Naturkatastrofer i Europeiska unionen
Talmannen
Jag ska börja med en mycket beklaglig information som gäller översvämningarna i Europa. I år har Europa återigen drabbats av en översvämningskatastrof. Nyligen drabbades Belgien, Frankrike, Nederländerna och norra Italien - och för närvarande har även centrala Italien drabbats - samt sydvästra England och flera andra länder. När ni får tillfälle att yttra er, för jag kommer strax att ge ordet till er ledamöter, kanske ni också tar upp andra exempel på allvarliga översvämningar som har drabbat Europa.
Det har förekommit dödsolyckor samt materiella förluster till ett värde av flera miljoner. För åtta år sedan inrättades EU:s solidaritetsfond för att hjälpa länder som drabbats av naturkatastrofer. De medel som avsatts för denna fond har hittills utnyttjats i samband med 33 allvarliga naturkatastrofer. Vi delar i dag det lidande som drabbat offrens familjer och de som förlorat alla sina ägodelar i samband med översvämningarna. Vi vet att detta är förfärliga och exceptionella händelser för alla de människor som har drabbats.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
Herr talman, mina damer och herrar! Under de senaste veckorna har flera översvämningar inträffat i ett antal europeiska länder och tvingat befolkningarna i de drabbade regionerna på knä.
I förra veckan miste fyra belgiska medborgare livet i provinserna Waals-Brabant, Oost-Vlanderen och Henegouwen, på gränsen mellan huvudstaden och landets norra del. Enligt myndigheterna var detta den värsta översvämning som inträffat under de senaste 50 åren. Under två dagar föll lika mycket regn som det normalt faller under en månad. Situationen var så allvarlig att man tvingades kalla in militären för att evakuera människor i de värst drabbade områdena.
Liknande situationer har förekommit i västra delen av Frankrike där flera vägar varit oframkomliga, vilket förorsakat fullständigt kaos i transportsystemet. Åkrar kunde inte besås under hösten på grund av ett ihållande regn som gjorde marken otillgänglig.
För tjugo dagar sedan drabbades mitt eget hemland Italien hårt, däribland regionerna Veneto, där två dödsfall inträffat, Friuli-Venezia Giulia, Ligurien och Kalabrien, med ett dödsfall i vardera region, samt provinsen Salerno i Kampanien och Toscana, där tre människor omkommit. Dussintals skadade människor har behövt hjälp med att ta sig ur leran och spillrorna, och en person saknas fortfarande i Rovigo.
Skadorna uppgår till mer än 1 miljard euro för att enbart bekosta det mest akuta arbetet, och utöver detta behövs ytterligare medel för strukturarbeten. Fler än 4 500 personer har mist sina hem, 280 kommuner och fler än 500 000 människor har drabbats, jordbruksområden har förstörts och 150 000 boskapsdjur har dött.
Jag vill framhålla två aspekter. Den första är det exceptionella utnyttjandet av stödmekanismen och den solidariska omvärld som har skickat tusentals frivilligarbetare för att stödja de människor som drabbats i katastrofens inledande skede. De förtjänar parlamentets tacksamhet och uppskattning.
Den andra aspekten är knuten till de långsiktiga effekter som katastrofen kommer att medföra. Den europeiska tillverkningsindustrin utgörs av små och medelstora företag som har förlorat allt, däribland maskiner, fordon och material. Detsamma gäller för de tusentals jordbrukare som har fått se sina grödor förstöras, men också traktorer, maskiner och utsäde som blivit obrukbara i leran, samt översvämmade stall och gårdar för uppfödning och tusentals drunknade kreatur och fjäderfän.
Dessa jordbrukare, som redan hade det svårt på grund av finanskrisen, riskerar nu konkurs. Med tiden kommer översvämningarna att leda till att produktionssystemet slås ut, med arbetslöshet som följd och en utarmning av de marker som drabbats. EU måste därför agera för att snabbt övertyga regeringarna i de drabbade länderna om att unionen är villig att utnyttja solidaritetsfonden.
Även om det innebär att vi måste överskrida det stränga kriteriet för när fonden får aktiveras, och även om budgeten för 2011 ännu inte godkänts, måste vi omedelbart bistå våra medborgare som än i dag genomlever följderna av denna allvarliga kris. De har rätt att känna att parlamentet står bakom dem och att EU tillhandahåller ett väsentligt stöd.
Edite Estrela
Herr talman! Som företrädare för gruppen Progressiva förbundet av socialdemokrater i Europaparlamentet vill jag visa vår solidaritet med alla de regioner som har drabbats av naturkatastrofer, och framföra våra uppriktiga kondoleanser till familjerna till offren för stormarna. År 2010 började med att världen chockades av den omfattande tragedi som följde på katastrofen i den autonoma regionen Madeira i Portugal. Kort därefter slog stormen Xynthia till mot Frankrike. Extrema väderfenomen har också drabbat Spanien, Belgien, Tyskland och Nederländerna, och vållat betydande skador.
I Centraleuropa har översvämningar under sommarmånaderna blivit allt vanligare och alltmer förödande. Tusentals människor har varit tvungna att överge sina hem i Tjeckien, Slovakien, Ungern, Österrike, Polen, Italien och Storbritannien, och en mängd fabriksanläggningar har varit tvungna att lägga ned verksamheten. Varje år förstörs hundratusentals hektar skog i södra Europa av bränder. Det antas att klimatförändringen förvärrar situationen och att det har skett en ökning av naturkatastrofer som orsakar förfärliga skador i form av dödsfall, skador på miljön och minskad ekonomisk verksamhet. Det är därför avgörande att riskerna förebyggs, undersöks och hanteras på ett korrekt sätt.
Enligt FN:s internationella strategi för katastrofförebyggande kan bättre stadsplanering i kustnära områden och bevarande av ekosystemen minska naturkatastrofernas effekter. Det är även viktigt att stärka civilskyddsmekanismerna och förenkla EU:s instrument för katastrofinsatser. Tillämpningsföreskrifterna behöver också bli mer flexibla. Herr talman, du talade om solidaritetsfonden. Det är obegripligt att rådet fortsätter att blockera den nya förordning om solidaritetsfonden som parlamentet godkänt. Jag vill också påpeka att parlamentet nyligen godkände förslaget om att inrätta ett europeiskt observatorium för torka som ett centrum för att undersöka, begränsa och kontrollera följderna av torka. Ökade satsningar på förebyggande åtgärder samt på att förbereda och utbilda personal kan också göra stor skillnad.
Dirk Sterckx
Herr talman! Givetvis ligger våra främsta sympatier hos offren. I mitt hemland har fyra personer drunknat, och jag vet att även i andra länder har hundratals eller tusentals människor drabbats av enorma ekonomiska och känslomässiga förluster i form av skador på affärsverksamheter och hem. Våra första tankar går givetvis till dessa människor. Under de senaste veckorna, månaderna, ja till och med åren, har ett stort antal medlemsstater råkat ut för problem till följd av översvämningar. Jag har en fråga till kommissionen. Anser ni det lämpligt att man under utvärderingen av dessa händelser sammanför experter från olika medlemsstater och regioner, och ger dem möjlighet att säga sin mening om det som har inträffat, så att vi kan få en bättre förståelse för orsakerna? Detta är en mycket komplicerad fråga, men jag anser att om vi kan gå till botten med orsakerna kommer vi också att kunna diskutera lösningar tillsammans med dessa experter. Enligt min uppfattning skulle det vara lämpligt med en riskanalys för varje avrinningsdistrikt, som de vi har genomfört för miljön i vattendirektivet. Vi behöver också rådgöra med dem om förebyggande åtgärder. Hur kan vi förhindra att sådana olyckor inträffar igen? Vi förväntar oss nämligen ytterligare häftiga regn, och dessa kommer att koncentreras till särskilda områden, vilket i själva verket varit orsaken till översvämningarna. Om vi slutligen skulle drabbas av en ny katastrof bör vi se till att vi kan vidta bättre samordnade åtgärder för att förbättra vattenhanteringen. Jag vill uppmana kommissionen att sammankalla experter så att vi kan göra en ordentlig utvärdering av de senaste katastroferna.
Isabelle Durant
Herr talman! Även jag vill, för gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen, uttrycka mitt beklagande till alla de familjer och personer som har drabbats av dessa tragiska översvämningar, samt till alla de som har förlorat nära och kära eller drabbats av materiella förluster. Jag vill emellertid också rikta mig till, och tacka, alla de brandmän, räddningsarbetare och frivilliga som har varit mycket aktiva under de senaste veckorna i samtliga drabbade regioner.
Offren kommer att behöva hjälp och kompensation inte bara på kort sikt utan också under de kommande månaderna. Vi måste likaså utarbeta en konsekvent och innovativ politik för att åtgärda problemets huvudorsaker, och jag föreslår tre typer av åtgärder för kommissionen.
För det första måste vi genomföra renoverings- och byggprojekt för att marken ska bli mer genomtränglig, för varje gång en industrianläggning, ett shoppingcenter eller ett bostadshus byggs måste det utformas på så sätt att marken inte riskerar att bli mer ogenomtränglig. Detta gäller inte bara för översvämningsdrabbade områden.
För det andra måste vi se över vår jordbrukspraxis. En intensiv jordbrukspolitik har gjort marken mer känslig för väderomslag. Vi bör därför stärka alla åtgärder för att främja ett miljövänligt jordbruk.
Slutligen gäller det frågan om att varsko och samordna städer så att de kan förbereda sig för och hantera dessa incidenter när de inträffar. Vi anser att kommunikationen och mobiliseringen inte har varit tillräckligt snabb alla gånger, och vi bör definitivt överväga mer aktiva förfaranden för att samordna spridningen av vädervarningar.
Jag föreslår därför att EU ska se över all politik, dvs. både förebyggande och aktiv politik inom samtliga områden, och därefter utforma en politik som kan vara till hjälp i detta avseende. I annat fall kommer vi, när nästa extrema väderförhållande inträffar inom några månaders tid, återigen att stå här och framföra vårt beklagande till offren - till folket, familjerna och företagen. Detta måste vi undvika, och det kan vi göra inom all vår politik.
Julie Girling
Herr talman! Min grupp uttrycker också sitt djupa deltagande med de drabbade. Jag har en högst personlig erfarenhet av detta. Det var i själva verket en översvämning i min egen hemregion som för första gången gjorde att jag kom i kontakt med Europaparlamentet och som inspirerade mig att så småningom själv bli ledamot. Mobiliseringen av solidaritetsfonden vid det tillfället var således definitivt en stor händelse för mig. Så sent som denna vecka har vi haft ytterligare översvämningar i Cornwall, som är min hemregion.
Min poäng har redan framförts av Dirk Sterckx, men den tål att upprepas. Jag anser att tidiga varningar är viktiga, men vi känner alla till hur snabbt vädret växlar och förändras. Jag undrar om det verkligen är väl använda pengar att satsa stora belopp på tidiga vädervarningar, när vädret redan är där. Det handlar om vad som bör göras när varningarna kommer. Som Dirk Sterckx sade skulle EU definitivt kunna skapa ett stort mervärde om vi hade en situation där vi kunde lära av varandra.
Jag vet att vi i fallet med Gloucestershire, som jag kommer ifrån, fick stor hjälp efter översvämningarna via förbindelser med personer från i synnerhet de österrikiska regionerna, där de hade stor erfarenhet av översvämningar i högt belägna områden. Det hade däremot inte vi.
Jag anser att det skulle vara en god idé om kommissionen inriktade sig på att upprätta regionala förbindelser. På så sätt kunde vi lära av varandra om hur vi kan hantera översvämningarna, för de kommer definitivt inte att försvinna.
Lothar Bisky
Herr talman! Som företrädare för gruppen Europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster vill jag uttrycka mitt deltagande med offren och de drabbade. Alla grupper i parlamentet är eniga om detta. Vi är också överens om att vi snabbt måste tillhandahålla bistånd. Flera kloka anföranden har redan framförts. Det är inte nödvändigt att upprepa dessa, men jag stöder dem till fullo. Det finns ytterligare en aspekt som jag vill framhålla och det gäller skador på längre sikt. Vi får inte glömma bort att flera av konsekvenserna kommer att ha en mer bestående påverkan på den naturliga miljön än vad vi för närvarande räknar med. Jag anser därför att det är viktigt att solidaritetsfonden och de åtgärder vi vidtar inriktas på naturkatastrofernas långsiktiga konsekvenser.
Jag vill göra ett sista påpekande. Vi kan sitta här och diskutera denna fråga, men det viktigaste vi kan göra är att tillhandahålla stöd så att människor kan börja organisera hjälp till sig själva, för de har bättre kännedom om de lokala förhållandena än vad vi har här i parlamentet.
Mara Bizzotto
Herr talman, mina damer och herrar! På min grupps vägnar vill jag uttrycka min solidaritet med alla de medborgare som drabbats av översvämningarna. Jag vill inte desto mindre tala om min egen hemregion som har 5 miljoner invånare, och där 500 000 människor har drabbats av översvämningarna: 131 kommuner har berörts, 7 000 invånare har förflyttats, 140 kvadratkilometer har översvämmats, tre sjukhus och sjukvårdsinrättningar har evakuerats och två dödsfall inträffat. Jordbruket har drabbats hårt och för 23 procent av Venetos näringsliv har översvämningarna varit mycket kännbara. Detta kan kanske ge er en föreställning om katastrofens omfattning.
EU måste göra mer. EU måste utnyttja solidaritetsfonden, men vi vet att fonden inte kan utnyttjas förrän budgeten har godkänts. Vi kan gott och väl sitta här och tala om stora strategier, utvecklingsplaner och mytiska program, men EU måste också satsa mer på forskning och förebyggande av hydrogeologiska risker, främja ansvarsfull markplanering och uppmuntra till användning och utveckling av system för tidig varning.
EU bör satsa mer på översvämningsskydd, eftersom våra floder är i farozonen och fortsätter att riskera våra medborgares hälsa. Jag hoppas därför innerligt att EU för en gångs skull kommer att presentera åtgärder och göra sin röst hörd, för unionen anklagas ofta för att finnas alltför långt från sina medborgare.
Talmannen
Debatten är avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Olga Sehnalová
Både naturkatastrofer och industriolyckor är, som vi har sett från den senaste tragedin i samband med utsläppet av giftslam i Ungern, beklagligt nog relativt vanligt förekommande i Europa. EU:s trovärdighet som en organisation som visar solidaritet i nöd är beroende av möjligheten att tillhandahålla effektiva och i synnerhet snabba hjälpinsatser till drabbade områden och deras medborgare. Den viktigaste frågan är tiden. De bestämmelser som reglerar olika hjälpinsatser bör därför vara så flexibla som möjligt, särskilt när det gäller olyckor av gränsöverskridande karaktär. Villkoret att en viss fastställd skadenivå ska ha uppnåtts, oavsett omfattningen av det drabbade området och skadans intensitet, tycks bristfälligt. Det är i själva verket omöjligt att förutsäga allting. Därför stöder jag till fullo de ändringar som syftar till att möjliggöra en effektiv och snabb mobilisering av resurser. Att kunna hjälpa våra medborgare är enligt min uppfattning ett mycket positivt inslag i uppfattningen om EU. Hur kan vi på ett bättre sätt visa att EU finns till för sina medborgare?
