Provádění směrnice 2004/38/ES o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států (rozprava) 
Předsedající
Následujícím tématem je prohlášení Komise k provádění směrnice 2004/38/ES o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států.
Franco Frattini
místopředseda Komise - Vážený pane předsedající, sledovali jsme velmi pozorně vývoj situace v Itálii. Jsme znepokojeni rostoucí pouliční kriminalitou a chceme především vyjádřit svůj soucit s rodinami obětí trestných činů.
Vítáme opatření dvoustranné spolupráce oznámená minulý týden ministerskými předsedy Itálie a Rumunska. Zajistíme, aby byla práva rumunských občanů dodržována způsobem, jakým mají být dodržována práva všech občanů.
Na základě přechodných opatření týkajících se úplného otevření pracovních trhů musí rumunští občané o pracovní povolení v některých členských státech žádat. Zajistíme, aby členské státy ve svých vnitrostátních právních předpisech a správní praxi dodržovaly zásadu nediskriminace.
Směrnice 2004/38/ES o volném pohybu připouští vyhoštění evropských občanů v případě, kdy daná osoba představuje skutečnou a dostatečně závažnou hrozbu pro některý ze základních zájmů společnosti. Toto rozhodnutí musí být činěno na základě konkrétního případu a za plného dodržování záruk hmotného i procesního práva. V případě okamžitého vyhoštění musí být naléhavost tohoto kroku řádně odůvodněna. Podle této směrnice může hostitelský členský stát také vyhostit evropské občany, pokud již nesplňují podmínky svého práva k pobytu. Mohou být rovněž vyhoštěni neaktivní občané Unie, pokud se pro systém sociální pomoci stanou nepřiměřenou zátěží, jinými slovy pokud nemají legální finanční prostředky pro zajištění patřičných každodenních životních potřeb. V takovém případě se vyhoštění ze země opírá o objektivní důvody a nemůže být uložen zákaz opětovného návratu.
Vyhoštění evropských občanů je extrémním opatřením. Jedná se o omezení jedné ze základních svobod daných Smlouvou. Měla by být provedena opatření pro zjištění rozdílu mezi právem na svobodu pohybu a povinností každého členského státu jednat v zájmu čestných občanů v případě, kdy nejsou splněny zákonné podmínky pro pobyt.
Dne 7. listopadu 2007 italské úřady oficiálně seznámily Komisi se zněním svého nařízení. Italský parlament musí toto nařízení schválit do 60 dnů. Jak víte, italský parlament má pravomoc znění nařízení upravit. Stanovisko Komise k provedení směrnice 2004/38/ES do italského práva bude samozřejmě záviset na konečném znění příslušné právní úpravy, která vzejde z italského parlamentu. Nařízení vstoupilo v platnost okamžitě, přestože směrnice je dostatečně přesná na to, aby byla přímo uplatnitelná vnitrostátními soudy. Pokud se tedy občan/ka Unie domnívá, že byl/a vyhoštěn/a v rozporu se zárukami stanovenými směrnicí, může se odvolat k vnitrostátnímu soudu. V případě pochyb ohledně provádění evropského práva, jak velmi dobře víte, jsou vnitrostátní soudy povinny předat danou záležitost Evropskému soudnímu dvoru. Do doby, než italský parlament toto nařízení posoudí, budeme situaci nadále sledovat.
Znepokojují nás rovněž rasistické a xenofobní demonstrace, které v Itálii doprovázely zavedení nařízení. Romské skupiny jsou největší menšinou v Evropě. Jejich společenství čelí po celé Evropě těžkým podmínkám. Dlouhodobě jsou pronásledováni. Tato situace vede k lidskému strádání a sociálnímu napětí. Jejich začlenění vyžaduje snahy všech zúčastněných stran, včetně samotných Romů. Jednotlivcům, zejména dětem a ženám, musí být poskytnuta zvláštní ochrana.
Pachatelé trestných činů bez rozdílu národnosti velmi často zneužívají zvláště zranitelné skupiny obyvatel, jako jsou děti. Romské děti čelí dvojnásobné diskriminaci. Jsou obětí stereotypů a předsudků a zároveň mohou čelit zneužívání svých základních práv, a to dokonce v rámci svých vlastních komunit. Často vídáme zanedbané romské děti na našich ulicích nebo v ubohých, často tolerovaných, podmínkách v moderních evropských favelas. Tyto děti se mohou dopouštět trestných činů nebo být nuceny žebrat. Romští školáci inklinují k předčasnému ukončení školní docházky, aniž by dosáhli odpovídajícího vzdělání a dovedností, které by jim umožnily postarat se o sebe a své rodiny.
Pokud se zabýváme pouze určitou skupinou obyvatel. když zvažujeme, jak ochránit její základní práva, hrozí, že neochráníme jednotlivce v rámci této skupiny, a přicházíme o možnost přerušit kruh dopouštění se špatného chování a strachu.
Jsme připraveni pomoci Itálii a Rumunsku v jejich snahách o co možná nejlepší využití všech možností, které již nabízí evropské právo a evropské fondy. Mělo by být rovněž zdůrazněno, že romské komunity žijí také v řadě dalších členských států, jako je Francie, Irsko, Španělsko, Slovensko, Česká republika nebo Maďarsko. Sociální začlenění romských komunit může být dále zlepšováno i v těchto členských státech, zejména prostřednictvím strukturálních fondů, které mohou být v tomto směru velmi užitečné.
Financování z evropských zdrojů, zaměřené zejména na potřeby romských komunit, lze již využít v oblastech, jako je sociální začlenění, boj proti diskriminaci, regionální rozvoj a školství. V předchozím programovém období zpřístupnily strukturální fondy na projekty týkající se romských komunit více než 275 milionů EUR. Dodatečně bylo mezi lety 2004 a 2006 na základě předstupních nástrojů uvolněno pro Rumunsko a Bulharsko dalších 60 milionů EUR. Financování projektů romské problematiky bude pokračovat i v programovém období strukturálních fondů 2007-2013. Směrnice 2000/43/ES o rovném zacházení bez ohledu na rasu nebo etnický původ, která se na Romy vztahuje, poskytuje ochranu před diskriminací v oblastech zaměstnání, vzdělávání, sociální ochrany, zdravotní péče, v přístupu ke zboží a službám a v bytové otázce. Aktivně zajišťujeme, aby tato právní úprava byla uplatňována napříč celou EU.
Konečně s tím, jak Komise netoleruje žádnou formu diskriminace nebo nesnášenlivosti vůči svým občanům, podpoříme rovněž členské státy, které zákonným způsobem chrání své občany před kriminalitou, ať se jedná o jejich státní příslušníky, nebo občany Unie obecně. Ostatně svoboda, spravedlnost a bezpečnost jdou spolu ruku v ruce.
Antonio Tajani
jménem skupiny PPE-DE - (IT) Vážený pane předsedající, dámy a pánové, chtěl bych poblahopřát panu Frattinimu k jeho vyčerpávající zprávě a návrhům, myšlenkám, obsahu a hodnotám, které ve svém projevu hájil. Proces sjednocení Evropy jistě vede k rostoucímu pohybu občanů v rámci Unie a v některých případech se stal skutečným migračním fenoménem. Jedná se o případ Itálie, kde v současné době žije okolo půl milionu rumunských občanů.
EU se snaží prostřednictvím směrnice 2004/38/ES zajistit dodržování jak práv občanů Společenství, kteří migrují z jedné země do druhé, tak práva členských států na vyhoštění občanů EU, kteří nesplňují určitá pravidla. Poukazuji na schopnost jejich vlastní pomoci a rizika pro veřejnou politiku a bezpečnost. Bohužel v Itálii je směrnice EU uplatňována ve velmi malé míře a s velkým zpožděním. Výsledek? Nevyhoštění řady občanů, kteří by se možná v případě vypovězení ze země nedopustili v Itálii trestných činů.
Došlo bohužel ke spáchání trestných činů ze strany občanů s evropským pasem, což otřáslo veřejným míněním. Reakcí byla nepřijatelná vlna xenofobního násilí. Násilí a vraždy spáchané v Itálii musí být rázně odsouzeny a musí být vyjádřena solidarita s rodinami obětí. Musí být rovněž odsouzena násilná a xenofobní reakce, ačkoli bohužel při neuplatňování pravidel a nevymáhání práva hrozí, že občané se ujmou spravedlnosti sami, což je skutečně nepřijatelné.
Členské státy, stejně jako místní orgány, mají velmi jasně definované pravomoci. V Římě i přes četné zprávy, které jsou k dispozici, nebyly bohužel podniknuty žádné kroky jako reakce na některé sociální situace, mezi něž patří existence chudinských čtvrtí obývaných romskými občany. Tyto situace vyžadují neprodlené podniknutí příslušných kroků. Opatření, která jsou činěna se zpožděním, nijak nepřispějí k řešení vzniklých problémů. Nepodporujeme masová vyhošťování. Každý občan, který se dopustí trestného činu, je osobně právně odpovědný, a to bez ohledu na národnost nebo příslušnost k určité etnické skupině. Další spolupráce mezi Rumunskem a Itálií by samozřejmě byla užitečná. Není věcí náhody, že jsem text PPE podepsal já a můj kolega, pan Marinescu.
Jedná se o otázku, která se výslovně týká romských obyvatel, nikoli rumunských občanů jako takových. Proto žádáme o ustanovení zvláštní agentury pro sociální integraci romských komunit, tj. evropské agentury, která by prokázala, že Evropa svým dílem přispívá k řešení problému, který by v opačném případě mohl podnítit vznik mnohem větší společenské paniky.
Martin Schulz
jménem skupiny PSE. - (DE) Vážený pane předsedající, dámy a pánové, nacházíme se ve velmi složité situaci. Je složitá, jelikož na základě událostí, ke kterým došlo v Římě, vyplynulo na povrch něco, s čím jsme se do té doby nesetkali nebo setkat nechtěli. Vražda, ke které zde došlo, je hluboce odsouzeníhodným a opovrženíhodným činem. Reakce, které tato vražda rozpoutala, jsou alarmující. Nicméně skutečnost, že jeden pachatel, který se dopustí trestného činu, je na jeho základě posuzován jako součást vetší skupiny lidí, kteří jsou tak říkajíc kolektivně považováni za odpovědné za skutky této jediné osoby, není v historii lidstva ničím novým - vždy se vyskytovaly případy podobného chování - ale vždy se jedná o odsouzeníhodný postoj. Proto první věcí, kterou musíme učinit, je velmi pozorně rozlišovat. Je pravdou, že integrace Romů do naší společnosti dlouhodobě nefunguje, což je spojeno se skutečností, že nejsme dostatečně odhodláni je do své společnosti začlenit. Romové jsou svéhlavým národem s vlastní autonomní kulturou, kvůli čemuž jejich integrace vyžaduje značné úsilí. Nicméně je to proveditelný krok, který můžeme zvládnout, pokud budeme respektovat jejich kulturu.
Nicméně je třeba ujasnit, že právní stát musí být schopen zajistit své fungování prostřednictvím všech ústavních prostředků. Právní stát musí využít všech dostupných prostředků, aby udržel veřejnou bezpečnost a chránil pořádek. Jak toho nejlépe dosáhnout? Nejlepším způsobem je nezobecňovat, ale hodnotit každý jednotlivý případ, což je přesně to, k čemu musí v Evropě dojít. Co se týká svobody pohybu, musíme v každém konkrétním případě přezkoumat, jaká práva obyvatel Unie získal, a v případě pohybu z jedné země do druhé přezkoumat, na základě jakých práv s ním bude zacházeno.
V Evropské unii zaručujeme právo na svobodu pohybu. Všichni občané evropských států - nebo alespoň států patřících do schengenského prostoru - mohou využívat této jednotné svobody pohybu. To však neznamená, že při pohybu z jednoho státu do druhého mohou dělat, co se jim zlíbí. Musí dodržovat práva a zákony daného státu, a naopak stát patřící do schengenského prostoru také musí na svém území dodržovat práva občana Unie. Nelze obecně říct, že je to chyba této skupiny lidí, a proto tato skupina musí odejít, protože žádný z jejích členů nemá pracovní provolení nebo protože nesplňuje pojetí naší kultury nebo kvůli tomu, že jsou všichni nezaměstnaní nebo žebrají. Namísto toho musíme vždy zjistit, jaká práva daný občan má, a stejně tak zjistit, jaká práva porušil. To je přesně úkol, který plní italská a rumunská vláda a který také čeká Komisi.
Zde musím říct, pane komisaři Frattini, že neplníte správně svou roli. Byl jsem velmi překvapen, když jsem četl Vaše poznámky v Il Messaggero. Do té doby jsem měl dojem, že jste velmi umírněným komisařem. Získal jste si respekt mé skupiny, protože až dosud jste v politice pracoval velmi citlivě. Nicméně poznámky, které jste uvedl v Il Messaggero, týkající se pracovních povolení a příjmové skladby - v přesvědčení, že je možné jednoduše přijít do tábora, zeptat se někoho, jak si vydělává na živobytí, a pokud by dotyčný nedokázal vysvětlit na místě, z čeho žije, jej vykázat ze země - připomínají zcela svévolné fungování státu. Je Vašim úkolem, pane komisaři Frattini - zejména jako komisaře odpovědného za lidská práva - abyste hájil zásady Evropské unie a neprosazoval sebe jako ministra v budoucí italské vládě.
(Potlesk ze středu a zleva)
Graham Watson
jménem skupiny ALDE. - Vážený pane předsedající, většina z nás uznává výhody plynoucí z migrace. Členské státy, které otevřely své hranice migrantům z ostatních členských států, nezaznamenaly nárůst nezaměstnanosti, naopak nárůst produktivity, hospodářský růst a vytvoření nových pracovních míst.
Je to velmi starý příběh. Přistěhovalci dělají práci, kterou rodilí občané nechtějí dělat, těžce pracují, náklady s nimi spojené jsou velmi nízké a přinášejí nové nápady. Je však důležité uznat, že někteří lidé přecházejí hranice, aniž by chtěli pracovat - nebo alespoň nechtějí pracovat legálně. Jak jste uvedl, pane komisaři, právo Evropské unie tuto situaci připouští. Při udělování práva k pobytu může hostitelský stát omezit právo k pobytu na tři měsíce, pokud daná osoba nemá finanční prostředky odpovídající životnímu minimu, a může toto právo ukončit, pokud by mohlo dojít k ohrožení veřejného pořádku.
Jedním z velkých úspěchů Unie je právo volného pohybu, které nyní využívají miliony občanů při svých studiích, v pracovním životě nebo v důchodovém věku. Čelíme nyní problému národa, který nemá svou domovinu, stejně jako Židé, kteří v dřívějších dobách nebyli nikde vítáni, a dnes je to případ Romů, tj. zhruba devíti milionů lidí, kteří jsou v řadě členských zemích diskriminováni. Zaměňovat však romské občany s Rumunskem, přestože řada z nich rumunskými občany je, znamená nepochopit charakter jak Romů, tak Rumunska. Stejně tak byste je mohli zaměňovat s Římem.
Fondy Evropské unie uvolnily pro integraci Romů finanční prostředky. Spolupracujeme s Georgem Sorosem a jeho Desetiletím romské integrace. Je však zapotřebí, aby se k ní, stejně jako ke společné rámcové strategii Společenství pro začlenění Romů, všechny členské státy, pokud má fungovat, smluvně zavázaly.
Je škoda, že Itálie nezískala žádné z těchto finančních prostředků. Španělsko obdrželo 52 milionů EUR a Polsko 8 milionů EUR. Nebylo to však pouze vlivem nedostatečné prozíravosti na straně italské vlády, ale také na straně Komise. Domnívám se, že se pan Barroso mýlil, když ve svém včerejším rozhovoru v La Repubblica tvrdil, že je nemyslitelné, aby Evropská unie podporovala integraci v terénu. To by nemělo být nemyslitelné.
Pane Frattini, sdílím názory pana Schulze. Neměl byste v této otázce hrát stranickou politiku. Tato sněmovna Vás žádá, abyste se soustředil na své současné povinnosti, nikoli na svou případnou budoucí kariéru. Italové, stejně jako ostatní, znají zranitelnost migrujících komunit. V roce 1893 v Aigues-Mortes ve Francii byli italští zaměstnanci solivaru v Peccais lynčování z xenofobních důvodů, které se týkaly ochrany místních pracovních příležitostí. Avšak jedním z velkých úspěchů Unie je skutečnost, že tyto pogromy jsou dnes pouhou minulostí.
Nicméně demokratické režimy bývají až příliš často řízeny krizovým managementem. Což je možná právě v Itálii zřetelnější než kdekoli jinde. Avšak pokud vzniknou problémy v Itálii, objeví se také v ostatních zemích. Pokud právo na pobyt v zahraničí patří k právům EU, nemůžeme členským státům umožnit, aby vyhotovovaly výjimečná ustanovení, jak to svým nařízením učinila italská vláda. Dokud existuje právo na odvolání, nelze nijak zabránit určité zemi, aby zmocnila své prefekty k tomu, že mohou v této otázce jednat. Odvolání se ke smírčímu soudci, který není odborníkem v právních otázkách, je nedostačující, stejně jako používání pouze italsky nebo anglicky psaných právních dokumentů. Věřím však, že italský parlament tato ustanovení opraví a zajistí shodu vnitrostátních právních předpisů s úpravou EU.
Pro nás je to první skutečný případ, kdy Evropský parlament spolu s vnitrostátními parlamenty dohlíží na provádění spravedlnosti a na vnitrostátní právní předpisy. Nesmíme se dívat pouze na to, co nefunguje, ale také naopak na to, co funguje, a proto, pane komisaři, potřebujeme Vaše aktivní zapojení do tohoto úkolu.
(Potlesk ze středu a zleva)
Roberta Angelilliová
jménem skupiny UEN - (IT) Vážený pane předsedající, dámy a pánové, chtěla bych také panu komisaři Frattinimu poděkovat za jeho podrobnou zprávu z dnešního odpoledne. Podle mého názoru je směrnice 2004/38/ES pevným orientačním bodem, zajišťujícím plné potvrzení práva na svobodu pohybu občanů EU, zabraňujícím jakýmkoli formám diskriminace a ustanovujícím zásadu úplné integrace.
Tato směrnice se zabývá zejména ochranou práv osob pobývajících v členském státě, stejně jako právy občanů tohoto členského státu v souladu se zásadou reciprocity. Poskytuje maximální ochranu pro pracující a studující osoby a osoby usilující o vlastní integraci, ovšem neřeší dostatečně otázku osob, které porušují pravidla. A právě ohledně posledně zmíněného bodu musí v Parlamentu proběhnou skutečná věcná debata.
Neexistují pouze práva, ale také povinnosti a pravidla, které musí být dodržovány. Nemůžeme nadále přehlížet skutečnost, že je zde určité procento osob - bezpochyby naprostá menšina, avšak toto procento existuje - které cestují do ostatních členských států, aniž by svou přítomnost v daném hostitelském státě oznámili z jednoduchého důvodu, a to, že nechtějí být oficiálně evidováni, jelikož nechtějí dodržovat zákony a legálně pracovat.
Musíme řádně vyřešit problém osob, které se volně pohybují a vstupují do členských států se záměrem zůstat na okraji společnosti. Není pochyb o tom, že lze zlepšit příslušné nástroje, některé z nich jsou však již členským státům k dispozicí prostřednictvím směrnice 2004/38/ES. Proto musíme nejdříve vyžadovat, aby došlo k rychlému, úplnému, přísnému a konkrétnímu uplatňování této směrnice v každém členském státě.
Mělo by také možná smysl tuto směrnici zdokonalit, ne pouze ukládat návštěvníkům zemí povinnost ve stanovené lhůtě oznámit svou přítomnost na území hostitelského členského státu, ale také povinnost členského státu ukládat sankce každému, kdo nedodržuje pravidla. Například v Itálii nařízení, kterým se provádí tato směrnice, nastavuje určité podmínky, ale nezavádí žádné sankce, čímž se ve skutečnosti tento zákon stává neúčinným.
Potřebujeme především zajistit, aby přistěhovalci byli eskortováni zpět do své země, samozřejmě v případě, kdy pro to existují skutečné důvody. Nicméně bych ráda upozornila, že každý, kdo se dopustí trestného činu, každý, kdo poruší lidská práva, a také každý, kdo zneužívá děti a ženy nebo ohrožuje veřejnou bezpečnost, musí být předán orgánům své země původu. Potřebujeme také zákonné úpravy pro osoby, které nepracují, pro osoby žijící na hranici chudoby, a představují tak nadměrnou zátěž pro společenství hostitelského členského státu.
Ráda bych svou řeč ukončila zmínkou o romských dětech, zejména v případě Itálie, kde žije přibližně 50 000 dětí, nebo spíše minimálně 50 000 dětí, které jsou zneužívány. Tyto děti jsou romského původu, jsou nuceny žebrat, nejsou očkovány, nechodí do školy a žijí v naprosto žalostných hygienických podmínkách. Ráda bych všem připomněla, že přibližně týden před vraždou paní Reggianiové v Římě, ve stejné chudinské čtvrti, ve které žil vrah paní Reggioniové, zemřelo dvouměsíční romské dítě na podchlazení. K této události došlo v Římě, jednom z největších evropských hlavních měst.
Proto skončím otázkou, zda se jedná o skutečnou integraci. Vypadá takto dodržování lidských práv? Máme povinnost klást si závažné otázky bez pokrytectví a máme také povinnost říct, že všichni si jsou před zákonem rovni.
Monica Frassoniová
jménem skupiny Verts/ALE. - (IT) Vážený pane předsedající, vážený pane komisaři, dámy a pánové, dne 2. listopadu pan Frattini uvedl, že: "to, co musíme udělat, je jít do přistěhovaleckého tábora, například v Římě, a zeptat se přistěhovalců, kde žijí. Pokud řeknou, že neví, vrátit je zpět do Rumunska". Tímto způsobem funguje evropská směrnice, prostě a jednoduše, a my potřebujeme neprodleně zrušit přistěhovalecké tábory. Uvedl jste také, že Spojené království, Francie a Německo obvykle vyhošťují cizince, kteří jsou bez práce, což Itálie nečiní, a že proto směrnici 2004/38/ES neuplatňuje řádně.
Hovořím k Vám jako spolupředsedkyně evropské politické skupiny a obracím se na Vás jako na evropského komisaře, musíme proto zcela ponechat stranou skutečnost, že v Itálii jsme každý v jiné koalici, ale že zde jednáme a máme jednat jako Evropané. Domnívám se, že prohlášení, která jste učinil v Il Messaggero, jsou nepřijatelná, a navíc v naprostém rozporu s tím, co jste nám zde včera večer řekl. Který z těchto dvou pánů Frattiniů je skutečný? Ten, který řekl, že potřebujeme zbourat romské tábory, nebo ten, který řekl, jak uvádí směrnice, že občané mohou být vypovězeni ze země na základě přesných pravidel a ještě přesnějších záruk? Velmi bych ocenila odpověď na tuto otázku.
S ohledem na dotazy ostatních evropských členských států bych byla vděčná, pokud byste mi mohl tuto situaci vysvětlit. Provedli jsme několik šetření a zjistili jsme, že žádná ze zmiňovaných zemí - Spojené království, Francie a Německo - nikdy nevyhostila evropské občany z ekonomických důvodů, což směrnice zakazuje, a že žádný občan nebyl nikdy označen za nadměrnou zátěž pro hospodářství země pobytu. Chtěla bych proto vědět, zda jste tyto skutečnosti znal, protože je považuji za zásadní informace.
Plně souhlasím se skutečností, že tato směrnice poskytuje přesný rámec. Nicméně se domnívám, že by mohla být ještě přesnější a lépe propracovaná, a dokonce se domnívám, že případ nebo případy, které dnes projednáváme, jsou obrazem toho, jakým způsobem musí být směrnice uplatňována a jak členské státy chápou rozšíření a svobodu pohybu, které jsou pro nás naprostou prioritou. Mohu pouze říct, pane předsedající, pane Tajani a paní Angelilliová, že země, ve které se obchody mafie pohybují v řádu 90 miliard EUR a kde se dějí věci podobné těm z posledních dnů, nás sotva může poučovat o otázce imigrace.
Roberto Musacchio
jménem skupiny GUE/NGL - (IT) Vážený pane předsedající, dámy a pánové, naše debata zde není o Itálii nebo Rumunsku, ale o Evropě jako takové a životě jejích občanů: byla zabita žena a naše myšlenky a soucítění se musí obrátit k její rodině; na Romy a romské občany jsou podnikány hanebné útoky; naše identita, naše hodnoty, naše zákony a naše historie, včetně tragédií, jako je pronásledování Romů, to vše je dnes uváděno v pochybnost a nenechává nás zapomenout a ujišťuje nás, že zde není prostor pro rasismus žádného druhu.
Tyto tragické události nás poučily o důležitosti zákonů, které zakotvují práva: bez zákona není bezpečnosti. To ukazuje, jak důležité jsou naše zákony, naše smlouvy, dokonce naše hospodářská nařízení, jež potvrzují hodnotu a právo na svobodu pohybu a pobytu, které je legitimním právem evropských obyvatel a nikoli jejich výsadou, které může být regulováno, nikoli však popíráno. Evropské právo je jasné: každý má právo na volný pohyb a pobyt, což lze odepřít pouze ve výjimečných případech, jako je ohrožení národní bezpečnosti. Možnost vyhoštění ze země je přísně individuální a nikdy kolektivní s tím, že dotčená osoba má zaručeno právo na obhajobu. Jedná se o přiměřená opatření, která vždy připouštějí možnost pokračování práva na svobodu pohybu, práva, které nikdy nebude odepřeno na základě ekonomických důvodů, jelikož chudoba nesmí být stigmatem nebo důvodem diskriminace občanů.
Výše uvedená fakta jsou předmětem článku 27 směrnice, jsou zákonem. Jsou naprosto nedotknutelná, jelikož se týkají práv. Zákon se vztahuje na každého, v neposlední řadě na komisaře/komisařky - a musím říct, pane Frattini, že ve Vašich četných prohlášeních uvedených zde v Parlamentu jsem měl značné problémy při hledání ducha a litery zákona, v podstatě nemůžu nalézt nic z toho - a na členské státy, které musí přenést své členství v Evropě a její směrnice na nás všechny.
Stále existuje příliš mnoho lidí, kteří dnes v Evropě umírají. V Itálii zemřela žena následkem násilného útoku ze strany romského muže. Tato skutečnost je pro mě velmi úzkostná. Každý, kdo se dopustí vraždy, musí zaplatit svou cenu, to však nemá co do činění s Romy nebo romskými občany, na které byly také spáchány útoky. Vina je individuální, nikdy kolektivní. Spousta přistěhovalců umírá při snaze dostat se do Evropy. Tito lidé jsou na tom špatně a vyzývají nás, abychom jednali. Jejich utrpení je důvodem, proč musíme z Evropy učinit zemi s fungujícími zákony a právy, nedotknutelnými zákony, zejména co se týká přijímání těchto osob. Tyto zákony tvoří základ bezpečnosti.
Chceme, aby Parlament tato fakta závazně potvrdil svým hlasováním, aby tak již nemohlo dojít k nesprávnému výkladu evropského práva.
Předsedající
V souladu s naším jednacím řádem bych chtěl požádat poslance a poslankyně, aby ve svých projevech necitovali ostatní poslance a poslankyně z jednoduchého důvodu a to, že podle jednacího řádu by posledně zmiňovaní mohli požádat o pozdější vyjádření. Proto pro hladký průběh rozpravy bych všechny rád požádal, aby se při uvádění faktů obraceli na Parlament obecně, což se samozřejmě nevztahuje na komisaře/komisařky, kteří jsou plně oprávněni/y na konci rozpravy vysvětlit své důvody.
Jens-Peter Bonde
jménem skupiny IND/DEM - Vážený pane předsedající, mé přátele v nové straně NIP v Rumunsku rozlítilo, když se dozvěděli o vyhoštění tisíců Rumunů z Itálie. Já je plně chápu.
Telefonicky jsem se obrátil na pana komisaře Frattiniho, který mě ujistil, že žádný rumunský občan by nebyl vyhoštěn bez řádného soudu. Nicméně existuje odchylka, kdy přistěhovalci mohou být po tříměsíčním pobytu v hostitelské zemi vyhoštěni bez rozhodnutí soudu, pokud nemají finanční prostředky na obživu. Souhlasím s tímto postupem, pokud je prováděn v dobré víře. Volný pohyb nezahrnuje právo na získání finanční podpory od hostitelského státu. Jedinec musí být schopen žít ze svých vlastních zdrojů a mít práci.
Stejně tak mohou být vyhoštěni pachatelé trestných činů, pokud tak rozhodne soud, ale není v pravomoci policie rozhodovat o tom, kdo je pachatelem trestného činu. K takovým rozhodnutím potřebujeme nezávislé soudce. Doufám, že mojí kolegové v italském parlamentu souhlasí s touto základní zásadou Evropské unie.
Luca Romagnoli
jménem skupiny ITS - (IT) Vážený pane předsedající, vážený pane komisaři, dámy a pánové, rád bych svou řeč zahájil poděkováním panu Frattinimu za to, že se opět účastní rozpravy, za jeho práci a za to, že si na nás udělal čas. Jste přínosem pro svou zemi. Je ostudou, že něco podobného nemohu říci o ostatních italských představitelích, a nejsem tomu rád.
Projednávali jsme - a stále projednáváme - Schengenskou dohodu. Navzdory všem společenským nepokojům, které volný pohyb občanů v rámci EU bezpochyby způsobuje v Itálii, rozhodl se pan Amato zaměřit se na jiné otázky. Je zapotřebí podniknout příslušné kroky, aby tyto společenské nepokoje nedosáhly stupně, který můžeme pozorovat v naší zemi. Nicméně nezdá se, že by se něco dělo vzhledem k rostoucímu počtu všech druhů trestných činů v Itálii, asociálním chováním počínaje a organizovaným zločinem konče, a to nehovoříme o trvalém přílivu ilegálních přistěhovalců do naší země, a především o skutečnosti, že někteří lidé, kteří přicházejí do Itálie na studentská, pracovní nebo turistická víza, se po jejich vypršení nevrátí do svých zemí. Tomuto poslednímu bodu se média nijak široce nevěnovala.
Navíc současná italská vláda a ministerstvo vnitra si pravděpodobně nejsou vědomy trestných činů páchaných v Itálii většinou cizinci, z nichž někteří jsou evropskými občany, přistěhovalci nebo osobami, které se za ně považují. Tato skutečnost byla zdůrazněna před několika měsíci ve zprávě vyhotovené italským prefektem, panem Serrou, adresované italskému parlamentu.
Italská vláda se pro stále více unavený národ stává překážkou a nejen pro něj. Tato vláda, která je neschopná porozumět společenskému neklidu, stejně jako zabránit mu, nemůže očekávat, že by tento problém vyřešila. Nestane se - a člověk se diví, jak by mohlo - aby si vláda připustila, že nedodržuje současné migrační politiky nebo že nedostatečným způsobem uplatňuje evropské směrnice, v tomto případě směrnici 2004/38/ES.
V této otázce si italská vláda stěžuje na stanovení přesného data platnosti. Je zřejmé, že podle Schengenské dohody tyto problémy porostou ve všech směrech. Je také zřejmé, že má strana a já osobně bychom chtěli Schengenskou dohodu zrušit. Pan Amato nadále ignoruje opakované politické chuligánství ze strany stoupenců anarchismu a komunistů chráněných zástupci ústavní levice, ke kterému dochází v Itálii v posledních měsících a které se často dotýká také mé strany.
Bohužel pan Amato a premiér Prodi, stejně jako řada starostů, nejen starosta Říma, nežijí v dělnických oblastech, nemají kontakt s přistěhovaleckými tábory - nejen legálními - a nepoužívají prostředky veřejné dopravy a nezažívají týrání, násilí a vykrucování, kterému pravidelně čelí evropští návštěvníci Itálie. Tito politici hovoří o solidaritě, jejímž jménem celá populace trpí následkem jejich pošetilých rozhodnutí.
Evropská unie, místo aby naříkala nad skutečností, že Itálie nepožádala o poskytnutí finančních zdrojů, by si měla všimnout toho, co řekl předseda Barroso, jinými slovy, že pokud členský stát dopustí, aby se na jeho území rozšiřovaly chudinské čtvrti, co očekává od Komise? Pan Amato se rozhodl, že se nebude účastnit jednání na toto téma. Mezitím však by Italové chtěli učinit jedinou správnou věc: jít volit a říct vládě, aby odešla.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Evropská unie je společenstvím hodnot spočívajících v dodržování lidských práv a základních svobod a její politiky zahrnují bezpečnost občanů a boj s kriminalitou, stejně jako ochranu dětí a boj proti podněcování k násilí.
Rozhodně odsuzuji násilí a útoky a hluboce lituji toho, co se stalo v Itálii! Věřím však, že zneužívání a nespravedlnost páchána ve jménu zákona je nepřijatelná, vzbuzuje strach a ponížení a může podněcovat k nenávisti v lidských společenstvích.
Zjistil jsem, že roste sklon k neospravedlnitelnému stupňování této situace, také podporované politickými a xenofobními prohlášeními některých politiků.
Znepokojuje mě skutečnost, že podle dosud zveřejněných informací byli z Itálie vyhoštěni pouze rumunští občané. Všechny členské státy mají právo a povinnost vyhotovovat zákony, kterými by zajistily a upevnily veřejný pořádek a bezpečnost.
Všichni evropští občané, bez rozdílu národnosti, jsou povinni dodržovat zákon a jeho ustanovení, ať se nacházejí kdekoli na území Evropské unie.
Musíme nicméně zároveň odsoudit netoleranci a xenofobii, zejména neodůvodněné šíření nepřátelských vztahů a stigmatizování několika jedinců, kteří mají problémy se zákonem, počínaje a celou etnickou skupinou nebo dokonce celým národem konče.
Věřím, že italský stát, stejně jako všechny ostatní členské státy Evropské unie, má povinnost chránit práva a svobody evropských občanů pobývajících na jeho území, kteří se začleňují do společnosti a dodržují zákony.
Je zapotřebí vytvořit společný přístup pro politiky týkající se imigrace a začleňování menšin. Otázka menšin, a zejména romské menšiny, je evropskou otázkou, k níž by mělo být přistupováno soudržným a jednotným způsobem, nikoliv pouze v krizových okamžicích.
Všechny příslušné orgány by měly vzájemně spolupracovat, zejména Evropská komise a Agentura pro základní práva, stejně jako příslušné instituce členských států.
Vyzývám Evropskou komisi, aby přezkoumala priority a mechanismy Evropského sociálního fondu s cílem rozšířit financování společných akcí, které by tak přispěly ke společenskému začlenění romské menšiny.
Zároveň žádám Evropskou komisi, aby neprodleně prověřila soulad nařízení vydaného italskými úřady s evropskými právními předpisy a poskytla ujištění, že provádění ustanovení tohoto druhu nepovede ke zneužívání čestných osob, bez ohledu na jejich národnost.
Gianni Pittella
(IT) Vážený pane předsedající, dámy a pánové, domnívám se, že je správné, aby náš Parlament zaslal rodině paní Reggianiové kondolenci. Chtěl bych také odsoudit nedávná prohlášení pana Frattiniho, který v již zmiňovaných rozhovorech spojil svou úlohu zástupce Komise a člena opozice, místo aby využil své prestižní role k vyjasnění vnitrostátního politického klimatu.
Říkám to s nelibostí, jelikož jsme návrhy a iniciativy pana Frattiniho často podporovali. Pan Frattini ví až příliš dobře, že jak uvedli někteří mojí kolegové, neexistuje na evropské úrovni text, který by umožňoval automatické vyhoštění občanů jiných členských států z ekonomických důvodů.
Nedávná ustanovení italské vlády jsou v souladu s evropskou směrnicí, respektují jejího ducha a posilují některé aspekty, které jsou s ohledem na situaci v Itálii považovány za důležité. Všechny italské instituce - a to říkám panu Tajanimu, paní Angelilliové a ostatním členům opozice - od římských počínaje, přes regionální až po nejmenší místními rady, jsou v tomto směru aktivní. Je nedůstojné znevažovat úroveň kultury a integrace, které naše země dosáhla.
Doufám, že Evropský parlament potvrdí své zamítnutí zásady kolektivní odpovědnosti, který je používán za účelem podněcování k nenávisti a násilí v srdci Evropy.
Namísto toho je nezbytné potvrdit potřebu boje se všemi podobami rasismu a xenofobie a diskriminace na základě národnosti a etnického původu. K tomuto účelu máme plán: Listinu základních práv. Je důležité, abychom učinili maximum, jak požadovali předsedové vlád Itálie a Rumunska, abychom dosáhli lepšího společenského začlenění znevýhodněných národů a spolupráce mezi členskými státy jak v rámci řízení pohybu našich vlastních migračních proudů, tak prostřednictvím sociálního rozvoje a programů zlepšení životních podmínek financovaných strukturálními fondy.
Nezbytné kroky pro budoucnost jsou jednoduché: nikdo z nás nesmí zapomínat, že imigrace je zdrojem, je součástí naší budoucnosti, ale musí být řízena. Proto navrhuji, aby členské státy jednaly nyní a ustanovily užší evropskou koordinaci, kterou by regulovaly migrační pohyby v Evropské unii.
Adina-Ioana Văleanová
Vážený pane předsedající, chtěla bych poděkovat panu komisaři, že se v této velmi důležité problematice obrátil na Parlament.
Vražda italské ženy rumunským občanem vyvolala v Itálii spoustu emocí. Stejně tak spoustu emocí vyvolala v Rumunsku vlna represí vůči rumunským občanům ze strany italských gangů.
Nicméně, pokud odhlédneme od emocí, dostaneme se k našim základním hodnotám a zásadám: svoboda pohybu pro všechny občany, právní stát a jeho soulad s evropským právem.
Ráda bych Vám připomněla, pokud je to zapotřebí, že svoboda pohybu pro evropské občany je základním právem zakotveným v zakládajících smlouvách. Bohužel nedávné události nám ukazují, že potřebujeme vynaložit větší snahy pro upevnění těchto práv a zajistit, aby byla po celé Evropě odpovídajícím způsobem prosazována.
V dnešní Evropě nemůžeme přijmout, aby nezodpovědné orgány poukazovaly na konkrétní národnosti nebo etnické skupiny. Stejně tak nemůžeme přijmout tvrzení, že volný pohyb pracovních sil by mohl vést k rostoucí kriminalitě, jelikož kriminalita nemá národnost ani etnickou příslušnost. Takový postoj může pouze vést k nebezpečnému vývoji a větší xenofobii.
Naopak věřím, že musíme pokračovat v podpoře mobility osob a dát pracujícím stejné možnosti po celé Evropě, abychom tak podpořili silnou evropskou identitu. Tato snaha byla základním kamenem přání vytvořit Evropskou unii.
Opětovně zdůrazňuji, že Evropská unie musí zajistit, aby všichni její občané žili v prostředí svobody, bezpečí a spravedlnosti, a věřím, že bychom měli rovněž věnovat větší pozornost integraci a svobodě pohybu.
Odpovědí na kriminalitu není zavření hranic. Odpovědí na kriminalitu není podněcování xenofobie, diskriminace a stigmatizace národnostních skupin nebo etnického původu. V moderní Evropě touto odpovědí je lepší policejní a soudní spolupráce, více integračních politik, více finančních prostředků na tyto politiky, aby sloužily všem našim občanům a chránili je bez rozdílu národnosti.
Přála bych si, aby Evropa poskytla všem svým občanům svobodný život, práci a pohyb. Evropská komise jako strážce smluv musí nyní zajistit, aby tato základní práva byla správně uplatňována a vymáhána. Vyzývám Komisi, aby ve svých zásadách zůstala pevná.
Elly de Groen-Kouwenhovenová
Vážený pane předsedající, situace Romů v Evropě se zhoršuje. Vývoj v Itálii nám to dokazuje. Všichni jsme byli svědky toho, jak nepopíratelná xenofobní a rasistická panika může zvítězit nad zdravým rozumem. Zločin jedné osoby vedl k bezprecedentnímu mediálnímu lynčování. Tato skutečnost opírající se o všeobecnou rasistickou a xenofobní paniku nás dotlačila k omezení základních práv evropských občanů.
Tohle již nesmíme připustit. Trestními otázkami se mají zabývat soudci, nikoli politici nebo občané. Nicméně navzdory tomu, jak hrozný a odsouzeníhodný trestný čin byl v Římě spáchán, neměl by nás vést k uvalení kolektivní odpovědnosti na celý národ. Události v Itálii odhalily skutečnou situaci campo nomadi, ve kterých žije spousta Romů. Není pochyb o tom, že takové situace zavdávají podněty k pnutí a nestabilitě. Proto musíme jednat. Můj první asistent je Rom. Integrace může postupovat velmi rychle.
V roce 2005 jsme přijali usnesení, ve kterém jsme žádali společnou evropskou a vnitrostátní činnost pro urychlení začlenění Romů. Navrhuji proto, abychom jako poslanci ukázali, že se této problematice věnujeme a naléháme na subjekty řízení, aby se k nám připojily. Navrhuji, aby EP ustanovil stálého zpravodaje Evropského parlamentu pro romské otázky, který by sledoval situaci Romů v Evropě a jednou ročně by předložil Komisi a vládám svá doporučení. Navíc bychom měli vyzvat Komisi, aby ustanovila výbor EU pro začlenění Romů a oddělení pro otázky Romů v rámci Evropské komise. Tyto kroky zajistí řádné spravování politik EU týkajících se romského začlenění.
Umberto Guidoni
(IT) Vážený pane předsedající, dámy a pánové, bezprostředně poté, co romský občan spáchal brutální vraždu Giovanny Reggianiové, jejíž rodině přejeme upřímnou soustrast, řada politických uskupení v Itálii poukázala na Evropu. Nicméně tento zločin není důsledkem rozšíření Evropy, Schengenské dohody nebo jiných evropských směrnic o volném pohybu v rámci Evropské unie.
Tyto problémy jsou dřívějšího data a je jim věnován povrchní přístup. Nelze je řešit na základě usnesení Parlamentu, aby tak bylo uspokojeno veřejné mínění. Z tohoto důvodu musíme být mnohem pozornější a celou záležitost přezkoumat v mezích zákonnosti, nechat stranou emoce nebo naléhavé požadavky. Právní stát vyžaduje, aby trestní odpovědnost byla individuální a ne kolektivní. Odchýlení se od této zásady by nastavilo nebezpečný precedens, který by mohl vést ke kriminalizaci některých migrujících národností.
Možné dopady, které by tato skutečnost mohla mít, jsou znepokojující. V Itálii jsme svědky honu na čarodějnice směrovanému vůči rumunským a romským občanům, doprovázenému řadou trestných výprav: dokonce i děti ve školách se staly terčem výsměchu a týrání. Otázka bezpečnosti je tak zcela na místě, nemůžeme však propadnout polemizování a zneužívání určitých situací, což by záměrně vedlo k podněcování nenávisti a xenofobie, pouze z důvodu stranění některé skupině obyvatel. Pokud by se do italské politiky dala nastolit objektivita, veřejnost by se dozvěděla, že Itálie není přeplněna delikventními přistěhovalci. Imigrace je jistě otázkou, která vyžaduje koordinaci ze strany Evropy, ale nemůžeme jednoduše používat Evropu k omezování svobody pohybu přistěhovalců.
Jednání pana Frattiniho by mělo být odsouzeno. Využil této příležitosti, aby se připojil k vnitrostátní polemice vyjadřující názory, které jsou v rozporu s evropskými směrnicemi. Bylo by lepší, kdyby pan komisař navrhl balík integračních politik, například opírajících se o navýšení zdrojů z integračních fondů a potřebu osvobodit politiky zabývající se vnitrostátním přijímáním migrantů od omezení daná Paktem stability, jak již bylo učiněno u bezpečnostní politiky.
Je také důležité, abychom trvali na koordinaci a posílení justičních nástrojů a pravomocí policie, které by zastavily organizovanou kriminalitu a nezákonné obchodování, odsouzeníhodnou trestnou činnost, která nyní dosáhla nadnárodní úrovně. Diskuse o uplatňování směrnice 2004/38/ES je správným polem pro rozpravu o vyhoštění rumunských občanů v jejím řádném zákonném nastavení: je příležitostí, jak potvrdit, že volný pohyb rumunských občanů je nezadatelným právem evropského občanství.
Znění směrnice je jasné: nelze vyhostit občany jako preventivní opatření, musí být vyhodnocena osobní odpovědnost a tyto informace musí být použity jako východisko pro rozhodování, aby tak vládní nařízení fungovala v souladu s proevropskou tradicí naší země.
Alfredo Antoniozzi
(IT) Vážený pane předsedající, vážený pane komisaři, dámy a pánové, chtěl bych Vám poděkovat za odvahu a důslednost, které nepřipouští pokrytectví, jež bohužel často převažuje v našich institucích a které jsme rovněž mohli do určité míry slyšet zde. Pane Guidoni, nařízení, na něž narážíte, je nařízením Vaší vlastní vlády, proto by bylo zapotřebí, abyste nám jej trochu osvětlil.
Nešťastné události, ke kterým došlo v Itálii, a zejména v Římě, jsou pouze posledními v řadě incidentů, které často zůstávají bez povšimnutí nebo jsou ignorovány. Evropa je založena na zásadách svobody a dodržování základních práv a svobod. Italský národ vždy dokazoval svou podporu nezadatelným hodnotám, jako je nediskriminace, rovnost mezi národy a demokracie.
Domnívám se však, že je správné dodat, s ohledem na informace z oficiální zprávy Caritas, vyhotovené ve spolupráci s italským ministerstvem vnitra, vykreslující opravdu závažný obraz situace, ke které dochází v EU v bezprecedentním rozsahu od 1. ledna 2007 po migraci rumunských občanů do Itálie.
Velmi nerad to říkám, ale stačí si projít několik údajů, abychom si uvědomili absurditu situace. Pouze v roce 2006 bylo v Itálii zadrženo 17 900 Rumunů. Nejedná se o chybu celého národa, ale o zavinění jednotlivců. Nicméně se nad tím musíme zamyslet a automaticky vyvstávají otázky: Proč italská vláda neratifikovala nařízení provádějící směrnici 2004/38/ES do vnitrostátního práva dříve? Proč navíc toto nařízení neprovádí ustanovení směrnice týkající se pobytu po uplynutí tříměsíční lhůty? Proč ministerstvo vnitra neposkytlo odpovídající prováděcí opatření týkající se potřebných podmínek a požadavků a kontrol a dohledu a možné repatriace občanů EU, kteří nedodrželi povinné podmínky, které tato směrnice stanoví?
Tato laxnost vyvolala kulturu tolerance, která přesahuje hranici chápání. Vedla k nekontrolovanému příjezdu osob bez finančních prostředků, což každým dnem zvyšovalo pocit beznaděje, který vede lidi k nevyhnutelnému zkratkovitému porušování zákona. Například starosta Říma toleroval vytvoření přibližně stovky romských táborů a chudinských čtvrtí, kde většina základních lidských práv nebyla plně dodržována a hygiena a osobní důstojnost byly zcela opomíjeny; následně rozhodl o jejich zrušení. Jednalo se o nerozvážnost, za kterou dodnes platíme. Jsme pro solidaritu a přijetí, které však musí být v souladu se zákonem a musí být provázené jistotou zákona a veřejné politiky.
Adrian Severin
Vážený pane předsedající, dnes se pokusím zapomenout, že jsem Rumunem. Pokusím se zapomenout, přestože na území Evropské unie dochází k deportacím obyvatel, útokům na ně a k jejich zabíjení pouze proto, že jsou vinni svou rumunskou státní příslušností nebo národností.
Dnes se pokusím přemýšlet jako Ital a jako Evropan. Kdybych byl Italem, myslel bych si, že mám právo cítit se v zemi svých předků bezpečně. Urážely by mě ubohé tábory ubohých lidí v okolí nádherných měst mé země. Byl bych znechucen rostoucím počtem kriminálníků ohrožujících poklidný život mých krajanů. Avšak při přemýšlení nad svou bezpečností bych si uvědomil, že tato bezpečnost je dennodenně upevňována tvůrčí prací více než jednoho milionu přistěhovalců, kteří vyrábějí italské výrobky, poskytují služby v oblastech, které italská pracovní síla opustila, kupují italské výrobky a platí daně italským úřadům. Naopak bych cítil, že má bezpečnost by byla oslabena, kdyby tito neitalští obyvatelé mou zemi opustili, kdyby jejich lidská práva byla porušována a kdyby se stali cílem xenofobních praktik.
Pokud jsou základní práva jediného lidského stvoření porušována ze strany orgánů mé země, které se zpřísněním zákona formou rasistického pojetí, omlouváním xenofobie a diskriminačními opatřeními pokouší zakrýt své slabé stránky, má vlastní práva - a práva každého - jsou v nebezpečí.
Není to poprvé, kdy byla bezpečnost postavena proti demokratickým a humanitárním hodnotám, kdy se někteří domnívají, že méně lidských a občanských práv zajistí větší bezpečnost, kdy nejistí lidé hledají útočiště v rámci svého národního společenství, a mylně se přitom domnívají, že etnická stejnost zajistí lepší ochranu. Je to lež. Běžný trestný čin má jednu nebo více obětí. Rasismus je také trestným činem, jedná se ale o výjimečný trestný čin, a každý, včetně pachatele, je obětí rasismu a xenofobie. Rasismus a rasová pravidla jsou proto zdrojem nedostatku bezpečnosti.
Jako evropský demokrat nemohu přijmout, aby rozlišnost znamenala méně bezpečnosti nebo aby někteří zločinci byli integrováni do společnosti, zatímco jiní by z ní byli vyloučeni. Někteří mají právo bránit se, jiní ne. Některým je na základě jejich národní nebo etnické příslušnosti dána výhoda mít pochybnosti, jiným ne. Jako Evropan bych nepřipustil, aby se jeden členský stát - řekněme Rumunsko - stal ghettem pro Romy nebo Sibiří Evropské unie, kam budou deportováni nežádoucí evropští občané. Dokážu pochopit, že krajní pravice je xenofobní, nepochopím však, když se ke xenofobním a rasistickým projevům uchylují demokraté. Nemohu pochopit slabost a demagogickou rasistickou rétoriku demokratů, a odsuzuji je za to více než krajní pravici za její xenofobii.
Všechny tyto důvody by v nás nyní měly vzbuzovat obavy a zmobilizovat nás. Doufám, že návrh Evropského parlamentu na přijetí usnesení k této otázce nás spojí, co se týká ochrany evropských hodnot a budoucnosti Evropy.
(Potlesk)
Alfonso Andria
(IT) Vážený pane předsedající, vážený pane komisaři, dámy a pánové, vláda každého členského státu má právo a povinnost zarazit trestnou činnost, aby tak zajistila bezpečnost svých občanů a každého jedince žijícího a pracujícího v dané zemi. V dnešní rozpravě se musíme vyvarovat dvojímu pokušení emotivnosti a nápomocné politické reakce.
Příprava zákona v podobě "bezpečnostního souboru opatření" byla v Itálii po určitou dobu ve stavu jednání. Dramatické události z minulého října přesvědčily vládu, aby tento zákon převedla na nařízení s okamžitou platností. Nejednalo se o unáhlený nebo improvizovaný krok a jak víme, pozměňovací návrhy budou parlamentu každopádně předloženy. Podívejme se na podstatu této otázky a pochopíme, že obsah tohoto nařízení je naprosto bezvadný: zaměřuje se na ty, kteří svým chováním narušují právo a pořádek, včetně veřejné bezpečnosti, a poškozují osoby, které přicházejí do Itálie, aby si prací zlepšili své životní podmínky. Toto nařízení se nezaměřuje na všechny, ale funguje ve prospěch osob, které přicházejí do Itálie za účelem začlenit se do společnosti v souladu s našimi zákony, a těch je naprostá většina.
Přítomnost osob nedodržujících pravidla v Itálii, stejně jako v jiných zemích, ztěžuje proces integrace ostatních osob. Mám tím na mysli skutečnost, že se tak dostává na povrch odmítavý způsob myšlení, kvůli kterému je proces integrace náročnější. Proto byla reakce italské vlády okamžitá, a zabránila tak jakýmkoliv nápomocným politickým stanoviskům a nebezpečným projevům, jako jsou trestné výpravy nebo hlídky, které by veřejnosti vysílaly zavádějící nebo dokonce nepřátelské poselství.
Evgeni Kirilov
Vážený pane předsedající, podle směrnice a v souladu se zásadou nediskriminace mají všichni občané Unie a jejich rodinní příslušníci pobývající v členském státě EU právo na rovné zacházení. Vedle práva na svobodu pohybu, jsou oprávněni najít si v zemi pobytu zaměstnání, což odpovídá znění článku 23 této směrnice.
V tomto smyslu je volný pohyb pracovních sil základním právem, splňuje myšlenku jednotné Evropy, jejíž občané mohou být kdekoli svobodně zaměstnáni. Bohužel se to netýká občanů většiny nových členských států, včetně Bulharska a Rumunska, kteří čelí omezením.
Po veřejné diskusi na téma, zda Bulharsko bude v této oblasti uplatňovat právní předpisy Společenství a zda bude prováděn reciproční přístup, bylo rozhodnuto takto neučinit a sledovat společné cíle Společenství, aby Evropská unie mohla odpovídajícím způsobem reagovat na současné globální výzvy.
Vítám skutečnost, že některé členské státy již přijaly stejné stanovisko, a vyzývám ostatní členské státy, aby se k prvně zmiňovaným připojily a vzaly v úvahu skutečnost, že přechodná období jsou překážkou rozvoje jednotného evropského pracovního trhu a brzdí hospodářskou soutěž.
Analýzy poukazují na skutečnost, že staré členské státy, které otevřely svůj trh, získaly přijetím nových pracovních sil mnohem více výhod než problémů. Na druhé straně nové členské státy již nyní čelí vážným problémům s nedostatkem kvalifikované pracovní síly. Poslední průzkum provedený Eurostatem, který byl dnes zveřejněn, ukazuje, že po přistoupení Bulharska a Rumunska k EU nedošlo k větší migraci jejich občanů. Průzkum také ukazuje, že 80 % Bulharů žijících v zahraničí pracuje, což je bezpochyby kvóta zaměstnanosti, o které může řada zemí EU pouze snít.
Navzdory dosud dosaženému pokroku zůstává svoboda pohybu daleko za ostatními evropskými svobodami. Myšlenka evropského občanství je také narušována vytvářením občanství první, druhé a třetí třídy, čemuž jsme svědky v dnešní rozpravě.
Skutečný přechod z občanství společného trhu EU k občanství EU s plnými právy a povinnostmi by se měl pro prospěch nás všech uskutečnit co možná nejdříve.
Viktória Mohácsi
(HU) Děkuji Vám mockrát. Vážený pane komisaři, vážený pane předsedající, dámy a pánové, jak víte, na území Itálie žije oficiálně 560 000 rumunských občanů, nicméně podle některých odhadů jejich počet přesahuje 1 milion. Značná část těchto občanů žije v koloniích v okrajových čtvrtích Říma, Turína, Milána a Neapole. Neexistuje žádná omluva pro vraždu spáchanou v Římě: pokud se někdo dopustí trestného činu, měl by se z něj odpovídat před soudem.
Nicméně jako liberál nemohu přijmout, aby pachatel trestného činu jakékoli národnosti, náležející k jakékoli etnické skupině, sloužil jako základ pro posuzování celé této skupiny, čímž se vytváří prostor pro násilné činy mimořádné síly, jejichž cílem a oběťmi se stávají nevinní lidé, jak ukázaly politováníhodné události, které následovaly po této vraždě.
Chtěla bych připomenout, že jsem mnohokrát hovořila s panem Rehnem, komisařem pro rozšíření, o skutečnosti, že povstupní migrace osob žijících v ubohých sociálních podmínkách a bídě v koloniích v těchto dvou státech, které vstoupily do EU k 1. lednu 2007, může vyvolat vážný problém v členských státech EU právě kvůli nedostatečné míře integrace. Varování nebylo během přístupových jednání doprovázeno vytvořením příslušných opatření. Neodvážila bych si dokonce odhadnout počet Romů v Evropě, kteří přecházejí z nových členských států do členských států západní a severní Evropy v domnění, že je tam čeká lepší život, čímž vyjadřují svou nespokojenost s integrační politikou země, kterou opouštějí.
Stejně tak jsem v době před vstupem těchto dvou zemí do EU zdůrazňovala význam přípravy na problémy spojené s migrací. Spousta mých kolegů to odmítala s odůvodněním, že se jedná o omezení svobody pohybu. Naší odpovědí by mohla být otázka: vytváříme vládní nařízení na mimořádných zasedáních , která tvoří právní základ pro vyhošťování? Byly vzneseny vážné obavy ve spojitosti s ústavností tohoto vládního nařízení a jeho vztahu k mezinárodnímu a evropskému právu. Také jej považuji za porušení směrnice o volném pohybu a směrnice o rasové rovnosti.
Jedná se skutečně o způsob, jakým bychom měli čelit opravdovým problémům? 27 zemí EU se nemůže ocitnout v situaci, kdy problémy jedné země předáváme druhé zemi v rámci jejích hranic.
Dovolte mi přečíst několik údajů, které jsem se dočetla ve zprávě Evropské komise a Agentury Evropské unie pro základní práva. V letech 2002-2003 více než polovina žáků zvláštních škol na Slovensku byli Romové. V Německu pouze polovina romských dětí chodila do školy a 80 % z nich navštěvovalo zvláštní zařízení. V Maďarsku, na Slovensku, v Polsku, Bulharsku a Slovinsku představují romské děti většinu dětí navštěvujících zvláštní školy. V roce 2003 nemělo 80 % Romů na Slovensku evidováno místo pracoviště, 80 % Romů v Rumunsku a Bulharsku mělo příjem pod úrovní národního prahu chudoby a mohu jmenovat... (předsedající řečnici přerušil) mohla bych jmenovat více podobných případů. Děkuji.
Jan Marinus Wiersma
(NL) Vážený pane předsedající, věřím, že se bez váhání shodneme v tom, že účinný přístup ke kriminalitě si zasluhuje naši podporu, a že samozřejmě nikdy nelze omlouvat spáchání vraždy. Věřím však, že se také shodneme v tom, že právo na pobyt v schengenském prostoru je velkým přínosem a hmatatelným důkazem evropského občanství. Každý, kdo se toto právo snaží nějakým způsobem omezit, musí být schopen pro to předložit velmi dobré důvody. Zejména pak si musíme dávat pozor, když hovoříme o kolektivních opatřeních v tomto kontextu, že každý brzy zjistí, že se hovoří o jedné skupině a to o Romech. Domnívám se, že to je velmi nešťastné.
Velice mě potěšily poznámky pana komisaře Frattiniho týkající se Romů a skutečnosti, že Evropská unie by mohla pro tuto skupinu obyvatel udělat více, nepotěšila mě však jeho dřívější poznámka o Romech ve spojitosti s událostmi v Itálii. Dnes se hodně hovoří o důsledcích migrace, ke které dochází od posledního rozšíření Evropské unie a ke které docházelo také v rámci již dříve rozšířené Unie. S těmito důsledky se musíme vypořádat. Věřím, že se do určité míry musíme podívat také na příčiny a způsoby, jejichž prostřednictvím my, Evropská unie, můžeme učinit více pro osoby cestující do EU, jelikož tyto osoby pouze hledají lepší životní podmínky, zaměstnání a lepší podmínky pro své rodiny a děti.
Velmi podporuji zjednodušení čerpání prostředků z evropských fondů s cílem učinit více pro Romy, zejména v nových členských státech. Měl bych však zdůraznit, že již v minulosti tento parlament vyzval k uznání Romů jako evropské menšiny - což je velmi specifická skupina nesrovnatelná s ostatními menšinami. Kdyby se z Romů stala evropská menšina, otevřelo by se Unii mnohem více příležitostí, jak tyto problémy řešit.
Zdůraznil bych naši výzvu, aby jeden člen Komise získal pravomoci v romské politice, namísto současné situace, kdy se touto problematikou zabývají různí/é komisaři/komisařky, z nichž jeden zajišťuje vzájemnou koordinaci. Pravomoci musí zůstat v jedněch rukou.
Závěrem co se týká diskriminace a sociálního vyloučení, zařadil Parlament tyto body mezi své priority také během jednání s novými členskými státy. Poukazuji na nové členské státy, ale víme, že problémy existují také ve starých členských státech.
Tehdy byly s vládami nových členských států uzavřeny veškeré druhy dohod, ty však jsou prováděny nedostačujícím způsobem, nebo dokonce vůbec. Domnívám se, že Evropská unie, respektive Evropská komise, musí také sehrát svou roli při přezkoumávání dohod uzavřených v době vstupu do EU, zejména dohod týkajících se zlepšení situace Romů. Otázkami, kterými je třeba se zabývat, jsou diskriminace a sociální vyloučení.
Naše skupina proto vyzývá k jejich opětovnému projednání s novými členskými státy. Jistěže to uděláme my sami, ale vyzýváme k tomu také Radu a zejména Komisi: a to nejen komisaře Frattiniho, ale také jeho kolegy/kolegyně.
Franco Frattini
místopředseda Komise - (IT) Vážený pane předsedající, dámy a pánové, je zřejmé, že i při této příležitosti, kdy se obracím na tento parlament, ke kterému mám velký respekt, což mi však nebrání v tom, abych odpověděl na prohlášení a úvahy, které nesdílím, musím použít obvyklou upřímnost a otevřenost.
Nezačal jsem v této otázce podnikat kroky a hovořit o ní teprve před několika dny. Spousta z Vás připomněla jeden či dva řádky z rozhovoru, který jsem poskytl - jeden z mnoha - dne 2. listopadu. O tuto otázku jsem se začal podrobně zajímat před mnoha měsíci. Bylo to na žádost italských starostů, kteří, jak víme, patří k různým politickým stranám, většina z nich je z levého středu.
Na konferenci italských starostů dne 19. května, tj. na významném jednání, které se konalo před mnoha měsíci - a když zvážím, jak často jsem citován, si také dělám záznamy - vznesli italští starostové před italským ministrem vnitra otázku bezpečnosti ve svých městech a svalovali vinu na Evropu. Na konci tohoto jednání pan Amato uvedl, že je vážnou chybou domnívat se, že otázka bezpečnosti je výlučným problémem bohatých, kteří mají co chránit, a že je fenoménem, který, pokud nebude řešen, změní sousedy v nepřátele. To vedlo k předložení výzvy Evropské komisi ve stejný den.
Dne 23. června na valném shromáždění ANCI - které je, jak italští poslanci a poslankyně ví, italským sdružením místní správy, jemuž předsedá starosta Florencie - byl po jednání mezi zástupci místní samosprávy a mnou, které se konalo o několik dnů dříve, předložen plán na přijímání Romů. Na tomto jednání, které se konalo v Bari, byl předložen plán pro romské občany a byla předložena žádost na získání prostředků z evropských fondů - o které Itálie do té doby nepožádala - na krytí nákladů spojených s tímto plánem. Italští starostové souhlasili s tím, že systém integrace by se měl opírat o hodnoty reciprocity, a uvedli, že máme povinnost přijmout a integrovat přistěhovalce za předpokladu, že přijmou pravidla naší země.
To je postoj, který jsem zaujal již před řadou měsíců a od té doby, tj. od začátku léta, do doby, než událost podporována starosty Boloně a Florencie způsobila národní kampaň proti lidem, kteří myjí čelní skla aut. Starosta Florencie - kterého dobře znáte, není osobou, kterou by bylo možné podezřívat z rasistického myšlení - dokonce navrhl kriminalizovat bezdomovce, kteří myjí čelní skla automobilů.
Setkal jsem se znovu se starosty a tehdy, dne 25. října, což je před několika týdny, vydala jedna italská agentura po dalším jednání memorandum, ve kterém se uvádí, že italští starostové vyjádřili svůj nesouhlas, přejí si okamžité zavedení nových zákonných předpisů a tvrdí, že občané nechápou rozdělení, které se tvoří v rámci většiny. Tato prohlášení obsahovala výzvu italských starostů a italského ministra vnitra adresovanou mně, jelikož v té době se nikdo nedomníval, že Evropa má nějaké nástroje podobné těm, které byly následně přijaty formou nařízení, jejichž cílem je řešit situace, při nichž dochází k jasnému porušování směrnice 2004/38/ES.
Proto jsem se o tuto otázku začal zajímat a všem, kteří se zúčastnili rozpravy a kritizovali mě, říkám následující: myslím si, že nenajdete jediný okamžik, kdy bych pozitivním a čestným způsobem nepřispíval k řešení této problematiky a nespolupracoval s panem Amatem, který je v Itálii za ni odpovědný. Vyzývám Vás, abyste prokázali opak, tedy že jsem odmítl spolupracovat, když jsem byl o to požádán panem Amatem, a že jsem nereagoval na požadavky legitimně učiněné italskou vládou vůči Evropě, jak se stalo před několika dny.
Několik týdnů po těchto událostech vydal starosta Říma první údaje - vzpomínám si na to dobře, protože jako člen Evropské komise jsem obdržel protesty z Bukurešti - a poukazoval na skutečnost, že Rumuni jsou odpovědni za 75 % trestných činů spáchaných v Itálii, přičemž ve skutečnosti se jednalo o 75 % trestných činů spáchaných cizinci, a jednalo se tudíž o mnohem nižší procentuální podíl. Řada z Vás si vzpomíná, že lidé v Bukurešti vyšli do ulic protestovat proti těmto prohlášením, zatímco jsem stále vedl jednání se starostou Říma a nabídl jsem mu finanční prostředky z Evropského sociálního fondu. Zaslal mi dopis, který je samozřejmě archivován, v němž žádá o pomoc a podporu ze strany Evropy ve formě integračních opatření. Považoval jsem to za svou povinnost a žádosti jsem vyhověl.
Závěrem se domnívám, že nikdo v Parlamentu nemůže pochybovat o skutečnosti, že vyjma toho, co se někteří z Vás rozhodli zde dnes přednést, což je pouze jedním z pohledu na konkrétní rozhovor, věřím, že nikdo z Vás nemůže přehlížet, čeho jsem za poslední léta dosáhl. Pracoval jsem a stále pracuji na rozšíření schengenského prostoru o devět nových členských států do vánoc.
K čemu by jinak bylo, kdyby se svoboda pohybu nestala účinnější? Pokud k tomu dojde, bude to částečně díky mým snahám. Pracuji na tomto kroku již dva a půl roku a nikdy jsem se nebál říct, že právo na volný pohyb je jedním z pilířů Evropské unie. Nemohu uvěřit, že mě někdo může kritizovat za to, že nechci toto právo uznat.
Poslední dodatek k tématu Rumunska. Poslouchal jsem rumunské poslance/poslankyně. Oni více než kdokoli jiný ví, co jsem já osobně učinil, abych pomohl Rumunsku připojit se k EU, ať již prostřednictvím zpráv, konzultací nebo návštěv, které jsem podnikl. Proto si nemyslím, že by mě kdokoli v Parlamentu mohl na jediný okamžik podezřívat, že plně nerespektuji Rumunsko a rumunský národ - nemluvím o rumunských zločincích, na které nahlížím stejně jako na italské zločince - a že k nim necítím hluboké přátelství, nebo že jsem neudělal něco z toho, čeho jsem dosáhl za poslední dva roky. Nemyslím si, že vyvozování jedné věty z celého rozhovoru může tyto skutečnosti změnit.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
Hlasování proběhne ve čtvrtek ve 12:00.
Písemná prohlášení (článek 142)
Alessandro Battilocchio  
písemně. - (IT) Mezinárodní veřejností otřásly nedávné tragické události, ke kterým došlo v Římě. Domnívám se, že je nešťastné , aby se některé politické skupiny neobratným způsobem snažily využít této situace pro politické účely, čímž mohou vyvolat nebezpečné a kontraproduktivní návraty do minulosti. Evropské právní předpisy stanoví určité standardy, které musí být dodržovány ve všech 27 členských státech s ohledem na skutečnost, že některé země jsou ze zeměpisných a logistických důvodů dostupnější. Je zapotřebí zavést systém, který by umístil práva nadevše ostatní, který by však zároveň nepřehlížel povinnosti jednotlivce; jedná se o sloučení dvou aspektů, které určují účinnost politik v této oblasti. Musí být rovněž přijat základní přístup, na jehož základě by na jedné straně členské státy byly povinny integrovat evropské občany, kteří dodržují zákony, a na straně druhé by jim umožnil vyhostit ty, kteří zákonná pravidla porušují. Jedná se o výzvu, ve které Evropa hraje zásadní roli.
Silvia-Adriana Ţicăuová  
písemně - (RO) Kriminalita nemá národnost. Lituji a odsuzuji každý trestný čin, ať se stane kdekoli. Spravedlnost by měla splnit svou roli. Nelze přece obvinit jeden celý národ nebo etnickou skupinu z trestného činu spáchaného jedním z jeho/jejích členů.
Boj s kriminalitou by neměl narušovat volný pohyb osob, který je základní zásadou budování Evropy.
Evropští občané mají právo v členských státech žít a cestovat svobodně, bez obav z pronásledování nebo násilí.
Žádám Evropskou komisi, aby přezkoumala nařízení, které bylo nedávno schváleno v Itálii, které umožňuje vyhošťování občanů, aniž by vyhoštěným osobám zaručovalo jakékoli právní záruky, zejména v případě občanů Evropské unie. Toto nařízení připustilo špatné zacházení, kterému již někteří rumunští občané byli podrobeni. Žádám italský stát, aby učinil opatření pro zastavení tohoto špatného zacházení.
Domnívám se, že situace by měla být neprodleně vyřešena, aby občané Evropské unie nemohli být diskriminováni, bez ohledu na to, zda s jedná o Rumuny, Italy, Němce, Španěly nebo Francouze. Nepřeji si, aby se toto nařízení stalo nebezpečným precedentem, který by zpochybnil dodržování základních principů Unie. Mohlo by to mít negativní dopad na vnitřní důvěryhodnost Evropské unie, stejně jako na její důvěryhodnost coby světového hráče.
