Seksuaalse vägivalla kasutamine sõjarelvana Põhja-Aafrikas ja Lähis-Idas
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on komisjoni avaldus seksuaalse vägivalla kasutamise kohta sõjarelvana Põhja-Aafrikas ja Lähis-Idas.
Štefan Füle
komisjoni liige. - Lugupeetud juhataja! Peame kõige jõulisemate sõnadega mõistma hukka igasuguse naiste vastu suunatud vägivalla, alates hirmutamisest kuni seksuaalrünnakuni. Need on põlastusväärsed kuriteod, mis pannakse sageli toime kõige haavatavamate ja kaitsetumate inimeste suhtes.
Kahjuks on tõsi see, et paljudes maailma riikides, mitte üksnes Põhja-Aafrikas ega Lähis-Idas, puudub ikka veel asjakohane õiguslik raamistik, millega kaitsta naisi ja tütarlapsi vägivalla eest. Sellistest kuritegudest teadaandmist ei ole millegagi soodustada. Kurjategijate hirmutamiseks ja nende vastutusele võtmiseks on vaja palju rohkem teha. Naised taluvad jätkuvalt diskrimineerivaid seadusi ja sügavalt juurdunud kultuurilist ebavõrdsust. Egiptuses näiteks koosneb uue põhiseaduse koostamiseks moodustatud rahvuslik komisjon ainult meestest ja isegi uues valitsuses on ainult üks naissoost minister.
See ei ole jätkusuutlik ning seda näitas Tuneesia ja Egiptuse naiste vaprus kõnealustes riikides toimunud hiljutiste sündmuste ajal. Kui pool elanikkonnast on poliitilisest ja institutsioonilisest reformist kõrvale jäetud, siis vaevalt reform edukaks osutub.
Selle taustal mõistame jõuliselt hukka rasked inimõiguste rikkumised, sealhulgas naisaktivistide vägistamise, nende vastu suunatud seksuaalrünnakud ja nende tõsise alandamise, mille kohta arvukamalt teateid saame. Euroopa Liit on võtnud ülesandeks tugevdada naiste rolli poliitilises, tsiviil-, majandus- ja kultuurielus ning võidelda korruptsiooni ja karistamatuse vastu. Seepärast näeb üks ELi kaheksast inimõigusalastest suunistest ette, et tuleb edendada naiste ja meeste võrdõiguslikkust ja võidelda naiste diskrimineerimisega. Ning 1995. aasta Barcelona deklaratsioonis, millega pandi alus Euroopa-Vahemere piirkonna partnerlussuhetele, tugevdatakse konkreetselt neid kohustusi Euromedi piirkonnas.
Sooline võrdõiguslikkus on üks viieaastase tööplaani prioriteete, milles riigipead leppisid kokku 2005. aasta Barcelona tippkohtumisel, mis peeti Euroopa-Vahemere partnerluse 10. aastapäeva tähistamiseks.
Võetud kohustuste taustal käivitas 2006. aasta novembris Istanbulis toimunud Euroopa-Vahemere piirkonna ministrite konverents, kus arutati naiste rolli ühiskonnas, uuendusliku ja teedrajava protsessi. Ministrid (sealhulgas Alžeeriast, Jordaaniast, Liibanonist, Marokost, Palestiina okupeeritud aladelt, Süüriast ja Tuneesiast) leppisid kokku terviklikus käsitusviisis, mis põhineb järgmistel omavahel seotud prioriteetidel: esiteks naiste poliitilised ja kodanikuõigused; teiseks naiste sotsiaalsed ja majanduslikud õigused ning jätkusuutlik areng; viimaseks naiste õigused kultuurivaldkonnas ning kommunikatsiooni ja massimeedia roll.
Alates 2006. aasta konverentsist on püütud pidevalt rakendada ühist tegevusraamistikku. Eeskätt püütakse saavutada riikide prioriteedid, kasutusel on seiremehhanism ja Euroopa Komisjon avaldab aruandeid. Vahemere Liidu partnerid kinnitasid selles küsimuses võetud kohustusi teisel ministrite konverentsil, mis toimus 2009. aasta novembris Marrakeshis. Kodanikuühiskond oli aruteludesse täiel määral kaasatud. Teadlikkuse tõstmine ja protsessi nähtavus oli üks suuri probleeme, mille osas peaaegu kõik protsessi osalises ühel nõul olid.
Lisaks sellele piirkondlikule raamistikule on Euroopa Liidu kahepoolne dialoog, mis toimub muu hulgas soolise võrdõiguslikkusega tegelevate allkomisjonide kaudu, oluline meetod nende pakiliste probleemide käsitlemiseks.
Lugupeetud juhataja! Lubage mul lõpetuseks öelda, et Euroopa Liit ei tolereeri naistevastast vägivalda mitte ühelgi kujul ja me kasutame selle ärahoidmiseks iga võimalust.
Edit Bauer
fraktsiooni PPE nimel. - Lugupeetud juhataja, volinik! Hindan väga tugevat pühendumust, millega komisjon mõistab hukka naistevastase vägivalla kui sõjarelva, mida kasutatakse süsteemselt relvakonfliktis mitmel põhjusel, sealhulgas alandamiseks, hirmutamiseks, poliitiliseks terrorismiks, teabe saamiseks, sõdurite premeerimiseks ja isegi etniliseks puhastamiseks. Naistevastane vägivald relvakonfliktides põhineb suuresti traditsioonilistel seisukohtadel, mille kohaselt naised on omandus. Kuna paljudes kultuurides täidavad naised kultuuri edasiandja ja rahvuse sümboli rolli, kasutatakse naistevastast vägivalda ka ühiskondlike väärtuste ja nende au rüvetamiseks.
Rahvusvahelise Kriminaalkohtu Rooma statuudi kohaselt on seksuaalvägivald sõjakuriteona osa tsiviilelanike vastasest - inimsusevastasest - rünnakust. Paljud relvakonfliktis esineva seksuaalvägivalla vormid, sealhulgas seksiorjus, sundabielu ja sundrasedus on sõjakuriteod ning neid tuleks käsitleda Genfi konventsiooni tõsise rikkumisena. Liiga sageli jäävad sõjas toimepandud seksuaalvägivallategude sooritajad karistamata; liiga sageli peetakse naistevastast vägivalda sõja vältimatuks osaks; liiga sageli antakse kurjategijatele rahukokkulepete raames amnestia.
On aeg mõista kõikjal maailmas see ebainimlik tegevus hukka ning meie tänane sõnum peaks olema järgmine - nende sõjakuritegude toimepanijad ei tohi pääseda karistuseta.
Ana Gomes
Lugupeetud juhataja! Erinevalt raportitest, mis jõuavad meieni praegu Liibüast, kus näeme ainult mehi eesliinil võitlemas, näitasid umbes kuutagused kaadrid Benghazi peaväljakult, Tahriri väljakult ja meeleavaldustest Tuneesias, Süürias, Jordaanias ja Marokos, kuidas igas vanuses naised nõuavad vabadust, õigust ja demokraatiat. Naistel, eeskätt noortel naistel, oli siis ja on ka praegu Põhja-Aafrika ja araabia maailma ülestõusudes põhiroll. Naiste saatus neis riikides, mida iseloomustavad tugevad patriarhaalsed ja usulised traditsioonid, mitte üksnes ei näita teed, vaid ka otsustavad tee, mida need riigid järgmistel kuudel ja aastatel demokraatia ja inimõiguste austamise püüdlustes järgivad. Seepärast peab EL seadma esikohale nende naiste toetamise, kes käivitasid vapralt Araabia kevade meeleavalduse ning selleks peab ta muu hulgas rahastama kodanikuühiskonda ning pakkuma poliitilist, tehnilist ja rahalist tuge naistele, kes soovivad aktiivselt osaleda, julgustada nende osalemist liikmetena kõikides demokraatlikes institutsioonides ning poliitilise ja majandusliku jõuga organites, parteide kandidaatidena jms.
EL peab kindlasti koondama kõik oma kõrgeima tasandi jõupingutused, et võidelda katsetega kasutada hirmutamist, kättemaksu ja seksuaalvägivalda naiste suhtes, kes julgevad oma häält tõsta. Sellised näited nagu süütusekontroll, mida sunniti läbi tegema naisi, kes avaldasid 8. märtsil Tahriri väljakul meelt, või Iman al-Obeidi vangistamine Liibüas on täiesti vastuvõetamatud kuriteod, nagu ütles volinik Füle. Ootame, et kõrge esindaja ja volinik nõuaksid nimetatud juhtumite viivitamatut ja sõltumatut uurimist, mis muudaks need hoiatavateks eeskujudeks, mida ei korrataks.
Antonyia Parvanova
fraktsiooni ALDE nimel. - Lugupeetud juhataja! Euroopa Demokraatide ja Liberaalide Liidu fraktsioon oli praeguse arutelu algataja, sest praeguste poliitiliste muutuste ja rahutuste taustal soovisime väljendada täna oma muret naiste olukorra üle Põhja-Aafrikas ja Lähis-Idas. Viimase paari nädala jooksul oleme näinud Liibüas ja Egiptuses raskeid inimõiguste rikkumisi, eriti seoses naistega. Ma ei lasku kõikide nende juhtumite üksikasjadesse, kuid lubage mul nimetada vaid kaks sümboolset ja murettekitavat sündmust, mis tuleks viivitamatult hukka mõista.
Liibüalanna Iman al-Obeidi on öelnud rahvusvahelisele ajakirjandusele, et Gaddafi-meelsed sõdurid vägistasid teda grupiviisiliselt, teda peeti kinni ja kuulati enne vabastamist 72 tundi üle. Nagu kolleegid ütlesid, on mõned naissoost meeleavaldajad Egiptuses väitnud, et nad pidid tegema läbi nii-öelda süütusekontrolli - ning samuti langesid nad sõdurite vägistamise ohvriks - ning mõned neist peavad nüüd astuma kohtu ette süütusekontrollist läbikukkumise pärast. Need juhtumid on andnud veelkord tõendust sellest, et vägistamist kasutatakse ikka veel konfliktides relvana, millega tsiviilelanikke terroriseerida ja alandada.
Oleks vastuvõetamatu mitte tõsta häält nende kohutavate metsikuste vastu, mis naiste suhtes toime pannakse. Kutsume komisjoni ja nõukogu üles võitlema seksuaalkuritegude, hirmutamise ja naiste mis tahes muul kujul kuritarvitamise vastu, mida esineb praeguste sündmuste raames Põhja-Aafrikas ja Lähis-Idas, ning mõistma need teod hukka. Peame kasutama ka kõiki kättesaadavaid poliitikavahendeid, et pärast neis ühiskondades toimuvat üleminekut oleksid naiste õigused seal tagatud ja toetatud.
Eile võtsime vastu naistevastase vägivalla vastu võitlemise ELi uut poliitilist raamistikku käsitleva raporti ning topeltstandardite kasutamine meie liiduvälises poliitilises tegevuses oleks lubamatu. Seetõttu peab naiste õiguste edendamine olema täielikult integreeritud Euroopa naabruspoliitikasse, selle programmidesse ja projektidesse ning samal ajal tuleb panna paika konkreetsed naiste õigustele ja nende mõjuvõimu suurendamisele suunatud poliitikameetmed.
Barbara Lochbihler
Lugupeetud juhataja! Niinimetatud süütusekontroll, mida Egiptuse sõjavägi Tahriri väljaku naissoost meeleavaldajatele peale surus ning korduv vägistamine, mida sõdurid Liibüa naiste kallal toime panid, on kohutavad kuriteod, mis ajendasid tänast resolutsiooni ettepanekut välja töötama. Me ei saa välistada võimalust, et Põhja-Aafrika ja Lähis-Ida kõik konfliktiosalised sooritavad veel seksuaalkuritegusid.
Möödunud novembris palusime Euroopa Parlamendis ELi liikmesriikidel ja ELil endal võtta lõpuks tõsiselt naiste olukorda sõjas ja relvakonfliktides. Tollal andis liidu välisasjade kõrge esindaja Catherine Ashton teada tehtud edusammudest. Nüüd on olemas parem rahvusvaheline raamistik naistevastase vägivalla ärahoidmiseks konfliktipiirkondades ja mitmes riigis on võetud vastu ka riiklikud tegevuskavad. Parimate tavade vahetamine on väga oluline.
EL on andnud juba 300 miljonit eurot meetmeteks, mille hulgas on ka meditsiiniabi, ning lisaks on lubatud 200 miljonit eurot ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1325 rakendamiseks. Plaanis on viia 2011. aastal konfliktialadel ellu kohaliku tasandi strateegiad. Töötajate koolitamisel on siinkohal väga suur roll. Seepärast on hädavajalik, et kõik need kogemused ja meetmed ühendataks ELi ja Vahemere lõunapoolsete riikidega sõlmitud partnerlust ja demokraatiat käsitleva paktiga ja neid võetaks pakti rakendamisel arvesse. Selles töös toetab Euroopa Parlament teid kindlasti.
Ilda Figueiredo
Lugupeetud juhataja! Teame, et naised on osalenud aktiivselt ülestõusudes, millega nõutakse Põhja-Aafrikas ja Lähis-Idas rohkem demokraatiat, õigusi ja vabadusi. Teame ka, et nende suhtes võidakse kasutada laialt levinud ja süsteemset vägistamist ja seksiorjust, mis on Genfi konventsiooni alusel inimsusevastased kuriteod ja sõjakuriteod.
Selle taustal on saadud teated murettekitavad, pärinegu need siis Kongo Demokraatlikust Vabariigist, Egiptusest, Liibüast või muudest riikidest. Seepärast nõuame tõhusat diplomaatilist tegevust, millega astutakse jõuliselt vastu naistele suunatud seksuaalrünnakute, hirmutamise ja ahistamise kasutamisele Põhja-Aafrikas ja Lähis-Idas või muudes kohtades.
Tahaksime ka rõhutada, kui tähtis on tunnustada naiste rolli revolutsioonides ning toonitada vajadust tagada nende õigused, mis hõlmavad naiste osalemist nende ühiskondade uutes demokraatlikes, õiguslikes, majanduslikes ja poliitilistes struktuurides. See aitaks teha lõpu diskrimineerimisele, mille all naised sajandeid on kannatanud.
Emine Bozkurt
(NL) Lugupeetud juhataja! Revolutsioonid Põhja-Aafrikas ja Lähis-Idas on toonud endaga kaasa ka võimalusi. Riigi uus ülesehitamine ja demokraatia juurutamine Tuneesias ja Egiptuses võib nüüd tõesti alata. Kairo, Tunise ja Benghazi väljakutel ja tänavatel on naised olnud ja on ka edaspidi oluline osa revolutsioonidest. Võimalusi on nii palju, kuid samamoodi esineb ka ohte.
Laiemat avalikkust on raputanud televisioonis esitatud noore liibüalanna väited selle kohta, et Gaddafi sõdurid teda vägistasid. Need ei ole aga esimesed sedalaadi uudised ning alates sellest on teateid olnud teisigi. Seksuaalvägivalda kasutatakse vahendina, millega naisi ahistada ja vaikima sundida näiteks Kairos, kus sõjaväelased on naisi vägistanud ja sundinud süütusekontrolli läbi tegema. Liibüa sõjas kasutatakse naistevastast vägivalda relvana. Seadusetuse ajal esilekerkivas võimuvaakumis puudub igasugune kontroll. Naistel puudub seaduslik kaitse. Lugupeetud juhataja! Seepärast peame saatma selge märguande, et niisugustel asjadel ei tohiks lasta sündida. Peame saatma uutele juhtidele selge sõnumi, et sedalaadi kuritegusid tuleb uurida ja nende eest tuleb karistada. Mitte keegi, kelle südametunnistusel on sellised kuriteod, ei tohiks niisama pääseda.
Tahaksin rõhutada ka seda, et neid naisi tuleb kaitsta ning et naiste rollist ühiskonna ülesehitustöös ei tohi mööda vaadata. Naiste õigused peavad olema sätestatud seaduses ning selleks tuleb ka naisi nimetada ametikohtadele põhiseaduskomisjonides, parlamentides ja valitsustes, et niisugused küsimused nagu naiste haridus, nende õigused ja kahjulike traditsioonide vastu võitlemine oleksid tegevuskavas kõrgel kohal. Naiste mõjuvõimu suurendamises on olulisel kohal majanduslik iseseisvus ning ettevõtlust tuleks soodustada näiteks väikelaenude abil.
Kristiina Ojuland
Lugupeetud juhataja! Naistevastased - ning mõnel juhul ka meestevastased - seksuaalrünnakud Põhja-Aafrikas ja Lähis-Idas on tõsine probleem ning piirkonna ametivõimud nii uute demokraatlike jõudude kui ka vanemate režiimide näol peavad sellega viivitamatult tegelema.
Tahaksin paluda liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgel esindajal ja komisjoni asepresidendil Cathrine Ashtonil arutada piirkonnas esineva seksuaalvägivallaga seotud hävitavat olukorda sihtriikide esindajatega Euroopa naabruspoliitika lõunamõõtme raames, et võtta kurjategijad vastutusele ja tagada nii naiste kui ka meeste õiguste austamine.
Minu meelest on seksuaalvägivald kõige kohutavam sõdimisviis. Seda tuleks iga hinna eest ära hoida ning selle eest tuleks karistada karmimal võimalikul viisil.
Seán Kelly
(GA) Lugupeetud juhataja! Kaks kuud tagasi rääkisime naistevastasest vägivallast Euroopas. Siis märgiti, et kuni 25% Euroopa naistest on kogenud vägivalda. Nüüd räägime naistevastasest seksuaalvägivallast Põhja-Aafrika ja Lähis-Ida konfliktides. See on kahetsusväärne asi, mida ei saa enam kauem sallida. Seepärast on oluline, et me probleemi arutaksime ja selle ärahoidmiseks midagi ette võtaksime.
Kahjuks ei ole kogu Aafrika maailmajaos hoiakud naiste suhtes väga arhailised mitte üksnes sõja, vaid ka rahu ajal. Sõjatingimustes need loomulikult süvenevad. Nõustun aga volinik Fülega selles, et me peame neile küsimustele rõhku panema ja eeskätt püüdma kuritegude toimepanijad vastutusele võtta. Nii võime loodetavasti ühel hetkel suuta hoiakuid muuta ja kohutavad tavad kõrvaldada.
Anna Záborská
(SK) Lugupeetud juhataja! Seksuaalvägivald ei kujuta endast naiste või meeste inimõiguste rikkumist. Sellisel kujul õiguseid ei ole olemas. Seksuaalvägivald on rünnak inimväärikuse vastu, mis on iga inimolendi, nii naiste kui ka meeste põhiõigus. See ei kehti üksnes Euroopas, vaid ka Egiptuses, Liibüas, Kongo Demokraatlikus Vabariigis ja muudes Aafrika ja Lähis-Ida riikides, millele kõnealuses resolutsioonis on osutatud. Sõjalised konfliktid ei saa olla leevendav asjaolu. Kongo Demokraatlikus Vabariigis algas see naiste vägistamisega ning nüüd vägistatakse ka mehi. Resolutsioonid on aga pelgalt sõnad. Me peame ka tegutsema. Komisjon peab hakkama tähelepanelikult jälgima inimõiguste rikkumisi kogu maailmas ja samal ajal peab ta töötama välja vahendid, millega Euroopa Liit saab vajaduse korral kohustuste täitmist peale sundida. Vastasel korral võib partnerlussuhteid, millesse me nii palju investeerime, nimetada samahästi kui lunarahaks.
Štefan Füle
komisjoni liige. - Lugupeetud juhataja! Tahaksin auväärt parlamendiliikmetele öelda, et küsimused ja konkreetsed juhtumid, millele nad täna meie tähelepanu on juhtinud, on tõepoolest väga tõsised ning kujutavad endast häbiplekki arengus, mis on viimaste nädalate jooksul Põhja-Aafrikas ja Lähis-Idas aset leidnud. Olen tänase arutelu jooksul on esitatud küsimused ja ettepanekud teadmiseks võtnud.
Nagu ma ütlesin, on Euroopa Liit võtnud kasutusele mitmeid vahendeid ning liit teeb kõik endast oleneva, et toetada naiste suuremat osalemist kodanikuühiskonnas ja poliitilises elus, kus puuduksid ähvardused, hirmutamine ja vägivald.
Samuti tahaksin liikmete tähelepanu juhtida mõnele hiljutisele kasulikule edusammule, näiteks inimõiguste büroo loomisele Pärsia lahe koostöönõukogu sekretariaadis. Me peaksime selliseid samme tunnustama. Me toetus rahvusvahelistele organisatsioonidele, eeskätt ÜRO üksusele United Nations Women, ja kodanikuühiskonnale aitab muutusele seestpoolt tuge pakkuda. See näitab ka, miks meie dialoogi ja osalemise poliitika on nii oluline ja peab jätkuma, eeskätt meie uute partneritega.
Juhataja
Mulle on kodukorra artikli 110 lõike 2 alusel esitatud viis resolutsiooni ettepanekut.
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub neljapäeval, 7. aprillil.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 149)
Filip Kaczmarek
Seksuaalvägivald on erakordselt eemaletõukav sõjapidamise vahend ja võigas vahend, millega teise konfliktiosalise vastu võidelda või teda alandada. Põhja-Aafrikas ja Lähis-Idas on need tavad eriti julmad ning need paljastavad tohutu küünilisuse ja kõlbelise laostumise, sest piirkonnas valitsev religioon on seksuaalküsimuste suhtes väga piirav. Need, kes panevad toime seksuaalvägivalda, rikuvad väga paljusid seadusi ja käitumiskoodekseid. Sageli toovad sõda ja konflikt sellistes inimestes välja kujuteldamatu kurjuse. Me võitleme sellega ja me ei lakka kunagi seda barbaarsust hukka mõistmast.
