Dvišaliai susitarimai dėl vizų ir keleivio vardo duomenų, dėl kurių vyksta derybos tarp Jungtinių Amerikos Valstijų ir kai kurių valstybių narių (diskusijos)
Pirmininkė
Kitas darbotvarkės klausimas yra Komisijos pareiškimas dėl toliau vykstančių derybų dėl dvišalių susitarimų dėl vizų ir keleivio vardo duomenų, dėl kurių vyksta derybos tarp Jungtinių Amerikos Valstijų ir kai kurių valstybių narių (PNR).
Franco Frattini
Komisijos pirmininko pavaduotojas. - Ponia pirmininke, norėčiau pradėti pareikšdamas, kad kaip visi žinome, bendroji Europos vizų politika iki šiol davapčiuopiamų rezultatų su keletu trečiųjų šalių, tokių kaip, labai neseniai, Kanada ir Australija. Taip, deja, neatsitiko su Jungtinėmis Amerikos Valstijomis.
Nuo 2004 m. sunkiai dirbome siekdami, kad visos valstybės narės būtų įtrauktos į Jungtinių Valstijų vizų panaikinimo programą. Kartu su Tarybos pirmininkaujančiais nuolat darėme spaudimą Jungtinių Valstijų administracijai, kad visų ES valstybių narių balsai būtų išgirsti Vašingtone. Europos Komisijos Pirmininkas J. M. Barroso, kaip žinote, asmeniškai kėlšį klausimą Prezidentui Dž. Bushui, taip pat JAV Kongreso lyderiams kiekvieno oficialaus vizito Vašingtone metu.
Visi bandėme įrodyti, kad ES valstybės narės jau atitinka papildomus saugos reikalavimus, kurie nustatyti neseniai Jungtinių Valstijų priimtuose pertvarkytuose įstatymuose. Visiškai suprantame, kad Jungtinių Valstijų atliktos pažangos šioje srityje trūkumas sukėldaug nusivylimo tiems, kurie dar nebuvo įtraukti į vizų atsisakymo programą. Mūsų piliečiai turi įstatymais pagrįstą teisę nesuprasti tokio diskriminavimo priežasčių.
Tačiau prisiminę, kas neseniai buvo sutarta, nesileisime būti supriešinami ir erzinami ir nepriimsime to, kas nesvarstytina, t. y., suteikti kitiems galimybę naudotis Šengeno migracijos duomenimis ir prašiusiųjų politinio prieglobsčio duomenų bazėmis. Visa tai nesvarstytina.
Mums reikia išsamios diskusijos, derybų ir svarstymo. Juk nemažai pasiekėme kartu. Visai neseniai atšventėme Šengeno zonos išplėtimą didžiojoje Europos dalyje, kolektyviai įsipareigojome spręsti visus klausimus, susijusius su išorės sienų saugumu, ir užtikrinti įstatymais numatytos duomenų patikrinimo ir tvarkymo procedūros laikymąsi tiems, kurie lankosi mūsų bendroje teritorijoje.
Nekvestionuoju ES valstybių narių teisės kartu dirbti su Jungtinėmis Valstijomis klausimais, kurie yra nacionalinprerogatyva, pvz., bendradarbiavimas tarp žvalgybos paslaugų tarnybų arba oro maršalų programose, tačiau laikomės požiūrio, kad tai, ko JAV reikalauja iš mūsų dėl vizų klausimų, kelia rimtus teisinius ir politinius klausimus.
Leiskite pabrėžti, kad nors skubėjimas turėtų būti suprantamas, turime pripažinti, kad supratimo memorandumo pasirašymas nepadės mums iš karto pakliūti į vizų atsisakymo programą. Jungtinės Valstijos vis tiek turi sukurti elektroninius leidimus keliauti ir išsilaipinimo iš oro transporto kontrolę. Tai pareikalaus išsamių vietos įvertinamųjų vizitų tose šalyse. Todėl nėra reikalo skubėti siekti kažko, kas dar teisėtai neapibrėžta, ir šalis pati viena liktų tvarkytis savo turimomis priemonėmis derėdamasi su Jungtinėmis Valstijomis.
Kadangi tai liečia ir tas, kurios siekia vizų panaikinimo, ir tas, kurios jau įtrauktos į programą, Europos Sąjungos valstybės narės ir Jungtinės Valstijos su jomis pradeda derybas, Coreper (Nuolatinis atstovų komitetas) - Europos valstybių narių atstovai - kovo 5 d. priėmbendrą poziciją: bendrus kriterijus, kuriais bus galima vadovautis diskusijose, kurias valstybės narės individualiai ves su Jungtinėmis Valstijomis. Tai bus geras pagrindas deryboms su JAV partneriais ES ir JAV ministerijų trejeto susitikime, kuris vyks 2008 m. kovo 13 d.
Taip pat rytoj pristatysiu mandatą tinkamoms ES deryboms su Jungtinėmis Valstijomis klausimais, iškylančiais dėl vizų politikos. Siekdami bendro požiūrio, kuris būtų pagrįstas bendrais kriterijais, sustiprinsime galimybes trumpu laiku pasiekti susitarimo su mūsų Amerikos partneriais dėl Komisijos pasiūlyto mandato.
Turime nepamiršti, kad ES ir Jungtinės Valstijos yra artimos sąjungininkės. Tai buvo pademonstruota daugeliu progų. Kova su terorizmu yra pasaulinio masto iššūkis, kuris ne tik paveiks mus visus, bet ir bus sėkmingai pasitiktas tik jei dirbsime išvien. Europos Sąjunga yra pasirengusi atlikti savo vaidmenį išlaikydama valstybes nares vieningas ir gerbiančias bendrus Europos įstatymus bei kompetenciją.
Baigdamas norėčiau pasakyti, kad vesime derybas su Jungtinėmis Amerikos Valstijomis. Tiesiog neįmanoma jų atsisakyti ar atšaukti, kaip ir Europos įstatymų bei bendrų kriterijų, kurių pagrindu vedėme derybas. Tęsime derybas. Jokiai valstybei narei nebus suteikta teisšiuo klausimu pažeisti Europos įstatymų ar nuo jų nukrypti.
Urszula Gacek
PPE-DE frakcijos vardu. - (PL) Ponia pirmininke, bendra vizų politika priklauso Komisijos kompetencijai. Be to, valstybės narės privalo gerbti solidarumo principą šioje srityje. Jeigu to principo laikymuisi trukdoma, turėtume savęs paklausti kodėl. Taryba sako, kad Amerikos vizų atsisakymo programa turėtų galiausiai suteikti teises visiems ES piliečiams. Deja, vis dar neturime konkretaus grafiko, kuriame būtų nurodyta, kaip ir kada tas tikslas galėtų būti pasiektas.
Komisija pareiškia, kad prisijungimas prie Šengeno bevizio režimo srities praėjusių metų pabaigoje buvo didelis pasiekimas naujų valstybių narių piliečiams. Taip, įtraukimas į Šengeno sritį suteikia jiems realios naudos. Tačiau tai turistinės vizos į Jungtines Valstijas gavimo procedūrą daro tik dar labiau žeminančią, laiką eikvojančią ir brangią ir tik dar labiau erzina. Ar gali Komisija dabar patikinti mus, kad imsis visų būtinų veiksmų, kad pasiektų vienodo Jungtinių Valstijų požiūrio į visus ES piliečius? Ar gali Komisija užtikrinti Parlamentą, kad aktyviai imsis koordinatorės vaidmens ir padarys, kad dvišaliai susitarimai taps nereikalingi?
Parlamentas ir pats turi prisiimti dalį kaltės. Ypač tie, kurie sėdi kairėje šių Rūmų pusėje, kurių neatidžiai parinkta aštri kritika, nukreipta prieš Jungtines Valstijas, stiprina atskiros šalies įsitikinimą, kad ji gali tyliai ir veiksmingai derėtis su atskiromis šalimis. Šitas dalykas suriša Komisijai rankas. Šalys, neįtrauktos į vizų atsisakymo programą, privalo parodyti turinčios politinį stuburą ir pasipriešinti spaudimui, kurį patiria iš nepatenkintų piliečių savo gimtose šalyse. Sulaužydamos solidarumo principą, jos pasmerkia likusių šalių vyriausybes patirti dar didesnį spaudimą kelti konkrečius nacionalinius interesus virš Bendrijos principų.
Tos šalys, kurios jau dalyvauja vizų atsisakymo programoje, privalo liautis laikiusios tai net ir tų šalių, kurios dar tik laukia, kol bus įtrauktos, problema. Savo frakcijos vardu galiu užtikrinti Komisiją, kad mes visiškai paremsime jos pastangas siekti bevizio turistinio judėjimo režimo visiems ES piliečiams lygiomis sąlygomis.
Stavros Lambrinidis
PSE frakcijos vardu. - (EL) Ponia pirmininke, neseniai JAV vyriausybės atskiroms Europos šalių vyriausybėms darytas spaudimas dėl dalyvavimo vizų atšaukimo programoje turi būti atvirai pasmerktas ir paskirtos sankcijos. Jokiomis aplinkybėmis, pone Komisijos nary, negalime duoti kitokio atsakymo. Kitaip tariant, nepriimtini JAV vyriausybės, kuri jau pasitraukia, reikalavimai, ir kurios prezidentas tik prieš dvi dienas vetavo įstatymo projektą, draudžiantį JAV slaptosioms tarnyboms naudoti kankinimus, neturi paveikti Komisijos, kad ši, remdamasi ES solidarumo principu, pateisintų tokių nuostatų įtraukimą į Europos įstatymus.
Dvišaliai reikalavimai ir Jungtinių Valstijų spaudimas kliudo atskirų valstybių narių suverenitetui ir pažeidžia pagrindines jų piliečių teises. Graikijai ir 11 iš 12 naujų valstybių narių daromas spaudimas, kad suteiktų JAV saugumo valdžios institucijoms galimybę naudotis itin slaptais asmeniniais duomenimis, kokių nereikalauja iš kitų Europos šalių. Tarsi išskirtos šalys būtų vargšai Europos giminaičiai arba bandomieji gyvūnai naujoms Amerikos saugumo priemonėms išbandyti.
Antra, tos priemonės kliudo bendrai vizų politikai, kadangi, kaip žinia, trečiosios šalys yra įsipareigojusios elgtis vienodai su visomis ES šalimis. Jie negali mūsų skirstyti į gerus ir blogus europiečius. Visi iki šiolei JAV argumentai, kad kai kurių Europos šalių pasai neva buvo nesaugūs, dabar jau išspręsti, tačiau Jungtinėms valstijoms tai nmotais!
Trečia, tos priemonės prieštarauja neseniai priimtam tarptautiniam susitarimui dėl PNR tarp Europos ir Jungtinių Valstijų, kuriame aiškiai nurodyta, kokių priemonių amerikiečiai gali ir kokių negali imtis.
Ketvirta, tos priemonės prieštarauja Europos įstatymams dėl duomenų rinkimo ir tvarkymo, tokiems kaip Šengeno konvencija. Šiuo klausimu jūs teisingai pareiškėte, kad amerikiečiai prašo suteikti jiems galimybę naudotis šiais duomenimis.
Ponia pirmininke, JAV vyriausybtvarko visus į jos interesų ratą patenkančius reikalus savo mėgstamu "skaldyk ir valdyk" metodu. Kyla klausimas, ko Europa imasi, kad apgintų savo autoritetą, įstatymus ir piliečius. Deja, mūsų reakcija iki šiol sunkiai pateisinama. Ištisus metus Europos Komisija nesugebėjo įtikinti Jungtinių Valstijų išplėsti vizų atsisakymo programos ir įtraukti visų valstybių narių lygiomis sąlygomis, ir taip atvėrduris dvišaliams susitarimams su atskiromis šalimis. Tuo tarpu Čekija, regis, nepadoriai skuba priimti naujas neteisėtas sąlygas, pažeisdama Bendrijos politiką ir solidarumą.
Šio politinio spaudimo ir slaptų derybų spiečiuje mus drąsina tai, kad jūs, pone Komisijos nary, šiandien pagaliau atsakėte. Tačiau, atsižvelgdami į tai, ką pasakiau, raginame jus atvirai atsakyti į šiuos klausimus:
Pirma, ar ketinate imtis priemonių prieš valstybes nares, kurios sudardvišalius susitarimus su Jungtinėmis Valstijomis? Ar perduosite bylą prieš Čekiją Europos Teisingumo Teismui, jeigu susitarimo įgyvendinimo priemonės pasirodys prieštaraujančios Bendrijos teisės aktams?
Antra, ar paprašėte kitų Europos vyriausybių, kurios dabar veda derybas su Jungtinėmis Valstijomis, nepasiduoti tokiam spaudimui? Jeigu taip, su kuriomis vyriausybėmis kalbėjote ar dabar bendraujate? Kokias konkrečias priemones nurodote kaip leistinas, o kokias - kaip draudžiamas?
Trečia, jeigu JAV vyriausybtęstų savo politiką, kokius konkrečius žingsnius ketinate daryti prieš trečiąją šalį, kuri pažeidžia Europos politiką ir įstatymus?
Ketvirta, ar galite mums, pone Komisijos nary, užtikrinti, kad jūs nesiūlysite ir nesutiksite su jokiais dabartinio PNR susitarimo pakeitimais, bendra Europos vizų politika ar kitomis susijusiomis Europos politikos sritimis? Panašūs pakeitimai nuvestų prie neribotų Europos piliečių asmens duomenų teisių pažeidimų, prie politikos, kurią, deja, propaguoja Jungtinės Valstijos?
Sophia in 't Veld
ALDE frakcijos vardu. - Ponia pirmininke, norėčiau pradėti pareikšdama, kad suprantu Čekijos ir kitų, nepatekusių į vizų atsisakymo programą šalių nusivylimą. Tačiau bus daug žalos, jeigu čekai šiuo keliu eis vieni, o mes pakliūsime į Jungtinių Valstijų "skaldyk ir valdyk" taktikos gniaužtus. Manau, kad Komisija ir Taryba įsisavino svarbią pamoką: kad mandatas ir Europos Parlamento sutikimas nėra kliūtis deryboms ir net sustiprintų Europos Sąjungos poziciją. JAV turėtų veikti kaip ištikimas ir patikimas sąjungininkas ir gerbti ES teisės akus.
Dėl PNR klausimo, man įdomu, kodėl jis apskritai turėtų būti įtrauktas į supratimo memorandumą, jeigu jau pateko į ES ir JAV susitarimo apimtį. Dar nenudžiūvo rašalas ant ES ir JAV PNR susitarimo ir dar ne visos valstybės narės jį ratifikavo, taigi, ko dar nori amerikiečiai?
Ar Komisija sugebėjo nustatyti, ar supratimo memorandumo įgyvendinimo priemonės dera su ES ir JAV susitarimu ir, jeigu ne, ar galime tuomet manyti, kad susitarimas tapo negaliojančiu? Nes, jeigu taip ir yra, susitarimas daugiau nebegalioja ir turime imtis naujų derybų ir tada, manau, Europos Parlamentas turės priimti bendrą sprendimą.
Po laiko galime konstatuoti, kad labai gaila, kad Taryba ir Komisija priėmES ir JAV PNR susitarimą tokiomis miglotomis ir neaiškiomis sąlygomis ir kad joje palikta daugiau laisvės JAV plėsti ES ir JAV PNR susitarimo apimtį.
Galiausiai, manau, kad ES užims tinkamesnę poziciją kalbėdama su JAV vis-à-vis, jeigu mūsų balsai skambės vieningai, priešingu atveju - jeigu būsime pasidaliję - tada mums taisykles diktuos Vašingtonas, o ne Briuselis.
Eva Lichtenberger
Verts/ALE frakcijos vardu. - (DE) Ponia pirmininke, duomenų keitimosi tarp Jungtinių Valstijų ir Europos Sąjungos reikalas buvo kupinas labai problematiškas nuo pat pirmos dienos. Diskusijų dėl keleivių duomenų įrašų perdavimo ir sunkumų, susijusių su PNR susitarimu ir jo teisiniu pagrindu užteko, kad mums paaiškėtų, kad pusiausviros derybos šiais klausimais tiesiog neįmanomos. JAV pusvis kelia savo reikalavimus ir prašo vis daugiau medžiagos, tuo tarpu Europos Sąjungai sunku kalbėti vienu balsu ir nuolat priešintis tiems neprotingiems reikalavimams.
Šie dalykai kelia didelį susirūpinimą Europos žmonėms, ypač duomenų privatumo klausimas. Jie baiminasi, kad jų duomenimis bus piktnaudžiaujama, todėl Europos Sąjungos priimtas požiūris dėl keleivių duomenų perdavimo ar vizų politikos buvo milžiniško visuomenės susidomėjimo akiratyje. Turime nepasiduoti bandymams įžiebti prieštaravimus tarp valstybių narių, nes tik susilpninsime vienos kitas, jei taip elgsimės. Taip pat negalime leisti, kad kai kurios valstybės narės būtų Jungtinių Valstijų atrinktos ir išskirtos iš kitų tarpo ir joms taikomi kitokie reikalavimai ar sąlygos.
Komisija šiuo klausimu pateikdu pageidavimus: šalia bendro prašymo ji ypač ragina turėti stiprybės, stiprybės ir dar kartą stiprybės. Nuolatinis keliaklupsčiavimas prieš Jungtines Valstijas veda tik prie dar labiau mus apsunkinančių reikalavimų.
Sylvia-Yvonne Kaufmann
GUE/NGL frakcijos vardu. - (DE) Ponia pirmininke, leiskite man kategoriškai pareikšti, kad neturime leisti Jungtinėms Valstijoms skaldyti Europos. Europos Sąjunga turi veikti išvien, kadangi tai jos išskirtinis bruožas ir svoris tarptautinėje arenoje. Šis dalykas ypač svarbus jai bendraujant su Jungtinėmis Valstijomis.
Pavienvalstybnaraiškiai turi mažiau įtakos negu Europos Sąjunga kaip bendrija. Tačiau, veikdama pavieniui, valstybnargali susilpninti Sąjungą. Toks požiūris graužia pačią Europos šerdį. Ji praktiškai įteikia Jungtinėms Valstijos kūjį į rankas ir dar ant sidabrinio padėklo, kad ši galėtų skaldyti Europą ir suteiktų Vašingtonui progą išsireikalauti iš atskiros valstybės narės tai, ko negali gauti iš Sąjungos kaip visumos.
Derybos tarp Jungtinių Valstijų ir ES, kurių kulminacija buvo 2007 m. liepos mėn. susitarimas dėl keleivio duomenų įrašų perdavimo, parodė, kad vargu ar Sąjunga gali sau leisti Jungtinėms Valstijos užsitikrinti norimas pozicijas. Daugelio europiečių ir mano paties nuomone, tas susitarimas jau dabar leidžia Jungtinėms Valstijoms gauti per daug informacijos apie Europos oro linijomis keliaujančius piliečius. Be to, net nežinome tiksliai, nei kaip šie duomenys panaudojami, nei kam jie perduodami. Esminės svarbos klausimas - ar šios duomenų saugyklos apskritai pasitarnauja kokiam nors tikslui kovoje su terorizmu. Todėl manau, kad absoliučiai groteskiška, kai kai kurios valstybės narės eina dar toliau negu reikalaujama pagal susitarimą ir leidžiasi įtraukiamos į savotiškus arklių mainus, pagal kuriuos vizų atsisakymas suteikiamas mainais už dar daugiau perduodamų duomenų. Tų valstybių narių piliečiams tikrai bus suteikiamas bevizis įvažiavimas į Jungtines Valstijas, kaip jau suteiktas kitiems ES piliečiams, tačiau kokią kainą už tai sumokėsime?
Ne, toks požiūris stato Europą į šantažo pavojų. Jeigu valstybės narės neveiks kartu, nepademonstruos solidarumo ir nepuoselės Sąjungos sanglaudos politikos, neturėtume stebėtis, jeigu Jungtinės Valstijos nežiūrės į Europos Sąjungą rimtai.
Carlos Coelho
(PT) Ponia pirmininke, Komisijos pirmininko pavaduotojau, ponai ir ponios Parlamento nariai, noriu trumpai perteikti penkis požiūrius. Pirma: skaldyk ir valdyk. Amerikos administracijos strategija siekti dvišalių derybų su atskiromis ES valstybėmis narėmis manęs nestebina. "Skaldyk ir valdyk" yra sena ir suprantama taktika, tačiau negalime leisti, kad ES valstybės narės prisidėtų prie jos ir skatintų šią strategiją.
Antra: Europos pozicijos susilpninimas. Derybos tarp Komisijos ir Amerikos administracijos pernelyg užsitęsė. Gaila, jeigu kuri nors valstybnarnuspręstų pasirašyti tokį dvišalį susitarimą, nes taip susilpnintų bendrą Europos Sąjungos poziciją dėl JAV reikalavimų ir ypač Europos - Jungtinių Valstijų ministerijų trejeto susitikime, kuris vyks šį ketvirtadienį Slovėnijoje.
Trečia: solidarumo žlugimas. Kaip Europos Parlamento nuomonės pranešėjas dėl Šengeno, aš stebėjau raginimus dėl pradinio Šengeno srities išplėtimo etapo bei vidaus sienų panaikinimo. Žmonės, vos prieš du mėnesius žygiavę džiaugsmo demonstracijose dabar, regis, linkusios pamiršti faktą, kad jau turime bendrą sritį. Apskritai smerkiu šį Europos solidarumo trūkumą.
Ketvirta: susitarimo teisėtumas. Kai kurią su susitarimu susijusią informaciją vis dar gaubia paslaptis. Padėtis gali tapti itin rimta, jeigu šia informacija siekiama apeiti susitarimą tarp Europos Sąjungos ir Jungtinių Valstijų dėl duomenų pasikeitimo pagal PNR susitarimą, ir yra ypač nepriimtina, jeigu ja tiesiogiai ar netiesiogiai suteikiamas leidimas Jungtinėms Valstijoms naudotis Europos duomenų bazėmis, tokiomis kaip VIS ar SIS sistemos.
Penktas ir paskutinis dalykas: šių susitarimų įšaldymas. Raginu Tarybą siekti bendro pritarimo dėl šių nepageidaujamų dvišalių susitarimų įšaldymo skubos tvarka ir raginu Komisijos narį ir Europos Komisiją, kaip Sutarčių sergėtoją, pasinaudoti visomis turimomis poveikio priemonėmis.
Gérard Deprez
(FR) Ponia pirmininke, pone Komisijos nary, ponai ir ponios Parlamento nariai, daug žmonių tai jau sakė, bet privalau pakartoti: manau, kad šis klausimas ypač svarbus. Jis svarbus pirmiausia dėl to, kad mūsų amerikiečiai sąjungininkai sąmoningai - kartoju, sąmoningai - pasirinko tvarkyti reikalus atskirai su Europos Sąjungos pavienėmis valstybėmis narėmis ir spręsti klausimus, kurie, kaip jie gerai žino, priklauso Europos Sąjungos kompetencijai, tam, kad pateiktų neprotingus saugumo reikalavimus.
Tai rimta ir žvelgiant iš Europos Sąjungos perspektyvos. Liūdna žiūrėti, kaip valstybės narės rikiuojasi į atskirą eilę, kad jų piliečiams būtų suteikta teiskeliauti į Jungtines Valstijas be vizos, mainais už saugumo priemones, dėl kurių amerikiečiai apskritai neturėtų teisės derėtis su Sąjunga. Manau, kad ši netvarka yra apgailėtinas mūsų politinės strategijos šiuo klausimu nebuvimo rezultatas.
Iki šiol Komisija ir Taryba bendravo su Jungtinių Valstijų administracija pragmatiškai, nagrinėdama konkrečius klausimus, kiekvieną kartą paprašius patiems amerikiečiams, niekada nedrįsdama pareikalauti pagal grįžtamumo principą ko nors iš jų. Netaikau šios pastabos F. Frattini, nes žinau, kad jis bandė, tačiau jo pastangos nebuvo paremtos. Jeigu teisingai supratau, atsižvelgdama į padėties rimtumą ir skubą, dabar Komisija reikalauja aiškaus derybų mandato, kad užtikrintų, jog Amerika laikysis to, ko ir turėjo laikytis nuo pat pradžios, t. y., Bendrijos įstatymų ir Sąjungos kompetencijų.
Paremsime Komisijos pastangas šiuo klausimu, tačiau Komisija neturi pamiršti, kad jai prireiks Parlamento pagalbos, ypač kai Sutartis bus ratifikuota, kadangi nvienas sprendimas dėl dabar svarstomų klausimų neįsigalios, jeigu Parlamentas jo savo laiku nepatvirtins. Komisijos narys turėtų perduoti šiuos žodžius savo pasekėjui, laikinam ar nuolatiniam.
Jan Zahradil
(CS) Ponia pirmininke, ponai ir ponios Parlamento nariai, pone Komisijos nary, kaip girdėjome anksčiau, padėtis netoleruotina. Po trejų Europos Sąjungos išsiplėtimo metų nelygybtarp senųjų ir naujųjų valstybių narių vis tebeegzistuoja, o derybos tarp Europos Komisijos ir Jungtinių Valstijų dėl šios nelygybės panaikinimo nelabai pasistūmėjo į priekį.
Todėl negalima kliudyti dvišaliams šalių susitarimams, ypač kadangi jie nepažeidžia jokių Bendrijos įstatymų. Priešingai, Čekija įtraukES reikalavimus į savo Memorandumą taip, kad jis visiškai derėtų su ES įstatymais. Šitai atsispindi Tarybos Teisės paslaugų tarnybos nuomonėje. Bendrijos kompetencija bendrų vizų klausimais nebuvo pažeista ir todėl, kad nustatyta Elektroninkelionės leidimų sistema nėra vizos.
Aišku, kad JAV tikrai nori derėtis dėl šalių įtraukimo į vizų atsisakymo programą tik dvišalių susitarimų principu, kadangi privalo taip elgtis dėl savo pačių įstatymų. Į programą įtraukiamos tik atskiros šalys, o ne tarptautinės organizacijos arba bendrijos. Tokia yra reali padėtis.
Kitos šalys negalėjo remtis jokiu precedentu, nes jo nebuvo. Mano nuomone, Čekija ir kitos šalys turėtų ir gali tęsti derybas dėl dvišalių susitarimų su Jungtinėmis Valstijomis. Žinoma, jos visuomet pasirengę užtikrinti savo veiksmų skaidrumą, dalytis informacija ir aptarti tolesnius žingsnius su Europos Komisija ir jos pirmininkais.
Norėčiau padėkoti Komisijos nariui už jo realistišką požiūrį, kurį pademonstravo savo kalboje. Tik norėčiau įspėti dėl kai kurių atskirų valstybių narių, kurios gali patirti politinę riziką ir diskredituoti Europos Sąjungos įvaizdį, spaudimo iš išorės ES lygmeniu ypač kai tam tikrose valstybėse vyksta naujosios Reformų sutarties ratifikavimas.
Jeanine Hennis-Plasschaert
(NL) Amerikiečių 2008 m. skaldymo ir valdymo taktika pateiktransatlantinių santykių plėtojimo pavyzdį. Tačiau svarbiausia turėtume suprasti, kad kaltinti galime tik save. Šį kartą čekai buvo pirmieji, patekę į taikinį ir pirmieji pasidavę. Praėjusį ketvirtadienį Komisija nesugebėjo nei pripažinti, nei patvirtinti, kad Europos įstatymai ir taisyklės prieštaravo vieni kitiems. Ar tai labai stebina? Kada valstybės narės supras, kad kiekvienos jų balsas yra garsesnis ar tylesnis šauksmas tyruose?
Tvarkant politinius reikalus su likusiu pasauliu, todėl ir su JAV, nepaprastai svarbu, kad valstybės narės kalbėtų vienbalsiai. Transatlantiniai santykiai yra neginčytinai labai svarbūs, tačiau nviena ES valstybnar- kad ir kokia lojali ji būtų - niekada netaps 51-ąja JAV valstija. Šitai turi liautis. Kamuolys Europos pusėje. Ir pasakysiu nuoširdžiai, esu gana įpykusi, kad Tarybai šiuo metu nėra atstovaujama Parlamento rūmuose. Tai parodo nepakankamą suvokimą, ką reiškia skubūs klausimai.
Sarah Ludford
Ponia pirmininke, kaip kiti jau minėjo, šis supratimo memorandumas yra neteisėtas pagal Europos bendrijos ir ES teisės aktus, kurie pripažįsta Bendrijos arba Sąjungos kompetenciją spręsti vizų klausimus ir keleivių duomenų perdavimą. Aišku, kad bus neteisėta, jeigu Čekija perduos JAV kokią nors informaciją iš bendrų ES duomenų bazių, tokių kaip pvz., Vizų informacinės sistemos.
Tačiau dar svarbiau, kad tai politiškai pražūtinga. Kai kurie iš mūsų suprato praėjusių metų pradžioje lankydamiesi Vašingtone, kaip pragaištingai trukddvipusis lobizmas - ne vien Čekijos, tarp kita ko - Komisijos ir pirmininkaujančių sudaryto bendro fronto atžvilgiu atstovauti visos ES interesams.
Tačiau kai kurios valstybės narės tiesiog negali šito suprasti. Aišku, aš suprantu šalių, kurių kariai kovoja ir miršta šalia amerikiečių ne vien Afganistane, bet ir Irake, nusivylimą dėl to, kad jų piliečiai įtariami turintys teroristinių kėslų, kai nori apsilankyti JAV. Čia slypi ironija. Bet kaip kvaila įlįsti į šiuos "skaldyk ir valdyk" spąstus!
Šie dalykai taip tolina nuo ES siekių turėti svorį pasaulyje, kad sukelia beveik neviltį ir pasmerkia visą Tarybą pajuokai. Kaip ir J. Hennis-Plasschaert, aš pastebiu, kad jų šiandien čia nėra, kad atsakytų į kaltinimus.
Zita Pleštinská
(SK) Slovakija, taip pat Lenkija, Lietuva, Estija ir kai kurios kitos ES valstybės narės ilgai grūmėsi, kaip ir Čekija, kad papultų į sąrašą šalių, kurioms bus suteikta teisbe vizos vykti į Jungtines Valstijas.
Bet kokia pažanga kelyje į vizų panaikinimą mūsų piliečiams būtų labai svarbi, kadangi reikštų lygias galimybes visiems ES piliečiams. Manau, kad ir Komisija, ir pirmininkaujanti Slovėnija supras, kad teisiniai veiksmai prieš Čekiją dėl to, kad šalis pasirašSupratimo memorandumą su JAV, nebus Briuselio sutikti kaip geras ženklas, ypač kai vyksta Lisabonos sutarties ratifikavimo procesas.
Aš esu už kompromisą tarp bendro ES požiūrio priėmimo ir taisykles, kuriomis remdamosi valstybės narės galėtų irgi stoti į dvišales derybas su JAV.
Oldřich Vlasák
(CS) Ponai ir ponios Parlamento nariai, prisiminkime, kad išskyrus Slovėniją, visi naujai priimtų šalių piliečiai, keliaujantys į Ameriką, privalo gauti vizas. Priešingai nei kiti europiečiai, jie privalo laukti Amerikos ambasadų sudarytose eilėse ir mokėti didelius pinigus. Jos ištisus metus veltui laukė, kad Sąjunga paremtų jų pastangas dėl įtraukimo į vizų atsisakymo programą. Tarp senųjų valstybių narių tik Graikija yra likusi tokioje padėtyje.
Tiesa, Europos Sąjunga jau ilgai derasi diskusijose su Jungtinėmis Valstijomis šiuo klausimu ir kad ypač po Šengeno erdvės išplėtimo Briuselio pareigūnai padidino spaudimą amerikiečiams, kad šie įtrauktų naujas valstybes nares į šią vizų atsisakymo programą. Tačiau praėjo ketveri metai nuo mūsų įstojimo, o niekas nepasikeitė. Štai kodėl Čekija nutareiti viena šiuo keliu ir išpildyti savo piliečių norą.
Memorandumas, kurį Čekija pasirašsu JAV, pirmiausia turi būti suprantamas kaip indėlis į kolektyvines pastangas suteikti visiems Sąjungos nariams vienodas teises. Prisiminkime, kad šis žingsnis visiškai dera su ES įstatymais ir niekas neturėtų jo užginčyti.
Alexander Alvaro
(DE) Ponia pirmininke, mes irgi svarstėme šį klausimą Piliečių laisvių, teisingumo ir vidaus reikalų komitete ir šiame komitete neatsirado nvieno, kuris neužjaustų naujųjų valstybių narių dėl jų padėties, ypač vizų politikos požiūriu ir nepateisintų jų dvišalių susitarimų su Jungtinėmis Valstijomis. Tačiau taip pat yra ir senųjų valstybių narių - buvo paminėta Graikija - kurios lygiai taip pat laukia, kol pasikeis JAV vizų politika. Nviena nekvestionuoja savo teisės išeiti iš rikiuotės, tačiau turime paklausti, ar tai, kas teisėta, yra ir teisinga. Šiuo atveju tai nėra teisinga, kadangi kenkia vieningam Europos Sąjungos požiūriui ir todėl kliudo sudaryti susitarimą, kuris būtų taikomas visai Europos Sąjungos teritorijai.
Nepaprastai svarbu yra laipsniškai įgyvendinti siekius. Mums ką tik pavyko susitarti dėl naujų narių priėmimo į Šengeno erdvę. Kitas žingsnis yra pasiekti bendrą susitarimą dėl vizų.
Galiausiai: manau, kad Lisabonos sutarčiai kylanti grėsmyra visiškai gėdingas dalykas.
Ivo Strejček
(CS) Leiskite man trumpai aptarti diskusijas, vykusias prieš kelias minutes.
Daug kartų jau buvo minėta, kad mes, turiu omenyje Europos Sąjungą, turime siekti vieningo ir bendro požiūrio savo elgesyje su Jungtinėmis Valstijomis. Tai išsakvisi kalbėjusieji. Nekalbame apie naudą, kurią gautų atskiros valstybės narės: kalbame apie bendrą antiamerikietišką politiką.
Leiskite man pasakyti, kad daugumai Čekijos piliečių vizų programa reiškia simbolinį galutinį gestą, parodantį, kad grįžome į demokratinių šalių glėbį. Taip pat norėčiau užtikrinti jus, kad vizų atsisakymo ratifikavimas Čekijos Parlamente užtruktų daug trumpiau negu Lisabonos sutarties ratifikavimas.
Piia-Noora Kauppi
Ponia pirmininke, kaip ir kolegos, manau, kad Europos Sąjungos vienybyra labai svarbi, ne vien vizų politikos, bet ir sprendžiant kitus klausimus, susijusius su Jungtinėmis Amerikos Valstijomis.
Tačiau norėčiau atskirai paklausti Komisijos nario: ar manote, kad JAV skirtingo lygio reikalavimai toms valstybėms narėms, kurios bando nepriklausomai derėtis dėl vizų atšaukimo programos, grindžiami kokiomis nors kitomis priežastimis, išskyrus saugumą? Ar manote, kad JAV bando sukiršinti ES valstybes nares vieną prieš kitą ir įtraukti kitus susijusius klausimus? Ar iš JAV pusės keliami vien su sauga susiję reikalavimai?
Franco Frattini
Komisijos pirmininko pavaduotojas. - (IT) Ponia pirmininke, ponai ir ponios Parlamento nariai, dėkoju už jūsų pasisakymus.
Kadangi judėjimo laisvė, mano požiūriu, yra esminmūsų Europos bendrapiliečių laisvė, kurią pripažinome išplėsdami Šengeno erdvę, pirmasis dalykas, kurį reikia paminėti, yra tas, kad Europos Komisija ir Europos institucijos privalo dirbti kartu siekdamos absoliučių, o ne sąlyginių rezultatų. Visiems visų valstybių narių piliečiams turi būti suteikta teiskeliauti į Jungtines Valstijas be asmeninių vizų. Toks yra aiškus mūsų tikslas ir todėl suprantu nuogąstavimus, susirūpinimą bei nerimą kai kurių valstybių narių, kurios Europos Sąjungoje yra jau daugelį metų, tokių kaip Graikija, arba išbuvusių tik ketverius metus.
Tačiau reikia paaiškinti pirmąjį aspektą, jeigu norime susidaryti aiškų vaizdą: netiesa, kad mes nepasiekėme jokių rezultatų! Mūsų darbas veikiau visos Europos, negu nacionaliniu lygmeniu atnešreikšmingų rezultatų, visai neseniai pvz., derantis su Kanada. Lankiausi Kanadoje praėjusiais metais, tuo metu, kai nviena iš naujųjų valstybių narių nebuvo įtrauktos į vizų vykstant į Kanadą atsisakymo programą. Jau dvylika mėnesių, kai jos visos įtrauktos.
Mes palyginome lygiavertiško požiūrio sistemą su Australija ir priėjome prie išvados, kad nediskriminuojame senųjų ir naujųjų - kabutėse - Europos Sąjungos valstybių narių.
Dar turime pasiekti tokių rezultatų ir su Jungtinėmis Valstijomis, tai tiesa, bet norėčiau priminti Parlamento nariams, kurie kalbėjo apie ketverius metus, kad tai, taip sakant, data, kai jie įstojo į Europos Sąjungą, ir kad Jungtinės Valstijos pakeitsavo įstatymą mažiau nei prieš metus, 2007 m. rugpjūčio mėn. Tik tada Jungtinės Valstijos pareiškė, kad nori išplėsti vizų atsisakymo programą. Todėl nereikėtų kalbėti apie ketverius metus, jau neminint fakto, kad derybos su Jungtinėmis Valstijomis vyksta nuo dar seniau, tačiau tik mažiau negu 12 mėnesių remiantis naujuoju įstatymu. Dėl ko anksčiau derėjomės to įstatymo, kuris jau pakeistas, pagrindu, nebegalime įskaičiuoti.
Mano manymu, privalome dirbti su Jungtinėmis Valstijomis, kad įtrauktume visus Europos piliečius į bevizio režimo sutarties apimtį ir kad kai kurios valstybės narės negalvotų, kad gali šito siekti anksčiau negu visos kitos. Sakau tai labai nuoširdžiai. Kodėl? Kadangi tai suteiktų persvarą derybose mūsų priešininkams, šiuo atveju mūsų draugams amerikiečiams, kurie puikiai gali būti mūsų draugais ir sąjungininkais, tačiau nepaisant to, veda derybas ir spaus mus tose derybose, vos radę silpną Europos Parlamento vietą. Privalome užtikrinti, kad neparodysime savo silpnybių: toks yra svarbiausias dalykas ir turime labai aiškiai tai pasakyti.
Turbūt prisimenate, kad kai pristatinėjau Europos ir Jungtinių Valstijų PNR susitarimą šiuose Rūmuose, susitarimą, kurį vieni kritikavo, kiti sveikino, sakiau, kad jis padės Europai užimti stipresnę padėtį jos vis-à-vis bendravime su JAV. Dabar norėčiau pasakyti, kad tie, kurie parėmėte Europos PNR, buvote teisūs, nes vienas iš svarbiausių dalykų, susijusių su mandatu, kurio reikalaujame, yra tai, kad negali būti jokio kitokio keitimosi duomenimis ar informacija išskyrus tą, kuris nurodytas tame susitarime ir jeigu panašūs pageidavimai būtų išsakyti, Europos Sąjunga juos atmestų.
Šis Europos susiarimas kompensuoja silpną poziciją valstybių narių, iš kurių buvo pareikalauta suteikti tokius duomenis - o kad buvo pareikalauta, abejonių nėra - taip pat prieigą prie duomenų bazių, kurios priklauso mums, Europai. Tačiau dabar galime pasakyti savo amerikiečiams draugams labai aiškiai, kad negalime peržengti Europos PNR susitarimo ribų. Tai parodys mūsų stiprybę, o ne silpnybes.
Jau žinome, kas gali ir negali būti padaryta. Turime reglamentus ir Europos įstatymus, kuriuos pasirašėme ir iš anksto nustatėme. Akivaizdu, kad spręsdama šiuos klausimus, Europa turi kalbėti vienbalsiai, taip pat akivaizdu, kad "skaldyk ir valdyk" požiūris yra pats klaidingiausias požiūris tvarkant reikalus su Europa, ir jam mes, kaip ir mūsų institucijos, priešinamės.
Tačiau kodėl mes šiandien Parlamente aptarinėjame šį klausimą? Nes, nors ir turime aiškius įstatymus ir išsamius susitarimus, kilo pagunda, jei galiu taip išsireikšti, išsiveržti į priekį. Pagunda, kuri galbūt politiškai atrodo pateisinama tų šalių piliečiams, tačiau instituciniu požiūriu yra nepriimtina. Dėl šios priežasties neabejotinai turime reaguoti remdamiesi solidarumo dvasia su visomis valstybėmis narėmis, įskaitant tas, kurios trokšta būti įtrauktos į vizų atsisakymo programą.
Ką mes padarėme? Mes paprašėme Coreper, kitaip tariant, valstybių narių atstovų, sutikti su pagrindiniu dokumentu. Mes laikome šį dokumentą mūsų "raudona linija": jame nurodoma, ką galima ir ko negalima daryti. Taip pat paprašėme valstybių narių užtikrinti, kad vesdamos bet kokias politines derybas, jos laikytųsi tos raudona linija nužymėtos politinės ribos ir pakartojome, kad, pvz., bet kokie susitarimai, peržengiantys Europos Sąjungos susitarimuose jau nurodytas ribas dėl apsikeitimo informacija, yra nepriimtini, ir kad tokie klausimai kaip "nelegalių imigrantų" sugrąžinimas turi būti aptariami Europos, o ne nacionaliniu lygmeniu. Šių dalykų, tiesą sakant, nereikėtų kartoti turint oficialų mandatą. Tai padarėme aiškumo vardan, kad kartą ir visiems laikams pareikštume, kad suprantame susirūpinimą tų valstybių narių, kurios nepateko į vizų atsisakymo programą, bet kad Europos Sąjungos taisyklės yra prioritetinės tokių interesų atžvilgiu. Jeigu reikėtų dar kartą kelti šį klausimą, nors vieną kartą, būtų sukurtas precedentas, kuriuo vadovautųsi daugelis kitų ir kiekvienas naujas atvejis būtų pavojingesnis, nei prieš jį buvęs.
Baigdamas, ponia pirmininke, norėčiau pasakyti, kad šią savaitę dirbame, kad pasiūlytume JAV derybų mandatą, kuris aiškiai visoms valstybėms narėms kartu parodys, kad net Čekijos ir Estijos atstovai sutiko, kad negalima peržengti pagrindinės politinės linijos atskirai derantis. Ar yra kokios nors individualių derybų ribos? Taip, žinoma, srityse, kuriose Europa nėra kompetentinga. Tačiau visais klausimais, kuriems spręsti Europa yra kompetentinga, o jų didžioji dauguma, valstybės narės vienbalsiškai suteikia mums mandatą; galiu pasakyti, kad pirmininkaujanti Slovėnija yra visiškai pasiryžusi vadovautis šia kryptimi. Rytoj paprašysiu Komisijos oficialaus mandato informuoti Jungtines Valstijas apie mūsų politinę kryptį ir šiuo požiūriu daugiau nedarysime jokių nuolaidų ar atsitraukimų.
Sophia in 't Veld
Pone pirmininke, neretai šių diskusijų metu pastebiu, kad negauname atsakymo į savo klausimus. Uždaviau labai tiksliai suformuluotą klausimą Komisijos nariui: ar jis sugebėjo nustatyti, ar įgyvendinimo priemonės supratimo memorandumo PNR daliai dera su ES ir JAV susitarimu, ir, jeigu ne, ar tai reiškia, kad susitarimas negalios.
Komisijos narys sakė, kad kai kurie nariai priešinosi susiarimui, o kiti pritarjam. Norėčiau jam priminti, kad kai išleidome Parlamento rezoliuciją praėjusių metų liepos mėn., ji buvo priimta beveik vienbalsiai, ir joje sutartis buvo įvardyta kaip turinti rimtų trūkumų.
Franco Frattini
Komisijos pirmininko pavaduotojas. - (IT) Pone pirmininke, ponai ir ponios Parlamento nariai, būsiu labai lakoniškas. Maniau, kad aiškiai išsireiškiau, bet leiskite pakartoti: nebus jokių kitų įgyvendinimo taisyklių, išskyrus dokumentą, kurį patvirtino Coreper ir mandato, kurio paprašysiu. Iki šiol nėra įgyvendinimo taisyklių, kadangi Čekija sutiko su mūsų prašymu neteikti įgyvendinimo taisyklių, kol nebus priimta bendra Europos pozicija. Mes sutarėme dėl bendros pozicijos ir Čekija ja vadovausis.
Pirmininkas
Diskusijos baigtos.
