Füüsilisest isikust ettevõtjatena tegutsevate meeste ja naiste võrdne kohtlemine - Rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamine (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on ühisarutelu järgmistel teemadel:
naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni nimel Astrid Lullingi koostatud raport ettepaneku kohta võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv füüsilisest isikust ettevõtjatena tegutsevate meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte kohaldamise kohta, millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 86/613/EMÜ - C6-0341/2008 -;
naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni nimel Edite Estrela koostatud raport ettepaneku kohta võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, millega muudetakse nõukogu direktiivi 92/85/EMÜ rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamise meetmete kehtestamise kohta - C6-0340/2008 -.
Astrid Lulling
Härra juhataja, 22 aastat pärast hääletust teksti üle, mis juba tollal oli suunatud sellele, et tagada füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevate meeste ja naiste, sealhulgas nende abistavate abikaasade võrdne kohtlemine, on komisjon viimaks esitanud uue ettepaneku ebatõhusa ja mõõdukas toonis kirjutatud 1986. aasta õigusakti asendamise kohta, lähtudes nüüd tugevamast õiguslikust alusest.
Ma tahaksin kõigepealt mainida üht märkimisväärset edasiminekut, nimelt seda, et abikaasade või liikmesriigi õiguse alusel tunnustatud elukaaslaste ühise äriühingu asutamist ei või enam üheski liikmesriigis keelata. See on tõhus viis parandada abistavate abikaasade - miljonite põllumajandus-, käsitöö- ja kaubandussektoris, väikestes ja keskmise suurusega ettevõtetes ning vabakutseliste sektoris tegutsevate nähtamatute töötajate olukorda. Nende inimeste saatus on Euroopa Parlamendile muret teinud alates 1990. aastatest.
Kahjuks on komisjoni ettepanek endiselt liiga tagasihoidlik ühes olulises punktis: abistavate abikaasade ja tunnustatud elukaaslaste sotsiaalkindlustuse seisukohalt. Kogemused näitavad, et kui abistavad abikaasad peavad ise kätte võtma ja esitama taotluse sotsiaalkindlustussüsteemiga liitumiseks, siis valdav osa neist ei tee seda. Nad ei mõista, et lahutuse korral, sageli pärast rohkem kui 20 aastat kestnud abielu ja tööd pereettevõttes, jäävad nad ilma igasuguse sotsiaalkaitseta, eelkõige pensioniõigusteta.
Samuti soovime säilitada varasema sätte, mis puudutab abistavate abikaasade töö tunnustamist, et näha ette hüvitised, eriti lahutuse korral, kui abistav abikaasa satub väga ebasoodsasse olukorda pärast aastatepikkust töötamist pereettevõtte heaks.
Lõpuks, seoses kaitsega raseduse ja sünnituse puhul oleme leidnud võimaluse, mis vastab kõige paremini naissoost füüsilisest isikust ettevõtjate ja abistavate abikaasade erilisele olukorrale. Neil peab olema õigus võtta rasedus- ja sünnituspuhkust, mille kestuse nad valivad ise, tingimusel, et kogukestus ei ületa naistöötajate direktiivis sätestatud kestust.
Need muudatusettepanekud on meie arvates kõige vajalikumad selleks, et vältida veel ühe sellise nõrga direktiivi vastuvõtmist, mis ei aita meil tagada meeste ja naiste võrdset kohtlemist selles valdkonnas.
Me teame, et härra Cocilovo on Euroopa Demokraatide ja Liberaalide Liidu fraktsiooni nimel esitanud oma tosin muudatusettepanekut, mis puudutavad abistavate abikaasade ja elukaaslaste määratlemist. Ma olen veidi üllatunud, kuna naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjonis leppisime me - ja ma mõtlen siin kõiki fraktsioone - kokku lähtuda komisjoni ettepanekus sisalduvatest määratlustest, mis on õiguslikult põhjendatud ja kõigile vastuvõetavad ning mille kohaselt tuleb abistavate abikaasade all mõista ka füüsilisest isikust ettevõtjate elukaaslasi, keda tunnustatakse liikmesriigi õiguse alusel.
See määratlus on selge ja täpne. Milleks esitada muudatusettepanekuid, mis on ebamäärased ja õiguslikult põhjendamatud? Ma kutsun Euroopa Demokraatide ja Liberaalide Liidu fraktsiooni üles neid muudatusettepanekuid tagasi võtma. Ma oletan, et selle fraktsiooni variraportööri ja härra Cocilovo vahel on aset leidnud mingi arusaamatus. Ma tegelen selle asjaga.
Naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjon on kahjuks vastu võtnud teisegi raporti, mis sisaldab 74 muudatusettepanekut, millest enamikul puudub otsene seos komisjoni ettepanekus esitatud esialgse eesmärgiga ehk raseduse ja sünnituse puhul võimaldatava kaitse aluste tugevdamisega rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamise teel.
Ma tahaksin teha selgeks, et see direktiiv ei puuduta naissoost füüsilisest isikust ettevõtjaid, naissoost abistavaid abikaasasid ega füüsilisest isikust ettevõtjate elukaaslasi. Nende erilist olukorda käsitletakse uue, füüsilisest isikust ettevõtjatest meeste ja naiste võrdse kohtlemise direktiivi raames, mis on eraldi raporti teema.
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Edite Estrela
Härra juhataja, volinik, daamid ja härrad, kõigepealt tahaksin ma tänada variraportööre, tööhõive- ja sotsiaalkomisjoni ning õiguskomisjoni arvamuste koostajaid, naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni ning Euroopa Parlamendi Sotsiaaldemokraatide fraktsiooni sekretariaate, tööturu osapooli, vabaühendusi, eksperte, kes osalesid avalikel kuulamistel Brüsselis ja Lissabonis, komisjoni ja nõukogu esindajaid ning oma assistente. Tänan kõiki nende toetuse ja ettepanekute eest.
Minu raportis sisalduvad ettepanekud on niisiis väga suure osalejate arvuga protsessi ja paljude töökoosolekute tulemus; selles protsessis osalesid kõik need, kes on huvitatud sellest, et Euroopa Liidul oleks meie ajale sobiv rasedus- ja sünnituspuhkust käsitlev direktiiv. Minu muudatusettepanekute peamised eesmärgid on järgmised: esiteks tugevdada naissoost töötajate õigusi raseduse ajal, pärast sünnitust ja rinnaga toitmise ajal; teiseks edendada töö-, pere- ja eraelu ühitamist ning kolmandaks aidata eurooplasi, kes soovivad lapsi saada, ja seeläbi suurendada sündimust.
Seetõttu teen ma ettepaneku pikendada kaitset vallandamise eest 12 kuuni, kaotada kohustus teha öötööd ja ületunnitööd, kui naine ei soovi seda teha, ning vähendada tööpäeva kestust kahe tunni võrra, et naine saaks last rinnaga toita, kaotamata mis tahes tööalaseid soodustusi. Kuid kõige uuenduslikum muudatusettepanek seoses Euroopa Komisjoni ettepanekuga puudutab isapuhkust. Ühenduse õiguses tuleb sätestada jagatud puhkuse põhimõte, et soodustada eraeluliste ja perekondlikke kohustuste õiglasemat jaotamist meeste ja naiste vahel ning seeläbi parandada laste elukvaliteeti ja heaolu. Isad peavad olema kaasatud perekondlike kohustuste täitmisse alates lapse sünnist või lapsendamisest. Samuti tuleb võidelda majanduslike, sotsiaalsete ja kultuuriliste eelarvamustega, mis on seotud õigusega saada isapuhkust, ja muuta mõtteviise.
Kui näiteks Rootsis peetakse meest, kes ei jaga naisega lapsehoolduspuhkust, ühiskonnas halvaks isaks, siis Lõuna-Euroopa riikides on olukord vastupidine: tööandjad ja töökaaslased sunnivad isasid mitte võtma puhkust, millele neil on seaduslik õigus. Seetõttu teen ma ettepaneku, et isadele tuleks tagada kaks nädalat võõrandamatut kohustuslikku isapuhkust, mille vältel neile makstakse 100% nende palgast ja mille tõttu nad ei kaota mingeid töökohaga seotud õigusi. On tõestatud, et perekondlike kohustuste jagamine naiste ja meeste vahel on esimene samm pere- ja tööelu vajalikul tasakaalustamisel. Kuigi naistel on meestega võrdne õigus teha tööalast karjääri, ei saa naised siiski teha väljaspool kodu meestega võrdselt tööd ja kodus kolm korda rohkem tööd.
Pereelu on üks põhjusi, miks töötuid naisi on rohkem kui töötuid mehi. Lisaks tavatsetakse töövestlustel küsida, kas töölesoovija kavatseb abielluda või lapsi saada. Naiste eraelu võetakse luubi alla ja lõpuks jäävad nad kaotajaks, kui näitavad üles loomulikku soovi saada emaks. Emadust ei tohi vaadelda kui probleemi tööandjate või majanduse jaoks. Vastupidi, emaksolemine on ühiskonnale osutatav teenus, sest see võimaldab meil lahendada väikse sündimuse ja rahvastiku vananemise probleemi ning samal ajal tagada sotsiaalkindlustussüsteemi jätkusuutlikkus.
Seetõttu on lubamatu, et naisi karistatakse emaksolemise eest. Kuid tõde on sageli selline, et naised ei saa oma karjääri arendada, nad ei saa tavapäraseid tulemuspreemiaid ega osa kasumist ning nad peavad vastu võtma tähtsusetumaid ja kutsealaselt vähem rahuldustpakkuvaid töid. Me peame seda olukorda muutma.
Vladimír Špidla
Härra juhataja, lugupeetud parlamendiliikmed, kõigepealt tahaksin ma proua Estrelat ja proua Lullingit tänada nende raportite eest. Ma hindan nende tööd ja Euroopa Parlamendi toetust komisjoni ettepanekutele, mis sisalduvad eelmisel sügisel töö- ja pereelu tasakaalustamiseks vastu võetud meetmete paketis.
Nagu te teate, on töö-, pere- ja eraelu ühitamine üks komisjoni prioriteete soolise võrdõiguslikkuse edendamise kavas. Nendele küsimustele keskenduva poliitika edendamine on äärmiselt oluline selleks, et suurendada naiste osalemist tööturul, tulla toime peremudelite muutumise ja elanikkonna vananemisega seotud probleemidega ning toetada meeste ja naiste võrdset kohtlemist. Kõige selle tõttu on minu arvates vaja parandada õigusakte, mis käsitlevad sünnitus- ja lapsehoolduspuhkust. Samuti on väga tähtis parandada füüsilisest isikust ettevõtjatena tegutsevate naiste seisundit.
Ma olen väga rahul edusammudega, mida on tehtud mõlema õigusakti ettepanekuga, mille komisjon esitas. Samuti teeb mulle heameelt tööturu osapoolte vahel lapsehoolduspuhkuse teemal peetud läbirääkimistel saavutatud edu. Loodan, et mul õnnestub enne suvepuhkust esitada ametlik ettepanek nende kokkuleppe siduvaks muutmiseks. Nüüd tahaksin ma lühidalt rääkida komisjoni eesmärkidest seoses rasedus- ja sünnituspuhkust käsitleva direktiivi muutmisega; need eesmärgid on: edendada emade kõrgetasemelist turvalisust ja tervisekaitset, julgustada naisi saama nii palju lapsi, kui nad soovivad, ning toetada naiste osalemist tööturul. Sellega seoses on komisjoni ettepaneku peamine eesmärk pikendada rasedus- ja sünnituspuhkust 14 nädalalt 18 nädalale, suurenda rasedus- ja sünnitushüvitisi, et naised saaksid katkestada töötamise ja oma laste eest hoolitseda, tundes end seejuures rahaliselt kindlustatuna, ning näha ette suurem paindlikkus, mida tuleks naistele võimaldada seoses sünnitus- ja raseduspuhkuse võtmisega ja tööle naasmisel rakendatavate töötingimustega. Ma tean, et on keeruline kaitset suurendada ning samas tagada, et kõnealused lisameetmed oleksid tööandjatele ja liikmesriikidele majanduslikult vastuvõetavad.
Härra juhataja, austatud parlamendiliikmed, komisjonil on hea meel mitmesuguste Euroopa Parlamendi esitatud muudatusettepanekute üle, mis aitavad seda eelnõud tugevdada või selgitada. Need muudatusettepanekud on: muudatusettepanek 11 demograafiliste suundumuste kohta, muudatusettepanek 25, milles rõhutatakse töö- ja pereelu parema ühitamise vajadust, muudatusettepanek 50, milles liikmesriike innustatakse edendama osalise tööajaga töötamist, muudatusettepanek 35 rasedus- ja sünnituspuhkuse sünnituseelse osa vabatahtlikkuse kohta, muudatusettepanek 53, milles täpsustatakse, et rasedus- ja sünnituspuhkusel viibivatel naistel on õigus saada osa palgatõusust, ja muudatusettepanek 56 töötajate pensioniõiguste kohta. Komisjon on valmis nõustuma ka mitmete teiste muudatusettepanekutega kas põhimõtteliselt või täies ulatuses.
Mul on hea meel ka muudatusettepaneku üle, mis võimaldab teatud tingimustel käsitada lapsehoolduspuhkust rasedus- ja sünnituspuhkusena. Seeläbi võetaks arvesse erinevusi liikmesriikide vahel ja nende liikmesriikide nõudeid, kus on välja töötatud perekondlikel põhjustel võetava puhkuse keerukad süsteemid, nagu see on näiteks Põhjamaades. Siiski tahaksin ma vältida olukorda, kus direktiivi 92/85/EMÜ muutmist kasutatakse võimalusena tuua sisse teemasid, mida tuleks käsitleda mõnes teises kontekstis. Minu arvates kahjustaks see komisjoni ettepaneku eesmärke, mille hulka kuuluvad ennekõike emade parem kaitse ja teiseks toetus naiste osalemisele tööturul.
Seega, ehkki ma toetan täielikult teie ettepanekut isapuhkuse kehtestamise kohta, ei usu ma, et käsitletav direktiiv, mis keskendub emade kaitsele, oleks selle eesmärgi jaoks sobiv vahend. Seetõttu lükkab komisjon tagasi muudatusettepanekud, mis seonduvad isapuhkusega. Vaatamata sellele arvab komisjon, et seda küsimust tuleks tulevikus käsitleda, et saavutada Euroopa tööturu osapooltega lõplik kokkulepe lapsehoolduspuhkuse suhtes.
Mulle meeldis ka Euroopa Parlamendi ettepanek näha ette puhkus lapsendamise korral (muudatusettepanek 44). Idee on hea, kuid sellele vaatamata ei ole direktiivi 92/85/EMÜ muutmine selleks õige tee. Me peame mõistma, et ema, kes lapsendab lapse, on teistsuguses olukorras. Kuid nagu ka isapuhkuse puhul on komisjon seisukohal, et selle küsimusega tuleks edaspidi tegeleda, eriti seonduvalt lapsehoolduspuhkusega.
Härra juhataja, austatud parlamendiliikmed, komisjonil on hea meel teie ettepaneku üle kehtestada 20nädalane rasedus- ja sünnituspuhkus. See on kooskõlas komisjoni enda ettepaneku loogikaga; komisjoni ettepanek näeb ette mõnel juhul üle 18 nädala pikkuse rasedus- ja sünnituspuhkuse andmise. Siiski on oluline näidata kõnealuse pikendamise mõju komisjoni ettepaneku teistele sätetele. Mis puudutab rinnaga toitmist, siis juhul, kui rasedus- ja sünnituspuhkus kestab 18 nädalat, oleks naistel piisavalt aega oma lapsi rinnaga toita, ilma et nad peaksid oma tööaega kohandama. Seetõttu ma ei toetaks mõtet kehtestada rinnaga toitmiseks tööaja kohandamise õiguslik kohustus. Selle asemel kutsuksin ma pigem liikmesriike üles kaaluma võimalust võtta muid meetmeid, mis võimaldavad naistel toita oma last rinnaga ka pärast 18nädalast rasedus- ja sünnituspuhkust. Mis puudutab rasedus- ja sünnitushüvitisi, siis komisjoni ettepanekus nähakse ette täispalgaga võrdse hüvitise maksmise põhimõte. Tegelikult paljud liikmesriigid juba kohaldavad seda põhimõtet. Komisjoni ettepanekuga võimaldatakse liikmesriikidel määrata selliste hüvitiste piirmäärad. Komisjon ei toeta Euroopa Parlamendi ettepanekut, mille kohaselt teatud aja jooksul tuleks maksta täispalka ning ülejäänud rasedus- ja sünnituspuhkuse ajaks kehtestada teatud maksimumsummad, kuna see võiks ajendada emasid rasedus- ja sünnituspuhkust täies mahus mitte välja võtma. Seetõttu ei soovita komisjon kõnealuste muudatusettepanekute vastuvõtmist.
Komisjon on ka seisukohal, et mõned muudatusettepanekud kas nõrgendavad ettepaneku mõju, toovad sisse liiga palju üksikasju või väljuvad kõnealuse direktiivi kohaldamisalast. See puudutab näiteks muudatusettepanekut 30, mis käsitleb õigust keelduda öötööst. Minu arvates peaks rasedatel või last rinnaga toitvatel naistel alati olema võimalus keelduda öötööst, ilma et nad oleksid kohustatud keeldumist põhjendama. Sama kehtib karistuste kohta. Sellega seoses on komisjoni arvates oluline täpsustada, et hüvitist ei tohiks piirata mingi riiklikul tasandil kehtestatud ülemmääraga. Selle olulise põhimõtte on kehtestatud Euroopa Kohus. Seega ei saa komisjon muudatusettepanekuga 68 nõustuda.
Härra juhataja, austatud parlamendiliikmed, nüüd käsitleksin ma üksikasjalikumalt proua Lullingi raportit. Lubage mul kõigepealt rõhutada, et komisjon peab seda ettepanekut väga oluliseks. Tõepoolest on äärmiselt tähtis parandada füüsilisest isikust ettevõtjatena tegutsevate meeste ja naiste võrdse kohtlemisega seotud olukorda, kuna naised on selles valdkonnas alaesindatud, moodustades Euroopa Liidus vaid ühe kolmandiku füüsilisest isikust ettevõtjatest. Samuti on hädavajalik parandada abistavate abikaasade seisundit. Me ei saa leppida praeguse olukorraga, kus korrapäraselt pereettevõttes tegutsevad inimesed on ilma igasuguse sotsiaalse kaitseta.
Mul on hea meel tõdeda, et Euroopa Parlamendi ja komisjoni arvamused kattuvad suurel määral. Seetõttu võib komisjon nõustuda kas täielikult või põhimõtteliselt enamiku raportööri esitatud muudatusettepanekutega: peamiselt muudatusettepanekuga 15, mis käsitleb füüsilisest isikust ettevõtjatena tegutsevate naiste rasedus- ja sünnituspuhkust, ning muudatusettepanekuga 18, mille eesmärk on võtta uuesti kasutusele direktiivi 86/613/EMÜ artikkel 7 abistavate abikaasade töö tunnustamise kohta. Komisjon võib nõustuda veel paljude muudatusettepanekutega kas täielikult või põhimõtteliselt. Enamik neist muudatusettepanekutest täpsustab komisjoni ettepanekut ja on seega suunatud suurema õiguskindluse saavutamisele.
Ma tahaksin siiski märkida, et komisjon ei saa nõustuda muudatusettepanekuga 14, mis käsitleb abistavate abikaasade sotsiaalset kaitset. Ma saan aru, et see on Euroopa Parlamendi jaoks oluline aspekt. Kuid see muudatusettepanek tekitab teatud probleeme. Eelkõige tähendab komisjoni ettepanekus esitatud vabatahtlikkusel põhinev lähenemisviis olulist edasiminekut võrreldes praeguse olukorraga. Komisjoni ettepanekus on sätestatud - ja see on liikmesriikidele siduv kohustus -, et abistavatele abikaasadele tuleb nende soovi korral tagada õigus samaväärsele kaitse tasemele, mis on füüsilisest isikust ettevõtjatel. Abistavate abikaasade kohustuslikul lisamisel sotsiaalkaitsesüsteemi oleks ka märkimisväärne rahaline mõju. Praeguse majanduskriisi ajal peaksime püüdma tagada, et ettevõtted, eelkõige väikesed pereettevõtted, ei oleks oma tahte vastaselt sunnitud kandma lisakulusid. Seetõttu leian ma, et abistavatele abikaasadele tuleks anda võimalus valida. Lisaks muudaks see muudatusettepanek nõukoguga kokkuleppele jõudmise tunduvalt keerulisemaks.
Lõpetuseks tahaksin öelda, et komisjoni seisukoht seoses kummalegi õigusakti ettepanekule lisatud arvukate muudatusettepanekutega on esitatud Euroopa Parlamendile kirjalikult ja lisatakse täiskogu istungjärgu protokollile.
Joel Hasse Ferreira
Proua Madeira on püüdnud tagada rasedate ja kõikide fertiilses eas naiste tegeliku võrdsuse seoses töö saamise ja säilitamisega. Daamid ja härrad, naistel tuleb sageli teha valik töö- ja pereelu vahel, eriti seoses emakssaamisega, mis takistab neil tundmast end füüsilise ja vaimse tervise mõttes täisväärtusliku inimesena. Seetõttu peame võtma vastu lähenemisviisi, mis ei kahjusta naiste õigusi ja kaitset ning mis lähtub Euroopa sotsiaalmudelist. Me tahaksime sellesse teemaderingi lisada ka lapsehoolduspuhkuse, mis - nagu me nägime - ei olnud komisjoni valik.
Härra volinik, iga inimene, kes on 18 nädalat töölt eemal, vajab oma töö jätkamiseks eriväljaõpet, et säilitada õiguspärased karjääriväljavaated ja mitte saada oma tööelus kahekordselt karistatud. Seega peame tagama, et nende naiste töö oleks kaitstud 12 kuud, võimaldamaks neil töölenaasmise, väljaõppe ja uue elurütmi tekkimisega seoses oma kodune elu ümber korraldada. Pikendamine kuuelt kuult 12 kuuni on seega lihtsalt mõistlik. On väga oluline, et kõik liikmesriigid sätestaksid oma õigusaktides füüsilisest isikust ettevõtjate naiste õigused, ning tegemist on niisiis selge poliitilise märguandega, millele me ootame komisjoni vastust.
Härra juhataja, volinik, daamid ja härrad, sünnitamisele järgnev tööaja kohandamine ei peaks olema naiste ainuõigus; ka abikaasal või elukaaslasel kui lapsevanemal peaks olema võimalik seda oma tööandjalt taotleda. See ettepanek on väga tähtis ning liikmesriikide reguleerivad asutused peaksid seda järgima. Lõpetuseks, daamid ja härrad, tahaksin ma öelda, et meie arvates on see lähenemisviis rohkem kooskõlas Euroopa sotsiaalmudeliga, mille poole me püüdleme. Küsimus ei ole üksnes naistes, vaid kogu ühiskonnas.
Luigi Cocilovo
Härra juhataja, daamid ja härrad, ma tahaksin aja kokkuhoiu huvides kohe alguses öelda, et ma olen põhimõtteliselt nõus proua Lullingiga, kes oli käsitletava raportiga tegelenud peamise parlamendikomisjoni raportöör.
Teemaks on füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevate meeste ja naiste võrdne kohtlemine. On mitmeid muudatusettepanekuid, mis võeti vastu tööhõive- ja sotsiaalkomisjonis ja mille ma oma fraktsiooni nimel uuesti esitasin. Ma arvan, et mõne neist võib tagasi võtta, kuna need tõepoolest kattuvad peakomisjonis juba vastu võetud tekstidega.
Ka meie soovime vastu võtta muudatusettepanekut 14, mis käsitleb artiklit 6, kuna leiame, et kui abistavate abikaasade või elukaaslaste puhul teha vabatahtlikuks see, mis tavatöötajate puhul on kohustuslik, siis tähendab see väiksemat kaitset ja ukse avamist tingimustele, mis õõnestavad komisjoni eesmärki.
Muus osas arvan ma, et me jõuame proua Lullingiga kokkuleppele nõudmises, et komisjoni teksti kõikides lõikudes viidataks nii abistavatele elukaaslastele kui ka abikaasadele, et ei jääks avatud tõlgendamise võimalusi. Peamise eesmärgi kõrval, millega kõik on nõus, on see siiski ausalt öeldes teisejärguline küsimus.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
Härra juhataja, nõukogu 1986. aasta direktiivi eesmärk oli kohaldada füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevate meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtet, anda abistavatele abikaasadele selgelt määratletud kutsealane seisund ning kehtestada nende õigused ja minimaalsed tagatised. Komisjoni praegune ettepanek ei ole veel piisavalt ambitsioonikas ja see sisaldab vähe siduvaid lahendusi.
Ettepanek, et füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevatel naistel peaks olema võimalus võtta kuni 14nädalast rasedus- ja sünnituspuhkust, sealhulgas kaks nädalat kohustuslikku puhkust, väärib toetust nagu ka ettepanek anda abistavatele abikaasadele õigus sotsiaalkindlustusele samadel alustel füüsilisest isikust ettevõtjatega.
Ettepanek vabastada füüsilisest isikust ettevõtjad ja eriti abistavad abikaasad kohustusest liituda sotsiaalkindlustussüsteemidega on aga murettekitav. See lahendus ei aita kaasa naiste ja meeste võrdsele kohtlemisele, mistõttu on soovitav, et direktiividega hõlmatud võrdsete õiguste küsimustega tegelev pädev asutus jälgiks kõnealuse direktiivi nõuetekohast kohaldamist.
Lõpetuseks tahaksin tunnustada mõlemat autorit suurepäraselt koostatud dokumendi puhul.
Maria Petre
Ma tahaksin kõigepealt tänada raportöör Estrelat raporti ja selle koostamisel tehtud suure töö eest.
Minu arvates pakub direktiivi 92/85 muutmine lahenduse tõelisele, tõsisele probleemile, mis Euroopal lahendada tuleb. Ma pean silmas nii elanikkonna vananemist kui ka rahvaarvu vähenemist, millest me nii kaua oleme rääkinud. Et Euroopa Rahvapartei (Kristlike Demokraatide) ja Euroopa Demokraatide fraktsioon peab perekonda üheks põhiväärtuseks, siis kindlasti annab see meile õiguse sellele teemale keskenduva poliitilise meetme väljatöötamiseks; seetõttu oleme ka rahul sellega, mis on tehtud seoses emadust ja emade tervist käsitleva direktiiviga.
Mul oli hea meel siin saalis kuulda, et volinik Špidla toetab rasedus- ja sünnituspuhkuse pikendamist, mis kiideti heaks naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjonis. Ma ei usu, et see oleks seotud naiste võrdse juurdepääsuga tööturule. Samuti oleme kõik teadlikud sellest, et Maailma Terviseorganisatsioon ja UNICEF kinnitavad fakti - mida toetavad teaduslikud argumendid -, et sünnitanud naised vajavad tegelikult 24 nädalat oma töövõime täielikuks taastamiseks.
Minu arvates ei tohi me sundida noori naisi valima koduse elu ja karjääri vahel. Tõepoolest, meie tänane arutelu direktiivi muutmise üle annab aluse töö- ja pereelu tasakaalustamise saavutamiseks. Mul on hea meel isapuhkuse idee sissetoomise üle, isegi kui see ei ole antud hetkel vajalik, sest see võimaldab meil vähemalt saata sõnumi noortele peredele, kes meilt, Euroopa Parlamendilt, midagi sellist ootavad.
Minu arvates on imikute jaoks esimestel elunädalatel väga vajalik, et mõlemad vanemad oleksid kodus. Ma leian ka, et emadus ja isadus on loomulikud asjad elus, ning seetõttu pooldan ma selle teema käsitlemist viisil, mida see väärib, mitte probleemi või tülika asjaoluna. Olles Rumeenia parlamendisaadik ja ema kahele lapsele, kes kahjuks sündisid kommunistliku režiimi ajal, mille all minu kodumaa pidi kannatama, võin kinnitada, et mul on lisapõhjuseid kavandatud meetmete toetamiseks.
Lissy Gröner
fraktsiooni PSE nimel. - (DE) Härra juhataja, naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjon on andnud hea panuse sotsiaalse Euroopa tagamisel ning ma tahaksin siiralt tänada mõlemat raportööri, proua Estrelat ja proua Lullingit.
Euroopa Parlamendi Sotsiaaldemokraatide fraktsiooni jaoks on selle teema juures eriti tähtsad kaks aspekti, millel ma lühidalt peatuksin. Ühelt poolt on vaja kaasata isad raamstrateegiasse, et parandada tasakaalu töö- ja pereelu vahel. Me ei taha - nagu komisjon märgib - 18nädalast rasedus- ja sünnituspuhkust, sest see on olemas juba peaaegu kõikides Euroopa riikides, välja arvatud Saksamaal ja Maltal. Me tahame minna sammukese edasi ja kehtestada kahenädalase isapuhkuse.
Meie jaoks on tähtis ka see, et mõlemad direktiivid pakuksid samu õigusi ka samasoolistele paaridele. See on oluline direktiivi puhul, mis käsitleb abistavaid abikaasasid ja elukaaslasi. Ma tahaksin ka rõhutada, et kõnealused kaitsesüsteemid peavad olema kohustuslikud, sest vastasel juhul ei saavutata soovitud eesmärki.
Tahaksin veel kord tagasi tulla tööandjate väite juurde, nagu oleks ettevõtetel kriisi ajal liiga raske järgida direktiivi, mis näeb ette rasedus- ja sünnituspuhkuse pikendamise. See lihtsalt ei saa nii olla. Saksamaal on meil süsteem, kus ümberjaotusskeemi puhul kulud korvatakse - isegi kuni saja protsendi ulatuses! Seetõttu ma palungi konservatiivide fraktsioonil näidata üles mõistmist ja pooldada meid töötavate emade õiguskaitse parandamisel.
Enne Euroopa Parlamendi valimisi tahame saata inimestele, eriti isadele ja emadele, selge ja kindla sõnumi, et sotsiaalse Euroopa ideed ei hüljata ka kriisi ajal, ning öelda selgelt välja, et meie eesmärk on investeerida inimestesse, tulevastesse põlvkondadesse ja demograafilistesse muutustesse. Ma paluksin ka, et volinik Špidla mõtleks isade õigusakti kaasamise üle veel järele ning võitleks koos meiega nõukogus selle nimel, et saavutada edasiminek seoses rasedus- ja sünnituspuhkusega ning töö- ja pereelu parema tasakaalustamisega.
Claire Gibault
Härra juhataja, daamid ja härrad, ma soovin proua Estrelat tänada tema raporti eest ja kiita selle raporti kvaliteeti.
Oli viimane aeg, et komisjon ja Euroopa Parlament selle küsimuse üles võtaksid. Tingimata on tarvis meetmeid, et kaitsta rasedaid ja naisi, kes on hiljuti sünnitanud või kes toidavad last rinnaga, ning hädavajalik on tagada nende naiste õiguste järgimine. Sellest seisukohast on raport hästi tasakaalustatud: see käsitleb öötöö reguleerimist; kaitset vallandamise eest; sotsiaalkaitse ja töölepingutega seotud õigusi ning nende õiguste kaitset, eriti seoses rasedus- ja sünnitushüvitisega.
Samas ei nõustu ma proua Estrela ettepanekutega kohustusliku isapuhkuse kohta ning rasedus- ja sünnituspuhkuse kestuse kohta. Ei saa eitada, et emadus on ikka veel noortele naistele takistuseks karjääri arendamisel. Seetõttu ei tohi tähelepanuta jätta emade töölenaasmise väga tähtsat aspekti.
Rasedus- ja sünnituspuhkus ei tohi olla naistele karistuseks. Kui rasedus- ja sünnituspuhkus on liiga pikk, siis paratamatult vähenevad naiste võimalused headel tingimustel tööturule naasta. Seepärast on komisjoni ettepanek kehtestada 18nädalane rasedus- ja sünnituspuhkus, millega kaasnevad realistlikud meetmed, suurepärane, sest sellega võetakse arvesse nii töötajate kui ka tööandjate olukorda.
Kui me tahame võidelda diskrimineerimise vastu ja kaitsta naiste õigusi, peame tagama, et naised ei ole sunnitud jätma oma karjääriga lõplikult hüvasti, või kui seda tehakse, siis see on teadlik elustiili valik. Meil tuleb paljastada nii-öelda vaba valiku idee taga olev silmakirjalikkus: sageli on otseseks põhjuseks meeste ja naiste palkade ebavõrdsus ja ebapiisavad lapsehoiuvõimalused.
Ma ei usu, et isapuhkust tuleks selle direktiiviga reguleerida. Kui isapuhkus siiski tahetakse sellesse direktiivi kaasata, peab see olema paindlikum. Parlamendikomisjonis toimunud hääletus kompromissi üle ehk võimaluse üle vähendada isapuhkust neljalt nädalalt kahele nädalale on samm edasi, kuid miks peaks isapuhkus olema kohustuslik?
Ma olen nõus, et isadel peaks olema oma roll, kuid selle põhimõte ei tohiks hakata enda vastu töötama; kui me tahame, et nii isa kui ka ema olemasolu oleks lapsele kasulik, siis peame säilitama valikuvabaduse. Töö- ja pereelu ühitamine on Euroopa sotsiaalmudelis kesksel kohal ning sedavõrd olulises kultuurilises muutuses tuleks enne selle heakskiitmist vabatahtlikkuse põhimõttel kokku leppida.
Ewa Tomaszewska
fraktsiooni UEN nimel. - (PL) Härra juhataja, see ettepanek, mille eesmärk on pikendada rasedus- ja sünnituspuhkuse minimaalset kestust ning mis sisaldab ka muid eeskirju töö ja pereelu ühitamise hõlbustamiseks, on samm õiges suunas. Me toetame seda ettepanekut, kuigi me ei arva, et sellest piisaks.
Ajal, mil Euroopas valitseb demograafiline kriis, on igasugune toetus perekonnale väärtuslik. Väikelapse, eriti imiku kontakt oma emaga soodustab lapse õiget emotsionaalset arengut. Lapse imetamine on väga tähtis tema immuunsuse ja bioloogilise tervise seisukohalt. Kuid kavandatud muudatus ei ole veel piisav. Lähtudes lähimuspõhimõttest, peaksid kõik liikmesriigid alati otsima paremaid lahendusi.
Samuti tahaksin ma juhtida tähelepanu kahele probleemile. Naiste pensioniõiguste puhul ei võeta tavaliselt üldse arvesse laste eest hoolitsemisele pühendatud aega või tehakse seda ebapiisavalt. Paljulapseliste perede naisi ja emasid diskrimineeritakse nii tööturul kui ka pensionisüsteemis. Meie peaksime seadma eesmärgiks laste eest hoolitsemise tasu kehtestamise.
Raül Romeva i Rueda
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (ES) Härra juhataja, mul on hea meel, et meeste ja naiste võrdõiguslikkust puudutavad küsimused ning eelkõige soolise mittediskrimineerimise küsimused tõstetakse sotsiaalsfääris ja poliitikas üha tähtsamale kohale. Siiski näitavad meie paari viimase nädala arutelud kahe kõnealuse direktiivi muutmise üle, et paljut tuleb veel arutada ja paljusid tuleb veel veenda.
Mina jagan nende inimeste arvamust, kes väidavad, et tegelik võrdõiguslikkus saavutatakse üksnes siis, kui meil õnnestub luua piisav raamistik, mis tagab, et naisi ei diskrimineerita avalikus elus ega tööl, ning kui see raamistik kohustab mehi kandma oma vastutust pereelus ja kodutöödes.
Seda silmas pidades tahaksin ma rõhutada, et kogu Euroopas peaks rasedus- ja sünnituspuhkuse kestus olema vähemalt 24 nädalat, nagu nõuavad Maailma Terviseorganisatsioon ja Euroopa naiste surverühm; ma toonitan ka vajadust liikuda kiiresti paaride ühise ja võrdse vastutuse ning laste kasvatamise koormuse ja kohustuste võrdse jagamise suunas.
Věra Flasarová
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - (CS) Daamid ja härrad, proua Lulling on võtnud ette raske, kuid vajaliku ülesande. Enamikus Euroopa Liidu liikmesriikides puudub hooldajatel ja abilistel, eriti abielunaistel või -meestel, õiguslik staatus ja nende tööd ei tunnustata, vaatamata asjaolule, et nende tegevus moodustab rohkem kui 11% füüsilisest isikust ettevõtjate tehtavast tööst Euroopa Liidus. Sellele lisandub veel nende inimeste sotsiaalkindlustuse puudumine. Kui kindlustus jääb vaba valiku küsimuseks, siis paljud inimesed otsustavad mitte maksta kindlustusmakseid, kuna see on kulukas. Tagajärjeks on sageli olukord, kus abistavad inimesed leiavad end elukaaslase lahkumise või surma korral üksi ning ilma igasuguste elatusvahenditeta ja õigusteta saada sotsiaaltoetusi või pensioni. Seetõttu toetan ma ettepanekut muuta sotsiaalkindlustus Euroopa Liidu liikmesriikides kohustuslikuks. Samas tahaksin ma lisada, et kindlustus peab olema nende inimeste jaoks motiveeriv ja seega taskukohane.
Irena Belohorská
- (SK) Ma tänan proua Lullingit ja proua Estrelat raportite eest, mille nad esitasid, ning olen veendunud, et need raportid aitavad paljusid peresid, kuna kõrvaldavad diskrimineerimise ärivaldkonnas ning seoses rasedus- ja sünnitushüvitistega. Paljud naised abistavad oma abikaasasid äris, kuid praegused sotsiaalkindlustussüsteemid ei taga neile mingit kaitset. Ma toetan süsteemi, mille puhul pereettevõtetes abistavatele abikaasadele kindlustatakse samasugune kaitse, mis on ette nähtud füüsilisest isikust ettevõtjatele.
Muidugi ei või sel juhul olla tegemist fiktiivse tööga, vaid tööga, mis moodustab osa ettevõtte tavapärasest töökoormusest. Sellise abistamise eest ette nähtud tasu peab olema võrdeline tehtud tööga. Ma olen raportööriga ühel meelel selles, et me ei toeta vabatahtlikku registreerimist, nagu pakub välja komisjon, vaid hoopis abistava abikaasa õigust olla registreeritud füüsilisest isikust ettevõtjatega samades sotsiaalkindlustussüsteemides, mis katavad haiguste, invaliidsuse ja pensioniga seotud kulud.
Kavandatud direktiiv on väga vajalik selleks, et kõrvaldada selliste naiste diskrimineerimine, kes osalevad oma abikaasade ettevõtetes ning kes ei saa mingeid sünnitushüvitisi ega pensioni, mistõttu nad sõltuvad teistest või on äärmiselt kaitsetus olukorras. Sellised olukorrad tekivad sageli eelkõige uutes liikmesriikides, kus füüsilisest isikust ettevõtjate äritegevuse puhul puudub siiani korralik planeerimine.
Edit Bauer
(HU) Perekond on Euroopa Rahvapartei (Kristlike Demokraatide) ja Euroopa Demokraatide fraktsiooni jaoks põhiväärtus. Muidugi oleme kõik teadlikud praegusest demograafilisest kriisist. Kuigi praegu mainitakse seda vähem, on selle tagajärjed majanduskriisiga võrreldes vähemalt sama tõsised. Seetõttu väärivad emadega seotud tööohutuseeskirjad erilist tähelepanu. Kuid kavandatav direktiiv jagab Euroopa avaliku arvamuse, nagu ka Euroopa Parlamendi seisukohad kaheks.
Ei ole hea mõte laiendada isadele neid tööohutuseeskirju, mis kehtivad ainult rasedate ja imetavate emade suhtes, sest meeste tööohutusalane töökorraldus ei eelda nende isakssaamisega seoses mingeid muudatusi. Kui me lepime kokku laiendada õigusakti õiguslikku alust selliselt, et see hõlmab ka Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklit 137, ja kaasame õigusakti kohaldamisalasse ka lapsehoolduspuhkuse, siis kohalduks lapsehoolduspuhkuse, sealhulgas isapuhkuse suhtes kaks õigusakti. Kui me palusime tööturu osapooltel jõuda kokkuleppele lapsehoolduspuhkust käsitleva direktiivi 96/94/EÜ suhtes, mida mainis ka volinik Špidla, siis miks me üritame mõjutada seda, milline on selle kokkuleppe sisu?
Mõnes riigis on erinevused õigusaktide ja praktika vahel nii suured, et direktiivi muutmine nõuab tõepoolest suurt hoolikust. Ei oleks hea, kui Euroopa Parlament käituks neis aruteludes nagu elevant portselanipoes. Kaitsmisele suunatud õigusakt, mis on halvasti koostatud, võib teha karuteene noorte naiste tööhõive seisukohalt, sest nende töölevõtmisega kaasnevad kulud on meeskolleegidega võrreldes suuremad.
Anne Van Lancker
(NL) Härra juhataja, ma tahaksin proua Estrelat tema suurepärase töö puhul südamest õnnitleda. Euroopa Parlamendi ettepanek pikendada täispalgaga rasedus- ja sünnituspuhkust 20 nädalani, millest kuus võetakse pärast sünnitust, ei ole sugugi õhust võetud. Paljudes riikides on emadele juba ette nähtud 18 nädalast pikem puhkus, mille vältel säilib 80-100% nende töötasust. Seetõttu ei saa ma aru, miks kolleegid Euroopa Rahvapartei (Kristlike Demokraatide) ja Euroopa Demokraatide fraktsioonist soovivad vähendada Euroopas sihiks seatud kestust napile 16 nädalale.
Neile, kelle arvates on hind liiga kõrge, tahan ma öelda, et naised ei tohi emakssaamise tõttu kaotajaks jääda. Tänapäeval on sageli nii, et naised peavad kasutama teisi lapsehoolduspuhkuse vorme, kuid mitte kõigil pole sellistele puhkusevormidele õigust. Lisaks kaasneb selliste puhkusevormidega palju väiksem tasu ning seega ei saa vähem jõukad naised seda endale lubada.
Daamid ja härrad, meie jaoks on oluline, et see direktiiv, mis käsitleb meeste ja naiste võrdset kohtlemist, reguleeriks ka isapuhkust ning naisega jagatavat rasedus- ja sünnituspuhkust. Lapse eest hoolitsemisega seotud kohustuste õiglane jagamine tähendab seda, et ka isadele tuleb anda lapse sünni korral puhkust. Lugupeetud kolleegid, ausalt öeldes on kaks nädalat väga tagasihoidlik algus, kuid see on oluline neis riikides, kus isadele pole noores peres veel mingit rolli ette nähtud.
Daamid ja härrad, kuna tööturu osapooled ei suutnud isapuhkuse ja lapsendaja puhkuse teemal kokkuleppele jõuda, leiab Euroopa Parlamendi Sotsiaaldemokraatide fraktsioon, et meie kohus on reguleerida see valdkond kõnealuses direktiivis isade ja kasuvanemate kasuks. Olen kindel, et Euroopa Parlamendi enamus toetab meid selles.
Siiri Oviir
(ET) Lugupeetud president, volinik, kolleegid. Töö parem ühitamine pere- ja eraeluga on üks kuuest naiste ja meeste võrdõiguslikkuse juhistes määratletud esmatähtsast tegevusvaldkonnast. Teame ju hästi, et Euroopa Liit seisab silmitsi demograafiliste probleemidega, mida iseloomustab väike sündimus ja kasvav eakate osakaal. Kuid probleemi lahenduseks pole kindlasti parim viis see, kui kehtestaksime tööandjale finantssoodustused selle eest, kui nad julgustavad oma naistöötajad lapsi saama.
Parandusettepanekut 22, eriti selle teist osa, ei saa toetada. Emadus ja isadus on põhiõigused, mis on ühiskonna tasakaalu jaoks väga tähtsad. Väga oluline on samuti mõlema vanema osalemine lapse elus ja alates esimestest elukuudest. Kuid ma ei saa nõustuda kohustusliku isapuhkuse kehtestamise sooviga. Sellega teeksime väikelapse perele karuteene - tavaliselt on isa palk kõrgem. Isapuhkuse regulatsioon peab olema paindlik, ainult sel teel saavutame positiivse tulemi. Lõpetuseks tahaksin tänada proua Estrelat südamega tehtud töö eest.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Härra juhataja, proua Lullingi raport füüsilisest isikust ettevõtjate kohta on kõikehõlmav ja ta ise on selles küsimuses juba nii palju ära teinud, et minu arvates ei olegi vaja selle teema koha enam midagi öelda. Küll aga tuleb juhtida parlamendiliikmete tähelepanu proua Estrela raportile, mida on kahtlemata ajendanud õilis kavatsus naisi kaitsta, kuid on ilmselt ebarealistlik: meie siin, Euroopa Parlamendis, peame end väikesteks jumalateks ja arvame, et suudame oma otsustega oma unistused teoks teha. Probleem on selles, et me ei peaks tegema seda, mida tahame, vaid seda, mis on teostatav ja mis on tõepoolest naiste huvides.
Meil on direktiiv, mis puudutab ainult naisi, sest ainult naised saavad jääda rasedaks, sünnitada ja last rinnaga toita. Niisiis soovime selles direktiivis sätestada meeste õigused, kuigi samas on olemas lapsehoolduspuhkuse kohta teine tööturu osapoolte direktiiv, mis võiks hõlmata mehi nii, nagu tööturu osapooled otsustanud on. Seega ei peaks me ohverdama naiste õigusi sel nende jaoks ainulaadsel eluperioodil, andes teistele õiguse saada kasu sellest, mida naised füüsiliselt kogevad, ja me ei tohiks karistada naisi, sundides neid töölt ülemäära pika puhkuse tõttu eemale jääma: see ei oleks ühegi tööandja huvides ja tööandjad võtaksid sel juhul naisi tööle alles siis, kui nad on 40aastased.
Gabriela Creţu
(RO) Mõned teemad on Euroopa Liidu institutsioonidele olulised, teised aga vähem tähtsad. Olulisi küsimusi arutatakse võimalikult suure osalejate arvu ja avalikkuse tähelepanuga üritustel - või siis vähemalt otsitakse ja pakutakse lahendusi sellistel üritustel. Paraku tuleb tõdeda, et naiste õigused ei ole kuulunud selliste teemade hulka.
Hoiakut, et soolise võrdõiguslikkuse küsimuste lahendamine on teisejärguline, jagavad Euroopa Parlamendi konservatiividest liikmed, Euroopa Komisjon ja liikmesriigid, ehkki erineval määral. Kuna see on Euroopa Parlamendi selle ametiaja viimane täiskogu arutelu sellel teemal, peame me tunnistama, et Euroopa Parlament on kahtlemata olnud see Euroopa institutsioon, kes on võtnud naiste, sealhulgas rasedate ja naissoost füüsilisest isikust ettevõtjate õigusi ja sotsiaal-majanduslikku seisundit kõige tõsisemalt.
Me oleme püüdnud õigusaktide ja omaalgatuslike raportite kaudu praktikas rakendada mõnda aluslepingutes juba sätestatud põhimõtet, et tuua niinimetatud nähtamatud rühmad avalikkuse tähelepanu alla. Paraku oleme selliseid teemasid kõige sagedamini arutanud hilistel öötundidel või kohe pärast lennujaamast saabumist. Rääkida tuleb ka poliitilise tahte puudumisest. See on täiesti ilmne, kui tegemist on meie koostatud vajalike ja kauaoodatud õigusaktide rakendamise ja jõustamisega. Viivitamine ja ebapiisav jõustamine on liikmesriikides tavapärased nähtused.
Me kutsume Euroopa Komisjoni ja liikmesriike üles mitte kasutama kriisi ettekäändena selleks, et eirata teisi tähtsaid küsimusi - küsimusi, mis on seotud nii käsitletavate kui ka juba kehtivate Euroopa õigusaktide kohaldamisega kõnealuses valdkonnas. Naiste ja nende õiguste ohverdamine mingite väidetavate majandushuvide nimel viib sotsiaalse taandarenguni. Ma ei tea, kas naised on inimkonna tulevik, kuid üks asi on kindel - meie ühiskonna tulevik sõltub naistest ja nende tervisest.
Ria Oomen-Ruijten
(NL) Härra juhataja, Maailma Terviseorganisatsiooni teadusuuringute tulemuste järgi on 16nädalane rasedus- ja sünnituspuhkus liiga lühike ning soovitatakse koguni 24nädalast puhkust. Komisjon on Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni eeskujul teinud ettepaneku 18nädalase puhkuse kohta. Euroopa Parlament on otsustanud 20 nädala kasuks, kuigi meie fraktsiooni ja Euroopa Parlamendi Sotsiaaldemokraatide fraktsiooni seisukohtade vahel on endiselt üks väike erinevus: meie pooldame 16nädalast puhkust, millele lisandub veel neli nädalat, ning sotsiaaldemokraatide fraktsioon soovitab 20nädalast puhkust. Ma võin põhimõtteliselt 20 nädalaga nõustuda.
Teiseks tahtsin ma rääkida lapsehoolduspuhkusest, isapuhkusest ja lapsendaja puhkusest. Ka mina olen väga selle poolt, et isad oleksid kaasatud lapse eest hoolitsemisse esimestel nädalatel pärast lapse sündi, kuid me kõik teame, et seda ei saa reguleerida kõnealuse direktiiviga, ja ma tahaksin tänada volinik Špidlat selle eest, et ta seda selgitas. Lõppude lõpuks käsitleb see direktiiv töötervishoidu ja tööohutust ning mitte lapsehoolduspuhkust. Tegemist on erinevate süsteemidega, mis tuleb välja töötada koostöös tööturu osapooltega.
Kolmandaks mainiksin ma naissoost füüsilisest isikust ettevõtjate ja abistavate abikaasade rasedus- ja sünnituspuhkust. Ma leian, et proua Lulling on selles küsimuses ära teinud suurepärase töö.
Marusya Ivanova Lyubcheva
(BG) Emadele pühendatud direktiivi muudatuste käsitlemine on praegusel ajahetkel väga mõistlik, sest see võimaldab meil näidata vastutustunnet ühiskonda mõjutavate teatud probleemide lahendamise eest ning lisaks mõelda selle vastutuse puhul eelkõige Euroopa tulevikule. Proua Estrela raport toob uue mõtlemisviisi sellesse, kuidas me kanname hoolt emade, rasedate, imetavate emade ja lastevanemate eest üldiselt. On erakordselt tähtis, et ka isad oleksid kaasatud laste kasvatamisse. See tugevdab perekonna rolli. Kasutagem seda selleks, et taastada tasakaal, mis on tähtis laste kasvatamisel nende esimestest eluaastatest peale. See täiendab kõiki meie teisi otsuseid, mis on seotud Euroopa Liidu diskrimineerimisvastase poliitikaga.
Äärmiselt oluline on tagada rasedate turvalisus ja ohutus nii perekonnas kui ka tööl. Me peame tagama ka võrdsed võimalused saada tööd, nägema ette paindliku tööaja ja spetsiifilised tervishoiuteenused ning jõustama õigusaktid täies ulatuses. On lubamatu, kui naine ei saa tööd, sest ta on rase ning läheb peagi rasedus- ja sünnituspuhkusele. Me peame tagama, et rasedus- ja sünnituspuhkusel olevad naised saavad automaatselt osa muudatustest, mis tehakse nende puhkusel olles.
Minu kodumaal Bulgaarias on emadusega seotud õigusaktid naistele väga soodsad, naised saavad olla pikka aega tasustatud rasedus- ja sünnituspuhkusel ning valida teiste võimaluste vahel. Valikuõiguse ja -võimaluste ning perekondlike kohustuste ja karjääri kombineerimine on hea praktika, mida võib soovitada kõikidele liikmesriikidele. Tegelikult moodustab see osa seostatud poliitikast, mis käsitleb naiste ja meeste võrdset kohtlemist.
Christa Klaß
(DE) Härra juhataja, tervishoiuvaldkonna õigusaktid kuuluvad selgelt liikmesriikide pädevusse. Euroopas on sätestatud rasedus- ja sünnituspuhkusega seotud miinimumnõuded. Liikmesriikides õigusaktid on väga erinevad ja neid ei saa omavahel võrrelda. Mõnedes riikides makstakse rasedus- ja sünnitushüvitisi maksutuludest. Teistes riikides, näiteks Saksamaal, makstakse neid hüvitisi tervisekindlustusandjate kaudu ja suurima osa kuludest kannavad ettevõtted. Rasedus- ja sünnituspuhkuse kestus ja selle vältel makstavad hüvitised on erinevad. Kuid kõikidel juhtudel on emadel tervisekindlustus, mis kehtib ka pärast rasedus- ja sünnituspuhkuse lõppu.
Te ajate siin kaks asja omavahel segamini: rasedus- ja sünnituspuhkus ning lapsehoolduspuhkus on kaks eri asja, nagu märkis ka volinik Špidla. Ma sooviksin teada, kas näiteks Saksamaal ette nähtud rasedus- ja sünnituspuhkuse ning lapsehoolduspuhkuse kogukestus vastaks uue direktiivi nõuetele. Rasedus- ja sünnituspuhkuse pikendamine, mille puhul on tähelepanu keskmes ema tervis, ei ole alati naistele kasulik. Ettevõtted võtavad naisi vähem tööle, kuna mehed ei lähe rasedus- ja sünnituspuhkusele.
Pealegi ei aita rangem õiguslik kaitse vallandamise vastu uue töökoha otsinguil. Me peame muu hulgas tagama ka seda, et naistel on võimalik leida tööd meestega võrdsetel tingimustel. Sellega seoses kutsutakse ettevõtteid üles aitama tagada perekeskset töökeskkonda.
Ljudmila Novak
(SL) Minu kodukandis öeldakse, et lapsed on meie suurim varandus, sest nad on meie tulevik. Kahjuks tundub, et meie, eurooplased, ei ilmuta mingit huvi selle varanduse suhtes ning seetõttu satub ohtu Euroopa kultuur ja identiteet.
Mul on hea meel proua Estrela raporti üle, sest selle eesmärk on tagada parim võimalik hoolitsus rasedate ja emade tervise eest. See tähendab samas ka laste paremat tervist ja vähem probleeme laste kasvades. Mõnedes Euroopa Liidu vähem jõukates liikmesriikides on rikkamate lääneriikidega võrreldes naistele ette nähtud palju pikem rasedus- ja sünnituspuhkus. Minu arvamus on, et Euroopa Parlament peaks toetama võimalikult häid lahendusi nii emade kui ka laste jaoks. Laste arvelt säästmine on kõige halvem viis tulevikku investeerida.
Meie, naised, tahame olla emad, kuid samal ajal tahame muidugi kanda hoolt oma sotsiaalkindlustuse eest selles ebakindlas maailmas ja ajal, mil püsivale abielule ei saa tugineda. Pere- ja tööelu ühitamine peaks olema meie kõige olulisemaks küsimuseks Euroopa demograafiliste probleemide lahendamisel.
Ilda Figueiredo
(PT) Härra juhataja, ma tahan rääkida proua Estrela raportist, mis käsitleb rasedate tööohutuse ja töötervishoiu parandamist. See moodustab väikese osa meie ühiskonna põhiõiguste ja väärtuste - emaduse ja isaduse - kaitse edendamisest.
Oma fraktsiooni, Euroopa Ühendatud Vasakpoolsete / Põhjamaade Roheliste Vasakpoolsete liitfraktsiooni nimel nõudsin ma emaduse ja isaduse suuremat kaitset, täpsemalt 22 kuud puhkust, mille vältel palk säilib täies ulatuses. Raportis tehakse ettepanek üksnes 20 kuu kohta ja mitte kogu selle ajavahemiku jooksul ei ole tagatud täispalk. Seetõttu ma ei mõista, miks Euroopa Rahvapartei (Kristlike Demokraatide) ja Euroopa Demokraatide fraktsioon ei taha isegi sellega nõustuda.
Me peame toetama seda väikest edusammu, mida raportis soovitatakse, et edendada naiste, laste ja perede õigusi. Sellest ei piisa, kui me lihtsalt ütleme, et kaitseme neid õigusi. Me peame nende õiguste kaitsmisel ja edendamisel väikeste sammude kaupa edasi liikuma.
Zita Pleštinská
- (SK) Emadus on suurim ime, millega jumal naisi on õnnistanud. See ei tohiks olla aluseks naiste diskrimineerimisele, vaid - vastupidi - ühiskond peaks seda hindama nii naiste aktiivse elujärgu ajal kui ka vanaduses.
Kuid samas peame olema realistlikud, sest ka headest kavatsustest kantud ettepanekud võivad mõnikord tekitada probleeme. Euroopa Liidu liikmesriikidel on erinevad sotsiaalsüsteemid. Skandinaavia riigid on selles valdkonnas kaugele arenenud, kuid uued EL12 riigid peavad veel teistele järele jõudma ning neil oleks seega tõenäoliselt väga raske kehtestada ühtlustatud eeskirju, mida võidakse kogu Euroopa Liidu jaoks vastu võtta.
Vaatamata sellele, et proua Estrela raport toob direktiivi eelnõusse väga positiivseid muudatusi, on seal ka mõned vastuolulised punktid, mis minu arvates ei peaks selles raportis sisalduma ja mis tuleks välja jätta, nagu volinik Špidla juba mainis.
Minu fraktsiooni, Euroopa Rahvapartei (Kristlike Demokraatide) ja Euroopa Demokraatide fraktsiooni muudatusettepanekud käsitlevad mõnda neist punktidest, näiteks rasedus- ja sünnituspuhkuse kestust ja hüvitise suurust, pikendusi enneaegse sünnituse, mitmike sünnitamise ja rinnaga toitmise puhul, vaba aega rinnaga toitmiseks ning naiste tööalaseid õigusi pärast rasedus- ja sünnituspuhkust tööle naasmisel. Loodan, et need muudatusettepanekud võetakse hääletusel vastu.
Siiri Oviir
(ET) On ilmselge, et me peame tunnistama vajadust tõhusamalt rakendada võrdse kohtlemise põhimõtet FIEna tegutsevate meeste ja naiste ning neid abistavate abikaasade suhtes.
Kahjuks ei moodusta abistavad abikaasad ühtset suurt sihtrühma ja enamuses liikmesriikides ei ole reguleeritud ei nende staatust ega ei tunnustata ka nende tööd. Neil puudub sotsiaalkaitse, nende vaesusrisk on kõrge, täielikult lindpriiks muutuvad nad sotsiaalkaitselisest aspektist lahutuse korral.
Seega leian, et liitumine sotsiaalkaitsesüsteemiga tuleb muuta abistavate abikaasade suhtes kohustuslikuks ning kehtestada minimaalsete tagatiste raamistik.
Vladimír Špidla
Härra juhataja, austatud parlamendiliikmed, ma tahaksin tänada teid selle arutelu eest, mille kestel on meie ettepanekut käsitletud paljudest erinevatest vaatenurkadest. Ma leian, et kõikidel ettepanekutel ei ole vajadust peatuda. Enamik põhjendusi on üsna selged, nagu ma märkisin ka oma avasõnavõtus. Siiski oli kaks ettepanekut, mis kerkisid korduvalt esile ja mida käsitleti mitmest eri vaatenurgast. Esimene neist oli isapuhkuse küsimus. Ma tahaksin selgelt välja öelda, et kuigi ma pooldan isapuhkust, olen ma endiselt veendunud, et emade tervise kaitseks kavandatud direktiiv ei ole sobiv vahend selle konkreetse põhimõtte käsitlemiseks. Oma avasõnavõtus ütlesin, et tööturu osapooled on jõudnud kokkuleppele lapsehoolduspuhkuse suhtes ja et oleks loogiline lisada isapuhkuse võimalus sellesse kokkuleppesse. Nii et minu arvates on olemas teisigi vahendeid peale selle direktiivi. Teine küsimus, mida mainiti, oli muudatusettepanek 14 kohustusliku kindlustuse kehtestamise kohta. Seoses sellega tahaksin ma lisada, et kuigi ma mõistan põhjendusi, arvan siiski, et ei ole õige nii radikaalset sammu astuda, eelkõige seetõttu, et see ohustaks tõsiselt võimalust jõuda kompromissile. Teisalt tahaksin ma rõhutada, et meie esitatud ettepanekud on suur samm edasi, kuna mõnes riigis ei ole praegu võimalik isegi vabatahtlikult sellise süsteemiga liituda. See tähendab, et nüüd kehtestatakse uus kohustus. Minu arvates on see tüüpiline näide alt üles suunatud ühtlustamisest.
Astrid Lulling
raportöör. - (FR) Proua juhataja, mul on kahju, et volinik ei poolda minu raporti kõige tähtsamat muudatusettepanekut, mida toetavad kõik fraktsioonid ning milles nõutakse, et abistavatel abikaasadel ja tunnustatud partneritel peab olema füüsilisest isikust ettevõtjatega võrreldes samasugune õigus sotsiaalsele kaitsele ja seda kohustuslikus korras, mitte ainult nende endi taotlusel. Kogemused näitavad, et kui nad ei ole kohustatud tasuma sotsiaalkindlustusmakseid, siis nad ei tee seda - selsamal kahetsusväärsel põhjusel, mida mainis härra volinik - kulude tõttu.
Muidugi maksab sotsiaalne kaitse raha, nii füüsilisest isikust ettevõtjate kui ka palgatöötajate puhul. Soov säästa raha sotsiaalkindlustusmaksete arvelt on suur viga, mida tuleb vältida.
Muidugi juhul, kui liikmesriigis ei ole ette nähtud füüsilisest isikust ettevõtjate sotsiaalset kaitset, siis ei saa me nõuda, et see tehtaks kohustuslikuks nende elukaaslastele. Kuid elukaaslastel peaks olema õigus seda taotleda. Ma teen selle kohta suulise muudatusettepaneku kooskõlas härra Cocilovoga.
Lubage mul lisada paar sõna emaduse kaitse kohta, sest meie seisukohta on väga valesti mõistetud. Kui me soovime emade kaitset rasedus- ja sünnituspuhkuse pikendamise kaudu tugevdada, siis ei tohi me unustada, et kui me pikendame seda puhkust 18 nädalani, millest ainult kolmandik langeks kokku kohustusliku kuue nädalaga, mis tuleb võtta pärast lapse sündi, läheks see vastuollu ema ja lapse tervise parema kaitse eesmärgiga.
Seetõttu oleks meie arvates parimaks lahenduseks kuus kohustuslikku nädalat ja pikendamine 20 nädalani mitmike sünni ja rinnaga toitmise puhul. Ärgem unustagem tööle saamise ja edutamise probleeme, millega lapsesaamise eas naised juba praegu silmitsi on.
Mis puudutab seda eluperioodi, siis on mõttetu soovida, et isad peaksid võtma samasugust puhkust nagu rasedad naised. Muidugi, proua juhataja, Euroopa meeste seas suurenev viljatus on murettekitav, kuid minu arvates ei ole see nii suur probleem kui jätkuv ebavõrdsus meeste ja naiste perekondlike kohustuste jagamisel, kusjuures just selle ebavõrdsuse tõttu otsustavad paljud naised lapsi mitte saada. Pealegi ei lahenda me Euroopa demograafilist probleemi ülemäärase kaitse abil, sest see paneb naised üksnes halvemasse olukorda töö saamisel.
Edite Estrela
Proua juhataja, volinik, ma olen vapustatud komisjoni seisukohast minu ettepaneku suhtes, mis puudutab isapuhkust. See on konservatiivne ja vastuvõetamatu seisukoht, mis ei ole tegelikkusega kooskõlas.
Volinik, ma ei rääkinud mitte lapsehoolduspuhkusest, vaid isapuhkusest. Need on kaks väga erinevat asja.
Kui isapuhkus ei kuulu käesoleva direktiivi kohaldamisalasse, siis miks on komisjon teinud ettepaneku õigusliku aluse laiendamise kohta ja miks ei põhine see direktiiv üksnes artiklil 137, mis on seotud tervise kaitsega? Miks on komisjon sisse toonud Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 141, mis käsitleb meeste ja naiste võrdsete võimaluste edendamist?
Härra volinik ning Euroopa Rahvapartei (Kristlike Demokraatide) ja Euroopa Demokraatide fraktsiooni liikmed, emadus ja isadus on ühiskonna jaoks väga olulised väärtused, mida tuleb austada ja ühiselt käsitleda. Just selles direktiivis tuleb ühiselt käsitleda isapuhkust ning rasedus- ja sünnituspuhkust. Me peame mõtlema lastele, lugupeetud volinik. Me peame mõtlema laste heaolule, sest kui ema ja isa lapsi juba varasest east toetavad, siis võib nende füüsiline ja vaimne areng tunduvalt parem olla.
Lisaks, härra volinik, te ei saa olla mitteteadlik sellest, et isapuhkus on juba ette nähtud paljude liikmesriikide õigusaktides. Kas komisjon üritab tõepoolest sulgeda silmi tegelikkuse ees, mis liikmesriikides juba eksisteerib?
See seisukoht üllatab mind väga, härra volinik. Just seetõttu, et Euroopa institutsioonid eiravad tegelikkust, on inimesed neist võõrandunud. Just seetõttu osaleb valimistel nii vähe inimesi.
Me peame andma oma kodanikele põhjuse valima minna. Seega, härra volinik, me peame võtma vastu õigusakti, mis neid aitab. Kui inimesed näevad, et Euroopa Parlamendis vastu võetavad otsused parandavad nende elu, on neil kindlasti rohkem põhjust järgmisel kuul valimistel osaleda.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub kolmapäeval, 6. mail kell 12.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 142)
Zita Gurmai  
kirjalikult. - Ka kriisi ajal peab võrdne kohtlemine olema poliitilises päevakorras olulisel kohal. Naised kannatavad praeguse kriisi tõttu pikas perspektiivis ning neid tabab teine koondamislaine. Nad peavad toime tulema oma ebastabiilse sotsiaalse ja majandusliku olukorraga ning suureneva koormusega rahateenimise ja hoolitsemiskohustuste ühitamisel. Sellises olukorras ei tohi me lubada naistelt nende õigusi ära võtta.
Füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemine on naiste jaoks väga tähtis võimalus, sest see võib olla suureks abiks tööpuuduse vältimisel või töö- ja pereelu paremal tasakaalustamisel. See annab naistele tõhusa vahendi anda oma panus majanduse arengusse. Naistel peaksid olema võrdsed võimalused tegutseda füüsilisest isikust ettevõtjana ja asutada äriühinguid; rasedus- ja sünnituspuhkuse süsteemidega tuleks tagada, et need oleksid naissoost füüsilisest isikust ettevõtjatele sama kasulikud kui palgatöötajatele. Kõige selle kõrval tuleb äärmiselt tähtsaks pidada ka rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate naiste ohutust ja tervist.
See aitab Euroopal mitte kaotada naiste andeid ja osalemist tööturul ning aitab lisaks kaasa ka praeguse keerulise demograafilise olukorra lahendamisele ning laste tervisega seotud füüsilise, emotsionaalse ja vaimse arengu tagamisele.
Rovana Plumb  
Sotsiaaldemokraadi ja emana toetan ma käesolevat direktiivi, kuna see käsitleb järgmisi küsimusi: rasedate, hiljuti sünnitanud ja last rinnaga toitvate naiste tervis ja ohutus; võrdne kohtlemine; õigus naasta samale või sellega võrdväärse tööle; õigus arendada karjääri; puhkusega ja töölepingust tulenevate õigustega seotud eeskirjad ning suurem rahaline toetus rasedus- ja sünnituspuhkuse ajal.
Praegu ulatub rasedus- ja sünnituspuhkuse kestus liikmesriikides 14 nädalast 28 nädalani. Mõnel juhul võib see puhkus kesta koguni kuni 52 nädalat, kuid hüvitis katab ainult osa sellest. Seetõttu leian ma, et võimalus pikendada rasedus- ja sünnituspuhkuse kestust ning suurendada sel ajavahemikul makstavat hüvitist on asjakohane viis naiste tervise ja ohutuse parandamiseks ning naiste töö ja pereeluga seotud kohustuste tasakaalustamise hõlbustamiseks; nii edendame ka meeste ja naiste võrdseid võimalusi tööturul.
Stressirohked tingimused töökohal võivad mõjutada rasedate ja hiljuti sünnitanud naiste vaimset seisundit. Seetõttu peame lähtuma ennetavast lähenemisviisist, mis tagab piisava riskide hindamise töökohal.
