Överföring av försvarsprodukter (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Heide Rühle, för utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd, om förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om förenkling av villkoren för överföring av försvarsmateriel inom gemenskapen - C6-0468/2007 -.
Heide Rühle
föredragande. - (DE) Herr talman! Tyvärr är detta ännu en överenskommelse vid första behandlingen - men jag förväntar mig att Barbara Weiler kommer att tala om detta senare.
Vi måste passa på att nå en kompromiss under det franska ordförandeskapet. För närvarande omfattas försvarsutrustning inte av reglerna för den inre marknaden, vilket innebär att alla sådana produkter måste få individuella tillstånd, från enkla produkter såsom skruvar eller delar av uniformer till mycket komplexa vapen; allt behöver individuella tillstånd. Dessa individuella tillstånd utfärdas inom 27 olika nationella system, och vi försöker nu förenkla och harmonisera frågan för att uppnå större klarhet och så att det verkliga arbetet - nämligen inspektionerna - kan inriktas på de komplexa systemen. Med andra ord handlar det om att vi i stället för att behöva övervaka allt lika mycket genom individuella tillstånd verkligen kan koncentrera oss på det väsentliga.
Samtidigt får eventuella förenklingar definitivt inte minska medlemsstaternas ansvar för vapenexporten och för övervakning av denna, absolut inte. Detta ansvar gäller främst tillståndsförfarandet. Genom tillstånden fastställs restriktioner för användningen, som är en del av produkten och dess leverans och som mottagaren är skyldig att följa. En EU-förordning måste stärka detta ansvar från medlemsstaternas sida samt innehålla krav på att de alla använder samma förfarande.
Förenklingen inom ett område som är så känsligt som detta måste absolut ta hänsyn till att det finns upprepade överträdelser inom EU av begränsningarna av export till tredjeländer. Vapen från EU används i länder som är ökända för sina kränkningar av de mänskliga rättigheterna, såsom 82 militära pansarfordon som i september 2006 exporterades via Frankrike och Belgien till Tchad, i strid med EU-lagstiftningen. Även om medlemsstaterna på papper tidigare kunde kräva att mottagaren följde klausulerna om användning kunde de inte tillgripa några praktiska åtgärder mot mottagaren i en annan medlemsstat som återexporterade varorna i strid med restriktionen.
Den icke-statliga organisationen Saferworld har till exempel noterat och beklagat att Rumänien inte har några effektiva sanktioner mot överträdelser av det nationella systemet för vapenöverföringar. Med det här direktivet vill vi förändra detta. Genom det här direktivet har vi stärkt medlemsstaternas ansvar. Inte desto mindre måste det noteras att direktivet grundas på lagstiftningen om den inre marknaden, på artikel 95 i EG-fördraget - med andra ord på fördragets första pelare, vilket tyvärr har gjort det omöjligt att direkt inkludera utrikespolitiska överenskommelser inom den andra pelaren, såsom den europeiska uppförandekoden om vapenexport. Trots detta har vi ett klart formulerat skäl som tydliggör att det är medlemsstaterna som bär ansvaret inom detta område.
Min främsta ambition som Europaparlaments föredragande var att öka öppenheten och den demokratiska kontrollen för att förhindra överträdelser eller bestraffa dessa om de sker. Förutsättningarna för ett underlättande av vapenöverföringar är stärkt ansvar från alla sidor och större ömsesidig tillit.
Särskilt har vi stärkt två tillståndsförfaranden - först det globala tillståndet och för det andra det allmänna tillståndet - och i och med detta har vi fastställt tydliga skyldigheter för företag som söker ett allmänt tillstånd. I framtiden kommer dessa företag att behöva vara certifierade, vilket kommer att vara det enda sättet att få allmänna tillstånd. Certifieringen kommer att kräva en ansvarsskyldighet från företaget över hela linjen upp till högsta ledningen i fråga om efterlevnaden av de gällande exportrestriktionerna. Medlemsstaterna behöver inte bara dra in certifieringen från företag som inte rättar sig efter dessa restriktioner, utan också straffa dem. I framtiden kommer en förteckning över företag med allmänna tillstånd att offentliggöras i allmänt tillgängliga register, vilket kommer att ge allmänheten större öppenhet och tillsynsmöjligheter. Allmänna tillstånd kommer också att behöva offentliggöras, med alla de skyldigheter som de inkluderar.
Alla medlemsstater måste tillämpa samma kriterier för certifieringen av företag. Det är en särskilt viktig punkt. Direktivet kommer därmed att öka pressen på de medlemsstater som hittills har gett tillstånd och förvaltat vapenexporten utan någon insyn. Detta innebär att ett område som enligt organisationen ”Transparency International” har en särskild tendens till korruption för första gången kommer att ha den öppenhet som det bör ha.
Günter Verheugen
Herr talman, mina damer och herrar! I dag tar vi ett stort steg mot en inre marknad för försvarsmateriel. Samtidigt tar vi inte ifrån medlemsstaterna rättigheten att fatta egna beslut om sin exportpolitik inom denna känsliga sektor. Detta är den enda möjliga lösningen på en mycket svår fråga, och jag skulle särskilt vilja tacka föredraganden, Heide Rühle, för hennes hårda och effektiva arbete. Jag är också tacksam gentemot skuggföredragandena som kan ta åt sig en stor del av äran för dagens framgång.
Jag skulle också vilja tacka det franska och det slovenska ordförandeskapet, som såg till att det gjordes så snabba framsteg i förhandlingarna i rådet. Det är verkligen anmärkningsvärt att vi har lyckats anta ett så pass svårt förslag på mindre än ett år - redan nu.
Vem skulle ha trott för tio år sedan, när kommissionen först tog upp idén med en inre marknad för försvarsmateriel, att de faktiskt skulle lyckas med detta? Jag tror inte att många trodde det, men vår ihärdighet har lönat sig. Vi är nära ett genombrott. Medlemsstaterna kommer inte längre att se andra medlemsstater som tredjeländer i vapenexportsyfte, utan som partner. Detta kommer att vara en tydlig och politiskt viktig förklaring om den europeiska integrationen.
Den ekonomiska betydelsen av detta ska inte heller underskattas. Skattebetalarnas pengar kommer i framtiden att användas mer effektivt eftersom specialisering kommer att ersätta det nuvarande dubbelarbetet som är dyrare. Vår industri kommer att bli mer konkurrenskraftig på internationell nivå. Det gäller särskilt små och medelstora företag, som kommer att ha lättare att få tillgång till denna marknad tack vare tydligare och mer förutsägbara regler.
Slutligen kommer medlemsstaternas väpnade styrkor också att ha större leveranssäkerhet och större valfrihet när det gäller vapenkvalitet - utan tvivel, om de kan köpa inom EU, vilket bör vara ett incitament att köpa europeiska varor snarare än att leta utanför Europa.
Slutligen förväntar jag mig också att vi alla kommer att vinna i termer av säkerhet. Vi gör verkliga besparingar när det gäller kontrollerna inom gemenskapen, vilka kommer att ge medlemsstaterna ytterligare resurser för att öka kontrollen av exporten till tredjeländer. Jag vill upprepa vad Heide Rühle just sade om de aktuella rutinerna, och jag håller helt med henne om att fler kontroller krävs i detta sammanhang. Många har arbetat mycket hårt för att uppnå detta resultat, och i dag har vi tillsammans uppnått det. Jag är mycket tacksam mot er alla för detta.
Hannes Swoboda
Herr talman, herr kommissionsledamot, fru Rühle! Låt mig framföra mitt uppriktiga tack till Heide Rühle. Liksom kommissionsledamoten anser också jag - för utskottet för industrifrågor, forskning och energi - att vi behöver bättre utgångsvillkor för vapenindustrin. Med tanke på konkurrensnivån, särskilt från Förenta staterna, behöver vi likvärdiga konkurrensvillkor.
Det innebär inte - såsom redan har sagts - att de olika medlemsstaterna inte behöver ha sina egna principer för vapenexport, men vi måste ha förenklade förfaranden där detta krävs och är möjligt, inte minst för att minska byråkratin.
Det bör upprepas att vi behöver öppenhet. Det kommer att öka graden av säkerhet, förenkla förfarandet och även göra det lättare att upptäcka eventuella oegentligheter än under nuvarande omständigheter.
Det måste naturligtvis göras regelbundna kontroller för att se till att de regler och principer som vi har enats om följs, vilket naturligtvis behöver noteras i de olika handelsdokumenten.
Slutligen vill jag bara betona att vi inte kan klara oss utan sanktioner, inte för att vi nödvändigtvis vill tillämpa sanktioner, utan för att vi vill göra det helt klart att om vi ska ha förenklade regler som passar industrin behöver det också i gengäld finnas mer press för att se till att dessa regler följs. I denna bemärkelse är detta ett mycket bra betänkande, och vi tar verkligen ett viktigt steg mot en inre marknad för försvarsmateriel.
Jacques Toubon
för PPE-DE-gruppen. - (FR) Herr talman! Jag är verkligen glad över antagandet av detta förslag till direktiv. För första gången kommer ett gemenskapsinstrument att förenkla överföringarna mellan medlemsstaterna inom ett extremt känsligt område, området försvarsmateriel.
Detta är ett verkligt framsteg för den inre marknaden för försvarsutrustning. Det har gjorts både tack vare parlamentets arbete och särskilt vår föredragandes arbete, Heide Rühle, och rådets och kommissionens insatser efter våra diskussioner för en månad sedan, och efter att vi röstade i utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd.
Denna text har en dubbel målsättning: ett industripolitiskt mål - och detta är utmärkt för EU:s vapenindustrier - och ett mål i samband med den inre marknaden, nämligen att underlätta rörligheten för dessa produkter samtidigt som man tar hänsyn till deras särskilda egenskaper.
Vi har verkligen hittat en balans som gör det möjligt för oss att garantera att medlemsstaternas säkerhetsintressen skyddas, eftersom det hänvisas till artiklarna 30 och 296 i fördraget, och att medlemsstaterna kommer att kunna delta i det mellanstatliga samarbete, präglat av viljeförklaringar, som är på gång. Denna text bidrar starkt till att öka det ömsesidiga förtroendet mellan medlemsstaterna när det gäller överföringar, tack vare certifiering och tack vare utvecklingen av allmänna och globala tillstånd. Exporten till tredjeländer utesluts mycket tydligt från denna text, och en klar åtskillnad görs mellan den första pelaren, som gäller den inre marknaden, och den andra pelaren.
Jag tror faktiskt att detta direktiv kommer att vara extra välkommet eftersom rådet samtidigt, det vill säga i förra veckan, den 8 december, antog en gemensam ståndpunkt om uppförandekoden, och det gjorde denna uppförandekod bindande efter att den hade varit i ett dödläge under tre år. Det var en begäran från parlaments sida som nu har hörsammats.
På samma sätt är denna text en del av ett återupplivande av den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken, som Europeiska rådet just beslutade om i fredags. Bland annat ska vi lyckas uppnå det berömda målet 60 000 man inom 60 dagar. Det är tydligt att vi både gör bra besparingar och bra utrikespolitik.
Manuel Medina Ortega
Föredraganden och de tidigare talarna har betonat de viktigaste egenskaperna hos detta förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv.
Det handlar om erkännandet att vapen och ammunition också faller inom den inre marknaden, trots att de naturligtvis är föremål för ett antal restriktioner. Det handlar inte om normala varor - det är inte godis eller fritidsprodukter - utan om föremål som behöver kontrolleras noga.
Det finns självklart restriktioner i själva fördraget, i artiklarna 30 och 296, som ger medlemsstaterna ett betydande ansvar inom detta område. Det faktum att vi har en gemensam marknad hindrar inte att medlemsstaterna måste följa säkerhetsnormerna och att de har rätt att genomdriva dessa när deras egen säkerhet hotas.
Arbetet i utskottet för rättsliga frågor och i de utskott som samarbetade med detta och avgav yttranden, med rådets samtycke, under det sakkunniga överinseendet av föredraganden, Heide Rühle, var mycket positivt.
Jag anser att det är en välbalanserad text som vi presenterar i dag. Trots att ett stort antal ändringsförslag förekommer på papper begränsar vi oss i dag väsentligen till ett - ändringsförslag 63 - som är det som summerar kompromissens anda. Innehållet och ordalydelsen i detta ändringsförslag är konsekvent och kommer att möjliggöra att hela denna marknad kan fungera effektivt.
Jacques Toubon har påpekat sambandet med andra internationella texter. Dessa inkluderar antagandet, eller snarare undertecknandet denna månad, av Oslokonventionen som förbjuder klusterammunition, samt konventionen om begränsning av de antipersonella minorna och en hel rad internationella överenskommelser och även EU-lagstiftning som utformats för att begränsa användningen av vapen. Jag menar att vår modell inte är en modell med fri rörlighet för vapen när som helst, utan en reglerad marknad som kontrolleras av medlemsstaterna och från och med nu också av själva EU-institutionerna.
Leopold Józef Rutowicz
för UEN-gruppen. - (PL) Herr talman! Betänkandet om Europaparlamentets och rådets direktiv om förenkling av villkoren för överföring av försvarsmateriel inom gemenskapen är utan tvekan ett nödvändigt dokument. Jag vill tacka Heide Rühle för hennes hårda arbete med att utarbeta detta.
Direktivet förenklar den gemensamma marknadens funktionssätt. Det förbättrar också denna marknads konkurrenskraft samtidigt som det inte begränsar de villkor som beror på vissa länders särskilda förutsättningar. Det skyddar EU:s och medlemsstaternas internationella åtaganden i fråga om handeln med försvarsmateriel. De bestämmelser som antas kan hindra små och medelstora företags verksamhet på grund av de formella krav som ställs. Detta bör därför uppmärksammas när man ser över direktivets genomförande. Med tanke på de stora tekniska framsteg som har gjorts och nya åtaganden, till exempel när det gäller antipersonella minor och klustervapen, bör Europeiska unionens gemensamma militära förteckning ständigt uppdateras.
De ändringsförslag som har lagts fram är bra. Upprepning bör undvikas. Vi stöder det här direktivet.
Tobias Pflüger
för GUE/NGL-gruppen. - (DE) Herr talman! Det huvudsakliga syftet med det här förslaget till direktiv från kommissionen är ”en väl fungerande inre marknad”. Dess mål är att underlätta vapenexporten inom Europa, som också naturligtvis påverkar vapenexporten utanför Europa. Huvudsakligen innebär detta att vapenexporten kommer att öka, och Heide Rühles betänkande bidrar inte alls till att ändra direktivets grundläggande inriktning. Det finns några positiva ändringsförslag, såsom uteslutandet av antipersonella minor och klustervapen. Detta handlar uppenbart om att stärka den europeiska vapenindustrin mot yttre konkurrens, och det anges också i Europaparlamentets pressmeddelande. Det stärker utvecklingen mot oligopoliseringen av EU:s vapenindustri, eftersom bara sex EU-stater har en omfattande försvarsindustri: Tyskland, Frankrike, Storbritannien, Sverige, Italien och Spanien. Framför allt handlar detta om att ge dessa länder exportbidrag. Vapenexporten inom gemenskapen innebär också vapenexport till stater i krig, såsom Storbritannien i Irak och Tyskland i Afghanistan.
Om man ser till skäl 24 i direktivet, lämnas också uppförandekoden, som nu lyckligtvis har blivit rättsligt bindande, åt medlemsstaternas omdöme. Där uppges följande: ”Eftersom beslutet att tillåta eller vägra export är och bör förbli en nationell angelägenhet, bör ett sådant samarbete enbart bygga på frivillig samordning av medlemsstaternas exportpolitik.” Vi behöver inte stöd till marknaden för vapen och militär utrustning. Vi behöver ett direktiv om nedrustning och omläggning av vapenindustrin.
Nils Lundgren
för IND/DEM-gruppen. - Ja, herr ordförande, jag är en varm anhängare av EU:s inre marknad, men försvarsmateriel är inte som andra varor och tjänster. När ett land exporterar försvarsmateriel tar det samtidigt ställning i utrikes- och säkerhetspolitiska frågor och måste kunna ta ansvar för detta. Kommissionens förslag till nytt system för överföring av försvarsmateriel motiveras med effektivitet och leveranssäkerhet och föredraganden, fru Rühle, stöder i huvudsak kommissionen. Detta är vilseledande argumentation. Om Lissabonfördraget drivs igenom av den europeiska makteliten mot demokratins regler, vilket ter sig sannolikt, blir det förslag vi här diskuterar ett stort steg mot en militär union. Säg nej till detta! Mellanstatliga lösningar på detta område är den väg som är förenlig med en självständig nationell utrikes- och säkerhetspolitik. Sådana fungerar. De nordiska länderna inleder just nu förhandlingar i dessa frågor. Tack för ordet!
Malcolm Harbour
(EN) Herr talman! Som samordnare för utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd välkomnar jag verkligen detta förslag och tackar Jacques Toubon och Heide Rühle. Dessa två personer har, särskilt under Heide Rühles ledning, företrätt vår grupps intressen på ett mycket bra sätt.
Som många av er vet har jag en stor passion för den inre marknaden. Men jag är också mycket passionerad för att medlemsstaterna ska ha total kontroll över försvaret och inköp av försvarsutrustning, i sitt eget nationella intresse. Fördelen med detta förslag är att vi på ett skickligt sätt har kombinerat dessa båda saker. Jag tackar föredraganden, och definitivt också rådet, för att de har godkänt ändringsförslag som verkar för att medlemsstaterna fortsatt kommer att ha fullständig kontroll över villkor för exporttillstånd, produkten i fråga, hur denna produkt används och var den hamnar.
Å andra sidan, som entusiast för den inre marknaden, och särskilt som företrädare för ett område med många små tillverkningsföretag som är mycket aktiva inom försvarssektorn - och Storbritannien har EU:s största sektor för tillverkning av försvarsmateriel - måste jag säga att detta förslag kommer att vara till stor hjälp för företag som arbetar inom ramen för omfattande och komplexa försvarskontrakt. Det kommer inte att behövas den typ av byråkrati som kommissionen med rätta har uppmärksammat. Enligt dess statistik, som ni hörde om tidigare, utfärdas omkring 11 000 tillstånd årligen, och inte ett enda har avslagits sedan 2003. Vad vi gör är att förenkla processen så att vi faktiskt kan göra ordentliga kontroller i stället för att utfärda papper som i praktiken inte gör den minsta skillnad för de berörda små och medelstora företagen. När vi nu också har godkänt småföretagsakten försöker vi göra framsteg med den inre marknaden och förbättra den industriella basen.
Detta är ett mycket värdefullt förslag, och jag är säker på att parlamentet kommer att stödja det i morgon.
Jan Cremers
(NL) Herr talman, mina damer och herrar! Också jag vill framföra mitt tack till föredraganden, Heide Rühle. För socialdemokratiska gruppen i Europaparlamentet var det mycket viktigt i förhandlingarna att direktivet inte bara skulle skapa mer likvärdiga förutsättningar för industrin, utan att det också skulle säkra ökad insyn, kontroll och korrekt efterlevnad.
Det är också av central betydelse för min grupp att vi när vi förenklar villkoren för överföring av försvarsmateriel inom gemenskapen tar tillräcklig hänsyn till de effekter som detta kan ha för tredjeländer, i detta fall med avseende på den eventuella överföringen av vapen till utvecklingsländer.
Därför förespråkade vi under förhandlingarna om de nya tillståndssystemen för försvarsprodukter bättre kontroll vid EU:s yttre gränser och ett system som under inga omständigheter kan hindra medlemsstaternas samarbete inom ramen för uppförandekoden för vapenexport.
Under förhandlingarna delade rådet Europaparlamentets önskemål om att det skulle bli tydligare vem som köper och säljer försvarsprodukter och vilka regler och villkor som de bör följa samt att tydliga sanktioner ska införas när företag inte följer överenskommelserna, inklusive avstängning av företagen från marknaden.
Vid det tidigare plenarsammanträdet i Bryssel förespråkade jag att den frivilliga uppförandekoden skulle omformas till ett rättsligt bindande instrument. Det gladde mig att i förra veckan höra att rådet fattade ett positivt beslut om detta, i kombination med strängare regler för export av vapendelar. I denna takt kommer EU snart att kunna föregå med gott exempel när det gäller överföring av försvarsprodukter, vilket är mycket angeläget.
Charlotte Cederschiöld
Genom den förbättring av marknaden som det här kommer att resultera i främjar vi försvarsindustrins möjligheter på den europeiska marknaden. Tidigare licenssystem har, som vi hört, varit komplicerade och administrativt betungande och dessutom gjort det svårt att göra skillnad på trogna samarbetspartner i grannländer och nya aktörer från tredjeland. Det här förändras nu genom att hindren mot överföring reduceras och reglerna harmoniseras och förenklas, något som naturligtvis kommer att gynna marknadsdrivande länder.
Mitt land har en stark konkurrenskraftig försvarsindustri och vi har god trovärdighet i internationella sammanhang vad gäller fredsbevarande och demokratibefrämjande insatser. Av den anledningen har det också varit oerhört viktigt för oss, för mig, liksom för min regering att behålla 100 % svensk kontroll över exporten till tredjeland. Vi kan inte under några omständigheter över huvud taget acceptera att länder med mer accepterande attityd gentemot odemokratiska och krigförande stater köper vapen från Sverige för att sen vidarebefordra, vidareexportera dem utanför svensk kontroll.
Vi vill ha en garanti för att den försvarsmateriel vi säljer inte hamnar i fel händer, och det har vi fått i och med introduktionen av så kallade slutanvändarintyg. Det gör att jag med stor tillförsikt ställer mig bakom den kompromiss som lagts fram i plenum och ger ett tack till alla inblandade parter för ett gott arbete.
Barbara Weiler
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Jag uppskattar verkligen Heide Rühles insats, och jag kommer troligen att rösta ja i morgon, men jag har fortfarande vissa betänkligheter när det gäller innehållet och förfarandet.
Den gemensamma marknaden för försvarsmateriel och främjandet av konkurrenskraften är inte i min mening ett självändamål. Vi i socialdemokratiska gruppen i Europaparlamentet vill inte ha någon återmilitarisering av EU. Vi försöker att uppnå något annat genom denna lag. Vi vill ha större insyn, och det är det vi uppnår. Vi vill ha ett effektivare samarbete mellan medlemsstaterna, som också kommer att leda till minskade kostnader i de nationella försvarsbudgetarna. Och det bör inte underskattas - jag vänder mig särskilt till en sida av parlamentet - att dessa bindande regler framför allt kommer att bidra till att förebygga korruption. Vi vet alla hur korruptionsbenägen denna sektor kan vara.
Ett annat positivt resultat i förhandlingarna var att vissa länders hårda exportrestriktioner, till exempel Sverige och Tyskland, inte har urholkats.
Det finns dock fortfarande två problem: Mitt förslag om att den demokratiska kontrollen för första gången skulle ske genom parlamentarisk tillsyn förkastades tyvärr i utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd, och den andra problematiska punkten är att vi inte kunde lägga fram detta förslag på nytt eftersom vi inte hade haft någon riktig parlamentsdebatt. Vi talar inte om tennisskor utan om farliga, riskfyllda varor. Därför upplever jag att informella trepartsmöten - som de så oskyldigt kallas, vare sig de gäller klimatförändringspaketet, leksaker eller andra lagar - inte hör hemma i ett modernt parlament.
Marian Zlotea
(RO) Jag skulle vilja inleda med att gratulera föredraganden, Heide Rühle, och skuggföredraganden från gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater, Jacques Toubon, för det utmärkta jobb som de har gjort med tanke på detta betänkandes tekniska karaktär.
För tillfället har vi 27 nationella marknader för försvarsmateriel. Med andra ord har vi en ineffektiv resursanvändning. En positiv omröstning om detta förslag till direktiv kan vara ett viktigt steg för medlemsstaterna i försvarsrelaterade frågor. Det skulle medföra en ny strategi med standardiserade tillstånd för försvarsmateriel.
Medlemsstaterna måste besluta sig för att fastställa villkoren för alla typer av tillstånd, inklusive vilka typer av produkter som regleras av varje tillstånd, baserat på de företag som använder sig av tillstånden. Om ett företag vill köpa en produkt baserat på ett tillstånd som har utfärdats i en annan medlemsstat behöver denna certifieras av företagets egen medlemsstat. Inrättandet av olika typer av tillstånd för överföring av försvarsmateriel och försvarstjänster inom EU skulle minska de nuvarande hindren för den fria rörligheten och utbytet av försvarsmateriel på den inre marknaden, samtidigt som det också skulle göra konkurrensen mindre snedvriden.
Att genomföra dessa åtgärder är bara en del av ett mycket omfattande initiativ som har till syfte att öka genomförandefrekvensen för säkerhets- och försvarsrelaterade projekt med offentlig upphandling och underlätta dessa, naturligtvis i enlighet med internationella konventioner.
Avslutningsvis vill jag uttrycka min tilltro till att de kompromissändringsförslag som har nåtts efter förhandlingarna kommer att ge en bra medelväg som gynnar alla. Tack.
Geoffrey Van Orden
(EN) Herr talman! Samtidigt som många delar av en effektiv inre marknad kan vara välkomna är försvaret och därmed också i förlängningen försvarsindustrin ett mycket särskilt fall. De har en unik nationell strategisk betydelse.
Som andra har nämnt står 6 av 27 EU-länder för över 80 procent av försvarsutgifterna och för 98 procent av den forskning och utveckling som bedrivs. Dessa sex länder utvecklar redan gemensamma tillståndsförfaranden inom en frivillig ram. Så jag måste fråga varför kommissionen ser det som så viktigt att ha ett direktiv av denna typ.
Uppriktigt sagt verkar det kraftlöst. Såvitt jag kan se inrättas inga gemenskapsbefogenheter i försvarshandeln. De intressenter inom försvarsindustrin som jag har rådfrågat verkar avspända när det gäller detta, men Heide Rühle tror att det bara handlar om sanktioner och exportkontroll, och kommissionsledamot Günter Verheugen har ställt sig bakom denna åsikt. Jacques Toubon betonar att exporten faller utanför ramen för texten.
Jag noterar att kommissionen kommer att ha till uppgift att se över direktivets genomförande och utvärdera dess effekter på utvecklingen av en europeisk marknad för försvarsmateriel och en industriell och teknisk bas för det europeiska försvaret. Det skulle vara anmärkningsvärt om kommissionen ägnade så mycket tid åt ett sådant projekt om det bara var avsett att förenkla regler och förfaranden.
Samtidigt som Storbritannien har den största försvarsindustrin av alla EU-länder finns det märkligt nog mycket lite i detta direktiv som är till någon nytta för Storbritannien. Faktiskt blir det mer byråkrati och en ny princip om certifierade företag kommer att behöva införas. Jag är inte säker på att det är ett tillräckligt skäl för ett direktiv att det bara kan ses som ganska harmlöst.
Det är utan tvekan ett steg i riktning mot ett större deltagande från EU:s sida i försvaret. Vi bör få en försäkran att handelns och industrins vinster är av sådan betydelse att de berättigar denna rättsakt och att det, när hindren för handeln inom gemenskapen sänks, inte finns andra dolda hinder för försvarshandeln med länder som ligger utanför EU. Jag skulle vilja ha garantier från rådet och kommissionen på denna punkt.
Ioan Mircea Paşcu
(EN) Herr talman! Jag välkomnar direktivet under diskussion. Det är ett viktigt steg mot en förenklad byråkrati i de nationella systemen för försvarsrelaterade överföringar inom gemenskapen.
Jag bedömer att direktivet kommer att fylla sitt syfte, att minska osäkerheten när det gäller rörligheten för denna typ av produkt inom hela gemenskapen samtidigt som man bevarar det nationella beslutfattandet i frågan.
Det kommer också att bidra till att medföra, även om det blir indirekt, förenhetligande och standardisering på en mycket mångfasetterad marknad, och på så sätt i slutändan bidra till integrationen i fråga om försvaret, säkerheten och utrikespolitiken i EU. Problemet kommer att ligga i den praktiska tillämpningen, vilket innebär att de normer som nu införs inte bör upphävas genom undantag, vilket å sin sida inte kan undvikas helt och hållet med tanke på frågans känslighet.
Avslutningsvis hävdar jag att direktivet under diskussion, eller snarare dess framtida förbättring, också kommer att vara användbart för att ange vilka gränser för ytterligare integration på försvars- och säkerhetsområdet som är godtagbara för medlemsstaterna vid en viss tidpunkt.
Bogusław Liberadzki
- (PL) Herr talman! Jag ställer mig inte bakom den strategi som föreslagits av Geoffrey Van Orden, och jag skulle vilja förklara varför. Vi överväger reglering av en särskild sektor av ekonomin, harmonisering, förenklade förfaranden, sammanhängande regler för företag och även regler för hur man ska gå tillväga på yttre marknader. Detta är därför också ett viktigt område sett utifrån de enskilda medlemsstaternas ekonomier. Om länderna ges större frihet ger det dem tillfälle att utnyttja dessa potentiella möjligheter. Allt detta är också viktigt i termer av vår position på de internationella marknaderna. Jag skulle vilja betona att vare sig Europaparlamentet, där vi är ledamöter, eller själva EU är okänsligt för den allmänna situationen i världen och i dess enskilda regioner. Vi är inte heller okänsliga för frågorna i samband med fred och konflikter.
Günter Verheugen
Herr talman, mina damer och herrar! Jag skulle vilja komma med två korta kommentarer.
Frågor som gäller kontrollen av vapenexporten i länder utanför EU, nedrustning och vapenkontroll i allmänhet kan inte behandlas i ett direktiv om den inre marknaden. De skulle bara kunna behandlas om vi hade inte bara en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik utan en gemenskapens utrikes- och säkerhetspolitik inom EU - och det har vi inte. Därför behöver vi hålla oss till vad vi kan göra, vilket är min andra kommentar.
Så länge som vi i EU:s medlemsstater anser att väpnade styrkor är nödvändiga och så länge som vi anser att vi bara kan garantera vår säkerhet genom att behålla - eller kanske vi skulle säga genom att också behålla - väpnade styrkor, kommer EU:s skattebetalare ha rätt att förvänta sig en så effektiv service som möjligt för sina pengar. Den europeiska marknaden för försvarsmateriel är helt enkelt ineffektiv. Den innebär att man slösar en ofattbar mängd pengar som bättre skulle ha kunnat användas för att införskaffa modernare, mer högteknologiska vapen som skulle vara bättre för de väpnade styrkorna och som skulle kunna användas för att förbättra EU:s säkerhet. Om ni frågar er själva hur det kan komma sig att kostnaden för EU:s försvar sammanlagt uppgår till nästan 40 procent av USA:s försvarsbudget, och att effektiviteten och prestationen hos EU:s väpnade styrkor ändå är mindre än 10 procent av vad som gäller för USA:s styrkor, kommer ni att se var problemet ligger. Det ligger bland annat i att vi har detta onödigt komplexa och dyra system med tillstånd för vapenmarknaden inom gemenskapen.
Genom att helt enkelt göra oss av med de tillstånd som vi fortfarande har kommer vi att kunna spara 450 miljoner euro per år, bara genom denna enda åtgärd. För den medlemsstat som Geoffrey Van Orden hänvisade till, som i framtiden skulle kunna spendera en stor andel av besparingarna på sin egen försvarsbudget, var detta i alla händelser skäl nog att stödja kommissionens förslag. Vi måste uppmärksamma förbättringarna av den europeiska marknaden för försvarsmateriel, med andra ord vår ökade effektivitet i samband med försvar och säkerhet - eftersom detta är vad det i praktiken handlar om - och minskningen av vårt beroende av vapen från länder utanför EU. Det finns ett parallellt direktiv till detta, nämligen direktivet om försvarsupphandling, som ännu inte har debatterats i parlamentet. Kommissionen lade avsiktligt fram dessa två direktiv som ett paket, eftersom dessa båda åtgärder bara kan vara helt effektiva om den andra delen antas. Jag skulle därför avslutningsvis vilja be er att inte bara anta det aktuella förslaget utan också det kommande förslaget om europeisk försvarsupphandling.
Heide Rühle
föredragande. - (DE) Herr talman! Också jag skulle vilja upprepa att detta är ett direktiv om den inre marknaden och inte ett utrikespolitiskt direktiv. Det är en mycket viktig poäng. På det utrikespolitiska området skulle vi helt enkelt inte ha möjlighet att anta något direktiv. I sådana frågor rådfrågas bara parlamentet, och det kan inte delta i medbeslutandet. När det gäller direktiv som grundas på den inre marknaden har vi fullt medbeslutandeinflytande och har därför kunnat öka insynen inom en sektor som tidigare har verkat alltför mycket i skymundan.
Jag skulle bara vilja svara Tobias Pflüger, som tog upp hotet med oligopolisering. Vad är det vi har just nu? Vi har ILO, där de större staterna redan samarbetar och där de har gjort transporterna mellan sina länder enklare. Vad vi nu gör är att öppna hela den inre marknaden enligt öppna och överskådliga regler, med skyldigheter för medlemsstater och företag, och därigenom motverkar vi faktiskt denna oligopolisering, så ert argument är inte hållbart.
För att besvara de andra frågorna också, om vad vi gör för att se till att detta direktiv genomförs, med andra ord verkställa det, och om vad vi ska göra när det gäller undantag. När det gäller genomförandet ska kommissionen regelbundet rapportera till parlamentet, eftersom det är tydligt för oss alla att det finns en osäkerhet här. Detta steg måste också stödjas genom regelbundna kontroller och genom ökad tillit mellan medlemsstaterna.
Allt detta anges i direktivet. När det gäller ändringsförslagen insisterade vi från utskottets sida - och jag ser detta som mycket viktigt - på att ändringar bara skulle kunna göras med samtycke från kommissionen och parlamentet, så det kommer bara att finnas undantag om parlamentet samtycker till dessa. Detta ger oss ett föreskrivande förfarande med kontroll, och jag tror att också detta är ett viktigt framsteg, eftersom det är precis vad vi vill uppnå: standardisering av denna sektor, tydliga, överskådliga regler, begriplighet och bättre kontroller.
Som jag ser det kan vi uppnå allt detta baserat på den inre marknaden, och vi skulle inte ha kunnat uppnå det med någon annan grund. Därför kan jag inte alls förstå Tobias Pflügers grundläggande kritik.
Talmannen
- Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum tisdagen den 16 december 2008.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Bogdan Golik  
skriftlig. - (PL) Jag skulle vilja uttrycka mitt stöd för förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om förenkling av villkoren för överföring av försvarsmateriel inom gemenskapen.
Det bör noteras att EU:s medlemsstater konsekvent har uteslutit överföring av försvarsmateriel från den europeiska integrationen på grund av de skilda nationella bestämmelserna. Därför öppnades inte försvarsmarknaderna, vilket har haft en negativ inverkan på alla EU-medlemsstater. Den intensifierade integrationen och reformprocesserna inom vapensektorn ökar dock också effektiviteten hos den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken.
Direktivets bestämmelser om förenkling av villkoren för överföring av försvarsmateriel kommer att ha positiva effekter när det gäller att öka insynen i förfarandena genom införande av enhetliga och mindre komplicerade principer för överföring av försvarsmateriel inom gemenskapen. Det kommer att innebära förbättrad säkerhet och mer tillförlitliga leveranser, ökad konkurrenskraft för den europeiska försvarsindustrin och större tillit mellan EU:s medlemsstater.
En övertygande politik behöver ha tillräckliga resurser. Från finansiell och operativ synpunkt är det önskvärt med konsolidering av principerna för överföring av försvarsmateriel som en del av processen med att förenkla villkoren och förfarandena för att bevilja auktorisationer. Jag stöder förslaget till direktiv om harmonisering av nationella bestämmelser på detta område. Det är ett steg i rätt riktning. Det kommer att bidra till att öppna medlemsstaternas marknader, stärka handelsförbindelserna mellan EU och tredjeländer och även möjliggöra för små och medelstora företag att samarbeta på gemenskapens inre marknad.
Daniel Strož  
skriftlig. - (CS) Ett av de huvudsakliga skälen till varför det stora flertalet EU-medborgare motsätter sig det så kallade Lissabonfördraget är att det förankrar och stärker EU:s militarisering i stället för att möjliggöra att EU utvecklas som ett enbart fredligt projekt. Det är huvudsakligen den europeiska vänstern som bestämt har invänt mot militariseringen av EU. Betänkandet om förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om förenkling av villkoren för överföring av försvarsmateriel inom gemenskapen är ett typiskt exempel på EU:s militarisering. Under en täckmantel av intetsägande och missledande uppfattningar såsom ”försvarsutrustning” eller ”den europeiska försvarsindustrin” har det till syfte att radikalt förenkla och stärka vapenhandeln och vapentillverkningen inom ramen för EU, samtidigt som man presenterar det hela som en ekonomisk fördel för små och medelstora företag. Denna typ av argument är oacceptabla på ett sådant allvarligt och känsligt område. EU:s militarisering, inklusive vapentillverkningen, är en väg som EU definitivt bör undvika.
