Terrorismivastane võitlus - Isikuandmete kaitse (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on ühisarutelu järgmistel teemadel:
kodanike õiguste, justiits- ja siseasjade komisjoni nimel Roselyne Lefrançois' koostatud raport ettepaneku kohta võtta vastu nõukogu raamotsus, millega muudetakse raamotsust 2002/475/JSK terrorismivastase võitluse kohta - C6-0466/2007 -, ja
kodanike õiguste, justiits- ja siseasjade komisjoni nimel Martine Roure'i koostatud raport ettepaneku kohta võtta vastu nõukogu raamotsus kriminaalasjades tehtava politsei- ja õigusalase koostöö raames töödeldavate isikuandmete kaitse kohta (uus konsulteerimine) (16069/2007 - C60010/2008 -.
Roselyne Lefrançois
raportöör. - (FR) Härra juhataja, ennekõike sooviksin tänada kõiki oma kolleege, kes koos minuga selle teema kallal töötasid; meie koostöö oli kogu menetluse vältel tõesti suurepärane. Tekst, mille üle me täna hääletama hakkame, on erakordselt tundliku iseloomuga, sest kui räägitakse terrorismivastasest võitlusest, peetakse ühtlasi silmas ohtu Euroopa kodanike õigustele, olenemata sellest, kas see oht on tingitud terroristidest endist või selle probleemi vastu võitlemiseks võetavatest meetmetest, mis võivad piirata inimeste vabadust.
Teatud valitsused võisid tõepoolest viimastel aastatel terroriohu ulatusest rääkides liialdada, õigustamaks riiklike või rahvusvaheliste julgeolekumeetmete võtmist. See oht on aga siiski reaalne ning Euroopa Liit peab osalema jõupingutustes, mille eesmärk on terrorismi ära hoida ja selle vastu võimalikult otsustavalt võidelda. Sellest sõltub liidu 500 miljoni elaniku julgeolek ning liidu aluseks olevate põhiväärtuste ja põhimõtete kaitse. Nagu me kõik teame, on pärast 11. septembril 2001. aastal toime pandud rünnakuid ka ELi territoorium mitmel korral dramaatiliste tagajärgedega terrorirünnakute sihtmärk olnud: 2004. aasta märtsis Madridis ja 2005. aasta juulis Londonis. Te kõik olete kuulnud ka Kantaabrias alles eile aset leidnud rünnakute lainest.
Terroristid kasutavad aina keerulisemaid ja mitmekesisemaid vahendeid ja meetodeid, muutes meie töö märksa raskemaks. Info- ja sidetehnoloogia areng, iseäranis Internet, lihtsustab terrorivõrgustike loomist ja propaganda või koguni väljaõppekäsiraamatute levitamist Internetis. Selliseid veebisaite arvatakse praegu olevat 5000 ringis. Siit ka komisjoni täiesti õiguspärane soov kohandada ühenduse õigusakte, et püüda tõkestada peale tegelike terrorirünnakute ka ettevalmistusi sellisteks rünnakuteks.
Komisjon on selles juhindunud Euroopa Nõukogu terrorismi tõkestamise konventsioonist. Probleem seisneb selles, et komisjon otsustas konventsioonist üle võtta üksnes repressiivsed aspektid ja jättis tähelepanuta põhivabaduste kaitset käsitlevad sätted, mis on ometi Euroopa Nõukogu käsituse kohaselt oluline tasakaalustav element. Mulle tegi eriti muret mõiste "avalik üleskutse” ja oht, mis tuleneb sellest sõnavabadusele, sest "avaliku üleskutse” kriminaliseerimisel muutuvad karistatavaks inimeste väljaütlemised või kirjutised, mis on väidetavalt viinud terroriaktini või mis üksnes tõenäoliselt võivad viia terroriaktini.
Aprillis koostöös riikide parlamentidega korraldatud ümarlaual täheldasime, et me pole ainsad, kes suhtuvad mõningatesse komisjoni teksti aspektidesse ettevaatusega. Mitme riigi parlamendid väljendasid selle raamotsuse kohaldamise ja mõiste "avalik üleskutse” ulatuse suhtes kahtlusi. Euroopa Nõukogu juhtis tähelepanu ka kaitseklauslite puudumisest tulenevale ohule. Mitmesuguste uuringute raames väljendasid ka sõltumatud eksperdid kõhklusi, iseäranis mõiste "avalik üleskutse” määratluse ja kõnealuse teksti õiguskindluse astme suhtes. Mõne põhiõiguste kaitsmise pärast eriti mures oleva riikliku delegatsiooni õhutusel lisas nõukogu raamotsuse teksti ise mitmed kaitsemeetmed. Paaris konkreetses küsimuses tegi nõukogu ka ettepaneku raamotsust karmistada; igal juhul tuli õiguskindluse ja vabaduste kaitse täiesti rahuldava taseme saavutamiseks veel tööd teha.
Seetõttu püüdsime koos kodanike õiguste, justiits- ja siseasjade komisjoni teiste liikmetega ühiselt leida tasakaalu nende kahe pealtnäha vastandliku, ent teineteisest sisuliselt lahutamatu eesmärgi vahel, milleks on terrorismivastane võitlus ning põhiõiguste ja -vabaduste kaitse. Selleks pidime tegema osava "tasakaalutriki”, mis oli seda raskem, et mõnikord on praktikas keeruline kindlaks teha, kus lõpeb sõnavabadus ja algab inimeste õiguste rikkumine. Meenutage, millise skandaali tekitasid kaks aastat tagasi Taanis avaldatud karikatuurid ja millist pahameelt põhjustas üsna hiljuti Hollandi parlamendi liikme Geert Wildersi islamiteemaline lühifilm.
Ent kõigele vaatamata usun, et jõudsime hea kompromissini. Peamised muudatused, mille me tegime, on järgmised: esiteks mõiste "üleskutse” asendamine mõistega "õhutamine”, mis on täpsem ja mida kasutatakse õiguskeeles sagedamini; teiseks mõiste "avalik õhutamine” kitsam määratlus, mis piiritleb selgemalt kriminaliseeritava tegevuse ja seega välistab kuritarvitused, mis võiksid põhjustada sõnavabaduse piiramise; kolmandaks mitme inimõiguste ja põhivabaduste, eelkõige sõna- ja ajakirjandusvabaduse kaitsega seotud sätte lisamine tekstile; neljandaks meeldetuletus vajaduse kohta tagada, et võetavad meetmed oleksid taotletavate eesmärkidega proportsionaalsed, nagu see on omane demokraatlikule, mittediskrimineerivale ühiskonnale.
Need on selle dokumendi põhipunktid. Mul on hea meel, et see teema valiti tänahommikuse istungi prioriteediks, ning ma ootan sisukat ja elavat arutelu.
Martine Roure
raportöör. - (FR) Härra juhataja, nõukogu eesistuja, volinik, daamid ja härrad, mul on hea meel, et me arutame täna ühiselt minu kolleegi proua Lefrançois' raportit, mis käsitleb terrorismivastast võitlust, ja minu enda raportit, mis käsitleb politsei- ja õigusalase koostöö raames töödeldavate isikuandmete kaitset. Tuleks meeles pidada, et terrorismivastane võitlus saab tegelikult olla tulemuslik ja proportsionaalne üksnes siis, kui me tagame iga kodaniku põhiõiguste edendamise. Võideldes meie demokraatlikke ühiskondi ohustavate terroristlike liikumistega peame tuginema oma peamisele väärtushinnangule - põhiõiguste austamisele.
Minu arvates oli terrorismivastast võitlust käsitlev komisjoni ettepanek tasakaalust väljas, sest selles keskenduti üksnes julgeoleku tugevdamisele, ent jäeti tähelepanuta mitmed põhivabaduste kaitse meetmed. Sellega seoses tahaksin veel kord tunnustust avaldada proua Lefrançois'le ja tema kolleegidele, kes taastasid selle teksti tasakaalu, nii et see tagaks inimõiguste ja põhivabaduste austamise.
Nagu me teame, kasutavad terroristlikud võrgustikud õhutus- ja värbamistegevuseks üha enam uusi infotehnoloogilisi võimalusi, sealhulgas Internetti. Sedalaadi Internetis toimuva tegevuse jälgimine eeldab suure hulga isikuandmete kogumist, kuid seejuures tuleb tagada nende isikuandmete kõrgetasemeline kaitse.
Ma sooviksin nõukogule meenutada kohustusi, mille ta andmete säilitamise direktiivi vastuvõtmisel enesele võttis. Me väljendasime tollal soovi, et terrorismivastaseks võitluseks kasulikke andmeid saaks tõepoolest kasutada. Vastukaaluks peab nõukogu täitma oma kohustuse ja võtma vastu isikuandmete kaitset käsitleva raamotsuse, mis pakuks kõrgetasemelist kaitset.
Tänan südamest kõiki oma kolleege kodanike õiguste, justiits- ja siseasjade komisjonis ja igaüht, kes koos minuga töötas, eriti variraportööre, sest muudatusettepanekud, millega me minu raportis välja tuleme, kiideti parlamendikomisjonis ühehäälselt heaks. Need muudatused on kinnituseks sellele, et me ei rahuldu ühtlustamisega kõige väiksema ühisnimetaja tasemel. Meie veendumuse kohaselt peaks raamotsuse kohaldamisala olema lai, nii et see ei piirduks üksnes andmetega, mida liikmesriigid omavahel vahetavad. Otsust peab kohaldama ka riigisiseselt töödeldavate andmete suhtes; see võimaldaks tugevdada koostööd liikmesriikide mitmesuguste politsei- ja kohtuasutuste vahel ning ühtlasi tagada samaväärse andmekaitse kõikjal Euroopa Liidus. Et tagada eesmärgi piiramise ja proportsionaalsuse põhimõtete järgimine, tuleb täpsustada ja vähendada juhtumeid, mil andmeid võib edasi töödelda. Te peate mõistma, kui oluline see on! Andmeid ei või kasutada ühelgi muul eesmärgil peale selle, milleks neid koguti. Me ei soovi keelustada kogu andmete edastamist kolmandatele riikidele, sest see võib osutuda terrorismivastases võitluses vajalikuks. Igasugusel andmete edastamisel tuleb aga hinnata, kas asjaomane kolmas riik tagab isikuandmete piisava kaitse, ja ma sooviksin rõhutada, et see hindaja peab olema sõltumatu asutus.
Me palume nõukogul lisada raamotsusesse sätted, mis puudutavad pädevaid asutusi, millel on juurdepääs eraõiguslike isikute kogutud andmetele; seejuures tuletan veel kord meelde kohustusi, mis võeti andmete säilitamise direktiivi vastuvõtmisel Ühendkuningriigi eesistumise ajal.
Erinevalt sellest, mida pakutakse välja praeguses raamotsuses, peab tundlike andmete, näiteks poliitilisi vaateid, usulisi veendumusi, tervist või seksuaalelu puudutavate andmete kasutamine olema põhimõtteliselt keelatud. Oma muudatusettepanekuga lükkab Euroopa Parlament tagasi nõukogu ettepaneku, mis lubab neid andmeid töödelda teatud tingimustel. Parlament soovib, et nende andmete töötlemine oleks keelatud, kuid tuleb sätestada erandid. See lähenemisviis on täiesti vastupidine ja meile väga oluline. Selle seisukoha vastuvõtmisega seab Euroopa Parlament eesmärgiks austada inimväärikust ja meie arvates peaks nõukogul olema võimalik nõustuda, et see on vajalik.
Jean-Pierre Jouyet
nõukogu eesistuja. - (FR) Härra juhataja, volinik, kodanike õiguste, justiits- ja siseasjade komisjoni esimees härra Deprez, raportöörid, daamid ja härrad, täna on prantslaste päev ja ühtlasi minu päev. Palun vabandage Rachida Dati ootamatut puudumist; minul on aga au taas osaleda Euroopa Parlamendi töös, eriti nii tundlike teemade puhul nagu see, millest äsja räägiti. Iseäranis sooviksin ma nõukogu eesistujariigi nimel avaldada tänu proua Roure'ile ja proua Lefrançois'le nende isikliku panuse eest ning nende huvi eest terrorismivastase võitluse ja andmekaitsega seotud küsimuste vastu.
Need kaks õigusakti võimaldavad Euroopa Parlamendil tegelda Euroopa ühiskonnas praegu eriti päevakohaste küsimustega. Me peame kaitsma oma kodanikke terroriohu eest, ent samas tagama ka nende eraelu puutumatuse. See on poliitiline vastutus selle kõige üllamas mõttes. Ma sooviksin peatuda mõnel äsja esitletud raportitega seotud küsimusel.
Esiteks, mis puudutab terrorismivastase võitluse raamotsuse eelnõud: võitlus terrorismiga on Euroopa Liidu jaoks proovikivi, mis eeldab meie kõikide jõupingutuste ühendamist. Euroopa Liidu terrorismivastase võitluse koordinaator härra de Kerchove, kellega ma kohtusin mõni nädal tagasi, on Euroopa Parlamendi ees öelnud, et näiteks Al Qaeda tegevus on eriti murettekitav. Euroopa pinnal pandi 2007. aastal toime 583 terrorirünnakut. Raamotsus, mille üle te täna arutlete, on oluline õigusloomeline samm võitluses terroristlike võtete levikuga.
Näiteks on vastuvõetamatu, et veebisaidil saab täiesti karistamatult õpetada ise pomme valmistama. Praegu on ligi 5000 veebisaiti, mis soodustavad radikaalsete vaadete levikut Euroopa noorte seas, ja nagu te teate, suutis eesistujariik Sloveenia 18. aprillil justiits- ja siseasjade nõukogu kohtumisel neis küsimustes kokkuleppe saavutada.
Mul on hea meel raporti üle, mille esitas proua Lefrançois, kes toetas nõukogu eesmärki kaasata 13. juuni 2002. aasta raamotsusesse need õigusrikkumised, mis sisalduvad Euroopa Nõukogu konventsioonis. Tema ettepanekud vastavad suuresti läbirääkimiste käigus tehtud nõukogu muudatustele; nagu te teate, olid arutelud selle teksti teemal nõukogus väga elavad. Tegemist on ilmselgelt klassikalise debatiga selle üle, kuidas demokraatlik ühiskond peaks terrorismiga tõhusalt võitlema, pidades samas kinni õigusriigi põhimõtetest ja sellistest igale demokraatlikule riigile omastest põhimõtetest nagu sõnavabadus.
Sooviksin juhtida teie tähelepanu kahele punktile. Esiteks kavatsetakse selle raamotsusega muuta kriminaalkorras karistatavaks kolme liiki käitumist, mis tõenäoliselt eelnevad tegelike rünnakute toimepanemisele: esiteks avalik üleskutse panna toime terroriakt - ja ma rõhutan sõna "avalik”, mis seega välistab eraviisilise kirjavahetuse reguleerimise -, teiseks väljaõpe terroristlikel eesmärkidel ja kolmandaks värbamine terroristlikel eesmärkidel. Nii sätestatakse Euroopa Liidus õigusrikkumised, mis on liikmesriikides Euroopa Nõukogu 2005. aasta terrorismi tõkestamise konventsiooni kaudu juba kriminaliseeritud.
Nende õigusrikkumiste määratlused on raamotsusesse üle võetud sõna-sõnalt, ent mõne väikese muudatusega, mille eesmärk on tagada kooskõla mõistetega "terroriakt” ja "terroristlik rühmitus”, mis on Euroopa õiguses eksisteerinud alates 2002. aastast; sealt, proua Lefrançois, tulenebki mõiste "avalik üleskutse”, mitte "õhutamine”, nagu teie olete välja pakkunud. Õigusakti vastuvõtmine Euroopa tasandil hõlbustab selle ülevõtmist liikmesriikides ja kiiremat kohaldamist kogu Euroopa Liidus.
Teiseks on nõukogu pööranud suurt tähelepanu põhiõiguste kaitsmisele. Muret selle üle väljendati ümarlaual, mis korraldati Euroopa Parlamendis käesoleva aasta 7. aprillil. Nõukogu oli täiesti teadlik Euroopa Parlamendis toimunud aruteludest ja järgis hoolikalt Euroopa Nõukogus vastu võetud käsitust. Esialgsele ettepanekule lisati kaitseklauslid, millest kaks väärivad eriti märkimist: ühelt poolt ajakirjandus- ja sõnavabadus ning teiselt poolt liikmesriikide õiguses määratletud rikkumiste kriminaliseerimise proportsionaalsus.
Samuti tuleks märkida, et nõukogu ei nõustunud ettepanekutega eksterritoriaalse kohtualluvuse kohta; pealegi ei kiitnud neid heaks ka teie raportöör. Seega lähtus nõukogu läbirääkimiste käigus tasakaalu tagamise soovist ja seetõttu võeti vastu tekst, milles arvestatakse väga palju teie väljendatud muredega.
Minnes nüüd edasi isikuandmete kaitset käsitleva raamotsuse juurde, mida esitles proua Roure, siis tuleb tõdeda, et niinimetatud suveräänsete toimikute regulatsioon peaaegu puudub, eriti seoses avaliku julgeolekuga, nagu Te õigesti rõhutasite, proua Roure. Samas on just selles valdkonnas eriti tähtis andmevahetust hallata ja reguleerida, et kaitsta kodanikuvabadusi. Teil on õigus: me peame tegutsema kiiresti ja tõhusalt, austades samas nende isikute õigusi, kelle andmeid vahetatakse, kogutakse ja säilitatakse.
Justiitsministrid jõudsid 8. novembril 2007. aastal raamotsuse eelnõus kokkuleppele. Nagu ka te ise olete viidanud, oleksid mõned Euroopa Parlamendi liikmed soovinud minna kaugemale. Eesistujariik on sellest teadlik, ent raamotsus, milles nõukogu pärast enam kui kaks aastat väldanud arutelusid ühehäälsele kokkuleppele jõudis, on alles esimene samm, millega kehtestatakse Euroopa Liidus politsei- ja õigusalase koostöö raames töödeldavaid isikuandmeid puudutavad miinimumstandardid, arvestades, et kolmanda samba raames pole mingeid ühiseid reegleid kunagi olnud. Tegemist on kompromissiga; nii ehitatakse Euroopat üles, eriti selles valdkonnas. Kompromiss ei tähenda aga seda, et otsus oleks halb. Pigem on see praegu parim võimalik tulemus, sest täidab tühimiku ja avab tee edasiseks arenguks.
See on esimene püüe jõuda Euroopa Liidus õiguslikel eesmärkidel toimuva andmevahetuse regulatsioonini, mille kohaldamist on võimalik kontrollida palju tõhusamalt kui Euroopa Nõukogu tegevuse raames. Selle raamotsuse ülevõtmise ja kohaldamise võiks anda hindamiseks justiits- ja siseasjade nõukogule, nagu tehti näiteks Euroopa vahistamismääruse puhul.
Lugupeetud asepresident, kui meie institutsiooniline raamistik on lõpuks välja arendatud - ja me kõik loodame, et see juhtub -, võib rikkumismenetlusi edaspidi algatada komisjon. Euroopas on küsimus tihti selles, kas oleks kasulikum tegutseda miinimumstandardite alusel, mida võib hiljem edasi arendada, või säilitada status quo, mis praegu tähendab väga erinevaid andmekaitsestandardeid, Euroopa institutsioonide poolse tõhusa kontrolli puudumist ja kolmandate riikidega andmete vahetamise teemal peetavaid kahepoolseid läbirääkimisi, mis ei paku meie kodanikele piisavaid garantiisid ja mis võivad toimuda meie nõusolekuta. Siinkohal võiks näiteks tuua Ameerika Ühendriikidega sõlmitud kahepoolsed lepingud.
Mina isiklikult usun, et on parem edasi liikuda, kui säilitada senine olukord. Meie arvates on see raamotsus esimene vältimatu samm. Lisaks on eelmiste eesistujariikide töö sisuliselt võimaldanud meil leida tasakaalu, mille puhul võetakse arvesse ka teie väljendatud mureküsimusi. Ma peatun neist mõningail, proua Roure.
Esiteks kohaldatakse tulevast raamotsust tegelikult üksnes nende andmete suhtes, mida liikmesriigid omavahel vahetavad, nagu te osutasite, ent liikmesriigid on võtnud ka kohustuse oma andmekaitse taset kohandada. Üks säte, millele võiks tähelepanu pöörata, on artikkel 27, mida toetab raamotsuse kaheksas põhjendus ja millega kutsutakse komisjoni üles viie aasta möödudes selle õigusakti kohaldamisala laiendama; see võiks puudutada ka riigisiseseid andmeid. Nõukogu eesistujariigil ei ole midagi selle vastu.
Teiseks tuleb igasugusel andmevahetusel silmas pidada proportsionaalsuse põhimõtet, mis tähendab, et igal üksikjuhtumil on võimalik kontrollida, millisel eesmärgil andmeid edastatakse ja ega vahetatavate andmete hulk ei ole suurem kui hädavajalik.
Kolmandaks kohaldatakse andmete kolmandatele riikidele edastamisel olulisi tingimusi ja kaitseklausleid, et tagada andmete piisav kaitse. Te teate hästi, et see säte ei ole mõnede meie välispartnerite seas, kellele ma viitasin, tähelepanuta jäänud. Artikkel 14 on alus, mis võimaldab meil välistada teisele liikmesriigile antud isikuandmete edastamise kolmandatele riikidele ilma meie nõusolekuta. See annab meile ka kindlustunde teise liikmesriigi võrdväärse andmekaitse suhtes.
Ja neljandaks: liikmesriigid on kohustunud oma riiklikest meetmetest komisjonile aru andma; komisjon esitab oma hinnangu ja selle esimese raamistiku muutmise ettepanekud Euroopa Parlamendile ja nõukogule. Seega kaasatakse teid igati selle raamotsuse rakendamisega seotud edasisse tegevusse.
Härra juhataja, raportöörid, daamid ja härrad: eesistujariik on väga hästi teadlik teie huvist põhiõiguste kaitse vastu Euroopa Liidus ning ma sooviksin rõhutada, et rühm, mis hakkab koosnema kuue riigi - Saksamaa, Portugali, Sloveenia, Prantsusmaa, Tšehhi ja Rootsi - justiitsministritest, on seadnud andmekaitse lähiaastatel Euroopa Liidu üheks esmatähtsaks eesmärgiks. Seda prioriteeti peavad kõik liikmesriigid oluliseks ja justiitsministrid toetasid seda nõukogu mitteametlikul kohtumisel 25. juulil.
Nii palju minu poolt, härra juhataja.
Jacques Barrot
komisjoni asepresident. - (FR) Härra juhataja, ma tänan nõukogu eesistujat härra Jouyet'd ja meie kaht raportööri, kes on ära teinud märkimisväärse töö. Proua Lefrançois esitas raporti terrorismivastast võitlust käsitleva raamotsuse muutmise ettepaneku kohta ja proua Roure esitas raporti isikuandmete kaitset käsitleva raamotsuse kohta. Muidugi tänan ka nõukogu eesistujariiki. Härra Jouyet' sõnavõtt näitab, kui oluline on eesistujariigi jaoks eri seisukohtade lähendamine.
Härra juhataja, ma püüan teha lühidalt, sest täna hommikul seisab meil Euroopa Parlamendis ees väga huvitav arutelu. Kõigepealt räägin terrorismivastast võitlust käsitleva raamotsuse ettepanekust. Nagu eesistuja õigesti märkis, on tänapäeva info- ja sidetehnoloogial terroriohu levikus oluline roll. Terroristid kasutavad Internetti, mis on odav, kiire ja hõlpsasti ligipääsetav ning mis jõuab maailmas peaaegu igale poole.
Kahjuks kasutatakse Interneti eeliseid, mida hindavad seaduskuulekad kodanikud, ka kuritegelikel eesmärkidel. Terroristid kasutavad Internetti mobiliseerimise ja värbamise eesmärgil propaganda levitamiseks, aga ka terroristide väljaõpetamise või rünnakute kavandamise eesmärgil juhiste ja veebikäsiraamatute levitamiseks. Selle ohu tõkestamine on loomulikult poliitiline prioriteet. Euroopa Liit peab võitlema tänapäeva terrorismi ja selle uute meetodite vastu samasuguse otsusekindlusega, mida ta näitas üles võitluses traditsioonilise terrorismiga.
Komisjoni ettepanekuga ajakohastatakse raamotsust terrorismivastase võitluse kohta ja viiakse see kooskõlla Euroopa Nõukogu terrorismi tõkestamise konventsiooniga, kaasates terrorismi mõistesse avaliku üleskutse panna toime terroriakte ning värbamise ja väljaõppe terroristlikel eesmärkidel.
Komisjon tunneb heameelt, et proua Lefrançois' raport on positiivselt vastu võetud; see rõhutab ka ettepaneku lisaväärtust. Proua Lefrançois, te olete samas väljendanud ettepaneku üle ka muret ja soovi teha selles mitu muudatust.
Ma üritan lühidalt vastata. Esiteks seate oma raportis küsimuse alla väljendi "avalik üleskutse” kasutamise ja osutate selgelt, et mõiste "avalik õhutamine” tundub teile täpsem. Tuleb aga tõdeda, et komisjoni ettepaneku aluseks on Euroopa Nõukogu konventsioon ja selles järgitakse väga täpselt konventsioonis esitatud õigusrikkumiste määratlusi; seda kahel põhjusel.
Esiteks tahtsime arvesse võtta Euroopa Nõukogu hindamatuid teadmisi inimõiguste valdkonnas ja nõukogu tööd selle konventsiooni koostamisel, mille üle me täna arutleme. Konventsioon põhineb ka Euroopa Inimõiguste Kohtu praktikal, mis puudutab sõnavabadust.
Teiseks tahtis komisjon nii raamotsuse muudatuste kui ka Euroopa Nõukogu konventsiooni rakendamise liikmesriikide jaoks lihtsamaks teha. Kas erinevad mõisted ei muudaks kohaldamist veidi keeruliseks? See on küsimus, mille ma sooviksin teile esitada.
Mis puudutab teist raportis tõstatatud küsimust, siis komisjon toetab teie ettepanekut lisada muudetud teksti inimõigusi puudutavad kaitseklauslid, mis oleksid võrdväärsed Euroopa Nõukogu terrorismi tõkestamise konventsiooni artiklis 12 sisalduvate klauslitega. Härra Jouyet, tegelikult sisaldab nõukogu ühine seisukoht, mis võeti vastu 18. aprillil 2008. aastal, juba praegu täiendavaid kaitseklausleid, mis on sarnased artiklis 12 sisalduvate klauslitega.
Järgmiseks käsitlen soovi välistada kohustus kriminaliseerida õigusrikkumise toimepanemise katsed. Siin oleme ühel meelel. Komisjoni ettepanek ja 18. aprillil 2008. aastal vastu võetud nõukogu ühine seisukoht juba tagasid selle kohustuse välistamise.
Tahaksin öelda veel seda, et uut liiki õigusrikkumiste suhtes kohaldatavate kohtualluvuse eeskirjade osas oleme nõus enamiku - ent mitte kõigi - raportis soovitatud muudatustega. Komisjon võib seega nõustuda jätma välja täiendavad kohtualluvust käsitlevad eeskirjad, mille ta oli oma ettepanekusse kaasanud.
Samas ei jaga komisjon raportis esitatud seisukohta praeguses raamotsuses sisalduvate kohtualluvust käsitlevate eeskirjade suhtes, sest sellel oleks piirav mõju, arvestades uut liiki õigusrikkumisi. Raportis soovitatud muudatusega kaotataks liikmesriikide kohustus karistada uut liiki õigusrikkumiste eest, kui need on väljaspool antud liikmesriigi territooriumi toime pannud juriidiline isik, kes on asutatud selle liikmesriigi territooriumil, või kui need on suunatud liikmesriigi institutsioonide või rahva või selles liikmesriigis asuva Euroopa institutsiooni vastu. Me kardame, et selle karistamiskohustuse kaotamine asjaomase liikmesriigi puhul vähendaks komisjoni ettepaneku tõhusust, sest uut liiki õigusrikkumised on sageli riigiülesed, eriti kui neid pannakse toime Interneti kaudu.
Komisjon loodab siiski, et seda teemat arendatakse edasi ja et muudetud raamotsus jõustub peatselt. Meie õigusaktide ajakohastamine väärib tõepoolest kõiki jõupingutusi ja ma tänan nii Euroopa Parlamenti kui ka eesistujariiki, kes annavad selle eesmärgi saavutamiseks endast parima. Me vajame seda uut õigusakti.
Ma tulen nüüd raporti juurde, mille on koostanud proua Roure, kes on väga jõuliselt toetanud Euroopa Parlamendi soovi tagada tõhus raamotsus, mis avaks tee edasiseks arenguks. See raamotsus peab kriminaalasjades tehtavat politsei- ja õigusalast koostööd tõepoolest edendama, tagades selle tõhususe tõelise õiguspärasusega ning austusega põhiõiguste, iseäranis eraelu puutumatuse ja isikuandmete kaitse õiguse suhtes. Neid kaht sihti on võimalik saavutada ühiste eeskirjadega, mis käsitlevad kuritegevuse ennetamise ja tõkestamise eesmärgil toimuvat isikuandmete töötlemist ja nende kaitset.
Härra Jouyet, teid ei üllata, kui ma ütlen, et komisjon on selle raamotsuse võrdlemisi piiratud kohaldamisala pärast pettunud. Meie soov oli minna kaugemale ja ma tean, et praegune eesistujariik on selle seisukohaga suuresti nõus. Raamotsuse tekst hõlmab praegu üksnes isikuandmete piiriülest vahetamist ja see on põhjus, miks me tahtsime rohkemat. Samal ajal ei ühtlustata Euroopa tasandil seda, kuidas riiklikud asutused isikuandmeid töötlevad. Liikmesriikide tasandil tehtavate toimingute suhtes kohaldatakse ka edaspidi riiklikke andmekaitsealaseid õigusakte. On tõsi, proua Roure, et kõik liikmesriigid on ühinenud Euroopa Nõukogu konventsiooniga 108, mis käsitleb andmekaitset. Sellegipoolest olen ma üks neist, kes usub, et peaksime minema kaugemale.
Raamotsuse kohaldamise edaspidine hindamine, millele härra Jouyet viitas, on muidugi üks võimalus, kuidas vaadata üle raamotsuses sisalduvate eeskirjade rakendamine ning kontrollida eesmärgi piiramise ja proportsionaalsuse põhimõtete tegelikku järgimist, millele te täiesti õigustatult osutasite ja mis on selles valdkonnas olulised. On tõsi, et ülevaatamis- ja hindamisklausel võimaldaks kindlasti laiendada andmekaitse reguleerimisala ulatust, arvestades liikmesriikide antavat hinnangut.
On kindel - ja ma ei pea seda rõhutama, sest eesistujariik on sellele äsja viidanud -, et see õigusakt ei ole oluline mitte ainult eurooplastele, vaid ka kolmandate riikidega peetavate läbirääkimiste seisukohast. Meil oleks palju tugevam positsioon, eriti läbirääkimistel Ameerika Ühendriikidega - keda ma ei saa kahe silma vahele jätta -, kui me saame nõuda andmekaitsemeedet, mis vastab tõeliselt meie kodanike vajadustele ja ootustele. Seetõttu loodan, et nõukogu arendab seda teemat edasi ja me suudame kokkuleppele jõuda. Härra Jouyet, tegemist on küll esimese sammuga, ent see samm peab olema piisavalt kaalukas. See on minu soov.
Härra juhataja, igal juhul on mul hea meel, kui need kaks ettepanekut ja kaks raportit, mida komisjon peab äärmiselt huvipakkuvaks ja väärtuslikuks, võimaldavad meil jõuda kokkuleppele, ja ma loodan seda tõesti.
Luis de Grandes Pascual
Härra juhataja, härra Jouyet, volinik, daamid ja härrad, ma võtan sõna kui kodanike õiguste, justiits- ja siseasjade komisjoni raportit käsitleva õiguskomisjoni arvamuse koostaja.
Tahaksin õiguskomisjoni mulle osutatud toetuse eest tänada; samuti soovin tänada raportööri proua Lefrançois'd ja öelda, et ta on selle töö tegemisel olnud avatud kokkulepetele ja dialoogile, saavutamaks kõnealuses küsimuses absoluutselt hädavajalikku üksmeelt.
Daamid ja härrad, seda raamotsuse ettepanekut võidakse ju pidada tarbetuks. Euroopa Nõukogu on terrorismi tõkestamise konventsioonis seda teemat juba käsitlenud, määratledes kolm kuriteoliiki, mille komisjon on kaasanud oma ettepanekusse: avalik üleskutse panna toime terroriakte ning värbamine terroristlikel eesmärkidel ja väljaõpe terroristlikel eesmärkidel.
Ent samas tuleb tõdeda, et see ettepanek on väärtuslik, sest selles on esitatud terrorismi parem määratlus ja tänu märkimisväärsele karistuste nimekirjale on see kõikehõlmavam.
Ma arvan täiesti siiralt, et komisjoni selle meetme näol on tegemist vajaliku ja erakordselt väärtusliku panusega.
Põhiõiguste pärast ei ole tarvis muret tunda; samuti puudub vastuolu sõnavabadusega. Daamid ja härrad, Hispaanias tegutsev terroristlik rühmitus ETA ei ole Euroopa Liidu terroristlike rühmituste nimekirjas mitte selle pärast, mida ta ütleb, vaid hoopis selle pärast, mida ta teeb - sellepärast, et ta kasutab oma eesmärkide saavutamiseks väljapressimist, inimrööve, vägivalda, terrorit ja surma. Just seetõttu on ETA selles nimekirjas - mitte oma sõnade, vaid oma tegude tõttu.
Iseseisvuse pooldajad on Hispaania parlamendis esindatud, neil on õigus oma seisukohti väljendada ja iseseisvuse poolt sõna võtta ning neid ei ahistata seetõttu mingil moel.
Küsimus ei ole arvamuse avaldamise kriminaliseerimises, küsimus on koostöös, milleks kasutatakse tänapäevaseid võtteid, ja tõhusas võitluses terrorismi vastu.
Lubage mul teile meenutada, et alles eile hukkus Hispaanias aus mees, sõjaväelane, ohvitser Juan Luis Conde, kelle terroristlik rühmitus ETA argpükslikul moel autopommiga mõrvas.
Euroopa Liit peab sel teemal rääkima ühel häälel, kindlalt ja üheselt mõistetavalt. Me peame olema suutelised sätestama selgelt kuritegude liigid, sest kui kohtu arvates tekib raskusi, lähtutakse alati süütuse presumptsioonist, ja me ei tohi oma võimalust kaotsi lasta.
ETA ja kõik muud maailma terroristlikud rühmitused peaksid teadma, et Euroopa Liit räägib nendega ühel häälel, neil peaks kaduma igasugune lootus, nad peaksid kindlalt mõistma, et liidu demokraatlik süsteem ei anna neile mingit võimalust ja et me ei jäta enne, kui nad on täielikult meie riikide elust välja tõrjutud.
Panayiotis Demetriou
Härra juhataja, volinik, nõukogu eesistuja, meile on täna esitatud kaks väga olulist raportit. Need on erakordsed oma tasakaalustatuse tõttu ja seepärast, et nad on valminud laiema koostöö tulemusel küsimustes, milles on seoses terrorismivastase võitluse ja inimõiguste kaitse, sealhulgas isikuandmete kaitsega üldiselt kokku lepitud.
Terrorism on meie aja nuhtlus. See on nagu mitmepealine lohe, ebainimlik, barbaarne ja armutu. Seetõttu peame terrorismi vastu võitlema kõikide seaduslike vahenditega, pidades samas alati silmas, et seejuures ei tohi rikkuda inimõigusi. Just see eesmärk on saavutatud proua Lefrançois' raportiga.
On öeldud, et terrorismivastast võitlust käsitlev ettepanek põhineb Euroopa Nõukogu konventsioonil. Siiski oleme otsustanud muuta "avaliku üleskutse” määratlust, et see oleks kõikides riikides õiguslikult paremini mõistetav. Me räägime "avalikust õhutamisest”, mis vastab palju paremini konventsiooni mõttele ja meie eesmärgile.
Selle raporti üle arutlemisel keskendusime inimõiguste küsimusele. Me pidasime ulatuslikke arutelusid, leppisime kokku sõnastuse vormis ja lisasime sätteid, et tagada see tasakaal, millele ma viitasin.
Igasugused lisandused lööksid selle tasakaalu tõenäoliselt kõikuma ja terrorismi määratluse edasise muutmise katsed tooksid kaasa probleeme; Euroopal ei olnud lihtne selle määratluseni jõuda. Ma töötasin Euroopa Nõukogus kolm aastat. Me üritasime panna paika terrorismi määratlust, kuid see ei õnnestunud. Nüüd, mil selles määratluses on kokku lepitud, pole mingit põhjust hakata sellele vastuargumente esitama.
Mis puudutab inimõiguste küsimust, siis ettepaneku sissejuhatavas osas on kümnes lõik, mis käsitleb ulatuslikult ja põhjalikult konkreetseid kaitstavaid õigusi: ühinemis- ja ametiühinguvabadust ning kõiki nendega seonduvaid õigusi. Niisiis puudub vajadus selles suunas edasisi jõupingutusi teha.
Lubage mul kokkuvõtteks öelda, et see kõik on heades kätes. Ent me peaksime pöörama tähelepanu veel ühele valdkonnale - riikidele, mis on terrorismi taimelavad. Me peaksime kõnelema mõistlike ja mõõdukate inimestega, et neis riikides kaoks terroristidele osutatav moraalne toetus. Peaksime suunama oma jõupingutused, mõtlemise, kavad ja kampaaniad selle eesmärgi saavutamisele.
(Aplaus)
Claudio Fava
Härra juhataja, härra Jouyet, härra Barrot, daamid ja härrad, pärast seitset aastat terrorismivastast võitlust olen ma veendunud, et me mõistame nüüd terrorismiga seotud riske, terrorismi mõju ja selle laastavaid tagajärgi. Samuti arvan, et neist tagajärgedest üks dramaatilisemaid on tasakaalu kaotamine - tasakaalutunnetuse kaotamine terroriohule reageerimisel.
See tasakaal on vajalik selleks, et uurida säärase vägivalla pindmiste põhjuste asemel selle sügavamaid põhjusi, ning ülioluline ennetus- ja karistuspoliitika kehtestamiseks, loobumata samas meie õiguskultuuri aluspõhimõtetest. See tasakaal on väärtuslik, ent keerukas, sest see tuleb sõnastada reeglites, mis ei jäta mingit võimalust meelevaldseks tegevuseks. Seetõttu olen rõõmus, et komisjoni algatusel vaadatakse 2002. aasta raamotsus üle, juhul kui pööratakse tähelepanu neile äärmiselt ajakohastele soovitustele, mis täna arutatavas kahes raportis on esitatud.
Esimene soovitus, härra Jouyet ja härra Barrot, on see, et me peame vältima kahtlustamise kultuuri teket, sest kui me rajame oma ühiskonna kahtlustamisele ning lõimimis- ja rändepoliitika vastastikuse usaldamatuse põhimõttele, siis teeme sellega kingituse terroristidele, kelle esmane eesmärk on tekitada vastandumist.
Rääkides terroriaktidest ja üleskutsest - mis tundub meile mõistena üldsõnaline ja subjektiivne -, eelistame seetõttu õiguslikult järjepidevamat ja konkreetsemat mõistet "avalik õhutamine”. Ma usun, et see põhimõte tekitab vähem segadust ja on vähem subjektiivne; härra Barrot, tegemist ei ole mitte terminoloogilise, vaid sisulise küsimusega: mõiste "üleskutse” võimaldab kuritarvitusi ja liialdusi ning ka ülemäärast tähelepanu sotsiaalsetele emotsioonidele, sellega kaasneks aga sageli liialdatud ja kaootiline reaktsioon. Kõik see viib meid teise ohuni, mida me peame vältima: terrorismivastase võitluse tõlgendamiseni alusena, mis õigustab põhiõiguste ülevaatamist, vähendamist ja muutmist.
Neist kahest raportist ootame selles küsimuses selget ja ühemõttelist sõnumit, sest tegemist on probleemiga, mille lahendamine on meie kui seadusandjate ülesanne: me peame ühendama terrorismivastase ja terroriaktidele eelnevate tegude vastase võitluse ning põhiõiguste harta, iseäranis aga sõna- ja ühinemisvabaduse järgimise, milleta meie kultuur pöörduks tagasi barbaarsuse ajastusse. Härra Barrot, me peame rääkima tõtt: on oht, et muudame terrorismivastase võitluse kultuuride või religioonide vaheliseks konfliktiks ja väljendame end rassistlikult; see oht on üsna reaalne - seda näitas hiljuti Kölnis toimunud kogunemine, kus vastutustundetult osales ka üks Euroopa Parlamendi liige, härra Borghezio. Niisiis peab Euroopa Parlament jõuliselt välja ütlema, et fašistlikul sallimatusel ei ole midagi ühist terrorismi vastu võitlemisega!
Samast põhimõttest lähtub ka see väärtuslik töö, mis täna arutatavate raportitega ära on tehtud: võitlus terrorismi vastu ja terroristide koletute vägivallategude tõkestamine, kindlustades samal ajal õige tasakaalu meie kodanike julgeoleku tagamise vajaduse ning nende vabaduste ja põhiõiguste vahel. Härra juhataja, härra Jouyet ja härra Barrot, siinkohal nõuame nõukogult ja komisjonilt valvsust ning lubame, et Euroopa Parlament teeb kõik endast oleneva, et teiega koostööd teha.
Alexander Alvaro
fraktsiooni ALDE nimel. - (DE) Härra juhataja, nõukogu eesistuja, komisjoni asepresident, oma raportitega on proua Lefrançois ja proua Roure teinud ära suure töö ning mul oli rõõm nendega seejuures koostööd teha. Me oleme paljugi saavutanud ja muutnud. Mul on kahju, et proua Roure'i raport on ikka alles nõukogus, ehkki me oleme selle juba läbi vaadanud. Siinjuures tundub mulle, et selles, millest härra Jouyet rääkis, on midagi puudu - nimelt see, et me haarame teemadest kinni ja käsitame neid esmatähtsatena. Me kuuleme sedagi sageli - viimati nõukogu eesistujariigilt Saksamaalt. Kahjuks ei ole jutt tegudeks saanud. Euroopa Parlament ei saa pikas plaanis pelgalt sõnadega rahul olla.
Mis puudutab proua Lefrançois' raportit, siis selle juures on kahtlemata midagi märkimisväärset, mida keegi teist ei ole veel käsitlenud. See tähendab, et meil on tegemist haruldase juhtumiga, mil me ühtlustame kriminaalmateriaalõigust ja seda ilmselgelt väljaspool keskkonnavaldkonda. See on midagi, mis läheb palju kaugemale Euroopa Liidu poolt seni tehtust. Tsiviilõiguses oleme seda piiriülestes küsimustes varemgi näinud. Ent kriminaalmateriaalõiguse ühtlustamine läheb siin tõstatatud küsimustest palju sügavamale. Seega komisjon ehk mõistab, miks me arutleme nii pingeliselt mõistete "avalik üleskutse” ja "õhutamine” üle. "Õhutamine” on kõikides liikmesriikides tavaline õigusmõiste. Euroopa Nõukogu liikmesriigid otsustasid "üleskutse” kasuks kompromissi saavutamise eesmärgil. Nende hulka kuuluvad ka sellised riigid nagu Venemaa.
Minu arvates ei peaks me arutlema selle üle, kas meil kõigil on seejuures ühine õiguslik alus. Aruteludes proua Lefrançois'ga olen alati selgelt osutanud, et ainuüksi minu riigi seisukohalt vaadatuna tekitaks mõiste "õhutamine” sellisena, nagu see määratletud on, probleeme, sest käsitus, mille kohaselt saab õhutamise eest karistada, ilma et oleks toime pandud tegelik ettekavatsetud kuritegu, on meie õigussüsteemile võõras. Nii "õhutamine” kui ka "üleskutse” võimaldavad halvimal juhul arvesse võtta ka bluffimist. Kumbki neist mõistetest ei võimalda otsustada kuriteo ettekavatsetuse üle. See, kas kellegi väljaütlemist võib pidada tõsiseks üleskutseks terroriakti toimepanemisele, sõltub ainuüksi sellest, kuidas kolmandad isikud väljaöeldut tajuvad. Ma tahaksin teada, kuidas eristada terroristi vihasest tavakodanikust, kelle peale naaber on kaevanud.
Sellega seoses peame käsitlema ka olemasolevaid õigsussüsteeme. Ma tean, et Hispaanias on see veidike teistsugune, ent seda seetõttu, et oleks võimalik võidelda sealse terrorismiga. Uskuge mind, mul on hea meel, et olen küllalt noor ja pole pidanud üle elama Punaarmee Fraktsiooniga seotud halbu aegu Saksamaal, ent ka tollal arutleti asjakohaste seaduste üle. Muidugi peavad riigid eriolukordades käituma erandlikult, ent viimase seitsme aasta jooksul oleme näinud ka seda, et paljutki, mida alguses kiirustades otsustati, tuleb hakata tagasi võtma. Sellega seoses on mul ka hea meel, et vaatamata parteipoliitikale oleme nimetatud raportis keskendunud inimestele ja põhiõigustele.
Proua Roure'i raportist rääkides tuleb tõdeda, et selles nõutakse palju otsusekindlamalt nõukogu tegutsemist. Me ei tohi end Lissaboni lepingu osas petta. Me kõik soovime, et sellega saaks 2009. aasta Euroopa Parlamendi valimisteks kõik korda, ent me teame ka, millised lood soovidega on. Nüüd peame püüdma põimida selle raporti neisse aruteludesse - arvestades eriti läbirääkimisi, mida komisjon peab praegu Ameerika Ühendriikidega ELi ja USA andmekaitsekokkuleppe üle. Neil kahel süsteemil ei saa lasta eksisteerida teineteisest sõltumatult. Seetõttu soovin, et ilmutaksime poliitilist tahet ja võtaksime lõpuks vastu poliitilise otsuse, et andmekaitset käsitlev raamotsus võiks jõustuda.
Komisjon ja nõukogu püüavad isikuandmete majandusliku kaitse valdkonnas erakordselt aktiivselt meetmeid võtta. Nähes, mis toimub Ühendkuningriigis, Saksamaal ja teistes liikmesriikides, kus riigiasutuste hallatavaid isikuandmeid on kaotsi läinud või varastatud, on ilmne, et peame ka selles valdkonnas kiiresti tegutsema. Lõpuks on küsimus rohkem kui kunagi varem kodanike õigustes, sest kodanikel ei ole võimalik vältida riigiasutuste sellist käitumist. Ettevõtete puhul on kodanikul kahtluste korral siiski võimalik valida.
Brian Crowley
fraktsiooni UEN nimel. - Härra juhataja, ma tahaksin tänada eesistujat ja komisjoni asepresidenti ning raportööre nende minu arvates äärmiselt oluliste raportite eest.
Kui me arutame selliseid küsimusi nagu terrorism ja andmekaitse, siis tunduvad Euroopa Parlamendis toimuvate arutelude sisu vaadates mõnikord olevat vastandunud need, kes soovivad rohkem kaitsta üksikisikute õigusi ja vabadusi, ning need, kes tahaksid üldsusele suuremat kaitset vägivallaohu eest või koguni vägivallale õhutamise eest, nagu mõned mu kolleegid on juba maininud. Kui me nende ettepanekutega nüüd edasi tegeleme, siis peaksime olema kindlad, et õigusakt, mille kohta on ettepanek tehtud ja mida me siin, Euroopa Parlamendis muudame ja täiendame, on kindlal õiguslikul alusel, nii et kui see jõustub, siis ei saaks seda vaidlustada ja sellele ei oleks midagi ette heita. Üks meie ees seisvaid raskusi seisneb selles, et kuna raamotsuse mõne aspekti puhul on õiguslik alus puudu, siis võime panna end olukorda, kus meid on võimalik süüdistada silmakirjalikkuses, selles, et me näiliselt tegutseme, ent tegelikult midagi otsustavat ette ei võta.
Kui te vaatate tagasi siit, Euroopa Parlamendist alguse saanud politsei- ja õigusalase koostöö ajaloole, siis näete, et 90 % sellest rajaneb liikmesriikide eri ametiasutuste vastastikusel usaldusel. See on olnud ainus tõhus viis selleks, et leida edasiminekuks sobiv mehhanism, sest lepingutele või otsustele vaatamata ei saa olla mingit reaalselt sisukat koostööd ega arengut, kui liikmesriikide ametiasutused ei ole valmis üksteisega koostööd tegema ja teavet vahetama.
Andmekaitse ja kogutavate isikuandmete küsimuses peame olema väga ettevaatlikud, sest paljud meist teavad, et meie endi riikides on lugematul hulgal nii riikliku kui ka kohaliku tasandi asutusi, mis talletavad andmeid iga inimese kohta. Ühendkuningriigis on viimasel ajal kõige suuremaks hirmuks olnud identiteedivarguste küsimus ning suurt muret tuntakse ka sellepärast, et kaovad arvutid, mis sisaldavad riigiasutustes - näiteks sotsiaalhoolekande-, riigikaitse- või politseiasutustes - hoitavaid isikuandmeid, mida muul juhul ei edastataks kunagi kellelegi. Sellegipoolest tundub, et neid andmeid ei kaitsta kuidagi.
Seetõttu peame sellel tasandil - Euroopa tasandil - tagama niisuguse Euroopa raamotsuse, mis võimaldab liikmesriikidevahelist koostööd, ent mis ei sea liikmesriikidele sääraseid kontrollikohustusi. Ma ütlen seda seetõttu, et üksikisikutel on raamotsusega pakutavaga võrreldes praegu paremad võimalused esitada riigiasutuste vastu kaebusi, kui need kasutavad vääralt, kuritarvitavad või kaotavad nende andmeid, ning kui me muudame selle andmekaitset käsitleva raamotsuse kohustuslikus korras kohaldatavaks ka riigisiseste andmete suhtes, siis vähendame juba olemasolevaid õigusi. Kuna me liigume edasi uue Euroopa tasandi kavaga, on mõningast tegevusruumi veidi paindlikumaks reageerimiseks probleemidele, millega meil andmekaitsega seoses tegelda tuleb. Et see õigusakt oleks tõhus, peab selle eesmärk olema selge ja kindlalt piiritletud ning sellel õigusaktil peab olema nende inimeste usaldus, keda see kaitsma hakkab; see õigusakt ei või neid piirata.
Kathalijne Maria Buitenweg
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (NL) Härra juhataja, ma usun, et nõukogu soovib siiralt parandada kodanike julgeolekut ja peab oluliseks ka kodanike õigusi. Te võite ju kõnealuste raportite üle rahulolu väljendada, ent kui te neid hoolikalt loete, siis märkate, et järeldus, mille meie neist teeme, on täiesti erinev teie järeldusest. Tegelikult arvame, et teie poolt heaks kiidetud ettepanekud on lihtsalt ebarahuldavad ja et nendega võidakse riivata kodanike õigusi.
Miks on meie järeldused erinevad? Esiteks pööravad parlamendid valitsustega võrreldes traditsiooniliselt rohkem tähelepanu kodanike õigustele; see tekitab otsuste vastuvõtmisel probleeme. Pealegi peab Euroopa Parlament mõtlema, millist mõju need otsused ühiskonnale pikas plaanis avaldavad. Kui me vaatame valitsuse ja kodanike vahelist suhet läbi ajaloo, siis näeme, et valitsusele kuulub jõu monopol, ent kodanikele kuuluvad põhiõigused, mida valitsus võib riivata üksnes juhul, kui see on vajalik, õiguspärane ja proportsionaalne. Kui kodanikud kogevad liiga sageli valitsuse meetmeid, mis ei ole vajalikud ega õigustatud, siis hääbub nende usaldus valitsuse vastu ja temaga koostöö tegemise soov ning siis on meil tõepoolest pikaks ajaks tegemist tohutu julgeolekuprobleemiga. Usaldust on raske võita, ent kerge kaotada.
Minu arvates ei taga andmekaitset käsitlev ettepanek kavandatud kaitsetaset ja nõukogu liigub raamotsust laiendades õhukesel jääl.
Alustades proua Roure'i raportist, tahaksin raportööri südamest tänada kõigi nende aastate eest, mille vältel ta on seda raportit läbi Euroopa Parlamendi suunanud. Eriti tahaksin esitada nõukogule mitmeid küsimusi. Ettepanek käsitleb politsei- ja õigusalast koostööd Euroopas, s.t julgeolekuga seotud asutusi. Samas on minu arusaamist mööda - ja eesistuja võib siin mulle vajaduse korral vastu vaielda - nüüdseks täpsustatud, et nõukogu ei pea end nende ettepanekutega seotuks, kui kaalul on riiklikud julgeolekuhuvid. Millistest huvidest me siin räägime ja kas te võiksite tuua mõne näite selliste asjaolude kohta, mis sunniksid teid seda raamotsust prügikasti viskama?
Teine küsimus, mille proua Roure on ise juba tõstatanud, puudutab tundlikke andmeid. Ma saan aru, et on mõningaid andmeid, mida nõukogu soovib, ent kas nõukogu võiks mulle selgitada, mis laadi juhtumite korral saadakse kasu teabest selle kohta, kas isik on olnud ametiühingu liige? Sooviksin, et tooksite mulle mõne näite sellest, miks on kasulik teada, kas inimene on olnud Hollandis ametiühingute liidu liige. Kas see peaks viitama tõrksusele? Millistel asjaoludel võiks see teave küll asjakohane olla? Inimeste seksuaalelu? Kui tegemist on aktiivse pedofiiliaga, siis küll - see on kuritegu ja sedalaadi andmeid võib muidugi kirja panna. Ent missuguste asjade kohta te tegelikult siiski veel teavet soovite?
Seoses andmete edastamisega kolmandatele riikidele meenutaksin naljakat seika Saksamaa eesistumise ajast, kui nõukogu esindaja teatas, et mõnikord on tõepoolest vaja äärmiselt kiiresti Iraanile andmeid edastada. Ta pani kogu Euroopa Parlamendi õhku ahmima: ta ei saanud ju seda tõsiselt mõelda - edastada andmeid Iraanile! Seetõttu küsin ma nüüd: kas see nõukogu liige garanteerib, et tundlikke andmeid ei edastata mitte mingitel asjaoludel Iraanile? Kas te võiksite mulle öelda ka seda, millisel artiklil see garantii põhineks?
Ehkki ma pean kaitsetaset ebapiisavaks, kiidan heaks eesmärgi enda - politsei- ja kohtuasutuste parema koostöö Euroopa tasandil (nagu teada, ei toimi see ka riiklikul tasandil kuigi hästi). Sellise koostöö parendamisel on üks võtmesõnu "usaldus” - ka antud juhul on küsimus usalduses. Ma heidan ette seda, et nõukogu ei pinguta piisavalt, et seda usaldust ja selle kaudu ka koostööd suurendada. Lõppude lõpuks peab usaldus millelgi põhinema, näiteks tõhusal andmekaitsel või kahtlustatavate isikute õiguste kaitsel, mis on kooskõlas õigusriigi põhimõtetega - ent te ei paku seda alust. Te olete kogu minu ametiaja jooksul tegelenud kahtlustatavate menetluslike õigustega, ent meil ei ole ikka veel midagi. Samas seal, kus võiksite tõesti koostööd edendada, te seda ei tee. Selle asemel esitate selle toore raamotsuse terrorismivastase võitluse kohta.
Proua Lefrançois on sel teemal esitanud asjakohase raporti ja ma tahaksin tedagi südamest tänada. Ent küsiksin siiski: millist probleemi nõukogu siin tegelikult üritab lahendada? Vägivallale õhutamine on keelatud kõigis liikmesriikides ja nii see peakski olema, ent nüüd kriminaliseeritakse ka üleskutse. Millal on tegemist üleskutsega? Kas siis, kui keegi kirjutab, et Ameerika Ühendriigid on röövellik riik, kurjuse telg, mille vastu tuleb võidelda? Kui seesama isik kirjutab, et "need, kes ei ole meiega, on meie vastu”, siis kas see on üleskutse? Kui lääne inimene teeb teadlikult inimeste solvamise eesmärgil islamivastase filmi, siis kas ta kutsub üles rünnakule? Kas ma olen nüüd ise üleskutsuja?
Ebaselge õigusakt on halb õigusakt. Teil on minu toetus ka vägivallale õhutamise kriminaliseerimisele Euroopa tasandil, ent mitte sellisel moel. Kui võrrelda kõiki keeleversioone, siis ei ole isegi selge, kas räägitakse üleskutsest (provocation) või õhutamisest (incitement). Naine võib riietuda provokatiivselt, ent see ei tähenda, et ta õhutab vägistamisele. Artikli 1 lõige 1 on selles mõttes murettekitav, sest selle järgi võib isiku terroriaktis süüdi mõista olenemata sellest, kas ta on otseselt selle terroriakti pooldaja. Minu fraktsiooni arvates minnakse sellega tõesti liiga kaugele.
Sylvia-Yvonne Kaufmann
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - (DE) Härra juhataja, nõukogu eesistuja, komisjoni asepresident, et mulle võimaldatud aeg on lühike, siis käsitleksin üksnes proua Roure'i raportit. Seoses isikuandmete töötlemisega kriminaalasjades tehtava politsei- ja õigusalase koostöö raames tahaksin väga selgelt välja öelda, et minu arvates vajame ühtseid Euroopa eeskirju.
Viimastel aastatel on rakendatud mitu selliste andmete töötlemisega seotud projekti, iseäranis teise põlvkonna Schengeni infosüsteem ja viisainfosüsteem (VIS). Lisaks on need andmed olulised seoses ettepanekuga vahetada liikmesriikide vahel karistusregistrite andmeid ja isegi seoses Euroopa reisiinfosüsteemi juurutamisega. Kõrgetasemeline andmekaitse on kõikide kodanike huvides ja minu arvates on seda võimalik saavutada ainult ühtsete eeskirjadega Euroopa Liidu tasandil.
Nõukogu eesistuja ütles, et käsitletav nõukogu otsus oli parim lahendus, milleni oli võimalik jõuda. Nõukogu eesistuja, ma pean teile ütlema, et olen nõukogu uues ettepanekus pettunud, sest selles ei ole Euroopa Parlamendi põhilisi nõudmisi arvesse võetud ja minu arvates jääb sellega ette nähtud andmekaitse tase mõnes mõttes alla koguni Euroopa Nõukogu konventsioonis 108 ette nähtud taseme. Muide, seda ettepanekut kritiseerivad kõik fraktsioonid, olenemata parteipoliitikast, ja see selge sõnum peaks andma nõukogule mõtteainet.
Me peaksime eelkõige tagama, et seda raamotsust kohaldataks ka andmete riigisisese töötlemise suhtes; vastasel korral muutub küsitavaks kogu ettepaneku mõte.
Ma tahaksin rõhutada ka seda, mida ütles meie raportöör proua Roure - nimelt et iseäranis tundlikke andmeid, s.t andmeid, mis paljastavad isiku etnilise päritolu, poliitilised vaated või usulise veendumuse, ei tohiks töödelda. Kui me peaksime selle põhimõtte suhtes mingeid erandeid tegema, siis on oluline, et kõigepealt hangitaks näiteks asjaomase kohtuorgani luba; sedalaadi andmeid ei tohiks lihtsalt automaatselt töödelda.
Nõukogu on Euroopa Parlamendile juba ammu lubanud, et võtab selle raamotsuse vastu. Ma arvan, et nüüd on nõukogul viimane aeg oma lubadus täita, ent see raamotsus peab olema väärt paberit, millele see trükitakse.
Ma toetan kõiki raportis välja pakutavaid Euroopa Parlamendi muudatusettepanekuid, sest minu arvates vajame võimalikult kõrgetasemelist andmekaitset ja praegune nõukogu raamotsus seda veel ei taga.
Gerard Batten
fraktsiooni IND/DEM nimel. - Härra juhataja, need nõukogu otsused moodustavad ühe osa protsessist, mille käigus ühtlustatakse liikmesriikide kohtu- ja õigussüsteemid ning seega luuakse Euroopa Liidu ühtne süsteem. Euroopa vahistamismääruse alusel võib juba praegu iga Euroopa Liidu kodaniku ühest liikmesriigist teise välja saata ja sellise väljasaatmise puhul on ette nähtud minimaalsed kaitsetagatised. Isegi kui liikmesriigi õigussüsteemile või valitsusele on teada, et tegemist on ülima ebaõiglusega, ei saa ta seda takistada.
Uute tagaseljaotsuseid käsitlevate eeskirjade kohaselt võib meid nüüd teises Euroopa Liidu liikmesriigis kohtu alla anda ja meile võidakse seal karistus määrata, ilma et me ise sellest üldse teadlikud oleksime, ning seejärel võidakse meid riigist välja saata või vangi panna. Meile võidakse määrata trahv ja meie vara võidakse arestida, ilma et meie päritoluliikmesriigi õigussüsteem või valitsus saaks seda vältida või meid kaitsta.
Lissaboni lepingu kohaselt kavatsetakse luua Euroopa prokuröri institutsioon koos laialdaste volitustega uurida ja võtta vastutusele isikuid, keda süüdistatakse liidu huvide vastu suunatud õigusrikkumistes; seejuures on prokurörile abiks Europol, mille ametnikel on puutumatus kõiges, mida nad oma ülesannete täitmisel teevad või ütlevad. Ja muidugi on meil ka Euroopa Liidu oma poolsõjaväeline politsei - Euroopa eripolitsei, mille peakorter asub Vicenzas ja millele nähakse ette õigus ületada riigipiire, et rahvarahutusi Euroopa Liidu liikmesriikides maha suruda.
Seda kõike tehakse selle nimel, et kaitsta meid terrorismi eest; ent tegelikult on muidugi tegemist Euroopa Liidu igikestva missiooniga suurendada ja kinnistada omaenda võimu kõikides liikmesriikide eluvaldkondades. Terrorism on tõepoolest reaalne oht ja konkreetne suurim ohuallikas on meie tänapäeva maailmas fundamentalistliku, sõnasõnalise ja äärmusliku islami ideoloogia. Kuid terrorismi vastu peaksid võitlema riikide valitsused ühiselt ja seda võitlust ei tohiks kasutada õigustusena Euroopa Liidu võimu suurendamiseks.
Koenraad Dillen
(NL) Härra juhataja, nii mitmeltki poolt on sageli kuulda, et võitlus terrorismi vastu ohustab meie vabadusi, ent sellise ütluse puhul on tegemist väära vastandamisega. Sõna- ja ajakirjandusvabadus ning õigus eraelu puutumatusele on tõepoolest lääne ühiskonna põhiomadused, kuid nagu eelkõneleja äsja mainis - sedasama avatud ühiskonda ohustab äärmuslik islamiideoloogia, mis õhutab terroriaktidele nende väärtuste vastu. Käsitletavas raportis esitatud meetmed on samm õiges suunas - kuid ainult üks samm. Riigid ei ole mitte üksnes kohustatud oma kodanikke terrorismi eest kaitsma, vaid neil peab ka olema võimalik võtta avaliku korra kaitseks kõiki meetmeid.
Tahaksin teha siinkohal ühe ääremärkuse, sest mitmed tänased kõnelejad on viidanud Itaaliale. Itaalia valitsusel on täielik õigus võidelda ebaseadusliku sisserände ja kuritegevuse vastu nii, nagu ta vajalikuks peab, kui see võitlus on põhjendatud objektiivsete ja õiguspäraste teguritega. Lisaks toimus eelmisel nädalal Roomas skandaalne kuulamine, mille käigus mõned Euroopa Parlamendi vasakäärmuslastest liikmed süüdistasid Itaalia politseinikke romi laste piinamises: see oli Itaalia rahva solvamine ja selline väljaütlemine ei olnud Euroopa Parlamendi vääriline. Seetõttu loodan, et Euroopa Parlamendi president vabandab meie kõikide nimel Itaalia valitsuse ees.
Jean-Pierre Jouyet
nõukogu eesistuja. - (FR) Härra juhataja, daamid ja härrad, ma soovisin praegu sõna, sest paraku ootab mind ees institutsioonidevaheline dialoog. Ma palun Euroopa Parlamendilt ja raportööridelt selle eest vabandust. Ma soovisin fraktsiooni juhtidele vastuseks öelda vaid seda, et - mis puudutab kõigepealt proua Lefrançois' raportit ning mõisteid "õhutamine” ja "üleskutse” käsitlevaid sõnavõtte - kohaldamise erisuste vältimiseks kopeeriti nõukogu teksti sisse Euroopa Nõukogu konventsiooni artikkel 5. Ma arvan, et peaksime usaldama kohtunikke selles, et nad kohaldavad seda kriminaliseerimist mõistlikult ja nagu härra de Grandes Pascual täiesti õigesti ütles, arvestavad seejuures konteksti, eriti seoses Hispaania terrorismiga. Lõpetuseks tahaksin juhtida tähelepanu sellele, et nõukogu tekstis võetakse suuresti arvesse ühelt poolt artiklis 2 sätestatud sõnavabaduse klauslit ja teiselt poolt artiklis 14 olevat proportsionaalsuse klauslit. Seoses proua Roure'i raportiga tahaksin öelda, et olen nõus ka proua Buitenwegi ja härra Alvaroga: kolmanda samba regulatsiooni, mis võimaldab kahjude hüvitamist, võib tõepoolest pidada edusammuks. Ma kuulasin ära ka kõik kohaldamisala suhtes esitatud nõudmised, eriti proua Kaufmanni poolt öeldu. Prantsusmaa oli komisjoniga ühel meelel, ent me peame olema realistlikud. Tekst, mille me ühehäälselt suutsime vastu võtta, oli teistsugune. Me oleksime tahtnud minna kaugemale, nagu ütles ka volinik Barrot, ent kohaldamisala laiendamisest rääkides - mis oleks tõesti hea asi - ei usu ma, et me suudaksime siin kiiresti edu saavutada.
Tuleb leida kompromiss ja tasakaal. Ma nõustun proua Roure'iga selles, et otsus ei ole veel täiesti rahuldav, ent see on siiski samm edasi ja me peame praegu aktsepteerima seda otsust niisugusena, nagu see on. Igal juhul on meil ju ka hindamisklausel, nagu ma mainisin. Ma kutsun komisjoni, asepresidenti üles - ja ma tean, et ta teeb seda - võimalikult hästi ära kasutama seda hindamisklauslit ja andmete kogumist käsitlevaid sätteid, millega antaks mõista, et me mõtleme ka riikide ainupädevuses olevatele andmetele. Te mainisite teatud andmeid, millele selles otsuses viidatakse. Mina isiklikult oleksin rahul, kui usulisi veendumusi ja seksuaalelu puudutavate andmete kaasaarvamine vaadataks üle või kui see vähemalt sõnastataks praegusest paremini.
Vastuseks härra Dillenile romide kohta: nagu ta teab, näitas 16. septembril toimunud romide tippkohtumine eesistujariigi Prantsusmaa ja komisjoni pühendumist romide küsimusele. Sel tippkohtumisel osales ka asepresident ja me hindasime juba võetud meetmeid, millega liikmesriigid võivad tulevikus ühineda, et edendada romide lõimumist meie ühiskondadesse; see küsimus on volinik Špidla sotsiaalmeetmete kavas olulisel kohal.
See on kõik, mida ma tahtsin öelda vastuseks sõnavõttudele selles väga paeluvas arutelus.
Manfred Weber
(DE) Härra juhataja, komisjoni asepresident, nõukogu eesistuja, kõigepealt kiidusõnad nõukogu eesistujariigile Prantsusmaale selle eest, et me neid teemasid siin ühiselt arutame, sest need illustreerivad meie ees seisvat ülesannet - tasakaalu saavutamist ühelt poolt terrorismi ja teiselt poolt andmekaitse vahel. On kahetsusväärne, et nõukogu eesistuja ei saa kogu arutelu juures viibida. Tema juuresolek olnuks arutelule väga kasulik.
Seoses andmekaitsega tuleb tõdeda, et mitmed eesistujariigid on meile siin suurtest ja olulistest edusammudest juba rääkinud. Ma tahaksin Euroopa Rahvapartei (Kristlike Demokraatide) ja Euroopa Demokraatide fraktsiooni nimel märkida, et kogu Euroopa Parlament toetab meie raportööri proua Roure'i selles küsimuses, sest me vajame selles vallas edusamme.
Kolm aspekti on meie jaoks eriti olulised. Ma sooviksin eraldi toonitada, et me peame jätkuvalt rõhutama oma toetust andmevahetusele. Schengeni infosüsteemi põhjal teame, et meil on võimalik andmeid vahetades palju kurjategijaid tabada ning et andmevahetus tagab edu ja ka julgeoleku. Ent siin on olulised ka teised aspektid: ma pean eriti oluliseks kodanike juurdepääsuõigust - kodanike õiguste tugevdamist - ja kohaldamisala, millele on juba korduvalt osutatud. Asepresident Barrot märkis, et tema jaoks on need otsused olulised seetõttu, et ta võib tugineda neile näiteks läbirääkimistel Ameerika Ühendriikidega. Ma tahaksin aga lisada, et kui Ameerika Ühendriigid esitaksid vastuväite, et kahjuks kohaldatakse seda õiguslikku raamistikku üksnes Euroopa küsimuste puhul, mitte aga liikmesriikides, tuleb tunnistada, et neil on meie vastu argument, sest me ei söanda rakendada seda õiguslikku raamistikku isegi Euroopa Liidus täies ulatuses.
Terrorismivastasest võitlusest rääkides on minu arvates kahetsusväärne, et ehkki nõukogu esitab selles valdkonnas pidevalt uusi käsitusi, ei jõua ta paljude operatiivsete meetmete praktilise rakendamisega kuskile. Me kõik mäletame, et Euroopa Liidu uue terrorismivastase võitluse koordinaatori härra de Kerchove'i ametissenimetamine võttis aega üle aasta, et andmete säilitamise küsimuses tegutsesime kiiresti, kuid rakendamisel on paraku ette tulnud viivitusi, ja et Europolis ei ole ikka veel sellele valdkonnale pühendunud spetsiaalset töörühma või osakonda. Me peame selles vallas tegutsema ja võitlema suurema otsusekindlusega ning sõnade üle vaidlemise asemel peaksime tegema praktilisi edusamme.
Islamiterrorismi puhul on meil kõige suuremad probleemid usuvahetajatega - inimestega, kes kasvavad üles meie ühiskonnas, saavad täiskasvanuks ja pöörduvad seejärel islamiusku. Me peame endalt küsima, mis on meie ühiskonnas valesti ja mis on islamikeskkonnas valesti, et need inimesed radikaliseeruvad. Me peame selle peale mõtlema.
Euroopas on meil võimalik turvaliselt elada ka sellepärast, et meil on pühendunud politseijõud, ja neid tuleb selle eest tänada.
Bárbara Dührkop Dührkop
(ES) Kõigepealt tahaksin raportööre õnnitleda nende suurepäraste raportite puhul, ent ma keskendun peamiselt proua Lefrançois' raportile.
Me piirame terrorismi ümber samm-sammult ja alati õigusloome kaudu. 2002. aasta raamotsus võimaldas meil panna paika terroriaktide ühtse määratluse ja nendega seotud õigusliku raamistiku.
Täna esitatud muudatusettepanekud hõlmavad kolme uut liiki õigusrikkumisi, mille eest me peame end kaitsma, et reageerida senistele ja uutele terroriohtudele ning infotehnoloogia, sealhulgas küberterrorismi kasvavale kasutamisele terroristide poolt. Terroriaktide ahel on pikk, alates sellest, et lastes kujundatakse teatud põhimõtteid ja tekitatakse fanatismi, ning lõpetades mõrvadega.
Kavandatud muudatus piirdub avaliku üleskutsega panna toime terroriakte ning terroristide värbamise ja väljaõppega, mis hõlmab nüüd traditsioonilisi ja tänapäevaseid terrori külvamise meetodeid.
Ent me ei tee vahet meetoditel, vaid peame olema äärmiselt ettevaatlikud, tõmmates joont vastuvõetamatu ja seega karistatava tegevuse ning sõnavabaduse kui põhiõiguse vahele.
Avaliku üleskutse korral on see joon hägusam. Seega peab selleks, et mingit tegu saaks käsitada õigusrikkumisena, sel olema kuriteo koosseis, mis hõlmab kavatsuslikkust ja ilmset ohtu. Kõik muu on sõnavabadus, mida kaitsevad raamotsus ise, Euroopa Liidu lepingu artikkel 6, põhiõiguste harta ja Euroopa Nõukogu konventsioon.
Konventsiooni puhul on miinuseks asjaolu, et paljud liikmesriigid ei ole seda veel ratifitseerinud, ja see ei aita terrorismivastasele võitlusele ega vabaduste kaitsmisele sugugi kaasa.
Ei esialgne raamotsus ega selle praegune muudetud redaktsioon asenda konventsiooni; pigem tugevdaks konventsiooni ratifitseerimine Euroopa õigusakte, andes neile lisaväärtust ja tagades täielikuma õigusliku raamistiku.
Nagu ka Prümi lepingus ja paljudes muudes dokumentides, ei tehta Euroopa õigusaktides vahet eri liiki terroristidel ja neist õigusaktidest võib lähtuda nii liidusisese kui ka rahvusvahelise terrorismi puhul.
Eelmisel aastal registreeris Europol kokku 583 terroriakti, mida oli 24 % rohkem kui sellele eelnenud aastal; neist 517 pandi toime Hispaanias ja Prantsusmaal tegutsevate separatistlike rühmituste poolt. Islamistlikes terroriaktides kahtlustatuna arreteeriti 201 inimest.
Ma tahaksin õnnitleda politseijõude nende kiiduväärse töö ja jõupingutuste eest, mida nad teevad terrorismile lõpu tegemiseks ja terroristide kinnipidamiseks.
Härra juhataja, kahjuks on minu liikmesriik jälle uudistes. Meil on pikk ja traagiline terrorismi ajalugu. Me teame, et terroristidele ei ole demokraatias kohta, nagu pole kohta ka nendele, kes julgustavad, varjavad ja abistavad terroriste. Seetõttu arvan, et on veel üks õiguslik määratlus, mis meie õigusakte täiendaks: terroristide ohvreid ja nende perekondi häbistavate ja alandavate demonstratsioonide kriminaliseerimine. Seda oleks järgmiste muudatuste tegemisel hea silmas pidada.
Härra juhataja, lõpetuseks väljendan ma kahetsust selle üle, et meil ei õnnestu kohaldada Lissaboni lepingu artiklit 10, mis oleks kiirendanud kodanike jaoks nii oluliste ja kiireloomuliste küsimuste korraldamist ühenduse tasandil.
Sophia in 't Veld
Härra juhataja, alustuseks üks protseduuriline küsimus: ma paluksin, et Euroopa Parlamendi president kirjutaks eesistujariigile Prantsusmaale ja teataks, et meie arvates on vastuvõetamatu, et eesistujariik Prantsusmaa ei ole kogu selle niivõrd tähtsa arutelu vältel kohal.
(NL) Härra juhataja, terrorismi ei leiutatud 11. septembril 2001. aastal; see oli kogu aeg olemas olnud. Lisaks, nagu eelkõneleja äsja mainis, märgitakse Europoli aruandes terrorismi olukorra ja suundumuse kohta, et enamikku rünnakuid ei pane toime mitte islamiäärmuslased, vaid separatistid, parem- ja vasakäärmuslikud jõud.
Pärast 2001. aastat on aga uus nähtus see, et kogu maailma valitsused kasutavad terrorismivastast võitlust kodanikuõiguste ja -vabaduste piiramiseks. Ma toetan igati koostööd kurjategijate vastu võitlemisel ja nõustun täielikult härra Weberi sõnadega, ent väga sageli on meetmeid (selliseid nagu isikuandmete kogumine) võetud eesmärgil, millel ei ole terrorismiga üldse midagi tegemist. Näiteks kasutatakse reisiinfosüsteemi andmeid sisserände kontrollimiseks või "traditsioonilise” kuritegevuse vastu võitlemiseks. See on iseenesest täiesti õiguspärane, aga räägime siis asjadest nende õigete nimedega.
Nõukogu pidulikud avaldused kodanikuõiguste ja eraelu kohta kõlavad mõnevõrra õõnsalt, kui nõukogu ei ole siin isegi esindatud ja - mis kõige olulisem - kui nõukogu ei ole valmis rakendama Euroopa Parlamendi soovitusi, mis on muu hulgas esitatud proua Roure'i raportis. Võib-olla peaks nõukogu sel juhul lõpetama krokodillipisarate valamise iirlaste "ei” pärast.
Lõpetuseks on mul kaks konkreetset küsimust. Ma tahaksin paluda komisjonilt - sest nõukogu ei ole siin esindatud - veidi teavet kõrgetasemelise kontaktrühma kohta. Pärast kaks aastat suletud uste taga ja ilma volitusteta peetud läbirääkimisi kannustab Ameerika Ühendriikide sisejulgeolekuminister Michael Chertoff volinik Barrot'd detsembris lepingut sõlmima. Ma tahaksin teada, kas volinik Barrot ütleb meie nimel "ei”.
Teine küsimus on selline. Euroopa Liidu nimel peetakse läbirääkimisi süsteemi üle, mis võimaldab tolliasutustel Euroopas ilma igasuguste selgituste või piiranguteta piiril läbiotsimisi teha ja sülearvuteid konfiskeerida. Ma tahaksin teada, milline on seis praegu.
Juhataja
Ma pean oluliseks teavitada teid sellest, et eesistujariik Prantsusmaa palus juba enne arutelu algust korrektselt vabandust ning teatas, et proua Dati ei saa tema tahtest sõltumatutel põhjustel arutelul osaleda ja et teda asendav härra Jouyet ei saa arutelu lõpuni kohale jääda.
Teie vastuväide on sellegipoolest oluline ja me edastame selle, ent ma rõhutan veel kord, et eesistujariik Prantsusmaa palus juba ette vabandust.
Bogusław Rogalski
(PL) Härra juhataja, terrorism on üks nüüdisaja suurimaid ohte. 11. septembri rünnakud tegid selle meile täiesti veenvalt selgeks. Terrorism põhineb psühholoogilistel, sotsiaalsetel ja meediaga seotud mõjudel. Seetõttu on tõstatatud lõputult küsimusi selle kohta, kuidas neid ülemaailmse mõõtme võtnud ohte ära hoida. Hirmu ja terrori külvamine ning rünnakud tsiviilelanike vastu - selline on terrorismi nägu.
Euroopa Liit peab tagama oma kodanike kõrgetasemelise julgeoleku. Erilist tähelepanu tuleb pöörata sellele, et terroristid kasutavad info- ja sidetehnoloogiat, iseäranis Internetti, mis võimaldab neil levitada propagandasaateid ja väljaõppekäsiraamatuid. See on asi, millele peame tõesti vastu astuma. Terrorismivastane võitlus peab saama Euroopa Liidus prioriteediks, eriti võitlus terrorismi kõige ohtlikuma vormi - islamiterrorismi - vastu, mille eesmärk on lääne tsivilisatsioon täielikult hävitada. Mida me saame teha? Valik on lihtne: me kas põrmustame terrorismi või hävitab terrorism maailma.
Angelika Beer
(DE) Härra juhataja, daamid ja härrad, me võime siin arutleda ja peamegi arutlema aluspõhimõtete üle, ent seejuures ei või me jätta käsitlemata üht teatud dokumenti. Ma pean silmas terroristlike organisatsioonide nimekirja. Pärast Euroopa Kohtu 3. septembri otsust teame, et õiguslik hinnang on täiesti selge. Euroopa Liidu ja ÜRO koostatud terroristlike organisatsioonide nimekirjade süsteem rikub kodanike põhiõigusi ja niisiis tuleb seda muuta.
Mis on siis toimunud? Euroopa Liidu terroristlike organisatsioonide nimekiri asub täiesti hallis tsoonis, millele ei laiene parlamentaarne kontroll. On tõepoolest veider, kui Euroopa Parlamendile saab teatavaks, et 15. juulil toimunud põllumajanduse ja kalanduse nõukogu kohtumisel, kuhu kogunevad põllumajanduse, metsanduse ja maaelu arenguga tegelevad poliitikud, on võetud vastu uus Euroopa Liidu terroristlike organisatsioonide nimekiri, ilma igasuguse aruteluta ja ilma et oleks teatud, mida see nimekiri sisaldab. Me teame, et sellele järgnevad välispoliitilised komplikatsioonid, sest tegemist on rahvusvahelise õiguse jalge alla tallamisega selles täiesti hallis tsoonis. Me tahame seda muuta ja ma palun selleks teie toetust. Tänan teid.
Giusto Catania
(IT) Härra juhataja, daamid ja härrad, ka mina olen Prantsuse ministri lahkumise pärast pettunud, sest ta oleks võinud näiteks saada teada, et teave, mille ta meile esitas, ei vasta tõele. Erinevalt sellest, mida härra Jouyet ütles, märkis proua Dührkop õigesti, et Euroopa Liidus on enamik terrorirünnakuid toime pandud Al Qaedast sõltumatult ja neil ei ole Al Qaedaga mingit seost.
Sellisel juhul võiksime kõrvaldada võrdusmärgi islami ja terrorismi vahel, millele sageli osutatakse. Tegemist on sagedase tendentsiga ja sellel on kahjuks järgijaid ka Euroopa Parlamendis. Ma viitan härra Borghezio suhtumisele, mis ilmnes hiljuti Kölnis toimunud demonstratsioonil: kui see raamotsus kehtiks, siis süüdistataks teda kahtlemata terrorismile üleskutsumises. Mina määratleksin härra Borghezio tegevust üleskutsena ja tahaksin Euroopa Ühendatud Vasakpoolsete / Põhjamaade Roheliste Vasakpoolsete liitfraktsiooni nimel esitada Euroopa Parlamendi presidendile ametliku taotluse, et härra Borgheziole antaks ametlik hoiatus.
Ma arvan, et viimastel aastatel välja töötatud terrorismivastase võitluse strateegia ei ole olnud edukas ning see on olnud liigselt allutatud Ameerika Ühendriikide huvidele seoses Iraagi ja Afganistani sõjaga, terroristlike organisatsioonide nimekirja moodustamisega ja õigusriigi põhimõtetele seatud piirangutega. On esinenud liiga palju juhtumeid, mil isikuandmeid ei ole nõuetekohaselt käsitletud, ja minu veendumuse kohaselt peaksime kõik ühiselt tegutsema selle nimel - ma kohe lõpetan -, et vältida isikuvabaduste piiramist, suurendada demokraatiat ning kindlustada, et me ei aitaks julgeoleku ja terrorismivastase võitluse nimel kaasa hoopis terroristlike organisatsioonide eesmärkide saavutamisele.
Nils Lundgren
(SV) Härra juhataja, proua Lefrançois on teinud olulisi muudatusettepanekuid, mille eesmärk on tagada konfidentsiaalsus, sõnavabadus ja õiguskindlus. Kuritegelikuks tuleks pidada terroriaktide toimepanemisele õhutamist, mitte üleskutset. Eraelu puutumatuse põhimõte peab kehtima ka elektronposti ja muu elektroonilise kirjavahetuse kohta; samuti rõhutatakse meie kõikide õigusaktide aluspõhimõtteid: proportsionaalsust, vajalikkust ja mittediskrimineerimist. Suurepärane. Kuid on üks suur "aga”: kuhu kadus subsidiaarsus? Millist liiki terrorismiga tuleks Euroopa Liidu tasandil tegelda? Hispaanias pandi eelmisel nädalal toime kohutav terroriakt ja me tunneme Hispaania rahvale kaasa, ent see kuritegu ei ole Euroopa Liidu tasandi küsimus. Ka Põhja-Iirimaal aastakümnete vältel sooritatud terrorirünnakud ei olnud Euroopa tasandi küsimus. Hirmu terrorismi ees kasutatakse ilmselgelt teadlikult ära selleks, et Euroopa Liidu positsiooni justiits- ja politseiküsimuste valdkonnas liikmesriikide arvel kindlustada. Subsidiaarsus on sobiv teema poliitiliste kõnede puhul, ent õigusaktides ei ole see esikohal.
Jana Bobošíková
(CS) Daamid ja härrad, sel nädalavahetusel langes Tšehhi Vabariigi suursaadik Pakistanis pommirünnaku ohvriks. Eile said Afganistanis toimunud raketirünnakus haavata kolm Tšehhi sõjaväelast. Terrorism mõjutab tänapäeval otseselt ka minu kaasmaalasi. Ei ole kahtlust, et tegemist on ühe salakavalama ja ohtlikuma nähtusega tsivilisatsiooni ajaloos ning et me ei tohi sellele argpükslikule ja ebamoraalsele kurjusele alistuda, vaid peame selle vastu võitlema. Sellegipoolest ei või terrorismivastane võitlus muutuda kõikehõlmavaks loitsuks. Kõikidele terrorismi veristele tagajärgedele vaatamata ei tohi igapäevast usaldamatust ja hirmu julgeoleku pärast seada vabadusest kõrgemale. Seetõttu ei ole ma nõus komisjoni ettepanekuga, mille kohaselt käsitataks terrorirünnaku toimepanemisele õhutamist kuriteona. Selle ettepaneku eesmärk on karistada suuliste ja kirjalike väljaütlemiste eest ning see ohustab seega selgelt sõnavabadust ja põhilisi inimõigusi. Mulle kui demokraatlikule poliitikule ei ole see vastuvõetav.
Carlos Coelho
(PT) Härra juhataja, komisjoni asepresident, daamid ja härrad, ma alustan proua Roure'i raportist, mida ma taas kord toetan sellepärast, et sellega püütakse saavutada poliitiline kokkulepe ettepanekuks, mis puudutab raamotsust isikuandmete kaitse kohta kolmanda samba raames, kusjuures see andmekaitse ei tohiks põhineda kõige väiksemal ühisnimetajal ehk andmekaitse minimaalsel tasemel, millel on tõsiseid puudusi. Ma tahaksin korrata oma seisukohta, mille olen siin juba varemgi mitmel korral välja öelnud: meil on hädavajalik võtta kiiresti vastu õigusakt, mis tagab andmekaitse kolmanda samba raames ja kindlustab isikuandmete kaitse sellisel tasemel, mis on vähemalt võrdväärne esimese samba raames direktiiviga 95/46/EÜ ette nähtud tasemega.
Mulle meeldisid väga asepresident Barrot' avaldused. Ta mõistab Euroopa Parlamendi tõstatatud küsimusi; ent kahetsusväärselt on nõukogu esindaja tühi tool elav näide poliitilisest kurtusest, mis on iseloomustanud kõiki eesistujariike. Ma ei ole nõukogu vastuse suhtes põrmugi optimistlik.
Proua Lefrançois' raporti kohta: 2002. aastal võtsime vastu raamotsuse, milles ühtlustasime mõiste "terrorism” määratluse ja kohaldatavad karistused. Mitmed eelkõnelejad on juba viidanud Internetile, uutele infotehnoloogilistele lahendustele ja nendega kaasnevatele võimalustele ning sellele, kuidas kurjategijad võivad võrku ära kasutada. Nagu juba öeldud, on ligikaudu 5000 terroristlikku propagandat levitavat veebisaiti, mida kasutatakse radikaalsete vaadete kujundamiseks ja värbamiseks ning mis toimivad terroristlikke vahendeid ja meetodeid jagavate infoallikatena. Seetõttu peame 2002. aasta direktiivi muutma, et luua sedalaadi küberterrorismiga võitlemiseks vajalikud mehhanismid. Ma toetan proua Lefrançois' ettepanekuid, milles arvestatakse ühtaegu selle võitluse pakilisust ning vältimatut vajadust tagada sõna- ja ühinemisvabadus. Lõpetuseks, härra juhataja, on väga tähtis, et liikmesriigid ratifitseeriksid Euroopa Nõukogu 2005. aasta konventsiooni terrorismi tõkestamise kohta; nii tagatakse kummagi õigusakti paralleelne rakendamine ning põhjalikum ja kõikehõlmavam õiguslik regulatsioon.
Stavros Lambrinidis
(EL) Härra juhataja, viimastel aastatel on terrorismi käsitlevad arutelud komisjonis ja nõukogus peaaegu alati alguse saanud enesestmõistetavast arusaamast meie põhiõiguste kaitsmise vajaduse kohta. Peaaegu sama vältimatult on tagajärjeks ebaloogilised õigusloomega seotud ettepanekud, mis rikuvad neidsamu õigusi.
Tüüpiline näide on ettepanek, mille üle me täna arutleme, ehk ettepanek võidelda terrorismi vastu Internetis. Selle ettepaneku aluseks on tõdemus, et mõned terroristid kasutavad Internetti terroriaktide sooritamisele õhutamiseks ja et me peame need terroristid peatama.
Ent see ettepanek päädib äärmusliku meetmega, mille kohaselt peaksime Internetis terrorismi vastu võitlemiseks vangistama iga kodaniku, kes kirjutab midagi, mida politsei võiks tõlgendada terrorismi heakskiitmisena - pange tähele, isegi mitte "terrorismile õhutamisena”. Lisaks on süüdi iga inimene, kes otseselt või kaudselt toetab terroriakte. Teisisõnu, vahistamisega riskib igaüks, kes julgeb suuliselt või kirjalikult väljendada poliitilist arvamust, mida võidakse tõlgendada terrorismi toetamisena. Ettepanekust tuleneb veel, et inimesi võidakse kohtu alla anda ka siis, kui neil ei olnud oma kirjutistega tegelikult kavatsust terrorismi heaks kiita, kuid politsei arvates oli nende sõnadel selline mõju. Teisisõnu, üks kriminaalmenetluse aluspõhimõtteid lükatakse täielikult ümber.
Õnneks toob proua Lefrançois' raport demokraatliku süsteemi ilmselged väärtushinnangud sellesse absurdsesse raamotsusesse tagasi. Raport kaitseb ajakirjandusvabadust ja meie elektronkirjade sisu võimudepoolse ennetava uurimise eest ning selles märgitakse selge sõnaga, et loetletud tegude kuritegudeks tunnistamine "[...] ei vähenda ega piira [...] radikaalsete, poleemiliste ja vaidlust tekitavate vaadete väljendamist avalikel aruteludel tundlikes poliitilistes küsimustes, kaasa arvatud terrorism”. Ma loodan, et nõukogu nõustub nende muudatustega, mis ei vaja selgitusi.
Ükski Euroopa Parlamendi liige ei alahinda vajadust võidelda terrorismi vastu, ent kui terrorismivastase võitlusega kaasnevad meetmed, mis lõpptulemusena lämmatavad meie demokraatiat, siis on Euroopa Parlamendil õigus ja kohustus neid mitte heaks kiita.
Seda seetõttu, et on absurdne väita, nagu võitleksime terrorismi vastu selleks, et kaitsta oma demokraatiat, kavandades samas meetmeid, mis on vastuolus demokraatia aluspõhimõtetega; see on jällegi üks ilmselgeid tõdesid, mille enesestmõistetavus on tänapäeval Euroopas ohtu sattumas. Demokraatia moraalne ülimuslikkus seisneb selles, et demokraatial on mitmeid reageerimise ja kaitsmise viise, ent nende hulka ei või kindlasti kuuluda kodanike mõtete ja sõnade ennetav kontrollimine, rääkimata selliste inimeste eneseväljenduse ennetavast lämmatamisest või kriminaliseerimisest, kes ei nõustu enamuse jaoks enesestmõistetavate seisukohtadega.
Ma kutsun teid üles toetama proua Lefrançois' ja proua Roure'i raporteid. Nõukogu, kelle esindaja puudub, kutsun üles meie seisukohtadega nõustuma.
Sarah Ludford
Härra juhataja, selles, kuidas EL praegu justiits- ja siseasjade valdkonnas tegutseb, on põhimõttelisi puudusi; eriti märkimisväärne on see, et Lissaboni lepingu puudumise tõttu ei ole meil täiesti läbipaistvat ja demokraatlikku õigusloomet (ka minu arvates on kahetsusväärne, et härra Jouyet väljendas oma lahkumisega ükskõiksust meie seisukohtade suhtes, olenemata sellest, kas ta vabandas või mitte); teiseks puuduvad tasakaal ja austus põhiõiguste vastu. Need puudused ilmnevad kahjuks täiel määral kahes meetmes, mille üle me arutleme.
Kui kriminaliseerida "avalik üleskutse panna toime terroriakte”, mis on ebamäärane mõiste, siis tähendab see suurt ohtu sõnavabadusele; meil on õhutamine juba kuriteona määratletud ja see on täiesti sobiv.
Teine meede võimaldab üksnes vähesel määral ja äärmiselt lünklikult kaitsta isikuandmeid, mida vahetatakse väidetavalt õiguskorra tagamise eesmärgil. Ma võin Euroopa Parlamendile teatada, et Ühendkuningriigi kui eesistujariigi kolme aasta tagust suursaavutust - andmete säilitamise direktiivi - kasutatakse Ühendkuningriigis selleks, et võimaldada sadadele ametiasutustele, mis ei tegele korrakaitsega, juurdepääs isikuandmetele. Kohalikud volikogud kontrollivad selle direktiivi alusel, kas lapsevanemad on valetanud, väites end elavat populaarse kooli teeninduspiirkonnas: see on ehk halb tegu, ent mitte suur kuritegu.
On häbiväärne, et siseministrid on jätnud euroskeptikutele, näiteks Ühendkuningriigi Iseseisvusparteile ja Briti konservatiividele võimaluse materdada kõiki Euroopa Liidu jõupingutusi piiriülese kuritegevuse tõkestamiseks. Me teame, et valdav osa eurooplastest, sealhulgas Ühendkuningriik, toetab Euroopa Liidus kurjategijate ja terroristide tabamiseks võetavaid meetmeid, näiteks Euroopa vahistamismäärust. Ent Ühendkuningriigi Iseseisvuspartei ja toorid, kes sõnades peavad avalikku korda väga oluliseks, lehvitavad rõõmsalt järele kõikidele kurjategijatele, kes üle Inglise kanali põgenevad. Me ei tohiks lasta neil oma propagandaga domineerima jääda, eriti kuna siseministrid teevad kõik selleks, et õõnestada avalikkuse toetust politseikoostööle oma silmaklappidega käsitlusviisiga, pöörates ebapiisavalt tähelepanu kodanikuvabadustele, olgu siis tegemist eraelu puutumatuse kaitsmise või kostjate õiguste kaitsmisega.
Oma suutmatuse tõttu tugevdada kaitseõigusi on liikmesriikide valitsused Ühendkuningriigi juhtimisel rumalalt võimaldanud härra Battenil ja temataolistel kasutada argumendina tagaseljaotsuste küsimust. Vaat milline veider leiboristide selgrootu valitsuse ja euroskeptikute liit!
Lõpetuseks tahan küsida, miks ei osale selles töös justiitsministrid. Nad peavad lõpetama selle siseministrite tsirkuse ning hakkama ehitama tõelist vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanevat Euroopa ala. Et tagada selle projekti läbipaistvus ja demokraatia, vajame Lissaboni lepingut - ja kiiresti, enne Euroopa Parlamendi valimisi.
Konrad Szymański
(PL) Seda arutelu kuulates tekib mul aeg-ajalt tunne, nagu me unustaksime, et see raamotsus on suunatud demokraatlikele liikmesriikidele - Euroopa Liidu liikmesriikidele, kus demokraatia on kindlal alusel. Seetõttu pole tungivat põhjust ega vajadust kitsendada selle raamotsuse mõju, tuues sisse selliseid mõisteid nagu "õhutamine” ja "reaalne terrorioht”. See ongi kahtlustamise kultuur, millest rääkis härra Fava: kahtlustamine, mis on suunatud riigi vastu. Kes peaks hindama, kui reaalseks on oht tegelikult muutunud? Kas selleks, et võiksime olla täiesti kindlad, et väljaõppe, õhutamise või üleskutsega seotud oht on muutunud reaalseks, peab ühe või teise Euroopa linna tänavatel veri voolama?
Neid ja teisi kaitseklausleid võidakse tõlgendada pahatahtlikult, näiteks kohtutes. Lõpuks võidakse neid tõlgendada teatud ideoloogia väljendusena, inimõiguste mõistmisena vääral moel, ja see vähendaks terrorismivastase võitluse tõhusust. Ma pöördun liikmesriikide poole üleskutsega ilmutada suuremat usaldust, loobuda selle raamotsuse nõrgendamisest ja säilitada raamotsuse kooskõla terrorismi tõkestamise konventsiooniga, mis on Euroopa Nõukogu rahvaste peres koostatud.
Adamos Adamou
(EL) Härra juhataja, terrorismi taunivad kõik Euroopa Parlamendi liikmed. Ent see ei tohiks meid viia meetmeteni, mille tõttu muutub meie tõelise julgeoleku aluse kaitsmine keeruliseks. Valikud, mida Euroopa Liit nende kohutavate kuritegude väljajuurimiseks on teinud, lõhestavad meid ja muudavad äärmiselt ebakindlaks.
Üha tagurlikumate meetmete võtmine kinnitab, et meil oli õigus, kui me algusest peale ei nõustunud kogu selle ettevõtmise olemusega, ja me tunneme praegu õigustatult muret oma kodanike vabaduste tõhusa kaitse pärast. Muutmisettepanekutes sisaldus üleskutse investeerida veelgi enam meetmetesse ja poliitikasse, mis võivad saata süütud inimesed kohtu alla ja tuua kaasa nende süüdimõistmise. Ainuüksi kahtlustuse alusel kummutatakse süütuse presumptsiooni fundamentaalne õigusprintsiip.
Kuidas saab avalik õhutamine või üleskutse olla kuritegu, kui sellel pole mingeid tagajärgi ja see ei vii mingite tegudeni? Mis võib üleskutse määratlusse mahtuda? Millal võib üleskutset pidada avalikuks? Millal on see reaalselt ohtlik ja seega karistatav?
Mõne sõnavabaduse kaitset käsitleva sätte deklaratiivsusest ei piisa: ettepaneku rakendamise määravad ära nende määratluste taga olevad motiivid. Need on vastuolus Euroopa inimõiguste konventsiooni artikliga 10 ja võivad viia demonstratsioonide, kõnede ja muu sellise kriminaliseerimiseni.
Meie arvates on Euroopa Liit taas tegemas valikut, mille aluseks on kodanike tõeliste vabaduste kaitse soovi asemel poliitiline kaalutlus. Meie muresid üritatakse hajutada üldsõnaliste klauslitega, mis ei suuda tagada nende inimeste kaitset, keda mõned tahavad näha potentsiaalsete terroristidena.
Georgios Georgiou
(EL) Milliseid kannatusi, millist muret, piina ja viha kätkeb endas terrorism! Õnneks on meile õpetatud end peitma ja kaitsma ning samuti vihkama, sest sellised on meie põhiõigused ja sellele on need taandatud. Ent meile ei ole õpetatud üht põhilist kohustust: mitte provotseerida terrorismi. Terrorism ei tähenda pahelisust; terroriakt võib olla protestiks või kättemaksuks sooritatud kuritegu; see on kahtlemata kohutav kuritegu, ent mitte pahe. Ma ei ole näinud terroriste, kes tahavad ilma mingi põhjuseta surra koos oma ohvritega. Terrorismi provotseeritakse. Terrorism toob enesega kaasa surma, kui seda kutsuvad esile need, kes kasutavad terrorismi ära.
Euroopa Parlament peab eurooplasi kaitsma, ent me peame kaitsma ka neid, keda tapetakse Islāmābādis, Sharm el Sheikhis ja hiljutiste sündmuste põhjal ka Alžeerias. Euroopa Parlamendi kohus on kaitsta neid, kes ei ole süüdi.
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Ashley Mote
Härra juhataja, kaks nädalat tagasi esines siinsamas hoones kõnega Suurbritannia Mosleminõukogu esimees, kes lükkas kategooriliselt tagasi uskude vastastikuse täiendamise võimaluse ja nõudis põliselanikele kohustust sisserändajad rõõmuga vastu võtta, viimastele aga õigust omaette jääda. Ta ei teinud ühtki viidet islami fundamentalistide väljajuurimisele omaenda kogukonnast, ehkki teab - ta peab ju teadma -, et moslemid ja ainult moslemid saavad oma fanaatikuid tunda ja peatada.
Need ei olnud Šoti ragbimängijad, Walesi talupidajad ega isegi mitte Inglise kriketimängijad, kes Londonis metrooronge õhku lasksid. See oli rühm ajupesu läbi teinud noori moslemeid, kes lootsid leida paradiisist 72 Vesta neitsit ja uskusid, et Jumal oli neile andnud õiguse uskmatuid tappa. See ei ole sõda terrorismi vastu. See on ususõda ja on viimane aeg sellele erinevusele näkku vaadata.
Urszula Gacek
Härra juhataja, paljud kolleegid on teinud õigeid tähelepanekuid selle kohta, kuidas leida õige tasakaal terroriaktide ennetamise ja meie kodanikuvabaduste kaitsmise vahel, eriti seoses andmete säilitamise ja kogumisega.
Ma tahaksin tõstatada küsimuse sellest, milliseid andmeid meie kodanike kohta kogutakse, kuidas neid andmeid säilitatakse ja kuidas neile juurdepääs võimaldatakse. Lubage mul tuua vaid üks näide andmete kogumise kohta, mis ilmselt mõjutab minu kolleege kõige enam. Me lendame sageli lennukiga ja teeme oste lennujaamade kauplustes; iga ostu puhul peame ette näitama oma pardakaardi. Seda võib põhjendada parfüümide, alkoholi ja tubakatoodete eri maksumääradega, ent kas te olete kunagi mõelnud, milleks läheb vaja teie pardakaarti, kui te ostate ajalehe?
Kellel on vaja teada, kas te ostate parempoolsusele kalduva Daily Telegraphi või vasakpoolse Libérationi? Kui neil andmetel mingit otstarvet ei ole, siis miks neid kogutakse?
Teiseks: me peame tõhustama andmete säilitamise ja neile juurdepääsemisega seotud kaitsemeetmeid. Kuidas me küll veename oma kodanikke selles, et ohvrid, mida neilt nende isikuvabadustega seoses nõutakse, on põhjendatud, kui liikmesriikide asutused on kaotanud suuri andmebaase, nagu juhtus näiteks Ühendkuningriigis, või koguni avaldanud inimeste andmeid Internetis, nagu toimus maksuandmete puhul Itaalias?
Juba neist näidetest ilmneb, miks komisjon ja nõukogu peaksid kuulama kodanike õiguste, justiits- ja siseasjade komisjoni, kes muu hulgas postuleerib, et poliitilisi seisukohti paljastavate andmete töötlemine peaks olema keelatud ja et raamotsust peaks saama kohaldada ka riigisisese andmetöötluse suhtes.
Ainult siis, kui on olemas sellised ja täiendavad kaitsemeetmed, mille kohta Euroopa Parlament on ettepanekuid teinud, nõustuvad kodanikud andmete kogumisega. Vastasel juhul saab meil Euroopas olema heinakuhjatäis andmeid, kuid ei vähematki lootust leida see vanasõnast tuntud nõel ehk kõige olulisem osa neist andmetest, mis aitab ära hoida terroristide julmi tegusid.
Wolfgang Kreissl-Dörfler
(DE) Härra juhataja, daamid ja härrad, kahtlemata peame võitlust terrorismi vastu täie otsusekindlusega jätkama. Seetõttu on mul eriti hea meel, kui me jätkame vajalike õigusaktide väljatöötamist ja kohandame neid vastavalt saadud teabele. Ent üks asi peab olema selge: me võidame selle võitluse üksnes õigusriigi põhimõtetega. Seadustest ja moraalist loobumine üksnes tugevdab terrorismi, mitte ei nõrgesta seda. Bushi administratsiooni tegevus on seda ilmekalt näidanud. Euroopa saab siin eeskujuks olla.
Samas on üldsuse julgeolek ja vabadus alati seotud üksikisiku vabadusega. Vaadake kas või Baski piirkonda. Inimesed elavad hirmu ja terrori all, sest tänaval kõndimisel või valesse baari sattumisel võivad olla saatuslikud tagajärjed. Meie kohus on kaitsta kodanikke selliste ohtude eest. Selleks tuleb muid isikuvabadusi aeg-ajalt piirata. Meie kodanikud peavad saama olla kindlad, et need piirangud on asjakohased ja et luureteenistused ei levita nende andmeid üle kogu maailma. Lühidalt: meie kodanikud ei tohiks ühel heal päeval silmi lahti tehes avastada, et Orwelli fantaasia ei olegi enam utoopia. Küsimus ongi just selles: elu ja tervise tagamises nii, et see ei toimuks eraelu puutumatuse arvelt.
Siinkohal tahaksin tänada oma mõlemat kolleegi, kes on esitanud suurepärased raportid. Mõlemas raportis öeldakse selgelt välja, et me ootame nõukogult põhiõiguste kaitsmisel tõsisemaid jõupingutusi ning et me eeldame isikuandmete käsitlemisel suuremat hoolt ja paremaid kaitsemeetmeid. Me toetame nõukogu terrorismi vastu võitlemiseks tõhusate ja asjakohaste meetmete võtmisel täielikult.
Euroopa Parlamendi Sotsiaaldemokraatide fraktsioon seisab alati hea selle eest, et kõik kodanikud võiksid end tunda turvaliselt nii tänaval, suurüritustel kui ka oma kodus. Vabadus on hävitamiseks liiga kallis vara, ükskõik kumb pool seda teeb. Seda on meile õpetanud Euroopa enda traagiline ajalugu.
Jean-Marie Cavada
(FR) Härra juhataja, öeldud on juba palju, nii et väga pikalt ma sel teemal ei räägi. Tahaksin vaid juhtida tähelepanu uuele olukorrale: terrorism on toonud meie ühiskonda midagi, mida seal varem ei olnud. Terrorism on viinud selleni, et valitsused ja riigid ei kahtlusta mitte välisvaenlast, vaid kõiki oma kodanikke; siin peitubki valitsemise raskus.
Pole olemas raskemat ülesannet kui ühtaegu tagada julgeolek ja austada õigusi. Seda arvestades tahaksin öelda, et proua Lefrançois' ja proua Roure'i raportid pakuvad võimalust täita kodanike endi ja nende vabaduse kaitsmise ülesanne äärmiselt tasakaalustatud viisil.
Nende kahe vajaduse tasakaalustamine on asi, mida valitsused ei oska teha. See ei ole nende traditsiooni osa ja praegu nad alles õpivad seda järk-järgult; Euroopa Parlamendi jaoks on kindlasti suur au anda oma panus tasakaalu tagamisse nende kahe valdkonna - kodanike julgeoleku ja nende vabaduste kindlustamise - edendamisel.
Selles olukorras tundub mulle, et raamotsus, mida proua Lefrançois' ja proua Roure'i raportitega on muudetud, on paljude aastate töö vili ja seetõttu väga väärtuslik. Kuid see on alles esimene samm pikal teel. Valitsused peavad õppima, kuidas saavutada tasakaal kodanike valitsemise ja nende elu kaitsmise vahel. Meie saame siin mängida olulist rolli, aidates neil võtta vastu vajalikke otsuseid, mida nad minu arvates ei suuda üksi teha ega oma riikide piires kohaldada.
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Härra juhataja, sellised sündmused nagu hiljuti Islāmābādis toime pandud terrorirünnak näitavad selgelt, et terrorism on tõepoolest kohutav reaalsus. Seetõttu peame rahul olema iga ettepanekuga, mis puudutab tõhusat terrorismivastast võitlust ehk Euroopa rahvaste julgeoleku tagamist.
Ühest küljest läheb siin arutatav raport nende eesmärkide vastu, sest üritab kitsendada terrorismi kui nähtust juba õhutamise tasandil, ent teisalt viidatakse selles tagasilükatud Lissaboni lepingule. Raportis ja selle seletuskirjas esitatud eesmärgid välistavad üksteist. Me ei saa terrorismi vastu tõhusalt võidelda, kui me ei vähenda või ei piira teatud kodanikuõigusi. See on hind, mida me paraku peame maksma.
Euroopa Liit ei ole seni astunud mingeid samme rahvusvaheliste meetmete koordineerimiseks ja simuleerib terrorismivastast võitlust virtuaal-verbaalses sfääris. Euroopa Parlamendi Sotsiaaldemokraatide fraktsiooni algatusel loodi Euroopa Parlamendis LKA asjade komisjon, millel ei ole õnnestunud midagi paika panna ja mis on terrorismivastast võitlust vaid õõnestanud. Loodame, et seekord ei liigu me põhiõiguste kaitsmise ettekäändel samas suunas.
Athanasios Pafilis
(EL) Härra juhataja, nõukogu ja komisjoni ettepanek, millega raportis üldjoontes nõustutakse, kujutab endast äärmiselt tagurlikku rünnakut ka kõige põhilisemate demokraatlike kodanikuõiguste ja -vabaduste vastu. Selle eesmärk on tugevdada repressiivset institutsioonilist raamistikku, nii et seda oleks võimalik kasutada inimeste vastuhakkude mahasurumiseks.
Tuues sisse sellised uued mõisted nagu "vägivaldne radikaliseerumine” ja kulminatsioonina "äärmuslikud ideoloogiad”, kriminaliseerib see ettepanek meelevaldselt igasugused väljaütlemised, arvamused, seisukohad ja ideoloogilised hinnangud, milles seatakse kahtluse alla kapitalistlik ekspluateerimissüsteem.
Samuti lisatakse selle Euroopa terrorismialaste õigusaktide muudatusega kolm kuriteoliiki, mis kõik on seotud Interneti kasutamisega. Sellise keskaegse institutsioonilise raamistiku abil võimaldatakse repressiivorganitel keelata ideede levitamist ettekäändel, et need soodustavad terrorismi või õhutavad terroriaktidele, ja selle eest karistada. Samal ajal võrdsustatakse sama filosoofia alusel terrorismiga igasugune võitlus, mis seab kahtluse alla Euroopa Liidu poliitika ja mille eesmärk on seda muuta.
Rahvas peab sellele vastama allumatuse ja vastupanuga ning mitte nõustuma selliste tagurlike õigusaktidega.
Sylwester Chruszcz
(PL) Härra juhataja, me räägime täna nõukogu raamotsusest, mis käsitleb kriminaalasjades tehtava politsei- ja õigusalase koostöö raames töödeldavate isikuandmete kaitset. See on väga oluline teema, mida tuleb sügavuti analüüsida. Samas viidatakse juba raporti alguses Lissaboni lepingule ja muudatustele, mis selle jõustumisega kaasnevad. Ma tuletaksin teile meelde, et pärast Iirimaa rahvahääletust ei saa seda lepingut toimivaks pidada ja pole õige asjadega niimoodi manipuleerida. Euroopa Parlamendi muudatusettepanekud, mis selles raportis sisalduvad, tagavad komisjoni ettepanekuga võrreldes veelgi suurema ühtlustamise. Minu seisukoht on, et me peaksime võimaldama liikmesriikidel kehtestada üksikasjalikumad määratlused riiklikul tasandil, mitte määrama kõike ära Brüsselis; see kehtib ka isikuandmete kaitse kohta.
Ioannis Varvitsiotis
(EL) Härra juhataja, lubage mul alustuseks õnnitleda kaht kolleegi, kes koostasid need raportid, mida me täna arutame. Võitlus terrorismi vastu on kahtlemata meie kõigi ühine, iseenesestmõistetav eesmärk. Sellegipoolest eeldab meie õigussüsteem üksikisikute õiguste ja isikuandmete kaitset.
Seetõttu olen täielikult vastu sellele, kui nõukogu hakkab üksikisikute õigustesse sekkuma. Lubage mul juhtida teie tähelepanu veel ühele asjaolule. Arvukad isikuandmete lekked paljudes liikmesriikides on mind seni veennud, et need andmed ei ole tõhusalt kaitstud.
Kas ma pean teile meelde tuletama Ühendkuningriigis aset leidnud intsidente, mis sundisid koguni peaminister Gordon Browni kodanike ees vabandama? Kas peaksin teile meenutama, et ühe raporti kohaselt ohustavad poolt Ühendkuningriigi elanikkonnast võltsimised ja pangapettused? Kas ma pean teile meelde tuletama, et ka Saksamaal on juba olnud juhtumeid, mis sunnivad valitsust karme meetmeid võtma? Olen kindel, et ka teistes liikmesriikides on selliseid lugusid, mille kohta mul aga teavet pole.
Arvestades neid juhtumeid, ei ole ma sugugi valmis nõustuma isikuandmete ühest riigist teise edastamisega. Kardan, et sellise meetme ainus tulemus on just see, mida terroristid tahavad: kodanike usaldamatus riigi suhtes kasvab. Seda tuleb vältida.
Genowefa Grabowska
(PL) Härra juhataja, seadus ei defineeri terrorismi, kuid me kõik teame sellegipoolest, millel see nähtus põhineb. Tuhanded eurooplased on terroristide poolt toime pandud julmi tegusid ise tunda saanud. Me tahame ühiskonda, mis oleks vaba terrori laastavast vaimsest mõjust. Seetõttu peame end kaitsma. Me peame end selle nähtuse vastu kaitsma, kuid tegema seda targalt ja tõhusalt. Me peame terrorismi vastu võitlema, ent mitte lähtuma seejuures kättemaksupõhimõttest "silm silma, hammas hamba vastu”, isegi kui see pärineb piiblist. Meie ühiskond on demokraatlik ja meie lipukirjaks on Euroopa Liidu väärtushinnangud, millesse me jäägitult usume; need on põhiõigused, austus inimväärikuse ja eraelu, sealhulgas isikuandmete puutumatuse vastu. Seetõttu tänan ma raportööre nende töö eest.
Mul on hea meel komisjoni järelduste kohta esitatud muudatusettepanekute üle, ent samal ajal tahaksin kutsuda üles võtma tõhusaid ja ühtseid meetmeid, mis pakuksid kõikidele inimestele, eriti meie lastele ja noortele kaitset terroristliku propaganda ja agiteerimise eest. Oma nooruse, avatuse ja usaldava suhtumise tõttu on nemad kõige vastuvõtlikumad ning neid tuleb kaitsta ohtlike tekstide eest, mida levitatakse Interneti ja muude kanalite kaudu, sageli just sõnavabaduse sildi all.
"Õhutamine” on sellise tegevuse defineerimiseks hea sõna, ent raamotsusesse lisamiseks sellest ei piisa. Me peame looma mehhanismid, tõhusa Euroopa süsteemi ja head menetlused, mis võimaldaksid mõistlikult vastutusele võtta tegevuse eest, mida me käsitame tänapäeval kuritegevusena. Nende vahenditeta ja sellise ühise poliitikata ei saavuta me soovitud tulemust.
Marek Aleksander Czarnecki
(PL) Arutelud selle üle, kuidas terrorismiga võidelda, on muutumas üha pakilisemaks, arvestades eriti hiljutisi traagilisi sündmusi Pakistanis ja Hispaanias. Euroopa Liit, mis on seadnud enesele eesmärgiks tagada kodanikele kõrgetasemeline julgeolek ja õiglus, seisab nüüd info- ja sidetehnoloogia arengu, sealhulgas Interneti tõttu silmitsi uute probleemide ja ohtudega. Terroristide uued meetodid, näiteks tuhandete terroristliku propaganda levitamiseks kasutatavate veebisaitide loomine, nõuavad Euroopa Liidult otsustavat reageerimist.
Ma toetan raportööri proua Lefrançois' seisukohta, et kõige olulisem on panna paika küberterrorismi käsitlev õiguslik raamistik, kaitstes samas Euroopa Liidu kodanike põhivabadusi ja -õigusi, mis on ette nähtud põhiõiguste hartas. Lisaks pean oluliseks, et kõik liikmesriigid ratifitseeriksid Euroopa Nõukogu konventsiooni terrorismi tõkestamise kohta.
Mario Borghezio
(IT) Härra juhataja, daamid ja härrad, Euroopa Parlament peaks kaitsma sõnavabadust kogu Euroopas - sealhulgas Kölnis, sest Köln on osa Euroopast - kõikide jaoks, kes tahavad astuda vastu fundamentalismile ja islami totalitarismile, mille ideoloogiline alus ei ole mitte islam, vaid fundamentalistlik islamiterrorism.
Nii et aitab tsenseerimisest - kaitskem seda õigust!
Siin tehakse katseid sõlmida salatehinguid ja kaitsta nende inimeste õigust, kes soovivad mošeedes terrorismi poolt kõneleda; kui nad lisavad paar sõna rassismi ja ksenofoobia vastu, siis ei saa me neid enam tsenseerida ega keelata neid oma propagandat levitamast. Meil aga ei ole lubatud rääkida ja selle märgiks seon ma nüüd endal suu kinni!
Juhataja
Tänan, härra Borghezio, ma oletan või õigemini järeldan, et kuna te otsustasite endal suu kinni siduda, siis on teie kõne lõppenud.
Luca Romagnoli
(IT) Härra juhataja, daamid ja härrad, nagu tavaliselt, üritatakse nende raportitega ühendada andmekaitse terrorismi tõkestamisega. Muidugi tahame kõik võitlust tõhustada ja võita sõda terrorismiga, ent ausalt öeldes kardan ma, et kui me seame endale korraga kaks sellist eesmärki, siis oma arutelude lõpptulemusena vähendame nende algatuste haaret; nii juhtub kompromissidega ikka. Politseikoostöö ja üksikisikute õiguste kaitse ühendamisel võib sageli ette tulla ebaeetilist käitumist, ent siin on siiski suudetud leida mõistlik tasakaal.
Kindel on aga see, et Euroopa Liidu kodanikke ahistatakse järjepidevalt lausa lämmatavate piirangutega nende eraelu puutumatuse suhtes; samamoodi on kindel, et terroristide eest kaitsmisel on need piirangud täiesti kasutud. Vaatamata sidepidamise ja isikute liikumise kontrollimisele kogu maailmas pööravad terroristid jätkuvalt inimesi enda usku ja külvavad surma. Kahjuks ei suuda meie algatused hõlmata teatud islamiäärmuslaste kuritegelikku haaret, nii et meil tuleks ehk oma võitlusmeetodeid muuta.
Herbert Reul
(DE) Härra juhataja, daamid ja härrad, ma arvan, et üks eelkõneleja on loonud ebaõigeid seoseid. Kölnis toimunu puhul ei olnud tegemist fundamentalismivastaste kõnede või demokraatide kõnede keelamisega, vaid kodanike ohtu seadmise keelamisega. Need olid paremäärmuslased ja nende käitumine avalikkuses seadis ohtu avaliku julgeoleku. See on hoopis midagi muud ja neid kaht asja ei tohi omavahel segamini ajada, isegi mitte selleks, et Euroopa Parlamendis muljet avaldada; ma leian, et selline käitumine on äärmiselt ärritav.
Teiseks: see, et me oleme Euroopa Parlamendis leppinud kokku terrorismivastaste meetmete võtmises, on mõistlik, õige ja hädavajalik samm. Et seejuures on keeruline saavutada tasakaal andmekaitsega, siis on iga otsuse tegemine kõikide Euroopa Parlamendi liikmete jaoks pööraselt raske. Samas on muidugi tõsi, et meil ei jää mitte midagi muud üle, kui me näeme selliseid sündmusi nagu see, mis toimus Marriotti hotellis Islāmābādis, või need, mis Hispaanias nüüd jälle aset leiavad, kui me seisame pidevalt silmitsi sedasorti vägivallaga - ja me kõik teame, et need mõrtsukad kavandavad oma tegevust nüüdisaegsete teabekanalite ning info- ja sidetehnoloogiliste võimaluste abil. Komisjon on õigustatult teinud ettepaneku, et me püüaksime selles valdkonnas sõlmida üle-euroopalise kokkuleppe.
See on nüüd ja edaspidigi keeruline tasakaalutrikk. Kuid eelkõige on meil kohustus kaitsta inimelusid. Otse öeldes: mis kasu on andmekaitsest, kui inimesed surevad? Seega oleks õigem, kui keskenduksime nüüdisaegsetele tehnoloogilistele vahenditele, mida kasutatakse rünnakute toimepanijate värbamiseks ning rünnakute rahastamiseks, elluviimiseks ja ülistamiseks, ning saavutaksime kokkuleppe selles, kuidas nende vastu kogu Euroopas võidelda, ja lisaks täiendaksime ka vastavaid riiklikke õigusakte Euroopa tasandil kokkulepitud meetmetega. See on meie ülesanne, mille täitmine on hädavajalik. Me peame selles valdkonnas meetmeid võtma. Lõppude lõpuks on see ka positiivne reklaam Euroopale, kui me suudame lahendada nii olulisi küsimusi, isegi kui üksikotsuseid on väga keeruline teha.
Jörg Leichtfried
(DE) Härra juhataja, kõigepealt kasutaksin ma võimalust, et südamest õnnitleda raportööre proua Lefrançois'd ja proua Roure'i, kes on oma raportitega saavutanud midagi minu arvates väga olulist. Terrorismist rääkides peaksime alati tähelepanelikult jälgima, et me ei teeniks kehtestatavate õigusaktidega terroristide huve, eriti kui me jõustame neid õigusakte oma ühiskonnas, mis rajaneb võrdsusel, vabadusel ja õigusriigi põhimõtetel; keegi meist ei taha, et terroristid saavutaksid oma eesmärgi.
Seetõttu on minu arvates äärmiselt tähtis tagada, et andmete edastamisel rakendataks olulisi piiranguid, et tundlikke andmeid oleks lubatud edastada vaid väga rangelt reguleeritud erandjuhtudel ja et andmete edastamisel kolmandatele riikidele kohaldataks väga karme piiranguid.
Lisaks olen seisukohal, et on vale kasutada sõna "üleskutse”. See ei sobi meie õigussüsteemi ja mõiste "õhutamine” oleks kindlasti parem. Samuti on oluline tagada ajakirjandus- ja sõnavabadus, kirjavahetuse privaatsus ja sidekanalite kaudu edastatava teabe konfidentsiaalsus.
Ma kutsun üles kõike seda tagama. Kui Lissaboni leping kehtiks, ei peaks ma seda üleskutset esitama, sest me saaksime kasutada kaasotsustamismenetlust. Samas on hea näha, et see on paljastanud Euroopa Parlamendi need äärmusparempoolsed liikmed, kes on Lissaboni lepingut kirunud. Nemad soovivad vähem kodanikuõigusi, vähem andmekaitset, vähem vabadust ja nõrgemat Euroopa Parlamenti. Ma olen kindel, et järgmisel korral võtavad valijad seda arvesse.
Toomas Savi
Härra juhataja, kahtlemata toetan ma kõnealuseid raporteid, ent minu arvates on praegusel ajal võrdlemisi kummaline rääkida Euroopa Liidu võitlusest terrorismi vastu, sest eesistujariik on seda võitlust tõsiselt õõnestanud, lisades Iraani Rahva Islamistlike Vabadusvõitlejate Organisatsiooni Euroopa Liidu terroristlike organisatsioonide musta nimekirja, minnes mööda Euroopa Kohtu, Euroopa Esimese Astme Kohtu ja Ühendkuningriigi keelatud organisatsioonide apellatsioonikomisjoni otsusest.
On ilmnenud, et varasem otsus kanda Iraani Rahva Islamistlike Vabadusvõitlejate Organisatsioon musta nimekirja oli väiklastest rahvuslikest huvidest ajendatud diplomaatilise lehmakauplemise tulemus.
Euroopa Liit ei saa jätkata õigusriigi põhimõtete eiramist; seetõttu kutsun oma kolleege üles ühinema hiljuti asepresident Alejo Vidal-Quadrase eestvedamisel moodustatud Euroopa õigluskomisjoniga, mis nõuab Iraani Rahva Islamistlike Vabadusvõitlejate Organisatsiooni kohest eemaldamist mustast nimekirjast.
Geoffrey Van Orden
Härra juhataja, avatud demokraatlik ühiskond on meie tugevus, ent just seda avatust võidakse ära kasutada, nii et see muutub meie nõrkuseks. Just seda aspekti me täna arutamegi. Julgeolek ei ole muidugi pelgalt tehniline protsess. Julgeolek ja vabadus täiendavad teineteist ning meie kõige parem kaitse on ühendatud, sidus ühiskond igas liikmesriigis, mille aluseks on ühised demokraatlikud väärtushinnangud ja vastastikune usaldus.
Ent viimastel aastatel on meie institutsioonid ja traditsioonilised väärtused pidevalt olnud nii seest- kui ka väljastpoolt lähtuvate rünnakute all. Samal ajal oleme näinud omaenda ühiskonnas tekkimas subkultuure, mis põlgavad meie liberaalseid väärtusi, püüavad teadlikult luua alternatiivseid poliitilisi ja õiguslikke struktuure, kasutades selleks mõnikord vägivalda, ning kasutavad ära meie keerukat ja heldet õigussüsteemi ja meie liberaalseid vaateid inimõigustele.
Euroopa Liidust ei ole tihtipeale abi olnud. Kahjuks näeb Euroopa Liit igas kriisis võimalust laiendada oma volitusi ja mõtleb harva selle peale, ega liidu meetmed ühes valdkonnas ei avalda kahjulikku mõju mõnes teises valdkonnas. Mina näiteks sean kahtluse alla avatud piiride poliitika, liiga leebe suhtumise varjupaiga andmisse ja sisserändesse ning katsed viia põhiõiguste harta meie õigustikku.
Ehkki ma olen kindel, et me kõik soovime leida viise terrorismiohu vastu võitlemiseks, ei ole mulle üldse selge, miks peab Euroopa Liit vajalikuks oma raamotsusega dubleerida meetmeid, mis on Euroopa Nõukogus juba võetud.
Kõik Euroopa Liidu liikmesriigid on selle organi liikmed ja neile lisaks veel 19 riiki; eeldatavasti on neil kõigil asjakohased õigusaktid juba olemas. On aga üks Euroopa Nõukogu pädevusvaldkond, mille ülevaatamine oleks kasulik; ma pean silmas Euroopa inimõiguste konventsiooni. See konventsioon koostati üle 50 aasta tagasi, mil olud olid hoopis teistsugused. Konventsiooni õiguslik tõlgendamine loob sageli takistusi terroristide väljasaatmisele meie riikidest. Kui me tahame teha midagi kasulikku, siis ehk lepiksime kokku, et oleks kasulik Euroopa inimõiguste konventsioonile uue pilguga vaadata.
Marianne Mikko
(ET) Kallid kolleegid, isikuandmed on delikaatne informatsioon, millega tuleb ümber käia äärmise ettevaatlikkusega. Andmekaitse ei saa olla lünklik, vaid peab tõeliselt toimima. Ettepaneku võtta vastu nõukogu raamotsus kriminaalasjades tehtava politsei- ja õigusalase koostöö raames töödeldavate isikuandmete kaitse kohta raportööride poolt esitatud muudatusettepanekud pürgivad selle eesmärgi poole suurepäraselt. Ühtlasi õnnitlen raportööre tehtud töö eest.
Raamotsus kujutab endast märkimisväärset mõju ühele Euroopa Liidu kodanike põhiõigusele: eraelu puutumatusele. Kuna europarlament on alati kindlalt pooldanud tugevat ja kaitsvat raamotsust, mis võimaldaks kõrget andmekaitse taset, peaks nõukogu parlamendi muudatustega tõsiselt arvestama. Isikuandmete vahetamist peavad reguleerima üheselt arusaadavad eeskirjad; tegemist peab olema usaldusväärse kaitsega, mis tagab inimeste põhiõigustest kinnipidamise.
Ülimat tähelepanu on vaja pöörata, milleks õigupoolest isikuandmeid kasutatakse. Selliste isikuandmete töötlemine, mis paljastavad rassilise või etnilise päritolu, poliitilised vaated, usulised või filosoofilised veendumused, ametiühingusse kuulumise ning tervisliku seisundi või seksuaalelu, peab olema apteekri täpsusega reguleeritud. Ei saa piirduda vaid klausliga, et see on lubatud, kui see on hädavajalik ja kaitsemeetmed on piisavalt tagatud - see on liiga üldine, erandjuhud tuleb täpsemalt kirja panna. Juurdepääs isikuandmetele ja nende edastamine peab toimima õiguspäraselt, turvalisus peab olema igakülgselt tagatud. Selleks vajame vettpidavat, erilist ja kaitsvat raamotsust ning kontrollsüsteemi. Meie missioon on seista meie kodanike põhiõiguste eest ja samas tõrjuda terrorismi. Tehkem mõlemat äärmise tähelepanuga.
Olle Schmidt
(SV) Härra juhataja, volinik, lubage mul tänada raportööre suurepärase töö eest, millega on komisjoni ettepanekuid märkimisväärselt parandatud. Mul oli varem terrorismi käsitlevaid raporteid raske toetada, vaatamata sellele, et ma pean terrorismi tõepoolest nähtuseks, mis paneb tõsiselt proovile liidu usaldusväärsuse ning suutlikkuse käituda solidaarselt ja jagada vastutust. Kogu lugupidamise juures kolleegide vastu, kes esindavad liikmesriike, mida terrorism mõjutab, pean ma ütlema, et meil on äärmiselt tähtis ülesanne tagada, et demokraatiat ei kaitstaks kunagi ebademokraatlike vahenditega. Õigusriigi põhimõtteid ja kodanike eraelu puutumatust tuleb austada.
Avaliku üleskutse kriminaliseerimise ähmane sõnastus ja komisjoni muud ettepanekud laiendada otsuse kohaldamisala ka terrorismi õigustavatele väljaütlemistele on nii laiad ja mitmeti tõlgendatavad, et õigusakti eesmärk - saavutada kogu liidus ühtne kaitsetase - võib sattuda väga halba valgusesse. Terrorismivastane võitlus peab lähtuma ühiselt aluselt, ent seejuures tuleb austada liidu mitmesuguseid õigustraditsioone ja norme ning loomulikult ka demokraatlikke traditsioone ja väärtushinnanguid.
Jas Gawronski
(IT) Härra juhataja, volinik, daamid ja härrad, täna hommikul on paljud siin rääkinud terrorismivastasest sõjast ja nentinud, et on raske võidelda millegi vastu, mis ei ole konkreetne, millel ei ole armeed ega territooriumi, vaid mis on lihtsalt taktika.
Seda veidrat sõda ei ole veel võidetud ja kindlasti on seda keeruline võita, ent siiski on saavutatud mõningaid positiivseid tulemusi - kas või see, et Ameerika Ühendriikide vastu ei ole pärast 11. septembrit enam ühtki uut rünnakut toime pandud. Nende positiivsete tulemuste eest on aga tulnud maksta teatud hinda ja ma jagan proua Lefrançois' muret, kelle arvates on eraldusjoon sõnavabaduse ja õigusrikkumise vahel mõnikord üsna ähmane; samuti näen ohtu, et Euroopa kodanike julgeoleku suurendamiseks tehtavate jõupingutuste tulemus on tegelikkuses nendesamade kodanike õiguste ja vabaduste piiramine.
On väga raske saavutada tasakaalu nende kahe vajaduse vahel, osaliselt seetõttu, et me tegutseme tundmatul territooriumil: terrorism on meie jaoks liiga uus nähtus, et saaksime tugineda pretsedentidele või et meil oleks varasemaid kogemusi, millest õppida. Kahtlemata on terrorismivastase sõja nimel pandud toime ebaseaduslikke tegusid, peamiselt selle riigi poolt, mis on terrorismi vastu võitlemiseks kõige enam ära teinud, seda ka meie huvides - nimelt Ameerika Ühendriikide poolt. Sest terrorismi kontrolli all hoidmisel on oma hind ja see hind on kodanikuvabaduste kitsendamine.
Teisest küljest - kui teha vähe või üldse mitte midagi, on lihtne vigu mitte teha. Seega, kui me Euroopa Liidus tahame tagada endale turvalisema tuleviku, siis peame tegema rohkem; me peame rohkem koordineerima liikmesriikide meetmeid ja salateenistuste algatusi ning ennekõike ei tohi me lasta Ameerika Ühendriikidel seda vastutusekoormat üksinda kanda. Nii on meil ehk võimalik püüda midagi ära teha selleks, et meie põhimõtted ning meie seisukohad kodanike julgeoleku ja inimõiguste rikkumiste vahelise ähmase eraldusjoone suhtes jääksid peale.
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Euroopa Liidu institutsioonide koostöö terrorismivastases sõjas peab tõrgeteta toimima, eriti kuna see nähtus on hoogu juurde saanud. Terrorism on muutunud stabiilsuse ja maailma rahu peamiseks vaenlaseks. Kui me mõtleme 11. septembril või mõni aasta tagasi Madridis ja Londonis toimunud sündmustele, siis saame täpse ettekujutuse terrorist, hirmust ja kannatustest.
Et kaitsta kodanike julgeolekut, peame terrorismivastases võitluses kiiresti tegutsema, tehes kohalike ja piirkondlike omavalitsustega tihedat koostööd. Kõnealuse raamotsuse ühtki osa ei saa tõlgendada põhiõiguste ja -vabaduste, näiteks sõna-, ühinemis- või kogunemisvabaduse vähendamise või piiramisena. Radikaalsete, poleemiliste ja vaidlust tekitavate vaadete väljendamine tundlikes poliitilistes küsimustes, kaasa arvatud terrorism, ei kuulu raamotsuse kohaldamisalasse. Tingimusel, et säilib tasakaal vabaduste tagamise ja kodanike julgeoleku kaitsmise vahel, tuleks heameelt tunda iga algatuse üle.
Mihael Brejc
(SL) Raamotsuste kohta koostatud kahe raporti puhul on tegemist veel kahe tükikesega mitmesuguste määruste, direktiivide ja muude terrorismivastast võitlust käsitlevate dokumentide mosaiigis. Ma toetan mõlemat raportit, kuna ma leian, et me vajame mõlemat raamotsust, ning kuna julgeoleku ja isikuvabaduste tagamiseks võetavate meetmete vahel on saavutatud mõistlik tasakaal. Minu arvates peavad komisjon ja nõukogu tulevikus pöörama suuremat tähelepanu järgmistele küsimustele.
Esiteks: terrorismivastaste õigusaktide arvu kasv ja nende õigusaktide suurem selgus. Ka selles vallas on meil ebavajalikke ja ebapraktilisi õigusakte või sätteid, mis tuleks üle vaadata või pärast hindamist tühistada.
Teiseks: õigusaktide kohaldatavus ja seega ka tõhus võitlus terrorismi vastu ei sõltu üksnes headest õigusaktidest, vaid ka liikmesriikide ning nende politsei- ja julgeolekuteenistuste tulemuslikust koostööst. Me ei ole vajalikul tasemel koostööd selles valdkonnas veel saavutanud.
Peame uurima ja võrdlema Euroopa Liidus ja liikmesriikides kasutatavaid kontrollimehhanisme. Meil tuleb pöörata erilist tähelepanu andmebaaside kaotamise või kuritarvitamise juhtumitele; ka selles valdkonnas peab liikmesriikide vahel toimuma vastastikune teabevahetus.
Lõpetuseks: me peame üldsuse teadlikkuse suurendamiseks rohkem tööd tegema, et inimestel oleks lihtsam teatud meetmete vajalikkust mõista.
Õnnitlused mõlema raporti puhul!
Iliana Malinova Iotova
(BG) Kahetsusväärselt tõendavad viimased sündmused Pakistanis veelgi ilmsemalt tänase arutelu aktuaalsust. See arutelu peab andma selge ja kindla vastuse kahele põhimõttelisele küsimusele: esiteks - kas me oleme kavandatava dokumendiga tõepoolest teinud piisavalt, et kuritegevuse vastu võitlemisele kaasa aidata, ja teiseks - kas me oleme seda tehes austanud inimõigusi ja kindlustanud oma kodanike isikuandmete piisava kaitse. Seda dokumenti on aja jooksul saatnud mitmed lahkarvamused ja seda on palju muudetud ning ma tahaksin eriti tunnustada raportööre nende suurepärase töö eest, mille eesmärk oli saavutada lõpuks tasakaalustatud tekst, millega kõik nõus on.
Erilist tähelepanu tuleks pöörata proua Roure'i raportis sisalduvatele muudatusettepanekutele, mille kohaselt võib isikuandmeid koguda üksnes seadusega kooskõlas olevatel eesmärkidel ja üksnes konventsiooni 108 järgides ning milles nähakse ette kohustus teavitada andmesubjekti sellest, millistel eesmärkidel tema andmeid töödeldakse. Mõned nõukogu soovitatud sätted annavad sellegipoolest põhjust muretsemiseks. Ma toetan täielikult proua Roure'i ettepanekut loobuda nõukogu ettepaneku artikli 1 lõikest 4, mis sisuliselt jätab raamotsuse kohaldamisalast välja riigi julgeolekuga seotud juhtumid. Ma olen veendunud, et kui see säte jäetakse alles, siis võimaldab see otsus, mille üle me mõne tunni pärast hääletama hakkame, õigusaktidest kõrvalehiilimist ja koguni kuritarvitusi, sest "riigi julgeolek” on liiga üldine mõiste ja seda on võimalik mitmeti tõlgendada. Näiteks hiljuti leidis Bulgaarias aset juhtum, mil selleks volitamata isikud üritasid riiklikust haigekassast isikuandmeid kätte saada - nende katsele tegi lõpu üksnes haigekassa juhtkonna kiire tegutsemine.
Riiklike järelevalveasutuste ja Euroopa andmekaitseinspektori kontrolliülesandeid ja volitusi tuleb laiendada. Paraku näitab analüüs, et neid institutsioone kasutatakse üsna sageli üksnes õigusaktide teatud sätete järgimiseks, ent tegelikult puuduvad neil uurimiseks ja sanktsioonide määramiseks volitused. Euroopa Liidu liikmesriikidele tuleb soovitada nende volituste laiendamist.
Hubert Pirker
(DE) Härra juhataja, volinik, tahaksin kõigepealt rääkida teisest raportist, mis käsitleb raamotsust terrorismivastase võitluse kohta. Me teame, et terrorismi vastu võitlemiseks tuleb võtta meetmeid, sest teadaolevalt on Euroopa Liidus üle 300 Al Qaeda rakukese ja üle 500 veebisaidi, mis sisaldavad koguni pommide valmistamise juhendeid. See on selge ja ma leian, et tuleb üritada leida tasakaal, s.t kaitsta põhivabadusi, ent teisalt võtta kõik võimalikud meetmed terroristide surmatoova tegevuse tõkestamiseks.
Tahaksin juhtida tähelepanu ühele punktile. Minu arvates teeks Euroopa Parlament saatusliku vea, kui ta muudaks mõisteid ja asendaks mõiste "avalik üleskutse panna toime terroriakt” mõistega "õhutamine”. Seda sel lihtsal põhjusel, et õhutamist ei saa tõendada enne, kui inimesed on juba surnud - ent siis on liiga hilja. Keegi ei mõistaks ega aktsepteeriks seda. Kui aga sellesse õigusakti jääb sisse "avalik üleskutse”, siis on võimalik sekkuda juhul, kui kutsutakse üles üldisele seaduste eiramisele või tehakse üleskutseid selliste tegude sooritamiseks, mis on terroristliku tegevusega seoses karistatavad.
See tähendab, et jääb võimalus päästa inimelusid enne terroriakti sooritamist. Seetõttu oleks mul kahju, kui Euroopa Parlament teeks siin vale valiku ja muudaks neid mõisteid - juba seetõttu, et Euroopa Nõukogu otsuse kohaselt tuleks kasutada mõistet "avalik üleskutse”. Kui ma olen õigesti aru saanud, siis seda meelt on ka nõukogu ja komisjon ning me peaksime seda seisukohta toetama; seega kutsun teid kõiki üles jääma mõiste "avalik üleskutse” juurde, sest see võimaldab inimelusid päästa juba enne terroriaktide toimumist.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Härra juhataja, tahaksin kõigepealt tänada proua Roure'i raporti eest, mis käsitleb kriminaalasjades tehtava politsei- ja õigusalase koostöö raames töödeldavate isikuandmete kaitset.
Kahtlemata aitab kolmanda samba raames isikuandmete kaitset käsitleva raamotsuse kiire vastuvõtmine kaitsta liikmesriikide kõikide kodanike isikuandmeid, eraelu puutumatust ja põhiõigusi. Meie, sotsialistide jaoks on see esmatähtis teema. Seda mitte üksnes seetõttu, et praegused õiguslikud lahendused selles valdkonnas on ebapiisavad, vaid eelkõige seetõttu, et see teema on oluline kõikide jaoks, kes elavad Euroopa Liidus.
Minu arvates oli nõukogu koostatud õigusaktis liiga palju lünki. See tagas kaitse üksnes minimaalses ja kindlasti mitte piisavas ulatuses. Seetõttu toetan täielikult muudatusettepanekuid, mida raportöörid tegid selle nõukogu eelnõu kohta, millega me rahul ei olnud, iseäranis neid muudatusettepanekuid, mis käsitlevad kodanike DNAd, tervislikku seisundit ja seksuaalelu puudutavaid andmeid. Kõik isiklike ja tundlike eluvaldkondadega seotud andmed, näiteks rassilist ja etnilist päritolu, usulisi veendumusi ja maailmavaateid puudutavad andmed, vajavad erilist kaitset ning nende töötlemine peaks olema lubatud üksnes õigusaktides täpselt määratletud erandjuhtudel ja kohtu nõusolekul.
Samuti on erakordselt oluline, et raportöör on võtnud vaevaks tegelda andmekaitse probleemiga andmete edasise töötlemise ja kolmandatele riikidele või eraõiguslikele isikutele edastamise korral, sest just nendes toimingutes ilmneb kuritarvitusi kõige sagedamini.
Me vajame täpset raamotsust, mis tagab andmete kaitse vähemalt sel tasemel, mis on esimese samba puhul ette nähtud 1995. aasta direktiiviga ja konventsiooniga 108.
Charles Tannock
Härra juhataja, ma kardan mõnikord, et Euroopa Parlamendi niivõrd sagedased arutelud terrorismi teemal peegeldavad konsensuse puudumist selles, kuidas me peaksime terrorismi vastu võitlema. Muidugi oleks kogu maailmas aastakümnete vältel toime pandud terroriaktid, sealhulgas hiljutine pommirünnak Islāmābādis, pidanud avama meie silmad terrorismi tegeliku õela olemuse suhtes ja vajaduse suhtes seista otsusekindlalt ja ühemõtteliselt vastu sellele eksistentsiaalsele ohule, mida terrorism lääne demokraatiale ja läänelikele eluviisidele endast kujutab.
Seepärast kiidan ma heaks Euroopa Liidu liikmesriikide koostöö, mille eesmärk on määratleda rasked kriminaalkaristused ja kohaldada neid terroriaktidele õhutajate suhtes. Ma meenutan Londonis toimunud meeleavaldusi, mis langesid kokku prohvet Muhamedi kujutavate Taani karikatuuride avaldamisega. Me oleme Euroopas muidugi oma sõnavabaduse üle uhked, ent protestijad, kes nõudsid oma plakatitel islami solvajatel pea maharaiumist, ületasid selgelt sõnavabaduse ja vägivallale õhutava, vihast kantud eneseväljenduse vahelise piiri.
Ühendkuningriigis on viimasel ajal kõneks olnud kohtueelse kinnipidamise aja piiramine juhul, kui terrorismiga seotuses kahtlustamise korral ei ole süüdistust esitatud. Mina isiklikult olen arvamusel, et me peame andma politseile ja julgeolekuteenistusele vahendid, mida nad meie kodanike kaitsmiseks vajavad, muidugi tingimusel, et neid kasutatakse kindlate õigusnormide kohaselt.
Arvamusküsitluste järgi soovib seda enamik minu kodumaal ja mujal Euroopas elavatest inimestest. Andmete säilitamisest rääkides hämmastab mind sageli see, et Euroopa Parlamendis valitseb niivõrd kõik-või-mitte-midagi-suhtumine kodanikuvabadustesse, mitte aga tasakaalustatud lähenemine. Jällegi: me peame toetama oma õiguskaitseorganeid, tingimusel, et andmete vahetamise viisi kohta kehtestatakse selged reeglid.
Lõpetuseks: Euroopa Liit peaks lisama Hizbollah' keelatud terroristlike organisatsioonide nimekirja. Ajaolu, et vaatamata ilmselgetele tõenditele ei ole seda veel tehtud, näitab eredalt Euroopa Liidu kindlameelsuse puudumist, mis on vesi nende veskile, kes tahaksid hävitada meie demokraatlikku eluviisi.
Proinsias De Rossa
Härra juhataja, liikmesriikide politseijõudude vaheline teabevahetus on terroriohuga võitlemiseks ja terroriaktide reaalseks ennetamiseks äärmiselt oluline. Selline teabevahetus oleks minu kodusaarel Iirimaal aidanud ära hoida palju julmi tegusid.
Sügavalt juurdunud usaldamatuse tõttu ei soovinud Iirimaa ja Ühendkuningriik seda pikka aega teha. Tagajärjed olid kohutavad. Seega olen laias laastus kahtlemata teabevahetuse poolt. Samas teeb mulle nagu ka minu kolleegidele muret see, et nõukogu muudetud ettepanekud ei taga piisavat isikuandmete kaitset, nagu on välja toodud ka Martine Roure'i raportis. Me ei alista selliseid organisatsioone nagu ETA ja IRA ega teisi, kes põlgavad demokraatiat ja inimõigusi, kui me ise oma demokraatlikke norme õõnestame.
Seepärast kutsun komisjoni ja nõukogu üles meie kui otsevalitud poliitikute tõstatatud mureküsimustesse tõsiselt suhtuma. On oluline tagada, et Euroopa Liidu areng ei takerduks ja et me ei jätaks muljet, nagu võiks Euroopa Liit tegutseda väljaspool liikmesriikide õigusakte. Ma lootsin, et võime nende küsimustega tegelda Lissaboni lepingu alusel uute kaasotsustamismenetluste raames. Kahjuks ei ole see praegu võimalik, ent peame jätkama tööd selle nimel, et Euroopa Parlamendi ja Euroopa Liidu legitiimsust suurendada. Isikuõiguste õõnestamisega me seda ei tee.
Gay Mitchell
Härra juhataja, mul on selle raporti üle hea meel. Ma tahan kohe alguses öelda, et pooldan terrorismivastaste meetmete võtmist igati ning et ma olen kogu oma poliitilise karjääri jooksul võidelnud IRA ja Ustavate Vabatahtlike Väesalga terrori vastu Iirimaal, nii et palun võtke seda arvesse.
Kuid me peame tagama piisava kontrolli ja tasakaalu, et kaitsta kodanikke riigipoolse terrori ning andmete kuritarvitamise eest riigi, Euroopa Liidu või koguni ajakirjanike, organisatsioonide, üksikisikute ja asutuste poolt, nende poolt, kes varastavad privaatset ja konfidentsiaalset teavet või kelle kätesse see teave võib muul moel sattuda.
Ravi ei tohi olla haigusest hullem. Kaitsmise puhul tuleb eelkõige silmas pidada selliste andmete säilitamist ja kõrvaldamist. Igasugust inimeste kitsikusse ajamise või mis tahes viisil šantažeerimise katset - olgu poliitilistel, rahalistel või muudel kaalutlustel - tuleb pidada omaette õigusrikkumiseks ja kõik mõistlikud inimesed peaksid selle jõuliselt hukka mõistma.
Selliste andmete kõrvaldamise ülesanne usaldatakse teatud aja möödudes erasektorile. Mina näiteks ei ole kindel, et erasektoris - või tegelikult ka avalikus sektoris - on olemas piisavad kaitsemehhanismid selliste andmete hävitamise puhuks, mida terrorismivastases võitluses enam ei vajata. Ma arvan, et tuleks kehtestada üliranged karistused neile, kes ei kaitse isikuandmeid ja jätavad võimaluse neid andmeid kuritarvitada või vääriti tõlgendada, olenemata sellest, kas tegemist on avalik-õiguslike või eraõiguslike isikutega, ning ma nõuan tungivalt, et komisjon võtaks seda arvesse. Meie kui parlamendisaadikute kohus on tagada demokraatia püsimajäämine. Seetõttu peame hoolt kandma selle eest, et meil oleksid olemas kõik vahendid, mis aitaksid meil terrorismi vastu küünte ja hammastega võidelda, ent see ei tähenda, et me võime suhtuda hooletult oma kodanike mainesse, nende andmete konfidentsiaalsusesse ja eraelu puutumatusse, ning ma nõuan tungivalt, et komisjon võtaks seda arvesse.
Libor Rouček
(CS) Daamid ja härrad, terrorism on üks tõsisemaid ohte demokraatiale ning majanduslikule ja sotsiaalsele arengule nii Euroopas kui ka kogu maailmas. Kahjuks on tänapäeva info- ja sidetehnoloogial terroriohu levikus oluline roll. Odavat, kiiret, hõlpsasti juurdepääsetavat ja kogu maailmas levivat Internetti kasutavad terroristid sageli selleks, et oma terroristlikku teavet edastada ning uusi liikmeid ja jüngreid värvata. Seetõttu pooldan nõukogu raamotsust, millega muudetakse raamotsust 2002/475/JSK terrorismivastase võitluse kohta, muu hulgas seetõttu, et selles määratletakse kuritegudena terroriaktide toimepanemisele õhutamine ning värbamine terroristlikel eesmärkidel ja väljaõpe terroristlikel eesmärkidel. Ma toetan seda muudatust, sest olen veendunud vajaduses leida rahvusvahelisele terroriohule lahendus rahvusvahelisel tasandil. Ükski Euroopa Liidu liikmesriik ei suuda seda probleemi üksinda lahendada. Vaja läheb kõikide liikmesriikide kooskõlastatud jõupingutusi. Demokraatias, Euroopa riikide demokraatlikus liidus tuleb aga terrorismi vastu võidelda demokraatliku õigusriigi põhimõtete alusel, arvestades inim- ja kodanikuõigusi. Seetõttu toetan meie kahe raportööri muudatusettepanekuid, mis käsitlevad just nende elementide tugevdamist. Lõpetuseks tahaksin kutsuda kõiki asjaosalisi, nõukogu, komisjoni ja Euroopa Parlamenti üles selle kompromissettepaneku kiiresti vastu võtma.
Dumitru Oprea
(RO) Kolmandal aastatuhandel ohustab maailmaküla ilu üleilmne terrorism. Kuna subsidiaarsuspõhimõtte tõttu on riikidel võimalik kontrollida üksnes 10-15 % küberruumist ning ülejäänu jääb eraettevõtete ja perede hooleks, leiame, et esimest korda läheb vaja üleilmset partnerlust ja üleilmse terrorismi vastu võitlemisel tuleks lähtuda uuest mõtteviisist "Ülemaailmne hool maailmaküla eest”. Selle käsituse ja üleilmse küberruumi kaitsmise strateegia kaudu tõestab Euroopa Liit pühendumist maailma ja omaenda julgeoleku tagamisele.
Ioan Mircea Paşcu
Härra juhataja, vaatamata oma kohutavatele tagajärgedele on rahvusvaheline terrorism siiski kahjuks teema, mis tekitab vaidlusi. Me tahame kaitset, ent protestime ametiasutuste kulude ja koormuse vastu, kui need teevad ettepanekuid meetmete rakendamiseks. Me taunime terrorirünnakuid, kuid protestime oma õiguste täieliku rakendamise piiramise vastu, ehkki teame väga hästi, et kurjategijad kasutavad meie demokraatlikku süsteemi ära.
Ideaalsel juhul tuleks igasugune meie õiguste piiramine korvata sellevõrra parema kaitsega terrorirünnakute eest. Samuti kipume olema vastu terrorismivastast võitlust käsitlevate õigusaktide ühtlustamisele, ehkki teame, et selle tagajärjed on sama hukatuslikud. Lisaks võivad rünnakud sageneda, kui karistused on leebemad.
Et saavutada tõhusam kaitse terrorismi eest, tuleks meil ehk seega lõpuks otsusele jõuda ja need vastandlikud seisukohad lepitada.
Marios Matsakis
Härra juhataja, ilma terroriaktideta ei lähe peaaegu päevagi mööda. Terrorism on kui põletik meie ühiskonna organismis. Nagu iga põletik, mida ei ravita, levib see edasi, kuni muudab patsiendi võimetuks või isegi tapab ta.
Vaja on otsustavaid meetmeid. Mõned neist meetmetest on vaieldavad ja kahtlemata riivavad veidi isikuvabadusi, ent teisest küljest on need vajalikud. Ideaalses maailmas on range isikuandmete kaitse ülioluline, ent terrorismist laastatud maailmas tuleb paraku teha järeleandmisi. Erakorralised asjaolud nõuavad erakorralisi meetmeid.
Minu arvates peame terrorismivastast võitlust käsitlevatesse otsustesse just selliselt suhtuma. Kui peame tingimata valima mõne isikuvabadusi puudutava väikese kompromissi ja tõhusama terrorismivastase võitluse vahel, siis leian, et peaksime valima viimase. Lõpetuseks tahaksin küsida: kui teatud jubedate kuritegude nagu pedofiilia propageerimine Internetis on kuritegu - ja täiesti õigustatult -, siis miks ei peaks sama kehtima terrorismi propageerimise kohta?
Carlo Fatuzzo
(IT) Härra juhataja, daamid ja härrad, ma tahaksin pensionäride nimel ja pensionäride partei nimel, kelle poolt mind siia Euroopa Parlamenti valiti, väljendada arvamust, kuidas tuleks meie arvates terrorismi vastu võidelda: Euroopa Parlamendi ja Euroopa rahalisi vahendeid peaks rohkem kasutama nende inimeste kannatuste leevendamiseks, kellelt terroristid saavad suurimat abi. Neid rahalisi vahendeid tuleks kontrollida, nii et neid kasutataks inimeste hüvanguks, mitte teatud korruptiivsete juhtide ebaseaduslikes huvides. Seetõttu arvan, et neid tuleks kasutada Itaalia peaministri Silvio Berlusconi soovitatud "Marshalli plaani” elluviimiseks ja Palestiina rahva abistamiseks.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Tahaksin rääkida proua Roure'i raportist. Õigus isikuandmete kaitsele on üks põhiõigustest. Kodanikel, kelle andmeid töödeldakse, on teatud õigused, mida tuleb järgida nii riiklikul kui ka Euroopa Liidu tasandil. On arvukalt Euroopa Liidu määruseid ja direktiive, mis nõuavad teabevahetust seoses õigusrikkumistega, mille Euroopa kodanik paneb toime väljaspool oma elukohaliikmesriiki. Ma pean silmas näiteks määrust, mis käsitleb juurdepääsu kaupade autoveo turule, ja direktiivi, millega hõlbustatakse karistuste piiriülest täitmist liiklusohutuse valdkonnas. Kõik need Euroopa õigusaktid eeldavad, et luuakse infosüsteemid, mis võimaldavad teadete ja teabe vahetamist liikmesriikide vahel.
Kõik vastavad IT-süsteemid peavad sisaldama avalikku komponenti ja turvatud komponenti, mis sisaldab andmeid liikmesriikides toime pandud õigusrikkumiste kohta; viimasele peaksid juurde pääsema ainult asjaomased institutsioonid üksnes isikuandmete kaitset käsitlevate õigusaktide alusel.
Jim Allister
Härra juhataja, olles näinud terroristide poolt hiljuti Pakistanis, Hispaanias ja Jeruusalemmas toime pandud metsikusi ning IRA mitmeid uusi katseid minu enda kodumaal, ei saa keegi meist terrorismi needusega leppida. Samas on naiivne arvata, et on olemas mingi üle-euroopaline imerohi. Jah, me vajame tõhusat väljasaatmise võimalust ja tulemuslikku koostööd, ent õigusaktid, mida on ühtlustatud kõige madalamast ühisnimetajast lähtudes, on pigem takistuseks kui abiks.
Ennekõike on tegemist küsimustega, mille suhtes tuleb otsused teha riiklikul tasandil. Näiteks Ühendkuningriigis püütakse saavutada 42-päevase kinnipidamise õigust, mis minu arvates on pikem kui vaja, ent sellise otsuse tegemise õigus on Londonil, mitte Brüsselil.
Kõnealustes ettepanekutes ilmneva käsitusviisi järgi kaotavad liikmesriigid peagi selle otsustusõiguse. See sobiks Euroopa Liidu ekspansionistlike kavadega, ent ei alistaks terrorismi.
Nicolae Vlad Popa
(RO) Rumeenia kodanike esindajana pean äärmiselt oluliseks, et Euroopa Parlament osaleb kriminaalasjades tehtava politsei- ja õigusalase koostöö raames kogutud isikuandmete kaitset puudutava otsuse tegemises. Peaksime arvesse võtma, et kuigi Euroopa kodanike õigus andmete kaitsmisele on põhiõigus, peab terrorismi ja kuritegevuse vastases võitluses osalevatel institutsioonidel olema juurdepääs neile andmetele.
Sellel raportil on eriti tähtis roll, kui luuakse õiguslikku raamistikku, milles sätestatakse isikuandmete kvaliteet, määratlus ja omadused ning nende edastamine kolmandatele riikidele või isikutele. Ma toetan sätet, mille kohaselt ei tohiks andmeid hoida kauem kui vaja ning liikmesriike kutsutakse üles rakendama menetluslikke ja tehnilisi meetmeid, tagamaks vastavate piirangute järgimine.
Antonio Masip Hidalgo
(ES) Härra juhataja, tahaksin õnnitleda oma kolleege proua Lefrançois'd ja proua Roure'i nende raportite puhul ning ühtlasi kasutada võimalust öelda, et Prantsuse politsei vahistas äsja ühe olulise terroristi; seetõttu õnnitlen Prantsuse valitsust ja Prantsuse politseid. Ma arvan, et kõikide riikide poliitilised institutsioonid peaksid meie politsei, kohtunike ja valitsustega koostööd tegema.
Jacques Barrot
komisjoni asepresident. - (FR) Härra juhataja, tahaksin kõigepealt tunnustada kogu Euroopa Parlamenti selle kõrgetasemelise arutelu eest. On tõsi, et Euroopa Parlament ootab õigustatult Lissaboni lepingu ratifitseerimist, ent on täna hommikul näidanud oma küpsust, toetades niivõrd valdavalt kaht teie raportit - proua Lefrançois' ja proua Roure'i raportit. Nende kahe raportiga on soovitud leida õige tasakaal kahe vajaduse vahel, milleks on kollektiivne kaitse terrorismi eest, mida me oma kodanikele peame tagama, ja meie individuaalsete vabaduste kaitse. Ma arvan, et peame otsima õigeid lahendusi just nende kahe vajaduse tasakaalus.
Härra juhataja, ma võtan selle diskussiooni lühidalt kokku. Kõigepealt tulen tagasi proua Lefrançois' raporti juurde, mis käsitleb võitlust terrorismi vastu. Ma tahaksin vaid meenutada, et ehkki sõnavabadus, sealhulgas kritiseerimise õigus, on üks alussambaid, millele Euroopa Liit on rajatud, ei saa sõnavabaduse sildi all rassilisele vihkamisele õhutamist vastuvõetavaks pidada. Rassivihast kantud sõnavõttude näol on tegemist sõnavabaduse kuritarvitamisega ja seda ei saa lubada.
Järgmiseks tahaksin teile meelde tuletada, et komisjoni ettepaneku koostamisel lähtuti põhjalikust mõjuhinnangust. Peeti palju konsultatsioone ning komisjoni ettepanek põhineb tõesti Euroopa Nõukogu konventsioonil terrorismi tõkestamise kohta ja me oleme püüdnud järgida selles konventsioonis sisalduvat õigusrikkumisi puudutavat tasakaalustatud sõnastust.
Kui proua Lefrançois ja need paljud parlamendiliikmed, kes on võtnud sõna mõiste "õhutamine” toetuseks, lubavad, tahaksin paari minuti jooksul kaitsta mõistet "üleskutse”. Mõiste "üleskutse” eelis seisneb selles, et see on uus. Sellepärast Euroopa Nõukogu seda kasutaski; uudsuse tõttu võib sellel mõistel olla Euroopa Liidus ühtne ja täpne määratlus. "Üleskutse” ei ole mõiste, mida saaks vabalt tõlgendada. Ma usun, et seda saab kohtupraktika kaudu korralikult piiritleda. On õige, et me tahame vältida igasuguseid terrorirünnakuid, ent me ei saa ka kriminaliseerida neid, kes eelkõige oma väljaütlemistega on selliseid rünnakuid taotlenud, isegi kui tegelikku rünnakut ei ole toime pandud; selles seisnebki probleem. Ent ma usaldan lahenduse leidmise nõukogu ja Euroopa Parlamendi aruka dialoogi hooleks.
Tahaksin ka öelda, et praeguses sõnastuses raamotsuse artikli 1 lõikes 2 sisaldub inimõigustega seotud kaitseklausel, mis puudutab - ja ma arvan, et proua Lefrançois nõustub minuga - kogu raamotsust.
Lõpetuseks, härra juhataja, tahaksin rõhutada, kui oluline on kaasata see terrorismivastane meede Euroopa Liidu integreeritud institutsioonilisse raamistikku. Lisades selle õigusakti Euroopa õigusesse, garanteerime selle tulemuslikkuse. See annab meile konkreetseteks toiminguteks ühtse õigusliku raamistiku seoses kriminaalkaristuste laadi ja taseme ning kohtualluvuse eeskirjadega. Seega võimaldab see meil rakendada Euroopa Liidu koostöömehhanisme, millele viidatakse 2002. aasta raamotsuses.
Kokkuvõttes, härra juhataja, tänan veel kord raportööri ja Euroopa Parlamenti kogu selle töö eest, mis on viimase kahe aasta jooksul selle olulise teemaga seoses tehtud, ning tahaksin avaldada lootust, et otsus võetakse nüüd kiiresti vastu, arvestades kogu seda tehtud tööd ja vajadust - nagu paljud teist on rõhutanud - võidelda tõhusalt terrorismi vastu.
Nüüd tulen teise dokumendi juurde, mis on esimesega lahutamatult seotud; ma leian, et Euroopa Parlamendi mõte need omavahel seostada ning nõuda korraga andmekaitset ja isikuvabaduste kaitset oli hea. Ma tänan muidugi proua Roure'i, kes seda tasakaalu ja andmekaitset nii energiliselt on kaitsnud. On tõepoolest hea, et selle õigusaktiga tegeldakse terrorismivastast võitlust käsitleva õigusaktiga samal ajal, nii et õiguskaitseorganid võiksid juba lähitulevikus lähtuda konkreetsetest andmekaitse-eeskirjadest. Nagu ma juba ütlesin, ja ma ei taha seda enam rõhutada, soovis komisjon nagu ka Euroopa Parlament minna andmekaitse puhul kaugemale. Minister Jouyet mainis, et eesistujariik Prantsusmaa pidi arvesse võtma kompromissi saavutamise võimalikkust, ehkki soovis sama mis meiegi. Niisiis võin öelda lihtsalt seda, et komisjon püüab hästi ära kasutada hindamisklauslit ja põhjendust 6a. Me arvestame kodanike õiguste, justiits- ja siseasjade komisjoni seisukohti ning püüame vastu tulla teie soovile vaadata raamotsus põhjalikult üle, et hinnata selle kohaldamisala laiendamist. Igal juhul on see asi, mida komisjon saab teha ja mida mina isiklikult püüan teha. Ma tean, et Euroopa Parlament soovib, et see läbivaatamine toimuks õige varsti. Loodan, et nõukogu nõustub läbivaatamisega tähtaja jooksul, mis võimaldab selles Euroopa meetmes kiiresti kokkuleppele jõuda.
Nii palju minu poolt, härra juhataja. Ma tahaksin ka kõikidele sõnavõtjatele öelda, et hindan kõrgelt sel tähtsal teemal peetava arutelu kvaliteeti, sest tegemist on valdkonnaga, kus Euroopa peab eeskujuks olema, tagades tõhusa kollektiivse kaitse terroriohu vastu ja pidades samas muidugi hoolega silmas isikuvabaduste ja eraelu puutumatuse kaitset. Ma leian, et Euroopa Parlament on taas kord selgelt näidanud oma küpsust ja suutlikkust tegutseda tulevikus sel teemal kaasotsustajana.
Roselyne Lefrançois
raportöör. - (FR) Härra juhataja, volinik, daamid ja härrad, ma tahaksin kõigepealt tänada täna hommikul sõna võtnud kolleege nende sisutihedate sõnavõttude eest. Juba kõnede arv näitab suurt huvi selle teema vastu. Ma ei hakka kõiki sõnavõtte üksikasjalikult käsitlema, vaid mainiksin neist kolme või nelja.
Härra Fava sõnavõtust ilmnes selgelt, kui keerulise ülesandega meil tegemist on. Me peame vältima kahtlustamise ja usaldamatuse kultuuri teket, ent samas tuleb meil mõelda kontekstile ja tagada nii kodanike julgeolek kui ka nende vabaduste kaitse.
Härra de Grandes Pascual tegi selgeks terrorismi määratluse lisaväärtuse, märkides, et meie kasutatud määratlus on parem, ja viidates ka õigusrikkumiste nimekirja tähtsusele. Et küsimus on ühises võitluses terrorismi vastu, peame saatma tugeva sõnumi, kaitstes samas isikuvabadusi.
Härra Demetriou, te viitasite terrorismile kui needusele, millega me peame võitlema. Teie kasutasite aga mõistet "avalik õhutamine”, öeldes, et sellest mõistest saadaks kõikides liikmesriikides paremini aru. Ka proua Ludford oli sama meelt. Tema arvates on see mõiste sobivam, arvestades vajadust kaitsta põhivabadusi.
See raport on tõepoolest pika ja keerulise läbirääkimisteprotsessi tulemus. Ma leian siiski, et võime tulemusega rahul olla, eriti terrorismivastase võitluse ja põhivabaduste austamise vahelise tasakaalu seisukohast.
Minu kolleegi proua Roure'i raport kuulub kindlalt sinna teise kategooriasse, sest see käsitleb ennekõike isikuandmete kaitset. Mul on vaid üks mure, mida - ma tean - jagavad paljud Euroopa Parlamendi liikmed, iseäranis minu kolleegid Roheliste / Euroopa Vabaliidu fraktsioonist. Ma pean silmas seda, et selle Euroopa kodanike vabadustele nii suurt mõju avaldava õigusakti rakendamise kontrollimine ei kuulu täielikult Euroopa Kohtu pädevusse.
Et see nii oleks, tulnuks raamotsus vastu võtta Lissaboni lepingus ette nähtud korra kohaselt.
Juba enne seda, kui iirlased ütlesid rahvahääletusel "ei” ja uue lepingu jõustumine 1. jaanuaril 2009. aastal muutus küsitavaks, ilmutas nõukogu selgelt soovi tegutseda võimalikult kiiresti, et vältida kaasotsustamismenetluse kasutamist. Meie püüdsime kodanike õiguste, justiits- ja siseasjade komisjonis sellegipoolest töötada võimalikult kohusetundlikult ja põhjalikult, püsides samas nõukogu määratud tempos.
Meie parlamendikomisjonis 15. juulil toimunud hääletusel võeti minu raporti projekt vastu 35 poolthäälega nelja vastuhääle ja ühe erapooletuks jääja vastu ning ma loodan, et see pälvib ka täiskogu tugeva häälteenamuse.
Martine Roure
raportöör. - (FR) Härra juhataja, esmalt tahaksin tänada kõiki oma kolleege, sest tänane arutelu näitas, et Euroopa Parlament on sellel niivõrd tundlikul teemal üksmeelne, ning meie esindame Euroopa Parlamenti ja seega ka rahvast. Seda tasub meeles pidada.
Pöördun nüüd konkreetselt eesistujariigi Prantsusmaa poole. Me palume nõukogul täita need kohustused, mille mitmed varasemad eesistujariigid juba ammu võtsid. On hädavajalik see raamotsus kiiresti vastu võtta ja arvestada Euroopa Parlamendi muudatusettepanekuid. Nõukogu peab oma sõna pidama. Me peame töötama usalduse õhkkonnas. See on ülioluline. Ja ma loodan, et see sõnum jõuab ka proua Datini, kes kahjuks sellel olulisel arutelul ei osale, mis on väga kahetsusväärne.
Tahaksin eraldi tänada ka volinik Barrot'd tema toetuse eest - see on meile väga tähtis.
Juhataja
Ühisarutelu on lõppenud.
Hääletamine toimub täna kell 12.00.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 142)
Titus Corlăţean  
kirjalikult. - (RO) Kolmanda samba raames isikuandmete kaitseks asjakohase õigusliku raamistiku loomine on viimastel aastatel olnud Euroopa Liidu kõikide eesistujariikide jaoks oluline teema. Kuid 2006. aastal vastu võetud raamotsus oli pigem kompromisslahendus, mis nägi ette isikuandmete kaitse kõige väiksema ühisnimetaja tasemel. Seetõttu tuleb tunda heameelt, et Euroopa Parlamendiga raamotsuse kohaldamisala laiendamise ja sellega põhiõigustele avaldatava mõju analüüsi teemal uuesti konsulteeritakse. Muudatuste peamine eesmärk peaks olema tagada andmekaitse, mille tase on esimese samba raames ette nähtuga võrdväärne, ja sellega seoses on kahetsusväärne, et nõukogu on komisjoni esialgset ettepanekut muutnud. Samuti on kahetsusväärne, et nõukogu jättis välja sätte, mis käsitleb riiklike andmekaitseasutuste töörühma; see on tõhusa isikuandmete kaitse süsteemi loomisel samm tagasi.
Petru Filip  
kirjalikult. - (RO) Tõhus isikuandmete kaitse on tänapäevase demokraatia loomulik nõue. Kui mõnes olukorras nõuab see kaitse ühenduse andmebaaside muutmist, et vältida teatud isikuandmete või olulise teabe seostamist kindlakstehtavate isikutega, peaksime arvestama, et sellise teabe säilitamise ja töötlemise kõikehõlmava süsteemi haldamine eeldab nüüdisaegseid turvalahendusi. Et tõelist turvalisust ei ole võimalik tagada pelgalt teatud ühiste põhimõtete heakskiitmisega, vajame minu arvates riikidevahelise politsei- ja õigusalase koostööga kaasnevate riskide pragmaatilist analüüsi, arvestades, et eri riikidel on selles valdkonnas eri tasemel teadmised.
Ma sooviksin selguse mõttes korrata, et uued liikmesriigid vajavad kiiresti teadmiste siiret selles valdkonnas, tagamaks, et kõnealuse süsteemi turvalisus ei satuks ohtu.
Dumitru Oprea  
kirjalikult. - (RO) Arvestades terrorismi levikut, muu hulgas selle levimist küberruumi, mis võimaldab massidega kiiremini manipuleerida, ning piiratud võimalusi terroristide piisavalt kiireks tuvastamiseks, leian, et selline otsus on teretulnud tekkinud olukorras, kus meil tuleb kaitsta kõikide kodanike kodanikuõigusi ja -vabadusi ning luua tõhus raamistik kuritegude kiireks kindlakstegemiseks ja nende vastu meetmete võtmiseks, eriti kui need kuriteod on suunatud inimeste, riikide ja riikliku infrastruktuuri turvalisuse vastu.
Toetan arvamust, et raamotsuses püstitatud eesmärgid on igati Euroopa huvides, eelkõige seoses isikuandmete kaitset käsitlevate ühiste eeskirjadega, mis võimaldavad liikmesriikidel rakendada samu põhimõtteid ja reegleid. Lisaks pean vajalikuks soovitust teabe liigitamise kohta, mille aluseks oleks rahvusvaheline klassifikatsioon; see võimaldaks kõrvaldada liikmesriikide ja teiste riikide vahelised erisused julgeolekumeetmete rakendamisel.
Andmekaitse ja turvasüsteemide toimimise tagamisel tuleks silmas pidada kaht peamist strateegiat: "kõik, mis ei ole sõnaselgelt keelatud, on lubatud” ja "kõik, mis ei ole sõnaselgelt lubatud, on keelatud”.
Andrzej Tomasz Zapałowski  
Euroopat üha enam ähvardav terrorioht on üks tõsisemaid meie maailmajao julgeoleku proovikive. Praegu ohustab meid poliitiline terror, mida kontrollivad riigid, mis väidavad end meiega koostööd tegevat, ja kuritegelike rühmituste terror, ent suurimaks ohuks tundub siiski olevat islami fundamentalism.
Mind hämmastab Euroopa valitsejate osavõtmatus. Meie täielik avatus piiramatule hulgale sisserändajatele, mida toetavad sotsialistid ja liberaalid, toob ühenduse rahvale tulevikus kaasa tragöödiate laine. Ei saa Euroopat lõputult islamiseerida!
Abistagem vaeseid riike, ent ärgem muutkem meie mandrit paigaks, kus inimeste sallivuse piirid pannakse proovile. Praegu nõuavad sisserändajad endale aina rohkem õigusi ja Euroopa põlisrahvad peavad selle kõigega nõustuma; seejuures hävivad sajanditepikkused traditsioonid. See on ohtlik. Üks näide sellest, milleni see võib viia, on Põhja-Iirimaa, kus omavahel sõdivad inimesed, kellel on lihtsalt erinevad vaated ristiusule.
Marian Zlotea  
kirjalikult. - 11. septembril 2001. aastal toime pandud rünnakud muutsid maailma täielikult. Sel päeval sooritatud terroriaktid pole mitte üksnes muutnud seda, kuidas ameeriklased maailma näevad ja mõistavad, vaid sundinud kogu maailma demokraatlikke riike vaatama uue pilguga tänapäeva maailmale, kus sellised terroriaktid nagu need, mis laastasid Madridi (märtsis 2004) ja Londonit (juulis 2005), on sagedane ja heidutav oht.
Nüüd kasutavad terroristid rünnakute kavandamiseks ning nende sooritamise eesmärgil inimeste värbamiseks ja väljaõpetamiseks tänapäevaseid sidevahendeid, näiteks Internetti. Selle tehnoloogia kasutamine kujutab endast Euroopa Liidule erakordset ohtu ja me peaksime kõik ühiselt tegutsema selle nimel, et võidelda terrorismi vastu, kasutades kõiki meie käsutuses olevaid vahendeid.
Kuid selleks, et meie demokraatlik ühiskond saaks nendele ohtudele tõhusalt vastu astuda, peab terrorismivastase võitlusega kaasnema meie põhiõiguste ja -vabaduste tugevdamine. Terroriohule vastamiseks peavad meil Euroopa Liidus olema ühised eeskirjad ja olemasolevaid õigusakte tuleks vastavalt muuta.
Tänapäeval tegutsevad terroristid uudsel viisil, ent Euroopa Liit peab selle uue terrorismi vastu võitlema sama jõulisuse ja otsusekindlusega, mida ta näitas üles võitluses traditsioonilise terrorismiga.
Gerard Batten
Härra juhataja, ma teen lühidalt. Ma võtan sõna artikli 145 alusel, et lükata ümber märkused ja kommentaarid, mille dame Sarah Ludford tänase arutelu käigus oma sõnavõtus minu kohta tegi.
Ta ütles mitmeid asju, kuid eelkõige seda, et ma olevat euroskeptik ja - seoses väljaandmisega - et ma lehvitavat rõõmsalt järele kõikidele kurjategijatele, kes Inglise kanali kaldale on jõudnud.
Ma tahaksin teda parandada. Ma ei ole euroskeptik. Ma armastan Euroopa maailmajagu, selle ajalugu, kultuuri ja saavutusi sama palju kui iga teinegi, kuid ma suhtun skeptiliselt Euroopa Liitu. Ma ei salli Euroopa Liitu, mis on antidemokraatlik ja ebademokraatlik. Mis puudutab Euroopa vahistamismäärust ja tagaseljaotsuseid, siis minu soov on, et Inglise või Šoti kohus võiks enne väljasaatmise lubamist uurida kahtlustatava vastu esitatud prima facie tõendeid, ning et neil tõepoolest oleks voli vajaduse korral väljasaatmist takistada. Neil peab olema võimalik otsustada, kas vajalikud tõendid on olemas, ja tagada õiglane kohtumõistmine.
Ma teen seda selleks, et kaitsta Briti kodanike huve, mille üheks näiteks on tapmises süüdistatuna 30. septembril Kreekale välja antava 19-aastase londonlase Andrew Symeou juhtum. Tõendid tema vastu on äärmiselt kahtlased, ent seda ei saa arvesse võtta, nagu ka asjaolu, et ütluste saamiseks olevat tunnistajaid väidetavalt piinatud.
Ma mõistan dame Sarah' tundlikkust selles küsimuses, sest tema partei, liberaaldemokraadid, on ilmselt teinud valearvestuse ja ta kardab - täiesti õigustatult - tagajärgi, mis ilmnevad 2009. aasta valimistel.
Juhataja
Enne istungi vaheaja tegemist tahaksin rahustada turvateenistust, sest liikvele on läinud kuuldused, et Euroopa Parlamenti on sisenenud kaetud näoga isik. See oli vaid härra Borghezio, kes endal protesti märgiks suu kinni sidus, nii et mingeid turvariske Euroopa Parlamendis ei ole. Tahtsin vaid turvateenistust rahustada.
(Istungis tehti hääletamise eel vaheaeg kell 12.00 ja istung jätkus kell 12.05.)
