Alvállalkozók társadalmi felelőssége a termelési láncokban (rövid ismertetés) 
Elnök
A következő napirendi pont Lehtinen úr jelentése a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság nevében, a termelési láncokban részt vevő alvállalkozók társadalmi felelősségéről.
Lasse Lehtinen
előadó. - (FI) Tisztelt elnök úr, biztos úr! Az alvállalkozói láncok megszokottak az üzleti életben. A munka hatékony és rugalmas megszervezéséhez nyújtanak segítséget. Feltétlenül szükségesek ahhoz, hogy a belső piac megfelelően működjön, és hogy szükségszerű gazdasági és logisztikai hálózatot alkosson.
A piacok és a fogyasztóvédelem életképességének érdekében azonban feltétlenül alkalmaznunk kell a jogszabályokat, hogy meghatározzuk a vállalkozók és alvállalkozók legfontosabb felelősségeit. A Bizottság ebben a jelentésben sürgeti egy olyan, világosan meghatározott eszköz létrehozását, amely európai szinten bevezetné a vállalkozó felelősségét, ugyanakkor tiszteletben tartaná a tagállamokban működő, különféle jogrendszereket és a szubszidiaritás és arányosság elvét.
Nyolc tagállamban már az említett irányvonalak szerinti jogszabályok működnek, de közösségi szinten is tudnunk kell szabályozni az alvállalkozói láncok közötti kapcsolatokat. A közös európai problémákat közös szabályokkal kell megoldani, máskülönben az ezt az üzleti területet nem szabályozó országok mások rovására torzíthatják a versenyt.
Következésképpen nem egyszerűen a munkavállalók védelméről van szó, hanem a szabályokat betartó társaságok versenyképességének megőrzéséről is. Egyszóval a szürke gazdaság kiküszöböléséről van szó. Amíg az alvállalkozói láncok meg nem engedett módot adnak arra, hogy a béreket alacsonyan tartsák, és elkerüljék az adók és szociális terhek megfizetését, a teher az adófizetőre és a versenyben lévő társaságokra - többségükben kis- és középvállalkozásokra - hárul. Az alvállalkozók, amelyek gyakran kisvállalkozások, világos szabályok szerint kell, hogy dolgozzanak a nagy vállalkozók számára.
Már megtapasztaltuk, hogy az országspecifikus rendszerek hogyan hatnak megelőző erőként. A munkáltatói kötelezettségeket kevésbé fogják figyelmen kívül hagyni, ha bűncselekmény miatti büntetést helyezünk kilátásba.
Valamennyi európai érdekét szolgálja, ha betartják a foglalkoztatás minimumkövetelményeit és a világos szabályokat. Akkor a munkaerő magabiztosan mozoghat egyik országból a másikba, a vállalkozások bízhatnak a szerződésekben, és a fogyasztók biztosak lehetnek abban, hogy egy termék vagy szolgáltatás ára helyénvaló és átláthatóan meghatározott. Nem véletlen, hogy a jelentésben különösen a vállalkozások társadalmi felelősségvállalásáról van szó.
Louis Michel
Tisztelt elnök úr, hölgyeim és uraim! A Bizottság rendkívüli örömmel fogadja ezt a jelentést.
Akármilyen fontos is lehet az alvállalkozás a termelékenység és a versenyképesség fokozása érdekében, teljes mértékben elismerjük, hogy olyan hatékony intézkedésekre van szükség, amelyek nem ösztönöznek a foglalkoztatás feltételeinek be nem tartására, és nem segítik azt elő, különösen a hosszú alvállalkozói láncok esetében. Megfelelő, hatékony és elrettentő büntetésekre van szükség annak biztosítása érdekében, hogy az alvállalkozók maradéktalanul eleget tegyenek törvényi és szerződéses kötelezettségeiknek, különös tekintettel a munkavállalók jogaira. Az alvállalkozásba adás átláthatóbb mivolta a munkavállalók jogainak nagyobb mértékű, általános védelméhez fog vezetni, ami olyan ügy, amihez a Bizottság most is és a jövőben is erősen ragaszkodni fog, amint az Önök is tudják.
Habár egyetértek az általános alapelvükkel, miszerint az európai problémákra európai megoldásokat kell adni, a jelentés 14. pontjában megállapított következtetésre vonatkozóan óvatosabban fogalmaznék: a szöveg szerint a probléma csak úgy oldható meg, ha világos törvényi eszközt vezetünk be, ami európai szinten bevezetné a kölcsönös és egyetemleges felelősséget.
Úgy tűnik, hogy a jelentés a 15. pontban is ebbe az irányba mutat, amikor egy ilyen közösségi eszköz hozzáadott értékének és megvalósíthatóságának hatáselemzésére hív fel. Ami a Bizottsághoz intézett felhívást illeti - ami a 25. pontban foglalt, a munkavállalók megbízásairól szóló irányelv hatékony betartásának garantálására irányult -, rá kívánok mutatni, hogy nemrég a munkavállalók megbízásával foglalkozó, magas szintű szakértői munkacsoportot hoztunk létre. Ez a munkacsoport a tagállamok és a szociális partnerek képviselőiből áll, és célja, hogy előmozdítsa az irányelv gyakorlati alkalmazását, különösen a tagállamok közötti igazgatási együttműködést. Március 25-én kerül sor az első ülésükre.
E tekintetben szeretném megemlíteni az Európai Alapítvány az Élet- és Munkakörülmények Javításáért nevű szervezet által, 2008-ban megjelentett tanulmányt, amelynek címe: "Az alvállalkozói folyamatokkal kapcsolatos felelősségi körök az európai építőiparban”, amely rámutat arra, hogy jelentősen eltérnek mind a nemzeti társadalmi felelősségvállalási rendszerek, mind azok hatékonysága. Ez a tanulmány arra tényre is rámutatott, hogy úgy tűnik, nincsen univerzális megoldás, és további vitát és kutatást javasolt, különösen a határokon átnyúló kérdések esetében.
Az általunk megoldani kívánt probléma társadalmi jellegű, de a javasolt megoldás egyértelműen olyan következményekkel jár, amelyek jócskán túlmennek a társadalmi területen. Ezért részletesen meg kell vizsgálnunk annak gazdasági és jogi utóhatásait.
Teljes mértékben egyetértek azzal, hogy ez a probléma teljesebb körű kutatásra érdemes, valamint azzal, hogy a jogszabály-tervezet benyújtását megelőzően körültekintően tanulmányoznunk kell a jelentésben felvetett kérdésekre vonatkozóan a különféle, szabályozástól eltérő módszereket, más szóval a nemzeti hatóságok, a felügyelő és egyéb nemzeti végrehajtó hatóságok közötti jobb együttműködést és koordinálást, a cégek helyes gyakorlatának ismeretét, a hatályos iránymutatásokat és normákat, a társadalmi felelősségvállalásra vonatkozó kezdeményezéseket, valamint a nemzetközi társaságok megállapodásait, amelyekbe már beépítették a kockázatértékelési eljárásokra és az alvállalkozók ellenőrzésére vonatkozó, újító rendelkezéseket.
Elnök
Az ismertetést lezárom.
A szavazásra 2009. március 26-án, csütörtökön kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 142. cikke)
Proinsias De Rossa  
írásban. - Az alvállalkozás európai terjedése messzemenő következményekkel jár a munkaviszonyokra nézve. Nemcsak a munkaerőt adják alvállalkozásba. A kapcsolódó törvényi és pénzügyi kötelezettségek - úgy mint a bérnormák és a munkakörülmények betartása, valamint az adók és társadalombiztosítási hozzájárulások befizetése - is alvállalkozókhoz és munkaközvetítő irodákhoz kerül. Aggasztó, hogy az alvállalkozást egyre inkább a közvetlen társadalmi felelősség csökkentésének módjaként alkalmazhatják.
Így a "kölcsönös és egyetemleges felelősség” gondolata életbevágó annak biztosítása érdekében, hogy a társaságok felelősséget vállaljanak az alvállalkozóik gyakorlatáért. Nyilvánvaló, hogy a törvényi kötelezettségek érvényesítése nehezebbé válik az egymáshoz kapcsolódó társaságok hosszú és bonyolult láncolatában. Ez különösen igaz a határokon átnyúló kapcsolatok esetében, amikor a különféle tagállamokban, különböző szabályok szerint hozhatók létre a különféle szintű vállalkozások. Pillanatnyilag csupán nyolc tagállamban léteznek olyan nemzeti jogszabályok, amelyek lefedik az alvállalkozásban érdekelt vállalkozások felelősségét.
Határozottan támogatom az ETUC által megerősített jelentést, amely felhívja a Bizottságot, hogy vezessen be világosan meghatározott közösségi jogi eszközt és európai szintű egyetemleges felelősséget, továbbá arra is felkéri a Bizottságot, hogy kezdje meg a termelési lánc felelősségére vonatkozó - az alvállalkozási folyamat átláthatóságának fokozó - eszköz megvalósíthatóságának értékelését.
