Den yttre dimensionen av socialpolitiken, främjande av arbetsnormerna och de sociala normerna och de europeiska företagens sociala ansvar (kortfattad redogörelse)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Richard Falbr, för utskottet för sysselsättning och sociala frågor, om den yttre dimensionen av socialpolitiken, främjande av arbetsnormerna och de sociala normerna och de europeiska företagens sociala ansvar.
Richard Falbr
föredragande. - (CS) Herr talman! Som jag sade i mitt anförande för en liten stund sedan avser den yttre dimensionen av socialpolitiken EU-åtgärder och EU-initiativ som syftar till att främja arbetsnormerna och de sociala normerna i tredjeländer. Även om man i Lissabonstrategin och Europa 2020-initiativet lägger mycket större vikt vid socialpolitiken än man har gjort tidigare ligger inriktningen fortfarande mest på konkurrenskraft och ekonomiska faktorer. Därför intog jag en mycket kritisk hållning när jag skrev det här betänkandet. Om vi vill att de tredjeländer som vi förhandlar om avtal med ska respektera principerna och själva grunden för den europeiska sociala modellen måste även vi inom EU respektera modellen. Om vi vill att de länder som vi förhandlar om internationella avtal med ska respektera Internationella arbetsorganisationens (ILO) kärnkonventioner, så måste vi själva respektera dem. Det är dock uppenbart att man bryter mot ILO:s konventioner i några medlemsländer.
När det gäller företagens sociala ansvar är det utan tvivel en bra idé, och man har diskuterat den sedan början av 1970-talet. Problemet är dock att den inte går att tillämpa. När vi debatterade kommentarerna om betänkandet och de ändringar som skulle göras uttrycktes synpunkten att man borde upprätta ett direktiv eftersom en del företag helt enkelt inte beter sig på ett socialt ansvarsfullt sätt. Fler än 150 ändringsförslag till betänkandet ingavs, men jag tycker ändå att vi lyckades behålla en kritisk inställning. EU måste göra mer för att stödja ILO eftersom det är absurt att vi uttrycker vårt stöd samtidigt som allt färre länder ratificerar och respekterar konventionerna. Under parlamentets senaste valperiod lade kommissionen till och med fram förslag som stred mot ILO:s konventioner. Till exempel det beträffande arbetstidsdirektivet som helt stred mot ILO:s konvention nr 1 om arbetstid, som antogs 1919 och där en arbetsvecka på 48 timmar fastställdes. Det gläder mig verkligen att parlamentet förkastade det direktivet.
Då har jag förklarat det jag ville. Jag behöver inte säga något mer eftersom det här är en fråga som alla förstår. Det jag framför allt vill uppnå är att sociala rättigheter respekteras och respekt för något som vi talar om som en stor bedrift för EU.
Vasilica Viorica Dăncilă
(RO) Herr talman! Enligt europeisk statistik saknar fler än hälften av arbetstagarna i EU, särskilt invandrare, socialt skydd. Därför måste man främja grundläggande gemensamma standarder när det gäller socialt skydd för arbetstagare i EU och det måste finnas påföljder om den nuvarande lagstiftningen överträds. En ratificering av den reviderade europeiska sociala stadgan skulle uppmuntra till interna sociala reformer på medlemsstatsnivå samtidigt som det kan underlätta processen med att samordna nationell lagstiftning med EU-lagstiftning. Det är en viktig politisk förpliktelse att främja och garantera sociala normer och att anpassa rättsmekanismerna och de institutionella mekanismerna till de särskilda normer och värden som europeiska demokratier har. De sociala rättigheter som anges i det här avtalet följer unionens socialrättsliga lagstiftning och tillämpliga standarder i EU:s medlemsstater.
Tatjana Ždanoka
(EN) Herr talman! Som skuggföredragande för gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen vill jag tydliggöra vår ståndpunkt om det här betänkandet. Till att börja med vill jag säga att även om vi uppskattar att den slutliga texten kan förbättras genom morgondagens omröstning så är den ändå tillräckligt stark, och vi vill bara betona att Internationella arbetsorganisationens roll måste stärkas. Här håller vi med föredraganden.
Frivilligt socialt ansvar för företagen är en bra sak, men det är staterna och internationella organisationer som spelar den viktigaste rollen för att främja och skydda de mänskliga rättigheterna. Vi anser inte att man ska undvika rättsligt bindande standarder när det gäller företagens ansvar.
Företagen får inte utnyttja överträdelser av grundläggande principer och rättigheter på arbetsplatsen för att skaffa sig konkurrensfördelar, och genom bilaterala och multilaterala samarbeten med våra partner måste vi insistera på att skäliga arbetsnormer verkligen efterlevs.
Ilda Figueiredo
(PT) Herr talman! Med tanke på att det i Internationella arbetsorganisationens rapport om den sociala tryggheten i världen 2010 slås fast att mer än 50 procent av alla arbetstagare saknar social trygghet, är det lätt att dra slutsatsen att företagen i de flesta fall inte tar något socialt ansvar.
Ändå fortsätter kommissionen att förhandla fram frihandelsavtal som vanligtvis bara ligger i de stora företagens och finansinstitutens intresse, som inte uppmärksammar arbetstagarnas rättigheter i tillräcklig utsträckning och som inte lyckas främja föreningsfrihet och rätten att kollektivförhandla. Genom avtalen vidtas inte de åtgärder som behövs för att få bort diskriminering på arbetsplatsen eller yrkeslivet, tvångsarbete eller osäkra eller dåligt betalda jobb, däribland barnarbete.
I det här betänkandet bör man därför fördöma samliga dessa frågor, men man misslyckas att göra det som måste göras, och vi hoppas att kommissionen tar ytterligare ett steg i morgon och stärker sin ståndpunkt på de här områdena ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Jaroslav Paška
(SK) Herr talman! Det stämmer att den sociala tryggheten för arbetstagare ofta är svagare än vad den borde vara, även inom EU.
Det gäller framför allt för migrerande grupper av befolkningen som ofta reser utomlands för att arbeta på platser där de inte kan språket eller känner till lokala bestämmelser, vilket förstås gör att de rent yrkesmässigt inte kan hålla jämna steg med lokala arbetstagare.
Trots detta anser jag att det är viktigt att EU satsar på att tillämpa Internationella arbetsorganisationens bestämmelser och överenskommelser i internationella avtal med tredjeländer, eftersom det i mina ögon är viktigt att vi i takt med att vi lär oss mer om arbetsmarknaden och arbetsförhållanden i Asien, Afrika och andra delar av världen, försöker att få igenom betydande förändringar av arbetstagarnas status även i dessa regioner och områden.
Därför stöder jag personligen Richard Falbr och hans betänkande. Jag är övertygad om att det kommer att leda till att de här bestämmelserna förbättras även i EU.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Herr talman! Även jag vill lyckönska föredraganden, men också uppmana kommissionen att vidta de åtgärder som behövs för att europeiska företag ska följa europeiska principer och värderingar, även när de är verksamma i andra länder.
EU måste främja den europeiska sociala modellen. Därför är det oerhört viktigt att följa EU:s principer och värderingar. Vi beklagar att EU inte har någon enhetlig social klausul som kan införas i alla bilaterala handelsavtal. Fru kommissionsledamot, jag vill påpeka att ett horisontellt avtal inom civil luftfart mellan EU och Kanada nyligen antogs. Det är det mest långtgående avtal i sitt slag som EU har ingått, även om det inte innehåller några sociala klausuler. Båda sidor har åtagit sig att arbeta för och utveckla olika faktorer inom det här området. Dessvärre måste jag betona att vi beklagar att EU inte har någon enhetlig social klausul som kan skrivas in i internationella avtal.
Richard Howitt
(EN) Herr talman! Jag vill tacka Richard Falbr för att han i sitt betänkande har tagit ett helhetsgrepp på internationella arbetsnormer. Jag är glad över att ha fått bidra till hans arbete i frågan om företagens sociala ansvar.
I kväll ger det oss möjlighet att påverka kommissionen innan den antar sitt meddelande om företagens sociala ansvar, genom att uppmana kommissionen att behålla den öppna definition av företagens sociala ansvar som den nyligen antog vid det europeiska flerpartsforumet, återgå till principen om konvergens vid privata och frivilliga initiativ som rör företagens sociala ansvar, vilket var dess tidigare policy, lägga fram konkreta förslag för att genomföra normer för företagens sociala ansvar, särskilt OECD:s uppdaterade riktlinjer om multinationella företag och det nya ramverket för rättigheter i arbetslivet och mänskliga rättigheter som lades fram av John Ruggie, följa principen om integrerad ekonomisk, miljömässig och social rapportering och rapportering av mänskliga rättigheter från företagens sida, vilket skulle bana väg mot en eventuell framtida lagstiftning på området, och slutligen utöka de europeiska företagens ansvar i deras globala försörjningskedja, vilket skulle överbrygga de ledningsklyftor som kommissionen identifierade i sin egen nyligen genomförda Edinburgh-undersökning.
Viviane Reding, parlamentet tycker alltid om att hjälpa kommissionen. Jag hoppas att de här förslagen kan hjälpa i kväll.
Viviane Reding
Herr talman! För min kollega László Andors räkning vill jag säga att jag välkomnar att det förslag till resolution som diskuteras i dag tar upp så många viktiga aspekter av socialpolitikens externa dimension.
Kommissionen stöder verkligen ett närmare samarbete på global nivå, där sysselsättningsmål och sociala mål går hand i hand med ekonomiska mål. Vi stöder framför allt fortsatta samtal och samordningen av det arbete som sker inom G20. I samband med detta är förberedelserna för ett möte med arbetsmarknads- och sysselsättningsministrarna inom G20 ett bra exempel på den ökade sammanhållning som växer fram på internationell nivå.
Kommissionen stöder också ett nära samarbete med och mellan internationella organisationer, som, och här citerar jag OECD och Internationella arbetsorganisationen, är avgörande för att skapa en gemensam utgångspunkt på internationell nivå och framför allt för att få fram internationella arbetsnormer.
Förra veckan inleddes ILO:s 100:e session. Den kommer att inriktas på en ny ILO-konvention om inhemska arbetstagare, en fråga som parlamentet nyligen har diskuterat. Socialt skydd, bland annat utvecklingen av initiativet om ett socialt grundskydd, är ett annat område som tas upp på årets ILO-konferens. Vi kommer noga att följa diskussionerna om genomförandet av de arbetsnormer som ingår i ILO-konventionen, och jag vill påpeka att kommissionen välkomnar att parlamentet i dagens resolution betonar att EU främjar ILO:s kärnarbetsnormer och agendan om anständigt arbete världen över, däribland jämställdhet och ickediskrimineringspolitik som gränsöverskridande frågor.
Kommissionen kommer också att fortsätta främja en hållbar utveckling, anständigt arbete, arbetsnormer och företagens sociala ansvar inom andra politiska områden, bland annat handels- och utvecklingspolitiken. Under 2011 har kommissionen för avsikt att lägga fram ett meddelande om företagens sociala ansvar med förslag på ytterligare åtgärder på internationell nivå, bland annat att främja företagens sociala ansvar i förbindelser med partnerländer.
Som vi ser det är företagens engagemang viktigt även för att hantera frågor som ungdomsarbetslöshet, utbildning, kompetens, hälsa och mångfald, ansvarsfull omstrukturering och lokal utveckling, framför allt med tanke på de ekonomiska och sociala svårigheter som Europa står inför just nu.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum tisdagen den 7 juni kl. 12.00.
Skriftliga förklaringar (artikel 149 i arbetsordningen)
Siiri Oviir
Jag fäster stor vikt vid de aktiviteter och initiativ som är kopplade till den externa dimensionen av EU:s socialpolitik, som syftar till att främja sociala normer i tredjeländer för att bland annat förhindra nutidens slaveri, där människor enbart behandlas som ”produktionsmaskiner” i stället för som värdefulla individer.
Den rådande och ökande ekonomiska konkurrensen i världen förvärrar arbetstagarnas situation ytterligare och arbetstagarnas löner är det man skär ned mest på, samtidigt som arbetsåldern förlängs i ett försök att skapa vinst. För att kunna förändra den rådande utvecklingen måste vi därför gå från ord till handling och genomföra Internationella arbetsorganisationens agenda för anständigt arbete samt berörda konventioner. Om det behövs måste vi vidta extrema åtgärder, det vill säga olika ekonomiska sanktioner och restriktioner, mot länder och företag som systematiskt struntar i dem. Dessa sanktioner får naturligtvis inte genomföras tanklöst eller utifrån en önskan att undanröja ekonomisk konkurrens.
Tredjeländers överträdelser av arbetsnormer bidrar också till alltför höga tullar i utvecklade länder och på EU:s inre marknad, så vi får inte misslyckas med att följa ILO:s villkor om vi vill vara konkurrenskraftiga. EU får inte peka finger. I stället måste EU lägga fram egna förslag och kompromisser för att förbättra situationen.
Jag välkomnar företagens ökade sociala ansvarstagande och respektfulla inställning till sina egna arbetstagare. Men vi får inte acceptera en situation där länders och lokala myndigheters skyldigheter läggs över på företagen. Den typen av politik förknippas mer med det forna Sovjetunionen och dagens OSS-länder, där myndigheterna huvudsakligen kanaliserar företagens pengar.
Sirpa Pietikäinen
Jag vill uttrycka min uppskattning till Richard Falbr för det utmärkta arbete han har gjort med betänkandet om den yttre dimensionen av socialpolitiken, främjande av arbetsnormerna och de sociala normerna och europeiska företags sociala ansvar. Mer än någonsin behöver nu en politiskt och ekonomiskt integrerad europeisk union även en social dimension. Det är viktigt att garantera att det finns grundläggande tjänster, grundläggande säkerhet och anständiga arbetsvillkor för alla EU:s medborgare, särskilt med tanke på den ekonomiska kris vi befinner oss i. Just som föredraganden påpekar bör det socialpolitiska förhållningssätt som EU väljer också tillämpas i våra förbindelser med tredjeländer. Unionen måste i högre grad insistera på att det måste vara ett villkor för framtida handels- och investeringsavtal att man ratificerar, genomför och övervakar internationella avtal. Dessutom bör man även kräva att de europeiska företagen visar mer öppenhet när det gäller redovisning och underleverantörskedjor, så att EU:s starka sociala och politiska värden inte bara förblir en illusion.
