Genderové aspekty poklesu hospodářství  a finanční krize - Hodnocení výsledků plánu  pro dosažení rovnosti žen a mužů na období  2006-2010 a doporučení pro budoucnost - Listina práv žen - následné kroky (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem je společná rozprava:
o zprávě pana Romevy i Rueda za Výbor pro práva žen a rovnost pohlaví o genderových aspektech poklesu hospodářství a finanční krize,
o zprávě paní Figueiredové za Výbor pro práva žen a rovnost pohlaví o hodnocení výsledků plánu pro dosažení rovnosti žen a mužů na období 2006-2010 a doporučení pro budoucnost (2009/2242 (INI)) a
o otázce k ústnímu zodpovězení Komisi, kterou pokládají paní Gurmaiová a paní Thomsenová jménem skupiny Pokrokové aliance socialistů a demokratů v Evropském parlamentu, paní Figueiredová a paní Svenssonová jménem skupiny konfederace Evropské sjednocené levice a Severské zelené levice, paní Parvanová za skupinu Aliance liberálů a demokratů pro Evropu a paní Cornelissenová jménem skupiny Zelených/Evropské svobodné aliance o Evropské listině práv žen - následné kroky - B7-0305/2010).
Raül Romeva i Rueda
Pane předsedající, chtěl bych vám poděkovat za příležitost zabývat se tímto tématem. Dovolte mi začít otázkou. Je velmi jednoduchá, ale myslím, že velmi dobře upozorňuje na problém, o kterém mluvíme: pokud by namísto banky Lehman Brothers existovala Lehman Sisters, projednávali bychom dnes tuto záležitost? To nevíme, poněvadž tomu tak není, ale zřejmá je skutečnost, že stávající situace by se velmi lišila od té, která dnes nastala v souvislosti s úvěrovými problémy a hospodářskou a finanční krizí.
Ekonomové, ať už zaujímají feministický, či nefeministický přístup, se neobyčejně jasně shodují v tom, že za současné krize je odpovědná řada institucí, které jsou v zásadě v podstatě řízeny muži. Máme tedy objektivní informace, které ukazují na muže jako na ty, kteří jsou za tuto situaci přímo zodpovědní.
Nedokážeme říci, zda by tato situace byla stejná, pokud by většinu představovaly ženy, a ne muži, ale já myslím, že je jasné, že by byla odlišná, pokud jde o příčinu i řízení krize a samozřejmě také pokud jde o současné oživení.
Opravdu považuji za důležité upozornit na další významnou skutečnost: finančních agentur s vyšším poměrným zastoupením žen v řídících orgánech se taková situace například dotkla mnohem méně. Myslím si, že to nás nutí k tomu, abychom se zastavili a zamysleli se nad tím. A to v této zprávě činíme.
Do jisté míry chceme naznačit skutečnost, že kromě toho, že krize představuje velmi závažný problém, musí být zároveň i příležitostí k nápravě některých otázek, které nás přivedly na očividně nesprávnou cestu. Špatné politiky a nedostatek rovnosti v mnohých těchto politikách jsou jedním z těchto problémů.
V této souvislosti bych rád označil a velmi jasně zdůraznil některé z nedostatků v politických reakcích na krizi. Ty této příležitosti nevyužívají: genderového aspektu například nebylo vůbec využito v rámci toho, co známe jako "post-lisabonskou perspektivu", tedy ve strategii EU 2020. Přinejmenším doposud nebyla zaznamenána ani jednoznačná snaha o vytvoření jasných makroekonomických politik a obecných zásad zaměstnanosti, ve kterých by bylo jasně a zřetelně uplatněno hledisko rovnosti. Činit prohlášení je jedna věc, ale nás zajímají hmatatelné závazky.
Cílem této zprávy je přinejmenším zahájit diskusi a předložit několik otázek, které považujeme za důležité. Jsme informováni o tom, že některé členské státy, některé vlády - včetně vlády předsednictví, španělské vlády - vedly na toto téma diskusi a předložily několik otázek. Rád bych to zdůraznil a ocenil a stejně tak bych rád podpořil budoucí předsednictví, která se chystají či budou chtít s podobnými tématy přijít.
Myslím si však, že je důležité upozornit ještě na něco jiného. Pokud skutečně chceme některé z těchto chyb napravit, je velmi důležité, abychom pochopili, že mezi příčinami je řada klíčových prvků, z nichž prvním je nedostatek politické vůle vytvářet jasné politiky rovnosti.
Tím, co tedy v této zprávě požadujeme, je v prvé řadě právě politická vůle. Za druhé je to představivost, kterou je dle mého názoru rovněž vhodné zdůraznit, a za třetí, a to je hlavním aspektem zprávy, to jsou hmatatelná, jasná a řekněme i závazná a povinná opatření. Dobrých úmyslů už bylo dost.
Potřebujeme jasné závazky, znovu to zopakuji: kogentní, povinné závazky, jimž je nutno dostát. Jde například o nastolení plné zaměstnanosti jak mužů, tak žen, ale zvláště pokud jde o ženy, to by mělo být cílem samo o sobě.
V krátkosti řečeno, hmatatelným cílem je snažit se do roku 2020 dosáhnout 75% zaměstnanosti žen nebo snížit rozdíl v odměňování žen a mužů na nulovou, či na maximálně 5% hodnotu. To požadujeme již dlouho. Jedná se o opatření, která se již přinejmenším projednávají a v jejichž případě by někteří z nás chtěli, aby byla - a znovu to opakuji - povinná.
Jsme si vědomi toho, že tyto otázky byly opakovaně vznášeny jak komisařkou Redingovou, tak španělským předsednictvím, a chceme pobídnout nejen zbylé skupiny, ale i další země k tomu, aby pochopily, že se nejedná pouze o vrtoch, nýbrž o závazek a nutnost a že je to - opakuji - příležitost v souvislosti s krizí, kterou nyní procházíme. Každopádně bych rád skončil vyjádřením uznání práci, podpoře a všem příspěvkům, které poskytly různé skupiny, aby tento text mohl představovat konsensus a kompromis a aby mohl jasně upozornit na problém i na to, jaké má a měl by mít řešení.
Ilda Figueiredo
Pane předsedající, paní komisařko, zpráva, kterou zde předkládám, je výsledkem spolupráce ve Výboru pro práva žen a rovnost pohlaví. Její součástí bylo rovněž slyšení s organizacemi žen a odborníky a zúčastnila se jí i samotná Evropské komise. Děkuji všem, kteří se zapojili.
Na základě naší analýzy plánu pro dosažení rovnosti žen a mužů na období 2006-2010 se domníváme, že bylo dosaženo určitého pokroku a že se dostalo na významu některým základním hlediskům rovnosti žen a mužů. Ta však ve skutečnosti nebyla plně uplatněna, neboť se nedostávalo potřebné politické síly.
Za zdůraznění stojí zvláště nerovnosti, které přetrvávají v reálném životě, jako jsou například potíže se získáváním zaměstnání s právy a důstojnou mzdou, chudoba, pokračující diskriminace a stereotypy, které tyto nerovnosti pomáhají udržovat, včetně potíží týkajících se přístupu k odborné přípravě a profesního postupu na vedoucí místa, a dále potíže v hospodářském a politickém životě. Stávající rozpory v politice EU k tomu rovněž přispívají a způsobily, že 85 milionů lidí, z nichž největší část tvoří ženy a děti, žije v chudobě, jež je důsledkem nezaměstnanosti, nejistoty v zaměstnání, nízkých mezd, důchodů pohybujících se pod hranicí životního minima a špatného přístupu ke kvalitním veřejným službám.
Současná hospodářská a sociální krize má zvláště závažné důsledky pro ženy, což prohlubuje nerovnosti a diskriminaci. Je to případ nerovného odměňování mezi muži a ženami, které v průměru činí více než 17 %, a nepřímé diskriminace, jež má se vzrůstající zaměstnaností tendenci se zhoršovat a jíž jsou vystaveny ženy a mladé dívky.
Pracovní místa vytvořená v posledních letech, zejména místa určená pro mladé lidi a ženy, jsou většinou nejistá a špatně placená, v jejich rámci nejsou dodržována základní práva, zvláště pokud jde o mateřství. To rovněž přispělo k nízké porodnosti. Rozšířená diskriminace, jíž jsou vystaveny určité skupiny žen, je obzvláště závažná. Nejvíce postiženými skupinami jsou ženy vyššího věku, ženy vyživující závislé osoby, ženy z řad přistěhovalců nebo ty, jež patří k etnickým menšinám, a zdravotně postižené ženy.
Vedle vysoké míry chudoby a nezaměstnanosti přispělo násilí a diskriminace v různých zemích EU i k přetrvávajícímu výskytu, a dokonce i k nárůstu případů obchodování se ženami a dětmi a k prostituci. To si žádá neodkladnou reakci. Návrhy obsažené ve strategii Evropa 2020, kterou předložila Komise, se bohužel s genderovým aspektem nevypořádaly uspokojivým způsobem. Doufáme tedy, že dojde k přehodnocení této situace, a především také v to, že se paní komisařka bude při rozvoji strategie pro rovnost žen a mužů snažit na tyto problémy reagovat. To však přesahuje pouhou oblast působnosti Evropské komise a je třeba mnohem většího zapojení. Mezi četnými opatřeními nastíněnými ve zprávě bych proto ráda položila důraz na čtyři oblasti.
Na institucionální úrovni navrhujeme, aby nová strategie pro rovnost žen a mužů byla akčním programem a politickým závazkem založeným na pekingské akční platformě a pokroku, kterého bylo jejím prostřednictvím dosaženo, a na potvrzení toho, že lidská práva žen a dívek jsou nezcizitelnou, nedílnou a nedělitelnou součástí všeobecných lidských práv. Rovněž prosazujeme, aby Rada po konzultaci Parlamentu přijala nový návrh Komise, který se týká strategie pro rovnost žen a mužů. Návrh usiluje o to, aby se politice rovnosti dostalo větší politické síly a byl jí dodán nový impuls, a také o to, aby na ni byly vyhrazeny prostředky Evropské unie, a zajistilo se tak její účinné uskutečnění. Domníváme se, že výroční třístranné setkání Rady, Komise a Parlamentu má rozhodující význam, neboť zkoumá pokrok dosažený prostřednictvím strategie pro rovnost žen a mužů v Evropské unii, a společně s ním je důležitá také výroční konference o rovnosti pohlaví, která se každoročně zvláště zaměřuje na předem dané téma a které se účastní organizace žen a odborové svazy z různých členských států a samozřejmě poslanci Evropského parlamentu i poslanci vnitrostátních parlamentů.
Ráda bych vás také upozornila na to, že genderový aspekt je třeba zohledňovat v rámci přípravy všech návrhů. Nakonec - už se blížím k závěru, pane předsedající - bych ráda připomenula, že neústupně trváme na uplatňování a provádění opatření, která byla již oznámena, ať už se týkají Evropského institutu pro rovné postavení žen a mužů, Evropského centra pro politiky a akce v oblasti násilí na ženách či úplného uplatňování stávajících směrnic, abychom mohli emancipaci žen a jejich osobní i profesní seberealizaci učinit hlavním cílem naší iniciativy i samotné strategie. Děkuji mnohokrát. Určitě prosím zvažte všechna doporučení, která jsme zde učinili.
Zita Gurmai
autorka. - Pane předsedající, skutečnost, že se Komise rozhodla zopakovat a posílit svůj závazek zajistit skutečnou rovnost mezi ženami a muži, je vítaným pokrokem. Zvolila si k tomu dokument nazvaný "Listina práv žen" předložený u příležitosti Mezinárodního dne žen.
Tento dokument vyplývá ze závazku předsedy Komise Barrosa vůči Evropskému parlamentu sepsat listinu práv žen, který dal během jednání před svým zvolením na druhé funkční období. Dokument rovněž vznikl u příležitosti 15. výročí přijetí akční platformy na světové konferenci OSN o ženách v Pekingu a 30. výročí Úmluvy OSN o odstranění všech forem diskriminace žen. Tento dokument má tedy mnoho poslání a každé z nich je důležité.
Jakým způsobem zamýšlí Komise zapojit do této iniciativy ostatní orgány EU, občanskou společnost a ostatní zúčastněné strany?
Nedávný průzkum veřejného mínění o rovnosti pohlaví, který provedl Eurobarometr, ukázal, že 62 % Evropanů věří, že nerovnost pohlaví stále přetrvává v mnoha oblastech společnosti. Jak se Listina práv žen s tímto vnímáním nerovnosti vypořádá? Jak se může obsah Listiny práv žen odrazit v měřitelných cílech a jasně stanovených plánech?
Komise bude dle obvyklého postupu pokračovat v práci na základě pětileté strategie pro rovnost mezi ženami a muži. Stávající harmonogram je platný pro období 2006-2010. Jak se bude nadcházející pětiletá strategie Komise pro rovnost pohlaví týkat Listiny práv žen a jak budou zúčastněné strany do této činnosti zapojeny?
Co se budoucnosti týče, zpráva jasně ukazuje, že součástí stávajících problémů je potřeba mít k dispozici více údajů a skutečnost, že úspěchy dosažené v oblasti rovnosti pohlaví nejsou náležitě vyhodnocovány z důvodu nedostatku jasných cílů. Pokud jste odhodláni dosáhnout výsledků, potřebujeme vyhodnotit příčiny nerovnosti a posoudit výsledky našich činností. Ve zprávě se jedná o hodnocení plánu pro dosažení rovnosti žen a mužů mezi lety 2006 a 2010, ale my musíme být samozřejmě cílevědomější.
Na závěr bych se jen ráda zmínila o evropském ochranném příkazu. S poskytnutím nejlepší ochrany všem obětem z řad evropských žen nemůžeme již déle čekat. Pod vedením španělského předsednictví vyzývám Komisi a Radu, aby co možná nejdříve dospěly k pokrokové a účinné dohodě.
Eva-Britt Svensson
Pane předsedající, v dokonalém světě bychom tuto rozpravu dnešního večera neměli zapotřebí. Žili bychom ve spravedlivé společnosti. V dokonalém světě ale nežijeme a to je důvodem, proč tuto rozpravu vedeme. Rozpravou však nesmíme skončit. Proto, aby byla posílena práva žen a aby naše práce podpořila rovnost mezi muži a ženami, potřebujeme konkrétní opatření.
Listina práv žen, listina, která zaujímá komplexní přístup ve všech politických oblastech, je něčím, co velice potřebujeme. Myslím si a věřím, že činit prohlášení a pronášet hezká slova o rovnosti nestačí. Nestačí provádět jednotlivá, izolovaná opatření v různých oblastech. Ne, práce na problematice rovnosti - strategie pro rovnost žen a mužů, zpráva předložená paní Figueiredovou - vyžaduje ucelený přístup, ale potřebujeme i komplexní Listinu práv žen.
Domnívám se, že abychom takovou listinu mohli vypracovat, musíme využít znalostí, dovedností a zkušeností, které se nacházejí i mimo Parlament. V organizacích žen, nevládních organizacích a v občanské společnosti všeobecně se nacházejí dovednosti, znalosti a zkušenosti, kterých bychom měli při koncipování komplexní listiny využít.
V zájmu vypracování takovéto listiny má Komise možnost zahájit a koordinovat proces mezi institucemi EU, vnitrostátními parlamenty, nevládními organizacemi a dalšími stranami. Jsem si jistá, že s oddaností, kterou paní Redingová při práci na podpoře rovnosti projevila, máme příležitost takovouto listinu společně s Komisí vytvořit.
Ráda bych též uvedla, že často - rozhodně před každými volbami do Evropského parlamentu - hovoříme o tom, jak můžeme zvýšit účast žen v parlamentních volbách a jak můžeme zapojit více žen do přijímání politických rozhodnutí vůbec. V tomto ohledu si myslím, že nestačí, abychom jen vyšli do ulic a vyzývali ženy k účasti ve volbách. Ne, ženy i naši občané celkově jsou moudřejší. Oni se samozřejmě dívají na to, co jsme udělali pro to, abychom změnili realitu jejich životů, a na to, co jsme v Parlamentu udělali pro to, abychom zlepšili jejich situaci a tak dále.
To je důvodem, proč bychom nyní měli využít tohoto volebního období k tomu, abychom ženám v EU i ve světě ukázali, že existují oblasti, ve kterých skutečně výrazně měníme životní realitu většiny žen.
Antonyia Parvanova
autorka. - (BG) Dnes, kdy hodnotíme výsledky, jichž bylo dosaženo prostřednictvím plánu pro dosažení rovnosti žen a mužů, a současně nastiňujeme budoucí hlavní směry v této oblasti, musíme věnovat zvláštní pozornost politikám, které mají přímý či nepřímý vliv na rovnost pohlaví.
Očekáváme, že Evropská komise navrhne politiku pro ženy, které se staly oběťmi bezpráví, diskriminace, hladu, chudoby, obchodování s lidmi a dalších forem násilí. Musíme vzít v úvahu, že přestože je rovnost pohlaví absolutní podmínkou k tomu, aby mohla být plně uplatňována naše základní lidská práva, a je zásadním principem Evropské unie, nerovnosti přetrvávají v politické sféře i v životech žen.
To je důvodem, proč je obzvláště důležité, abychom posilovali politiky rovnosti žen a mužů, které nabízejí nástroj pro hospodářský rozvoj a sociální soudržnost. Musíme zohlednit potřebu vytvoření nového, sociálně udržitelného modelu, který musí začleňovat plný rozsah dovedností, které ženy ekonomice nabízejí, obnovit rovnováhu, pokud jde o odpovědnosti žen i mužů ve veřejném a soukromém životě, a takovouto rovnováhu mezi pracovním a soukromým životem zaručovat.
Zkoumáme-li zprávu o plánu pro dosažení rovnosti žen a mužů, tato otázka k ústnímu zodpovězení svědčí obzvláště dobře o postoji Evropského parlamentu k politikám podpory rovnosti pohlaví. Myslím si, že Listina práv žen, již koncem letošního roku bude následovat strategie na její provedení, vyžaduje, aby pokrok dosažený v této oblasti v posledních desetiletích byl upevněn a aby byla utvářena stabilní evropská politika v zájmu vytvoření dokonalejší společnosti.
Očekáváme, že Komise navrhne, aby do strategie pro rovnost žen a mužů byla začleněna opatření, jež zaručí konkrétní legislativní iniciativy pro boj proti násilí na ženách a legislativní i nelegislativní nástroje pro odstranění diskriminace na pracovním trhu, platových rozdílů a případů nucení žen k vykonávání nekvalifikované práce. Je zapotřebí, aby součástí strategie Evropa 2020 byla i účinná opatření v zájmu zvýšení míry zaměstnanosti žen a zajištění toho, aby společnost přinášela ženám více výhod, a také programy pro podporu zapojení žen do ekologického hospodářství, politiky podporující větší zastoupení žen v manažerských rozhodovacích procesech a konečně také odpovídající legislativní změny za účelem přivést více žen do řídících funkcí.
Naší společnou povinností je zvýšit informovanost o právech žen v Evropě. Rovněž věřím, že prostřednictvím našeho sjednoceného úsilí vytvoříme účinnou evropskou politiku, jejímž cílem bude podporovat rovnost žen a mužů a která bude podporována vhodnými strategiemi, donucovacími opatřeními a konkrétními programy. Ráda bych upozornila zvláště na skutečnost, že na pozadí celosvětové hospodářské krize nabývá zásadního významu úloha žen v zemědělství.
Naše společné činnosti zaměřené na odstranění rozdílů v zaměstnanosti žen a na zvýšení počtu žen zapojených do řízení obchodních společností a obecně v každé sociální sféře budou zárukou příznivých výsledků. Dosažení rovnosti žen a mužů bude mít blahodárný účinek na produktivitu a hospodářský růst a nabídne našim společnostem hojný společenský a hospodářský prospěch.
Paní komisařko, chybí nám prostě cílevědomost. Zdráháme se ukázat sílu Evropského parlamentu. Jsme našim voličům odpovědní. Označují nerovnost pohlaví jako nevyřešený problém číslo jedna v Evropské unii a my od vás očekáváme podporu, abychom mohli na řešení tohoto problému společně pracovat.
Marije Cornelissen
autorka. - Pane předsedající, je tomu téměř rok, co byl zvolen náš nový Evropský parlament. Je tomu téměř půl roku, co byla jmenována komisařka Redingová. Zbývají nám tedy celkem čtyři roky na to, abychom ženám a mužům přinesli opravdovou změnu. To, jak budeme my jako Parlament a komisařka Redingová jako komisařka na konci tohoto čtyřletého období hodnoceni, bude záviset na tom, jaké kroky podnikneme, a na podpoře, kterou budeme moci získat ve společnosti.
Nikoho nedojmou pouhá slova. Nechci, abych musela za čtyři roky říct: "Podívejte, tohle je list papíru od paní Redingové a tady je obrovský stoh parlamentních usnesení." Chci být schopna říci: "Ano, zajistili jsme dva týdny otcovské dovolené všem evropským otcům. Ano, naše právní předpisy týkající se rovnosti pohlaví jsme přizpůsobili tak, že zahrnují všechna území i osoby patřící do kategorie translidí. Ano, zavedli jsme systém, který v příštím složení Evropské komise zajistí rovné zastoupení obou pohlaví." Chci říci: "Ano, rozdíly v odměňování žen a mužů se stírají a větší počet žen zastává důstojná a přiměřeně odměňovaná pracovní místa. A ano, rozdíly v poskytování zdravotní péče ze strany žen a mužů se stírají s tím, jak se větší počet mužů podílí na bezplatné péči."
Doufám, že všechny skupiny v tomto Parlamentu jsou soudržné a zítra dodají dvě přesvědčivé zprávy - zprávu poslankyně Figueiredové a zprávu poslance Romevy i Rueda - a doufám, že paní Redingová bude mít odvahu proměnit tyto zprávy v konkrétní kroky, přestože předběžně chybí pohodlná většina v Radě.
Sami to udělat nemůžeme. Potřebujeme zapojit ty, pro něž je to důležité. Nemám příliš velkou radost ze způsobu, jakým dosid probíhala práce naListině, bez zapojení Parlamentu nebo občanské společnosti, ale přijmu to jako způsob, kterým Evropská komise učinila úvodní prohlášení o své angažovanosti v otázce rovnosti žen a mužů.
Důležitější je, co nastane poté. Jako odpověď na naše otázky bych se od paní Redingové velice ráda dozvěděla, jakým způsobem koncipuje ambiciózní strategii pro naše nadcházející čtyřleté období.
Isabel Martínez Lozano
Dobrý večer, pane předsedající. Ráda bych vyjádřila své díky za příležitost zúčastnit se dnes večer této rozpravy s váženými poslanci. Jménem stávajícího předsednictví Rady bych vám ráda poblahopřála ke zprávám, které jste nám dnes večer představili. Není pochyb o tom, že jasně popisují problémy evropských žen, problémy, s nimiž se v této obtížné době potýkáme, a výzvy, se kterými se jako politikové musíme během několika příštích let vypořádat.
Zabývala jsem se těmito záležitostmi - těmito problémy, na které jste tu dnes odpoledne upozornili - v posledních šesti měsících jménem španělského předsednictví Rady a po několik let předtím jménem Komise.
Jak říkám, opravdu jsem věnovala část své práce, část práce španělského předsednictví Rady, tématu hlediska rovnosti mezi ženami a muži obsaženému v nové strategii růstu a zaměstnanosti, ve strategii EU 2020, která by měla být přijata tento čtvrtek 17. července. Bude nepochybně klíčovým nástrojem, který ovlivní všechny naše politiky příštího desetiletí.
Vedle snah o to, aby bylo do této strategie začleněno hledisko rovnosti mezi ženami a muži, jsem usilovala též o to, aby bylo postaveno do popředí zájmu téma boje proti násilí založeném na pohlaví. Skutečnost je taková, že tento problém, jenž nepochybně ukazuje na nejkrutější aspekt nerovnosti mezi ženami a muži, zůstává závažným sociálním problémem ve všech našich členských státech, jak rovněž připouštějí zprávy, které byly právě představeny.
Přijali jsme tedy některé závěry, jež představují pokrok pro cíle a nástroje Komise a členských států týkající se vymýcení násilí páchaného na ženách. Přijaté z zavazuje 27 členských států i Komisi k vypracování společných iniciativ a nástrojů s cílem společně se vypořádat s poskvrnou, kterou představuje násilí na ženách.
Jedním z těchto závěrů je vypracovat evropskou strategii pro předcházení a boj proti násilí založenému na pohlaví. Na této strategii, jejímž hlavním cílem musí být získání informací, které mohou být porovnány v celoevropském měřítku, stanovení společných cílů a prostředků k jejich dosažení a podniknutí prvních kroků ke zřízení evropského mechanismu pro sledování násilí založeného na pohlaví, již Komise skutečně začala pracovat.
Co se násilí týče, jste dále informováni o tom, že tyto závěry navrhly i zřízení bezplatné telefonní linky pro pomoc obětem násilí založeného na pohlaví, vedle celé řady opatření, která poslouží k posílení sociální ochrany obětí z řad žen. Také jsme požádali Komisi o prostudování právního základu pro vytvoření možných nových legislativních nástrojů, které by nám umožnily bojovat s těmito trestnými činy ve všech našich členských zemích účinněji.
Na druhé straně vzhledem k přijetí hlavních směrů politiky zaměstnanosti pro členské státy byla otázka rovnosti znovu tématem evropské diskuse v rámci Rady pro zaměstnanost, sociální politiku, zdraví a ochranu spotřebitele naposledy dne 7. června. Jak jsem právě uvedla, Evropské radě budou předloženy dne 17. června. Tyto hlavní směry zahrnují otázku rovnosti mezi muži a ženami jako základní faktor nejen při obnově zaměstnanosti v současné atmosféře hospodářské krize, ale také při zavádění do praxe nového inteligentního a udržitelného modelu růstu podporujícího začlenění pro příští desetiletí. Je tomu tak proto, že udržitelný musí být rovněž sociální model, jenž se musí postarat o populaci, která dle prognóz v průběhu příštích 20 let značně zestárne, a nesmíme dovolit, aby péče o toto obyvatelstvo nadále spadala výhradně do rukou dobrovolníků z řad žen.
Pokud se z předběžných úvah o zprávách, které jste právě představili, a ze všech diskusí, které jsme vedli v průběhu našeho předsednictví, objasnila jedna věc, je to ta, že pokud chceme obnovit růst na zdravém základě, Evropa musí být schopna se spolehnout na potenciál, na schopnosti a znalosti všech svých občanů včetně žen. Navzdory tomu, že ženy tvoří většinu osob, které v Evropské unii získávají vysokoškolské vzdělání (60 %), nedokáží rozvinout svůj plný potenciál v důsledku některých struktur v našich výrobních systémech, které jsou zrovna tak nespravedlivé, jako neúčinné.
Aby bylo možné tyto nerovnosti, které skutečně brání společnému pokroku, na našich trzích práce překonat, cíl dosáhnout 75% míry zaměstnanosti do roku 2020 se bude muset týkat jak mužů, tak žen. Nejde jen o otázku spravedlnosti. Srovnáme-li míry zaměstnanosti mužů a žen v Evropské unii, můžeme vidět, že zaměstnání má 76 % mužů, zatímco podíl pracujících žen činí 63 %. V průběhu následujících několika let budeme proto muset v tomto ohledu vyvinout zvláštní úsilí, abychom zvýšili počet žen, které vstoupí na trh práce. Jak jsme se shodli, toto zvýšení počtu žen na trhu práce bude muset být uskutečněno také tím způsobem, jak upozornil pan Romeva i Rueda, že přijmeme opatření týkající se rozdílů v odměňování, které v loňském roce v Evropské unii dosáhly v průměru prakticky 18 %.
Je nezbytné zdůraznit i další otázky, jež se týkají rovnosti žen a mužů a které budou součástí strategie EU 2020, jako například překonání stereotypních představ o ženách a mužích ve vzdělávání a také v oblasti profesního a akademického poradenství. Víme, že takovéto stereotypy v současné době vedou k segregaci trhu práce a také k potřebě hledat rovnováhu mezi pracovním a soukromým životem.
Pokud jde o sociální začlenění a boj proti chudobě, tedy témata, která jsou nesmírně závažná, věnovali jsme, paní Figueiredová, zvláštní pozornost též ženám, neboť ty jsou chudobou ohroženy více než muži následkem toho, že pobírají nižší mzdy a důchody, a v důsledku skutečnosti, že přebírají vlastní odpovědnost za poskytování bezplatné zdravotní péče.
Máme také velikou radost z toho, že jsme dospěli k dohodě s Parlamentem ohledně návrhu směrnice o rovném zacházení pro muže a ženy samostatně výdělečně činné. Tato dohoda umožní, aby byla tato směrnice přijata na nadcházejícím zasedání Rady. Je to směrnice, která přizná nová práva samostatně výdělečně činným ženám a jejich manželům nebo partnerům, kteří s nimi spolupracují.
Jak jsem již uvedla, uskutečnili jsme několik setkání, na kterých jsme projednávali možnosti a návrhy týkající se problémů, o kterých zde dnes diskutujeme. Nakonec, a nepochybuji, že se o tom komisařka Redingová zmíní, jsme také projednávali budoucí strategii pro rovnost žen a mužů na období 2011-2015, tedy téma, které v nadcházejících měsících v této sněmovně zcela jistě vyvolá vášnivou diskusi a ke kterému Komise během příštích několika měsíců předloží plán.
Pane předsedající, na závěr svého příspěvku bych ráda řekla, že jsem přesvědčena o tom, že diskuse o krizi a hospodářské obnově nás nesmí rozptylovat od posilování našeho evropského sociálního modelu. To by bylo špatně. V této chvíli by to bylo velikou chybou, a proto si myslím, že je důležité, abychom dále vedli tyto rozpravy a udržovali politiky rovnosti, které nám po tolik let umožňovaly nejen sílit, ale sílit a současně udržovat záviděníhodný a dokonalý model sociální soudržnosti.
Viviane Reding
místopředsedkyně Komise. - Pane předsedající, práce, kterou odvedli vaši zpravodajové, na mne učinila velký dojem. Zapůsobil na mne také způsob, jakým různé politické skupiny postupují jedním směrem, a to i přes malé rozdíly. Tyto rozdíly nejsou důležité, pokud cesta, po které kráčejí, a cíl, ke kterému směřují, jsou stejné. A to je velice důležité.
Děkuji vám za to, že jste zdůraznil - všem těm, kteří vystoupili, zpravodajům a rovněž autorkám otázky k ústnímu zodpovězení - že nepotřebujeme žádné další dokumenty, ale činy. Souhlasím s vámi, neboť my vlastně víme, co chceme, a víme, proč to chceme. Víme, že jediným způsobem, jak naše společnost může pokročit kupředu, je zajistit rovnost žen a mužů, a to nejen v záležitostech týkajících se žen, nýbrž horizontálně.
To bylo přesně důvodem k tomu, proč Komise poprvé ve své historii začala svůj pětiletý mandát úvodním prohlášením, jak bylo nazváno, tedy listinou, jež je politickým závazkem každého komisaře, že bude v rámci svého portfolia prosazovat rovnost mezi muži a ženami, a tedy závazkem Komise jako celku, že bude rovnosti pohlaví věnovat velkou pozornost.
To je jedna věc. Druhá věc je: jak se chopíme činu? Jak zrealizujeme tuto Listinu práv žen, ke které se Komise v březnu zavázala? Tady se dostáváme k provádění. V prvé řadě jsem požádala všechny své kolegy komisaře, aby do strategie vložili svůj příspěvek. Za rovnost žen a mužů tedy nebude odpovědný pouze komisař, který k vám nyní mluví, ale bude to i dalších 26 komisařů, kteří předloží příspěvky v rámci svých konkrétních resortů a své odpovědnosti. To je velmi důležité z důvodu, že v minulosti jsme nikdy tímto způsobem nejednali, a já věřím, že je to v duchu toho, co zde politické skupiny předložily.
Jak jsme k těmto myšlenkám dospěli? Pět priorit se v listině neobjevilo zčistajasna. Jsou výsledkem rozsáhlé konzultace se zúčastněnými stranami, kterou jsme v rámci příprav nové strategie provedli v roce 2009. Ke strategii se vrátím později.
Dovolte mi, abych nejprve pohovořila o velmi důležitých zprávách, které byly předloženy Evropským parlamentem. Nejprve o zprávě pana Romevy i Rueda. Shoduje se s postojem Komise k tomu, jak krize postihuje ženy a jak by měly reakce na tuto krizi zohledňovat dopad na ně. Na tento problém jsem již upozornila v poslední výroční zprávě o rovnosti žen a mužů a zdůraznila jsem, že tato krize se žen dotýká více než v případech předchozích recesí, neboť ženy se nyní více podílejí na placených zaměstnáních a jsou často slabým článkem pracovního řetězce. Zpočátku krize jsme byli svědky strmého nárůstu míry nezaměstnanosti mužů, který většinou zapříčinily problémy ve stavebnictví a v průmyslu. Nyní vidíme, že jak nezaměstnanost mužů, tak nezaměstnanost žen rostou stejným tempem a hrozí, že kvůli výdajům veřejného rozpočtu a - doufejme, že v nepříliš velké míře, ale rovněž - kvůli škrtům ve výdajích na politiku rovnosti žen a mužů se dopad na zaměstnanost žen rozhodně projeví. Je tedy skutečně důležité, abychom si to uvědomili a byli si vědomi toho, že musíme předložit opatření. To je důvodem, proč pevně podporuji snahy o začlenění úvah o rovnosti žen a mužů do opatření na podporu hospodářského oživení. Myslím si, že tato krize je jednoznačnou příležitostí k tomu, abychom realizovali politiky, jejichž výsledkem bude, že trh práce a naše společnost se do budoucna budou vyznačovat rovnějším postavením žen a mužů. Ze strany předsednictví již velmi jasně zaznělo, že našeho cíle, tedy 75% míry zaměstnanosti, nemůžeme bez zapojení žen dosáhnout.
Přejdu-li k hlediskům rovnosti obsaženým ve strategii Evropa 2020, ve třech jejich základních bodech bez žen nelze dosáhnout ničeho. Ženy tvoří 60 % absolventů vysokých škol a my je na trhu práce "nevyužíváme". Pokud ale usilujeme o inteligentní růst a ekologické hospodářství, v jejichž rámci potřebujeme osoby, které umějí uvažovat, a nemůžeme tyto velmi kvalitně vyškolené a vzdělané ženy ponechávat stranou, našich cílů bez žen nikdy nedosáhneme. Proto se domnívám, že aby mohla mít strategie EU 2020 příznivé výsledky, ženy potřebují pomoc. Cílů nemůžeme dosáhnout, pokud podstatně nezlepšíme začleňování žen na trh práce. Myslím tedy, že je velmi dobré, že Evropský parlament v rámci této strategie neustále zdůrazňoval výrazný rozměr rovnosti žen a mužů - zcela správně, neboť musíme skutečně zajistit to, aby ženy ke strategii přispěly a aby rovněž těžily z jejich výhod.
Naše strategie pro rovné postavení mužů a žen, kterou předložím na podzim tohoto roku, bude obsahovat mnoho velmi konkrétních prvků - ne na několik příštích měsíců, nýbrž na příští léta. Budeme muset mít skutečný plán, jak chceme tyto velmi konkrétní prvky mezi rokem 2010 a koncem našeho mandátu - vašeho mandátu coby poslanců Evropského parlamentu a mého mandátu coby evropské komisařky - provést. Cílem strategie proto bude zlepšit správu věcí veřejných a politický dialog a bude provedena v úzké spolupráci s hlavními partnery na evropské úrovni. V této sněmovně již zcela správně zaznělo, že strategii pro rovnost žen a mužů bychom mohli sepsat rovnou nyní, ale musí být ze strany členských států zrealizována. Vidíme, že všechny nástroje zúčastněných stran, které byly počínaje pekingskou akční platformou po léta vytvářeny, fungují dobře. V době krize se musíme postarat o to, aby dobře fungovaly i nadále, a o to, aby se je nikdo nepokusil odstranit. Počítám s pomocí Parlamentu. Pokud by se něco takového přihodilo vládě, jsem si jistá, že bychom v této sněmovně rázem směle hovořili.
Takže tato spolupráce, ze které vzešly myšlenky budoucí strategie - jak jsem zmínila již v úvodu, do veřejné konzultace na toto téma se zapojily zúčastněné strany - se musí stát předmětem plodného dialogu, a jak požadujete, pravidelného dialogu. Kladu proto důraz na zprávu týkající se nové strategie, jež byla navržena paní Figueiredovou. Myslím si, paní zpravodajko, že váš nápad konat výroční třístranná setkání Parlamentu, Rady a Komise za účelem vyhodnocení toho, co bylo v rámci postupu vykonáno, je výborný. Myslím si, že bude dobré jej převzít, neboť bude všechny - Komisi, Radu i Parlament - motivovat k tomu, aby za účelem pomoci učinili více. Takový dialog o rovnosti pohlaví by se mohl zakládat na výroční zprávě o rovnosti žen a mužů vypracované Evropskou komisí. Myslím, že by to mohl být velmi účinný a konkrétní způsob, jak postupovat.
Spoléhám též na to, že členské státy budou činnost Komise v oblasti rovnosti pohlaví podporovat, předně samozřejmě schválením nové strategie poté, co se k těmto návrhům, které předložím na konci září, vyjádří Evropský parlament, a rovněž obnovením Evropského paktu pro rovnost žen a mužů.
Stručně řečeno, existují tři oblasti, ve kterých chci, aby činnost EU byla velmi účinná a hmatatelná. Třebaže mluvím o třech oblastech, neznamená to, že jsou zde jen tři oblasti, ale myslím si, že z těchto tří oblastí bychom mohli případně učinit naše hlavní cíle.
Nejprve budeme muset přijmout rozhodná opatření pro boj s násilím na ženách a zajistit obětem účinnou ochranu. Náš společný soudní prostor musí být prostorem, ve kterém bude s oběťmi zacházeno s úctou, respektem a úroveň ochrany a podpory bude vysoká, nejen v jedné, nýbrž v mnoha oblastech. Stanovila jsem jako prioritu, aby Komise v první polovině roku 2011 představila v tomto smyslu komplexní balíček. Vím, že belgické předsednictví chce zhodnotit to, co již bylo učiněno, na čem se pracuje a co teprve musí být učiněno, na důležité konferenci, která se bude konat v některém listopadovém termínu. Na podzim pokročíme od přípravných prací vykonaných za španělského předsednictví, soupisů a příprav doplňkových akcí a poté bude začátkem roku 2011 představen komplexní balíček.
Ráda bych znovu potvrdila to, co jsem uvedla během svého slyšení, a to, co je jasně vyjádřeno také v listině Komise: k vymýcení mrzačení ženských pohlavních orgánů Komise využije všech dostupných nástrojů, v případě potřeby i trestního práva. Dle našeho mínění se jedná o surovou praktiku, která již za žádných okolností a za existence žádného ospravedlnění nesmí být nadále v Evropě realitou.
Budu rovněž připravovat právní nástroj k posílení účasti žen na rozhodování. Máte pravdu, ženy mají s výjimkou vysokoškolského studia výrazně nízké zastoupení na pozicích s rozhodovací pravomocí na všech úrovních jak ve státních, tak v soukromých společnostech. Evropa bude muset jednat, aby tento rozdíl v co největší míře odstranila.
Vím, že jsem nehovořila o všech dalších prvcích, jako jsou různé druhy volna, které bychom mohli přidat k mateřské dovolené, o cílech týkajících se zařízení pro péči o děti, rozdílech v odměňování a o možnostech, které máme, abychom do této problematiky mohli zavést větší transparentnost. Označení, listiny, ocenění a tak dále, to vše bude na pořadu jednání; to vše bude předloženo na konci září.
Pokud jde o ona konkrétní opatření, měli byste pak skutečně přijít a říct, že tohle je nesmysl, že to není dostatečně účinné, a sdělit, co je dle vašeho mínění v jejich rámci zapotřebí. Pracuji na tom společně se svými spolupracovníky. Vyslechli jsme příspěvky všech zúčastněných stran, viděli jsme vklad v podobě vašich zpráv a vašich usnesení a dostali jsme příspěvky od ministrů, kteří se během španělského předsednictví setkávali na velmi důležité konferenci. Celkově vzato si myslím, že to zvládneme a že za čtyři roky řeknete: "Ano, tohle se nám podařilo.".
Lívia Járóka
jménem skupiny PPE. - Pane předsedající, jak mnozí mluvčí uvedli, navzdory pokrokům dosaženým v poslední polovině tohoto století v politikách rovnosti žen a mužů, o nichž jsme dnes hovořili, zbývá stále vykonat mnohé. O ambiciózní cíle plánu na období 2006-2010 musíme usilovat i nadále - a mnozí poslanci Parlamentu tu byli v době, kdy jsme s Komisí projednávali předchozí plán - ve kterém jsme požadovali hospodářskou nezávislost, sladění soukromého a pracovního života, rovné zastoupení žen a mužů, vymýcení násilí, odstranění stereotypů a posílení rovnosti pohlaví ve vnějších politikách. Všichni to víme.
Chápeme, že při plnění cílů předchozího plánu a při vymezování cílů plánu nového, jehož se tato rozprava a všechny zprávy měly týkat, musí Komise zavést zvláštní opatření, aby zajistila, že stávající plán bude účinný, poučila se také z jeho slabých stránek a tyto slabé stránky překonala.
V rámci dosahování rovnosti žen a mužů v této oblasti je mým zájmem zejména viditelnost, viditelný vliv, který můžeme uplatnit, pokud jde o nástroje na vnitrostátní a regionální úrovni. Jak uvedl pan Romeva i Rueda, přestože je stále obtížné posoudit finanční krizi, je nám všem zcela jasné, že toto období mělo na ženy zvláště závažný dopad.
Je to tedy velice důležitá otázka, a mělo by být donekonečna zdůrazňováno, že nedostatečné investice do hospodářských a sociálních příležitostí pro ženy zcela brání hospodářskému růstu a zpomalují proces snižování chudoby a odstraňování sociálních nerovností v naší Evropě. Kromě toho předchozí plán nezahrnoval - ve skutečnosti se o něm hovořilo, ale nebylo pro to učiněno mnoho - boj proti vícenásobné diskriminaci, vzhledem k tomu, že kombinovaná diskriminace na základě věku, postižení, etnického či rasového podtextu, náboženství nebo státní příslušnosti a sociálně-ekonomického postavení vytváří vícečetné překážky pro posilování postavení žen ve společnosti a pro společenský pokrok. Je to něco, o čem příliš nehovoříme. Stejně tak zřídkakdy mluvíme o důležitosti shromažďování, zpracovávání a zveřejňování členěných údajů. Nakonec, hlavně nástroje...
(Předsedající řečníka přerušil. )
Edite Estrela
Vážený pane předsedající, paní komisařko, paní Martínez Lozanová, článek nazvaný Noví šerifové na Wall Street, který byl nedávno publikován v týdeníku Time, uvádí, že to nejsou ženy, kdo ve Spojených státech řídí Wall Street, ani že jim nelze přisuzovat vinu za tuto finanční krizi, ale že, vzhledem k situaci, která nastala z důvodu nedostatečné regulace finančního trhu, jsou to právě ony, které jsou nyní povolávány a jmenovány do vedoucích pozic, aby odstranily nepořádek, jenž nadělali jejich manažeři - muži.
Je to zajímavé. Muži zavinili krizi a ženy ji budou muset vyřešit. Odložíme-li ironii stranou, světová ekonomika čelí nejhorší recesi od dob velké hospodářské krize. Dopadla na celou Evropskou unii a její nejhorší důsledky se snesly na ženy, neboť ty v zaměstnání čelí větší nejistotě, jsou častěji propouštěny a málokdy jsou zapojeny do systémů sociálního zabezpečení. V této souvislosti existují odůvodněné obavy, že mnohé členské státy by mohly snížit financování sociálního sektoru a tím se znovu dotknout převážně žen. Je nespravedlivé, že nejzranitelnější jsou právě ti, kdo musí platit za chyby spekulantů.
Ráda bych svůj příspěvek ukončila tím, že poblahopřeji španělskému předsednictví k tomu, že se přednostně zaměřilo na boj proti násilí založenému na pohlaví.
Sophia in 't Veld
jménem skupiny ALDE. - Pane předsedající, nejprve bych za svoji skupinu ráda poděkovala oběma zpravodajům a řekla jim, že upřímně rádi podpoříme obě zprávy, neboť se zabývají velmi závažnou otázkou, a to rovností žen a mužů, o jejíž důležitosti svědčí i pestrá škála témat, jež je v obou zprávách obsažena.
Musím vám však, vážení kolegové, také říct, že jsem poněkud zklamaná, neboť jestliže tvrdíme, že chceme vidět činy, že v příštích čtyřech letech chceme něčeho dosáhnout, že se jedná o největší prioritu, že polovina populace je diskriminovaná a polovina potenciálu zůstává nevyužita, jak je možné, že tuto diskusi vedeme v poslední části tohoto večera? Kde jsou vedoucí skupin? Proč akceptujeme, že tato otázka není největší prioritou? Navrhuji vám, vážení kolegové, abychom příště trvali na tom, aby tato otázka byla zařazena na pořad jednání jako předmět přednostní rozpravy a dokud se tak nestane, nehneme se od dveří. Myslím si, že bychom to neměli dále akceptovat.
Marina Yannakoudakis
jménem skupiny ECR. - Pane předsedající, v rozpravě dnešního večera se zabýváme možnostmi, jak zlepšit úděl žen. Buď pomocí pozitivní diskriminace, jako jsou například kvóty, či prostřednictvím přímé legislativy týkající se rovnosti pohlaví. Podporuji doporučení na posílení spolupráce mezi členskými státy při řešení otázek diskriminace v odměňování za účelem vytvoření rovných příležitostí v zaměstnání a přijetí opatření na ochranu žen a mužů proti všem formám násilí, včetně obchodování s lidmi a mrzačení ženských pohlavních orgánů. V zájmu posílení postavení žen však musíme učinit i odhodlané kroky pro zvýšení důvěry v jejich schopnosti, abychom prostřednictvím osvěty a patřičných postupů vytvořili prostředí, které bude podporovat možnost volby.
Někdo, kdo jednou zažíval diskriminaci, prohlásil: "Mám sen. I já mám sen. Čekám na den, až budeme pracovat nejen pro větší rovnost na pracovišti, ale i proto, abychom posílili postavení žen v tom smyslu, že budou mít možnost svobodné volby a budou se cítit dostatečně silné na to, aby dosáhly svých cílů". Tohle by pro ženy bylo skutečným plánem. My však musíme dělat malé kroky. Všichni se shodneme na zásadě rovnosti a řekla bych, že ta je naším základním právem, ale proč bychom se zabývali nepodstatnými otázkami? Dokumentace je úplná a zahrnování záležitostí, jež spadají do kompetence členských států, jako například veřejné výdaje v oblasti zdravotnictví, věcem nepomohou.
Jdeme po špatné straně cesty. Mrzí mne, že to říkám, ale máme-li zajistit rovnost žen a mužů, musíme z cesty odstranit překážky, poněvadž pouze po takové cestě můžeme kráčet vpřed jednotně.
Charalampos Angourakis
Pane předsedající, rád bych poukázal na to, že jsme slyšeli mnoho slov, ale málo se jich týkalo odpovědi na otázku "nač". V tomto smyslu považuji tyto dvě zprávy přinejlepším za seznamy přání, zejména zprávu, která upozorňuje na dopady krize. Říkám to z toho důvodu, že zprávy se bohužel nezabývají problémy, které tato nepřijatelná situace přivodila ženám.
Pokud dnes bude v Řecku zvýšen věk pro odchod do důchodu o 5 až 17 let v případě žen, bude to podle mého názoru důsledek kapitalistického systému a strategie EU 2020, proti které nikdo neprotestuje. Nevím, jak může paní komisařka mluvit o různých opatřeních pro ženy, když proti této strategii nevystupuje.
Ať přijmete jakékoli opatření, paní komisařko, nedokážete zvrátit strategii EU 2020, neboť jste ji sotva kdy napadla. Z toho důvodu se domníváme, že řešení tohoto problému lze nalézt jen prostřednictvím boje samotných žen, boje všech pracujících proti následkům krize, prostřednictvím boje za zničení kapitalismu.
Angelika Werthmann
(DE) Pane předsedající, dámy a pánové, zaměřím se na dvě pro mne dosti zajímavé a velmi důležité otázky: na hospodářskou a finanční krizi a následnou recesi. Za žádných okolností by jich nemělo být využíváno jako argumentů pro podrývání pokroku, kterého jsme doposud dosáhli v oblasti rovnosti pohlaví. Ve střednědobém výhledu by to mohlo, dále poškodit hospodářský růst.
Rozdíly v odměňování mezi muži a ženami přetrvávají a já se obávám, že tomu tak stále je v celé Evropě. Vezmeme-li v úvahu evropský průměr, rozdíl v příjmech dělí ženy od mužů o 17,8 %. V tomto ohledu se však bohužel vyskytují některé nežádoucí anomálie, jako například v Rakousku, mé vlasti. Současná zpráva o ženách vydaná rakouskou federální vládou ukazuje, že ženy vydělávají pouhých 58,4 % hrubé mzdy mužů. Jen ve dvou zemích je tento rozdíl v příjmech dokonce větší. Náš hlavní cíl musí směřovat k proboření této neviditelné bariéry, tyto problémy by měly konečně patřit minulosti.
Barbara Matera
(IT) Pane předsedající, dámy a pánové, myslím, že je důležité a jen správné, že mluvíme o zprávě paní Figueiredové. Tato zpráva byla dlouze projednávaná ve Výboru pro práva žen a rovnost pohlaví, jehož jsem místopředsedkyní, v době, kdy byly předloženy kompromisní pozměňovací návrhy a kdy skupina Evropské lidové strany (Křesťanských demokratů) podala mnohá doporučení.
Dámy a pánové, tato zpráva uvádí oblasti, v souvislosti s kterými panuje vážné znepokojení, jež nikdo neřeší a ke kterým nebylo přistupováno správným a přiměřeným způsobem. Otázky etického a kulturního charakteru, které mají pro většinu společnosti, jež zastupujeme, klíčový význam, nejsou zohledňovány. Zpráva se především stále nezaměřuje na hodnocení výsledků plánu na období 2006-2010, přestože se nyní blíží konec tohoto čtyřletého plánu, a pro Evropský parlament je důležité, aby se mohl v této věci vyjádřit. Co se této zprávy týče, nemohu tedy skrývat své pochybnosti.
Iratxe García Pérez
(ES) Pane předsedající, chtěla bych poděkovat panu Romevovi i Ruedovi a paní Figueiredové za práci, kterou odvedli v souvislosti se zprávami o genderových aspektech hospodářského poklesu a o plánu pro dosažení rovnosti žen a mužů.
Tento Parlament dává jasně najevo, že do politik musejí být začleněny aspekty rovnosti žen a mužů vzhledem k tomu, že hovoříme o důležitém aktivu, které představuje 52 % evropské populace.
Naše strategie musí obsáhnout aspekty, jako například sladění soukromého a pracovního života, rovné zastoupení, odstranění stereotypů a vymýcení všech forem násilí založeného na pohlaví.
V rámci tohoto příspěvku bych ráda využila příležitosti k tomu, abych požádala paní komisařku Redingovou, aby konala při současném zohlednění opakované žádosti této sněmovny, velkého počtu členských států a Evropského ženského lobby, které dnes spustilo kampaň na podporu příkazu na ochranu obětí. Teď není čas na to, abychom se dopodrobna zajímali o procedurální otázky, které by tuto iniciativu jen pozastavily. Je čas na dialog a porozumění.
Máme více než sto tisíc důvodů k tomu, abychom jednali bezodkladně. Vše, co k tomu potřebujeme, je politická vůle.
Siiri Oviir
(ET) V posledních pěti letech jsme skutečně dosáhli úspěchu v oblasti ekonomické nezávislosti žen a mužů, kdy míra zaměstnanosti žen dosáhla téměř 60 %. Žádných zlepšení však nebylo dosaženo, pokud jde o odstranění rozdílů mezi mzdami žen a mužů. Na základě údajů z roku 2007 dostávaly ženy v průměru o 17 % nižší mzdu než muži. V mé zemi, Estonsku, tento rozdíl činil více než 30 %. Rok 2007 byl rokem hospodářského růstu. Jaké údaje uvidíme zanedlouho, až bude čas pro provedení další analýzy?
V každé zemi se sestavují žebříčky úspěšných společností. Zviditelňují se nejbohatší lidé země a je jim tleskáno. Z 99 % se však jedná zpravidla o muže. Pokud se nyní zamyslíme nad rozdílem mezi výší mezd žen a mužů, je jasné, že z těchto výnosů a podílů na zisku ženy...
(Předsedající řečníka přerušil.)
Krisztina Morvai
(HU) Mám velkou radost z dnešní rozpravy na téma práv žen a vítám též tyto výborné zprávy. Nejsem však zvláště nadšena skutečností, že většina žen, alespoň v Maďarsku, mé vlasti, si není svých práv vědoma a neumí je uplatňovat. Je to situace, která si žádá přijetí neodkladných opatření. Jedním z důvodů, proč ženy nejsou schopny svá práva uplatnit je skutečnost, že si nemohou dovolit solicitora. Jaká řešení mám na mysli? Potřebujeme speciálně vyškolené solicitory, službu bezplatné právní pomoci a internetové stránky s odpověďmi na každodenní právní problémy, na které ženy narážejí. O jaké právní problémy se jedná? Například žena, která dlouhé měsíce nedostává výživné na dítě, potřebuje vědět, co má dělat a koho má za účelem pomoci kontaktovat. Žena, která je fyzicky zneužívaná svým manželem a zavolá na policii, kde se dozví, že jde jen o rodinnou záležitost a že oni nemohou zasáhnout, potřebuje zjistit, zda mají policisté pravdu, nebo zda může vyhledat pomoc a u koho. Žena, která má tři děti a je při přijímacím pohovoru podvacáté ze smyšlených důvodů odmítnuta, by měla být schopna zjistit, zda má šanci se domoci právní nápravy. Žena, která je propuštěna jakmile zaměstnavatel zjistí, že je těhotná, potřebuje zjistit, zda se může na někoho obrátit. V těchto a podobných případech, by mělo...
(Předsedající řečníka přerušil.)
Anna Záborská
(FR) Pane předsedající, paní komisařko, Evropská listina práv žen, jež je předmětem této rozpravy, se odvolává na akty Organizace spojených národů. Oběťmi tohoto postupu jsou vlády členských států, které jsou samy odpovědny za provádění svých rozhodnutí přijatých na základě vnitrostátních potřeb. Odvolávání se na Organizaci spojených národů je účinným prostředkem, jak snižovat autoritu vnitrostátních institucí.
Dokud nebudou uplatněny stávající právní nástroje, listinu nepotřebujeme. V důsledku kolektivního nevědomí se však my, ženy, chceme prezentovat raději novým prohlášením, než abychom bojovaly za uplatnění právně závazných nástrojů.
Tato listina přispívá v Evropské unii k rozvoji v paradoxním slova smyslu. Usměrňovat morálku jsme již zvyklí. Nyní sociální inženýrství vytváří v Unii neobvyklý rozpor. Pod záminkou volné hospodářské soutěže privatizujeme ekonomiky států, ale znárodňujeme vztahy mezi muži a ženami. Unie kopíruje ty špatné zkušenosti, které jsme učinili ve střední a východní Evropě. Je škoda, že sociální inženýrství nezohledňuje historické zkušenosti, abychom se dokázali vyhnout nové porážce, jejímiž prvními oběťmi budou ženy.
Marc Tarabella
(FR) Vážený pane předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, vítám zprávu pana Romeva i Ruedy, která zdůrazňuje aspekt krize, který je příliš často opomíjen, a tím jsou dopady na ženy.
Již na počátku krize jsme v Evropském parlamentu byli mezi prvními, kteří varovali před škodlivými důsledky, které by tato krize mohla mít na ženy v případě, že nebudou přijata přiměřená opatření. Upozornili jsme i na to, že pokud by byly přijaty odpovídající politiky a opatření, tato krize by byla příležitostí vytvořit z Evropské unie společnost, jež více zohledňuje rovnost mezi muži a ženami.
Jsme nuceni se domnívat, že našemu doporučení nebyla věnována pozornost vzhledem k tomu, že rozmanité plány úspor nereagují na krizi diferencovaně. Prvními, koho krize zasáhla, byli výrobci a stavební průmysl, což jsou odvětví, ve kterých pracují zejména muži. Od té doby byla postižena většina sektorů a první oběti se nacházejí na spodní části společensko-ekonomické pyramidy, která je tvořena převážně ženami.
Tento problém musíme proto vzít neodkladně na vědomí a v různých plánech úspor přijatých Evropskou unií a jejími členskými státy zohlednit i ženy. Nechci, abychom se vrátili o třicet let zpět. V sázce je vlastní nezávislost žen.
Roberta Angelilli
(IT) Vážený pane předsedající, dámy a pánové, v posledních několika dnech nutila Evropská unie, částečně za účelem boje s hospodářskou krizí, moji zemi, Itálii, aby splnila povinnost týkající se žen zaměstnaných ve veřejném sektoru, aby odcházely do důchodu ve věku 65 let a srovnaly tedy svůj věk odchodu do důchodu s věkem odchodu do důchodu mužů.
Domnívám se, že bychom měli vítat všechna tato ustanovení týkající se rovné odpovědnosti, ale zároveň si myslím, že ženy cítí, že mají i další priority: bojovat proti nezaměstnanosti a nejistotě v zaměstnání a odstranit nepřijatelný rozdíl v odměňování žen a mužů.
Další velký problém se týká nedostatečnosti služeb. Abych uvedla alespoň jeden příklad, je velmi obtížné hovořit o rovnosti, jestliže existuje tak malý počet zařízení pro péči o děti. Je dokonce obtížné najít nebo si udržet zaměstnání. Jsem si jistá, že Evropská komise ukáže...
(Předsedající řečníka přerušil.)
Olga Sehnalová
(CS) Vážená paní komisařko, vážené kolegyně a kolegové, pokles hospodářství a finanční krize mají nepochybně také genderový aspekt. Hrozí, že nerovnosti, se kterými se potýkáme, se budou dále prohlubovat. Platové rozdíly, tlak na pracovní právo, sociální ochrana v souvislosti s mateřstvím a podmínkami pracovního trhu, to je jen několik příkladů za všechny.
Rozpočtové škrty v souvislosti s krizí v jednotlivých státech jsou neúprosnou realitou. Postihují převážně veřejné služby a jejich dostupnost. Úsporná opatření se příliš netýkají většiny silových resortů. Proto se šetří tam, kde se očekává menší odpor postižených těmito rozpočtovými škrty, a spoléhá se na to, že si lidé poradí sami, protože to prostě jinak nejde. Starost o děti a staré rodiče zůstanou povinností za všech okolností. A jsou to převážně ženy, které se tohoto úkolu musí zhostit.
I omezování financování sektoru sociálních služeb zaměstnávajícího v převážné míře ženy je první na seznamu úsporných opatření. Jde o zodpovědnost jednotlivých vlád, aby se na své záměry rozpočtových úsporných opatření a jejich dopady podívaly i z tohoto úhlu pohledu a pečlivě zvolily vyvážený přístup v zátěži obyvatel.
Regina Bastos
(PT) Vážený pane předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, na začátku bych ráda uvedla, že, dle našeho názoru, mohla být zpráva o hodnocení výsledků plánu pro dosažení rovnosti žen a mužů na období 2006-2010, jejímž cílem je ovlivnit budoucí strategii, asertivnější a méně konfrontační. Pokud skutečným cílem bylo dosažení co největšího možného konsensu, měly být některé, po etické stránce citlivé otázky, zvláště záležitost sexuálního a reprodukčního zdraví žen, uchopeny jiným způsobem.
Poté bych ráda zdůraznila, že v době "normálního" hospodářského růstu je o práva žen velký zájem, zejména o oblast nerovnosti mezi vlastním postavením mužů a žen v práci, ve společnosti a v rodinném životě. Tyto problémy se však nesmírně zhoršují v souvislosti s hospodářskou a sociální krizí, jako je ta, kterou v současné době procházíme. Proto je nezbytné, aby členské státy na místní i regionální úrovni a instituce Společenství přijaly pevnější strategický závazek v záležitostech, které se týkají ochrany...
(Předsedající řečníka přerušil.)
Rovana Plumb
(RO) Genderové aspekty hospodářské krize, plán pro dosažení rovnosti žen a mužů a Evropská listina práv žen jsou tři témata, která mají společného jmenovatele, a tím je postavení žen ve společnosti. Pokud chceme postavení žen ve společnosti opravdu zlepšit, potřebujeme konkrétní politiky a opatření, jako jsou ta, která byla rovněž představena v Evropské listině práv žen na základě manifestu strany S&D.
Pokud skutečně potřebujeme docílit toho, aby byly ženy lépe zastoupeny v rozhodovacích strukturách jak státního, tak soukromého sektoru, je zavedení rovnosti žen a mužů v rámci evropských institucí absolutní nezbytností. Domnívám se, že Evropský parlament i Evropská komise musejí jít v roce 2014 v tomto ohledu příkladem tím způsobem, že přijmou závazek a projeví pevnou politickou vůli.
Seán Kelly
Pane předsedající, myslím, že je smutné, že v roce 2010 stále hovoříme o právech žen, i přes obrovský pokrok, kterého Evropská unie dosáhla, zejména pokud jde o snahy prosadit zásadu rovné mzdy za stejnou práci.
Chci upozornit také na nedostatečnou právní ochranu žen, zvláště ve třetím světě. Několik měsíců jsem pracoval jako dobrovolník v Malawi a vyděsilo mne, jak tam s ženami zacházejí. Zaprvé, vykonávaly většinu těžké práce na polích, zatímco muži se povalovali okolo, a zadruhé, sexuální nároky některých z těchto mužů, zvláště chlapíka známého jako "Hyena", byly naprosto odporné.
Myslím, že nadešel čas, aby Evropská unie podmínila poskytování rozvojové pomoci těmto zemím odstraněním některých z těchto odpudivých praktik. Nevládní organizace by na tento problém mohly také upozorňovat více, než doposud. Těším se, až tady v Evropě budeme mít Listinu práv žen, která se, doufejme, stane vzorem, jenž by mohl být ihned zaveden na celém světě.
Silvia Costa
(IT) Vážený pane předsedající, dámy a pánové, vážení zpravodajové, děkuji těm, kdo vznesli klíčovou otázku, jíž se částečně zabývala i komisařka Redingová. Musíme zajistit, že politiky pro ženy i politiky rovných příležitostí budou včleněny do obecných politik na evropské i vnitrostátní úrovni účinnějším způsobem. Mám na mysli otázku krize, chudoby, rozvoje, spolupráce, zaměstnanosti a blahobytu.
Věřím však, že jak Komise, my v rámci naší činnosti, tak i členské státy bychom se měli společně více zaměřit na tři otázky. Zaprvé bych byla ráda, kdyby paní komisařka Redingová vyzdvihla úlohu, kterou ženy zastávají ve vnější činnosti Evropské unie. Nová politika, o které musejí být ženy více informovány, je obsažena ve zprávě paní Figueiredové. Druhá otázka se týká podpory Komise ohledně návrhu směrnice o evropském ochranném příkazu, který je nástrojem, jenž má klíčovou důležitost při zajišťování...
(Předsedající řečníka přerušil.)
Elisabeth Köstinger
(DE) Pane předsedající, v posledních letech a desetiletích stála Evropská unie v čele, pokud jde o zajišťování rovného zacházení se ženami a muži. Tuto vůdčí pozici Evropské unie musíme rozšířit. V Evropské listině práv žen, kterou představila Komise, vidím nezbytný příspěvek k dosažení rovnosti mezi ženami a muži v Evropské unii. Avšak snahy vyvíjené za účelem posílení úlohy žen v ekonomice, otázka rovného odměňování žen a mužů a zvýšení počtu žen jmenovaných do rozhodovacích pozic nesmějí zůstat pouze prázdnými slovy. Musíme je podepřít činy. Především se musíme více snažit, abychom přesvědčili činitele s rozhodovací pravomocí mužského pohlaví o důvodech svých obav. Otázky žen se dotýkají celé společnosti a zajímají každého. Diskriminaci žen však musíme zastavit jak uvnitř, tak vně naší společnosti a musíme na této frontě podniknout rozhodující kroky.
Evelyn Regner
(DE) Vážený pane předsedající, vážená paní komisařko. Důvodem, proč jsem, paní komisařko, požádala o slovo je, že očekávám, že na konci tohoto volebního období budete schopna navést nás na správnou cestu.
Plán zavést požadavky EU na povinné kvóty pro ženy v řízení velkých podniků, který jste nám dnes oznámila, zní již dosti slibně. Vaše oznámení je smysluplné, spravedlivé, bylo potřeba již delší dobu a je především příslibem hospodářského růstu. Z tohoto důvodu upřímně doufám, že na Vaše slova budou navazovat činy.
Osobně jsem se čas od času pokusila předložit pozměňovací návrhy týkající se regulace finančních trhů, záležitostí etiky podnikání a hlavních směrů politiky zaměstnanosti. Už se těším...
(Předsedající řečníka přerušil.)
Mariya Nedelcheva
(FR) Pane předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, finanční krize, která přešla v hospodářskou a poté i v sociální, měla neblahé důsledky pro pozitivní vývoj, kterého bylo doposud dosaženo v oblasti rovnosti mužů a žen.
Ať už mluvíme o míře nezaměstnanosti nebo o rozdílech v odměňování, je očividné, že ženy trpí následky krize více, neboť se často ocitají v mnohem zranitelnějším postavení než muži. Proto je důležité, abychom stanovili krátkodobé, střednědobé a dlouhodobé cíle, zavedli zvláštní opatření pro vyřešení naléhavých problémů a poskytli na naše činnosti a cíle skutečné prostředky.
Jistěže, členské státy mají velké množství práce na své úrovni, pokud jde o zvyšování kolektivního povědomí a výměnu osvědčených postupů. Je však zrovna tak samozřejmé, že my, co jsme zde v Evropském parlamentu, odpovídáme za to, že nepřipustíme, aby byly přijímány bezobsažné texty, které nepředstavují naprosto žádné zlepšení. Musíme naopak zajistit, aby obsahovaly přiměřená a konkrétní řešení. Jednoduchost, účinnost, inovace, to je...
(Předsedající řečníka přerušil.)
Monika Flašíková Beňová
(SK) Předložená zpráva je velmi podrobná a kvalitní, což musí být oceněno.
Ráda bych se zaměřila na určitá specifika charakteristická zvláště pro postkomunistické země, neboť v těchto zemích byla státní podpora poskytovaná především odvětvím maskulinní povahy či odvětvím, ve kterých pracují převážně muži, zejména automobilovému průmyslu, jenž je zaměřen na vývoz a jenž ovládají muži. Naopak například ty sektory, ve kterých pracují převážně ženy, takto podporované vládami nebyly.
Zdůrazněno by mělo být rovněž to, že postkomunistické země jsou stále typické svým poloprůmyslovým charakterem hospodářství a proto je velmi obtížné nalézt prostor pro podporu přesně těch odvětví, která zaměstnávají převážně ženy. V postkomunistických zemích očekáváme také velké škrty zejména v sociální oblasti, což nejvíce postihne právě ženy. Proto je tedy třeba, abychom se soustředili i na tento prvek a hledali řešení v této oblasti.
Hella Ranner
(DE) Pane předsedající, všichni se k této otázce stavíme čelem. Věřím, že to v každém ohledu překonává veškeré pochybnosti. Chtěla bych nicméně navrhnout, jak by se věci daly případně poněkud urychlit a my mohli postoupit vpřed.
Měli bychom se ujistit o tom, že otázka rovnosti pohlaví bude vždy začleněna a zohledněna ve všech zprávách, o kterých tu v Parlamentu jednáme. Jsem si jistá, že máme spoustu dokumentů, možná ne všechny, ale celá řada z nich má jistě za cíl zahrnout otázky rovnosti žen a mužů. To by nám umožnilo dosáhnout rychlejšího pokroku zevnitř. Zároveň by to představovalo i model jednání vycházející z Evropského parlamentu.
Karin Kadenbach
(DE) Vážený pane předsedající, vážená paní komisařko, mohla bych komentovat spoustu otázek, o kterých jsme diskutovali, ale ohledně krize bych ráda uvedla, že bychom měli zaměřit pozornost na to, abychom se ujistili, že její břemeno neponesou na bedrech ženy.
Hovoříme-li o konsolidaci ve všech vnitrostátních parlamentech, včetně této sněmovny, neměla by se uskutečňovat na úkor sociálně zranitelných, ani na úkor žen jako takových obecně. Pokud se teď ke škodě sociálních služeb, vzdělávání a odborné přípravy a především péče o děti začneme snažit situaci obcházet, bude to mít do budoucna neblahé důsledky i pro životy žen. Jinými slovy to, čeho se obávám a co se vám snažím přesvědčivě vyložit je, že do strategie Evropa 2020 bychom měli důrazným způsobem znovu vnést otázku začleňování problematiky rovnosti žen a mužů do různých politik a ujistit se o tom, že sestavování rozpočtu s ohledem na problematiku rovnosti pohlaví se stane samozřejmostí, neboť jen tak budeme schopni zajistit, že v Evropě uskutečníme vše, co si přejeme a co dnes požadujeme, a to i v budoucnu.
Isabel Martínez Lozano
Pane předsedající, dnes večer tu zazněla spousta zajímavých věcí. Ráda bych vám poblahopřála k vašim příspěvkům a k těmto myšlenkám, které mají také nepochybně mnoho společného s návrhy, jak překonat krizi.
Komisařka Redingová uvedla, že máme již spoustu dokumentů a že nyní dozrál čas k tomu, abychom začali jednat, s čímž naprosto souhlasím. Myslím si, že občanská společnost to od vlád žádá již od roku 1995: abychom začali jednat. Jednat znamená pokračovat v práci s cílem dosáhnout skutečné rovnosti žen a mužů a zároveň, jak řekl pan Romeva i Rueda, zapojovat představivost a disponovat politickou vůlí. Skutečná rovnost znamená přinést do životů žen zlepšení, usnadnit jim každodenní život a zajistit, aby muži i ženy žili den ode dne lépe.
Myšlenka pohlížet na krizi jako na příležitost tu byla dnes večer zmíněna mnohokrát. S tímto tvrzením souhlasím. Souhlasím s tím, že krize nám poskytuje i příležitosti. Některým se již jako určitá příležitost ukazuje, ale nesmíme přehlížet skutečnost, že existují i rizika a kroky nazpět.
Pokud jde o otázku rovnosti žen a mužů, vždy se dělaly kroky jak směrem vpřed, tak i opačně. My ženy to víme velmi dobře. Kroky vpřed se nikdy neprováděly, aniž by se učinilo i několik kroků nazpět. Právě proto, aby nedocházelo ke zpětným tendencím, se domnívám, že je důležité, abychom neupouštěli od evropského konsensu a nepouštěli ze zřetele plán pro dosažení rovnosti žen a mužů, díky němuž jsme za poslední léta společně dosáhli tak velkého pokroku. A neměli bychom se jako členské státy od plánu pro dosažení rovnosti žen a mužů ani odchylovat. Jak komisařka zcela správně uvedla, je velice důležité, abychom vždy jednali v souladu s doporučeními Komise.
Blížím se k závěru, nebudu již déle hovořit. Myslím si, že bychom neměli ztrácet svou identitu nebo zapomínat na soudržnost svých politik. Tytéž politiky nám umožnily, abychom celému světu ukázali lepší tvář. Souhlasím s paní Figueiredovou, že musíme posílit koordinaci s Radou, Komisí i Evropským parlamentem a stále sledovat požadavky občanské společnosti, abychom mohli v budoucnu postupovat tímto směrem.
Ráda bych této sněmovně poblahopřála k rozpravě i zprávám, které jí byly dnes večer předloženy. Španělskému předsednictví Rady zbývá 15 dní, než svoji úlohu předá belgickému předsednictví. Snažili jsme se, aby otázka rovnosti žen a mužů nebyla přehlížena v tak komplikované politické situaci a složité době, jako je ta, se kterou se nyní vypořádáváme. Rozumí se samo sebou, že my ve španělské vládě bychom měli nadále pracovat na tom, aby byla otázka rovnosti žen a mužů umístěna do čela agendy Evropské unie.
Viviane Reding
Pane předsedající, po celý večer jste byl vůči poslancům tak milý a laskavý, že jste těm, kteří chtěli promluvit, umožnil hovořit, a nerada bych, abyste byl nucen demonstrovat svoji přísnost tím, že mne přerušíte na konci mého projevu.
Proto nebudu opakovat to, co již bylo řečeno. Chtěla bych všem mluvčím jen říci, že jsem jejich návrhům a doporučením věnovala řádnou pozornost. Všimla jsem si především dvou věcí, které se opakovaly: první je otázka dopadu krize na ženy a druhá se týká potřeby uskutečnit konkrétní kroky.
Těmito záležitostmi se budu zabývat společně s kolegiem komisařů a na konci září vám představím akční program. Naše strategie bude akčním programem, který v průběhu příslušných čtyřletých mandátů zrealizují naše tři orgány společně se sociálními partnery a zúčastněnými stranami, kterými myslím organizaci žen a orgány členských států pracující v zájmu prosazování rovných příležitostí.
Děkuji vám za spolupráci, děkuji všem ženám za jejich nadšení a děkuji zejména několika málo mužům, kteří si mezi všemi těmito ženami hájili své práva.
Raül Romeva i Rueda
Pane předsedající, nejdříve bych chtěl poukázat na pocit zklamání, o kterém se zmínila moje kolegyně, paní in 't Veldová a který očividně sdílíme všichni. Jak jsme viděli, je však zřejmé i to, že se přinejmenším jedná o nezbytnou, důležitou a zásadní otázku. Takto to vnímáme a budeme usilovat o to, aby někteří předsedové politických skupin, ať už muži nebo ženy, pochopili, že je třeba ji pokládat za prioritní otázku, a nikoli pouze za diskusi na závěr večera.
O druhé otázce, kterou je dle mého názoru důležité zdůraznit, se různými způsoby vyjádřili mí kolegové, a to v tom smyslu, že rovnost žen a mužů není pouhým vrtochem nebo nadbytečným výdajem, ale spíše investicí. Kromě toho, že je investicí potřebnou, je také investicí správnou.
Je to něco, na co nesmíme při diskusích tohoto druhu zapomínat. Musíme pochopit, že když jsme konfrontováni s krizí, jako je ta, jíž v současné době procházíme, investování a věnování úsilí, času, politické vůle a peněžních prostředků na politiku rovnosti žen a mužů nevyžaduje pouze veškerý náš důvtip, nýbrž očividně i všechnu naši politickou vůli a co nejbedlivější pozornost.
Třetí otázka, o které si přeji rovněž velmi stručně pohovořit, je moje přesvědčení, že je důležité zdůraznit skutečnost, že v zájmu dosažení cíle 75% zaměstnanosti nejen u mužů, nýbrž i u žen, a to do roku 2020, je podstatné pochopit, že to znamená přijmout aktivní opatření s cílem podpořit ženy a dodat jim odvahu k tomu, aby zastávaly významnější úlohu ve veřejné sféře, a rovněž opatření mající za cíl povzbudit a zavázat muže k tomu, aby hráli výraznější úlohu ve sféře soukromé. Dosáhnout jednoho bez druhého však není možné. Co se našich politik týče, je důležité, abychom pochopili, že se jedná o dvě strany jedné mince. Pokud to nepochopíme, nepochybně znovu zavážeme ženy k tomu, aby vykonávaly ty dva dny mimořádné práce navíc.
Čtvrtou a poslední otázkou, kterou vnímám také jako významnou, je postarat se o to, aby krize nebyla využívána k tomu, aby se dělaly škrty tam, kde je to nejméně třeba. Víme, že nejmenší rozpočty máme v současné době právě na španělském ministerstvu pro rovnost. Riziko škrtů v této oblasti by naznačovalo, že tato oblast není pokládaná za prioritní. Bylo by to závažnou chybou a já věřím, že je důležité, aby zbytek členských států Evropské unie chápal nejen důležitost existence takového ministerstva, ale aby je dokonce kopíroval jako vzor pro své vlastní země.
Ilda Figueiredo
Vážený pane předsedající, ráda bych také zdůraznila, že ačkoli se tato rozprava koná v nočních hodinách, zúčastnil se jí značný počet poslanců Evropského parlamentu, což je u rozpravy vedené v tuto hodinu neobvyklé. Taková účast navzdory nepříznivým podmínkám, za jakých se rozprava vede, znamená vítězství v boji za práva žen a rovnost pohlaví.
Zadruhé bych rovněž ráda řekla, že příspěvky, jež jsme dnes vyslechli, v obecné rovině upozorňovaly na konkrétní opatření a myšlenky, které nyní musíme zrealizovat v praxi. Všichni, co jsme zde, se můžeme této výzvy zhostit a uskutečnit je. Nakonec věřím, že tato posílená politická vůle k převedení návrhů, slov a slibů do praxe je něčím, co bych byla ráda, abychom si zapamatovali jako velmi pozitivní aspekt rozpravy dnešního večera. Tato zesílená politická vůle ať se odráží ve všech politikách EU a členských států nebo ať má podobu konkrétních opatření s cílem více zviditelnit ženy tak, aby bylo rovnosti pohlaví dosaženo společně se sociálním pokrokem, zásadním způsobem celé věci přispívá, a my doufáme, že za čtyři roky - jak uvedla paní komisařka - dosáhneme díky práci, kterou jsme odvedli společně s Parlamentem, Komisí a Radou, příznivé rovnováhy.
Na závěr bych proto ráda uvedla, že tímto zvýšeným politickým úsilím a pozorností věnovanou snům a touhám žen můžeme významným způsobem přispět k jejich emancipaci a ke splnění jejich snů. To se musí uskutečnit formou osobního a profesního naplnění skrze zohlednění každého z jejich životů, odrazit se v práci, v zaměstnáních, kde jsou dodržována práva, v účasti na společenském životě a, případně, v hospodářském a politickém životě a ve větším naplnění v rámci jejich rodinného života.
Předsedající
Rozprava je ukončena. Hlasování se uskuteční zítra ve 12:00.
Písemná prohlášení (Článek 149)
Corina Creţu  
Ministři EU pro sociální záležitosti připustili, že 120 milionů evropských občanů žije pod hranicí chudoby. Ve srovnání se statistikou z doby před vypuknutím hospodářské krize se v EU potýkáme s 50% nárůstem počtu chudých za pouhé dva roky. Recese obnovila neměnný trend posledního desetiletí: počet žen postižených chudobou je mnohem vyšší než počet mužů. Nezaměstnanost, práce za nebezpečných podmínek, úroveň důchodů pod hranicí životního minima a potíže s přístupem ke slušným veřejným službám patří mezi hlavní příčiny stavu chudoby, jejíž povaha nás opravňuje hovořit o feminizaci chudoby v Evropě. Mnohé pravicové vlády bohužel pod záminkou recese opustily své politiky zaměřené na boj proti rozdílům mezi pohlavími. To se vážně dotklo rozpočtů na služby sociální péče a rezerv a závažným a negativním způsobem dopadá i na děti. Přestože se dostáváme do poloviny Evropského roku boje proti chudobě a sociálnímu vyloučení, hodnocení je negativní. Budoucnost vypadá skutečně neutěšeně, bude-li jak na vládní úrovni mnoha členských států, tak na úrovni evropských institucí věnováno málo času péči o životy a snahám zlepšit je těm z našich spoluobčanů, kteří byli postiženi nejvážněji.
Vasilica Viorica Dăncilă  
Odstranění jakýchkoli forem diskriminace ve všech sférách sociálního a hospodářského života je zásadním předpokladem pro ochranu lidských práv a blaha všech občanů. Podpora zásady rovných příležitostí pro muže a ženy společně se zajištěním větší participace žen na hospodářském a sociálním životě jako účastníků požívajících svých plných práv musí být stálým předmětem zájmu. Myslím, že tento přístup se musí odrazit ve společné zemědělské politice, aby bylo zajištěno spravedlivé a rovné zastoupení obou pohlaví. Tento přístup může na druhé straně zabezpečit, že různé politiky na evropské úrovni budou prováděny účinně. Domnívám se, že rovnost žen a mužů v ekonomice má mimořádnou důležitost pro rozvoj venkovských oblastí a že opatření, která jsou prováděna jako součást druhého pilíře a týkají se této problematiky, musejí být v budoucí společné zemědělské politice rovněž zachována. Majíce na paměti, že zásada rovnosti je podporována evropskými právními předpisy a že je základním požadavkem strategie Evropa 2020, považujeme za vhodné, aby tato otázka byla začleněna do budoucího konceptu společné zemědělské politiky, což znamená, že se využijí i nové nástroje, jež budou tuto zásadu podporovat.
Joanna Senyszyn  
K zásadě rovnosti žen a mužů není přistupováno účinným způsobem. Podle španělské poslankyně, paní Valencianové, jsou v EU krávy chráněny lépe než ženy. Zakoušíme diskriminaci v každé oblasti života. Vyděláváme o 18 % méně než muži, jsme častěji nezaměstnané a máme nedostatečné zastoupení v politice, veřejném životě i podnikání. Nejvíce politováníhodnou skutečností je, že ženy nemohou plně požívat ani svých základních práv. V případě žen bývají právo na život a nedotknutelnost osobnosti a také reprodukční práva porušována podstatně častěji. Například v Polsku je omezování lidských práv v případě žen tolerováno. V roce 1997 předseda ústavního soudu při odůvodňování zamítnutí týkajícího se liberalizace práva na potrat považoval za samozřejmé, že těhotná žena musí být zbavena některých svých občanských práv. Nejenže to neznamenalo konec jeho kariéry, nýbrž to naopak posílilo jeho postavení "morální autority".
Otázka žen a mužů se musí významně odrazit v rozpočtu Unie. Hospodářská krize nesmí být důvodem pro omezování opatření pro dosažení rovnosti žen a mužů. Výsledky může přinést pouze soudržná a dlouhodobá politická strategie. Pouhé podporování rovného zacházení s oběma pohlavími a schvalování protidiskriminačních právních předpisů nestačí. Právní předpisy automaticky nevytvářejí rovnost mezi ženami a muži. Je potřeba pracovat zezdola nahoru, budovat sociální povědomí a solidaritu vůči ženám. Aby mohla být situace žen zlepšena, je zapotřebí bojovat proti stereotypům a diskriminačním praktikám a odstranit mužský šovinismus z veřejného života.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska  
Pane předsedající, dámy a pánové, postavení žen na trhu práce před krizí nebylo uspokojivé. Nicméně situace se navzdory svízelným a trvale nevyřešeným problémům, jako jsou rozdíly v odměňování za stejnou práci a nedostatečné zastoupení žen v manažerských pozicích v oblasti podnikání, zlepšovala. Tyto pozitivní trendy by neměly být z diskuse vynechávány. Zpráva Komise ukazuje, že od roku 1995 se podíl žen na hospodářském růstu v EU zvýšil o čtvrtinu a že míra zaměstnanosti žen za poslední desetiletí stoupla o 7,1 % a dosáhla hodnoty 59,1 %. V důsledku krize roste nezaměstnanost žen rychleji než v případě mužů. Ženy jsou zaměstnávány zejména ve veřejném sektoru, jsou tedy přímo vystaveny riziku propouštění z důvodu nadbytečnosti uskutečňovanému v důsledku politik snižování nákladů. Uplatňované protikrizové mechanismy jsou zaměřeny na rychlý návrat do zaměstnání zejména těch osob, které ztratily svá zaměstnání přímo v důsledku krize, což momentálně opomíjí ty občany, kteří jsou nezaměstnaní trvale. Přinuceny osobními poměry ženy často přijímají zaměstnání na zkrácený úvazek, která nabízejí malou jistotu pracovního místa. Vědomi si těchto nebezpečí, uplatněme horizontální řešení, abychom zachovali míru zaměstnanosti z období před krizí a nedovolme, aby trend nabral sestupnou tendenci.
