
Gebhardt (PSE ).
    Arvoisa puhemies, esitän kysymyksen, jossa viittaan työjärjestyksen 28 artiklaan.
Parlamenttiamme vakoiltiin häpeällisesti viime vaalikaudella, ja näyttää siltä, että sama on jälleen toistumassa. Kuulin nimittäin eilen, että ainakin yksi joulukuussa 2004 laadituista läsnäololistoista on annettu – korostan annettu – eräälle jäsenelle, jotta hän voisi ottaa listasta kopion.
Haluan esittää aiheesta kaksi kysymystä. Ensinnäkin: pitävätkö saamani tiedot paikkansa? Toiseksi: jos tiedot pitävän paikkansa, onko näille toimille olemassa oikeusperusta? 
Puhemies.
   En ole varma, onko kyse varsinaisesta työjärjestyspuheenvuorosta, mutta voin joka tapauksessa vastata toteamalla, että puhemiehistö on jo arvioinut asiaa ja ilmoittanut siitä oikeudellisille yksiköille. Odotamme parhaillaan näiden yksikköjen raporttia, jonka perusteella voimme toimia. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana neuvoston julkilausuma Luxemburgin puheenjohtajakauden toimintaohjelmasta.
Puheenvuoron käyttää neuvoston puheenjohtaja, Luxemburgin pääministeri Juncker. Haluan ilmaista vielä kerran parlamentin surunvalittelut Hänen kuninkaallisen korkeutensa, Luxemburgin suurherttuattaren, Belgian prinsessan Josephine-Charlotten kuoleman johdosta. 
Juncker,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, minulle on aina ilo tulla Strasbourgiin, joka on todellinen eurooppalaisen kaupungin ilmentymä ja joka edustaa Ranskan ja Saksan välistä sovintoa. Se on monien eurooppalaisten päämäärien leikkauspiste ja lukuisten mannertamme koskevien unelmien kohtauspaikka.
Olen iloinen saadessani olla täällä, ja lisäksi minulla on kunnia esitellä tänään parlamentille – Euroopan kansojen valitsemille edustajille – Euroopan unionin puheenjohtajavaltion Luxemburgin painopistealueet, joissa puheenjohtajavaltio Luxemburg noudattaa alankomaalaisten ystäviemme määrittämää linjaa. Haluan osoittaa sydämelliset kiitokseni Alankomaille lujasta työstä, sinnikkyydestä ja kiistattomasta onnistumisesta. EU saavutti Alankomaiden puheenjohtajakaudella huomattavia edistysaskelia. Toivon voivani sanoa samaa, kun joitakin päiviä sitten alkanut Luxemburgin 11. puheenjohtajakausi saatetaan aikanaan päätökseen.
Aiemmista puheenjohtajakausista saamamme kokemus saattaa hyvinkin osoittautua arvokkaaksi, mutta puheenjohtajakaudet tulevat ja menevät ja jokainen kausi on erilainen. Kun toimin ensimmäistä kertaa ministerineuvoston puheenjohtajana vuonna 1985, Euroopan yhteisöissä oli kymmenen jäsentä; kun toimin puheenjohtajana vuonna 1991, pöydän ympärillä oli 12 ministeriä; kun otin vastaan puheenjohtajuuden vuonna 1997, meitä oli 15, ja nyt jäsenvaltioita on 25. Jäsenvaltioiden määrä on yli kaksinkertaistunut 20 vuodessa.
Päätöksentekojärjestelmästä on luonnollisesti tullut monimutkaisempi. On kuitenkin erittäin myönteistä ja ilahduttavaa nähdä Itä- ja Keski-Euroopan maiden ottavan oman paikkansa EU:ssa, kun otetaan huomioon kohtalokkaat tapahtumat, joilla väliimme yritettiin lyödä ikuinen kiila.
Olen oppinut kaksi asiaa hyödyntämällä omista puheenjohtajakausista saamaamme kokemusta ja seuraamalla muiden valtioiden puheenjohtajakausia. EU ei ensinnäkään pääse aidosti eteenpäin, jos puheenjohtajuutta hallussaan pitävät henkilöt asettavat etusijalle omat kansalliset etunsa eivätkä yhteistä etua, joka on paras määritelmä meidän kaikkien edulle. Tästä seuraa, ettei EU saavuta aitoa yhteenkuuluvuutta – sopusoinnusta puhumattakaan – ellemme kaikki kunnioita yhteisömenettelyn henkeä ja kirjainta ja kolmen toimielimen välistä tasapainoa.
Komissio ei ole linjatuomari, joka ainoastaan valvoo sisämarkkinasääntöjen noudattamista. Sen on oltava joukkueen pelinrakentaja, hengen luoja ja liikkeellepaneva voima. Neuvosto ei ole pelikenttä, jolla panoksena ovat yksinomaan kansalliset edut, olivatpa ne miten perusteltuja tahansa. Se on pikemminkin työpaja, jossa edistetään keskinäistä ymmärrystä. Parlamentin paikka taas ei ole katsomossa, vaan se on toimija, jonka etuoikeutettu asema ja oikeutus perustuvat yleiseen äänioikeuteen.
Siksi tapaatte minut jatkossa säännöllisesti toimistoissanne, kokouksissanne ja käytävillänne niin Brysselissä kuin Strasbourgissakin. Sanon tämän omasta puolestani, ministerieni puolesta ja kaikkien parlamentin palveluksessa – eli teidän palveluksessanne – työskentelevien puolesta. Meidän on valvottava yhdessä, että perustuslakisopimus ratifioidaan asianmukaisin ehdoin. On totta, ettei perustuslakiluonnos ole täydellinen, mutta emme saakaan käyttää mittapuuna täydellisyyttä vaan sitä, mitä Euroopan unioni tarvitsee voidakseen toimia jatkossakin esimerkkinä muulle maailmalle. Tehkäämme nyt se, mitä on tehtävä, jotta tämä olisi mahdollista tulevaisuudessa, eli ratifioikaamme perustuslakisopimus. Älkäämme unohtako, ettei sopimustekstissä ole kyse vasemmasta tai oikeasta. Sen sisältö on vakaumustemme, tahtomme ja kunnianhimomme hedelmä. Jos tahtomme ja kunnianhimomme ovat täydelliset, voidaan odottaa, että uuden perustuslakisopimuksen – joka voi teoriassa olla epätäydellinenkin – käytännön täytäntöönpano onnistuu täydellisesti.
Perustuslakisopimuksen ratifiointi ei ole kaikkialla helppo tehtävä, ja minulla on tältä osin yksi suuri huolenaihe: älkäämme käyttäkö vaikeuksia, jotka mahdollisesti liittyvät parlamenttien suorittamaan ratifiointiin ja kansanäänestyksiin, verukkeena toimien hidastamiselle tai päätöksenteon välttämiselle. Älkäämme lykätkö vaikeimpien päätösten tekemistä ensimmäisen kansanäänestyksen jälkeiseen päivään, sitten toisen kansanäänestyksen jälkeiseen päivään, sitten kolmannen kansanäänestyksen jälkeiseen päivään ja niin edelleen. Kun pyydämme hyväksyntää Euroopan unionin kansoilta ja parlamenteilta, osoittakaamme, että unioni toimii, että unioni on liikkeessä, että unioni on päättäväinen ja että unioni pystyy täyttämään velvollisuutensa. Jos EU toteuttaa määrätietoisia toimia, se voi hiljentää epäilijät, mutta jos se jää toimettomaksi, epäilykset saattavat hiipiä myös niiden mieleen, jotka olivat aiemmin vakuuttuneita.
Arvoisa puhemies, kun uusi puheenjohtajavaltio ottaa vastaan velvollisuutensa, vallitsee yleensä juhlallinen ilmapiiri, mutta tänä vuonna tunnelmaa on varjostanut Kaakkois-Aasian luonnonmullistuksen järkyttävä murhenäytelmä. Riipaisevat kuvat hävityksestä, kuolleista ja loukkaantuneista luovat suunnattoman varjon loppuvuoden 2004 ja alkuvuoden 2005 päälle. Tämä murhenäytelmä jää muistiimme pitkäksi aikaa, ja toivon, että välittömän hätäavun lisäksi osoitamme myös pysyvää solidaarisuutta tuhoista kärsiville Aasian kansoille ja alueille. Toivon meidän myös varmistavan, ettei nyt Aasiassa näkemämme kärsimys saa meitä kääntämään selkäämme köyhyydelle, alikehittyneisyydelle, nälälle ja viattomien kansojen kuolemalle muualla maailmassa. Sydäntemme on oltava myös paikoissa, joissa televisiokameroita ei enää ole tai joissa niitä ei ole koskaan ollutkaan.
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin turvallisuusstrategiassa meitä kehotetaan edistämään rauhaa, demokratiaa ja vakautta ja torjumaan turvattomuuden perimmäisiä syitä maailmassa.
On ratkaisevan tärkeää, että käytämme yhdenmukaisesti ja koordinoidusti EU:n kaikkia välineitä Länsi-Balkanilla ja Lähi-idässä, suhteissamme Venäjään ja Ukrainaan sekä pitäessämme yllä transatlanttisia suhteita.
Balkanin aluetta rasittavat edelleen lähimenneisyyden traumat, ja alueella on oltava osansa Euroopan unionin tulevaisuudennäkymissä. Liittymisneuvottelut aloitetaan Kroatian kanssa maaliskuussa 2005 edellyttäen, että olemme saaneet vahvistuksen entisen Jugoslavian alueen kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa tehtävästä täysimääräisestä yhteistyöstä. Neuvottelujen aloittaminen on osoitus kaikille Balkanin maille siitä, että niiden toimet demokratian saavuttamiseksi palkitaan ja että nämä toimet voivat kantaa uusia hedelmiä.
Alueen muiden maiden osalta EU:n yleisessä toimintakehyksessä sovelletaan edelleen Thessalonikin toimintasuunnitelmassa annettuja suuntaviivoja. Thessalonikin toimintasuunnitelmassahan määritellään Balkanin maille esiteltävä Euroopan unionin näkökulma. Puheenjohtajavaltio aikoo keskustella Albanian kanssa vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta. Toinen aluetta koskeva ratkaiseva virstanpylväs on vuoden 2005 puolivälissä suoritettava arviointi standardipolitiikan täytäntöönpanosta Kosovossa. Aiomme kiinnittää läheistä huomiota Kosovon tilanteen kehittymiseen. Näkemykseni mukaan Kosovon tulevaisuus liittyy alueen asemasta riippumatta EU:hun.
Venäjän federaatio on EU:n strateginen kumppani, ja se on jatkossakin merkittävä tekijä Euroopan turvallisuuden ja vakauden kannalta. On tunnustettava, etteivät suhteemme ole tällä hetkellä tyydyttävät. Teen kaiken voitavani tilanteen korjaamiseksi mutta pysyn kuitenkin lujana keskeisissä vaatimuksissamme. Luotan teidän tukeenne näissä kysymyksissä.
Moskovassa 10. toukokuuta järjestettävässä EU:n ja Venäjän huippukokouksessa puheenjohtajavaltio pyrkii saavuttamaan tasapainoisen paketin niiden neljän yhteisen alueen osalta, jotka määriteltiin Pietarin huippukokouksessa ja jotka perustuvat yhteisiin arvoihin ja etuihin.
EU muodostaa läheiset siteet Ukrainan uuteen presidenttiin etenkin Euroopan naapuruuspolitiikan täytäntöönpanon kaltaisilla aloilla. On kaikkien etujemme mukaista, että naapurinamme on vakaa ja vauras Ukraina, joka on vahvasti sitoutunut demokratiaan ja uudistuksiin. Puheenjohtajavaltio valmistautuu perusteellisesti EU:n ja Ukrainan huippukokoukseen, joka on määrä järjestää Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakaudella.
Siirryn seuraavaksi transatlanttisiin suhteisiin. Maailman vakauden kannalta on keskeistä, että transatlanttinen kumppanuus toimii. Tällä hetkellä transatlanttiset suhteet eivät ole huonot mutta eivät erityisen hyvätkään. Asioiden jättäminen nykyiselleen ei kuitenkaan täytä odotuksia kummallakaan puolella Atlanttia. Tämän vuoksi on molempien osapuolten edun mukaista, että suhteiden laatua parannetaan. Pyrimme tähän presidentti Bushin kanssa kahdessa huippukokouksessa, joista ensimmäinen järjestetään Yhdysvaltojen presidentin pyynnöstä helmikuussa ja toinen kesäkuussa. Emme aio keskittyä näkemyseroihin, joita joillakin meistä on saattanut olla Yhdysvaltojen kanssa viime aikoina, vaan pyrimme nostamaan esiin joukon käytännön kysymyksiä, joihin meidän on löydettävä yhtä käytännöllisiä vastauksia. Transatlanttiset suhteet eivät olisi täydelliset ilman Kanadaa, ja olen tyytyväinen, että Kanadan kanssa järjestetään omalla puheenjohtajakaudellani huippukokous, jossa keskustellaan ystävien kesken molemmille tärkeistä kysymyksistä.
Sama koskee japanilaisia ystäviämme maapallon toisella puolella.
Arvoisa puhemies, tässä vaiheessa haluan sanoa sanasen Lähi-idästä. Presidentti Abbas valittiin 9. tammikuuta palestiinalaishallinnon johtajaksi ja Israel on antanut viitteitä vetäytymisestä Gazan alueelta, joten nyt on avautunut mahdollisuus käynnistää rauhanprosessi uudelleen ja vauhdittaa rauhansuunnitelman täytäntöönpanoa. Tilaisuuteen on tartuttava. Tätä taustaa vasten haluan ilmaista tukeni Lähi-idän konferenssille, joka on määrä järjestää Lontoossa maaliskuussa 2005. Olen varma, että tämä konferenssi merkitsee ratkaisevaa askelta kohti rauhanprosessin vakauttamista.
Luxemburgin puheenjohtajakaudella EU:n laajentumisprosessia määrittävät viime joulukuun Eurooppa-neuvostossa tehdyt päätökset. Aloitamme maaliskuussa jäsenyysneuvottelut Turkin kanssa. Toivon, että parlamentti antaa huhtikuussa hyväksyntänsä Bulgarian ja Romanian liittymiselle, jolloin voisimme allekirjoittaa liittymissopimukset niin ikään huhtikuussa.
Arvoisa puhemies, emme pysty viemään EU:ta lähemmäksi kansalaisia, ellemme edelleenkään onnistu täyttämään heidän oikeutettuja odotuksiaan sisäisen turvallisuuden alalla. Uudella perustuslakisopimuksella viitoitetaan tietä kohti oikeus- ja sisäasioiden poissulkemisen kumoamista eli tämän alan täydellistä yhdentämistä eurooppalaiseen hankkeeseen soveltamalla tiukasti yhteisömenettelyä. Puheenjohtajakaudellamme oikeus- ja sisäasioihin liittyvät toimet ovat tämän näkökulman mukaisia, ja työskentelymme perustana käytetään erinomaista Haagin ohjelmaa, jonka neuvosto hyväksyi viime vuoden marraskuussa.
Varmistaaksemme vapauden, turvallisuuden ja oikeudenmukaisuuden toteutumisen meidän on asetettava eurooppalainen ajattelu kansallisen ajattelun edelle. Meidän on varmistettava eurooppalaisen turvallisuuskulttuurin kehittyminen. Tämä on erityisen tärkeä vaatimus vakavan järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa. Vapauden, turvallisuuden ja oikeudenmukaisuuden edistäminen on mielestämme keskeinen, jopa elintärkeä tavoite. Ensin meidän on kuitenkin optimoitava jäsenvaltioiden välinen operationaalinen yhteistyö: meidän on esimerkiksi varmistettava, että tietoja voidaan vaihtaa nopeasti ja joustavasti jäsenvaltioiden poliisivoimien ja oikeuslaitosten välillä. Tämä tietojen saatavuutta koskeva periaate merkitsee huomattavaa edistysaskelta poliisivoimien välisessä yhteistyössä, ja puheenjohtajavaltio ryhtyy ensi tilassa toimiin näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. Haluamme myös lujittaa Euroopan oikeusaluetta, joka perustuu sekä vastavuoroiseen tunnustamiseen että lainsäädännön lähentämiseen. Pyrimme erityisesti varmistamaan, että neuvotteluja jatketaan eurooppalaisesta todisteiden luovuttamismääräyksestä ja eurooppalaisesta rikosrekisteritietokannasta. Näin vahvistamme Euroopan unionin turvallisuutta loukkaamatta kuitenkaan kansalaisvapauksia. Niitä ei saada loukata, sillä ne ovat osa eurooppalaista rinnakkaiselon mallia.
Terrorismin torjunnan on oltava pysyvä painopistealueemme. Tässä yhteydessä olen tyytyväinen Espanjan aloitteeseen järjestää valtioiden ja hallitusten päämiesten kokous maaliskuussa Madridissa. Puheenjohtajavaltio aikoo painottaa erityisesti terrorismin rahoituksen torjuntaa.
Turvapaikka- ja maahanmuuttokysymysten osalta puheenjohtajavaltio keskittyy kolmeen osatekijään: kumppanuuksien vahvistamiseen lähtö- ja kauttakulkumaiden kanssa, yhdenmukaisen lähestymistavan muodostamiseen palautus- ja takaisinottamistoimissa sekä Euroopan operatiivisen ulkorajayhteistyön hallintavirastoon, joka aloittaa toimintansa 1. toukokuuta.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, puhumme usein kansalaisten Euroopasta – ja hyvä niin. Älkäämme kuitenkaan elätelkö harhaluuloja. Jos emme onnistu tekemään EU:sta aluetta, jolla työtä ja hyvinvointia riittää kaikille, kansalaiset vieraantuvat Euroopasta, unionista ja poliittisesta hankkeesta, jolla unionia pyritään lujittamaan. Käynnistimme Lissabonin strategian lähes viisi vuotta sitten torjuaksemme tämän vaaran ja palauttaaksemme Euroopalle sen taloudellisen ja sosiaalisen aseman. Halusimme – ja haluamme edelleen – tehdä EU:sta maailman kilpailukykyisimmän ja dynaamisimman tietopohjaisen talouden, joka kykenee ylläpitämään kestävää talouskasvua, luomaan uusia ja parempia työpaikkoja sekä lisäämään sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja joka kunnioittaa ympäristöä ja luonnonvaroja.
Viiden vuoden aikana olemme onnistuneet tässä osittain, ja nyt on tullut väliarvioinnin aika. Laadimme sen kevään Eurooppa-neuvostoa varten. Tältä osin ensimmäisenä tehtävänä on selkeyttää noudattamamme strategian päämäärää. Lissabonin strategia – jonka nimi ei nähdäkseni merkitse suurimmalle osalle ihmisistä yhtään mitään – on todellakin strategia, joka koskee kilpailukykyä, kasvua, sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja ympäristöä. Sen vakaana perustana pitäisi olla eurooppalaisten kestävä hyvinvointi. Meidän on toimittava nyt, jotta voimme jatkossa taata kaikille mahdollisuuden saada osansa Euroopan sosiaalisesta mallista, jota ei saa muuttaa myytiksi vaan jonka on oltava edelleen – tai pikemminkin josta on tultava – elävää todellisuutta kaikille. Jos haluamme säilyttää Euroopan sosiaalisen mallin vahingoittumattomana, sitä on uudistettava niin, että sen avulla voidaan vastata kasvukriiseihin; vajaatyöllisyyteen; yhteiskuntarakenteiden, kilpailukyvyn ja tuottavuuden heikentymiseen; syntyvyyden vähenemiseen sekä väestömme ikääntymiseen.
Eurooppalaiset eivät luonnollisestikaan pidä uudistuksista: he pelkäävät uudistuksia eivätkä ymmärrä niiden taustalla olevia syitä. Meidän on kerrottava heille, että ehdottamiemme uudistusten tarkoituksena on taata Euroopan sosiaalisen mallin säilyminen ja elinkelpoisuus. Meidän on vakuutettava heidät siitä, että näiden uudistusten lykkääminen kävisi vielä kalliimmaksi. Meidän on osoitettava heille, että on oikein toimia ja että olisi väärin olla tekemättä mitään. Tärkeintä on, että Eurooppa saadaan elvytettyä.
Kun laadimme seuraavaksi väliarviointia, meidän on pidettävä koossa strategian kolme pilaria – taloudellinen pilari, sosiaalinen pilari ja ympäristöpilari. Olen hyvin tietoinen siitä, että Euroopan unionilla on kilpailukykyongelma, joka selittää suurelta osin keskinkertaisen onnistumisemme kasvussa ja työpaikkojen luonnissa. Kilpailukykyä on luonnollisesti lisättävä. Se ei kuitenkaan ole itsetarkoitus eikä mikään neutraali tai itseriittoinen hyödyn lähde. Ei, sillä tavoittelemamme kilpailukyvyn on taattava meille aiempaa vahvempi ja kestävämpi kasvu ja sen avulla on pyrittävä suurempaan sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen sekä ympäristön sopusuhtaisuuteen ja tasapainoon.
Älkäämme aloittako typerää ja hyödytöntä keskustelua siitä, pitäisikö meidän lisätä kilpailukykyä ja vähentää sosiaalista yhteenkuuluvuutta vai vastaavasti lisätä sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja vähentää ympäristöllistä yhteenkuuluvuutta. Jos Euroopan unionia halutaan vahvistaa, tarvitsemme kolmea asiaa, jotka kaikki kuuluvat yhteen: parempaa kilpailukykyä, suurempaa sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja tasapainoisempaa luonnonympäristöä.
Kannatan kilpailukykyä mutta vastustan luopumista sosiaalisista ja ekologisista tavoitteistamme. Kannatan esimerkiksi palvelumarkkinoiden avaamista mutta vastustan sosiaalista polkumyyntiä, jota jotkut henkilöt haluavat edistää.
Arvoisa puhemies, tärkeintä on, että löydämme oikean tavan varmistaa strategiamme onnistuminen.
Olemme olleet viisi vuotta tuuliajolla ja kokeneet niin onnistumisia kuin epäonnistumisiakin, mutta kyse ei ole niinkään siitä, ettemme tietäisi, mitä tehdä. Loppujen lopuksihan me kyllä tiedämme, ja kyse onkin siitä, miten asiat hoidamme. On välttämätöntä, että teemme tietojen ja taitojen Euroopasta todellisuutta, tuemme tutkimusta, parannamme koulutusjärjestelmiämme ja edistämme elinikäistä oppimista. Näin meidän on edettävä, mutta mistä aloitamme?
Euroopan unionissa on meneillään liian monta prosessia. Meillä on talouspolitiikan laajat suuntaviivat, työllisyyden suuntaviivat, kestävän kehityksen strategia, sisämarkkinastrategia, pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskeva peruskirja, Kölnin prosessi, Cardiffin prosessi ja monia muita. Nämä prosessit jumiutuvat aivan liian usein byrokraattisiin menettelyihin, jotka eivät johda mihinkään. EU on pikemminkin tutkimusyksikkö – vieläpä hyödytön sellainen – kuin ideapaja, jonka käytännönläheiset tuotokset kyettäisiin siirtämään käytäntöön.
Meidän on saatava aikaan muutos virtaviivaistamalla strategiaamme. Strategiamme on pohjimmiltaan eurooppalainen, mutta sen täytäntöönpanon on tapahduttava ensin kansallisella tasolla. Haluamme, että strategia pysyy pohjimmiltaan eurooppalaisena. Sitä on arvioitava laajalti joka toinen vuosi tai mieluummin joka kolmas vuosi. Emme voi muuttaa strategiaamme puolen vuoden välein neuvoston vaihtuessa, puheenjohtajavaltioiden mielen ja hetkellisen innostuksen mukaan. Strategia on laadittava pitkälle aikavälille.
Haluamme vauhdittaa ja tukea täytäntöönpanoa kansallisella tasolla ja ehdotamme, että jäsenvaltiot laativat kansallisia toimintaohjelmia. Ohjelmat olisi suunniteltava yhteistyössä työmarkkinaosapuolten kanssa ja esiteltävä kansallisille parlamenteille, jotka valvoisivat täytäntöönpanoa yhdessä yhteisön toimielinten kanssa. Kansallisissa ohjelmissa otettaisiin huomioon kansalliset ja alueelliset erityispiirteet, ja niiden pitäisi mahdollistaa kansallisten uudistusten vauhdin ja voimakkuuden arviointi tapauskohtaisesti sekä helpottaa tiettyyn ajankohtaan mennessä saavutettujen tulosten arviointia.
Tämä siis strategiasta ja sen täytäntöönpanotavasta. Keskustelemme tästä aiheesta vielä yhdessä – parlamentti, neuvosto ja molemmat yhdessä komission kanssa – ja komissio toimittaa meille pikapuoliin kokoavan kertomuksensa.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Lissabonin strategian suunnan osittainen uudelleenmäärittely antaa meille aihetta pohtia myös kasvu- ja vakaussopimusta. Olen pahoillani, tarkoitan tietenkin vakaus- ja kasvusopimusta!
Itse asiassa olisin pitänyt ensimmäistä versiota parempana.
Kun vanhat ystävämme – eivät kuitenkaan ne, joita tulisi ajatelleeksi ensimmäisenä – johtivat Euroopan unionia vuonna 1996, jälkimmäinen järjestys otettiin käyttöön.
Aloitimme sopimuksen arvioinnin Alankomaiden puheenjohtajakaudella ja haluamme saattaa sen päätökseen Luxemburgin puheenjohtajakaudella. Aiomme uudistaa sopimusta – tai pikemminkin mukauttaa sen täytäntöönpanoon liittyviä toimia. Sallinette minun selvittää tätä kertomalla ensin, mitä emme aio tehdä.
Talous- ja rahaliitto tarvitsee vakautta. Siksi emme aio karkottaa vakautta sen paremmin puheillamme kuin teoillammekaan. Vakaus on peruselementti tässä sopimuksessa, joka muodostaa perustan eurolle. Lupasimme vakaan valuutan. Se pysyy jatkossakin vakaana ja vahvana. Haluan todeta heti perään, että tämän vuoksi puheenjohtajavaltio ei aio ehdottaa tiettyjen sopimuksen soveltamisalaan kuuluvien talousarviomenoluokkien kumoamista tai immunisointia. Tästä seuraa, että peruskriteerejä – 3 prosentin alijäämää ja 60 prosentin velkaantumista – sovelletaan edelleen.
Mielestäni on kuitenkin selvää, että muutokset ovat tarpeen, jotta sopimuksessa voidaan ottaa paremmin huomioon esimerkiksi suhdannekierto. Vahvan talouskasvun aikoina on ensisijaisen tärkeää, että euroalueeseen kuuluvia jäsenvaltioita vaaditaan suuntaamaan talousarvion ylijäämät velkojen ja alijäämän pienentämiseen. Tehostamme sopimuksen ennaltaehkäisevää vaikutusta varmistamalla huomattavan määrän ylimääräistä vakautta.
Talouskasvun ollessa heikkoa euroalueeseen kuuluville jäsenvaltioille on puolestaan annettava enemmän reagointi- ja liikkumavaraa talousarvion suhteen. Liikkumavara on sitä suurempi, mitä tehokkaammin alijäämää ja velkaa pyritään pienentämään talouden kasvaessa. Jos jäsenvaltion alijäämä kasvaa heikon talouskasvun aikana liian suureksi, tilannetta ja sen seurauksia arvioidaan objektiivisten menettelyjen avulla. Tämä koskee esimerkiksi korjaustoimien ajoitusta.
Meidän on vältettävä kaikin keinoin umpimähkäisiä poliittisia ratkaisuja, jotka saattavat johtaa erilaisiin arvioihin maan koosta riippuen. Tästä näkökulmasta tarkasteltuna Luxemburg on aina häviäjä.
Hyvä jäsen Cohn-Bendit, kun aika koittaa, keskustelemme valiokunnassa asianmukaisesti – ilman ylimääräisiä todistajia – vertailusta, joka voitaisiin suorittaa Ranskan, Saksan ja Luxemburgin kesken verotuksen alalla. Tämä keskustelu on varmasti kiinnostava ja valaiseva niille, jotka suhtautuvat Luxemburgiin jokseenkin ylimalkaisesti.
Kutsun teidät hillittyyn keskusteluun sopimuksesta. Suhtaudun varauksella äärimmäisiin ratkaisuihin. Vastaan kieltävästi niille, jotka haluavat korvata vakauden häpeämättömällä, hillittömällä joustavuudella, ja niille, jotka haluavat valaa nykyisestä sopimuksesta sementinkovan opinkappaleen. Tarvitsemme lisää sekä vakautta että joustavuutta, jotta voimme ottaa suhdannekierron huomioon.
Arvoisa puhemies, hämmästyisitte varmasti, jos unohtaisin mainita keskustelun, joka meidän on määrä käydä rahoitusnäkymistä. En halua eritellä tämän kiistatta vaikean kokonaisuuden osatekijöitä teidän edessänne, sillä hallitsette ne paremmin kuin minä. Totean vain, että puheenjohtajavaltio Luxemburg tekee kaiken voitavansa, jotta rahoitusnäkymistä päästään sovintoon ennen kesäkuun loppua.
En kuitenkaan elättele harhakuvitelmia. Jäsenvaltiot ovat tällä hetkellä linnoittautuneet asemiinsa, eikä varmasti ole helppoa saada niitä liikkumaan asemistaan juuri nyt. Jos emme saa sovittua yhteisestä kannasta Luxemburgin puheenjohtajakaudella, meidän on poliittisesti, lainsäädännöllisesti ja teknisesti mahdotonta vastata laajentuneen EU:n kohtaamiin haasteisiin 1. tammikuuta 2007.
Näin ollen ei ole minkään toimielimen tai jäsenvaltion edun mukaista pelata aikaa. Jos sovintoon ei ole päästy kesäkuuhun mennessä, kyse ei ole puheenjohtajavaltion epäonnistumisesta – joka kiinnostaa minua vain hyvin vähän – vaan Euroopan unionin epäonnistumisesta. Tehkäämme päätös nopeasti. Tehkäämme päätös nyt.
Meidän on varjeltava Euroopan unionia pitkäksi venyvältä keskustelulta, joka voisi kestää puolitoista vuotta tai jopa pidempään. Tällainen keskustelu aiheuttaisi vain lisää erimielisyyksiä ja pahentaisi jäsenvaltioiden ja toimielinten välisiä ristiriitoja. Arvoisa puhemies, luotan siihen, että parlamentti edistää rahoitusnäkymiä koskevaa päätöksentekoa. Teemme kanssanne yhteistyötä, sillä myötävaikutuksenne on välttämätöntä. Takaan, ettei teille tarjota vain tapahtuneita tosiasioita.
Arvoisa puhemies, tämä on ohjelmamme liikkeellepaneva voima. Puheenjohtajavaltiot tulevat ja menevät, mutta onneksi Eurooppa pysyy. Haluamme palvella Eurooppaa määrätietoisesti ja intohimolla, jota pitkät etäisyydet ja suuret tavoitteet edellyttävät.
Puhemies.
   Saamienne suosionosoitusten perusteella Luxemburgin puheenjohtajakaudesta voidaan odottaa erittäin myönteistä. Sitä parlamentti haluaakin. 
Barroso,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, juuri alkanut puolivuotiskausi pitää sisällään joukon merkittäviä virstanpylväitä, jotka määrittävät, pystyykö EU saavuttamaan vaurautta, solidaarisuutta ja kansalaisten turvallisuutta koskevat tavoitteensa.
Se, mitä komissio voi saada aikaan tulevina vuosina, riippuu pitkälti tällä kaudella tehtävistä alustavista päätöksistä sekä kyvystämme ratkaista vaikeita kysymyksiä ja saavuttaa käytännön tuloksia. Siksi haluan korostaa, että tällä vuoden 2005 alkupuolelle sijoittuvalla Luxemburgin puheenjohtajakaudella on erityinen merkitys myös komission näkökulmasta. Komissio esittääkin vuosia 2004–2009 koskevan ohjelman jo 26. tammikuuta. Toivomme, että muut toimielimet voivat kannattaa tätä ohjelmaa, niin ettei siitä tule ainoastaan osa komission ohjelmaa vaan osa koko unionia koskevaa ohjelmaa. Näin ohjelmassa varauduttaisiin jo Euroopan perustuslakiin ja voisimme aloittaa saman tien työskentelyn perustuslain hengessä.
Luxemburg on vastuussa neuvoston johtamisesta tällä ratkaisevalla kaudella. Pääministeri Junckerin toimiminen neuvoston puheenjohtajana on meille ilo ja kunnia, kun otetaan huomioon hänen korvaamaton kokemuksensa hallituksen päämiehenä, syvään juurtunut eurooppalainen vakaumuksensa ja tunnettu kykynsä ratkaista pulmallisia tilanteita. Henkilökohtaiselta kannalta totean, että olen tyytyväinen saadessani työskennellä yhdessä ystäväni Jean-Claude Junckerin kanssa. 

Arvoisa puhemies, olemme kuulleet puheenjohtajavaltion odotukset ja painopistealueet. Kommentoin lyhyesti kolmea Luxemburgin puheenjohtajakauden toimintaohjelman pääkohdista. On monia muitakin pääkohtia, mutta keskityn vain kolmeen niistä.
Ensimmäinen huomioni koskee Lissabonin strategian väliarviointia. Euroopan unionilla on edessään erittäin merkittäviä haasteita, joista suurin osa määriteltiin jo Lissabonissa vuonna 2000. Tänään voidaan kuitenkin todeta, että globalisaation ja väestön ikääntymisen aiheuttamat haasteet selkeyttävät entisestään tarvetta mukautua yhä vaikeampiin tilanteisiin. Euroopan hyvinvointi on uhattuna. Tämän uhan torjumiseksi tarvitsemme lisää kasvua ja työpaikkoja. Jos jatkamme heikon ja yhä heikkenevän talouskasvun tiellä, vaarannamme kaikki toimemme ja erityisesti kykymme taata solidaarisuus ja turvallisuus sekä varjella ja kehittää Euroopan mallia. Jotta Lissabonin painopistealueet olisivat tehokkaita, ne on keskitettävä uudelleen, virtaviivaistettava ja pantava tärkeysjärjestykseen, kuten Kokin selonteossa todetaan. Liian monta painopistealuetta on sama kuin ei painopistealueita ollenkaan. Kasvun ja työpaikkojen on oltava meidän painopistealueitamme.
Komissio laatii parhaillaan kertomusta, jossa se esittelee näkemyksensä Lissabonin strategian väliarvioinnista ja ehdottaa suuntaviivoja tuleville toimille. Kertomuksen laadinnan tässä vaiheessa kaksi osatekijää vaikuttaa mielestäni edellyttävän erityistä yhteisymmärrystä. Ensimmäinen niistä on tietopohjainen talous. Paluu kasvu-uralle edellyttää huomattavia investointeja tietoon. Yritysten kilpailukyky ei voi lisääntyä ilman työvoiman valmiuksien kehittämistä, sillä vain hyvin koulutetut ihmiset voivat taata hyvän tuottavuuden. Tämä edellyttää poikkeuksellisia toimia tutkimuksen, kehityksen, koulutuksen ja ammattikoulutuksen aloilla. Erityisiä toimia tarvitaan myös, jotta nuoret saadaan osallisiksi näistä tietoon kohdistettavista investoinneista. Paremmasta tuottavuudesta pitäisi olla seurauksena aiempaa voimakkaampi kasvu, jonka ansiosta työpaikat puolestaan lisääntyvät. En pidä tietoa kuitenkaan pelkkänä välineenä muiden tavoitteiden saavuttamiseksi: tieto on itsessään tärkeä tavoite ja ihmiselle keino itsensä toteuttamiseksi.
Toinen yksimielisyyttä edellyttävä kysymys, joka voidaan nostaa tässä vaiheessa esiin, on täytäntöönpanon yhdenmukaisuus eli tavoitteiden saavuttamisen ongelmallisuus. Kansallisten toimien ja unionin tason toimien välinen yhdenmukaisuus on ratkaiseva menestystekijä. Tämä merkitsee yhteisesti sovittujen tavoitteiden täytäntöönpanon tehostamista, mikä puolestaan edellyttää vastuun ja vaikutusmahdollisuuksien lisääntymistä kansallisella tasolla, kun pyrimme kohti yhteisiä tavoitteita. Tältä osin komission kertomuksessa korostetaan myös selkeästi, että on tärkeää varmistaa jäsenvaltioiden osallisuus tarkistetussa Lissabonin strategiassa. Kaiken kaikkiaan on syytä painottaa, että Lissabonin strategian väliarvioinnissa on kyse ensisijaisesti uudistuksista. Onnistuminen uudistusten toteutuksessa riippuu kyvystämme muodostaa toimiva kumppanuus toimielintemme ja kansalaistemme välille. 

 Haluan nyt esitellä teille käsityksemme rahoitusnäkymistä. Puheenjohtajavaltio Luxemburg on perustellusti päättänyt tehdä kaikkensa, jotta saisimme sovittua rahoitusnäkymistä ennen kesäkuun loppua vuonna 2005. Tämä on tarkoituksenmukaista, sillä jos emme pääse sovintoon ajoissa, asianosaisten ohjelmien valmistelu vaikeutuu huomattavasti.
Mielestäni aikana, jolloin lopulliset neuvottelut saattavat olla käsillä, on kuitenkin tärkeää nostaa esiin joitakin keskeisiä tosiseikkoja. Emme voi lisätä Euroopan unionin painoarvoa vähentämällä rahoitusvaroja. Komission ehdotus ei ole tipahtanut taivaasta, vaan sen perustana ovat sitoumukset, joista EU on sopinut Eurooppa-neuvostoissa. Nykyään komissio ei pyydä, että unionille myönnettäisiin varoja uusiin hankkeisiin, vaan yleensä kyse on siitä, että jo annetut sitoumukset pystyttäisiin rahoittamaan. Jäsenvaltioiden on kunnioitettava antamiaan sitoumuksia.
Sallinette minun käsitellä joitakin kysymyksiä, joissa unionin ei mielestäni pidä tehdä kompromisseja. Ensimmäinen näistä kysymyksistä on yhteenkuuluvuus. Hyvät parlamentin jäsenet, ilman solidaarisuutta ei ole unionia. Jotakin muuta saattaisi olla, mutta unionia ei. Laajentumisella on ollut kauaskantoinen vaikutus solidaarisuuteen. Unioniin kuuluu uusia alueita, joiden kehitys on jäljessä muista, ja jotkin vähävaraisista vanhoista alueista tarvitsevat edelleen tukea. Taloudellinen solidaarisuus on ehdottoman välttämätöntä, kun otetaan huomioon, että vähemmän kehittyneillä alueilla on suurimmat kasvumahdollisuudet niin kilpailukyvyn kuin työpaikkojen luomisenkin osalta. Emme saa aiheuttaa pettymystä EU:n uusille jäsenvaltioille, joilla on oikeus koko unionin aktiiviseen solidaarisuuteen.
Toiseksi emme saa unohtaa kilpailukykyä. Totesin Lissabonin strategiasta, että valtavat investoinnit tutkimukseen ja koulutukseen ovat välttämättömiä. Unionin yhteisille menoille saadaan todellakin hyvin usein parempi tuotto kuin jäsenvaltioiden epäyhtenäisille menoille. Lisään painopistealueiden luetteloon myös Euroopan laajuiset verkot, sillä Eurooppaa yhdistävä infrastruktuuri on edelleen puutteellista.
Kolmas rahoitusnäkymien ratkaisevista näkökohdista on turvallisuus. Eurooppa-neuvostossa sovitulla toimintaohjelmalla on merkittäviä taloudellisia seurauksia. Haagin ohjelmana tunnetulla ohjelmalla on taloudellisia seurauksia. Tämä merkitsee toimien lisäämistä unionin tasolla niin, että taloudelliset rasitteet ja yhteinen turvallisuus voidaan jakaa aiempaa paremmin jäsenvaltioiden kesken. Euroopan unionin kansalaiset odottavat, että pystymme yhteistyöhön. Voimakkainkaan yksittäinen jäsenvaltio ei voi taata parasta mahdollista turvallisuutta, ellei se edistä osaltaan yhteisiä unionin toimia. Tärkeintä on tiedostaa, ettemme voi lisätä Euroopan unionin painoarvoa vähemmällä rahalla. Ihmiset vaativat aika ajoin yhteisön talousarvioiden jäädyttämistä alle vuoden 2006 talousarvion tason. Vastatkaamme tähän selkeästi: tämä merkitsisi, että Euroopan unioni peruisi lupauksensa.
Haluan todeta selkein sanoin, ettei komissio halua olla missään tekemisissä puheitaan peruvan, keskinkertaisen ja tavoitteistaan tinkivän unionin kanssa. Siksi olen tyytyväinen, että puheenjohtajavaltio Luxemburg tekee kaiken voitavansa, jotta kompromissista saadaan sovittua tällä kaudella. Jotkut sanovat tämän olevan vaikeaa ja jopa epätodennäköistä. Uskon todella, että mitä kauemmin pitkitämme asiaa, sitä vaikeampaa sovintoon pääsemisestä tulee. Siksi tuemme puheenjohtajavaltio Luxemburgia tässä vaikeassa mutta äärimmäisen tärkeässä tehtävässä.
Vakaus- ja kasvusopimuksesta totean pitävämme myönteisenä sitä, että yksi puheenjohtajavaltio Luxemburgin painopistealueista on varmistaa, että monenvälisellä talousarvion valvonnalla edistetään vahvaa, tervettä ja menestyvää talous- ja rahaliittoa. Nämä periaatteet tukevat vakaus- ja kasvusopimusta, jota on kunnioitettava ja jonka on toimittava tarkoituksenmukaisesti. Älkäämme unohtako, että yhteinen valuutta on yksi Euroopan unionin suurista saavutuksista. Muistan, kuinka tietyt asiantuntijat, taloustieteilijät ja professorit – etenkin Atlantin toisella puolen – sanoivat ennen euron käyttöönottoa, ettei Euroopan unionilla voisi koskaan olla vahvaa valuuttaa, koska meiltä puuttuu solidaarisuus ja poliittinen yhteenkuuluvuus. Nykyään jotkut sanovat, että valuuttamme saattaa olla liiankin vahva, ei siis liian heikko. Yhteinen valuutta onkin historiallinen menestystarina Euroopassa. Emme saa nyt vaarantaa tätä suurenmoista saavutusta.
Vuoden 2003 lopussa komissio käynnisti prosessin, jonka tarkoituksena on arvioida saatuja kokemuksia ja määritellä näin mahdollisia muutoksia ja parannuksia, joiden avulla voisimme tehostaa vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa. Komissio on vakuuttunut siitä, että yhteinen etu edellyttää kaikilta jäseniltä kaikkien sääntöjen noudattamista. Olemmekin olleet yhteydessä eurooppalaisiin elimiin, joiden tehtävänä on pohtia ja tutkia yhdessä lupaavimpia mahdollisuuksia, kuten etenemistapoja, jotka esiteltiin tiedonannossamme syyskuussa 2004. Puheenjohtajavaltion osuus on merkittävä pyrkiessämme saavuttamaan yhteisymmärryksen. Odotamme tällaista yhteisymmärrystä jo Ecofin-neuvostossa 18. tammikuuta. Tällöin komissio voisi esittää käytännön tason ehdotuksia vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanon tehostamiseksi ja ehdotukset ehtisivät mukaan maaliskuun Eurooppa-neuvostossa käytäviin keskusteluihin. 

Euroopan unionin kyky palata kasvu-uralle testataan seuraavan puolen vuoden aikana. Unionilla on oltava käytössään poliittisten valintojensa edellyttämät taloudelliset välineet. Sen on tehtävä tiiviimpää yhteistyötä kansalaisten kanssa ja voitettava heidän luottamuksensa takaisin. Sen on vahvistettava asemaansa kansainvälisellä tasolla ja käynnistettävä uudelleen strategiset kumppanuutensa.
Nyt on käsillä erityinen tilaisuus käynnistää Lähi-idän rauhanprosessi uudelleen. Euroopan unioni voi ja sen täytyy lisätä osallistumistaan tällä alalla. Uskon, että unionin asema kansainvälisellä tasolla vahvistuu jatkossa.
Komissio tukee voimakkaasti puheenjohtajavaltio Luxemburgin toimia tällä tiellä. Komissio katsoo, että käsillä oleva kausi ratkaiseva ja että toimielintemme on tehtävä entistäkin tiiviimpää yhteistyötä tulosten saavuttamiseksi.
Poettering (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, neuvoston ja komission puheenjohtajat ovat tänään luonamme, ja ymmärtääkseni neuvoston puheenjohtaja aikoo olla läsnä myös komission esitellessä ohjelmansa Brysselissä 26. tammikuuta. Mielestäni tämä on erinomainen osoitus jatkuvasti lisääntyvästä yhteistyöstä parlamentin, neuvoston ja komission välillä. Tulevien puheenjohtajavaltioiden on syytä noudattaa tätä esimerkkiä.
Olimme erittäin tyytyväisiä nähdessämme komission ja neuvoston puheenjohtajien vierailevan Aasiassa, Jakartassa, osoittamassa Euroopan unionin solidaarisuutta. Haluan kuitenkin korostaa, että vaikka katastrofialueita kohtaan osoitettava solidaarisuus on välttämätöntä, emme saa unohtaa suuria ongelmia, joita esiintyy Afrikassa ja muualla maailmassa. Meidän on pohdittava, miten voimme toteuttaa mahdollisimman tehokkaita ennaltaehkäiseviä toimia ja perustaa varoitusjärjestelmän myös Eurooppaan, esimerkiksi Välimeren alueelle.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tuemme teitä erittäin voimakkaasti siinä, mitä sanoitte yhteisömenettelystä. Luxemburg saattaa olla maantieteellisesti pieni, mutta se on kuitenkin suurherttuakunta ja siksi suurenmoinen maa, ja Benelux-maiden puheenjohtajakaudet ovat aina onnistuneet erinomaisesti. Toivotamme teille menestystä, sillä myös Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä pitää perustuslakia äärimmäisen tärkeänä.
Keskustelemme Brysselissä perusteellisesti Lissabonin strategiasta, vaikkei Euroopan talouden kilpailukyky olekaan mikään itsetarkoitus: vahva talous on aina paras tae hyvälle sosiaalipolitiikalle. Mielestämme kilpailukyvyssä on kyse uusien työpaikkojen luomisesta Eurooppaan siten, että varmistamme kasvun ja aiempaa paremmat olosuhteet eurooppalaisille yritykselle. Meille tämä on sosiaalipolitiikkaa sanan varsinaisessa merkityksessä. Meidän ei pidä pyrkiä ekologian ja ympäristön suojelun asettamiseen taloutta vastaan, vaan niiden välille on löydettävä järkevä tasapaino.
Toivotamme teille menestystä myös rahoitusnäkymien käsittelyyn puheenjohtajakaudellanne. Sanomme niille naisille ja herroille – tässä tapauksessa kyse oli epäilemättä pelkästään herroista – jotka vaativat kirjeissään yhden prosentin rajaa, ettei unionia voida ensin laajentaa ja kieltää sitten EU:n uusilta jäsenvaltioilta rahaa, joka on tarkoitettu osoitukseksi solidaarisuudestamme ja jota ne tarvitsevat saavuttaakseen meidän tasomme. Tämän tavoitteen saavuttaminen edellyttää Euroopan unionilta riittävää rahoitusta. Puhuitte sopimuksista, jotka on määrä allekirjoittaa, mutta miten aiomme selvitä uusien valtioiden liittymisestä Euroopan unioniin, jos kesäkuussa ei ole saatu aikaan minkäänlaista sovintoa eikä keskipitkän aikavälin rahoitussuunnittelu ole onnistunut alkuunkaan? Olemme hyvin iloisia, että parlamentin mietinnön laatii Reimer Böge, joka on erittäin pätevä ryhmämme jäsen.
Viittasitte myös vakaussopimukseen. Kiitän teitä lämpimästi näkemyksistänne ja totean kannattavani jokaista sanaa. Näkemyksissänne on pohjimmiltaan kyse suuremmasta joustavuudesta. Joustovaraa on eniten valtioilla, jotka ovat huolehtineet maksuistaan. Lyhyesti sanottuna voidaan sanoa, että mitä vähemmän valtiolla on velkaa, sitä joustavammin se voi toimia taloudellisesti vaikeina aikoina. Tämä tarkoittaa myös, että meidän on tehtävä taloudellisesti hyvinä aikoina kaikki mahdollinen velkojen vähentämiseksi, sillä tiedämme, että tämän päivän velat ovat aina huomisen veroja, taakka kaikille kansalaisille ja erityisesti nuorelle sukupolvelle.
Sallinette minun käsitellä vielä lyhyesti ulkopoliittisia kysymyksiä. Osaa niistä olettekin jo tarkastelleet, ja – sikäli kuin ymmärrän – komission puheenjohtaja on kanssanne aivan samaa mieltä. Tukemme Ukrainalle on vasta alkutekijöissään, ja meidän on otettava tämä tuki pysyvästi vastuullemme.
Palestiinassa on juuri järjestetty vaalit, ja tältä osin totean, että haluamme turvallisen Israelin ja turvallisen Palestiinan valtion. Kuten monet korkea-arvoiset Lähi-idän edustajat ovat todenneet, Euroopan unionin tehtävänä ei saa olla pelkästään taloudellinen tukeminen, vaan meidän on toimittava pyyteettöminä välittäjinä ja tehtävä näin osamme rauhan saamiseksi Lähi-itään.
Transatlanttisten suhteiden osalta toivotan teille ja luonnollisesti myös komission puheenjohtajalle paljon onnea presidentti Bushin vierailua varten, jotta tämä vierailu merkitsisi alkua uudelle hyvien suhteiden aikakaudelle Amerikan yhdysvaltojen kanssa. Euroopan unionissa ei voi olla kahta valtioiden ryhmää, joista kummallakin on oma tapansa pitää yllä suhteita Yhdysvaltoihin. Meidän eurooppalaisten on omaksuttava yhteinen lähestymistapa kumppanuuteen amerikkalaisten ystäviemme kanssa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, me Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmässä tuemme teitä määrätietoisesti ja intohimoisesti, kuten itse kehotitte, ja toivomme teille menestystä puheenjohtajakaudellanne.
Goebbels (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, sosiaalidemokraattien tavoitteena on laadukas Euroopan unioni. Meidän mielestämme Lissabonin strategia muodostaa parhaan reitin kohti Euroopan kilpailukykyisyyttä ja perustan kansalaistemme hyvälle elämälle – todellakin aiempaa paremmalle elämälle. Tätä elämän laatua kutsutaan sosiaaliseksi yhteenkuuluvuudeksi.
EU:n on lopetettava valitukset, joiden mukaan Eurooppa on jäämässä jälkeen maailman muista alueista. Jos Eurooppa ei olisi enää kilpailukykyinen, miten ihmeessä unioni voisi pitää hallussaan leijonanosaa maailmankaupasta? Esimerkiksi vuonna 2003 unionin osuus oli 40 prosenttia maailman tavarakaupasta ja 45 prosenttia palvelujen kaupasta – enemmän kuin Yhdysvaltojen, Japanin ja Kiinan osuudet yhteensä. Jotkin aloistamme kärsivät luonnollisesti kilpailusta sellaisten maiden kanssa, joissa palkkataso on alhaisempi, mutta emme voi valmistaa parempia tuotteita lakkauttamalla sosiaalisen mallimme.
Seuraavat huomioni haluan osoittaa tietyille parlamenttimme konservatiivisille ja liberaaleille jäsenille. Suojelemalla oikeutta työhön takaamme työntekijöille turvallisuuden tunteen ja jopa hyvinvoinnin. Tämä onkin tärkeä tekijä työntekijöiden tuottavuuden ja näin myös yritysten kilpailukyvyn kannalta. Kyse ei ole ristiriidasta vaan vastavuoroisesta täydentävyydestä. Tässä siis lainaan Luxemburgin PCS-puolueen puheenjohtajaa Biltgeniä, Euroopan kansanpuolueen arvostettua jäsentä...
Neuvoston puheenjohtaja Juncker johtaa Luxemburgissa PCS:n ja sosiaalidemokraattien muodostamaa hallituskoalitiota, ja tämän esimerkin pitäisi rohkaista unionia etsimään laajaa poliittista yhteisymmärrystä. Euroopan sosiaalidemokraatit odottavat Luxemburgin puheenjohtajakaudelta paljon, etenkin kun pyrimme käynnistämään uudelleen Lissabonin prosessin ja tekemään siitä aidon, edistystä tuovan välineen 25 jäsenvaltion unionissa. Tältä osin makrotaloudellinen kehyksemme on suunnattava kohti kasvun ja vakauden politiikkaa. Vakaudessa on kyse yhteisestä hyvästä, jota on puolustettava köyhimpien kansalaistemme edun nimissä. Vakautta ei ole kuitenkaan koskaan ilman vahvaa talouskasvua. Vakaus- ja kasvusopimuksesta on tultava väline, jonka avulla voidaan sekä torjua julkista alijäämää että mukauttaa talouspolitiikka suhdannekiertoihin. Vahvan talouskasvun aikoina tarvitaan budjettikuria ja laskusuhdanteiden aikana lisää joustavuutta.
Arvioidessaan kunkin maan julkista taloutta komission on arvioitava myös menojen laatua. Juoksevien kulujen rahoittaminen lainalla on kiellettävä: lainanotto on rajattava investointeihin, joilla valmistaudutaan tulevaisuuteen. Euroopan unionin painoarvoa ei voida lisätä vähemmällä rahalla. 455 miljoonan asukkaan unioni ei voi kehittyä talousarviolla, joka on vuonna 2005 rajattu 1,004 prosenttiin unionin BKT:stä.
Lissabonin strategian käynnistäminen uudelleen, järkevä vakaus- ja kasvusopimus sekä rahoitusnäkymät, jotka todella avaavat Euroopalle uusia näkymiä: nämä valtavat tehtävät puheenjohtajavaltio Luxemburgilla on edessään. Samalla pyydämme, ettei unioni unohtaisi maailman laiminlyötyjä. Jos kansainvälinen yhteisö pystyy tarjoamaan Irakille noin 80 prosentin velkahuojennuksen ja jos se aikoo tarjota velkahuojennuksia hyökyaallon uhreiksi joutuneille maille, sen on pystyttävä mitätöimään myös velat, jotka estävät kaiken kehityksen kehitysmaissa.
Watson (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, tämä on Luxemburgin 11. puheenjohtajakausi. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, puheenjohtajavaltiollenne asetetaan suuria vaatimuksia jo omasta takaa, ja lisäksi sen on täytettävä muiden odotukset.
Toimitte samanaikaisesti sekä Eurooppa-neuvoston että talous- ja raha-asioiden neuvoston puheenjohtajana, joten asemanne on ainutlaatuinen pyrkiessänne pääsemään sovintoon kysymyksessä, joka on yksi suurimmista ja arkaluonteisimmista tavoitteistamme. Kyse on rahoitusnäkymistä kaudelle 2007–2013. Liberaalit ja demokraatit ovat tyytyväisiä puheenjohtajavaltion toimintaohjelmaan, jossa toteatte, että edistyminen Euroopan rakentamisessa edellyttää riittäviä rahavaroja. Toivomme, ettette anna sitoa käsiänne ahdasmielisillä vaatimuksilla unionin talousarvion rajoittamisesta yhteen prosenttiin seuraavan vuosikymmenen aikana. Emme tuhlaa unionin kansalaisten veroja vaan vaadimme, että jokainen euro käytetään hyvin ja tilitetään asianmukaisesti. Mekin kuitenkin tunnustamme, että Euroopan unionilla on perusteltuja tavoitteita, olipa kyse yhdenmukaisesta turvallisuusstrategiasta, avokätisestä kehitysyhteistyöpolitiikasta tai tehokkaista toimista aluetuen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden aloilla. Näistä kaikista osatekijöistä aiheutuu kustannuksia, emmekä saa rajoittaa poliittisia päämääriämme kitsastelemalla talousarviossa, joka on loppujen lopuksi kuitenkin suhteellisen vaatimaton. Toivotan teille menestystä pyrkiessänne varmistamaan, että sovintoon päästään kesäkuussa, sillä pelkään, ettei seuraajienne lähestymistapa ole omiaan edistämään yhteisymmärrystä sen paremmin tässä kuin muissakaan kysymyksissä.
Ryhmäni kehottaa teitä määrittelemään uusia järjestelyjä vakaus- ja kasvusopimusta varten. Tällä sopimuksellahan tuetaan yhteistä valuuttaa. Olette "Mr Euro", joten teillä on oikeus ja velvollisuus puhua euron ja eurovyöhykkeen puolesta, sillä kuka uskoo tämän sopimuksen sääntöihin, jos Ranska ja Saksa selviävät pienillä nuhteilla alijäämärajojen ylittämisestä useina peräkkäisinä vuosina, jos Kreikan annetaan tulkita väärin todellista valtion tuloja koskevaa tilaansa päästäkseen nopeasti euroalueen jäseneksi ja jos Italia jatkaa piittaamatonta suhtautumistaan talousarvioonsa, vaikka sen julkinen velka on yli 100 prosenttia? Vakaussopimusta on mukautettava, mutta se on myös pantava täytäntöön ja sitä valvottava asianmukaisesti hyödyntämällä esimerkiksi Kansainvälisen valuuttarahaston käyttämiä menettelyjä. Odotamme, että te ja kolleganne neuvostossa pysytte valppaina ja pidätte lupauksenne.
Toimikautenne sattuu samaan aikaan paljon kehuttua mutta vähän kunnioitettua Lissabonin toimintaohjelmaa koskevan väliarvioinnin kanssa. Toimintaohjelma on suuressa vaarassa keskeytyä. Sitoutumisenne uudelleenkäynnistykseen ohjelman puolivälissä kantaa hedelmää, jos onnistutte saattamaan sisämarkkinoiden kehityksen päätökseen, löytämään lisärahoitusta tutkimukselle ja edistämään yrittäjyyden kannalta suotuisaa ilmapiiriä. Älkää kuitenkaan yrittäkö olla kaikkea kaikille. Rakenteellinen työmarkkinauudistus on keskeinen tekijä Lissabonin toimintaohjelmassa. Teidän ei pidä myöskään aliarvioida haasteita, jotka liittyvät olemassa olevien direktiivien täytäntöönpanoon. Pidämme myönteisenä ehdotustanne, jonka mukaan kansalliset hallitukset on saatettava vastuuseen vertaisryhmilleen sekä kansallisille parlamenteille ja julkiselle mielipiteelle. Komission vastuulle on annettava tarvittavien toimenpiteiden valvonta, eikä se saa kaihtaa kuhnailijoiden nimeämistä ja nuhtelua.
Ryhmäni pitää myönteisenä myös sitä, että olette sitoutunut siirtymään yhteisömenettelyyn oikeus- ja sisäasioissa, jotka ovat kansalaisillemme hyvin tärkeitä. Yhdymme myös laajentumista koskeviin päämääriinne. Uusi laajentuminen on jo näköpiirissä, sillä Bulgaria ja Romania liittyvät pian unioniin. Kroatia on ehdokasvaltio, jonka kanssa teidän on aloitettava neuvottelut. Todetkaamme Kroatian osalta selvin sanoin, että odotamme kenraali Gotovinan antautuvan luovutettavaksi Haagiin ja vastaavan häntä vastaan nostettuihin syytteisiin. Kroatia ei voi vältellä tätä kysymystä. Kuten jäsen Poettering sanoi, emme voi sivuuttaa myöskään Ukrainan merkittäviä tapahtumia viimeisten kahden kuukauden aikana. Toimielintemme on yhdessä edistettävä maan avautumista ja arvioitava kahdenvälisiä suhteita uusien olosuhteiden valossa. Tämä tehtävä on ajankohtainen puheenjohtajakaudellanne.
Lopuksi totean, että kun perustuslain osalta saavutetaan ratifiointivaihe, saatatte joutua pitämään silmällä kolmea kansanäänestystä. Teidän onkin tehtävä kaikki voitavanne, jotta niiden tulos on myönteinen. Jos Espanjan poliittisten voimien annetaan nostaa esiin alueellisen autonomian haamu, jos Turkin jäsenyys sekoittaa Ranskassa käytävän keskustelun perustuslakisopimuksesta ja jos EU:n rahoitus nousee kynnyskysymykseksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa käytävässä keskustelussa, koko sopimus murenee silmiemme edessä. Jättäkäämme nämä kysymykset omaan arvoonsa ja varmistakaamme, että Euroopan unioni saa tarvitsemansa perustuslain.
Cohn-Bendit (Verts/ALE ),
   . – Arvoisa puhemies, olen huomannut tänään jälleen kerran, ettei kristillisdemokraatti yhdessä maassa merkitse samaa kuin kristillisdemokraatti toisessa maassa. Kiitän teitä...
Sama koskee vihreitä, mutta kohdistankin sanani nyt unionin puheenjohtajalle, en Euroopan vihreiden puheenjohtajalle. Siinä on eroa, hyvä jäsen Poettering!
Sanoitte puheenvuorossanne jotakin hyvin kiinnostavaa. Jos olette todellakin perustamassa komission puheenjohtajan Barroson kanssa työryhmää Lissabonin prosessin arvioimiseksi, olen erittäin kiinnostunut tulemaan siihen mukaan, sillä haluan yrittää saada kaikki laulamaan samaa sävelmää. Itse asiassa olemme yhtä mieltä teidän kanssanne ja eri mieltä komission puheenjohtajan Barroson kanssa: kilpailukyvyn on kuljettava käsi kädessä kestävän kasvun, sosiaalisen solidaarisuuden ja ympäristövastuun kanssa. Puheenjohtaja Barroso unohti kolme näistä neljästä osatekijästä, ja siksi tarvitsemme komission ja neuvoston välisen työryhmän, jossa kaikki saadaan laulamaan samaa sävelmää. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olemme teidän puolellanne.
Rahoitusnäkymistä kaikki ovat jälleen kerran yksimielisiä. Victor Hugoa mukaillen totean, että jos saitojen maiden annetaan hallita Eurooppaa, tilanne on sama, kuin jos hirmumyrsky hallitsisi valtamerta. Tätä emme halua. On selvää, että hirmumyrskyn hallitessa valtamerta kaikki romahtaa. Jos saidat maat – joilla tarkoitan itselleni hyvin läheisiä maita ja hallituksia – vievät voiton yhden prosentin periaatteellaan, häviäjänä on Euroopan unioni. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, siksi olemme teidän puolellanne pyrittäessä torjumaan kaikki yritykset pienentää unionin talousarviota. Unionin talousarvion pienentäminen merkitsisi todellakin unionin päästämistä romahtamaan.
Haluan nostaa esiin vielä yhden erittäin tärkeän asian koulutuksesta. Viittaan keskusteluun, jonka OECD käynnisti PISA-tutkimuksen yhteydessä. Kun keskustelemme koulutuksesta, on tärkeää, että meillä on rohkeutta sanoa, mikä toimii ja mikä ei toimi jäsenvaltioissa. Ei riitä, että puhutaan koulutustarpeesta: on myös huomattava, että Euroopassa on koulutus- ja opetusjärjestelmiä, jotka ovat haitallisia, taantumuksellisia ja ideologisia.
Lopuksi totean, että teidän puheenjohtajakaudellanne tulee kuluneeksi kymmenen vuotta Daytonin sopimuksesta ja Srebrenican tapahtumista. Kehotankin unionia ryhtymään toimiin Daytonin sopimuksen tarkistamiseksi. Tämä sopimus on kenties ollut tarpeen omana aikanaan, mutta sitä ei voida hyväksyä, kun otetaan huomioon nykyään voimassa oleva Bosnia ja Hertsegovinan perustuslaki. Siksi kehotan teitä toimimaan Daytonin sopimuksen tarkistamiseksi nyt, kun Srebrenican tapahtumista tulee kuluneeksi kymmenen vuotta. 
Liotard (GUE/NGL ),
   .  Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Juncker, aloitan kiittämällä teitä avauspuheenvuorostanne. Toivotan puheenjohtajavaltio Luxemburgille menestystä ja enemmän viisautta kuin edeltäjällään Alankomailla oli – vaikka syyllistyittekin jo pieneen etikettivirheeseen perustuslakia koskevassa huomiossanne. Kehotan, että annatte yleisölle tasapuolisen mahdollisuuden muodostaa oman mielipiteensä.
Esitän teille ensin lyhyen kysymyksen. Euro esiteltiin ensimmäisen kerran kuusi vuotta sitten. Tuohon aikaan, vuonna 1999, Euroopan unionin työttömyysaste oli 9 prosenttia, ja se on pysynyt tähän päivään saakka samalla tasolla talouskasvun samalla hidastuessa. Kysyn teiltä, eikö teidän mielestänne olisi korkea aika panna euro uuteen uskoon. Itse asiassa te voisitte ottaa ohjat käsiinne tässä asiassa. Pahoittelen, ettette viitannut toimintaohjelmassanne eläintautien valvontaa koskevan, puheenjohtajavaltio Alankomaiden aloittaman keskustelun jatkamiseen. Onko tämä päässyt unohtumaan teiltä?
Painopistealueista laatimanne luettelon mukaan palveludirektiiviin liittyy monia harhakäsityksiä. Millaisia harhakäsityksiä tarkalleen ottaen tarkoitatte ja kenellä niitä teidän mielestänne on? Onko niitä komissiolla, parlamentilla vai tuhansilla työntekijöillä, jotka ovat jo ilmaisseet tyytymättömyytensä palveludirektiiviin? Toivotte, että ehdotusta voidaan arvioida uudelleen puolueettomammassa valossa, kuten itse asian ilmaisette. Voidaanko tästä päätellä teidän olevan kanssani samaa mieltä siitä, että palveludirektiivi on äärimmäisen epäselvä asiakirja, jota maanmieheni, komission jäsenen Bolkesteinin ei olisi pitänyt koskaan edes esittää. Onko puheenjohtajavaltio Luxemburgilla konkreettisia ehdotuksia komission palveludirektiiviehdotuksen tarkistamiseksi? Jos ei, kehotan teitä matkustamaan kanssani Alankomaiden läpi. Näin voisitte tutustua niihin tärkeisiin julkisiin palveluihin, kuten koulutukseen ja terveydenhuoltoon, jotka direktiivillä vaarannetaan. Samalla voisin esitellä teidät myös kaupallisille palveluntarjoajille, joita ovat esimerkiksi "De Tevreden Roker" [Tyytyväinen savuttelija] -kahvila ja "Picobello Escort Service" -klubi ja jotka olisivat varmasti kiinnostuneita levittäytymään Luxemburgiin ja epäilemättä muuallekin. Mielestäni tällaiset palvelut ovat alankomaalaisen kulttuurin ilmauksia, ja palveludirektiivinne ansiosta ne voidaan tuoda jatkossa kaikkien ulottuville.
Ymmärtänette, että äskeisten sanojeni tarkoituksena oli provosoida teitä, mutta kehotan teitä kaikella vakavuudella myöntymään kutsuuni. Sen jälkeen voimme käydä palveludirektiivistä kipeästi tarvittavan keskustelun, joka vaikuttaa puuttuvan liian monesta ratkaisevasta paikasta Euroopassa. 
Knapman (IND/DEM ),
   . Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtajan Junckerin puheesta huokui kaikki se intohimo, jota virkamieheltä sopii osoittaa.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Juncker, sanotte vakaus- ja kasvusopimuksen kuuluvan tärkeimpiin painopistealueisiinne, mutta aiemmissa lausunnoissanne olette korostanut vain siihen liittyviä epäjohdonmukaisuuksia. Tunnustan, että panoksenne oli keskeinen neuvoteltaessa sopimuksen alkuperäisistä säännöistä, mutta viime aikoina olette sanonut, että sopimuksen uskottavuus on tiessään ja että sopimus on mennyttä. Oletteko edelleen tätä mieltä?
Totesitte myös, että teidän on mahdollista päästä EU:n talousarviosta pikaisesti sovintoon, joka pitää sisällään noin 4 miljardin euron vuotuisen alennuksen Yhdistyneelle kuningaskunnalle. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Juncker, onko asia näin? Alennuksesta neuvoteltiin . Jos väitteenne pitävät paikkansa ja pystytte sopimaan asiasta kesäkuuhun mennessä, pääministeri Blairin on periaatteessa täytynyt luopua alennuksesta. Onko näin? Kuka Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksesta on tarkkaan ottaen mukana käymissänne neuvotteluissa? Tietävätkö Yhdistyneen kuningaskunnan äänestäjät tämän siinä vaiheessa – todennäköisesti toukokuussa – kun maan parlamenttivaalit järjestetään?
Lopuksi totean, että Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuolue ja erityisesti kollegani Farage on kiinnittänyt huomiota useamman kuin yhden komission jäsenen rikollisiin toimiin. Toimitamme asiasta lisätietoja nopeasti ja säännöllisesti. Tahraavatko nämä tapahtumat teidänkin maineenne vai aiotteko ilmaista huolenne ja ottaa kantaa pakottavaan muutostarpeeseen? 
Angelilli (UEN ),
   . – Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltio Luxemburgin toimintaohjelma on täynnä kysymyksiä, jotka ovat ratkaisevan tärkeitä Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta, mukaan lukien taloudelliset painopistealueet, joita ovat Lissabonin strategia, vakaussopimuksen uudistaminen ja vuoteen 2013 ulottuvien rahoitusnäkymien hyväksyminen.
Totean aluksi, että meidän on pian aika suorittaa Lissabonin strategian täytäntöönpanoastetta koskeva väliarviointi. Strategian onnistumismahdollisuuksien parantamiseksi ohjelmassa on asetettava yksittäiset jäsenvaltiot vastuuseen asetettujen tavoitteiden saavuttamisesta. Tässä yhteydessä pidän erittäin käyttökelpoisena ehdotusta, jonka mukaan kansallisella tasolla olisi nimettävä strategian täytäntöönpanosta vastaava henkilö.
Toiseksi totean vakaussopimuksen tarkistamisesta, että tänäkin aamuna on korostettu sellaisen uudistuksen tarvetta, jonka avulla sopimusta voidaan tulkita aiempaa joustavammin laskusuhdanteiden aikana unohtamatta kuitenkaan Maastrichtin kriteerejä ja luopumatta sitoutumisesta velan pienentämiseen. Olen myös vakuuttunut siitä, että voisimme toteuttaa toimia tietyntyyppisten investointien jättämiseksi alijäämälaskelmien ulkopuolelle, jotta Euroopan kasvu ja kilpailukyky saisivat uutta pontta.
Kolmanneksi toivon, että onnistumme todella hyväksymään kesäkuussa vuoteen 2013 ulottuvat rahoitusnäkymät, niin että varat ovat käytettävissä täysimittaisesti aivan kyseisen kauden alusta lähtien. Toivon erityisesti, että ehdotuksista – neuvoston ja komission ehdotuksista näissä tärkeissä kysymyksissä – keskustellaan parlamentin kanssa riittävästi etukäteen. Palautan mieliin, että parlamentti ilmentää ainoana unionin toimielimenä suoraan kansan itsemääräämisoikeutta.
Lopuksi toivon, että Euroopan pelastuspalveluvirasto perustetaan vihdoin Luxemburgin puheenjohtajakaudella, niin että luonnonkatastrofeihin ja erityisesti niiden ennaltaehkäisyyn voidaan keskittyä asianmukaisesti. 
Martin, Hans-Peter (NI ).
    Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minun lisäkseni monet tässä parlamentissa ovat jo jonkin aikaa halunneet nähdä teidät istumassa vastakkain kanssamme. Esittelemänne toimintaohjelma on valtava, mutta teillä on myös ihmeidentekijän maine, ja juuri tähän sisällänne asuvaan ihmeidentekijään haluan vedota kehottaessani teitä kiinnittämään huomiota myös parlamentin jäsenten ohjesääntöön. Tarvitsemme kiireesti tasapuolisen ja uskottavan ohjesäännön. Niin itse ongelma kuin sen ratkaisukin lienevät löydettävissä jostakin teidän maanne ja minun maani väliltä. Sanotaan, ettei Saksan hallitus halua ohjesääntöä ennen seuraavia vaaleja, mutta samanaikaisesti Saksan malli voisi toimia tämänkaltaisen sopimuksen perustana, kun puhutaan jäsenten korvauksista eikä sivutuloista ja käytäväpoliitikoista. Meidän on tehtävä loppu ahneudesta, joka ei sovi parlamentin arvolle. Parlamenttimme ei saa olla enää täynnä kyltymättömiä jäseniä, tai muuten teemme vakavaa vahinkoa demokratialle, josta tässä paikassa on kysymys. 
Puhemies.
   Ellei neuvoston puheenjohtaja halua vastata hänelle juuri esitettyihin hyvin tarkkoihin ja täsmällisiin kysymyksiin, jatkamme keskustelua. 
Spautz (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, vuoden 2005 alkupuoliskolle sijoittuva Luxemburgin puheenjohtajakausi on mitä todennäköisimmin viimeinen lajiaan. Siihen mennessä, kun maani tulee seuraavan kerran puheenjohtajuusvuoroon, valtioiden ja hallitusten päämiesten neuvoston puheenjohtajuutta on uudistettu pysyvästi Euroopan perustuslailla. Tämän viimeisen puheenjohtajakauden onkin onnistuttava hyvin, ja sen onnistumisella on oltava pitkäaikaiset vaikutukset.
Suurimmat ja vaikeimmat tehtävät vuoden 2005 puheenjohtajakaudellamme liittyvät talouspolitiikkaan: toimintaohjelmaamme hallitsevat kautta 2007–2013 koskevan rahoituskehyksen määrittely ja vakaus- ja kasvusopimuksen aiempaa joustavampi tulkinta. Laajentuneen unionin rahoituskehyksestä on neuvoteltava siten, etteivät kansallisen tason talousarviorajoitukset ole esteenä kunnianhimoiselle lähestymistavalle unionin politiikan muotoilussa.
Euroopan unionin 450 miljoonaa asukasta odottavat unionin pystyvän tehokkaisiin toimiin, emmekä täytä heidän odotuksiaan kiistelemällä prosenttiyksiköiden kymmenes- ja sadasosista. On siis tärkeää, että puheenjohtajavaltio Luxemburg onnistuu taidonnäytteessään ja pystyy lisäämään unionin rahoitussuunnitteluun eurooppalaisen ulottuvuuden. Tähän pyrkiessään puheenjohtajavaltio ajaa jokaisen eurooppalaisen etua ja sellaisen unionin etua, joka paitsi laajentuu, myös toimii kansalaisten hyödyksi varmistamalla toimiensa riittävän ja tarkoituksenmukaisen rahoituksen. Jos tässä ei onnistuta, tulevat laajentumiskierrokset eivät ole enää mahdollisia.
Seuraavan puolen vuoden aikana unionin vakaus- ja kasvusopimusta on ryhdyttävä tulkitsemaan taloudellisen tilanteen perusteella. Vakaussopimuksen mukauttaminen kasvukierron lainalaisuuksiin on todellakin taloudellisesti järkevää ja dynaamisen työllisyyspolitiikan vaatimusten mukaista. Sopimuksessa on nimittäin kyse kasvusta siinä missä vakaudestakin, ja meidän on varmistettava, ettei sopimuksen liiallinen joustamattomuus estä kasvua vaan että kasvua edistetään.
Lissabonin strategian väliarviointi suoritetaan 22. maaliskuuta tänä vuonna. Tällöin arvioidaan siihenastiset saavutukset ja asetetaan uudet painopistealueet. Neuvoston puheenjohtajavaltio Luxemburg ehdottaa, että jokaisen jäsenvaltion edellytetään käynnistävän vuoteen 2010 mennessä konkreettisia ja todistettavissa olevia uudistuksia kaikilla niillä aloilla, joilla Lissabonin strategiassa edellytetään toimia. EU:n taloudellinen ympäristö muuttuu kuitenkin sekin viiden seuraavan vuoden aikana. Euroopan unioni ei pyri ainoana maailmassa parantamaan suoritus- ja kilpailukykyään, joten Lissabonin uudistusohjelma on pantava onnistuneesti täytäntöön vuoteen 2010 mennessä. Puheenjohtajavaltio Luxemburg on hyvin tietoinen tästä ja pyrkii varmistamaan, että sen julistusta seuraa todellinen edistymisvaihe.
Lopuksi totean pitäväni tärkeänä, että tässä keskustelussa sanotaan jotakin Ukrainan käänteentekevistä tapahtumista. Tämä eurooppalainen valtio osoitti viime kuussa halunsa olla yksi meistä ja kykynsä rikastuttaa eurooppalaista perhettä näkemyksillään ja kokemuksillaan. Jos aloite Euroopan unionin kartan täydentämiseksi tehdään Luxemburgin puheenjohtajakaudella, meidän on pidettävä mielessämme, että Slovakialla, Puolalla, Unkarilla ja Romanialla on naapuri, jonka kansa näkee tulevaisuutensa olevan meidän luonamme Euroopassa.
Swoboda (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, aloitan puheenvuoroni lyhyellä huomiolla. Mielestäni ohjesääntö on liian tärkeä kysymys joutuakseen kansankiihottajien leikkikaluksi. Kehotankin teitä sivuuttamaan kuulemamme kansaa kiihottavat lausahdukset ja jatkamaan kaikella määrätietoisuudella ja vakavuudella sitä, mitä olette aikoneetkin tehdä tämän kysymyksen käsittelemiseksi ja ratkaisemiseksi.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, puheenne oli erittäin hyvä ja kiitän teitä siitä, että saavutitte asianmukaisen tasapainon taloudellisten ja yhteiskunnallisten näkökohtien välillä, ja erityisesti siitä, että asetitte etusijalle työllisyyden ja kasvun. Sallinette minun sanoa suoraan, että tämä on hyvä esimerkki monille – ei pelkästään kristillisdemokraattisille hallitusten päämiehille.
Haluan kuitenkin yhtyä myös siihen, mitä totesitte ulkopoliittisista näkökohdista. Kahdessa lähellämme sijaitsevassa maassa, Ukrainassa ja Palestiinassa, on pidetty viime viikkoina tärkeät vaalit. Molemmissa tapauksissa Euroopan unioni toimi erittäin aktiivisesti, jotta muutos saataisiin aikaan demokraattisten, avointen ja peittelemättömien vaalien avulla, ja kuten sanoitte, Euroopan unionin on jatkettava samaan malliin. Emme saa aiheuttaa pettymystä ihmisille, joita olemme tietyssä määrin motivoineet keräämään rohkeutensa muutosten saavuttamiseksi ja joita olemme auttaneet saavuttamaan nämä muutokset avoimella tavalla.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, älkää antako lannistaa itseänne, sillä olette aivan oikeassa todetessanne, ettei Ukrainassa edistämämme ja tukemamme kehitys ole Venäjän vastaista kehitystä. Meidän on kaikesta huolimatta pyrittävä Venäjän kanssa yhteistyöhön ratkaisujen löytämiseksi. Ukrainasta ei saa tulla pelinappula Euroopan unionin ja Venäjän välisessä valtapoliittisessa pelissä. Venäjän on tietenkin tunnustettava, että on tapahtunut muutoksia, joita se ei välttämättä pidä myönteisinä mutta jotka ihmiset ovat itse valinneet. Ukrainan edun mukaista ei olisi viedä näitä muutoksia jollakin tavalla Venäjän vastaiseen suuntaan, sillä Ukraina on liian moninainen ja monitahoinen maa. Lisäksi tiedämme, että juuri ne alueet, jotka ovat tietyssä määrin Venäjään päin suuntautuneita, ovat Ukrainan taloudellisia voimanpesiä.
Palestiinan osalta meidän on niin ikään jatkettava osallistumistamme. Vuosien mittaan olemme antaneet palestiinalaisille poliittista, moraalista ja taloudellista tukea ja olleet aina kriittisiä, kun ei ole voitu selkeästi osoittaa, minne raha on virrannut. Olemme saaneet aikaan monia muutoksia ja tiettyä avoimuutta esimerkiksi tavassa, jolla Palestiinaa hallitaan. Tämän olemme saavuttaneet, ja kuten on todettu, saavutamme tämän myös jatkossa, jos tartumme toimeen emmekä tyydy pelkkään rahoittamiseen vaan myös autamme palestiinalaisia saamaan oman valtion. Lähi-idän turvallisuus voidaan taata vain, jos on olemassa sekä Israel, joka on turvallinen omien rajojensa sisäpuolella, että uusi Palestiinan valtio. Vaikkei ulkopolitiikka ehkä kuulukaan lähtökohtaisesti puheenjohtajakautenne painopistealueisiin, emme voi pettää kansoja, joita olemme auttaneet muutosten saavuttamisessa. On myös edullista meidän itsemme, vakauden ja oman mantereemme kannalta, että autamme näitä kansoja saavuttamaan niiden todelliset poliittiset päämäärät.
Ek (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, kiitän puheenjohtajavaltiota ja totean olevani tyytyväinen sen painopistealueisiin. Haluan esittää neljä kysymystä. 

 EU:lla on edessään hyvin huomattavia haasteita seuraavan puolen vuoden aikana. Eräs tärkeimmistä kysymyksistä on luonnollisesti Lissabonin prosessin väliarviointi. Eurooppalaisten johtajien on aika tarttua toimeen. Olen erittäin tyytyväinen puheenjohtajavaltion todettua, että talouskasvu on tärkeää mutta että tarvitsemme myös kahta muuta vakauden pilaria, sosiaalista ja ympäristöllistä kehitystä. Ei kuitenkaan riitä, että kerrotte aikovanne parantaa Lissabonin prosessia, vaan teidän on myös kerrottava, miten aiotte tehdä sen.
Toinen tärkeä kysymys on energia-ala. Aiempaa parempi ympäristö ja omavaraisuus ovat luonnollisesti hyvin tärkeitä tekijöitä ja tuovat mukanaan talouskasvua. Biomassan tuotanto auttaa luomaan työpaikkoja matalan talouskasvun alueilla, ja sillä voidaan edistää ympäristön hyvinvointia ja aiempaa vakaampaa energiantuotantoa. Miten aiotte yhdistää maatalouspolitiikkaa koskevan puolivälin uudistuksen energia- ja teollisuuspolitiikkaan?
Mark Twain sanoi kerran, että elämässä menestymiseen tarvitaan vain tietämättömyyttä ja itsevarmuutta. On selvää, ettei tämä pidä paikkaansa. Tutkimustoimia on vahvistettava, ja tarvitsemme tietopohjaista taloutta. Mitä puheenjohtajavaltio aikoo tehdä nopeuttaakseen tutkimusmäärärahoja koskevan 3 prosentin tavoitteen saavuttamista?
Lopuksi muutama sana neljännestä alasta. En kuullut mainittavan mitään kenties tärkeimmästä käynnissä olevasta lainsäädäntöprosessista, joka koskee REACH-kemikaalidirektiiviä. Meillä on tilaisuus laatia maailmanlaajuinen normi, jos lisäämme komission ehdotuksen toimivuutta. Epävarmuus käy hyvin kalliiksi sekä teollisuudelle että ympäristölle. Miten aiotte edetä REACH-järjestelmän osalta?
Lopuksi haluan kiittää teitä erittäin hyvästä painopistealueiden esittelystä ja toivon, että saavutatte asettamanne tavoitteet seuraavan puolen vuoden aikana. 
Turmes (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olen tyytyväinen selkeisiin ja rohkeisiin lausuntoihin, joita puheenjohtajavaltio Luxemburg on antanut kestävään kehitykseen liittyvistä toimista.
Puheenjohtajavaltio Luxemburg pyrkii edeltäjiään aktiivisemmin säilyttämään tasapainon talous-, sosiaali- ja ympäristöpolitiikan välillä. Sen vaatimus on varsin yksinkertainen: sosiaali- ja ympäristöpolitiikan on oltava lähtökohta eikä päämäärä, kun tarkastellaan kasvupolitiikkaa. Toivon, että puheenjohtajavaltio Luxemburg noudattaa tätä linjaa Eurooppa-neuvostossa ja alakohtaisissa neuvostoissa. Olen varma, että tämä kestävän kehityksen henki näkyy ehdotuksissa, joita esitätte tärkeimmistä tehtäväalueista – rahoitusnäkymistä, vakaussopimuksen uudistamisesta ja Lissabonin prosessin arvioinnista.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, toivon mukaan pystytte myös vakuuttamaan Eurooppa-neuvoston siitä, että Euroopan unionin on toimittava edelleen liikkeellepanevana voimana Kioton prosessissa. Unionin onnistuttua Kioton sopimuksessa on välttämätöntä, että se tuo nyt julki ilmastonmuutospolitiikan pitkän aikavälin kehyksen ja tavoitteet kaudelle 2020–2050. Tätä odottavat niin kansalaisemme kuin talousalan toimijatkin. Mitä periaatteita Euroopan talousalan toimijat noudattavat investoidessaan energian ja liikenteen kaltaisille avainaloille, jos emme ole laatineet selkeää kehystä alojen tuleville toimille?
Siirtyäkseni Lissabonin strategiaan totean teidän huomauttaneen, että se liittyy kolmeen alaan: ympäristöllisiin, sosiaalisiin ja taloudellisiin kysymyksiin. Viime vuosikymmeninä toteutettujen kunnianhimoisten ympäristötoimien ansiosta Euroopan unionista on tullut suunnannäyttäjä ympäristötekniikan ja uusiutuvien energiamuotojen alalla. Toivon teidän tarkistavan Kochin selonteon V lukua varmistaaksenne, että Euroopan talous voi hyötyä näistä kunnianhimoisista toimista.
Lissabonin ohjelmaan pitäisi kuulua myös kunnianhimoinen sosiaalipolitiikka. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Juncker, komissio ajaa laajamittaista vapauttamista etenkin Bolkesteinin direktiivissä ehdotetulla tavalla, ja olen iloinen, että olette arvostellut tätä direktiiviä. Toivon, että puheenjohtajavaltio Luxemburg hyödyntää myös kilpailukykyneuvoston esittämää arvostelua pitääkseen yllä keskustelua tästä direktiivistä, arvioidakseen tarvittaessa sen edistymistä ja pakottaakseen komission esittämään direktiivin julkisista palveluista. Uskon, että hämmennys varjostaa Bolkesteinin direktiiviä, kunnes julkisia palveluja koskeva kysymys on selvitetty.
Minusta on erittäin myönteistä, että puheenjohtajavaltio pyrkii yhdenmukaistamaan sosiaali-, ympäristö- ja talouspolitiikan. Tämä on hyvä uutinen Euroopan unionille.
Portas (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, hyökyaaltotragedia ei saa jäädä maailman johtajien ja Euroopan unionin silmissä vähäpätöisemmäksi kuin 11. syyskuuta. Aasian hyökyaallon pitää olla merkittävä käännekohtaa maailman tärkeimmän painopistealueen, nälän ja tautien ehkäisyn ja torjunnan, suhteen.
Esitänkin teille neljä kysymystä. Ensinnäkin: katsotteko, että jälleenrakentamiseen luvatut 450 miljoonaa euroa saattavat heikentää Aasiaa varten jo suunniteltuja ohjelmia? Näin tekevät ainakin 150 miljoonaa luvatuista 450 miljoonasta. Toiseksi: aiotteko tukea hyökyaallon kouriin joutuneiden maiden velkojen mitätöintiä vai puollatteko pelkkää takaisinmaksun lykkäystä? Kolmanneksi: kohdellaanko näitä maita samoin kuin Irakia vai huonommin? Lopuksi: komission jäsen Michel ehdotti edelliselle neuvostolle kunnianhimoisempaa kehitysaputavoitetta kuin 0,7 prosenttia. Harkitsetteko tätä ehdotusta uudelleen vai hylätäänkö se lopullisesti? 
Bonde (IND/DEM ).
    Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Juncker, Luxemburgin puheenjohtajakaudet EU:ssa ovat yleensä kuuluneet kaikkein parhaisiin. Tämä johtuu kenties siitä, että pieni maa tietää, ettei se voi yksin hallita tapahtumia vaan että sen on palveltava kaikkia. Olen varma, että jatkatte tätä perinnettä, ja kehotan teitä ja neuvostoa kohtelemaan perustuslain kannattajia ja vastustajia täsmälleen samalla tavoin. Rakennuksemme täällä ovat täynnä ilmauksia kyllä-äänten puolesta: kyllä-kylttejä, merkkejä ja ilmapalloja. Näiden olemassaolosta on päätetty – ja se on myös maksettu yhteisestä talousarviosta – ennen kuin parlamentti on äänestänyt asiasta. Tiedämme tuloksen kuitenkin vasta tänään iltapäivällä, ja on varmaa, että ääniä annetaan sekä perustuslain puolesta että sitä vastaan. Perustuslain kannattajat eivät voi varastaa veronmaksajien rahoja edistääkseen kantaansa. Meillä kaikilla on oikeus kansanäänestykseen, ja äänestäjillä on oikeus tasapuoliseen tietoon – ei veroilla maksettuun propagandaan.
Maanantai-iltana parlamentin istuntopalveluosasto päätti myöntää joitakin miljoonia euroja ylikansallisille EU-puolueille, jotka kaikki kannattavat unionin perustuslakia. Yli 150 Euroopan parlamentin jäsentä ei saa euroakaan näistä varoista. Tämä on tasa-arvoperiaatteen vastaista ja näin ollen laitonta. Kehotan teitä nostamaan asian esiin neuvostossa, niin että puolueisiin liittyvä asetus joko kumotaan tai sitä täydennetään järjestelyillä niitä varten, jotka eivät halua kuulua ylikansalliseen puolueeseen mutta haluavat osallistua unionin tiedotustoimintaan esimerkiksi perustuslain osalta. Miten aiotte varmistaa, että kyllä-äänten puolestapuhujien käyttämät EU:n varat olisivat yhtä lailla ei-äänten puolestapuhujien käytössä? Lopuksi kehotan teitä lupaamaan, että kunnioitatte kansanäänestysten tuloksia, olivatpa ne sitten myönteisiä tai kielteisiä. 
Bielan (UEN ).
      Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ei ole epäilystäkään siitä, että alkavan Luxemburgin puheenjohtajakauden kunnianhimoisin tehtävä on kauden 2007–2013 rahoitusnäkymiä koskevien neuvottelujen päättäminen. Tämä on kiistatta äärimmäisen haastava tehtävä, mutta olen varma, että meidän on syytä tehdä kaikki mahdollinen saavuttaaksemme kompromissin talousarviosta viimeistään tämän vuoden kesäkuussa. Muutoin saatamme aiheuttaa huomattavia viivästymisiä esimerkiksi aluetukiohjelmien laadinnassa, mikä tarkoittaisi, etteivät EU:n varat välttämättä olisi jäsenvaltioiden ulottuvilla tammikuussa 2007.
Ratkaisevan tärkeää ei tietenkään ole ainoastaan päivämäärä, johon mennessä saavutamme kompromissin, vaan myös kompromissin luonne. Komission puheenjohtaja Barroso totesi perustellusti, ettemme voi lisätä Euroopan unionin painoarvoa vähemmällä rahalla. Ilman solidaarisuutta Euroopan unioni lakkaa olemasta, ja siksi emme voi hyväksyä, että joudumme poistamaan unionin talousarvion painopistealueista joko solidaarisuuspolitiikan tai uusille jäsenvaltioille annettavan tuen. Meidän on tiedostettava, että ellei laajentuneen EU:n sisäisiä taloudellisen kehityksen eroja onnistuta pienentämään, Lissabonin strategiassa määriteltyjen tavoitteiden saavuttaminen on mahdotonta. Meidän onkin varmistettava, että EU:n tulevassa talousarviossa osoitetaan varoja koheesiopolitiikkaan. Tämä on koko yhteisön edun mukaista.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, presidentti Bushin vierailu Brysselissä on kiistatta Luxemburgin puolivuotisen puheenjohtajakauden tärkein tapahtuma. Tämä on ensimmäinen kerta, kun Yhdysvaltojen presidentti vierailee Euroopan unionin toimielimissä. Toivon, että tämä symbolinen vierailu parantaa hieman transatlanttisia suhteita, jotka ovat olleen viime aikoina jokseenkin jännittyneet. Ilman läheistä yhteistyötä Yhdysvaltojen kanssa meidän on vaikea vastata moniin maailmanlaajuisiin haasteisiin.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, pidän myönteisinä huomioita, joita esititte suhteistamme Ukrainaan. Euroopan unionin on tehtävä omat johtopäätöksensä viimevuotisista tapahtumista tässä naapurimaassa. Ukrainalaiset ovat osoittaneet, että he jakavat eurooppalaiset arvomme ja että he haluavat yhdentyä Euroopan unioniin. Siksi meidän on tarjottava heille kumppanuutta, joka voi lopulta johtaa jäsenyyteen. 
Vanhecke (NI ).
    Arvoisa puhemies, kuten tiedätte, unionin toimielimet avasivat hiljattain – mielestäni tuhoisin seurauksin – Gordionin solmun, joka koski Turkin, Euroopan ulkopuolisen maan, mahdollista liittymistä Euroopan unioniin. Tämä kysymys uhkaa muuttaa koko unionin nykyistä olemusta ja vaarantaa perusteellisesti jopa eurooppalaisen yhteistyön tulevaisuuden. Ennen kaikkea se on kysymys, jonka suhteen suuri enemmistö äänestäjistämme, kansalaisistamme, on hyvin vieraantunut unionin toimielinten omaksumasta kannasta.
Olenkin pahoillani, ettei puheenjohtajavaltio Luxemburg ole tarttunut tilaisuuteen pyytää yhtäältä kunnioittamaan kansalaistemme enemmistön demokraattista tahtoa ja toisaalta – pienenä jäsenvaltiona – kunnioittamaan toista pientä jäsenvaltiota, Kyprosta, jonka Turkin johtajat arvioivat väärin ja sivuuttavat mitä ylimielisimmällä tavalla, jota ei voida hyväksyä. Mielestäni kyseessä on hukkaan heitetty tilaisuus, ja tämä tilanne vain syventää suunnatonta kuilua, joka erottaa kansalaisemme Euroopan unionin politiikasta. 
Galeote Quecedo (PPE-DE ).
    Neuvoston puheenjohtaja Juncker on esitellyt erittäin kunnianhimoisen toimintaohjelman tulevaksi puoleksi vuodeksi. Tämä toimintaohjelma merkitsee suurta mahdollisuutta mutta myös suurta vastuuta Luxemburgille ja erityisesti sen pääministerille. Hänellä on kuitenkin sekä kokemusta että taitoa, ja toivotamme hänelle menestystä tässä vaikeassa tehtävässä.
Haluan esittää muutaman huomion puheenjohtajakauden suurimmasta haasteesta, joka on mielestäni rahoitusnäkymiä koskeva uudistus. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Juncker, mainitsitte asian ohimennen. Tämä uudistus on luultavasti keskeisin niistä osatekijöistä, joiden perusteella tätä puolivuotiskautta arvioidaan myöhemmin.
On selvää, että onnistuminen tai epäonnistuminen riippuu osaltaan puheenjohtajavaltion toimista. Tänä aikana Luxemburgin hallituksen on valjastettava kaikki määrätietoisuutensa, ja olen tyytyväinen, että lupasitte tänä aamuna varmistaa, että etusijalle asetetaan yleinen etu. Kuten itse sanoitte, sovinto on saatava aikaan kesäkuuhun mennessä, tai muuten seurauksena on taloudellinen kaaos Euroopan unionissa.
Onnistuakseen tehtävässään puheenjohtajavaltion on etsittävä kompromisseja, ja mielestäni näiden kompromissien on perustuttava kahteen perustekijään: yhtäältä Ruotsin puheenjohtajakauden lopussa määritellyn koheesioperiaatteen noudattamiseen ja toisaalta tasapainoon rasitusten jakamisessa.
Toivon, että laajentumisesta 15 alkuperäiselle jäsenvaltiolle aiheutuvat kustannukset selviävät parlamentillemme seuraavan puolen vuoden aikana, sillä puolueettomien lukujen perusteella voidaan esittää ehdotuksia, jotka unionin kansalaiset kaikissa jäsenvaltioissa voivat ymmärtää ja hyväksyä.
Kun tarkastellaan kansalaisia ja perussopimuksissa määriteltyjen rajojen ylittämistä, haluan kysyä puheenjohtajavaltiolta, millaista roolia se odottaa näissä neuvotteluissa Euroopan parlamentilta, jonka on määrä antaa lausuntonsa toukokuussa? 
Désir (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Juncker, totesitte hiljattain ja toistitte juuri äsken, ettei kilpailukyky ole teidän mielestänne mikään Graalin malja eikä kaikki kaikessa, millä viittasitte erityisesti Lissabonin strategian väliarviointiin.
Totesitte, ettei sosiaalisiin näkökohtiin ja kestävään kehitykseen liittyviä tavoitteita pidä asettaa vastakkain kilpailukykyyn liittyvien tavoitteiden kanssa. Ryhmäni pitää tätä näkemystä myönteisenä, sillä mielestämme meidän on syytä pyrkiä juuri vastakkaiseen tilanteeseen, jossa Euroopan mallia edistämällä parannetaan merkittävästi maanosamme kilpailukykyä. Katsomme todellakin, että tarvitsemme laadukasta unionia, jossa asetetaan etusijalle investoiminen tutkimukseen, innovaatio, työntekijöiden koulutus, infrastruktuurien laatu, Euroopan laajuiset verkot, julkiset palvelut, työn laatu ja sosiaaliset suhteet. Olemme kanssanne yhtä mieltä tästä, ja havaitsimme lähestymistavassanne toisinaan pienen eron komission puheenjohtajan lähestymistapaan. Toivomme, että hän on jatkossa yhtä selkeä lausunnoissaan, erityisesti sosiaalisten kysymysten osalta.
Määrittelemänne hyvät aikeet joutuvat vielä koetukselle. Tässä yhteydessä haluan mainita kolme koetinkiveä, joista ensimmäinen on yhteisön talousarvio. Olemme kanssanne yhtä mieltä siitä, ettemme saa viivyttää tätä keskustelua vaan että sen on edettävä nopeasti. Aikomuksenanne on toimia kannustajana ja välittäjänä ja prosessin kiihdyttäjänä, mutta emme halua kiihdyttää rahoitusnäkymiä koskevan kompromissin tavoittelua, jos se merkitsee Euroopan unionin tarpeita vastaavan talousarvion uhraamista. Tässä kysymyksessä olemme samaa mieltä kuin komission puheenjohtaja Barroso: tarvitsemme talousarvion, jonka avulla voimme taata yhteenkuuluvuuden, solidaarisuuden sekä investoinnit tulevaisuuteen, tutkimukseen ja Euroopan laajuisiin verkkoihin. Prosessia ei saa kiihdyttää lopputuloksen kustannuksella.
Toisena koetinkivenä on julkisia palveluja koskeva direktiivi, jonka jotkut puhujat, erityisesti jäsen Turmes, ovat jo maininneet tänään. Uskon, että olette itsekin tietoinen riskistä, josta olemme hyvin huolissamme. Tarkoitan direktiivin soveltamisalan laajentamista, jolla vaarannetaan monia julkisia palveluja. Olemme huolissamme myös lähtömaaperiaatteesta, joka uhkaa oikeutta työskennellä useissa maissa. Tältä osin ajattelen erityisesti yleisten työehtosopimusten soveltamista.
Kolmas koetinkivi liittyy yleisemmin ottaen Euroopan sosiaaliseen toimintaohjelmaan. Haluaisimme erityisesti, että te ja neuvoston muut jäsenet sitoutuisitte selkeästi työaikadirektiivin tarkistamiseen ja sen ulkopuolelle jättäytymistä koskevan lausekkeen poistamiseen sekä eurooppalaisia yritysneuvostoja koskevan direktiivin tarkistamiseen. 
Polfer (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, Luxemburgin 11. puheenjohtajakausi alkoi 1. tammikuuta. Luxemburgin kokemus tältä alalta sekä erinomaiset valmistelut, jotka olen nähnyt omin silmin, ovat suureksi avuksi käsiteltäessä edessämme olevia moninaisia haasteita, joista ensimmäisenä mainittakoon Aasian järkyttävä katastrofi. Katastrofi osoitti, että humanitaarista apua on ehdottomasti koordinoitava paikan päällä, ja sen on kannustettava meitä perustamaan perustuslaissa määritellyt Euroopan humanitaarisen avun vapaaehtoisjoukot mahdollisimman nopeasti.
Teillä on käsiteltävänänne muitakin kysymyksiä, joista mainitsen vain kolme. Ensinnäkin Lissabonin prosessissa on saavutettu puoliväli. Prosessia on selkeytettävä, ja sille on määriteltävä kohdennettuja painopistealueita. Lyhyesti sanottuna siitä on tehtävä helppotajuisempi. Siksi kannatan täysin niitä kolmea tavoitetta, jotka määrittelitte.
Toinen kysymys ovat rahoitusnäkymät. On kiistatta myönteistä, että juuri Luxemburg antaa puheenjohtajavaltiona viimeisen silauksen rahoitusnäkymille, mutta monet empivät vielä 1 prosentin ja 1,24 prosentin välillä, puhumattakaan 1,14 prosentista – voisin jatkaa luetteloa edelleen. Suuria summia leijuu vielä ilmassa.
Kolmanneksi totean, että vakaussopimusta on tarkistettava. Ankaruuden ja joustavuuden välille on löydettävä tasapaino, jotta varmistetaan, ettei vakaudesta jouduta tinkimään. Arvoisa puhemies, toivon todella, että onnistumisenne vastaa mittakaavaltaan työtä, jota niin monet ihmiset ovat tehneet. 
Evans, Jillian (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, toivotan pääministeri Junckerille onnistunutta ja tuottoisaa puheenjohtajakautta ja totean olevani hyvin tyytyväinen, että Euroopan unionin johdossa on pieni, menestyksekäs, itsenäinen maa. Luxemburg on yksi niistä kuudesta jäsenvaltiosta, jotka ovat pienempiä kuin oma maani Wales, ja Luxemburg on esimerkki siitä, mitä itsenäinen Wales voisi saavuttaa.
Painopistealueita koskevassa asiakirjassa pyritään säilyttämään välttämätön tasapaino talous-, sosiaali- ja ympäristöpolitiikan välillä. Mainitsen käynnissä olevan kampanjan syrjintää vastaan siinä toivossa, että Euroopan tasa-arvoinstituutin ja uudistetun tasa-arvodirektiivin osalta saavutetaan todellista edistystä. Ei ole olemassa parempaa esimerkkiä tasa-arvotoimien epäonnistumisesta kuin miesten ja naisten väliset palkkaerot. Tällä viikolla, 30 vuoden jälkeen alaa koskevan lainsäädännön hyväksymisestä, Yhdistyneen kuningaskunnan GMB-ammattiyhdistys julkaisi raportin, jonka mukaan omassa vaalipiirissäni sijaitsevassa Angleseyssa naisten kokopäivätyöstä saamat palkat ovat vain 59 prosenttia miesten palkoista. Tämä on skandaali, johon on puututtava. Toivonkin, että tasa-arvokysymykset nostetaan painopistealueeksi. 
Blokland (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan ilmaista surunvalitteluni neuvoston puheenjohtajalle Junckerille suurherttuatar Josephine-Charlotten kuoleman johdosta. Toivotan teille ja muille luxemburgilaisille voimia toipua tästä menetyksestä. Jumala olkoon kanssanne.
Puheenjohtajavaltio Luxemburgilla on edessään tärkeä tehtävä: vakaussopimuksen uudistaminen ja Wim Kokin selonteon päätelmien täytäntöönpano. Komission ehdotus, jonka mukaan taloudellinen suhdanne on otettava asianmukaisesti huomioon vakaussopimuksessa, muodostaa mielestäni hyvän perustan riittävien uudistusten toteuttamiselle. Selkeä päätöksenteko helpottaa vakaussopimuksen täytäntöönpanoa. Tarvitsemme edelleen selkeitä sanktioita. Kok esitteli syksyllä 2004 selontekonsa Lissabonin strategiasta, ja hänen johtopäätöksensä on yhtä selkeä kuin odotettukin: jäsenvaltioiden on toden teolla käytävä käsiksi rakenneuudistuksiin. Kysynkin neuvoston puheenjohtajalta Junckerilta, millä tavoin voimme odottaa puheenjohtajavaltion seuraavan tilannetta tältä osin. Minulla on suuret odotukset, koska Luxemburg on aina ollut mestari välttämättömien uudistusten toteuttajana.
Lopuksi kysyn jäsenten ohjesäännöstä, voiko parlamentti lopultakin odottaa puheenjohtajavaltiolta päätöstä seuraavan puolen vuoden aikana. 
Belohorská (NI ).
    Kiitoksia, arvoisa puhemies. Toivotan puheenjohtajavaltiolle menestystä, joka olisi meidän kaikkien edun mukaista. Luxemburg on toinen maa, joka toimii laajentuneen 25 jäsenvaltion unionin puheenjohtajana. Kuulutte Euroopan unionin perustajavaltioihin, ja teidät tunnetaan myös esimerkkinä siitä, miten pieni maa voi määrätä tahdin ja sanella ehdot suurille maille. Euroopan komission puheenjohtaja Barroso kiinnitti tämänpäiväisessä puheessaan huomiota uusiin jäsenvaltioihin kohdistuvan taloudellisen paineen kasvamiseen ja viittasi kehittymättömiin alueisiin. Haluan korostaa, että myös näissä kymmenessä jäsenvaltiossa on paljon vaurautta. Monilta alueilta on riistetty viimeisten 15 vuoden aikana kymmeniätuhansia nuoria, kunnianhimoisia ihmisiä, tiedemiehiä ja lääkäreitä, jotka ovat siirtyneet vanhoihin jäsenvaltioihin ja hyödyttäneet niiden menestyviä talouksia. Haluan painottaa puheenjohtajavaltio Luxemburgille, ettemme halua jäädä pelkiksi almujen saajiksi. Mielestäni teillä on nyt mahdollisuus toimia aktiivisesti kymmenen uuden jäsenvaltion saamiseksi mukaan kehitykseen. Perustuslakisopimuksen ratifioinnin jälkeen Euroopan unioni rakentaa uusia toimielimiä. Kehotan teitä varmistamaan, että Euroopan unionin itäosaan sijoitetaan merkittävä unionin toimielin. Olen vakuuttunut siitä, että tämä olisi onnistunut ajatus. Osoitus tämän luottamuksen tuloksellisuudesta on, että Bushin ja Putinin välinen tapaaminen järjestetään omassa pienessä maassani Slovakiassa. 
Brunetta (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, vakaussopimusta ja rahoitusnäkymiä koskevat uudistuksen ovat saman kolikon kaksi puolta. Näissä uudistuksissa on löydettävä yhteinen filosofia ja yhteinen ratkaisu: lisää kasvua, lisää kilpailukykyä ja lisää varoja jäsenvaltioille. Tämä kaikki merkitsee vaurauden ja yhteenkuuluvuuden lisääntymistä.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Juncker, sallinette minun puhua suoraan. Hyväksyn täysin sen, mitä sanoitte vakaus- ja kasvusopimuksesta, mutta kaikki se sisältyy jo nykyiseen asetusjärjestelmään: automaattiset vakautusmenettelyt, niiden suhde kasvuun ja laskusuhdanteeseen, alijäämää koskevan joustavuuden suhde velkadynamiikan tehokkuuteen – kaikesta on jo säädetty. Euroopan unioni ei tarvitse nyt ehdottamianne muutoksia, vaan meidän on kenties oltava aiempaa kunnianhimoisempia. Sanon kunnianhimoisempia enkä tarkoita, että meidän pitäisi olla lepsumpia. Meidän on vain otettava paremmin huomioon unionimme strategiset tarpeet.
Jos haluamme todella saada jälleen aikaan tehokkaan, Euroopan laajuisen strategian investointeja, infrastruktuuria, tutkimusta ja turvallisuutta varten – lyhyesti sanottuna saavuttaaksemme Lissabonin huippukokouksessa asetetut tavoitteet – meidän on päästävä sopimukseen siitä, millaiset toimet ovat tarpeen. Emme kaipaa tekopyhyyttä, likaisia temppuja emmekä opportunismia. Vakaussopimukseen tarvitaan eräänlaista eurooppalaista kultaista sääntöä, johon liitetään tarkoituksenmukaiset takeet ja valvontakäytännöt. Rahoitusnäkymät edellyttävät unionin talousarvion vahvistamista, eivät sen heikentämistä. Tarvitsemme talousarvion, jossa keskitytään enemmän Lissabonin tavoitteiden edellyttämiin investointeihin ja vähemmän almuihin. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Juncker, arvoisa komission puheenjohtaja Barroso, pystymmekö tähän? Kaikki riippuu meistä. Vastuu on meillä kaikilla, mutta älkäämme enää syyllistykö tekopyhyyteen. 
Dührkop Dührkop (PSE ).
    Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Juncker, haluan keskittyä lyhyissä huomioissani rahoitusnäkymiin, Ne ovat kenties hankalin niistä tänään mainituista haasteista, jotka puheenjohtajavaltiolla on edessään.
Selvittäessänne painopistealueitanne totesitte hyväksyvänne ne syyt, joiden vuoksi rahoitusnäkymistä on tarpeen saavuttaa poliittinen yhteisymmärrys kesäkuussa, niin että lainsäädäntömenettelyt voidaan saattaa päätökseen Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakaudella ja että kansalliset erot voidaan sovittaa yhteen.
Toivotamme teille onnea, sillä yhtäältä olemme juuri toteuttaneet laajentumisen, jossa unioniin liittyneiden kymmenen uuden jäsenvaltion taloudellinen tilanne edellyttää meiltä valtavia rahoitustoimia sosiaalisen ja taloudellisen yhteenkuuluvuuden parantamiseksi ja Euroopan sosiaalisen mallin turvaamiseksi, kuten puheenvuorossanne korostitte.
Toisaalta meidän on otettava huomioon lyhytnäköiset kirjanpitäjät, joiden ainoana tavoitteena on estää tietyn menotason ylittyminen. Toivomme, että puheenjohtajavaltio onnistuu teidän kokemuksenne avulla ja Euroopan parlamentin tuella taivuttamaan neuvoston omaksumaan laajemman näkökulman ja huomaamaan, että on vastuutonta pyrkiä lisäämään Euroopan unionin painoarvoa vähemmällä rahalla – käyttääkseni jälleen tätä kulunutta ilmaisua. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Juncker, on kuitenkin niin ikään välttämätöntä saada neuvosto näkemään, että budjettipolitiikkaan kohdistuu paljon tärkeämpiä haasteita kuin menojen pitäminen tietyn prosenttirajan alapuolella bruttokansantuotteeseen nähden.
Jatkakaamme Euroopan rakentamista kaikkien meidän kesken ja riittävien varojen turvin, kuten perussopimuksissa määrätään, niin ettemme aiheuta kansalaisillemme pettymystä. 
Mote (NI ).
    Arvoisa puhemies, uusi puheenjohtajavaltio voi olla varma siitä, että sadattuhannet Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaiset taistelevat kynsin hampain ehdotettua Euroopan perustuslakia vastaan ja että miljoonat meistä äänestävät aikanaan sitä vastaan.
Emme ole eri mieltä eurooppalaisten kanssa: erimielisyytemme koskee vain yhteistä hallintojärjestelmää, jota kutsutaan Euroopan unioniksi. EU on vastakohta sille vastuulliselle parlamentaariselle demokratialle, jonka brittiläiset kehittivät yli 700 vuotta sitten. Tätä yritystä kääntää valtion ja yksilön suhde väärin päin on tyrkytetty meille viimeiset 30 vuotta erehdyttämällä, kiistämällä ja johtamalla harhaan. Nyt ymmärrämme kuitenkin täysi, mistä EU:ssa on todella kyse. Emme välttämättä eroa teidän puheenjohtajakaudellanne, mutta voitte olla varma siitä, että ennen pitkää me eroamme! 
Oomen-Ruijten (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, oman puheenvuoroni äänensävy on jokseenkin erilainen kuin edellisessä puheenvuorossa. Aloitan kiittämällä puheenjohtajavaltiota Luxemburgia paitsi sen esittämästä erinomaisesta toimintaohjelmasta myös tyylistä, sisällöstä ja sitoutuneisuudesta, jotka ohjelmaan liittyvät. Tulevina kuukausina puheenjohtajavaltio Luxemburg tarttuu epäilemättä toimeen, ja odotuksemme ovat korkealla. Euroopan unionilla on edessään suuria haasteita ja kysymyksiä, joihin on kyettävä vastaamaan.
Haluan nostaa esiin yhden näistä haasteista, työpaikkojen lisäämisen ja niiden laadun parantamisen. Lisäksi on syytä palauttaa mieleen kestävä kehitys ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus. Haluan toistaa jäsen Goebbelsille ja jäsen Cohn-Benditille, ettei sosiaalidemokraateilla ja vihreillä ole yksinoikeutta näihin kysymyksiin. Sosiaalinen yhteenkuuluvuus on eräs kristillisdemokraattien keskeisimmistä periaatteista, ja olen – ryhmäni tavoin – aina valmis toimimaan sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ylläpitämiseksi. Siksi olen tyytyväinen, että asiaan viittasivat neuvoston puheenjohtajan lisäksi myös komission puheenjohtaja ja oman ryhmäni puheenjohtaja.
Haluan sanoa muutaman sanan Lissabonista ja esittää joitakin huomioita. Ensinnäkin: vaikka Lissabonissa toteuttamiemme toimien päämäärä oli järkevä ja tavoittelemamme tulos erittäin tarkoituksenmukainen, kukaan kotiin palanneista hallitusten päämiehistä ei ottanut minkäänlaista vastuuta tästä prosessista. Tällä hetkellä on kaikkein tärkeintä, että ihmiset asetetaan vastuuseen uusista toimista, jotka meidän on toteutettava. Sen jälkeen on mahdollista vahvistaa kansalliset suunnitelmat unionin tasolla.
Haluan päättää puheenvuoroni huudolla suoraan sydämestä. Olen huomannut, että jäsenvaltiot ja myös Euroopan komissio ovat toisinaan pitäneet pilkkanaan sitä, mitä on sovittu vapaista markkinoista esimerkiksi ammattipätevyyden ja liikkuvuuden osalta.
Titley (PSE ).
    Arvoisa puhemies, Lissabonin strategia on niin täynnä suuria ajatuksia, että kuulemme usein vain hyvin vähän yksinkertaisista asioista, kuten oman lainsäädäntömme parantamisesta, mikä koskee myös tämänpäiväistä keskustelua. Totuus on, että Euroopan unioni voisi lisätä tuottavuuttaan 2–6 prosenttia, jos sen lainsäädäntökehys vastaisi maailman parhaita lainsäädäntökehyksiä. Siksi meidän on varmistettava, että puheenjohtajavaltio Luxemburg kehottaa komissiota sijoittamaan todellisia voimavaroja kuulemisiin jo ehdotustensa laadinnan alkuvaiheissa ja testaa, onko komissio riittävän kilpailukykyinen toimissaan.
Meidän on käytettävä aikaa myös olemassa olevan lainsäädännön tarkasteluun arvioidaksemme, onko sen teho vastannut odotuksiamme. Usein hyväksymme lakeja, mutta emme seuraa, mitä niillä on todellisuudessa saavutettu. Onko olemassa oleva lainsäädäntö saatettu voimaan ja pantu täytäntöön asianmukaisesti? Mielestäni täytäntöönpano on asetettava 25 jäsenvaltion unionin tärkeysjärjestyksessä huomattavasti korkeammalle kuin tähän mennessä. Olen iloinen, että sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunta on ottanut käsiteltäväksi ehdotukseni, jonka mukaan meidän olisi laadittava valiokunta-aloitteinen mietintö, jossa näitä kysymyksiä tarkastellaan perusteellisesti.
Tänään on puhuttu paljon myös sosiaalisesta Euroopasta, mutta meidän on varmistettava, että sosiaalinen Eurooppa koskee kaikkia eikä vain niitä, joilla on työtä. Aivan liian monet kansalaisistamme ovat taloudellisesti toimettomia, ja siksi meidän on investoitava aktiivisiin työmarkkinatoimiin, jotka mahdollistavat ihmisille paluun työelämään, ja tämän jälkeen on toteutettava toimia, joilla ihmisiä tuetaan niin, että he pystyvät jatkamaan työssään. Jos epäonnistumme tässä, epäonnistumme myös Lissabonin strategiassamme.
Lopuksi kehotan puheenjohtajavaltiota Luxemburgia tekemään Pohjois-Kyproksen osalta tuoreita aloitteita, joilla voimme varmistaa tehokkaiden taloudellisten toteutumisen alueella. 
Kirkhope (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, aloitan toivottamalla neuvoston puheenjohtajalle Junckerille ja hänen maalleen menestyksekästä puheenjohtajakautta. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, otatte vastaan unionin puheenjohtajuuden ratkaisevan tärkeänä aikana. Perustuslain ratifiointiprosessi on käynnissä, Lissabonin prosessi ei ole vielä edistynyt tarpeeksi ja transatlanttisten suhteiden tulevaisuus on yksi huolenaiheistamme. Maaliskuussa Eurooppa-neuvosto suorittaa Lissabonin prosessin väliarvioinnin. Tämän arvioinnin taustana käytetään Kokin selontekoa, jossa edistyksen puutetta ruodittiin kaunistelematta. Kehotan puheenjohtajavaltiota olemaan hämääntymättä niiden seireenien laulusta, joiden mielestä Euroopan mallin säilyttäminen on kaikkein tärkein poliittinen painopistealueemme. Sitä se ei selvästikään ole, mikä johtuu täsmälleen siitä, että niin monet hallitukset ovat epäonnistuneet yrittäessään tarttua härkää sarvista radikaaleissa uudistuksissaan, että Lissabonin prosessissa on jouduttu onnettomaan ahdinkoon.
Yhdysvallat lyö meidät edelleen laudalta suorituskyvyssä, ja lisäksi saamme yhä enemmän kilpailukykyyn liittyviä haasteita Aasiasta, erityisesti Kiinasta ja Intiasta. Unionimme jäsenvaltioiden pääkaupungeista ei ole kuulunut minkäänlaisia selkeitä vastauksia tilanteeseen. Puheenjohtajavaltion on tuettava yksiselitteisesti talousuudistuksia, työmarkkinoiden joustavuuden ja veropolitiikkojen kilpailukyvyn lisäämistä sekä työllisyyden kasvun esteiden poistamista. Erityisesti on puututtava liialliseen lainsäädäntöön, joka tunkeutuu kaikkiin talouksiimme. Työttömyysaste on korkea kautta koko Euroopan, ja ihmiset odottavat käytännön toimia, joiden avulla he voivat palata työelämään.
Uudistuksesta tulee vaikea ja se on täynnä riskejä, mutta kuten Margaret Thatcherin johtama Yhdistynyt kuningaskunta osoitti 1980-luvulla ja pääministeri Aznarin johtama Espanja 1990-luvulla, tuloksia saavutetaan määrätietoisella talousuudistuksella. Ainoa tapa välttää talouden suhteellinen taantuminen on keventää verotusta, lisätä työmarkkinoiden joustavuutta, vähentää paperisotaa ja kallistaa tasapainoa päättäväisesti vaurauden tuottajien hyväksi. Nämä toimet ovat luonnollisesti kauhistus sosiaalidemokraateille, mutta ne koituvat kaikkien kansalaistemme hyväksi. Odotamme, että kevään Eurooppa-neuvostossa maaliskuussa korjataan viimeaikaiset epäonnistumiset ja saatetaan Euroopan unioni päättäväisesti tielle, jolle ovat ominaista vapaat markkinat ja yritysvetoisuus. 
Sakalas (PSE ).
    Arvoisa puhemies, lapset ovat jääneet kokonaisuudessaan pimentoon EU:n toimissa ja ohjelmissa. Nyt lasten oikeudet kuitenkin mainitaan perustuslaissa ja perusoikeuskirjassa. On tärkeää, että etenemme kohti unionin monialaista lapsipolitiikkaa. Lapset eivät pysty puolustamaan itseään, joten on meidän velvollisuutemme puolustaa heitä. Kuulemme päivittäin lapsista, jotka näkevät nälkää, kuolevat tai joutuvat hyväksikäytetyiksi kaikin mahdollisin tavoin.
Toimintaohjelmassanne ei mainita kuitenkaan mitään täysimittaisesta lasten oikeuksia koskevasta strategiasta, joka olisi useimpien Euroopan maiden ratifioiman lasten oikeuksia koskevan YK:n yleissopimuksen mukainen. Lapset ovat alttiita kaupankäynnille. Hiljattain julkaistu asiantuntijaryhmän raportti ihmiskaupasta pitää sisällään huomattavan ihmisoikeusulottuvuuden. Kehotan puheenjohtajavaltiota Luxemburgia viemään tätä asiaa eteenpäin ja pohtimaan myös erityistä oikeudellista välinettä kaupankäynnin kohteeksi joutuneiden lasten oikeuksien edistämiseksi ja turvaamiseksi.
Puheenjohtajavaltio Luxemburg on todennut pitävänsä turvapaikanhakijoiden palauttamista koskevaa direktiiviä painopistealueenaan. On tärkeää, että direktiivissä on nimenomainen kohta, jossa turvataan lasten oikeudet, ja ettei yksin tulleita lapsia palauteta lähtömaahansa ilman arviota siitä, mikä on heidän parhaan etunsa mukaista. Lasten oikeuksien valtavirtaistaminen ei ole toteutunut Euroopan unionin kehitysyhteistyöpolitiikassa. Kehotan puheenjohtajavaltio Luxemburgia puuttumaan tähän epäonnistumiseen viipymättä vaatimalla tiedonantoa lasten oikeuksista ja uudesta kehitysyhteistyöstä sekä pitämällä painopistealueenaan viittauksia lasten oikeuksiin. Lisäksi kehotan puheenjohtajavaltiota tarkistamaan kehitysyhteistyöpolitiikkaa koskevaa lausumaa.
Huolenaiheenamme on edelleen uusien suuntaviivojen täytäntöönpano lasten suojelemiseksi konfliktialueilla. Edistymisen varmistamiseksi on keskeistä, että puheenjohtajavaltio Luxemburg vie tätä prosessia eteenpäin laatimalla toimintasuunnitelman ja panemalla sen täytäntöön.
Lopuksi totean olevan elintärkeää, että lasten oikeudet nostetaan Luxemburgin puheenjohtajakauden painopistealueeksi ja että lasten oikeudet sisällytetään puheenjohtajavaltion päätelmiin. 
Saryusz-Wolski (PPE-DE ).
      Arvoisa puhemies, olen pannut merkille kaksi puutetta Luxemburgin puheenjohtajakauden toimintaohjelmassa ja haluan esittää kaksi kysymystä, jotka liittyvät näihin puutteisiin. Asiakirjassa, jossa hahmotellaan Luxemburgin puheenjohtajakauden painopistealueet, mainitaan nimeltä 27 EU:n ulkopuolista maata ja aluetta, mutta Itä-Eurooppaa ja Ukrainaa ei mainita kertaakaan. Toisin sanoen toimintaohjelmasta puuttuu itäinen ulottuvuus. Tämä on jokseenkin hälyttävää, jos tämä heijastaa puheenjohtajavaltio Luxemburgin näkemyksiä ja ajatuksia uudesta eurooppalaisesta demokratiasta, joka on syntynyt aivan silmiemme edessä, aivan kotiovemme kynnyksellä. Parlamentissa esitetyt huomiot Ukrainasta ovat olleet erittäin varovaisia. Ne eivät viesti siitä, että olisimme toteuttamassa toimia, joilla unioni täyttäisi velvollisuutensa Ukrainaa kohtaan ja jotka olisivat niin moraalinen kuin poliittinenkin välttämättömyys.
Jos tyydymme vanhaan toimintasuunnitelmaan, joka perustui naapuruuspolitiikkaan, teemme aivan liian vähän ja syyllistymme virheeseen. Suunnitelma laadittiin Ukrainaa varten eri aikana, ennen oranssia vallankumousta, joka toi ihmisille toivoa ja tarjosi rauhanomaisen poliittisen muutoksen mallin. Ukrainan tapahtumat ansaitsevat saada osakseen Euroopan unionin konkreettisia toimia eivätkä pelkkiä sanoja ja vanhentuneita välineitä. Aika kuluu Keski- ja Itä-Euroopassa nopeammin ja todellakin eri tavoin. Meidän on tartuttava toimeen nyt varmistaaksemme, ettei demokratia jää yksittäiseksi voitoksi vaan että se on myös kestävää ja tuo toivoa muille.
Mitä on siis tehtävä? Vanhaa toimintasuunnitelmaa on tarkistettava ja laajennettava naapuruuspolitiikan ulkopuolelle, ja lisäksi on esitettävä uusi tarjous. EU:n suhteet Ukrainaan on nostettava uudelle tasolle, ja maalle on tarjottava assosiaatiosopimus ja mahdollisuus jäsenyyteen. Emme saa tehdä tyhjiksi Ukrainan eurooppalaisia toiveita emmekä vaihtaa perusarvojamme, kuten vapautta, demokratiaa ja solidaarisuutta, öljyyn ja kaasuun.
Tukemalla Ukrainan demokratiaa tuemme myös Valko-Venäjän, Venäjän ja muiden entisen Neuvostoliiton alueen maiden ja niiden kansalaisten demokraattisia päämääriä. Meillä on nyt on mahdollisuus poliittiseen muutokseen, joka on joka suhteessa eduksi Euroopan unionille. Jaltan, brezhneviläisyyden ja Berliinin muurin aikakausi on päättynyt. Tarvitsemme rohkeaa politiikkaa, joka perustuu arvoihimme eikä taloudellisiin etuihimme, sekä kansakuntien itsemääräämisoikeuden, demokratian ja ihmisoikeuksien edistämistä. Avoimempien suhteiden rakentaminen demokraattisen Ukrainan kanssa on puheenjohtajavaltio Luxemburgille sekä suuri haaste että suuri velvollisuus. Toivotan puheenjohtajavaltiolle menestystä. 
Juncker,
   .  Arvoisa puhemies, voin valita kahdesta lähestymistavasta: voin joko vastata kaikille 30:lle puheenvuoron käyttäneelle jäsenelle ja puhua hyvin pitkäveteisesti tai vastata vain joillekin, jolloin vaikutan äärimmäisen epäkohteliaalta muita kohtaan. Pyrin esittämään sanottavani lyhyesti ja olemaan kohtelias.
Jäsen Goebbels, joka on seurannut edistymistäni tiiviisti monien vuosien ajan, pitää minua täysin kykenemättömänä moiseen, ja tästä olemmekin yhtä mieltä.
Arvoisa puhemies, monet puhujat – erityisesti ryhmien puheenjohtajat ja eräät muut jäsenet, kuten jäsenet Swoboda ja Oomen – ovat viitanneet Lissabonin ohjelmaan. Vaikuttaa siltä, että olemme kutakuinkin yksimielisiä tarpeesta ylläpitää perustavanlaatuista synergiaa, johon Lissabonin strategia perustuu ja jolle annettiin hyödyllistä lisäpontta Göteborgin Eurooppa-neuvoston päätelmissä.
Jäsen Cohn-Bendit on ottanut tavakseen viitata kirjailijoihin Reinin molemmin puolin, ja tänään hän lainasi Victor Hugoa. Lissabonin ohjelman yhteydessä haluan itse lainata Pascalia, joka totesi pitävänsä asioista, jotka kulkevat käsi kädessä. Tämä pätee moniin elämän osa-alueisiin ja myös Lissabonin strategiaan. On mahdotonta erottaa eri osatekijöitä, jotka tekevät Lissabonin strategiasta tehokkaan. Puhun nyt strategian teoreettisesta tehokkuudesta, en tarmokkuudesta, jolla se pannaan täytäntöön.
Jotkut teistä viittasivat kipeästi tarvittaviin rakenneuudistuksiin, jotka on pantava täytäntöön Lissabonin strategian yhteydessä. Olen ollut Ecofin-neuvoston jäsen vuodesta 1989, jos muistan oikein. Siitä lähtien minulle on sanottu viikosta ja kuukaudesta toiseen, että rakenneuudistuksia on pantava täytäntöön. Harvoin olen kuitenkaan tavannut ketään, joka osaisi sanoa, millaisia näiden rakenneuudistusten pitäisi tarkkaan ottaen olla. Yleisesti ottaen voidaan nähdäkseni sanoa, että rakenneuudistuksia vaativat henkilöt tarkoittavat tosiasiassa, että sosiaalivaltio on purettava.
Rakenneuudistusten yhteydessä sanotaankin usein, että työmarkkinoita on uudistettava ja että niiden on oltava joustavampia. Uskon tämän pitävän paikkansa, mutta mielestäni myös eurooppalaiset työnantajat voisivat olla joustavampia. Uskon, että päättäjien – jotka tekevät usein päätöksiä myös muiden puolesta – olisi hyödyllistä osoittaa olevansa aiempaa joustavampia ja hyväksyä välineet, joita meillä on nykypäivän tarpeita varten.
Mielestäni eurooppalaisia ei pidä ohjata ajattelemaan, ettei kilpailukyvyn lisäämiseksi tarvitse muuta kuin uudistaa työmarkkinat, kumota olemassa oleva sosiaalilainsäädäntö ja poistaa työntekijöiden oikeuksien takaamat puskurivyöhykkeet. Tämä olisi hyvin lyhytnäköinen lähestymistapa, jonka seuraukset olisivat ilmeisiä: emme saavuttaisi parempaa kilpailukykyä vaan menettäisimme hyvin monien eurooppalaisten, erityisesti työntekijöiden, tuen. Siksi haluan varoittaa teitä liian yksinkertaistetuista ehdotuksista, jotka eivät vie meitä mihinkään.
Monet teistä totesivat ryhmänsä tukevan vakaussopimusta, mikä teki keskustelusta äärimmäisen mielenkiintoisen. Kerron, mitä tällä tarkoitan. Niinkin merkittävä henkilö kuin jäsen Goebbels tarjosi sopimukselle poliittisen ryhmänsä, sosiaalidemokraattien, tuen. Jos ymmärsin oikein, jäsen Cohn-Bendit vaikuttaa selkeästi olevan saavuttamassa yhteyden etujen ja ideoiden välillä tässä asiassa. Jäsen Poettering puolestaan lupasi sopimukselle Euroopan kansanpuolueen ryhmän tuen. Tarvitsimme siis vain viisi minuuttia Luxemburgin puheenjohtajakaudesta osoittaaksemme, että sosiaalidemokraatit, liberaalit, kristillisdemokraatit ja kaikki muutkin ovat yhtä mieltä vakaus- ja kasvusopimuksen uudistuksen yleisestä muodosta. Pidän tätä erittäin myönteisenä, ja tältä osin puheenjohtajavaltio Luxemburg on suorapuheinen: en ollut tietoinen tällaisesta yksimielisyydestä ennen tämänpäiväistä istuntoa.
Tarkastelen seuraavaksi lyhyesti palvelujen vapauttamista koskevaa direktiiviä, jonka suhteen luulin tehneeni kantani selväksi. Emme hylkää tätä direktiiviä, sillä se saattaa itse asiassa auttaa luomaan työpaikkoja, jos otamme vallitsevan tilanteen tarkoituksenmukaisesti huomioon direktiiviä laadittaessa. Haluaisin meidän kuitenkin yhdistävän voimamme, jotta voimme poistaa direktiivistä kaiken, mikä saattaa aiheuttaa sosiaalista polkumyyntiä ja mikä on saattanut ujuttautua rivien väliin. Olen hyvin tietoinen siitä, että direktiivistä käymäämme keskustelua vaivaa hämmennys, joka johtuu siitä, etteivät joidenkin direktiivin säädösten mahdollisesti aiheuttamat riskit ole selvillä. Siksi kehotan komissiota, neuvostoa ja parlamenttia käymään direktiivin läpi rivi riviltä ja etsimään kaikki riskit, jotka liittyvät sosiaaliseen polkumyyntiin. Kun otetaan huomioon, että kaikki – mukaan lukien komission jäsen Bolkestein – sanovat, ettei direktiivillä haluta rikkoa työmarkkinoitamme suojaavia sääntöjä, meidän pitäisi kyllä pystyä poistamaan siitä sosiaaliseen polkumyyntiin liittyvät riskit – jotka ovat direktiivissä aivan todellisia – käsittelemällä direktiiviä yhdessä, jos kaikki todella haluamme sitä. Meillä olisi mahdollisuus hyväksyä direktiivi nykyisessä muodossaan Luxemburgin puheenjohtajakaudella, mutta sitä ei kuitenkaan voida tehdä, sillä direktiiviä on tarkistettava monin paikoin.
Jäsenten ohjesääntö hyväksytään ennen Luxemburgin puheenjohtajakauden päättymistä.
Jäsen Mote, sanoitte haluavanne erota Euroopan unionista, sillä se edustaa kaikkea, mitä vastustatte ja minkä haluatte torjua. Minun on sanottava, etten voi jakaa käsitystänne tässä asiassa. Euroopan unioni edustaa kaikkea, mitä minä kannatan, sillä kannatan kansojen välistä ymmärrystä ja eurooppalaista solidaarisuutta – solidaarisuutta, jota ei saa vaarantaa vääränlaisella rahoitusnäkymien uudistuksella, jolla pyritään tuhoamaan solidaarisuuteen liittyvät välineet. Euroopan unioni edustaa kaikkea, mitä kannatan, sillä kannatan rauhaa. Euroopassa on käyty läpi sanoinkuvaamattomia kärsimyksiä, jotka ovat aiheutuneet kansojen jakautumisesta. Vaikka haluatte erota Euroopan unionista, ette voi olla kannattamatta sitä.
Barroso,
   .  Arvoisa puhemies, en aio palata kysymyksiin, joita on jo käsitelty keskustelumme aikana. Puheenjohtajavaltio Luxemburg on tehnyt painopistealueensa varsin selväksi. Komissio kannattaa näitä painopistealueita ja aikoo tehdä tasapuolista ja rakentavaa yhteistyötä puheenjohtajavaltion, kaikkien jäsenvaltioiden ja neuvoston kanssa, jotta voimme saavuttaa merkittäviä tuloksia tämän ratkaisevana pidetyn puolivuotiskauden aikana.
Haluan palata kysymykseen, jota ei mainittu alustuspuheenvuoroissa mutta jonka ainakin yksi jäsen nosti esiin: säädöskäytännön parantamiseen. Mekin kannatamme puheenjohtajavaltio Luxemburgin aikomusta asettaa etusijalle toimet lainsäädännön laadun parantamiseksi. Tämä painopistealue on todellakin eritelty puheenjohtajavaltion toimintaohjelmassa. Coxin mietinnössä painotetaan, että lainsäädännön laatu on yksi avaintekijöistä pyrittäessä parantamaan taloudellista ympäristöä, mutta lisäksi haluan todeta, että säädöskäytännön parantaminen on avaintekijä myös parannettaessa eurooppalaisten käsityksiä Euroopan yhdentymisestä ja luottamusta tähän yhdentymiseen.
Säädöskäytännön parantaminen on yhteydessä paitsi kilpailukykyyn myös kansalaisena elämiseen. Yleiseen käsitykseen Euroopan unionin työstä liittyvät usein byrokraattisuus ja interventionismi sekä se, että unioni on erkaantunut todellisuudesta. Lainsäädäntöä on yksinkertaistettava järjestelmällisesti ja käytännönläheisesti, ja yhteisön säännöstöstä on tehtävä helppotajuisempi. Vaikutusanalyysit ovat keskeinen tekijä varmistettaessa, että ratkaiseviin poliittisiin päätöksiin valmistaudutaan aiempaa paremmin. Jos haluamme, että kansalaisemme ymmärtävät paremmin lainsäädäntöä ja siten myös hyväksyvät sen paremmin, meidän on ehdottomasti yksinkertaistettava lainsäädäntöä ja valmisteltava se aiempaa paremmin.
On syytä painottaa myös, että täytäntöönpanosta on tullut ratkaiseva tekijä. Jos EU ja sen jäsenvaltiot eivät pysty varmistamaan, että direktiivit saatetaan nopeasti osaksi kansallista lainsäädäntöä ja että yhteisön säännöstöä kunnioitetaan, EU:n toimien uskottavuus on vaakalaudalla.
Komissio kiinnittää omalta osaltaan entistä tarkempaa huomiota yhteisön lainsäädännön loukkauksiin ja tapaan, jolla väärinkäytöksiä käsitellään.
Lopuksi totean Lissabonin strategian arvioinnista, ettei jakoja pidä nähdä siellä, missä niitä ei ole. Uskoakseni olemme kaikki yhtä mieltä siitä, että taloudellinen kilpailukyky, ympäristö ja sosiaalilainsäädäntö ovat ratkaisevan tärkeitä tekijöitä unionimme sisällä. Samaa ei voida sanoa kilpailukyvystä maailmanlaajuisessa mittakaavassa, sillä tällä alalla meillä on parantamisen varaa kumppaneihimme nähden. Rehellisesti sanottuna en usko, että meillä on ympäristön ja sosiaalilainsäädännön osalta kovinkaan runsaasti opittavaa tai kirittävää kumppaneihimme nähden, mutta kilpailukyvyn suhteen meillä on vielä paljon tekemistä esimerkiksi tutkimuksen ja kehityksen alalla.
Jos Eurooppaa – jopa laajentumista edeltänyttä 15 jäsenvaltion unionia – verrataan Yhdysvaltoihin ja Japaniin esimerkiksi uusiin teknologioihin kohdennettujen investointien osalta, voidaan todeta, että 15 jäsenvaltion Euroopan unionin tekemät investoinnit ovat vain kolmannes Yhdysvaltojen investoinneista ja 30 prosenttia pienemmät kuin Japanin investoinnit. Investoinnit Euroopan unionin kasvua koskevaan tutkimukseen ja innovaatioon onkin syytä nostaa painopistealueeksi, ja työskentelemme parhaillaan puheenjohtajavaltio Luxemburgin ja kaikkien muiden jäsenvaltioiden kanssa varmistaaksemme, että näin myös tapahtuu ja että kiinnitämme aiempaa selkeämmin huomiota kiireellisimpiin kysymyksiin. En epäile lainkaan, että onnistumme tällä puheenjohtajakaudella hyväksymään tarkistetun, aiempaa voimakkaamman Lissabonin strategian ja elvyttämään Euroopan sosiaalisen mallin uudistetussa muodossa. Tavoitteenammehan on taata vauraus kansalaisillemme.
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Figueiredo (GUE/NGL ).
   – Puheenjohtajavaltion toimintaohjelma ei ole täydellinen pettymys, mikä johtuu kuitenkin ainoastaan siitä, ettemme alun pitäenkään odottaneet paljon sen sisällöltä. Meistä on valitettavaa, että toimintaohjelmassa on sivuutettu joitakin keskeisiä kysymyksiä. Siinä ei puhuta mitään työttömyydestä, vaikka työllisyystilanne on huonontunut. Siinä ei myöskään sitouduta euroa koskevan tilanteen arviointiin euroalueen 12 jäsenvaltiossa, vaikka ongelmat lisääntyvät useimmissa näistä maista erityisesti valuutan yliarvostuksen takia. Toimintaohjelmassa ei luvata vaatia tekstiili- ja vaatekaupan vapauttamisen arviointia eikä edes turvalausekkeiden käyttämistä kaikkein arkaluonteisimpien tuotteiden osalta. Siinä ei viitata myöskään fasismin kukistumisen 60. vuosipäivään.
Tarkasteltaessa Lissabonin strategian vaikutuksia nykyiseen tilanteeseen toimintaohjelman päätelmät eivät ole oikeita – kaukana siitä. Toimintaohjelmassa jatketaan entisellä vapauttamisen ja yksityistämisen tiellä, jolla työpaikoista tulee epävarmempia ja julkisia palveluja vastaan hyökätään. Siinä ei myöskään ehdoteta, että vakaus- ja kasvusopimus kumottaisiin ja korvattaisiin sosiaalista edistystä ja työpaikkoja koskevalla sopimuksella, joka olisi yhdenmukainen täystyöllisyyteen, kestävään taloudelliseen kehitykseen sekä taloudelliseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen liittyvien tavoitteiden kanssa. 
Puhemies.
   Esityslistalla ovat seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat 26. joulukuuta 2004 tapahtuneen hyökyaallon seurauksista. 
Asselborn,
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisat parlamentin jäsenet, ennenäkemätön katastrofi, joka tapahtui 26. joulukuuta, koski 12:ta valtiota ja on vaatinut tähän mennessä yli 160 000 uhria, puhumattakaan tuhansista kateissa olevista, valtavasta loukkaantuneiden määrästä sekä siirtymään joutuneista ja kodittomista, joita arvioidaan olevan viisi miljoonaa. Orvoiksi tai perheenjäsenistään eroon joutuneet lapset ovat näissä olosuhteissa erityisen haavoittuvia. Hygieniatilanne on suuri huolenaihe, eikä aineellisten vahinkojen määrää voida edes arvioida.
Ottaen huomioon katastrofin laajuuden puheenjohtajavaltio Luxemburg toimi tiiviissä yhteistyössä puheenjohtajavaltio Alankomaiden kanssa ja reagoi välittömästi 26. joulukuuta tapahtuneeseen katastrofiin ja vieraili alueella 1. tammikuuta komission mukana. Samana päivänä Luxemburgin terveysministeri otti yhteyttä WHO:n ja Punaiseen ristin virkamiehiin ja tapasi heitä.
Näiden YK:n ja onnettomuudesta kärsineiden valtioiden kanssa käytyjen ensimmäisten neuvottelujen perusteella ja Jakartassa pidetyn laajennetun hätähuippukokouksen jälkeen puheenjohtajavaltio kutsui 7. tammikuuta koolle yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston, johon osallistui paljon ulkoasioista, kehitysyhteistyöstä ja terveydenhuollosta vastaavia ministereitä.
Istunnossaan 7. tammikuuta neuvosto vahvisti Euroopan unionin solidaarisuuden asianomaisten valtioiden ja väestöjen tukemisessa ja kiitti näitä – ja tämä on merkittävä näkökohta – niiden antamasta tuesta onnettomuuden uhreiksi joutuneille Euroopan kansalaisille. Neuvosto ilmaisi myös tyytyväisyytensä siihen anteliaisuuteen ja solidaarisuuteen, jota tämä katastrofi on herättänyt Euroopan kansalaisissa ja kansalaisyhteiskunnassa.
Neuvoston istunnossa oli mahdollista myös tarkastella niin komission ja jäsenvaltioiden lukuisia aloitteita kuin EU:n tuen kaivattua koordinointia. Kiinnitimme yhdessä huomiota siihen, mikä olisi paras tapa vastata katastrofiin taloudellisen ja aineellisen avun sekä terveydenhuoltoavun osalta, ja pohdimme taloudellisia ja operationaalisia resursseja, jotka voisivat olla tarpeen ja riittäviä jälleenrakentamistoimien eri vaiheissa. YK:n virastojen, erityisesti YK:n humanitaarisen avun koordinointitoimiston (OCHA), WHO:n ja Unicefin viranomaisia kutsuttiin osallistumaan kokoukseen. He antoivat neuvostolle lisätietoja tilanteesta paikan päällä ja toimenpiteistä, joita oli käynnistetty, sekä arvion tulevista tarpeista. Tässä yhteydessä korostettiin, että YK:lla on keskeinen asema tuen koordinoinnissa.
Tärkein ja välittömin seuraus neuvoston kokouksesta oli rahoituksen alalla, että neuvosto ilmoitti Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden yhteisen tuen hyökyaallon uhreille olevan julkisena apuna yli puolitoista miljardia euroa humanitaariseen apuun ja jälleenrakentamiseen. Neuvosto totesi kuitenkin, ettei tämän katastrofin yhteydessä osoitettavan solidaarisuuden yhteydessä saa unohtaa myöskään kehitysavun, humanitaarisen avun ja vuosituhattavoitteiden yleisiä ongelmia, varsinkaan Afrikassa, eikä vähentää niiden ratkaisemiseksi tarvittavia voimavaroja.
Terveyden alalla jäsenvaltioita kehotettiin yhdistämään toimensa Maailman terveysjärjestön yhteydessä epidemiariskin torjumiseksi sekä terveydenhuollon rakenteiden jälleenrakentamiseksi toimittamalla tarvittavaa materiaalia ja lääkintäryhmiä. Unioni ja sen jäsenvaltiot tukevat tältä osin Maailman terveysjärjestön toimia.
Pidemmän aikavälin toimista neuvosto esitti toiveen, että Euroopan unionin valmiuksia toimia vakavissa katastrofitilanteissa lisättäisiin, ja totesi aikovansa perustaa seuraavat välineet.
Näistä ensimmäinen on strategia katastrofeja koskevien ehkäisy-, ennakkovaroitus- ja valmiustoimenpiteiden vahvistamiseksi. Strategiaa on määrä käsitellä Kobessa Japanissa 18.–22. tammikuuta järjestettävässä suuronnettomuuksien vähentämistä käsittelevässä konferenssissa.
Toiseksi on tarkoitus myös tarkastella kaikkia mahdollisuuksia Euroopan yhteisön pelastuspalvelujärjestelmän ja humanitaarisen avun tehostamiseksi, analyysivalmiudet mukaan luettuina. Neuvosto toivoo Euroopan unionin nopean toiminnan voimavarojen kehittämistä perustamalla asianmukaiset suunnittelu-, koordinointi- ja resurssienkokoamisrakenteet .
Kolmas väline on konsuliyhteistyön vahvistaminen.
Neljänneksi neuvoston on tutkittava muita toimenpiteitä, kuten EU:n nopean toiminnan valmiuksien kehittämistä, toisin sanoen ennakkovaroitusjärjestelmää. On arvioitava eurooppalaisen vapaaehtoisista muodostuvan humanitaarisen avun ryhmän perustamista ja kehitettävä Euroopan unionin toimien koordinointia pelastuspalvelun, evakuoinnin sekä tarvikkeiden ja lääketieteellisen ensiavun kuljetuksen osalta.
Lisätoimia ovat myös kaupalliset tukitoimet ja erilaiset kahdenväliset kumppanuudet, kuten kaupunkien ja sairaaloiden välinen kumppanuustoiminta, ja lopuksi katastrofista kärsineiden maiden velkajärjestelyt, erityisesti niiden maiden velanmaksun lykkääminen, jotka haluavat osallistua lykkäämistä koskeviin neuvotteluihin. Talous- ja rahoitusasioiden neuvosto käsittelee tätä istunnossaan ensi viikolla.
Tammikuun viimeisenä päivänä kokoontuva yleisten asioiden neuvosto tarkastelee kaikkia Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden keskipitkälle ja pitkälle aikavälille suunnittelemia toimenpiteitä tavoitteenaan laatia Euroopan unionin operatiivinen toimintasuunnitelma.
Näistä asioista vastaava komission jäsen Ferrero-Waldner, minä ja terveys- ja yhteistyöasioista vastaavat ministerit raportoimme asiasta 7. tammikuuta parlamentin laajalle valtuuskunnalle.
Tällä viikolla puheenjohtajavaltio ja komissio jatkavat tiivistä vuoropuhelua asiasta vastaavien Euroopan parlamentin valiokuntien kanssa EU:n taloudellisten sitoumusten täytäntöönpanemiseksi, ja toivon, että 31. tammikuuta kokoontuvassa yleisten asioiden neuvostossa onnistumme antamaan konkreettisen muodon joillekin niistä strategioista, jotka laadittiin yleisten asioiden neuvoston kokouksessa 7. tammikuuta.
Barroso,
   .  Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, Aasian katastrofin laajuus saa meidät pohtimaan ihmiselämän haurautta luonnonvoimien edessä sekä sitä, kuinka vähäpätöisiltä muut asiat vaikuttavat verrattuna tällaiseen inhimilliseen tragediaan. Se saa meidät myös pohtimaan niiden kansallisen ja Euroopan tason poliittisten toimien luonnetta, joilla pyritään selviytymään tämänkaltaisten luonnonkatastrofien vaikutuksista. Katson, että nyt on sopiva ajankohta pohtia välineitämme ja toimintatapojamme sekä keinoja, joilla koordinoimme pyrkimyksiämme ja jaamme vastuuta kansallisten viranomaisten ja yhteisön toimielinten kesken.
Viimeviikkoisella matkallani Jakartalle sain käsityksen maanjäristyksen ja sitä seuranneen hyökyaallon aiheuttaman murhenäytelmän todellisesta laajuudesta. Matka sai minut myös vakuuttuneeksi siitä, että kansainvälinen yhteisö, EU ja komissio mukaan luettuina, kykeni toimimaan ripeästi keräämällä huomattavia määriä rahaa ja tarjoamalla muita tukimuotoja.
Komission jäsen Michel oli järkyttynyt alueella näkemästään. Jättiläismäinen aalto pyyhkäisi mennessään kaiken ihmisen rakentaman 500 kilometrin mittaiselta rannalta, tuhosi kaiken mennessään ja ulottui jopa viiden kilometrin päähän sisämaahan. Suurin murhenäytelmä on, että suurin osa rannikkokaistaleen asutuksesta tuhoutui täysin. Vastaavia hälyttäviä tietoja on saatu Sri Lankasta, Thaimaasta, Intiasta ja Malediiveilta. Muilla, vaikeampipääsyisillä alueilla tapahtuneet tuhot ovat vasta paljastumassa. Murhenäytelmä ulottui jopa Afrikan rannikolle.
Valtava luonnonkatastrofi jätti jälkeensä 150 000 vainajaa, ja yli 5 miljoonaa ihmistä on joutunut kodittomaksi ja traumatisoitunut. Nyt heidän on vastattava haasteeseen ja kerättävä kokoon se, mitä heillä on jäljellä tuhoutuneista perheistä, rakennettava uudelleen kotinsa, käynnistettävä taloudellinen toiminta ja lyhyesti sanottuna aloitettava elämänsä uudelleen. 

Katastrofin laajuus sekä televisiossa ja sanomalehdissä nähdyt järkyttävät kuvat herättivät Euroopan kansalaisissa valtavaa sympatiaa, ja monet vaativat nopeaa ja laaja-alaista apua. Meidän on oltava ylpeitä eurooppalaisesta avusta. Eurooppalaiset ovat osoittaneet valtavasti solidaarisuutta niin instituutioiden kuin yksittäisten kansalaisten tasolla. Euroopan yleinen tuki katastrofin uhreille ja siitä kärsineille valtioille on ehdottomasti suurinta maailmassa: Eurooppa ilmoitti ensimmäisenä suorasta tuesta ja Euroopan edustajat olivat ensimmäisinä paikalla. Haluan kiittää kaikkia tähän valtavaan ponnistukseen suoraan ja epäsuorasti osallistuneita.
Kriisin hallinnan osalta haluan korostaa komission ja neuvoston puheenjohtajavaltion, varsinkin pääministeri Junckerin, erinomaista yhteistyötä, sekä Euroopan parlamentin panosta. Olemme osoittaneet, kuinka tärkeää on huolehtia järkevästä ja tehokkaasta toimielinten välisestä yhteistyöstä.
Muissa hätätilanteissa komissiolla on ollut enemmän aikaa keskustella ja valmistella vastaustaan etukäteen parlamentin ja neuvoston eli kahden budjettivallan käyttäjän kanssa. Tässä tilanteessa meillä ei ollut aikaa. Yhdeksän päivän kuluttua hyökyaallon iskeytymisestä Aasian ja Afrikan rannikolle tragediasta kärsineiden valtioiden hallitusten päämiehet ja suurimmat avunantajat kokoontuivat Jakartassa sopiakseen kuinka korjaisimme vahingot ja mitä varoja olisi saatavilla.
Valmistautuakseni tilaisuuteen rajoitetussa ajassa keskustelin ennen lähtöäni Jakartaan puhemies Borrell Fontellesin ja pääministeri Junckerin kanssa komission ehdotuksesta tarjota apua 450 miljoonaa euroa. Molemmat suhtautuivat myönteisesti ja kannattivat ehdottamaani lähestymistapaa. Jakartan konferenssissa mainitsin puhemies Borrell Fontellesin minulle toimittaman erityisen viestin, jonka hän pyysi minua välittämään siellä kokoontuneille valtioiden ja hallitusten päämiehille.
Koska minulla ei ollut mahdollisuutta asian yksityiskohtaiseen käsittelyyn parlamentin täysistunnossa ja neuvostossa, ilmoitin rahoittajien konferenssissa Jakartassa, että komission 450 miljoonan euron rahoitus riippuu yhteisön budjettivallan käyttäjien hyväksynnästä, siis myös Euroopan parlamentin. Komission ensisijaisena tavoitteena on tänään kuunnella mielipiteitänne, vastata kysymyksiinne ja sopia kanssanne siitä, kuinka parhaiten voimme hoitaa kaksi merkittävintä tämänhetkistä tehtäväämme, nimittäin muuttaa ehdollinen rahoitus nopeasti konkreettisiksi budjettimäärärahoiksi ja ohjata varat sitten tehokkaisiin jälleenrakennusohjelmiin paikan päällä, jotta ihmiset saavat apua hajallaan olevan elämänsä jälleenrakentamiseen.
Vaikka on vielä varhaista, haluan selittää yksityiskohtaisesti, mitä minulla on mielessäni komission myöntämän rahoituksen käyttämiseksi parhaalla mahdollisella tavalla, jos te ja neuvosto hyväksytte ehdottamamme rahoituksen.
Humanitaarisen avun osalta komissio on toiminut nopeasti ja hyvin tehokkaasti. Humanitaarisen avun toimiston (ECHO) kautta vastasimme ensimmäisten organisaatioiden mukana katastrofiin osoittamalla käyttöön 23 miljoonaa euroa – josta kolme miljoonaa euroa oli käytettävissä jo katastrofipäivänä – kiireelliseen humanitaariseen apuun Punaisen ristin ja muiden kumppaneiden kautta. Lisäsimme ECHOn henkilöstöä paikan päällä, ja asiantuntijamme ovat tehneet tiivistä yhteistyötä Yhdistyneiden Kansakuntien ja muiden rahoittajien kanssa tarpeiden arvioimiseksi ja humanitaarisen avun koordinoimiseksi paikan päällä.
Komission jäsen Michel matkusti pahiten katastrofista kärsineille alueille 1.–7. tammikuuta saadakseen ensi käden tietoa ja arvioidakseen tuen ja jälleenrakentamisen tarvetta. Olemme myös käynnistäneet pelastuspalvelut nopeasti. Euroopan pelastuspalvelumekanismi on toiminut aktiivisesti komission jäsenen Dimasin johdolla ensimmäisistä tsunamia koskevista raporteista alkaen.
Koko katastrofin ajan komission seuranta- ja tiedotuskeskus on toiminut ympäri vuorokauden mobilisoidakseen ja koordinoidakseen Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja naapurivaltioiden pelastuspalveluita. Mekanismi on osoittautunut yksinkertaiseksi ja tehokkaaksi järjestelmäksi, jonka avulla on mahdollista kohdentaa tuki jokaisen katastrofista kärsineen valtion erityisten tarpeiden mukaisesti. Vuorokauden kuluessa katastrofista keskus lähetti arvioinnin ja koordinoinnin asiantuntijoita Thaimaahan ja Sri Lankaan. Kuten Kofi Annan on korostanut, miljardi Yhdysvaltain dollaria tarvitaan välittömästi. Vastauksena tähän ehdotin osana rahoitusta ylimääräisen 100 miljoonan euron siirtämistä hätärahastosta humanitaariseen tukeen. Käsittääkseni valiokuntanne ovat suhtautuneet ehdotukseen myönteisesti ja komission jäsen Michel ilmoitti sitoumuksestamme eilen Yhdistyneiden Kansakuntien rahoittajien konferenssissa Genevessä. Tämä osoittaa täyden kannatuksemme parlamentin lähestymistavalle, jossa korostetaan Yhdistyneiden Kansakuntien koordinointiasemaa.
Jälleenrakennukseen ehdotin 350 miljoonan euron määrärahoja. Suunnittelin, että osa tästä tulee uusista rahastoista ja osa katastrofista kärsineille valtioille jo osoitettujen varojen uudelleen suuntaamisesta. Vaikka jälleenrakentaminen kestääkin useita vuosia, on rahoitus järjestettävä tänä ja seuraavana vuonna. Ymmärtääkseni sana uudelleensuuntaminen on herättänyt huolta parlamentissa. Miksi komissio siis ehdottaa tätä? Pääsyy on nopeus. Vuoden 2005 hankkeisiin tarkoitetut varat ovat jo saatavilla ja käytettävissä kiireelliseen ja välittömään uudelleenrakennustyöhön. Uusien varojen saatavuus vie jopa puoli vuotta. Jällenrakennusvarat on osoitettava nyt. Kaikki rahoittajat toimivat samoin, myös Maailmanpankki, mobilisoidakseen varat hyökyaaltohankkeisiin mahdollisimman nopeasti. En myöskään usko, että tällä lähestymistavalla olisi kielteisiä vaikutuksia.
Saatamme pohtia, johtaako tämä jo suunniteltujen hankkeiden peruuntumiseen. Vastaus on ei. Jos hallitukset katsovat kuten me, että tsunamiin liittyvät hankkeet ovat heti ensisijaisia, alun perin suunnitellut hankkeet voidaan toteuttaa vuosina 2006 tai 2007 uusien rahoitusnäkymien yhteydessä. Joissakin tapauksissa ongelmana on, ettemme voi jatkaa aiempia hankkeita, koska tsunami on aiheuttanut tuhoja kyseisillä alueilla, joten meidän on katsottava tsunamiin liittyvät hankkeet ensisijaisiksi.
Johtaako tämä siihen, että Aasia vie muiden alueiden varat? Vastaus on ei. Kaikki näin uudelleen priorisoidut tai viivästyneet hankkeet kuuluvat Aasian kokonaismäärärahoihin, joita on tarpeen mukaan mukautettava. Luotan tukeenne tämän osalta. Nähtyäni parlamentin päätöslauselmaluonnoksen voin vakuuttaa teille, etteivät maailman köyhät joudu maksamaan tämän katastrofin kustannuksia.
Kehitysyhteistyön tuen osalta Euroopan unionin ensisijainen kohde on selvästi edelleen Afrikka rakenteellisten tarpeidensa vuoksi, kuten kaikki tiedätte. Tämä ei kuitenkaan merkitse sitä, ettemme nyt voisi katsoa tämä katastrofin korjaamista ensisijaiseksi tavoitteeksi.
Annan teille joitakin erityisiä esimerkkejä siitä, kuinka suunnitelmien uusimista koskeva lähestymistapa voi olla välittömästi hyödyksi. Indonesiassa komission käytössä on 35 miljoonaa euroa ohjelmassa, jonka tavoitteena on parantaa terveydenhuoltoon pääsyä ja terveydenhuollon laatua yhteisön tasolla. Jos Indonesian hallitus suostuu, ohjelmaa voidaan nopeasti laajentaa tsunamin vaurioittamien terveydenhuoltopalvelujen jälleenrakentamiseen ja vahvistamiseen. Sri Lankassa suunnittelemme yhteistyötä Maailmanpankin kanssa asuntotuotanto-ohjelmassa, joka tukee valtion sisällä siirtymään joutuneiden ihmisten asuntojen saantia. Tätäkin ohjelmaa voidaan nopeasti laajentaa tukemaan tsunamin vuoksi kodittomiksi joutuneiden perheiden asuntojen saantia.
Olipa uuden rahoituksen määrä mikä tahansa, korostan, että komission on tarkasteltava sitä, kuinka suunniteltuja hankkeita voidaan suunnata uudelleen tällä tavoin, jotta voimme auttaa jälleenrakentamisessa ensimmäisten kriittisten kuukausien aikana. Komission ehdottama rahoitus oli kuitenkin vasta alustava, ja sitä voidaan tarkentaa, kun lopulliset kustannukset selviävät. Tiedämme jo, että tarpeet ovat valtavia ja että lisärahoituksellekin olisi käyttöä, jos sekä parlamentti että neuvosto siihen suostuvat.
Kannatan täysin Jakartassa sovittua suuntausta, jonka mukaan valtiot arvioivat tarpeet ja laativat omat kansalliset tsunamin tuhojen jälleenrakennussuunnitelmansa. Näin määritettäisiin ensisijaiset hankkeet ja keinot niiden toteuttamiseksi. Kyse on perusperiaatteesta: valtioille on annettava mahdollisuus kantaa oma vastuunsa ja on huolehdittava siitä, että ne kykenevät koordinoimaan kaikkea avokätistä tukea. Meidän ei pidä hukuttaa valtioita satoihin erilaisiin vaihtoehtoihin ja välineisiin, jotka kansainväliset rahoittajat ovat laatineet etukäteen.
Tarkastelkaamme toista periaatetta, jonka kaikki rahoittajat ja valtiot hyväksyivät Jakartassa: tukea on annettava nopeasti. Korostin Jakartassa, että komissio pyrkii hyödyntämään kaikkia sen käytettävissä olevia keinoja suunnitelmien toteuttamiseksi ohjelmina mahdollisimman nopeasti. Sittemmin yleisten asioiden neuvosto kannatti tätä sitoumusta. Tämä tarkoittaa sitä, että menettelyjämme on nopeutettava mahdollisimman paljon varainhoitoasetuksen kehyksessä, jottei tarpeettoman raskas byrokratia hidastaisi toimiamme.
Olen nähnyt, kuinka nopeasti ja tehokkaasti valtiot ovat auttaneet kansalaisiaan. Se on todella vaikuttavaa! Meidän olisi tarjottava pääosa tuestamme talousarviotukena ja antaa valtioille näin keinot tuhoutuneen infrastruktuurinsa jälleenrakentamiseen ja tuhoutuneiden yhteisöjen elinkeinojen palauttamiseksi. Tämä lähestymistapa on ainoa, jonka turvin katastrofista kärsineet valtiot voivat koordinoida tukea tehokkaasti. Tehtävä olisi niille mahdoton, jos sadat rahoittajat myöntäisivät tukensa erikseen ja kaikki vaatisivat omia menettelyjään noudatettavan.
Talousarviotukea on kuitenkin valvottava asianmukaisesti, jos aiomme noudattaa rahastojen moitteetonta varainhoitoa. Tältä osin kannatan Maailmanpankin ja muiden kansainvälisten rahoituslaitosten aloitetta, jonka mukaan olisi kehitettävä kyseisten maiden rahastoja luomalla tosiasiallinen yhteinen ruukku, johon rahoittajat voisivat ohjata varoja, sekä laatimalla täytäntöönpanoa, seurantaa ja tilintarkastuksia varten yhteiset säännöt, joilla ohjataan rahastojen hallintoa.
Komission on myös käsiteltävä täsmällisiä ja erityisiä hankkeita, jotka ovat paremmin toteutettavissa suoran täytäntöönpanotuen avulla kuin kierrättämällä kansallisten talousarvioiden kautta. Esimerkiksi joitakin erityisiä töitä voidaan käynnistää humanitaarisen avun vaiheessa ja jatkaa sitten varsinaisessa jälleenrakennusvaiheessa. Vaihtoehtoisesti voi olla myös erityisehtoja, jotka estävät tiettyjen maantieteellisten alueiden tai jopa jälleenrakennuksen tarpeessa olevien köyhimpien yhteisöjen vaivattoman pääsyn kansalliseen talousarvioon. Tällaiset tapaukset edellyttävät myös sitä, että osa varoista kanavoidaan kansalaisjärjestöjen kautta.
Euroopan komissio on toiminut ensimmäisestä päivästä lähtien aktiivisesti kaikilla aloilla, niin humanitaarisen avun ja pelastuspalvelun kuin yhä suuremmassa määrin myös kunnostamisen ja jälleenrakennuksen aloilla. Jatkamme hellittämättä pyrkimyksiämme. Tarkastelemme kuitenkin myös mahdollisia parannuksia, uusia ajatuksia ja ratkaisuja. Vastaamme neuvoston ehdotuspyyntöön ja esitämme innovatiivisia välineitä. Näin tehdessämme ensisijainen huolenaiheemme on sellaisten ratkaisujen löytäminen, joiden kautta jäsenvaltioiden ja yhteisön toimielinten valmiudet ovat tehokkaasti ja hyvin käytettävissä ja optimoimme keinot ja tekniikan eurooppalaisella tasolla. Uusien rakenteiden luominen ei sellaisenaan ole tavoite; on kyettävä hyödyntämään mahdollisimman hyvin Euroopan nykyisiä valmiuksia koordinoidulla ja nivelletyllä tavalla.
Kiinnitämme myös erityistä huomiota aloitteidemme eurooppalaiseen ulottuvuuteen ja pyrimme tekemään siitä entistä näkyvämpää kansalaisten ja edunsaajien parissa. Solidaarisuus on Euroopan unionin tavaramerkki. Koettakoon se tällaiseksi myös kriisiaikoina.
Tunnustan parlamentin korostaman tarpeen lisätoimenpiteisiin sen tuen lisäksi, jota Euroopan unioni voi tarjota auttaakseen hyökyaallosta kärsineitä valtioita. Voitte olla vakuuttuneita, että kaikki komission osastot on mobilisoitu omilla aloillaan tutkimaan sitä, mitä on tehtävissä. Tähän liittyy tuki G8-maiden lainojen maksuajan pidentämistä koskevalle aloitteelle, mahdollisten kaupallisten aloitteiden tarkasteleminen kyseisten valtioiden kaupan unioniin pääsyn helpottamiseksi ja yhteistyö hallitusten kanssa Euroopan investointipankin uuden "Indian Ocean Tsunami Facility" -lainamandaatin täytäntöönpanon helpottamiseksi.
Jäsenvaltiot ja komissio sopivat yleisten asioiden neuvostossa suoran tuen myöntämisestä valtioille niiden pyrkiessä kehittämään ennakkovaroitusjärjestelmiä, jotta ne voivat paremmin varautua tuleviin katastrofeihin.
Olen kiinnittänyt huomiota esitettyihin ajatuksiin komission kalastusalusten tarjontamahdollisuudesta, toisin sanoen Euroopan unionin laivaston tarjoamisesta tsunamista kärsineiden valtioiden kalastusyhteisöille. Ajatus on hyvin houkutteleva. Olemme kaikki nähneet kuvia tsunamin tuhoamista aluksista, ja oma kalastusalamme aikoo tuhota aluksiaan kalastuksen rajoitusten mukaisesti.
Yksikköni tarkastelevat parhaillaan, onko aluksia saatavilla, minkälaisessa kunnossa ne ovat ja vastaavatko ne tsunamista kärsineiden alueiden kalastusyhteisöjen tarpeita, sekä sitä, kuinka alukset voitaisiin toimittaa näille kalastajille. Toivon aloitteen toteutuvan, ja raportoimme teille työmme tuloksista.
Komissio tarkastelee myös ehdotuksia Euroopan unionin uudesta lähestymistavasta katastrofien torjuntavalmiuksien vahvistamiseksi, ja aiomme tarkastella, kuten neuvoston ylimääräisessä kokouksessa perjantaina keskusteltiin, ennakkovaroitusjärjestelmiä ja valmistautumista katastrofien hallintaan sekä komission humanitaarisen avun ja pelastuspalvelun tarjonnan parantamiskeinoja. Tarkoituksena on kehittää nopeaa toimintaa kolmansien maiden kriisitilanteissa kunnioittaen täysin humanitaarisen avun ensisijaisuutta ja periaatteita. Tässä yhteydessä komissio valmistelee ehdotusta Euroopan unionin nopean toiminnan valmiuksien kehittämisestä antamamme avun vahvistamiseksi tulevissa humanitaarisissa katastrofeissa ja muissa kriisitilanteissa. Esittänemme ehdotuksen neuvostolle sen kokouksessa 31. tammikuuta 2005.
Kaikissa menestyksekkäissä komission järjestämissä hätäapuohjelmissa parlamentilla on ollut keskeinen asema. Ajattelen nyt Afganistania ja Balkanin maita. Parlamentin asema ei koske pelkästään rahoituksen hyväksymistä vaan myös ohjelman seurantaa ja tarvittaessa poliittisen painoarvon antamista, jotta ohjelman poliittisia päämääriä noudatetaan. Huomionne voi kiinnittyä myös avun tehokkaan toimituksen edellyttämiin hallinnollisiin resursseihin keskushallinnossa ja valtuuskunnissa. Luotan siihen, että tuette merkittävällä tavalla komission ohjelmaa, joka koskee tsunamin jälkeistä jälleenrakennusta. Tämän vuoksi sitoudun siihen, että komissio raportoi teille säännöllisesti edistymisestään niin täysistunnoissa kuin valiokunnissakin.
Komissio keskusteli eilen kollegiona laajasti Aasian kriisistä ja siitä, kuinka meidän olisi järjestettävä jo tehdyn työn jatko. Oletan voivani esitellä tämän kuun loppuun mennessä komission ehdotukset entistä parempien Euroopan kriisivalmiuksien kehittämiseksi. Komission jäsen Ferrero-Waldner matkustaa alueelle tulevina viikkoina arvioidakseen tarpeita edelleen ja ehdotuksen konkretisoimiseksi. Ehdotan, että hän raportoi parlamentille alueelta palattuaan.
Olemme asettaneet korkeat tavoitteet Euroopan unionin tuelle Etelä-Aasian kriisissä niin Jakartassa kuin Yhdistyneiden Kansakuntien Geneven kokouksessa. Yksityisten kansalaisten valtava tuki kriisin uhreille osoittaa, että he kannattavat kaikkien Euroopan unionin toimielinten täydellistä sitoutumista annettujen lupausten toteuttamiseen. Meidän on vastattava tähän, ja luotan tukeenne komission auttamiseksi tässä. Lupaan tehdä tiivistä yhteistyötä tässä valtavassa tehtävässä.
Puhemies.
   Kiitän sekä neuvostoa että komissiota perusteellisista tiedoista, joita ne ovat meille toimittaneet tästä traagisesta tapahtumasta. Erityisesti haluan antaa tunnustusta tavalle, jolla komission puheenjohtaja on koordinoinut täydellisesti työtään parlamentin puhemiehistön kanssa järjestetyissä tapaamisissa. Haluan kiittää häntä myös erityisesti kahden parlamentin jäsenen ottamisesta mukaan Geneven konferenssin valtuuskuntaan, mikä varmasti auttaa jokaisen toimielimen tehtävien toteuttamista koordinoidusti ja nopeasti. 
Deva (PPE-DE ),
   . (EN) Arvoisa puhemies, olen juuri palannut Sri Lankasta. Näin itse monia kauhistuttavia näkymiä, joita olemme kaikki nähneet televisiossa. Sri Lankassa syntyneenä Euroopan parlamentin jäsenenä haluan esittää kiitokseni kaikille niille, jotka ovat avokätisesti vastanneet vetoomuksiin, ja kiittää erityisesti Euroopan kansalaisten, erityisesti kotimaani Yhdistyneen kuningaskunnan ja Kaakkois-Englannissa sijaitsevan vaalipiirini avusta.
EU ja sen jäsenvaltiot ovat tähän mennessä auttaneet lähes 1,5 miljardilla eurolla. Määrä kasvaa jatkuvasti. Komissio ja parlamentti ovat myöntäneet 23 miljoonaa euroa ja luvanneet vielä 350 miljoonaa euroa, vaikkakin tästä 150 miljoonaa euroa ei ole uutta rahoitusta vaan otetaan olemassaolevista pitkän aikavälin ohjelmista. Tätä on tarkistettava.
Olen iloinen myös Euroopan investointipankin lupaamasta 1 miljardin euron lainamandaatista. Meidän on annettava lupaamamme apu. Aiemmin kansainvälinen yhteisö ei ole tehnyt niin. Komission jäsenen Ferrero-Waldnerin ehdottama nopean toiminnan siviilijoukkojen perustaminen avun toimittamiseksi on erinomainen. Apumme on oltava näkyvää.
Olin vaivaantunut Sri Lankassa, sillä EU:n apu toimitettiin välittömästi mutta näkymättömästi, vaikka komission jäsen Michel toimikin hyvin näkyvästi ja käytännöllisesti. Yhdistyneet Kansakunnat ja kansalaisjärjestöt toimivat vain avun koordinoijina eivätkä esiinny rahoittajina. Veronmaksajamme vaativat näkyvyyttä. Tekijällä on merkitystä.
Meidän on varmistettava, ettei tukea varasteta – aivan, varasteta! Jos avunsaajavaltioissa ei ole asianmukaisia järjestelmiä, tukea varastetaan, ellemme huolehdi siitä, että sen toimittamismekanismit ovat täysin avoimia ja kirjanpitovelvollisia. Tällä hetkellä on kiireinen tarve pienten asianmukaisten alusten lahjoittamiselle. Olen iloinen siitä, että puheenjohtaja Barroso mainitsi tämän.
Tarvitaan myös ennakkovaroitusjärjestelmiä ennen seuraavaa katastrofia. Aidoksi todistettu puhelu CNN:lle ja muille yleisradioverkostoille olisi voinut pelastaa tuhansia henkiä Sri Lankassa, Somaliassa ja Thaimaassa. Loppujen lopuksi amerikkalaiset evakuoivat Diego Garcian. Puhelua ei kuitenkaan tullut. Tämä ei koske pelkästään Aasiaa. Kuinka eurooppalaisia varoitettaisiin, jos esimerkiksi tulivuoren toiminta Kanarian saarilla aiheuttaisi hyökyaallon? Voisiko komissio laatia tästä kiireellisesti kertomuksen?
Toivon jälleenrakennuksen merkitsevän Sri Lankassa myös sovintoa ja sitä, että apu vastaa Oslossa joulukuussa 2002 esitettyä ja Tokion rahoittajakonferenssin odotuksia. Vastaavaa odotamme myös Acehin alueen separatisteilta Indonesiassa.
Meidän on muistettava, että pitkällä aikavälillä kauppa ja investoinnit auttavat ihmisiä paremmin kuin tuki. Tuhot ovat rajoittuneet rannikkoalueille ja Etelä-Aasian valtiot ovat avoimia kaupankäynnille.
Tehkäämme yhdessä työtä tuhojen korjaamisen lisäksi myös auttamalla heitä selviytymään, ei pelkästään antamalla almuja.

Schulz (PSE ),
   .  Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, emme usko, että mitään merkittävää voidaan lisätä siihen, mitä neuvoston puheenjohtaja Asselborn ja komission puheenjohtaja Barroso ovat sanoneet. Sekä komissio että neuvosto ovat kuvanneet merkittävimmät tehtävämme. Me Euroopan parlamentin sosialistiryhmän jäsenet voimme sanoa kannattavamme kaikkia näitä aloitteita, ja parlamentin on mielestämme annettava kaikki tarvittava rahoitus- ja organisointituki. Nähdäkseni kaikki – myös juuri puheenvuoron käyttänyt jäsen Deva – ovat tehneet selväksi, että parlamentin osalta taloudelliset varat ja organisaatiota koskevat toimenpiteet taataan.
Voin näin ollen esittää vain joitakin perushuomioita tästä katastrofista, joka on osoittanut selvästi, että asumme globaalissa kylässä ja että solidaarisuuden, joka luonnollisesti on tarpeen maailmassamme, on oltava luonteeltaan ylikansallista. Tämän vuoksi on tärkeää, että tarkastelemme uudelleen myös EU:n itsensä ratkaisevaa asemaa jäsenvaltioiden rinnalla, sillä juuri Euroopan unionissa eurooppalaisten halu osallistua ylikansalliseen toimintaan on ilmeistä. Kansainvälisen toiminnan organisoiminen Euroopan unionin johdolla johtaa siihen, että toimia toteutetaan joka mantereella, koska tällaisen katastrofin vaikutuksilla ei ole maantieteellisiä rajoja, vaan se vaikuttaa maan asukkaiden lisäksi myös kaikista muista maista tuleviin ihmisiin, myös Euroopan unionin kansalaisiin.
Tarvitaan uusia organisaatiomuotoja, ja sellaisia kehitetään. Yksi sellainen on komission ehdottama nopean toiminnan yksikön, nopean toiminnan joukkojen ja teknisen asiantuntemuksen yhdistelmä, joka järjestetään Euroopan unionin johdolla. Tämä on viisas ehdotus ja ansaitsee kannatuksemme. On ehdotettu rahoitusvälineiden perustamista kansallisten välineiden rinnalle, ja tämä on välttämätöntä, mutta on yhtä selvää, että eurooppalaiset, hyvin liikkuvan yhteiskunnan jäsenet, tarvitsevat myös konsuliapua tällaisessa tilanteessa. Yhteisen konsulijärjestelmän kehittäminen, joka mahdollisesti viitoittaisi tietä yhteisille diplomaattiyksiköille, on tästä keskustelusta syntynyt hyvä ajatus.
Yhteenvetona haluan sanoa, että muutaman viime päivän aikana vastaanottamani tietovirran joukossa oli yksi merkittävä uutinen. Muutama kuukausi sitten kunnioitimme täällä parlamentissa Beslanin koulukaappauksen uhreja. Kuulin tänä aamuna, että beslanilaiset ovat keränneet miljoona ruplaa – noin 30 000 euroa – solidaarisuuseleenä tsunamin uhreille. Tilanteessa, jossa he itse ovat, ei voisi antaa parempaa esimerkkiä inhimillisestä käytöksestä, solidaarisuudesta, todella suuresta inhimillisyydestä. Minusta meidän olisi käytettävä tätä tilaisuutta ilmaistaksemme suuren kunnioituksemme beslanilaisille, jotka ovat itse olleet uhreja.
Watson (ALDE ),
   . (EN) Arvoisa puhemies, tämä globaali tragedia edellyttää globaalia vastausta. Se tarjoaa mahdollisuuden vahvistaa monenvälisen toiminnan asemaa ja hyötyä Yhdistyneiden Kansakuntien kautta, mutta se haastaa myös Yhdistyneet Kansakunnat osoittamaan olevansa tehtävien tasalla. Tähän mennessä YK:n vastaus on ollut lupaava. Myös Euroopan unionin toiminta on lähtenyt hyvin käyntiin, ja kiitän komission jäsentä Micheliä nopeasta toiminnasta ja hänen kollegojaan annetusta tuesta.
Euroopan unionin apu, niin julkinen kuin yksityinenkin, on ollut vaikuttavan avokätistä. ECHO:n varat vapautettiin nopeasti katastrofin jälkeen. Tällä hetkellä on myönnetty kaikkiaan 540 miljoonaa euroa sekä miljardin euron lainamandaatti. Rehellisyyden vuoksi on tosin mainittava, että kolmannes tästä avusta on suunnattu uudelleen alueen kehitysohjelmista. Varmistakaamme, että luvattuja määriä noudatetaan – vain yksi prosentti on maksettu siitä miljardin dollarin tuesta, joka luvattiin Iranin Bamin kaupungin jälleenrakentamiseen maanjäristyksen jälkeen.
Älkäämme olko liian tyytyväisiä itseemme, koska ECHO nyt voi toimia rahoittajana. Pidemmällä aikavälillä meidän on pystyttävä lähettämään joukkoja, aluksia, kenttäsairaaloita ja helikoptereita auttamaan katastrofin jälkihoidossa. Yli 150 000 ihmistä menetti henkensä, kokonaisia yhteisöjä on tuhoutunut. Viisi miljoonaa ihmistä on loukkaantunut tai menettänyt kotinsa, elinkeinonsa tai perheensä. Monet uhreista ovat lapsia, joita uhkaa nyt joutuminen lapsikaupan tai muun rikollisen toiminnan uhreiksi. Huolimatta hyvästä tahdosta muissa maissa näiden tuhoutuneiden yhteisöjen lapsia ei pidä siirtää tuntemistaan yhteisöistä ja perinteistä eroon. Unicefin ja muiden järjestöjen on toimittava nopeasti näiden lasten tarvitseman suojan, suojelun ja rekisteröinnin varmistamiseksi, jotta he voivat rakentaa elämänsä uudelleen ja kenties löytää sukulaisensa.
Tragedia on saanut yksityiset ihmiset kaikkialla maailmassa antamaan lahjoituksia sellaisten uhrien perheille, joita he eivät ole koskaan tavanneet, ja halu auttaa muistuttaa meitä siitä, kuinka pieni globaali yhteisömme onkaan. Käyttäkäämme hyväksemme tätä tilaisuutta unohtaa eroavaisuutemme. Katastrofista kärsineet valtiot maksavat tänä vuonna tariffeja enemmän kuin me myönnämme niille apua. Meidän olisi tämän vuoksi harkittava uudelleen kauppapolitiikkaamme.
Meidän on seurattava tiiviisti avun myöntämistä varmistaaksemme, ettei sitä käytetä alueellisten konfliktien edistämiseen eikä se joudu korruptoituneiden paikallisten virkamiesten taskuihin. Laatikaamme tulostaulu EU:n jälleenrakennuspyrkimyksistä, aivan kuten Yhdistyneiden Kansakuntienkin on pidettävä kirjaa sen virastojen kautta ohjatusta tuesta. Antakaamme komission myös vahvistaa johtoasemaansa unionin toiminnan koordinoinnissa. Jos jokainen jäsenvaltio osoittaisi yhden humanitaarisen avun asiantuntijan ECHOn käyttöön, meillä olisi keskeiset asiantuntijaresurssit kansallisten laitosten valmiuksissa.
Lopuksi suurin opetus tässä on oman haavoittuvuutemme paljastuminen luonnonvoimien edessä. Emme voi kesyttää niitä, mutta voimme yhdessä lieventää niiden aiheuttamia tuhoja. Meillä on teknologiaa maanjäristysten paljastamiseksi maailman riskialueilla. Teknisen avun toimittaminen riskialueille on toteutettavissa vähäisin kustannuksin, ja näin voidaan kenties pelastaa satoja tuhansia ihmishenkiä.
Cohn-Bendit (Verts/ALE ),
   .  Hyvät kollegat, keskustelujen käyminen katastrofin jälkeen on aina vaikeaa, sillä yhtäältä tunteet ovat valloillaan ja toisaalta tapahtumista on otettava oppia toimintatapojen kannalta.
Voisitteko ystävällisesti joko vaieta tai mennä vaikka kahville ja palata sitten, kun olemme keskustelleet tästä tärkeästä asiasta? Olisiko se mahdollista? Ulkona on baarikin, jossa voitte juopua mielin määrin. Kiitos. Pyydän anteeksi, arvoisa puhemies.
Haluan sanoa, että ryhmäni kannattaa komission ja neuvoston esittämää ehdotusta Euroopan unionin siviiliapua koskevien valmiuksien parantamiseksi. Katastrofi on osoittanut meille, että sinänsä tarpeelliset kansalliset hätäaputoimet eivät olleet sellaisenaan riittäviä auttamaan näin laajassa katastrofissa. Se osoitti myös, että hätäapua koskevien siviilivalmiuksien on katettava humanitaaristen siviilitoimien lisäksi myös poliittiset siviilitoimet, toisin sanoen valmiudet apuun konfliktien torjumiseksi.
Emme voi antaa apua Indonesialle puuttumatta siellä ilmenevään konfliktiin emmekä voi auttaa Sri Lankaa puuttumatta siellä meneillään olevaan sotilaalliseen konfliktiin. Tuki konfliktien ehkäisemiselle ja humanitaarinen apu ovat tiiviisti yhteydessä toisiinsa, ja kannatamme tässä komission näkemystä. Ehdotan jäsenille, että he lahjoittaisivat tästä istunnosta saatavat rahat katastrofin uhrien auttamiseen.
Agnoletto (GUE/NGL ),
   . – Arvoisa puhemies, minusta vaikuttaa siltä, etteivät tiedotusvälineet ole vielä lopettaneet Aasian tragedian raportointia, kun myötäelävien solidaaristen julistusten sijaan jo esitetään kyynisempiä taloudellisia ja geopoliittisia näkökohtia.
Komission puheenjohtaja Barroso on yrittänyt silmänkääntötemppua, mutta hän on huono taikuri. Uudelleensuuntaaminen merkitsee tukeen jo aiemmin myönnettyjen varojen käyttämistä, joten vaadin jälleenrakennuksen ensimmäiseen vaiheeseen osoitettujen 350 miljoonan euron osalta uusia määrärahoja ja Euroopan unionin ja 25 jäsenvaltion 1,5 miljardin euron kokonaismäärää lahjoitettavaksi ilman minkäänlaisia korkoja.
Olen kuullut täällä pyydettävän hyökyaallosta kärsineiden valtioiden ulkomaanvelan huomioimista. Katson, että meidän olisi selkeästi todettava, että ainoa käytännön mahdollisuus on antaa velat anteeksi. Puhumme nyt Indonesian kaltaisista valtioista. Indonesialla on yli 130 miljardia dollaria velkaa, jota se lyhensi 13 miljardia dollaria vuonna 2002. Tällaisten lukujen vuoksi lahjoituksestamme ei ole käytännössä apua, ellemme anna velkaa anteeksi.
En ole vielä kuullut kenenkään ehdottavan maahanmuuttosääntöjen muuttamista edes väliaikaisesti. Tarkoitan nyt Euroopassa jo asuvien näistä valtioista kotoisin olevien maahanmuuttajien mahdollisuutta palata kotimaahansa, tutustua tilanteeseen paikan päällä, etsiä rakkaitaan ja palata sen jälkeen unioniin vaarantamatta oleskelulupaansa tai työpaikkaansa. Viittaan myös mahdollisuuteen myöntää oleskelulupia, edes väliaikaisia, tässä tragediassa haavoittuneille.
Karatzaferis (IND/DEM ),
   . – Arvoisa puhemies, katastrofin jälkeen meidän on tarkasteltava kolmea seikkaa:
Ensinnäkin, kuinka voisimme paremmin ilmaista solidaarisuuttamme, toisin sanoen kuinka paljon Euroopan kansalaisten rahaa menee perille tuhoutuneiden alueiden ihmisille ilman että välittäjät, hallitusten ulkopuoliset järjestöt ja urakoitsijat vetävät välistä.
Toiseksi meidän on vastattava eräissä Lähi-idän sanomalehdissä esitettyihin väitteisiin, että tapahtumia edelsi ydinkoe. Emme voi sallia tällaista väitettävän edes naurettavana mahdollisuutena. Meidän on tarkistettava ensin, tehtiinkö mitään ydinkokeita.
Kolmanneksi meidän on tarkasteltava sitä, mitä alueellamme tapahtuu. Täällä komissio leikkaa varoja maanjäristystutkimuksesta ja ohjaa sen avaruustutkimukseen. Jos vastaava maanjäristys kuitenkin tapahtuisi Välimeren alueella, hyökyaalto saavuttaisi Alpit ja pyyhkäisisi yli Kreikan, Italian, Maltan, Kyproksen, Ranskan, Espanjan ja muiden maiden. Meidän on siis tarkasteltava, mitä voimme tehdä tämän osalta. Ottakaamme opiksi Kaakkois-Aasian onnettomuudesta. Kuten Hippokrates totesi jo 2 500 vuotta sitten, ennaltaehkäiseminen on parempi kuin hoito, ja tässä on järkeä. En kuitenkaan näe mitään järkeä siinä, että komission väki leikkaa varoja maanjäristystutkimuksesta ja antaa ne avaruustutkimukseen. Tehkäämme jotain omalla alueellamme, ennen kuin täälläkin on itkun aihetta.
Musumeci (UEN ),
   . – Arvoisa puhemies, Intian valtameren katastrofin tärkein opetus oli, että on tärkeää kehittää nopeasti Euroopan unionin pelastuspalvelun varustusta.
Viime päivien tapahtumien vuoksi meidän olisi pohdittava asiaa vakavasti. Eurooppa ja sen 25 jäsenvaltiota lähes puolen miljardin kansalaisen väestöineen ja yhtenäisvaluuttoineen vain seurasivat sivusta, ällistyneinä, tyrmistyneinä ja kyvyttöminä, vaikka katastrofista kärsineet tarvitsivat välitöntä ja tehokasta käytännön apua.
Missä oli eurooppalainen pelastuspalvelu, joka mainitaan vuonna 1999 laaditussa toimintasuunnitelmassa? Mitä Euroopan seurantakeskus sai aikaan? Missä oli Euroopan unionin neuvoston lokakuussa 2001 perustama pelastuspalvelun työryhmä, jonka tarkoituksena on nimenomaan varmistaa nopea avun tarjoaminen myös Euroopan ulkopuolella? Miksi komissio päätti jättää työryhmän 300 asiantuntijaa kotiin hyökyaaltokatastrofin aikaan, kun heitä on koulutettu ja valmisteltu vuosia?
Nyt ei kenties ole väittelyn aika, mutta olisi silti pantava merkille, kuten olemme viimeiset kolme vuotta vaatineet, ettei Eurooppa tarvitse koordinointia ja resurssien keräämistä vaan pelastuspalveluviraston, riippumattoman elimen, joka pystyy monipuolisesti ennakoimaan tarpeita ja toimimaan silloin ja siellä, missä tarvetta esiintyy. Tätä parlamentin olisi ehdotettava jo huomisessa päätöslauselmassa, jos emme halua edelleen teeskennellä, ettei mitään ole tapahtunut, tai ajatella solidaarisuuden merkitsevän vain tyhjiä lupauksia.
Puhemies. –
   Keskustelu keskeytetään äänestysten ajaksi ja sitä jatketaan klo 15.00. 

Puhemies.
   Esityslistalla ovat seuraavana äänestykset.

Juncker,
   . Arvoisa puhemies, haluan todeta 29. lokakuuta 2004 perustuslakisopimuksen allekirjoittaneiden 25 valtion ja hallituksen päämiehen puolesta, että iloitsemme siitä, miten laajalla enemmistöllä parlamentti hyväksyi sopimuksen. Tämä on tärkeä hetki parlamentin historiassa ja myös tärkeä virstanpylväs unionin matkalla kohti uuden perustuslakisopimuksen ratifiointia. Haluan pyytää, että jäsenvaltioiden parlamentit ja kansat toisivat esiin ratifiointia koskevia näkemyksiään kansanäänestyksessä, mikäli se on mahdollista 

Totean tämän omasta puolestani ja unionin kansalaisten murskaavan enemmistön puolesta.
Posselt (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, 6 artiklaa koskevan äänestyksen aikana Eurooppa-valmistelukunnan jäsen puhui minulle, ja äänestin vahingossa "ei". Haluan tehdä selväksi, että kannatan 6 artiklaa, että äänestän sen puolesta ja että iloitsen nähdessäni, että perustuslakisopimus hyväksytään. 

Puhemies.
   – Hyvät parlamentin jäsenet, esityslistalla ovat seuraavana äänestysselitykset.
Fatuzzo (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, kiitos, että annoitte minulle puheenvuoron, jotta voin antaa äänestysselityksen sen jälkeen, kun puhemies keskeytti istunnon. Vahvistan, että äänestin Manuel Medina Ortegan laatiman moottoriajoneuvo-onnettomuuksiin liittyvää vastuuta koskevan mietinnön puolesta. Näitä onnettomuuksia sattuu valitettavasti kaikkialla Euroopassa.
Haluan pyytää, että lakimies Medina Ortega ajattelisi seuraavissa tähän aiheeseen liittyvissä mietinnöissään ikääntyneiden suojelua. Kun ikääntyneet loukkaantuvat liikenneonnettomuuksissa, he eivät saa korvauksia, sillä he eivät voi korkean ikänsä vuoksi saada tuloja. Olen sitä mieltä, että korkeaa ikää ei voida käyttää perusteena sille, ettei heillä ole oikeutta saada korvauksia saamistaan vammoista. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Käsiteltävänä olevan ehdotuksen tarkoituksena on ajantasaistaa pakollisen vakuutusturvan vähimmäismäärät osana asiaa koskevaa yhteisön tason yhdenmukaistusta moottoriajoneuvojen turvallisuutta koskevassa direktiivissä.
Ehdotuksen suurin ongelma on löytää tasapuolinen ratkaisu siihen, että yhtäältä suhteellisen halpahintaisen ajoneuvon aiheuttamissa onnettomuuksissa on parannettava vahingon kärsineiden vakuutusturvaa – henkilö- ja omaisuusvahinkoja koskevaa vakuutusturvaa – ja että toisaalta vakuutusturvan parantaminen nostaa vakuutusmaksuja, jos vakuutuksen antajien perimiä "hintoja" ei valvota.
Toinen kysymykseen liittyvä näkökohta on yleinen yhdenmukaistamisongelma silloin, kun eri maissa on erilainen taloustilanne. Tämä on otettava huomioon erityisesti Etelä-Euroopan maissa, kuten Portugalissa, joka on aina suhtautunut asiaan varauksellisesti. Portugali on voinut mukauttaa kansallista lainsäädäntöään siirtymäkauden aikana. Yhteisessä kannassa edellytetään viiden vuoden siirtymäaikaa, jonka avulla tasapuolinen ratkaisu löydetään mielestäni paremmin.
Korvausten vähimmäismäärän nostaminen 1 miljoonaan euroon vahingon kärsinyttä kohden ja 5 miljoonaan euroon vahinkotapausta kohden vahingon kärsineiden lukumäärästä riippumatta – ja erityisesti näistä jälkimmäinen – on kuitenkin liikaa. 
Martin, David (PSE ),
   . Toivon, että tämä ehdotus onnistuu tavoitteessaan uudistaa voimassa olevia moottoriajoneuvovakuutuksia koskevia EU:n sääntöjä.
Kuljettajat saavat selkeitä etuja siitä, että heidän vakuutustensa ja korvausvaatimustensa tunnustamista säännellään yhtenäisellä lainsäädännöllä myös ulkomailla. Mietinnön pitäisi myös selkeyttää sitä, millaiseen oikeudelliseen neuvontaan kuljettajat ovat oikeutettuja onnettomuuden jälkeen.
Toivon, että ajoneuvoja ja perävaunuja koskevasta kiistasta huolimatta mietintö hyväksytään ilman tarvetta soveltaa sovittelumenettelyä. 
Queiró (PPE-DE ),
   . Äänestin moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan, Medina Ortegan laatiman suosituksen toiseen käsittelyyn (A6-0073/2004) puolesta.
Sisämarkkinoiden kehitys ja yhteisön sisäisen liikenteen kasvu ovat merkinneet sitä, että jo kymmenen vuoden ajan meillä on ollut tarve ajanmukaistaa voimassa olevia sääntöjä. Tämän vuoksi oli tarpeen ajantasaistaa ja parantaa moottoriajoneuvon aiheuttamassa onnettomuudessa vahingon kärsineiden henkilöiden suojaa pakollisella vakuutuksella ja varmistaa, että jäsenvaltiot voivat tulkita ja soveltaa direktiiviä yhtenäisemmin.
Viidennen direktiivin avulla on helpompi saada voimassa oleva ja laillinen vastuuvakuutus asuinmaan ulkopuolella sekä myydä tai ostaa ajoneuvo toisessa jäsenvaltiossa. Lisäksi asiakirjalla lisätään onnettomuuksissa vahingon kärsineiden oikeusturvaa. Mielestäni on myös äärimmäisen tärkeää korostaa parlamentin ehdotukseen sisältyvää viiden vuoden siirtymäkautta, jonka aikana jäsenvaltiot voivat mukautua säädettyihin korvausten vähimmäismääriin. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   . Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettava vakuutus on hyvin tärkeä asia unionin kansalaisille, olivatpa he sitten vakuutuksenottajia tai onnettomuudessa vahingon kärsineitä.
Luonnoksessa lainsäädäntöpäätöslauselmaksi saatetaan ajan tasalle ja parannetaan liikenneonnettomuuksissa vahingon kärsineiden suojaa pakollisen vakuutuksen avulla. Siinä korjataan puutteita ja selvennetään direktiivien säännöksiä, jotta voidaan taata, että jäsenvaltiot tulkitsevat ja panevat niitä täytäntöön yhdenmukaisesti. Siinä tarjotaan myös ratkaisuja usein esiin nouseviin ongelmiin, jotta voidaan varmistaa autovakuutuksia koskevien sisämarkkinoiden tehostuminen. Tällä tavoin lainsäädäntöpäätöslauselmalla pyritään uudistamaan ja ajantasaistamaan yhteisön vakuutuslainsäädäntöä ja samalla huolehtimaan kuluttajien eduista ja varmistamaan, että heille maksetaan suurempia korvauksia.
Lainsäädäntöpäätöslauselma on näin ollen samoilla linjoilla niiden toimien kanssa, joilla vahvistetaan liikenneonnettomuuksissa vahingon kärsineiden suojaa ja pyritään varmistamaan, että vahingon kärsineelle osapuolelle maksetaan asianmukainen korvaus.
Toivon kuitenkin, että tietyllä joustavuudella pystytään viime kädessä estämään äkilliset ja suuret vakuutusmaksujen korotukset.
Pidän myös hyvin tärkeänä sitä, että lainsäädäntötoimilla estetään se, että riskinsiirtoa koskevissa sopimuksissa taatusta vastuuvelvollisuudesta yritetään vetäytyä erilaisten viivytystaktiikoiden avulla.
Antamani ääni noudattaa eilen kolmikantakokouksessa saavutettua yhteisymmärrystä. 

Fatuzzo (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, äänestäessäni Euroopan perustuslain puolesta – minkä tein mielelläni – torkahdin. En tiedä miksi. Ehkä se johtui siitä, että puhemies Borrell Fontelles johti äänestystä niin rauhallisesti. Arvoisa puhemies Onesta, siinä torkkuessani näin teidät, ja te käskitte minua äänestämään perustuslain puolesta. Kun sitten kysyin, miksi minun on äänestettävä sen puolesta, te vastasitte: "Tehän sentään edustatte eläkeläisiä!" Meidän on ymmärrettävä, että tässä perustuslaissa, joka sisältää perusoikeuskirjan, ikääntyneille katsotaan kuuluvan samat oikeudet kuin nuorisolle ja samat oikeudet kuin työtä tekeville. Samalla kun ilmoitan äänestäneeni perustuslain puolesta, haluaisin myös esittää toivomuksen, ettei ikääntyneitä syrjittäisi enää millään tavoin Euroopan unionissa. 
Vanhecke (NI ).
    Arvoisa puhemies, vaikka hylkäämmekin yksiselitteisesti Euroopan perustuslain, se ei tarkoita, että vastustamme jatkossa eurooppalaista yhteistyötä – päinvastoin. Vastustamme kuitenkin sellaista Euroopan valtiota, jossa "isoveli valvoo", sillä se on täydellinen vastakohta perustuslain määräyksille, eritoten toissijaisuusperiaatteelle.
Me flaamit elämme Belgian liittovaltiossa, joten meillä on henkilökohtaista kokemusta siitä, miten vaikeaa, joskaan ei mahdotonta, on hallinnoida liittovaltiota. Nyt kun huomaamme, että perustuslain vuoksi Euroopan unioni alkaa yhä enemmän muistuttaa laajentunutta Belgiaa, jossa puututaan liikaa meidän nähdäksemme selvästi jäsenvaltioille kuuluviin toimivaltuuksiin esimerkiksi kulttuurin, kielilainsäädännön ja sosiaaliturvan aloilla – vain muutamia mainitakseni – se on meille enemmän kuin liian iso pala haukattavaksi. Kannatamme Euroopan unionia, mutta emme Euroopan unionin yhdenmukaisuutta. On sanomattakin selvää, että äänestimme Euroopan perustuslakia vastaan näistä ja monista muista syistä. 
Savary (PSE ).
    Arvoisa puhemies, äänestäessäni Corbettin mietinnön puolesta ajattelin toisaalta, ettei perustuslaki merkitse tarinan päättymistä. Toisaalta en myöskään ajatellut, että se olisi syntynyt sattumalta. Mieleeni tulivat ensiksi ne pitkät taistelut, jotka edelsivät vuonna 1949 tehtyä Euroopan ihmisoikeussopimusta ja Torinossa vuonna 1961 allekirjoitettua Euroopan sosiaalista peruskirjaa, jota kaikki ammattijärjestöt kannattivat. Nyt ne on yhdistetty perustuslakisopimuksen II osaan, joka sisältää perusoikeuskirjan. Ajatukseni kääntyivät kuitenkin ennen kaikkea perustuslain todelliseen isään, josta puhutaan aivan liian vähän, nimittäin Altiero Spinelliin, joka oli kommunistinuorten jäsen ja jonka Mussolini oli määrännyt kotiarestiin kymmeneksi vuodeksi. Hän ennakoi nykyistä tekstiä suorilla vaaleilla valitun Euroopan parlamentin ensimmäisestä toimikaudesta alkaen. Toinen mieleeni tullut henkilö on Olivier Duhamel, joka innoitti meitä edellisellä vaalikaudella perustamaan valmistelukunnan perustuslakisopimuksen laatimista varten. Näin ollen tulin siihen tulokseen, että vasemmiston edustajana voisin täysin varauksetta kannattaa tätä perustuslakisopimusehdotusta, jonka myötä käännetään lupaava sivu Euroopan unionin historiassa.
Korhola (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, äänestin perustuslain hyväksymisen puolesta, mutta samalla tahdon pahoitella sen niukkuutta kristillisen perinnön mainitsemisessa. Asiasta käytävään keskusteluun on liittynyt yleinen väärinkäsitys maininnan luonteesta. Kyse ei ole uskontunnustuksesta, vaan eettisen infrastruktuurimme perustan tunnustamisesta.
Jumala ei tarvitse perustuslain artiklojen suojaa – siitä ei ole kysymys – mutta ihminen tarvitsee. Heikompiosaisen puolustamista ei voi perustella aristoteelisesti pelkin rationaalisin argumentein. Siksi mielestäni olisi ollut tarpeen tunnustaa kristinuskon rooli eurooppalaisen ihmiskäsityksen taustalla. Nykyisin tuntemamme humanismi on paljon velkaa yksilön arvoa korostaneelle kristilliselle ihmiskuvalle. Tarvitsemme vahvan pohjan suurille unelmillemme oikeudenmukaisesta Euroopasta. Toivottavasti osaamme vaalia sitä vielä.
Claeys (NI ).
    Arvoisa puhemies, on tietenkin mahdotonta luetella yhden minuutin aikana kaikkia niitä syitä, joiden vuoksi äänestin Euroopan perustuslakia koskevaa mietintöä vastaan. Sen vuoksi keskityn olennaiseen, nimittäin siihen, että perustuslakeja on kansallisvaltioilla eikä Euroopan unionin kaltaisilla elimillä, paitsi tietenkin siinä tapauksessa, että tarkoituksena on muuttaa Euroopan unioni federalistiseksi supervaltioksi. Siinä tapauksessa unionin ei pidä luottaa -puolueen tukeen.
Kaikki perustuslakisopimuksessa ei suinkaan ole huonoa – päinvastoin – mutta on selvää, että uudella perinteisen tyyppisellä perussopimuksella olisi voitu toteuttaa useita yksinkertaistuksia ja selvennyksiä. Perustuslailla siirretään uusia toimivaltuuksia EU:lle, ja unioni puuttuu yhä useampaan aihepiiriin. Lisäksi Turkin mahdollinen liittyminen koettelee jatkossa huomattavasti kaikkien toimielinten toimivuutta, ja siltä osin teksti on aikansa elänyt jo ennen, kuin jäsenvaltiot ovat ehtineet sitä ratifioida. 
Pflüger (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, haluan todeta, että tässä tapauksessa äänestysselityksiä käsitellään mielestäni jokseenkin kummallisella tavalla. Mietinnössä, jonka puolesta juuri äänestin, todetaan: "kaikkein eniten perustuslakisopimuksessa on edetty yhteiseen turvallisuuspolitiikkaan liittyvissä asioissa". Se on tärkein syy, miksi vastustan EU:n perustuslakisopimusta. Sen I-41 artiklan 3 kohdassa todetaan: "jäsenvaltiot sitoutuvat asteittain parantamaan sotilaallisia voimavarojaan". Tämä tarkoittaa sitä, että EU:n jäsenvaltiot velvoitetaan asevarusteluun. Kun siirrymme ulko- ja sotilaspolitiikkaan, huomaamme, että perustuslakisopimuksella pyritään selvästi varustelemaan Euroopan unionia maailmanlaajuista sodankäyntiä varten. Sopimuksen I-41 artiklan 1 kohdassa todetaan, että sopimuksella pyritään varmistamaan unionin operatiivinen toimintakyky, joka perustuu sotilasvoimavaroihin, joten asevarustelusta tehdään sopimuksessa velvollisuus. Puolustusvirasto perustetaan valvomaan kaikkea tätä ja vahvistamaan puolustusalan teollista ja teknologista perustaa asianmukaisin toimenpitein. Mielestäni on koko joukko muitakin syitä, joiden vuoksi Euroopan unionia militarisoivaa perustuslakisopimusta ei pidä hyväksyä. Tämän halusin tehdä selväksi äänestysselityksessäni. 
Konrad (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, perustuslakisopimuksessa on edetty merkittävästi Euroopan yhdistymisprosessissa, ja sen vuoksi äänestin sopimuksen puolesta.
Samalla sopimukseen sisältyy huolestuttavia näkökohtia: esimerkiksi sosiaali- ja työllisyyspolitiikassa, tutkimuspolitiikassa, terveyspolitiikassa ja teollisuuspolitiikassa otetaan jäsenvaltioiden välisessä yhteistyössä käyttöön avoin koordinointimenettely, joka ei ole laillisesti sitova. Tällä hetkellä komissiolla on näillä aloilla oikeus antaa suuntaviivoja ja toimintasuunnitelmia koskevia aloitteita.
Tämä tarkoittaa käytännössä sitä, että ensin tehdään uusia, poliittisia aloitteita, ja sen jälkeen voidaan luoda siihen liittyvät toimivaltuudet ja vastuualueet. Avoin koordinointimenetelmä merkitsee sitä, että asioita, jotka kuuluivat aikaisemmin jäsenvaltioiden päätösvaltaan, aletaan siirtää yhteisön toimivaltaan, mikä hämärtää yhteisön ja jäsenvaltioiden välistä toimivallan ja vastuualueiden jakoa. Jäsenvaltioiden välistä kilpailua tarvitaan, mutta en liioittele sanoessani, että tämä prosessi saa sen hiipumaan. 
Deß (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan selittää äänestykseni perusteita. Äänestin perustuslakisopimuksen puolesta sen vuoksi, että vaikka suhtaudunkin siihen epäilevästi, se parantaa nykytilannetta ja nykyistä lainsäädäntöä.
Minusta on kuitenkin surullista, ettei perustuslaissa viitata millään tavoin Jumalaan. Minä ja miljoonat unionin kansalaiset olemme pettyneitä siihen, että 25:llä hallituksen päämiehellä ja parlamentilla ei ollut joko tahtoa tai voimia lisätä sopimukseen viittausta Jumalaan. Euroopan perustuslaille olisi ollut hyväksi, jos sen johdannossa olisi todettu, että vastaamme teoistamme sekä Jumalalle että ihmisille.
Äänestin perustuslain puolesta myös siksi, että 57 artiklan mukaan Turkille ja muille maille voidaan tarjota mahdollisuutta pitkäaikaiseen ja etuoikeutettuun kumppanuuteen erityissuhteiden perusteella. Toivon, että viittaus Jumalaan voidaan lisätä perustuslakiin myöhemmässä vaiheessa. 
Brepoels (PPE-DE ),
   . Unioni haluaa lisätä Euroopan perustuslain avulla unionin demokratiaa ja avoimuutta. Esimerkkinä tästä voidaan mainita parlamentin vahvempi asema päätöksentekoprosessissa, toissijaisuusperiaatteen vahvistaminen, yhtenäisen lainsäädäntökehyksen luominen ja lainsäädäntövälineiden yksinkertaistaminen. Unionin toimivallan laajentaminen puolustukseen ja turvapaikkapolitiikkaan sekä eurooppalaisten arvojen määrittely ovat tärkeitä suunnanmuutoksia perustuslaissa.
Perustuslaki on askel eteenpäin. Askel on hyvin varovainen, mutta se suuntautuu kuitenkin eteenpäin. N-VA-puolue (Uusi flaamien liitto) kannattaa siis tämän askeleen ottamista, sillä se merkitsee demokratian ja avoimuuden lisääntymistä unionissa ja sellaisen unionin syntymistä, jolla on vahvat, julkiset rakenteet, jotka on rakennettu alhaalta ylös -periaatteella ja joita sen kansalaiset tukevat.
Samalla N-VA pitää perustuslakia hukkaan heitettynä tilaisuutena. Vaikka yhteisön säännöksistä kolme neljännestä pannaan täytäntöön paikallis- ja aluetasolla, täytäntöönpanosta vastaavien alueviranomaisten osallistuminen päätöksentekoon on todella vähäistä. Euroopan unionin alueille ei anneta minkäänlaista (virallista) asemaa unionin päätöksenteossa. Lukuun ottamatta yhtä pidättyväistä kohtaa, jossa käsitellään jäsenvaltioiden kansallisen identiteetin tunnustamista, perustuslaissa ei huomioida millään tavoin monien jäsenvaltioiden institutionaalista rakennetta. Alueellisen ulottuvuuden jatkuva kieltäminen on vastoin toissijaisuusperiaatetta. 
Carlotti (PSE ),
   . Iloitsen siitä, että perustuslakisopimuksella edistetään kehitystä ja kansainvälistä yhteisvastuuta, jonka periaatteet ovat kiinteä osa unionin perusarvoja.
Sopimukseen sisältyy ensimmäistä kertaa erillinen luku, joka koskee kolmansien maiden kanssa tehtävää yhteistyötä ja humanitaarista apua.
Sopimuksessa korostetaan tämän politiikan tavoitteita, joita ovat köyhyyden poistaminen, terveyden edistäminen ja tarttuvien tautien torjunta. Lasten oikeudet asetetaan sopimuksessa etusijalle. Sopimus sisältää myös monia parannuksia, jotka liittyvät naisten oikeuksiin ja heidän ratkaisevaan rooliinsa kehitysprosessissa.
Euroopan unioni on siis saavuttanut tärkeän virstanpylvään tunnustaessaan perustuslakisopimuksessa, ettei yhteisvastuuta voida rajoittaa sen omalle alueelle ja sen omiin kansalaisiin vaan että se on ulotettava unionin rajojen ulkopuolelle.
Pahoittelen tietenkin joitakin asioita, kuten sitä, että viittaus "globaaleihin julkishyödykkeisiin" jätettiin pois, sillä olin esittänyt niihin liittyviä ehdotuksia.
Sosiaalidemokraattisten toverieni kanssa aiomme kuitenkin jatkaa työtämme sen hyväksi, että se, mitä emme onnistuneet sisällyttämään sopimustekstiin, pannaan kuitenkin toimeen ja toteutetaan käytännössä. 
Casaca (PSE ),
   . Tässä myönteisessä ja tasapainoisessa mietinnössä annetaan perustuslakisopimuksesta myönteinen lausunto. On kuitenkin hyvin ikävää, ettei siinä oteta huomioon kalatalousvaliokunnan lausuntoa – se on nimittäin ainoa unionin toimielin, jolla on erityinen toimivalta kalastusalalla – jossa käsiteltiin meren elollisia luonnonvaroja koskevia tarkistuksia.
Kuten kalatalousvaliokunta lopuksi totesi, "kun otetaan huomioon perustuslakisopimusehdotuksessa määritetty muita aloja koskeva unionin yksinomainen toimivalta, meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisen sisällyttäminen unionin yksinomaiseen toimivaltaan on poikkeuksellista ja perusteetonta."
Toisin kuin muut kysymykset, joissa perustuslakisopimukseen on tehty merkittäviä muutoksia, meren elolliset luonnonvarat eivät ole vain poliitikkojen institutionaalinen huolenaihe. Ne ovat rannikkoyhteisöjen, kalastajien, tiedemiesten ja ympäristönsuojelijoiden huolenaihe, eikä heidän mielipidettään olisi koskaan saanut jättää huomiotta.
Itse asiassa Portugalissa tehty mielipidekysely paljasti, että vain 4 prosenttia kansalaisista kannatti tätä ratkaisua, kun taas 86 prosenttia kannatti jaettua tai kansallista toimivaltaa tällä alalla.
Meren elollisten luonnonvarojen säilyttäminen ei voi koskaan kuulua kenenkään erityiseen toimivaltaan. Se on jokaisen kansalaisen velvollisuus, ja erityisesti niiden kansalaisten velvollisuus, joiden toimeentulo on riippuvainen näistä luonnonvaroista, ja näitä kansalaisia unionin toimielimet ja jäsenvaltioiden edustajat eivät voi olla huomioimatta. Luotan siihen, että tämä "perusteeton poikkeus" oikaistaan pikaisesti. 
Cederschiöld, Fjellner ja Ibrisagic (PPE-DE ),
    Maltillisen kokoomuksen edustajat äänestivät tänään Euroopan perustuslaista tehtyä sopimusta koskevan mietinnön (A6-0070/2004) puolesta.
Olemme sitä mieltä, että perustuslakisopimuksessa olisi kunnioitettava toimielinten välistä tasapainoa. Sen vuoksi hylkäämme ehdotukset, jotka koskevat neuvoston puheenjohtajan valitsemista äänestyksellä ja sitä, että Euroopan parlamentti valitsee komission puheenjohtajan. Vastustamme myös menettelyä, josta määrätään IV-444 artiklassa ja joka tunnetaan yleisesti "yhdyskäytävämenettelynä" (siirrytään neuvoston yksimielisistä päätöksistä määräenemmistöpäätöksiin), sillä pidämme erityisen tärkeänä sitä, että jokaisen jäsenvaltion on ratifioitava perustuslakisopimukseen tehtävät muutokset ennen kuin ne tulevat voimaan.
Perustuslakisopimuksen ansiosta Euroopan unionissa tehtävää yhteistyötä koskevista säännöistä tulee helpommin ymmärrettäviä. Kannatamme suuremman painoarvon antamista toissijaisuusperiaatteelle ja kannatamme myös sanamuotoja, joilla vahvistetaan ja kehitetään jäsenvaltioiden parlamenttien asemaa unionin tasolla tehtävässä yhteistyössä. EU:n lainsäädännön asemaa, sellaisena kuin se on ollut voimassa ja sellaisena kuin sitä on sovellettu, vahvistetaan suhteessa kansalliseen lainsäädäntöön. Tällä tarkoitetaan sitä, että yhteisön lainsäädännöllä on etusija kansallisiin lakeihin nähden, vaikka jäsenvaltioiden perustuslailliset perinteet otetaankin aina huomioon. Myös EU:n toimivallan rajoja täsmennetään, ja lainsäädäntömenettelyä yksinkertaistetaan. Tämän vuoksi kannatamme perustuslakisopimusehdotusta. 
De Rossa (PSE ),
   . Kannatan tätä mietintöä täysin, ja näin ollen kannatan myös perustuslakiehdotuksen hyväksymistä.
Perustuslaki laadittiin ainutlaatuisen demokraattisessa prosessissa. Euroopan perustuslaki luodaan suvereenien valtioiden välisellä sitovalla sopimuksella, mikä on tärkein päätös, jonka unionin kansalaiset tulevat koskaan tekemään.
Alle 15 vuoden aikana neljän unionin perussopimuksen avulla on saavutettu monta kiistatta onnistunutta tavoitetta: sisämarkkinat, euro, Itä-Euroopan maiden liittyminen unioniin, kehittyvät ympäristönormit, parempi miesten ja naisten välinen tasa-arvo sekä köyhyyden poistamiseen ja täystyöllisyyteen tähtäävät strategiat, vain muutamia mainitakseni.
Kuitenkin on tullut myös yhä selvemmäksi, ja varsinkin Nizzassa vuonna 2000 pidetyn huippukokouksen jälkeen, että entisellä, perussopimusten tarkistamisessa sovelletulla hallitusten välisellä menetelmällä ei onnistuttu luomaan riittäviä keinoja, joilla unioni olisi voinut vastata eteensä nouseviin yhteisiin haasteisiin. Kyseinen menetelmä ei myöskään saanut kansalaisia tuntemaan, että he osallistuivat prosessiin. Unionin toimielinrakennetta olisi vielä uudistettava, päätöksentekoa olisi muutettava demokraattisemmaksi ja sitä olisi tuotava lähemmäs kansalaisia ja unionin olisi kannettava vastuunsa muusta maailmasta, erityisesti kehitysmaista, mikäli sen tarkoituksena on helpottaa globalisaation saattamista demokraattisen valvonnan alaisuuteen. 
Fernandes (PSE ),
   . Pidän Euroopan perustuslaista tehtyä sopimusta koskevaa mietintöä hyvin laadukkaana. Perustuslaki ei ole kaikkea sitä, mitä parlamentti toivoi, ja se sisältää kiistanalaisia kysymyksiä, joista esimerkkinä mainittakoon Madeiralle ja Azoreille hyvin tärkeä kysymys, joka koskee unionin yksinomaista toimivaltaa meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisessä ja jota vastaan valmistelukunnassa ja perustuslakia koskevassa kalatalousvaliokunnan lausunnossa esitettiin useita vastalauseita. Myönnän kuitenkin, että perustuslakisopimus on myönteinen kompromissi ja että sillä parannetaan voimassa olevia perussopimuksia, kuten yhteisesittelijät totesivat. Sopimus on myös merkittävä edistysaskel yhdentymishankkeen loppuun saattamiseksi niin jäsenvaltioiden kuin unionin kansalaistenkin kannalta.
Haluan myös korostaa tapaa, jolla perustuslaissa lähestytään syrjäisimpien alueiden asemaa. Perustuslaissa säilytetään sellainen mahdollisuus – ja myös vahvistetaan sitä – että kaikkia unionin politiikkoja voidaan soveltaa syrjäisimpiin alueisiin. Tämän lisäksi sopimuksessa vahvistetaan, että kyseinen artikla muodostaa riittävän ja voimassa olevan oikeusperustan, jolla tuetaan aidon, syrjäisimpiä alueita koskevan politiikan kehittämistä.
Äänestän perustuslakisopimuksen hyväksymisen puolesta. Pyydän, että se ratifioidaan, ja lupaan kampanjoida sen täytäntöönpanon puolesta. 
Ferreira, Anne (PSE ),
   . Äänestin tämän mietinnön osalta tyhjää monista syistä.
Ensinnäkään en voi äänestää päätöslauselman puolesta sen vuoksi, että löydän perustuslaista huomattavasti enemmän sellaisia näkökohtia, joita on syytä kritisoida, kuin sellaisia, joita voidaan pitää vähäisenä edistyksenä.
Suhtaudun hyvin epäilevästi sosiaalisen ja poliittisen unionin rakentamiseen, mutta voimakkain kritiikkini liittyy ennen kaikkea siihen, että perustuslain tehtävänä on jakaa toimivaltuuksia ja määritellä kansalaisten oikeudet ja velvollisuudet. Perustuslakisopimukseen sisältyvät politiikat ja aatteelliset valinnat eivät kuulu perustuslakiin, ja ne tekevät mahdottomaksi erilaisten poliitikkojen toteuttamisen myöhemmin.
Lisäksi mietinnön laatimisella on ollut vain yksi tavoite: siinä mainitaan ainoastaan perustuslain myönteiset ja "edistykselliset" näkökohdat. Mietinnössä ei esitetä vähäisintäkään kritiikkiä, mikä on räikeässä ristiriidassa niiden epäilysten kanssa, joita parlamentti esitti hyväksyessään edellisen hallitustenvälistä konferenssia koskevan päätöslauselman.
En ole vakuuttunut siitä, että tämän päätöslauselman tai perustuslakisopimuksen avulla voidaan saada kansalaiset tehokkaammin mukaan Euroopan yhdentymisprosessiin tai vastata heidän oikeudenmukaisuutta, tasa-arvoa ja demokratiaa koskeviin vaatimuksiinsa. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Tämänpäiväinen äänestys, joka koskee uutta perustuslakiehdotusta, on osa surullista salailua ja propagandaa, joka ympäröi niin sanottua Euroopan perustuslakia. Tämä on sanalla sanoen manipulointia.
Parlamentilla ei ole minkäänlaista oikeutusta "hyväksyä" perussopimuksia, vaikka päätöslauselman 6 kohdan perusteella voitaisiin niin luulla. Tällä tavoin suurin osa parlamentin oikeistosta, eli Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä, ja sosiaalidemokraateista, eli Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattinen ryhmä, yrittää petollisesti ja salaisella yhteisellä sopimuksella levittää valheellista ajatusta, että parlamentti olisi "hyväksynyt" perustuslakisopimusehdotuksen, kuten osa tiedotusvälineistä saattaa virheellisesti uutisoida ennen kuin – älkäämme unohtako – yhtään ehdotusta koskevaa kansanäänestystä on järjestetty.
Päämäärä on selvä: tämänpäiväistä äänestystä käytetään uutena painostuksen ja propagandan välineenä tämän vastenmielisen, niin sanotun Euroopan perustuslain puolesta prosessissa, jossa jäsenvaltiot ratifioivat sen – tai sitten hylkäävät! Toisin sanoen, tämä on yritys sekaantua asiaan, jossa jäsenvaltioilla on yksinomainen toimivalta.
On häpeällistä, että äänestystä säestettiin soittamalla musiikkia, lennättämällä ilmapalloja ja levittämällä julisteita ja lippuja, joihin oli kirjoitettu edellä mainittujen avainsanojen lisäksi "kyllä" monilla eri kielillä, ja että näin vaiennettiin kaikenlainen ehdotukseen kohdistuva kritiikki. 
Fruteau (PSE ),
   . Corbettin mietinnössä, jota koskevan kantansa Euroopan parlamentti esitti tänään, myönnetään, että Euroopan perustuslakisopimuksella on saatu aikaan kiistatonta edistystä.
Perustuslakisopimukseen sisältyy monia välineitä, jotka ovat välttämättömiä, mikäli haluamme tehdä unionista tehokkaamman, helpommin ymmärrettävän ja demokraattisemman. Perustuslakisopimuksessa tämä tehdään selkeyttämällä toimielinten tehtäviä, vähentämällä mahdollisuuksia estää päätösten tekeminen ja lisäämällä Euroopan parlamentin ja sen vaaleilla valittujen edustajien toimivaltaa.
Samanaikaisesti perustuslakisopimuksessa edistetään yhteisön yhteisvastuuta ja autetaan varmistamaan todellinen yhteenkuuluvuus EU:ssa.
Ensinnäkin perustuslakisopimuksella voidaan varmistaa sosiaalinen yhteenkuuluvuus perusoikeuskirjan ansiosta. Perusoikeuskirja sisältää kansalaisoikeuksia sekä poliittisia ja yhteiskunnallisia oikeuksia koskevat säännöt. Sopimuksessa todetaan myös, että unionin tavoitteita ovat sosiaalinen markkinatalous, kestävä kehitys ja syrjinnän torjuminen.
Toiseksi perustuslakisopimuksessa varmistetaan alueellinen yhteenkuuluvuus määräyksillä, joiden avulla alueet voivat itse hallita kehitystään. Sopimuksessa toistetaan syrjäisimpien alueiden ja erityisesti Ranskan merentakaisten alueiden erityispiirteet. Vahvistamalla menetelmiä, joiden avulla yhteisön säännöistä voidaan myöntää poikkeuksia, perustuslakisopimuksella tarjotaan todellinen suoja syrjäisimmille alueille, ja näin myös viedään teho sellaiselta vahingolliselta ajattelutavalta, jonka mukaan unioni on yhtenäinen ja homogeeninen alue.
Gollnisch (NI ),
   . Emme äänestä tänään mietinnöstä vaan luottamuksesta, ja vieläpä luottamuksen pettämisestä. Vaikka esittelijät sanovatkin muuta, tekstillä luodaan keskusjohtoinen, kaikkivoipa ja totalitaarinen supervaltio, jolla ei ole identiteettiä eikä sielua.
Tuleva valtio on keskusjohtoinen, sillä kaikki päätökset tehdään Brysselissä riippumatta siitä, mitä alaa ne koskevat. Kaikkien näiden päätösten, olivatpa ne sitten lainsäädäntöön liittyviä tai eivät ja koskivatpa ne sitten kansallisia tai paikallisia kysymyksiä, on oltava unionin lainsäädännön ja yksinomaan EU:n edun mukaisia. Toissijaisuusperiaatetta pidetään pilkkanaan, niin kuin sitä on pidetty jo viimeiset 12 vuotta.
Tuleva valtio on kaikkivoipa, sillä Euroopan unionin toimivalta ulottuu poikkeuksetta kaikille alueille, ja kaikki politiikan alat siirretään yhteisön toimivaltaan.
Tuleva valtio on totalitaarinen, sillä todellinen valta tulee olemaan muutamilla virkamiehillä – komission teknokraateilla, joilla on yksinoikeus lainsäädäntöaloitteisiin, ja Luxemburgin tuomareilla, jotka valvovat yli-innokkaasti puhdasoppista Eurooppa-aatetta. Yhteistä heille on se, että sen jälkeen, kun heidät on nimitetty, he eivät ole enää minkäänlaisen demokraattisen valvonnan alaisia.
Tulevalla valtiolla ei ole myöskään sielua eikä identiteettiä, koska se kääntää selkänsä helleenis-kristillisille juurilleen, koska se hyväksyy Turkin liittymisen unioniin kansalaisten vastustuksesta huolimatta ja koska se uskoo ainoastaan globalisaatioon, kilpailuun ja markkinavoimiin.
Tämän vuoksi äänestän vastaan sekä tänään että kotimaassani järjestettävässä kansanäänestyksessä. 
Goudin, Lundgren ja Wohlin (IND/DEM ),
    Äänestimme mietintöä vastaan. Määrittelemme "toissijaisuusperiaatteen" ja "supervaltion" selvästi eri tavalla kuin esittelijät. Toissijaisuusperiaate tarkoittaa meille sitä, että poliittiset päätökset tehdään mahdollisimman lähellä kansalaisia, ja sitä, että EU:n toimielinten sijasta on jäsenvaltioiden parlamenttien tehtävä määrittää, mistä kysymyksistä päätetään milläkin tasolla.
Meidän määritelmämme mukaan supervaltio on sellainen EU-valtio, jossa neuvosto tekee päätökset yleensä määräenemmistöllä, jossa kaikilla mailla ei ole edustajaa komissiossa ja jossa Euroopan parlamentilla on oikeus yhteispäätösmenettelyyn kaikissa kysymyksissä. EU ei siis ole enää valtioiden muodostama liitto, jollainen sen meidän mielestämme pitäisi olla, vaan liittovaltio.
Yhteinen ulko- ja maahanmuuttopolitiikka, nopean toiminnan joukot, joiden tehtävänä on puuttua konflikteihin EU:n ulkopuolella, ja EU:n talousarvion lisääminen antamalla EU:lle verotusoikeus ovat tekijöitä, jotka laajentavat tämän "supervaltion" poliittisen vallan soveltamisalaa.
Perustuslakisopimusehdotus on korvattava uudella hallitustenvälisellä sopimusehdotuksella, jossa keskeistä on jäsenvaltioiden parlamenttien poliittinen vastuu. EU:n sopimuksissa ei pidä käsitellä uskontoon liittyviä kysymyksiä.
Vastustamme sitä, että mietinnön käsittelyn yhteydessä Euroopan parlamentin enemmistö sijoittaa 340 000 euroa veronmaksajien rahoja spektaakkeliin, jolla käynnistetään "kyllä"-kampanja, jonka tarkoituksena on saada jäsenvaltiot hyväksymään niin sanottu EU:n perustuslaki. 
Hedh (PSE ),
    Päätin toimia vastoin ryhmäni kantaa ja aion äänestää Euroopan perustuslaista tehtyä sopimusta koskevaa mietintöä vastaan. Olen sitä mieltä, että perustuslakiehdotus johtaa siihen, että EU muuttuu sopimuksiin perustuvasta hallitusten välisestä yhteistyömuodosta perustuslakiin pohjautuvaksi valtioksi. Tämä vahvistaa mielestäni EU:n lainsäädännön asemaa kansallisiin lakeihin nähden, vähentää jäsenvaltioiden toimivaltaa ja antaa suurille valtioille enemmän valtaa kuin pienille. Näitä seikkoja vastustan.
Äänestin vuonna 1994 järjestetyssä kansanäänestyksessä Ruotsin EU-jäsenyyden puolesta, ja kannatan vilpittömästi ajatusta kansainvälisestä yhteistyöstä yhteisen ongelmien ratkaisemiseksi. On tärkeitä tehtäviä, joita meidän on hoidettava yhdessä, erityisesti ympäristön, ihmiskaupan ja sosiaalisen polkumyynnin aloilla. Vastustan kuitenkin nykyistä ylikansallisen suuntauksen vahvistumista EU:ssa. Haluan, että yhteistyötä tehdään unionissa hallitusten välillä. 
Hudghton (Verts/ALE ),
   . Äänestin lopullisessa äänestyksessä mietintöä vastaan. Tein sen pääasiassa sen vuoksi, että mielestäni meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisen lisääminen yhdeksi vain viidestä EU:n yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvasta alasta on paitsi tarpeetonta myös poikkeavaa ja perusteetonta. Parlamentin kalatalousvaliokunta kannatti lausunnossaan tätä näkemystä lähes yksimielisesti, mikä vastaa Skotlannin kalastuksesta riippuvaisten alueiden vahvaa mielipidettä.
Tämä on jälleen yksi esimerkki siitä, miten Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on epäonnistunut toimimaan kalastajayhteisöjen hyväksi, ja se varmasti motivoi monia äänestäjiä Skotlannissa äänestämään kansanäänestyksessä perustuslakisopimusta vastaan. 
Isler Béguin (Verts/ALE ),
   .– Jos vihreät saisivat päättää, perustuslakiehdotus olisi selvästi tätä meille esiteltyä ehdotusta kunnianhimoisempi. Ehdotus auttaisi meitä antamaan käytännön muodon sille poliittiselle, sosiaaliselle ja ekologiselle unionille, jota kannatamme. Tällaisessa ehdotuksessa tavoitteisiin ei liittyisi epäselvyyksiä eikä epävarmuuksia. Siinä ei olisi kolmatta osaa, joka on ristiriidassa kokonaisvaltaisen ja kunnianhimoisen yhdentymishankkeen kanssa, koska siinä vain toistetaan aiempia sopimuksia. Puutteistaan huolimatta äänestän perustuslakiehdotuksen puolesta, ja kehotan muita tekemään samoin, sillä olisi vakava harha-askel ja suuri poliittinen virhe liittyä vastustajien leiriin vain sen takia, että lopullinen asiakirja ei vastaa sille asetettuja vaatimuksia.
Tarvitsemme Euroopan unionia nyt enemmän kuin koskaan, vaikka se ei olisikaan täydellinen.
Perustuslaki antaa mahdollisuuden aloittaa rauhanomaisen unionin toiminta ihmisoikeuksiin ja demokratiaan liittyvien yhteisten arvojemme suojelijana. Tämä merkittävä säädös saa unionin kansalaiset tuntemaan, että he ovat osallisia todellisessa yhteishankkeessa. Kun sanon "kyllä" Corbettin mietintöä koskevassa äänestyksessä, sanon sen taisteluhengessä.
Jos epäonnistumme tällä historiallisella hetkellä, teemme tyhjäksi oman työmme unionin rakentajina ja pysäytämme huomattavan pitkäksi aikaa yhdentymishankkeen kunnianhimoisen kehityksen, jonka haluamme nähdä …
Kristensen (PSE ),
     EU voisi toimia moitteettomasti siten, että kullakin maalla on yksi edustaja komissiossa. Nyt kun Eurooppa-neuvosto on kuitenkin päättänyt vähentää komission jäsenten määrää vuodesta 2014 alkaen, on tärkeää, että pidämme tiukasti kiinni oikeudenmukaisesta jäsenvaltioiden välisestä vuorottelusta. 
Lang (NI ),
   . Arvoisa puhemies, perustuslain väitetään olevan Eurooppa-henkinen. Todellisuudessa se on kuitenkin Eurooppa-hengen vastainen asiakirja, sillä se tuhoaa Euroopan unionin perustan: kansakunnat, jotka menettävät lopullisesti itsemääräämisoikeutensa, sekä unionin kulttuurin kreikkalais-latinalaiset ja kristilliset arvot.
Viittaus näihin arvoihin jätettiin kokonaan pois, mikä ei ole vähäpätöinen asia. Se oli välttämätöntä, jotta islamilaisen Turkin liittyminen olisi mahdollista. On selvää, että Euroopan perustuslain ja tämän aasialaisen valtion liittymisen välillä on syy-yhteys, toisin kuin presidentti Chirac väittää.
Kun perustuslaki on hyväksytty, Turkin liittyminen unioniin helpottuu ja Turkki, väkiluvultaan Euroopan unionin suurin valtio, saa eniten parlamentin jäseniä ja eniten ääniä neuvostossa, mikä asettaa sen selvään etulyöntiasemaan Ranskaan ja Saksaan nähden.
Presidentti Chirac valehtelee sanoessaan, että Ranskan kansalaiset voivat esittää mielipiteensä Turkin liittymisestä vuonna 2014. Silloin on jo liian myöhäistä. Perustuslakia koskeva kansanäänestys pidetään muutaman kuukauden kuluttua, juuri ennen kuin liittymistä koskevat neuvottelut aloitetaan. Jos Ranskan kansalaiset äänestävät "ei", he sanovat "ei" myös Turkin liittymiselle unioniin. 
Le Pen, Jean-Marie (NI ),
   . Teksti on annettu käsiteltäväksemme Euroopan perustuslakina, ja se on huono kompromissi, jolla kaikki Euroopan sosiaalidemokraattiset hallitukset ovat luovuttaneet kansojensa itsemääräämisoikeuden ylikansalliselle toimielimelle.
Perustuslailla muodostetaan päällisin puolin yhtenäiseltä vaikuttava valtio, jonka taakse federalistiset järjestelmät kätketään. Se on sekamuotoinen organisaatio, joka ottaa kantaa joka asiaan, joka puuttuu joka aihealueeseen ja joka toteuttaa tällä tavoin sellaisia poliittisia valintoja, joilla on tuhoisia seurauksia unionin kansalaisten tulevaisuudelle. Perustuslaki on myös kulminaatiopiste hitaasti ja asteittain tapahtuneessa prosessissa, joka on johtanut poliittiseen ja lainsäädännölliseen kerrostumiseen ja uuden totalitaarisen organisaation vakiintumiseen. Syntymässä oleva unioni etäännyttää itseään kansalaisista yhä enemmän köyhdyttämällä yhteiskuntia.
Kansoja kohdellaan väheksyen, ja jokaisella kuulemisella – joko parlamentissa pidetyllä tai kansanäänestyksen muodossa järjestetyllä – ratifioidaan ja vahvistetaan politiikkoja, joita itse asiassa jo sovelletaan. Perustuslain kannattajat tarjoavat vaihtoehdoiksi Euroopan unionia tai kaaosta, mikä on jo sinänsä alhainen kiristyskeino, jolla on tarkoitus pakottaa suvereenit kansat toimimaan heidän tahtonsa mukaan. Näin he pitävät demokratian perussääntöjä pilkkanaan.
Emme lankea ansaan, jota tällainen Euroopan unioni edustaa, ja aiomme tuomita sen tulevassa Ranskan kansanäänestyksessä. Voimme saada toisenlaisen Euroopan unionin – sellaisen, joka muodostuu vapaista kansoista ja suvereeneista kansakunnista. 
Libicki (UEN ),
   .   Käsiteltävänä olevassa mietinnössä EU:n jäsenvaltioita suositellaan ratifioimaan Euroopan perustuslaki. En epäröinyt lainkaan äänestäessäni sitä vastaan monestakin syystä.
Euroopan parlamentin tehtävä ei ole suositella jäsenvaltioille perustuslakisopimuksen ratifiointia tai hylkäämistä, sillä asiaa koskevat lopulliset päätökset ja ratifiointiprosessin toteuttaminen kuuluvat yksinomaan tähän tehtävään nimitettyjen suvereenien jäsenvaltioiden viranomaisten toimivaltaan.
Niin sanottuun Euroopan perustuslakiin suhtautuminen on täysin eri asia. Olen sitä mieltä, ettei perustuslain ratifioiminen edistäisi Puolan eikä unionin etuja.
Olen monesti todennut, miten sopimatonta on, ettei sopimuksen johdanto-osassa ole minkäänlaista viittausta Jumalaan tai kristillisiin perinteisiin. Viittauksen puuttuminen tarkoittaa sitä, että totuus mantereemme historiasta sivuutetaan häpeilemättä.
Toinen kiistanalainen näkökohta on Nizzan sopimuksen tarkistaminen, vaikka sopimuksen toimivuutta käytännössä ei ole vielä voitu edes kokeilla. Nizzan sopimuksen määräykset Eurooppa-neuvostossa käytettävästä äänten painotusjärjestelmästä, joka olisi ollut Puolalle eduksi, on perustuslakisopimuksessa vesitetty ilman, että niiden vaikutusta yhteisön toimintaan olisi arvioitu millään tavoin.
Lisäksi olen huolissani monista muista niin sanotun Euroopan perustuslain määräyksistä, jotka koskevat esimerkiksi Saksan liittotasavallan itäisille osavaltioille () aiemmissa sopimuksissa myönnettyjen etuoikeuksien lisäämistä perusteettomasti. 
Liotard (GUE/NGL ),
   . Vaikka Euroopan parlamentti ei ole vielä esittänyt kantaansa perustuslakiehdotukseen, sen hyväksymistä juhlitaan jo iloisesti 375 000 euroa maksaneilla juhlilla. Tämä osoittaa jälleen, että kaksi Euroopan unioniin liittyvää ennakkoluuloa – että EU ei ole demokraattinen ja että se haaskaa rahaa – ovat täysin oikeutettuja.
Ryhmäni vastustaa perustuslakia monesta syystä. Tuomitsemme uusliberalistisen ja sosiaalis-taloudellisen suuntauksen, jossa "vapaan kaupan" varjolla heikennetään julkisia palveluja ja evätään kansallisilta ja paikallisilta viranomaisilta oikeus päättää itse, miten ne haluavat järjestää julkiset palvelunsa. Vastustamme voimakkaasti Euroopan unionin militarisointia, joka käy perustuslaista selvästi ilmi muun muassa siinä kohdassa, jossa jäsenvaltioita velvoitetaan lisäämään puolustusmäärärahojaan. Vastustamme perustuslakia, sillä se vahvistaa unionin epädemokraattista rakennetta eikä sillä juurikaan kehitetä unionia.
Ehkä jotkut kollegoistani ovat valmiita myymään sielunsa uusliberalismille, jos saavat vastineeksi kourallisen uusia vallankäyttövälineitä parlamentille, mutta itse en aio tehdä niin. Demokratiassa vain paras on riittävän hyvää, ja sen vuoksi kieltäydyn kannattamasta tätä perustuslakia, joka hyödyttää vain Euroopan unionin eliittiä, monikansallisia yhtiöitä, sodanlietsojia ja byrokraatteja. 
Manolakou (GUE/NGL ),
   .– Euroopan perustuslaista tehdyssä sopimuksessa tai niin sanotussa Euroopan perustuslaissa kodifioidaan edelliset sopimukset ja vahvistetaan näin suurten yritysten etuoikeuksia ja etuja sekä kehitetään edelleen Euroopan unionin asevarustelua ja militarisointia. Näillä toimilla vahvistetaan entisestään rahavaltaa, joka lisää sosiaalista ja yhteiskuntaluokkien välistä vihamielisyyttä ja tuo kansalaisille uusia rasitteita ja koettelemuksia. Tämän vuoksi unionin kansalaisten olisi hylättävä tämä "Euroopan perustuslaki" ja ryhdyttävä taistelemaan EU:n taantumuksellista politiikkaa vastaan.
EU syyllistyy selvästi myös yksipuoliseen ja harhaanjohtavaan propagandaan sekä tietojen vääristelyyn, ja se käyttää tähän valtavia rahasummia voittaakseen työntekijöiden äänet ja kannatuksen. Samalla se kuitenkin leikkaa suuntaviivojensa mukaisesti palkkoja, eläkkeitä ja työttömyyskorvauksia.
Parlamentin esitykseen sisältyvä hyvin taantumuksellinen 43 artikla, jossa hyväksytään Yhdysvaltojen suosima oppi ennalta ehkäisevästä sodasta väestön suojelemiseksi terrorismin uhalta, on provokaatiota. Se on tekosyy, jonka perusteella suuret yritykset voivat terrorisoida kansoja ja ryövätä heidän tuottamiaan rikkauksia.
Me Kreikan kommunistipuolueeseen kuuluvat parlamentin jäsenet äänestämme niin sanottua Euroopan perustuslakia ja kaikkia sen muunnelmia vastaan. Suuria yrityksiä ja sotaa suosivassa EU:ssa ei voi olla edistyksellistä "Euroopan perustuslakia", ja kukaan tällaisia harhakuvitelmia elättelevä ei edistä EU:n riistäviä politiikkoja ja elimiä vastaan käytävää taistelua. 
Markov (GUE/NGL ),
   . Vaikka jäsenvaltiot ja parlamentti yleisesti hyväksyvätkin kyseisen asiakirjan, on olemassa myös kriittinen yleisö, joka pitää sitä huolestuttavana. Kun kritisoimme asiakirjaa, emme tee sitä kansallisvaltion rajoittuneesta näkökulmasta.
Kritisoimme sitä, että perustuslakisopimuksella Euroopan unionia pyritään militarisoimaan siinä määrin, että se pystyy käymään maailmanlaajuista sotaa. Sopimuksen tarkoituksena on "varmistaa unionin operatiivinen toimintakyky, joka perustuu sotilasvoimavaroihin". Perustuslaki edellyttää asevarustelua, sillä "jäsenvaltiot sitoutuvat asteittain parantamaan sotilaallisia voimavarojaan". Tätä prosessia valvoo "puolustusvoimavarojen kehittämisestä, tutkimuksesta ja hankinnasta vastaava virasto", joka myös toteuttaa tarpeellisia toimenpiteitä "puolustusalan teollisen ja teknologisen perustan vahvistamiseksi".
Suhtaudumme kriittisesti myös tapaan, jolla uusliberalismin periaatteita vaalitaan perustuslaissa. Yleisissä "unionin tavoitteissa" asioita selvästi kaunistellaan puhumalla "täystyöllisyyttä ja sosiaalista edistystä tavoittelevasta erittäin kilpailukykyisestä sosiaalisesta markkinataloudesta sekä korkeatasoisesta ympäristönsuojelusta ja ympäristön laadun parantamisesta". Kuitenkin kohdassa, jossa käsitellään varsinaista politiikkaa, puhutaan selkeästi sitoutumisesta "vapaaseen kilpailuun perustuvan avoimen markkinatalouden periaatteeseen".
Mietintöluonnoksessa tätä näkemystä ei tuoda lainkaan esiin, vaan perustuslakiehdotukseen suhtaudutaan siinä täysin kritiikittömästi. Sen vuoksi Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä / Pohjoismaiden vihreä vasemmisto ei voi kannattaa mietintöä. 
Marques (PPE-DE ),
   . Haluan onnitella jäsen Corbettia ja jäsen Méndez de Vigoa Euroopan perustuslaista tehtyä sopimusta koskevasta erinomaisesta mietinnöstä. Haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja korostaa, miten tärkeää on, että Euroopan perustuslaista tehdyssä sopimuksessa on lujitettu syrjäisimpien alueiden asemaa.
Tällä tavoin Euroopan perustuslakisopimuksessa taataan syrjäisimpien alueiden poikkeuksellinen asema, toisin sanoen näiden alueiden horisontaalinen ulottuvuus sekä se, että kaikkiin erityisesti syrjäisimpiin alueisiin kohdistuvien toimenpiteiden hyväksymisessä tarvittavan oikeusperustan on oltava tarkoituksenmukainen ja tarvittaessa yhteisön säännöistä poikkeava. Ilahduin myös kovasti siitä, että hallitustenvälinen konferenssi lisäsi maininnan eurooppalaeista ja eurooppapuitelaeista lainsäädäntövälineinä, joiden avulla voidaan hyväksyä toimenpiteitä syrjäisimpien alueiden tukemiseksi. 
Martin, David (PSE ),
   . Suhtaudun myönteisesti hyvien ystävieni Richard Corbettin ja Íñigo Méndez de Vigon laatimaan mietintöön ja heidän kehotukseensa, että kaikki jäsenvaltiot hyväksyisivät ja ratifioisivat perustuslain. Perustuslailla lisätään unionin avoimuutta, tehokkuutta ja hyödyllisyyttä.
Omalla alallani eli kaupan alalla sopimus parantaa merkittävästi Euroopan parlamentin asemaa, ja sen vuoksi se myös lisää selkeyttä ja demokraattista kurinalaisuutta tällä alalla, jolla EU:lla on yksinomainen toimivalta. Tämän pitäisi auttaa kansalaisjärjestöjä, ammattiliittoja, kaupallisia organisaatioita ja muita tahoja seuraamaan tarkemmin kansainvälisiin sopimuksiin tähtääviä neuvotteluja ja myös vaikuttamaan niihin. 
Meijer (GUE/NGL ),
   . Tänään perustuslain kannattajat juhlivat. Euroopan parlamentti ei voi muuttaa asiakirjan sanamuotoa sen enempää kuin jäsenvaltioiden parlamentit tai kansanäänestyksiin osallistuvat kansalaisetkaan. Voimme vain hyväksyä tai hylätä sopimustekstin ja vastaavasti joko juhlia tai surra tätä valintaa.
Tämän vuoksi on mahdotonta hylätä vaatimusta, joka edellyttää asevarustelua ja solidaarisuutta Natoa kohtaan. Yhtä mahdotonta on asettaa ympäristöasioita, julkisten palvelujen tarjontaa tai työvoiman suojelua sen vapaan ja esteettömän kilpailun edelle, jota asiakirjassa ihannoidaan. Enää ei ole myöskään mahdollista palkita miljoonan kansalaisen allekirjoituksen keräämistä kansanäänestyksellä, kuten 46 artiklassa määrätään. Uusia sosiaalisia perusoikeuksia ei ole. Myöskään EU:n perinteisestä autoritaarisesta hallintomallista, jossa neuvostolla ja puheenjohtajavaltiolla on vahva asema ja jonka korjaamiseksi parlamentilla ei ole minkäänlaisia demokraattisia keinoja, ei myöskään voida keskustella. En halua tätä perustuslakia. En halua osallistua näihin juhlallisuuksiin. Tulevien kuukausien aikana aion osallistua Alankomaissa oman puolueeni eli Alankomaiden sosialistisen puoleen kampanjaan, jolla äänestäjien enemmistö pyritään saamaan äänestämään tätä puutteellista tekstiä vastaan. 
Queiró (PPE-DE ),
   . Perustuslakisopimus on kompromissiteksti, jota olisi arvioitava sen todellisen sisällön perusteella eikä sillä perusteella, mitä jotkut – sekä federalisteista että euroskeptikoista – haluaisivat sen sisältävän.
Kun otetaan huomioon, että globaalistuneessa maailmassa Portugalille on lähes yksinomaan positiivista vaikutusta siitä, että se kuuluu EU:n kaltaiseen alueelliseen ryhmittymään, tässä tekstissä – kuten kaikissa kompromissiteksteissä – on sekä sellaisia näkökohtia, joista olen samaa mieltä, että sellaisia, joihin en ole tyytyväinen.
Tekstin myönteisistä puolista haluan korostaa sitä, että perussopimusten yhdistämisessä on onnistuttu yksinkertaistamaan tekstiä, että jäsenvaltioiden ja unionin toimivalta on erotettu selkeämmin toisistaan, että jäsenvaltioiden parlamenttien asemaa on vahvistettu ja että sopimuksessa taataan, että unioni voi käyttää ainoastaan jäsenvaltioiden sille myöntämiä valtuuksia. Perustuslakisopimus vakauttaa lisäksi perussopimusten tarkistamistyötä, mikä lisää turvallisuutta ja pysyvyyttä.
En kuitenkaan hyväksy sitä, ettei johdanto-osassa ole minkäänlaista viittausta unionin juutalais-kristilliseen perintöön, että puheenjohtajuuden vuorottelu jäsenvaltioiden välillä lopetetaan, että komission jäsenten määrää mahdollisesti vähennetään ja että kiistanalainen unionin ulkoasiainministerin virka mahdollisesti perustetaan.
Loppujen lopuksi päätin äänestää mietinnön puolesta. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   . Olen usein kritisoinut sitä, ettei noudateta EU:n parasta käytäntöä ja sen menestyksen lähdettä eli Schumanin ja perustajajäsenvaltioiden "pienin askelin etenevää" politiikkaa, joka jää yhä useammin kiihkeän eteenpäin pyrkimisen halun jalkoihin kansalaisten tuntemuksista piittaamatta. Pyrin mieluummin edelleen kohti sellaista unionia, joka on aidosti moninaisuudessaan yhtenäinen ja jossa kunnioitetaan unionin perustana olevia kansallisia demokratioita, kuin edesautan Euroopan mantereeseen perustuvan keinotekoisen valtion syntyä, jonka harvat haluavat nähdä, jota kansalaiset eivät ole pyytäneet ja josta kukaan ei todellisuudessa välitä.
Voin varauksetta kiitellä Euroopan perustuslakitekstin laajaa näkökulmaa. Kun kansalaisia on kuultu, meidän olisi kuitenkin laadittava teksti täysin demokraattisessa, osallistavassa ja edustavassa prosessissa, vuorovaikutuksessa kansalaisten kanssa, erityisesti tätä tarkoitusta varten valitussa elimessä, kuten hallitustenvälisessä konferenssissa ehdotettiin. Kauhistelen aina salailun ja manipuloinnin ilmapiiriä; kauhistelen sitä, ettei kansalaisille olla lojaaleja ja että usein ensin sanotaan yhtä ja sitten tehdään toista, ja sitä, miten häpeällisesti oikeusvaltion periaate on sivuutettu – tämä on varma merkki siitä, että mikä tahansa käy niin kauan kuin vain kuljetaan tiettyyn suuntaan. Räikeä osoitus tästä on mahtipontinen julistus, jonka mukaan parlamentti "hyväksyy perustuslakisopimuksen". Tämä ei kuulu toimivaltaamme, ja sen sanominen saattaa meidät lainsäädännöllisesti arveluttavaan asemaan.
Olin toivonut parempaa.
Äänestin päätöslauselmaa vastaan. 
Ries (ALDE ),
   . Kannatan todellakin varauksetta Euroopan perustuslakiehdotusta, ja äänestin innokkaasti kollegojeni erinomaisen mietinnön puolesta. Ehdotus on kieltämättä kompromissi, mutta se merkitsee myös huomattavaa edistystä.
Kun puolen vuoden välein vuorottelevan puheenjohtajavaltion sijasta 25 jäsenvaltion unionille valitaan Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja kaksi ja puoli vuotta kestäväksi kaudeksi, unioni vakautuu. Ulkoasiainministeri tulee olemaan unionin äänitorvi maailmalla. Perusoikeuskirja on vihdoin sisällytetty toimielinrakenteeseen. Kansalaisilla on oikeus esittää vetoomuksia (joista voi tulla eurooppalakeja, jos niiden tueksi kerätään yli miljoona allekirjoitusta), ja sosiaalialalla unioni asettaa ensimmäistä kertaa itselleen tavoitteeksi yhteisen edistymisen sosiaalisessa markkinataloudessa.
Lyhyesti sanottuna Euroopan unionista tulee demokraattisempi, avoimempi, selkeämpi ja tehokkaampi. Vaikein tehtävä saattaa kuitenkin olla vielä edessä. Se on ratifiointiprosessin päätökseen saattaminen kaikissa jäsenvaltioissa ja näin ollen perustuslakisopimuksen selittäminen niin, että saamme unionin kansalaiset vakuuttuneiksi siitä. Iloitsen myös siitä, että tällä unionin jännittävällä hetkellä äskettäin tehdystä tutkimuksesta käy ilmi, että Belgian kansalaiset ovat valmiita taistelemaan perustuslaista tehdyn sopimuksen puolesta: 80 prosenttia heistä kannattaa sitä. 
Roure (PSE ),
   . Harvat saavat elinaikanaan tuntea elävänsä historiallisia hetkiä, ja Euroopan perustuslaista tehdyn sopimuksen kohdalla osallistumme mielestäni sellaisen sivun kirjoittamiseen, josta haluamamme unioni voi saada alkunsa.
Jatkamme tällä tekstillä perustajajäsenten työtä. He halusivat tätä 25:n – pian jopa useamman – jäsenvaltion unionia ja uneksivat siitä.
Perustuslakisopimuksella unionin humanistisesta, hengellisestä ja sosiaalisesta perinnöstä tehdään perusta jokapäiväisen elämämme hallinnoinnille.
Perusoikeuskirja saa lainvoiman, ja siitä tulee kansalaisia sitova.
Sääntöjä yksinkertaistetaan, ja ne muistuttavat yhä enemmän niitä sääntöjä, jotka ovat tulleet meille tutuiksi 25 demokraattisessa valtiossa.
Unionin poliittinen asema maailmassa vahvistuu, ja sen merkitys vihdoin kasvaa. Toivon, että se pystyy myös vaikuttamaan enemmän kansainvälisen kohteliaisuuden periaatteeseen levittämällä kaikkialle syntyään ohjannutta rauhanaatetta.
Äänestin Corbettin mietinnön puolesta, ja aion kampanjoida kotimaassani sen puolesta, että sopimus hyväksytään kansanäänestyksessä. Historian juna on lähdössä asemalta. Nouskaamme siihen yhdessä. 
Silva Peneda (PPE-DE ),
   . On historiallisesti merkittävää, että parlamentti hyväksyy perustuslakisopimuksen, kun otetaan huomioon parlamentin tehtävä koko prosessissa.
Työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan jäsenenä äänestin mietinnön puolesta, sillä uskon vankasti siihen, että tämä merkitsee askelta kohti unionin sosiaalipolitiikan lujittamista.
Kansalaisten sosiaalisia oikeuksia vahvistetaan selvästi sen ansiosta, että EU:n perusoikeuskirja on liitetty perustuslakiin – näin tunnustetaan kansalaisten asema yhdentymishankkeen ytimessä.
Taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vahvistetaan jälleen olevan EU:n keskeisenä tavoitteena. On annettu uusia sääntöjä, jotka koskevat korkeaa työllisyyttä, sosiaalisen syrjäytymisen ja syrjinnän torjuntaa, yhteiskunnallisen oikeudenmukaisuuden edistämistä, sosiaalista suojelua, naisten ja miesten välistä tasa-arvoa, korkeatasoista koulutusta ja terveydenhuoltoa, kestävän kehityksen edistämistä sekä yleishyödyllisten palvelujen arvostamista.
Myös EU:n asemaa kansainvälisissä elimissä vahvistetaan käsiteltäessä köyhyyden poistamista sekä kestävän kehityksen ja reilun kaupan edistämistä.
Lisäksi uudet määräykset helpottavat kansalaisten, työmarkkinaosapuolten ja kansalaisyhteiskunnan edustajien osallistumista unionissa käytäviin keskusteluihin.
Yli puoli vuosisataa kestäneen Euroopan yhdentymisprosessin ja monen perussopimuksen jälkeen Euroopan perustuslaki tuo selvästi näkyvintä ja käytännöllisintä etua unionin kansalaisille. 
Staes (Verts/ALE ),
   . Corbettin ja Méndez de Vigon mietinnössä ei käsitellä oikeudenmukaisesti perustuslakisopimuksen etu- ja haittapuolia, joten sen voidaan sanoa olevan puhdasta propagandaa. Siinä ei mainita, että liian monet politiikan alat jätetään edelleen hallitusten välisen yhteistyön piiriin ja että tärkeillä aloilla sovelletaan edelleen veto-oikeutta.
Autonomisten alueiden asema unionin päätöksentekoprosessissa jää epävarmaksi. Perustuslakisopimuksen III osassa tehdään selväksi, ettei unionilla ole sosiaalista säännöstöä, ja vahvistetaan uusliberalistista mallia puoltavia valintoja. Euroopan unioni ei ole vieläkään riittävästi turvallisuuteen perustuva unioni, joten sotilaallisten keinojen käyttö konfliktien ehkäisemisessä on vaarassa korostua. Näitä huomautuksia ei ole sisällytetty mietintöön, joten äänestin sitä vastaan. Se ei kuitenkaan estä minua kampanjoimasta tulevina kuukausina -puolueen kanssa Flanderin ja Brysselin alueellisissa parlamenteissa perustuslakisopimuksen ratifioinnin puolesta. Loppujen lopuksi perustuslaki on jättimäinen edistysaskel, ja mikäli sitä ei ratifioida, palaamme takaisin Nizzan sopimuksen määräyksiin, jotka eivät ole yhtä tehokkaita, avoimia ja demokraattisia kuin Euroopan perustuslakisopimuksen määräykset. 
Thyssen (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, äänestin hyvin vakuuttuneena päätöslauselman ja siten myös perustuslakisopimuksen puolesta.
Yhdyn Euroopan parlamentin laajaan enemmistöön ja kannatan sitä, että meidän on kehotettava unionin kansalaisia sekä jäsenvaltioiden ja alueiden parlamentteja omaksumaan myönteinen kanta.
Minäkin suhtaudun kriittisesti niihin perättömyyksiin, joita perustuslakisopimuksesta levitetään.
Tekstissä, joka on nyt ratifioitava demokraattisesti, on vain oikeansuuntaisia näkökohtia. Se antaa enemmän mahdollisuuksia panostaa avoimesti, demokraattisesti ja tehokkaasti niihin politiikan aloihin, joille unioni voi ja joille sen myös pitäisi antaa lisäarvoa kansalaisten hyväksi. Teksti ansaitsee täyden kannatuksemme. 
Väyrynen ja Virrankoski (ALDE ),
   . – Vastustimme Méndez de Vigon ja Corbettin mietintöä, sillä emme tue Euroopan perustuslain hyväksymistä.
Perustuslaki siirtäisi olennaisesti päätösvaltaa jäsenvaltioilta Euroopan unionille. Unionin puitteissa vallankäytön painopiste siirtyisi hallitusten välisestä yhteistyöstä ylikansalliselle tasolle.
Euroopan unionille tulee neuvotella uusi perussopimus, jonka nojalla sitä kehitetään itsenäisten valtioiden liittona. 
Záborská (PPE-DE ),
   .Uusi Euroopan unioni merkitsee henkiinjäämistä, sillä se hylkää kaikki totalitaarisuuden muodot. Maksoimme verellämme sitoutumisestamme eurooppalaiseen ihanteeseen, jonka tavoitteena on saavuttaa ajatuksen-, uskonnon- ja omantunnonvapaus.
Euroopan yhdentymisessä; tavassa, jolla EU:n 25 jäsenvaltiota toimivat yhdessä, ja yhteisön menettelyjen toimivuuden parantamisessa on edettävä varovaisesti ja askel kerrallaan.
Jos "perustuslaista" esitetään yksinkertaisia kysymyksiä, se ei saisi johtaa syytöksiin epädemokraattisuudesta. Ymmärrettäviä ja uskottavia vastauksia tarvitaan edelleen.
Perustuslakisopimuksen nojalla valvomaton Euroopan yhteisöjen tuomioistuin soveltaa tuomioita suoraan ja yksiselitteisesti kaikkiin yhteisön toimielimiin ja jäsenvaltioihin. Yksikään perustuslakiasioihin erikoistunut lakimies ei ole onnistunut osoittamaan minulle, missä kohti taataan, ettei yhteisöjen tuomioistuin loukkaa erilaisia kansallisia toimivaltuuksia ja politiikkoja.
Vaikka parlamentin vaaleilla valittu enemmistö tai ministerineuvoston kokoonpano muuttuisikin, miten voidaan muuttaa EU:n tärkeimpiä poliittisia suuntaviivoja, kun ne on kirjattu perustuslakiasiakirjaan, jossa edellytetään kaksinkertaista yksimielisyyttä?
Kun kristillinen perintö kielletään, perustuslaista tehdyn sopimuksen kulttuurinen lyhytnäköisyys edustaa huolestuttavaa revisionismia. Myönnän, ettei myöskään Nizzan sopimus sisällä minkäänlaista viittausta unionin kristilliseen perintöön, mutta sen ei ole myöskään väitetty olevan perustuslaki. 
Batten (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, minulla on vakava valituksen aihe: noin 15 minuuttia sitten aiottiin järjestää rauhanomainen mielenosoitus perustuslakia vastaan – tarkoituksena oli levittää juliste näytille. Kahden Itsenäisyys/demokratia -ryhmään kuuluvan tutkijan kimppuun käytiin fyysisesti – toista heistä potkittiin ja lyötiin. Uskoakseni asiassa olivat osallisia turvamiehet nimeltä Zylka ja Dekhudt. Pyydän teitä tutkimaan välittömästi ja perusteellisesti nämä tapahtumat.
Olemme käyneet täällä yksipuolista keskustelua perustuslaista. Rahaa on käytetty valtavia summia, "kyllä"-äänen puolustajat ovat levittäneet julisteita, mutta "ei"-äänen kannattajat eivät saa sanan sijaa. Kun sitten järjestetään rauhanomainen protesti, ihmisten kimppuun käydään fyysisesti. Tämä on täydellisessä ristiriidassa toimielimemme demokraattisten periaatteiden kanssa.
Pyydän teitä käynnistämään tutkimukset välittömästi. Toimitan teille kirjallisen valituksen. 
Puhemies. –
   Kaikki tämä välitetään asiasta vastaavan parlamentin yksikön tiedoksi.
Äänestysselitykset päättyvät tähän. 


Puhemies.
   Julistan istunnon jatkuvaksi.
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu. 
Onko huomautettavaa?
Knapman (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, mikäli istuntoa on määrä jatkaa klo 15.00, eikö olisi hyvä ajatus aloittaa klo 15.00 eikä pitää lounastaukoa koko iltapäivänä? Haluamme kuitenkin seuraavaksi saattaa tietoonne muutamia vakavampia seikkoja.
Olette kaiketi tietoinen siitä, että työntekijänne kävivät tänä aamuna kahden Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuolueen jäsenen kimppuun aiheuttaen heille ruumiillisia vammoja. Kysynkin, tapahtuiko tämä teidän määräyksestänne ja oletteko valmis kantamaan tästä vastuun?
Olen kiitollinen siitä, ettette ole parlamentin puhemies, joka on toistuvasti osoittautunut puolueelliseksi. Englannin parlamentin alahuoneessa puhemiehen tehtävä on suojella rivikansanedustajien oikeuksia. Euroopan parlamentin puhemies, joka on täysin kokematon, näyttää ainoastaan haluavan säilyttää vallitsevan olotilan.
Puhemies pilasi todellakin maineensa tänä aamuna, koska viime kuussa hän antoi kaikkien "Kyllä Turkille" -kylttien olla huomattavan kauan paikoillaan istuntosalissa. Puhemiehen tuolloin tekemä päätös oli ennakkotapaus, joten miksei meidän annettu pitää tänään ylhäällä kylttejä, joissa lukee "Sanokaa ei"?
Puhemies.
   Teitte kantanne selväksi. Kysymykseenne vastataan myöhemmin.
Kyseessä ei ole työjärjestyspuheenvuoro. Teitte kantanne selväksi ja saatte vastauksenne myöhemmin. Kiitos.
Ymmärtääkseni kenelläkään ei ole huomautettavaa pöytäkirjasta.
Jäsen Knapman, en valitettavasti aio antaa teille puheenvuoroa.
Kyseessä ei ole työjärjestyspuheenvuoro. Saatte selityksenne aikanaan.
Voimme olettaa, että pöytäkirja on hyväksytty. 
Ryan (UEN ).
    Arvoisa puhemies, arvoisan jäsenen, hänen kollegoidensa ja henkilökuntansa pitäisi olla siivoamassa "Ei Euroopalle" -lehtisiä ja muita roskia, joita on levitelty ympäri parlamenttia. Tämä sotku on levinnyt joka paikkaan! Ehkäpä arvoisa jäsen voisi siivota nämä roskat. 
Puhemies.
   Asia on loppuun käsitelty. Jatkakaamme istuntoa. 
Batten (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, haluaisin tiedustella, kuka on vastuussa turvallisuudesta vastaavasta henkilökunnasta istuntosalin ulkopuolella. En löydä työjärjestyksestä mitään mainintaa tästä. Kuka antoi turvallisuudesta vastaavalle henkilökunnalle valtuudet puuttua parlamentin ulkopuolella järjestettyyn vapaaseen ja rauhanomaiseen poliittisen mielipiteen ilmaukseen ja millä valtuuksilla näin tehtiin, kun otetaan huomioon työjärjestys tai kaikki muut toimivaltaiset tahot?
Tiedustelen lisäksi, miksi naisiin kohdistettiin tässä yhteydessä väkivaltaa ja mihin toimiin puhemies aikoo ryhtyä saattaakseen syylliset vastuuseen? Tämä on jatkoa aiemmin puhemies Borrel Fontellesille tekemälleni kantelulle, jossa pyysin asian tutkimista. 
Puhemies.
   Kuten ilmoitin edellisille puhujille, saatte vastauksenne aikanaan. 
Knapman (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, tarkastelisitteko ystävällisesti työjärjestyksen 166 artiklaa ja kertoisitte minulle, oletteko soveltanut tätä artiklaa vastatessanne työjärjestyspuheenvuoroihin, jotka koskivat päätöstänne käskeä henkilökuntanne käydä meidän henkilökuntamme kimppuun, mistä aiheutui heille ruumiillisia vammoja. Kyseisessä artiklassa määrätään, että "jäsenelle voidaan myöntää puheenvuoro, kun hän haluaa kiinnittää puhemiehen huomion parlamentin työjärjestyksen määräysten rikkomiseen". Olemme tehneet näin. "Työjärjestyspuheenvuoroa koskeva pyyntö on etusijalla kaikkiin muihin puheenvuoropyyntöihin nähden". Olemme toimineet näin. Ymmärsitte ainakin jotakin oikein – kerrankin!
Artiklan 4 kohdassa todetaan, että "puhemies päättää työjärjestyspuheenvuorojen aiheuttamista toimenpiteistä välittömästi". Pyydämmekin päättämään näiden erittäin tärkeiden työjärjestyspuheenvuorojen aiheuttamista toimenpiteistä, vaikka tiedänkin, ettette ole korkealla nokkimisjärjestyksessä. Nämä ovat luultavasti tärkeimmät työjärjestyspuheenvuorot koko elinaikananne! 
Puhemies.
   Olen pahoillani, mutta käytitte jo yhden puheenvuoron. Tämä oli nyt jo toinen puheenvuoronne.
Tämä ei ehkä tyydytä teitä, mutta se oli vastaukseni. 
Clark (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, työjärjestyksen 166 artiklassa todetaan erittäin selvästi, että teidän on vastattava valituksiin, jollaisia esimerkiksi kollegani Batten ja Knapman aiemmin esittivät henkilökuntanne väkivaltaisuudesta meidän henkilökuntaamme kohtaan. Mihin toimenpiteisiin ryhdytte tai aiotte ryhtyä saattaaksenne vastuuseen ne, jotka ovat käyttäneet väkivaltaa ilmeisesti teidän nimissänne? Haluamme tietää, mihin toimenpiteisiin aiotte ryhtyä tai olette jo ryhtynyt, kuten 166 artiklassa todetaan, ja tarvitsemme vastauksen nyt eikä huomenna. 
Puhemies.
   Kuten aiemmin totesin, teille vastataan aikanaan, ei juuri nyt. Asia on nähdäkseni loppuun käsitelty. Uusia työjärjestyspuheenvuoroja ei käytetä.
Puhemies.
   Jatkamme nyt keskustelua neuvoston ja komission julkilausumista Euroopan unionin avusta hyökyaallon uhreille Aasiassa. 
Czarnecki, Ryszard (NI ).
      ... käytäntöjä Euroopan parlamentissa, ellei kaikkien ryhmien ja myös pienimmän ryhmän eli sitoutumattomien jäsenille anneta puheenvuoroa ennen äänestystä. Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jäsenvaltioiden kansalaiset eivät odota meiltä kaunopuheisuutta vaan rehellisyyttä. Nyt on aika kertoa viimeinkin yksinkertainen totuus tämän katastrofin poliittisesta kontekstista.
Tämän hirveän hyökyaaltotragedian varjossa eri tahot ajavat alueella omia poliittisia etujaan. YK:n murenevaa arvovaltaa on määrä pönkittää Aasiassa toteutettavien avustustoimien avulla. Yhdysvallat ja eräät eurooppalaiset valtiot haluavat kohentaa imagoaan Kaakkois-Aasiassa ja laajentaa vaikutusvaltaansa Aasiassa humanitaaristen toimien avulla. Katastrofin uhreja autetaan jossain määrin matkan varrella, mutta on päivänselvää, että katastrofista saatava hyöty on valtava.
Haluaisin uskoa, että Euroopan unionin armeliaiden toimien tarkoituksena on yksinomaan auttaminen ja ettemme EU:ssa käytä tätä ihmisiä kohdannutta onnettomuutta hyväksemme emmekä edistä omia kapea-alaisia etujamme näin valtaisan tragedian jälkeisessä tilanteessa. Meidän pitäisi antaa nopeasti apua, jonka tulisi perustua yhteisvastuullisuuteen, eivätkä byrokraattiset esteet saisi viivyttää avun antamista. 
Nassauer (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aloittaa toteamalla, että yhdyn kaikkiin Kaakkois-Aasian katastrofin johdosta esitettyihin myötätunnon ilmauksiin. Keskityn seuraavaksi esittämään muutamia ajatuksia herättäviä huomautuksia.
Euroopan unionin kansalaisten ja ihmisten ympäri maailmaa antamat lahjoitukset ovat todellakin valtava hyväntahdon osoitus. Syvän vaikutuksen tekee myös se, miten selvästi tämä järkyttävä tapahtuma on koskettanut koko globalisoitunutta maailmaa.
Saksassa on kuitenkin olemassa sanonta, jonka mukaan hyvä tarkoitus ei aina takaa myös hyvää lopputulosta. Meidän on opeteltava, miten voimme auttaa. Yhden Saksan suurimman sanomalehden etusivun pääotsikossa kirjoitettiin tänään, että lukuisten avustustyöntekijöiden organisoimaton toiminta vaikeuttaa Indonesian työtä. On myös todettava, ettei tapa, jolla Euroopan unioni on toiminut alueella, todennäköisesti herätä suunnatonta ihastusta sen työn onnistumisesta. Samaisessa otsikossa todettiin myös, että tilanne olisi vielä paljon pahempi, elleivät Yhdysvaltojen ja Australian armeijat olisi paikalla ja lentäisi rahtikoneillaan säännöllisesti edestakaisin. Tässä on ongelma. On aivan selvää, etteivät pelkkä hyvä tahto ja valmius kerätä paljon rahaa riitä, vaan tarvitsemme myös organisaation, joka voi ohjata nämä rahat asianmukaisesti niitä tarvitseville.
Haluankin antaa tukeni tänä aamuna jo esitetyille näkemyksille siitä, että Euroopan unioni tarvitsee ennen kaikkea kriisinhallintayksikön, toisin sanoen organisaation, joka voi tarjota kuljetuskalustoa, johtamiskykyä ja viestintävälineitä, sekä sanitaatiosta ja tarviketoimituksista vastaavia yksikköjä. Tällaisia yksikköjä tarvitaan, jos haluamme todellakin antaa käytännöllistä apua erittäin nopeasti. Niin kauan kuin Euroopan unionilla ei ole omaa armeijaa, joka voisi hoitaa tällaisia tehtäviä, tarvitsemme kaiken hyvän tahdon lisäksi kuitenkin myös käytännöllisiä keinoja avun toimittamiseen. Kriisinhallintayksikkö olisi juuri se, mitä nyt kaivataan, ja sellaisen perustamiseen EU:n on keskityttävä. 
Gill (PSE ).
    Arvoisa puhemies, saanen aloittaa pahoittelemalla muutamien maanmiesteni käytöstä. Olen erittäin kiusaantunut siitä, että he käyttäytyvät tällä tavoin ja keskeyttävät tästä traagisesta tapauksesta käymämme erittäin vakavan keskustelun.
Jos saan jatkaa, päivämäärä 26. joulukuuta 2004 muutti samalla kertaa sekä ihmiskunnan menneisyyttä että tulevaisuutta. Epäusko vaihtui hämmästykseksi, suruksi ja myötätunnoksi. Hyökyaallon aiheuttaman tragedian seuraaminen herätti meissä valtavasti erilaisia tunteita, joita oli vaikea käsitellä. Aallot ja järistykset olivat meille kaikille hyvä esimerkki siitä, miten kohtalomme ovat kietoutuneet toisiinsa ympäristö- ja luonnonuhkien maailmanlaajuisella näyttämöllä.
Suhteista Etelä-Aasian maihin vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajana haluan esittää vilpittömän osanottoni kaikille tästä tragediasta kärsineille. Olen ollut erittäin liikuttunut siitä sydämellisestä reaktiosta, jolla koko maailma on suhtautunut tähän ennennäkemättömään katastrofiin. Hyökyaallon aiheuttaman katastrofin osalta Euroopan kansalaiset ovat olleet avokätisimpien joukossa.
Matkustin viime viikolla Etelä-Intiassa sijaitsevaan Chennaihin seuratakseni omakohtaisesti Euroopan komission tekemää avustustyötä ja tapasin siinä yhteydessä Yhdistyneiden Kansakuntien kehitysohjelman UNDP:n, Unicefin ja kansalaisjärjestöjen työntekijöitä. EU:n välitön reagointi, joka tapahtui 24 tunnin kuluessa onnettomuudesta, ansaitsee suuret kiitokset, kuten myös Intian epäitsekäs päätös pyytää, että apua pitäisi kohdistaa pahiten kärsineille alueille, kuten Sri Lankaan ja Indonesiaan. Toivonkin, etteivät huhut, joiden mukaan Intialle parhaillaan annettavaa taloudellista tukea kohdennettaisiin muille alueille, pidä paikkaansa. Nähtyäni itse Intiassa olevat tarpeet toivon, ettei näitä tarpeita sivuuteta lyhyellä aikavälillä. Vaadin, ettei komissio siirrä tai kohdenna uudelleen määrärahoja mistään tällä alueella käynnissä olevasta avustushankkeesta. Olisi suorastaan rikollista ottaa maailman köyhimmiltä näiden avustustoimien rahoittamiseksi. Pidän myönteisenä komission lupausta 350 miljoonan euron lisärahoituksesta. Puheenjohtaja Barroson tämänaamuinen selvitys ei kuitenkaan vakuuttanut minua, koska Aasialle annettavan humanitaarisen avun määrärahat ovat pienentyneet jo useiden vuosien ajan siten, että vuonna 1990 Aasian osuus oli 70 prosenttia, mutta vuonna 2000 enää 38 prosenttia. Emme voi näin ollen hyväksyä, että köyhyyden poistamista koskevien ohjelmien määrärahoja käytetään muuhun tarkoitukseen. Meidän pitäisi päinvastoin lisätä näiden ohjelmien rahoitusta.
Meidän on otettava tähän tragediaan aivan oma, erilainen lähestymistapamme ja selvitettävä uusien asiantuntijaryhmien käyttämistä asianomaisissa maissa. Tuhoalueella tarvitaan myös muuta kuin rahaa. Meidän on myös tarjottava katastrofista kärsineille maille teknistä asiantuntemusta. Pyydän komissiota tarkastelemaan pitkäaikaisia muutoksia. 
Bonino (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, tällä hetkellä käytettävissä olevat välineet huomioon ottaen komissio on nähdäkseni toiminut asianmukaisesti. Kaakkois-Aasian tilanteessa on kuitenkin yksi näkökohta, jonka osalta kaikki poliitikot ovat, ainakin julkisissa puheissaan, olleet nähdäkseni huomattavan vaiteliaita. Tarkoitan tällä poliittisia ongelmia, joita on monissa näissä maissa, kuten Sri Lankassa, Etelä-Thaimaassa tai Indonesiassa, erityisesti Banda Acehin alueella. Kyse on siitä, että toimitaan alueilla, joilla aseistautuneet itsenäisyysliikkeet ovat olleet läsnä ja aktiivisia pitkään. Nämä ovat erittäin väkivaltaisen sissisodankäynnin alueita, joille myös Al-Qaidaan tai Al-Gamaa al-Islamiyyaan yhteydessä olevat islamilaiset ryhmittymät ovat soluttautuneet.
Tällaiset tekijät tekevät koko jälleenrakennustoiminnasta erittäin ongelmallisen, mutta olen silti kuullut niistä puhuttavan hyvin vähän erityisesti julkisissa puheissa. Olen vakuuttunut, ettei todellinen ja tehokas jälleenrakennus ole mahdollista, ellei poliittisia ongelmia ratkaista. Koko alueella onkin käynnistettävä todellinen poliittinen jälleenrakennus, jotta tällä hetkellä jumiutuneita rauhanprosesseja voidaan jatkaa ja myös vahvistaa instituutioita ja oikeusvaltiota, joiden puuttuminen tehostaa entisestään epävakautta aiheuttavien voimien toimintaa. Tämä on erinomainen tilaisuus. Jos tätä tilaisuutta hyödynnetään hyvin, koko jälleenrakennusohjelma voi toimia tarvittavana kimmokkeena rauhanprosessien uudelleen käynnistämiselle. Jos tilanne sitä vastoin hoidetaan huonosti, se voi johtaa jo silminnähtävien jännitteiden kärjistymiseen räjähdyspisteeseen.
Tässä yhteydessä Euroopan unionin pitäisi mielestäni käsitellä ongelmaa, joka koskee EU:n poliittista läsnäoloa jälleenrakennuksen aikana, koska tällä hetkellä unionin politiikka ei ole näkyvää ja sen näkyvyys vain vähenee ajan myötä. Minusta on esimerkiksi kiusallista, että Indonesian hallituksen ja Vapaa Aceh -liikkeen sissien ensimmäisessä tapaamisessa olivat mukana Yhdysvallat, Yhdistynyt kuningaskunta, Ruotsi, Japani, Singapore ja Libya, kun taas Euroopan unioni loisti poissaolollaan.
Nämä ovat asioita, joiden sivuuttaminen estää jälleenrakennusprosessin asianmukaisen hallinnoinnin. Jälleenrakennusprosessista tulee pitkä ja vaikea mutta mahdollisesti myös erittäin antoisa. 
Schlyter (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, kun hyökyaalto iski, sen uhriksi joutuivat niin rikkaat kuin köyhät. Kaikki juoksivat henkensä edestä, ja kaikkein kovimmin hyökyaalto iski lapsiin. Tuhannet joutuivat keskelle painajaista, jossa he eivät kyenneet suojelemaan lapsiaan. Meillä kaikilla on nyt velvollisuus antaa heille tukemme ja kuunnella heidän tarpeitaan.
Pyydän teitä esittämään lämpimät kiitoksemme Thaimaan ja muiden hyökyaallosta kärsineiden maiden kansalaisille, joiden toiminta vastasi myötätuntoa, humaanisuutta ja solidaarisuutta koskevia ihanteitamme. Epäitsekkäästi ja tasapuolisesti he auttoivat kaikkia uhreja näiden kulttuurista, uskonnosta tai ihonväristä riippumatta. Erityisesti monet maanmiehistäni saivat paikallisilta merkittävää tukea, mikä on osoitus siitä, että nämä käsitteet ovat maailmanlaajuisia pikemminkin kuin nimenomaisesti kristillisiä tai eurooppalaisia.
Voimme pyrkiä noudattamaan näitä samoja ihanteita antamalla katastrofialueen maille huomattavaa apua, ottamalla käyttöön reilun kaupan, torjumalla köyhyyttä ja nälkää ja mahdollistamalla pelastuspalvelujemme tehokkaamman yhteistyön. 
Papadimoulis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, Euroopan unionin ja koko maailman yleisen mielipiteen vaikuttava reaktio tähän katastrofiin kannustaa sekä jäsenvaltioiden hallituksia että Euroopan unionia toimimaan tehokkaammin vahvistamalla YK:n suojeluksessa tehtävää kansainvälistä yhteistyötä.
Käsittelen puheenvuorossani neljää seikkaa. Ensinnäkin tärkeintä tällä hetkellä on varmistaa, että lupaukset todellakin pidetään eivätkä jää pelkästään tyhjiksi sanoiksi, kuten monissa tapauksissa on tapahtunut. Toisin sanoen on varmistettava, että apu saavuttaa sitä tarvitsevat ihmiset nopeasti ja tehokkaasti eivätkä korruptoituneet välikädet tuhlaa tai varasta annettua apua. YK:lla on tässä ratkaiseva rooli.
Toiseksi Euroopan parlamentin on pyydettävä velkojamaita peruuttamaan hyökyaallosta kärsineiden maiden velat eikä pelkästään lykkäämään muutamien lainaerien maksamista. Maailman seitsemän rikkaimman valtion ilmoitus, jonka mukaan ne pelkästään lykkäävät katastrofista kärsineiden maiden velkojen takaisinmaksua, vaikuttaa tekopyhältä, kun otetaan huomioon Yhdysvaltojen vaatimus sen sotilaallisessa hallinnassa olevan Irakin velkojen peruuttamisesta.
Kolmanneksi ehdotan, että Euroopan parlamentti tukee YK:ssa syyskuussa 2004 muotoiltua ehdotusta, jolle jo noin 100 valtiota on antanut tukensa, maailmanlaajuisen veron määräämisestä pääomasiirroille, asekaupoille ja uusiutumattoman energian käytölle, jotta voidaan rahoittaa toimia luonnonkatastrofien aiheuttamissa hätätilanteissa.
Neljänneksi meidän on lisättävä yhteisön pelastuspalvelun alan toimintaohjelman määrärahoja ja vahvistettava siihen sisältyviä mekanismeja. Toimintaohjelmaa koskevaa mietintöä, jonka esittelin kuukausi sitten ja jonka Euroopan parlamentin ylivoimainen enemmistö hyväksyi, on vahvistettava voimakkaammin tulevina vuosina. 
Borghezio (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, kuinka monta päivää ehti kulua ennen kuin Euroopan unionin edustajat saapuivat maihin, joihin hyökyaalto oli iskenyt, vaikka heti katastrofin ensi tunneista lähtien tiedettiin, että hyökyaalto oli kohdistunut myös tuhansiin eurooppalaisiin matkailijoihin? Saattaa olla totta, että kaikki EU:n virkamiehet olivat tuolloin lomalla, mutta Euroopan unionin virkamiehistä ei näkynyt merkkiäkään useisiin päiviin näissä maissa, esimerkiksi Thaimaassa. Heidän poissaolonsa vuoksi ihmisiä haudattiin joukkohautoihin, mikä on vaikeuttanut, ellei tehnyt kokonaan mahdottomaksi, kadonneiden eurooppalaisten ruumiiden tunnistamista.
Komissio ei anna mitään tätä koskevia tietoja, mutta haluaisin tietää, kuinka monta henkilöä tuhoalueelle lähetettiin sekä mihin maihin ja miten pitkän viiveen jälkeen, koska monissa asianomaisissa maissa ei ole mitään tietoja heidän läsnäolostaan, kuten jo äsken totesin. Vuoden 2004 loppuun mennessä tuhoalueella ei ollut näkynyt merkkiäkään Euroopan unionin virkamiehistä.
Haluan myös esittää vastalauseen siitä täydellisestä mielenkiinnon puutteesta, jota monet arabivaltiot ovat osoittaneet näitä ihmisiä kohtaan, jotka ovat enimmäkseen muslimeja. Samaan aikaan kun Euroopan unioni ja läntinen maailma ryhtyivät toimiin, nämä äärimmäisen rikkaat islaminuskoa tunnustavat valtiot ja hallitukset osoittivat suuren saituutensa. 
Ryan (UEN ).
    Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin ilmaista muiden puhujien tavoin myötätuntoni Kaakkois-Aasian väestölle, joka on kärsinyt niin suuresti tästä kauheasta tragediasta. Näemme edelleen kuvia ja videoita tapahtuneesta, ja meidän on edelleen vaikea käsittää tuhon valtavaa laajuutta ja menetettyjen ihmishenkien määrää.
Euroopan unionin kansalaisten ja muun maailman reaktio on ollut ehdottomasti harvinaislaatuinen, kun ihmiset ovat osoittaneet humaanisuutensa tragedian uhreja kohtaan. Yksityishenkilöiden lahjoittama rahasumma on ollut poikkeuksellisen suuri. Hallitusten reaktio ympäri maailmaa on ollut myös myönteinen.
Keskustelun kuluessa on mainittu muutamia asioita. Ensinnäkin todettiin, että on erittäin tärkeää hyödyntää tässä katastrofissa mahdollisimman pian sotilaallisia resursseja ja siviilivoimavaroja, kuten Yhdysvallat on tehnyt. Sotilaista ja siviileistä koostuvat ryhmät voivat olla ensimmäisinä paikalla käsittelemässä näitä kauhistuttavia ongelmia. Haluan myös muiden puhujien tavoin todeta, etten ole maanantai-iltaisen kokouksen jälkeen täysin vakuuttunut puheenjohtaja Barroson kannasta määrärahoihin. Katastrofialueelle myönnettäviä varoja ei pitäisi ottaa parhaillaan toteutettavista talousarvioista eikä jo muualle luvatuista määrärahoista, vaan on otettava käyttöön kokonaan uusia varoja. Meidän on osoitettava ihmisille, että suhtaudumme katastrofiin vakavasti, ja meidän on varmistettava, etteivät esimerkiksi Iranin ja Afganistanin tapahtumat toistu siltä osin, miten me ...
Bowis (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, maa järisi, hyökyaallot iskivät ja maailmamme muuttui. Kunnioitusta herättävät kuvat siitä, miten voimakas meri vyöryi maalle murskaten ihmisiä, koteja ja maamerkkejä, aiheuttivat pelkoa ja kauhua. Maailma järkyttyi ihmisten kohtalosta, eloonjääneiden kärsimyksestä ja orpojen ahdingosta. Me eurooppalaiset suremme tuhansia omia kansalaisiamme, mutta osoitamme samalla ihailua ja kiitollisuutta paikallisille asukkaille, jotka omasta menetyksestään ja tuskastaan huolimatta osoittivat rohkeutta ja myötätuntoa huolehtimalla hämmentyneistä ja pelästyneistä ulkomaisista matkailijoista.
Aasian maanjäristys kosketti ihmisiä syvästi, ja toimiin ryhtyivätkin ensimmäisinä hallitusten sijasta niiden kansalaiset. Ihmiset kaikkialla maailmassa avasivat sydämensä ja lompakkonsa, mikä sai hallitukset ymmärtämään, että niiden on syytä olla yhtä avokätisiä kuin kansalaisensa. Vaadimme nyt todellista, kestävää ja tehokasta toimintaa. Euroopan unionin on annettava humanitaarista apua ja jälleenrakennusapua, joita on käytettävä avoimesti ja luotettavasti. Lisäksi on uudistettava asianomaisia maita koskevia velkajärjestelyjä.
Toimiemme on edistettävä rauhaa sekä tuettava hyviä hallintotapoja ja ihmisoikeuksia. Niiden tavoitteena on myös oltava paikallisten asukkaiden osallistuminen ja köyhyyden poistaminen. Lupaukset on pidettävä, ja meidän on kehitettävä varhaisvaroitusjärjestelmiä, joita on jo saatavilla, kuten nyt tiedämme, ja jollainen on esimerkiksi Wienissä toimiva maanalaisten ydinkokeiden valvontajärjestelmä.
Euroopan unionin on nyt ennen kaikkea reagoitava uuteen tilanteeseen, jossa sen kansalaiset vaativat jakolinjojen poistamista maailmasta siten, että torjutaan määrätietoisesti köyhyyttä ja sairauksia ja poistetaan esteet köyhempien maiden kaupankäynniltä EU:n markkinoilla. Ihmiset ympäri maailmaa eivät ole koskaan tunteneet olevansa näin lähellä toisiaan. Tälle perustalle hallitukset niin pohjoisessa kuin etelässä samoin kuin Euroopan unioni voivat varmasti rakentaa toimintaansa. 
Martínez Martínez (PSE ).
    Arvoisa puhemies, haluan ilmaista järkytyksemme, osanottomme ja myötätuntomme sekä ilmoittaa, että olemme sitoutuneet auttamaan tämän katastrofin vaikutusten lievittämisessä.
Sosialistiryhmän ehdotukset käyvät ilmi yhteisestä päätöslauselmasta, jonka puolesta äänestämme vakuuttuneina ja joka voidaan tiivistää seitsemään kohtaan.
Ensinnäkin päätöslauselmassa esitetään myönteinen arvio komission ja neuvoston asianmukaisista toimista. Komissio ja neuvosto reagoivat katastrofiin erittäin nopeasti, sitoivat tarvittavat määrärahat ja tiedottivat parlamentille, vaikka onkin huomautettava, että tiedotuksessa ja viestinnässä on ollut puutteita. Nämä puutteet ovat ehkä saaneet muutamat parlamentin jäsenet tekemään sen johtopäätöksen, ettei tuhoalueella ole ollut lainkaan EU:n edustajia, vaikka unionin toiminta on itse asiassa ollut ihailtavaa.
Toiseksi kaikkien lupaamat varat on koottava välittömästi ja, joka tapauksessa, sovitun aikataulun mukaisesti.
Kolmanneksi kaikkien Euroopan unionin myöntämien varojen on oltava uusia, eikä niitä saa missään tapauksessa ottaa muista ohjelmista. Puheenjohtaja Barroson perustelut eivät ole olleet vakuuttavia tältä osin.
Neljäs seikka on sitoutuminen siihen, että välittömiä toimia jatketaan tärkeillä jälleenrakennustoimilla, jotka toteutetaan yhteisymmärryksessä keskeisten toimijoiden eli katastrofista kärsineiden maiden kanssa.
Viides seikka on sitoutuminen siihen, että luodaan varhaisvaroitusjärjestelmä, jolla pystytään estämään vastaavanlaiset katastrofit.
Kuudenneksi on sitouduttava siihen, että otetaan myös käyttöön pysyvä ja ammattimainen onnettomuuksia koskeva toimintamekanismi, jolla voidaan puuttua tilanteeseen siinä tapauksessa, ettei ennaltaehkäisyssä onnistuta. EU:n perustuslakiin sisältyy myös tärkeä viittaus Euroopan humanitaarisen avun vapaaehtoisjoukkojen perustamiseen.
Seitsemänneksi tämä toiminta ei saa perustua mielivaltaisista maaryhmistä koostuvien liittoutumien ennalta valmistelemattomiin toimiin. Toimintaa on sitä vastoin johdettava YK:sta käsin, ja Euroopan unionin osallistumisen on oltava aktiivista ja näkyvää.
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin toiminnan on vastattava tämän katastrofin synnyttämiin tarpeisiin ja osoittauduttava kansalaistemme aktiivisen toiminnan veroiseksi. 
Romeva i Rueda (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, tämän onnettomuuden vaatimien kuolonuhrien valtava määrä kuvastaa epäilemättä ennen kaikkea alueen väestön erittäin haavoittuvaa asemaa. Meillä onkin nähdäkseni velvollisuus, joka on samaan aikaan myös tilaisuus. Tarkoitan tällä katastrofista kärsineiden maiden velkakysymyksen vakavaa tarkastelua.
Velkaa ottivat lisäksi joissakin tapauksissa korruptoituneet ja diktatoriset hallitukset, kuten Suharton hallitus Indonesiassa. Holtiton velan myöntäminen näille hallituksille johti niin sanotun vihan velan syntymiseen. Tietyillä avunantajilla on tältä osin vastuunsa, jota pitäisi ensin tutkia, ja velvoitteita, jotka niiden pitäisi sen jälkeen täyttää.
Tässä tilanteessa on kaksi ulottuvuutta. Toisaalta on äärimmäisen tärkeää, että näiden maiden velat peruutetaan välittömästi. Emme tee tätä myötätunnosta vaan tunnustaaksemme sen, ettei näiden ihmisten, jotka ovat jo kärsineet vastuuttomien hallitustensa toimista, pitäisi joutua kärsimään uudelleen maksaessaan niiden ottamaa velkaa. Toisaalta kansainvälisen avun on perustuttava ensisijaisesti lahjoituksiin eikä uusiin lainoihin, jotka lisäävät velkataakkaa entisestään. 
Svensson (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, monet meistä eivät kykene vieläkään käsittämään Aasian tragediaa. Suru on kaikille yhteinen kansallisuudesta riippumatta, ja myötätuntomme kumpuaa tästä solidaarisuudesta. Hyödyntäkäämme tätä solidaarisuuden tunnetta valitaksemme toimintamme painopisteet paremmin tulevaisuudessa.
Ympäristötutkijoiden mukaan katastrofi olisi voitu välttää, ellei kokonaan niin ainakin osittain, jolloin uhrien määrä ja aineelliset vahingot olisivat olleet paljon pienempiä, jos koralliriutat ja mangrovemetsät olisi jätetty paikoilleen. Jos etusijalla olisi ollut sotilaallisen turvallisuuden sijasta kansalaisten turvallisuus, emme olisi luultavasti joutuneet näkemään niin paljon kuolemaa ja tuhoa kuin nyt tapahtui. Jos asianomaiset hallitukset olisivat analysoineet objektiivisesti uhkia, jotka koskevat kyseisten maiden lisäksi koko planeettaa ja ihmiskuntaa, ja olisivat valmistautuneet niihin, käytössä olisi ollut varoitusjärjestelmiä ja pelastustyötä olisi suunniteltu paremmin.
Suuret ja rikkaat valtiot ovat valmiita käymään sotia, jopa ydinsotia, parin minuutin varoitusajalla. Aasian köyhille ei ole kuitenkaan olemassa minkäänlaista varoitusjärjestelmää. Samaan aikaan maailma käyttää naurettavan suuria summia terrorisminvastaiseen sotaansa, joka on pieni ongelma menetettyjen ihmishenkien määrässä mitattuna ja joka nykytilanteessa vain lisää terrorismia. Eikö köyhyyteen liittyviin ongelmiin ja ekologiseen turvallisuuteen kiinnitetä minkäänlaista vakavaa huomiota? Toivottavasti opimme läksymme jonakin päivänä. 
Lundgren (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, Intian valtameren hyökyaaltokatastrofi on monin tavoin käännekohta nykyaikaisen maailman historiassa. Olemme ensimmäistä kertaa todistaneet todellista myötätunnon aaltoa kaikkia katastrofista kärsineitä ihmisiä kohtaan, jotka edustavat yleisesti ottaen koko maailmaa eivätkä vain tiettyä osaa siitä.
Kyynikot huomauttavat tämän johtuvan siitä, että Intian valtamerta ympäröivillä alueilla oli niin paljon rikkaista maista saapuneita matkailijoita, jotka joutuivat myös onnettomuuden uhreiksi, mikä onkin totta. On kuitenkin muistettava, että tämä katastrofi on samalla osoitus siitä, että tavaroiden ja palvelujen kaupan tapaan matkailu itse asiassa yhdistää maailman ihmisiä ja saa meidät ymmärtämään, että kuulumme yhteen.
Pidän kuitenkin kiusallisena sitä, että EU näyttää tässä tapauksessa olevan pääasiassa kiinnostunut omien näkökantojensa esille tuomisesta Aasian tragedian yhteydessä. Onnettomuuden tarkempi tutkiminen paljastaa, että alueella tarvitaan EU:n sijasta varoitusjärjestelmiä, mikä on puolestaan globaali kysymys ja ensisijaisesti YK:n vastuulla. Varoja ei tarvitse kanavoida EU:n kautta, vaan niiden pitäisi tulla suoraan asianomaisilta mailta ja niiden kansalaisilta. Kyse on operationaalisen avun koordinoimisesta, ja se on YK:n päätehtävä.
Mitä jää jäljelle? Nopea toiminta EU:n jäsenvaltioiden kansalaisten evakuoimiseksi. Tässä tapauksessa ongelmana ei ollut EU:n tätä koskevan politiikan puuttuminen vaan se, että muutamat maat, kuten Italia, toteuttivat sitä erittäin hyvin, kun taas toiset maat, esimerkiksi kotimaani Ruotsi, toteuttivat sitä huonosti. Tällaisia tragedioita ei saa käyttää EU:n etujen ja tavoitteiden edistämiseen, vaan meidän on mietittävä, miten EU voi todella auttaa. Tämä tapahtuisi luultavasti konsuliviranomaisten tarjoamien palvelujen muodossa.
Vaidere (UEN ).
    Hyvät parlamentin jäsenet, minulla oli viime viikolla tilaisuus tavata katastrofista kärsineiden maiden kansalaisia, joiden esittämiä huolenaiheita haluaisin tänään käsitellä.
He ovat ensinnäkin huolissaan siitä, ettei luvattuja varoja todellisuudessa myönnetäkään. Toiseksi he haluavat itse rakentaa uudelleen elämänsä ja luonnonvarat, jotka tuhoutuivat katastrofissa. Kolmanneksi nämä ihmiset pelkäävät, että apu häviää avunantajien byrokratian rattaisiin. Uuden jäsenvaltion edustajana voin ymmärtää tämän huolen, koska meille myönnetty tuki ohjattiin toisinaan avunantajien käyttämien konsulttien kirstuihin.
Mitä voimme tehdä näiden pelkojen hälventämiseksi? Ensinnäkin haluan korostaa, että esimerkiksi Afrikalle annettava apu eroaa merkittävästi Aasian katastrofialueelle annettavasta avusta. Afrikassa on ratkaistavana vakavia ja pitkäaikaisia rakenteellisia ongelmia, ja myös tukivarojen käyttäminen tuottaa siellä joskus vaikeuksia. Aasian katastrofialueella taas tarvitaan nopeaa ja välitöntä apua, talouselämä on rakennettava uudelleen ja alueen asukkaat tietävät, miten työskennellä ja mitä on tehtävä.
Euroopan unionin avun on näin ollen oltava ensinnäkin epäbyrokraattista, ja tukea pitäisi myöntää myös pienten avustusten muodossa, esimerkiksi suoraan pienkalastuksen, matkailun ja muiden toimintojen jälleenrakentamiseen. Toiseksi, ottaen huomioon, että YK vastaa pääosin avustustoimien koordinoinnista, Euroopan parlamentin pitäisi kuunnella seuraavassa istunnossaan YK:n mielipidettä sekä tuhoalueen tilanteesta että avun käyttämisestä. 
Mathieu (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, suhteista Kaakkois-Aasian maihin ja Kaakkois-Aasian alueellisen yhteistyön liittoon (ASEAN) vastaavan valtuuskunnan varapuheenjohtajana haluan ilmaista myötätuntoni uhrien perheille Kaakkois-Aasiassa ja myös Euroopassa.
Voimme olla ylpeitä siitä huomattavasta summasta, jonka lähettämistä Kaakkois-Aasian maille Euroopan unioni valmistelee ja josta päätettiin Genevessä pidetyssä avunantajien kansainvälisessä konferenssissa. Brysselissä viime viikolla pidetty kehitysyhteistyövaliokunnan, ulkoasianvaliokunnan ja budjettivaliokunnan yhteinen kokous antaa meille kuitenkin aihetta pelätä, että tähän tarkoitukseen on yksinkertaisesti tarkoitus käyttää kehitysyhteistyöhön osoitettuja määrärahoja.
Pidämme myönteisenä päätöstä myöntää hätäapuvarauksista lisäapua 100 miljoonaa euroa. Emme kuitenkaan tällä hetkellä tiedä, miten uudelleen kohdennetut määrärahat ja juuri kootut määrärahat tosiasiassa jakautuvat. On ilmeistä, ettei Euroopan unionin ole mahdollista lisätä avustustoimiin osoitettavia varoja. Unionin on näin ollen keskityttävä käyttämään näitä varoja parhaalla mahdollisella tavalla ohjaamalla rahoitusta omille vastuualueilleen, nimittäin sanitaatio- ja lääkintähankkeiden koordinointiin, infrastruktuurin kunnostamiseen ja jälleenrakennukseen.
Yhdessä YK:n virastojen kanssa toteutettavien sanitaatiohankkeiden koordinoinnin ohella on myös tärkeää jatkaa erityisesti konfliktien repimien maiden avustamista ja koordinoida siviilivoimavaroja ja sotilaallisia resursseja erityisesti jälleenrakennustarkoituksiin.
Jäsenvaltioiden pelastuspalveluvalmiuksia olisi toivottavaa yhdistää jossain määrin valitettavasti yhä yleisempien luonnonkatastrofien varalta. Tähän vaihtoehtoon, joka on avoin kaikille jäsenvaltioille, sisältyvät yhteensopivat ja nopeasti käyttöön otettavat yhteiset pelastuspalveluyksiköt.
Suoran tuen antamisen ja tapahtuneen analysoinnin lisäksi meidän on välttämätöntä pohtia perusteellisesti sitä, miten tällaisen katastrofin toistuminen estetään. Euroopan unioni voisi ehdottaa Koben konferenssissa Maailman ympäristörahaston käyttämistä kansalaisten turvallisuudesta vastaavien yksikköjen perustamiseen tai jopa rahaston perustamista vapaaehtoisille lahjoituksille varhaisvaroitusjärjestelmän hyväksi, jollainen on jo olemassa esimerkiksi Intian valtamerellä.
Päätän puheenvuoroni toteamalla, että tämän ennennäkemättömän katastrofin herättämän voimakkaan maailmanlaajuisen reaktion johdosta kehittyneiden maiden on mielestäni nyt välttämätöntä harkita kyseisten maiden velkojen takaisinmaksun lykkäämistä. 
Van den Berg (PSE ).
    Arvoisa puhemies, taivaallinen tunne, joka minulla oli sunnuntaiaamuna syödessäni aamiaista Intian rannikolla, muuttui myöhemmin kauhuksi, kun lähdin rantaa kohden ja näin sen väkivallan ja tuhon, jonka sunnuntain tappaja oli jättänyt jälkeensä. Useita päiviä myöhemmin selvisi, että 150 000 ihmistä oli saanut surmansa ja kaksi miljoonaa jäänyt kodittomiksi.
EU:n myöntämät 475 miljoonaa euroa ovat merkittävä apu Aasialle ja Afrikan maille. Kuten jäsenet Deva ja Mathieu totesivat, emme voi kuitenkaan hyväksyä sitä, että osa näistä varoista on määrä saada kohdentamalla uudelleen Euroopan kehitysrahaston (EKR) määrärahoja. Sama koskee myös EU:n jäsenvaltioiden lupauksia 1,5 miljardin euron myöntämisestä. Komission ja neuvoston on näin ollen varmistettava, että tähän tarkoitukseen on käytettävissä uusia lisämäärärahoja. Tämä on parlamentin ehdoton vaatimus, josta keskustelemme uudelleen myöhemmin.
On erittäin tärkeää, että YK koordinoi avustustoimia ja että avustustoiminnassa kunnioitetaan paikallisten järjestöjen roolia ja paikallisia painopisteitä. Meidän Euroopan parlamentissa on yhdessä kansallisissa parlamenteissa istuvien kollegoidemme kanssa luotava eräänlainen valvontajärjestelmä tarkkaillaksemme lupausten täyttämistä ja varmistaaksemme siirtymäsäännösten pikaisen käyttöönoton.
Mihin toimiin EU ryhtyy joustavan jälleenrakennuksen osalta, jotta Mitch-pyörremyrskyn jälkeiset tapahtumat eivät toistuisi? Tuolloinhan hätäavun ja rakenteellisen avun määrässä oli todella suuri ero. Komission jäsen Michel on luvannut tähän tarkoitukseen 475 miljoonaa euroa sitoumuksina/määrärahoina ja tätä koskevan tulostaulun. Avun toteutumista pitäisi seurata tulostaululla neljännesvuosittain, ja komission olisi tiedotettava parlamentille siitä, miten Aasian varhaisvaroitusjärjestelmän luomisessa on edistytty. Haluamme samanlaisen järjestelmän Afrikkaan, koska tämä pyyntö on toistaiseksi evätty.
Kaikkein tärkeintä minulle on, että köyhistäkin köyhimmät, katastrofialueen köyhät kalastusyhteisöt, saavat niille luvatut varat ja voivat sanoa mielipiteensä siitä, miten näitä varoja tulisi käyttää. Ellei näin tapahdu, rahat jäävät jälleen välikäsien taskuun, mikä olisi suuri häpeä. Kehotankin teitä antamaan selkeät ohjeet tuhoalueella oleville valtuuskunnillenne ja sisällyttämään tämän laatuvaatimuksen tulostauluunne. Euroopan osalta haluaisin siteerata Johan Cruyffin sanoja: "" – jokaisessa haitassa piilee myös oma hyötynsä. Toivon, että voimme käyttää tätä tilaisuutta yhdessä toimivan eurooppalaisen yhteisvastuullisuuden hyväksi. 
Beer (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, myös minä haluan kiittää vihreiden puolesta kaikkia niitä, jotka ovat tehneet tai luvanneet lahjoituksia. Suhteista Iraniin vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajan ominaisuudessa haluan kuitenkin myös korostaa, että olen huolissani vuodentakaisten tapahtumien mahdollisesta toistumisesta. Vuoden 2003 joulukuun 26. päivänä iranilainen kylä tuhoutui maanjäristyksessä. Onnettomuuden jälkeen tehtiin lupauksia valtavista avustussummista, mutta rahoja ei koskaan näkynyt. Tämänkaltaiset järkyttävät vuosipäivät painuvat meidän ja kaikkien muidenkin mieliin.
Euroopan parlamentin ja Euroopan unionin uskottavuus riippuu kolmesta asiasta. Ensinnäkään emme saa laiminlyödä muita alueita. Toiseksi velkojen peruuttamisen tai lahjoitusten antamisen yhteydessä on varmistettava, ettei niitä käytetä väärin sotilaallisiin tarkoituksiin. Kolmanneksi haluan käyttää tätä tilaisuutta toistaakseni, että tarvitsemme, osana eurooppalaista turvallisuusstrategiaa, valmiudet humanitaariseen ja ei-sotilaalliseen toimintaan. Olemme jo päättäneet perustaa Euroopan siviilirauhanturvajoukot, jotka sisältyvät myös perustuslakiimme. Vanhan kierrättämisen sijasta meidän pitäisi tarttua komission jäsenen Ferrero-Waldnerin ehdotuksiin poistamalla olemassa olevat alijäämät ja ehkäisemällä uusien syntymistä. 
Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, kuten totesin ulkoasianvaliokunnan, kehitysyhteistyövaliokunnan ja budjettivaliokunnan yhteisessä kokouksessa, ensimmäinen asia, joka meidän on nähdäkseni tehtävä, on antaa tunnustusta Euroopan unionin toimielinten ja erityisesti komission toiminnalle. Komissio, jota me niin usein arvostelemme, on tässä tapauksessa uskoakseni toiminut vakavien olosuhteiden edellyttämällä tavalla ja kansalaisyhteiskunnan antaman esimerkin mukaisesti.
Kaikkein tärkeintä tällä hetkellä on nähdäkseni pyrkiä auttamaan uhreja, jotka tarvitsevat edelleen vettä, ruokaa ja sairaanhoitoa sekä viestintäyhteyksien palauttamista.
Kuten komission jäsen Benita Ferrero-Waldner totesi puheenvuorossaan, meidän on nyt lisäksi laadittava kunnostus- ja jälleenrakennussuunnitelma, jossa meidän pitäisi ottaa käyttöön useita eri talousarviovaroja, erityisesti lisämäärärahoja, kuten jäsen van den Berg hetki sitten aivan oikein totesi.
Euroopan unioni on mielestäni toiminut asianmukaisesti. Nyt meidän on luotava tehokas menetelmä uhrien auttamiseksi.
Arvoisa puhemies, toinen erityisen tärkeä seikka on mielestäni se, että on uskomatonta, ettei Euroopan unionissa ole edelleenkään yhteistä järjestelmää hyökyaaltojen estämiseksi, ja pyydän komission jäsentä välittämään tämän huomautuksen liikenteestä vastaavalle komission jäsenelle. Tämä järjestelmä on erittäin halpa, ja mielestäni Euroopan unioni voisi tehdä merkittävän teon tarjoamalla tätä järjestelmää kehitysmaille, AKT-maille ja Välimeren alueen maille antamansa avun yhteydessä, jotta tämänkaltaiset katastrofit voitaisiin estää.
Arvoisa puhemies, yksi myönteisinä pitämistäni elementeistä päätöslauselmaesityksessä, joka parlamentin on määrä hyväksyä huomenna, on siihen sisältyvä viittaus paikallisten asukkaiden osoittamaan solidaarisuuteen ja myötätuntoon sekä tukeen, jota he ovat antaneet eurooppalaisille perheille, joista on tullut tämän tragedian uhreja. 
Westlund (PSE ).
    Arvoisa puhemies, minäkin haluan aloittaa puheenvuoroni ilmaisemalla syvän myötätuntoni kaikille niille maailman ihmisille, jotka ovat kärsineet Aasian hyökyaallosta. Juuri nyt on keskityttävä välittömiin toimiin, joilla lievitetään ihmisten kärsimystä, huolehditaan loukkaantuneista, tunnistetaan kuolleita, lohdutetaan surevia sekä helpotetaan ja tuetaan jälleenrakentamista.
Päätöksentekijöinä meidän on myös hyväksyttävä pitkän aikavälin vastuumme. Kaakkois-Aasian maanjäristyksen aiheuttamat tuhot ovat kiistatta suurempia kuin Iranin viimevuotisessa maanjäristyksessä. Käytännön katastrofivalmiuksien puute on aivan yhtä ilmeinen nyt kuin viime vuonnakin. Mikäli halutaan turvata pelastuspalvelujen tehokkuus, tarvitaan kansainvälinen organisaatio, jossa valtiot osallistuvat usein toistuviin yhteisiin harjoituksiin ja joka toimii esimerkiksi maanjäristysten, tulvien tai terroristihyökkäysten aiheuttamissa kriiseissä.
EU:ssa tarvitaan näin ollen pelastuspalveluyksikkö, joka toimii Euroopan unionin rajojen sisä- ja ulkopuolella ja joka lähettää aina välitöntä apua riippumatta siitä, ovatko kyseessä espanjalaiset, ruotsalaiset tai somalit. Mikä voisikaan olla loppujen lopuksi tärkeämpää EU:n kaltaisessa kansainvälisessä yhteistyössä kuin nimenomaan ihmishenkien pelastaminen?
EU:n pelastuspalveluyksikön tulisi vahvistaa ja täydentää jäsenvaltioiden omia pelastuspalveluja ja siviilikriisinhallintaa sekä tietysti tehdä tiivistä yhteistyötä YK:n kanssa. On tärkeää, että pelastuspalveluyksiköllä on pysyvä rakenne ja että sille annetaan vastuuta eri aloilla. Näitä ovat tulevien pelastustoimien tarpeen analysointi ja tämän perusteella tehtävä suunnittelu, yhteisten harjoitusten suunnittelu ja toteutus sekä evakuointia, sairaanhoitoa samoin kuin elintarvikkeiden, lääkkeiden, vaatteiden ja muun avun kuljetusta koskevien voimavarojen koordinointi ja käyttöönotto kriisitilanteessa.
Pyydän neuvostoa todellakin perustamaan tällaisen EU:n pelastuspalveluyksikön. Toivon, että komissio laajentaa mitä pikimmiten EU:n nykyistä vastuuta kriisinhallinnasta, jotta unioni voisi ottaa entistäkin enemmän vastuuta tulevissa katastrofeissa, joihin meidän on valitettavasti uskoakseni valmistauduttava. 
Kusstatscher (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, haluan esittää vain kaksi huomautusta. Aasian katastrofi oli ehkä luonnonkatastrofi, mutta se oli myös ekologinen katastrofi. Laajat ranta-alueet ovat kärsineet valtavia vahinkoja, koralliriuttoja tuhoutui, niiden korallit peittyivät hiekkaan ja likaan ja mereen huuhtoutuneet koneet ja laitteet ovat tikittävä aikapommi. Kaikki tämä vähentää näiden alueiden houkuttelevuutta matkailijoiden silmissä.
Ympäristövahinkojen korjaamisen, siltä osin kuin se on mahdollista, ohella tärkeimpänä tavoitteena on matkailukohteiden jälleenrakentaminen. Vaikka ulkomaiset matkailijat ovatkin tärkeä taloudellinen tekijä alueella, suunnittelematon massaturismi on haitaksi luonnolle. Jälleenrakentamisen on oltava laaja-alaisempaa ja edistettävä kestävää kehitystä. Meidän on otettava oppia aiemmin tehdyistä virheistä. Tämä katastrofi voidaan näin ollen nähdä myös mahdollisuutena.
Thaimaan ympäristöministeriön yhdessä YK:n ja Maailmanpankin kanssa käynnistämä pilottihanke ympäristövahinkojen korjaamiseksi Koh Phi Phin saarella on minusta tältä osin suuntaa näyttävä. 
Martens (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, hyökyaallon aiheuttaman katastrofin ja tuhon valtava laajuus samoin kuin onnettomuuden emotionaaliset ja fyysiset vaikutukset tuntuvat uhreissa vielä useiden vuosien ajan. Onnittelen komissiota ja neuvostoa nopeista ja riittävistä toimista, joihin ne ryhtyivät välittömästi onnettomuuden jälkeen, sekä niiden osallistumisesta avustustoimiin. Nyt muutamia viikkoja myöhemmin meidän on valmistauduttava yhteen kaikkien aikojen laajamittaisimpaan jälleenrakennusohjelmaan. Suurin huolenaiheeni on, että meidän pitäisi estää aiemmin tehtyjen virheiden toistuminen.
Aasian avustamisen ei pitäisi missään tapauksessa tapahtua muille erittäin köyhille alueille, kuten Afrikalle, annettavan avun kustannuksella. Maailman huomio on nyt kiinnittynyt perustellusti Aasiaan, mutta huomennakin noin 20 000 ihmistä kuolee köyhyyteen liittyviin sairauksiin, kuten HI-virukseen/aidsiin, malariaan ja tuberkuloosiin. Huomennakin monia ihmisiä kuolee tai pakotetaan lähtemään kodeistaan esimerkiksi Darfurissa, Sudanissa ja muualla maailmassa. Näiden ihmisten ei pitäisi joutua kärsimään Aasialle annettavasta hyödyllisestä ja avokätisestä avusta.
Toinen tärkeä seikka koskee sitä, miten me Euroopan unionissa voimme varmistaa, että apu päätyy sinne, minne se on tarkoitettu, nimittäin katastrofin uhreille eikä epäilyttäville tai rikollisille järjestöille tai lahjottujen virkamiesten taskuihin. Tämä edellyttää ehdottomasti avustustoimien järkevää koordinointia, missä YK:lla on tärkeä rooli. Olen tyytyväinen, että Jakartassa on tehty tätä koskevia sopimuksia, joiden noudattamista on seurattava.
Lisäksi on erittäin tärkeää tehdä kaikkemme sen estämiseksi, että rikollisjärjestöt voivat hyötyä syntyneestä kaaoksesta ryöstelyn, lapsikaupan tai muiden vastaavien toimien kautta. Kansainvälisellä yhteistyöllä on tässä valtavan suuri merkitys. Kuten keskustelussa on jo todettu, on myös tärkeää ottaa käyttöön merenalaisia maanjäristyksiä koskeva varhaisvaroitusjärjestelmä.
Lyhyesti sanottuna toivon, ettei tämä katastrofi ole vain ainutkertainen esimerkki taloudellisesta solidaarisuudesta vaan myös ainutkertainen esimerkki avustusohjelmien esimerkillisestä toteuttamisesta. Kuten joku puhujista totesikin, avun antamisessa pitäisi kuunnella sydämen lisäksi myös järjen ääntä. 
Kinnock, Glenys (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, kuten muut puhujat ovat todenneet, tässä katastrofissa suuria kärsimyksiä kokemaan joutuneet ihmiset haluavat muutakin kuin pelkkiä lupauksia tuesta tai rahojen siirtämistä yhdeltä katastrofialueelta toiselle, esimerkiksi Afrikasta Acehiin. Irakin auttamiseksi koottu 1,6 miljardin Yhdysvaltain dollarin summa oli suurelta osin pois Afrikalle annettavasta avusta. Tarvitsemme uusia lisämäärärahoja, eikä muiden kriisialueiden, kuten Sudanin, Kongon, Haitin, Liberian ja Pohjois-Ugandan, uhrien tarpeita pitäisi unohtaa.
Avustustoimintamme ei saa lisäksi tapahtua niiden kahdeksan miljoonan ihmisen kustannuksella, jotka kuolevat vuosittain malarian kaltaisiin ehkäistävissä oleviin sairauksiin. Kehotan komissiota tarkastelemaan jälleen erittäin huolellisesti AKT-maiden pyyntöä omasta onnettomuusvaroitusjärjestelmästä ja myös kiinnittämään erityistä huomiota tarpeisiin Somaliassa ja Seychelleillä, joissa tuhannet ihmiset ovat joutuneet lähtemään kodeistaan ja heidän toimeentulomahdollisuutensa ovat tuhoutuneet.
Yhdessä päätöslauselmamme kohdassa vastustetaan Euroopan kehitysrahaston B-määrärahojen käyttämistä näiden kahden Itä-Afrikan maan tukemiseen. On todellakin hyvin epäselvää, miten Somalialle voidaan myöntää tukea Euroopan kehitysrahaston määrärahoista, joissa se ei ole edes edunsaajana. 
Mitchell (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, maailma järkyttyi 26. joulukuuta 2004 tapahtuneesta erittäin voimakkaasta merenalaisesta maanjäristyksestä. Euroopan unionin kyvyttömyys reagoida tragediaan samalla määrätietoisuudella kuin Yhdysvallat, joka lähetti paikalle ulkoministerinsä, on nähdäkseni selkeä osoitus kiireellisestä tarpeesta saada EU:lle oma ulkoministeri. En voi yhtyä joidenkin kollegoiden näkemyksiin vaan katson, että EU:n viivyttely asianmukaisten toimien käynnistämisessä oli erittäin järkyttävää eikä sitä voida hyväksyä. EU:n tärkeimpien johtajien toiminta ei ollut näkyvää. Pidän kuitenkin myönteisenä komission puheenjohtajan nyt antamaa vastausta.
Katastrofissa kuolleiden määrä on tällä hetkellä yli 150 000, ja hyökyaallon vaikutusten pelätään vaativan lisäuhreja esimerkiksi koleran ja malarian kaltaisten sairauksien muodossa. Emme saa kuitenkaan pitää itsestäänselvyytenä sitä valtaisaa tukea, jota paljon poliitikkoja edellä olleet kansalaiset ovat antaneet. Meidän on nyt valmistauduttava aikaan, jolloin lahjoitusten tulva muuttuu pieneksi noroksi, kunhan tiedotusvälineiden huomio on siirtynyt pois Aasiasta.
Haluan esittää seuraavaksi kaksi ehdotusta. Ensinnäkin meidän pitäisi pyrkiä säätämään lailla tai saamaan jäsenvaltiot säätämään, että 0,7 prosenttia bruttokansantuotteesta annetaan julkiseen kehitysapuun, kuten Yhdistyneille Kansakunnille tekemämme sitoumus edellyttää. Parlamentin äskettäin hyväksymässä päätöslauselmassa ilmaistu siitä, että näin tapahtuisi vuoteen 2015 mennessä, ei ole mielestäni riittävä. Kaakkois-Aasian tapahtumat osoittavat tämän menettelyn kiireellisyyden, ja komission pitäisi nyt pyrkiä luomaan jonkinlainen sopimusperusta, jolla jäsenvaltiot pakotetaan noudattamaan tätä 0,7 prosentin sitoumusta.
Toiseksi rahoitusta myöntävien hallitusten koordinoitujen ja pitkäaikaisten toimien toteutus antaa aihetta huoleen. Jokin aika sitten 2,5 miljardin euron sitoumuksesta, joka tehtiin Hondurasille Mitch-pyörremyrskyn jälkeiseen jälleenrakennukseen, täytettiin hädin tuskin kolmasosa. Emme voi mitenkään hyväksyä tätä. Parlamentti ei aio suvaita sitä, ettei nyt tekemiämme sitoumuksia täytetä sen jälkeen, kun julkisuuden valokeila on siirtynyt pois Kaakkois-Aasiasta. 
Zani (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Kaakkois-Aasian hyökyaalto tarkoittaa, että meidän on ajateltava koko kehitysyhteistyöpolitiikkamme uudelleen. Köyhyyden torjumisesta on tultava keskeinen sitoumus, jotta nykymaailmaa, jolle on tunnusomaista suuri keskinäinen riippuvuus, voidaan hallita yhdenvertaisuuden ja oikeudenmukaisuuden kriteerien mukaisesti. Hyökyaallon myötä me kaikki, niin rikkaat kuin köyhätkin, olemme samassa veneessä. En pidä riittävänä sitä, että jo osoitettuja määrärahoja kohdennetaan uudelleen tai että Euroopassa jopa ostetaan kalastusaluksia, jotka annetaan katastrofista kärsineiden alueiden kalastajille. Meidän on siirryttävä pikaisesti sanoista tekoihin peruuttamalla kaikkien köyhien maiden velat, avaamalla EU:n markkinat näiden maiden kanssa käytävälle kaupalle, osoittamalla 0,39 prosenttia EU:n bruttokansantulosta julkiseen kehitysapuun vuoteen 2006 mennessä, kuten Monterreyssa hyväksymämme moraalinen sitoumus edellyttää, ja lopuksi määräämällä vero kansainvälisille siirroille, minkä tarkoituksena on kehitysyhteistyön rahoittaminen ja sitä kautta vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttaminen. 
Maat (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluaisin yhtyä jäsen Martensin kiitoksiin komission nopeasta ja tehokkaasta vastauksesta avunpyyntöön. Käsittelen puheenvuorossani seuraavaksi kolmea seikkaa.
Tähän kysymykseen liittyy ennen kaikkea yksi näkökohta, jota haluaisin tarkastella ihmisoikeuksien alivaliokunnan jäsenen ominaisuudessani. Yksi tälle myös eurooppalaisten matkailijoiden suosimalle alueelle suuntautuvan matkailun varjopuolista on nais- ja lapsikauppa ja lasten oikeuksien loukkaaminen. Tämänhetkinen tilanne osoittaa jälleen selvästi, miten synkkä tämä varjo on. Euroopan unioni toimisi oikein ja asianmukaisesti osoittamalla varoja ja henkilöstöä tämän nimenomaisen kysymyksen käsittelemiseen, osoittamalla tässä synkässä tilanteessa tukemme ihmisille ja poistamalla tämän suuren epäkohdan.
Toinen seikka, jota haluan käsitellä, koskee kalastuksen kärsimiä valtavia vahinkoja. Meillä Euroopassa on erittäin paljon asiantuntemusta tällä alalla, joten Euroopan unioni voisi, paitsi että se tekee kalastussopimuksia kaikkialla maailmassa, auttaa asianomaisia rannikkoalueita juuri nyt. EU:n pitäisi tässä yhteydessä varmistaa, että kalastusalusten varusteluun ja turvalliseen kalastukseen kiinnitetään tarvittavaa huomiota, kalastukseen investoidaan runsaasti varoja ja että tähän kysymykseen keskitytään vastaavasti unionin toimielimissä.
Kolmas seikka, jonka haluan nostaa esille, koskee elintarvikeapua. Laajamittaisen elintarvikeavun yhteydessä havaitaan hyvin usein, että köyhät lähialueet joutuvat kärsimään valtavasta hintojennoususta, joka johtuu kysynnän erittäin suuresta kasvusta. Tältä osin Euroopan unioni voisi olla johtavassa asemassa, kun pyritään varmistamaan, ettei näiden markkinoiden toiminta häiriinny ja että elintarvikehankintojen osalta tämän kysymyksen ratkaisemista pohdittaisiin maailmanlaajuisesti. Siinä tapauksessa avun laatu voi parantua myös lähialueilla. 
Gomes (PSE ).
    Arvoisa puhemies, kiitän puheenjohtajavaltiota siitä, että neuvosto on tiedottanut parlamentille viime viikolla pidetyn neuvoston kokouksen tuloksista. Kaakkois-Aasian katastrofi tarkoitti globaalin turvallisuuden epäonnistumista, eikä siitä voida tällä kertaa syyttää terroristeja. Katastrofin aiheuttivat luonto ja maailmanlaajuinen valmistautumattomuus.
Sekä YK että EU ryhtyvät parhaillaan toimiin, mutta niiden on otettava oppia tästä katastrofista. Meidän on luotava maailmanlaajuinen varhaisvaroitusjärjestelmä, joka olisi saattanut nyt pelastaa ihmishenkiä. EU:n Galileo-järjestelmästä voi olla apua tällaisen järjestelmän luomisessa. Meidän on investoitava unionin pelastuspalvelujärjestelmään, ennalta ehkäisevien toimien yhteensovittamiseen ja vahvistamiseen sekä kaikkien jäsenvaltioiden valmiuksiin nopeisiin toimenpiteisiin. Meidän on lisäksi käytettävä unionin sotilaallisia huoltojärjestelyjä auttaaksemme jäsenvaltioiden lisäksi myös kriisialueita, joihin on mahdollista päästä, sekä investoitava valmiuksiin ja niiden nopeaan käyttämiseen vastaavanlaisissa hätätilanteissa tulevaisuudessa. Samoin meidän on seurattava poliittisella tasolla tarkasti Acehin ja Sri Lankan jälleenrakennusta sodan uudelleen syttymisen estämiseksi.
EU:n ja sen jäsenvaltioiden on myös kunnioitettava vuosituhannen julistuksessa tehtyjä sitoumuksia ja taivuteltava kaikki rikkaat valtiot mukaan torjumaan köyhyyden hyökyaaltoja, jotka tappavat satojatuhansia ihmisiä joka kuukausi nälän, tautien ja sodan seurauksena erityisesti Afrikassa.
Päätän puheenvuoroni toteamalla, ettemme saa antaa katastrofissa surmansa saaneiden kuolla turhaan. Tämän tragedian on oltava käännekohta uuden maailmanjärjestyksen ja oikeudenmukaisen globalisaation kannalta. 
Mann, Thomas (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, solidaarisuuden globalisoitumisella on näkyviä vaikutuksia. Keskustelimme maanantaina komission kanssa siitä, mitä konkreettista taloudellista apua EU voisi antaa siirtyäkseen näin sanoista tekoihin. Riittävien varojen osoittaminen on rohkaiseva merkki, mutta on epäselvää, menevätkö nämä varat myös niitä tarvitseville. EU:n kansalaiset ovat lahjoittaneet katastrofin uhreille miljardeja euroja. Saksassa saatiin kerättyä pelkästään yhdessä tv-lähetyksessä 40 miljoonaa euroa. Unionin kansalaiset, joita syytetään usein itsekkyydestä, eivät kääntäneet katsettaan pois vaan seurasivat tv:ssä esitettyjä reportaaseja helvetiksi muuttuneesta paratiisista. Toivomme tietysti, että suunnitellut toimet onnistuvat. Ajattelen tässä yhteydessä esimerkiksi satelliittipohjaisten varhaisvaroitusjärjestelmien, joihin kollegani ovat jo viitanneet, käyttöönottoa onnettomuuksien ehkäisemiseksi. Näihin toimiin kuuluvat myös kylien, kaupunkien ja ihmisten toimeentulon kannalta elintärkeän ympäristön pikainen jälleenrakentaminen sekä kovia kokeneiden leskien ja orpojen asiantunteva hoito. Minua huolestuttavat nyt erityisesti katastrofin jälkiseuraukset. Mikäli haluamme auttaa katastrofista selvinneitä pitkällä aikavälillä, tarvitsemme kumppaneita ja liittolaisia, esimerkiksi kansalaisjärjestöjä ja paljon vapaaehtoisia, jotka voivat auttaa ihmisiä itse tuhoalueilla. Tarvitsemme myös tehokkaita rakenteita kaupunkikumppanuuksien kehittämiseksi. Muutamat näistä hankkeista eivät ole vielä käynnistyneet lainkaan. Alueen matkailutoiminta on saatava jälleen käyntiin. Nämä Kaakkois-Aasian alueellisen yhteistyön liiton (ASEAN) ja Etelä-Aasian alueellisen yhteistyön liiton (SAARC) maat, joista muutamat tunnen hyvin, odottavat meidän, ystäviensä, palaavan luokseen.
Toivokaamme, että näitä ihmisiä autetaan myös sen jälkeen, kun sanomalehdet ovat löytäneet uusia jutunaiheita ja televisiokamerat on sammutettu. 
Kreissl-Dörfler (PSE ).
    Arvoisa puhemies, tämän katastrofin laajuus on järkyttänyt koko maailmaa. Pidänkin EU:n, jäsenvaltioiden ja ennen kaikkea kansalaisten suurta avokätisyyttä erityisen myönteisenä.
Vaikka katastrofialueilla tarvitaan kiireellisesti hätäapua, meidän on myös turvattava näiden alueiden pitkäaikainen ja kestävä jälleenrakentaminen. Avunantajamaiden on mielestäni myös keskusteltava vakavasti hyökyaallosta kärsineiden valtioiden velkojen suurpiirteisestä anteeksiantamisesta ja lisäksi edistettävä Sri Lankan ja Acehin konfliktien rauhanomaista ratkaisemista.
On kuitenkin häpeällistä, että nyt käynnistetään keskustelu siitä, pystyykö esimerkiksi Saksa ylipäätään auttamaan. Viittaan tällä Edmund Stoiberiin ja Christian Wulffiin, jotka muutoin aina esittelevät mieluusti puolueensa kristillisyyttä aivan kuin se olisi ehtoollismalja. Onneksi kansalaisten ylivoimainen enemmistö näkee asian kuitenkin toisin paitsi Saksassa ja EU:ssa myös kaikkialla maailmassa, kuten Beslanin kaupungin asukkaiden erinomainen esimerkki osoittaa. 
Karas (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kukaan meistä ei saa mielestään näitä kuvia kärsimyksestä, kuolemasta, tuhosta, mudasta ja kyynelistä. Korvissamme kaikuvat yhä avunhuudot, epätoivo ja vaikerointi, uhrien kertomuksista puhumattakaan. Olemme olleet todistamassa yhtä suurimmista luonnonkatastrofeista ja tiedämme, ettei se ole ainoa laatuaan maailmassa.
Elämme globalisoituneessa maailmassa, jossa meillä on globaaleja velvollisuuksia, ja etsimme ongelmiin globaaleja ratkaisuja. Meidän on tunnustettava, että olemme yhä riippuvaisempia toisistamme ja lähempänä toisiamme kuin jokapäiväiset poliittiset kiistat ja keskustelut antavat ymmärtää.
Haluan ensinnäkin kiittää paikallisia asukkaita, jotka ovat omasta kärsimyksestään ja omista tarpeistaan huolimatta auttaneet monia jäsenvaltioidemme kansalaisia. Haluan kiittää myös niitä miljoonia lahjoittajia, jotka eivät ole ummistaneet silmiään tältä katastrofilta vaan miettivät, mitä voisivat tehdä. He eivät tyydy vain voivottelemaan tapahtunutta vaan myös tekevät jotain asian hyväksi. Haluan kiittää lisäksi julkista sektoria, avustusjärjestöjä ja vapaaehtoisia, jotka ryhtyivät toimiin välittömästi. Minulla on myös yksi pyyntö. Pyydän komissiota kiirehtimään hankkeiden tarjouskilpailuttamista, jotta voidaan turvata hankkeiden yhteisrahoitus ja koordinoida kaikkia avustamista koskevia tarjouksia.
Toiseksi pyydän, ettei komission jäsenen Ferrero-Waldnerin pyyntöä sivuutettaisi kokonaan keskustelussa, sillä me kaikki yllätyimme katastrofin väkivaltaisuudesta ja laajuudesta. Voimme tehdä enemmän kriisinhallinnan, koordinoinnin ja ennaltaehkäisyn hyväksi myös omissa jäsenvaltioissamme. Meillä on vielä opittavaa siinä, mitkä asiat voitaisiin tehdä vieläkin paremmin.
Kolmanneksi haluan kysyä komissiolta, harkitseeko se katastrofista pahiten kärsineitä maita koskevien avustustoimiensa pitkäaikaisen tukemisen nimissä soveltavansa asetusta yleisen tullietuusjärjestelmän soveltamisesta heinäkuusta 2005 alkaen vuoden 2008 loppuun, ja jos näin on, miten paljon komissio voi ajatella laajentavansa tullietuusjärjestelmää katastrofista kärsineiden maiden hyväksi? 
Geringer de Oedenberg (PSE ).
      Kiitoksia, arvoisa puhemies. Hyvät parlamentin jäsenet, täällä parlamentissa ei voi olla ketään, joka kyseenalaistaisi sen, että hyökyaallon aiheuttamasta tragediasta kärsineet maat tarvitsevat nopeaa, tehokasta ja koordinoitua apua. Euroopan unionin on kuitenkin tehtävä muutakin kuin vain lähetettävä rahaa. Emme voi tyytyä toimimaan vain avokätisenä avunantajana, joka uskoo, että rahan lähettäminen ratkaisee kaikki ongelmat.
Meidän on laadittava pitkäaikaista infrastruktuurin ja talouselämän jälleenrakennusta koskeva ohjelma Kaakkois-Aasian ja Afrikan maissa, jotka ovat kärsineet hyökyaallon aiheuttamasta tragediasta. Lisäksi olisi otettava käyttöön erityinen varhaisvaroitusjärjestelmä, jotta kansainvälistä yhteisöä voidaan suojella vastaavanlaisilta katastrofeilta tulevaisuudessa, ja näihin toimiin pitäisi varata erityisiä määrärahoja. Suhteista Etelä-Aasian maihin vastaavan valtuuskunnan jäsenenä pyydän, että valtuuskunnasta tulee aktiivinen ja luonnollinen foorumi, jossa käsitellään kysymyksiä, jotka koskevat hyökyaallon uhreille annettavaa apua ja toimia varojen kaikenlaisten väärinkäytösten estämiseksi. Viimeksi mainittuja saattaa nimittäin ilmetä, ellei oteta käyttöön asianmukaisia valvontamenettelyjä. Kiitos. 
Jałowiecki (PPE-DE ).
      Arvoisa puhemies, toisinaan ilmaistaan huoli siitä, että uhreille tarkoitetuista avustustoimista tulee eräänlainen yksittäisten maiden ja järjestöjen outo keskinäinen kilpailu ja että tärkeää on vain se, kuka antaa eniten. Tämän huolen takana on myös toisinaan käsitys, jonka mukaan tietyt tahot, jotka eivät suinkaan aina ole viattomia, pyrkivät hyötymään tästä avusta. Toisin sanoen uskotaan, ettei avustaminen ole todellisuudessa epäitsekästä vaan palvelee tiettyä tarkoitusta.
En kuitenkaan yhdy tähän huoleen hyökyaallon uhreille osoitetun ennennäkemättömän laajan kansainvälisen solidaarisuuden osalta. Olisin päinvastoin enemmän kuin iloinen nähdessäni konfliktien täyttämässä maailmassamme vain solidaarisuutta ja nimenomaan tämänkaltaista solidaarisuutta, joka ei ole vihamielistä tai väkivaltaista ja jonka tarkoituksena ei ole yllyttää vahvin heikointa vastaan.
Meidän on kuitenkin kiinnitettävä huomiota kahteen kysymykseen. Ensinnäkin miksi yksittäisten jäsenvaltioiden tekemät lahjoitukset on merkitty näin pikkutarkasti lahjoitettua apua koskeviin luetteloihin? Miksi viittaamme aina Saksan, Ranskan tai Ruotsin emmekä Euroopan yhteisön tekemiin lahjoituksiin? Mehän olemme kuitenkin eurooppalaisia ja korostamme tätä seikkaa kaikissa mahdollisissa tilaisuuksissa. Valitettavasti heti rahan ollessa kyseessä etusijalle nousevat kuitenkin kansallistunteet.
Toinen kysymys ei koske periaatteita, joiden mukaan apua myönnetään, vaan tapaa, jolla avustustoimia organisoidaan. Aasian tragedia on ollut meille tuskallinen osoitus siitä, että aivan kuten tarvitsemme keskuksen, jossa koordinoidaan sotilaallisia toimia sotatilanteessa, tarvitsemme keskuksen, jossa voidaan koordinoida avustustoimia Aasian hyökyaalto-onnettomuuden kaltaisissa suurissa katastrofeissa. Me kaikki olemme tietoisia siitä, että elämme jakaantuneessa maailmassa ja ettei tällaisen elimen luominen onnistu maailmanlaajuisella tasolla, joten meidän on perustettava tällainen nopean toiminnan keskus EU:ssa. Jo Voltaire vaati tätä Lissabonissa tapahtuneen maanjäristyksen jälkeen, jota hän ei voinut hyväksyä, koska väitti sen uhmaavan järkeään. Nykyään tiedämme, etteivät tällaiset tapahtumat uhmaa rationaalista ajattelua, minkä vuoksi meillä on entistä enemmän syytä ryhtyä rationaalisiin toimiin niiden torjumiseksi. 
Wijkman (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, komissio reagoi katastrofiin hyvin tämänhetkinen hätäapuorganisaatiomme huomioon ottaen, mutta Aasian katastrofi antaa paljon ajattelemisen aihetta. Monia asioita olisi voitu tehdä toisin sekä EU:ssa että katastrofin pääasiallisilla tuhoalueilla.
Historiallisesti katsottuna ongelmana on se, että valmiuteen reagoida katastrofeihin on kiinnitetty yleisesti ottaen liian vähän huomiota. Suurten rahasummien kokoaminen hätätilanteessa sekä suurelta yleisöltä että hallituksilta on verrattain yksinkertaista. Sitä vastoin on vaikea saada voimavaroja katastrofien ennaltaehkäisyyn ja hätätilanteessa toteutettavien toimien valmisteluun. On esimerkiksi tiedetty jo pitkään, ettei Intian valtameren rannikkovaltioilla ole varoitusjärjestelmiä hyökyaaltojen lisäksi myöskään muiden suurten katastrofien, kuten pyörremyrskyjen varalta. Asianomaiset hallitukset tai eri avunantajat eivät ole tehneet asialle mitään. Ainoa alueen maa, joka on ryhtynyt toimiin näiden uhkien varalta ja valmistautunut niihin tehokkaasti, on itse asiassa Bangladesh.
Samaan tapaan myös EU:n siviilikriisinhallintajoukot, joista parhaillaan keskustellaan, olisi jo voitu luoda. Tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun tällaisten joukkojen tarve on käynyt selväksi. EU:n toiminnan pitäisi olla koordinoidumpaa erityisesti tällä alalla. Koordinointia ja yhteistyötä tarvitaan paitsi näiden joukkojen luomiseksi myös kaikkien hätäaputoimitusten organisoimiseksi kriisitilanteessa. Kriisinhallinnassa on tehostettava toimien koordinointia. YK:lla on päävastuu koordinoinnista, mutta tiedämme, ettei sillä ole tarvittavia valmiuksia. Huomattavasti paremmin koordinoidulla toiminnalla EU, ja tarkoitan tällä komissiota ja jäsenvaltioita, olisi voinut olla suureksi avuksi katastrofin pahimmilla hetkillä. Juuri avustustoimien koordinointiin meidän on panostettava tulevaisuudessa.
Käsittelen lopuksi vielä jälleenrakennusta. Muutamien muiden puhujien tavoin haluan, että Barroson tänä aamuna mainitsemat 350 miljoonaa euroa ovat uusia määrärahoja ja ettei niitä oteta yleisestä talousarviosta. Jos toiminnan nopeus edellyttää jo myönnettyjen määrärahojen käyttöä, meidän pitäisi varmistaa, että käyttöön otettuja määrärahoja täydennetään myöhemmin asianmukaisesti. Muutoin Aasia menettää alueena 150 miljoonaa euroa kehitysyhteistyöapua.
Viimeisen huomautukseni osoitan komissiolle. Suhtautukaa vakavasti kaikkiin raportteihin, jotka osoittavat, miten pahasti alueen ekologia oli vahingoittunut jo ennen katastrofia vääränlaisen hyödyntämisen seurauksena. Jälleenrakennuksessa on erittäin tärkeää ottaa huomioon ympäristö, mikäli elämisen välttämättömiä edellytyksiä ei haluta tuhota entisestään ja mikäli uusien katastrofien uhkaa on määrä vähentää. 
Korhola (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, luonnon aiheuttamia katastrofeja ei voida estää, mutta asian poliittisen ulottuvuuden löydämme kansainvälisestä yhteistyöstä hälytys- ja varoitusjärjestelmien kehittämisessä. Niihin panostamalla voitaisiin minimoida henkilövahingot. En tiedä, osuiko eräs järjestö viime viikolla oikeaan arviossaan, että jo puolella miljoonalla eurolla Intian valtamereen olisi saatu uhkasta varoittavat havaintopoijut, mutta tähän satsaukseen ei ollut löytynyt rahoitusta. Joka tapauksessa esimerkki on kuvaava mittasuhteiltaan. Ennaltaehkäisevät toimet ovat aina monin verroin halvempia kuin onnettomuuksien jälkihoito.
Nyt varoitusjärjestelmä on päätetty perustaa Intian valtameren alueelle. Havaintojärjestelmään voidaan kytkeä teleoperaattorit, jotka voivat poimia valvontajärjestelmästä tietoa uhkaavista onnettomuuksista ja lähettää varoitusviestejä alueella liikkuville kansalaisille heidän äidinkielellään. Se on hyvä. Näin voimme muuntaa tämän valtavan menetyksen ja murhenäytelmän kokemukseksi, joka vastaisuudessa voi säästää ihmishenkiä.
On hyvä, että EU:n ulko- ja kehitysyhteistyöministerit reagoivat nopeasti sopiakseen EU:n toimenpiteistä kriisialueen ihmisten auttamiseksi ja jälleenrakennustöiden käynnistämiseksi. On kuitenkin muistettava, ettei lupaus uusista siviilien pelastusoperaatioihin keskittyvistä valmiusjoukoista ollut mikään uusi ja luova keksintö. Se oli myöhässä lunastettu lupaus joukoista, joiden piti EU:n vuoden 2001 huippukokouksen päätösten mukaisesti olla valmiina jo vuoden 2003 loppuun mennessä. Nyt uusi määräaika on asetettu vuoteen 2007, ja mitä se olisikaan ilman tätä onnettomuutta. On todella syytä toivoa, että kaikki annetut lupaukset pidetään.
Me kaikki tiesimme, että luonnonkatastrofeja tapahtuu koko ajan. Tämä tapahtuma herätti läntisen maailman, koska matkailijoiden läsnäolon takia se tuli niin lähelle. Toivottavasti herääminen inhimilliselle hädälle ja keskinäiselle solidaarisuudelle maailmassa on pysyvä. On kysymys ihmisarvosta. Apua tarvitaan silloinkin, kun hädän kasvot ovat vieraat. 
Schmit,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää puheenjohtajavaltion puolesta Euroopan parlamenttia tästä keskustelusta, joka on osoitus siitä valtavasta solidaarisuudesta, jota Euroopan kansalaiset osoittivat tämän kauhistuttavan onnettomuuden johdosta. Neuvosto on kuunnellut tarkkaavaisesti paitsi parlamentin ehdotuksia, havaintoja ja huomautuksia myös sen esittämää arvostelua.
Haluan tehdä erittäin selväksi, ettei Euroopan unioni ole ollut toimeton eikä passiivinen. Se ryhtyi toimiin nopeasti, todellakin erittäin nopeasti, ja kaikilla toiminnan tasoilla antamalla humanitaarista apua, organisoimalla konsuliyhteistyötä, ylläpitämällä valmiustilaa, ehkäisemällä epidemioiden puhkeamista ja poliittisesti vahvistamalla YK:n koordinoivaa roolia.
Myös parlamentin ja neuvoston yhteistyö on ollut erittäin tehokasta. Juuri tänä aamuna pidetyssä kolmen toimielimen välisessä tapaamisessa, joka kesti vain muutaman minuutin, onnistuimme saamaan kokoon 100 miljoonan euron summan, joka on humanitaarisen lisäavun ensimmäinen erä. Tämä osoittaa, että toimielimemme toimivat erinomaisen hyvin kiireellisissä tapauksissa. Neuvoston 7. tammikuuta 2005 päättämien toimien toteuttamista seurataan säännöllisesti, ja neuvosto varmistaa, että unioni ryhtyy kaikkiin tarpeellisiksi osoittautuviin lisätoimiin.
Tiivis koordinointi YK:n, muiden avunantajien ja tuhoalueella toimivien kansalaisjärjestöjen kanssa jatkuu, millä taataan avun maksimaalinen vaikutus.
Puheenjohtajavaltio myös sitoutuu jatkamaan tätä vuoropuhelua parlamentin kanssa ja vaihtamaan sen kanssa säännöllisesti näkemyksiä päätetyistä toimista, jotta voidaan käsitellä katastrofista kärsineiden maiden ongelmia.
Vaikken pystykään vastaamaan kaikkiin arvoisien jäsenten esittämiin kysymyksiin, on muutamia kysymyksiä, joihin haluan nyt palata. Ensimmäinen tällainen kysymys käsitteli tarvetta pelastuspalvelujen koordinointia koskevan eurooppalaisen välineen vahvistamiseen. Tällainen väline on jo olemassa, mutta sen koordinointia on parannettava ja sen toimia tehostettava. Komission puheenjohtaja ilmoitti tänä aamuna, että komissio toimittaa seuraavalle yleisten asioiden neuvostolle ehdotuksia asianomaisen välineen parantamiseksi. Tämä on aivan ehdottomasti tärkeä ja keskeinen kysymys.
Muista esille nostetuista kysymyksistä mainitsen erityisesti lasten haavoittuvuuden. Tämä on valtavan tärkeä kysymys, jonka osalta meidän on tehtävä täysimääräistä yhteistyötä Unicefin lisäksi myös tähän alaan erikoistuneiden kansalaisjärjestöjen kanssa.
Eräässä toisessa kysymyksessä mainittiin ainakin kahdessa katastrofista kärsineessä maassa raivoavat sisäiset konfliktit. Näiden konfliktien ei saa tietenkään antaa millään tavalla estää humanitaarisen avun antamista eikä toimittamista sitä tarvitseville ihmisille. Euroopan unioni pystyy varmasti jatkossakin auttamaan näitä maita ratkaisujen löytämisessä konflikteihin, jotka ovat aiheuttaneet niissä tuhoaan jo jonkin aikaa, jopa useita vuosia.
Neuvosto myös seuraa sitoumustensa ja erityisesti taloudellisten sitoumusten toteutumista sekä jatkaa avun antamista ja läsnäoloaan alueella erityisesti jälleenrakennusvaiheen aikana. Jälleenrakennusvaihe on erittäin tärkeä siinä mielessä, että se on jatkoa humanitaariselle avulle, ja Euroopan unionin on aivan ehdottomasti oltava läsnä tässä vaiheessa ja osallistuttava jälleenrakennukseen.
Haluan myös korostaa kysymystä velkojen helpottamisesta, josta järjestettiin tänään kokous. Apua, jota kyseiset maat tarvitsevat tältä osin, on mielestäni todellakin annettava niille, jotka sitä pyytävät.
Viimeinen ja tärkeä huomautukseni koskee luonnonkatastrofien ehkäisemistä ja niistä varoittamista, mihin meidän on investoitava enemmän. Tosiasia on, että meidän on hyödynnettävä kaikkia käytettävissämme olevia teknisiä välineitä, jotta voimme ehkäistä tämänkaltaisten katastrofien toistumista, sikäli kuin se on mahdollista, tai ainakin rajoittaa katastrofien vaikutuksia. 
Potočnik,
   . Arvoisa puhemies, tämänpäiväinen Kaakkois-Aasian maanjäristystä ja hyökyaaltoa koskeva keskustelunne on osoitus Euroopan parlamentin sitoutumisesta siihen, että Euroopan unioni ryhtyy toimiin auttaakseen apua tarvitsevia maita ja ihmisiä. Voin vakuuttaa teille, että komissio antaa tarvittavaa apua ja tekee näin tiiviissä yhteistyössä parlamentin kanssa. Kiitän teitä useista tätä koskevista hyödyllisistä huomautuksista ja ehdotuksista.
Komission pelastuspalveluyksikön toimien osalta totean, että yksikkö organisoi välittömästi jäsenvaltioita edustavien asiantuntijoiden lähettämisen tuhoalueille, joille ensimmäiset asiantuntijat saapuivat onnettomuuden jälkeisenä päivänä.
Mihin konkreettisiin toimiin nyt on määrä ryhtyä? Kuten komission puheenjohtaja korosti, on määrä toteuttaa useita ehdotuksia, joista jotkin koskevat lyhyen aikavälin ja toiset keskipitkän ja pitkän aikavälin toimia.
Humanitaarisen avun osalta jo hyväksytyn tukipaketin lisäksi ehdotetaan, että 100 miljoonaa euroa komission Jakartassa lupaamista varoista otetaan hätäapuvarauksista. Budjettivallan käyttäjä on ymmärtääkseni jo hyväksynyt tämän.
Jälleenrakennukseen on määrä osoittaa noin 350 miljoonaa euroa, joista osa on uusia määrärahoja, ja jo ohjelmoituja määrärahoja on määrä kohdentaa uudelleen. Olen pannut merkille uudelleen kohdentamista koskevan huolenne, mutta vakuutan teille, että tämä kaikkien käytettävissä olevien varojen tehokkaampi kohdentaminen on nopein tapa antaa apua ja monissa tapauksissa välttämätöntä, koska joitakin hankkeita ei voida toteuttaa muutamilla tuhoalueilla. Kotimaassani on sanonta, jonka mukaan nopea apu on paras apu. On tärkeää, että pidämme tämän mielessämme.
Tärkeitä eivät ole vain avustussummat vaan myös avun toimittamisen laatu ja mekanismit. Tältä osin komission pitäisi saada neuvoston ja Euroopan parlamentin tuki poikkeusten ja nopeutettujen menettelyjen täysimääräiseen käyttämiseen. Jäsenvaltioiden pitäisi lisäksi organisoida avustustoimien koordinointia, ja hallitusten pitäisi hyväksyä rahoitusohjelmat.
Talousarviosta annettavaa tukea on tietysti valvottava asianmukaisesti, jotta varmistetaan moitteeton varainhoito. Tämä voitaisiin ehkä varmistaa perustamalla asianomaisia maita koskevia rahastoja, jotka perustuvat joko YK:n ja/tai Maailmanpankin käyttämään rahastomalliin. Kollegani Ferrero-Waldner on parhaillaan vierailulla Yhdysvalloissa, missä hän tapaa Maailmanpankin pääjohtajan James Wolfensohnin keskustellakseen hänen kanssaan näistä kysymyksistä.
Humanitaarisen avun antamisen ja jälleenrakennuksen tukemisen lisäksi on toteutettava joitakin täydentäviä toimia. Komissio on jo ryhtynyt toimiin useilla eri aloilla, joita ovat EU:n kriisitoimia koskevien koordinointivalmiuksien parantaminen, asianomaisille maille myönnettävät velkahelpotukset, kauppatoimet, joka oli yksi esitetyistä kysymyksistä, kuten mahdollisuus nopeuttaa uuden tullietuusjärjestelmän voimaantuloa, varhaisvaroitusjärjestelmät ja satelliittivalvonta, tutkimus ja kehitys, valmistautuminen katastrofien hallintatoimiin, kalastus, oikeus- ja sisäasiat, terveydenhuolto ja niin edelleen. Tarkastelemme siis hyvin monenlaisia toimia. Erityisen tärkeitä tältä osin ovat katastrofeista varoittamista koskevat toimet ja valmistautuminen toimintaan kriisitilanteissa. Pidän myös ennaltaehkäisyä ehdottoman tärkeänä. Auttaa voidaan parhaiten pelastamalla ihmishenkiä.
Meidän kaikkien on nähtävä tämä traaginen tapaus eräänlaisena mahdollisuutena ja sitoumuksena järjestää toimintaamme paremmin ja koordinoida avustustoimia onnettomuustilanteissa. Voimme olla yhtä mieltä siitä, että Euroopan unionilla on maailmanlaajuinen vastuu. Tällaisia tapauksia voidaan käsitellä vain globaalisti ja maailmanlaajuisella tasolla.
Saanen korostaa vielä kerran, että komissio luottaa Euroopan parlamentin tukeen, jotta se voi auttaa apua tarvitsevia maita ja ihmisiä. 
Puhemies.
   Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä(1).
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat transatlanttisista suhteista. 
Schmit,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan unionin turvallisuusstrategiassa vahvistetaan transatlanttisen suhteen ainutlaatuisuus ja korvaamattomuus. Euroopan unioni ja Yhdysvallat voivat yhteistoimin muodostaa yhteisiä arvojamme maailmassa puolustavan voimakkaan rintaman. Eurooppa-neuvoston marraskuisissa päätelmissä viitataan Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen yhteisvastuullisuuteen esimerkiksi terrorismin, joukkotuhoaseiden leviämisen, Lähi-idän rauhanprosessin ja maailmasta kitkettävän köyhyyden kaltaisten suurten haasteiden edessä.
Puheenjohtajavaltio Luxemburg on sitoutunut vakaasti näiden päätelmien toteuttamiseen. Olen varma siitä, että parlamentin tämänpäiväisestä keskustelusta on meille hyötyä tämän tehtävän suorittamisessa. Euroopan ja Yhdysvaltojen suhteet perustuvat yhteisiin etunäkökohtiin ja vapauden, demokratian ja ihmisoikeuksien kaltaisten yhteisten arvojen edistämiseen. Meille on hyötyä myös talouksiemme keskinäisestä riippuvuudesta, mikä on ainutlaatuista maailmassa. Nämä tekijät kokonaisuutena selittävät sen, miksi transatlanttinen yhteistyö jatkui – myös äskeisen Irakin kriisin ollessa pahimmillaan – useimmilla päätoiminta-aloilla, joita ovat toiminta Balkanilla, Lähi-idän rauhanprosessi, terrorismin torjunta ja joukkotuhoaseiden leviämisen estäminen.
Muutamista harvoista eroavaisuuksista huolimatta taloudellisten suhteiden kehittyminen on ollut jatkuvaa. Yhdysvalloilla ja Euroopan unionilla on suuri vastuu kansainvälisestä taloudellisesta ja rahataloudellisesta vakaudesta. On syytä mainita lisäksi, että äskettäinen lentokoneiden valmistusta koskeva sopimus osoittaa sen, että kykenemme pääsemään erojemme ylitse yhteistyön ja kumppanuuden hengessä.
Vaikka suhteet ovatkin olleet oikein hyvällä tolalla ja pysynevät sellaisina, on kuitenkin totta, että niitä on mukautettava kolmella alalla ilmeneviin muutoksiin. Tänä aamuna neuvoston puheenjohtaja korosti, ettei asioiden pysyvyyden varaan voida laskea. Ensinnäkin kylmän sodan päättyminen on muuttanut kansainvälistä järjestystä perinpohjaisesti. Neuvostouhan edessä transatlanttinen yhtenäisyys oli pelkän eloonjäämisen takia välttämätöntä. Nykyään merkitystä on enemmän valinnoilla ja poliittisella tahdolla. Syyskuun 11. päivän murhenäytelmä muutti Yhdysvaltojen näkemystä maailmasta, ja sen vuoksi meidänkin on tarkistettava kollektiivisen turvallisuuden määritelmäämme. On ilmiselvää, että tämä näkyy Yhdysvaltojen suhteissa muuhun maailmaan ja samalla Euroopan unioniin. Euroopan unionin sisäinen muuttuminen sellaiseksi poliittisemmaksi liitoksi, jolla on yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka, yhteinen valuutta ja joka muodostaa oikeuteen ja vapauteen perustuvan alueen, heijastuu väistämättä Euroopan unionin Yhdysvaltojen suhteisiin, jolloin nämä suhteet muuttuvat laadullisesti ja laajuudeltaan. Nämä tekijät kokonaisuutena tarkoittavat sitä, että Yhdysvaltojen suhteiden kolmesta pääosa-alueesta – Natosta, kahdenvälisistä suhteista ja EU:n ja Yhdysvaltojen suhteista – viimeksi mainitun merkitys kasvaa koko ajan.
Tätä taustaa vasten presidentti Bushin saapuminen vierailulle Euroopan unioniin 22. helmikuuta on poikkeuksellisen merkittävä asia. Puheenjohtajavaltio aikoo tässä yhteydessä antaa uutta pontta suhteillemme. Presidentin vierailu on tehokas poliittinen ja symbolinen tapaus. Mielestämme vierailu tarkoittaa Washingtonin hallitukselta sen tunnustamista, että Yhdysvaltoja ja EU:ta yhdistävät toisiinsa yhteiset etunäkökohdat ja arvot. Vierailua on valmisteltava hyvin, ja otan tarkoin huomioon parlamentin jäsenten asiaa koskevat ehdotukset.
Tietenkin me kannatamme käytännönläheistä ja rakentavaa suhtautumistapaa tulevaisuuteen, mutta myös kunnianhimoista suhtautumistapaa. Vahvan ja tasapainoisen transatlanttisen suhteen rakentamisen yhtenä edellytyksenä on Euroopan yhtenäisyys. Meidän on kehitettävä sitä. Lisäksi on tärkeää, että EU esittää omat aloitteensa selkeästi.
Kuten Euroopan unionin turvallisuusstrategiassa todetaan, Euroopan on jatkettava omien valmiuksiensa kehittämistä. Niitä aloja ei ole paljon, joilla EU ja Yhdysvallat eivät tee yhteistyötä. Puheaikani puitteissa en voi tänään käsitellä niitä kaikkia, mutta näistä aloista kolme on erityisen ajankohtaisia.
Ensimmäinen on Lähi-idän konflikti, jonka ratkaiseminen on tavattoman tärkeää niille, joita konflikti koskee, ja lisäksi Euroopalle ja Yhdysvalloille. Pyrimme löytämään ratkaisun EU:n, Yhdysvaltojen, Yhdistyneiden Kansakuntien ja Venäjän muodostaman kvartetin kesken. Alueen viimeaikaiset tapahtumat tarjoavat ainutlaatuisen mahdollisuuden. EU:n on Yhdysvaltojen tavoin kannustettava Israelia ja palestiinalaisia tarttumaan tähän merkittävään tilaisuuteen käynnistää uudelleen rauhanprosessi ja tehdä kaikki mahdollinen osapuolten tukemiseksi niiden pyrkimyksissä kohti oikeudenmukaista ja pysyvää ratkaisua. Lisään vielä, että juuri jäsen Poettering korosti tämänaamuisessa puheenvuorossaan Euroopan unionin poliittista roolia tässä tarpeellisessa pyrkimyksessä kohti rauhaa.
Toinen kysymys koskee Irakia ja tämän alueen tulevaisuutta laajemmin. Vaikka nykyinen Irakin tilanne on erittäin vaikea, on kaikkien ja erityisesti Euroopan edun mukaista, että Irak selviytyy nykyisestä kriisistään. Kuluvan kuukauden lopussa pidettävät vaalit pidetään vaikeissa oloissa, mutta meidän on toivottava, että niiden avulla luodaan edellytykset sille, että Irak voi jälleen ryhtyä tavoittelemaan demokratiaa ja suvereenisuutta.
Seuraavaksi käsittelen Iranin kysymystä, jonka osalta Euroopan unionilla ja Yhdysvalloilla on menetelmiensä ja strategioidensa erilaisuudesta huolimatta sama tavoite: estää Irania kehittämästä ydinaseita. Euroopan unioni on aloittanut Iranin kanssa aiempaa monipuolisemmat neuvottelut, joiden suhteen olemme hyvin toiveikkaita – myös muilla aloilla kuin ydinteknologian alalla. Saavutettavat tulokset ovat tai voivat olla suuri menestys Euroopan unionin ulkopolitiikalle ja sen omaksumalle strategialle.
Viimeiseksi käsittelen Aasian katastrofia, josta olemme äsken keskustelleet ja joka on selvä osoitus siitä, että tällaisten onnettomuuksien sattuessa Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen on tehtävä saumattomasti yhteistyötä. Kuten monet teistä ovat maininneet ja kuten Euroopan unionikin on alusta alkaen korostanut, Yhdistyneillä Kansakunnilla on keskeinen rooli avun koordinoinnissa, ja on rohkaisevaa, että Yhdysvallat tunnusti tämän hyvin nopeasti. On hyvin paljon aloja, joilla Washingtonin ja Brysselin näkökulmat ovat pitkälti yhteneviä, ja mainitsen esimerkkeinä muun muassa Balkanin ja Afganistanin pitkän aikavälin vakauttamisen – perustan, jolta terrorismia torjutaan – missä on sovitettava yhteen vapauden ja turvallisuuden tavoitteet, ja Dohan kierroksen uudelleen käynnistämisen. Muilla aloilla meidän on hyväksyttävä lähestymistapojemme erilaisuus yhteisistä tavoitteistamme huolimatta, ja edellä jo mainitsemani Iranin kysymys on tästä yhtenä esimerkkinä.
Lyhyesti voidaan sanoa, että joissakin asioissa olemme todella erimielisiä. Tällaisia ovat muun muassa ilmastonmuutos, kansainvälinen rikostuomioistuin ja kuolemanrangaistus. Vaikka meidän on pyrittävä eräänlaisen vuoropuhelun avulla ratkaisemaan erimielisyytemme mahdollisuuksien rajoissa, meidän on myös oltava realisteja ja myönnettävä, että aina kaikki ei ole mahdollista. Kun näin käy, myöntäkäämme rehellisesti ystävinä ja kumppaneina erilaisuutemme huolehtien kuitenkin siitä, että tämä ei vaikuta suhteisiimme kokonaisuutena.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan viimeisenä kommenttina todeta, että paras osoitus transatlanttisen suhteen kypsyydestä on se, että puhumme vähemmän tästä suhteesta yleisellä tasolla kuin niistä tehtävistä, joita olemme itsellemme asettaneet tehdäksemme maailmasta turvallisemman ja sellaisen, että taloudellinen, sosiaalinen ja ekologinen kehitys on paremmin tasapainossa. On totta, että nyt, kun Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen suhteiden uuden asialistan käyttöönotosta on kulunut kaksi vuotta, asialista kannustaa meitä pohtimaan näiden suhteiden tilaa ja näihin suhteisiin liittyvää institutionaalista prosessia. Puheenjohtajavaltio on halukas kuuntelemaan kaikkia ehdotuksia, joilla pyritään parantamaan suhteita käytännön tasolla. Edistämme transatlanttista kumppanuutta parhaiten käytännön toimilla ja kehittämällä vuoropuhelun ja yhteistyön avulla hyviä menettelytapoja. 

Potočnik,
   .  Arvoisa puhemies, aivan ensimmäiseksi haluan välittää teille komission jäsenen Ferrero Waldnerin anteeksipyynnön. Hän on hyvin pahoillaan siitä, ettei voinut osallistua keskusteluun. Hänen poissaolonsa syynä on kuitenkin juuri se, mikä on tässä keskustelussa aiheena. Hänen oli määrä osallistua keskusteluun alun perin sovitusti, mutta hän on parhaillaan matkalla Washingtoniin tapaamaan nykyistä ja tulevaa Yhdysvaltain hallintoa, muun muassa ulkoministeri Colin Powellia, tulevaa ulkoministeriä Condoleezza Ricea ja tulevaa turvallisuuspoliittista neuvonantajaa Stephen Hadleyta. Komission jäsen Ferrero Waldner pitää vierailusta tiedotustilaisuuden ulkoasiainvaliokunnalle 25. tammikuuta 2005.
Komissio on tyytyväinen siihen, että voimme keskustella kanssanne transatlanttisista suhteista heti tämän lainsäädäntökauden aluksi. Yhdysvaltojen-suhteidemme tilan arviointi on lähikuukausina perustellusti keskeisellä sijalla poliittisella asialistallanne, koska arvioinnin tulos vaikuttaa suuresti siihen, mihin suuntaan transatlanttiset suhteemme kehittyvät lähivuosina. Tämänpäiväinen keskustelu on sekä ajankohtainen että tervetullut.
Haluan heti aluksi esittää kaksi yksinkertaista ja kiistatonta tosiasiaa. Ensinnäkin EU:n ja Yhdysvaltojen suhteet ovat ainutlaatuiset ja korvaamattomat. Toiseksi transatlanttisten suhteiden lopputulema on perustaltaan myönteinen.
Taloudelliselta kannalta katsottuna maidemme välillä käydään kauppa ja tehdään investointeja eniten maailmassa. Vuonna 2003 kaupan arvo oli 600 miljardia euroa, ja vuonna 2002 investointien arvo 1 500 miljardia euroa. Näillä sijoituksilla on luotu suoraan tai epäsuorasti noin 12 miljoonaa työpaikkaa kummallekin puolelle Atlanttia. Suhteemme eivät ole kuitenkaan pelkästään taloudelliset siitäkään huolimatta, että joissakin uutisissa keskitytään jatkuvasti vain Irakia koskeviin erimielisyyksiin. Teemme menestyksekkäästi yhteistyötä esimerkiksi Balkanilla, Afganistanissa ja Ukrainassa. Tämän jälkeen on sanomattakin selvää, että EU:n ja Yhdysvaltojen suhteiden on muututtava turvallisuusympäristön ja maailmanlaajuisten painopisteiden muuttuessa. Suhteiden on muututtava myös Euroopan unionin muuttuessa. Olemme vakuuttuneita siitä, että laajentuneen EU:n ulkopolitiikan vahvistuessa myös Yhdysvaltojen-suhteemme laajentuvat ja vahvistuvat entisestään.
Pohjimmiltaan Euroopan unioni ja Yhdysvallat rakentuvat kumpikin samojen periaatteiden ja arvojen eli oikeusvaltion, demokratian ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen ja tietenkin vapaan markkinatalouden varaan. Meillä on myös paljon yhteisiä etunäkökohtia, kuten terrorismin torjunta, ratkaisujen löytäminen alueellisiin selkkauksiin, toiminta kolmansien maiden kanssa, transatlanttisten taloudellisten suhteiden parantaminen, WTO:n Dohan kierroksen saattaminen päätökseen ja maailmanlaajuisen vaurauden luominen. Monissa kysymyksissä pyrimme tavoitteisiin saman strategian avulla. Toisaalta on kysymyksiä, joissa meillä on samat tavoitteet, mutta pyrimme toteuttamaan niitä eriävien strategioiden avulla. On myös kysymyksiä, joista olemme täysin eri mieltä, esimerkkinä ilmastonmuutoksen hallinta ja joiltakin osin myös ihmisoikeudet ja kansainvälinen oikeus.
Kun luodaan silmäys tämänhetkisiin EU:ta ja Yhdysvaltoja eniten koskeviin kysymyksiin, on luonnollista ottaa esille monenväliset ponnistelumme Intian valtameren alueella. Äskettäinen inhimillinen murhenäytelmä osoitti selvästi sen, että kriisin hetkellä tarvitaan aina tehokasta kansainvälistä yhteistyötä. EU:n ja Yhdysvaltojen toimittama apu on ollut elintärkeää, ja olemme yhdessä osoittaneet esimerkillisesti sen, mitä on tehokas monenvälisyys. Haluamme jatkossakin asettaa tehokkaan monenvälisyyden etusijalle siten, että teemme tiiviisti yhteistyötä Yhdysvaltojen kanssa Yhdistyneiden Kansakuntien uudistamisen ja ilmastonmuutoksen kaltaisten kysymysten saralla.
Seuraavaksi käsittelen yhtä kaikkein suurimmista erimielisyyden aiheista EU:n ja Yhdysvaltojen välillä. Kollegani Mandelson ilmoitti eilen, että EU ja Yhdysvallat ovat sopineet ehdoista, joiden pohjalta neuvottelut siviili-ilmailusektorille myönnettävistä tuista aloitetaan. Kolme kuukautta kestävien neuvottelujen tavoitteena on tuista luopuminen ja markkinatalouteen perustuvan rehellisen kilpailutilanteen luominen Boeingin ja Airbusin välille. Tällä sopimuksellaan EU ja Yhdysvallat ovat ilmaisseet tahtonsa siihen, että suurten siviili-ilma-alusten kaupan alalla niiden välille syntynyt kiista ratkaistaan ja että aikaa ja voimavaroja uhrataan tässä onnistumiseen pikemminkin neuvotteluteitse kuin viemällä kiista WTO:n elinten ratkottavaksi. Tämä on merkittävä saavutus. Tämä on kuitenkin vasta prosessin alku, eikä sen päätös. Paljon työtä on vielä tehtävä. Komissio aikoo tehdä tiiviisti yhteistyötä jäsenvaltioiden ja Airbusin kanssa sekä Yhdysvaltojen kauppapoliittisen edustajan kanssa sellaisen lopputuloksen saavuttamiseksi, jolla säilytetään Euroopan kilpailukyky tällä merkittävällä alalla.
Alueellisten kysymysten osalta haluan ottaa esille kolme yhteistä painopistealuetta. Ensinnäkin meidän olisi kaksinkertaistettava toimemme Lähi-idän rauhoittamiseksi nyt, kun palestiinalaiset ovat valinneet itselleen uuden johtajan. On ratkaisevan tärkeää, että käytämme kvartetin avulla hyväksi osapuolten välistä myönteistä ilmapiiriä varmistaaksemme viipymättä rauhansuunnitelman täysimääräisen täytäntöönpanon.
Toiseksi meidän on tehtävä edelleen yhteistyötä vaikuttaaksemme siihen, että Irakissa alkaisi demokratiaan, rauhaan, vaurauteen ja vakauteen johtava kehitys. Kolmanneksi meidän molempien yhteisenä tavoitteena on estää Iranin kehittyminen ydinasevallaksi ja meidän molempien olisi tehtävä kaikkemme varmistaaksemme, että Iran noudattaa Pariisin yleissopimusta täydellisesti.
On ilmeistä, että monet teistä ovat sitä mieltä, että voisimme tehdä paljon enemmän ja tehdä yhteistyötä paremmin. Komissio on samaa mieltä kanssanne. Jotta yhteistyömme Yhdysvaltojen kanssa kehittyisi jatkossakin suotuisasti, meidän on oltava yksituumaisia, johdonmukaisia, tehokkaita ja käytännönläheisiä. Jo nyt tehdään merkittävää työtä siteidemme vahvistamiseksi. Komissio arvioi parhaillaan seikkoja, joita sidosryhmät ovat keskusteluissa esittäneet siitä, kuinka voisimme tehostaa EU:n ja Yhdysvaltojen taloudellista kumppanuutta, ja aiomme ehdottaa myöhemmin tänä vuonna pidettävään EU:n ja Yhdysvaltojen väliseen huippukokoukseen mennessä strategiaa, johon sisältyy käytännön toimia.
Arvioimme parhaillaan myös suhteidemme institutionaalisia puitteita. Komissio esittää parlamentille ja neuvostolle keväällä ennen EU:n ja Yhdysvaltojen huippukokousta suhteiden puitteita ja taloudellista kumppanuutta koskevan tiedonannon.
Euroopan parlamentilla on tärkeä tehtävä EU:n ja Yhdysvaltojen siteiden kehittämisessä. Olemme kuunnelleet tarkasti näkemyksiänne esimerkiksi Transatlanttisessa poliittisessa verkostossa (Transatlantic Policy Network), ja toivomme välillemme yleisesti rakentavaa vuoropuhelua transatlanttisen kumppanuuden tulevaisuudesta.
Te olette meille tärkeä liittolainen pyrkiessämme kukoistavaan ja lähivuosien aikana entisestään vahvistuneeseen kumppanuuteen. Olemme vakuuttuneita siitä, että vuoropuhelun jatkaminen teidän kanssanne ja Yhdysvaltain kongressin kanssa on olennaisen tärkeää lujan perustan luomiseksi kahdenvälisille suhteillemme.
Lopuksi haluan vielä korostaa, että komissio pitää presidentti Bushin 22. helmikuuta tapahtuvaa vierailua erityisen merkittävänä. Pidämme sitä merkittävänä tilaisuutena vahvistaa kumppanuuttamme ja määritellä yhteisiä painopistealueita ja tehtäviä. Teemme kaiken mahdollisen varmistaaksemme, että vierailu onnistuu ja että vierailu vahvistaa sen, minkä olemme jo havainneet hyvinä merkkeinä suhteiden parantumisesta. 
Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, mielestäni tässä transatlanttisista suhteista käytävässä keskustelussa voitaisiin unohtaa kaikki ideologinen jaarittelu ja keskittyä siihen, että menneisyyden erimielisyydet pyritään korvaamaan nykyisellä yksimielisyydellä, kuten neuvoston puheenjohtaja perustellusti totesi.
Euroopan unionilla ja Yhdysvalloilla on yhteinen historia ja yhteiset arvot ja kummallekin vapaus on olennainen asia. Tästä johtuu se, että transatlanttinen yhteys on koodattu Euroopan unionin "geeneihin".
Kuten sekä komissio että neuvosto ovat todenneet, on selvää, että välillämme on näkemyseroja esimerkiksi suhtautumisessa kansainväliseen rikostuomioistuimeen, Kioton pöytäkirjaan ja ekstraterritoriaaliseen lainsäädäntöön sekä kauppapolitiikassa, jonka arvoisa komission jäsen mainitsi äsken. Olen kuitenkin sitä mieltä, että meidän on korostettava enemmän meitä yhdistäviä tekijöitä kuin meitä erottavia tekijöitä.
Kuten neuvoston puheenjohtaja totesi, on selvää, että Euroopan unionin tavoittelemat päämäärät rauhan, vakauden, terrorismin torjunnan ja joukkotuhoaseiden ynnä muiden osalta voidaan saavuttaa paljon paremmin tekemällä Yhdysvaltojen kanssa yhteistyötä kuin esittämälle sille vastalauseita, kuten komission jäsen Pattenkin totesi eräässä vastikään pitämässä puheessaan. Myös Yhdysvallat voi saavuttaa omat tavoitteensa paremmin tekemällä yhteistyötä Euroopan unionin kanssa kuin sitä vastustamalla.
Yhdysvallat on ihailtava maa: yhdysvaltalaisia on 3 prosenttia maailman väestöstä ja he pystyvät tuottamaan 30 prosenttia maailman tavaroista ja palveluista ja he ovat pystyneet luomaan sellaisen poliittisen, taloudellisen ja sotilaallisen supervallan, jota ei ole nähty sitten Rooman valtakunnan päivien.
Mielestäni presidentti Bushin tuleva vierailu on erinomainen tilaisuus löytää uudelleen Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välinen strateginen liittolaisuus ja harmoninen kumppanuus ja varmistaa, että kummankin peräänkuuluttamat arvot, muun muassa ihmisoikeudet ja perusvapaudet, voidaan omaksua maailman joka kolkassa ja että nämä arvot saadaan juurrutettua kaikkialle maailmaan ja ne saadaan tosiasiallisesti voimaan kaikkialla maailmassa. 
Wiersma (PSE ),
   .  Arvoisa puhemies, vaikka olemme useista asioista eri mieltä, meidän on kiireellisesti parannettava Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin suhteita, jotka ovat jossakin määrin alkaneet hiertää. On nurinkurista, että juuri George W. Bushin uudelleenvalinta tarjoaa tilaisuuden transatlanttisten suhteiden uudistamiselle. Loppujen lopuksi presidentti Bush, kuten hän on itsekin todennut, tarvitsee Euroopan osallistumista onnistuakseen toisella virkakaudellaan ulkopoliittisessa päätehtävässään, terrorismin torjunnassa, ja erityisesti Lähi-idän ongelmien ratkaisemisessa. Tältä osin Yhdysvalloilla ja Euroopalla on edelleen pitkälti samat intressit, vaikka toisinaan kuilu välillämme näyttää suuremmalta kuin koskaan ennen. Olemme kokeneet vaikeita vuosia erityisesti Irakin asiassa. Presidentti Bush on ilmoittanut haluavansa lujittaa suhteitaan eurooppalaisiin kumppaneihinsa, ja tässä mielessä olemme hyvin iloisia hänen saapumisestaan ensi kuussa vierailulle Eurooppaan.
Kumpikin osapuoli joutuu ponnistelemaan, jos suhteita halutaan kohentaa merkittävästi. Yhdysvaltojen on otettava aiempaa paremmin huomioon eurooppalaisten kumppaniensa näkemykset, mutta Euroopan maiden on vastapainoksi oltava valmis unohtamaan omat aiemmat näkemyseronsa. Olemme näin ollen toiveikkaita sen suhteen, että Yhdysvallat arvioi uudelleen suhteitaan eurooppalaisiin kumppaneihinsa. Olemme kuitenkin varovaisia ja jopa hieman epäileviä, koska toistaiseksi ei ole havaittavissa konkreettisia merkkejä Yhdysvaltojen taholta todellisesta suunnanmuutoksesta. Olen tämän vuoksi vakuuttunut siitä, että lähiaikoina myös me täällä parlamentissa keskustelemme aiempaa laajemmin transatlanttisista suhteista, kun käsiteltäväksemme tulee valiokunta-aloitteinen mietintö tästä aiheesta. Mielestämme Euroopan unionin on muodostettava selkeä yhteinen kanta, jonka pohjalta se voi jatkaa vuoropuhelua Yhdysvaltojen kanssa siitä, kuinka maailman ongelmia voitaisiin ratkoa yhdessä. Näin ollen transatlanttisista suhteista käytävä keskustelu on läheisesti yhteydessä Euroopan unionissa käytävään keskusteluun Euroopan unionin omasta tehokkaasta ulkopolitiikasta. Tässä mielessä on mahdotonta sivuuttaa toisinaan perustavaakin laatua olevia näkemyseroja suhtautumisessa maailmanlaajuisiin ongelmiin. Keskusteluissa meille on tärkeää, että lähivuosina on määrä ottaa esille useita kysymyksiä, muun muassa Kioton sopimus, kansainvälisen rikostuomioistuimen asia, aseriisunta ja joukkotuhoaseiden leviämisen estäminen. Nämä kaikki ovat sellaisia aloja, joilla näkemyserot ovat usein edelleen valtavan suuria.
Kansainvälisten toimien laillisuus on yksi seikoista, jotka haluamme ottaa esiin ja joiden osalta erimielisyys on menneiden vuosien keskusteluissa ollut merkittävää. Euroopan unionin johtava ulkopoliittinen periaate on monenvälisyys. Olemme edelleen sitä mieltä, että päätös väliintulosta on tehtävä Yhdistyneissä Kansakunnissa, eivätkä tätä päätöstä saa tehdä yksittäiset maat tai maiden ryhmittymät. Euroopan unionin on puolustettava kantaansa, ja meidän on asetettava ehdottomasti etusijalle Yhdistyneiden Kansakuntien uudistaminen ja sen muuttaminen tosiasiallisesti tehokkaaksi ja edustavaksi elimeksi. On suotavaa, että näin toimitaan yhdessä Yhdysvaltojen kanssa, mutta emme saa kavahtaa omien ehdotustemme esittämistä. 
Malmström (ALDE ),
    Arvoisa puhemies, EU:lla ja Yhdysvalloilla on paljolti samat arvot. Meillä on paljon historiallisia siteitä, ja Yhdysvalloille ollaan suuresti kiitollisia siitä, että se on auttanut meitä monta kertaa. Meillä on yhdessä suuri vastuu pyrkiessämme kohti rauhaa, demokratiaa ja ihmisoikeuksien kunnioittamista kaikkialla maailmassa. Teemme läheisesti ja tiiviisti yhteistyötä terrorismin torjumiseksi, mikä on meidän molempien etujen mukaista samoin kuin maailmanlaajuinen turvallisuus, aseriisunta ja toimivat kansainväliset instituutiot.
Ei ole suinkaan salaisuus, että olemme varsin erimielisiä suhtautumisessamme kansainväliseen rikostuomioistuimeen, Kioton sopimukseen, kansainvälisiin sopimuksiin, Guantánamon vankien kohteluun, kuolemanrangaistukseen ja moniin kauppakysymyksiin. Nämä ovat tärkeitä kysymyksiä EU:lle ja meidän kansalaisillemme ja ne ovat aina esillä Yhdysvaltojen kanssa käytävissä keskusteluissa.
Myös Irakin asiassa suhteisiimme on kohdistunut valtavia paineita, ja voisimme keskustella loputtomiin – kuten olemme tässä istuntosalissa myös tehneet – siitä, mikä meni pieleen, kuinka ja miksi. Meidän on päästävä tämän yli ja kannettava yhdessä vastuu siitä, että Irakin kansa voi elää rauhan, turvallisuuden ja demokratian oloissa. Myös mahdollisuudet Lähi-idän rauhanprosessin uudelleen aloittamiseen ovat paremmat Palestiinassa järjestettyjen vaalien jälkeen. Tässä asiassa EU ja Yhdysvallat voivat yhdessä toimia tärkeässä osassa.
Meillä on edessämme hyvin tärkeä puolivuotiskausi. EU:n ja Yhdysvaltojen välillä pidettävän kahden huippukokouksen on johdatettava suhteemme uuteen kukoistukseen. Yhdessä voimme saavuttaa paljon. Oli mieluisaa kuulla puheenjohtajavaltio Luxemburgin tavoitteista, vaikka neuvoston puheenjohtajalla ei parhaillaan ole kuulokkeita korvilla. Toivomme, että Bushin toinen hallitus ymmärtää, että Euroopan unionin kanssa tehtävällä luottamuksellisella yhteistyöllä voidaan saavuttaa paljon.
Myös EU:n on ponnisteltava paljon, ja sen vuoksi olen iloinen istuntosalissa aistittavasta rakentavasta ilmapiiristä. Meidän on laadittava selkeä lyhyen ja pitkän aikavälin strategia sen osalta, mitä haluamme saavuttaa ja kuinka. Monia asiakysymyksiä on mainittu, mutta myös siitä on puhuttu, kuinka aiomme perustaa vapaakauppa-alueen ja aloittaa transatlanttiset parlamentaariset kokoukset. EU:lla on kumppanuussopimukset useimpien maailman maiden kanssa. On erikoista, että meillä on näin epämääräinen sopimus juuri Yhdysvaltojen, kaikkein läheisimmän naapurimme ja tärkeimmän kumppanimme, kanssa. Tämän vuoksi odotan malttamattomana, mitä puheenjohtajavaltio ja komissio aikovat lähiaikoina parlamentille ehdottaa. 
Özdemir (Verts/ALE ),
   .  Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Kaakkois-Aasian tuhoisat tulvat ovat osoittaneet meille, kuinka suuresti maailma tarvitsee Euroopan ja Yhdysvaltojen yhteistyötä. Vaikka näiden maiden valmiudet ovat erilaiset, ne voivat yhdistäessään valmiutensa toimittaa maailmalle elintärkeää apua, jota maailmalla tarvitaan.
Tämä onnettomuus on osoittanut lisäksi sen, että meidän on kiireellisesti tehtävä keskenämme tiiviimpää yhteistyötä. Ystävyyden on kestettävä arvostelua ja suoraa puhetta. Siinä ei ole tietenkään mitenkään uutta, että luettelen asialistalle jatkuvasti otettavat kriittiset kysymykset. Kioton sopimus, Guantánamon asia ja kansainvälinen rikostuomioistuin ovat esimerkiksi sellaisia ongelmia, jotka meidän on otettava esiin ja jotka aiommekin ottaa esiin yhdysvaltalaisten ystäviemme kanssa, mutta haluamme olla myös oikeudenmukaisia: haluamme antaa presidentti Bushille tilaisuuden suhteidemme korjaamiseen hänen toisen virkakautensa aikana. Olemme hyvin tyytyväisiä siihen, että hän on todennut Euroopan olevan hänelle erityisen tärkeä.
Emme halua ylenkatsoa myöskään sitä, että kaikista aiemmista ja edelleen olemassa olevista vaikeuksista huolimatta yhteistyö on osoittautunut monilla aloilla onnistuneeksi. Olipa kyseessä sitten osavaltioiden tai mietintäryhmien välinen tai kansalaisaloitteiden pohjalta tapahtuva yhteistyö, tämä yhteistyö toimii monilla aloilla erinomaisen hyvin, kuten myös liike-elämän ja talouden alalla. Tulevaisuudessa meitä odottavat monet tehtävät: yksi on Israelin ja palestiinalaisten konflikti ja toinen on Iranin mullah-johtoisen hallinnon taltuttaminen unohtamatta myöskään nälän ja sairauksien torjumista. Näissä asioissa meidän on tehtävä yhteistyötä. Maailmalla ei ole varaa yksipuoliseen politiikkaan. 
Pflüger (GUE/NGL ),
   .  Arvoisa puhemies, Yhdysvaltain presidentti George W. Bush saapuu 22. ja 23. helmikuuta vierailulle Eurooppaan, jossa hänet Brysselin vierailun jälkeen ottaa vastaan Mainzissa Saksan liitokansleri. Olen iloinen siitä, että tämän sotarikollisen vierailun yhteydessä järjestetään mielenosoituksia, ja aion itse pitää puheen Mainzissa järjestettävässä mielenosoituksessa. Joistakuista on hämmästyttävää, että transatlanttiset suhteet ovat tällä hetkellä näin hyvällä tolalla, mutta tämä johtuu pelkästään siitä, että EU:n politiikka ei poikkea mitenkään olennaisesti Yhdysvaltojen hallituksen linjauksesta. EU:n perustuslakisopimuksesta käydyn keskustelun aikana on käynyt ilmi, että EU:n valtioiden tai hallitusten päämiehet haluavat tehdä myös EU:sta maailmanlaajuisen ja jopa sotilaallisen toimijan. Tästä esimerkkinä on ensinnäkin EU:n militarisointi siten, että uuteen EU:n perustuslakisopimukseen on sisällytetty nimenomainen sitoutuminen asevarusteluun, ja toiseksi se, että talous- ja rahapolitiikka perustuu uusliberalistisiin periaatteisiin. EU:n näkeminen maailmanmahtina, joka tekee enimmäkseen yhteistyötä Yhdysvaltojen kanssa, vaikka kilpaileekin sen kanssa toisinaan, on mielestäni transatlanttisten suhteiden kauhukuva. 
Belder (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, presidentti Bushin toisen virkakauden alussa transatlanttiset suhteet edellyttävät Euroopan unionin toimielimiltä eräänlaista realismia ja valistunutta oman edun tavoittelua, jotka ovat arvokkaita ominaisuuksia ja Euroopan unionin toimielinten suuresti tarvitsemia. Yhdysvallat yksin voi taata jonkinlaisen järjestyksen monimutkaisessa ja arvaamattomassa maailmassa. Yhdistyneet Kansakunnat ei tähän selvästikään pysty. Tältä osin riittää, että palautamme mieliimme äskeiset joukkomurhat Darfurissa Sudanissa. Lisäksi Washingtonista taataan, että Naton olemassaolo on jatkossakin turvattu, minkä ansiosta Euroopan ei tarvitse olla huolestunut nykyisistä tavanomaisista sotilaallisista uhkista. Myöskään terrorismin torjunnassa ja joukkotuhoaseiden leviämisen estämisessä Euroopan unioni ei pysty tosiasiallisesti kilpailemaan Yhdysvaltojen kanssa.
Atlantin valtameren tällä puolen harjoitettava realismi ja valistunut oman edun tavoittelu edellyttävät lujia ja anteliaita transatlanttisia suhteita. Toivon toden teolla, että tällaisten tarpeellisuus hyväksytään yleisesti kaikissa EU:n toimielimissä, muun muassa tässä parlamentissa. Tällä välin jäämme odottamaan hyödyllisenä pitämäämme presidentti Bushin Brysselin vierailua. Toivotan sydämestäni neuvostolle ja komissiolle lujuutta ja intoa tätä vierailua varten. 
Ó Neachtain (UEN ),
   . Arvoisa puhemies, mielestäni transatlanttiset suhteet kattavat myös suhteet Kanadaan, eivätkä pelkästään suhteita Yhdysvaltoihin. Tätä keskustelua kuunnellessa tämä ei tule ensiksi mieleen. Euroopan parlamentin suhteista Kanadaan vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajana pidän kuitenkin suuressa arvossa sitä, että Kanadan hallitukselle sen suhteet Euroopan unionin 25 jäsenvaltioon ovat tärkeä asia. On tärkeää, että jatkamme korkeatasoista vuoropuhelua huippukokouksissa ja ministeritasolla ottaaksemme esille Euroopan yhteisöä koskevia keskeisiä ja ajankohtaisia kysymyksiä.
Uusi EU:n ja Kanadan kumppanuussuunnitelma julkistettiin Ottawassa 18. maaliskuuta 2004 Irlannin puheenjohtajakaudella. Suunnitelman yhteydessä perustettiin koordinointiryhmä, joka vastaa Kanadan ja Euroopan unionin välisiä suhteita kaikilta osin koskevien päätösten ripeästä ja tehokkaasta täytäntöönpanosta poliittisella tasolla. Tehostuneen vuoropuhelun ansiosta kaikissa niissä kysymyksissä, jotka koskevat Kanadaa ja Euroopan unionia yhä moninaisemmilla aloilla, voidaan omaksua strategisempi, kestävämpi ja johdonmukaisempi lähestymistapa. Aloista mainittakoon ympäristökysymykset, oikeus- ja turvallisuusasiat, maahanmuutto- ja kotouttamisasiat, kalatalous, koulutus, kulttuuri, nuorisovaihto ja liikenneturvallisuus.
Aiomme tehdä yhteistyötä lisätäksemme ja laajentaaksemme Kanadan kansainvälisen kehitysjärjestön (Canadian International Development Agency) ja EU:n kehitysavusta vastaavien järjestöjen välisiä yhteyksiä yhteisten strategioiden luomiseksi.
Rauhan ja turvallisuuden säilyttämiseen liittyviä maailmanlaajuisia kysymyksiä voidaan käsitellä parhaiten sellaisen tehokkaan monenvälisen järjestelmän avulla, jossa Euroopan unioni tekee yhteistyötä Yhdysvaltojen hallituksen, Kanadan hallituksen ja Yhdistyneisiin Kansakuntiin kuuluvien kumppaniensa kanssa kansainvälisen terrorismin torjumiseksi, maapallon köyhyyden poistamiseksi ja demokraattisten arvojen edistämiseksi. Tiedämme, mitkä meidän yhteiset haasteemme tältä osin ovat, joten ryhtykäämme toimeen ja etsikäämme niihin ratkaisu. 
Czarnecki, Ryszard (NI ).
      Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, transatlanttiset suhteet ovat sekä Euroopan että Yhdysvaltojen tulevaisuuden perusta varsinkin, kun otetaan huomioon Kiinan, Intian tai itse asiassa koko Aasian ja myös Latinalaisen Amerikan, erityisesti Brasilian, kasvava merkitys. Euroopan ja Yhdysvaltojen keskinäinen kilpailu on unelmien täyttymys Euroopan ja Yhdysvaltojen vihollisille, ja jäsen Pflügerin mainitsemaan Mainzissa järjestettävään mielenosoitukseen osallistuvien lienee hyvä pitää tämä mielessä. Totean tämän sellaista maata edustavana jäsenenä, jossa kansalaisten valtaenemmistö vastusti Irakin sotaa, mutta jossa kansalaisten valtaenemmistö on samanaikaisesti Euroopan ja Yhdysvaltojen kiinteiden yhteyksien kannalla.
Tilanne on nykyään erilainen, koska vanha/uusi presidentti Bush ei enää tavoittele toista kautta. Hänen ei enää tarvitse vakuuttaa yhdysvaltalaisia ja eurooppalaisia siitä, että hän oli oikeassa Irakin asiassa, ja sen vuoksi hän on avoin vanhan mantereen tai toisin sanoen EU:n esittämille perusteluille. Lisäksi äskettäin EU:hun liittyneistä maista kahdeksalla on perinteisesti ollut paremmat ja tiiviimmät suhteet Yhdysvaltoihin kuin eräillä "vanhan" Euroopan mailla. Tämä tarkoittaa sitä, että Euroopan ja Yhdysvaltojen järkiavioliitolla on uudet ja entistä ehommat kasvot. Tiedämmehän myös kokemuksesta, että tällaiset avioliitot kestävät paljon kauemmin kuin rakkausavioliitot. Eurooppa ei ole presidentin kanssa samaa maata oleva Julia Capulet, eikä Yhdysvallat ole Romeo. Tarvitaan Yhdysvaltojen ja Euroopan yhteistyötä ja strategista kumppanuutta. 
Brok (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, suhteemme Amerikan yhdysvaltoihin perustuvat kolmeen tekijään: yhteisiin etunäkökohtiin, yhteisiin arvoihin ja kilpailuun.
Kilpailu on järjestettävä järkevästi, ja taloudellinen kilpailu on ensiarvoisen tärkeää. Yhteiset etunäkökohtamme perustuvat haluun maksimoida turvallisuus, mihin sisältyy ulkopoliittinen turvallisuus, terrorismin torjunta ja muita seikkoja, kuten keskeiset ympäristökysymykset, jotka on ratkaistava. Kilpailusta puhuttaessa tämä tarkoittaa kuitenkin myös sitä, että Euroopan ja Pohjois-Amerikan suurten teollistuneiden kansakuntien on yhdistyttävä, mutta ei suinkaan köyhien maiden kustannuksella, vaan luomalla yhteiset ja oikeudenmukaiset puitteet, jotka ovat maailman rauhan tärkein edellytys. Kun unohdetaan kiistat, joita toisinaan ilmenee käytännön politiikassa, keskeiset arvomme ovat samat.
Olemme selviytyneet Euroopassa erittäin hyvin näiden kolmen tekijän avulla, ja on näiden suhteiden olemassaolon ansiota, että Eurooppamme on nykyään yleisesti ottaen vapaa. Meidän on tehtävä selväksi, ettemme rakenna Euroopan unionia Yhdysvaltoja vastaan, vaan teemme Euroopan unionista vahvan ja mahdollistamme sen paluun Yhdysvaltojen kumppaniksi, koska ainoastaan vahvat voivat olla toistensa kumppaneita.
On kuitenkin vielä yksi seikka, joka on otettava huomioon. EU on tehnyt valtiosopimuksia, assosiaatiosopimuksia ja vastaavia lähes kaikkien maailman maiden kanssa, ja Yhdysvallat on tehnyt Nafta- ja APEC-sopimukset ja muita sopimuksia, mutta Nato-sopimusta lukuun ottamatta EU ja Yhdysvallat eivät ole tehneet keskenään sopimuksia. Tämän vuoksi meidän olisi varmistettava, että luomme lopultakin transatlanttiset markkinat, joista olisi meille monenlaista hyötyä: esimerkiksi kilpailu voidaan järjestää järkevästi ja tavalla, joka ei ole monenvälisten toimintapuitteiden vastainen, ja voimme yhdessä suojella etujamme ja tukea keskeisiä arvojamme. Mielestäni tämä on nykyhetkellä yksi tärkeimmistä haasteistamme.
Tänään hyväksyimme perustuslakisopimuksen. Victor Hugo totesi aikanaan unelmoivansa yhteisestä edustajakokouksesta, joka yhdistäisi Euroopan rauhanomaisesti ja joka ylläpitäisi suhteita toiseen suureen demokratiaan Atlantin toisella puolella. Mielestäni tämän on oltava tavoitteenamme erityisesti tänään, kun olemme juuri äänestäneet perustuslakisopimuksen puolesta. 
Mann, Erika (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, pidän hyvin samanlaisen puheen kuin jäsen Brok, vaikka keskitynkin enemmän taloudellisiin suhteisiin.
Päätöslauselmaan on sisällytetty kohta, joka koskee ajatusta transatlanttisista markkinoista. Tämä ehdotus on esiintynyt jo aiemmin useissa parlamentin päätöslauselmissa. Ajatus on erittäin yksinkertainen. Se perustuu oletukseen, jonka mukaan taloudellinen yhdentymisemme on paljon syvällisempää kuin tiedostamme tai olemme näkevinämme, sekä oletukseen, että tällä taloudellisella yhdentymisellä lisätään tervettä kasvua ja varmoja työpaikkoja Atlantin kummallakin puolella, jolloin voimme edistää koko maailmaan pääsyä osalliseksi tästä vauraudesta. Tämä pätee sekä monenvälisiin että kahdenvälisiin asialistoihin.
Meiltä puuttuu kuitenkin järkiperäinen näkemys taloudellisista ja sosiaalisista realiteeteista poliittisissa yhteyksissä. Tämä tarkoittaa sitä, ettemme voi jatkaa yksinomaan nykyisen, Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen suhteiden uuden asialistan pohjalta, emmekä voi tukeutua varsinkaan positiiviseen taloudelliseen toimintaohjelmaan, joka on aivan liian tekninen ja epäpoliittinen ja mahdoton selostaa kansalaisille. Asialistoja on siten muutettava, ja meidän on kehitettävä jonkinlainen suunnitelma, toiminta-ajatus tai strategia, jonka varaan rakennamme transatlanttiset markkinat.
Kyse ei siis ole siitä, että tarvittaisiin vapaakauppa-alue, vaan kummankin talouden todellisesta yhdenmukaistamisesta, joka on jo tosiasiassa tehty. On omaksuttava ajatus sisämarkkinoista, tosiasiat on tunnustettava, maailmassa tapahtuneet geopoliittiset ja geostrategiset muutokset on tunnustettava ja on sovellettava sellaista mallia, joka on jo olemassa kilpailun ja kaupan aloilla, joilla asiantuntijat tekevät yhteistyötä Atlantin ylitse.
Silmäiltäessä nykyisiä lukuja ja asiaa koskevia komission asiakirjoja – esimerkiksi Quinlanin ja Hamiltonin laatimaa selvitystä – on heti nähtävissä, että taloudelliset suhteet ovat tällä hetkellä hyvin tiiviit. Vain yhden esimerkin mainitakseni, Yhdysvaltojen investoinnit Alankomaihin vuonna 2003 olivat kutakuinkin samaa luokkaa kuin yhdysvaltalaisten yhtiöiden koko Aasiaan tekemät investoinnit yhteensä. Toivon, että tämä esimerkki saa Euroopan parlamentin jäseniin liikettä, ja toivon, että voimme rakentaa sen varaan ja alkaa tehdä yhteistyötä asianmukaisesti. 
Morillon (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, sen jälkeen, kun Mahmoud Abbas voitti vaalit ja Israelissa on muodostettu uusi hallitus, jonka sanotaan kannattavan vetäytymistä, on jälleen virinnyt toivo siitä, että rauhanprosessia pystytään vihdoin edistämään. Toivo on hauras, ja se mahdollinen ulospääsy, josta te, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, puhuitte, on hyvin ahdas.
Toivon, että transatlanttiset suhteemme vahvistuvat sitä kautta, että Euroopan unioni ja Yhdysvallat sitoutuvat määrätietoisesti – kuten niiden on sitouduttava – olemaan hukkaamatta tätä tilaisuutta. Palestiinan uutta presidenttiä on kannustettava voimakkaasti hänen asetuttuaan henkilökohtaisesti kannattamaan väkivallasta luopumista ja siten vuoropuhelun aloittamista uudelleen. Tämä rohkea kannanotto ei tietenkään kanna, ellei hän pian – eli kesään mennessä – saavuta selviä merkkejä siitä, että tämä asenne ei tarkoita missään nimessä eräänlaista antautumista. Olemme aina tienneet, että tämän kovin pitkän ja tuskallisen konfliktin päättyessä kukaan ei ole voittaja, eikä kukaan ole voitettu.
Oikein tai väärin, arabimaissa katsotaan Yhdysvaltojen asettuneen Israelin puolelle. Tämän vuoksi muuallakin kuin Palestiinassa on virinnyt toiveita siitä, että Euroopan unioni tasapainottaisi tulevaa tilannetta ja antaisi tietyt takeet. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, juuri tässä asiassa ja juuri nyt odotamme teiltä, että tätä tarpeellista toisiaan täydentävää vaikutusvaltaa vahvistetaan ja toteutetaan käytännössä rauhan hyväksi ja transatlanttisten suhteiden vahvistamiseksi, mikä on välttämätöntä. 
Pafilis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, transatlanttisille suhteille on ollut ominaista yksi ja sama Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin imperialistinen politiikka kansoja vastaan. Te olette yhdessä aloittaneet kolme sotaa niitä vastaan. Tämä on ensimmäinen ja suurin ansio.
Toiseksi kyseessä on yhteinen politiikka, jonka avulla palvellaan ja lujitetaan suuryritysten etuja ja jaetaan markkinaosuuksia ja vaikutusvaltaa tai kilpaillaan markkinaosuuksien ja vaikutusvallan saavuttamisesta. Dublinin huippukokouksessa tehtiin päätös siitä, että Bosniassa olevia Naton joukkoja ryhdytään korvaamaan EU:n joukoilla. Kokouksessa hyväksyttiin aggressiivinen Lähi-idän suunnitelma, vahvistettiin ja laillistettiin Irakin miehitys, edistettiin terrorismipolitiikkaa kansoja vastaan ja lisäksi siellä otettiin käyttöön uusia demokratian vastaisia toimia, kuten biometriset tiedot, maailmanlaajuiset henkilötiedostot ynnä muita toimia. Samalla päätettiin yhdessä kajota eläkejärjestelmiin ja työelämän suhteisiin ja lisäksi päätettiin parantaa suuryritysten toimintaedellytyksiä.
Keskustelun kohteena olevaa transatlanttista ohjelmaa koskevasta uudelleenarviosta ilmenevät eurooppalaisten ja yhdysvaltalaisten suuryritysten vaatimukset ruohonjuuritason vastaisten toimien kiihdyttämisestä ja hyökkäävästä politiikasta. Tämän vuoksi työntekijöillä ja Euroopan kansoilla ei ole harhaluuloja Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen luonteesta. Lisäksi te jopa myönnätte täällä parlamentissa, että teillä on yhteiset arvot.
Lopuksi totean vielä, että presidentti Bush saapuu kyllä vierailulle, mutta hänen saattueensa on karmiva: sadat tuhannet murhatut viattomat irakilaissiviilit. Euroopan kansat aikovat ...
Piotrowski (IND/DEM ).
      Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, johtavat EU-poliitikot kaikkialla EU:ssa ja myös Euroopan parlamentissa ovat antaneet tiettyjä lausuntoja ja ilmaisseet tiettyjä kannanottoja, joissa aliarvioidaan Yhdysvaltojen roolia Euroopan historiassa. Kannanotoissa aliarvioidaan myös tämän roolin merkitys sekä kuluneina vuosikymmeninä että nykyisyydessä. Tällaisia lausuntoja ja mielipiteitä on pidettävä erittäin vastuuttomina, koska transatlanttisen yhteistyön avulla voimme löytää yhteisiä vastauksia niihin maailmanlaajuisiin uhkiin, joita ihmiskunnalla on edessään ja joilla tarkoitan köyhyyttä, luonnonmullistuksia ja ympäristön tilan heikkenemistä. Mainitun yhteistyön avulla voimme lisäksi yhdessä torjua aidsia ja terrori-iskuja.
Valitettavasti luonteeltaan poliittisiin tai taloudellisiin maailmanlaajuisiin haasteisiin ei pysty reagoimaan asianmukaisesti sen paremmin Euroopan unioni sen nykyisessä muodossa kuin perustuslakiehdotuksessa kaavailtu supervaltio kaikkine paperinpyörityksineen, turhuuksineen ja hitauksineen. Yhdysvallat ryhtyy tehokkaisiin toimiin ja niillä on vapaat markkinat, meillä ne lähinnä herättävät hilpeyttä Lissabonin strategian muodossa. Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisiä suhteita eivät saa leimata stereotypiat, perusteeton ylemmyydentunto ja halu kilpailla hinnalla millä hyvänsä. Näiden asemesta suhteille on oltava ominaista poliittinen realismi, ja meidän on ryhdyttävä tekemään käytännön tasolla transatlanttista yhteistyötä sen sijasta, että takerrumme näennäisyyksiin. 
Claeys (NI ).
    Arvoisa puhemies, on tavattoman tärkeää, että arvioimme aika ajoin transatlanttisten suhteiden tilaa. Viime vuosina suhteemme Yhdysvaltoihin eivät ole mitenkään parantuneet. Tämä johtuu epäilemättä suurimmaksi osaksi Yhdysvaltojen toimista Irakissa, mutta muitakin ongelmia on ilmennyt, ja yksi mieleeni tuleva ongelma on Yhdysvaltojen hallinnon ja maan presidentin itsensä harjoittama sietämätön painostus sen puolesta, että Turkki voi liittyä Euroopan unioniin.
En pidä transatlanttisen vuoropuhelun kannalta suotavana, että yksi osapuoli sekaantuu toisen osapuolen sisäisiin poliittisiin asioihin. Tämän tultua sanotuksi on syytä myöntää myös se, että Euroopan parlamentissa on havaittavissa eräänlaista perustavaa laatua olevaa Yhdysvaltojen vastaisuutta, joka ei tietenkään mitenkään auta asiaa. Euroopalla ja Yhdysvalloilla on samat arvot, joita ovat muun muassa demokratia, ihmisoikeudet ja vapaa markkinatalous. Näihin viitataan usein universaaleina arvoina, mutta ne ovat itse asiassa länsimaisia tai pikemminkin eurooppalaisia arvoja.
Meillä on myös yhteisiä vihollisia. Ensimmäinen on islamilaisen terrorismin uhka, vaikka emme olekaan samaa mieltä siitä, kuinka ongelma olisi ratkaistava. Tältä osin emme saisi tuijottaa liikaa monenvälisyys vastaan yksipuolisuus -akselia. Käytännössä monenvälisyys tarkoittaa usein sitä, että lymyilemme Yhdistyneiden Kansakuntien kaltaisten elinten suojissa siten, että käytännössä tehdyksi saadaan hyvin vähän tai ei yhtään mitään.
Emme saa syyttää Yhdysvaltoja omista heikkouksistamme sotilaallisella alalla ja ulkopolitiikan alalla. Voimme syyttä vain ja ainoastaan itseämme. Voisimme ottaa mallia Yhdysvalloista. Otetaanpa esimerkiksi Kaakkois-Aasian hyökyaalto: Yhdysvaltojen sotilaat ilmestyivät nopeasti paikan päälle toimittamaan käytännön apua. Euroopan unioni oli läsnä komission jäsenen Michelin saavuttua arvioimaan vahinkoa ja jakamaan televisiokameroiden edessä pari säkkiä riisiä. Ristiriita oli räikeä ja paljonpuhuva. 
Elles (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, yhdyn niihin – erityisesti ryhmämme puolesta puhuneeseen Salafranca Sánchez-Neyraan – joiden mielestä tässä transatlanttisten suhteiden kysymyksessä olisi nyt keskityttävä erityisesti siihen, mitä yhteistä meillä on, eikä näkemyseroihimme, jotka me kaikki tiedämme ja jotka monet puhujat ovat jo maininneet. Nyt on aika lakata katsomasta kaunaisina taaksepäin ja aika katsoa toiveikkaina eteenpäin.
Eikö Yhdysvaltojen presidentin vierailu ensi kuussa voisi tässä mielessä tarkoittaa sitä, että komissio, neuvosto ja parlamentti pohtivat niitä kolmea tärkeää alaa, joilla voimme tehdä yhteistyötä siten, kuin olemme esittäneet toimintayhteisöä koskevassa yhteisessä päätöslauselmassamme? Toimintayhteisössä pyrittäisiin edistämään Lähi-idän rauhanaloitetta, ja siinä pyrittäisiin maailmanlaajuiseen turvallisuuteen kansainvälistä terrorismia torjumalla. Lisäksi pyrittäisiin yhteistyöhön kehitysavun alalla ja niiden uusien maailmanlaajuisten haasteiden alalla, jotka liittyvät neuvoston puheenjohtajan jo mainitsemiin Lähi-idän katastrofeihin. Lisäksi toimintayhteisössä esitettäisiin ajatuksia, joita toivoakseni myös komissio aikoo esittää taloudellisen kumppanuuden lujittamisesta. Parlamentti on tukenut monta kertaa tätä ajatusta transatlanttisten markkinoiden toteuttamisesta ja päivämäärän asettamisesta vuoteen 2015, jotta voimme todella molemmin puolin Atlanttia saattaa toimijat liikkeelle esteettömien transatlanttisten markkinoiden luomiseksi.
Lopuksi otan esille sen tärkeän seikan, että komissio aikoo kohta esittää uudelleenarvionsa uudesta Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen suhteiden asialistasta, ja me täällä parlamentissa olemme monta kertaa vaatineet – ja teemme niin jälleen yhteisessä päätöslauselmassa – että meidän on tässä yhteydessä saatettava suhteet ajan tasalle ja osoitettava, että asia havaitaan kummallakin puolen Atlanttia, emmekä saa jättää ulkopuolelle poliittisia yhteisöjä, kuten uudessa transatlanttisessa asialistassa nyt tehdään. Meidän on löydettävä tapa, jolla kaikki toimijat saadaan niin sanotun kumppanuussopimuksen taakse, koska olen varma, että jos Yhdysvaltojen presidentin saapuessa vierailulle tulevat hallinnot kummallakin puolella Atlanttia ryhtyvät luomaan uutta, entistä vahvempaa transatlanttisista kumppanuutta, meille kaikille on siitä hyötyä. 
Hamon (PSE ).
    Arvoisa puhemies, aidon kumppanuuden rakentamiseen tarvitaan vähintään kaksi osapuolta, joten voimmeko odottaa, että George Bush harjoittaa toisella kaudellaan muunlaista kuin ensimmäisen kautensa yksipuolista politiikkaa? Kaakkois-Aasian hyökyaallon jälkeisen kriisin hoitamistapa enteilee pikemminkin kielteistä vastausta. Ensireaktionaan Bushin hallitus ehdotti avustajamaiden koalition muodostamista Yhdysvaltojen alaisuuteen, eikä suinkaan sitä, että avustustoimia olisi valvonut Yhdistyneet Kansakunnat. Euroopassa tämän aloitteen on katsottu viittaavan siihen, että mikään ei ole muuttunut aiempaan kauteen verrattuna.
Euroopan on sanottava Amerikan Yhdysvalloille, kuten hyvien ystävien kesken on tapana: "sinä irrotat itseäsi muista, sinun politiikkasi eristää sinut muista". Kaikki maailman koalitiotkaan eivät voi asialle mitään, ne eivät pysty häivyttämään kansalaisten syvää luottamuspulaa Yhdysvaltoja kohtaan. Eräs ranskalainen esseisti tiivisti tämän monien kokeman tunteen seuraavasti: "Yhdysvalloista on kehittymässä maailmalle ongelma, vaikka ennen odotimme siltä pikemminkin ratkaisua".
Puolustakoon Yhdysvallat omia etujaan, puolustakoon Yhdysvallat päättäväisesti omaa turvallisuuttaan, kukaan ei tohdi sitä moittia. Arveluttavia ovat kuitenkin Yhdysvaltojen hallinnon Irakin toimilleen antamat profeetalliset ja ideologiset perustelut. Tältä osin epäilyttävää on se, että kaikki Irakissa sotaa käyvät osapuolet syyllistyvät ihmisoikeusloukkauksiin. Vakavaa huolta herättää se, että kokonaiset kansat alkavat vihata länsimaita reaktiona huonosti valmistellulle sotilaalliselle väliintulolle, johon ryhdyttäessä ilmiselvästi aliarvioitiin se, missä määrin Irakin kansa vastustaisi Pentagonissa kehitettyä siirtymistä demokratiaan.
Yhdysvallat ei ole kuitenkaan aina noudattanut tällaista oppia. Aiempina vuosina se pyrki keskittymään ulkopolitiikassaan yhteisymmärryksen ja eräänlaisen yleisen edun etsimiseen. Yhdysvallat suosi mieluummin sopimista kuin pakottamista, ja se toimi monenvälisesti. Näin toimiessaan Yhdysvallat hoiti velvollisuutensa maailman suurvaltana ja vahvisti arvovaltaansa.
Yhdysvaltojen hyökkäys Irakiin oli loppu tälle politiikalle, mutta muutos on yhä mahdollinen sillä edellytyksellä, että Yhdysvallat itse tekee tällaisen aloitteen. Ensimmäiseksi Yhdysvaltojen on normalisoitava suhteensa Yhdistyneisiin Kansakuntiin. Yhdistyneet Kansakunnat on ainoa taho, joka on toimivaltainen päättämään kansainvälisestä sotilaallisesta väliintulosta, ja meidän on kehotettava Yhdysvaltoja sitoutumaan Euroopan rinnalla yhtäältä monenvälisyyteen ja kansainvälisen oikeuden noudattamiseen ja toisaalta Yhdistyneiden Kansakuntien ja erityisesti turvallisuusneuvoston ja sen kokoonpanon uudistamiseen. 
Szent-Iványi (ALDE ).
    Nyt ei ole pelkästään tarpeellista lujittaa transatlanttisia suhteita, vaan se on myös mahdollista. Nämä suhteet eivät saa perustua itsekkääseen keskinäiseen kilpailuun, vaan ainoastaan yhteiseen etuun ja arvoihin. Yhdenvertaista kumppanuutta tarvitaan, mutta se edellyttää toimintakykyistä, vahvaa ja yhtenäistä Eurooppaa. Tätä ilman emme pysty nauttimaan transatlanttisten suhteiden hyödyistä. Meidän ei tarvitse kiistää sitä, että meillä on mielipide-eroja ja eturistiriitoja, mutta meidän on ymmärrettävä, että meillä on yhteisiä etunäkökohtia tärkeimmissä asioissa, joita ovat muun muassa terrorismin torjunta, ydinaseiden leviämisen estäminen, Dohan prosessi ja myös ilmastonmuutos. Mielestäni meillä on nyt tilaisuus uudistaa suhteitamme. Presidentti Bushin tuleva vierailu voi vahvistaa tämän mahdollisuuden, ja meidän on myös tehtävä parhaamme, ettemme menetä sitä. 
Klich (PPE-DE ).
      Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, presidentti Bush suhtautuu toisella kaudellaan kansainvälisen politiikan keskeisimpiin haasteisiin todennäköisesti jossakin määrin toisella tapaa kuin ensimmäisellä kaudellaan. Hänen suhtautumistapansa on todennäköisesti vähemmän yksipuolinen, enemmän poliittinen, vähemmän voimankäyttöä suosiva ja avoimempi kansainvälisten järjestöjen kanssa käytävälle vuoropuhelulle. Tämä tarkoittaa sitä, että hänen helmikuinen vierailunsa Brysseliin on sitäkin tärkeämpi, ja, kuten jäsen Schmit totesi, vierailun olisi oltava merkittävä sysäys kohti avoimempia transatlanttisia suhteita. Vierailun aikana meidän on myös mahdollista tutustua Yhdysvaltojen lähivuosien suunnitelmiin ja esittää omia eurooppalaisia toiveitamme. Tältä osin olisi hyödyllistä, jos presidentti Bush puhuisi Euroopan parlamentissa. Loppujen lopuksi hän on Euroopan läheisimmän liittolaismaan edustaja, joten miksi häntä ei kutsuttaisi puhumaan tänne?
Keskipäivällä äänestimme perustuslakisopimusta koskevasta päätöslauselmasta. Perustuslakisopimuksen tarkoituksena on edistää eurooppalaisen identiteetin syntymistä, mutta jotkut Euroopassa haluavat luoda tämän yhteisen eurooppalaisen identiteetin asettumalla vastustamaan Yhdysvaltoja halpahintaisen Yhdysvaltojen vastaisuuden avulla. Tällainen ei ole oikea lähestymistapa. Eurooppaa ja Yhdysvaltoja yhdistävät yhteiset arvot sekä historia, kristillinen perintö ja yhteiset strategiset edut. Tätä ei pidä unohtaa, kun mielipide-eroja ilmenee. Tätä ei pidä unohtaa myöskään uusia haasteita kohdatessamme, koska turvallisuutemme riippuu myös siitä, että löydämme näihin haasteisiin viisaan ratkaisun.
Katson, että on kolme keskeistä alaa, joilla Yhdysvaltojen ja Euroopan on vuonna 2005 puhallettava yhteen hiileen. Edellä on jo viitattu Lähi-itään ja rauhanomaisen ratkaisun tarpeellisuuteen sekä yhteiseen turvallisuuteen. Haluan muistuttaa siitä, että huomiota on kiinnitettävä myös Itä-Eurooppaan, toisin sanoen Ukrainaan, Valko-Venäjään ja Moldovaan sekä yhteisiin huolenaiheisiimme Venäjän federaatiossa tapahtuvasta demokratian vastaisesta kehityksestä. Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen on tehtävä yhteistyötä saattaakseen käyntiin demokratiaprosessin niissä maissa, joissa näin ei ole vielä tapahtunut, kuten Valko-Venäjällä, ja tukeakseen demokratiasuuntauksia niissä maissa, joissa siirtyminen demokratiaan on jo tapahtunut, kuten Ukrainassa. 
D'Alema (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, haluamme Euroopan olevan Yhdysvaltojen ystävä. Maailmanlaajuisia ongelmia ei voida ratkaista ilman Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen yhteistyötä. Tämän vuoksi pidämme suotavana sitä, että olemme vastaanottavaisia, kun Yhdysvaltojen hallinto lähettää uusia signaaleja siitä, että Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välinen yhteistyö voitaisiin aloittaa uudelleen, ja tässä mielessä presidentti Bushin vierailu on varmasti merkittävä tapahtuma.
Yhdysvaltojen päätöksillä on ollut varmasti merkittävä osa viime vuosina ilmenneissä ongelmissa, mutta Euroopan jakautuneisuus ja oma kyvyttömyytemme tuoda esiin näkemyksiämme ovat myös vaikuttaneet. Tämän vuoksi haluan korostaa sitä, että presidentti Bushin on kohdattava yhtenäisempi ja omille periaatteilleen uskollisempi ja identiteetistään ylpeä Eurooppa. Meidän on tuotava esiin asioita, jotka ovat meille ja Yhdysvalloille yhteisiä, kuten vapaus, vapaa talous, demokratia, ja myös ne seikat, jotka erottavat meitä – ainakin Yhdysvalloissa tällä hetkellä vallitseviin suuntauksiin nähden – eli monenvälisyys, oikeuden ensisijaisuus voimankäyttöön nähden ja siten uudistamisen tarpeessa olevien kansainvälisten toimielinten ensisijaisuus, kuolemanrangaistuksen hylkääminen ja ympäristönsuojelu.
Euroopan on pystyttävä vaikuttamaan Yhdysvaltojen päätöksiin, ja se pystyy tähän yhtenäisenä ja jos se ei jakaudu perinteiseen ja hedelmättömään amerikkalaisvastaisuuden leiriin ja niihin, jotka syöksyvät heti voittajien joukkoon. Oikeastaan he haluavat kuulua voittoa havittelevien joukkoon, koska he eivät ole voittajia, kuten Irakin katastrofi osoittaa. Näin ollen Euroopan olisi itse oltava yhtenäinen ja uskollinen omille periaatteilleen. Tämä on paras perusta hedelmällisemmille ja rakentavammille transatlanttisille suhteille. 
Jäätteenmäki (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, USA:n ja Euroopan väliset suhteet ovat murrosvaiheessa. USA:n ja Naton painopiste on kommunismin romahdettua siirtynyt Keski-Aasiaan, ja EU kehittää omaa puolustusyhteistyötään. On paljon asioita, joista USA ja EU ovat eri mieltä – niistä täytyy uskaltaa keskustella. On tärkeää, että transatlanttiset suhteet rakennetaan jatkossakin dialogille, ei vastakkainasettelulle.
Samalla kun terroristi-iskut lisäsivät eurooppalaisten ja amerikkalaisten yhteenkuuluvuuden tunnetta, ne ovat myös korostaneet ajattelun ja toiminnan erilaisuutta. Silti suhteet ovat ainutlaatuiset ja perustuvat paitsi yhteisiin etuihin ja arvoihin myös kilpailuun. Globaaleissa kysymyksissä EU:n ja Yhdysvaltojen on toimittava laajemminkin yhteistyössä. Yhteistyötä täytyy syventää ympäristöön, luonnonkatastrofeihin ja humanitaarisiin katastrofeihin liittyvissä kysymyksissä. EU:n ja Yhdysvaltojen tulisi yhdessä olla mukana rahoittamassa ja rakentamassa tehokkaita ennakkovaroitusjärjestelmiä riskialueille.
Lopuksi haluan todeta, että arvostan sitä, että presidentti Bush vierailee heti toisen virkakautensa alussa Brysselissä. 
Buzek (PPE-DE ).
   Paljon kiitoksia, arvoisa puhemies. Puolan on varsin perustelluista syistä pidettävä Yhdysvaltojen läsnäoloa Euroopan mantereella sekä EU:n ja Yhdysvaltojen välistä yhteistyötä erityisen tärkeinä. Tämä johtuu geopoliittisesta tilanteestamme ja historiallisista kokemuksistamme. Samalla Puola haluaa kuitenkin olla sitoutunut ja täysin uskottava Euroopan yhteisön jäsen. Koemme olevamme eurooppalaisia, ja näemme oman tulevaisuutemme kuuluvan kiinteästi yhteen Euroopan unionin tulevaisuuden kanssa. Tämän vuoksi velvollisuutenamme on selvästi tehdä työtä sen eteen, että EU:n ja Yhdysvaltojen välille luodaan mahdollisimman hyvät suhteet, koska olemme tietoisia näiden suhteiden erityisestä merkityksestä. Suhteiden tavoitteena on turvallisuus ja vakaus sekä euroatlanttisen alueen sisä- että ulkopuolella. Tämä turvallisuus ja vakaus voidaan varmistaa toisellakin tapaa, joka on kenties tärkeämpi tapa, eli siten, että tuemme demokratiaa aina, kun tällaisen demokratian saavuttaminen on mahdollista. Tämä johtuu siitä, että uskomme omiin arvoihimme ja luotamme siihen, että vallan antaminen kansalaisille on paras vakauden ja turvallisuuden tae.
Minkä edellytysten on täytyttävä demokratian saavuttamiseksi? Ensinnäkin yhteiskuntien on hyväksyttävä apu, jota niille tarjotaan. Toiseksi vakauteen kohdistuvien uhkien perimmäiset syyt, olivatpa ne taloudellisia tai sosiaalisia, on poistettava. Kolmanneksi, ja tämä on tärkeä seikka, euroatlanttisissa puitteissa on harjoitettava laajaa yhteistyötä. On mahdollista esittää monia esimerkkejä, jotka osoittavat näiden kolmen edellytyksen tärkeyden tavoitteidemme saavuttamisessa. Tavoitteita ei ole saavutettu Irakissa eikä Lähi-idässä, joiden osalta on vaikeaa puhua menestyksestä, vaikka Afganistanin tilanne on jo kohentunut hieman. Voimme kuitenkin iloita todellisesta voitosta Ukrainassa. Toimimme Ukrainan kansan toiveiden mukaisesti ja poistimme uhkien perimmäiset syyt. Lisäksi euroatlanttisissa puitteissa harjoitettiin laajaa yhteistyötä.
Emme saa kuitenkaan unohtaa sitä, että pitkäaikaista tukea ja yhteistyötä, erityisesti Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välillä, tarvitaan onnistumisen turvaamiseksi Ukrainassa pitkällä aikavälillä. Ehdotettu yhteinen ulkopolitiikka, joka on kirjattu sopimukseen Euroopan perustuslaista, saattaa osoittautua tärkeäksi välineeksi, jonka avulla Eurooppa voi toimia asianmukaisesti. Tätä kautta toivomme, että saavutamme halutun vaikutuksen tukemalla vapaata ja demokraattista Ukrainaa. Paljon kiitoksia.
Pinior (PSE ).
      Hyvät kollegat, kylmän sodan päättymisen jälkeen transatlanttiset suhteet ovat muuttuneet ja niistä on tullut yksi uuden ja vasta kehittymässä olevan maailmanjärjestyksen peruspilareista. Ei ole epäilystäkään siitä, että nämä suhteet eivät ole enää poikkeukselliset, kuten ne olivat edellisellä vuosisadalla. Nämä suhteet ovat kuitenkin luotettava ja pysyvä kiinnekohta sekä Yhdysvalloille että Euroopan unionille uudessa kansainvälisessä tilanteessa. Vaikka Yhdysvaltojen ja Euroopan välillä on kaikenlaisia poliittisia näkemyseroja, jotka korostuivat vielä enemmän presidentti Bushin ensimmäisellä kaudella, Euroopan unioni ja Yhdysvallat ovat edelleen toistensa läheisimpiä kumppaneita niin poliittisissa ja sotilaallisissa kuin taloudellisissa ja kulttuurisissa asioissa.
Euroopan unioni ei voi sietää Yhdysvaltojen yksipuolisia toimia, joissa ei oteta huomioon kansainvälisten suhteiden rakennetta. Yhdysvallat ei saisi käyttää sotilaallista ylivoimaansa siihen, että se pakottaa muun maailman noudattamaan omaa poliittista tahtoaan, eikä itsensä asettamiseen kansainvälisen oikeuden yläpuolelle. Yhdysvallat ei saa käyttää ylivaltaansa poliittisen tilanteen yksipuoliseen hallitsemiseen kaikkialla maailmassa. Nykymaailma ei tarvitse Yhdysvaltojen ylivaltaa. Sen asemesta maailma tarvitsee Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen älykästä yhteistyötä aloilla, joita ovat terrorismin ja terrorismin syiden torjunta; toimet, joilla levitetään demokratiaa ja turvataan ihmisoikeuksien ja kansainvälisen oikeuden kunnioittaminen, sekä maailmanlaajuisen kansalaisyhteiskunnan kehittäminen. Lisäksi maailma tarvitsee yhteisiä aloitteita, joilla edistetään taloudellista kasvua kehitysmaissa, kestävää kehitystä, nälänhädän poistamista ja köyhyyden vähentämistä maapallolla.
Kuten olen jo todennut, 2000-luvun alussa maailma ei tarvitse Yhdysvaltojen ylivaltaa, vaan Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen yhteistyötä. Samalla meidän on arvioitava kriittisesti Euroopan unionissa ilmeneviä Yhdysvaltojen vastaisia tunteita, koska emme voi sallia sitä, että Euroopassa nostaisi päätään Yhdysvaltoja vastustava yleiseurooppalainen nationalismi. Euroopan unionin ei tarvitse omaa poliittista identiteettiään rakentaessaan luoda valtameren toiselle puolelle vihollista. Euroopan unioni ei toisin sanoen tarvitse sitä uudenlaista ideologiaa, josta Hanna Arendt varoitti 1950-luvulla, vaan päinvastoin. Euroopan unionin on ryhdyttävä toimiin, joilla nyky-Yhdysvallat ja sen kansalaiset tutustutetaan Euroopan yhdentymisen viime vuosien saavutuksiin. 
Evans, Jonathan (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, tässä keskustelussa on oikeutetusti korostettu sitä, että Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin välisiä suhteita on uudelleenrakennettava aktiivisesti. Lähes kaikki tahot parlamentissamme ovat tunnustaneet tämän tarpeellisuuden. Tämä näkyy tietenkin suhteista Yhdysvaltoihin vastaavan Euroopan parlamentin valtuuskunnan sisällä. Tämä ei johdu pelkästään siitä, että maailmanlaajuisesti meidän välillämme käydään kaikkein eniten kauppaa – kaupan arvo on yli miljardi euroa päivässä – vaan myös siitä, että ratkaisujen löytäminen ilmastonmuutoksen, terrorismin, turvallisuuden ja Lähi-idän rauhan kaltaisiin keskeisiin kysymyksiin on meidän molempien edun mukaista.
Presidentti Bushin uudelleenvalinnan jälkeen olemme kuulleet Yhdysvaltojen hallinnon taholta monia myönteisiä lausuntoja parempien suhteiden puolesta. Viime kuussa Euroopassa vieraili ulkoministeri Colin Powell ja tänään täällä vierailee sisäisestä turvallisuudesta vastaava ministeri Tom Ridge ja huomenna vierailulle saapuu senaatin enemmistösiiven johtaja Bill Frist. Lisäksi presidentti Chirac aikoo ymmärtääkseni vierailla Washingtonissa lähiviikkoina. Nämä tapaamiset ovat hieno asia, mutta ne ovat tapahtuneet lähes yksinomaan kahdenvälisten suhteiden puitteissa, eikä suinkaan vierailuina EU:n toimielimissä. Samalla, kun Euroopan parlamentti on tukenut voimakkaasti uutta EU:n perustuslakia, on syytä panna merkille, että Yhdysvallat ymmärtää Euroopan suhteidensa tarkoittavan yhä pääasiassa kahdenvälisiä suhteita.
Odotan kovasti uudelta suurlähettiläältä Brutonilta sitä, että hän onnistuu lisäämään EU:n näkyvyyttä. Ehdotan, että vastaisuudessa hänet kutsutaan mukaan tämänkaltaisiin keskusteluihin.
Olen iloinen myös siitä, että presidentti Bushin aikomuksena on vierailla ensi kuussa EU:n toimielimissä, mutta odotan edelleen tarkempia tietoja siitä, kuinka laajasti Yhdysvaltojen hallinto ottaa huomioon EU:n toimielimet. Tiedossani ei ole esimerkiksi sitä, että hänellä olisi aikomusta puhua Euroopan parlamentille.
Mielestäni tässä asiassa parlamentillamme on myös oma vastuunsa. Vuonna 1999 annoimme kaiken tukemme lainsäädäntöelinten transatlanttisen vuoropuhelun aloittamiselle, jonka EU ja Yhdysvallat ovat suurimmaksi osaksi jättäneet toteuttamatta. Kuten jäsen Mann edellä totesi, tuimme transatlanttisten yhtenäismarkkinoiden perustamista vuoteen 2015 mennessä, mutta tätä tavoitetta ei ole juurikaan edistetty. Mielestäni tarvitsemme uudenlaista määrätietoisuutta transatlanttisten suhteiden uudistamiseksi. Luotan siihen, että hyödynnämme tämän keskustelun aikana esitetyt varsin monet hienot ajatukset ja puheet kehittämällä niistä tehokkaita käytännön toimia, joista on hyötyä kummallekin osapuolelle. 
Schmit,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, puhun hyvin lyhyesti, koska huomaan, että olemme laajalti samaa mieltä transatlanttisten suhteidemme vahvistamisesta ja viime aikoina ilmenneiden näkemyserojen selvittämisestä ja vahvojen transatlanttisten suhteiden rakentamisesta. Pidän hyvänä ajatuksena sitä, että laaditaan eräänlainen ohjelma, jossa luetellaan taloudelliset ja poliittiset painopisteet. Tätä ajatusta kannattaa kehittää eteenpäin varsinkin, kun otetaan huomioon presidentti Bushin saapuminen vierailulle Brysseliin. Ajatus transatlanttisten markkinoiden luomisesta ei ole täysin uusi, mutta siihen on syytä perehtyä tarkemmin ja sitä on syytä harkita kypsästi. Asia on sinänsä tärkeä edellyttäen tietenkin, että se on yhdistettävissä siihen, kuinka ymmärrämme monenvälisyyden.
Näin ollen transatlanttista vuoropuhelua on lisättävä kaikilla tasoilla, ja sisällytän teidät, Euroopan parlamentin, tähän sen vuoksi, että vaikka Yhdysvalloissa valta on hallituksella eli presidentillä, myös kongressi on merkittävä vallankäyttäjä. Tämän vuoksi pidän hyvin tärkeänä parlamentaaristen elinten välisten suhteiden rakentamista uudistetun transatlanttisen vuoropuhelun puitteissa.
Joku viittasi siihen, ettemme ole puhuneet sanaakaan Kanadasta. Muistutan teitä siitä, että pääministeri ja neuvoston puheenjohtaja mainitsivat Kanadan tämänaamuisessa puheessaan. Suhteemme Kanadaan ovat kiistattomasti ratkaisevan tärkeät tässä transatlanttisessa vuoropuhelussa, joten ne saavat meiltä asianmukaisen huomion, mutta on totta, että olemme tänään keskittyneet lähinnä transatlanttisiin Yhdysvaltain suhteisiimme varsinkin aiempia tapahtumia ja erityisesti presidentti Bushin vierailua silmällä pitäen. 
Potočnik,
   .  Arvoisa puhemies, kuunnellessani tarkasti keskustelua ja ehdotuksianne olen havainnut, että täällä on hyvin myönteinen ilmapiiri, joka valaa minuun uskoa siihen, että voimme viedä keskustelua ja suhteitamme Yhdysvaltoihin eteenpäin.
On totta, että olemme kokeneet myrskyisän jakson, mutta totta on myös, että tämä jakso on nyt takanamme, mikä osoittaa sen, että transatlanttinen suhde on yhä vahva ja kestävä. Kesäkuussa 2004 pidettävä EU:n ja Yhdysvaltojen välinen huippukokous osoittaa selkeästi sen, miten paljon meillä on yhteistä ja sen, että olemme molemmat valmiita kohdistamaan ponnistelumme keskeisiin tulevaisuuden haasteisiin. Tätä voitaisiin kuvata yhteistyöksi sellaisten kumppaneiden välillä, joilla on yhteiset etunäkökohdat ja yhteiset arvot ja jotka kilpailevat toistensa kanssa rehellisesti.
Haluan käsitellä seikkoja, jotka on jo otettu esille transatlanttisen asialistan osalta. Kuten tiedätte, nykyiset suhteet perustuvat vuonna 1990 annettuun Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen keskinäiseen julistukseen ja vuonna 1995 annettuun uuteen Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen suhteiden asialistaan ja siihen liittyvään toimintasuunnitelmaan. Uudet Yhdysvaltojen suhteemme rakentuvat näiden välineiden varaan. Euroopan parlamentin esittämien kehotusten myötä ja ulkoasiainvaliokunnan laatimaan, huhtikuussa 2004 annettuun päätöslauselmaan sisältyvien, vielä tuoreempien kehotusten myötä olemme ryhtyneet arvioimaan uudelleen suhteitamme. Olemme teettämässä riippumatonta selvitystä, jonka on määrä valmistua alkuvuodesta ja jossa arvioidaan nykyistä yhteistyökehystä. Selvitykseen sisältyy analyysi vaihtoehtoisista suositeltavista yhteistyön muodoista. Lisäksi alihankkija aikoo perehtyä puitesopimuksen hyötyihin ja haittoihin. Olemme kuitenkin aina pitäneet tärkeänä sitä, mikä on olennaista. Meidän mielestämme olennainen on tärkeintä ja yritämme keskittyä siihen.
Taloudellisten kysymysten ja taloudellisen yhteistyön osalta haluan korostaa sitä, että komissio tukee voimakkaasti tavoitetta Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisen taloudellisen yhteistyön tiivistämisestä. Edellisessä EU:n ja Yhdysvaltojen välisessä huippukokouksessa peräänkuulutettiin yhdentymistä edistävää kaukonäköistä strategiaa, jossa yhdistyisivät kummaltakin puolelta Atlanttia saadut ajatukset. Sidosryhmien kuuleminen päättyi joulukuussa 2004, ja olemme viime aikoina arvioineet sen tuloksia.
Päämääränä on tunnistaa ja voittaa taloudellisten toimijoiden kohtaamat todelliset esteet, ja uusi strategia on määrä esitellä vuonna 2005 pidettävässä seuraavassa Euroopan ja Yhdysvaltojen välisessä huippukokouksessa. On liian aikaista tehdä tässä vaiheessa valintoja, mutta meidän on ehdottomasti jatkossakin vahvistettava yhteistyötä mainituilla aloilla ja erityisesti niillä aloilla, jotka mainittiin Euroopan parlamentin transatlanttista kumppanuutta koskevissa tuoreissa päätöslauselmissa. Euroopan parlamentin ehdotukset otetaan mielihyvin huomioon arvioitaessa taloudellisia suhteitamme yhdysvaltalaisiin kumppaneihimme.
Meillä on monia yhteisiä uhkia: kansainvälinen terrorismi, aids, köyhyys ja joukkotuhoaseiden leviäminen. Meidän on suhtauduttava rakentavasti kysymyksiin, joista olemme erimielisiä, kuten ilmastonmuutokseen, kansainväliseen rikostuomioistuimeen ja kauppakiistoihin. On selvää, että EU:n ja Yhdysvaltojen keskinäinen yhteisymmärrys on edellytyksenä edistymiselle koko maailmaa koskevissa kysymyksissä. Äskettäin koettu katastrofi on meille kaikille hyvä opetus siitä, ettemme voi tehdä asioita millään muulla tavalla. Meidän on luotava perusta tehokkaalle monenväliselle järjestelmälle, jossa lähtökohtana on elvytetty Yhdistyneet Kansakunnat, jossa Yhdysvallat on täysipainoisesti mukana.
Lopuksi haluan korostaa, että suhteet Kanadaan – jotka myös mainittiin – ovat loistavat. Tämän vuoksi niistä ei varmaankaan ole ollut enempää puhuttavaa. Transatlanttinen kumppanuus Kanadan kanssa on aina ollut meille erittäin tärkeä kumppanuus. 
Mann, Erika (PSE ).
    Arvoisa puhemies, tähän on selvä syy. Kanada on jo mainittu monta kertaa, mutta mielestäni tässä mietinnössä ja päätöslauselmassa olisi todella keskityttävä Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin. Jos neuvoston puheenjohtaja ja komissio haluavat viitata toistuvasti Kanadaan – johon viittaaminen on järkevää ja tarpeellista – kehotan heitä kuitenkin olemaan unohtamatta Meksikoa. Koska olen EU:n ja Meksikon parlamentaariseen sekavaliokuntaan sisältyvän valtuuskunnan puheenjohtaja, tämä on minulle tärkeä asia. Jos aiomme keskustella Naftasta, meidän on keskusteltava Naftasta kokonaisuutena. Kehotan teitä pitämään tämän mielessä. 
Puhemies.
   – Arvoisa jäsen Mann, kyse ei ollut tarkasti ottaen työjärjestyksen mukaisesta työjärjestyspuheenvuorosta.
Olen keskustelun päätteeksi vastaanottanut kuusi päätöslauselmaesitystä.(1)
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat kehitysmaiden velkahelpotuksesta. 
Schmit,
   .  Arvoisa puhemies, velan huojentamisesta keskusteleminen on nyt ajankohtaista. Keskustelut Intian valtameren katastrofista pahoin kärsineiden maiden velkojen huojentamisesta ovat parhaillaan käynnissä Pariisissa. Tällaisen huojennuksen on oltava huomattavan suuri, ja sellainen on toteutettava nopeasti. Mainittakoon vielä, että Pariisin klubi kokoontuu tänään keskustelemaan siitä, voitaisiinko huojennusta haluavien maiden velkojen maksua lykätä.
Tunnustettakoon kuitenkin, että Irakin tilanne, josta tämä kysymys ja keskustelu saivat alkunsa, on hyvin erityinen ja poikkeuksellinen. Marraskuussa kokoontuneen Pariisin klubin sopima Irakin tasavallan velan huojentaminen – jota pidän merkittävänä huojennuksena – on varmasti välttämätöntä, jos maan talous halutaan rakentaa uudelleen ja jos halutaan synnyttää uudelleen suvereeni Irak, jolla on demokraattiset ja legitiimit toimielimet.
Kuten äsken totesin, velkojen huojentamisen tarve koskee mielestäni yhtä kiireellisesti Irakin ohella myös vähiten kehittyneitä maita. Olisi käsittämätöntä, jopa mieletöntä, myöntää velkahuojennus ainoastaan luonnonmullistuksen tai konfliktin kohteeksi joutuneille maille. Täydellinen köyhyys sinänsä johtaa todellisiin arkipäivän katastrofeihin: aliravitsemukseen, krooniseen lukutaidottomuuteen, korkeaan lapsikuolleisuuteen, aidsiin ynnä muihin ongelmiin. Köyhyys estää kehitystä ja edistää kaikenlaisia konflikteja, joilla on tuhansia, jopa miljoonia kuolonuhreja, jotka tiedotusvälineet jättävät usein mainitsematta ja joista ne vaikenevat.
Huomaamme näin ollen, että köyhimpien maiden velkojen huojentaminen on keskeinen osa köyhyyden torjuntaa ja sillä tuetaan toimia, joilla tähdätään köyhyyden poistamiseen, ja toimia, joilla saatetaan uudelleen käyntiin vuosituhattavoitteiden mukainen kehitysprosessi.
Suuri velkaantuneisuus ja maan taloudelliseen suorituskykyyn nähden suhteeton velkataakka estävät kaiken tulevan kehityksen ja johtavat paradoksaalisesti köyhimpien maiden väestön laajamittaiseen köyhyyteen, eivätkä suinkaan toivottuun taloudelliseen nousuun.
Tässä tilanteessa Euroopan unioni ei ole ollut passiivinen, eikä se aio olla sitä jatkossakaan. Monterreyn konferenssissa EU teki käytännön sitoumuksia. Yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston kokouksessa huhtikuussa on määrä keskustella EU:n Monterreyssa tekemien sitoumusten mahdollisesta tarkistamisesta. EU:n pyrkimys lievittää vähiten kehittyneiden maiden velkaantumista on konkretisoitunut HIPC (High Indebted Poor Countries, voimakkaasti velkaantuneet köyhät maat) -aloitteessa, jota Maailmanpankki ja Kansainvälinen valuuttarahasto (IMF) ehdottivat vuonna 1996 ja uudelleen vuonna 1999. Tämän koordinoidun strategian tavoitteena on alentaa siedettävälle tasolle köyhimpien maiden velat, joihin lasketaan kuuluvaksi julkisen velan, kahdenvälisen velan ja monenvälisen velan lisäksi myös kaupallinen velka. Tällä aloitteella voidaan mahdollisesti auttaa 42:ta maata, joista 38 sijaitsee Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Tähän mennessä saavutetut tulokset ovat myönteisiä, mutta vielä riittämättömiä. Kaupallinen velka ei ole juurikaan huojentunut. Euroopan unioni on rahoittanut HIPC-aloitetta noin 60-prosenttisesti. Useat velkojat eivät ole vielä edes ryhtyneet huojentamaan velkoja.
Kun G8-maiden ja EU:n puheenjohtajuus siirtyy kohta Yhdistyneelle kuningaskunnalle, sen ensisijaisena tavoitteena on vähiten kehittyneiden maiden velkojen huojentamisen. Haluamme tehdä tiiviisti yhteistyötä Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa, jotta Euroopan unioni voi omaksua tällä alalla johdonmukaisen ja kunnianhimoisen strategian.
Velkojen huojentamisen on oltava jatkossakin yksi EU:n kehitysyhteistyöpolitiikan ensisijaisista tavoitteista. Tätä asiaa ei voida käsitellä erillään muista politiikoista eli kauppapolitiikasta, muun muassa uuden yleisen tullietuusjärjestelmän käyttöönotosta, Dohan kierroksen päättymisestä myönteiseen kehitysmaita suosivaan lopputulokseen, köyhyyden poistamiseen keskittyvän kehitysavun lisäämisestä, hyvän hallintotavan tukemisesta sekä konfliktien ratkaisemisesta ja ehkäisemisestä. 
Potočnik,
   . Arvoisa puhemies, olemme kaikki samaa mieltä siitä, että joillekin kehitysmaille ulkomainen velka on merkittävä kasvua ja kehitystä haittaava este. Lisäksi on myönnettävä, että parhaillaan sovellettavalla velkahelpotusaloitteella eli voimakkaasti velkaantuneita köyhiä maita (HIPC) koskevalla aloitteella, joka sai alkunsa vuonna 1996, on saavutettu paljon. Kyseessä on laajin koskaan toteutettu velkahelpotusaloite. Aloitteen avulla voimakkaasti velkaantuneiden köyhien maiden velkataakkaa pienennetään suunnilleen kahdella kolmasosalla, mikä kertoo sitoutumisesta köyhyyden vähentämiseen.
Komissio ja jäsenvaltiot ovat tehneet enemmän kuin HIPC-aloitteessa edellytetään. Monet jäsenvaltiot ovat sitoutuneet peruuttamaan sataprosenttisesti kahdenväliset lainat. Komissio on toiminut samoin kaikkien niiden erityislainojen osalta, jotka koskevat HIPC-velkahuojennuskriteerit täyttäviä, vähiten kehittyneitä maita. Tällä hetkellä on kuitenkin laajasti tunnustettu, että HIPC-velkahuojennuksella ei voida taata lainojen siedettävää tasoa pitkällä aikavälillä. On selvää, että HIPC-aloitteesta hyötyvien köyhien maiden hyväksi on tehtävä enemmän. Paine kasvaa jatkuvasti siihen suuntaan, että velkahelpotusohjelmaa olisi sovellettava muihinkin kehitysmaihin.
Maailmanpankki ja IMF kehittävät parhaillaan uutta kehystä alhaisen tulotason maiden velkatilanteen pitkäaikaisen kestävyyden takaamiseksi. Kehyksen avulla pyritään ehkäisemään uuden velan kertymistä. Komissio seuraa keskustelua tiiviisti varmistaakseen päätöksentekoprosessin avoimuuden. Velkojina olevista hallituksista koostuva Pariisin klubi on kehittänyt HIPC-maita varten niin sanotun Evian-lähestymistavan. Tässä strategiassa otetaan huomioon velan siedettävyyteen liittyvät seikat, jolloin Pariisin klubi voi mukauttaa toimensa vastaamaan velallisena olevan maan taloudellista tilannetta ja ratkaista kriisit hallitummin, oikea-aikaisemmin ja ennustettavammin. Näitä uusia sääntöjä on sovellettu esimerkiksi Irakin tapauksessa.
Komissio ei lähtökohtaisesti vastusta keskituloisten maiden velkahuojennusta. Komissio tukee Pariisin klubin Evian-lähestymistapaa, jonka mukaisesti ei määritellä pelkästään vakioedellytyksiä, vaan arvioidaan pikemminkin kunkin maan taloudellista tilannetta, kuten Irakin tapauksessa tapahtui. Irak ei ole velkaa komissiolle, mutta osoittaakseen solidaarisuutta Irakin kansaa kohtaan yhteisö lupautui Madridissa pidetyssä kokouksessa maksamaan 200 miljoonaa euroa Irakin kansainväliseen jälleenrakennusrahastoon (International Reconstruction Fund Facility for Iraq). Komissio ei kuitenkaan halua, että Irakia tuetaan velkahuojennuksen tai muun mekanismin kautta köyhimpien maiden kustannuksella.
Yhdistynyt kuningaskunta ja Yhdysvallat ovat äskettäin kumpikin vaatineet alhaisen tulotason maiden monenvälisen velan peruuttamista sataprosenttisesti, vaikka ne ovat esittäneet sen rahoittamiseksi eri malleja. Ehdotus täydellisestä peruuttamisesta voi kuulostaa houkuttelevalta, mutta siihen sisältyy avun jakautumiseen liittyviä riskejä.
Komission rahoitustutkimuksista ilmenee, että HIPC-aloite on jo vääristänyt avun jakautumista, koska velkahuojennuksen määrä ei ole verrannollinen köyhyysindikaattoreihin, eivätkä ne – ja tämä on hyvin tärkeä asia – kuvasta saavutuksia köyhyyden lievittämisessä. Aloitteesta eniten hyötyvät maat eivät ole millään muotoa parhaiten suoriutuneita maita tai ryhmän köyhimpiä maita.
Seuraavat esimerkit havainnollistavat hyvin tätä asiaa. Asukasta kohden laskettuna Guyana hyötyy eniten HIPC-velkahuojennusohjelmasta: sen saama huojennus on 769 Yhdysvaltain dollaria asukasta kohden. Guyana on inhimillisen kehityksen indeksin mukaan sijalla 92. Niger, joka on tämän indeksin mukaan sijalla 174, saa huojennuksena ainoastaan 48 Yhdysvaltain dollaria asukasta kohden.
Kaikkien Afrikan maiden velan täydellinen peruuttaminen aiheuttaisi näiden maiden kesken huomattavaa eriarvoisuutta ja avun jakautumista väärin suhteessa maiden suhteelliseen köyhyyteen. Eritrea, joka on yksi Afrikan köyhimmistä maista, saisi ainoastaan 56 Yhdysvaltain dollaria asukasta kohden, kun taas maanosan rikkaimpiin maihin kuuluva Seychellit saisi 2 572 Yhdysvaltain dollaria asukasta kohden, mikä on valtavan paljon enemmän.
Velkojen huojentamisen jatkaminen johtaisi avun jakautumisen vääristymiseen entisestään. Maailmassa, jossa voimavarat ovat rajalliset, keskituloisille maille myönnetyt velkahuojennukset eivät saa olla pois kaikkein eniten tukea tarvitsevien määrärahoista.
Näin ollen velkahuojennus on avun jakautumisen kannalta huono tapa, mutta se voi olla hyvä tapa toimittaa apua, koska niiden maksuunpano on nopeaa ja niillä taataan ennustettavissa oleva rahavirta suoraan budjettiin vähäisin oheiskustannuksin.
Lisäksi velanhuojennuksia voidaan käyttää haavoittuvien ja alhaisen tulotason maiden suojelemiseen ulkoisilta häiriöiltä. Näissä tapauksissa jonkinlainen tilapäinen velkojen huojentaminen saattaisi osaltaan lievittää ulkoisten häiriöiden vahingollisia vaikutuksia edunsaajamaiden köyhyyden vähentämiseen tähtääviin strategioihin. Tämä koskee myös lykkäyksiä, joista neuvoston puheenjohtaja keskusteli tänään Pariisissa hyökyaallon kohteeksi joutuneiden maiden osalta, kuten äsken mainittiin.
Yhteenvetona voidaan todeta, että velkojen huojentaminen ei ole ihmelääke, jolla luodaan uusia resursseja itsestään, eivätkä ne automaattisesti palvele köyhiä tai lisää taloudellista kasvua. Velkojen huojentaminen voi kuitenkin olla tehokas tapa toimittaa apua ja hyvä tapa toimittaa apua nopeasti häiriöiden jälkeen. Köyhyyden voittamisessa ja vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamisessa todellisena haasteena on kehitykseen tarkoitetun rahoituksen saattaminen asianmukaiselle tasolle. Meidän on päästävä yhteisymmärrykseen vuoteen 2009 mennessä uusista ja riittävän kunnianhimoisista tavoitteista virallisen kehitysavun alalla, jotta näiden tavoitteiden saavuttaminen on meille todella mahdollista. Velkojen huojentaminen voi olla hyödyllinen väline tähän pyrittäessä, mutta se ei voi tosiasiassa millään muotoa olla täydellinen vastaus. 
Martens (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, velkataakka on suuri ongelma ja jälleen kerran erityistä huomiota kiinnitetään siihen, että velan huojentaminen on yksi mahdollinen keino helpottaa hyökyaallon jälkeistä uudelleenrakennusta. Olen iloinen siitä, että velkataakka on otettu keskeiselle sijalle asialistalla. Velkojen huojentaminen on yksi vuosituhannen kehitystavoitteista. Korkomenot rasittavat usein merkittävästi kehitysmaiden budjetteja ja joissakin tapauksissa estävät kehitystä.
Vaikka meidän on pohdittava, mitä asialle on tehtävissä, aihe on monimutkainen, eikä sovellu hetken mielijohteesta toteutettaviin toimiin. Voisin kuvitella, että hyökyaallon koettelemille maille tullaan myöntämään lykkäystä korkomaksuihin ja velan kuoletuksiin, mutta yleisesti ottaen velkojen huojentaminen ei saisi riippua sattumanvaraisista murheellisista tapahtumista.
Velan peruuttaminen ja huojentaminen ovat kaksi eri asiaa. Ryhmämme ei kannata yleistä kaikkien velkojen peruuttamista, jonka puolesta jotkut täällä parlamentissa puhuvat. Kannatamme velkojen huojentamista, mutta vain, jos se on tarpeellista ja vain köyhimpien maiden osalta ja aina tietyin ehdoin. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä on myötävaikuttanut tähän päätöslauselmaan esittäessään myös komission jäsenen mainitseman toteamuksen siitä, että velkojen huojentaminen ei ole ihmelääke köyhyyteen.
Meidän on ymmärrettävä, että määrä, jolla velkaa mahdollisesti huojennetaan, on pois kehitysyhteistyöhön käytettävistä määrärahoista. Velkojen huojentaminen ei yksinään tarjoa millekään maalle uusia tulonlähteitä, eikä sen avulla yksinään rakenneta kouluja tai sairaaloita tai vähennetä näiden maiden köyhyyttä. Velan huojentaminen itsessään ei ole kehitystä edistävä kannustin, ja tähän osoitettavat määrärahat ovat huomattavasti alemmalla tasolla velkojen peruuttamisen jälkeen. Kun kyse on maan kehityksestä, maalla itsellään on merkittävä vastuu. Velkojen huojentaminen on mielekästä vain, jos se yhdistyy hyvään hallintotapaan, demokratiaan, ihmisoikeuksien kunnioittamiseen ja maan omaan väestöön suuntautuviin investointeihin eli jos raha päätyy tosiasiallisesti köyhimmille. Velkojen huojentaminen ei voi näin ollen olla tavoite itsessään. Se on mielekästä ainoastaan, jos se on todella kehitystä edistävä kannustin. Tällöin voimme olla anteliaita, mutta anteliaisuudella on ehtonsa – mikä pätee kaikenlaiseen kehitysapuun. 

Carlotti (PSE ),
   . – Euroopan unioni ja kansainvälinen yhteisö valmistautuvat peruuttamaan osan Irakin veloista ja valmistautuvat parhaillaan peruuttamaan osan hyökyaallon riepottelemiksi joutuneiden maiden veloista. Vaikka olen tästä iloinen, nämä reaktiot ovat syntyneet tilanteen ollessa vielä tuore ja ne liittyvät hädän ajankohtaisuuteen. Yhtä kiireellisesti ja ripeästi olisi puututtava maapallon kaikkien kehitysmaiden velkaantuneisuuteen, koska tämä edessämme avautuva karu todellisuus edellyttää yhtä lailla kiireellisiä toimia.
Kehitysmaat lyhentävät vuodessa velkaansa paljon enemmän kuin saavat takaisin julkisena kehitysapuna, ja itse asiassa etelän kehitysmaat rahoittavat kehittynyttä pohjoista. Kehitysmaat ovat 20 vuoden kuluessa maksaneet jo kuusi euroa jokaisesta lainaamastaan eurosta, ja yhä niitä pyydetään maksamaan neljä euroa. Jos kehitysmaiden halutaan kehittyvän, niiden velkoja on alennettava, ja tällä hetkellä käytännön vastaukset näyttävät viipyvän. Olen tyytyväinen Yhdistyneen kuningaskunnan aloitteeseen eli siihen, että se on ilmoittanut aikomuksestaan peruuttaa oma osuutensa lainasta, jonka köyhimmät maat ovat ottaneet Maailmanpankilta, ja odotan malttamattomasti, että kaikki Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestöön OECD:hen kuuluvat maat toimivat samoin. Jos ne kaikki seuraavat Yhdistyneen kuningaskunnan esimerkkiä, 45 miljoonaa lasta enemmän voi käydä koulua ja 140 miljoonaa ihmistä enemmän saa käyttöönsä puhdasta juomavettä tietenkin sillä edellytyksellä, että velkojen peruuttaminen toteutetaan nykyisen kehitysavun lisäksi ja että pohjoisen rikkaat maat lakkaavat ottamasta toisella kädellä takaisin sen, mitä yhdellä kädellä antavat.
Tällä hetkellä on välttämätöntä löytää maailmanlaajuinen, oikeudenmukainen ja kestävä ratkaisu velkaongelmaan, ja Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattinen ryhmä on vakuuttunut siitä, että Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot voivat tehdä tällaisen aloitteen. Ne voivat toimia näin peruuttaessaan köyhimpien maiden kaikki velat; ryhtyessään toimiin, joilla helpotetaan väliinputoajamaiden asemaa, ja luopuessaan "rakennesopeutusten" vaatimisesta yhtenä edellytyksenä. Kuten on jo todettu, meidän on tietenkin otettava nämä toimet osaksi kokonaisvaltaista kehitysapupolitiikkaa ja etsittävä ripeästi uusia rahoituslähteitä. 
Hall (ALDE )
   .  Arvoisa puhemies, olen iloinen siitä, että käymme tänään keskustelua velkahuojennuksesta. Siitä huolimatta, että huolehdimme hyökyaaltoon liittyvän avun toimittamisesta asianmukaisesti, on erittäin tärkeää, että pidämme edelleen keskeisinä vuosituhattavoitteita ja köyhyyden vähentämistä laaja-alaisesti ja pitkällä aikavälillä.
Velkojen huojentaminen on keskeinen väline vuosituhattavoitteiden saavuttamisessa. Aiemmin velan siedettävyyttä oli tapana arvioida vertaamalla toisiinsa lainan maksueriä ja vientituloja, mutta tosiasiassa olennainen kysymys kuuluu, kuinka paljon kansallisesta budjetista kuluu velan takaisinmaksuun. Monissa Afrikan maissa lainanhoitomaksuihin kuluu budjetista edelleen enemmän rahaa kuin terveyspalveluihin. Esimerkiksi Ghanassa 11 prosenttia valtion menoista kuluu velan takaisinmaksuun ja vain 9 prosenttia terveydenhoitomenoihin.
Jos haluamme, että velkojen huojentamisella edistetään vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamista, meidän on tunnustettava velka kestämättömäksi, jos maa ei velan vuoksi pysty rahoittamaan omia köyhyyden vähentämiseen tähtääviä ohjelmiaan. Velkahuojennukseen tarvittavan kansainvälisen rahoituksen on tultava näin ollen muun avun lisäksi, eikä muun avun asemesta. Olen hyvin huolestunut siitä, että Yhdysvallat aikoo karsia avustusmäärärahojaan velkojen peruuttamisen rahoittamiseksi. Tosiasiassa velkojen peruuttamisen on yhdistyttävä tuen lisäämiseen, ja ALDE-ryhmän päätöslauselmaan sisältyy jälleen jäsenvaltioiden sitoutuminen antamaan 0,7 prosenttia bruttokansantuotteestaan virallisena kehitysapuna (ODA).
Velkaantumisen vähentämisellä voidaan näin ollen edistää vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamista vain, jos se tapahtuu hyvän hallintotavan oloissa. Mitään ei voiteta, jos korruptoitunut diktaattori käyttää velkahuojennuksella saavutetut säästöt kalliisiin palatseihin tai, mikä vielä pahempaa, rynnäkköhelikoptereihin yhtä väestönosaa terrorisoidakseen.
On kehitysmaiden hallitusten vastuulla investoida omaan kansaansa, mutta on meidän Euroopan unionin toimielinten vastuulla varmistaa, että velkojen huojentamiseen on varattu joustavia menetelmiä. 
Schmidt, Frithjof (Verts/ALE ),
   .  Arvoisa puhemies, maailma on ajautunut laajamittaiseen ja jatkuvaan velkakriisiin, joka on edelleen yksi suurimpia esteitä sille, että kehitysmaat tai ainakin varsin monet kehitysmaat voisivat saavuttaa riippumatonta ja dynaamista taloudellista kasvua. Tämän osoittavat selvästi kaksi lukua. Ensinnäkin varsin monien köyhien maiden on käytettävä yli 40 prosenttia bruttokansantuotteestaan velanmaksuun. Riippumaton talouskasvu on näin ollen mahdotonta, ja tämän vuoksi tarvitsemme kattavaa velkojen huojennusaloitetta.
Toiseksi jokaisesta eurosta, jonka tällä hetkellä annamme kehitysapuna kehitysmaille, keskimäärin lähes 1,50 euroa palautuu pohjoisen kehittyneille maille korkomaksuina. Tämä on toinen syy, minkä vuoksi tarvitsemme kattavaa velkojen huojennusaloitetta. Kun otetaan huomioon, että Indonesian – josta keskustelimme äsken – on maksettava tänä vuonna takaisin 4 miljardia euroa, on päivänselvää, että tämä on heti pois kaikenlaisesta kehitys- tai onnettomuusavusta.
Ilahduin siis kuullessani neuvoston puheenjohtajan sanovan tänään, että hän kannattaa Indonesian velkojen täyttä peruuttamista. Meidän on järjestettävä velkojen huojentamista käsittelevä kansainvälinen konferenssi. Tällaista ei voi kuitenkaan järjestää Pariisin klubi, jossa kokoontuvat pelkästään velkojamaat. Tarvitsemme kansainvälistä konferenssia, johon osallistuisivat velkojamaat ja velkaantuneet maat sekä asianosaiset kansalaisjärjestöt, jotka toimisivat valvojina, ja kaikilla osallistujilla olisi yhtäläiset oikeudet. Sekä Euroopan unionin että Euroopan parlamentin olisi annettava tukensa tällaisen konferenssin järjestämiselle. 
Markov (GUE/NGL ),
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, kukaan ei voi hyvällä omallatunnolla vaatia kehitysmaita jatkamaan velkojensa takaisinmaksua, koska ne ovat jo maksaneet velkansa seitsenkertaisesti ja niiden velat ovat nyt neljä kertaa suuremmat, kuin ne olivat alussa. Arvoisa komission jäsen Potočnik, tämän vuoksi haluaisin puuttua erääseen väitteeseenne. Mainitsitte absoluuttiset luvut asukasta kohden, mutta tällaiset luvut eivät ole ratkaisevia. Jokainen kotiosavaltioni Brandenburgin asukas on velkaa noin 16 000 euroa, mutta kansantaloutemme on rakenteellisesti sellainen, että se kestää tämän velan. Kehitysmaiden kansantaloudet eivät kuitenkaan kestä tällaista velkaa. Tässä asiassa ei ole mielestäni oleellista, myönnämmekö velanmaksuun lykkäyksiä, vähennyksiä, moratorioita tai vastaavia, vaan se, että velat peruutetaan, koska nämä maat tarvitsevat taloudellisten ja sosiaalisten ongelmiensa ja ympäristöongelmiensa ratkaisemiseen ne rahat, jotka ne tällä hetkellä käyttävät lähes yksinomaan korkomenoihin – ei edes velan kuoletuksiin. Auttaisimme niitä auttamaan itse itseään.
Niiden, jotka ajattelevat tämän horjuttavan rikkaita teollisuusmaita, on syytä ottaa huomioon, että Irakin sota maksaa Yhdysvalloille 150 miljoonaa dollaria päivittäin. Presidentti Bush on pyytänyt kongressilta lisärahoitusta 80 miljardia dollaria, ja Pakistanin velat ovat kuitenkin vain 11 miljardia dollaria. Lukujen vertaaminen osoittaa selvästi, että velat olisi mahdollista peruuttaa kokonaan, ja tämän on oltava tavoitteenamme.
Vielä lisähuomio: usein väitetään – ja olen kuullut sen tänään jälleen parlamentissamme – että velka hyvitetään kehitysapuna. Olen pahoillani, mutta jos poliittista tahtoa löytyy ja jos todella haluamme auttaa näitä maita, köyhimpien maiden velka on peruutettava kokonaan. Lisäksi rikkaiden maiden on vihdoin täytettävä vapaaehtoisesti antamansa sitoumus, jonka mukaan ne käyttävät 0,7 prosenttia bruttokansantuotteestaan kehitysapuun. Tällaisen esimerkin näyttäminen olisi erittäin suotavaa Euroopan unionille ja näille maille. 
Kristovskis (UEN ),
   .  Hyvät kollegat, Euroopan unioni on sitoutunut saavuttamaan vuosituhannen kehitystavoitteet vuoteen 2015 mennessä, mikä on sekä kunnianhimoinen että olennaisen tärkeä päätös. Kehitysmaiden ulkoinen velkaantuminen on ylitsepääsemätön ongelma. Tämän vuoksi on mahdotonta vähentää äärimmäisessä köyhyydessä elävän väestön osuutta. Tämän ymmärrettyään Euroopan unioni on jo varannut miljoona Yhdysvaltain dollaria velkojen huojentamiseen.
HIPC-aloite kattaa 42 maailman köyhintä maata. Peruutettavan velan on määrä olla 26 maan osalta 50 prosenttia tai 25 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Myös muita rahoitusvälineitä on määrä käyttää.
Nämä ja muut toimet eivät kuitenkaan edelleenkään riitä köyhien maiden ulkoisen velkataakan vähentämiseen. On siis etsittävä uusia keinoja ja kohdennettuja toimia. Useammille maille olisi annettava mahdollisuus hyötyä velkahuojennuksesta Irakin tavoin. Velkahuojennukseen erikoistunut Debt Relief International -järjestö olisi otettava mukaan entistä tiiviimmin. Olisi tarjottava todellinen mahdollisuus välttää talouskasvun pysähtyminen, ja olisi pyrittävä määrätietoisesti vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiseen. 
Battilocchio (NI ).
   – Arvoisa puhemies, haluan uuden Italian sosiaalidemokraattisen puolueen (Nuovo PSI) puolesta ilmaista tyytyväisyyteni ja kiitollisuuteni sen johdosta, että Euroopan unioni, jäsenvaltioiden hallitukset, kansainväliset järjestöt, humanitaariset järjestöt ja kaikki yksittäiset Euroopan kansalaiset ovat osoittaneet viime viikkoina mittaamattoman suurta solidaarisuutta.
Olen iloinen siitä, että Pariisin klubin jäsenet tekivät kaksi tuntia sitten päätöksen, jonka mukaan hyökyaallon kohteeksi joutuneen kolmen maan velkojen maksua lykätään. Tätä ennen marraskuussa 2004 sovittiin siitä, että Irakin ulkomaisesta velasta peruutetaan 80 prosenttia, mikä on konkreettinen osoitus maan jälleenrakennuksen tukemisesta. Lisäksi viime viikolla ylimääräisen kokouksen pitänyt yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvosto päätti asiaa arvioituaan suhtautua myönteisesti asianomaisia maita koskeviin seurantatoimiin, joita ovat kaupallinen tuki ja kahdenväliset kumppanuudet.
Eniten toivon kuitenkin sitä, että saan todistaa tällaista sitoutumista muulloinkin kuin vain sodan tai luonnonmullistusten hetkellä eli pysyvästi niiden maiden osalta, joiden arkipäivää ovat konfliktit, epidemiat ja nälänhätä. Yhdistyneiden Kansakuntien mukaan käynnissä on ainakin 14 unohdettua kriisiä, joista useimmat koskevat Afrikan maita, joille Yhdistyneet Kansakunnat on pyytänyt tukea 1,7 miljardia Yhdysvaltain dollaria.
Näiden maiden ja muiden kehitysmaiden vuoksi on tavoiteltava vuosituhattavoitteiden täydellistä toteutumista, mistä olemme vielä hyvin kaukana, ja, mikäli mahdollista, näiden maiden velkojen alentamista tai peruuttamista. Tämä on asianmukainen, tarpeellinen ja kiireellinen sitoumus. 
Scheele (PSE ).
    Arvoisa puhemies, haluan yhtyä edelliseen puhujaan ja kiittää neuvoston puheenjohtajaa Schmitiä siitä, että hän on heti alusta alkaen tarkastellut uuteen velkahuojennusaloitteeseen liittyviä huolenaiheitamme laajemmasta näkökulmasta. Olen kuitenkin jokseenkin pettynyt komission lausumiin, jotka eivät olleet missään nimessä riittäviä.
Olen samaa mieltä neuvoston puheenjohtajan Schmitin kanssa siitä, että ulkomaisen velan vaikutuksista puhuttaessa ei pidä ottaa huomioon pelkästään hirvittävien luonnonmullistuksen kohteeksi joutuneita maita. Maita eivät koettele ainoastaan luonnonmullistukset, vaan myös kaikkialla maailmassa lisääntyvän köyhyyden tuhoisat seuraukset sekä se, että monet maat käyttävät velanhoitoon paljon enemmän rahaa kuin sosiaalimenoihinsa, ja se, että olemme hyvin kaukana kaikkien YK:n jäsenten sopimien vuosituhannen kehitystavoitteiden toteutumisesta.
Me kaikki olemme tällä hetkellä hyvin ylpeitä ennennäkemättömästä valmiudestamme tehdä lahjoituksia ja toimittaa apua. Mielestäni meillä on oikeus olla ylpeitä, mutta – ja tämän haluan esittää komissiolle – emme saa antaa yhdellä kädellä vähän ja viedä toisella kädellä paljon. Asiaa koskevat luvut on jo tuotu julki. Lisäksi meidän on kysyttävä itseltämme, onko moraalisesti perusteltua ja hyvän hallintotavan mukaista, että köyhät maat ovat maksaneet 1980-luvulla ottamansa velat takaisin seitsenkertaisesti. Parlamentin päätöslauselmassakin todetaan hyvin selvästi, että HIPC-aloite, jota komission jäsen Potočnik kuvasi kaikkein kattavimmaksi koskaan toteutetuksi velkahuojennushankkeeksi, on ainoastaan pieni askel, eikä tietenkään missään nimessä riittävä.
Haluaisin tietää, mitä neuvoston puheenjohtaja tällä alalla nimenomaisesti tavoittelee sekä yksinään että yhteistyössä muiden kansainvälisten kumppaneiden kanssa, koska minulle syntyi kommenteistanne sellainen vaikutelma, että vetovastuu on tässä asiassa neuvostolla, eikä komissiolla. 
Cornillet (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, mielestäni meidän ei pidä ajatella, että velkojen vähentäminen tai peruuttaminen on itsetarkoitus. Sen sijaan se on yksi monista tarjolla olevista keinoista, joilla kehitystä voidaan tukea, ja se on läheisesti yhteydessä edullisiin lainoihin, vastikkeettomiin avustuksiin ja Euroopassa parhaillaan toteuttamaamme tullietuusjärjestelmään.
Koska velan vähentäminen ei ole itsetarkoitus vaan keino, meidän on mielestäni kohtuullisuuden nimissä muistettava, että tämän keinon ovat mahdollistaneet kotimaidemme veronmaksajien ponnistelut. Näin ollen on selvää, että velan vähentämisen edellytykseksi on asetettava tulosten saavuttaminen. Kumppanimme ja etenkin afrikkalaiset Nepad-kumppanimme ovat myös ymmärtäneet erittäin hyvin sen, että niiden on itse ponnisteltava erityisesti hyvän hallintotavan ja yhteisten arvojemme kunnioittamisen alalla saadakseen kehityksen käyntiin omissa maissaan. Olkaamme näin ollen rehellisiä tässä asiassa ja myöntäkäämme, että parhaita oppilaita on palkittava.
Jos päätetään, että velan vähentäminen kuuluu asiaan, on otettava huomioon myös myöhempi velka, koska on selvää, että mikään maa ei voi jatkaa kehittymistään velkaantumatta. Tämän vuoksi meillä on oltava näkemys tulevaisuudesta, emmekä saa pelkästään keventää omaatuntoamme sanomalla, että velkaa voidaan vähentää tai se voidaan peruuttaa kokonaan ja sen jälkeen kukin selviytykööt omin avuin. 
Aubert (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, mielestämme köyhimpien maiden velkojen peruuttaminen on ehdottoman välttämätöntä, jos haluamme tosissamme ratkaista pohjoisten ja eteläisten maiden väliset epäoikeudenmukaisuudet sekä huonon kehittymisen ja alikehittyneisyyden.
Korruption, veroparatiisien ja maailmanlaajuisen talousrikollisuuden tarmokkaamman torjunnan on kuitenkin liityttävä erottamattomasti velkojen peruuttamiseen. Se ei voi tarkoittaa myöskään synninpäästöä kaikille niille – esimerkiksi valtioiden päämiehille – jotka ovat pöyristyttävällä tavalla kartuttaneet itselleen sievoisen omaisuuden omasta kansastaan välittämättä ja laiminlyöden kaikkein alkeellisimmatkin moitteettoman varainhoidon periaatteet.
Velan peruuttaminen olisi myös ensimmäinen vaihe kehitysapupolitiikkamme perusteellisessa uudistamisessa. Uudelleen arvioidun pohjoinen–etelä-yhteistyön olisi näin ollen perustuttava paljon kunnianhimoisempiin tavoitteisiin erityisesti niissä asioissa, jotka koskevat energiaa, vettä, terveyttä, koulutusta, ja tällaisen yhteistyön avulla olisi vahvistettava ja selvennettävä maapallon yleisen edun käsitettä.
EU:lta tarvitaan kiireesti hyvin vahvaa sitoutumista asiaan ja selkeitä tavoitteita, joiden tukena on paljon enemmän voimavaroja. Tällaista suunnitelmaa voitaisiin verrata laajuudeltaan sodanjälkeiseen Marshall-apuun, mutta sen nimi ja puitteet olisivat ehdottoman eurooppalaiset. 
Fava (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, osoitan sanani ensin neuvostolle, koska äsken kuulimme Pariisin klubin pari tuntia sitten päättäneen jäädyttää eräiden hyökyaallon kohteeksi joutuneiden maiden velat. Pidämme tätä päätöstä lyhytnäköisenä, koska mielestämme nämä maat eivät tarvitse velkoihinsa lykkäystä, vaan velkojen peruuttamista, mitä lähes kaikki humanitaariset avustusjärjestöt – Oxfam, ActionAid ja muut – ovat ehdottaneet. Arvoisa ministeri, te tietänette asiasta minua enemmän.
Tältä osin olen samaa mieltä komission jäsenen kanssa: tarvitaan erilaista kauppapolitiikkaa. Thaimaa pyysi meitä alentamaan kansainvälisille markkinoille pääsyn kustannuksia, mutta länsimaat ovat tässä asiassa taipumattomia: protektionistisiin esteisiin ei ole mahdollista kajota.
Seuraavaksi asialistan viimeinen kohta: on kiireellistä peruuttaa muidenkin maiden kuin pelkästään Irakin ja hyökyaallon kohteeksi joutuneiden maiden velka. On syytä huolestua vakavasti, jos kansainväliselle yhteisölle halutaan lähettää sellainen viesti, että länsimaiden solidaarisuuden edellytyksenä on sodan syttyminen tai luonnonmullistus, jolla on 200 000 kuolonuhria. 
Mulder (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, velkojen peruuttamisessa ei ole mitään pahaa varsinkaan, jos se koskee hädänalaisia maita, kuten tällä hetkellä Kaakkois-Aasian tapauksessa. Kuten useat puhujat ovat todenneet, ei ole kuitenkaan hyvä yleistää. Joitakin maita hallitaan hyvin ja toisia huonosti, ja emme voi luvata niille kaikille, että peruutamme niiden lainat ja ratkaisemme niiden ongelmat yhdessä yössä. Otan käytännön esimerkin: ei voida hyväksyä, että Zimbabwea kohdellaan samalla tavalla kuin Ugandaa. Jokaista näkökohtaa ja jokaista maata on arvioitava siltä kannalta, mikä on poliittisesti paras ratkaisu, ja velkojen peruuttaminen on yksi tapa, jolla voidaan edistää maan kehitystä.
Päätöslauselma on tavattoman epämääräinen. Mitä ovat esimerkiksi käytännön vaikutukset Euroopan unionin talousarvioon? Ymmärtääkseni ainoastaan Euroopan investointipankki myöntää lainoja ja EU:n talousarvio on lainojen vakuutena. Mitä tapahtuu, jos peruutamme lainat? Kuinka paljon se maksaa? Komission jäsen voisi kenties täsmentää tätä asiaa. 
Schmit,
     Arvoisa puhemies, neuvosto voi pitkälti yhtyä siihen, mitä on sanottu. Me kaikki olemme ymmärtäneet sen kiireellisyyden ja ainutlaatuisuuden, joka liittyy tähän tilanteeseen, johon ovat joutuneet monet maat ja erityisesti luonnonmullistuksen kohteeksi joutuneet maat. Irakin osalta en usko kenenkään epäilevän maan jälleenrakentamisen tukemisen tarpeellisuutta. Tämän jälkeen herääkin kysymys, miten toimitaan kaikkien muiden kehitysmaiden suhteen.
Ensinnäkään – ja olen melko lailla samaa mieltä komission jäsenen kanssa – emme voi tyytyä toimimaan samalla tavoin kaikkien kohdalla. Kehitysmaat eivät ole keskenään samanlaisia. Tilanteet vaihtelevat suuresti. Tämän vuoksi katson, että on keskityttävä ennen kaikkea köyhimpiin ja kaikkein vähiten kehittyneisiin maihin ja pohdittava, mitä voimme tehdä juuri niiden hyväksi.
Ensinnäkin on mahdollista huojentaa näiden maiden velkoja tai jopa peruuttaa ne. Mielestäni tätä aloitetta on tuettava ja edistettävä. Missä puitteissa olisi toimittava? Tästä keskustellaan tulevissa Eurooppa-neuvoston kokouksissa. Mainitsin erityisesti huhtikuussa pidettävän Eurooppa-neuvoston, jossa on määrä keskittyä analysoimaan ja tarpeen vaatiessa tarkistamaan Euroopan unionin sitoumuksia vuosituhattavoitteiden toteuttamiseksi. Euroopan unioni tukee aloitteita, joita G8-maat ja erityisesti G8-maiden puheenjohtajamaa tekevät Yhdistyneessä kuningaskunnassa pidettävässä seuraavassa huippukokouksessa. Näin ollen Euroopan unionin on edistettävä ajatusta velkojen huojentamisesta tai jopa peruuttamisesta. Euroopan unioni ei voi kuitenkaan ryhtyä tähän mielivaltaisesti, koska tällä tavoin toimilta katoaisi uskottavuus.
Toiseksi velan peruuttaminen tai huojentaminen on mielekästä vain, jos rikkaat maat lisäävän kehitysapuaan. Euroopan unioni on tehnyt tähän liittyviä sitoumuksia, ja ne olisi pantava täytäntöön.
Kolmanneksi ja viimeiseksi velkaa – vaikka se olisi suurikin – on tarkasteltava osana laajempaa kehitysyhteistyöpolitiikkaa. Velan peruuttamisessa ei ole järkeä, jos samanaikaisesti rajamme suljetaan tietyiltä kehitysmaiden tuontitavaroilta. Ei ole järkeä peruuttaa velkaa, jos sen jälkeen tuemme tiettyjä omien maidemme tuotteita ja siten estämme näiden samojen tuotteiden kehittämistä kehitysmaissa.
Yhteenvetona todettakoon, että velan peruuttaminen on mielestäni olennainen osa kehitysstrategiaa tai sellaista aitoa kehityskumppanuutta, johon Euroopan unionin on valmistauduttava, mutta ei suinkaan ainoa tekijä. 
Potočnik,
   . Arvoisa puhemies, komissio on seurannut tarkoin keskustelua, jota on käyty tärkeästä velkahuojennusasiasta. Tänään esitettiin monia tärkeitä ja hyödyllisiä ehdotuksia ja huomioita. Haluaisin vastata niihin seuraavasti.
Ensinnäkin on heti korostettava sitä, ettei köyhyys ole pelkästään velkahuojennuskysymys. Todellinen kysymys liittyy siihen, mikä on asianmukainen taso, jolla kehitystä on rahoitettava. Toiseksi on tärkeää tehdä ero eri maiden välille, erityisesti vähiten kehittyneiden ja muiden kehitysmaiden välille.
Kolmanneksi velkahuojennusta koskevia asukaskohtaisia lukuja ei esitetty teille avun leikkaamiseksi, vaan pikemminkin päinvastoin: näiden kriteerien käyttämiseksi eniten sitä tarvitsevien maiden velkataakan lievittämisessä.
Neljänneksi YK ja komissio aikovat sovittaa toimensa yhteen muiden kansainvälisten järjestöjen toimien kanssa HIPC-aloitteessa ja muissa aloitteissa.
Viidenneksi Maailmanpankin ja Kansainvälisen valuuttarahaston esittämässä uudessa kestävää velkaantumista koskevassa kehyksessä tunnustetaan nykyisten velkahuojennustoimien riittämättömyys. Uuteen kehykseen on määrä sisällyttää seuraavia asioita: ensinnäkin siinä asetetaan maakohtaisia suuntaa-antavia raja-arvoja velkataakalle, toiseksi siinä otetaan huomioon ulkoiset häiriöt ja kolmanneksi siinä parannetaan avoimuutta ja vuoropuhelua mainittua kestävyyttä arvioitaessa. Tästä on kyse uudessa kestävää velkaantumista koskevassa kehyksessä.
Lopuksi mainittakoon, että Irakille myönnettyjä huojennuksia ei pidä tehdä köyhimpien maiden kustannuksella ja on asianmukaista lykätä hyökyaallon koettelemien maiden velkojen maksua.
Komissio aikoo seurata tarkasti kehitysmaiden ja erityisesti vähiten kehittyneiden maiden ulkoista velkaantumista. Lisäksi paljon on vielä tehtävänä harkitessamme maanjäristyksen tai hyökyaallon koettelemien Kaakkois-Aasian maiden velkojen huojentamista. Komissio aikoo käydä jatkuvaa vuoropuhelua Euroopan parlamentin kanssa kaikilla edellä mainituilla toiminta-aloilla.
Olemme kaikki samaa mieltä siitä, että joillekin kehitysmaille ulkoinen velkaantuminen on suuri kasvua ja kehitystä haittaava este. Velkojen huojentaminen voi näin ollen olla hyödyllinen väline näissä pyrkimyksissä, mutta ne eivät ole millään muotoa täydellinen vastaus. Ratkaisevan tärkeitä ovat avustukset, sosiaali- ja talouspolitiikat, kauppapolitiikka ja niin edelleen, joilla varmistetaan näiden maiden velkaantumisen kestävyys pitkällä aikavälillä. Tätä nämä maat toivovat ja sen ne ansaitsevat. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt. Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.(1)
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana kyselytunti, jolla käsitellään neuvostolle osoitettuja kysymyksiä (B6-0001/2005). 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Marraskuun 28. päivänä Espanjaan kuuluvan Fuerteventuran saaren rannikolla tapahtui traaginen haaksirikko: siirtolaisia kuljettanut vene upposi, jolloin kaksi afrikkalaista maahanmuuttajaa hukkui ja muut neljätoista katosivat. Euroopan rannikoilla menehtyi siis jälleen kerran traagisella tavalla ihmisiä, jotka laittomien verkostojen avulla pakenivat vaikeita olosuhteita omissa maissaan tarkoituksenaan aloittaa uusi elämä ja etsiä työtä Euroopan mantereelta.
Tietääkö neuvosto, että tämä on suuri humanitaarinen ongelma, johon eurooppalainen yhteiskunta ja vielä vähemmän unionin toimielimet eivät saa suhtautua välinpitämättömästi ja johon on löydettävä nopea ratkaisu? Mitä toimenpiteitä ja poliittisia ja humanitaarisia aloitteita neuvosto aikoo toteuttaa välttääkseen traagiset kuolemantapaukset, joiden edessä emme voi olla välinpitämättömiä? 
Schmit,
     Arvoisa parlamentin jäsen muistanee, että neuvosto on useaan otteeseen ilmaissut, kuinka se suhtautuu näihin inhimillisiin murhenäytelmiin, joihin monet laittomat tulot Euroopan unioniin päättyvät.
Eurooppa-neuvoston 4. ja 5. marraskuuta 2004 hyväksymässä Haagin ohjelmassa käsitellään myös tätä ongelmaa ja kehotetaan lisäämään jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä. Tässä yhteydessä neuvosto viittaa Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisen ulkorajayhteistyön hallintavirastoon. Neuvosto antoi 26. lokakuuta 2004 asetuksen viraston perustamisesta ja viraston toiminta käynnistyy 1. toukokuuta 2005. Virasto auttaa ulkorajavalvontaa koskevien nykyisten ja tulevien yhteisön säännösten soveltamisessa ja varmistaa samalla jäsenvaltioiden toiminnan koordinoinnin näiden säännösten täytäntöönpanossa.
Neuvosto hyväksyi vuonna 2002 myös yleisen suunnitelman laittoman maahanmuuton ja ihmiskaupan torjumiseksi Euroopan unionissa sekä suunnitelman Euroopan unionin jäsenvaltioiden yhdennetystä ulkorajavalvonnasta. Näiden suunnitelmien täytäntöönpano on yksi neuvoston ja jäsenvaltioiden ensisijaisista tavoitteista, ja viimeksi mainitut ovat lisänneet operationaalista yhteistyötään lukuisilla yhteisillä operaatioilla ja pilottihankkeilla. Keskeinen tehtävä annettiin rajavalvonnan yhteiselle ohjausryhmälle, joka koordinoi suunnitelmien mukaisten toimien täytäntöönpanoa. Yhteisen ohjausryhmän puitteissa perustettiin kaksi keskusta koordinoimaan merellä ja satamissa toteutettavia yhteisiä toimia ja operaatioita. Nämä läntinen ja itäinen merirajakeskus sijaitsevat Espanjassa ja Kreikassa. Keskukset ovat toteuttaneet operaatioita meritse tapahtuvan laittoman maahanmuuton torjumiseksi.
Neuvosto haluaa myös kiinnittää arvoisan parlamentin jäsenen huomion 27. marraskuuta 2003 hyväksyttyyn toimenpideohjelmaan, jolla on tarkoitus torjua meritse tapahtuvaa laitonta maahanmuuttoa Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Ohjelmaan kuuluu lukuisia toimenpiteitä, joilla on tarkoitus parantaa mahdollisimman nopeasti koordinoitua ja tehokasta merirajavalvontaa.
Neuvosto on myös korostanut, kuinka tärkeää on vahvistaa kansainvälisiä suhteita laittoman siirtolaisvirran alkuperä- tai kauttakulkumaihin. Lisäksi haluan kiinnittää huomionne siihen, että oikeus- ja sisäasioiden neuvoston epävirallisessa kokouksessa käsitellään lähinnä tätä asiaa.
Neuvosto esitti 2. joulukuuta 2004 päätelmät, joissa se arvioi, miten on edistytty pantaessa täytäntöön toimenpideohjelmaa Euroopan unionin jäsenvaltioiden merirajojen kautta tapahtuvan laittoman maahanmuuton torjumiseksi. Vaikka neuvosto totesikin, että ohjelman täytäntöönpanossa on edistytty, se totesi myös, että operationaalisten ja lainsäädännöllisten toimenpiteiden osalta tarvitaan lisätoimia.
Lisäksi neuvosto totesi, että on tarpeen vahvistaa yhteistyötä kolmansien maiden kanssa eri jäsenvaltioiden hankkiman kokemuksen perusteella. Neuvosto ehdotti, että yhteistyö kattaisi kaikki laittomaan maahanmuuttoon liittyvät näkökohdat, kuten palauttamisen ja takaisin päästämisen, ihmiskaupan ja siihen osallistuvien verkostojen torjumisen, kaikki laittoman maahanmuuton muodot, rajavalvonnan sekä maahanmuuton valvontavalmiuksien vahvistamisen. 
Ortuondo Larrea (ALDE ).
    Haluan aluksi kiittää neuvoston puheenjohtajaa Schmitiä runsaista tiedoista, joita hän antoi meille vastauksessaan, sekä hänen ymmärtäväisyydestään, sillä sisämaavaltion edustajana hän on esittänyt meille paljon tietoa Euroopan unionin merirajoista.
Tässä yhteydessä haluan korostaa, että Euroopalla on valtavasti merirajaa ja että Eurooppaa ympäröivillä merillä sadat ja tuhannet ihmiset menettävät traagisesti henkensä vuosittain. Olemme toistuvasti vaatineet Euroopan parlamentissa sellaisen Euroopan rannikkovartiostoyksikön perustamista, joka sekä käsittelisi niiden ihmisten tarpeita, joiden epävakaa tilanne pakottaa heidät pyrkimään Eurooppaan vaivalloisen meren ylityksen kautta, että voisi myös auttaa valvomaan rannikkoomme vaikuttavaa meren saastumista.
Onko neuvosto käsitellyt tätä seikkaa? Mikä on sen kanta Euroopan rannikkovartioston perustamiseen? 
Schmit,
     Panen merkille arvoisan parlamentin jäsenen ehdotuksen. Minusta meidän on seurattava kenties hiukan kaukaisempaa tavoitetta Euroopan rannikkovartioston perustamisesta. Lisäksi rajavalvontavirasto perustettiin juuri tätä silmällä pitäen. Haluan kuitenkin myös kiinnittää huomiota siihen, että vaikka rannikkovartijat toimisivatkin tehokkaasti, ongelma olisi silti olemassa. Minusta meidän on valittava laajempi lähestymistapa, johon liittyy erityisesti tiivis vuoropuhelu ja yhteistyö kolmansien maiden kanssa sekä entistä parempi ja tehokkaampi kauttakulkumaiden ja lähtömaiden valvonta. Kuten kehitysavun ja velkahelpotusten yhteydessä lisäksi korostettiin, on ennen kaikkea pyrittävä puuttumaan niihin epätoivoon ajaviin syihin, joihin viittasitte. 
Muscat (PSE ).
    Olen kotoisin meren ääreltä, Euroopan unionin laidalta – Maltasta – ja ymmärrän, että sanomanne merkitsee askelta oikeaan suuntaan keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. On kuitenkin käsitettävä, että meitä uhkaa kriisi. Kotimaassani nähdään huhtikuusta alkaen ihmisten saapuvan jatkuvasti ja päivittäin. Monissa valtioissa, kuten monissa rajavaltioissa, ei ole riittäviä resursseja ottaa vastaan näitä ihmisiä kelvollisella tavalla, saati sitten palauttaa heitä tai muuta vastaavaa. Tämä on koko Euroopan ongelma, ei pelkästään rajavaltioiden ongelma. Toivoisin neuvoston kertovan meille mitä se tekee ohjatakseen varoja konkreettisesti, jotta kotimaani ja muut rajavaltiot voivat puuttua ongelmaan säädyllisellä tavalla. 
Schmit,
     Ymmärrän täysin Maltan kaltaisen valtion erityisen tilanteen, kun se joutuu todellakin kohtaamaan vakavia laittomaan maahanmuuttoon liittyviä ongelmia turvapaikanhakijoiden saapuessa maahan.
Katson, että ongelmaan on puututtava solidaarisella tavalla. Tämän yhteydessä on toteutettava monia toimenpiteitä: on lopultakin parannettava merirajojen valvontaa, mahdollisesti perustettava Euroopan rannikkovartiostoyksikkö ja luotava välittömästi taloudelliset resurssit Maltan kaltaisiin valtioihin saapuvien ihmisten palauttamiseksi. Mielestäni on myös tarpeen luoda rahoitusnäkymien puitteissa tarvittavat taloudelliset resurssit tällaisen politiikan täytäntöönpanemiseksi ja eurooppalaisen solidaarisuuden osoittamiseksi tällä tasolla.
Toistan, että tämä on yksi keskeisistä asioista, joita käsitellään maahanmuutosta vastaavien ministerien epävirallisessa kokouksessa tämän kuun lopussa Luxemburgissa. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Euroopan unionin 25 jäsenvaltiota sijoittavat nykyisin vuosittain noin 120 miljardia puntaa tutkimukseen ja kehittämiseen. Tämä vaikuttaa vähäiseltä verrattuna Yhdysvaltojen vuosittaiseen osuuteen: 210 miljardia puntaa. Erotus on yhtenä syynä aivovientiin, eli lahjakkaiden tutkijoiden siirtymiseen Euroopasta Yhdysvaltoihin. Kokin selonteossa todettiin, että lähes kolme neljäsosaa maailman merkittävimmistä atk-alan yhtiöistä on peräisin Yhdysvalloista. Mitä toimia neuvosto kaavailee parantaakseen EU:n tietoperusteista taloutta? 
Schmit,
     Arvoisa puhemies, haluamme kiinnittää arvoisan parlamentin jäsenen huomion neuvostossa hiljattain hyväksyttyihin päätelmiin tulevasta tutkimuspolitiikasta: ensinnäkin 24. syyskuuta 2004 kokoontuneen neuvoston päätelmät Euroopan tutkimuspolitiikasta ja toiseksi – 25. ja 26. marraskuuta kokoontuneen kilpailukykyneuvoston valmistelemat – puheenjohtajavaltion päätelmät Euroopan tulevasta tutkimusrahoituspolitiikasta. Suurin osa valtuuskunnista kannatti näitä päätelmiä.
Näissä asiakirjoissa määritellään yksityiskohtaisesti neuvoston kanta Euroopan tutkimuspolitiikan mahdollisesta kehityksestä tulevaisuudessa. Syyskuussa annetuissa päätelmissään neuvosto esitti myös näkemyksensä komission vastineesta professori Marimonin johtamalle riippumattomien asiantuntijoiden korkean tason paneelille. Paneelin tehtävänä oli arvioida kuudennen puiteohjelman toteuttamisessa käytettyjen välineiden tehokkuutta. Samoissa päätelmissä neuvosto korostaa, että tutkimusta ja teknologian kehittämistä on tuettava Euroopan tasolla kansallisten toimien täydentämiseksi, ja kiinnittää erityistä huomiota tarpeeseen lisätä voimakasta vipuvaikutusta yksityisiin tutkimusinvestointeihin – ja tästä toiminnasta suurin vastuu lankeaa jäsenvaltioille. Neuvosto korostaa myös pk-yritysten merkittävää asemaa EU:n innovaatio- ja tutkimusvalmiuksien lisäämisessä ja suosittelee tässä yhteydessä yksinkertaisempien ja vähemmän byrokraattisten menetelmien soveltamista seuraavan puiteohjelman täytäntöönpanossa.
Kuten arvoisa parlamentin jäsen epäilemättä tietää, tieteelliseen ja teknologiseen kehittämiseen suunnattavien investointien puute Euroopassa verrattuna Yhdysvaltoihin on jatkunut useiden vuosien ajan, mutta ero on kasvanut 1990-luvun puolivälin jälkeen. Vasta vuonna 2000 hyväksytyn Lissabonin strategian ja Barcelonassa vuonna 2002 asetetun kolmen prosentin investointitavoitteen myötä on toteutettu haasteeseen nähden oikeasuhteisia ja kestäviä toimia.
On myös muistettava, että Euroopan unioni on alkanut toteuttaa merkittäviä toimenpiteitä TTK:n kehittämiseksi turvallisuuspolitiikan ja avaruuspolitiikan aloilla. Euroopan tutkimus- ja kehittämispolitiikka on merkittävä osa Lissabonin strategiaa, jonka merkitystä Alankomaiden entinen pääministeri Wim Kok on erityisesti korostanut selonteossaan "Facing the Challenge" ja jota myös Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja ja komission puheenjohtaja tänä aamuna selvästi korostivat. Kevään Eurooppa-neuvoston kokousta valmistellessaan neuvosto noudattaa laajasti Wim Kokin selonteossa esitettyä analyysiä. Tämä on epäilemättä otettava huomioon seitsemännessä TTK:n puiteohjelmassa, joka todennäköisesti hyväksytään vuoden 2006 ensimmäisellä puoliskolla yhteispäätösmenettelyssä Euroopan parlamentin kanssa.
Seuraavan puiteohjelman muoto ja laajuus riippuvat kuitenkin myös käytettävissä olevista varoista, jotka puolestaan riippuvat ensisijaisesti rahoitusnäkymiä koskevien parhaillaan käynnissä olevien keskustelujen tuloksista, kuten arvoisa parlamentin jäsen varmasti ymmärtää. 
Evans, Robert (PSE ).
    Haluan kiittää neuvoston puheenjohtajaa hyvin kattavasta vastauksesta kysymykseeni. Hän viittasi Wim Kokin selontekoon, kuten minäkin viittasin kysymyksessäni, mutta selonteossa suositellaan myös – kuten neuvoston puheenjohtaja varmasti tietää – Euroopan tutkimusneuvoston perustamista Yhdysvaltojen National Science Foundationin mukaisesti.
Kyseessä olisi riippumaton elin, jota johtaisivat tutkijat ja akateemikot ja joka myöntäisi rahoitusta tieteelle, tekniikalle ja yhteiskuntatieteelle. Se edellyttäisi noin 2 miljardin euron rahoitusta vuosittain.
Pohtiiko neuvosto tätä mahdollisuutta puheenjohtajan mainitsemassa maaliskuun kokouksessa? Kannattaako puheenjohtaja henkilökohtaisesti ajatusta? Jos kannattaa, sitoutuuko hän henkilökohtaisesti taivuttelemaan kollegansa 24 muusta jäsenvaltiosta myöntämään, että tämä on toteuttamisen arvoinen ajatus?. 
Schmit,
     Arvoisa puhemies, vastaan henkilökohtaisesti, koska kysymys on osoitettu suoraan minulle. Minusta ajatus on hyvä. Minusta toteutettuja tutkimusohjelmia on arvioitava tarkemmin. Tämä seikka on otettava huomioon keskusteltaessa seitsemännen tutkimuksen puiteohjelman valmisteluista ja varojen lisäämisestä, toivoakseni merkittävästi, seuraavissa rahoitusnäkymissä. Katson, että ajatusta on syytä tarkastella lähemmin ja että se on syytä esittää neuvoston päätöksentekoelimille. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Sillä tekosyyllä, että Konstantinopolin patriarkkaa kutsuttiin eräässä kutsukirjeessä "ekumeeniseksi", Turkin hallitus lähetti kiertokirjeen, jossa vaadittiin, että valtion virkamiehet eivät osallistu kyseiselle vastaanotolle, ja todettiin, että "pidämme virheenä sitä, että eräs kansalaisemme lähettää kutsuja, joissa käytetään titteleitä, joita hänellä ei ole ja joilla häneen viitataan ulkomailla". Lisäksi äskettäin annettiin julkisuuteen tieto, että Turkin uudessa kansallisessa turvallisuusdoktriinissa todetaan, että "pyrkimykset patriarkaatin nykyisen tilan parantamiseksi ja Halkin teologisen koulun uudelleen avaamiseksi on torjuttava".
Tällaiset hyökkäykset ekumeenista patriarkaattia vastaan ovat yleistymässä ja osoittavat, että Turkin kanta edellä mainittuihin kysymyksiin on joustamaton huolimatta siitä, että ne ovat Euroopan unionille tärkeä kriteeri Turkin demokratisoitumisessa.
Mitä neuvosto aikoo tehdä ekumeenisen patriarkaatin suojelemiseksi ottaen huomioon, että tällaiset lausunnot ovat jopa aivan äskettäin aiheuttaneet terroritekoja ja ääriainesten "spontaaneja" mielenosoituksia ekumeenista patriarkaattia kohtaan?
Schmit,
     Neuvosto korostaa, että tarkistetun ja toukokuussa 2003 hyväksytyn liittymistä valmistelevan kumppanuuden mukaan yksi Turkin tehtävistä on luoda muslimiväestöön kuulumattomille uskonnollisille yhteisöille asianmukaiset toimintaedellytykset niiden käytäntöjen mukaisesti, joita sovelletaan Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Vaikka Turkin tasavallan perustuslaki takaa uskonnonvapauden, kuten Euroopan komissio totesi vuoden 2004 määräaikaiskertomuksessaan, muslimiväestöön kuulumattomat uskonnolliset yhteisöt, ekumeeninen patriarkaatti mukaan luettuna, kohtaavat edelleen esteitä ja ovat byrokraattisen hallinnon kohteina.
Alalla saavutetusta edistymisestä huolimatta muslimiväestöön kuulumattomien yhteisöjen oikeudelliseen asemaan liittyvät ongelmat, omistusoikeuden rekisteröiminen ja papiston koulutus ovat edelleen ratkaisematta tässä vaiheessa. Yleistä lainsäädäntöä ongelman korjaamiseksi valmistellaan parhaillaan. Turkin hallitus tarkastelee parhaillaan tätä koskevaa perustuslakiehdotusta.
Turkin viranomaiset ovat hiljattain ilmoittaneet pyytävänsä komissiolta lausuntoa lakiehdotuksesta, mikä on hyvin myönteinen seikka. Arvoisa parlamentin jäsen tietää, että Eurooppa-neuvosto katsoi 17. joulukuuta Turkin täyttävän riittävällä tavalla Kööpenhaminan poliittiset kriteerit jäsenyysneuvottelujen aloittamiseksi sillä edellytyksellä, että se saattaa voimaan kuusi komission osoittamaa lainsäädännöllistä tekstiä. Eurooppa-neuvosto kehotti komissiota esittämään neuvostolle ehdotuksen Turkin kanssa käytävien neuvottelujen puitteista niiden näkökohtien perusteella, jotka lueteltiin kokouksen päätteeksi hyväksytyissä puheenjohtajavaltion päätelmissä. Neuvostoa kehotettiin hyväksymään neuvottelupuitteet neuvottelujen aloittamiseksi Eurooppa-neuvoston päätelmissä esitettyjen menettelyjen mukaisesti 3. lokakuuta 2005.
Komissio seuraa huolellisesti poliittisen uudistusprosessin tehokasta ja kattavaa täytäntöönpanoa. Kaikkia komission määräaikaiskertomuksessa ja suosituksessa lueteltuja kiistanalaisia seikkoja, uskonnonvapaus mukaan luettuna, käsitellään kertomuksissa, jotka komissio toimittaa säännöllisin väliajoin neuvostolle. 
Papadimoulis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sydämelliset kiitokseni yksityiskohtaisesta vastauksestanne. Koska, kuten totesitte vastauksessanne, muslimiväestöön kuulumattomien yhteisöjen asemaa, omistusoikeuksien rekisteröintiä ja papiston koulutusta on vielä käsiteltävä, kysyn teiltä seuraavaa: onko alan kehitys mielestänne tyydyttävää vai riittämätöntä? Jos kehitys ei neuvoston mielestä ole tyydyttävää, mitä aiotte tehdä, jotta tulevaisuudessa saataisiin parempia tuloksia? 
Schmit,
     Arvoisa puhemies, katson, että uskonnonharjoittamisen vapaus olisi taattava kaikissa jäsenvaltioissa ja ehdokasvaltioissa.
Kuten totesin, neuvosto seuraa hyvin tiiviisti sen lainsäädännön täytäntöönpanoa, jota ei vielä ole lopullisesti hyväksytty Turkissa. Komission on aikanaan raportoitava neuvostolle mahdollisista laiminlyönneistä tällä alalla. Jos Turkki ei korjaa tilannetta, sen kanssa on luonnollisesti käytävä tiivistä vuoropuhelua, jotta se täyttää tämän kriteerin. Tämä on ratkaiseva seikka, kun pohditaan valtion jäsenyyttä Euroopan unionissa. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Miten neuvosto aikoo menetellä tietokoneella toteutetuista keksinnöistä annettua direktiiviehdotusta koskevan yhteisen kannan vahvistamisessa, kun se ottaa huomioon seuraavat seikat: Puolan hallitus on ilmoittanut, ettei se voi tukea neuvoston tämänhetkistä ehdotusta; Nizzan sopimuksen mukainen äänten painotus on nyt voimassa ja näin ollen 18. toukokuuta tehdyn poliittisen päätöksen mukaista yhteiseen kantaan tarvittavaa enemmistöä ei saavuteta ilman Puolan suostumusta; Alankomaiden parlamentti vaatii peruuttamaan päätöksen yhteisen kannan vahvistamisesta ja kaikki Saksan liittopäivien neljä poliittista ryhmää vaativat ryhmienvälisessä päätöslauselmaehdotuksessaan lukuisia muutoksia direktiivitekstiin.
Onko neuvosto tietoinen, että Euroopan parlamentin kanta on jätetty kokonaan huomioimatta tämän poliittisesti heikon päätöksen yhteydessä? 
Schmit,
     Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen esittää, että luonnos neuvoston yhteiseksi kannaksi olisi laadittu ottamatta huomioon Euroopan parlamentin kantaa. Neuvosto haluaa kuitenkin korostaa, että se nimenomaan tarkasteli huolellisesti Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esittämiä tarkistuksia laatiessaan luonnosta yhteiseksi kannaksi ja että se hyväksyi useita tarkistuksia.
Yhteisen kannan hyväksymisestä neuvosto ilmoittaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että hyväksyminen on siirretty myöhempään ajankohtaan erään jäsenvaltion pyynnöstä, jotta viimeksi mainitulla olisi enemmän aikaa laatia kantansa, joka esitetään neuvoston tulevien kokousten pöytäkirjoissa. 
Karas (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, vastauksena huomioihinne haluan vain todeta, ettei parlamentin päätöslauselmaa ole otettu riittävällä tavalla huomioon meillä tällä hetkellä olevassa ehdotuksessa . Tämä on myös neuvoston tiedossa, koska olemme parin viimeisen viikon aikana kuulleet esimerkiksi Alankomaiden ja Saksan parlamenteista ja Puolasta lisääntyvää kritiikkiä neuvostossa tehtyä poliittista sopimusta kohtaan. Kysynkin tämän vuoksi, poikkeaako nyt laatimanne ehdotus jo näkemästämme.
Haluan myös kysyä, mitä sääntöjä sovelletaan äänestykseen neuvostossa, toisin sanoen sovelletaanko siihen Nizzassa hyväksyttyjä sääntöjä. 
Schmit,
     Arvoisa puhemies, uskon, että neuvoston ja parlamentin kesken jatketaan vielä yhteydenpitoa. Minulle esitettiin tänä aamuna, vain muutama tunti sitten, lukuisia tätä koskevia kysymyksiä – tosin epävirallisia.
Nähdäkseni esititte minulle hyvin tarkan kysymyksen. Uskoakseni äänestämme määräenemmistön perusteella. 
Lichtenberger (Verts/ALE ).
    Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan palata huomautuksiinne, joiden mukaan päätöksentekovaiheessa oleva ja neuvostossa käsiteltävä direktiivi on parlamentin toiveiden mukainen. Näin ei todellakaan ole. Jos päätöksentekoon sovelletaan enemmistösääntöjä, se ei ole enää edes neuvoston toiveiden mukainen, sillä enemmistö ei enää kannata ehdotusta. Voitteko ystävällisesti selittää, kuinka aiotte ratkaista tilanteen neuvostossa, sillä tilanne ei todellakaan ole direktiivin sisällön osalta tyydyttävä ja sillä on kielteisiä vaikutuksia koko IT-alaan? 
Schmit,
     Kerroin juuri teille, etteivät neuvosto ja puheenjohtajavaltio vastusta ajatusta neuvottelemisesta Euroopan parlamentin kanssa. Korostan kuitenkin, , että jos kyseinen valtio saa esitettyä kantansa – ja se voi tehdä tämän seuraavassa neuvoston kokouksessa – neuvoston olisi teoriassa voitava päättää asiasta määräenemmistöllä. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Euroopan unionissa on vuosisataisia kieliä, jotka eivät ole valtiollisia eivätkä Euroopan unionin virallisia kieliä, mutta joita kuitenkin puhuu suuri määrä ihmisiä usein eri alueilla ja eri jäsenvaltioissa. Eräillä kielillä voi joillain alueilla olla jopa virallisen kielen asema. Samoin joidenkin kielten demografinen painoarvo, kirjallinen perinne ja elinvoima ovat verrattavissa valtiollisiin tai EU:n virallisiin kieliin, ja niitten puhujamäärä voi olla yhtä suuri tai suurempi.
Kielellisen monimuotoisuuden kunnioittaminen on yksi unionin demokraattisista ja kulttuurisista perusarvoista, kuten Euroopan unionin perusoikeuskirjan 22 artiklassa todetaan ("Unioni kunnioittaa kulttuurista, uskonnollista ja kielellistä monimuotoisuutta"). Siksi olisi unionin arvojen vastaista ja epäoikeudenmukaista syrjiä jotain kieltä sillä perusteella, ettei sitä puhuta koko valtion alueella. Eikä neuvosto katso, että Euroopan unionin olisi otettava paremmin huomioon näiden kielten todellisuus?
Espanjan hallitus on esittänyt muistion Euroopan unionin toimielinten kielijärjestelyiden muuttamiseksi, jotta niihin luettaisiin eräiden Espanjan alueiden viralliset kielet. Miten neuvosto aikoo suhtautua tähän vetoomukseen? 
Schmit,
     Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 53 artiklan, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 314 artiklan ja Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen 225 artiklan mukaan virallisia kieliä, joilla perustamissopimukset on laadittu, on 21, ja jokainen teksti on yhtä todistusvoimainen.
EY:n perustamissopimuksen 290 artiklan mukaan neuvosto vahvistaa yksimielisesti yhteisön toimielimissä käytettäviä kieliä koskevan sääntelyn, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisön tuomioistuimen perussäännön määräysten soveltamista. Näiden määräysten mukaisesti tällä hetkellä on 20 virallista kieltä ja EU:n toimielinten työkieltä.
Euroopan unionin virallinen lehti julkaistaan kaikilla 20 virallisella kielellä. Teoriassa kielimääräyksiä mukautetaan laajentumisneuvottelujen yhteydessä. Oikeudellisia esteitä uuden jäsenvaltion liittymiselle ja tämän myötä yhden tai useamman virallisen kielen vahvistamiselle ei ole.
Irlanti esitti 23. marraskuuta 2004 neuvostolle ehdotuksen asetuksen (ETY) N:o 1/58 muuttamisesta siten, että iirin kieli, joka on yksi 1 kohdassa mainituista 21 kielestä, lisättäisiin 2 kohdassa mainittuihin 20 viralliseen kieleen.
Espanjan hallitus esitti 13. joulukuuta 2004 neuvostolle pyynnön virallisen aseman antamisesta EU:ssa seuraaville kielille: 

 "Baskin, Galician ja Katalonian autonomisen yhteisön ja Baleaarien saarien kielen katalaanin, josta Valencian yhteisö käyttää nimitystä valenciano, kielille".

 Pyydän anteeksi huonoa ääntämystäni. Espanjan hallitus ehdotti siis tiettyjä muutoksia asetukseen (ETY) N:o 1/58. 
Obiols i Germà (PSE ),
   . Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kuuntelin puheenvuoronne tarkkaan. 

 Kuuntelin myös sen osan puheenvuorostanne, jonka esititte espanjaksi, jota mielestäni lausutte hyvin ja oikein. Kysymyksen on kuitenkin esittänyt puheenjohtajavaltiolle kollegani, jonka puolesta – hän on itse asiassa sairaana – kiinnitän parlamentin huomion vielä yhteen seikkaan: kuinka suhtaudutte Espanjan hallituksen esittämään pyyntöön? 

...toisin sanoen katsotteko olevan mitään mahdollisuutta päästä yhteisymmärrykseen neuvoston edustajien kesken jostakin, mikä voisi edistää asiaa? 
Schmit,
     Neuvosto ei ole vielä käsitellyt asiaa. Katson pragmaattisen lähestymistavan olevan tarpeen. Irlannin ja Espanjan hallitusten ehdotuksia on varmasti tarkasteltava. En voi ennalta arvailla neuvoston käsittelyn tuloksia. Viittaan perustuslakisopimukseen liitettyyn julkilausumaan, jossa tavallaan esitetään pragmaattista lähestymistapaa ongelmaan.
Toivon todellakin, että jos tälle tielle lähdetään, päästään kaikkia tyydyttävään ratkaisuun. 
Martin, David (PSE ).
    On selvästikin olemassa vaara, että Espanjan ja Irlannin esitettyä pyyntönsä muut jäsenvaltiot seuraavat esimerkkiä. Kotimaassani Skotlannissa vähemmistökielenä on gaelin kieli, jonka eri murretta puhutaan vähemmistökielenä myös Walesissa.
Ennen asian lopullista ratkaisua yhteisön tasolla mietin, voisiko puheenjohtajavaltio kannustaa jäsenvaltioita julkaisemaan yhdessä keskeiset yhteisön asiakirjat, kuten perustuslakisopimuksen ja keskeisen lainsäädännön, kaikilla jäsenvaltioiden vähemmistökielillä. Näin tehtävä ei rasittaisi yhteisöä vaan olisi jäsenvaltioiden vastuulla. Tämä olisi käytännöllinen tapa ratkaista ongelma. 
Schmit,
     Arvoisa parlamentin jäsen, ensinnäkin olen itse erityisessä asemassa, koska äidinkieleni on vähemmistökieli, joka ei ole työkieli, eikä perustamissopimuksia ole laadittu kyseisellä kielellä. Ymmärrän näin ollen jossain määrin ongelman, joka on esitetty.
Minun on lisättävä, että on todellakin mahdollista julkaista perustavaa laatua olevat oikeudelliset tekstit, kuten perussopimukset ja – eräänä päivänä toivoakseni – perustuslakisopimus kaikilla Euroopan unionin kielillä. Uskon, että on tarpeen edetä näin. Tämänsuuntainen oli myös käytännön lähestymistapa, jota ehdotin arvoisalle espanjalaiselle parlamentin jäsenelle. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Mitä toimia neuvosto ehdottaa varmistaakseen, että lapsia ja aseellisia konflikteja koskevat EU:n suuntaviivat pannaan täytäntöön? 
Schmit,
     Arvoisa puhemies, neuvosto seuraa aktiivisesti lapsia ja aseellisia konflikteja koskevien Euroopan unionin suuntaviivojen täytäntöönpanoa ja on hiljattain julkaissut asiakirjan, jossa tarkastellaan nykytilannetta, sekä toimintasuunnitelman. Asiakirjassa esitetään yleiskatsaus Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden vuonna 2004 toteuttamiin toimiin erityisesti teknisen tuen, kriisinhallinnan poliittisten välineiden sekä YK:n, kansalaisjärjestöjen ja muiden kansainvälisten järjestöjen kanssa tehtävän yhteistyön aloilla.
Asiakirjassa esitetään myös toimintasuunnitelma, jonka avulla on määrä muuttaa suuntaviivojen yleiset tavoitteet Euroopan unionin poliittisiksi ja käytännön erityistoimiksi. Tavoitteena on sovittaa yhteen tekninen tuki ja poliittiset toimet selvittämällä puutteet ja mahdollisuudet tehostuneeseen yhteistyöhön alalla. Toistaiseksi toimia suunnitellaan lukuisiin valtioihin, joissa lapset kärsivät erityisen paljon aseellisista konflikteista. Näitä valtioita Burundi, Kolumbia, Norsunluurannikko, Liberia, Ruanda, Sierra Leone, Sri Lanka, Sudan, Uganda, Kongon demokraattinen tasavalta, Afganistan, Burma ja Nepal. 
Moraes (PSE ).
    Kiitän neuvoston puheenjohtajaa selkeästä vastauksesta, jossa hän luetteli nämä valtiot. Juuri näiden valtioiden osalta parlamentin jäsenet ovat saaneet huomautuksia. Uskomme nyt, että lapsisotilaita koskeva ongelma ei ole vähäinen. Tiedämme nyt, että se on yleinen ilmiö myös muissa kuin nyt mainituissa valtioissa, esimerkiksi Lähi-idässä. Odotamme puheenjohtajavaltio Luxemburgin ja myös puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan säilyttävän tämän ensisijaisena aiheena esityslistalla. Tämä on ongelma kaikissa vaikeuksissa olevissa valtioissa, kuten Sri Lankassa. Voimme nähdä tämän televisiosta.
Kehotan neuvostoa olemaan väheksymättä asiaa ja suhtautumaan siihen ensisijaisena kehitysyhteistyön alana sekä ulkosuhteita koskevana aiheena Luxemburgin puheenjohtajakaudella. Kiitän neuvoston puheenjohtajaa vielä kerran selkeästä vastauksesta. 
Schmit,
     Voin vakuuttaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että puheenjohtajavaltio Luxemburg katsoo asian hyvin tärkeäksi ja säilyttää sen esityslistallaan. 
Martin, David (PSE ).
    Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. En esitä kritiikkiä teitä tai puheenjohtajavaltio Luxemburgia kohtaan vaan sitä tapaa kohtaan, jolla järjestämme asiat täällä parlamentissa. Näemme kyselytunnin aivan liian usein toimintamme ylimääräisenä osana. Vähäpätöisille takapenkkiläisille kyselytunti on usein ainoa mahdollisuus esittää neuvostolle ja komissiolle kysymyksiä ja saada niihin suorat vastaukset. On häpeällistä, jos sallimme kyselytunnin rutistamisen pois päiväjärjestyksestä. Pyydän teitä käsittelemään asiaa puheenjohtajistossa. 
Puhemies.
   Hyvä jäsen Martin, olette aivan oikeassa, ja olen kanssanne samaa mieltä asiasta. Monen vuoden parlamenttikokemuksenne ansiosta olette kuitenkin myös varmasti tietoinen siitä, että muita asioita on jouduttu lykkäämään melkoisesti. Tämän johdosta kyselytunti oli jälleen kerran hyvin lyhyt, sillä neuvoston puheenjohtajan on kiiruhdettava seuraavaan tapaamiseensa. Panen kuitenkin huomautuksenne merkille ja otan asian esille puheenjohtajistossa, kuten pyysitte.
Annan puheenvuoron jäsen Ryanille, joka myös haluaa puhua tästä asiasta. 
Ryan (UEN ).
    Tämä on jo toinen kerta kun tämä tapahtui minulle ja kolmas kerta kun näin kävi kollegalleni Aylwardille. Jos kyselytunnin alku viivästyy, sitä olisi myös jatkettava jonkin aikaa. Näin ei kuitenkaan toimita, eikä tämä riitä. 
Puhemies.
   Usein käy niin, että läsnä olevat neuvoston tai komission edustajat ovat täysin halukkaita jatkamaan hieman pidempään ja ylittämään ennalta sovitun ajan. En kuitenkaan voi mitään sille, jos heidän on mentävä toiseen tapaamiseen eikä meillä näin ollen ole lisäaikaa.
Kiitän teitä vielä kerran huomautuksistanne. Suhtaudumme asiaan hyvin vakavasti ja kehotamme jäseniä noudattamaan puheaikoja, joita ei pidä ylittää.
Hyvä jäsen Figueiredo, tulitte paikalle myöhässä ettekä ollut läsnä kysymyksen esittämishetkellä, joten en voi antaa teidän esittää kysymystänne nyt. 
Figueiredo (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, pyydän anteeksi häiriötä, mutta istunto ei alkanut ilmoitettuna ajankohtana, jolloin olin täällä. Koska osallistuin välillä toiseen keskusteluun, voin vasta nyt pyytää teitä sallimaan keskustelun hyvin merkittävästä tekstiilialan asiasta ja pyydän lyhyttä puheenvuoroa. 
Puhemies.
   Jos sallisin tämän nyt vain koska neuvoston puheenjohtaja nyökyttelee, rikkoisin sääntöjä, sillä jäsenen on oltava paikalla kysymyksen esittämishetkellä. Kysymys N:o 5 olisi pitänyt esittää kauan sitten ja me aloitimme todellakin myöhässä, emme liian aikaisin. Teidän olisi siis pitänyt pystyä tulemaan ajoissa paikalle.
Kysymyksiin N:o 8–25 vastataan kirjallisesti.
Kyselytunti on päättynyt. 
Puhemies.
   Istunto on päättynyt.
