat läsnäolijat, ellei kenelläkään ole pöytäkirjaan liittyviä kysymyksiä, julistan pöytäkirjan hyväksytyksi.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Äänestys
Díez de Rivera Icaza
Ei ole epäilystäkään siitä, millainen merkitys on ilmansaastumista ja metsäpalojen torjuntaa koskevien asetusten lykkäämisellä, kuten sanoin käsitellessämme asiaa jo joitakin vuosia sitten. Tänään haluaisin korostaa ainoastaan sitä, että yksi niistä vaikeuksista, joita kohdataan pyrittäessä ottamaan käyttöön kestävän kehityksen käsite unionin eteläisillä maaseudun kehitysalueilla, johtuu nimenomaan tämän alueen kesäisten vitsausten, metsäpalojen vakavista seurauksista.
Tästä syystä tarkistukset, joissa esitetään kyseessä oleville toimenpiteille varattujen määrärahojen lisäämistä 70: stä 100 miljoonaan ecuun, ovat välttämättömiä unionin metsäperinnön asianmukaiseen säilyttämisen ja uudistamisen kannalta. Äänestän siis niiden puolesta.
Lopuksi, arvoisa puhemies, pyydän vielä uudelleen, että koko unionille laaditaan yhteinen metsäpolitiikka. Se olisi myös vastaus viidenteen ympäristöalan toimintaohjelmaan ja Rion julistukseen.
Cornelissenin mietintö (A4-0381/96)
Donnay
Haluan onnitella ilmaliikenteen hallintaa koskevan mietinnön laatijaa, Pam Cornelisseniä hyvin laadukkaasta työstä. Mietinnön sisältö on erittäin tyydyttävä ja siitä syystä äänestän mietinnön puolesta.
Sallinette minun painottaa kahta tärkeää asiaa. Ensimmäinen koskee lennonjohdon rahoituksen tehokkuutta. Vaikka sitä on oikeutetusti optimoitava, ei pidä kuitenkaan unohtaa julkisen lennonjohtopalvelun ylläpitämiseen liittyviä velvoitteita, jotka on täytettävä, jotta voidaan varmistaa palvelun laatu sen kattamalla alueella.
Toisella asialla, jota haluan korostaa, vetoan turvallisuuden puolesta. Ensisijaisesti on pyrittävä yhdenmukaistamaan lennonjohdon käyttämiä työmenetelmiä. Mielestäni näin olisi toimittava erityisesti käytössä olevan terminologian osalta.
Näiden kahden asian osalta esitettiin tarkistuksia, jotka liikenne- ja matkailuvaliokunnan jäsenet suurelta osin hyväksyivät. Ne ovat hyödyllinen täydennys tähän erittäin hyvään mietintöön. Olen siitä iloinen.

Lindqvist
Tarvitaan vahvistettua turvallisuutta ja parempia operatiivisia järjestelmiä samaan tahtiin kuin lentoliikenne arviolta kaksinkertaistuu vuoteen 2000 mennessä. Ei ole itsestään selvää, että EU: n tulisi käsitellä ja säädellä näitä asioita. Sen tulee tapahtua jäsenmaiden toimesta kansainvälisen valtioiden välisen menettelyn mukaisesti, johon mahdollisimman monet maat voivat osallistua. Yhteisen eurooppalaisen " lentoliikenneviranomaisen" tulee itsestään selvästi kattaa kaikki Euroopan maat ja toimia siksi laajemmalla tasolla kuin EU.

Titley
Äänestin tänään tämän mietinnön puolesta, koska minäkin olen huolissani siitä, että lentokenttien viivästysten aiheuttaman turhautumisen ja ajanhukan poistamiseksi ei tehdä tarpeeksi.
Viivästysten matkustaville kansalaisille aiheuttamaa turhautumista ei voida hyväksyä. Liiketapaamisista sopivien ihmisten tulisi voida luottaa siihen, että Euroopan lennonjohtojärjestelmä hoitaa heidät perille kohteeseen ajallaan. Sama pätee lukuisiin lomamatkalaisiin, jotka menettävät osan hyvin ansaitusta lomastaan lentojen viivästymisten vuoksi.
Koska Manchesterin lentokenttä on lähellä vaalipiiriäni, tiedän myös että parempi lennonjohtojärjestelmä antaisi tuolle lentokentälle, sen lentoyhtiöille ja henkilökunnalle mahdollisuuden säästää valtavasti aikaa ja rahaa. Vaikka pidänkin tervetulleena eilistä päätöstä, jolla puolletaan Manchesterin lentokentän toista kiitorataa, totean, että ilman parempaa lennonjohtoa tulevaisuudessa matkustajia odottaa kaaos.
Yhdessä kyseisen alan ja niiden miljoonien lentomatkustajien kanssa, joihin asia vaikuttaa, kohdistan katseeni hallituksiimme ja komissioon, jotta ne parantaisivat Euroopan ilmaliikennejärjestelmiä. Loppujen lopuksi vapaa liikkuvuus Euroopassa on keskeistä tulevaisuuden talouden kannalta.
Castricumin mietintö (A4-0419/96)
Ahlqvist, Theorin ja Wibe
Tämä mietintö on pääasiassa hyvä, ja me tulemme siksi seuraamaan sosialistiryhmän linjaa ja äänestämään mietinnön puolesta. Kahdessa kohdassa meillä on kuitenkin vakavia varauksia. Kyseessä on osittain artikla 13, jossa sanotaan, että parasta joukkoliikenteelle on sen järjestäminen (yksityisenä) urakkana, ja osittain artikla 24, jossa sanotaan, että joukkoliikenteen käyttö " pitää mahdollisimman suureksi osaksi rahoittaa lipputuloilla" .
Artikla 13 on suoraa julkisten yritysten syrjintää. Ei ole todella mitään näyttöä kotimaastamme Ruotsista, että julkinen joukkoliikenne olisi tehottomampaa kuin yksityinen joukkoliikenne. Artiklassa 24 tehdään yleistys, joka ei aina pidä paikkaansa. Saattaa joskus (ehkä jopa usein) olla yhteiskuntataloudellisista syistä perusteltua tukea huomattavasti joukkoliikenteen käyttökustannuksia. Joskus saattaa jopa olla paikallaan käyttää nollataksaa. Ruotsissa tulisi (käytön) kustannusten kattaminen lipputuloilla aiheuttamaan joukkoliikenteen häviämisen kokonaan lähes kaikilta haja-asutusalueilta. Tätä kehitystä on täysin mahdoton hyväksyä.

Eriksson, Sjöstedt ja Svensson
Joukkoliikenne on ratkaisevan tärkeä monille ihmisille, jotta he voivat elää normaalia elämää. Ympäristön kannalta se on tärkeä osa kestävää yhteiskuntaa.
Joukkoliikenne tulee tietysti järjestää taloudellisesti mahdollisimman tehokkaalla tavalla, mutta on muistettava sen ratkaiseva merkitys ja yhteiskunnan laaja vastuu kaikkien kansalaisten tarpeiden huomioonottamisessa. Siksi kustannustehokkuus ei voi olla ainoa johtotähti joukkoliikenteen toiminnassa.
Jotta joukkoliikenne toimisi tehokkaasti, vastuun siitä pitää olla paikallisella, alueellisella tai kansallisella tasolla, ja samojen viranomaisten pitää saada päättää siitä, kuinka taloudellinen tuki jaetaan. Siksi äänestämme mietintöä vastaan.

Gahrton, Holm ja Schörling
Tässä aloitemietinnössä on useita kohtia, joita epäröimättä tuemme ja työskentelemme niiden painoarvon lisäämiseksi jäsenmaissa, esim. että politiikka pyrkii vähentämään autojen käyttöä ja parantamaan joukkoliikennettä samoin kuin joukkoliikenteen ympäristöystävällisyyttä. Siksi mielestämme joukkoliikennettä pitää tukea ja edistää usein eri tavoin.
Sitä vastoin emme ymmärrä ollenkaan Euroopan parlamentin halua julkisten palvelujen kysymyksen viemiseen hallitusten väliseen konferenssiin. Emme myöskään kannata unionin puuttumista siihen, millä tavoin jäsenmaat tukevat joukkoliikennettä. Sen pitää olla kunkin jäsenmaan päätettävissä ottaen huomioon erilaiset edellytykset. Jäsenmaat ovat erilaisia mm. väestötiheydeltään. Näin on Ruotsissa, jonka joukkoliikenne vaatii suurempaa julkista osuutta monilla harvaan asutuilla alueilla, ei vähiten maan pohjoisosissa. Siksi ei olisi toivottavaa, että EU määräisi suuntaviivat ja kriteerit joukkoliikenteen valtiontuelle.

Lindqvist
Joukkoliikenne on kansallinen ja alueellinen asia. Siksi ei ole perusteltua säädellä joukkoliikennettä EU: n sopimuksissa. Erilaiset tuki- ja rahoitusmuodot ovat myös kansallisia tai alueellisia kysymyksiä. Myös vapaata kilpailua tulee tarkastella kansallisesta perspektiivistä eikä EU: n määräyksillä.
Menradin mietintö (A4-0411/96)
Malone
Euroopan liiketoiminta on kärsinyt siitä, ettei Euroopan osakeyhtiön perussäännöstä ja siihen liittyvistä toimista päästy sopimukseen. Se, että on otettava huomioon 15 eri jäsenvaltion yhtiöoikeus, lisää kustannuksia ja vaikuttaa siten työpaikkoihin.
Kannatan komission pyrkimyksiä saada nämä toimenpiteet hyväksytyiksi. Jos ne hyväksytään, niihin täytyy kuitenkin liittää vastaavat määräykset työntekijöiden osallistumisoikeudesta. Jos näin ei tehdä, jotkut yhtiöt ohittaisivat joidenkin jäsenvaltioiden nykyisen tiedottamista ja osallistumista koskevan lainsäädännön.
Se, että työntekijöille annetaan yrityksessä todellinen vaikuttamismahdollisuus, voi merkitä vain myönteistä kehitystä sekä heille että yrityksille. Kansallinen konsensus, joka Irlannissa on vallinnut viimeisen 10 vuoden ajan palkoista ja työehdoista, on myötävaikuttanut osaltaan Irlannin talouden nykyiseen terveeseen tilaan, ja työnantajien liitto IBEC vahvistaa tämän.
Tunnustan, että tiedotus- ja osallistumismenettelyjen ulottaminen useampiin yrityksiin aiheuttaisi joitain kustannuksia. Siksi kannatankin komission varovaista lähestymistapaa, etenkin työmarkkinaosapuolia edustavan korkean tason ryhmän perustamista, joka tutkisi yksityiskohtaisesti tätä asiaa sekä sitä, miten paljon kansallisia malleja tulisi kunnioittaa.

Euroopan unionin toimintamalli Transkaukasian tasavaltojen suhteen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Carrère d'Encaussen ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0279/96) Komission tiedonannosta " Transkaukasian tasavaltoja koskevan Euroopan unionin toimintamallin kehittäminen" (KOM(95)0205 - C4-0242/96).

Carrère d'Encausse
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Transkaukasia, joka alueena ulottuu Mustaltamereltä Kaspianmerelle ja johon kuuluu kolme valtiota - Georgia, Armenia ja Azerbaidzan, on yksi niistä maailman sekavimmista ja vaikeimmista alueista, joiden tulevaisuuden suhteen Euroopan unioni ei voi olla välinpitämätön.
Kuinka voitaisiin unohtaa, että kaikki suuret valloitukset on tehty Transkaukasian kautta? Kolmella suurella meitä lähempänä olevalla Transkaukasian naapurivaltiolla - Venäjä, Iran ja Turkki - jotka olivat aikoinaan suuria maailmanvaltoja, on ollut ja on edelleenkin keskinäisiä yhteenottoja. Näiden maiden pyrkimykset ovat edelleen olennainen osa alueen historiaa.
Kaikelle alueeseen liittyvälle on tyypillistä erilaisuus: lähes sata erilaista etnistä ryhmää, yhtä paljon erilaisia kieliä ja monia erilaisia uskontoja. Kolmen suuren yksijumalaisen uskonnon - kristinusko, islamilaisuus ja juutalaisuus - lisäksi alueella ovat edustettuina kyseisten uskontojen harhaoppiset muodot, jotka osaltaan mutkistavat ihmisten välisiä suhteita sekä suhteita vallanpitäjiin ja naapurivaltioihin.
Azerbaidzanin asukkaat ovat pääasiassa siialaisia, mikä yhdistää heitä iranilaisiin, mutta heidän kielensä on turkkilaista alkuperää, mikä taas yhdistää heitä Ankaraan. Azerbaidzanilaiset tuntevat voimakasta solidaarisuutta Azerbaidzanin Iranin-puoleisia heimoveljiään kohtaan. Heillä on yhteyksiä myös Georgian kristittyihin osseetteihin, Venäjän muhamettilaisiin osseetteihin, Azerbaidzanin ja Armenian kurdeihin sekä Turkin ja Irakin kurdeihin. Tässä suhteessa rajoilla ei ole merkitystä mutta alueen kolmella valtiolla on silti oma identiteettinsä ja voimakas halu säilyttää itsenäisyytensä.
Yhteenotot kyseisissä kolmessa valtiossa ovat johtaneet yhä jatkuviin vaikeuksiin. Georgiassa on päästy rauhaan kolmen vuoden sisällissodan jälkeen mutta Abhasia kieltäytyy edelleenkin hyväksymästä Tbilisin valtaa. Azerbaidzanissa aseet riisuttiin vuonna 1994, mutta se ei peitä ongelman laajuutta. Armenialaisten asuttama Vuoristo-Karabah haluaisi itsenäistyä ja tätä odottaessaan sen sotilaat ovat miehittäneet laajahkon osan valloittamastaan Azerbaidzanin alueesta.
Azerbaidzanin ja sen alueella asuvien armenialaisten välisen selkkauksen hintana on ollut yli miljoona azeripakolaista, lähes 400 000 armenialaispakolaista ja tuhansia kuolleita. Tähän yhdistyvät vielä Karabahissa asuville heimoveljilleen solidaarisen Armenian ja Azerbaidzanin väliset ristiriidat. Tämä on johtanut Armenian kauppasaartoon, jolla on järkyttäviä seurauksia Armenialle, koska sen alueella ei ole meriteitä.
Selkkaukset ovat useimmissa tapauksissa tulosta neuvostovallan politiikasta, jolla vuonna 1922 aiheutettiin alueen ongelmat bolsevikkivaltaa vastustavien nuorten itsenäisten valtioiden muodostaman Transkaukasian liittovaltion olemassaolon estämiseksi. Neuvostovalta onnistui tukahduttamaan ongelmat, mutta Neuvostoliiton hajoaminen nosti ne pinnalle ja antoi tilaisuuden verisiin yhteenottoihin, joita on jatkunut viiden vuoden ajan.
On tosiasia, että tässä ovat vastakkain kaksi kansainvälisen oikeuden perusperiaatetta: Karabahin armenialaisten ja Georgian apraasien ja osseettien kohdalla kansojen halu itsenäistyä sekä valtioiden eli Georgian ja Azerbaidzanin alueellisen koskemattomuuden kunnioittaminen. Kuinka voidaan ratkaista näiden kahden oikeuden kunnioittaminen näin sekavalla alueella, jossa kansat asuvat täysin sekaisin rajoitetuilla vyöhykkeillä? On helppo sanoa, että pakolaisten on palattava kotiinsa. On helppo sanoa, että miehitetyt alueet on palautettava Azerbaidzanille. On helppo sanoa, että Armenian lamauttava kauppasaarto on purettava. Ristiriitaa, joka liittyy vähemmistöjen ja valtioiden oikeuteen säilyttää koskemattomuutensa, ei ole helppo ratkaista.
Euroopan unionilla saattaa olla tältä osin ratkaiseva asema, koska Transkaukasia on Euroopan ovella; koska Euroopalla, Iranilla, Turkilla ja Lähi-idällä on yhteys alueelle; koska Azerbaidzanin rikkaassa maaperässä ja Kazakstanin takana on Euroopan tarvitsemia öljyvaroja. Eurooppa on alueella vastaanottavana osapuolena. Mustameri, jonka etuoikeutettuja käyttäjiä kyseiset kolme valtiota haluavat olla, liittää alueen Eurooppaan ja osoittaa hyvin etujen yhtenevyyden.
Euroopan unioni on päättänyt osallistua Transkaukasian ongelmien ratkaisemiseen. Unioni voi edistää rauhan syntymistä alueella ja vahvistaa demokratiaodotuksia, mutta unioni voi onnistua siinä ainoastaan, jos se ottaa huomioon alueen äärimmäisen sekavuuden, ja tekee siitä strategiansa keskeisen tekijän. Unionin on kohdistettava toimensa kuhunkin maahan erikseen, autettava kutakin maata vahvistamaan uhattua itsenäisyyttään, joka on demokraattisen kehityksen luonnollinen kehys. Samalla unionin on tuettava yhteisen alueellisen kehyksen eli Transkaukasian kehittämistä.
Yhteisönä unioni voi toimia mallina, jonka avulla kansoja hajauttavat suuntaukset ja veriset yhteenotot etnisten ryhmien välillä katoavat vähitellen. Alueelliseen yhteisöön kuulumisen tunteen kehittyminen suojelee Transkaukasian valtioita naapurivaltioiden omistushaluja vastaan. Alueellinen yhteisö on alueen kansojen taloudellisen kehityksen ja demokratian juurtumisen kannalta paras kehys.
Alueen merkitys Euroopan unionin kannalta on ilmeinen. Unionilla on valtava vastuu. Sen tehtävänä on auttaa kansoja, vanhoja sivilisaatioita, joita hankala maantieteellinen sijainti ja vaikea historia ovat kohdelleet kaltoin, löytämään paikkansa demokraattisina ja kehittyneinä kansakuntina.

Schwaiger
 Herra puhemies, arvoisat kollegani, taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan valmistelija Dimitrakopoulos ei voi tänään valitettavasti itse käyttää tätä puheenvuoroa, koska hän joutui osallistumaan viime hetkellä sovittuun tapaamiseen Strasbourgin ulkopuolella. Haluaisinkin kiittää hänen puolestaan Carrère d'Encaussea loistavasta ja tyhjentävästä mietinnöstä sekä kiinnittää huomiota siihen, että hän on ottanut mietinnössään huomioon kaikki taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan ehdotukset, mistä olemme tietysti erityisen iloisia.
Taloudellisten ulkosuhteiden valiokuntakin kannattaa alueellisen yhteistyön vahvistamista Armenian, Georgian ja Azerbaidzanin välillä, mikä onkin koko mietinnön pääteemana. Ilman tällaista yhteistyötä näiden kolmen maan talouden kehitys ja hyvinvointi ei ole mahdollista. EU: n ja näiden kolmen Transkaukasian tasavallan kahdenvälisten kumppanuussopimusten lähtökohtana on tämä tarve. Yhteistyö koskee maailmanlaajuista poliittista lähtökohtaa, jossa otetaan huomioon taloudelliset, poliittiset ja rahoitukselliset näkökohdat eikä unohdeta humanitääristä apua. Jotta näiden maiden taloudellisia voimavaroja voitaisiin kehittää, energia- ja liikennealan infrastruktuureja on sekä uudistettava että parannettava huomattavasti vastaamaan rajat ylittävän toiminnan vaatimuksia. Azerbaidzanin ja Georgian sekä Armenian tiiviimmällä yhteistyöllä Kaspianmeren mittaamattomat öljyvarat, jotka ovat suuremmat kuin Saudi-Arabian, pystyttäisiin hyödyntämään Eurooppaan ja muualle maailmaan suuntautuvan viennin kautta sekä jalostamalla paikan päällä. Alueellinen yhteistyö voisi samalla vähentää poliittista jännitystä tällä alueella.
Euroopan laajuisiin verkkoihin ja muihin maailman liikennevirtoihin liittyminen on vasta ovenavaus tiiviiseen yhteistyöhön Euroopan kanssa. Poliittisesti kyse on kolmen entisestä Neuvostoliitosta itsenäistyneen tasavallan vakauttamisesta, mikä tuo mukanaan olennaisia muutoksia talouselämään ja yhteiskuntaan. Rauhanomaisena kumppanina Eurooppa voi vaikuttaa tähän yhteistyöllä Turkin ja Venäjän kanssa melkoisestikin. Siksi meidän tulisi varmistaa myös kahdenvälisten mietintöjen asianmukainen yhteensovittaminen, jotta pyrkimyksemme yhteistyöhön Transkaukasian tasavaltojen kanssa otettaisiin vakavasti: yhteiset, yhä syvemmälle menevät ehdotukset, jotka koskevat kahdenvälisiä mietintöjä Azebaidzanin, Armenian ja Georgian kanssa, voisivat olla pohjana myöhemmille neuvotteluille.
Taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan Azerbaidzania koskevien asioiden valmistelijana antanette minun esitellä muutamia näkökohtia, jotka auttavat ehkä ymmärtämään Transkaukasian ongelmia. Azerbaidzan on rikas maa, jolla on paljon mahdollisuuksia. Sen Kaspianmeressä sijaitsevat maaöljyvarat - kuten jo mainitsin - ovat mittavammat kuin Saudi-Arabian. Myös Azerbaidzanin teollisuus, maatalous ja palveluala tarjoavat hyvät edellytykset kehitykselle. Nyt se on kuitenkin köyhä maa, jonka taloutta pitää kehittää voimakkaasti. Maata rasittaa Armenialle hävitty sota. Azerbaidzan sijaitsee aivan itään laajentuvan Euroopan unionin ovella, ja niitä erottaa muutaman vuoden kuluttua ehkä vain Mustameri ja Kaukasus. Eurooppalaiset sijoittajat ovat erittäin tervetulleita maahan ja heitä etsivät erityisesti öljyteollisuus, siihen liittyvät teollisuudenhaarat, liikenneala sekä kehittyvä rakennusteollisuus. Azerbaidzan järjestelee jo nyt edellytyksiä investoinneille. Ratkaisevat edellytykset taloudellisen kriisin voittamiseksi ovat maaöljyn ja siitä jalostettujen tuotteiden kuljetukseen tarvittavien kuljetusreittien suunnittelu ja rakentaminen Georgian läpi. Kaikki mahdolliset tiet ja verkostot olisi tutkittava taloudellisuuden ja ympäristöystävällisyyden kannalta ja nämä pitäisi ottaa huomioon myöhemmissä pohdinnoissamme.

Jöns
Herra puhemies, rakkaat kollegat, ensinnäkin haluaisin onnitella rouva Carrère d'Encaussea hänen mietinnöstään. Se esittelee mielestämme uuden näkökohdan, joka on erittäin tärkeä Euroopan unionin ja Transkaukasian tasavaltojen välisten suhteiden kehittämisessä. Mietintö pyrkii ennen kaikkea tukemaan yksittäisten Transkaukasian valtioiden riippumattomuutta ja kehitystä.
Eurooppa tarvitsee yhteisön politiikkaa hoitaessaan suhteitaan Transkaukasiaan. Yhteisön politiikkaa, joka paneutuu perusteellisesti näiden maiden vaikeaan poliittiseen tilanteeseen. Tietysti tiedämme, ettei tämä ole helppo tehtävä, varsinkin kun näillä valtioilla on perintönään niiden rajoja ja demokraattista kehitystä uhkaava taakka.
Olemme huolestuneita myös yhä jatkuvista ihmisoikeusloukkauksista ja edelleen ratkaisemattomasta pakolaisongelmasta alueella. Euroopan unionin yhä voimakkaampi omistautuminen näille ongelmille tasoittaa kuitenkin pitkää ja vaikeakulkuista tietä demokratiaan. Transkaukasian valtioiden rajoja uhkaavat sotaisat välikohtaukset, jotka ovat aiheuttaneet suurta kärsimystä siviiliväestölle, voidaan ratkaista vain kansainvälisillä sopimuksilla ja ponnisteluilla. Kaikkien osapuolten yhdistetty voima on tarpeen, jotta tässä onnistuttaisiin. Tätä silmällä pitäen kannatamme myös ETYJ: n asemaa vastuullisena osapuolena.
Hyvät kollegat, meillä on ollut kumppanuussopimus Georgian, Azerbaidzanin ja Armenian kanssa 22. huhtikuuta 1996 alkaen ja toivomme, että tämä sopimus astuu myös pian voimaan, sillä se on tärkeä askel syventäessämme suhteitamme näihin valtioihin. Sopimukset eivät kuitenkaan yksin riitä. Tärkeämpää meidän on saada aikaan monenvälinen yhteistyö, jossa yhteinen toimintamalli on määritelty ja joka parantaa tiiviimmän yhteistyön avulla Euroopan unionin ja näiden kolmen tasavallan välisiä suhteita. Meidän on tehtävä kaikki mahdollinen tukeaksemme ja nopeuttaaksemme näiden valtioiden alueellista yhteistyötä.
Lisäksi meidän täytyy sekä tukea että vaatia ympäristöystävällistä energiapolitiikkaa. Ekologinen katastrofi Transkaukasiassa koskisi myös meitä. Siksi meidän täytyy yhteisessä toimintamallissamme kiinnittää erityistä huomiota ympäristöystävällisten energialähteiden kehittämiseen ja lisäämiseen. Metsamorin ydinvoimala täytyy sulkea. Vaadimme myös ehdottomasti, että olemassa olevat kauppasaarrot lopetetaan ja että tavarat ja palvelut voivat liikkua vapaasti sekä Transkaukasiaan että sen alueella. Transkaukasiaa koskevalla yhteisen toimintamallin kehittämisellä Euroopan unioni ottaa aktiivisesti osaa tämän alueen maiden auttamiseen sekä tukee niiden poliittisten rakenteiden lujittamista. Euroopan unionin täytyy ilmaista selvästi se, kuinka tärkeä tämä alue on meille. Transkaukasian valtioiden täytyy kuitenkin itsekin ottaa aktiivisesti askelia kohti demokratiaa ja ihmisoikeuksien kunnioittamista. Eteenpäin pääsemme vain yhdessä.
Tämän perusteella puolueryhmäni tukee Carrère d'Encaussen mietintöä ja päätöslauselmaesitystä sekä tarkistuksia 2 ja 3.

Tindemans
Arvoisa puhemies, hyvät työtoverit, haluaisin tuoda lyhyesti esille viisi kohtaa. Ensiksi haluaisin onnitella esittelijä Carrère d'Encaussea. Hänen mietintönsä ei ole vain teknisesti loistava, vaan sitä lukiessa tuntuu siltä, että hän tukee koko persoonallisuudellaan mietinnössään puolustamiaan väitteitä. Haluan onnitella häntä siitä.
Toiseksi: hän on sanonut oikeutetusti, että tämä alue on traaginen. Haluaisinkin huomauttaa, että kun paneudutaan näiden kolmen nuoren tasavallan ongelmiin, käy selväksi, että näiden kolmen maan geopoliittista ja geostrategista merkitystä ei voida yliarvioida ja siksi Euroopan ensisijainen tehtävä näiden maiden suhteen on luonteeltaan poliittinen. Nämä maat olivat itsenäisiä vuonna 1917, jonka jälkeen ne liitettiin Neuvostoliittoon ja nyt ne ovat jälleen itsenäisiä. Voimme panostaa paljon tähän asiaan, jotta näiden maiden itsenäisyys lopultakin vahvistettaisiin, jotta niiden nuorta demokratiaa laajennettaisiin, jotta oikeusvaltio voisi kehittyä, jotta ihmisoikeuksia kunnioitettaisiin ja jotta kansalaisyhteiskunnan synty oli mahdollista.
Kolmanneksi haluan sanoa jotakin näistä kolmesta tasavallasta, joilla on suuria ongelmia. Ensinnäkin Georgia: meidän on tehtävä voitavamme rauhan takaamiseksi ja pysyvän ratkaisun löytämiseksi siellä vallitsevaan tilanteeseen.
Toiseksi käsittelen Armeniaa ja Karabahin konfliktia. Meidän on tehtävä voitavamme, jotta ne neuvottelut, joita on käyty niin sanotun Minskin ryhmän kanssa, tuottaisivat tulosta. Turvallisuusneuvoston kokouksessa 16. joulukuuta sanottiin, että Minskin ryhmän kahden presidentin on jatkettava ponnistelujaan ja neuvotteluja, jotta päästäisiin sopimukseen. Älkäämme ottako tänään kielteistä asennetta näihin neuvotteluihin, vaan suhtautukaamme niihin myönteisesti ja tehkäämme voitavamme, jotta neuvottelut onnistuisivat. Kolmanneksi Azerbaidzan: meidän on tehtävä voitavamme, jotta Kaspianmeri saisi lopultakin yleisesti tunnustetun laillisen aseman, muuten öljyongelmasta tulee tulevaisuudessa vakava levottomuuksien lähde.
Neljänneksi haluan tässä tilaisuudessa muistuttaa tästä: meidän tehtävämme siellä voi olla suuri ja suurta luokkaa. Schwaiger mainitsi jo taloudellisesta puolesta. Haluaisin muistuttaa teitä: liikenne ja kuljetus ovat erittäin tärkeitä näille alueille pääsemiseksi. Eurooppalainen maantieverkosto olisi liitettävä siihen, mitä alueella voi tapahtua. Maat voidaan ottaa sellaisenaan mukaan eurooppalaiseen talouteen. Öljy ja öljyjohdot ovat erittäin tärkeitä ja toivokaamme, että se ongelma ratkaistaan taloudellisesti loogisella tavalla. Vielä yksi kohta, nykyaikainen pankkijärjestelmä hyvin toimivine keskuspankkeineen, voi parantaa taloudellisia suhteita valtavasti.
Arvoisa puhemies, viides kohtani on se, että parlamentin pitää hyväksyä Carrèren esitys suurella enemmistöllä. Se on sen arvoinen, ja tällä tavalla voimme antaa panoksemme Aasian, Lähi-idän ja Euroopan välisen tien avaamiseen.

Kaklamanis
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, en pyytänyt puheenvuoroa esittääkseni huomautuksia rouva Carrère d'Encaussen mietintöön, vaan kiittääkseni häntä hänen upeasta työstään. Transkaukasian alue on hyvin ongelmallinen alue. Siellä on poliittisia, taloudellisia, yhteiskunnallisia, ympäristöön liittyviä sekä ennen kaikkea vakauteen, rauhaan ja demokratiaan liittyviä ongelmia.
Carrère d'Encaussen mietintö koskettaa kaikkia näitä ongelmia erityisen hyvin, herkän poliittisesti, sanoisin, mutta samalla realistisesti. Se antaa vastauksia ja ehdottaa ratkaisuja, joita Euroopan yhteisön kokonaisuudessaan - aluksi Euroopan parlamentin, mutta sitten myös komission ja neuvoston - olisi sovellettava. Kannattaa myös huomioida ja käyttää hyväksi sitä seikkaa, että yksi jäsenvaltio, Kreikka, näyttelee oleellista ja merkittävää roolia alueella.
Euroopan yhteisön on pyrittävä yhdessä Venäjän ja Turkin kanssa auttamaan monin tavoin näitä alueen kolmea valtiota. Samoin näiden kolmen valtion on pyrittävä yhteistyöhön Euroopan yhteisön kanssa ja niidenkin on löydettävä ratkaisuja, erityisesti niiden sisäisen demokratian ja ihmisoikeuksien suhteen. Missään tapauksessa Euroopan yhteisön ei pidä vaipua toimettomuuteen. Sen pitää - vaikka yksin - panna toimeen niitä hienoja ajatuksia, jotka mietinnössä esitettiin, ja joita te kaikki kollegat esititte tänään tässä salissa, mikäli Venäjä ja Turkki mahdollisesti kieltäytyvät yhteistyöstä kanssamme alueen kolmen maan kaikkinaisessa auttamisessa.
Lopetan ja haluan vielä kerran kiittää kollegaamme Carrère d'Encaussea hänen hienosta työstään, ja uskon, ettei kukaan täällä ole yllättynyt, onhan kollegallamme valtava kokemus ja tieto alueen asioista. Haluan myös toivoa, etteivät kaikki hienot sanat ja toiveet, joita olemme tänään täällä kuulleet, jää pelkiksi sanoiksi ja toiveiksi, vaan että ne muuttuisivat todellisiksi teoiksi, jotta saamme todellisia tuloksia ja todellista apua Transkaukasian alueen kolmelle valtiolle.

Bertens
Arvoisa puhemies, saamme taas kerran hyötyä Hélène Carrère d'Encaussen asiantuntemuksesta. Olemme hyötyneet hänen asiantuntemuksestaan entisen Neuvostoliiton alueen asioissa sekä ulkoasiain valiokunnassa että parlamentin täysistunnoissa useita kertoja.
Transkaukasia on ruutitynnyri, joka ansaitsee Euroopan huomion ja jonka se saakin. Toivotamme tervetulleeksi komission aloitteen kehittää yhtenäisen eurooppalaisen politiikan mahdollisuuksia julkilausuman avulla ja mietintö, jota nyt käsittelemme on parlamentin arvostettava vastaus siihen. Toivon, että komissio antaa tulevaisuudessa julkilausuman jonkin alueen kanssa solmittavista suhteista ennen kuin aletaan neuvotella uusista sopimuksista. Silloin kolmansien maiden kanssa solmittavia sopimuksia varten annettua neuvottelumandaattia voidaan soveltaa vastaamaan kyseisten maiden tarpeita ja sitä sopimusta, joka on saavutettu eri laitosten välillä kolmansien maiden suhteen noudatettavasta linjasta. Näin mahdollisuudet yhtenäisen politiikan noudattamiseen kasvavat.
Neuvostoliiton hajoaminen merkitsi Transkaukasian alueelle vaikeiden aikojen alkua. Tukahdutettu jännitys nousi pintaan ja sitä kuvaavat Vuoristo-Karabahin, Abhaasian, Ossetian ja Armenian naapurimaiden harjoittaman saarron aiheuttamat ongelmat. Alueen vakautta ei tietenkään lisää naapurimaiden omaksuma ikivanhaan valtapolitiikkaan perustuva rooli. Unioni saa paljon etua IVY-maiden vakaudesta. Siksi IVY: n eteläinen, lähellä Lähi-itää oleva alue ansaitsee ensisijaisen huomion.
Unionin politiikkaan tulee sisältyä muutakin kuin vain TACIS-apu. Jäsenvaltiot tulevat huomaamaan, että pitkän tähtäimen vakaudesta on enemmän hyötyä kuin lyhyen tähtäimen kaupasta tai öljytoimituksista. Siksi Euroopan unionin on kehitettävä kaiken kattava ja yhtenäinen strategia, johon sisältyy kauppa, talous, ulkopolitiikka ja avunanto. Tämän strategian on perustuttava alueen sisäisen erilaisuuden tunnustamiseen.
Ulkopolitiikan alueella unionin tulee esiintyä yhdessä erityisjärjestöjen, kuten Euroopan neuvoston ja ETYJ: n kanssa kestävän rauhan saavuttamiseksi alueella. Onnitelenkin tässä yhteydessä ETYJ: iä sen saavutuksista Vuoristo-Karabahin suhteen ja toivon samalla, että Georgian alueellinen eheys voidaan palauttaa.
Unionin jäsenvaltioiden yhteisten suurlähetystöjen perustaminen lisäisi muuten yhteisen eurooppalaisen esiintymisen tehokkuutta.
Talouden alueella meidän tulee panostaa talouden infrastruktuurin vahvistamiseen ja maiden keskinäisen taloudellisen yhteistyön edistämiseen. Tämä edellyttää tietenkin Turkin ja Azerbaidzanin asettaman Armenian kauppasaarron lopettamista. Euroopan parlamentti tulee tutustumaan hyväntahtoisesti kumppanuussopimuksiin. Tämä Euroopan parlamentin hyväntahtoinen suhtautuminen vaatii luonnollisesti sitä, että kyseiset maat kiinnittävät huomiota demokratiaan, kansalaisyhteiskuntaan ja ihmisoikeuksien kunnioitukseen. Olkoon tilanne kyseisissä maissa miten vaikea tahansa, näiden periaatteiden karkea loukkaaminen ei tuo rauhaa eikä vakautta koskaan lähemmäksi.
Esittelijällä on hyviä ja hedelmällisiä ajatuksia yhteistyön ja avunannon alueella.
Kaiken kaikkiaan liberaalien ryhmä tulee siihen johtopäätökseen, että Transkaukasian suhteissa on toivottavaa esiintyä yhtenäisesti ja että esittelijän ajatukset ansaitsevat parlamentin täyden tuen.

Schroedter
Herra puhemies, ensinnäkin voin todeta, että esittelijä on kattavassa työssään tehnyt yhteenvedon Euroopan unionin käsityksistä, jotka koskevat EU: n ja näiden alueiden välistä yhteistyötoimintamallia. Hänen mietintönsä poikkeaa täten myös komission papereista vain hyvin vähän. Tiedämme, että Transkaukasian tasavalloilla on merkitystä monessa asiassa. Samalla kun Kaukasus on geopoliittinen taitekohta, se on myös alue, jota leimaa sen monenkirjavat kansat, vaihteleva historia sekä perinteet, jotka ovat monien välikohtausten muokkaamia. Tästä kaikesta johtuvat ongelmat olisi nykyaikana kuitenkin oltava voitettavissa. Toisaalta alueella on myös mittaamattoman arvokkaita raaka-ainevaroja, joista esimerkkinä on Kaspianmeren öljy.
Ei ole kyse kilpailusta Venäjän kanssa, vaan ETYJ: n puitteissa on löydettävä sellainen toimintamalli, jolla alueelle saadaan rauha. Toivoisin Euroopan unionin kuitenkin oman etunsa mukaisesti ottavan vastuun näistä alueista. Euroopalla on ensisijaisesti taloudellisia intressejä, jotka jättävät jälkeensä kestävän rauhan ja demokraattisen kehityksen ongelmat, joihin kuuluu myös ihmisoikeuksien kunnioittaminen.
Demokratia ei ole saanut pysyvää jalansijaa Armeniassa eikä Azerbaidzanissa. Molemmat valtiot tosin toivovat voivansa liittyä Eurooppaan mahdollisimman pian ja muodollisesti tähän pyritäänkin, mutta muodollisuus ja käytäntö ovat kaukana toisistaan. Kummassakaan maassa ei ole todellista lehdistön sananvapautta ja poliittinen oppositio on joko talutusnuorassa tai kielletty kokonaan. Lisäksi poliittinen elämä Azerbaidzanissa on yhä sidoksissa klaanirakenteisiin. Paras esimerkki tästä on se, että valtion ja talouselämän tärkeimmissä viroissa ovat presidentti Alijevin uskotut henkilöt. Sekä Armeniassa että Azerbaidzanissa hyvä veli -järjestelmä on arkipäivää. Kansallismielisiä suuntauksia esiintyy kaikissa väestöryhmissä eikä perinteistä vihollisajattelua edes yritetä karsia pois.
Georgiassa pyritään rakentamaan demokraattisia rakenteita uudella tavalla, mutta puutteita ei voida sivuuttaa, sillä välikohtauksistaan tunnetun Etelä-Osseatian ja Abhasian välisen alueen asema on jätetty perustuslain ulkopuolelle. Pelkällä lainsäädännöllä ei voida ratkaista sisällissodan seuraamuksia. Kumppanuussopimusten ratifiointiin pitäisi siksi liittää joukko vaatimuksia ihmisoikeuksien ja demokratian perusperiaatteiden kunnioittamisesta sekä erityisesti halusta lähentyä Eurooppa-neuvoston sopimusta.
Laitonta siirtolaisuutta koskeva kumppanuussopimusten luku 71 voitaisiin myös muotoilla uudelleen. Luulen, että siinä näiden maiden todellinen tilanne arvioidaan väärin. Maissa vallitsevat sota-aikaa muistuttavat olot siitäkin huolimatta, että ne luetaan automaattisesti turvallisiin kolmansiin maihin. Azerbaidzanin ja Armenian välillä käydään edelleen sotaa. Niiden välillä on vain tulitauko. Ei ole epäilystäkään siitä, etteikö pakolaisia olisi niin kauan kun kidutus on arkipäivää ja etteikö kolmansia maita koskeva lauseke olisi siis katastrofi. Miljoonien pakolaisten kansalaisoikeuksia ei myöskään ole selvitetty, eikä ole selvää, että kolmansia maita koskeva taso voidaan saavuttaa sopimusten mukaisesti.
Rauhanneuvottelut eivät edisty, kuten huomasimme edellisen ETYJ-huippukokouksen aikana. ETYJ: n onnistuminen pitkäaikaisessa tehtävässä riippuu suurelta osin siitä, kuinka muu maailma sitä tukee. Paikan päällä olevien välittäjien osa on tärkeä, mutta riippuu suurelta osin tästä tuesta. Euroopan unionin tuki paikan päällä ei ole armollisuuden osoitus. Yhtenäinen toimintamalli yhteisen ulko- ja sisäpolitiikan puitteissa puuttuu. Siksi kumppanuus- ja yhteistyösopimusten ratifiointiin täytyisi liittää rauhan aikaansaaminen. Rauhan saavuttamisen myötä kauppasaarrotkin häviäisivät, sillä saarrot johtuvat välittömästi sodasta. Sodan osapuolten yritys säilyttää nykyinen tilanne sen sijaan merkitsee miljoonille pakolaisille asumista vuosikausia leireillä. Kokonaisia sukupolvia kasvaa leireillä ja luulen, että apu, parannus, kultainen keskitie ECHO: n ja TACIS-ohjelman välillä, on mahdollinen jo nykyisten sopimusten nojalla.
Tarkistuksemme ensimmäinen osa on teknisten ongelmien takia erittäin sekava. Olemme ehdottaneet toimituksellista tarkistusta, ja pyydän, että äänestämme tästä tarkistuksesta. Se perustuu muodoltaan pääosin Lissabonin ETYJ-huippukokouksen puheenjohtajan puheenvuoroon.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Schroedter. Tarkastelemme esittämäänne tarkistusta sopivalla hetkellä eli äänestyksen yhteydessä.

Lalumière
Arvoisa puhemies, Carrère d'Encaussen mietinnössä hyväksytään oikeutetusti politiikka, jota komissio alkaa laatia näiden kolmen entisen Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen syntyneen Transkaukasian tasavallan suhteen. Kukaan ei voisi selittää ja perustella kyseisen politiikan syitä paremmin kuin esittelijä, joka on tämän alueen asiantuntija.
Kyseiset kolme maata ovat kylläkin kaukana Euroopasta, mutta maiden historia lähentää niitä meihin. Maiden maantieteellinen sijainti Venäjän, Turkin ja Iranin välissä antaa niille lisäksi suuren geostrategisen merkityksen, jota emme voi jättää ottamatta huomioon.
Maat kehittynevät talouden alalla ja niistä tullee vähitellen huomattavia kauppakumppaneita ja erilaisten hyödykkeiden, erityisesti öljyn toimittajia jne.
Erityisesti olen samaa mieltä tässä mietinnössä painotetusta todellisen Euroopan unionin strategian tarpeesta, jonka ensimmäisiä toimia toteutetaan tällä hetkellä kumppanuussopimusten muodossa. Tämä merkitsee sitä, että Euroopan unioni ei voi antaa jäsenvaltioidensa toteuttaa yksittäisiä, toisistaan erillisiä hajautettuja tukitoimia. Todellisen Euroopan unionin strategian avulla olisi voitava välttää jäsenvaltioiden välisiä ylilyöntejä, jotka saattaisivat olla vaarallisia tällä äärimmäisen herkällä alueella. Vuoristo-Karabahin tapahtumat ovat ikävä esimerkki tästä mutta onneksi tilanteeseen ollaan löytämässä ratkaisu.
Toisaalta todellinen Euroopan unionin strategia merkitsee myös sitä, että samalla otetaan huomioon sekä kyseisten kolmen maan yhteiset piirteet että niiden erityispiirteet. Näillä kolmella naapurimaalla on itse asiassa hyvin voimakkaita erityispiirteitä ja niiden välillä onkin ollut lähes jatkuvia selkkauksia.
Euroopan unionin jatkuvalla osallistumisella, tukiohjelmilla sekä sen käymällä poliittisella vuoropuhelulla, joka saattaa kehittyä todelliseksi poliittiseksi yhteistyöksi, olisi oltava myönteinen merkitys alueen taloudelliselle, demokraattiselle ja poliittiselle kehitykselle.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, Carrère d'Encaussen mietintö on erittäin antoisa, kiehtova ja sanoisinpa jopa mestarillinen mietintö. Mietintö tukeutuu yksityiskohtaiseen historialliseen analyysiin, jonka päälinjoista olen samaa mieltä.
Transkaukasia on strategisesti merkittävä alue, jolla on jo kauan ollut läheiset yhteydet Eurooppaan, kuten joidenkin Euroopan maiden, erityisesti Ranskan suuret armenialaista alkuperää olevat vähemmistöt osoittavat. Transkaukasian mailla on rikas historia ja kulttuuri sekä voimakas kansallinen identiteetti. Euroopan unionin on osallistuttava aktiivisesti alueen asioihin.
Unionin toimien onnistuminen edellyttää kuitenkin kolmea asiaa. Ensimmäinen on se, että on kunnioitettava niitä valtioita, joihin toimet kohdennetaan. Jos Euroopan on näytettävä mallia Transkaukasian maille, sen on aina tapahduttava kansakuntien Eurooppana eikä ainakaan Euroopan liittovaltiona. Meidän on kunnioitettava kyseisten maiden tekemiä perusvalintoja. Meidän on kunnioitettava esimerkiksi sitä, että Armenia aikoo käyttää ydinenergiaa, kun Mezzamorin voimalan turvallisuus saadaan kuntoon. Suhteista Transkaukasiaan vastaavan valtuuskunnan jäsenet ovat voineet todeta asian olevan näin.
Toinen asia on se, että Euroopan unionin on kannettava vastuunsa näiden maiden osalta. Unionin on tunnustettava Armenian kansanmurha, mikä antaisi maan kansalle mahdollisuuden elää omaa historiaansa. Unionin on tuettava voimakkaasti Vuoristo-Karabahin selkkauksen ratkaisemista, koska kyseiset maat sitä odottavat. Kansojen itsemääräämisoikeuden sijasta etusijalle on ilman muuta asetettava rajojen loukkaamattomuuden periaate, kun otetaan huomioon ne olosuhteet, joissa Stalin aikoinaan rajat määräsi. Vuoristo-Karabahin armenialaisväestön turvallisuus on taattava ja Turkin ja Azerbaidzanin asettama saarto on saatava päättymään. Kuten on painotettu, meidän on valvottava Azerbaidzanissa ihmisoikeuksien alalla aikaan saatua edistystä.
Kolmas asia, arvoisa puhemies, on se, että on vältettävä harha-askeleita ja kömmähdyksiä. Ei voida puhua yhteisön suurlähetystöistä. On olemassa valtuuskuntia ja niiden tehtävä on oltava tarkkaan määritelty. Ne eivät voi korvata jäsenvaltioiden suurlähetystöjä. Yhteisön lähettiläs Tbilisissä väittää kuitenkin näin olevan. Hän tekee itsensä naurettavaksi liikkuessaan panssaroidussa autossa henkivartijoiden seuraamana ja vaatiessaan, että hänen pitäisi olla protokollassa ylempänä kuin jäsenvaltioiden edustajien. Lähettilään toiminta ei ole hyväksi Euroopan unionin ja Transkaukasian suhteille. Meidän ei pidä rohkaista tämän tyyppistä toimintaa.

Blot
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, mietintö on erittäin kiinnostava, mutta jo sen otsikko paljastaa mietinnön ehkä liiankin, kuitenkin tarkoituksellisesti yleisluontoisen lähestymistavan. Historia on osoittanut, että kaikki keinotekoiset pyrkimykset tehdä Transkaukasiasta poliittinen ja kulttuurinen yksikkö ovat tuomittuja epäonnistumaan. Ainakaan Azerbaidzanilla ei ole yhteistä kulttuuri-identiteettiä Armenian ja Georgian kanssa. Tästä syystä ei ole mahdollista korvata kansallisia politiikkoja, jotka ovat paljon vivahteikkaampia kuin yhtenäinen Euroopan unionin politiikka. Esimerkiksi Ranskaa ja Armeniaa yhdistävät erityissiteet voidaan unohtaa.
Toinen liiallinen yleistys löytyy kohdasta 12, joka on turhan tyly sekä Venäjää että Turkkia kohtaan. Armenian kauppasaarron on muuten määrännyt Turkki eikä Venäjä. Se on muistettava. Kohdassa 17 kylläkin tehdään oikeutta asialle, kun siinä hyvin oikeutetusti kehotetaan lopettamaan Armenian kauppasaarto.
Näistä varauksista huolimatta on mielestäni erinomaista, että Euroopan unionilla on hyvät suhteet näihin kolmeen niin erilaiseen valtioon, joilla on ilmeisiä unionin kanssa yhteisiä etuja. Tästä syystä puollamme mietintöä.

van Bladel
Arvoisa puhemies, kymmenen vuotta sitten työskentelin toimittajana, eikä kukaan ollut tuolloin kuullut Vuoristo-Karabahista, Ingussetiasta ja Dagestanista. Tällä viikolla, niin monen vuoden kuluttua, ranskalainen lehti Le Figaro kirjoittaa Azerbaidzanista kuin se olisi Kaukasuksen Kuwait. Miksi minä hollantilaisena edustajana haluan olla kiinnostunut tästä alueesta? Koska tiedän, että Kaukasuksen maaperästä löytyy ainetta, josta koko maailma on kiinnostunut ja joka on tärkeää vakauden kannalta.
Carrère d'Encaussen mietintöä lukee kuin historiallista romaania. Yksi asia on kuitenkin selvä. Ongelmat ovat moninaisia ja sellaisia niiden ratkaisutkin tulevat olemaan. Eurooppa voi näytellä tässä tärkeää osaa tekemällä ensin inventaarion siitä, mikä on taloudellisesti välttämätöntä alueella ja yrittämällä ennen kaikkea aktiivisen läsnäolon avulla antaa poliittiset takuut näiden maiden itsenäisyydelle, demokratian edistämiselle ja vähemmistöjen asemalle. Tässä esimerkiksi ETYJ voi näytellä tärkeää osaa.
On olemassa yhteistyösopimus Mustan meren alueen kanssa. Siinä on mielenkiintoinen reitti alueelle, joka päättyy Tonavan ja Reinin kautta lopulta Pohjanmereen. Kreikka on tämän yhteistyösopimuksen osapuolena ja Itävalta ja Italia tarkkailijoina. On erittäin tärkeää, että nämä maat otetaan mukaan aktiivisen osallistumiseen alueella.
Carrère d'Encausse on antanut meille puitteet. Komissio ja neuvosto voivat ryhtyä toimeen. Tuen sydämestäni tätä mietintöä.

Féret
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin painottaa sen korkeatasoisen opetuksen laadukkuutta, jota Carrère d'Encausse meille jälleen kerran on tarjonnut.
Olen täysin samaa mieltä perusteista, joita Euroopan unionin ja kolmen Transkaukasian tasavallan läheiselle yhteistyölle on esitetty. Azerbaidzanin maaperän öljyrikkaus on ilmeisen merkittävä asia.
Herää kysymys, saattaisiko Euroopan tarve rajoittaa toimintakenttää amerikkalaisilta yhteisöiltä, joilla jo on paljon edustajia Bakussa, synnyttää vaaran, että se ärsyttää suurta rajanaapuria Venäjää. Vastaus tähän kysymykseen on myönteinen. Mutta olen kuitenkin sitä mieltä, että meidän ei pidä ottaa huomioon Transkaukasian kansojen halua yhdentyä Euroopan unioniin. Transkaukasian tasavallat eivät ole sen eurooppalaisempia kuin Turkki, Marokko tai Etelä-Korea. Perusteena voidaan käyttää maiden paluuta Eurooppaan, yhteen niiden kulttuurin alkulähteistä ainoastaan, jos voimme hyväksyä entisen Mesopotamian eli Iranin sekä Irakin yhdentymisen Euroopan unioniin. Ja miksei sitten samalla tehtäisi Bagdadista tulevan Suur-Euroopan pääkaupunkia.

Habsburg-Lothringen
Herra puhemies, haluaisin ensinnäkin kiittää sydämellisesti esittelijä Carrère d'Encaussea yksityiskohtaisesta ja erinomaisesta mietinnöstä Transkaukasian tasavaltoja koskevasta toimintamallista.
Haluaisin kiittää erityisesti historiallisesta katsauksesta, jonka hän oli laatinut ja jonka luulisin olevan erittäin hyvä esimerkki siitä, että monien alueiden monia ongelmia voidaan ymmärtää ja niille voidaan löytää ratkaisu vain, jos ymmärretään yhteys sekä niiden historialliseen että uskonnolliseen taustaan.
Haluaisin kuitenkin huomauttaa, että näen tämän historiallisen taustan puitteissa tietyn poliittisen suuntauksen, erityisesti kun ajattelen venäläisten sätkynuken Shevardnadzen kuvausta, joka on minusta jälleen kerran liian myönteinen.
Haluaisin mielelläni kuitenkin käyttää lyhyen puheaikani muistuttaakseni vielä kerran siitä, kuinka tärkeä Transkaukasian alue - silmällä pitäen sen naapureita ja erityisesti sen suhteita Turkkiin - on meidän tulevaisuuden energiahuollollemme. Meidän täytyy tehdä kaikkemme tämän alueen tilanteen vakauttamiseksi, mikä ei ole vain Transkaukasian väestön edun, vaan myös oman eurooppalaisen etumme mukaista.

Oreja Aguirre
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, minun on tunnustettava, miten pahoillani olen siitä, ettei aikamme riittänyt siihen, että olisimme voineet kuunnella laajemmin Carrère d'Encaussea, joka on tämän maantieteellisen alueen ehdoton asiantuntija. Haluan kiittää häntä hänen hyvin kattavasta ja syvällisestä mietinnöstään. Hän on tehnyt suuren palveluksen unionille tuodessaan esille kyseisen alueen strategisen merkityksen ja korostaessaan meidän etujamme sen suhteen. Ensimmäinen etumme on näiden maiden auttaminen. Meidän on autettava niitä kehittymään itsenäisiksi demokratioiksi, tiivistämään suhteitaan Euroopan unioniin ja lopettamaan aluettaan vaivaavat konfliktit.
Huolimatta siitä, että komission tiedonannosta Euroopan unionin mahdolliseksi strategiaksi kyseiselle alueelle on jo kulunut aikaa, Kaukasuksen tilanteessa ei valitettavasti ole tapahtunut oleellisia muutoksia. Kyseiset kolme maata eivät pysty pääsemään jaloilleen, elleivät ne pysty saamaan aikaiseksi rauhanomaista rinnakkaiseloa keskenään ja suhteissaan naapurimaihinsa, eivätkä meidän humanitaarisen ja elintarvikeavun, teknisen avun ja maiden itsenäistymisen jälkeen antamiemme yli 800 miljoonan ecun lainojen muodossa tekemämme investoinnit tuota tuloksia. Toivokaamme, että voimme hyödyntää asemaamme alueen tärkeimpänä avunantajana antaaksemme tukea kansainvälisille pyrkimyksille konfliktien ratkaisemiseksi erityisesti Vuoristo-Karabahin alueella.
Vaikka neuvosto ei saavuttanutkaan yhteistä kantaa esityksemme mukaisesti, se hyväksyi joitakin päätelmiä, joiden myötä olemme voineet edistää alueellista yhteistyötämme Kaukasuksella sekä yhteistyö- ja yhteistoimintasopimusten että uuden TACIS-ohjelmamme avulla erityisesti energian ja liikenteen alalla. Niiden ansiosta voimme jatkaa yhteistyötämme asianmukaisilla välineillä kunkin tasavallan kanssa sopusoinnussa poliittisten tavoitteidemme kanssa. Meillä on myös puitteet kehittää Euroopan taloudellista läsnäoloa ja tasapainottaa siten erityisesti Armenian ja Azerbaidzanin politiikkaa hallitsevia turvallisuuskysymyksiä.
Pidän näin ollen tärkeänä sitä, että kyseiset kolme sopimusta, jotka on pyritty laatimaan mahdollisimman samankaltaisiksi, ratifioidaan pian. Jos haluamme, että meillä on merkittävä rooli alueella, meidän on kiinnitettävä erityistä huomiota suhteisiimme kunkin maan kanssa. Tällä hetkellä komissiota ei pidetä ainoastaan tärkeimpänä avunantajana, vaan se on saanut mainetta myöskin puolueettomuutensa vuoksi, kuten joissakin puheenvuoroissa on jo tullut ilmi. Meidän on edelleenkin tuotava esille se, että ymmärrämme ne ongelmat, jotka kaikilla osapuolilla on vastassaan. Kun mietinnössä puhutaan siitä, että Turkin, Azerbaidzanin ja Armenian välinen raja olisi avattava, meidän on muistettava, että Armenian huolenaiheena on suljettu raja, kun sen sijaan Azerbaidzanin huolenaiheena on sen alueen hallussapidon lopettaminen myöskin muilla kuin Vuoristo-Karabahin alueella sekä takuu yli miljoonan pakolaisen paluusta sen alueelle.
Alueen demokraattisen kehityksen ohella komissio seuraa tarkasti tilanteen kehitystä ja jatkaa painostustaan edistyksen aikaansaamiseksi. ETYJ: n raportti Armenian presidentinvaaleista tuo ilmi sen, että kansanvaltaan liittyvät ongelmat eivät rajoitu pelkästään Azerbaidzaniin. Tärkeintä on se, että maat itse ymmärtävät, että niiden on parannettava tilannettaan, ja tässä me voimme tukea niitä teknisillä avustusohjelmillamme, ja meidän on korostettava, että mitä vahvemmat ovat kahdenväliset suhteemme, sitä suuremmat mahdollisuudet meillä on saada aikaiseksi todellista kehitystä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestykseen.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Schroedter
Herra puhemies, hyvät kollegat, minun täytyy valitettavasti kiinnittää huomionne vielä kerran vihreiden puolueryhmän kantaan. Emme voineet kannattaa mietintöä sellaisena kuin se nyt hyväksyttiin tarkistuksineen, koska se esittelee erittäin yksipuolisen toimintamallin, joka perustuu pääasiallisesti yksittäisten Euroopan valtioiden haluun päästä käsiksi Kaspianmeren öljyvaroihin suhteellisen nopeasti sekä haluun estää samalla kilpailijoiden hyötyminen niistä. Kun on kerran nähnyt todella saastuneet öljykentät, ymmärtää, että kyseisistä alueista täytyy kantaa vastuuta eikä vain huolehtia mahdollisimman nopeasta pääsystä öljyvaroihin. Alueen rauhasta täytyy kantaa vastuuta. En tiedä siihen yhtään todella tehokasta toimintamallia. Jos kumppanuusja yhteistyösopimukset, jotka pyrkivät vain kauppasaartojen nopeaan purkamiseen eivätkä ole sidottuja rauhanpyrkimyksiin, hyväksytään nopeasti, se osoittaa vain, että Eurooppa ei ensinnäkään ymmärrä täysin tätä aluetta, ja toiseksi nimenomaan, ettei konfliktien ratkaisemiseen pyritä.
Jos kumppanuussopimukset hyväksytään ja ne astuvat voimaan, suuri osa alueelta kotoisin olevasta kansasta - jota on miljoonia - on yhtäkkiä vieraita omassa kodissaan eikä pääse lainkaan hyötymään tuesta. Tämä tarkoittaa, että Vuoristo-Karabah ei voi olla mukana. Vai haluatteko te ehkä loukata kansalaisoikeuksia tukemalla VuoristoKarabahia Latshin-käytävän kautta? Kumppanuus- ja yhteistyösopimukset eivät voi astua voimaan, jos rauhaa ei saada aikaan. Tämähän ei tarkoita, ettemmekö käyttäisi kaikkia varojamme ja voimiamme auttaaksemme siellä, missä apua tarvitaan. Euroopan unionissa ei kuitenkaan tapahdu mitään. Ei tapahdu mitään, kun on kyse ECHO: n toiminta-alan laajentamisesta itsenäisen toiminnan aikaansaamiseksi. Ei tapahdu mitään, kun on kyse TACIS: n muotoilemisesta ongelmien ratkaisemiseksi sosiaalisin toimenpitein, eikä mitään myöskään tapahdu, kun on kyse todellisesta rauhaan johtavan ratkaisun edistämisestä. On vain paljon hyviä sanoja, mutta ei ymmärrystä alueen todellisille ongelmille. Emme voi tukea toimintamallia, jolla kyllä sinänsä tarkoitetaan hyvää, mutta joka ei paneudu tosiasioihin.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, huolimatta siitä, mitä juuri äsken sanoin, haluaisin selittää, mistä syystä äänestin meille lopullisessa muodossaan esitettyä mietintöä vastaan. Olin ainoa edustaja, joka näin teki.
Olen mietinnössä esitetyistä asioista samaa mieltä yhtä asiaa lukuun ottamatta, joka mielestäni on olennaisen tärkeä. Tällä tarkoitan sitä asiaa, että me kannustamme komissiota ja neuvostoa perustamaan yhteisön suurlähetystöjä. Yhteisöllä ei voi olla suurlähetystöä missään maassa. Sellaisten perustaminen, tai että niitä asioiden todellisesta tilasta huolimatta halutaan perustaa, ei olisi hyväksi Euroopan unionille.
Toisin kuin puhujat äsken sanoivat, tällä hetkellä on olemassa eri maiden suurlähetystöjä. Niitä on neljä tai viisi kutakin Transkaukasian kolmea maata kohden. Toisin kuin on sanottu, suurlähettiläiden toiminta on yhteensovitettua. Suurlähettiläät ovat jopa valinneet keskuudestaan puheenjohtajan, vaikka unionin puheenjohtajamaa ei olekaan yksi suurlähetystöjen edustamista maista. Yhteisön valtuuskunnan on sitä vastoin oltava valtuuskunta, ei suurlähetystö. Olen paikan päällä Georgiassa voinut todeta, kuinka vaarallista voisi olla kutsua suurlähetystöksi sitä, minkä pitäisi pysyä valtuuskuntana. Tästä syystä äänestin mietintöä vastaan. Haluan kuitenkin vielä tarkentaa, että mietinnön tärkeimmistä asioista olen samaa mieltä.

Eriksson ja Sjöstedt
Me olemme äänestäneet mietinnön puolesta, mielestämme on tärkeää, että EU: n jäsenmaat kehittävät suhteita, avunantoa, kauppaa ja yhteistyötä Transkaukasian valtioiden kanssa. Koska vastustamme EU: n pyrkimystä kehittää yhteistä ulkopolitiikkaa, olemme mietinnön YUTP: n painotusta ja varsinkin erityisten EU-suurlähetystöjen perustamisajatusta vastaan.

Lindqvist
EU: n ei pidä mielestäni perustaa omia suurlähetystöjä, vaan ylläpitää suhteita ympäröivään maailmaan toisella tavalla.

Wibe
Olen täysin samaa mieltä mietinnön kanssa Transkaukasian tasavaltojen auttamisen tärkeydestä. Minulla on kuitenkin varauksia kohtiin 1 ja 36, joissa puhutaan unionin tarpeesta perustaa erityisiä yhteisiä suurlähetystöjä. Mielestäni EU ei ole sellainen juridinen henkilö, joka voi perustaa lähetystöjä. Tämän tulee olla vain yksittäisten kansakuntien oikeus.

Maantieteelliset merkinnät ja alkuperänimitykset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Fantuzzin maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0412/96) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi (EY) maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun asetuksen (ETY) N: o 2081/92 muuttamisesta (KOM(96)0266 - C4-0439/96-96/0159(CNS)).

Fantuzzi
Arvoisa puhemies, en tiedä, ovatko kaikki kollegani lukeneet tämän mietinnön perustelut. Olen pyrkinyt tuomaan niissä esille tiettyä huolestuneisuutta ja myös hiukan katkeruutta maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisiä merkintöjä ja alkuperänimityksiä koskevan asetuksen 2081/92 soveltamisen suhteen. Voimme myös sanoa, että tämä päivä on tärkeä hetki Euroopan parlamentin, komission ja neuvoston työssä mielestäni herkän ja arkaluontoisen aihealueen suhteen.
Tausta on tuttu: komissio on kehittänyt tämänpäiväisen ehdotuksen fetajuustoa koskevan päätöksen pohjalta, jossa juusto rekisteröitiin kesäkuusta 1996 alkaen tyypilliseksi eurooppalaiseksi alkuperäistuotteeksi. Ehdotuksen tarkoituksena on muuttaa siirtymäaikaa, jonka aikana voidaan hyväksyä rekisteröidyn tuotteen alkuperää väärinkäyttävä, jäljittelevä tai sen mieleentuova tuote, ja joka on nyt viisi vuotta asetuksen voimaantulopäivämäärästä ja koskee kaikkia tuotteita. Viiden vuoden siirtymäaikaa olisi muutettava siten, että se lasketaan alkavaksi jokaisen yksittäisen tuotteen rekisteröinnistä eli käytännössä siis tästä hetkestä alkaen.
Joku voisi sanoa, että kysymys on ollut vain teknisluontoisesta, yksinkertaisesta ja vaatimattomasta muutoksesta, jota perustellaan asetuksen voimaantulon viivästymisellä. Minun mielestäni tästä ei ole kysymys ja siksi ilmaisen huolestuneisuuteni. Myös parlamenttimme maatalousvaliokunta myöntää oletettavasti viivästyksen. Olemme katsoneet useaan otteeseen aiheelliseksi ottaa asia esille. Olemme sanoneet, että viivästyminen on ollut myös tahallista. Muistan, että tässä salissa esitettiin asiasta suullinen kysymys 26. lokakuuta 1995 ja lopullisessa päätöslauselmassa pyydettiin komissiota lopettamaan viivyttely, joka aiheutti vakavia haittoja tuottajille ja kuluttajille.
Mielestäni tätä aihetta on aliarvioitu ja taattu yksinkertaistetun menettelyn asiaankuulumaton soveltaminen. Minun täytyy sanoa, että vasta vuoden 1996 puolivälissä olemme saaneet kaksi ensimmäistä rekisteröityjen tuotteiden pakettia. Mikäli viivyttely on siis todellinen ja objektiivinen syy näille teknisille muutoksille, komissio ja neuvosto tekisivät mielestäni viisaasti hyväksyessään esitykseni ajatuksen pidentää kyseiset asetuksessa 2081/92 määrätyt, asetuksen voimaantulopäivämäärästä alkavat viisi vuotta seitsemäksi vuodeksi. Lisäksi ehdotan 15 artiklassa esitetyn menettelyn mukaisesti lykkäystä erityistuotteiden kohdalla, edelleen asetuksen 2081/92 hengen ja filosofian mukaan.
Pelkään sitä vastoin, että viivästyminen on tässä muodossa olevalle ehdotukselle todellisen syyn sijasta pelkkä alibi ja että ehdotus rohkaisee asetuksen vihollisia, joita - kuten tiedämme - on aina ollut ja on edelleen. En usko, että siirtymäajan täydellinen uudistaminen on hyvä poliittinen toimenpide, etenkin kun yksi Maailman kauppajärjestön eduista on henkisen omaisuuden suojaa koskevan TRIP-sopimuksen olemassaolo, jonka 22 artiklassa määrätään nimenomaan mahdollisuudesta suojella maailmanmarkkinoilla maantieteellisellä alkuperänimityksellä varustettuja tuotteita. Kuinka voimme siis uskottavasti käydä kauppaa Euroopan ulkopuolisten kauppakumppaniemme kanssa tällaisilla vaatimuksilla?
Mielestäni siinä tapauksessa katkeaisi myös laatutuotteiden perinne. Hullun lehmän kriisin jälkeen tunnustimme, että automaattinen yhteys, joka oli kuluttajien luottamuksen ja maataloustyön välillä, oli katkennut, joten pitäkäämme siis hengissä jäljelle jääneet langat. Uskon myös, että ajatus tyypillisistä tuotteista lisää terveellä ja objektiivisella tavalla kuluttajien luottamusta.
En usko, että tyypilliset tuotteet olisivat vain pelkkä merkintä, jota käytetään ainoastaan kokouksissa, vaan ne edustavat suurta perintöä, tietoa ja ammattimaisuutta koko Euroopan maataloudessa. Niistä luopuminen merkitsisi mielestäni suuren lahjan antamista amerikkalaisille.
Mielestäni komission pitäisi kertoa meille, milloin se täydentää listat uusien tuotepakettien osalta, joiden toivon vihdoinkin täydentävän asetuksen 2081/92 17 artiklassa säädettyä yksinkertaistettua menettelyä. Mielestäni vastaus tähän kysymykseen on erittäin tärkeä, koska meidän täytyy siirtyä asetusten käyttöönotossa uuteen vaiheeseen eli ottaa käyttöön tavanomainen menettely, joka lopettaa asioiden ongelmallisen ja hitaan hoidon, josta on pian päästävä eroon.

Wilson
Arvoisa puhemies, puhuisin ehdotuksesta neuvoston asetukseksi, jolla tarkistetaan aiempaa asetusta. Kuten olemme nähneet alkuperäisen asetuksen yhteydessä, aina on tilaa poikkeuksille. Yksinkertaistetun menettelyn salliminen oli poikkeus. Meidän ei kuitenkaan tule sallia poikkeusten muodostuvan säännöksi, paitsi poikkeusoloissa.
Väittelemme tässä kahdesta vuodesta. Komissio haluaa alkamisajaksi vuoden 1996 ja viiden vuoden siirtymäaikaa. Esittelijämme ehdottaa vuotta 1992 ja seitsemän vuoden siirtymäaikaa. Me sanomme vuosi 1999, he sanovat vuosi 2001. Maantieteellisten merkintöjen suoja on hyvä ajatus. Se voi tuoda lisäarvoa köyhempien maaseutualueiden tuotantoon. Se voi taata laadun. Pienet eturyhmät voivat käyttää sitä kansainvälisten yhtiöiden etujen voiman vastapainoksi. Jos kuitenkin annamme periksi määräajoista, jos annamme periksi ohjelmasta, jos olemme ahkeria, ajatellaan, että joko emme ole vakavissamme tai sitten emme ole tehokkaita. Komissio on aivan oikeassa halutessaan kohentaa tilannetta. Fantuzzin tarkistettu teksti on kuitenkin parempi, ja pyydän teitä kannattamaan sitä.

Schierhuber
Herra puhemies, arvoisat kollegat, maatalous on epäilemättä käännekohdassa. WTO: n avulla saavutettu vapautuminen, uudet ja paremmat tuotantomenetelmät sekä kansainvälinen kilpailu ovat viime vuosina tuoneet suuria muutoksia mukanaan. On selvää, ettei kaikkea pidä yrittää liittää toisiinsa, mutta olen kuitenkin sitä mieltä, että BSE sopii jotenkin tähän kuvaan. Meidän täytyy pitää huolta siitä, ettei maatalous kehity ihmisistä vieraantuvaan suuntaan. Tulevat vuodet vaatinevat jonkin verran uudistuksia. Erityisesti kuluttajien toiveet täytyy ottaa huomioon. On kai myös selvää, että kuluttajat toivovat yhä suuremmassa määrin luonnonmukaisia ja terveellisiä tuotteita ja että maaseutua edistetään luonnonmukaisilla tuotantotavoilla ja perinteisillä maatalousrakenteilla.
Yksi tärkeimmistä näkökulmista tässä uudessa suuntauksessa lienee se, että maataloustuotteiden alkuperä ja koostumus on voitava saada helposti selville. Tähän kokonaiskäsitteeseen kuuluvat niin täällä puheenaiheina olleet asetuksen 2081/92 mukaiset alkuperämaamerkinnät kuin nautojen ja naudanlihan merkitseminenkin, mikä pitäisi BSE-katastrofin jälkeen vihdoinkin saada aikaan. Vain tällä tavoin kuluttaja voi jälleen luottaa tuotteisiin ja vain tällä tavoin saadaan aikaan terve kilpailu tuottajien ja vapaiden markkinoiden välille. Vastaavasti tulee ottaa huomioon luonnollisesti eri Euroopan alueiden perinteet ja kulttuurit.
Uskon voivani väittää, että Euroopan unionin jokaisella alueella on tarjottavana omat erityispiirteensä ja - tästä olen varma - myös omat etunsa. Jokainen alue on suotuisa, sanoi joku viisas joskus. Täytyy vain tietää, minkä suhteen se on suotuisa. Silloin meillä on mahdollisuus saada tuotteillemme hyvä maine ja suojella niitä huonoilta jäljennöksiltä. Mutta on myös selvää, että luonnolliset rajat ovat tässä valossa häilyvä käsite.
Monia tuotteita, jotka ovat alunperin joltain tietyltä alueelta, on tuotettu usein vuosikymmeniä muilla alueilla ilman sen suurempaa ihmettelemistä. Siksi haluaisin vedota siihen, että tästä koituvat kielteiset seuraamukset korvattaisiin alkuperäistuottajille asianomaisella ylimenokauden pidentämisellä. Varsinkin kotimaatani Itävaltaa ajatellen pyytäisin todellakin suurta huomiota tälle, sillä meillä on paljon juuri näiden ongelma-alojen tuotantoa.
Fantuzzin mietinnössä otetaan huomioon tämä vaatimus ja mahdollistetaan ylimenoajan pidentäminen. Luulen, että olemme tässä oikeilla jäljillä.

Santini
Arvoisa puhemies, tässä asetusehdotuksessa on hieman parantolamaista makua, siis hieman myöhään tulleen vastauksen makua elintärkeään ongelmaan, joka on tuottajan ja kuluttajan välillä oleva luottamussuhde.
Toivomus, joka voidaan tässä vaiheessa esittää niin pitkän hukkaan menneen ajan jälkeen on se, että byrokratian kulkua olisi kiiruhdettava ja suoritettava menettelyjen viimeistely nopeammassa ajassa kuin on tarvittu ohjeita koskevan osan laadintaan.
Ehdotuksen 13 artiklassa säädetään siirtymäajaksi enintään viisi vuotta, minä aikana jäsenvaltiot voivat jatkaa kansallisin toimenpitein 1 kohdan b alakohdassa mainittujen ilmausten käyttöä. Tälle on kuitenkin olemassa tiettyjä ehtoja. Ennen kaikkea tuotteiden tulee olla laillisesti markkinoilla. Tuotteiden tulee olla varustettu tällaisilla nimityksillä vähintään viisi vuotta ennen asetuksen voimaantulopäivämäärää; lisäksi etiketeistä on käytävä selvästi ilmi tuotteen oikea alkuperä.
Yhdyn esittelijän ehdotukseen, jonka mukaan siirtymäaika olisi seitsemän vuotta, ja lisäaikaa voitaisiin myöntää tapauksissa, joissa tietyn tuotteen kohdalla on vaikeuksia. Seitsemän vuottahan veisi meidät, jos teen hieman laskelmia, asetuksen syntymisestä eli vuodesta 1992 vuoteen 1999, ei niin kuin komissio haluaisi ehdottaa. Viisi vuotta, mutta mistä alkaen? Asetuksen voimaantulopäivämäärästä, eli tästä vuodesta, ainakin niin toivomme, ja näin eläisimme vuoteen 2002 asti nykyisessä epämukavassa tilanteessa. Tämä merkitsisi sitä, että sillä aikaa tanskalaiset jatkaisivat kuuluisan fetajuuston valmistamista - petkuttaen siis kuluttajaa - ja että myös saksalaiset herrat jatkaisivat tyypillisen italialaisen raastejuuston valmistamista saksalaisena tuotteena.
Arvoisa puhemies, se ei ole merkki vapaudesta, se on törkeätä kaupallista plagiointia. Eurooppa ei ole tällainen! Luin eilen haastattelun eräästä sosiologista, joka sanoi: " Hylkään ajatuksen, jossa Euroopan yhdentyminen pohjautuu identiteetin heikkenemiselle. Kieltäydyn ajatuksesta, että olut olisi samanlaista Hampurista Palermoon. Kieltäydyn ajatuksesta, että viinissä olisi Kreikasta Englantiin samat ominaisuudet." Luulenpa että ongelmana ei ole Euroopan yhdentyminen vaan pelkästään tuotantoon liittyvä sekaannus.
Maantieteelliset merkinnät ja nimitykset, joita on suojeltu, voivat muodostaa laillisesti pätevän todisteen vaarantamatta vapaata liikkumista markkinoilla, jossa todellakin on säilytettävä eurooppalainen henki. Myös maatalouden ja teollisuuden tuotteiden yhtenäistäminen on siis vain politiikkaa, aivan kuten on niiden ihmisten kohdalla, jotka syntyvät ja elävät saksalaisina, portugalilaisina tai italialaisina, mutta elävät Euroopan kansalaisina. Tämän on siis tapahduttava myös maatalouden tuotteille.

Olsson
Herra puhemies! Eurooppa on oikeastaan fantastinen maanosa, ja EU on myös fantastinen alue monikielisyytensä ja monikulttuurisen luonteensa vuoksi. Voidaan myös sanoa, että olemme " monigastronomisia" ; meillä on hyvin erilaisia ruokakulttuureja unionin eri osissa. Tästä syystä meillä on usein erilaisia nimityksiä samalle asialle, mikä on luonnollista, kun käytämme eri kieliä. Toisaalta käy myös joskus niin, että kutsumme eri asioita samaksi asiaksi, mikä sitä vastoin ei ole aivan oikein.
Kaikessa tässä on hyvin mutkikas kokonaisuus, josta meidän on tärkeää yrittää saada selvää. Samanaikaisesti on tärkeää huomata, että se, mitä tapahtuu eurooppalaisessa integraatiossa ja elinkeinoelämässä, on toimintojemme lisääntyvä keskittyminen suuriin keskusyksiköihin. Ei ole sanottua, että elintarvikkeiden kuluttaja todella pitää tätä erityisen hyvänä suuntana. Ehkäpä kuluttaja haluaakin säilyttää paikallisen omaleimaisuuden, ehkä elintarvikekuluttaja haluaa tuntea tietävänsä, missä ja miten tietty elintarvike on tuotettu? Tässä yhteydessä ovat sekä alkuperänimitykset että maantieteelliset merkinnät tärkeitä niin kauan kuin niitä ei käytetä väärin.
Minulla on kokemusta Ruotsin jäsenyysneuvottelusta, ja tiedän tämän asian olleen silloin aika paljon esillä keskusteluissa. Voidaan sanoa, että tuotteiden Ruotsissa käytettävät nimet ja nimitykset olivat ehkä joskus sopimattomia EU-yhteyteen, mutta halusimme ne kuitenkin toistaiseksi säilyttää. Siksi uskon, että on tärkeää selvittää tämä siten, että meillä ei ajan mittaan ole harhaanjohtavaa informaatiota. Samanaikaisesti pitää olla joustavuutta, jotta voimme sallia jonkin maan käyttävän tiettyä perinteistä merkintää omassa maassa toistaiseksi tai kunnes ongelma on ratkaistu muulla tavalla. Siksi arvostan sitä, että on tietty siirtymäaika ja luulen, että komission siirtymäaika on pohjimmiltaan kannatettava. Näkisin mielelläni, että olisi mahdollista pidentää siirtymäaikaa siinä tapauksessa, että tietylle tuotteelle tulee vaikeuksia. En haluaisi mielelläni mitään rajoitusta tähän pidentämismahdollisuuteen.
Herra puhemies, täten toivon, että voimme käydä äänestämään tästä mietinnöstä, ja toivon myös, että me kuitenkin olisimme yksimielisiä pääasiassa. Olen enimmäkseen samaa mieltä Fantuzzin kanssa, kunhan vain näemme, että on joitakin ongelmia, ehkei vähiten uusissa jäsenmaissa.

Barthet-Mayer
Arvoisa puhemies, maakunnalliset ja maatalouden laatutuotteet tarvitsevat vahvaa suojelua yhtenäismarkkinoilla. Maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojan luominen on askel tähän suuntaan. Komissio ei ole myöntynyt joidenkin jäsenvaltioiden vaatimuksiin väliaikaisesta kansallisesta suojelusta, jota sovellettaisiin siihen asti kunnes uudet nimitykset rekisteröidään yhteisössä lopullisesti.
Asetuksessa esitettiin alunperin mahdollisuus, että jäsenvaltiot voisivat säilyttää kansalliset nimityksensä viisi vuotta asetuksen julkaisemisen jälkeen eli tässä tapauksessa vuoteen 1997 asti. Komissio on ehdottanut, että siirtymäajan voimaan tulemisen ajankohtaa muutetaan korvaamalla asetuksessa oleva ajankohta kyseisten tuotteiden julkaisuajankohdalla. Voinette heti kuvitella, minkälaisia vaikeuksia se aiheuttaisi valvonnassa.
Kollegamme Fantuzzi on oikeutetusti sitä mieltä, että komissio on epäonnistunut viivytellessään asioiden käsittelyä ja että komissio näin rankaisee maakunnallisten tuotteiden tuottajia ja jalostajia. Nämä ovat odottaneet, että he saisivat oikeutetusti yksinoikeuden käyttämiinsä nimityksiin yhteisön alueella, kun yhtenäismarkkinat luodaan. Esittelijän ehdotus on yksinkertainen: muuttaa siirtymäajan kesto seitsemään vuoteen asetuksen voimaan tulosta alkaen laskettuna. Se on hyvä ehdotus, jonka etuna olisi se, että se helpottaisi valvontaa.
Maataloustuotteiden ja maakunnallisten tuotteiden suojelun ja niiden yhteisön sisällä liikkumisen alalla on edistyttävä vielä paljon, jotta pystymme luomaan sellaisen Euroopan kuin haluamme. Olen keskustellut tästä ongelmasta hiljattain elsassilaisten tuottajien kanssa. Euroopan alueiden maataloustuottajat, viininviljelijät ja jalostustoimintaa harjoittavat käsityöläiset kohtaavat joissakin jäsenvaltioissa edelleen päivittäin oikeudellisia, verotuksellisia ja hallinnollisia esteitä, jotka ovat selkeitä, naamioituja suojelutullijärjestelmän muotoja. Näyttäisi siltä, että suuret yhtenäismarkkinat eivät ole tuoneet maakunnallisten tuotteiden alalle mitään uutta.
Hyvät kollegat, parlamentin valiokuntien olisi puututtava epäkohtiin, jotta erinomaiset laatutuotteemme voisivat vihdoin liikkua vapaasti koko unionissa yhtenäisten sääntöjen mukaisesti. Se lisäisi avoimuutta sekä Euroopan unionin kuluttajien ja kansalaisten tyytyväisyyttä.

Baldarelli
Arvoisa puhemies, kannatan esittelijän ehdotusta siksi, että se tiivistää maataloustuottajien nyt jo vakiintuneen mielipiteen, ja ennen kaikkea myös siksi, että se viittaa markkinoilla oleviin mahdollisuuksiin.
Markkinoita pidetään monessa mielessä tuotannon organisoinnin keskeisenä viitekohtana sekä tulot takaavana tekijänä. Elintarvikkeiden ja maataloustuotteiden nimitykset ovat tiettävästi arvokas keino tulojen säilyttämiseksi, maatalouden elvyttämiseksi ja luonnollisesti myös avustuspolitiikan piiristä pois pääsemiseksi; tukipolitiikan, jota tähän asti on ylläpidetty myös ilmiselvien tulonsaantiongelmien vuoksi monella Euroopan unionin maatalousalueella.
Tästä näkökulmasta katsottuna meidän on siis pyrittävä siihen, että komission toiminnasta tulee täsmällisempää ja selväpiirteisempää, eikä uusia kumoamisia voida hyväksyä. Sääntöjen laatiminen ei toki saa olla ainoa viitekohta, sillä markkinoita voidaan lähestyä myös tuottajien yhdistysten täsmällisen ja selväpiirteisen toiminnan kautta sekä laadunvalvontajärjestöjen itsensä kautta, joita on jo muodostunut ennen niiden perustamista koskevan asetuksen antamista ja jotka ovat kiinnittäneet myös Euroopan unionin huomiota siihen, että markkinatoimintaa on jo ollut olemassa ja että osaa sen tuotteista on pitänyt joka tapauksessa valvoa.
Katsomme näin ollen, että tätä toimintaa ja myöskin tuottajien yhdistyksen toimintaa tulee edistää ulkopuolelta käsin ja että meidän on pystyttävä varautumaan myös sitä mutkaista ja byrokraattista tietä varten, joka tuotannon on kuljettava tuotteiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten aikaansaamiseksi.

Funk
Herra puhemies, olen kaiken kaikkiaan samaa mieltä Fantuzzin mietinnön kanssa, mutta minun täytyy sanoa, että kun on kyse yrityksistä ja työpaikoista, tarvitsemme siirtymäkausia. Tämä täytyy pitää myös mielessä. Jos yritysten täytyy käydä läpi rakennemuutos, täytyy myös ymmärtää, että siitä voi seurata vaikeuksia, ja nämä kaksi asiaa pitäisi pystyä tasapainottamaan. Yleisesti ottaen kannatan sitä, että korostamme eurooppalaisia erikoisuuksiamme entistäkin enemmän. Mihin sitten matkustankin, joka maassa on McDonald&#x02BC;s, Burger King ja Coca Cola - myös Euroopan ulkopuolella. Se on oikeastaan todiste elintarviketeollisuutemme köyhyydestä ja siitä, että emme ole onnistuneet kehittämään vastaavia jakelupisteitä suurtuotantoon, mistä johtuen menetämme suuria markkinaosuuksia. Meidän eurooppalaisten pitäisi hoitaa ja kehittää omia erikoisuuksiamme, joilla on pitkät perinteet ja jotka ovat suosittuja kansan keskuudessa.
Törmäsin käsittelyssä aivan ainutlaatuisiin tapauksiin. Olemme pitkään keskustelleet BSE-taudista ja olleet sitä mieltä, että tarvitaan merkintä takuuksi siitä, ettemme voi sairastua. Sveitsiläiset joutuivat vientikieltoon, ja me huomasimme yhtäkkiä, että heidän kuuluisa bündeliläinen lihansa olikin argentiinalaista lihaa. Liha ei ollut peräisin sveitsiläisestä lehmästä! Minun täytyy sanoa aivan rehellisesti, että jos noudatamme merkintäkäytäntöä niin kirjaimellisesti kuin Baldarelli ehdottaa, joudumme myös toteamaan - kuten itse totesin vieraillessani Italiassa - että parmesaanijuustoa valmistetaan Italiassa hyvällä menestyksellä baijerilaisesta ja badenwürtenbergiläisestä maidosta. Meidän ei pitäisi työntää kapuloita toistemme rattaisiin, sillä esimerkiksi tämä juusto on erinomaista; se päätyy sitä paitsi lopulta takaisin Saksaan. Voin tässä yhteydessä tunnustaa, että olen suuri parmesaanin ystävä ja että nautin sen kanssa würtenbergiläistä viiniä. Ei mikään huono yhdistelmä, sillä viinikin on hyvää.
Meidän pitäisi olla kriittisiä tätä merkintäsuojaa kohtaan, ja kannatan komission ehdotusta päätöksentekoajan lisäämisestä viidellä vuodella, jotta ehtisimme toteuttaa rakenneuudistuksen kunnolla. Näistä lähtökohdista olen samaa mieltä kanssanne. Meidän pitäisi pyrkiä korostamaan eurooppalaisia erikoisuuksiamme entistä voimakkaammin ja välittämään kuluttajillemme laatutietoutta, johon he voivat luottaa. Imagomme on kärsinyt laittomien hormonien käytön takia johtuvista tapauksista - esim. BSE-lihasta - niin suuresti, että meidän on ehdottomasti käytettävä hyväksemme se mahdollisuus uskottavuutemme parantamiseksi, joka meille tarjoutuu erikoisuuksiemme muodossa. Tarvitsemme siihen kuitenkin tietyn siirtymäkauden. Jos voimme kannattaa sitä, voimme olla Fantuzzin mietinnönkin kanssa täysin samaa mieltä.

Rosado Fernandes
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, kaikilla Euroopan mailla on jokin historiallinen realiteetti, jota on puolustettava. On selvää, että on pyrittävä välttämään sellaista yhdenmukaistamista ja maailmanlaajuistumista, joka tekee kaikista nykyisistä Duponteista ja Euroopan historian Duponteista aina vain enemmän samanlaisia Duponteja . Onneksi on ainakin jotain, joka ei ole Dupont . Se mikä ei ole Dupont , on tietenkin alkuperäinen tuote ja maantieteellinen käsite; se on " Porto" , joka on " Porto" , tai " Madeira" , joka on " Madeira" , ja joka ei ole tehty Kaliforniassa eikä Australiassa.
Jos Eurooppa todella haluaa puolustaa jotain omasta historiastaan ja yksilöllisyydestään eikä vain tulla samanlaiseksi kaikkien muiden kanssa - kyse ei ole siitä, että olisimme muiden yläpuolella, vaan siitä, että olemme erilaisia -, sen on puolustettava omia tuotteitaan ja suojeltava maantieteellisiä merkintöjään. Tästä syystä on tärkeää, että komissio ei viivyttele tässä asiassa niin kuin nyt on tapahtunut. Tästä syystä komissio ei saa vain odottaa, että uusia tuotteita rekisteröidään, kun aiemmin rekisteröityjä tuotteitakaan ei vielä suojella. Komission olisi kunnioitettava jo olemassa olevia arvoja, mutta sitä se ei ole tehnyt, ja siksi moitin sitä.

Hardstaff
Arvoisa puhemies, kiittäisin esittelijää, Fantuzzia, erittäin hyvästä työstä, jota hän on tehnyt mietinnössään tarkastellessaan ja tarkistaessaan lainsäädäntöä maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden suojasta ja alkuperämerkinnöistä.
Tämä on kysymys, joka on hyvin tärkeä sekä tuottajien että kuluttajien kannalta. Erityisten korkealaatuisten alueellisten erikoisuuksien tuottajat tarvitsevat takeet siitä, että heidän tuotteitaan ei jäljitellä ja sitten markkinoida joko ylihintaan tai halvemmin hinnoin teeskennellen, että ne ovat aitoja tuotteita. Kuluttajien on tiedettävä täsmälleen, mitä he ostavat, olipa se aitoa samppanjaa tai Wensleydalen juustoa tai vastaavia, mahdollisesti laadultaan yhtä mainioita tuotteita, jotka vain tulevat toiselta alueelta.
Kuten Fantuzzi huomautti, komissio oli huolissaan siitä, että viiden vuoden siirtymäkausi on osoittautumassa riittämättömäksi kaikkien niiden tuotteiden rekisteröimiseksi, jotka hakevat nimeämistä suojelluiksi alueellisiksi tuotteiksi tai elintarvikkeiksi. Se ehdotti kaikille vielä rekisteröimättömille tuotteille uutta viiden vuoden siirtymäkautta vuodesta 1996 alkaen soveltamispäivästä eikä alunperin sovitusta ajankohdasta.
Kuten esittelijämme huomautti, tämä tarkoittaisi, että koko prosessi voisi lykkääntyä monella vuodella, mikä tekisi tilanteesta sekavan ja heikentäisi lainsäädännön tehokkuutta. Hänen tarkistuksensa, jossa pidennetään siirtymäkautta kiinteällä ajanjaksolla eli viidestä vuodesta seitsemään - erittäin poikkeuksellisissa oloissa kahdeksaan - alkuperäisestä määräajasta, pannee sekä hakemuksia tekevien tuottajat että niitä käsittelevät virkamiehet pitämään huolen siitä, että he pitäytyvät määräajassa.
Hän myös ehdottaa kansallisten toimien sallimista noiden tuotteiden suojelemiseksi komission päätöksen tekemiseen asti. Fantuzzin ehdotukset ovat järkeviä ehdotuksia, joilla pyritään suurempaan avoimuuteen ja selkeyteen sekä tuottajia että kuluttajia hyödyntävien säännösten täytäntöönpanossa. Kehotan teitä kannattamaan niitä.

Filippi
Arvoisa puhemies, olen erittäin paljon yhtä mieltä esittelijä Fantuzzin läpikäymistä asioista sekä kollega Santinin esittämistä aiheista, joten en toista jo sanottuja asioita. Haluan käyttää käytettävissäni olevan ajan kerratakseni ja korostaakseni tämänpäiväisiä puheenaiheita, mikä voi tuntua oudolta, mutta mikä muistuttaa joistakin filosofisista näkemyksistä ja asenteista Euroopan maatalouden ongelmiin.
Ensin haluan kuitenkin rauhoittaa kollegaani ja hyvää ystävääni Funkia siitä, että Reggio-Emilian alueen parmesaanijuustoa ja parmesaaniraastetta, vakuutan teille, ei pystytä valmistamaan baijerilaisesta maidosta ja että juuri parmesaanin valvontakriteerit voivat toimia esimerkkinä laadusta muille tuotteille. Minä olen maidontuottajaperheestä, ja perheeni on aikojen alusta valmistanut parmesaania, joten tiedän mistä puhumme.
Mainitsin siis erilaiset filosofiat. Toisin sanoen puhumme kaikki laadusta, mutta - suonette anteeksi kaavamaisen pelkistyksen - on olemassa kaksi käsitystä laadusta, jotka tulevat aina esille, ja mielestäni ne ovat jo tulleet esille tämänaamuisessa keskustelussamme. Joukossamme on niitä, jotka puhuessaan laadusta tarkoittavat pieniä ja keskisuuria tuottajia ja sitä, että heitä pitäisi palkita siitä, että he tekevät laatutuotteita. On niitä, jotka ajattelevat samalla kuluttajaa, jolla on oikeus tietää täsmällisesti, mitä hän ostaa ja kuluttaa. On myös ihmisiä, jotka ehkä puhuvat kuluttajista, mutta ajattelevat koko ajan suuryrityksiä, joiden tuotanto on laajaa maatalouden ja teollisuuden alalla - toisin sanoen monikansallisia markkinointiyrityksiä - ja jotka puhuvat laadusta pyrkien ajamaan etuja, joilla ei ole mitään tekemistä pienten ja keskisuurten tuottajien tai kuluttajien etujen kanssa.
Tähän täytyy siis saada selvyys. Olen sitä meiltä, että meidän täytyy ryhtyä toimenpiteisiin voittaaksemme rajoitukset, joita vielä toistaiseksi on säännöissä, joiden pitää olla selkeitä ja lopullisia, ja joiden avulla on pyrittävä asetuksen 2081/92 soveltamiseen eikä sen muuttamiseen. Toimivallan jaon tulisi olla vähemmän byrokraattista ja selkeämpää Euroopan unionin ja jäsenmaiden välillä. Jotta saamme tuloksia, on tarkistukset - 4, 9, 10, 11 ja 12 - hylättävä. Pyydän näin ollen kaikkia parlamentin jäseniä, jos he haluavat olla johdonmukaisia, hylkäämään tarkistukset 4, 9, 10, 11 ja 12. Muuten emme pääse koskaan sanoista tekoihin.

Oreja Aguirre
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, haluaisin aluksi onnitella maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevää valiokuntaa ja sen esittelijää, Fantuzzia, siitä, että he ovat käsitelleet rakentavasti tätä aihetta, josta keskusteltiin vilkkaasti Euroopan parlamentissa viime lokakuussa.
Maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetussa asetuksessa 2081/92 kielletään rekisteröityjen ja suojeltujen nimien käyttö myös tiettyjen ilmaisujen yhteydessä kyseisessä asetuksessa määrätyn siirtymäajan jälkeen. Komission ehdotuksen tavoitteena on antaa niille maanviljelijöille, jotka eivät pysty käyttämään rekisteröityjä nimiä, tarpeeksi mukautumisaikaa uuteen lainsäädännölliseen tilanteeseen. Tämän kauden on siis oltava riittävän pitkään voimassa, jotta tuottajat pystyvät sen aikana toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet mm. tuotteidensa markkinoinnin ja tuoteselosteiden suhteen.
Ottaen huomioon, että ensimmäinen ehdotus maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten rekisteriksi, jota piti käsitellä yksinkertaistetulla menettelyllä, esitettiin vasta maaliskuussa 1996 ja että tällä hetkellä sovellettava siirtymäaika päättyy 25. heinäkuuta 1997, on ryhdyttävä toimiin tämän ajanjakson voimassaolon jatkamiseksi siten, että se alkaa nimitysten rekisteröimispäivämäärästä eikä asetuksen voimaantulopäivämäärästä.
Asetuksen 2081/92 13 artiklan 2 kohdan muutosehdotuksen tarkoitus on näin ollen seuraava: ensiksi, viiden vuoden siirtymäaika lasketaan alkavaksi nimitysten rekisteröimispäivämäärästä. Se koskee kuitenkin yksinomaan 17 artiklassa säädetyllä yksinkertaistetulla menettelyllä rekisteröityjä nimityksiä, ei uusia, 5, 6 ja 7 artiklassa säädetyllä tavanomaisella menettelyllä rekisteröityjä nimiä.
Toiseksi, siirtymäaikaa sovelletaan myös sekä 13 artiklan 1 kohdan a alakohtaan että sen b alakohtaan. Tämän säännöksen tarkoituksena on se, että siirtymäajan aikana voidaan jatkaa esimerkiksi " feta" -nimityksen käyttöä sellaisenaan, kun sen sijaan nykyisten säännösten mukaan siirtymäaikana käytetään seuraavanlaisia nimityksiä: fetan tapainen, fetan tyyppinen, fetajuuston menetelmällä valmistettu jne.
Kolmanneksi, koska jo olemassa olevat nimitykset, joita siis käytetään jäsenvaltioissa, kuuluvat 17 artiklan määräysten piiriin - eli niihin sovelletaan yksinkertaistettua menettelyä - siirtymäaikaa on sovellettava vain tämän säännöksen mukaisesti rekisteröityihin nimikkeisiin, jotta tuottajille ei aiheudu vahinkoa siitä, että siirtymäaikaa käytettäisiin uusien nimitysten hyväksymiseen.
Tarkistusten osalta komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 1 ja 5, sillä niiden mukainen siirtymäaika ei komission mielestä anna tuottajille riittävästi aikaa sopeutua uuteen lainsäädännölliseen tilanteeseen eli kieltoon käyttää rekisteröityjä nimityksiä. Tarkistukset 2 ja 8 eivät myöskään ole hyväksyttävissä, koska 17 artiklan 3 kohdan mukaan komission on tehtävä myönteinen tai kielteinen päätös kustakin rekisteröitäväksi ehdotettavasta nimityksestä. Tarkistus 4 ja tarkistuksen 11 ensimmäinen osa voivat sen sijaan olla hyödyllisiä, ja niitä tullaan tutkimaan.
Pyrimme löytämään mahdollisimman tarkoituksenmukaisen tekstimuodon kyseessä oleville aihealueille. Tarkistus 7 on mielestämme tarpeeton, koska komission ehdotuksessa on viiden vuoden määräaika, kuten myös tarkistus 6, jonka ajatus sisältyy jo tekstiin.
Tarkistuksen 11 toinen osa ei ole hyväksyttävissä, koska jäsenvaltio ei voi määrätä siirtymäaikaa. Tarkistus 12 ei myöskään ole mielestämme hyödyllinen, koska se rajoittavampi kuin komission ehdotus. Hyväksemme kuitenkin tarkistukset 3 ja 9.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestykseen.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Istuntokauden keskeyttäminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
(Istunto päättyi klo 11.20.)

