Reglamenta pārskatīšana attiecībā uz lūgumrakstu procedūru (Reglamenta VIII sadaļas grozījumi) (debates)
Priekšsēdētājs
Nākamā tēma ir Konstitucionālo jautājumu komitejas vārdā sagatavotais Onesta kunga ziņojums par Reglamenta pārskatīšanu attiecībā uz lūgumrakstu procedūru.
Gérard Onesta
Priekšsēdētāja kungs, pēc lielās tortes, kas bija Corbett kunga ziņojums, es nezinu, vai mans ziņojums būs odziņa uz šīs tortes, drīzāk gan vēl viena maza kūciņa jums pie kafijas, ko varētu pielikt jums klāt pie rēķina.
Es runāšu par lūgumrakstiem. Mēs jau agrāk redzējām, ka Reglaments tādā veidā, kāds tas bija, mums radīja dažas problēmas, jo dažkārt atsevišķi panti bija grūti interpretējami vai pat radīja politisku strupceļu attiecībā uz tādu vai citādu tekstu pieņemamību. Tāpēc mēs mēģinājām to nedaudz sakārtot, precizēt un nostiprināt, taču šīs izmaiņas nav radikālas.
Pirmkārt, mēs gribam labāk identificēt, kas ir lūgumraksta iesniedzējs, jo pašlaik, kad mēs saņemam pustonnu lūgumrakstu, nav skaidrs, kas ir kontaktpersona. Tāpēc mēs prasīsim, lai lūgumraksta iesniedzējs norādītu savu pārstāvi, tā sakot, pretējā gadījumā mēs pirmajā lapā norādīsim lūgumraksta iesniedzēja vārdu.
Mēs esam noteikuši tiesības atsaukt lūgumrakstu. Mēs pilsoņiem sakām: "jūs varat iesniegt lūgumrakstu, bet jūs varat arī atteikties no šīm tiesībām un pieprasīt, lai jūsu vārds tiek dzēsts no parakstītāju saraksta”.
Jūs zināt, ka Parlaments var nodrošināt saraksti jebkurā Eiropas Savienībā apstiprinātajā mazākumtautību valodā, piemēram, galisiešu, basku, katalāņu utt. Mēs nolēmām šīs tiesības attiecināt arī uz lūgumrakstiem. Ja mēs saņemam vēstuli, kas uzrakstīta konkrētā valodā, ko birojs atzīst kā valodu, kas atbilst rakstiskās sazināšanas veidam, arī mēs atbildi sniedzam šajā valodā.
Taču patiesā reforma tomēr balstās uz pieņemamību. Līdz šim Lūgumrakstu komitejas locekļiem laiku pa laikam vajadzēja diezgan smagi cīnīties, lai konstatētu, vai attiecīgais dokuments patiešām attiecas uz Eiropas tiesību aktiem, vai ne. Galu galā, tā kā Eiropa paplašinās visās jomās, cilvēki sāka spraukties caur sētas durvīm. Tāpēc mēs mēģinājām vienkāršot lietas, dodot sava veida stimulu, lai veicinātu pieņemamību.
Ja ceturtā daļa Lūgumrakstu komitejas locekļu uzskata, ka teksts ir pieņemams, tad mēs uzskatām, ka mums nav iemesla ierobežot šīs būtiski svarīgās tiesības, tiesības, kas jebkurā gadījumā balstās uz primārajiem tiesību aktiem. Gadījumā, ja sagatavo apliecinājumu par nepieņemamību, mēs tomēr cenšamies ieteikt iespējamos pārsūdzēšanas līdzekļus.
Vienmēr ir jānodrošina pārskatāmība, jo lūgumraksta iesniedzēja vārds un lūgumraksta saturs vienmēr tiks publicēts mūsu reģistros, taču, ja lūgumraksta iesniedzējs lūdz anonimitāti, lai nodrošinātu privātumu, mēs to varēsim nodrošināt. Tieši tāpat mēs rīkojamies, ja sarunu laikā tiek lūgts ievērot konfidencialitāti.
Dabīgi, pēc komitejas priekšsēdētāja ieskata tiek saglabātas lūgumraksta iesniedzēja tiesības izteikties.
Kas attiecas uz tiesībām veikt pārraudzības darbības, mēs esam tās paplašinājuši - vai drīzāk precizējuši - līdz tādai pakāpei, kā agrāk, kad Lūgumrakstu komiteja varēja praktiski izdot patstāvīgu ziņojumu par vairāk vai mazāk jebkuru jautājumu. Mēs neredzam iemeslu, kādēļ šai komitejai būtu jābūt vairāk tiesībām nekā citām komitejām. Šīs tiesības, protams, tiks saglabātas, ja Priekšsēdētāju konferencei nebūs iebildumu.
Elektroniskais reģistrs ir saglabāts. Vajadzības gadījumā tiks organizēti apmeklējumi, lai vāktu faktus uz vietas, vai, tik tiešām, lai meklētu risinājumus. Šī ir viena no vidutāja funkcijām, mēs esam nolēmuši ieviest kaut ko nedaudz oriģinālu, kaut ko tādu, kam būs jānopelna Parlamenta uzticība.
Ja būs vajadzība, mēs lūgsim Komisijai, kas šovakar ir pārstāvēta visaugstākajā līmenī, precizēt, kā piemērojami Kopienas tiesību akti, un iespējams, sniegt mums informāciju. Dabīgi, ka apkopotā informācija tiks nodota Komisijai, Padomei un lūgumraksta iesniedzējam.
Tomēr, kas būs ar Lisabonas līgumu, vai tas būtu jāratificē? Jūs zināt, ka saistībā ar šo līgumu ir paredzēts jauna veida lūgumraksts - līdzās tiem lūgumrakstiem, ko iesniedz Eiropas Parlamentā un, kas pastāv ļoti ilgu laiku - proti, tie ir lūgumraksti, ko iesniedz Eiropas Komisijā, ja uz tiem ir vismaz viens miljons parakstu.
Mēs vienkārši nolēmām, ka gadījumā, ja Lisabonas līgums tiek ratificēts, ja kādreiz tiek ierosināts kāds jautājums, iesniedzot Komisijai lūgumrakstu, kuru ir parakstījuši viens miljons pilsoņu, mēs Parlamentā varētu pārbaudīt, vai mēs bijām nodarbojušies ar identisku jautājumu, un vai Komisijai iesniegtais lūgumraksts varēja vai nevarēja ietekmēt mūsu darbu, un tādā gadījumā mēs varētu vienkārši informēt lūgumraksta iesniedzējus.
Un tā, priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, es domāju, esmu vairāk vai mazāk rezumējis šo situāciju. Šeit nav radikālu izmaiņu, ir tikai daži precizējumi un cenšanās nepieļaut strupceļu.
Richard Corbett
PSE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, man ir liels prieks, ka mana grupa var izteikt savu atbalstu Onesta kunga ziņojumam, kurš ir veicis labu darbu, pētot šo problēmu, un bija to paveicis jau pirms kāda laika. Ir visai neparasti, ka Priekšsēdētāju konference tik ilgi gaidīja, lai šo ziņojumu iekļautu mūsu plenārsēžu darba kārtībā.
Tomēr tas, ka ziņojums gaidīja savu kārtu tik ilgi un tika iekļauts darba kārtībā vienlaikus ar manu ziņojumu, nozīmē, ka abi mūsu ziņojumi saskaras kādā jautājumā, uz ko Frassoni kundze netieši norādīja mūsu iepriekšējās debatēs. Tas ir jautājums par Lūgumrakstu komitejas sadarbību ar attiecīgajā jomā atbildīgo komiteju. Visi piekritīs, ka abām šīm komitejām ir jāsadarbojas un jāstrādā kopā, bet strīds ir par tā saucamo galīgo lēmumu: ja tās nevienojas, kam piederēs galavārds?
Jūs varat saprast abas puses. Lūgumrakstu komitejas locekļi uzskata, ka viņi ir saņēmuši lūgumrakstu, izpētījuši jautājuma būtību, varbūt ir veikuši lietas izskatīšanu, varbūt arī organizējuši apmeklējumu, iespējams, viņi ir atklājuši kaut ko kļūdainu tiesiskajos aktos, ar kuriem bija nodarbojusies attiecīgā atbildīgā komiteja, un viņi uzskata, ka viņi ir tikuši ar šo problēmu galā un ka viņiem ir jāsaka galavārds, ja atbildīgā komiteja nepiekrīt. No otras puses, var saprast arī atbildīgo komiteju. Kāpēc pēkšņi tiek atrasta kāda cita komiteja, kas nodarbojas ar viņu jautājumiem tikai tāpēc, ka kāds ir nosūtījis lūgumrakstu šai citai komitejai? Jūs varat saprast abas puses.
Ko es esmu mēģinājis darīt, lai samierinātu abas šīs puses, ir pateikt, ka, jā, protams, abām komitejām ir jāstrādā cieši kopā, un dienas beigās Lūgumrakstu komitejai ir jāuzklausa attiecīgās atbildīgās komitejas viedoklis. Tā var, ja vēlas, novirzīties no atbildīgās komitejas viedokļa - tā rīkoties drīkst - taču, ja tā dara, atbildīgajai komitejai ir tiesības iesniegts grozījumus plenārsēdei - tāda ir šīs rīcības cena.
Es uzskatu, ka tas ir saprātīgs quid pro quo. Es nesaprotu, kāpēc Frassoni kundze iepriekš teica, ka tas varētu Lūgumrakstu komiteju iznīcināt. Es tiešām nesaprotu, kā viņa varēja nonākt pie tāda secinājuma. Lūgumrakstu komitejas locekļi, kas pārstāv manu grupu, teica, ka viņi ir priecīgi par šādu kompromisu, un es uzskatu, ka tas ir rīcībspējīgs kompromiss. Tas ir kompromiss. Ja jūs esat vienas vai otras puses galējo uzskatu piekritējs, tad jūs nebūsiet apmierināts, taču es domāju, ka tas ir rīcībspējīgs kompromiss. Tas ļoti labi saplūst ar brīnišķīgo Onesta kunga ziņojumu, un es domāju, ka abas kopā šīs paketes strādās.
Jo Leinen
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Onesta kungs teica, ka viņa ziņojums nav revolucionārs, tomēr tā ir svarīga reforma, kas stiprina pilsoņu, kā arī Lūgumrakstu komitejas tiesības. Tiesības iesniegt lūgumrakstus ir pilsoņiem piešķirtās tiesības, un tiks izdarīti daži uzlabojumi, kas veicinās pilsoņu jautājumu iesniegšanu Parlamentā. Runājot par lūgumraksta pieņemamību, arī es domāju, ka par to nebūtu jālemj komitejas priekšsēdētājam, tas ir pareizi. Lai arī es pats esmu komitejas priekšsēdētājs, es piekrītu, ka, ja ceturtā daļa locekļu uzskata, ka jautājums ir apspriežams, tad tas ir jāapspriež.
Es gribētu nedaudz palabot Onesta kunga teikto: Eiropas pilsoņu iniciatīva nav tas pats, kas lūgumraksts - tas ir aliud. Faktiski tas ir Eiropā visiem pieejams lūgumraksts, cita veida tiesības. Tas tiek adresēts Komisijai, nevis Parlamentam, un mums nevajadzētu tos jaukt. Pilsoniskās sabiedrības pārstāvji ar šo ir izveidojuši lielisku glabātavu.
Šis droši vien ir pēdējais Onesta kunga ziņojums, ko viņš gatavo šeit Parlamentā. Es gribētu viņam sirsnīgi pateikties par viņa darbu, kas daudzējādā ziņā bija lielisks, gan pildot priekšsēdētāja vietnieka, gan mūsu komitejas locekļa funkcijas. Man ir jāpiemin arī Agora, Parlamenta forums ar pilsonisko sabiedrību, kas veido vēsturi un ir patiesi nozīmīgs instruments. Tāpēc mēs atbalstām Onesta kunga ziņojumu un gribētu vēlreiz jums pateikties par konstruktīvo sadarbību.
(Aplausi)
Priekšsēdētājs
Man ir jāpalabo Leinen kungs, jo tā kā Onesta kungs ir nodarbojies ar īpašuma politiku, viņš pametīs ne tikai ar politisko iniciatīvu saistītos darbus, bet arī daudzus pastāvīgos darbus.
Costas Botopoulos
(FR) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, es arī gribētu pateikties Onesta kungam par viņa darbu un par atrašanos Parlamentā. Es gribētu izdarīt dažas piezīmes par viņa pēdējo ziņojumu. Tāpat kā Frassoni kundze, es esmu pārliecināts, ka tiesības iesniegt lūgumrakstu ir nozīmīgas tiesības, taču man jāsaka, ka Lūgumrakstu komiteja ir visai savāda komiteja, tā ir svarīga, interesanta, taču arī savāda. Šī mini tiesa, kurā tiek apspriests viss un nekas, ir visai svarīga un arī interesanta, un visai atšķirīga no tā, ko darām mēs.
Es gribētu ļoti īsi atgriezties pie trim punktiem. Pirmkārt, mazākumtautību valodas. Es piekrītu, taču tas nedrīkst atvērt durvis visām tām valodām, kas nav pilnībā oficiāli lietotās valodas Parlamentā. Otrkārt, pieņemamība. Es pilnībā piekrītu, un tā ir laba lieta, ka mērķis ir drīzāk pieņemt, nevis noraidīt lūgumrakstus. Treškārt, es gribētu pateikt, ka es piekrītu mūsu priekšsēdētājam Leinen kungam. Pilsoņu iniciatīvas tiesībām patiesi nav nekāda sakara ar tiesībām iesniegt lūgumrakstu, kas ir demokrātiskas, konstitucionālas tiesības attiecībā uz Parlamentu, un šīs abas tiesības nevajadzētu jaukt.
Visbeidzot, es pieteicu uzstāšanos galvenokārt tāpēc, lai pateiktos Onesta kungam par viņa darbu.
Priekšsēdētājs
Es atvainojos godājamajam deputātam, jo man tika izteikts aizrādījums, ka es nepareizi izrunāju uzvārdu, kurš pareizi ir Botòpoulos, nevis Botopoùlos, es vēlreiz atvainojos.
Monica Frassoni
- (IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, es arī gribētu pateikties Onesta kungam, arī Zaļo un Eiropas Brīvās apvienības grupas vārdā. Nejauši mēs abi iepriekš bijām viesībās un drīz dosimies turp atpakaļ, lai pabeigtu pateicību saņemšanu un godināšanu.
Šajā sakarā es dabīgi gribēju teikt, ka mēs atbalstām šo ziņojumu, bet mēs arī jūtam, ka jautājums par attiecībām ar galveno komiteju joprojām paliek sāpīgs R. Corbett reformas punkts, un šajā vietā es gribētu arī pateikt kaut ko Botopoulos kungam: tas nebūt nav tā, ka Lūgumrakstu komiteja ir dīvaina komiteja, tā ir komiteja, kurai ir ļoti specifiska loma, un daudzos gadījumos lūgumraksti attiecas uz Kopienas tiesību aktu piemērošanu, tie attiecas uz direktīvu un tiesību aktu pārkāpumiem, kuriem ne vienmēr ir acīmredzami ļoti skaidra saistība ar galveno komiteju.
Es gribētu iet tālāk un teikt, ka katrs, kam ir bijusi kaut neliela darīšana ar Lūgumrakstu komiteju, var redzēt, ka tai ir sava veida Pelnrušķītes loma mūsu Parlamentā. Var redzēt arī to, ka galvenā komiteja neatbild uz Lūgumrakstu komitejas pieprasījumiem, tā absolūti neapgrūtina sevi, lai reaģētu uz jebko, ko Lūgumrakstu komiteja saka, dara vai ierosina.
Tās ir manas bažas: es baidos par to, ka Lūgumrakstu komitejai, kas ne vienmēr, bet bieži nodarbojas ar Kopienas direktīvu piemērošanu, ir kaut kā jāgaida atļauja no komitejām, kas atbildīgas par likumu sagatavošanu un tādējādi spēlē pretējā galda pusē, un jāprasa atļauja arī no Priekšsēdētāju konferences, ja tas ir vienkāršs gadījums, kurā jāpārbauda piemērošanas atbilstība, kurai, es atkārtoju, nav nekā kopīga ar parlamentāro komiteju likumdošanas funkciju.
Tāpēc es izsaku savas bažas par Corbett kunga ierosināto reformu attiecībā uz lūgumrakstiem, lai arī tomēr es esmu stingri par to, ko Onesta kungs teica, un es vēlreiz pateicos jums, priekšsēdētāja vietniek, par to, ka bijāt elastīgs attiecībā uz laiku.
Priekšsēdētājs
Tas faktiski bija galantums, jo tā bija pēdēja runa šajā vakarā, vēl ir atlicis laiks tikai mūsu referentam Onesta kungam atbildes sniegšanai, kuram tūliņ tiks dots vārds.
Gérard Onesta
referents. - Priekšsēdētāja kungs, es mēģināšu atbildēt saviem kolēģiem deputātiem. Leinen kungs, jums ir pilnīga taisnība: tā bija pārteikšanās. Procedūras ir pilnīgi atšķirīgas, ja jautājums tiek iesniegts Komisijai saskaņā ar iespējamo nākamo līgumu vai ja jautājums tiks iesniegts Parlamentam saskaņā ar lūgumrakstu iesniegšanas procedūru.
Tomēr hipotētiskā gadījumā, ja šie abi iesniegšanas veidi - kas ir ļoti atšķirīgi gan adresāta, gan formāta ziņā - attieksies uz identisku jautājumu, mēs nolēmām, ka lūgumraksta iesniedzējs par to ir jāinformē, lai pārliecinātos, vai mums lietas izmeklēšanu ir lietderīgi turpināt, vai ne. Mēs vienkārši izvēlējāmies pastiprināt koordināciju šāda scenārija gadījumā. Es neskaidri izteicos, bet jums bija taisnība, kad jūs lūdzāt, lai es sniedzu lingvistisku skaidrojumu.
Es turpināšu savus lingvistiskos skaidrojumus, atbildot uz Botopoulos kunga jautājumu. Acīmredzami runa nav par to, lai vēl vairāk papildinātu šo Bābeles torni, kas jau tā ir ārkārtīgi sarežģīts: tikai paskatieties, cik daudz tulku šovakar ir šeit. Mums ir samērā skaidrs, ka Parlamenta Birojs ir tas, kas lemj, vai lūgumraksti un sarakste ar lūgumraksta iesniedzējiem ir jānodrošina citās valodās, kas tiek izmantotas dalībvalstī. Tām ir jābūt valodām, ko konkrētā valsts atzīst, un valstij ir jānodrošina, lai tas tiek ievērots. Šobrīd šis jautājums attiecas tikai uz četrām valodām. Ja rīt es gribēšu uzrakstīt kaut ko volapuku valodā - izdomātā valodā - pilnīgi skaidrs, ka to neatzīs neviena valsts, un nedz Parlaments, nedz Birojs man atbildi šajā valodā nesniegs; tas viss ir skaidri noteikts.
Saistībā ar jautājumiem par savstarpējiem komiteju strīdiem, uz ko vērsa uzmanību Corbett kungs, es gribētu norādīt, ka manā ziņojumā saskaņā ar Reglamenta 46. pantu un VI pielikumu ir minēts, ka Lūgumrakstu komiteja var lūgt atzinumu citai komitejai, kura ir "īpaši atbildīga par izskatāmo jautājumu”. Jūs sakāt, ka šajā gadījumā konflikts vienalga var rasties. Labi, mēs esam nolikuši vietā šķīrējtiesnesi, jo Lūgumrakstu komiteja nevarēs izdot ziņojumus ar saviem atzinumiem, ne arī iet pret atbildīgās komitejas patstāvīgajiem ziņojumiem, izņemot gadījumus, ja Priekšsēdētāju konference ļauj to darīt. Mums ir atkārtotās izskatīšanas sistēma, proti, Priekšsēdētāju konference, kura lems par to, kurai no komitejām ir jārīkojas gadījumā, ja tās nespēj vienoties - Lūgumrakstu komitejai vai atbildīgajai komitejai. Tādējādi mēs esam izveidojuši drošības mehānismu jebkurai situācijai.
Es domāju, ka līdz ar šiem izdarītajiem precizējumiem mēs varam beigt, priekšsēdētāja kungs. Es esmu gaidījis gandrīz 20 gadus par tiesībām runāt Parlamentā sešas minūtes, bet darīt to tādas auditorijas priekšā, kāda ir šī, bija patiess prieks.
Priekšsēdētājs
Debates tiek slēgtas.
Balsošana notiks trešdien, 2009. gada 6. maijā.
