Soudržnost politik pro rozvoj a dopady využívání některých biologických přírodních zdrojů Evropskou unií na rozvoj západní Afriky (rozprava) 
Předsedající
Dalším a posledním bodem je rozprava o zprávě pana Frithjofa Schmidta jménem Výboru pro rozvoj o soudržnosti politik pro rozvoj a dopadech využívání některých biologických přírodních zdrojů Evropskou unií na rozvoj západní Afriky
Frithjof Schmidt
zpravodaj. - (DE) Pane předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, dovolte mi začít vysvětlením názvu mé zprávy. Hovoříme-li o "biologických přírodních zdrojích", máme na mysli dřevo a ryby. Dřevo a ryby jsou klíčovým zdrojem pro sociální a hospodářský rozvoj oblasti západní Afriky. Z toho vyplývá, že hovoříme také o odlesňování.
Všichni víme, jak je tento vývoj alarmující. Z lesů, které v západní Africe existovaly před padesáti lety, stojí dnes pouze 13 %. To znamená, že 87 % půdy, která bývala zalesněná, je již bez lesa. Všichni víme, jaké dopady to má na klimatické trendy a proces dezertifikace.
Máme také alarmující statistiku, pokud jde o nadměrný rybolov v oblasti Atlantského oceánu a o velkých problémech, které přináší. Všichni samozřejmě známe obrázky přeplněných kánoí přistávajících u břehů Kanárských ostrovů s nákladem migrantů ze západní Afriky. Souvislost mezi trendy, které jsem popsal, a zvýšenou migrací do Evropské unie ze západní Afriky je zřejmá a nesporná a je rovněž předmětem politické diskuse v naší společnosti.
Evropská unie je hlavním trhem se dřevem a rybami. My sami říkáme, že kupujeme 80 % těchto produktů. Z tohoto důvodu je rozumné a opravdu nezbytné přezkoumat soulad naší rozvojové politiky, naší politiky v oblasti rybolovu a naší politiky v oblasti obchodu se dřevem s cílem určit rozsah, v jakém na sebe vzájemně prospěšně působí, nebo zda si jejich cíle mohou také v určitých ohledem vzájemně překážet.
V případě obou produktů je potřeba předcházet nelegálnímu drancování a vytvořit udržitelné řízení zdrojů. V případě obou produktů je potřeba zajistit, aby zájmy místního hospodářství a místních spotřebitelů převážily nad mezinárodním obchodem. Nedosáhneme-li těchto cílů, bude veškerý udržitelný rozvoj podkopán, a úspěch jakékoli rozvojové spolupráce bude ohrožen. Proto je tak důležité provést tento přezkum souladu s cílem zajistit, aby ostatní politiky, které sledujeme, nenarušily a nepodkopaly naši rozvojovou politiku.
Známe nástroje, se kterými můžeme situaci zlepšit. Potřebujeme lepší sledování zásoby ryb a lesů a lepší dohled nad dřevařským průmyslem a odvětvím rybolovu. Potřebujeme také vytvořit vhodnou infrastrukturu pro výzkum v oblasti vývoje zásob a pro kontrolu a dohled nad hospodářskou činností. Víme to již dlouho a je to také politický směr, který již nějaký čas sledujeme.
V této souvislosti musíme naše úsilí zaměřit hlavně na boj proti nelegální těžbě dřeva, nelegálnímu rybolovu a obchodu s nelegálními produkty. Musíme to udělat lokálně v západní Africe. Proto musíme podporovat naše partnerské země v západní Africe, což zahrnuje pomoc těmto zemím v získání přístupu na trh EU. Musíme vytvořit vlastní monitorovací systémy. Jedním z klíčových úkolů v oblasti rozvojové politiky je přesměrování našeho úsilí na udržitelný konzervativní přístup k těžbě dřeva, správě lesů a rybolovu.
Dovolte mi zmínit ještě jeden bod a dotknout se rozporu v této zprávě. Uvedli jsme v ní, že musíme zlepšit podmínky pro společné podniky v Evropské unii afrických partnerských státech a že musíme poskytnout ochranu investicím. Považuji to za správné a vhodné, jedná se o nezbytná opatření, avšak musíme zajistit, aby nezpůsobila nadbytečné kapacity, což by ohrozilo sledování dalších opatření, jako jsou opatření určená pro boj proti nadměrnému rybolovu.
Je naprosto nezbytné, abychom vyřešili tento střet cílů. Z toho důvodu jsme do stanoviska Výboru pro rybolov vložili toto prohlášení jakožto dodatečný bod. Obávám se, aby procedurální spor o to, kdo, k čemu, kde a kdy je oprávněn vytvářet dodatky, nezastřel podstatu takového dodatku. Podle mého názoru je nanejvýš důležité podpořit zásadu, že by neměly být vytvořeny žádné nadbytečné kapacity. Jak víte, byl předložen návrh na odstranění tohoto bodu ze zprávy, avšak nesmíme dopustit, aby se tak stalo.
Danuta Hübner
členka Komise. - Pane předsedající, ráda bych nejprve poblahopřála panu zpravodaji Schmidtovi k této zprávě. Soudržnost rozvojové politiky je důležitou otázkou a dovolte mi ujistit Vás, že omezení nepříznivých dopadů a plné využití synergií mezi evropskými politikami a rozvojem jsou nedílnou součástí našeho úsilí o splnění rozvojových cílů tisíciletí.
Jiné politiky kromě soudržnosti rozvojové politiky mohou opravdu výrazně přispět k rozvoji, což má přirozeně přímý dopad na účinnost naší pomoci.
Jak správně uvádíte ve své zprávě, je kácení deštných pralesů otázkou, kterou se musíme zabývat my všichni, a domnívám se, že by zde měl být učiněn rozdíl mezi dvěma aspekty: odlesňováním a změnou klimatu na jedné straně a bojem proti nelegálnímu kácení lesů na straně druhé.
Na Bali mezinárodní společenství jasně stanovilo ničení lesů jako jednu z hlavních příčin změny klimatu. V souladu s duchem konference OSN o změně klimatu má Komise v úmyslu přispět v roce 2008 částkou 5 mil. EUR do fondu "Forest Carbon Partnership Facility”, který spravuje Světová banka. Dalších 60 mil. EUR bude do roku 2010 vyčleněno na financování globální aliance proti změně klimatu, kterou jsme spustili minulý rok pro podporu snahy nejchudších zemí přizpůsobit se změně klimatu.
Konečně, některé země, včetně Ghany, Kamerunu, Mali, Sierry Leone a Pobřeží slonoviny rovněž začlenily opatření pro řízení přírodních zdrojů a dobrou zprávu věcí veřejných v tomto odvětví do svých vnitrostátních programů pro 10. Evropský rozvojový fond.
Západní Afrika je také významným partnerem Unie v oblasti boje proti nelegálnímu kácení lesů, konkrétně se jedná o země jako Kamerun, Ghana, Libérie a Pobřeží slonoviny, které vyvážejí značné množství dřeva do Evropy.
Dvě z těchto zemí, Kamerun a Ghana, v této chvíli dokončují práci na dobrovolné dohodě s Unií o partnerství FLEGT a Libérie by měla podobná jednání zahájit ve velmi krátké době.
Pokud jde o politiku v oblasti rybolovu, pak, jak jste správně zdůraznili, přinesly nové dohody o partnerství v oblasti rybolovu větší soulad obecné politiky v oblasti rybolovu a rozvojové politiky; tyto nové dohody již nejsou omezeny na nabízení příležitostí pro rybolov lodím Společenství, ale také umožňují zahájit dialog s dalšími partnery ve snaze pomoci jim zavést skutečnou udržitelnou a odpovědnou politiku v oblasti rybolovu v jejich vodách.
Tyto smlouvy vytvářejí, kromě finanční náhrady poskytované na základě dohod o rybolovu, které často významně přispívají k příjmu našich partnerských zemí a tím i k jejich makroekonomické stabilitě, nezbytný politický a právní základ. To umožňuje Společenství zjednodušit v těchto zemích rozvoj politik v oblasti rybolovu na základě dialogu a ve světle priorit, jež si naši partneři stanovili ve svých politikách v oblasti rybolovu.
V čem však s Vámi nemohu souhlasit, je tvrzení ve zprávě, jenž činí souvislost mezi přistěhovalectvím a dohodami v oblasti rybolovu. Dokonce i dotčené země - například Senegal, jménem svého státního ministra, pana Djiba Ka - veřejně odmítly nařčení, že přítomnost lodí Společenství má značný dopad na zdroje a na snižování ziskovosti neprůmyslových rybářů, kteří jsou často nejvíce postiženi nelegálním přistěhovalectvím.
Samozřejmě spolupracujeme s rybáři, nevládními organizacemi a soukromými partnery v Evropě a v těchto zemích, abychom se pokusili omezit a abychom také omezili co nejvíce veškeré negativní dopady a nekalou hospodářskou soutěž mezi našimi rybáři a nejzranitelnějšími rybáři v těchto zemích.
V současnosti neexistují evropské lodě, které by soutěžily s neprůmyslovými loděmi těchto zemí v západní Africe, ačkoli toto nelze říci o jiných cizích průmyslových lodích.
Carmen Fraga Estévez
navrhovatelka stanoviska Výboru pro rybolov. - (ES) Nejprve vyjádřím politování nad nepřijatelným chováním Výboru pro rozvoj, který se domnívá, že se na něj nevztahuje jednací řád Evropského parlamentu. Tento výbor obešel postup užší spolupráce stanovený v článku 47 a opravil prohlášení Výboru pro rybolov k otázkám, jež patří výlučně do pravomoci tohoto posléze uvedeného výboru. Výbor pro rozvoj se rovněž od počátku této zprávy choval nedůvěryhodným způsobem, neboť se pokusil přivlastnit si pravomoc Výboru pro rybolov v otázce dohod o partnerství v oblasti rybolovu. Zatímco Výbor pro rybolov vydal stanovisko, které vědomě usiluje o plné respektování citlivých otázek, jež, jak víme, tato problematika vyvolává ve Výboru pro rozvoj, zasáhl tento posléze uvedený výbor, jak měl v úmyslu od počátku, do čistě obecných záležitostí politiky v oblasti rybolovu.
Pane předsedající, někteří předsedové výborů mají sklony se domnívat, že se nemohou dopustit chyby a že se jednací řád na ně nevztahuje, ačkoli by měli být jeho nejviditelnějšími obhájci. Výsledkem je neplodná konfrontace mezi výbory, která poškozuje důvěryhodnost celé instituce.
Doufám, že tento případ pomůže k utlumení těchto pokusů o zneužití pravomoci a že všichni, kdo mají zájem dozvědět se o úloze dohod o partnerství v oblasti rybolovu pro rozvoj vesnic a vnitrostátního rybolovu v západní Africe, si budou moci učinit analýzu založenou na srozumitelné a necenzurované zprávě.
Předložením tohoto pozměňovacího návrhu jménem skupiny PPE-DE chce pan zpravodaj ukázat naši ochotu pokračovat v práci na něm, ačkoli jsme oznámili, že pokud ostatní politické skupiny tento pozměňovací návrh nepodpoří, požádáme o její vrácení věcně příslušnému výboru.
Filip Kaczmarek
, jménem skupiny PPE-DE. - (PL) Pane předsedající, rád bych poděkoval panu Schmidtovi za velmi úplnou a podrobnou zprávu. Má-li být naše rozvojová politika skutečně soudržná, pak potřebujeme takovéto podrobné zprávy o otázkách, které se týkají různých aspektů rozvojové práce. Spolupráce s ostatními výbory samozřejmě vyžaduje regulaci, avšak pokud máme hovořit o politice soudržnosti, potom je potřebné vyjasnění, pokud jde o otázku, jak by jednotlivé parlamentní výbory měly spolupracovat.
Analýza využívání přírodních zdrojů v západní Africe Evropskou unií poskytuje skutečné, a nikoli polovičaté posouzení úlohy Evropské unie v tomto africkém regionu. Měli bychom si být vědomi toho, že využívání přírodních zdrojů má velmi konkrétní a někdy velmi bolestivé a složité sociální dopady. V této souvislosti se vyvolává velké obavy skutečnost, že zdroje ryb v západní Africe jsou nadměrně čerpány, což by mohlo představovat nebezpečí pro místní rozvoj, neboť tyto zdroje zajišťují potravinovou bezpečnost v této oblasti.
Je pravda, že africké národy se často nezabývají otázkou udržitelného využívání přírodních zdrojů, a pokud ano, pak v nedostatečné míře. Z tohoto důvodu bychom měli na naše aktivity v této oblasti pohlížet jak z úhlu ekonomického, tak z úhlu etického. Rozumím, že mnoho politiků vidí evropské rybáře raději na západním pobřeží Afriky než v ulicích Bruselu. Musíme však být dát pozor, abychom se nechovali pokrytecky, protože nemůžeme mluvit o soudržné rozvojové politice bez udržitelného hospodářství v oblasti rybolovu v západní Africe.
Podobně bychom se neměli pokoušet vyvážet naše sociální problémy, a to i kdybychom je mohli vyvážet, mohly by se nám totiž vrátit zpět v podobě problémů s migrací. Mám také dojem, že vůči sobě používáme určitý druh vydírání, když tvrdíme, že pokud stáhneme své lodě ze západní Afriky, jiné lodě by zaujmou naše místo a tyto lodě budou mít ještě horší normy než ty, jež se používají v současnosti. To je nebezpečný způsob myšlení a já se nedomnívám, že bychom měli používat takové argumenty.
Thijs Berman
jménem skupiny PSE. - (NL) Pane předsedající, pokud vylovíme moře u pobřeží Mauretánie, způsobí to příliv nejchudších lidí do Evropy, neboť nebudou mít doma žádnou budoucnost. Tento problém budou muset řešit naše nejchudší oblasti, nikoli nejbohatší. Evropa pak ztratí podporu svých voličů, zejména těch s velmi nízkými příjmy. I z tohoto důvodu je politika soudržnosti absolutní nutností. To, že Irsko odmítlo Lisabonskou smlouvu, je v mnoha ohledem smutné, ale také zcela pochopitelné.
Lisabonská smlouva je skutečným krokem vpřed pro rozvojovou politiku. Jedná se o první krok směrem k náležitému vytvoření soudržnosti. Unie by neměla chudým zemím jednou rukou brát to, co jim druhou rukou dává. Politika Unie v oblasti zemědělství, rybolovu nebo obchodu by neměla být v rozporu s rozvojovou politikou. Rozvojová politika se jistě týká několika oblastí politiky, avšak není to otázka rivality mezi výbory tohoto Parlamentu. To je nepodstatná maličkost.
Niceská smlouva pouze požadovala, aby se Unie projevovala ve světě jakožto jednotná síla. Ukázalo se to jako nedostatečné. Zemědělská politika beze studu umožnila, aby byly naše přebytky, například cukru a obilí, podpořeny na světových trzích vývozními dotacemi. Ty jsou naštěstí nyní více či méně minulostí.
Přispěvatelé chudým zemím však mohou najít právní základ umožňující zachovat solidaritu s nejchudšími lidmi ve světě pouze v Lisabonské smlouvě. Irsko nicméně hlasovalo proti ní. Smlouvu odmítly zejména lidé s nejnižšími příjmy, neboť nejchudší lidé v Evropě se s Evropskou unií dostatečně neztotožňují. Pociťují příliš mnoho nejistoty a příliš mnoho rizika a musí se vyrovnávat s důsledky této nejednotné a antisociální politiky.
Jak pan zpravodaj Schmidt naprosto jasně konstatoval, je tudíž úkolem ukázat solidaritu se všemi občany v Evropě a v rozvojových zemích, při současném respektování životního prostředí. To není malý úkol. Dochází k pokusům stavět tyto druhy solidarity proti sobě. Oni si však neodporují. Solidarita s rozvojovými zeměmi je nezbytná pro skutečnou solidaritu s lidmi s nízkými příjmy v Evropě a ve zbytku světa.
Hélène Goudin
Když země EU využívají nerostné bohatství chudších zemí, zanechávají za sebou velkou stopu. Zásoby ryb ve vodách západní Afriky jsou téměř vyčerpány, nelegální obchod se dřevem ničí životní prostředí a využívání dalších přírodních zdrojů má prokazatelně dalekosáhlé dopady na chudé a politicky nestabilní oblasti. Naše činnost má dopady na místní obyvatelstvo.
Zpráva usiluje o větší soulad mezi zeměmi EU a požaduje, aby měl Evropský parlament větší slovo. Avšak v tomto Parlamentu je zastoupeno mnoho specifických zájmů, což znamená, že evropská politika pomoci nemůže uspět. Organizace spojených národů a další organizace by měly být v čele mezinárodního úsilí. Pokud chceme opravdu změnit svět, jak říkáme, musíme přijmout jiná opatření. EU by měla přezkoumat a reformovat svou vlastní politiku.
EU musí přestat dotovat neúspěšné evropské zemědělství, ukončit skrytý protekcionismus charakterizovaný její obchodní politikou a zrušit své nemorální dohody o rybolovu.
Bogdan Golik
(PL) Pane předsedající, podle usnesení schválených Evropskou unií zaměřuje většina členských států své aktivity v oblasti pomoci na subsaharskou Afriku, jež zahrnuje rovněž státy západní Afriky. Tento region velice potřebuje rozvoj. Také Polsko podporuje stanovisko Evropské unie, pokud jde o rozvojovou politiku, a podporuje uskutečnění rozvojových cílů tisíciletí v tomto regionu. V Polsku roste podpora veřejného mínění pomoci rozvojových zemí. Loni činila 77 %. Zároveň jsme si vědomy potřeby zvýšit úsilí jednotlivých členských států o splnění závazků a o zvýšení soudržnosti a účinnosti evropské rozvojové politiky. V současné době je velmi důležitou otázkou, vzhledem ke stávajícím rozporům, je příprava společného postoje Evropské unie a Parlamentu pro konferenci v Akkře a Dohá.
Afrika má jakožto region s nejvyšším počtem rozvojových zemí malé zkušenosti s ochranou vlastních biologických zdrojů. Na druhou stranu je velmi důležité, aby Evropa měla přístup k africkým nerostným zdrojům, a to je politika, kterou sleduje společně s Čínou a Ruskou federací. Pro evropské partnery je zásadní zlepšit jejich obchodní atraktivitu a učinit rozvojovou pomoc méně závislou na demokratických reformách v Africe. Zejména přístup na potravinové trhy EU je pro africké národy důležitý. Měli bychom jim tento přístup poskytnout, před Brazílií, USA nebo Austrálií. Je potřebná větší doplňkovost, soudržnost a koordinace programů podpory EU a jednotlivých členských států. Pokud jde o využívání přírodních zdrojů v západní Africe, je nezbytné mít účinný systém hodnocení rozsahu tohoto využívání, jakož i jeho lepší kontrolu.
Rád bych poděkoval panu Schmidtovi, že nás upozornil na všechny tyto problémy.
Kathy Sinnott
Pane předsedající, podle zprávy jsou dřevo a ryby dva nejvýznamnější zdroje západní Afriky. Jelikož je EU hlavním místem určení těchto produktů, je na nás, abychom hráli důležitou úlohu při podpoře jejich udržitelného rozvoje. EU nyní uvažuje, že Maroku přizná výsadní postavení, což umožní větší obchodní příležitosti, hlubší politický dialog a spolupráci na otázkách zahraniční politiky a bezpečnosti.
V zásadě se této dohodě nebráníme, pokud Maroko bude souhlasit s ukončením porušování lidských práv na nelegálně okupovaných územích Západní Sahary, pokud bude souhlasit s svobodným a spravedlivým referendem pro obyvatele Západní Sahary a pokud bude dohoda o partnerství v oblasti rybolovu přezkoumána a obyvatelům Západní Sahary z kmene Saharawi umožněno žít jako rovnocenní spoluobčané svých marockých protějšků.
Existuje mnoho důvodů, proč Maroko nesplňuje podmínky pro přiznání výsadního postavení. Přizná-li v první řadě EU Maroku tento status, posílí to zcela jistě marockou nelegální okupaci a ztíží to politický proces směrem ke svobodnému a spravedlivému referendu. Přiznání výsadního statusu Maroku by navíc bylo v rozporu s úkolem Organizace spojených národů zorganizovat v Západní Sahaře referendum o sebeurčení.
Danuta Hübner
členka Komise. - Pane předsedající, diskuse v tuto velmi pozdní hodinu jistě naznačila důležitost, kterou všichni této otázce přikládáme, takže ještě jednou děkuji Parlamentu za tuto zprávu.
Jak bylo správně zdůrazněno, dřevo a ryby jsou dvěma klíčovými produkty pro hospodářský a sociální rozvoj západní Afriky. Dovolte mi ještě jednou zdůraznit, že zajištění, aby využívání těchto přírodních zdrojů bylo v souladu s rozvojovými cíli, musí zůstat pro Evropskou unii a země západní Afriky prioritou.
Jak jsem vysvětlila ve své původní prezentaci - a to bych nyní chtěla znovu připomenout - je Komise tomuto cíli oddána a usnesení, které zítra Parlament přijme, bude významným příspěvkem k naší práci.
Frithjof Schmidt
zpravodaj. - (DE) Pane předsedající, první, co bych rád učinil, je poděkování paní Fraze Estévezové - byť by to mohlo působit překvapivě vzhledem jejímu příspěvku -, neboť jsme osobně na zprávě velmi konstruktivně spolupracovali a také jsme vyřešili mnoho problémů. Měli bychom to odlišit od institucionálního sporu, který existuje mezi Výborem pro rybolov a Výborem pro rozvoj v otázce výkladu jednacího řádu. Tento spor souvisí se skutečností, že nám byl v důsledku studie ICEI přidělen nový úkol provádění kontroly soudržnosti. Rada rozhodla, že je nutné přezkoumat soulad opatření dvanácti oblastí politiky s rozvojovou politikou. Tyto oblasti politiky vždy náleží do pravomoci dalších výborů. To vede přirozeně k institucionálním sporům. To je problém, přesto bych Vám však rád poděkoval za naši dobrou osobní spolupráci na podstatě zprávy.
Paní komisařko, domnívám se, že Komise zvolila od roku 2002 správný směr, pokud jde o postup ohledně FLEGT a novou dohodu o partnerství v oblasti rybolovu. Je třeba vykonat ještě mnoho práce. Tento zdravý přístup musí být dále rozvíjen. Můžete se při tom zcela jistě spolehnout na podporu tohoto Parlamentu.
Dovolte mi závěrem zmínit souvislost mezi migrací a nadměrným rybolovem. Nemusím připomínat, že nadměrný rybolov není jedinou příčinou migrace, ale že důvodů pro ni je mnoho. Existují však jasné ukazatele, že nadměrný rybolov hraje svou roli. A Evropská unie je spolu s jinými aktéry do tohoto nadměrného rybolovu zapojena. Mezinárodní organizace pro migraci poskytla velmi hmatatelný důkaz této souvislosti, pokud jde o Senegal. Do této míry by bylo od prezidenta Senegalu velmi neuvážené přivírat oči nad realitou v jeho zemi a u jejího pobřeží. Měli bychom tyto otázky kritičtěji přezkoumat a společně tyto problémy řešit a vyřešit.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
Hlasování se bude konat zítra ve 12:00.
