3. Burma
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om sex resolutionsförslag om Burma.
Véronique De Keyser
Herr talman! Situationen i Burma fortsätter att försämras. Behöver vi påminna om den burmesiska regeringens övergrepp mot befolkningen, det ständiga frihetsberövandet av Sacharovprisvinnaren, Aung San Suu Kyi, och utestängningen av henne baserat på den ogrundade anklagelsen att hon fördömt det förestående valet?
Den burmesiska regeringen har lovat en demokratisk övergång i sju steg som till sist ska föra fram till val. Om detta val emellertid baseras på en konstitution som armén utfomat, vilket förefaller vara fallet, kommer resultatet endast bli att fem decenniers militärstyre legitimeras och armén får 25 procent av platserna i parlamentet. Vi uppmanar världssamfundet, däribland Kina, Indien och Ryssland, att fortsätta att samordna sina insatser och utöva påtryckningar på den burmesiska regeringen, både så att den sätter stopp för de allvarliga övergrepp mot de mänskliga rättigheterna som begås i detta land och så att den demokratiska övergång som tillkännagetts inte blir till en politisk fars.
Filip Kaczmarek
Herr talman! När ett land, oavsett vilket, tillkännager sitt första val på 20 år inger detta vanligtvis optimism. Det väcker hopp om förändring och demokratisering. Tyvärr tror förmodligen inte många av oss, och inte många av Burmas invånare, att valet som ska äga rum där i slutet av året kommer att vara demokratiskt och hederligt, eller kommer att leda till någon verklig förändring. Den burmesiska regimen är ett problem som vi har kämpat med i åratal. I vår resolution fördömer vi många kränkningar av mänskliga rättigheter och medborgerliga friheter som är vardagshändelser i Burma. Vi vet fortfarande inte vad vi ska säga till folket i Burma om hur det ska bli slut på regimens skoningslösa handlingar. Enligt min åsikt kan bara gemensamma åtgärder ge resultat. Gemensamma - vem tänker jag då på? Vem ska vidta åtgärder? Grannländerna? De länder som har mycket handel och utbyte med regimen och indirekt finansierar den, med andra ord Ryssland och Kina? EU, naturligtvis, samt USA och FN - om denna grupp samarbetar kan vi få till stånd en förändring.
Marie-Christine Vergiat
Herr talman! Sedan 1962 har Burma underkuvats av en militärjunta som är en av de mest förtryckande regimerna i världen. De sista demokratiskt valda parlamentsledamöterna valdes 1990. De har alla arresterats eller tvingats avgå. Det finns 2 000 politiska fångar registrerade, däribland över 230 buddhistmunkar som deltog i fredliga demonstrationer i september 2008 och som sedan dess har suttit i fängelse.
Flera tiotusentals - jag skulle säga hundratusentals - burmesiska invandrare lever i Thailand, Indien, Bangladesh och Malaysia under förhållanden som ofta är allt annat än trygga och där de utsätts för människohandel. Tiotusentals människor har tvångsförflyttats. I ett läge som detta är särskilt journalister i farozonen. Minst 14 journalister sitter just nu i fängelse och jag vill här lyfta fram fallet Hla Hla Win, en ung 25-årig journalist som har dömts till 27 års fängelse för att olagligt ha importerat en motorcykel, eftersom hon vågade sig på att besöka ett buddhistiskt munkkloster.
Juntan har visserligen tillkännagett nyval. Liksom Véronique De Keyser anser jag att det enda syftet är att legitimera den sittande regeringen. Vi kan inte annat än tvivla på resultatet.
I dag kommer vi på nytt att kraftfullt fördöma de systematiska kränkningarna av de mänskliga rättigheterna i Burma, och inbjuda den burmesiska regeringen till dialog och uppmana den att omedelbart sätta stopp för rekryteringen av barnsoldater. Vi kommer än en gång att be regeringarna i Kina, Indien och Ryssland att utöva sitt inflytande. Jag ber er emellertid, fru kommissionsledamot, att vara vår taleskvinna inför kommissionen och rådet så att EU behåller de restriktiva åtgärderna mot den burmesiska regeringen, för bortsett från ord har vi inte det minsta påtagliga bevis på en demokratisk debatt. Vi uppmanar er att utvärdera effektiviteten av de åtgärder som vidtagits, och göra allt för att se till att civilbefolkningen ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Charles Tannock
författare. - (EN) Herr talman! Jag har tappat räkningen på hur många gånger vi under åren här i kammaren har debatterat det allvarliga och allt värre människorättsläget i Burma. Men om vi någonsin frestas att dämpa vår retorik mot den brutala militärjuntan behöver vi bara se oss om här i vårt eget parlament för att minnas varför vi behöver fortsätta med och öka pressen på generalerna. Jag syftar naturligtvis på Aung San Suu Kyi, oppositionsledaren och nobelpristagaren, vars bild finns på en framträdande plats i parlamentslokalerna både i Bryssel och Strasbourg. Hon har konsekvent nekats uttrycka sin åsikt, liksom hennes anhängare. Så det minsta vi kan göra är att höja vår röst till försvar för dem här, och lova dem vårt orubbliga stöd i deras uppgift att få till stånd en varaktig demokratisk förändring i Burma.
Vi har också tagit upp rohingya-minoritetens öde, vilka än en gång utsätts för en brutal diskriminerings- och förföljelsekampanj från arméns sida, och många har tvingats fly till grannlandet Bangladesh. Generalerna kan helt enkelt strunta i våra vädjanden men de blir inte mindre betydelsefulla för det, för som demokrater har vi en allvarlig skyldighet att fördöma en sådan grymhet varhelst vi möter den i världen.
Raül Romeva i Rueda
författare. - (ES) Herr talman! För några månader sedan fick jag möjlighet att besöka några av de tusentals flyktingar som lever vid gränsen mellan Thailand och Burma, och som just nu hoppas på att kunna återvända hem. I vissa fall hoppas de bara på att få leva en dag till.
Medan vi var där träffade vi också några av oppositionsgrupperna, bland annat Nationella demokratiförbundet, vars ledare, som också redan nämnts, är Sacharovprisvinnaren, Aung San Suu Kyi.
Vid ett flertal tillfällen uppmanades jag att observera situationen mycket uppmärksamt, och inte stödja valet som baseras på en konstitutionell reform utformad av militärjuntan själv, under förhållanden liknande de nuvarande, vilket utan tvivel kränker grundläggande rättigheter när det gäller yttrandefrihet och mötesfrihet, och som också tydligt undergräver möjligheterna till förändring, förvandling och demokratisk reform i detta land.
Det har visserligen skett en del förändringar. Det är sant att hundratals fångar frigavs förra året, 2009, men mycket få av dem var i själva verket politiska fångar.
Det allvarliga problemet är att det fortfarande finns över 2 100 politiska fångar i Burma. I detta sammanhang är det omöjligt att föreställa sig ett fritt, rättvist och demokratiskt val.
Det är därför nödvändigt att först tänka på att förutsättningarna måste vara lämpliga för att ett val ska kunna äga rum. Varje form av dialog som kan göra det möjligt för oss att förbättra situationen är välkommen, men under förutsättning att dessa personer friges villkorslöst och att en garanti för att flyktingarna ska kunna återvända kommer till stånd. I detta avseende måste jag uttryckligen vädja till kommissionen. Minskningen av anslagen till detta område och till dessa flyktingar är mycket oroande. Det finns trängande behov. Vi talar om hundratusentals människor som behöver vår hjälp. Därför anser jag att det vore klokt att låta bli att minska anslagen.
Thomas Mann
Herr talman! Människorättsläget i Burma har försämrats dramatiskt. Vi ser politiskt förtryck åtföljt av militärt och sexuellt våld, barn som systematiskt rekryteras som soldater och 2 000 politiska fångar. Det första påstått demokratiska valet i höst är en fullständig fars. Oppositionspartierna kommer med rätta att bojkotta det. Särskilt oroande är läget när det gäller rohingya-folket, av vilka över 200 000 bor i flyktingläger. Många har flytt till grannlandet Bangladesh och har blivit brutalt förföljda på vägen.
Jag gläds mycket åt Bangladeshs villighet att ta emot Europaparlamentets delegation för Sydasien för ett informationsuppdrag i landet. Vi flyger till Dhaka i morgon för att samla förstahandsinformation om situationen i distrikten Cox's Bazar och Bandarban. Det är emellertid redan uppenbart att det förföljda rohingya-folket behöver omfattande internationellt skydd för att överleva. EU måste fortsätta att fördöma den burmesiska regeringens agerande ända tills man slutligen börjar se tecken på framsteg i demokratisk riktning.
Justas Vincas Paleckis
Liksom min kollega, Charles Tannock, vill jag säga att det inte är första gången som vi här i kammaren - som tyvärr alltid är halvtom vid denna tidpunkt - har debatterat det förfärliga människorättsläget i Burma. För inte så länge sedan talade jag själv om det.
Jag vill tro att Europaparlamentets och EU:s röst efter dagens debatt kommer att få ett större genomslag. Varför? Därför att vi här för första gången talar om mänskliga rättigheter i världen nu när vi har Lissabonfördraget och de befattningar som följer med det - bland annat den höga representanten för utrikes frågor och säkerhetspolitik, Catherine Ashton, som har godkänts av parlamentet. Nu har EU en mer effektiv möjlighet att direkt påverka både situationen i Burma och situationen i andra länder där rättigheter kränks.
Inför valet i Burma anser jag att vi endast kommer att kunna uppnå något om vi samordnar insatserna med större stater: Kina, Indien, USA och Ryssland.
Tomasz Piotr Poręba
Herr talman! Hittills har vädjandena från världssamfundet om att de mänskliga rättigheterna ska respekteras i Burma faktiskt inte alls gett något resultat. Det finns fortfarande tusentals politiska fångar i de burmesiska fängelserna, och armén fortsätter att begå mord, använda sig av tortyr och arrestera människor. Ledaren för den burmesiska oppositionen, nobelpristagaren Aung San Suu Kyi, har hållits i husarrest i många år och har också dömts till tre års fängelse. På så sätt vill juntan hindra henne från att ställa upp i det förestående valet.
Burma står också högst upp på den vanhedrande lista över länder där medlemmar av religiösa minoriteter, däribland kristna, ofta förföljs. Enligt juntans uppfattning ska det karenska folket, som är kristna, försvinna helt från Burmas territorium. Förra året tog karenska flyktingar som flydde förtrycket sin tillflykt till Thailand. Trots internationella protester förbereder den thailändska regeringen i dag att tvångsmässigt återsända och massdeportera över 4 000 karener, som då kommer att utsättas för ytterligare kränkningar. Det är vår skyldighet här i Europaparlamentet att kräva rättigheterna för religiösa minoriteter, däribland kristna över hela världen.
Eija-Riitta Korhola
(FI) Herr talman! När det gäller mänskliga rättigheter är Burma ett av världens svagaste länder. Listan över kränkningar av mänskliga rättigheter är ändlös och situationen tycks inte förbättras.
I vår resolution har vi endast tagit upp ett par frågor. Jag anser att resolutionens huvudsyfte är att klargöra att vi känner till och fortfarande håller ett öga på det som händer i Burma.
Vi måste också framföra vårt tack till Thailand som drog tillbaka sitt oroväckande beslut att skicka tillbaka flyktingar till Burma. Förra veckan tog jag flera gånger kontakt med Thailand efter att man hade tillkännagett sina planer på att skicka tillbaka dessa människor. Karenska flyktingar hotades av tvångsarbete, tortyr, kanske tvångsrekrytering till armén samt utplacering av landminor i det område som de flytt från. Det var med en känsla av lättnad jag fick höra att Thailand hade beslutat att överge sina planer på att skicka tillbaka flyktingarna efter samtal med människorättsorganisationer och världssamfundet under veckoslutet. Jag hoppas att EU tillsammans med det övriga världssamfundet kommer att kunna erbjuda Thailand bistånd så snart som möjligt, och försöka hitta en alternativ lösning på problemet med de karenska flyktingarna.
Marc Tarabella
(FR) Herr talman, fru kommissionsledamot! Än en gång är Burma i centrum för resolutionsförslag från Europaparlamentet när det gäller kränkningar av mänskliga rättigheter. Än en gång höjer vi rösten för att fördöma situationen i detta land som inte tycks visa någon förbättring av det sätt på vilket det behandlar sina medborgare, och som är i trängande behov av demokrati i handling.
Medan andra länder har gjort framsteg under åren fortsätter Burma att fritt kränka medborgarnas grundläggande rättigheter. Aung San Suu Kyi, oppositionens symboliska ledare, hålls fortfarande i husarrest, hela folkgrupper har tvångsförflyttats, barn tvingas bli barnsoldater och människor som har opponerat sig mot den sittande regimen arresteras. Exemplen är för många för att kunna nämnas här.
Vi hoppas att det förestående valet kommer att vara fritt, och att oppositionspartierna och alla som vill ställa upp i valet får utöva denna grundläggande rättighet. Vi hoppas också att observatörer kommer att kunna övervaka att valet genomförs fritt och inte förstörs av något lagstridigt förfarande, t.ex. att militärjuntan utnyttjar valet för att legitimera sig själv.
Monica Luisa Macovei
(EN) Herr talman! Militärjuntan har styrt landet genom förtryck och har begått grova och systematiska kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Som folkvald ledamot kräver jag ett fritt och rättvist parlamentsval 2010 för att få en legitim regering i Burma. Det nuvarande kravet att minst 25 procent av platserna i parlamentet ska besättas av medlemmar av militären, utvalda av överbefälhavaren, är bortom allt sunt förnuft när det gäller hur en legitim regering ska se ut.
För det andra konstaterar jag att militärregimen undertecknade Förenta Nationernas konvention mot korruption 2005, men inte har brytt sig om att ratificera den. Att ratificera konventionen ska emellertid bara ses som ett första steg - den springande punkten när det gäller korruptionsbekämpningen är att genomföra konventionen. Korruption leder till fattigdom och straffrihet.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Herr talman! Om Burma har beslutat att hålla parlamentsval för första gången på 20 år kan det innebära ett steg framåt för demokratiseringsprocessen, om det val som ska hållas i höst är hederligt. Med andra ord måste valet för det första vara allmänt så att alla vuxna medborgare får möjlighet att rösta eller ställa upp för val, däribland nobelpristagaren Aung San Suu Kyi och 2 000 andra aktivister från oppositionen som just nu sitter i fängelse av politiska skäl. För det andra måste valet också omfatta de flera miljoner burmeser som av rädsla för tortyr och död har flytt till Thailand, Bangladesh eller Indien. De bör ges möjlighet att rösta på sin ursprungliga hemort. För det tredje ska den burmesiska armén inte garanteras 25 procent av platserna i parlamentet, eftersom det är ett hot mot en grundläggande demokratisk mekanism och snedvrider valresultatet från början. Slutligen måste den burmesiska regeringen respektera regeln om sluten omröstning, och måste tillåta att valet övervakas av internationella observatörer och burmesiska medier.
Om den burmesiska regeringen inte tar hänsyn till dessa krav anser jag att det är absolut nödvändigt att fortsätta med de restriktiva åtgärderna mot regimen enligt punkt 16 i resolutionen.
Csaba Sógor
(HU) Militärjuntan har utlovat ett fritt, demokratiskt val 2010. Det är viktigt att världssamfundet och naturligtvis EU fortsätter att sätta press på juntan så att den demokratiska övergången verkligen äger rum. Vi måste också se till att de många etniska minoriteter som bor i Burma är korrekt representerade vid valet. Detta kan sätta stopp för de återkommande etniska konflikterna. Kina är förmodligen mest lämpat att värna om de kinesiska minoriteterna, men det måste först erkänna sina egna minoriteter: tibetanerna och uigurerna. EU kan bara vara trovärdigt och effektivt när det gäller att utöva påtryckningar om man ser till att minoriteternas rättigheter respekteras i alla medlemsstater. Så länge det finns språklagar inom EU:s territorium, och jag syftar inte bara på Slovakien, så länge som lagen om kollektiv skuld fortfarande återuppväcks inom EU:s territorium på ett sätt som står i strid mot andra världskrigets fakta, och så länge som minoriteternas blotta existens, deras modersmål och deras rättigheter förnekas inom EU:s territorium kan EU inte vara trovärdigt när det försöker utöva påtryckningar och inte heller kan det vara framgångsrikt.
Andreas Mölzer
(DE) Herr talman, fru kommissionsledamot! Den dramatiska försämringen av människorättsläget i Burma som militärjuntan ligger bakom leder till allt mer hänsynslös blodsutgjutelse. Förföljelse av religiösa grupper, etnisk rensning och utvisning, gripande av tusentals politiska fångar samt tortyr, kidnappning och fängslande av regimens politiska motståndare hör till vardagen. Den nya konstitutionen och det bluffval som nu ska äga rum kommer naturligtvis inte att på något sätt förbättra situationen.
Uppriktigt talat kommer inte heller EU-delegationer och parlamentets självgoda resolutioner att leda till några resultat. Vad vi bör göra, om man ser det politiskt realistiskt, är att mobilisera all den kraft EU har att påverka Kina, Indien och Ryssland att bidra med sitt politiska inflytande för att sätta press på den burmesiska regeringen att förbättra människorättsläget i landet. EU bör också uppmana Burmas grannländer att använda sitt inflytande för att människorättsläget ska förbättras.
Cristian Dan Preda
(RO) Någon sade tidigare att vi redan har diskuterat Burma här i kammaren. Jag anser att vi måste fortsätta att diskutera Burma för det är fortfarande ett av de mest förtryckande och slutna samhällena i världen. Som olika FN-organ och organisationer som arbetar med att försvara de mänskliga rättigheterna har visat är systematiska kränkningar av den enskildes rättigheter fortfarande en del av livet där.
Den aktuella trenden är att arrestera människor för att de uttrycker politiska åsikter. Grova våldshandlingar mot oppositionen, såväl inom studentrörelsen som bland buddhistmunkarna, har också konstaterats.
Jag anser inte att man kan överväga att anordna val just nu, eftersom det först behövs en samrådsprocess som inbegriper alla politiska partier. Utan en fri, öppen och allomfattande process kommer annars demokratin i Burma att förbli en fars som vidmakthålls av militären.
Viviane Reding
kommissionens vice ordförande. - (EN) Herr talman! Som ledamöterna mycket tydligt har understrukit fortsätter de allvarliga kränkningarna av mänskliga rättigheter i Burma. Militärregimen har inte levt upp till de internationella kraven på att sätta stopp för kränkningarna av de mänskliga rättigheterna, och den har inte frigett politiska fångar, däribland Aung San Suu Kyi. Trycket på rohingya-minoriteten för att tvinga dem att lämna landet har ökat, och de socioekonomiska förhållandena fortsätter att försämras. Omkring 80 procent av befolkningen bor i landsbygdsområden och allvarliga problem med jordbruket och livsmedelsproduktionen håller på att utvecklas.
EU har flera gånger gjort uttalanden där man fördömer kränkningarna av de mänskliga rättigheterna. EU har också skärpt sanktionerna och samtidigt har vi försökt övertala Burma/Myanmars grannländer - Asean, Kina och Indien - att också använda diplomatiska påtryckningar, och vissa av grannländerna gör det. Dessutom har EU med all kraft stött FN:s arbete. Genom dessa åtgärder har vi skapat svårigheter för militärregimen, men vi har inte lyckats ändra dess agerande.
Nu har militärregimen utlovat val 2010 som ett steg mot att successivt lämna ifrån sig makten. Vi kan bara bedöma detta val när vallagstiftningen offentliggörs, och när vi ser om tydliga och rättvisa åtgärder vidtagits för den slutna omröstningen. Under tiden är EU villigt att inleda diskussioner med den sittande regeringen för att förmå den att utnyttja valet som ett tillfälle att förändra situationen och inleda en positiv period i Burmas historia.
Genom detta vill jag mycket tydligt säga att EU inte vill isolera Burma. Vi är faktiskt den viktigaste givaren av humanitärt och därmed sammanhängande bistånd till landet. Huvuddelen av vårt bistånd går till landsbygden - särskilt till deltaområdet - som fortfarande håller på att återhämta sig efter cyklonen Nargis. Biståndet går också till flyktinglägren längs med den thailändska gränsen. Vi bör också känna till att rapporten från FN:s särskilde rapportör talar ett mycket tydligt språk. Vi stöder FN:s särskilde rapportör och är beredda att hjälpa honom.
Men vi vet också att direkta insatser för mänskliga rättigheter i Burma knappast är möjliga. EU kommer till exempel inte att bjudas in för att övervaka valet, så vi måste utnyttja indirekta metoder. Därför är mänskliga rättigheter integrerade i alla våra biståndsprogram. För att sprida våra värderingar - utvecklingen av mänskliga rättigheter och dialog - måste vi ha ett mycket tydligt budskap. I dag har ett enigt parlamentet fört fram detta mycket tydliga budskap, och jag är säker på att det kommer att höras. Jag är också övertygad om att uppgiften att påminna Myanmar om dess förpliktelser inte bör överlåtas åt grannländerna. Vi måste själva fortsätta att vara engagerade. Vi måste ta upp vår agenda för mänskliga rättigheter direkt med myndigheterna och kommer att göra så även i fortsättningen.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad. Omröstningen kommer att äga rum efter debatten.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Maria Da Graça Carvalho  
Burma fortsätter att uppleva en mycket bekymmersam situation när det gäller mänskliga rättigheter, eftersom de burmesiska myndigheterna har prioriterat sitt grepp om makten framför medborgarnas överlevnad. Jag vill uttrycka min solidaritet med det burmesiska folkets lidande, vilka förtrycks av en militärjunta som ständigt kränker deras mänskliga rättigheter genom tvångsarbete, människohandel, barnarbete och sexuellt våld. Det är nödvändigt att politiska fångar, däribland oppositionsledaren och ledaren för Nationella demokratiförbundet, Aung San Suu Kyi, som mottog Europaparlamentets Sacharovpris 1990 och nobelpriset 1991, friges omedelbart för att bidra till att främja ett fritt, rättvist och öppet val 2010. Därför uppmanar jag EU att anta en konsekvent strategi och utveckla förbindelser med grannländerna, särskilt Kina och Indien, i syfte att främja ett öppet val i Burma.
