Informellt toppmöte i Lahtis samt förbindelserna EU/Ryssland efter mordet på journalisten Anna Politkovskaja (debatt)
Talmannen
Vi fortsätter med nästa punkt på föredragningslistan. Det är uttalandena av rådet och kommissionen om föreberedelserna inför det informella toppmötet mellan stats- och regeringschefer och också, i enlighet med parlamentets beslut, förbindelserna mellan Europeiska unionen och Ryssland efter mordet på Anna Politkovskaja.
Paula Lehtomäki
rådets tjänstgörande ordförande. (FI) Herr talman, mina damer och herrar! Först vill jag uppriktigt tacka er för att jag fått möjlighet att komma hit och diskutera det informella toppmötet mellan stats- och regeringschefer i Lahtis, vilket ska hållas den 20 oktober.
Vi beslutade oss för att anordna toppmötet i Lahtis, eftersom vi vill ge unionens stats- och regeringschefer möjlighet till en öppen och informell debatt om två ämnesområden som är viktiga för unionens framtid och för att nå ekonomisk framgång: innovation och yttre aspekter på EU:s energipolitik.
Vi behöver en fast och konsekvent politik om skapande av en gynnsam miljö för innovation och energifrågor. På detta sätt kan vi förbättra villkoren för ekonomisk tillväxt och sysselsättning i EU. Om EU kan göra något påtagligt för att främja välfärden och välståndet kan vi också förvänta oss att unionen blir mer accepterad i människors ögon. En konsekvent gemensam energipolitik kommer samtidigt att stärka EU:s trovärdighet som internationell aktör.
Som vägledning för diskussionerna vid toppmötet mellan stats- och regeringscheferna har kommissionen utarbetat två meddelanden. Ett meddelande rör yttre aspekter på EU:s energipolitik och det andra handlar om innovationspolitik. De båda meddelandena ska offentliggöras imorgon den 12 oktober. De ska inte godkännas vid mötet, men de visar vilka frågor vi vill ta upp i Lahtis.
Före det inofficiella toppmötet i Lahtis kommer också ett informellt socialt treparatstoppmöte att hållas på fredag morgon. Det sätt på vilket den europeiska arbetsmarknaden med 200 miljoner arbetstagare kommer att fungera och anpassa sig till förändringar har avgörande betydelse för Europas framtid. Arbetsmarknadens parter har därför en viktig roll att spela för att nå målet att stärka Europas konkurrenskraft.
Rysslands president, Vladimir Putin, har bjudits in till middagen efter toppmötet mellan stats- och regeringscheferna. Diskussionerna med presidenten syftar till att inrikta sig på det strategiska partnerskapet mellan EU och Ryssland, bl.a. energisamarbetet.
De stora utmaningar som EU står inför i energifrågorna - att trygga försörjningen, klimatförändringarna, fortsatta prisökningar och de kriser som nyligen uppstått - har föranlett utveckling av en gemensam energipolitik för EU.
För att trygga energiförsörjningen är det ständigt ökande beroendet av importerad energi en särskild utmaning för EU. Om inga åtgärder vidtas har man uppskattat att beroendet kommer att öka från den nuvarande nivån på 50 procent till 70 procent under de kommande 20 åren.
Innan Finlands ordförandeskap inleddes diskuterades utvecklingen av den gemensamma energipolitiken vid två möten i Europeiska rådet som hölls i början av året. Under det finska ordförandeskapet kommer vi att särskilt koncentrera oss på yttre aspekter på EU:s energipolitik och dessa samtal kommer att utgöra grunden till en energidebatt i stor skala som ska hållas till våren och leda till antagandet av en handlingsplan för energipolitiken.
Även om samtalen i Lahtis kommer att inriktas på yttre aspekter på EU:s energipolitik är det självklart att vårt mål för de yttre förbindelserna inte kan ses som en separat fråga. Bland de prioriterade områden som nämns i grönboken om energipolitiken är det den nära kontakten som utmärker sig. Andra områden är den inre marknaden för energi, solidaritet mellan medlemsstaterna, diversifiering av energikällor, energieffektivitet, förnybara energikällor och innovationer på energiområdet.
När det gäller yttre aspekter på EU:s energipolitik måste medlemsstaterna nå samförstånd och bilda sig en uppfattning om vilken sorts strategi som bör antas för att göra framsteg i förbindelserna med länder utanför EU, och vilka typer av gemensamma utåtriktade mål EU bör ha. Det innebär att medlemsstaterna tillsammans måste kunna åta sig att gå en överenskommen väg framåt som också innebär bilaterala förbindelser, och att också föra ut ett gemensamt budskap i dessa sammanhang. Genom att inrikta sig på gemensamma mål kommer unionen också att vara bättre förberedd på att hantera förändringar på världens energimarknader.
Vid energisamtalen i Lahtis kommer vi att utbyta åsikter om hur de yttre aspekterna på EU:s energipolitik ska utvecklas under den närmaste framtiden. Tanken är att diskussionerna huvudsakligen ska inriktas på tre ämnesområden. Det första är vilka principer som energiförbindelserna mellan EU och Ryssland ska grundas på och hur de ska genomföras. Det andra är nära relationer med strategiskt viktiga tredjeländer. Det tredje ämnesområdet är effektivare insamling av data som utgångspunkt för beslutsfattande om en gemensam energipolitik.
Ryssland, vars importandel av både olja och gas är 25 procent, är unionens viktigaste strategiska energipartner. I alla strategiska partnerskap, däribland partnerskapet med Ryssland, är det viktigt att hitta något som ligger i båda parters intresse för att utveckla partnerskapet. Det gemensamma intresset för energiförbindelserna mellan EU och Ryssland är tydligt. EU är beroende av import av energi från Ryssland, och Ryssland behöver långsiktiga avtal om energiexport till marknadspris och investeringar från väst i den grundläggande energiproduktionen. Att öppna marknaden på båda sidor kommer att vara en nyckelfaktor.
Samtalen mellan EU:s stats- och regeringschefer kommer också att lägga grunden till diskussionerna med Rysslands president, Vladimir Putin, senare på kvällen, där ett centralt tema är energifrågor.
Syftet är att informera Ryssland om EU:s mål att få till stånd ett bindande ramavtal om energi, där hänsyn tas till båda parters intressen, ömsesidighet och en opartisk operationell miljö. Vid samtalen kommer säkert också de utmaningar som EU och Ryssland har gemensamt att tas upp, t.ex. energieffektivitet, där båda parter har något att vinna.
Att utvidga de interna principerna för energi till EU:s grannregioner och den strategiska utvecklingen av förbindelserna med viktiga tredjeländer är mål som vi måste sträva efter om vi vill trygga energiförsörjningen. 80 procent av världens oljetillgångar finns i regioner utanför EU. Det finns många instrument som är tillgängliga för att förbättra relationerna med tredjeländer. Bland dessa finns åtgärdsprogram för grannskapspolitiken, avtal om energisamarbete, bilaterala avtal och regionala...
(Talmannen avbröt talaren på grund av tekniska problem.)
Energipolitiken måste vara en väsentlig del i unionens gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik. Europeiska unionen behöver tillräckligt med information för att utöva en mer samstämmig energipolitik. Den måste dessutom kunna bemöta situationer med externa problem och kriser som rör energi. Unionen bör upprätta ett system som bidrar till att stödja samarbetet mellan medlemsstaterna och institutionerna, och ökar solidariteten i frågor som rör energi.
Det andra huvudämnet under toppmötet mellan stats- och regeringscheferna är utveckling av en innovationspolitik. Det måste vara möjligt att förbättra det sätt på vilket forskning som genomförts i Europa används till att skapa kommersiella varor och tjänster. Unionen måste dessutom kunna införa ny teknik lika effektivt som de gör i våra konkurrentländer. Om vi fortsätter att utföra saker och ting på det sätt som vi gör nu kommer innovationsklyftan mellan oss och våra huvudsakliga handelsparter bara att öka.
Produktionen, framför allt i tillväxtekonomierna, konkurrerar i allt större utsträckning med Europa, inte bara i industrin, utan också i tjänstesektorerna. Kina och Indien utbildar mycket kompetenta människor för arbetsmarknaden i betydligt större utsträckning än vad vi gör i EU. Men marknaderna i tillväxtekonomierna innebär också att det finns en mycket stor potential för export från unionen. Framgång kan bara uppnås genom förmågan att skapa något nytt - med andra ord, innovation.
På en öppen marknad är de bästa varorna mest framgångsrika. Det är omöjligt att hålla sig kvar på toppen om inte fortsatta investeringar görs i forskning och produktutveckling. Unionens medlemsstater har åtagit sig att öka de framtida investeringarna i forskning och utveckling genom beslut som fattats tidigare.
Det är dock helt nödvändigt att se till att Europa kan använda investeringarna på ett bra sätt, så att forskningsarbete leder till nya, bättre och kommersiellt användbara varor och tjänster.
Avsikten vid toppmötet i Lahtis är att ta upp frågor och utmaningar som kräver gemensamma åtgärder från unionens sida. Syftet är att skapa en miljö där innovationer kan komma fram och antas effektivt. Europaparlamentet har i sin ståndpunkt om Lissabonstrategin också betonat vikten av en innovationspolitik.
För att stödja effektiv innovation måste en EU-omfattande strategi om immateriella rättigheter införas. Immateriella rättigheter är av stor betydelse för ett företags framgång och konkurrenskraft.
En grundläggande fråga är exempelvis kvaliteten på patent, vilket är en grundläggande princip för ett fungerande och tillförlitligt patentsystem. Ordförandeskapet anser att Europa måste ha ett kostnadseffektivt patentsystem, och ett system som ansluter sig till begreppet kvalitet, oavsett valet av vilket alternativ som ska utgöra grunden för att utveckla detta system.
Om vi kan utveckla patentsystemet ytterligare kommer företagen att garanteras avsevärda besparingar på patentkostnader, något som endast kan stimulera innovation och forskning i Europa.
Förbättrat samarbete mellan universiteten och näringslivet är en förutsättning för en framgångsrik innovationspolitik. Avsikten är att skapa ett nätverksbaserat europeiskt institut för teknik, och kommissionen kommer att lägga fram ett förslag om detta nästa vecka.
Partnerskapsprojektet mellan vetenskap, näringsliv och utbildning kommer att kännetecknas av kompetens. Främjande av innovation kommer att prioriteras. Ordförandeskapet anser att Europeiska tekniska institutet kommer att göra det möjligt för Europa att använda de befintliga resurserna i företagen och forskningssamhället på ett mer effektivt sätt.
Samarbetet mellan den privata och den offentliga sektorn måste dessutom öka för att främja konkurrenskraften. I Europa har så kallade teknikplattformar skapats, företagsbaserade strategiska forskningsinitiativ, vilka är utmärkta exempel på partnerskap mellan den offentliga och den privata sektorn. Tack vare dessa har företag visat sin vilja att investera i de plattformar de valt, och ett liknande åtagande behövs nu från offentliga organ som finansierar forskning.
Det är mycket viktigt för innovationen att inrättandet av europeiska standarder påskyndas. Utan en gemensam europeisk standard kan många innovationer förbli oförverkligade. Var skulle exempelvis den europeiska mobiltelefonmarknaden ha varit utan GSM-standarden?
Införandet av alleuropeiska tekniska standarder för mobiltelefoner gjorde det i praktiken möjligt för europeiska aktörer inom denna sektor att bli världsledande. Å andra sidan, om endast nationella standarder hade antagits som utgångspunkt för utveckling av mobiltelefoner skulle det inte ha blivit samma stora geografiska jättesuccé.
Att snabbt anta öppna, kompatibla standarder är en av nycklarna till framgång i näringslivet. Det kommer också att leda till tydliga fördelar för konsumenten. Samtidigt kommer det att stärka vår konkurrenskraft och vara ett svar på den snabba tekniska utvecklingen, så att de tekniska utvecklingslösningar som genomförs i Europa verkligen kan konkurrera med det utvecklingsarbete som genomförs på andra ställen i världen.
Vi går vidare till nästa ämne. Illegal invandring är ett problem som drabbar hela Europeiska unionen. Därför måste vi hitta lösningar tillsammans. Solidariteten är som tydligast då konkreta åtgärder genomförs effektivt. Vid toppmötet i Lahtis ska vi diskutera den illegal invandringen, som har blivit ett särskilt problem i Medelhavsländerna och i de södra delarna av unionen.
För oss är det viktigt att unionen kan införa en sammanhållen, effektiv politik för kontroll av invandring i vilken hänsyn tas till frågor som rör både illegal och legal invandring samt integration. Vi måste använda de befintliga instrumenten på ett effektivt sätt och tänka ut nya sätt att stödja ursprungsländer och transitländer i deras ansträngningar att förhindra illegal invandring.
Invandringsfrågor har varit en punkt på föredragningslistan vid alla möten i rådet (rättsliga och inrikes frågor). Ämnet ska också diskuteras nästa vecka på den informella middagen för ministrarna för utveckling och samarbete. Avsikten är också att arbetet vid rådsmötena om rättsliga och inrikes frågor ska vara en grund för besluten under Europeiska rådets möte i december och att det ska hjälpa Europeiska unionen att effektivt ta itu med problemet rörande illegal invandring.
Vid en arbetslunch i Lahtis ska den allvarliga situationen i Sudan och Darfur också tas upp.
Som jag sa i början kommer deltagarna att äta middag i Lahtis med Rysslands president Vladimir Putin efter det informella toppmötet mellan EU:s stats- och regeringschefer. Detta kommer att bli ett utmärkt tillfälle för en informell diskussion om utvecklingen av det strategiska partnerskapet mellan EU och Ryssland. Spektrumet för vår förbindelse är mycket brett och innehåller element som kan användas till att utveckla partnerskapet ytterligare.
Ett exempel på detta är internationella frågor. Agendan för den internationella politiken i höst innehåller frågor i vilka samarbetet mellan oss är mycket viktigt, t.ex. Mellanöstern, Iran och Kosovo.
Energi är en viktig del av det strategiska partnerskapet, och vi ser fram emot att höra president Putins bedömning av utvecklingen i Rysslands energisektor och partnerskapet om energi mellan EU och Ryssland.
Herr talman! Vi chockades alla över nyheten om den välkända journalisten och försvararen av yttrandefriheten Anna Politkovskajas plötsliga död. Vi efterlyser en ingående undersökning av detta förfärliga brott och är angelägna om att förövarna ska ställas inför rätta, något som har särskilt stor betydelse för Rysslands utveckling till att bli en rättsstat. Politkovskajas död är inte bara en skrämmande händelse och en förlust för hennes närstående, utan innebär också ett bakslag för yttrandefriheten i Ryssland. De uppriktiga och handfasta samtal som pågår mellan Europeiska unionen och Ryssland mot bakgrund av de nyligen inträffade händelserna är dessutom en värdefull övning. Som jag redan har sagt är det strategiska partnerskapet en ram inom vilken alla vikiga frågor kommer att diskuteras.
José Manuel Barroso
Herr talman! Europeiska rådets informella möte nästa vecka kommer lägligt. Jag vill tacka det finska ordförandeskapet, statsminister Matti Vanhanen och hans grupp för deras mycket viktiga bidrag.
Eftersom ministern lämnade en sådan uttömmande redogörelse för ordförandeskapet kommer jag att fokusera på innovation, energipolitik och invandring. Jag kommer också att yttra mig kort om förbindelserna mellan EU och Ryssland. Det här är frågor som, med hänsyn till de utmaningar vi står inför, kräver svar på inte bara nationell nivå, utan på EU-nivå. Det handlar om utmaningar som visar varför vi mer än någonsin behöver ett starkt EU, och varför unionen måste se till att européerna är rustade för globaliseringen.
Jag välkomnar ordförandeskapets beslut att fokusera på innovation. Finland är ett utmärkt exempel på hur innovation kan främja ekonomisk tillväxt. Men det handlar om mer än så. Det är endast genom att väcka människors fantasi som vi kan ta itu med de viktiga frågor som vi står inför i dag, såsom klimatförändringar, social utslagning, demografiska förändringar och arbetslöshet.
Även om jag vet att ni känner till siffrorna så är de värda att upprepas. EU:s utgifter för forskning motsvarar 1,9 procent av dess BNP medan Förenta staterna för närvarande gör av med 3 procent av BNP:n. Ett tecken är att de flesta av de senaste Nobelpristagarna kommer från eller arbetar i Förenta staterna. I Europa är omkring hälften av alla forskare anställda av företag. I Förenta staterna ligger den siffran på över 80 procent. Sanningen är att Europa ligger efter i fråga om innovation och forskning. Status quo är inget alternativ: vi måste göra mer i detta fall. Det finns ett brådskande behov av en strategi som är inriktad på alla länkarna i innovationskedjan, från uppkomsten av nya idéer och kunskap till dess att de utvecklas och marknadsförs på det ekonomiska området.
I det meddelande som kommissionen kommer att lägga fram vid det informella toppmötet i Lahtis presenteras en sådan strategi. De svaga länkarna i kedjan preciseras och lösningar läggs fram. Vi behöver finansiering, vi behöver det rätta ramverket för immaterialrätten för att ge rätt incitament, och vi behöver ta itu med hindren för innovation sektor för sektor. Framför allt måste vi inleda med ett starkt politiskt budskap om engagemang: innovation förtjänar uppmuntran, och vi behöver en europeisk strategi för det.
Storleken har betydelse i denna fråga. En av de stora skillnaderna mellan oss och Förenta staterna är att vi inte har några alleuropeiska institutioner för forskning och innovation. Förenta staterna är mycket mer engagerade i en verkligt global strategi. Det finns viktiga institutioner som stöder innovation över hela Förenta staterna, inte bara i en eller två stater. Fram tills nyligen hade vi ingenting i Europa. Nu har vi Europeiska forskningsrådet, och vi har lämnat ett förslag om att inrätta ett europeiskt tekniskt institut. Vi föreslår ett nätverkssystem för att ge dessa institutioner en verklig europeisk aspekt och ett verkligt europeiskt uppdrag. Därför står vi fast vid denna strategi. Det är syftet med Europeiska tekniska institutet. Det kommer att föra den privata och den offentliga sektorn närmare varandra för spjutspetsforskning, bli ett centrum för internationell expertis, föra samman de mest intelligenta, tillhandahålla en ström av forskare med de bästa doktorsexamina samt främja avknoppningar av innovativa små och medelstora företag. Kort sagt kan det bli en symbol för Europas förmåga att samarbeta och finna nya vägar. Vi har utvecklat de mer ingående detaljerna för Europeiska tekniska institutet de senaste månaderna, och vi kommer att lägga fram ett detaljerat förslag nästa vecka. Jag är säker på att stats- och regeringscheferna och parlamentsledamöterna här i Europaparlamentet kommer att fokusera på avsikten: ja, det är lite annorlunda, men det är något som kan utgöra ett exempel på att EU tar en ny riktning och hittar nya sätt att samarbeta.
Ett av de områden där jag anser att vi som europeiska ledare kan ge ett uppdrag till ett europeiskt tekniskt institut är på energi- och klimatförändringsområdet. När vi har ett problem som vi behöver hjälp för att lösa bör vi fråga de bästa forskarna, de mest intelligenta på vår kontinent. Energin är en av våra viktigaste utmaningar i dag.
Låt mig nu övergå till energifrågan, och låt mig uttrycka mig klart: vi måste skapa en verklig europeisk energipolitik, inte 25 olika. Att på 2000-talet fortsätta med 25 eller 27 olika linjer är absurt. Vi behöver en verklig europeisk energipolitik. De problem vi står inför - höga energipriser, klimatförändringar, ökat beroende av import av kolväten - är globala och europeiska problem. De behöver europeiska lösningar. Nationella lösningar kommer inte att räcka. Vid Hampton Court förra året enades EU:s ledare om att utveckla en gemensam strategi. I vår grönbok från mars 2006 fastställde kommissionen klara mål för en europeisk energipolitik, nämligen långsiktig hållbarhet, försörjningstrygghet och konkurrenskraft. Medlemsstaterna godkände vår strategi, och reaktionerna från de berörda parterna på vår grönbok har varit överväldigande positiva. Nästa steg är en strategisk energiöversyn som kommissionen kommer att föreslå alldeles i början av nästa år. Jag ser fram emot att läsa Europaparlamentets betänkande om det.
Det är uppenbart att vi behöver samordning mellan inre och yttre aspekter av energipolitiken. Vi är helt klart i behov av en effektiv inre marknad för energi. Att ha 25 eller 27 olika små energimarknader är inte lösningen på Europas utmaningar i fråga om energi. Vi måste dock förena intern och extern politik. I vår rapport inför Lahtis tittar vi på de tre yttre utmaningarna: Ryssland, som jag kommer att återkomma till, att utveckla våra energiförbindelser med våra grannar och att skapa ett nätverk för att ta itu med yttre energichocker. Det är mycket viktigt att skapa ett energisamarbete med strategiskt viktiga försörjnings- och transitländer. Detta sker redan genom initiativ såsom det nya fördraget om en energigemenskap och samförståndsavtalet om energisamarbete med Ukraina. Vi måste gradvis utvidga principerna för den inre energimarknaden över hela vårt grannskap. Vi måste också förena de olika expertområden som existerar runtom i Europa för att skapa ett effektivare nätverk för att ta itu med yttre energichocker. På inte alltför lång sikt är det bästa sättet för att klara energichocker naturligtvis genom diversifiering: när det gäller energikällor, ursprungsländer och transitländer. Vi måste lyfta fram energin för att göra den till en viktig prioritet i förbindelser med partner världen över.
Slutligen är energieffektivitet en annan avgörande faktor för strategin. Jag kan meddela er i dag att kommissionsledamot Andris Piebalgs - som ansvarar för energi - och jag nästa vecka kommer att lägga fram en ambitiös handlingsplan för att fullgöra vårt åtagande att till 2020 spara 20 procent av förbrukningen av primärenergi.
Eftersom 25 procent av all olja och gas som förbrukas i EU kommer från Ryssland är energisamarbetet med Ryssland naturligtvis av yttersta vikt. Rådsordföranden förklarade just varför det är viktigt. Vi måste ha ett förstärkt partnerskap med Ryssland i energifrågor. Ett sådant partnerskap måste grundas på ömsesidighet, insyn, icke-diskriminering och öppenhet för konkurrens, inklusive gemensamma spelregler för investeringar såväl uppströms som nedströms i systemet. Det är enda sättet att få en stabil och säker plattform för våra förbindelser i energifrågor. Mötet med president Putin blir en möjlighet att framföra ett tydligt och förhoppningsvis sammanhängande budskap från EU:s ledare.
Vi ser tre långsiktiga mål i våra förbindelser med Ryssland: vi vill se en fungerande demokrati och marknadsekonomi där Ryssland fullgör sina internationella åtaganden; vi vill mellan EU och Ryssland se omfattande och strategiska förbindelser som grundar sig på ömsesidigt beroende - Ryssland behöver EU, och EU behöver även Ryssland - och vi vill stärka vårt samarbete med Ryssland när det gäller internationella frågor. När vi talar om effektiv multilateralism är det detta vi menar. Vi har fastställt vårt mål med en omfattande överenskommelse som ska ersätta det nuvarande partnerskaps- och samarbetsavtalet. Det finns ömsesidiga fördelar på områden som investeringar och öppna marknader, liksom när det gäller energi och energieffektivitet. Vi har båda så mycket att vinna på ett verkligt partnerskap.
Jag tar även tillfället i akt att uttrycka mitt deltagande med de anhöriga till Anna Politkovskaja, som mördades så brutalt förra veckan. Jag vill hedra hennes ihärdiga sökande efter sanningen. Hon var en stor försvarare av yttrandefriheten i Ryssland.
(Applåder)
Jag hoppas innerligt att de som har utfört detta fruktansvärda brott ska hittas och ställas inför rätta.
En annan fråga som vi kommer att ta upp är invandringen. Den massiva ankomsten av illegala invandrare vid gränserna till EU:s södra medlemsstater är ett europeiskt problem som kräver en europeisk lösning. I november 2006 lade kommissionen fram ett meddelande med en rad praktiska förslag på hur EU kan bemöta denna utmaning. På grundval av detta antog Europeiska rådet en global strategi för migration, med detaljerad information om hur den ska hanteras i den interna och externa politiken. På mindre än ett år har vi sett början på en hel del praktiska åtgärder: gemensamma operationer i Medelhavet och Atlanten, vilka samordnats av gränsförvaltningsbyrån Frontex, förbättrat samarbete mellan medlemsstaternas brottsbekämpande myndigheter, bättre samordning av det arbete som utförs av sambandskontor för invandring i Afrika samt dialog med viktiga afrikanska ursprungs- och transitländer, både bilateralt och multilateralt. För första gången arbetar medlemsstater tillsammans i gemensamma operationer för att skydda EU:s yttre gränser under samordning av Frontex. Men låt oss vara uppriktiga: det räcker inte; det krävs mycket mer för att ta itu med de illegala migrationsströmmarna på ett effektivt sätt.
För att stärka EU:s kapacitet att bemöta detta är det ytterst viktigt att alla medlemsstater i unionen samarbetar i en anda av solidaritet, inte minst för att hjälpa de medlemsstater som är, så att säga, i frontlinjen. Med anledning av Europeiska rådets informella möte i Lahtis den 20 oktober har jag personligen skrivit till stats- och regeringscheferna och betonat behovet av den sortens solidaritet. Idealet vore förstås att redan ha inrättat gemenskapsinstrumenten, men vi har dem inte på plats än. Idealet vore förstås att ha en europeisk migrationspolitik. Det är absurt att ha 25 eller 27 migrationspolitiska system i ett område där människor kan röra sig fritt, eftersom beslut som har fattats av ett land direkt påverkar de andra länderna. Men innan vi har en verklig gemenskapsmetod för att ta itu med dessa frågor förväntar vi oss åtminstone att medlemsstaterna ska samarbeta väl sinsemellan.
(Applåder)
Vi anser att detta också är ett praktiskt exempel på europeisk solidaritet.
Vi måste även arbeta mer intensivt med ursprungs- och transitländerna. Genomförandet av den handlingsplan som man enades om i Rabat i juli är en nyckelprioritering. Kommissionen kommer att arbeta hårt för att se till att den genomförs ordentligt i nära partnerskap med de berörda länderna. Låt oss även vara uppriktiga i fråga om detta: säkerhetsåtgärder är inte tillräckligt. Problemet kommer endast att lösas genom vårt stöd för en hållbar utveckling i Afrika. Apropå det anser jag att vi måste inleda en högnivådialog med afrikanska länder. Är det inte underligt att EU har en dialog med Asien och Latinamerika på stats- och regeringschefsnivå, men inte med Afrika? Är det inte på tiden att EU nu åtar sig att upprätta en högnivådialog med Afrika? Jag anser att vi har rätt och skyldighet att göra det. Det var det budskap som jag nyligen framförde till våra kolleger i Afrikanska unionens kommission i Addis Abeba. Därför är vi också aktivt engagerade - via vårt samarbete med våra afrikanska partner - i att gemensamt undersöka denna fråga.
I europeiska termer behöver vi också en beslutsprocess för EU. När det uppstår brådskande och allvarliga problem måste EU kunna reagera på ett lämpligt sätt. Det innebär att använda sig av övergångsklausulen i artikel 67 i fördraget. Vi kan inte neka oss möjligheten att agera effektivt.
Avslutningsvis är Europeiska rådets informella möte i Lahtis ett bra tillfälle att granska nuvarande EU-åtgärder på de områden som jag har tagit upp och på flera andra områden också. Vi hoppas på ett förnyat åtagande från stats- och regeringscheferna att komma med lösningar på de verkliga och överhängande problemen för EU:s medborgare, och att skapa ett EU som ger resultat så att vi kan få större förtroende för att lösa några av de mycket viktiga problemen i vår union.
En sista fundering bara. För en vecka sedan var jag i Darfur. Mitt bland de hemska förhållanden som människorna där lever i, såg jag något som jag var fast besluten att tala om för mina vänner i Bryssel: i frivilligorganisationerna och andra humanitära organisationer finns det så många unga européer, så långt hemifrån, som riskerar sina liv varje dag för att hjälpa afrikaner. Det här är den sortens Europa som jag anser att vi bör vara stolta över, ett Europa som är berett att erbjuda solidaritet och hjälp, och som visar på stort mod. Det är den sorts Europa som jag anser att vi alla vill ha: ett öppet, utåtvänt, generöst Europa. Det är det Europa som vi bör sträva efter.
(Applåder)
Françoise Grossetête
Herr talman, fru Lehtomäki, herr Barroso! Vi är djupt bekymrade och upprörda över mordet på Anna Politkovskaja och vi har många frågor om de bakomliggande motiven till detta brott. Det är nödvändigt att de ryska myndigheterna går till botten med denna tragedi så snart som möjligt, och vi förväntar oss ett meddelande från rådet om att det kommer att stå på sig inför detta nya slag mot en yrkeskår som varje år betalar ett högt pris för att göra sitt jobb. Låt mig genom Anna Politkovskaja få hylla alla de journalister som riskerar sina liv i hela världen för att försvara den yttrandefrihet som vi är så fästa vid.
Det informella mötet i Lahtis den 20 oktober kommer att utgöra ytterligare ett tillfälle för att ta upp några återkommande frågor som konkurrenskraft, innovation, invandring och energipolitik. Jag är rädd att konkurrenskraft och innovation kommer att gå samma öde till mötes som hållbar utveckling, nämligen att alla talar om det och ställer sig bakom det men att man glömmer alla goda principer när det är dags att vidta konkreta åtgärder. Det finns många exempel på detta. Jag kan nämna Galileo vars nytta lovordades så men när det sedan blev dags att planera budgeten var det inte längre en prioritering.
När det gäller transportinfrastruktur och järnvägsförbindelser rekommenderar vi att de genomförs för konkurrenskraftens skull, men sedan offrar vi dem på budgetens altare. Vad finns det att säga om de upptrissade forskningsambitionerna när det tydligt framgår vilket stöd innovationer faktiskt får? Jag tänker inte bara på ekonomiskt stöd utan också på tillämpningen av de lagar som uppmuntrar investeringar i EU och som gör det möjligt för våra små och medelstora företag att exportera till länder utanför EU. Därför förväntar jag mig en hel del av rådets åtagande om ett Europeiskt teknikinstitut som jag vet att kommissionens ordförande José Manuel Barroso är väldigt fäst vid, vilket även parlamentet är. Men vi förväntar oss inte längre starka åtaganden från rådet utan konkreta åtgärder.
Konkurrenskraft är också ett resultat av de förordningar som vi antar och som måste innebära möjligheter istället för begränsningar. Jag förväntar mig att kommissionen utgår från dessa principer när den lägger fram lagstiftningsprogrammet för 2007 och att rådet ska följa samma linje. Jag förväntar mig att parlamentet ska ha modet att förkasta förslag som bara tar upp bra idéer utan att göra något särskilt med dem. Även politiken måste vara konkurrenskraftig och därmed effektiv.
Konkurrenskraft innebär också att en handelsbalans upprättas över hela världen. Antidumpningsåtgärder ligger förvisso i linje med detta, men skulle vi inte kunna få andra ordentliga politiska beslut såsom krav på likvärdiga kvalitetsstandarder för alla varor som importeras till EU?
Till sist hoppas jag att diskussionerna med president Vladimir Putin om energifrågan kommer att göra det möjligt för EU att bygga upp alla nödvändiga strukturer för att garantera en oberoende energiförsörjning. EU måste också kunna utrusta sig med förnybara energikällor för att garantera en oberoende energiförsörjning ur ett kärnkraftsperspektiv.
Martin Schulz
för PSE-gruppen. - (DE) Fru talman, mina damer och herrar! Jag tackar er, fru rådsordförande, och er, herr kommissionsordförande, för era mycket uttömmande beskrivningar av vad ni har för avsikt att diskutera vid det informella toppmötet. Som så ofta när det är dags för toppmöte har vi höga förhoppningar. Paula Lehtomäki och José Manuel Barroso har berättat fantastiska saker för oss om innovation, invandring och energipolitik, partnerskapet med Ryssland och om Darfur. Hela uppsättningen av angelägna frågor har lagts fram för oss på inte mer än ungefär 40 minuter och nu finner jag det svårt att svara på allt detta på det kortfattade sätt som krävs.
Om vi efter toppmötet får 40 minuters sammanfattning av vad som har hänt där som är lika fullspäckad med uppnådda framgångar och tagna beslut så kommer jag att vara en lycklig man. Men i bakhuvudet har jag den obehagliga känslan av att vi på nytt kommer att få uppleva samma sak som vi nästan alltid upplever eftersom vi är bra på att beskriva problem men lite sämre på att lösa dem. Kommissionens ordförande har rätt när han säger att en satsning på innovation är helt nödvändig, inte bara här utan i alla medlemsstater och i synnerhet på forskning om och utveckling av energieffektiv teknik.
Ett av de avgörande långsiktiga beslut vi kommer att behöva fatta under de kommande åren har att göra med frågan om huruvida en ökad energieffektivitet kommer att göra det möjligt för oss att hantera den exponentiella tillväxten i energiefterfrågan i världen. Det är värt att uppmärksamma att en förbättrad energieffektivitet också inbegriper att vi överger en ekonomi som grundar sig på extravagans och i stället satsa på teknisk utveckling och forskning som hjälper till att garantera att de produkter vi kan utveckla minskar energiförbrukningen istället för att öka den. Europa är den världsdel som måste ta ledningen och föregå med gott exempel på detta område och det är därför ni har helt rätt i att säga att i vår innovationspolitik måste innovation på energiområdet prioriteras.
Det andra jag vill säga är att både kommissionens ordförande och rådets ordförande har rätt när de betonar att invandringen är ett problem som vi måste ta itu med, men det sätt som man för närvarande hanterar detta problem på bidrar inte till att lösa det, och jag tackar José Manuel Barroso så mycket för en så målande beskrivning av detta. Jag vill inte återigen gå in på vad andra redan rätteligen har påpekat, nämligen att hållbar utveckling i vad vi kallar tredje världen riktar in sig på orsakerna till invandringsproblemet. Men de yttre gränserna i södra och östra Europa är yttre gränser som vi alla delar. De som lyckas ta sig in på vårt territorium kan röra sig fritt inom Schengenområdet. Medlemsstaterna kan därför inte säga att de själva ska ta itu med frågan eller att de på sin höjd kommer att ta upp den på mellanstatlig nivå men att de inte kommer att tillåta att någon av deras befogenheter överförs till Bryssel. Jag säger detta inte minst med tanke på mitt eget lands regering som ni, herr Barroso, träffade i dag. Tyskland måste förstå att detta inte går för sig helt enkelt. Detta är något som till och med Tysklands inrikesminister måste lära sig.
Låt mig göra ett tillägg till vad som har sagts om vår politik i förhållande till Ryssland. Den politik som vi är på väg att anta tillsammans med Ryssland kommer att utgöra grundvalen för ett förnybart samarbetsavtal med landet. Det är uppenbart att diskussioner som den vi har fört i dag om fallet med Anna Politkovskaja alltid kommer att vara känslosamma historier. Jacek Emil Saryusz-Wolski, som lyssnar så uppmärksamt på mig, är till exempel en av dem som alltid blir särskilt upprörd när det handlar om Ryssland, så vad jag har att säga nu säger jag inte minst till honom. Är det inte så att det händer mycket i Ryssland som inte vinner vårt bifall? Naturligtvis vill vi, som ni har sagt, få se en fungerande demokrati och marknadsekonomi i Ryssland, men det finns en sak vi kan vara säkra på helt oavsett om vi ytterligare befäster eller vidgar demokratin i Ryssland, nämligen att Ryssland även i sin nuvarande skepnad är en oundgänglig strategisk partner för EU.
Så låt mig säga att vi förvisso måste tala om demokratins tillstånd i Ryssland, men vi kan inte tala nedlåtande och mästrande till landet. Vi måste ha klart för oss att Ryssland utan tvivel kommer att behövas som en partner i energipolitiken och framför allt som en partner i konfliktlösning världen över, det må vara Iran, Mellanöstern eller var som helst, och att Ryssland kommer att försöka samarbeta som vår jämlike och med samma rättigheter och att vi måste betrakta Ryssland som vår jämlike på samma sätt som vi gör med alla våra andra partner. Så medan jag anser att en dialog om demokrati är nödvändig måste den samtidigt grunda sig på en realistisk bedömning av situationen.
Jag uppskattar verkligen kommissionsordförandens hänvisning till Darfur. Vad situationen där visar på, och det är inte första gången, är hur viktigt det är att EU i sin roll som fredsmäklare för samman människor över religiösa, etniska och nationella gränser och genom den integrationen skapar fred. Detta är något för exportmarknaden, och om resten av världen får tillgång till detta är det välkommet.
Graham Watson
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman, fru ordförande! Alliansen liberaler och demokrater önskar er lycka till i Lahtis. Ett ordförandeskap under andra halvåret är aldrig enkelt, och det är svårt att föreställa sig informella överläggningar med 25 regeringschefer runt ett bord. Jag slår vad om att ni inte ens kan få in alla i en bastu!
På er dagordning kommer det att finnas viktiga frågor så vitt skilda som energi, innovation och migration, även om det verkliga temat kommer att vara att underhålla Rysslands president. Vi anser att medlemsstaterna måste stå orubbliga bakom unionens flagga och fördöma attackerna mot frihet och privategendom i ett land där ytterligare ett ljus av oberoende tänkande just har släckts. Vladimir Putin har uppenbarligen studerat Machiavellis yttrande om att de furstar som har uträttat storverk är de som inte har hållit så mycket på troheten, utan som med sin illistighet har förstått att förvrida huvudet på folk och slutligen fått övertag över dem som förlitat sig på ärligheten. Samtidigt som president Putin erkänner att hans land har blivit vanärat genom mordet på Anna Politkovskaja så talar han inte om att 40 andra journalister har mördats i hans land de senaste åren.
(Applåder)
Alliansen liberaler och demokrater hyllar Anna Politkovskaja. I sin kritik av situationen i Ryssland i fråga om frihet och demokrati skriver hon i boken Putins Ryssland att stabiliteten har kommit till Ryssland. Vidare skriver hon att det är en monstruös stabilitet där ingen söker rättvisa i domstolarna, som inte döljer sin undergivenhet och partianda, och där ingen vid sina sinnens fulla bruk söker skydd hos de institutioner som ansvarar för att upprätthålla lag och ordning eftersom de är totalt korrumperade. Lynchlagen hör till ordningen för dagen. Presidenten själv, fortsätter hon, har föregått med exempel genom att rasera vårt största oljebolag, Yukos, efter att ha satt vd:n Michail Chodorkovskij i fängelse. Hon skriver också att Putin ansåg att Chodorkovskij hade förolämpat honom personligen, så han hämnades.
Fru ordförande! Ryssland behöver EU lika mycket som EU behöver Ryssland. De behöver vår marknad för olja och gas. Vi är deras största kund. Så låt våra stats- och regeringschefer tala med Putin om olja och gas, men se till att de inte väger sina ord om en alltmer diktatorisk regim. Låt dem också förbereda sig för ett liv utan beroende av Ryssland genom gemensamma ansträngningar i fråga om energi och miljön. Denna vecka då Al Gore har lanserat sin film om klimatförändringar, ”En obekväm sanning”, måste vår energipolitik i varje fall återspegla ett brådskande behov av att ändra riktning.
Lahtis är en uppföljning till Hampton Court för ett år sedan, där ledarna godkände planerna för att skapa en europeisk energimarknad, öka konkurrenskraften och höja utbildningsnivåerna samt ta itu med det ökade migrationstrycket. Under de 12 månader som gått har behovet att agera på alla dessa områden ökat. Kommissionen har med rätta fastställt behoven, men medlemsstaterna fortsätter att inte tillhandahålla medlen. Kommissionen föreslår en verklig inre energimarknad, separering av nätverk såsom vi gjorde på telekommarknaden, att man inrättar ett observationsorgan för att kontrollera lagren, utvecklar en mer hållbar energimix och sparar energi. Vi välkomnar dessa förslag, men rådet måste gå vidare med dem. José Manuel Barroso vill ha ett europeiskt tekniskt institut. Sätt i gång med det om ni kan samla ihop pengarna! Migrationen framställs å ena sidan med information som visar att vi måste främja arbets- och kunskapsinvandring, och å andra sidan med medierubriker som underblåser populistiska farhågor om objudna gästarbetare som tar jobb och bidrag.
För att lyckas måste rådet agera effektivt, och för detta behövs bestämmelserna i övergångsklausulen i artikel 43. Jag hoppas att det finska ordförandeskapet fortsätter att driva på i fråga om detta. Vi stöder det finska ordförandeskapet och dess anspråkslösa och pragmatiska inställning till EU-frågor. Men vi är rädda att ni, fru ordförande, hamnar i skymundan för det kommande tyska ordförandeskapet. Frågor skjuts upp, och utländska ledare uppvaktar Angela Merkel. Det tyska utrikesministeriet tar ledningen. Låt oss inte ha överdrivet höga förväntningar på vad Tyskland kan göra, och inte heller sänka våra förväntningar på vad det finska ordförandeskapet kan åstadkomma. Ordförandeskapet måste visa att, som i Monty Python-sången, ”Finland has it all”!
Daniel Cohn-Bendit
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Fru talman, mina damer och herrar! Anna Politkovskaja besökte kammaren vid två tillfällen på inbjudan av vår grupp, för att informera oss om situationen i Tjetjenien och om läget för yttrandefriheten i Ryssland.
Jag tycker faktiskt att det är hög tid att vi nämner namn. Någon sa att de skyldiga bör dömas, och ni kommer ju att äta middag med en av dem i kväll - nämligen med president Putin själv. Låt oss sätta stopp för detta ständiga självbedrägeri: Ryssland har för närvarande ett system där åsiktsfriheten inskränks dagligen, där tidningar köps upp och sedan försvinner medan deras ägare fängslas. Det pågår dag ut och dag in.
(Applåder)
Martin Schulz har rätt. Vi behöver verkligen Ryssland, men vi måste vara medvetna om att det Ryssland som vi har att göra med är ett Ryssland som inte drar sig för att göra sig av med människor, och jag kan förutse hur historien kommer att sluta, för den har redan skrivits ned i en bok som snart ska ges ut, med titeln ”The Day of the Opritschnik” av Vladimir Sorokin, och jag uppmanar er att läsa den. I boken beskriver författaren vad som pågår i Ryssland i dag, som en officer inom säkerhetstjänsten ser på saken, och vi kommer att läsa den: vi kommer att läsa om hur en obetydlig skojare, en andra klassens knarklangare åker fast, döms till ”livstids” fängelse, förs bort till något fängelse på andra sidan Uralbergen, och sedan säger man: ”Titta, vi haffade en!”. Men när det gäller dem som gav order om brottet, de som betalade - vilket vi sett med de 40 andra journalisterna och med tidningarna - ja, då kommer ingen att fråga, eftersom ingen kommer att vara intresserad, för vi behöver Vladimir Putin, liksom vi såg i går på tysk tv när förbundskansler Merkel träffade honom. Och varför behöver vi Vladimir Putin? Vi behöver honom eftersom vi, och då menar jag Tyskland och dess stora rödgröna koalition som ingått ett omöjligt avtal med Ryssland och undvikit en europeisering av energipolitiken, eftersom vi har upprättat en förbindelse med Ryssland. Trots det måste man nämna namn, och då kanske vi kan komma någonstans.
Ja, vi måste naturligtvis förhandla med Ryssland, men jag är helt övertygad om att det återigen är dags att visa upp den nödvändiga inställningen. Ja, vi kan naturligtvis skratta när Schalke 04 köps upp av Gazprom, när Chelsea köps upp av Roman Abramovich - vi kan bli roade av allt det där, precis som vi tycker att det är toppen att Vladimir Putin är med oss överallt och dyker upp för att se på tyska förbundsligans matcher varje lördag. Det enda problemet är att det pris vi betalar är det pris som det ryska folket betalat och det pris som Tjetjeniens befolkning betalat, nämligen det pris som man får betala för att inte göra något annat än att samverka med ett av de farligaste förtryckarsystemen, le ljuvt åt det och i övrigt titta åt andra hållet. Jag tycker att det är rent skamligt att vi tittar åt andra hållet. Vi säger att vi är förfärade, och sedan kommer vi tillbaka ner på jorden och säger: ”Åh Vladimir, tycker du att du har ett problem?” Vad får dig att göra de här sakerna? Men det är bra att du betalar dina räkningar snabbare.” Så då är allt okej. Det är vår attityd.
Allt jag sammanfattningsvis kan säga är att vi endast kommer att lösa energifrågan, immigrationsfrågan och alla de andra frågorna om vi någon gång nämner problemen rakt ut och ärligt säger vad vi är beredda att göra eller inte, och här har Graham Watson rätt. Jag anser att vi måste förhandla med Putin, men det betyder inte att vi måste äta middag med honom som kompisar.
Esko Seppänen
för GUE/NGL-gruppen. - (FI) Fru talman, minister Lehtomäki! Den finländska regeringen ville hålla ett EU-toppmöte i Finland, troligen med syftet att sprida det glada budskapet om Finlands utmärkta konkurrenskraft till andra. Tidens gång har fört upp andra frågor på dagordningen, och till Finlands glädje kommer Rysslands president att närvara vid den måltid på kvällen som anordnats för stats- och regeringscheferna. Frågan om utredningen av mordet på journalisten Anna Politkovskaja bör tas upp vid denna middag som ett prov på att rättssäkerheten i Ryssland faktiskt fungerar.
(Applåder)
I den nya liberalismens namn vill EU:s högerkrafter förstöra och bryta ned goda utbildningssystem och ett bra socialt trygghetssystem. Jag uppmanar den finländska regeringen att tala om för dessa nya liberaler inom EU att tjänster i allmänhetens intresse är hemligheten bakom Finlands utmärkta konkurrenskraft. Var snälla och tala också om för dem att den långt framskridna liberaliseringen av elmarknaderna i de nordiska länderna har höjt elpriset och att staten och inte marknaden måste ansvara för energisäkerheten. Återkom inte ständigt till Lissabonmålen. EU kommer inte att vara världens mest konkurrenskraftiga och kunskapsbaserade ekonomi senast 2010. En ekonomi som bygger på drömmar får en att tänka på Chrustjev, som för 50 år sedan i FN lovade att Sovjetunionen skulle överträffa levnadsstandarden i Förenta staterna inom tio år.
Vår grupp förstår inte varför den finländska regeringen ratificerat den inaktuella EU-konstitutionen i Finland. Jag vill säga följande till min regering: ni tar er an främmande makter, på samma sätt som ni gjorde när ni insisterade på att EU skulle besluta om en gemensam strafflag med kvalificerad majoritet. På det sättet skulle man utplåna nationernas historiska minne. Fru Lehtomäki, hälsa till statsministern från mig. Håll huvudet högt under resten av ordförandeskapet. Ni kanske till och med kan försöka att tänka själva emellanåt, i stället för att alltid vara ett slags uppvärmning inför nästa ordförandeskap, som är mycket större än Finland. Till José Manuel Barroso vill jag säga att det i flera fall inte finns någon ordentlig rättslig grund för att genomföra hans mycket ambitiösa idéer, även om det förvisso finns utrymme i världen för ambitiösa idéer.
Brian Crowley
för UEN-gruppen. - (EN) Fru talman! Även jag skulle vilja instämma med mina kolleger och tacka rådets ordförande och ordförande José Manuel Barroso för deras framställningar här i dag. Jag kommer att ta upp de enkla frågorna först och sedan gå vidare till de svårare inför toppmötet.
Vi har rätt att tala om för ryssarna att vi kräver att de håller måttet när det gäller yttrandefrihet, frihet att utkräva ansvar och frihet och säkerhet för mänskligt liv när människor ifrågasätter och utmanar makten. Som Graham Watson mycket riktigt sa har 40 journalister dödats i Ryssland de senaste två och ett halvt åren. Intressant nog har inte en enda person blivit arresterad i samband med dessa 40 dödsfall - inte en enda person har blivit dömd i samband med dessa 40 dödsfall. Om vi ska förvänta oss att åtgärder plötsligt kommer att vidtas med anledning av den fruktansvärda nedskjutningen av Anna Politkovskaja nyligen tycker jag att vi är som strutsar som sticker huvudet i sanden. Bara vid verkligt engagemang i och dialog med Ryssland kan vi garantera ett jämlikt förhållande mellan EU och Ryssland, trots att vi är beroende av Ryssland när det gäller energi, trots att Ryssland är beroende av oss när det gäller marknader och trots den ömsesidiga geopolitiska påverkan mellan Östeuropa och Ryssland.
Jag menar att vi faktiskt måste visa mod nu genom att lägga fast tydliga normer och riktlinjer för vad vi förväntar oss av våra partner i fråga om deras förbindelser. Detta handlar inte bara om journalistens död, hur hemskt det än är, det handlar inte bara om Tjetjenien utan också om hur Ryssland har behandlat Georgien under senare tid och vad de har gjort. Å ena sidan fördömer ryska myndigheter tjetjenska motståndskämpar, och å andra sidan stöder de ”motståndskämpar” i delar av Georgien. De har satt en enorm press på Georgiens ekonomi, inte bara ekonomiskt utan också mänskligt, genom att deportera hundratusentals georgier från Ryssland tillbaka till hemlandet genom att vägra dem tillgång till utbildning och företag som de lagligen äger och styr över i Ryssland. Allt för att uppnå ”tydlighet”.
Min nästa punkt berör Europeiska tekniska institutet, forskning och utbildning och vad som krävs för det. Jag är en varm anhängare av ordförande José Manuel Barrosos plan, att det är nödvändigt för EU att ta täten och ta språnget från 1900-talet till 2100-talet när det gäller behov av åtgärder för forskning och utveckling samt investeringar i teknik.
Men först, innan det kan ske, måste vi se till att immateriella rättigheter och patenträttigheter skyddas för att möjliggöra innovationer och investeringar. Det är enkelt att bygga upp strukturen i en byggnad som ska hysa en teknisk högskola. Det är svårare att få de rättsliga ramarna på plats för att detta ska kunna ske.
Fru talman! Slutligen - om jag kan få samma handlingsfrihet som de andra gruppordförandena - när vi talar om energi, om en gemensam energipolitik och energibehov vill jag säga att en av de största möjligheter som vi förnekar oss är den förnybara energi som vi kan skapa och odla på vår mark. När jordbrukare får lida för Peter Mandelsons dåliga uppgörelser i WTO-samtalen eller när jordbruket hotas, då måste vi investera i förnybar energi.
Jens-Peter Bonde
för IND/DEM-gruppen. - (DA) Fru talman! Anna Politkovskajas danska vän kan inte få något visum för att besöka Ryssland, och jag har bett Javier Solana att ta upp denna fråga vid ett lämpligt tillfälle.
Jag går nu över till det finländska ordförandeskapet. Jag älskar Finland. Jag sitter på stolar och sätter blommor i vaser som är designade av Alvar Aalto och jag använder en Nokiatelefon. Jag har respekterat finska politiker ända sedan jag var en ung man och jag har samarbetat med er utrikesminister inom EEA och med er statsminister i konventet. Nu måste jag fråga med viss bestörtning: vad har hänt med Finland? Hur i hela friden har finländska politiker kunnat övertyga sig själva om att ratificera en konstitution som förkastats i Frankrike och Nederländerna och därför inte längre finns? Är det sant att medlemmar från centerpartiets parlamentariska grupp ska rösta mot sin egen övertygelse? Den stora majoriteten av de finländska väljarna är motståndare till konstitutionen, men ändå tvingar ni igenom den utan en folkomröstning. Ni borde skämmas! I stället för att underställa er Matti Vanhanens piska och anta en ny finlandiseringspolitik, genom vilken Finland omvandlar sig självt till Tysklands sjuttonde stat, borde ni börja på nytt med ett nytt direktvalt konvent, folkomröstningar i alla länder och ett dokument som väljarkåren med glädje kan rösta för.
Finland har för närvarande 7,8 procent av de nödvändiga rösterna för att nå en blockerande majoritet i ministerrådet, så de andra länderna måste lyssna på Finland. Just därför har vi en värdefull samförståndskultur i ministerrådet. Genom konstitutionen skulle omröstning med dubbel majoritet införas med följden att vi skulle rösta utifrån befolkningsmängden. Det skulle få den finländska andelen av den blockerande minoriteten att sjunka från 7,8 procent till 3,3 procent, så att man inte längre skulle behöva lyssna på Finland och de andra små EU-länderna. Den tyska andelen av rösterna skulle på samma sätt öka från 32 procent till 51 procent. Tyskland och Turkiet skulle alltså kunna avgöra hur snabbt ett utvidgat EU skulle utvecklas. Dubbel majoritet skulle förstöra EU:s samförståndskultur, och avlägsnandet av nationella kommissionsledamöter skulle göra det svårt att få EU att fungera ordentligt i vardagen. Nokia skulle utan tvekan klara sig, men de många små och medelstora företagen och de lokala myndigheterna skulle sakna kontakten med den finländska regeringen när det inte längre skulle finnas en finländsk kommissionsledamot vid bordet. Dessutom skulle roteringssystemet naturligtvis endast fortsätta, och det stämmer, till dess att Frankrike ersattes med Malta. Håll er till en kommissionsledamot per medlemsstat och till samförståndskulturen i ministerrådet i stället för att anta det förkastade utkastet till konstitutionellt fördrag.
Koenraad Dillen
(NL) Fru talman! Liksom redan nämnts kommer de europeiska stats- och regeringscheferna också att ta upp frågan om immigration när de träffas i Lahtis den 20 oktober. Frågan är dock vilka slutsatser de kommer att dra. För två veckor sedan skedde ytterligare en tragedi vid den europeiska kusten med olycksdrabbade asylsökande. Återigen ligger skulden hos skrupelfria människohandlare som är beredda att ta emot enorma belopp från människor för att föra dem till Europa på jakt efter lyckan. Återigen krävdes dödsoffer vid kapsejsningen av ett fartyg med illegala invandrare vid Lampedusas kust, och man lyckades med nöd och näppe rädda merparten av passagerarna och besättningen. För att hindra att sådana tragedier inträffar igen, vid Lampedusa, Kanarieöarna eller någon annanstans vid våra yttre gränser, måste EU sända ut ett tydligt budskap, eftersom desperata tider kräver desperata åtgärder. Vi måste slå ned hårt på människohandlarna. Straffen kan inte vara stränga nog. Detta bör gå hand i hand med en sträng asylpolitik som visar resten av världen att EU menar allvar med att skydda sina gränser. Därför vill jag ta detta tillfälle i akt att gratulera Schweiz till deras förnuftiga val att i alla sina kantoner skärpa de rättsliga villkoren för invandring och asyl, eftersom det bästa sättet i den här frågan motsägelsefullt nog är en beslutsam, mänsklig och rättvis politik.
Jag vill därför framföra förhoppningen att de europeiska stats- och regeringscheferna vid det informella toppmötet i Lahtis kommer att överväga det schweiziska exemplet, eftersom Europa måste lära sig att lyssna på sitt folk i viktiga sociala frågor. Vi har till exempel sett med vilken arrogans eurokratin vill gå vidare med en konstitution som merparten av befolkningen förkastat, till exempel i Frankrike och i Nederländerna. När medborgarna får säga sitt är deras åsikter ofta helt oförenliga med de beslut som fattas över deras huvuden av en elit som inte har någon kontakt med den verkliga världen. Det gäller tveklöst också den brådskande frågan om invandring.
Tunne Kelam
(EN) Fru talman! Jag anser att det bästa sättet att hedra Anna Politkovskajas arbete är att läsa hennes bok Putins Ryssland, som Graham Watson har nämnt.
Vi måste vara medvetna om att systematiska hot, trakasserier mot och mord på oberoende journalister liksom den totala bristen på resultat från utredningar har skapat ett klimat av straffrihet där mördare inte verkar rädas lagen. En sådan trend skadar allvarligt Rysslands rykte som ordförandeland i Europarådet. Det ger också upphov till tvivel om våra gemensamma värden. Jag skulle därför vilja be rådets ordförandeskap att ta upp den frågan vid det kommande toppmötet i Lahtis.
PPE-DE-gruppen uppmanar också kommissionen och EU:s medlemsstater att inta en principiell ståndpunkt och kräva att pressfriheten och respekten för oberoende journalister återupprättas, såsom en nödvändig förutsättning för en förnyelse av avtalet om partnerskap och samarbete nästa år. Inte förrän EU skickar en tydlig signal om att vi värderar denna modiga kvinnas liv lika högt som olja och gas kommer saker och ting att börja förändras i Ryssland.
(Applåder)
Det enda sättet att verkligen hedra Anna Politkovskajas passionerade engagemang för sanning, rättvisa och mänsklig värdighet är att inleda en gemensam satsning för att förverkliga hennes dröm om ett demokratiskt Ryssland där medborgare inte behöver betala med sina liv när de berättar sanningen.
Hannes Swoboda
(DE) Fru talman, fru rådsordförande, herr kommissionsordförande! Det råder ingen tvekan: när det gäller våra förbindelser med Ryssland befinner vi oss i en mycket knepig situation. Mordet på Anna Politkovskaja kanske är det senaste, men det är inte det enda mordet, för sådana saker händer inte särskilt sällan. Detta är något som besvärar oss, men det borde besvära Ryssland ännu mer - mycket mer faktiskt.
Jag vill säga något om tre problemområden där våra förbindelser med Ryssland är problematiska. Till att börja med har vi, som redan nämnts, de mänskliga rättigheterna och åsiktsfriheten. Vad vi anser vara särskilt beklagligt är att Ryssland inte inser att det självt har skadats av kränkningarna av åsiktsfriheten och de mänskliga rättigheterna i landet. Dessa saker kanske kan skada oss också eftersom det stör våra förbindelser med Ryssland, men det är Ryssland självt som skadas mest, på så vis att det hindras från att utvecklas på ett positivt och demokratiskt sätt.
För det andra har vi grannskapspolitiken, och trots att vi inte diskuterar Sydossetien och Transnistrien i dag, är det ändå så att vi i Europeiska unionen inte anser att Rysslands grannskapspolitik är acceptabel.
Det är inte acceptabelt att Ryssland beslutar vad som ska ske med människorna i Sydossetien och Transnistrien. Det ska de människor som lever där själva bestämma, och de måste bestämma det fritt snarare än under tvång eller efter militära påtryckningar, som kanske till och med utövas av Ryssland, och därför måste vi föra en tämligen rättfram diskussion med Ryssland om detta.
Slutligen har vi energifrågan, och samtidigt som jag håller med alla som uttalat sig för en gemensam energipolitik - vilket kommissionens ordförande gjorde tämligen klart och otvetydigt - undrar jag hur många av dem som applåderar i dag som skulle ha applåderat om vi för ett år sedan sagt att vi behövde en gemensam energipolitik. Och kommer de alla att applådera när man talar om för dem att de också måste anpassa sina egna preferenser till en enda? Faktum är att samtidigt som vi kräver en gemensam energipolitik har inget ännu sagts om hur denna skulle utformas, och när vi börjar göra något för att förbättra energieffektiviteten, utveckla alternativa energiformer och vidta lämpliga åtgärder i fråga om transporter och boende, kommer många att resa sig och säga: ”Nej, det var inte så vi menade”.
Men nu tillbaka till Ryssland. Vårt problem är i dag att förbindelserna mellan EU och Ryssland i fråga om energipolitiken är obalanserade, att Ryssland under Putins ledning tyvärr mer och mer gör energipolitiken till en fråga om politisk makt snarare än att göra vad vi gör och behandla frågan som en ekonomisk fråga. Om vi vill handla med Ryssland måste det verkligen vara under förutsättning att vi och Ryssland tillsammans förhandlar som likvärdiga partner.
En sak som Ryssland måste komma ihåg är att energireserverna, och särskilt gasreserverna, håller på att ta slut. De kommer inte att ta slut i dag men om åtta eller tio år, eller kanske inte förrän om tolv år, och frågan är vad Ryssland ska göra då. Det ligger också i Rysslands eget intresse att känna till att det behöver vår teknologi, vårt expertkunnande och våra pengar, och att det därför borde arbeta med att bygga upp en jämlik relation i fråga om energipolitiken. Om vi behandlar varandra som jämlikar i energifrågan, kommer vi också att nå de rätta lösningarna. Om vi inte gör det är det inte bara Europeiska unionen som kommer att drabbas av följderna, utan också Ryssland. Därför borde Ryssland inse var dess verkliga och långsiktiga intressen finns. Landet har mycket att lära genom en dialog med oss, Europeiska unionen.
Hélène Flautre
(FR) Fru talman! Anna Politkovskaja vet varför hon är död. Postskriptumet i hennes bok har titeln: ”Är jag rädd?” Varför skrev hon? Hon skrev för att hon ansåg att ord kunde rädda liv. Hon visste att hon var i fara, hon hade hållits inspärrad, hon hade utsatts för en giftattack och hon utsattes regelbundet för dödshot. Hon avrättades enbart för att hon sa sanningen.
I sin bok ”Chechnya: Russia's disgrace” skriver hon: ”Putin och hans folk har tillåtit något som inget land kan acceptera, nämligen en form av korruption som bygger på blodsutgjutelse med tusentals offer, en armé där militär anarki råder, en chauvinistisk inställning inom regeringsapparaten som viftas bort som patriotism, intensiv retorik om en stark stat och en officiell och populär rasism mot tjetjenerna, vars effekter även drabbar andra ryska grupper. Putins Ryssland producerar nu nya pogromentusiaster dagligen, och angrepp mot kaukasier har blivit rutin.” Vet ni när hon skrev den texten? Hon skrev den 2003, och vad sker i dag? Vi ser razzior, godtyckliga arresteringar och förföljelser av georgier och av de icke-statliga människorättsorganisationerna, vilka - kanske jag ska tillägga - just har inlämnat ett klagomål.
Hur bemöter Putin detta? Putin förklarar att åtgärderna mot georgierna är tillbörliga och att de statliga agenterna agerar enligt rysk lag. Anna Politkovskaja slutade aldrig att avslöja människorättskränkningar. Jag hoppas att EU:s 25 medlemsländer ska ha modet att säga det till Putin som endast Anna Politkovskaja hade modet att säga, och att de inte bara kommer att säga några fina ord om utredningen ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Fru talman! Det finländska ordförandeskapet har angett att ett energipartnerskap mellan Europeiska unionen och Ryssland ska inledas. Jag vill fråga hur detta ska uppnås. Än så länge har det mindre varit en fråga om partnerskap än om en ”finlandisering” av EU:s förbindelser med Ryssland.
EU:s politik gentemot Ryssland är huvudsakligen en politik med eftergifter, och EU är också kluvet i sina ståndpunkter. Detta sker ofta på bekostnad av de nya baltiska medlemsstaterna samt Polen. Ett ypperligt exempel på detta är avtalet mellan Tyskland och Ryssland om att bygga en nordeuropeisk gaspipeline på botten av Östersjön. Ryssland använder skickligt sin ställning som monopolist på den europeiska energimarknaden. Genom att agera enligt principen ”söndra och härska” ingår Ryssland avtal med starkare stater över huvudet på svagare stater, och EU accepterar beskedligt detta. Än så länge har vi inte ens lyckats få Ryssland att ratificera Europeiska energistadgan, som är ett grundläggande EU-dokument om energimarknaden.
Stats- och regeringschefernas informella toppmöte i Lahtis, där Rysslands president ska delta, bör leda till att denna situation förändras. EU måste, i denna fråga mer än i någon annan, agera samfällt och från en beslutsam förhandlingsståndpunkt.
Eija-Riitta Korhola
(FI) Fru talman! Min födelsestad, Lahtis, kanske kommer att vara platsen för en viktig händelse när EU-toppmötet äger rum där. Ämnet för mötet är mycket lämpligt för Lahtis, som är ett område som under lång tid haft en stark profil som ett högklassigt centrum för miljöteknik, eftersom det inte är någon idé att tala om energi utan energieffektivitet. Det mest effektiva sättet att snabbt öka självförsörjningen av energi är att förbättra energieffektiviteten och öka energibesparingarna. I vår energidialog med Ryssland måste vi också säga att det inte är politiskt klokt att ytterligare öka vårt beroende av Ryssland i fråga om energi.
Mot bakgrund av klimatförändringen behöver vi alla resurser som vi kan uppbåda. All energi med låga utsläpp måste få det erkännande som den förtjänar. Det är hög tid att vi släpper idén att förnybar energi och utsläppsfri kärnkraft på något sätt är varandras motsatser. Detta är en illusion: det är något som faktiskt gjort större intryck än praktiska attityder i fråga om energi.
Jag har bett den finländske ministern för handel och industri att föra upp en ny granskning av Bulgariens anslutningsvillkor på dagordningen för Lahtis. Jag talar om det orättvisa och onödiga beslutet att stänga fyra av de sex kärnkraftsreaktorerna i Kozloduj. När vi ser på kriterierna bakom det beslutet i dag kan vi se att det villkor som påfördes Bulgarien i Helsingfors för sju år sedan nu är förlegat. Det är också orimligt med tanke på EU:s energipolitiska mål. Förbättringar måste göras, och rådets arbetsgrupp har själv konstaterat att kraftverken uppfyller säkerhetskraven. Trots det måste de stänga i slutet av året.
Om Finland inte tar itu med detta problem nu kommer en brist på energi inte bara att uppstå i Bulgarien, utan också i dess grannländer, vars elbehov Bulgarien har tillgodosett under de senaste fem åren. Kommissionens påstående att dessa reaktorer kan förbättras på det ekonomiska planet har visat sig felaktigt. Kozloduj producerar el för mindre än två cent per kilowattimme. Man kan delvis kompensera stängningen av dessa anläggningar, och det kommer att ske genom användningen av kraftverk där man eldar med brunkol, som är den energikälla som avger mest utsläpp av alla. Följaktligen används EU:s medel för att byta från en renare teknologi till en smutsigare. Det är vansinne.
När jag ber att frågan återigen ska tas upp till diskussion säger jag inte att vi borde ta avstånd från avtalet, utan snarare att vi bör granska det mot bakgrund av den aktuella informationen, så att vi kan vara flexibla när det gäller stängningstidpunkten. Varför ska Bulgarien öka sina utsläpp av växthusgaser när landet har ett alternativ som har visat sig vara säkert?
Reino Paasilinna
(FI) Fru talman, mina damer och herrar! Den som talar om finlandisering här kanske tänker på sig själv. Det dröjer länge innan man når Finlands demokratiska och ekonomiska nivå. Vi är nämligen ett av Europas ledande länder på dessa områden.
(Applåder)
Det gör vi tack vare hårt arbete. Kom, följ oss! Huvudtemana vid mötet i Lahtis är investeringar och innovation. Det är också de teman som Finland prioriterar. EU investerar inte tillräckligt mycket i forskning och utveckling. Det är bara två länder som har uppnått Barcelonamålen: ett av dem är Finland, det andra är Sverige. Jag skäms över de europeiska ledarnas kortsynthet. EU befinner sig i en konstitutionell kris och saknar idéer. På många områden räcker vi helt enkelt inte till eftersom våra investeringar i forskning är mindre än våra konkurrenters. Och snart kommer östländerna att komma ifatt oss.
Från denna fragmentariska vetenskapliga arena måste vi snabbt skapa ett effektivt, lättbegripligt och högteknologiskt europeiskt forskningsområde. Tack vare samarbete och samverkan kommer vi att lyckas. Om vi inte snabbt ser till att innovationen omsätts i praktiska handlingar kommer vi att bli ett bortglömt område. När det gäller inrättandet av det europeiska teknikinstitutet saknar detta projekt både pengar och ordentlig inriktning. Som föredragande anser jag att det måste finnas innovation och att innovationen måste omsättas i konkreta handlingar. Det är bara på så sätt som vår levnadsstandard kommer att öka.
Vi betraktar Ryssland som en strategisk partner, och vi kommer att förnya partnerskaps- och samarbetsavtalet. Det chockerande mordet på Anna Politkovskaja rimmar illa med det Ryssland som vi hoppas kommer att bli en bättre partner till EU. Hon kämpade mot korruption och våld. T.o.m. den ryska regeringen säger detta. Varför fick inte Anna Politkovskaja skydd? Alla kände till dödshoten. Denna viktiga fråga måste besvaras i Lahtis.
EU blir mer och mer beroende av energiimport. Beroendet växer oerhört snabbt. Eftersom vårt problem är säkra leveranser, och Ryssland har problem med goda kunder - dvs. problem med att garantera långsiktiga avtal som kan hjälpa landet att investera i energiinfrastruktur - föreslår jag en lösning där vi kan ingå ett viktigt avtal och lösa dessa frågor på en och samma gång. På så sätt kommer marknaden att bli öppnare både i Ryssland och i EU, och samma regler kommer att gälla, dvs. ett energiavtal kommer att ratificeras i samma paket. På så sätt kommer vi att skapa energisäkerhet för båda parter, och naturligtvis särskilt för oss själva.
Satu Hassi
(FI) Mina damer och herrar! Rysslands energiresurser och vår önskan om säkra leveranser av olja och gas får inte hindra oss från att uppmärksamma att situationen för demokratin och de medborgerliga fri- och rättigheterna har försämrats i Ryssland. Det civila samhället har stora problem. Efter mordet på Anna Politkovskaja borde detta äntligen stå klart för alla.
Kränkningar av de mänskliga rättigheterna, attacker och t.o.m. mord har inte bara politiska motståndare som måltavla utan även nationella minoriteter, vilka det finns dussintals av i Ryssland. Den nationella minoriteten i delrepubliken Mari är bara ett exempel, och Europaparlamentet har också uppmärksammat de kränkningar som den har utsatts för.
De konflikter som handlar om nationalitet hör också ihop med mordet på Anna Politkovskaja. Hon mördades eftersom hon berättade sanningen om vad som sker i Tjetjenien.
Redan dagen efter mordet samlades tusentals finländare framför den ryska ambassaden för ett fackeltåg vars like aldrig hade setts tidigare. Jag hoppas att den finländska regeringen, i sin egenskap av företrädare för det land som kommer att vara värd för rådsmötet, kommer att förklara för Ryssland precis hur chockad den är och den oro vi känner. Våra förbindelser med Ryssland måste baseras på de mänskliga rättigheterna.
Nils Lundgren
Fru talman! Vid toppmötet i Lahtis nästa vecka skall frågan om en gemensam energipolitik behandlas. Detta är ännu ett exempel på den målmedvetenhet med vilken det politiska etablissemanget utnyttjar olika samhällsproblem för att flytta fram EU:s positioner av rent maktpolitiska skäl. Det finns i själva verket mycket få skäl att bedriva energipolitik på EU-nivå.
Vi befinner oss i ett historiskt skede då det börjar te sig ganska säkert att de utsläpp av växthusgaser som människans förbränning av kol och kolväten ger upphov till leder till klimatförändringar. Vi måste finna lösningar på denna situation. Ingen i EU:s ledning kan emellertid avgöra vilka energislag vi skall välja för att klara en uthållig energiförsörjning i framtiden. Förutsättningarna är dessutom vitt skilda i de olika länderna. Vissa länder har störst intresse av att finna metoder att avskilja och lagra koldioxid vid förbränning av kol och olja. Några länder är beredda att göra sig beroende av rysk naturgas, medan andra vill satsa på kärnkraft, vattenkraft, vind- och vågenergi, biomassa, jordvärme. Alla kan på olika vägar sänka sin energiförbrukning. I denna process måste länder kunna experimentera och söka sig fram längs olika vägar. Det är genom sådan institutionell konkurrens mellan länder som utvecklingen går framåt. Föreställningen att EU skall fastställa hur mycket av vilka energislag som skall användas är en dåraktig idé som är farlig för Europas framtid.
Struan Stevenson
(EN) Fru talman! Jag är mycket glad över att rådets ordförande har bekräftat att diskussionerna i Lahtis kommer att handla om hela energifrågan. Precis som föregående talare, Nils Lundgren, hoppas jag att klimatförändringarna kommer att utgöra den centrala delen av dessa diskussioner.
Skyddet av medborgarna och deras miljöbehov måste utgöra den centrala delen av energipolitiken. Klimatförändringar och de möjliga återverkningarna, som till exempel luftföroreningar i städerna, försämrad stadsmiljö och alla de andra föroreningarna som vi känner till, har stor påverkan på våra medborgare och deras liv, både ekonomiskt, socialt och hälsomässigt.
Vi vet att planeten nu är 0,6 °C varmare än den var för hundra år sedan. Vi vet att 2020 kommer vår miljö att ha värmts upp ytterligare 0,8 °C. Global uppvärmning kommer att leda till extrema väderförhållanden som stormar, mycket regn och översvämningar. Vi har hört av experterna att vattennivåerna kan komma att stiga med en meter. Om detta sker kommer länder som Bangladesh och, på närmare håll, Nederländerna att stå inför en katastrof. Detta visar hur viktig frågan är. I vintras upplevde vi krisen i Ukraina - och de kommer att uppleva en kris i kväll igen, när de möter Skottland i fotboll! - och vi upplevde det första avbrottet i vår gastillförsel på 40 år.
Vi får 22 procent av vår gas från Ryssland, och detta är en farlig position för EU, för på grundval av förra årets kris upptäckte vi att vissa av de nya medlemsstaterna bara hade 24 timmars reservtillgångar. Som José Manuel Barroso sa i invandringsfrågan, när det gäller energi kan vi inte fortsätta med 25 - som snart blir 27 - skilda och helt olika inställningar i energipolitiken. Vi måste centralisera och ha en enhetlig energipolitik som styrs centralt.
(Applåder)
Martine Roure
(FR) Fru talman, fru rådsordförande, herr kommissionsordförande! De senaste toppmötena i Tammerfors och Luxemburg visade ännu en gång gränserna för EU:s invandringspolitik och gränserna för solidariteten bland EU:s regeringar. Vi hoppas därför att ni i Lahtis åtminstone kommer att ta itu med frågan om invandringens underliggande orsaker
Om vi vill att färre personer ska anlända till EU:s södra gränser är inte svaret - och kommer svaret aldrig att bli - ökad patrullering och påskyndad repatriering. Jag har mött dessa asylsökande: hela deras familjs och deras bys hopp vilar på deras axlar och en del av dem skulle hellre dö än misslyckas. Att bekämpa olaglig invandring innebär därför inte att vi ska fördöma dessa personer och skicka tillbaks dem till ett öde som de har försökt fly ifrån. Det innebär att vi ska inrikta oss på de personer som organiserar människohandeln, som lurar människor genom att lova dem en bättre framtid i Europa, samt inrikta oss på dem som utnyttjar dessa människor i Europa.
Borde vi inte dessutom göra EU:s viseringspolitik mer flexibel? Det är det enda sättet att komma åt olaglig verksamhet. Om det är sant att vi behöver arbetskraftsinvandring behöver vi människor med rättigheter, inte slavar. Vi måste acceptera att det kan bli nödvändigt för oss att införa ett hårdare regelverk för att kunna bekämpa människohandlarna. Människohandel kan bara bekämpas effektivt om vi vidtar åtgärder mot odeklarerat arbete och utnyttjandet av invandrare i våra egna länder.
Vi måste också erkänna att vi länge har betalat för Afrika. Vi måste erkänna att vår medutvecklingspolitik inte har varit rättvis och vi måste tillåta massiv utveckling i fattiga länder. Hittills har EU nöjt sig med att förklara sina goda avsikter. Vi måste göra stora investeringar i dessa länder, hjälpa till att inrätta allmänna tjänster som alla har tillgång till och bilda företag som betalar sina anställda en skälig lön. Detta är för närvarande inte alltid fallet. Arbetstagare utnyttjas ofta av europeiska företag i sina egna länder och jag upprepar att detta är något som vi inte får vara rädda för att säga.
Avslutningsvis måste våra medlemsstater inse att vi måste arbeta tillsammans och att vi inte kommer att kunna göra någonting om vi bara verkar på egen hand. Låt oss se bortom vår nationella själviskhet som leder oss rakt mot katastrofen.
Nigel Farage
(EN) Fru talman! Jaha, nu var det dags igen: ännu ett toppmöte för stats- och regeringscheferna, ännu en diskussion om vår konkurrenskraft - eller kanske jag borde säga brist på konkurrenskraft - ännu ett totalt slöseri med tid! Vi har varit här förr, eller hur? Kommer ni ihåg mars 2000, Lissabonmålen? Jag satt här och lyssnade till det fantastiska uttalandet om att EU skulle bli den mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade ekonomin i världen 2010. Men det går inte så bra, eller vad säger ni, herr Barroso? Jag tror inte att ni kommer att leva upp till målen under de kommande tre och ett halvt åren!
Och sedan hörde vi det i somras då Tony Blair kom hit. Han stod upp och talade om för oss att vi måste möta globaliseringens utmaningar och att vi endast kunde göra det om EU blev konkurrenskraftigt, om vi började investera mer pengar i forskning och utveckling. Och, naturligtvis, sedan hände ingenting igen. Om ni verkligen vill förbättra konkurrenskraften, då måste ni under helgen titta på de 91 000 sidorna lagtext som utgör det gemensamma regelverket och besluta er för att ta bort en betydande del av det. Om ni menade allvar med att göra EU konkurrenskraftigt och om ni menade allvar med att skapa en modern värld, så är det vad ni borde göra.
Det roar mig att Danmark är det land vars ekonomi ska studeras under helgen. Jo, jag förstår det, eftersom de har den högsta sysselsättningsgraden i EU. Jag undrar om det är för att de har sin egen valuta - de kan styra sin egen skattepolitik och monetära politik. Faktum är att arbetslöshetssiffrorna utanför eurozonen är hälften av dem inom eurozonen. Den verkliga slutsatsen man kan dra denna helg är att vi bör göra mycket mindre på EU-nivå, därför att allt som EU rör vid leder till katastrof.
Bogdan Klich
(PL) Fru talman! Mötet mellan våra ledare och president Vladimir Putin innebär en möjlighet att ta upp frågan om säkra energileveranser och att uttrycka vår extrema - och jag upprepar vår extrema - oro för läget i Ryssland när det gäller demokratin och respekten för de mänskliga rättigheterna.
Allt för många gånger har våra politiker gömt huvudet i sanden och allt för många gånger har de godtagit betydelselösa förklaringar från rysk sida. Till sist blev den ryska journalistikens samvete, Anna Politkovskaja, brutalt mördad genom att skjutas i huvudet. Samma öde drabbade tidigare Galina Starovojtova. Dessa två offer markerar början och slutet på den demokratiska processens återgång i Ryssland. Galina Starovojtovas död 1998 markerade början på avstegen från de demokratiska normerna i landet, eftersom hon var en symbolisk galjonsfigur och ledare för demokraterna i Sankt Petersburg. Mordet på Anna Politkovskaja är ett slag mot det som återstår av den fria pressen i Ryssland. Vem som än beordrade mordet visste att offret var en person som inte gav upp, en symbol för sanning och oberoende journalistik.
Jag kände inte Anna Politkovskaja personligen, även om jag hade nöjet att arbeta med Galina Starovojtova och alltid beundrade hennes mod. Mot bakgrund av vad de offrat, och innan vi själva tvingas uppleva Rysslands väg bort från demokratin, begär jag därför att respekten för de mänskliga rättigheterna och de medborgerliga fri- och rättigheterna i Ryssland ska göras till ett villkor för ytterligare politisk dialog med detta land.
Edite Estrela
(PT) Fru talman! Det finns flera viktiga frågor på dagordningen till mötet i Lahtis, exempelvis energipolitik, olaglig invandring, konkurrenskraft och innovation. Frågan om pressfriheten måste emellertid också tas upp. Demokrati, frihet och mänskliga rättigheter är grundläggande frågor på ett toppmöte av denna magnitud. Mötet kommer att besökas av president Vladimir Putin vid en tidpunkt då mordet på den ryska journalisten Anna Politkovskaja präglar våra tankar.
Europeiska rådet måste uppmana president Vladimir Putin att ställa förövarna av detta fruktansvärda brott inför rätta. Vid en tidpunkt då Europa påverkas av klimatförändringens effekter och ökade oljepriser måste energieffektiviteten skyndsamt ökas. Beroendet av fossila bränslen måste dessutom minskas så att ekonomin, miljön och EU-medborgarnas livskvalitet kan förbättras.
EU måste diversifiera sina energikällor och energileverantörer och måste prioritera förnybar energi så att det uppfyller sina åtaganden enligt Kyotoprotokollet. Idén om att koppla samman innovation och konkurrenskraft låter helt logiskt för det finländska ordförandeskapet och för mitt land, Portugal. Att utnyttja innovation för att främja konkurrenskraften är en av beståndsdelarna i Lissabonstrategin, som lades fram av det portugisiska ordförandeskapet 2000.
De europeiska myndigheterna har valt ut åtta exempel på bästa praxis som presenterades för några dagar sedan på det första mötet med Lissabonagendans nationella samordnare. Portugal förtjänar beröm för sitt projekt som syftar till att det inte ska ta längre tid än en timme att bilda ett nytt bolag.
Gunnar Hökmark
(EN) Herr talman! Mordet på Anna Politkovskaja är en tragedi på tre sätt. Det är en personlig tragedi - tragiskt för hennes familj - men det är också en tragedi för det ryska samhället, för detta är ett tecken på en kommande utveckling i det där stora landet, och det är en tragedi för demokratin. Detta var ett mord på ett viktigt element för den ryska demokratin. Det var ett steg tillbaka, vilket leder till en svagare demokrati i Ryssland.
Tidigare i dag sades det att vi ska vara realistiska när det gäller rysk demokrati. Jag vet inte vad talaren verkligen menade, men låt oss verkligen vara realistiska när det gäller demokrati i Ryssland: om vi inte tar ställning för demokratin i Ryssland kommer vi att lämna folk som Anna Politkovskaja och tusentals andra i sticket. Om vi inte tar ställning för demokrati och rättssäkerhet i Ryssland kommer vi inte att stärka de strömningar i Ryssland som gör det till ett bättre land och en bättre partner. Om vi inte tar ställning för demokrati kommer vi inte att göra Ryssland till en bättre partner inom energipolitiken eller något annat område.
(Applåder)
Att inte kräva att Ryssland ska vara en demokrati och en rättsstat gör inte Ryssland till ett bättre samhälle. Ryssland kommer att bli en trovärdig energipartner först när demokratin är starkare och när man stabiliserat rättsstaten. Det är vad som menas med att vara realistisk när det handlar om demokratin i Ryssland, och låt oss säga det här i dag.
Herr Barroso! Vissa av de befogenheter vi har i EU - den inre marknaden för energipolitik, de transeuropeiska näten, konkurrensregler och handelspolitik - är de verktyg som vi måste använda oss av i våra förbindelser, inte bara med Ryssland, utan även med andra delar av världen. De utgör den bästa grunden för en framtida energipolitik i EU. Låt oss använda oss av dem, och låt oss fortsätta framåt steg för steg.
Józef Pinior
(PL) Herr talman! EU måste göra sig redo för den senaste tidens politiska, ekonomiska och kulturella utmaningar. För det första är tiden mogen för att upprätta en gemensam energipolitik på EU-nivå bestående av åtgärder i samma skala som gemenskapspolitiken för den tunga industrin efter andra världskriget. För det andra måste EU ge ett samlat svar på problemet med olaglig invandring av människor från hela världen, vilket drabbar vissa länder extra hårt. Till sist måste vi få till stånd ett verkligt genombrott i utvecklingen av vetenskaplig forskning, ny teknik, konkurrenskraft och ekonomisk innovation inom medlemsstaterna. EU behöver för närvarande mod, visioner och en strategi som ser framåt. Vi måste fördjupa integrationen och uppnå en verkligt gemensam och enhetlig politik på dessa områden.
Jag är mycket glad över att president Vladimir Putin bjöds in till toppmötet i Lahtis, och över ansträngningarna för att få till stånd ett strategiskt partnerskap med Ryssland. Samtidigt får vårt avtal med Ryssland inte leda till att vi tolererar kränkningar av de mänskliga rättigheterna och mediefriheten. Ryssland har ofantligt stora mineraltillgångar men det är framför allt ett land med människor. Det är människor som den mördade journalisten Anna Politkovskaja, en journalist vars mod och ärlighet är en symbol för ett socialt ansvarskännande Ryssland och vars verksamhet bör bli en symbol och en inspiration för hela Europa.
Othmar Karas
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Jag tycker att dagens debatt är sansad. Samtidigt är det en uppfriskande debatt som jag blir stimulerad av. Många av talarna har lagt fram faktiska analyser, har satt rätt mål och har sagt hårda sanningar. Men vad händer efter detta? Vad ska vi göra nu? Förtroende byggs inte upp av analys som sådan, utan bara av handling.
Jag har tre budskap som jag vill att rådets ordförande ska ta med sig till toppmötet. För det första, om han har lyssnat på oss har han hört oss säga att han inte får behandla samtalen med Vladimir Putin som att ”verksamheten pågår som vanligt” och att toppmötet inte får reduceras till ett möte om energipolitik. I stället måste han ta upp alla de saker har nämnts i dag. För det andra uppmanar vi honom att ge oss en detaljerad tidtabell för när vi kan förvänta oss att få se EU:s inre marknad för energi, som kommissionsordförande José Manuel Barroso talade om. Och för det tredje vill vi att han ger oss en tidtabell för när EU kommer att bli ett forskningsområde.
Partnerskapet med Ryssland är bara en del av den energipolitik som EU behöver. Vår prioritet är större oberoende på energiområdet. Vi prioriterar framför allt forskning om hur vi ska minska energikonsumtionen och skapa förnybara energikällor. Detta är vårt stora bidrag till mer innovation. Vi uppmanar er att göra det lättare för små och medelstora företag att vara innovativa och göra det möjligt för deras företrädare att delta i trepartssamtalen.
Glöm inte att året inleddes med minskade gasleveranser till Ukraina. Glöm inte heller att den senaste tidens stora händelse i Ryssland var mordet på en kritisk journalist, som fick mycket större offentlig uppmärksamhet än många tidigare liknande mord.
Malcolm Harbour
(EN) Jag vill koncentrera mina kommentarer till ett av nyckelområdena för toppmötet: innovation. Jag märker att många talare har tagit upp detta i dag. Jag vill bara uppmuntra både rådets ordförande och ordförande José Manuel Barroso att se till att denna fråga verkligen blir en hjärtefråga i diskussionerna. Som ni påpekade, ordförande Barroso, det finns ingen bättre plats än Finland att föra denna diskussion på.
Det gladde mig att höra att ni i båda era tal talade om den huvudsakliga konkurrensen som kommer från Kina, Indien och de andra asiatiska ekonomierna. Vi måste börja leta utanför EU och börja bygga på vår teknologis verkliga styrka. En av de saker jag särskilt vill be er att främja under toppmötet, något som man kan engagera EU:s ledare i, är att blåsa liv i och använda de offentliga myndigheternas makt. De lägger ut miljarder euro av offentliga medel på att utveckla nya tjänster, men jag tror inte att många av dem tänker på hur de använder dessa medel för att generera innovation och främja de nya produkter och tjänster som EU:s industri och företag är villiga att tillhandahålla.
Låt oss ta Nokia som ett bra exempel, för ni ska ju vara i Finland, Nokias hemland, under ert toppmöte. Trådlösa nätverk, trådlös innovation, trådlösa tjänster: detta är de saker som vi borde utveckla för hälsovården, för utbildningen, för att höja kvaliteten på offentliga tjänster, för att omvandla den kvalitet av erfarenheter som medborgarna har när de kommer i kontakt med oss. Detta är något som jag vill att ni ska ta med som ett stående inslag på dagordningen med EU:s ledare, för om vi kan uppnå det kommer vi att kunna ta stora steg framåt. Vi vet att andra länder gör detta, i synnerhet Förenta staterna.
Avslutningsvis ser jag, ordförande Barroso, att ert europeiska tekniska institut finns med på dagordningen. Jag hoppas att ni kommer att kunna övertyga oss om att det är ett meningsfullt verktyg. Jag är ännu inte övertygad, för jag tror att många universitet redan gör det ni vill göra - det handlar om mycket pengar.
Låt oss sätta innovation i centrum av det vi gör på toppmötet, och jag hoppas att ni kommer att ge det den vikt det förtjänar.
Jerzy Buzek
(PL) Herr talman! Jag ställer mig helt bakom uttalandena av mina kolleger i PPE-DE-gruppen om situationen för demokratin i Ryssland. Jag vill inte upprepa deras argument, som jag till fullo stöder. Jag skulle vilja ta upp två andra frågor och gratulera det finländska ordförandeskapet till de två ämnen som det har fört upp på dagordningen för det informella toppmötet i Lahtis, nämligen energi och innovation. På energiområdet behöver vi en gemensam politik, såväl inom EU, för att upprätta en gemensam energimarknad, som utanför EU, exempelvis gemensamma europeiska förhandlingar med de partner som levererar vår olja och gas. Detta är oerhört viktigt. Vi måste se till att vi slipper en situation där en medlemsstats förhandlingar, exempelvis om leverans av olja eller gas från Ryssland, försätter andra medlemsstater i en mycket ogynnsam position.
Det är oerhört viktigt att vår gemensamma energipolitik ser ut på detta sätt. Det kommer att vara ett viktigt steg på vägen mot att skapa en gemensam utrikespolitik. Det finns emellertid en annan aspekt av vår externa politik på energiområdet: Ukrainas gasledningar är för närvarande i starkt behov av reparationer. Och de utgör den sista rutten för energileveranser österifrån som är oberoende av Gazprom. Det är viktigt att vi investerar i dessa gasledningar, och att vi gör allt vi kan för att garantera att det finns ekonomiska medel för en sådan investering.
På innovationsområdet skulle jag vilja ta upp tre punkter. För det första behöver vi en ansvarsfull energipolitik där innovationer antas av industrin. Detta är något som vi saknar på vår kontinent och det innebär en ekonomisk strategi. Den andra punkten handlar om utfärdandet av ett europeiskt patent. Vi måste ha vårt eget europeiska patent. För det tredje anser jag att det finns ett behov av ett europeiskt teknikinstitut för att underlätta innovationer. Personligen stöder jag José Manuel Barrosos idé och anser att vi nu har en möjlighet att äntligen få till stånd något bra.
Andreas Schwab
(DE) Herr talman, herr kommissionsordförande, fru Lehtomäki! Jag välkomnar starkt det meddelande om innovation som kommissionen tänker offentliggöra nästa vecka. Det är ett av de första allvarliga försöken att utarbeta en EU-strategi för att positionera EU inom ramen för globaliseringen. Därför anser jag att det kommer att bli den viktigaste punkten på dagordningen vid det informella mötet i Lahtis.
Innovation är framför allt något som karaktäriserar små och medelstora företag. Och detta beaktas i meddelandet. Precis som ministern angav behövs det innovationsstandarder på EU-nivå och det finns många områden där det återstår mycket arbete på den fronten. För att vi ska lyckas behöver vi - som ni själv angav, herr kommissionsordförande - satsa mer pengar på forskning och investeringar. Även om jag gläder mig åt Finlands goda föredöme måste jag påpeka att även min region, Baden-Württemberg, satsar 3,6 procent av sin bruttonationalprodukt per år på forskning och utveckling. Detta är betydligt mer än vas både Förenta staterna och Japan gör.
Vi måste också tro mer på vår egen förmåga. Detta är en central punkt i meddelandet. Vi måste vara tydliga med att tala om vad vi i EU tillsammans vill uppnå när våra strukturer så småningom revideras, även i en globaliserad värld. Vi har en enastående inre marknad som - trots att vi måste utvidga den ytterligare - ger oss skydd. Vi måste öka förtroendet i våra kontakter med Ryssland och Kina. Vi måste emellertid även veta var inom EU vi måste genomföra reformer så att vi kan behålla vår konkurrenskraft. Innovationsstrategin är en utmärkt grund för detta.
Det har också sagts att det behövs ett mer innovativt synsätt vid offentlig upphandling. Det har getts flera exempel på vad som menas med detta. Detta är något som redan görs i min region. Jag anser att det finns fantastiska möjligheter för EU att komma i ett bättre läge för att kunna klara globaliseringen. Jag anser också att det informella toppmöte i Lahtis bör bidra till att det - kanske under nästa år - utarbetas en globaliseringsstrategi för EU som kommer att göra det möjligt för oss att övertyga allmänheten om att vårt gamla Europa inte är chanslöst i en globaliserad värld.
Vytautas Landsbergis
(LT) Herr talman! Vi måste vara tydliga här i Bryssel när vi talar om Lahtis. Inledningen av dagens sammanträde avslöjade hur splittrade, polariserade och lättmanipulerade vi är. Europaparlamentet tycktes vara oförmöget att reagera omedelbart med ett gemensamt dokument på ett fruktansvärt brott i Moskva för att inte störa den ryske presidenten på hans resa i Europa. Detta är bara ytterligare ett tecken på att EU inte har en egen gemensam politik i förhållande till Ryssland och att vi i detta sammanhang bara för en ryssvänlig politik i EU. Att stryka ledare medhårs är att göra Ryssland en björntjänst om någon fortfarande skulle tro att Ryssland kan bli ett europeiskt land snarare än att Europa blir ett politiskt bihang till det odemokratiska Ryssland.
Vi talar bara om EU:s gemensamma energistrategi, men vi blundar för att Ryssland aldrig kommer att låta detta hända, eftersom det redan har sin trojanska häst mitt i Europa. De som stöder Gerhard Schröder och andra som lider av politisk blindhet kommer att fortsätta att sätta käppar i hjulet för ett enigt EU.
Tyvärr har vi här i parlamentet bara ett val - att öppet tala om inflytelserika européers överlagda moraliska kapitulation. Rysslands president är fullständigt öppen när han säger att europeiska värderingar inte passar Ryssland och hans regim. Enligt ryska politiker kan EU helt enkelt kasta ut sin energistadga tillsammans med stadgan om de mänskliga rättigheterna, eftersom EU ändå kommer att underteckna vadhelst Ryssland dikterar. Detta kom till uttryck i Sochi och vid flera andra tillfällen. Sådant är partnerskapet och det gemensamma utrymmet i realiteten. Detta är det gemensamma utrymme där journalister mördas utan att vi vågar ifrågasätta om detta gemensamma utrymme är till för oss. Ändå irriteras vi över Nordkorea och Irak i stället för att inse att det är samma aktör som från en position någonstans mittemellan trycker på båda knapparna, både den i Teheran och den i Pyongyang.
Vi borde åtminstone försöka förstå att Anna Politkovskaja, den sista modiga journalisten, inte bara mördades av Vladimir Putins Ryssland utan även av ett konformistiskt EU.
(Applåder)
Bogusław Sonik
(PL) Herr talman! Det är skrämmande att vägen till medborgerlig frihet och respekt för grundläggande mänskliga rättigheter ska behöva kantas av mord på oskyldiga människor.
I dag diskuterar vi mordet på Anna Politkovskaja, kvinnan som utan att böja sig blottlade Rysslands brott mot det tjetjenska folket. Men låt oss minnas att andra före henne har mist livet i kampen mot diktatorer, till exempel den ukrainska journalisten Georgij Gongadze och den libanesiska journalisten Samir Kassir. Gjorde staten i dessa fall allt för att skydda dem som avslöjade sambandet mellan offentliga strukturer och brottslingar? Eller ledde hatet mot deras kompromisslösa uppträdande och deras skrivande till att man blundade och tvådde sina händer och till att staten ställde sig likgiltig inför deras öde och de dödshot som de utsattes för?
Ryssland har alltid producerat stora gestalter som har gått mot strömmen och opponerat mot diktatur och med fara för sitt eget liv avslöjat sina regeringars brott och orättfärdiga handlingar. Vi behöver bara tänka på namn som Alexander Kravchenko, Vladimir Bukovskij, Andrej Sacharov och Alexander Solsjenitsyn. Ska vi som medborgare i den fria världen alltid lämna dessa människor åt sitt öde? Nej, vi stödde inte Anna Politkovskaja tillräckligt under hennes livstid. Låt oss stödja henne efter hennes död.
Jag anser att detta brott bör utredas under internationell ledning såsom skedde i fråga om mordet på Libanons premiärminister Rafik Hariri. Jag kan inte tänka mig att EU undertecknar ett samarbetsavtal med Moskva utan att detta brott utreds och utan att de som gav order om det och de som utförde det ställs inför rätta. EU måste välja mellan att prioritera ett engagemang för frihet och medborgerliga och mänskliga rättigheter och att sätta intresset för ekonomi och energi främst.
Herr talman! Sanningens stund är inne. Vi måste vara kompromisslösa. Det är vi skyldiga den mördade journalisten.
Simon Busuttil
(MT) Herr talman! Jag hoppas att man vid nästa veckas toppmöte kommer att diskutera den skrivelse som har skickats till det finländska ordförandeskapet av inte mindre än åtta regeringschefer, som skrev till er om den olagliga invandringen. Även om sommaren är över och man nu väntar sig att strömmen ska avta är det allmänt känt att vi hade en kris och att den fortfarande hotar. Om vi förblir passiva kommer vi att ställas inför ännu större problem nästa år. Jag måste säga att vi under de senaste dagarna har bevittnat de första konkreta stegen i våra försök att övertala EU:s länder att samfällt angripa problemet med den olagliga invandringen. För det första sågs förra veckan början till en patrullering i Medelhavet. Jag kan se Franco Frattini här, som jag vill tillerkänna en viktig roll. Jag hoppas att dessa patruller i Medelhavet sänder ut ett tydligt budskap om att Medelhavet inte är ett öppet hav som är tillgängligt för alla där organiserade brottslingar obehindrat kan skeppa invandrare till Europa. För det andra genomförde vi en omröstning i budgetutskottet och ökade budgeten för den europeiska gränsförvaltningsbyrån betydligt till nästan 35 miljoner euro så att den kan förstärka sina insatser vid våra yttre gränser. Jag hoppas att rådet är villigt att stödja oss snarare än att minska budgeten för den europeiska gränsförvaltningsbyrån, vilket det redan har försökt göra. Hur kan rådet säga att det för kampen mot den olagliga invandringen på ett seriöst sätt om det samtidigt tillåter medlemsländernas regeringar att agera snålt och snarare minska än öka budgeten på detta område? För det tredje verkar det som att en överenskommelse kommer att nås denna vecka med verkan från och med januari nästa år om de fyra EU-fonder som har samband med invandringen. Jag är nöjd med att man har beslutat om åtgärder, till exempel genom nödfallsklausulen, som gör det möjligt för EU att öka den omedelbara ekonomiska hjälpen i nödsituationer. Mycket återstår att göra om vi vill att människorna ska känna att EU faktiskt tar hänsyn till deras känslor i fråga om den olagliga invandringen. Parlamentet har talat och det har även kommissionen. Rådet förväntas nu göra sitt. Tack.
Alexander Stubb
(EN) Herr talman! När jag hör att Vytautas Landsbergis fotbollsfanklubb ger honom applåder hoppas jag att det finska landslagets fanklubb i en europeisk stat som heter Kazakstan är lika stark som hans, för matchen har hållit på i 25 minuter och det står fortfarande 0-0, så vi behöver lite hjälp!
Till att börja med stöder jag det finska ordförandeskapet och dess agenda för Lahtis. Med hänsyn till extern energi, så vet ni vad man måste göra: man måste tacka Vladimir Putin för det faktum att frågan faktiskt är med på agendan, för det var vid ungefär den här tiden förra året som han började klämma åt ukrainska pipeliner lite grann, och det är anledningen till att vi faktiskt kommer att tala om detta i Lahtis. Så tacka honom så mycket när han kommer dit.
För det andra, med hänsyn till innovation, detta är ingen produktplacering, men sanningen är att vi lägger ut ungefär 4 miljarder euro per år på innovation, forskning och utveckling. Detta är mindre än Nokia lägger på forskning och utveckling varje år. Jag hoppas att detta får ledarna i Europeiska rådet att tänka till.
Min tredje kommentar rör EU:s förbindelser med Ryssland. Det är lustigt att lyssna på debatten här, förutom mordfallet naturligtvis. Ibland verkar det som att vi är mycket snabbare på att kritisera Förenta staterna än Ryssland, och i det senare fallet borde vi kanske behandla Ryssland som en stormakt likaväl som Förenta staterna.
Jag vill ge kommissionens ordförande mitt fulla stöd när det gäller det europeiska tekniska institutet. Jag tycker att det råder många missförstånd om detta koncept. Det är ett nätverk som jag tror skulle kunna fungera väl. Alla håller med om problemet, nu handlar det om hur vi ska finna en lösning. Jag tror att vi behöver offentliga och privata partnerskap, ungefär som Massachusetts Institute of Technology (MIT) i Förenta staterna. Därför hoppas jag att ert initiativ blir godkänt.
Slutligen, problemet med informella rådsmöten är att de sällan leder till några praktiska resultat. Fru rådsordförande, om ni kommer ut från mötet med tre saker anser jag att det har varit framgångsrikt. Ett: grönt ljus för det europeiska tekniska institutet. Två: viss patentlagstiftning, eller åtminstone ett löfte om att skapa en sådan. Och tre: en gemensam energipolitik. Om ni inte når upp till dessa resultat tror jag att kommande informella rådsmöten kommer att bli lika tomma som den här kammaren är i dag.
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (EN) Herr talman! Jag skulle vilja tacka parlamentet för dess värdefulla bidrag till diskussionen i dag. Jag kan försäkra er om att jag kommer att föra fram budskapet till statsministern, så att han kan se över det inför förberedelserna för toppmötet i Lahtis.
Det är förstås sant att innovation och konkurrenskraft har varit med på den europeiska dagordningen under lång tid, men vårt mål nu är att förvandla ord till handling, åtminstone att öppna dörren framåt. Handling är vad som verkligen behövs just nu.
Inom ramen för det strategiska partnerskap vi har med Ryssland kan och ska alla frågor diskuteras. Jag är säker på att de viktiga punkter som ni tagit upp under debatten också kommer att diskuteras under mötena. Jag är mycket glad över att ni kommer ha tillfälle att fortsätta diskussionen om resultaten från toppmötet i Lahtis med den finske statsministern senare denna månad, den 25 oktober i Strasbourg. Jag tackar er alla så mycket, och jag ser fram emot att kunna ”leverera” något från toppmötet i Lahtis.
José Manuel Barroso
kommissionens ordförande. (EN) Till att börja med välkomnar jag det breda stöd som getts åt agendan för innovation, åt ett europeiskt tekniskt institut, åt en gemensam energipolitik och för en gemensam invandringspolitik. Men jag vill säga er att vi måste föra ut detta budskap utanför denna kammare, för det fortfarande råder vissa missförstånd, vilket vissa av er sagt.
Jag skulle vilja nämna det europeiska tekniska institutet. Det är intressant att alla håller med om att vi i EU inte gör tillräckligt när det handlar om innovation. Det finns inte tillräckliga band mellan universiteten och forskningscentrum eller med världen inom ekonomi, näringsliv och praktiska projekt. Men när en idé dyker upp för att förändra situationen så stöter den omedelbart på patrull. Det är otroligt! Då säger alla, ”men vi har utmärkta universitet!”. Självklart har vi utmärkta universitet! Men om våra universitet är så utmärkta, varför halkar vi då efter amerikanerna och de andra? Något är fel. Status quo är inget alternativ. Vi kan inte bara fortsätta som vi alltid har gjort.
Jag vet att vi har utmärkta universitet. Universiteten uppstod i Europa. De är en europeisk skapelse, men vi drar inte nytta av alla fördelar vi har eller deras fulla potential i vår europeiska dimension. Låt mig vara ärlig, vissa av våra universitet är fortfarande är mycket korporativa, mycket slutna. Vi behöver en europeisk dimension. Till och med de största medlemsstaterna saknar en dimension för att kunna främja en global kultur. Vi måste nu ta itu med 2000-talets utmaningar. Därför är idén nätverksbaserad. Det är ingen enorm byråkratisk institution, den är nätverksbaserad och bygger på principen om utmärkthet, om vad alla utmärkta universitet och utmärkta forskningscentrum gör, men med en målsättning att föra samman företag med forskning så att vi kan främja innovation.
I kommissionen träffade jag ledarna för de viktigaste företagen i EU, som bedriver forskning runt om i världen. Jag fick stort stöd för min idé, och jag skulle kunna nämna några företag här. Två av dessa ledare inom EU:s näringsliv kom från Förenta staterna, och de sa på mötet att den största chock de fått när de kom till Europa var när de upptäckte att till skillnad från Förenta staterna, där de har nationella institutioner för hela landet, finns det inte några sådana institutioner i Europa. Det är inte förrän nu som vi har börjat med Europeiska forskningsrådet. Så vi har bra institutioner som främjar forskning i Tyskland, Storbritannien, Frankrike och Sverige. Vi har fantastiska saker, men vi saknar en europeisk dimension. Vi saknar ett europeiskt uppdrag för att ge dessa institut de redskap de behöver för att kunna konkurrera med de bästa. Därför anser jag att detta är en mycket bra idé. Jag hoppas att den inte bara kommer att få ett allmänt stöd, utan att den också får ert stöd när vi lägger fram konkreta förslag. Därför hoppas jag få ert stöd när vi nästa vecka lägger fram ett konkret förslag om det europeiska tekniska institutet, och jag hoppas på ert stöd när vi i januari lägger fram ett mycket ambitiöst energipaket.
Min sista kommentar rör samstämmigheten. Det bästa sättet att förhandla med Ryssland är från en samstämmig och enad position. Om vi vill verka trovärdiga när vi diskuterar frågor med Ryssland eller andra parter måste vi visa dem att vi kan föra en egen samstämmig politik. Vi kan inte diskutera energi med dem på ett seriöst sätt om vi har 25 typer av energipolitik. Det skulle inte verka trovärdigt, det måste vi inse.
Det första vi måste göra om vi vill verka trovärdiga utifrån är att städa framför vår egen dörr och föra en riktig, gemensam politik i energifrågan. Detsamma, naturligtvis, är sant även för andra frågor. Men jag håller verkligen med om att kampen mot klimatförändringarna utgör en betydande del av vår energipolitik, och vi bör komma ihåg att EU är en nyckelaktör inom den frågan. Faktum är att vi är världsledande. Jag kan berätta för er att när vi diskuterar den här frågan med våra amerikanska vänner, med våra ryska partner, eller med kineserna eller indierna, så tar vi alltid upp den här frågan tidigt i förhandlingarna. Det är viktigt att vi gör vad vi kan, men också att vi involverar andra i dessa ansträngningar. Men vad alla dessa frågor visar - från innovation till invandring, till energi, till kampen mot klimatförändringar - är ett starkt argument för EU. I globaliseringens tidevarv har inte ens de största medlemsstaterna medlen för att hantera dessa utmaningar. Så om ni vill ha ett starkt EU är vi nu på väg i rätt riktning. Ett starkt EU är inte byråkratiskt, utan har en gemensam inställning till dessa frågor.
Vi bör också uppträda enat när det gäller mänskliga rättigheter, och jag hoppas att det är det budskap vi kommer att få från Lahtis: EU:s ledare må ha olika politiska och ideologiska bakgrunder, komma från skilda nationella situationer, men de är redo att bygga ett starkt EU tillsammans och de är redo att uppträda enat gentemot övriga världen. Detta hoppas jag på från Lahtis.
Talmannen
Debatten är avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Pedro Guerreiro
(PT) Helt bortsett från viktiga internationella frågor ska nästa Europeiska råd enligt planerna behandla den så kallade ”innovationspolitiken”, den föreslagna ”gemensamma energipolitiken” och ”den olagliga invandringen”, frågor för vilka arbetsdokument ännu inte har lagts fram. Vi kommer att återvända till dessa frågor i vederbörlig ordning.
Två debatter har tydligen utelämnats från föredragningslistan: den ena om vår ”funktionella” eller ”assimilationsrelaterade” ”absorptionsförmåga”, det vill säga en utvidgning som inbegriper Kroatien och Turkiet, och den andra om den så kallade institutionella reformen (kommissionens och parlamentets sammansättning och rådets beslutsprocess). Denna debatt handlar om att fastställa spelreglerna, som alltid införs av de mäktigaste EU-staterna, vilkas intresse de även tjänar.
En annan debatt som saknas i föredragningslistan gäller försöken att (åter)införa den så kallade ”konstitutionen för Europa”, vilken redan har avvisats. Hittills och trots åtskilliga försök råder fortfarande oenighet om vad som nu kan göras för att fräscha upp eller på annat sätt rädda ”konstitutionen för Europa”. Ändå ägnar dess förespråkare sig åt att reflektera, bereda marken och upprätta tankesmedjor medan de väntar på det franska valet och det tyska ordförandeskapet, varav det senare förväntas presentera en (skenbar) ”väg framåt”.
Ju mer de velar, desto mindre medveten blir den arbetande befolkningen om EU:s verkliga betydelse och främsta mål.
