Euroalue (2007) - Euroopan keskuspankki (2006) (jatkoa keskustelulle) 
Puhemies
Jatkamme keskustelua euroalueesta vuonna 2007 ja Euroopan keskuspankin vuosikertomuksesta 2006.
Andrea Losco
ALDE-ryhmän puolesta. - (IT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa pääjohtaja Trichet, arvoisa puheenjohtaja Juncker, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan parlamentti voi todeta tyytyväisenä euroalueen olevan yksi maailmantalouden vakauden kulmakivistä.
Kuten esittelijä Rosati ja toisessa mietinnössä esittelijä Mitchell ovat jo selväsanaisesti selittäneet, parlamentti voi havaita talouden kohentuneen kiistatta vuonna 2006, mikä johti myönteisiin muutoksiin talouskasvun ja erityisesti työllisyyden alalla ja kahden miljoonan uuden työpaikan syntyyn, kuten aiemmin korostettiin. Euroalueen jäsenvaltiot ovat kyenneet luomaan tämän myönteisen suuntauksen terveen ja varovaisen finanssipolitiikan ansiosta ja niiden toimien ansiosta, joita on toteutettu rakenneuudistusvaatimusten noudattamiseksi ja jotka ovat euroalueen jäsenvaltioilta vaaditun aiempaa suuremman keskinäisen riippuvuuden tulosta.
On kuitenkin esitettävä joitakin kysymyksiä, joista tärkeimmät komission jäsen Almunia on jo tuonut kertomuksessaan esiin: Millaisena eurooppalaiset pitävät tätä hyvää taloustilannetta? Mitä hyötyä tilanteesta on yksittäisille kansalaisille? Valitettavasti virallisista tiedoista huolimatta kansalaiset eivät ole vielä konkreettisesti havainneet tilannetta. On syytä huomauttaa, että palkkamaltillisuutta koskevat toistuvat pyynnöt, jotka ovat tietyin edellytyksin taloudellisesti hyvin perusteltuja, ovat kaukana yksittäisten kansalaisten jokapäiväisestä elämästä, ja tämän vuoksi on selvää, että tällä hetkellä joidenkin jäsenvaltioiden, voimakkaita sosiaalisia jännitteitä kokeva Italia mukaan luettuna, on vaikeaa ohjata lisätuloja velanlyhennykseen.
Katson näin ollen, että samalla kun täytämme keskipitkän aikavälin sitoumuksemme, meidän on vastattava haasteeseen: miten voimme tehdä taloudelle tiukat säännöt, jotka ovat myös sosiaalisesti oikeudenmukaiset?
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
Arvoisa puhemies, haluan tuoda tässä keskustelussa pitämässäni puheenvuorossa esiin kaksi asiaa.
Ensinnäkin meidän olisi pantava tyytyväisinä merkille, että vuosi 2006 oli erityisen hyvä euroalueen valtioille. BKT kasvoi 2,7 prosenttia, kun se vuonna 2005 kasvoi 1,4 prosenttia. Työttömyys oli 7,4 prosenttia, alhaisinta viiteentoista vuoteen. Näihin tuloksiin päästiin tilanteessa, jossa inflaatio on pysynyt vakaana 2,2 prosentissa vuodesta 2005 ja jossa julkisen talouden alijäämä on pienentynyt. On kuitenkin hämmentävää, että nämä luvut ovat jatkuvasti heikommat kuin talouskasvua, työttömyyttä ja julkisen talouden alijäämää kuvaavat luvut kolmessa euroalueen ulkopuolisessa valtiossa eli Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Ruotsissa ja Tanskassa. Ne ovat myös heikommat kuin vastaavat Yhdysvaltojen vuotuiset talousluvut.
Toiseksi todettakoon, että molemmat mietinnöt ovat täynnä lukuja, joihin olemme keskittyneet. Näyttää kuitenkin siltä, etteivät kaikki pidä lukuja tärkeimpänä asiana. Vasta valittu Ranskan presidentti totesi haastattelussa, että talouskasvu ja täystyöllisyys ovat niin tärkeitä, että valtion päämiesten olisi käsiteltävä niitä suoraan ja että myös euron liiallinen vahvuus, joka johtuu Euroopan keskuspankin viimeisimmistä koronnostoista, on haitaksi eurooppalaiselle vientiteollisuudelle. Ranskan presidentti esitti tämän arvion ohella myös toivomuksensa keventää verotusta ja lisätä talousarvion alijäämää, jotta talouskasvu lisääntyisi ja työttömyys vähenisi tulevaisuudessa.
Lopetan aivan pian. En ole kuitenkaan kuullut mitään arvostelua komission puheenjohtajalta tai ...
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Alain Lipietz
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, haluan aluksi todeta, ettei puheenjohtaja Junkerin pidä loukkaantua siitä, että parlamentin jäseniä on vain vähän paikalla. Itsekin olisin mielelläni pysytellyt huoneessani, jotta olisin voinut nähdä hänet lähikuvassa televisioruudultani. Tämän salin keskusteluolot ovat aika hankalat.
Haluan ensinnäkin panna merkille, että Mitchellin mietintö näyttää olevan täysin samansuuntainen talous- ja raha-asioiden valiokunnassa jo vuosien ajan käytyjen keskustelujen kanssa. Ensimmäisen kerran käsillämme on lähes yksimielisyyteen perustuva mietintö, minkä ansiosta voimme päästä sopuun aiemmin eripuraa aiheuttaneista kysymyksistä.
Mietinnössä esitetään ensinnäkin mahdollisuus toteuttaa rakenneuudistuksia, joiden avulla voidaan lisätä kasvupotentiaalia 1990-lukuun verrattuna, ja nämä uudistukset ovat jo saattaneet toimia tällä tavoin.
Toiseksi mietintöön sisältyy nimenomainen toteamus siitä, etteivät työmarkkinauudistukset tarkoita ehdotonta palkkamaltillisuutta vaan pikemminkin, kuten puheenjohtaja Juncker totesi, maltillista palkkakehitystä, joka on suhteessa tuottavuuden kasvuun, joka puolestaan perustuu inhimillisen pääoman kehittämiseen ja kouluttamiseen, ei sosiaalietuuksien vähentämiseen.
Kolmas merkittävä edistyksellinen asia Mitchellin mietinnössä on se, että perustamissopimuksen 111 artiklaa käsitellään vihdoin asianmukaisesti. Neuvoston tehtäviin kuuluu vaihtokurssipolitiikan määrittäminen. Haluan sanoa puheenjohtaja Junckerille, että myös hänen olisi kuunneltava sitä, mitä jäsen Gallois puhuu Airbus-yhtiön kilpailukyvystä. Ei voida nimetä vain yhtä valtiota, jonka olisi vaikea sopeutua nykyiseen vaihtokurssiin.
Mitchellin mietinnön 10 kohdassa puheenjohtaja Junckeria pyydetään yhtymään komission jäsen Almunian näkemykseen, mikä todellakin olisi toivottavaa.
Jacky Henin
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, Euroopan unioni ei tarvitse hallintoa vaan poliittisia toimia talouden alalla, jotta voidaan edistää talouskasvua, joka synnyttää pysyviä ja ennen kaikkea hyvin palkattuja työpaikkoja. Euroopan keskuspankin toimet ovat vahingollisia, koska sen ainoana tavoitteena on pitää inflaatio mahdollisimman alhaisena, vaikka sen pitäisi ottaa huomioon myös rakennepoliittisia tekijöitä, kuten Yhdysvaltojen keskuspankki tekee.
Euron käyttöönotto ilman, että samanaikaisesti perustettiin kyseisten jäsenvaltioiden yhteistä talousarviota, on johtanut devalvointivälineen häviämiseen, eikä uusia suojeluvälineitä ole luotu. Dollarin aliarvostus on tältä kannalta katsottuna joukkotuhoase, jota käytetään Euroopan teollisuutta vastaan, eivätkä teidän itsetyytyväisyyttä huokuvat puheenne pysty kätkemään euron yliarvostuksesta aiheutuvia kohtuuttomia ja sietämättömiä kustannuksia. Euroopan unionin työntekijät ja kansalaiset maksavat hyvin kalliin hinnan tästä virheestä.
Euroalue ei kykene enää toimimaan nykytilassaan. Meidän on kiireellisesti muutettava Euroopan keskuspankin perussääntöä ja euron järjestelyjä. Meidän on kiireesti otettava käyttöön suojatullit. On aika toteuttaa teollisuuspolitiikkaa, jolla varmistetaan Euroopan unionin kansalaisten keskeisten etujen suojelu, työpaikkojen synty ja Euroopan unionin työntekijöiden yhteisten etujen suojelu.
John Whittaker
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, talouskasvu on aiempaa voimakkaampaa, työttömyys on laskusuunnassa ja julkisen talouden alijäämät ovat pienenemässä, mutta nyt ollaan huolissaan siitä, että euron vahva ulkoinen arvostus uhkaa tätä kasvua. Puheenjohtaja Juncker ei yhdy näihin huoliin, mutta pääministeri Sarkozy ja muut ovat vaatineet vaihtokurssin aktiivista hallinnoimista. Jäsen Mitchellin mietinnössä kiinnitetään huomiota määräyksiin, joilla vastuu vaihtokurssipolitiikasta osoitetaan jäsenvaltioille, ja kehotetaan euroalueen valtiovarainministereitä yhteensovittamaan vaihtokurssitoimensa Euroopan keskuspankin kanssa.
Mietinnössä todetaan seuraavaksi, ettei näiden toimien pidä horjuttaa EKP:n riippumattomuutta korkojen määrittämisessä inflaation hillitsemiseksi. Me emme näytä ymmärtävän, miten tämä kaikki toimii. EKP voi heikentää euron arvoa laskemalla korkoa. Siinä tapauksessa se kuitenkin hylkäisi inflaatiota koskevan tavoitteensa. Nykyaikana, kun pääoma liikkuu vapaasti, on mahdotonta samanaikaisesti ohjata inflaatiota ja vaihtokurssia.
On luonnollisesti olemassa toinenkin keino, joka on kauppavalvonnan lisääminen. Ehkä juuri tämä onkin heidän mielessään. Näin toimittaisiin pääministeri Sarkozyn Ranskan protektionismia koskeneiden huomautusten mukaisesti, mikä olisi kohtalokasta euroalueen markkinatalouksille.
Sergej Kozlík
(SK) Haluan korostaa, että inflaatiovaihtelut johtuvat pääasiassa rakenteellisista tekijöistä eivätkä epävakaasta politiikasta.
Palkat ovat nyt kaksinkertaistuneet Euroopan unionin uusissa jäsenvaltioissa, joissa energia- ja raaka-ainevaltaisen tuotannon osuus on suurempi kuin euroalueen kehittyneemmissä valtioissa. Samanaikaisesti suurin osa tästä tuotannosta on tarkoitettu euroalueelle. Näistä syistä uudet jäsenvaltiot ovat alttiimpia energia- ja raaka-ainehintojen vaihteluille, ja yhtä lailla ne toimivat puskurina, joka tasoittaa euroalueen valtioihin kohdistuvia hinta-vaikutuksia. Uusien jäsenvaltioiden inflaatiopaineet johtuvat kuitenkin myös nopeasta talouskasvusta, tuottavuuden lisääntymisestä ja kehittyneempien valtioiden saavuttamisesta.
Tämä juuri on yksi EU-jäsenyyden tavoite.
Kannatan näin ollen yhdentymiskriteerien tarkistamista erityisesti inflaation osalta, jotta niiden avulla ei lopulta synnytetä uusia kuiluja Eurooppaan.
Cristóbal Montoro Romero
(ES) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa pääjohtaja Trichet, arvoisa puheenjohtaja Juncker, haluan ensiksi onnitella jäsen Rosatia ja erityisesti jäsen Mitchelliä heidän laadukkaista mietinnöistään.
Elämme Euroopassa mielestäni taloudellisesti hyvin lupaavia aikoja. Tavoitteenamme on lisätä tuotantoa ja taloudellista toimeliaisuutta. Niiden ansiosta syntyy uusia työpaikkoja ja inflaatio pysyy hallinnassa.
Tämänhetkisenä tavoitteena on vakiinnuttaa talouskasvu. Tätä tavoitetta emme voi saavuttaa, ellei toimielinongelmia ratkaista. Mietintöjen kysymys koskee sitä, onko nyt käsillä suhdanteeseen kuuluva elpyminen vai perinpohjaisempi taloudellinen muutos.
Meidän ei tässä yhteydessä tarvitse luopua Euroopan 2 prosentin potentiaalikasvun ajatuksesta. Jäsenvaltioiden on tästä lähin synkronoitava kasvuvauhtinsa. Lyhyesti sanottuna on perustettava lisää työpaikkoja ja pk-yrityksiä.
Euroopan keskuspankin on noudatettava tässä asiassa myös Mitchellin mietintöön sisältyviä suosituksia, jotka koskevat koronnostossa sovellettavaa varovaisuutta, koska päätöksiä, joiden teko kuuluu hallituksille ja jotka koskevat uudistuksia ja laaja-alaisemmin protektionismin torjuntaa, ei pidä ennakoida. Euroopan suurin ongelma on protektionismin retoriikka, joka on vastoin Euroopan yhdentymisen henkeä.
Yhteenvetona todettakoon, että elämme taloudellisesti hyviä aikoja, joita on hyödynnettävä muun muassa sen varmistamiseksi, että talouskasvu jatkuu ennallaan ja että EU:n kansalaiset huomaavat euron yhdeksi hyvinvointinsa, vaurautensa ja ennen kaikkea uusien työpaikkojen synnyttäjäksi.
Ieke van den Burg
(EN) Arvoisa puhemies, haluan käyttää lyhyen puheaikani ilmaistakseni PSE-ryhmän täyden tuen vakaus- ja kasvusopimukselle - mikä on tarpeen toistaa moneen otteeseen - ja etenkin sen uudistamiselle. Olemme tarkistaneet sopimusta siten, että siinä otetaan nyt paremmin huomioon taloussyklit ja kehitys. Sopimusta on sovellettava kunnolla eikä tarkoitushakuisesti kuten nyt. Arvostan näin ollen sitä, mitä puheenjohtaja Juncker ja komission jäsen Almunia totesivat, ja on hyvä asia, että myös poliittinen ryhmäni ilmaisee tämän kannan.
Haluan kiinnittää huomiota kahteen erityisasiaan, joihin haluaisin kuulla teidän kolmen kommentit. Olen hyvin iloinen, että te kaikki kolme olette mukana tässä keskustelussa. Ensimmäinen asia koskee maltillista palkkakehitystä. Kannatamme periaatetta, jonka mukaan maltillisessa palkkakehityksessä on noudatettava tuottavuuden kasvua, ja näin on tapahtunutkin yli kymmenen vuoden ajan. Nyt on kuitenkin aika tutkia talouskasvun etujen uudelleen jakamista ja siltä osin, kuin voimme havaita palkkojen jääneen jälkeen ja muodostavan aiempaa pienemmän osan BKT:sta, myös näihin asioihin olisi löydettävä uusi tasapaino. Haluaisin kuulla mielipiteitä näistä asioista. Tiedän, että myös puheenjohtaja Juncker ja komission jäsen Almunia ovat esittäneet tämänsuuntaisia ajatuksia. Haluaisinkin erityisesti EKP:n pääjohtajan kommentoivan tätä kysymystä.
Toinen asia, jonka haluan tuoda esiin, koskee paitsi sijoitus- ja pääomarahastoja myös Mitchellin mietinnön 19 kohtaa, jossa käsitellään yritysten velkojen velkajärjestelyjä. Tämä asia on erityisen huolestuttava rahoitusvakauden kannalta, ja haluaisin kysyä teiltä, miten siihen olisi suhtauduttava ja mitä toimia sen osalta olisi toteutettava.
Olle Schmidt
(SV) Haluan aluksi kiittää kumpaakin esittelijää rakentavasta työstä. Euroopan keskuspankki hoitaa tehtävänä erinomaisesti. Vaikka keskustelu käykin joskus aika kuumana, pääjohtaja Trichet onnistuu aina rauhoittamaan ihmisiä puhumalla diplomaattisesti. EKP:stä on tullut merkittävästi aiempaa avoimempi, mutta pöytäkirjojen julkaisemista koskevaa parlamentin pyyntöä ei ole täytetty. Tällainen järjestelmä toimii hyvin muissa keskuspankeissa, ja sillä vahvistettaisiin EKP:tä ja parannettaisiin sen mainetta. Ilmaisemme lisäksi toiveemme EKP:n johtokunnan valintamenettelyn avoimuuden lisäämisestä.
On erittäin tärkeää säilyttää EKP:n riippumattomuus ja tukea hintavakauden tavoitetta. Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä ja Euroopan demokraatit antavat EKP:lle, pääjohtaja Jean-Claude Trichet'lle ja puheenjohtaja Jean-Claude Junckerille täyden tukensa tässä tärkeässä asiassa. Tiedämme, että tiukka vakauspolitiikka on Euroopan unioni talouskasvun perusedellytys.
Valitettavasti vain harvat meistä ovat huolissaan siitä, että Ranskan presidentinvaalien kärkkäät mielipiteenilmaisut ovat saaneet jatkoa. Brysselissä pidetty maanantainen kokous ei ainakaan hälvennä näitä huolia. Myös valiokunnassa ollaan tästä huolissaan, vaikka puheenjohtaja Juncker yrittääkin rauhoitella meitä, ja huolestuneisuus käy ilmi myös parlamentin tämänpäiväisestä laaja-alaisesta keskustelusta. Jotkin mietinnön sanamuodot voidaan tulkita pyrkimykseksi kyseenalaistaa EKP:n riippumattomuus ja sallia sen laajempi poliittinen puuttuminen asioihin. Vastustamme tällaista kehitystä. Viittaan 10 kohdan muotoiluun, jossa puolestaan viitataan, aivan kuin jäsen Hamonkin teki, nimenomaisesti perustamissopimuksen 111 artiklaan. Olisi hyvin valitettavaa, jos mietintömme voitaisiin katso jollain tavalla kyseenalaistavan EKP:n.
Wiesław Stefan Kuc
- (PL) Arvoisa puhemies, Euroalueen valtioiden makrotalouksien hyvät tulokset vahvistavat talous- ja rahaliiton valtaisan vaikutuksen niiden tulosten aikaansaamisessa, jotka itse asiassa olivat Euroopan unionin yhteisvaluutan käyttöönoton tavoitteena. Yhdentymisasteen lisääminen useilla aloilla mahdollistaa kehityksen ja edistyksen. Kuitenkin Euroopan unionin perustuslakiin, äänestysmenettelyihin ja joidenkin jäsenvaltioiden vahvaan asemaan liittyvät ongelmat estävät tällä hetkellä yhdentymisen syventymisen.
Puheenjohtaja Prodin ennustamasta kahden nopeuden Euroopasta on valitettavasti tullut todellisuutta. Se käy selvästi ilmi myös euron käyttöönotosta jäsenvaltioissa. Euron käyttöönottoa ei voida pitää suurena menestyksenä yhdessä tai kahdessakaan valtiossa kolmen vuoden jaksolla. Meidän on lujitettava ja nopeutettava toimiamme, koska niiden avulla voidaan nopeuttaa kehitystä ja syventää yhdentymistä. Tarttukaamme tähän mahdollisuuteen.
Haluan lopuksi esittää sydämelliset kiitokseni kummallekin esittelijälle.
Hélène Goudin
(SV) Kovinkaan montaa vuotta ei ole kulunut siitä, kun Ruotsi järjesti euroa koskevan kansanäänestyksen ja hylkäsi suurella enemmistöllä siirtymisen eurovaluuttaan. Euroalueen jäsenyyttä vastaan puhuivat silloin ja puhuvat edelleen monet seikat. Ensinnäkin kyse on hyvin epävakaasta poliittisesta hankkeesta ja toiseksi on hyvin ongelmallista, jos valtio ei itse pysty kontrolloimaan korkotasoaan suhdannevaihteluihin vastaamiseksi. Nämä pelot ovat osoittautuneet oikeutetuiksi, ja näemme nyt, miten tämä kaikki vaikuttaa valtioihin, jotka ovat siirtyneet euroon.
Onko Ruotsi hävinnyt, kun se on säilyttänyt kruunun? Äskettäiset tutkimukset osoittavat, että sillä on ollut vaikutusta kauppavirtaan, mutta vain vähäisessä määrin. Ruotsi on voittanut jotain paljon arvokkaampaa, kun se ei siirtynyt euroon. Ruotsi on aivan erilaisessa asemassa kuin euroalueen valtiot, koska se pystyy kontrolloimaan kehitystään mukauttamalla korkoja Ruotsin oloihin ilman, että Ruotsin keskuspankin on otettava huomioon muiden valtioiden kaupan tilanne. Olen näin ollen sitä mieltä, että, toisin kuin komission jäsen Almunia on parlamentissa todennut, Ruotsin kansanäänestyksen tulosta on kunnioitettava ja Tanskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan ohella myös Ruotsille on myönnettävä virallinen poikkeus, jonka perusteella sen ei tarvitse liittyä euroalueeseen. Muut vaihtoehdot olisivat hyvin kaukana demokraattisesta toiminnasta.
Zsolt László Becsey
(HU) Olen iloinen, että tätä keskustelua käydään nyt, minkä ansiosta käsiteltävinä olevien kahden aiheen yhteisten piirteiden osalta voin kiinnittää huomiota joihinkin laajentumisen seurauksiin. Olen ensinnäkin tyytyväinen siihen, että paitsi euroalueen ehdokasvaltioiden edustajat ja esittelijä myös saksalainen kollegani Schwab ovat panneet merkille ongelman, että euroalueen jäsenyyden edellytyksenä olevan inflaatioperusteen osalta viitevaltio - toisin sanoen kaikki jäsenvaltiot - ymmärretään eri tavoin kuin EKP:n tavoitteessa käyttämässämme perusteessa, jota sovelletaan nimenomaisesti 13 jäsenvaltioon.
Komission jäsenen Almunian meille eilen vastaukseksi toimittamasta kirjeestä huolimatta parlamentin on jatkettava painostamista, jotta perustamissopimusuudistukseen sisällytetään korjaus, joka liittyy loogisesti euroalueen perustamiseen. Eikö lisäksi ole kaksinaismoralistista, kun toimia, joilla voitaisiin puuttua euroalueen jäsenvaltioiden liialliseen inflaatioon, ei ole, mutta samalla euroalueen jäsenyyttä hakeville asetetaan tiukemmat inflaation hillitsemistä koskevat vaatimukset?
Haluan huomauttaa, että vaikka euron viiteryhmänä on 27 jäsenvaltiota, EKP:n johtokunnassa sama määritelmä pätee ainoastaan 13 valtioon, sillä en ole varma, missä asemassa euroalueen ulkopuolisten valtioiden kansalaiset ovat tässä elimessä. Tämän vuoksi katson, että perustamissopimuksen ilmaisulla "jäsenvaltioiden Euroopan unioni" on kahtalainen merkitys.
Paljon puhutaan solidaarisuudesta, mutta se ei ilmene euroseteleiden käytössä. Itse asiassa seteli, jonka nimellisarvo on pienin, eli 5 euroa on arvoltaan moninkertainen verrattuna uusien jäsenvaltioiden kansallisten valuuttojen pienimpiin seteleihin, mikä pakottaa näiden valtioiden kansalaiset kulkemaan kaduilla kassit täynnä kolikkoja. Samalla suurin seteli, 500 euroa, vastaa arvoltaan usein näissä valtioissa maksettavaa puolen vuoden palkkaa. En itsekään ole kyennyt käyttämään maksuvälineenä 500 euron seteliä viikkoihin, edes täällä Strasbourgissa tai Brysselissä. Jos joku voisi rikkoa sen pienemmäksi, olisin hyvin kiitollinen. Mitä tässä tilanteessa voitaisiin tehdä Riikassa?
Haluan todeta lisäksi, että jäsen Rosati teki hyvin syvällisen huomion, joka koski neljän perusvapautemme ulottamista koskemaan sisämarkkinoita. Haluan kuitenkin esittää myös tästä yhden kysymyksen: Miten on mahdollista, että ne, jotka tällä hetkellä osallistuvat rahatalouden yhdentymiseen, voivat estää työvoiman vapaan liikkuvuuden, pelätyn slovakialaisen työvoiman polkumyynnin? Miten on mahdollista, että työvoimavaltainen työ suljetaan yhteisön lainsäädännössä epäsuorasti palvelujen tarjoamisen ulkopuolelle?
Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia. Toivon, että euroalueen laajentuminen itään, kohti Venäjän entistä vaikutusaluetta, alkaa pian.
Pervenche Berès
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Juncker, arvoisa pääjohtaja Trichet, arvoisa komission jäsen Almunia, tämä viikko on mielestäni ollut hyvä eurolle. Ensinnäkin siksi, että euroaluetta koskevaa makrotaloudellista vuoropuhelua on nyt ensimmäisen kerran käyty täällä Euroopan parlamentissa. Toivon, että tämä on alku hyvälle käytännölle; euro on ollut näkyvästi esillä täällä parlamentissa käydyssä keskustelussa, ja se on hyvä asia.
Tällä viikolla kuitenkin myös vasta valittu tasavallan presidentti koki tarpeelliseksi perustella henkilökohtaisesti euroryhmälle sitä, mitä hän aikoo kotimaassaan ehdottaa. Minusta tuntuu siltä, että muutama vuosi sitten näin ei olisi voinut tapahtua tässä valtiossa, jossa talousarviostrategian katsottiin tuolloin kuuluvan kansallisen itsemääräämisvaltaan. Yhteiskeskustelu siitä, mistä euron hallinnoimisessa on kyse, on edennyt, ja se on mielestäni hienoa. Olette vaatineet oikeutta arvioida ehdotettujen 13 miljardin verohuojennusten tehokkuutta, ja voin vain tukea ehdotustanne.
Haluan kuitenkin pyytää teitä menemään tulevaisuudessa vieläkin pidemmälle. Tämä ensinnäkin siksi, ettei vakaus- ja kasvusopimuksen ehkäiseviä toimia toteuttamalla mielestäni saavuteta tarvittavia tuloksia, eikä koordinointia toisin sanoen kyetä järjestämään ennalta käsin, jotta tulevat strategiset sijoitukset voitaisiin järjestää yhteensovitetusti ja jotta yhdessä voitaisiin ennakoida rakenneuudistusten vaikutuksia, koska yhden valtion rakenneuudistusten vaikutukset ulottuvat kaikkiin muihinkin valtioihin.
Kehotan teitä lisäksi aloittamaan keskustelun vaihtokurssista. Perustamissopimuksen 111 artiklan nojalla te voitte puuttua tähän asiaan, myös neuvostossa. Sitä on pidettävä yhteistä etua koskevana asiana myös perustamissopimuksen 99 artiklan nojalla.
Vladimír Železný
(CS) Arvoisa puhemies, euron käyttöönotolla oli tarkoitus luoda yhdet sisämarkkinat. Euroopan unioni on kuitenkin tänään poliittisen yhdentymisen ja ylisäännellyn supervaltion perustamisen lumoissa sen sijaan, että se varmistaisi ne taloudelliset vapaudet, jotka vuonna 1957 olivat yhteismarkkinoiden perustana ja joita ei ole vielä tänä päivänäkään toteutettu. Bolkesteinin direktiivin hylkääminen, esteet, jotka koskevat tuotannon siirtämistä EU:n tehokkaammille alueille, ja uusien jäsenvaltioiden työvoiman vapaan liikkuvuuden rajoitukset sekä yhteismarkkinoiden vapauden protektionistiset ja lainsäädännölliset rajoitukset ovat tekemässä eurosta keinotekoisen valuutan. Tämän seurauksena meillä on yhtenäisvaluutta ilman yhteismarkkinoita. Tyypillinen esimerkki tästä on se, että toisaalta vakaussopimuksen sellaisia myönnytyksiä viedään säälimättä eteenpäin, joita ilman jotkut EU:n suuret jäsenvaltiot eivät pysty olemaan, ja toisaalta uusien jäsenvaltioiden euroalueen jäsenyyden ehdoksi on asetettu järjettömiä ja kauan sitten vanhentuneita vaatimuksia, joissa ei oteta asianmukaisesti huomioon välttämätöntä inflaatiotasoa ja muita indikaattoreita, jotka ovat ainoastaan sellaisten hyvin dynaamisten talouksien toisarvoisia ja sattumanvaraisia ilmentymiä, jotka kasvavat EU:n keskiarvoa nopeammin. Euroalueen kapeakatseisuus ja kykenemättömyys toteuttaa taloudellisia vapauksia epäreiluilla ja epäyhtenäisillä markkinoilla tekevät eurosta epävakaan ja ponnettoman valuutan.
eidän yläpuolellanne olevassa paneelissa ja näytöllä. Nimeni perästä puuttuu kirjain ý. Kirjatkaa tämä asia ylös.
Othmar Karas
(DE) Arvoisa puhemies, myös minä suhtaudun myönteisesti kolmilehtiseen euroapilaan.
Euro on ollut menestys: euro on EU:n paras vastaus maailmanlaajuisiin haasteisiin. Euro ja neljä perusvapautta ovat vahvojen sisämarkkinoiden perusta. Minulle Maastrichtin kriteerit sekä vakaus- ja kasvusopimus ovat suurimpia sääntelyperiaatteita, joita Euroopan unionissa on koskaan laadittu. Tammikuun 1. päivästä 2008 alkaen euroryhmällä on ehdoton enemmistö EU:n jäsenvaltioissa. Tämä on hyvä asia, ja haluamme toivottaa Maltan ja Kyproksen lämpimästi tervetulleiksi.
Olen hämmästynyt innostuessamme siitä, että hallituksen päämies on luvannut tehdä kotiläksynsä. Kotiläksyt on tehtävä. Sääntöjä on noudatettava sen sijaan, että niitä tulkitaan protektionistisesti.
Olemme iloisia, että taloudellisia voittoja on, ja kehotamme käyttämään nämä voitot kaupan alijäämän ja julkisen velan vähentämiseen ja antamaan samalla työntekijöille tilaisuuden saada niistä osansa.
Me emme kyseenalaista Euroopan keskuspankin riippumattomuutta. Keskuspankki varmistaa euron moitteettoman toiminnan. Riippumaton EKP ja euroalueen yhdennetyt ulkoiset suhteet eivät kuitenkaan sulje toisiaan pois. Sillä, että euroalueen ulkosuhteissa puhutaan yhdellä äänellä, ei ole mitään tekemistä sen seikan kanssa, että nämä kolme herraa pystyisivät siten vaikuttamaan ulkomaan valuuttojen vaihtokursseihin. Markkinat määrittävät vaihtokurssit, ja Euroopan keskuspankki päättää korkotasosta. Haluan tehdä tämän vasemmistolle selväksi.
Nykyisin me kaikki ylistämme euroa ja taloustietoja, mutta olemme unohtaneet, että euroa olisi pidettävä ja vietävä eteenpäin Euroopan unionin kansalaisten kannalta hyödyllisenä asiana. On korostettava, kuinka paljon vaihtokursseissa säästetään. On korostettava euron vaikutuksia euroalueen ja sisämarkkinoiden vakauteen. Meidän ei pidä unohtaa, että euro suoriutuu tällä hetkellä dollaria paremmin, mikä on selvä osoitus menestyksestä. Sitä ihmiset halusivat, kun euro otettiin käyttöön.
Robert Goebbels
(FR) Arvoisa puhemies, koen joutuvani osallistumaan petolliseen keskusteluun, jossa petetään vieraamme, joita vastassa on tyhjä istuntosali, ja jossa petollisuutta ilmenee oikealta, kun kyseiset jäsenet puhuvat EKP:n riippumattomuuden menettämisestä, vaikka Euroopan keskuspankki on riippumaton ja sellaisena pysyy. Ranska muutti perustuslakiaan, jotta EKP voisi olla riippumaton. EKP:n perussäännön muuttamiseen tarvittaisiin 27 hallituksen ja 28 parlamentin hyväksyntä, myös tämän parlamentin hyväksyntä. Tehtävä on mahdoton!
Sitä paitsi EKP tekee erinomaista työtä: euro on kansainvälisen valuuttavarannon toinen valuutta, ja vuodesta 2000 alkaen sen arvo on noussut noin 25 prosenttia dollarin arvoa suuremmaksi. Meille on halvempaa ostaa raaka-aineita, polttoainetta ja kaasua. Euroalueen inflaatio on hitaampi kuin Yhdysvaltojen tai Yhdistyneen kuningaskunnan. Jos haluan yhden kritiikin EKP:stä esittää, se on liiallinen pakkomielle inflaation hillitsemiseen. Inflaatio on vahingollista erityisesti taloudellisesti heikoille talouksille, mutta koska inflaatiopaine on tällä hetkellä heikkoa, keskuspankki voisi tukea voimakkaammin EU:n talouspolitiikkaa.
Monien eurooppalaisten ostovoima on laskenut, mutta se ei ole heikentänyt palkkamaltillisuutta koskevia EKP:n vaatimuksia. Toivon, että pääjohtaja Trichet suosittaa maltillista palkkakehitystä myös presidentti Sarkozylle, joka luopuu Ranskan tekemistä sitoumuksista antaakseen verohelpotuksia rikkaille.
Lopullinen petos liittyy seuraavaan kysymykseen: Mitä virkaa Euroopan perusoikeuskirjalla on, jos sitä ei sovelleta koko Euroopan unionissa? Miten Euroopan yhteisöjen tuomioistuin voi soveltaa perusoikeuskirjaa, jos sitä ei sovelleta Yhdistyneessä kuningaskunnassa? Tämä viimeinen kysymys on luonnollisesti osoitettu suurelle eurooppalaiselle, maanmiehelleni puheenjohtaja Junckerille.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Juncker, arvoisa pääjohtaja Trichet, hyvät kuulijat, ei ole paradoksaalista tai ristiriitaista kannattaa meille esiteltyjen erinomaisten mietintöjen päätelmiä ja Ranskan hallituksen rohkeita ja määrätietoisia pyrkimyksiä toteuttaa tarvittavat uudistukset ja edistää talouskasvua. Se ei ole paradoksaalista tai ristiriitaista, koska Ranska on tehnyt paluun Eurooppaan. Julistamalla juhlallisesti sitoumuksensa Euroopan yhdentymiseen Ranskan tasavallan presidentti osallistui voimakkaasti Euroopan hengen uudelleen virittämiseen ja umpikujan murtamiseen. Brysselin huippukokouksessa liittokansleri Merkelin ansiosta aikaansaatu sovinto on ensimmäinen käytännön esimerkki tästä.
Yhtenä tavoitteena on parantaa euroalueen toimintaa. Vakaus- ja kasvusopimusta, joka on vuodesta 1999 tarjonnut puitteet euroalueen talousarvioille ja jossa määrätään talousarviokurista, jota jäsenvaltioiden on noudatettava liiallisten alijäämien ehkäisemiseksi, on sovellettava järjestelmällisesti, koska sen avulla voidaan lujittaa julkisen talouden vakautta. Riippumatta siitä mitä on sanottu, Ranska ei selvästikään kyseenalaista vakaus- ja kasvusopimuksen määräyksiä, jotka ovat edelleen perustavanlaatuisia. Meidän on joka tapauksessa noudatettava sopimuksen perusteita mutta pidettävä yllä samanaikaisesti talouskasvun tavoitetta. Sopimusta on sovellettava järkevästi ja dynaamisesti.
Tässä hengessä Ranskan tasavallan presidentti oli innokas esittämään tarvittavat selvitykset kunnianhimoisesta rakenneuudistusohjelmasta, jonka hän aikoo toteuttaa. Käynnistetyn hedelmällisen vuoropuhelun ansiosta kantoja on voitu selkiyttää. Presidentti Sarkozy on vahvistanut sitoumuksensa tehdä kaikkensa, jotta tavoite saavutetaan vuonna 2010, jos hänen näistä toimista odottamansa kasvua lisäävä vaikutus tuottaa toivotunkaltaisia tuloksia verotuloihin. Ranska on jo sitoutunut pienentämään julkisen talouden alijäämäänsä 2,4 prosenttiin vuoden 2007 jälkeen. Toimia julkisen talouden vakauttamiseksi ja valtionvelan pienentämiseksi jatketaan hellittämättä.
Kuulun niihin, joiden mielestä euroryhmän roolia olisi lujitettava. Ryhmällä on määrätietoinen ja hyvä puheenjohtaja, ja ryhmän on jatkettava toimiaan johdonmukaisen ja yhteensovitetun talouspolitiikan edistämiseksi. Tällä tavoin euroryhmä voi, Euroopan keskuspankin itsemääräämisoikeutta kunnioittaen, tasapainottaa hyödyllisesti kasvu- ja työllisyyssuuntautuneen talouspolitiikan täytäntöönpanoa.
Vladimír Maňka
(SK) Osallistuin viime viikolla Irlannin valtiovarainministeriössä Dublinissa käytyihin keskusteluihin.
Irlannin talous on kasvanut hätkähdyttävää vauhtia, keskimäärin 6 prosentin vauhtia viimeisen 10 vuoden aikana. BKT per capita on 40 prosenttia EU:n keskiarvoa korkeampi. Työttömyysaste on 4,2 prosenttia, ja Irlanti saavuttaa selvästi Lissabonin strategian työttömyyttä koskevan tavoitteen. Irlannin huolena kuitenkin on inflaatio, joka kiihtyy 5 prosenttiin tänä vuonna. Ellei Irlanti jo kuuluisi euroalueeseen, se ei voisi tällä hetkellä liittyä siihen nykysäännösten mukaisesti. Tässä yhteydessä haluan muistuttaa, että nopeasti kasvavien talouksien rakenteellinen inflaatio on nopeaa. Tällainen tilanne on osa talous- ja rahaliiton kokonaisuutta.
Inflaatio on osa prosessia erityisesti uusille jäsenvaltioille, jotka yrittävät saavuttaa kehittyneempiä valtioita. Neuvoston ja komission olisi näin ollen tehtävä uusi arvio ja tarkistettava lähentymisperusteita. On erittäin tärkeää jatkaa poliittisia keskusteluja, joissa käsitellään näiden perusteiden soveltamista euroalueen tuleviin jäseniin.
Jean-Claude Juncker
euroryhmän puheenjohtaja. (FR) Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron keskustelun päätteeksi ja täydennän hieman sitä, mitä aiemmin sanottiin tai jätettiin sanomatta.
Puhun aluksi palkkapolitiikasta, koska työskentelen tämän aiheen parissa ja kannan siitä erityistä huolta. Olen edelleen vakuuttunut siitä, että jos nykyisen politiikan, jolla kasvatetaan kuilua työntekijöiden ja niiden välillä, jotka väittävät tarjoavansa työtä, soveltamista jatketaan, edessä odottaa katastrofi. Yksinkertaiset ja vaatimattomat eurooppalaiset, jotka eivät ole sen tyhmempiä kuin muutkaan, eivät ymmärrä, miksi tämä kuilu niiden välillä, joilla on varallisuutta ja jotka haluaisivat sitä hankkia, kasvaa joka päivä.
(Suosionosoituksia)
Käsittääkseni monet ovat puhuneet tästä, myös Euroopan keskuspankin pääjohtaja, joka äskettäin ilmaisi vastustavansa kuilun jatkuvaa syvenemistä. Meidän on mielestäni syytä noudattaa maltillisen palkkakehityksen periaatetta. Maltillinen palkkakehitys voidaan selittää yksinkertaisesti seuraavasti: niin kauan kuin palkat kehittyvät yhdenmukaisesti tuotannon kehityksen kanssa, maltillinen palkkakehitys ei johda kilpailukyvyn heikkenemiseen tai inflaation lisääntymiseen. Jos taas toisaalta palkkakehitys irtautuu tuotannon kehitysvauhdista, meille saattaa tulla - ja varmasti tuleekin - ongelmia. Meidän on pohdittava uudenaikaista mallia, jonka ansiosta mahdollisimman monet ihmiset voisivat hyötyä kasvun hedelmistä. Aina kaikki ei riipu nimellispalkkojen nostamisesta. Meidän on tutkittava, miten työntekijät voitaisiin osallistaa; meidän on pohdittava voitonjakomalleja ja pohdittava työntekijöiden palkan muodostusmalleja, joiden avulla mahdollisimman monet henkilöt pääsisivät osallisiksi talouskasvun hedelmistä. Haluan lisätä, ettei näitä malleja pidä mustamaalata ja arvostella heti alun alkaen niin kuin joillakin on tapana tehdä, vaan niitä olisi pidettävä välineenä, joiden avulla euroalue ja Euroopan unioni pystyvät lisäämään osallistumistaan työmarkkinoille ja siten vähentämään työttömyysastetta nykyisestä. Haluamme kasvua siksi, että haluamme lisää työpaikkoja; emme halua kasvua vain kasvutavoitteen vuoksi.
Työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta euroalueella totean - yhdessä Euroopan keskuspankin pääjohtajan kanssa, mikä jälleen kerran osoittaa, millaisessa yhteisymmärryksessä toimimme - että, on todellakin ristiriitaista, että on olemassa yhteinen raha-alue, jolla kaikilla ei kuitenkaan ole yhtäläisiä vapauksia. Olen tämän vuoksi samaa mieltä niiden kanssa, jotka vaativat, että esimerkiksi slovenialaisille työntekijöille olisi annettava mahdollisuus liikkua vapaasti euroalueella. Perustamissopimuksesta tai liittymisjärjestelyistä ei kuitenkaan löydy lauseketta, joiden perusteella voisimme todeta, että Slovenian kansalaisille on annettava oikeus liikkua vapaasi euroalueen 12 jäsenvaltion alueella, mutta ei muiden jäsenvaltioiden alueella. Niissä ei ole myöskään lauseketta, jonka perusteella voisimme todeta, etteivät Tšekin, Slovakian ja Puolan työntekijät voisi liikkua vapaasti euroalueella siksi, että vapaus koskee vain euroalueen jäsenvaltioita. En ole osallistunut perustamissopimuksen kaikkien lausekkeiden laadintaan, edes vähäisessä määrin, mutta näissä kaikissa teksteissä olevalta vaikeaselkoisuudelta ei tässäkään voida välttyä. Tämän vuoksi meidän on käytävä tätä keskustelua, mutta meidän on ymmärrettävä, ettemme voi ratkaista asiaa yksin euroalueen tasolla, sillä se on ratkaistava koko Euroopan unionin tasolla.
Täällä on puhuttu paljon henkilöstä, jota nimitin viime maanantaisen euroryhmän kokouksen "illan vieraaksi". Jäsen Hamon, tämä ilmaisu on peräisin Elysée-palatsin historiasta ajalta, joka ei täysin vastaa nykyaikaa, koska myös muut ennen euroryhmän puheenjohtajaa ovat ottaneet vastaan illan vieraita. Kyse oli kuitenkin 1980-luvun ilmiöstä Ranskassa. Euroopassa tämä ilmiö on melko uusi, ja näemme vielä, onko se uuden hienon perinteen alku vai jääkö se historiaan.
Edellä esitetyn perusteella haluan lyhyesti kommentoida joitakin Ranskan tekemiä sitoumuksia. Ensinnäkin Ranska ei ole lopettanut eikä keskeyttänyt julkisen talouden vakauttamistoimia. Toiseksi vuoden 2008 alijäämä...
(Puhuu jäsen Goebbelsille, joka esittää välihuomautuksen.)
...Jäsen Goebbels, kyllä aivan niin, tämä selviää aikanaan. Minä en vastaa Ranskan talousarviopolitiikasta, joten tämä jää nähtäväksi. Hyvä ystäväni jäsen Goebbels, haluan lopuksi sanoa, että jos Ranskan julkinen talous olisi yhtä hyvässä kunnossa kuin kotimaani julkinen talous, me emme kävisi tätä keskustelua, eikä meillä olisi käynyt maanantaina illan vierasta.
(Naurua)
Ranska on siis täysin sitoutunut. Se tekee kaikkensa saavuttaakseen tavoitteen vuonna 2010, mihin me kaikki tämän vuoden huhtikuussa sitouduimme. Ranska ei ole ainoa valtio, jolla on vaikeuksia saavuttaa tavoite määräajassa. Analysoimme tinkimättömästi ja tarkoin muiden valtioiden tulokset. Saattaa olla, etteivät nämä valtiot pysty nykyisin ehdoin saavuttamaan tavoitetta toivotussa ajassa, mutta euroryhmä odottaa, että kaikki euroryhmän jäsenvaltiot saavuttavat keskipitkän aikavälin tavoitteen viimeistään vuonna 2010. Ranska puolestaan toimittaa meille päivitetyn vakausohjelmansa syyskuussa, minkä jälkeen euroryhmä voi yhdessä komission kanssa arvioida, johtavatko Ranskan hallituksen käynnistämät rakenneuudistukset todennäköisesti toivottuihin tuloksiin, toisin sanoen vakiinnutetaanko niillä uudelleen Ranskan talouskasvu ja varmistetaanko niillä Ranskan julkisen talouden rahoitusasema pitkällä aikavälillä. Viittaan tämän osalta vakaus- ja kasvusopimuksen tarkistettuun versioon.
Mitä tulee euroalueen laajentumiseen ja erillisenä asiana keskusteluun, jota voisimme käydä liittymisperusteista, haluan todeta toistamiseen parlamentille, ettei euroalue ole yksinoikeutettujen alue eikä euroryhmä ole eksklusiivinen ryhmä. Kaikilla jäsenvaltioilla, jotka täyttävät liittymisperusteet, on paitsi mahdollisuus myös velvollisuus liittyä euroalueeseen. Yksikään euroalueen jäsen, valtio tai poliitikko ei voi hylätä pyyntöä, joka koskee euroalueeseen liittymistä. Perussopimukset ovat tältä osin täysin selviä.
Voimme luonnollisesti keskustella asiasta, ja niin teemmekin, mutta siitä on keskusteltava perinpohjaisesti eikä perusluonteisia kysymyksiä, kuten sitä, pitäisikö liittymisperusteiden pohjautua voimakkaammin nimelliseen tulkintaan, jollaiseen perussopimukset kannustavat, vai sen sijaan todelliseen lähentymiseen, pidä vältellä. Olen jo varoittanut - en vieläkään pidä tästä sanasta - uusia jäsenvaltioita todellisen yhdentymisen käsitteestä. Niin sanotuille uusille jäsenvaltioille ei ole todellisuudessa mitään hyötyä siitä, että käytettävissämme on analyyseja, jotka perustuvat voimakkaammin todelliseen yhdentymiseen kuin nimelliseen tulkintaan. Saattaa kuitenkin olla, että tästä keskustellaan seuraavina kuukausina.
En ymmärtänyt hyvin kysymystä, jonka ystäväni jäsen Goebbels esitti minulle puheenvuoronsa päätteeksi hänen kysyessään minulta Euroopan unionin perusoikeuskirjasta. En näe sillä olevan mitään yhteyttä tällä hetkellä käymäämme keskusteluun, ellei tarkoituksena ole viitata siihen, ettei Yhdistyneellä kuningaskunnalla olisi enää perusteita vaatia opt-out-lausekkeen soveltamista perusoikeuskirjan osalta ja ettei perusteita vaatia opt-out-lausekkeen soveltamista ylipäänsä ole raha-asioissa. Olen joka tapauksessa sitä mieltä, että Yhdistynyt kuningaskunta vielä jonain päivänä soveltaa perusoikeuskirjaa alueellaan - koska se vielä joskus haluaa niin tehdä, sillä järjen ääntä ei voi ikuisesti vastustaa - ja ennen kuin se ottaa käyttöön yhtenäisvaluutan.
Perusoikeuskirjaa koskevan julistuksen ja samaa aihetta käsittelevän Eurooppa-neuvoston julistuksen jalo yhdistelmä muodostaa näin ollen näihin kahteen oikeuslähteeseen perustuvan ratkaisun, jonka ansiosta Euroopan yhteisöjen tuomioistuin voi havaita, että niin tässä asiassa kuin monissa muissakin pretoriaaninen oikeus on osoittanut olevansa edellä todellista aikaansa, jota muovaavat ne, jotka haluavat enemmän Eurooppaa ja valitettavasti myös ne, jotka haluavat vähemmän Eurooppaa. Euroopan parlamentilla on tärkeä panos keskusteluihimme yleensä siksi, että parlamentti on niiden puolella, jotka haluavat enemmän Eurooppaa. Meillä ei ole mitään voitettavaa, jos haluamme vähemmän Eurooppaa joka päivä tai jos haluamme myydä Eurooppaa osina niille, jotka haluavat hajottaa osiin hankkeen, joka ei ole lakannut laajentumasta ja ihmetyttämästä maailmaa heti alkutekijöistään lähtien.
(Suosionosoituksia)
Jean-Claude Trichet
Arvoisa puhemies, esitän viisi huomautusta vastaukseksi esitettyyn kysymykseen. Ensinnäkin haluan todeta vielä kerran, että jäsen Rosatin ja jäsen Mitchellin mietinnöt olivat hyvin vaikuttavia ja niissä oli paljon tärkeitä ajatuksia ja suosituksia.
Ensiksi kommentoin jäsen Schwabin huomautusta. On selvää, että kysymys on institutionaalisesta filosofiasta. Euroalueella on 13 esimerkillistä poliittista demokratiaa, ja ensi tammikuussa niitä on 15. Tulevaisuudessa demokratioita voi olla 25 tai jopa enemmän. On mahdotonta ajatella, että tarkistuksia tehtäisiin kolme, neljä kertaa vuodessa demokratiamme tavanomaisesta toiminnasta johtuvien muutosten perusteella. On selvää, että euroryhmässä tehtyjä sitoumuksia joko noudatetaan tai ei. Jos niitä ei noudateta, euroryhmä ei voi säilyttää auktoriteettiaan - ja uskon asianomaisten maiden toivovan ja haluavan, että se säilyttää auktoriteettinsa.
Toinen huomautukseni koskee työpaikkoja. Luvut ovat lukuja. Kuulen säännöllisesti, ettei euroa ole tarkoitettu työpaikkojen luomiseen ja että meillä on talouskasvua, työpaikkoja ja muuta sellaista koskeva ongelma. Euron perustamisajatuksen hyväksyy koko maailma: hintavakaus ja uskottavat toimet hintavakauden varmistamiseksi ovat kestävän talouskasvun ja työpaikkojen synnyn edellytyksiä. Tämän päätöksen eurooppalaiset ovat tehneet, mutta he ovat hyvässä seurassa, koska päätös on yksimielinen. Mitä nämä luvut ovat? Yli 12 miljoonaa työpaikkaa on luotu sen jälkeen, kun euro otettiin käyttöön - yli 12 miljoonaa, joista kaksi miljoonaa luotiin vuonna 2006, kuten esittelijä hyvin kaunopuheisesti hetki sitten totesi. Euroopassa on luotu euron käyttöönoton jälkeen jopa enemmän työpaikkoja kuin Yhdysvalloissa. Työttömyysaste on alhaisin 25 vuoteen. Emme ole tyytyväisiä, eikä meidän pidäkään olla, sillä pystymme vielä paljon parempaan. Ei voida kuitenkaan väittää, että euro haittaisi työpaikkojen syntymistä - se ei pidä paikkaansa, ja voimme osoittaa sen.
Mitä tulee väitteeseen hintavakautta koskevasta pakkomielteestämme, olen jo todennut, että hintavakaus on kestävän talouskasvun ja kestävien työpaikkojen synnyn edellytys. Haluan todeta lisäksi, että kansalaiset ovat tästä täysin samaa mieltä. Kaikki tutkimukset osoittavat kansalaisten uskomattoman yksimielisesti antavan täyden tukensa hintavakaudelle, eivätkä he ole välttämättä täysin tyytyväisiä nykytilanteeseen vaan he toivovat meiltä mahdollisimman uskottavia toimia. Jos 50 vuoden suhdeluku on tänään 4,67 prosenttia ja 30 vuoden suhdeluku 4,65 prosenttia (50 vuoden suhdeluku pätee Ranskaan, missä joukkovelkakirjoja myönnetään 50 vuodeksi ja 30 vuoden suhdeluku Saksaan), nämä luvut ovat yhä paljon alhaisempia kuin 10 vuoden suhdeluku Yhdysvalloissa? Miksi näin on? Koska me olemme uskottavia - takaamme uskottavasti hintavakauden 30 vuoden ja jopa 50 vuoden ajanjaksolla. Tällä tavoin meihin kohdistuva luottamus koituu Euroopan hyväksi.
Haluan mainita vaihtokurssiasian, joka on hyvin tärkeä. Ensimmäiseksi todettakoon, että säännöt ovat hyvin selvät - ne on asetettu perustamissopimuksessa. Ne ovat täsmälleen samat kuin säännöt, joita on sovellettu Saksan liittovaltion keskuspankissa siitä lähtien, kun se toisen maailmansodan jälkeen perustettiin. Ne ovat täsmälleen samat kuin säännöt, jotka otettiin käyttöön Ranskan järjestelmässä tammikuussa 1994, kun Ranskan keskuspankista tuli itsenäinen Maastrichtin sopimuksen vaatimusten mukaisesti ja oikeiston ja vasemmiston yksimielisen päätöksen mukaisesti niiden päättäessä muuttaa viidennen tasavallan perustuslakia keskuspankin riippumattomuuden takaamiseksi, mihin jäsen Goebbels jo viittasikin.
Säännöt ovat siis selvät. Ne ovat samanlaiset useissa maissa. Kuten arvoisa parlamentin jäsen hyvin kaunopuheisesti totesi, käytännössä tämä merkitsee sitä, että olemme kelluvassa valuuttakurssijärjestelmässä, ja meillä on foorumi, jossa näistä asioista voidaan keskustella: G7. Minun tietääkseni minun ohellani G7-lausuman allekirjoitti Jean-Claude Juncker, yhdysvaltalaiset kumppanimme - keskuspankki ja valtiovarainministeriö - japanilaiset kumppanimme sekä muut kumppanimme, Yhdistynyt kuningaskunta ja Kanada.
Tällä tavalla olemme keskustelleet asioista kelluvan valuuttakurssijärjestelmän käyttöönoton jälkeen. Tarkoituksenani ei ole väittää, että tilanne on helppo tai erinomainen, mutta kantakaamme vastuumme mahdollisimman hyvin näissä oloissa ja varmistakaamme, että tätä vuoropuhelua käydään - paitsi meidän kesken luonnollisesti myös kumppaneidemme kanssa. Emme voi missään tapauksessa toimia vastoin kumppaneidemme toiveita. Se ei vain onnistu.
Arvoisa puhemies, en halua pitkästyttää teitä toistamalla jo sanomiani asioita, mutta toteamme yhdessä Kiinalle tyytymättömyytemme nykytilanteeseen. Toistamme varmastikin sen, mitä japanilainen ystävämme sanoi, eli että markkinat eivät täysin noudata nykyisiä perustehtäviään, ja Yhdysvaltojen osalta totesimme yhdessä panneemme merkille, että Yhdysvaltojen valtiovarainministeri ja rahaviranomainen ovat todenneet, että vahva dollari suhteessa euroon on heidän etujensa mukainen. En aio puhua enempää tästä asiasta, mutta meidän on tunnettava tilanne tarkoin.
Siirryn tarkastelemaan viimeistä asiaa, joka on niin ikään tärkeä: riippumattomuus. Olen pannut hyvin kiinnostuneena merkille, että kaikki Euroopan unionin hallitukset ovat ilmoittaneet kunnioittavansa täysimääräisesti keskuspankin riippumattomuutta. Puheenjohtaja Jean-Claude Juncker totesi hetki tämän sitten euroryhmän puolesta. Riippumattomuus on kirjattu perustamissopimukseen ja se on ehdoton uskottavuuden edellytys. Kuinka olisimme voineet säilyttää uskottavuutemme 50 vuoden ajan, jolleivät kaikki päätöksentekijät - täällä Euroopassa, New Yorkissa, Tokiossa, Singaporessa, Hongkongissa ja muualla - olisi pitäneet meitä riippumattomina? Meihin luotetaan, koska olemme riippumattomia, mutta riippumattomuus ei perustu pelkästään siihen, että kumppanimme, toimeenpaneva taso, noudattaa perussopimusta vaan se riippuu myös meistä. Haluan todeta EKP:n neuvoston puolesta - ja jos voisin, sanoisin sen useilla kielillä, jotta minut varmasti ymmärrettäisiin oikein -
(FR) pidän lujasti kiinni EKP:n riippumattomuudesta kaikissa tilanteissa. Aion yhdessä 18 kollegani kanssa kaikkien muiden tapaan noudattaa tältä osin tiukasti perustamissopimusta. Kyse on perustamissopimuksesta, koko perustamissopimuksesta ja yksinomaan perustamissopimuksesta.
(DE) Pääjohtajana olen tiukasti sitoutunut säilyttämään EKP:n riippumattomuuden kaikissa tilanteissa. Aion yhdessä 18 kollegani kanssa noudattaa tiukasti perustamissopimusta, koko perustamissopimusta ja yksinomaan perustamissopimusta.
Joaquín Almunia
komission jäsen. (ES) Arvoisa puhemies, haluan esittää tämän hyvin mielenkiintoisen keskustelun päätteeksi hyvin lyhyen huomautuksen vakaus- ja kasvusopimuksen soveltamisesta, koska jotkut ovat tässä keskustelussa niin kuin monissa muissakin parlamentissa ja sen ulkopuolella järjestetyissä keskusteluissa vaatineet komissiota ja neuvostoa - erityisesti komissiota ja aivan perustellusti niin - soveltamaan tiukasti vakaus- ja kasvusopimusta. Yhdyn täysin tähän vaatimukseen.
Komissio aikoo ehdottaa neuvostolle, että vakaus- ja kasvusopimusta on sovellettava kirjaimellisesti sellaisena kuin siitä on sovittu. Tämä tarkoittaa tiukkaa soveltamista ilman poikkeuksia ja ilman sääntörikkomuksia, jotka eivät kuulu tiukkaan soveltamiseen. Meillä on huonoja kokemuksia siitä, kun tiukkuus on sekoitettu jäykkyyteen. Tiukkuus ei tarkoita jäykkyyttä. Tiukkuus tarkoittaa tiukkaa suhtautumista, ja tiukka suhtautuminen erilaisiin, vaikeisiinkin tilanteisiin edellyttää tiukkuuden ja joustavuuden yhdistelmää silloin, kun tavoitteena on talousarviokurin soveltaminen, joka on talouskasvun ehdoton edellytys.
Siirryn toiseen huomautukseeni. Jotkut parlamentin jäsenet ovat viitanneet toimiin, joita meidän on toteutettava kasvun ylläpitämiseksi sekä kestävän kasvun ja työllisyyden varmistamiseksi. Meidän on jatkettava sisämarkkinoiden kehittämistä, ja tästä keskustellaan vielä ennen tämän vuoden loppua.
Komissio on luvannut neuvostolle esittää arvion sisämarkkinoiden toiminnasta ja ehdotuksia sisämarkkinoiden kehittämiseksi. Tätä tärkeää keskustelua käydään myöhemmin nyt parlamentissa käymämme kaltaisten parlamentin ja neuvoston palveludirektiiviä koskevien keskustelujen jälkeen. Meidän on seurattava, miten direktiiviä sovelletaan. Keskustelu liittyy rahoituspalvelujen yhdentymisen lisäämiseen, mikä on tärkeää erityisesti euroalueen toiminnan parantamisen kannalta.
Meidän on edelleen keskusteltava Lissabonin strategiasta ja seuraavina kuukausina keskustelemme yhdennettyjen suuntaviivojen, laajojen talouspoliittisten suuntaviivojen ja työllisyyssuuntaviivojen tarkistamisesta.
Lissabonin strategian yhteydessä toteutetut rakenneuudistukset alkavat kantaa hedelmää. Hyvät, erinomaiset työllisyyden alalla saavutetut tulokset, jotka Euroopan keskuspankin pääjohtaja juuri mainitsi, eivät olisi olleet mahdollisia ilman työmarkkinauudistuksia, joita on toteutettu Lissabonin strategian yhteydessä, ja enkä minä pidä mahdollisena - vaikka käytettävissämme ei vielä olekaan analyyttista tietoa - sitä, että viime vuosineljännesten joitakin tuotantokyvyn parannuksia voitaisiin selittää suhteuttamatta niitä paitsi taloussuhdanteeseen myös joihinkin tuote- ja palvelumarkkinoiden tai prosessien uudistuksiin tai soveltamatta - jälleen kerran - tiukasti ja määrätietoisesti, mutta ei sokeasti, kilpailusääntöjä, joiden soveltamista erityisesti komission on valvottava.
Viimeinen huomautukseni koskee palkkakysymystä, josta on puhuttu jo useaan otteeseen ja johon puheenjohtaja Juncker on jo vastannut. Olen maininnut kysymyksen täällä parlamentissa ja parlamentin ulkopuolella käydyissä keskusteluissa useaan otteeseen.
Yhdyn täysin puheenjohtaja Junckerin esittämään kantaan. Palkkakehityksen on oltava yhdenmukaista tuotannon kehittymisen kanssa. Kun tuotantokyky paranee, sen on heijastuttava myös palkkakehitykseen. Emme voi suosittaa, että palkkaneuvotteluissa noudatettaisiin tuotantokyvyn kehitystä silloin, kun tuotantokyky ei lisäänny, ja unohtaa tämä suositus silloin, kun tuotantokyky lisääntyy.
Uskon kuitenkin, että emme voi samalla myöskään unohtaa tarvetta maltillistaa palkkakehitystä, säilyttää kilpailukyky ja euroalueen tapauksessa analysoida hyvin tarkkaan syyt ja vaihtoehdot euroalueen jäsenvaltioiden työvoimakustannusten erilaiselle kehitykselle, joka saattaa aiheuttaa merkittäviä ongelmia niiden maiden taloudelliselle toiminnalle, jotka menettävät tässä yhteydessä kilpailukykyään. Ehdotan näin ollen, että laajennamme tätä keskustelua hieman. Emme voi keskittyä pelkästään palkkoihin, vaan meidän on keskusteltava myös epätasa-arvoisesta kehityksestä, koska - yhdistän tämän asian viimeiseen ajatukseen, jonka esitän tässä keskustelussa - kansalaisten näkemys eurosta on merkittävä osa heidän näkemystään Euroopan unionista ja heidän ajatustaan Euroopasta.
Kansalaisten näkemykset talouskehityksestä vaikuttavat eittämättä heidän näkemyksiinsä eurosta, ja meidän on kerrottava heille totuus. Kun taloudella menee huonosti, meidän on myönnettävä se, ja kun talous elpyy, meidän on tehtävä myös se selväksi. Meidän ei pidä unohtaa, että nyt talouden elpyessä meidän on tiedotettava siitä myös kansalaisille, joiden henkilökohtainen taloudellinen tilanne ei anna heille kunnon näkemystä talouden kokonaiskehityksestä.
Kuitenkin taloudellista tilannetta, Euroopan yhdentymisen vaikutuksia, talous- ja raha-alan yhdentymistä ja henkilökohtaista taloudellista tilannetta koskevaan näkemykseen vaikuttaa myös tulevaisuutta koskeva epävarmuus, joka liittyy sosiaaliturvajärjestelmien tulevaisuuteen, globalisaation vaikutuksiin ja väestön ikääntymiseen, ja meidän on vastattava näihin epävarmuustekijöihin ilman, että vaarannetaan sen talous- ja rahaliiton perustaa, jota olemme tänään analysoineet.
Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna torstaina 12. heinäkuuta.
