Käytettyjen PCB-öljyjen käyttö eräässä elintarvikkeiden kierrätyslaitoksessa Irlannissa (keskustelu) 
Puhemies
- (EL) Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma käytettyjen PCB-öljyjen käytöstä eräässä elintarvikkeiden kierrätyslaitoksessa Irlannissa.
Androulla Vassiliou
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, komissio on täysin tietoinen siitä, että polyklooratut bifenyylit (PCB) aiheuttavat vakavan riskin ihmisten terveydelle ja ympäristölle.
Belgiassa vuonna 1999 ja Irlannissa viime vuonna sattuneet tapahtumat ovat osoittaneet jälleen kerran, että pienetkin määrät PCB:tä voivat aiheuttaa rehu- ja elintarvikeketjun vakavan saastumisen.
EU:ssa on viimeisten kolmenkymmenen vuoden aikana luotu lainsäädäntö PCB:n ja dioksiinien ympäristöpäästöjen vähentämiseksi. Sen tavoitteena on vähentää ihmisten altistumista sekä suojella ihmisten terveyttä ja ympäristöä.
Koska PCB:tä sisältävien laitteiden oletettu kestoikä on kuitenkin yleensä pitkä, niitä on käytössä vielä huomattavan paljon ja ne voivat aiheuttaa altistumista, vaikka PCB kiellettiin vuonna 1985.
Syyskuussa 1996 annetussa PCB-yhdisteiden hävittämistä koskevassa direktiivissä 96/59/EY säädetään erityisesti soveltuvista välineistä, joiden avulla varmistetaan PCB-yhdisteitä sisältävien laitteiden hävittäminen mahdollisimman nopeasti ja suurten laitteiden hävittäminen vuoden 2010 loppuun mennessä.
Lainsäädännön täytäntöönpanossa on kuitenkin vielä merkittäviä puutteita. Komissio on joutunut käynnistämään useimpia jäsenvaltioita vastaan rikkomismenettelyjä, jotka ovat koskeneet velvoitetta laatia inventaarioluetteloita PCB:tä sisältävistä suurista laitteista ja tehdä suunnitelmia PCB:n käsittelemiseksi.
Rikkomismenettelyjen ansiosta tilanne on yleisesti ottaen parantunut. Nyt on enää kaksi tällaista tapausta kesken, mutta nekin päätetään piakkoin.
Kaikki jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet suunnitelmistaan inventaarioluettelossa olevien laitteiden ja niiden sisältämän PCB:n puhdistamiseksi ja/tai käsittelemiseksi sekä alle viisi kuutiodesimetriä PCB:tä sisältävien laitteiden keräämiseksi ja myöhemmäksi käsittelemiseksi (direktiivin 11 artiklan mukaisesti).
Lisätoimia kuitenkin tarvitaan. PCB:n käsittelysuunnitelmien tehostamiseksi jäsenvaltioiden on parannettava nykyisen PCB-yhdisteitä koskevan lainsäädännön ja Euroopan yleisen jätelainsäädännön täytäntöönpanoa.
Komissio kiinnittää yhä enemmän huomiota EU:n jätelainsäädännön asianmukaiseen täytäntöönpanoon ja tukee aktiivisesti jäsenvaltioita niiden tehostaessa kansallisen jätelainsäädännön täytäntöönpanoa.
Rehuhygieniaa koskevassa asetuksessa N:o 183/2005 säädetään rehuhygieniaa koskevista vähimmäisvaatimuksista, joita on sovellettava rehun alkutuotannosta (maatila) lähtien niin tuotantoon, jalostukseen kuin jakeluun aina siihen asti, kun eläimiä ruokitaan.
Rehualan toimijoiden on laadittava ja toteutettava HACCP-periaatteisiin perustuvat menettelyt. Tämä tarkoittaa, että määritetään kriittiset valvontapisteet ja muun muassa mahdollinen kemiallinen saastuminen, joka johtuu rehun kuivaamisesta suoran lämmitysmenetelmän avulla.
Vastuu vaatimusten noudattamisesta on rehualan toimijoilla, vaikka jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten onkin tarkistettava rehualan toimijoiden laatimien toimenpiteiden asianmukaisuus. Useimmissa tapauksissa tarkastus on tehtävä käymällä paikan päällä.
Lisäksi elintarvikkeiden ja rehujen virallista valvontaa koskevassa asetuksessa säädettyjen virallisten tarkastusten järjestämistä koskevissa yleisissä periaatteissa edellytetään, että jäsenvaltiot varmistavat, että valvontatoimia toteutetaan säännöllisesti, riskien mukaan ja sopivin väliajoin. Näihin virallisiin valvontatoimiin on sisällyttävä rehuyrityksissä tehtävät tarkastukset.
Komission rooli on määritelty elintarvikkeiden ja rehun virallista valvontaa koskevan asetuksen (EY) N:o 882/2004 45 artiklassa. Komission asiantuntijoiden on suoritettava jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten tarkastamisia varmistaakseen, että valvonta tehdään yhteisön lainsäädäntöä noudattaen.
Kyseisen artiklan mukainen yleinen toiminnan tarkastaminen Irlannissa toteutettiin useilla aloilla vuonna 2008, ja siitä on piakkoin saatavissa raportti. Tarkastettavista laitoksista päättivät yhdessä kansalliset toimivaltaiset viranomaiset sekä elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston tarkastajat.
Kysymyksessä mainittu tehdas ei kuulunut vuoden 2008 yleisessä toiminnan tarkastuksessa tarkastettuihin laitoksiin.
Irlannin dioksiinisaastetapauksessa saastumisen syyksi todettiin saastuneen korppujauhon käyttö eläinten ruokana. Korppujauho oli valmistettu leipomon tähteistä (vanhentuneista kekseistä), jotka oli kuivattu suoralla lämmitysmenetelmällä. Suorassa lämmitysmenetelmässä palokaasut ovat välittömässä kosketuksessa kuivattavaan rehuainekseen. Polttoaine, jota käytettiin, oli ilmeisesti PCB-muuntajaöljyn saastuttamaa. Eri toimijoiden, korppujauhon valmistajasta polttoaineen toimittajaan ja niin edelleen, vastuut asiassa määritellään parhaillaan käynnissä olevassa oikeudellisessa tutkimuksessa.
Haluan korostaa, miten tärkeä on kokonaisvaltainen lähestymistapa riskejä luokiteltaessa. Huomioon on otettava riskit, jotka liittyvät laitokseen tuotavaan ainekseen, tässä tapauksessa korppujauhoon, mutta sen lisäksi myös itse menetelmään liittyvät riskit.
Mairead McGuinness
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, haluan kiittää komissiota hyvin yksityiskohtaisesta lausunnosta, jonka se on aiheesta antanut.
Mielestäni syy tämäniltaiseen keskusteluumme on, että haluamme oppia läksymme ja varmistaa, ettei tällaista enää tapahdu. Vaikeutena on, että havaittuamme vuonna 1999 ongelman Belgiassa luulimme tiukentaneemme sääntöjä niin paljon, ettei samanlaista onnettomuutta enää sattuisi. Nyt kuitenkin olemme tässä tilanteessa ja tiedämme, mitkä ovat järjestelmän pettämisen seuraukset. Kyse ei ole yksin rahasta - vaikka se onkin valtavan tärkeää Euroopan unionille, Irlannin valtiovarainministeriölle, veronmaksajille - vaan kyse on myös kuluttajien luottamuksen menettämisestä ja Irlannin elintarviketuotantoalalle yleisesti koituneesta vahingosta markkinoita ajatellen.
Olen tyytyväinen, että olemme nyt edistyneet ja että maineemme kansainvälisillä markkinakentillä on alkanut palautua, mutta olen myös sangen tietoinen siitä, että koko Euroopan maanviljelijät ovat vaikeuksissa Irlannin ongelman vuoksi. Näin ollen tämäniltainen keskustelu ei mielestäni koskekaan vain Irlantia. Mielestäni lausunnostanne käy selväksi, että tämä Irlannissa sattunut ongelma on mahdollinen muissa jäsenvaltioissa. Käsittääkseni tämän on oltava keskustelun lähtökohtana.
Tiedämme, että öljyn ei olisi pitänyt päästä eläinten rehuketjuun. Yritämme saada selville, miten se tapahtui, ja - kuten aivan oikein sanotte - siitä tehdään poliisitutkimus, joka ulottuu maan rajojen ulkopuolelle. Toivottavasti saamme selvitettyä tarkasti koko tapahtumaketjun, jotta voimme välttää vastaavat tapahtumat.
Tässä nousee kuitenkin esiin toinenkin kysymys, johon olette viitannut, eli miten käsittelemme ruokajätettä eli ylijääviä elintarvikkeita. Kierrätys on nyt muotia. Kaikki kannattavat sitä, koska me kaikki haluamme olla ympäristöystävällisiä ja puolustaa kestävää kehitystä. Näin ollen meillä on kaksi ongelmaa. Ensimmäinen on öljyjen kierrättämistä koskeva ongelma, johon viittasitte ja joka mielestäni vaatii tarkempaa huomiota ei vain PCB:n osalta vaan myös yleisemmin esimerkiksi jäteöljyjen keräämisen, jakelun ja käsittelyn osalta, vaikka PCB on tietenkin erityinen huolen aihe.
Ylijäävien elintarvikkeiden - tai ruokajätteen, kuten sitä joskus kutsutaan - osalta olen itse sitä mieltä, että tämä tuote soveltuu käytettäväksi eläinten rehuketjussa. Haluan kuitenkin sanoa hyvin selvästi, että jos emme voi taata sen turvallisuutta tai valmistustapaa ja käsittelyä, pelkään, että meidän on harkittava sen käytön kieltämistä elintarvike- ja rehuketjussa.
En haluaisi näin käyvän, mutta toisaalta en haluaisi myöskään nähdä Irlannin tapahtumien kaikkine jälkiseurauksineen uusiutuvan. Haluamme, että ylijääneitä elintarvikkeita eli ruokajätettä käytetään hyvän laatunsa vuoksi, ei siksi, että eläinten rehuketju on ruokajätteen kaatopaikka. Mielestäni tämä on tärkeä näkökohta.
Meidän on puhuttava hyvin avoimesti myös eläinten rehujen sekoittamisesta. Maataloustuottajat ostavat mielellään ainesosat ja sekoittavat omat annoksensa, ja yleensä tämän tekevät suurehkot tuottajat. Tämä on aivan asianmukaista, jos valvontamme on tiukkaa. Käsittääkseni säännöllisiä tarkastuksia tehdään, mutta tässä tapauksessa kyseisillä markkinoilla suoritetuissa tarkastuksissa oli selvästi joitain puutteita. Kiinni jääneet ja tuotteen käytön seurauksista kärsimään joutuneet maataloustuottajat kysyivätkin minulta: "Miksei kukaan tullut tarkastamaan, mitä tilallemme tuotiin?'
Sääntelystä olen sitä mieltä, että luvan saaneisiin rehualan toimijoihin - Euroopan unionin rehuseosteollisuuteen - kohdistuu hyvin tiukkoja valvontatoimia, jotka tulivat käyttöön, kun meidän oli tiukennettava aiempia käytäntöjä.
Minulla on sellainen tuntuma, että me sääntelemme jäsenvaltioissa sääntöjä noudattavia erityisen tiukasti, emmekä pidä silmällä niitä, jotka mahdollisesti eivät noudata sääntöjä. Emme ajattele asiaa syvällisemmin. Tapana ehkä on, että kun paperit ovat kunnossa ja rastit ruuduissa, kaikki saa jäädä sikseen, eikä asiaa tongita pintaa syvemmältä.
Mielestäni meidän pitäisi tarkastella uudelleen sääntelyä. Tarkastelemme sääntelyä uudelleen rahoitusalalla, ja meidän olisi tarkasteltava sitä uudelleen myös elintarvikealalla. Olen myös huomannut, että tarkastajat nähdään maatiloilla joskus tiloille tulevina pahuuden ruumiillistumina. Mikseivät tuottajat ota tarkastajia vastaan mielellään, jos he pitävät tarkastajia yritystensä suojelijoina?
Mielestäni meidän on nyt muutettava ajattelutapaamme koko elintarvikeketjun osalta näiden kokemusten perusteella. Suhtaudun erityisen myönteisesti Irlannin maataloustuottajien liiton ilmoitukseen elintarviketyöryhmän perustamisesta. Maataloustuottajien on korkea aika alkaa valvoa elintarvikeketjua, jossa he ovat ensimmäisenä renkaana.
Lopuksi haluan mainita, että halvat ainesosat eivät nyt ole ongelmana, mutta tuottajille asetetut paineet tuottaa aina vain halvemmalla ovat osa tätä ongelmaa, ja niihin on kiinnitettävä huomiota.
Proinsias De Rossa
PSE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, haluan tehdä useita huomautuksia tämän asian suhteen ja olen tietenkin hieman eri mieltä jäsen McGuinnessin kanssa, kun hän sanoo, ettei kyse ole Irlannista. Tietenkin kyse on Irlannista. Kyseessä on viimeisin elintarvikkeisiin liittyviä riskejä koskeva skandaali.
Ihmisten terveyden suojelemisen on oltava tässä tärkein huolenaihe ja siksi olennaista onkin vuonna 1996 annetun direktiivin täytäntöönpano. Valitettavasti Irlanti todellakin oli niitä jäsenvaltioita, jotka oikeustoimilla uhkaamalla oli pakotettava panemaan direktiivi täytäntöön viisi vuotta myöhemmin, vuonna 2001. Täytäntöönpanoprosessi on toki nähtävästi vieläkin kesken ja tarkastusmenettelyt, joilla varmistetaan vaatimusten täyttäminen, näyttävät melko vaisuilta. Lukemani perusteella olen ymmärtänyt, että yllättävää oli muun muassa tiedon puuttuminen siitä, mitä tässä erityisessä tapauksessa tarkkaan ottaen tapahtui, kun sianliha pääsi saastumaan. Näyttää siltä, ettei rehun valmistanutta tehdasta ollut tarkastettu vähään aikaan.
Olen varma, että Irlannin hallitus yllättyy kuullessaan minun sanovan näin, mutta minun on myös sanottava, että mielestäni se teki aivan oikean päätöksen tiukentaessaan välittömästi valvontaa, joka koskee sianlihan jakelua ja kauppojen hyllyiltä poistamista. Monet syyttömät, sääntöjä noudattaneet tuottajat, teurastajat ynnä muut joutuivat toki kärsimään. Vähintään 90 prosenttia tuotteista ei ollut lainkaan saastuneita. Kyseinen tehdas toimitti tavaraa vain noin kymmeneen myymälään, joten hallituksen toimenpide oli mittava, mutta silti aivan oikea. Tärkeintä on pyrkiä varmistamaan, että suuri yleisö ja kuluttajat voivat olla varmoja supermarketeista ja lähikaupoista ostamansa ruoan turvallisuudesta. Ellemme ryhdy nopeisiin ja radikaaleihin toimiin tämän varmistamiseksi, olemme mielestäni laiminlyöneet tehtävämme.
Minulla on komission jäsenelle kaksi kysymystä. Ensimmäinen koskee mainitsemaani asiaa eli sitä, että kyse on vuoden 1996 direktiivin täytäntöönpanosta. Eikö tapahtunut ole todiste siitä, että kyseistä direktiiviä on tarkistettava? Ovatko direktiivissä määritellyt standardit nyt riittäviä vai riittämättömiä? Eikö meidän olisi harkittava vakavammin kyseisten PCB-yhdisteiden ottamista pois käytöstä aiottua nopeammin, erityisesti siksi, että monet jäsenvaltiot todellisuudessa myöhästyivät direktiivin täytäntöönpanossa?
Toinen kysymykseni liittyy hallintasuunnitelmaan, jonka Irlannin ympäristönsuojeluvirasto laati myöhässä vuonna 2008. Virasto kertoo suunnitelmassa menettelyohjeesta, joka suunnitelmaan myös sisältyy ja joka koskee PCB-yhdisteiden ja PCB:tä sisältävien laitteiden käytönaikaista hallintaa. Haluan tietää, onko menettelyohje itse asiassa direktiivin mukainen. Eikö meidän olisi vaadittava sääntöjen tiukempaa noudattamista, kun kyse on PCB-yhdisteiden hallinnasta? En kannata kaikkien niiden syytteeseen asettamista, jotka silloin tällöin rikkovat jotain sääntöä, mutta mielestäni silloin, kun on kyseessä elintarvikkeiden turvallisuus, tulisi soveltaa rikosoikeudellisia seuraamuksia niitä vastaan, jotka käyttävät asemaansa väärin mistään piittaamatta.
Liam Aylward
UEN-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, Irlannin sianlihateollisuudella on elintärkeä rooli Irlannin maatalouselintarvikealalla. Kyseisen teollisuuden arvoksi on arvioitu noin miljardi euroa, ja se työllistää suoraan ja välillisesti 10 000 ihmistä.
Meidän on nykyisessä taloudellisessa tilanteessa ja elintarvikkeiden hinnan noustessa erittäin tärkeää tehdä kaikkemme Irlannissa puolustaaksemme Irlannin sianliha-alaa, joka toimii tiukimpien Euroopan unionin ja kansainvälisten standardien mukaan.
Kansallisen jäämien valvontaohjelman ansiosta erään sianlihanäytteen dioksiinipitoisuuden havaittiin olevan yli vähimmäisrajan, jolloin saastumislähteeksi voitiin nopeasti jäljittää yksittäinen rehutehdas. On aina valitettavaa, jos elintarvikkeet saastuvat, mutta tämä tapahtuma osoittaa, että Irlannin viranomaisten elintarviketurvallisuusvalvonta on erittäin korkeatasoista ja takaa elintarvikeketjun eheyden. Toisin sanoen valvonta toimii.
Haluaisinkin todeta, että Irlannin hallituksen ja maatalousministeriön toimet niiden päättäessä tuotteiden täydellisestä palauttamisesta olivat päteviä ja nopeita. Euroopan ja kansainväliset markkinat, toki myös Euroopan komissio, suhtautuivat tähän erittäin myönteisesti. Toimenpiteet osoittivat selvästi, kuinka vakavasti me maana suhtaudumme elintarvikkeiden turvallisuutta koskeviin asioihin, ja auttoivat säilyttämään maineemme korkealaatuisten elintarvikkeiden tuottajana niin kotimaassa kuin ulkomailla.
Irlantilaiset kuluttajat jatkoivat sianlihan ostamista heti, kun se tuli takaisin supermarkettien hyllyille, ja useimmilla Euroopan ja kansainvälisillä markkinoilla kauppa alkoi nopeasti uudelleen. Kaupankäynnin palauttaminen täysin ennalleen vaatii tietenkin vielä työtä, esimerkiksi tehostettuja markkinointikampanjoita.
Haluan kiittää Irlannin parlamentin (Oireachtas) maatalousvaliokuntaa dioksiinitapauksen perinpohjaisesta tutkimisesta, joka käsitti useita kuulemisia, joissa oli mukana ministeriöitä, valtion virastoja ja sianlihantuottajien edustajia. Iloitsen myös siitä, että maatalousministeriö tekee lisätutkimuksia professori Patrick Wallin, Euroopassa erittäin tunnetun henkilön, toimiessa puheenjohtajana.
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Irlannin tapauksessa tarkastuksissa sentään huomattiin, mitä oli tapahtunut. Kymmenen vuotta sitten Belgiassa tapauksia tuli ilmi tiheään tahtiin. Kummassakin tapauksessa puhutaan onnettomuuksista, mutta sitä ei ole koskaan todistettu. Nyt, 10 vuoden kuluttua, tapauksen käsittely on päättynyt Belgiassa. Yksi henkilö sai puolentoista vuoden ehdollisen tuomion. Ei ole kuitenkaan selvää, kuinka ainesosa joutui tuotteisiin. On siis yhä todennäköistä, että myrkylliset ainesosat sekoitettiin tahallaan joukkoon. Rehuaineksia käytettiin jätteiden käsittelykulujen vähentämiseksi. Öljyä laimennetaan ja sekoitetaan rehuaineksiin. Kummassakin tapauksessa öljy on muuntajaöljyä.
Näitä onnettomuuksia ei ole rekonstruoitu, eikä ole todistettu, että syynä oli palaminen. Näin ollen voidaan olettaa, että Irlannissakin myrkyllisten ainesosien eli PCB-yhdisteiden joutuminen rehun sekaan oli rikollisen teon seurausta. Tämän vuoksi meidän on tihennettävä tarkastuksia, jotta rehun rikollinen käsittely ei lisääntyisi, kun kuvitellaan tämän olevan helppo tapa vähentää kustannuksia.
Huomenna täällä parlamentissa hyväksyttäväksemme tuleva avoin julkilausuma tarjoaakin tähän mahdollisuuden. Siinä ei lisätä huomiota rikoksen yritysten torjuntaan, mutta tarkastukset tihenevät. Lisäksi riskejä ei pidä määritellä vain sen perusteella, mitkä tehtaat ovat olleet osallisina, vaan on myös kysyttävä, kuka ihmeessä johtaa näitä tehtaita ja mistä hämäristä lähteistä öljy on saatu. Tunnemme kyllä ihmislajin, jonka kanssa tässä ollaan tekemisissä. Laitosten on oltava tarkastuksia tehdessään tietoisia siitä, että heidän osaltaan riski on suurempi, ja näin ollen tarkastusten on oltava tiukempia.
Bairbre de Brún
Tapaus, jossa irlantilaisista tehtaista löytyi suuria määriä dioksiinia, aiheuttaa sekä pohjoisen että etelän maataloustuottajille suuria taloudellisia vaikeuksia. Tämä on huono uutinen nykyisessä vaikeassa taloustilanteessa. Nopeiden toimien ansiosta markkinat voidaan vakuuttaa siitä, että irlantilainen sianliha on turvallista. Vaikka näin onkin, ei pitäisi odottaa, että vahinkoa kärsineiden olisi selviydyttävä seurauksista yksin. Tiedän, että jotkin näistä talouskysymyksistä kuuluisivat muille komission jäsenille, mutta on tärkeää, että seuraavat asiat otetaan esiin. Irlannin hallituksen joulukuussa 2008 ilmoittaman sianlihan palauttamissuunnitelman tarkoitus oli poistaa saastunut irlantilainen sianliha markkinoilta. Oli miten tahansa, ei näytä siltä, että tämä suunnitelma kattaa niitä 4000 saastunutta sikaa, jotka lähetettiin Vionin sikateurastamoon Cookstowniin, joka sijaitsee omassa vaalipiirissäni olevassa Tyronen kreivikunnassa, syyskuun 1. päivän ja joulukuun 6. päivän välisenä aikana vuonna 2008.
Onneksi voimme ilmoittaa ehdottomasti, että irlantilainen sianliha on täysin turvallista. Ellei tämä tehdas ole oikeutettu EU:n tukiohjelman mukaisiin korvauksiin, on kuitenkin olemassa todellinen vaara, että se ei pysty jatkamaan toimintaansa.
EU:n on varmistettava, että tätä käsittelylaitosta ei jätetä vastaamaan yksin seurauksista, jotka johtuvat siitä, että se on ottanut vastaan 4000 saastunutta sikaa.
Jos laitos ei ole oikeutettu korvauksiin komission ja Irlannin hallituksen välisen sianlihan palauttamissuunnitelman perusteella, komission ja maatalousministeriön on tehtävä sopimus vastaavasta suunnitelmasta Belfastin kokouksessa.
Euroopan unionin olisi solidaarisuuden nimissä hyväksyttävä tarvittavan korvauksen maksaminen niille, jotka ovat kärsineet vahinkoa. Vuodesta 2009 tulee vaikea kaikille. Pitäkäämme mielessä, että erittäin poikkeuksellinen tilanne jätti monet elintarvikealan ihmiset ahdinkoon, johon he itse eivät olleet syypäitä.
Belfastissa kokoontuvat ja Irlannin hallituksen ministerit kehittävät piakkoin koko saarta koskevan eläinten terveysstrategian.
Meillä on oltava koko Irlannin kattava lähestymistapa, joka koskee muutakin kuin eläinten terveyttä ja johon kuuluu yhtenäinen, koko saarta koskeva sääntely. Tällä tarkoitan sitä, että EU:n määräyksiä olisi hallittava ja pantava täytäntöön koko saarella samalla tavoin. Kaikki irlantilaiset maataloustuottajat hyötyisivät tällaisesta tilanteesta, ja päällekkäisyyksien poistuminen tehostaisi EU:n määräysten valvontaa.
Kathy Sinnott
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, kollegani mainitsi hämärät väylät, joita myöten PCB-yhdisteet joutuivat elintarvikeketjuun Irlannissa. Mielestäni asia voi olla vielä huonommin, jos tarkastelemme PCB-yhdisteiden historiaa. Polyklooratut bifenyylit ovat lähes 100 vuotta vanhoja. Ne ovat ihmisen keksimiä, ja alusta alkaen on ollut selvää, että ne ovat hyvin vaarallisia.
Niitä käytettiin vuosikausia kondensaattoreissa, hydrauliikkaöljyissä, puulattioiden pintakäsittelyssä - emmekä varmasti halua niitä elintarvikeketjuun. Kuitenkin melkein 1900-luvun alusta lähtien vuoteen 1966, jolloin eräs ruotsalainen tiedemies havaitsi niiden vaarallisuuden, niitä katsottiin läpi sormien ja niiden käyttö oli sallittua, vaikka työtapaturmia sattui toinen toisensa jälkeen.
Vaikka tieteelliset tosiasiat olivat olleet tiedossa, PCB-yhdisteet kiellettiin julkisissa tiloissa varsinaisesti vasta vuosina 1970-1972. Silloinkin niitä sai vielä käyttää, ja käyttö kiellettiin kokonaan vasta vuonna 2000. Näin ollen PCB:yhdisteitä on vielä paljon kaikkialla, ja niiden on annettu olla melkein 100 vuotta, vaikka koko ajan on tiedetty niihin liittyvästä ongelmasta.
Ne nousevat esiin uudestaan ja uudestaan, viimeksi Belgiassa ja Irlannissa, huolimatta vuonna 1996 annetusta komission direktiivistä, joka edellyttää PCB-yhdisteiden käsittelyä.
Olen kuitenkin huomannut, että on yksi asia, joka todella hämmensi ihmisiä Irlannissa. Muistan tuolloin käyneeni erään teurastajan luona, joka ei todellakaan voinut ymmärtää. Hän sanoi, että olemme kehittyneet hyvin paljon jäljittämisessä. Voimme saada tarkasti selville, mistä tietty muna tulee, milloin se on munittu ja, jos tutkimme vielä hiukan enemmän, voimme selvittää miltä tilalta se on peräisin. Silti, vaikka olimme saaneet selville PCB-yhdisteiden lähteen, tämän teurastajan, joka hankkii itse kaiken sianlihan ja jolla oli kaikki tunnistusnumerot ja muut, oli pakko heittää pois ja tuhota sianlihaa.
En ymmärrä, miten tällainen pääsi tapahtumaan, koska olemme tehneet todella paljon työtä ympäristövaliokunnassa ja te olette työskennelleet paljon jäljitettävyyden eteen. Kuitenkaan tiukan paikan tullen noita järjestelmiä ei käytetty. Niiden avulla ehkä etsittiin kyseisiä maatiloja, mutta niitä ei käytetty syyttömien maineen puhdistamiseen. Tämä maksoi ihmisille hirveän paljon - ja se maksoi kotimaalleni hirveän paljon, sillä mustamaalauksen kohteeksi eivät joutuneet vain tietyt toimitusketjut vaan koko maa.
On muitakin asioita, jotka aiheuttavat hämmennystä. Puhumme nyt, aivan oikein, PCB-yhdisteistä ja dioksiineista, mutta viekö meiltä 100 vuotta ennen kuin tajuamme dioksiinien ja jätteenpolton välisen yhteyden? Myös siihen pyrin jatkuvasti eli jätteenpoltosta syntyvien dioksiinien pitämiseen poissa elintarvikeketjusta.
Jim Allister
- (EN) Arvoisa puhemies, vaalipiiriini kuuluvat useat maataloustuottajat ja eräs jalostusyritys ovat joutuneet kärsimään miljoonien puntien tappiot ilman omaa syytään, koska olivat ostaneet saastunutta rehua hyvässä uskossa eräästä elintarviketehtaasta, jossa vallitsi räikeä piittaamattomuus asioista ja jossa ei hyvästä käytännöstä ollut tietoakaan. Ei ole ihme, että kyseiset vahinkoja kärsineet äänestäjät ovat melkoisen kiukkuisia.
Minulla on komission jäsenelle useita kysymyksiä. Ellei niihin vastata tänä iltana, haluaisin niihin kirjallisen vastauksen, jos se vain on mahdollista.
Ensinnäkin, miten tapaukseen syyllinen kierrätysrehutehdas on aiemmin noudattanut EU:n määräyksiä? Tekeekö se, mitä itse haluaa, kuten on väitetty?
Toiseksi, oliko Millstreamilla lupa käyttää kyseistä öljyä? Ellei lupaa ollut, eikö jäsenvaltion vastuulla ollut varmistaa, että tällainen piittaamattomuus viranomaisten vaatimuksista havaitaan ja että siihen puututaan?
Kolmanneksi, oliko Millstreamilla käytössä elintarvikehygienia-asetuksen edellyttämä HACCP-pohjainen riskianalyysi ja omavalvontasuunnitelma?
Neljänneksi, onko komissio tyytyväinen jäsenvaltion tähän tehtaaseen ja sen tuotteisiin kohdistamien tarkastusten ja valvontatoimien tasoon ja tiheyteen ottaen huomioon, että jäsenvaltiot velvoitetaan noudattamaan riskianalyysiin perustuvaa virallista valvontasuunnitelmaa? Ovatko Irlannin viranomaiset syyllistyneet joihinkin laiminlyönteihin pannessaan täytäntöön rehulain ja elintarvikkeiden turvallisuutta koskevia vaatimuksia?
Viidenneksi, omassa vaalipiirissäni lailliset elintarviketehtaat joutuvat noudattamaan laadunvarmistusjärjestelmien mukaisia tiukkoja valvontatoimia ja standardeja. Miksei Millstreamin kierrätystä tutkittu yhtä tarkasti?
Kuudenneksi, oliko tässä tapauksessa kyse siitä, että luotettiin rehutehtaan omaehtoiseen turvallisuuden takaamiseen, ja jos näin oli, miksi se sallittiin tässä tapauksessa - sehän pitäisi sallia vain pienimuotoisille toimijoille?
Lopuksi pyydän saada kysyä, mikä on se täsmällinen oikeusperusta, jonka nojalla komissio myönsi Irlannin valtiolle suuren rahasumman? Alunperinhän komission edustaja sanoi, ettei tällaista oikeusperustaa ole. Onko odotettavissa jotain jatkotoimenpiteitä, jos jäsenvaltion huomataan jättävän noudattamatta vaatimuksia?
Maria Petre
(RO) On hyödyllistä, että voimme tänä iltana keskustella julkilausumasta, jonka komissio ja te, hyvä komission jäsen, olette jo laatineet ja jossa käsitellään jäteöljyjen käyttöä rehunvalmistuksessa Irlannissa.
Haluan hieman laajentaa keskustelua kertomalla teille, että hyvin monet jäsenvaltiot, mukaan luettuna Romania, josta aion puhua, ovat joutuneet kärsimään vahinkoja tämän tapauksen vuoksi. Tarkemmin sanottuna tapaus on vaikuttanut lihateollisuuteen, mutta ennen kaikkea kuluttajiin. Se on vaikuttanut teollisuuteen, joka on kirjannut suuria tappioita erittäin lyhyen ajan sisällä, ja kuluttajiin aikana, jolloin ainakin Romaniassa sianlihan kulutus on tavallisesti huomattavan suurta joulunvieton perinteistä johtuen.
Yksi asia, joka on toiminut erittäin hyvin, on ilmoittaminen eläinlääkintäviranomaisille Euroopan nopean hälytysjärjestelmän välityksellä. Tätä toimenpidettä lukuun ottamatta kaikki muut tiedot ovat kuitenkin kadonneet. Paljonko saastunutta lihaa oli, missä sen jakelu tapahtui ja missä elintarviketuotteet nyt ovat olivat kysymyksiä, joihin annettiin vaillinaisia vastauksia - aina ei tosin vastattu mitään. Mitä tästä aiheutui? Paniikkireaktio kuluttajien keskuudessa ja valtavat tappiot tuottajille. Myös asiasta vastaavien viranomaisten valmiudet hoitaa tällainen tapaus tehokkaasti olivat melko heikot.
Mielestäni meillä on tässä ainakin kaksi ongelmaa. Ensimmäinen on dioksiinin aiheuttama saastuminen, joka johtuu jäteöljyjen käytöstä. Dioksiinihan on, kuten kaikki tiedämme, erittäin vaarallista, koska se on hyvin myrkyllistä ihmiselimistölle pieninäkin määrinä. Mitä voimme tehdä sen varmistamiseksi, ettei vastaavaa enää satu?
Toinen ongelma on se, miten voimme parantaa asiasta vastaavien jäsenvaltioiden viranomaisten valmiuksia reagoida ja ryhtyä toimenpiteisiin näissä vaaratilanteissa.
Lopuksi esitän toivomuksen, että tämä keskustelu antaisi meille joitain vastauksia edes näihin kahteen kysymykseen.
Petya Stavreva
- (BG) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, polykloorattuja bifenyylejä sisältävien jäteöljyjen käyttö ruokajätteen kierrätyslaitoksessa on ongelma, joka on jälleen tuonut esiin kysymyksen, onko elintarvikkeiden turvallisuutta varmistettava Euroopan unionissa.
Ensinnäkin on tähdennettävä, että ongelman syynä ei ole mikään eläintauti, vaan rehuhygienian ja rehujen turvallisuuden varmistamiseksi säädettyjen toimien riittämätön valvonta Euroopan unionissa. Huolimatta paikan päällä suoritetuista valvontatoimista havaittiin, että suuri määrä dioksiinia oli joutunut sianlihaan. Johdonmukaisesti voidaan kysyä: Miksei ongelmaa havaittu aiemmin?
Monet Euroopan kansalaiset kysyvät nyt, onko Euroopan unionissa käytössä riittävä lainsäädäntö, jolla jäsenvaltiot velvoitetaan soveltamaan riittävää valvontaa, kun kyse on eläimille syötettävän rehun turvallisuudesta. Kysymys vaatii pikaista vastausta. Huomioon on otettava, että vaikka turvallisuusmääräyksiä rikottaisiin vain yhdessä elintarvikkeiden käsittelylaitoksessa, seuraukset voivat olla kohtalokkaat, ja tappiot saattavat nousta satoihin miljooniin euroihin.
Vetoan Euroopan komissioon, jotta se ryhtyisi tarpeellisiin toimiin valvonnan tehostamiseksi, koska valvonta on erottamaton osa kuluttajien turvallisuuden suojelua koskevaa Euroopan unionin politiikkaa. Irlannista peräisin olevaa suuria määriä dioksiinia sisältävää sianlihaa päätyi myös Bulgariaan ja moniin muihin Euroopan maihin. Tällaisia tapauksia ei saa tulevaisuudessa kuitenkaan sallia, koska niiden hinta on myöhemmin rahallisesti ja sosiaalisesti liian kallis.
Lopuksi totean, että suhtaudun myönteisesti jäsen McGuinnessin aloitteeseen saattaa tämä ongelma tarkempaan tutkimukseen komissiossa.
Elisabeth Jeggle
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, keskustelemme tänä iltana PCB-yhdisteitä sisältävän jäteöljyn käytöstä eräässä irlantilaisessa elintarvikkeiden kierrätyslaitoksessa. Huomenna keskustelemme eläinten rehun markkinoille saattamisesta ja käytöstä. Huomenna havaitsemme, että olemme yhdessä jo kehittäneet useita tärkeitä ja tarkoituksenmukaisia keinoja tällä alalla. Silti alalla on yhä ongelmia. Sen vuoksi jäsen McGuinnessin suulliseen kysymyksen sisältyvät viisi kysymystä on otettava vakavasti ja vaativat kunnollisen vastauksen.
Arvoisa komission jäsen, te itse puhuitte EU:n lainsäädännön täytäntöönpanon puutteista, joita useissa jäsenvaltioissa vielä esiintyy ja joista on päästävä eroon. On totta, että rehuala on viime vuosina yleisesti ottaen osoittautunut luotettavaksi. On kuitenkin muutamia yrityksiä, jotka joko eivät tunne riskejä tai eivät halua tietääkään niistä mitään. Lisäksi näyttää siltä, että monissa jäsenvaltioissa on vielä varaa parantaa riskien mukaisia tarkastuksia.
Me kaikki - parlamentti, yhä useammat maataloustuottajat sekä myös kuluttajat - odotamme, että EU:n lainsäädäntöä sovelletaan asianmukaisesti ja että tarkastukset ovat sen mukaisia. Tämän vuoksi olenkin sitä mieltä, että yleistä elintarvikelainsäädäntöä, elintarvike- ja rehuhygieniaa ja elintarvikkeiden kierrätyslaitosten lupaehtoja on tarkasteltava.
Haluamme kyllä, että ylijääneitä ruoka-aineita käytetään hyödyksi. Ainakin minä henkilökohtaisesti haluaisin, että niin tehtäisiin eikä kyseisiä ylijääneitä ruoka-aineita hävitettäisi. Tällöin on kuitenkin varmistettava jäljitettävyys. Ei-toivottujen ainesosien ja tuotteiden pääsy rehuun on estettävä turvallisesti ja hallitusti. Kun rehuyrityksille myönnetään lupia, on varmistettava, että niiden henkilöstöllä on tarvittava elintarvike- ja rehuturvallisuuden alan ammattipätevyys.
Rehuainekset ovat elintarviketurvallisuuden perusta, ja maataloustuottajilla on oltava varmuus rehun turvallisuudesta, jotta kuluttajat saadaan vakuuttuneiksi ruoan turvallisuudesta ja terveellisyydestä.
James Nicholson
- (EN) Arvoisa puhemies, kaikkein ensimmäiseksi haluan ilmaista tyytyväisyyteni siitä, että tähän keskusteluun on annettu tilaisuus. Maataloustuottajat ovat nyt ymmärtäneet, kuinka haavoittuvia he ovat muiden tekemisille.
Tapaus sattui Irlannin tasavallassa, mutta ironista on, että ongelman aiheuttajaksi epäilty jäteöljy oli peräisin Pohjois-Irlannista. Ongelma ilmeni kuitenkin vasta Irlannin tasavallasta peräisin olevassa rehuseoksessa.
Minun mielestäni on ongelmallista, että Irlannin tasavallan maataloustuottajat, niin sian- kuin nautakarjankasvattajat, ovat saaneet korvauksia ja apua EU:lta. Samaan aikaan Pohjois-Irlannin maataloustuottajat ovat pulassa, koska he eivät saa mitään apua ja tukea. Pohjois-Irlannin maataloustuottajat on nujerrettu, ja monet heistä joutunevat luopumaan maatilastaan ja lopettamaan yritystoimintansa ilman omaa syytään. He eivät ole tehneet mitään väärin eivätkä syyllistyneet rikokseen. Minun on todettava kiertelemättä tänä iltana teille ja arvoisalle komission jäsenelle, että mielestäni Pohjois-Irlannin maataloustuottajia on petetty raskaasti. Heidät on pettänyt muun muassa meidän oma maatalousministeriömme eli DARD, kuten sitä Pohjois-Irlannissa nimitetään, ja kaikkein eniten ministeri, joka näyttää olevan liian heikko ja kyvytön ratkaisemaan ongelmaa.
Irlannin tasavallan maatalousministeri on osoittanut selvästi, että hän huolehtii omistaan ensin. Ymmärrän sen. Haluaisin tehdä komission jäsenelle seuraavan kysymyksen: Saatteko mitään tietoja kyselystä, jonka poliisi oletettavasti tekee kummallakin puolen rajaa? Oletteko valmis toimimaan saamienne tietojen mukaan ja oletteko valmis takaamaan, että Pohjois-Irlannin tuottajat saavat samat tuet kuin Irlannin tasavallan maataloustuottajat ja ettei heiltä riistetä mitään oikeuksia saada tukea? Lopuksi vielä tärkein kysymys: Voitteko taata, ettei tällaista ongelmaa enää koskaan tule? Tällaisesta on seurauksena vain kuluttajien luottamuksen häviäminen ja ennen kaikkea tuottajan tuhoutuminen.
Avril Doyle
- (EN) Arvoisa puhemies, kuten komission jäsen sanoo, ihmisen kannalta yksi PCB:lle altistumisen lähteistä on elintarvikeketju. On kuitenkin niin, että avotuli ja tupakansavu ovat paljon tärkeämpiä altistumisen lähteitä paljon suuremmalle joukolle ihmisiä. Pitäkäämme mielessä suhteellisuus ja välttäkäämme hysteriaa tässä keskustelussa. Siihen on tuotava enemmän valaistusta ja sitä on jäähdyteltävä.
Rehuhygienian vähimmäisvaatimukset ovat todella hyvin tärkeitä ja niitä on noudatettava tarkasti. Tämän lisäksi on kaikista lihatuotteista - naudanlihan lisäksi myös kanan-, sian- ja lampaanlihasta - oltava tunnistetiedot, ja kaikki lihatuotteet on voitava jäljittää. Olen esittänyt voimassa olevaan lainsäädäntöön tätä koskevia tarkistuksia, joista keskustelemme täällä piakkoin.
Kyseessä oleva sianliha saastui korppujauhosta, koska Millstream Recycling oli huolimaton ja käytti korppujauhon kuivaamiseen öljyä, jonka se oli hyvässä uskossa ostanut yritykseltä, jonka kanssa se oli asioinut vuosia ilman mitään ongelmia. Poliisitutkimus asiasta on parhaillaan käynnissä, ja yritys tekee täysipainoisesti yhteistyötä poliisin kanssa.
Haluan osoittaa täysin vääräksi jäsen Allisterin väitteen, että yritys olisi ollut räikeän piittaamaton. Saamme vielä todisteita siitä, että asia ei ole näin, joten meidän on oltava varovaisia puheissamme.
Suurin ongelma oli, että kaikki sianlihatuotteet oli palautettava 100-prosenttisesti ja hävitettävä, vaikkakin vain lyhyellä aikavälillä. Monen irlantilaisen maataloustuottajan toimeentulo ja irlantilaisten elintarvikkeiden maine ulkomailla kärsivät, koska meidän oli reagoitava suhteettoman voimakkaasti, vaikka sikatiloista vain 6-7 prosenttia oli saastunut, koska Irlannin tunnistus- ja jäljitysjärjestelmä petti teurastamon kohdalla. Irlannissa kaikilla sioilla pitäisi olla merkintätunnus, joko korvamerkki tai tatuointi, mutta jostain syystä emme pystyneet teurastamoissa erottamaan saastunutta rehua syöneitä sikoja niistä, jotka eivät olleet saaneet saastunutta rehua ja joita oli suuri enemmistö.
Tätä ongelmaa pitää tutkia. Komission on tutkittava, mikä merkitys tunnistetiedoilla ja jäljitettävyydellä oli, ja ennen kaikkea meidän on odotettava poliisitutkimuksen tuloksia, jotka saattavat aiheuttaa yllätyksiä.
Asiaan sekaantuneet yritykset ovat ilmoittaneet julkisuudessa olevansa erittäin pahoillaan elintarvikeketjulle ja Irlannin maineelle aiheutuneesta vahingosta sekä niistä taloudellisista vahingoista, joita monet näistä yrityksistä aina erinomaisia rehutuotteita saaneet maataloustuottajat ovat joutuneet kärsimään. Nyt ne ovat jälleen aloittaneet liiketoimintansa, ja uskallan sanoa, että ne valmistavat erinomaisia rehuaineksia tuottajien sekoituksia varten.
Tämä on ollut hirveä tapaus. Kukaan ei ole tällaista toivonut.
Mairead McGuinness
- (EN) Arvoisa puhemies, olen pyrkinyt välttämään arvostelua ja tuomitsemista tässä Irlannin tapauksessa, koska emme ole sitä varten täällä tänään. Haluan kuitenkin tehdä komission jäsenelle kolme kysymystä. Ensimmäinen kysymys: Kuinka paljon PCB-yhdisteitä on vielä liikkeessä? Toinen kysymys: Voitteko taata, etteivät ne saastuta elintarvikeketjua seuraavien 23 kuukauden kuluessa, kun niiden hävitys on kesken? Kolmas kysymys: Voisiko komissio esittää kertomuksen rehuhygienia-asetuksen täytäntöönpanon tilasta? Parlamentti haluaisi mielellään kuulla sen.
Haluan myös vakuuttaa Jim Allisterille, että tämä on rajatylittävä ongelma. Saastuminen, sikäli kuin me ymmärrämme, on peräisin rajan takaa, kuten Jim Nicholson aivan oikein totesi. Tämän vuoksi en yhdy Proinsias De Rossan mielipiteeseen. Tämä on eurooppalainen ongelma, koska sillä on rajatylittävä ulottuvuus. Se, mitä tapahtui Irlannissa, voi tapahtua missä tahansa jäsenvaltiossa, koska PCB-yhdisteitä on käsittääkseni liikkeessä tuhansia tonneja. Ehkä komission jäsen voisi selventää tätä seikkaa.
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, onko komissio tutkinut tai rekonstruoinut onnettomuuteen johtaneiden tapahtumien kulkua? Minusta on melko naurettava ajatus, että jäteöljyn poltto ja muutaman leivänpalan läpi suodattuva savu voisi aiheuttaa näin laajamittaisen saastumisen, jossa dioksiinitaso nousee 200-kertaiseksi sianlihassa - ei siis rehussa, vaan itse sianlihassa. Kunnes toisin todistetaan, uskon, että tässä tapauksessa oli kyse aineiden tahallisesta sekoittamisesta.
Kaikki liikenneonnettomuudet rekonstruoidaan ja tutkitaan sen selvittämiseksi, miten kyseinen onnettomuus on voinut sattua. Tämä onnettomuus - jos se oli onnettomuus - on myös rekonstruoitava, ja on tutkittava, voiko tämän tyyppinen palaminen ja siitä syntyvä savu lihan läpi suodattuessaan todella aiheuttaa sen, että niin paljon dioksiinia päätyy lihaan. Ammatinharjoittajana sanoisin, että kaikki tällaiset väitteet ovat hölynpölyä. Tässä oli kyseessä tahallinen aineiden sekoittaminen, ja meistä ollaan tekemässä säilytyspaikkoja kyseiselle myrkylle, joka ei hajoa itsestään vaan jatkaa kulkuaan läpi ihmissukupolvien.
Jan Mulder
- (NL) Tämä on ollut erittäin mielenkiintoinen keskustelu. Pelkään, että tällaisia tapauksia tulee tulevaisuudessakin. Emme voi koskaan estää rikollista käyttäytymistä emmekä sitä, että ihmiset käyttävät järjestelmää hyväkseen.
Eräs aihe, josta ei tänään keskusteltu, on yksityisiä tarkastusmerkkejä koskeva järjestelmä. Miksei komissio kannusta kyseistä teollisuudenalaa voimakkaammin suorittamaan omia tarkastuksia ja kehittämään yksityisiä laatumerkkejä? Komissio voisi sanoa: "Me voimme suorittaa tarkastuksia lopussa, mutta ensin on teidän tehtävänne varmistaa ammattitoverienne tarkastaminen ja huolehtia siitä, että tällaista ei tapahdu. Jos pystytte kehittämään järkevän järjestelmän, me edistämme sen toteuttamista ja hyväksymme sen." Minusta näyttää, että meidän on annettava kannustusta alhaalta ylöspäin, jotta tällaisia käytäntöjä ei enää tulevaisuudessa tulisi ilmi.
Jim Allister
- (EN) Arvoisa puhemies, ei ole erimielisyyttä siitä, että öljy oli itse asiassa peräisin Pohjois-Irlannista. Siitä ei ole kyse.
Olennaista on, että Millstream osti kyseistä öljyä, vaikka tiesi tarvitsevansa öljyä kuivattimia varten - rehun käsittelyyn, leivänmurujen kuivatukseen. Miksi se osti kyseistä öljyä, tuli öljy sitten mistä tahansa?
Mikseivät valtion tarkastajat ja yritys itse tarkastaneet sitä? Öljyn käyttö tässä tapauksessa on tietääkseni laitonta ja rikkoo elintarvike- ja hygieniamääräyksiä. Näin ollen se, mistä öljy oli peräisin, ei ole tärkeää. Tärkeää on se, miksi öljy tuotiin sinne ja miksi sitä käytettiin niin kuin käytettiin.
Avril Doyle
- (EN) Arvoisa puhemies, jäsen Graefe zu Baringdorfin väite, että saastuttava aine olisi tahallisesti sekoitettu rehuun, on halveksittava ja kenen tahansa ammattimaisen poliitikon arvolle sopimaton. Meidän on odotettava, että oikeustutkimus saadaan asianmukaisesti valmiiksi.
Kyseinen yritys, Millstream Recycling, osallistuu työhön täysipainoisesti. Yrityksellä on paperilla olevat todisteet siitä, että öljy on ostettu luvalliselta öljyntoimittajalta Dublinista. Öljy ostettiin kierrätettynä kevyenä polttoöljynä, joka olisi ollut oikea öljy juuri tällaiseen kuivausprosessiin. Öljyn myi luvallinen yritys, ja Millstream luuli ostaneensa kierrätettyä kevyttä polttoöljyä. Millstream kuitenkin suostuu myöntämään, että sille myyty öljy on ollut muuntajaöljyä, josta dioksiinit ovat peräisin.
Asiasta tehdään oikeudellinen tutkimus sekä poliisitutkimus. Meidän pitäisi antaa prosessin edetä asianmukaisesti ja lopettaa näiden väitteiden esittäminen, koska kyseessä on hyvin vakava ongelma, jota hysteerinen ja liioiteltu reagointi ei korjaa.
James Nicholson
- (EN) Arvoisa puhemies, kaikki myöntävät - eikä kukaan kiellä - että öljy todellakin oli peräisin Pohjois-Irlannista. Emme voi kieltää sitä. Meidän kiistellessämme Pohjois-Irlannissa kahdeksan maataloustuottajaa kuitenkin on lopettamassa toimintansa. Samoin käy Irlannin tasavallassa. Myönnän, että he ovat myös saaneet kärsiä tästä. Kyse ei ole politiikasta. Kyse on siitä, että tavalliset ihmiset joutuvat kärsimään. Oman maamme maataloustuottajat joutuvat kärsimään taloudellisia vahinkoja.
Totuus, joka meidän ja myös teidän, hyvä komission jäsen, on myönnettävä, on se, että tuhansia kiloja sianlihaa ei pystytty jäljittämään. Kukaan ei tiennyt, mistä se oli tullut, mistä sioista se oli peräisin tai miltä paikkakunnalta se oli peräisin. Arvoisa komission jäsen, teidän on korkea aika ilmoittaa alkuperämerkintä, joka osoittaa suoraan ja selvästi, mistä liha on peräisin. Jos näin olisi jo tehty, ainakin tietäisimme oman asemamme asian suhteen.
En halua tehdä asiasta poliittista, koska mielestäni se ei ole poliittinen. Puhun oman maani maataloustuottajien kanssa joka päivä, ja monet näistä ihmisistä todennäköisesti joutuvat luopumaan maatiloistaan. Tämä on siis vakava juttu. Jos meidän on odotettava oikeudellisen tutkimuksen loppuun saattamista, minkä haluan toteutuvan, haluan kuitenkin, että tuottajiamme suojellaan. Heitä ei saa jättää oman onnensa nojaan. Teidän on suojeltava heitä kunnollisesti niin, että he saavat saman aseman ja suojelun kuin Irlannin tasavallan tuottajat.
Androulla Vassiliou
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, tämä keskustelu on ollut todella vilkasta, ja on esitetty paljon kysymyksiä. On myös esitetty paljon olettamuksia, ja olenkin Avril Doylen kanssa samaa mieltä siitä, että meidän on oltava kärsivällisiä ja odotettava tutkimuksen päättymistä. Sitten voimme tehdä johtopäätöksemme ja päättää tulevaisuudesta. Minun on sanottava yksi asia. Olen kuullut, että silloin kun en itse vielä ollut hoitamassa näitä asioita, Saksassa ja Belgiassa sattui samanlaisia tapauksia, joista tiedotettiin laajasti kaikissa jäsenvaltioissa. Olisinkin luullut, että jokainen järkevä jäsenvaltio olisi ottanut käyttöön tiukemmat valvontatoimet. Tällaista voi kuitenkin tapahtua tiukimminkin valvotuissa oloissa petollisen menettelyn, huolimattomuuden tai muun sellaisen vuoksi. Meidän tehtävämme on huolehtia siitä, että meillä on lainsäädäntö - joka mielestäni on nyt tyydyttävä - ja varmistaa, että jäsenvaltiot noudattavat kyseistä lainsäädäntöä. Komission velvollisuus on toteuttaa valvontatoimia ja varmistaa, että jäsenvaltiot huolehtivat velvollisuuksistaan.
Eläinlääkintätoimistot tekevät tarkastuksia, ja niiden raportit ovat julkisia. Lainsäädännön noudattamisen tason voi päätellä kyseisistä raporteista, jotka on laadittu maakohtaisesti.
Monet teistä toivat esiin jäljitettävyyden, joka onkin yleisen elintarvikelainsäädännön tärkeimpiä tukipilareita. Jäljitettävyydestä vastaavat elintarvikealan toimijat, joiden on voitava osoittaa, keneltä ovat ostaneet ja kenelle myyvät tavaraa. Se, kuinka paljon taloudellista tappiota elintarvikealan toimijoille lopulta tulee, jos joudutaan tuotteiden palautusmenettelyyn, riippuu joka tapauksessa siitä, miten yksityiskohtaisen ja tarkan sisäisen jäljitettävyyden elintarvikealan toimija on valinnut. Tässä erityisessä tapauksessa Irlannissa edellytettiin jäljitettävyyttä koskevan määräyksen perusteella vain valmistuspäivämäärän ilmoittamista. Maatilaa, josta liha oli peräisin, ei ollut tarvinnut ilmoittaa. Juuri tämän vuoksi kaikki noiden kahden kuukauden aikana tuotettu liha oli palautettava. Jos olisi sovellettu tiukempia jäljitettävyysmääräyksiä - mikä tietenkin olisi tullut kalliimmaksi - palautettavaksi olisi tarvinnut määrätä vain liha, jonka oli todettu olevan peräisin juuri kyseiseltä maatilalta. Näin ollen on päätettävä, halutaanko maksaa enemmän ja valita paremmat jäljitettävyyttä koskevat määräykset vai maksaa vähemmän ja viime kädessä kärsiä tappio.
Äsken mainittiin komission antamat avustukset - korvausten maksaminen ei tosin kuulu minun vaan komission jäsen Fischer Boelin vastuualueeseen - ja minun on sanottava, että se, mitä maksettiin tässä tapauksessa, maksettiin samoin perustein sekä Irlannin tasavallassa että Pohjois-Irlannissa. Minulla on täällä joitakin lukuja. Komissio on ottanut käyttöön Pohjois-Irlantia koskevan yksityisen varastoinnin tukisuunnitelman, jonka nojalla enintään 15 000 tonnia voidaan varastoida enintään kuudeksi kuukaudeksi. Toimenpiteen kustannukset ovat 6,9 miljoonaa euroa. Myös Irlannin tasavallassa otettiin käyttöön samanlainen yksityistä varastointia koskeva suunnitelma. Suunnitelman mukaan voidaan varastoida enintään 30 000 tonnia enintään kuudeksi kuukaudeksi, ja kustannukset ovat enintään 13,9 miljoonaa euroa. Irlannin tasavallassa toteutettiin myös käsittelysuunnitelma, jonka kustannuksiin yhteisö osallistui. Kustannukset olivat 20,6 miljoonaa euroa. Komissio ei suorittanut maksuja suoraan maataloustuottajille Irlannin tasavallassa eikä Pohjois-Irlannissa, koska tällaisille korvauksille ei ole oikeusperustaa.
Yhteenvetona voin todeta, että meillä on hyviä lakeja, mutta tulevaisuudessa meidän on oltava aina valppaina. Meidän on varmistettava, että jäsenvaltiot noudattavat näitä lakeja, ja me tarvitsemme jäsenvaltioiden kanssa tehtävää yhteistyötä. Komission vastuulla on valvontatoimien ylläpitäminen ja sen varmistaminen, että jäsenvaltiot noudattavat antamiamme määräyksiä.
Kun olemme saaneet tiedustelujen ja tutkimusten tulokset, voimme ajatella tulevaisuutta. Jos meistä tuntuu, että määräyksiä on parannettava, teemme sen epäröimättä.
Puhemies
(EL) Keskustelu on päättynyt.
