Presidentuuri avaldused
Juhataja
(DE) Daamid ja härrad, ma tahaksin teha avalduse Euroopa terrorismiohvrite viienda mälestuspäeva puhul. See on päev, mis peab meile meelde jääma; see on päev, mil me mälestame kõiki süütuid terrorismiohvreid. Sel nädalavahetusel tappis Real IRA kaks sõdurit Põhja-Iirimaal Antrimi krahvkonnas ja esmaspäeval tulistati politseinikku Armaghi krahvkonnas. Tapetud politseinik oli abielus ja tal olid lapsed. See barbaarne terroriakt lõhkus järjekordse perekonna ja tõi kaasa mõeldamatuid kannatusi. Eile Sri Lanka lõunaosas enesetapja poolt toime pandud pommirünnakus sai vähemalt kümme inimest surma ja rohkem kui kakskümmend inimest tõsiselt vigastada.
Ma tahaksin Euroopa Parlamendi nimel väljendada nördimust nende põlastusväärsete rünnakute pärast, mis pandi toime süütute inimeste vastu, ja väljendada sügavaimat kaastunnet ohvrite perekondadele. Me mäletame neid alati.
Täna võtame me Euroopa Parlamendis valjusti ja selgelt sõna terrorismi valimatu vägivalla vastu. Me mõistame täielikult hukka inimelude mõttetu hävitamise ja tervete perekondade surmamise pimeda fanatismi tõttu, mis sunnib tapma teisi inimolendeid ja tallama inimväärikuse jalge alla. Terrorism on otsene rünnak vabaduse, inimõiguste ja demokraatia vastu. Terroristid püüavad valimatu vägivalla abil hävitada väärtused, mis meid Euroopa Liidus ja meie liikmesriikides ühendavad.
Need terroriteod vapustavad meid kõiki. Nad põhjustavad meile sügavat ja südantlõhestavat valu, kuid nad ei saa hävitada ega hävitagi meie ühistel väärtustel rajaneva demokraatliku ühiskonna alustalasid.
Terrorism on kuritegu, millesse me ei saa leebelt suhtuda. Terrorismi näol on tegemist ühe suurema ohuga rahvusvahelise üldsuse turvalisusele, stabiilsusele ja demokraatlikele väärtustele. See on otsene rünnak meie kodanike - meie kõigi - vastu. Euroopa Parlamendil on terrorismiga võitlemisel ja terrorirünnakute ohvrite toetamisel aktiivne roll. On ilmselge, et terrorismile ei saa olla mingit õigustust. Seetõttu peame jätkama ühist tegutsemist võitluses terrorismiga, lähtudes õigusriigi põhimõtetest ja kasutades seaduse kogu jõudu. Täna on kõik Euroopa Parlamendi liikmed oma mõtetes terrorismiohvritega, olenemata sellest, millises maailma nurgas nad hukkusid. Me tahame väljendada oma solidaarsust. Ma tahaksin paluda teil nüüd leinaseisakuga mälestada Real IRA ja Sri Lanka enesetapurünnaku ohvreid.
(Parlament tõusis püsti ja pidas minutilise leinaseisaku.)
Daamid ja härrad, kolmkümmend aastat tagasi, 16. märtsil 1979, suri suur eurooplane Jean Monnet, üks Euroopa integratsiooni loojaid. Tema 30. surma-aastapäeva eel tahaksin Euroopa Parlamendi tänase täiskogu istungi alguses veidi meenutada ning tunnustada tema pärandit ja elutööd Euroopa integratsiooni saavutamise nimel.
Me meenutame täna selle mehe hindamatut pärandit, kes astus koos Saksamaa ja Prantsusmaa leppimise ühe algataja Robert Schumaniga esimese sammu, et luua ühise saatusega kogukond, mis rajaneb rahul, vastastikusel mõistmisel, demokraatial ja Euroopa rahvaste koostööl. Põhimõtted, mida Jean Monnet rõhutas, ja meetodid, mida ta nende rakendamiseks kasutas, ei ole 21. sajandi alguseks oma asjakohasust kaotanud. Vastupidi, nende tähtsus on ilmselge meile kõigile. Üleilmastumisest, majandus- ja finantskriisist ning üleilmsest soojenemisest tulenevad probleemid sunnivad eurooplasi tegema veelgi tihedamat koostööd, et meie ühiseid väärtusi ja huve kogu maailmas tõhusalt kaitsta. Jean Monnet'l oleks kindlasti hea meel Lissaboni lepingus tehtud edusammude üle, mille eesmärk on rajada demokraatlik Euroopa Liit, mis suudab tegutseda ja lahendada 21. sajandi probleeme.
Ja lõpuks tuleb mainida, et see oli Jean Monnet' asutatud Euroopa Ühendriikide tegevuskomitee, kes muu hulgas tegi ettepaneku Euroopa Parlamendi otsevalimiste kohta. Jean Monnet' lahkumisele järgnenud kolmekümne aasta jooksul on see unistus Euroopa Liidu parlamentaarse mõõtme loomise tulemusena muutunud muljetavaldavaks tegelikkuseks. Me kõik oleme selle suure eurooplase Jean Monnet' pärijad ja tema tööl on püsiv mõju. See on toonud suuri muutusi Euroopa riikide suhetes ja mõjutab siiani kõikide kodanike elu.
Jean Monnet' 30. surma-aastapäeva eel tahaksin, et me mõtleksime oma tulevikuülesandele ja -kohustusele jätkata Jean Monnet' alustatud suurt tööd meie maailmajao ühendamisel.
José Manuel Barroso
komisjoni president. - (FR) Härra juhataja, lugupeetud parlamendisaadikud! "Eraldiseisvate riikide puhul piirdub iga riigi edu tema enda jõupingutuste tulemusega, sellega, mida tal oma naabritega võrreldes saavutada õnnestub, ja raskustega, mille ta oma naabrite õlule suudab lükata. Meie ühenduses seisneb iga liikmesriigi kasu kogu ühenduse heaolu mõjus.” Nii ütles Jean Monnet 1954. aastal. Need sõnad ei ole oma asjakohasust kaotanud, pigem vastupidi.
Käesoleva aasta märtsis, nagu president Pöttering äsja ütles, möödub 30 aastat Jean Monnet' surmast 1979. aastal. Seetõttu tahan ma austust avaldada meie kõigi poolt armastatud Euroopa asutajale - suurele eurooplasele, kelle pärand inspireerib meid sel raskel kriisiajal.
Hiljuti otsustasime muu hulgas seoses Euroopa Komisjoni 50. aastapäeva tähistamisega pühendada komisjoni kõige tähtsama ruumi - kolleegiumi saali - Jean Monnet' mälestusele, tehes seda väga lihtsa, kuid väga sisuka tseremooniaga, kus mul oli rõõm ja au osaleda koos Euroopa Parlamendi presidendi Hans-Gert Pötteringiga ja ka nõukogu eesistuja Nicolas Sarkozyga.
Sellega tahame öelda, et komisjon on Jean Monnet' tohutu pärandi üle uhke. Euroopa Söe- ja Teraseühenduse esimese presidendina oli Jean Monnet tegelikult selle institutsiooni esimene president, millest sai alguse Euroopa Komisjon; komisjon annab endast parima, et hoida elus Jean Monnet' ideaale - ideaale, mida jagavad kõik eurooplased, kes armastavad rahu, demokraatiat ja solidaarsust.
(Aplaus)
José Ribeiro e Castro
(PT) Ka mina soovin avaldada austust Jean Monnet'le, kuid ma palusin sõna, et tänada presidenti tema avalduse eest, mis käsitleb Euroopa terrorismiohvrite mälestuspäeva. Ma tegin ettepaneku seda päeva tähistada viis aastat tagasi ja nõukogu kiitis selle heaks oma 25. märtsi istungil, pärast traagilisi rünnakuid Madridis. Ma tahaksin oma sõnavõtus esitada üleskutse. Euroopa Parlament on seda päeva alati kohusetundlikult meeles pidanud, kuid see mälestuspäev ei ole veel saavutanud vajalikku ulatust Euroopa Liidu institutsioonides ja liikmesriikides. Minu arvates on selle päeva tähistamine üks meie olulisemaid võimalusi ohvreid mälestada, nagu seda tegi Euroopa Parlamendi president, ja lisaks ka üldsuse teadlikkust suurendada. Ma tean, et seda päeva tähistatakse täna Madridis, kuid mujal toimub mälestusüritusi vähe.
Seetõttu kutsun ma komisjoni ja eesistujariiki Tšehhit üles tagama, et tulevikus tähistataks seda päeva asjakohaselt kõikides liikmesriikides.
