Omarbetning av direktivet om paketresor (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är kommissionens uttalande om omarbetning av direktivet om paketresor.
John Dalli
Herr talman! Jag är tacksam för den här möjligheten att informera er om kommissionens arbete med att omarbeta direktivet om paketresor. När direktivet godkändes 1990 utgjorde paketresor den vanligaste typen av semester. Sedan dess har marknaden förändrats avsevärt, utvecklingen av Internet har gjort det möjligt för konsumenter att göra sina reservationer direkt från researrangörer, flygbolag och hotell. Dessutom har den snabba utvecklingen av lågprisflyg revolutionerat utbudet av lufttrafik och även förbättrat konkurrens och konsumenturval på resemarknaden.
Nuförtiden organiserar en majoritet av EU:s medborgare själva sin semester i stället för att köpa färdiga paket. Dessa förändringar har haft till följd att färre konsumenter är skyddade när de reser på semester. Vi är även medvetna om att det nuvarande direktivet har lett till en ojämlik konkurrenssituation för semesterindustrin där vissa arrangörer omfattas av direktivet och andra inte, trots att de säljer liknande produkter.
Vidare så har minimiharmoniseringen i direktivet orsakat rättslig uppsplittring i medlemsstaterna. Det innebär att den nuvarande lagstiftningen kan vara inaktuell.
Av denna anledning inledde kommissionen förra året en konsekvensbedömning för att förbereda för en möjlig omarbetning av direktivet om paketresor. I november 2009, i anslutning till arbetet med konsekvensbedömningen offentliggjorde kommissionen en undersökning om konsumentförluster när det gäller de så kallade dynamiska paketen.
Samtidigt inledde kommissionen ett offentligt samråd om omarbetningen av direktivet. Detta samråd avslutades den 7 februari 2010 och kommissionen undersöker nu mer än 170 bidrag som kommer att matas in i konsekvensbedömningen. Omfattningen av den eventuella omarbetningen kommer sedan att bero på resultatet av konsekvensbedömningen.
Låt mig emellertid i korthet förklara de vägledande principerna för detta arbete. För det första är det mycket viktigt med en hög skyddsnivå i fall vi vill vara säkra på att våra konsumenter har förtroende för sina semesterköp. För det andra måste vi förbättra den interna resemarknadens funktion eftersom det på detta område är så vanligt med gränsöverskridande köp. Det finns därför ett starkt argument för mer harmonisering av relevant lagstiftning i medlemsstaterna. Slutligen anser jag att det är nödvändigt att skapa lika förutsättningar för företag som säljer paketresor.
Kommissionen planerar att presentera sitt förslag i början av 2011. De viktigaste utmaningarna med omarbetningen kommer att vara att fastställa direktivets omfattning. Kommissionen kommer att se över möjligheterna att direktivet omfattar ett bredare utbud av researrangemang inklusive de dynamiska paketen. Detta kan hjälpa till att vända trenden med allt färre konsumenter som har skydd när de reser på semester.
Vi kommer att behöva uppdatera informationskrav och förtydliga de professionella parternas plikter och skyldigheter i avtalet. Till sist för att öka konsumenternas medvetenhet kommer kommissionen att undersöka kostnaden och nyttan av att införa en standardiserad märkning för paketresor som måste vara synlig vid försäljning av semesterpaket.
Parallellt med detta arbete undersöker kommissionen möjligheterna att förbättra konkursskyddet för passagerare som köper fristående flygbiljetter, så som Europaparlamentet nyligen efterfrågade.
I början av 2009 offentliggjorde kommissionen en oberoende rapport i vilken flera olika sätt att hantera konsekvenserna av konkurser undersöktes. Den 15 december 2009 inleddes ett offentligt samråd om framtiden för flygpassagerares rättigheter. Dessa komponenter kommer att utgöra en grund för konsekvensbedömningen. Vi strävar efter att presentera de lämpligaste åtgärderna för konkursskydd innan slutet av 2010.
Andreas Schwab
Herr talman! För min grupps räkning vill jag för det första tacka kommissionsledamot John Dalli för hans löften och förklaringar om att han under 2011 planerar att företa en omarbetning av direktivet om paketresor från 1990. Tidpunkten är väl vald, något som vi bör utnyttja när det gäller paketresor eftersom det finns en hel rad frågor där konsumenter inte är tillräckligt informerade om sina rättigheter. På många webbplatser t.ex. lockas de genom länkar att boka andra erbjudanden trots att dessa inte har samma skyddsmekanismer som de ursprungliga erbjudandena. I det här fallet handlar det främst om erbjudanden från lågprisflygbolag.
För det andra i de flesta av EU:s medlemsstater omöjliggör gör dessa lågprisflygbolag delgivning av handlingar och hämmar konsumentskyddet kraftigt just i de fall där konsumenterna faktiskt vill försvara sig själva juridiskt. Vi måste absolut ändra på detta genom ett nytt förslag till direktiv.
För det tredje måste vi även fråga oss själva om flygpassagerares rättigheter och rättigheterna i enlighet med det nuvarande direktivet om paketresor på längre sikt ska sammanföras i ett dokument, för att eliminera motstridigheter i de båda lagstiftningarna.
För det fjärde anser jag att den bedömning som görs av resebyråers arbete och som varierar från land till land också försvårar resebyråernas tillhandahållande av gränsöverskridande handel med varor och tjänster. I vissa länder är resebyråer ansvariga på samma sätt som de arrangörer som säljer paketresor. I andra länder, mitt eget till exempel, är resebyråerna bara mellanhänder. Det vore bra om vi gemensamt kunde komma överens om åtminstone grundprinciperna i den här frågan, för att underlätta resebyråernas gränsöverskridande arbete.
På grund av konsumenters ökade användning av Internet bör paketresor på Internet också märkas som sådana i framtiden för att förhindra oegentligheter.
Alan Kelly
Herr talman! Denna debatt kommer mycket lägligt för turism, flygindustri och konsumentskydd.
Förra sommaren verkade det som att halva Europas befolkning var strandsatt på semester, med flygbolag och resebyråer som gick i konkurs till höger och vänster, och konsumenter som var strandsatta långt ifrån sina nära och kära i länder som inte var deras egna. Det stod klart att våra lagar inte lyckades skydda våra konsumenter ordentligt. Vi fick flera rapporter från passagerare som inte fick information om när de kunde åka hem, det stod inte klart vem som var tekniskt ansvarig för deras situation, det fanns inga telefonnummer att ringa för att få information, och efter resan fanns det ingen information om hur de kunde söka upprättelse.
Därför välkomnar jag denna mycket lägliga debatt och kommissionens ansträngningar att ta itu med denna fråga eftersom vi har försummat det här området alldeles för länge. Många av problemen med direktivet om paketresor identifierades för nästan 10 år sedan i ett betänkande, men mycket lite har hänt sedan dess. Jag vet att det föreslagna direktivet om konsumentskydd kommer att behandla några frågor, men för att skydda konsumenterna behövs det mer EU-lagstiftning kring gränsöverskridande flygresor.
Bara det faktum att lagen fortfarande heter direktivet för paketresor visar hur inaktuell den är. De flesta konsumenter köper inte längre paketresor eftersom de har hittat billigare sätt att åka på semester och se världen. Fyrtio procent av turisterna i mitt eget land, Irland, använder inte paketresor och jag vet att det är likadant i många andra medlemsstater. Många människor fungerar som sina egna resebyråer och gör internetbokningar på webbplatser som Tripadvisor, där de faktiskt blir sina egna resebyråer. Vår lagstiftning måste nu återspegla den här förändringen i konsumentbeteende.
En av de viktigaste frågorna i en omarbetning av direktivet är att tydligt visa konsumenten vem som är ansvarig för förseningar och annulleringar. Reseföretag måste ha mandat för att tillhandahålla mycket tydlig information. Konsumenter måste få reda på var de kan få den här informationen och informeras om sina rättigheter under sådana omständigheter.
(Talmannen bad talaren att tala långsammare med hänsyn till tolkarna)
I den nuvarande lagstiftningen är det inte tydligt vem som är ansvarig. Är flygbolaget ansvarigt i fall ett missöde inträffar? Är det resebyrån? Är det flygplatsen eller tågstationen? Vem ska en konsument fråga om information? I sådana situationer hittar man fragment av information på olika ställen och folk vet varken ut eller in.
I fall vi försöker bygga en europeisk ekonomi grundad på gränsöverskridande handel så måste konsumenterna vara medvetna om sina rättigheter och skyldigheter och hur dessa verkställs och kommuniceras. Jag vet t.ex. att det är mycket svårt att hitta klagomålsavdelningen hos ett flygbolag. Hur ska du kunna få upprättelse om du inte vet var du ska vända dig?
Det jag kommer att kräva, och jag är hoppfull om att kommissionen ska godkänna detta, är att grundprinciperna för kundservice ska ingå i en tydligt formulerad lagstiftning som är entydig och lättförståelig. En omarbetning av den här lagen är inte tillräcklig. Medlemsstaterna ska vara skyldiga att informera sina medborgare om den nya lagstiftningen när ett beslut har fattats.
Slutligen, en annan fråga som kommissionen kan fundera över: hur mycket kostar en flygresa? Vi är alla medvetna om att priset i annonserna inte inkluderar skatt och avgifter. Det finns avgifter för att checka in, avgifter för extra bagage, avgifter för praktiskt taget allting. Omarbetningen av det här direktivet ger oss ett lämpligt tillfälle att tvinga resebolag och flygbolag att sörja för bättre insyn, och vi måste utnyttja möjligheten att göra det.
Gesine Meissner
Herr talman, herr kommissionsledamot! På ALDE-gruppens vägnar vill jag först och främst hälsa er hjärtligt välkommen. Ni har redan berättat att ni avser att omarbeta det direktiv som debatten handlar om.
Vi kan verkligen vara glada att vi lever i Europa - ”Europa” som i ”Europaparlamentet” - där vi till och med kan diskutera hur vi ska göra när vi reser bort med våra illrar och övriga sällskapsdjur. Det var vad föregående debatt handlade om, och jag kände mig lycklig och stolt över att vara europé när vi till och med kan lagstifta om en sådan sak, och på så vis skydda såväl konsumenter som djur.
Den här gången handlar det emellertid om människors resande. Detta är en viktig rättighet i Europa. Vi eftersträvar rörlighet, så att människor kan resa vart de vill, och har tänkt igenom hur vi ska åstadkomma detta. För 20 år sedan kom direktivet om paketresor, som gjorde att man kunde säga till sig själv: ”Jag kan åka iväg och utforska andra länder, beundra skönheten i andra europeiska länder, och vara förvissad om att jag har rättigheter som skyddar mig.”. Jag får på förhand veta vad jag kan förvänta mig, jag kommer inte att bli vilseledd, upplysningarna ska vara riktiga, och om något fallerar så får jag ersättning. Det var för 20 år sedan.
Precis som ni sa, herr kommissionsledamot, så har åtskilligt förändrats sedan dess. I dag bokar människor ofta själva på Internet. Det gör att det uppstår kryphål i systemet. För sex månader sedan ställde vi i utskottet för transport och turism en fråga till kommissionsledamoten med ansvar för transportfrågor, med anledning av att slovakiska SkyEuropes lågprisresenärer hade strandsatts och inte transporterades vidare. Här handlade det faktiskt om ett litet kryphål, som enbart berörde dem som gjort internetbokningar utan att betala med kreditkort. Men vi vill ju att människor ska kunna röra sig fritt i Europa, så att de är skyddade samtidigt som de njuter av sin semester i praktiken.
Om det finns kryphål i systemet när det gäller konsumentskyddet, och om vi vill att européerna ska åtnjuta ett starkt konsumentskydd, behöver vi således omarbeta direktivet om paketresor. Vi behöver i så fall också överväga om det inte är nödvändigt att införa en särskild lagstiftning för flygresenärer, som min ledamotskollega redan har påpekat. Detta återstår fortfarande att överlägga om, vilket jag redan ser fram emot med stor förväntan - vi vill ju kunna göra lyckade och trygga resor, och det givetvis inte endast tillsammans med våra djur utan också med våra familjer.
Frieda Brepoels
Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Som vår nytillträdde kommissionsledamot redan konstaterat är lagstiftningen inte längre anpassad till dagens situation där resemarknaden har förändrats enormt. Det har orsakat en lång rad problem och åtskillig frustration, inte bara bland konsumenter, utan också bland resebyråer och researrangörer. Helt klart är att antalet människor som fortfarande åtnjuter ett fullgott skydd genom det befintliga direktivet har minskat enormt, trots att resenärerna har blivit fler.
Faktum är att Europaparlamentet i åratal har efterlyst en omarbetning av direktivet. Som ni sade är såväl problemen som de tänkbara lösningarna på dem välkända. Ännu ett samråd har precis avslutats. Jag tycker att det verkligen börjar bli hög tid att göra slag i saken. Kommissionens uttalande är välkommet, men jag vill ändå redogöra för några specifika punkter som vi tycker är särskilt angelägna.
För det första behöver direktivets tillämpningsområde definitivt förtydligas och till och med utökas. Som vi redan har fått höra, sätter allt fler resenärer ihop egna, dynamiska paketresor, eller bokar varje resetjänst för sig. När Eurostar helt nyligen kom i svårigheter kunde vi se hur detta ställde till besvär för tusentals turister som inte fick ersättning för hotellrum och teaterbiljetter som de bokat. Sådant kan vi inte finna oss i.
Jag anser att resenärernas rättigheter också ska ha en framträdande plats i direktivet. Vi behöver förvisso beakta att konsumenterna i de olika medlemsstaterna har vitt skilda resemarknader och semestervanor, och rättspraxis i länderna varierar naturligtvis också. Men det krävs en ömsesidig anpassning, eftersom vissa begrepp definieras mycket olika - bland annat researrangör, resebyrå och force majeure. I det samråd som kommissionen genomförde 2007 läste jag att branschen och intressenterna faktiskt inkom med mycket utförliga synpunkter, vilket får mig att undra var problemet sitter. Varför fattar vi inte beslut nu? Det har också höjts röster för att införa ett slags ”reseskyddsmärkning”, och jag vill gärna höra hur kommissionen ser på detta.
För det andra vill jag ta upp resebyråernas roll och ansvar. Här erfordras mycket tydligare definitioner, eftersom konsumenterna drunknar i information från Internet som är allt annat än tillförlitlig, och därför kan få ytterst skadliga följder. I värsta fall händer det att människor betalar för semesterlägenheter som inte ens existerar. Därför bör det finnas en mycket tydligare lagstiftning beträffande resebyråernas roll.
Vi har redan diskuterat frågan om konkurser. Parlamentet har i en resolution uttryckt en mycket bestämd önskan om ett bättre skydd för drabbade passagerare. Som invånare i gränsområdet mellan Flandern och Nederländerna vill jag också att försäljningen över gränserna ägnas särskild uppmärksamhet, eftersom det skydd som finns ofta bara omfattar reseavtal som ingås i en enskild medlemsstat.
Slutligen vill jag ta upp prisuppgifterna till konsumenterna. I de flesta andra branscher ska priserna på saluförda tjänster vara fasta och anges inklusive alla tillägg, och detta borde även gälla resetjänster. Håller ni med om det? Jag vill gärna höra er syn på saken. Konsumenternas rättigheter behöver förtydligas, och skyldigheten att lämna information skärpas, konkretiseras och även gälla i händelse av force majeure och vid förändringar av de resetjänster som erbjudits. Vi kanske också ska överväga att införa straffåtgärder i det nya direktivet. Jag hoppas att kommissionen tar itu med detta snarast och lägger fram ett nytt förslag som vi kan överlägga om här i parlamentet.
Adam Bielan
Herr talman! Dagens debatt handlar om EU:s direktiv om paketresor, som infördes 1990, för 20 år sedan. Det härstammar från en tid när det populäraste sättet att semestra var att göra en två veckors paketresa, som i regel valdes ut bland resekatalogens återstående erbjudanden och sedan bokades på en resebyrå.
Direktivet ger ett grundläggande konsumentskydd i samband med sådana paket. Det omfattar främst tydlig informationsgivning om de paket som erbjuds, avbokningsrätt, ersättning om tjänsterna håller en lägre standard än utlovat samt bestämmelser i händelse av att resebyråer går i konkurs. Problemet är att vi har fått en helt ny situation under de senaste 20 åren, både när det gäller affärsmodellen och konsumenternas beteendemönster. Precis som väldigt många andra polacker bokar jag de flesta av mina semesterresor på Internet. Andelen unionsmedborgare som bokar sina semesterresor på det sättet är nu uppe i 23 procent. I Irland, Sverige och en del andra länder är andelen hela 40 procent. Närmare två tredjedelar av alla som köper sina semesterresor på det sättet inser dock inte att de åtnjuter ett betydligt sämre skydd än personer som bokar sina semesterresor på traditionellt sätt. Detta behöver vi göra något åt. Det glädjer mig att Europeiska kommissionen långt om länge har valt att ge sig i kast med detta. 20 år är i mitt tycke alldeles för lång tid.
Jag hoppas att kommissionsledamoten i dag kan ge oss konkreta upplysningar om när direktivet ska omarbetas och vad omarbetningen inriktas på. Det får ju inte vara så att vi står här i Europaparlamentet, eller i andra EU-institutioner, och uppmuntrar unionsmedborgarna att använda sig av elektronisk handel och köpa tjänster från andra länder, samtidigt som vi inte erbjuder dem som gör detta ett lika bra skydd.
Andreas Mölzer
(DE) Herr talman! Det är ju inte bara avvikelser i konsumentskyddet som hittills har gjort det svårt att köpa paketresor till andra medlemsstater, utan också språkbarriären. Det har redan gått 15 år sedan EU införde ett grundläggande basskydd och gemensamma förfaranden. Jag anser att vi inte får gå till överdrift vid omarbetningen av dessa förfaranden, och införa krav på total standardisering för att värna friheten att tillhandahålla tjänster. Behoven skiftar vid resor i olika länder. Jag brukar i regel tycka att det är farligt att mäta med samma mått överallt och att ta strid för att tvinga fram identiska förhållanden överallt.
Om vi vill att resebyråer ska åta sig ett större ansvar som reseförmedlare, så måste vi inse att detta kan få allvarliga ekonomiska följder. Om vi vill undvika att mindre, lokala resebyråer tvingas lägga ned därför att de samtidigt pressas av den explosiva tillväxten för resebokningar via Internet, så bör ansvaret främst ligga hos researrangören.
Paketresor omfattas av ett jämförelsevis bra skydd, som förhoppningsvis kan lugna semesterresenärer som oroligt sneglar på de aktuella svarta rubrikerna om Grekland. Om det flaggas för ytterligare strejker och protestaktioner finns en risk för att man även undviker andra Medelhavsländer ännu mer, och för ett fortsatt prisras för Greklands del. Vi kan räkna med att den statliga skuldkrisen gör detta till ett kritiskt år för turistväsendet i Grekland. Vi kan utgå ifrån att ytterligare strejker och protester genomförs, men förhoppningsvis slipper vi att behöva sätta oss in i hur reseskyddet fungerar vid en statsbankrutt.
Ádám Kósa
(HU) Låt mig uppmärksamma mina ledamotskolleger på det utmärkta mål som nämndes vid utfrågningen av Siim Kallas, den nye kommissionsledamoten med ansvar för transportfrågor. För egen del tyckte jag att det jag hörde lät som en förträfflig princip, nämligen att människornas fria rörlighet är en av de viktigaste friheterna. Vi främjar den genom att integrera alla rättigheter som avser olika transportsätt och slå ihop dem till en enda integrerad stadga. Vi behöver system som är lättbegripliga. Låt mig tillägga att denna fråga hör till det spanska ordförandeskapets prioriteringar. Varför är detta så betydelsefullt? Jo, därför att det 20 år gamla direktivet helt misslyckas med att beakta funktionshindrade resenärers rättigheter, till och med vid gruppresor. Funktionshindrade personer ges inga som möjligheter alls. Jag återkommer därför till vad jag sade i början: En integrerad stadga för resenärers rättigheter skulle ge alla - även människor med funktionshinder - möjlighet att använda sig av både gruppresor och andra transporttjänster. När detta blir verklighet kan vi sannerligen med fog hävda att alla i EU kan resa vart de vill.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Direktivet om paketresor omfattar transport- och inkvarteringstjänster samt andra tjänster som ingår i semesterpaket. Det definierar också vilka rättigheter konsumenterna har, liksom det ansvar som distributörer och tjänsteleverantörer i turistsektorn ikläder sig.
1990 års direktiv är inte anpassat till nya trender som internetbaserad bokning och betalning av semesterpaket. Den ökande användningen av Internet, och lågprisoperatörernas frammarsch, har gjort att 23 procent av turisterna i Europa, och 20 procent av de europeiska hushållen, skräddarsyr sina egna semesterpaket som de köper via specialiserade webbplatser.
Direktivet behöver därför omarbetas så att det även omfattar leverantörer av så kallade dynamiska semesterpaket. Konsumenterna ska erhålla uttömmande upplysningar om sina rättigheter och om hur dessa rättigheter garanteras i samtliga tillgängliga erbjudanden, oavsett om det handlar om fullständiga semesterpaket eller enskilda komponenter.
Jag tycker också att det är viktigt med ackreditering av webbplatser som erbjuder resetjänster. Det bidrar till att garantera att turisttjänsteleverantören går att identifiera. I förlängningen medför detta ett tydligt ansvarstagande för de upplysningar och tjänster som tillhandahålls.
I januari 2009 inledde kommissionen arbetet med en undersökning om semesterpaket som arrangeras enligt kundens önskemål, så kallade dynamiska paketresor. Undersökningen visar att andelen semesterpaket som köps på Internet ökade med 12 procent under 2009, låt vara att dessa bara svarar för 25 procent av det sammanlagda värdet av alla sålda turisttjänster. 66 procent av transaktionerna på Internet avser direktköp via flygbolags eller resebyråers webbplatser, eller via webbplatser som specialiserat sig på försäljning av sista minuten-resor.
Turister föredrar dynamiska paket eftersom dessa är flexiblare och billigare än traditionella semesterpaket, och de tjänster som erbjuds håller en högre kvalitet - eller därför att de inte hittar de traditionella semesterpaket som de vill ha. Vid köp av dynamiska semesterpaket går det dessutom enbart att betala via Internet.
Turisttjänster står emellertid för runt 70 procent av alla klagomål som inkommer till nätverket av europeiska informationscentraler för konsumenter. Det handlar om felaktiga eller ofullständiga upplysningar inför och under resan, om att tjänster som levererats inte hållit utlovad kvalitet eller om att flygavgångar ställts in eller försenats. Det förekommer till och med att beställda tjänster inte levereras alls.
Jag anser därför att omarbetningen av direktivet är både viktig och nödvändig.
Tack.
Malcolm Harbour
(EN) Herr talman! För vår politiska grupps räkning, och som ordförande i utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd, vill jag varmt tacka kommissionsledamoten för att han så lägligt kom hit i kväll, och även för att han har reagerat så snabbt på mitt utskotts muntliga fråga av den 3 december. Frågan berörde en rad områden och han har besvarat den mycket utförligt.
Vi tycks nu ha ett andrum medan kommissionen jämkar ihop sina idéer. I mitt utskott vill vi passa på att gemensamt fundera igenom många av de frågor som ni har tagit upp, och hur vi ska gå vidare med detta. Det gäller säkert även utskottet för transport och turism, vars företrädare också har infunnit sig här.
Med tanke på rese- och semesterbranschens karaktär, den förändring som den genomgår och många av de frågor som mina kolleger har berört i kväll, anser jag att det nya direktivet behöver utformas så att vi kan räkna med att det fungerar även på lång sikt. Det betyder dock att det inte bör föregripa konsumenternas behov på ett alltför stelbent sätt.
Kommissionen behöver dock komma ihåg en sak, och det är att fler faktorer spelar in då konsumenter som handlar via Internet letar efter resor. Har de småbarn så kan det röra sig om sådant som hotellets säkerhet, exempelvis om simbassängen är säker, eller om brandskyddet på hotellet. På det här området har mitt utskott redan uträttat ett digert arbete. Här finns det ett behov av vettiga jämförelsetal och märkningar. Det kan ske på frivillig grund, men jag anser att förslaget behöver vara både omfattande och ambitiöst. Jag har i det här sammanhanget fått intrycket att detta är vad ni själv strävar efter. Ni kan nog räkna med helhjärtat stöd från mitt utskott om ni tar fram ett sådant förslag.
Philip Claeys
(NL) Herr talman! Detta är ett av de ärenden där EU verkligen kan tillföra ett påtagligt mervärde, genom att införa någon form av skydd för de miljontals unionsmedborgare som semestrar i Europa och köper resetjänster där. Gränsöverskridande problem erfordrar gränsöverskridande strategier och lösningsmetoder.
Vi är alla överens om att 1990 års direktiv är hopplöst föråldrat. För 20 år sedan valde de flesta ut resor ur en resekatalog, och sedan gick de till en lokal resebyrå för att boka dem. I dag sätter allt fler människor ihop sina semestrar själva, och bokar resor på Internet. Det finns också tämligen nya fenomen som lågprisflygbolagens frammarsch och den expanderande kryssningsbranschen.
Vad ser jag då som oumbärliga inslag i det nya direktivet? För det första definitionen av direktivets tillämpningsområde - med andra ord, vilka typer av paketresor det omfattar. För det andra en exakt definition av det rättsliga ansvaret. Sist, men inte minst, ett långtgående konsumentskydd då arrangörer går i konkurs. Ett vattentätt regelverk är en förutsättning för en lyckad omarbetning som ger miljoner konsumenter i EU ett bättre skydd.
David Casa
(MT) Jag vill passa på att välkomna kommissionsledamot John Dalli till hans första sammanträde här i parlamentet. Som vi redan konstaterat har vi på senare år mycket riktigt haft ett kraftigt ras för resebokningar via resebyråer, samtidigt som allt fler paketresor som bokas på Internet. Konsumenterna inser inte att de får ett mycket sämre skydd än det som resebyråerna tillhandahåller om de köper paketresor på nätet. Å andra sidan belastas resebyråernas paket med extrakostnader som uppstår genom efterlevnaden av det här direktivet. Resor som köps på Internet omfattas inte av sådana kostnader. Jag tycker därför att direktivet har misslyckats med att skydda konsumenterna, samtidigt som det stör jämvikten mellan resebranschens aktörer. För att få till stånd en förändring här vädjar jag därför till kommissionen att värna konsumenternas rättigheter - något som jag vet är av största vikt för kommissionsledamoten - genom att se till att alla paket omfattas av samma skydd, oavsett var de köps. När direktivet omarbetas bör man därför sörja för att dess definitioner och terminologi förtydligas och uppdateras. Hit hör definitionen av begreppen konsument, återförsäljare, arrangör av resepaket och grundläggande avtalsbegrepp, liksom av direktivets tillämpningsområde, som påpekats tidigare. Jag anser att endast arrangören ska vara skyldig att rätta sig efter direktivet, oavsett hur paketet har sålts - vare sig detta har skett direkt eller via en resebyrå. Arrangören ska vara den person som i eget namn säljer eller saluför minst en av de tjänster som ingår i ett paket, och som på ett eller annat sätt tillhandahåller de övriga tjänster som ingår i paketet. Här tror jag att vi har ett åskådligt exempel på hur kommissionsledamot John Dalli kommer att arbeta under de närmaste åren. Det framgår tydligt att konsumenten erhåller alla rättigheter som han eller hon ska ha.
Olga Sehnalová
(CS) Herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Vid omarbetningen av direktivet om paketresor måste en rad nya utmaningar på turistområdet beaktas. Det gäller särskilt sådana som hänger ihop med att nyutvecklad teknik har förändrat både informationsgivningen om och försäljningen av tjänster. Detta gäller i synnerhet försäljning via Internet, som bland annat har möjliggjort lågprisflygbolagens enorma tillväxt. Varje utmaning bär på såväl möjligheter som risker. Till möjligheterna hör att kunderna får större flexibilitet och bättre tillgång till tjänster, medan det bristfälliga konsumentskyddet är en potentiell risk.
Utskottet för transport och turism ställde för ett antal månader sedan några frågor till kommissionen med anledning av att en rad lågprisflygbolag gått i konkurs. Vi har sett hur resenärer i sådana situationer strandsätts på flygplatser utan pengar och på egen hand får kämpa med att arrangera sina hemresor på annat sätt. Detta är bara ett exempel på vilket undermåligt skydd konsumenter respektive flygresenärer har. Kommissionen bör hitta en lösning för att på ett verksamt sätt hantera liknande situationer under överskådlig framtid, som hjälper konsumenterna och ökar förtroendet för branschen. Om ett par månader är semestersäsongen här, och vi vill definitivt slippa upprepningar av de problem som uppstod i fjol när luften gick ur SkyEurope.
Samrådet om direktivet med kommissionen har emellertid också ådagalagt andra problem. Den gemensamma nämnaren är behovet av att förbättra konsumentskyddet, särskilt genom att öppna konsumenternas ögon för de faktiska avtalsvillkor och kostnader som tjänsterna omfattas av.
Jag ska avsluta med en synpunkt till, som är allmängiltig när det gäller offentliga samråd om olika frågor med Europeiska kommissionen. Om vi verkligen vill ta del av ett brett spektrum av uppfattningar om olika frågor, anser jag att det är viktigt att dessa samråd genomförs på samtliga språk som talas i EU:s medlemsstater. I det avseendet är unionsmedborgarna kunder som har rätt till information, och det är för deras skull som vi vill att direktivet om paketresor omarbetas.
Jacqueline Foster
(EN) Herr talman! Jag har en kommentar angående den tredje punkten i den muntliga fråga om flygbolagskonkurser som vi tar upp i kväll.
Parlamentet krävde nyligen i en resolution att en garantifond inrättas för att utbetala ersättning åt resenärer i händelse av att flygbolag går i konkurs. Om en sådan fond inrättas är det dock oundvikligt att den finansieras av konsumenterna. Det skulle innebära att resenärerna drabbas av ännu högre biljettpriser. På nuvarande stadium är detta en onödig åtgärd - listan över flygplatsskatter, säkerhetsavgifter och andra avgifter som resenärerna tvingas att betala är lång redan i dag, och skulle bli ännu längre.
Kommissionen bör dessutom sörja för att nationella luftfartsverk och tillsynsmyndigheter ser till att befintliga skyldigheter efterlevs, exempelvis genom regelbundna kontroller av flygbolags finansiella ställning och genom att använda sin rätt att dra in flygbolags driftstillstånd innan företagen träder i likvidation. Vi uppmanar kommissionen att omedelbart och kraftfullt genomföra sådana åtgärder.
Slutligen vill jag uppmana kommissionen att överväga andra sätt att skydda resenärer i dessa situationer, till exempel att göra det obligatoriskt att tillhandahålla information om risk, försäkringsmöjligheter och andra sätt att skydda sig.
Jim Higgins
(EN) Herr talman! Vi var nog alla entusiastiska när den dåvarande kommissionsledamoten med ansvar för konsumentfrågor den 29 augusti 2009 meddelade att det direktiv vi har i dag är hopplöst föråldrat och inte svarar mot vare sig de utmaningar som moderna resenärer ställs inför eller de krav de har.
Varför har det blivit föråldrat? Orsakerna har ju beskrivits här i kväll, men det kan vara motiverat att gå igenom dem än en gång. Direktivet var utmärkt på sin tid, men är i dag helt otillräckligt för de moderna utmaningar som resenärerna ställs inför.
Det tar inte hänsyn till att det blivit allt vanligare att konsumenterna själva sammanställer sina semesterresor. Det omfattar inte konsumenter i ett land som gör inköp hos leverantörer i jurisdiktioner utanför EU. Det omfattar inte reguljär flygtrafik. Den goda tillgången till Internet har också medfört att allt fler människor numera arrangerar sina egna semesterpaket.
Faktum är att andelen semestrar som skyddet omfattar har sjunkit från runt 90 procent till runt 60 procent de senaste åren. De gällande bestämmelserna omfattar med andra ord inte webbaserade reseföretag som säljer utlandssemestrar där flygresor och hotell är separata komponenter. I branschen betecknas detta ”dynamiska paket”.
Vi brukar yvas över alla landvinningar som gjorts EU, och har all anledning att gratulera oss själva till allt som vi har åstadkommit. Men det resenärsskydd som finns i dag gör EU:s marknad för resetjänster till den minst integrerade i alla moderna handelsblock.
Stor förvirring råder också om vilken part som bär ansvaret och om när kunden omfattas av skyddet. Till exempel åtnjuter någon som använder sitt kreditkort ett särskilt skydd, men inte om faktureringen sker i länder som mitt eget hemland, Irland.
Och eftersom det finns ett så stort produktsortiment på marknaden i dag har gränsen mellan flygbolag, researrangörer, kryssningsarrangörer och resebyråer m.fl. suddats ut. Det är därför mycket angeläget att vi får en ny lagstiftning.
Vi behöver få en enormt förbättrad och tidsenlig mekanism genom att genomföra ett nytt direktiv som omfattar alla tänkbara situationer. Vi behöver tydlighet, visshet och konsumentskydd.
Jacek Olgierd Kurski
(PL) Jag stöder omarbetningen av direktivet om paketresor, som har 20 år på nacken och inte är anpassat till den verklighet vi har i dag.
I dag arrangerar mer än hälften av konsumenterna sina egna resor. Ofta utnyttjar de Internet och erbjudanden från lågprisflygbolag. De ledamöter som talat före mig har redan tagit upp detta. Men inte alla har påpekat att direktivets tillämpningsområde också behöver definieras på ett tydligt sätt. Vi kan inte tillåta att det uppstår ett läge där vi inte vet vad som omfattas av direktivet. Sådana förhållanden gagnar vare sig konsumenterna eller företagen.
Jag anser dessutom inte att direktivets tillämpningsområde behöver utökas till att omfatta enskilda produkter eller paket som består av produkter som köpts av olika leverantörer. Om direktivets krav även ska omfatta dynamiska paket eller försäljning som bedrivs genom samarbetspartner, hamnar slutnotan för detta hos konsumenten genom högre biljettpriser. Jag kan exempelvis inte föreställa mig att en hotellvistelse som köpts av någon som klickat på ”Wizz Hotels” omedelbart efter att ha köpt en flygbiljett från Wizzair skulle vara ett paket som omfattas av direktivets krav. Inför varje enskild resa behöver konsumenterna få reda på om de skyddas av EU:s lagstiftning, och vilket skydd de har. Resten är den fria marknadens sak.
Det vore en bra idé att märka resor som omfattas av direktivet med en särskild europeisk vinjett.
Hella Ranner
(DE) Herr talman! Jag kommer från Österrike, ett land där turismen och turistnäringen fortfarande spelar en mycket viktig roll. Så gott som varje österrikare är på ett eller annat sätt inblandad i turistsektorn. Detta är således en fråga av stor vikt för vårt land. Det är glädjande att kommissionen tar itu med den här frågan redan i början av mandatperioden, och jag vill tacka kommissionsledamoten för detta.
Den fria rörligheten och alla resemöjligheter som finns gör att detta redan i kvantitativt avseende har blivit mycket viktigare än det var för tjugotalet år sedan, eller ännu längre tillbaka. Internet har skapat möjligheter som fått ett helt nytt resebeteende att växa fram. Desto viktigare blir det då att de medborgare som har råd att ta en ordentlig semester under krisen är nöjda när de återvänder hem. Råkar de ut för problem, så borde de åtminstone återfå en del av sina surt förvärvade slantar.
Givetvis förstår vi att det är frestande att göra bokningar på nätet. Det blir dessutom billigare. Men ingen resenär har förståelse för att han eller hon ska behandlas helt olika beroende på om hotellbokningen skett genom en resebyrå eller via Internet, och i synnerhet inte för att behandlingen av eventuella ersättningskrav skiljer sig helt och hållet.
Slutligen har vi ett annat litet problem. Ingen kan naturligtvis ana att garantin kan ha olika innebörd och skilja sig helt beroende på om den avser en researrangör eller ett flygbolag. De senare har endast ett ansvar om deras skuld kan påvisas. Alla som själva en gång varit i denna sits vet att detta är ett stort problem, och att det i regel bara kan bli aktuellt att ta strid för den som har en mycket bra rättsskyddsförsäkring.
Jag hoppas därför verkligen att kommissionen lägger fram ett förslag för oss som tar hänsyn till dessa problem, och som framför allt slår vakt om medborgarna. Inte minst i dessa tider har de rätt att kunna åka på semester utan att behöva oroa sig.
Georgios Papanikolaou
(EL) Herr talman! Visst har användningen av Internet i dag blivit såpass vanlig att konsumenterna kan planera saker och ting på ett nytt sätt, till och med sina semestrar. Internet ger dem med andra ord möjlighet att slippa att köpa färdiga paket, som vi fick lära oss att göra förr i världen, och i stället välja ut i detalj hur de vill tillbringa sin semester. Eftersom det i dag är fler parter inblandade, uppstår förstås frågan om vem som är ansvarig om det uppstår ett problem med tjänsten, och vem som konsumenten i slutänden ska rikta sina ersättningskrav till. Mina ledamotskolleger har gjort rätt i att ta upp den här frågan. Vi behöver hitta lösningar och uppdatera det direktiv som hittills har tillämpats.
Detta är också avgörande för Grekland - ett turistmål, som ni vet. Ju tydligare vi definierar vem som är ansvarig i respektive sammanhang (det grekiska hotellet, resebyrån eller någon annan som är inblandad i affären), desto större förtroende kan vi hysa för turistsektorns aktörer.
Låt mig avslutningsvis säga att det är avgörande att unionsmedborgarna har ett rättsligt skydd. Men samtidigt är det vår skyldighet att underrätta alla som semestrar i ett europeiskt land om de rättigheter som de har haft fram till nu. Ännu viktigare är det att upplysa dem om alla kryphål som finns och om de förbättringar som vi vill göra. Allt detta är viktigt, men medborgarna måste känna till det för att kunna utöva sina rättigheter.
Sylvana Rapti
(EL) Herr talman! Nästan allt har redan blivit sagt. Jag vill ändå ta upp fyra saker. Direktivet är 20 år gammalt. En 20-årig kvinna är i sina bästa år, men ett 20-årigt direktiv behöver en ansiktslyftning.
Det beror på fyra nya fenomen i vår tillvaro. För det första: Internet. Nu när vi har Internet i våra liv, kan vi utan betänkande välja att åka på semester på andra sidan jordklotet. Men när vi väl kommer fram, kanske det visar sig att vi borde ha tänkt oss för.
För det andra: priserna. Konsumenterna har både rätt och skyldighet att känna till om de priser de kan välja emellan är lagenliga eller beror på orättvis konkurrens.
För det tredje: kvaliteten. Inkvarteringar som anses hålla skyhög standard i den ena medlemsstaten, kan för en unionsmedborgare från ett annat land framstå som genomsnittliga.
Slutligen har vi trygghetsaspekten. Människor jobbar hårt för att spara ihop till sin semester, och vi måste se till att de kan känna sig trygga. Det är detta som vi hoppas att det nya direktivet ska åstadkomma.
Seán Kelly
(EN) Herr talman! Många kolleger har påpekat hur angeläget det är att omarbetningen blir av, och ju snabbare, desto bättre. De har framför allt betonat det värde som detta har för konsumenterna, och det är ju helt sant. Men att konsumenterna gagnas behöver inte betyda att det sker på branschens bekostnad. Detta kan gagna såväl branschen som konsumenterna.
Jag tänker i synnerhet på att två miljoner människor i EU fyller 60 år de närmaste åren. Branschen har således ett enastående tillfälle att fånga upp dessa människors reseönskemål, särskilt när det gäller att kunna resa utan att råka ut för olägenheter. Ett heltäckande direktiv som erbjuder ett fullgott skydd ger branschföretagen ett fantastiskt tillfälle att fånga upp människor över 60 år här i EU, vilket de skulle få stor nytta av. Jag tror därför att detta, i likhet med direktivet om tidsdelat boende, kan vara bra för båda parter, såväl för konsumenterna som för branschen.
Karin Kadenbach
(DE) Herr talman, herr kommissionsledamot! Jag är mamma till en stor familj, och efter många års möda har jag lärt mig att läsa kataloger. Det är en stor utmaning, som ibland inte ens medarbetarna på resebyråerna klarar av. Jag hoppas därför att det här nya direktivet ska ge mig som konsument äkta valfrihet. Jag vill bara ha valfrihet om det går att jämföra alternativen, och om jag har kriterier som hjälper mig att jämföra olika erbjudanden.
Barnens ålder är för min del ett sådan jämförelsekriterium. Alla researrangörer har fasta priser för barn. Ibland omfattas sexåringar, ibland tioåringar och ibland tolvåringar. Hos vissa arrangörer är rabatten för det andra barnet mindre än för det första, och uteblir helt för tredje och fjärde barnet. För konsumentskyddets skull - och även för att skydda resebyråer och researrangörer - är det viktigt att jag som konsument vet vad det är jag köper, så att jag redan från början känner mig välinformerad och har tillgång till jämförelsekriterier.
Catherine Stihler
(EN) Herr talman! Jag instämmer i vad mina kolleger har sagt om funktionshindrade resenärers rättigheter, liksom i Karin Kadenbachs uttalande om barn, i frågan om brandsäkerhet på hotell och i synnerhet i att alla hotell i EU ska ha en sprinkleranläggning, och i att det nya förslaget behöver fungera även på lång sikt. Vem hade anat att vi skulle få uppleva sådana förändringar de senaste 20 åren? Men jag vill ta upp två specifika frågor.
Vi har hört talas om problemet med kreditkortsavgifter, och de dolda avgifterna har utlöst en debatt. Många använder sina kreditkort på grund av det skydd som de ger vid användningen, men flygbolag och reseföretag utnyttjar detta genom att påföra dubbla kreditkortsavgifter - en för utresan, en för hemresan - eller genom att ta ut särskilda kreditkortsavgifter av resenärer som bokar via Internet. Man kanske gör en enda bokning på nätet, men kreditkortet avgiftsbelastas fyra gånger om det är fyra resenärer inblandade. Herr kommissionsledamot, var vänlig och titta närmare på det här, så att vi kan skydda dessa människor.
Slutligen har vi konkursfrågan. I Skottland fick vi uppleva Globespans hädanfärd, och vi måste se till att människor får ersättning och att ingen förlorar på sådant. För många familjer är ju detta faktiskt årets största enskilda utgift i budgeten, och de förväntar sig att vi skyddar dem. Vi behöver göra mer, och jag tackar därför kommissionsledamoten.
Zigmantas Balčytis
(LT) Resemarknaden har utvecklats på ett ytterst dynamiskt sätt de senaste två årtiondena. Allt fler människor arrangerar sina resor på egen hand genom att köpa tjänster av olika arrangörer och tjänsteleverantörer. Men bestämmelserna i det gällande direktivet tillämpas inte på dessa nya paketresor, vilket innebär att våra medborgare reser omkring utan att ha ett fullgott skydd. Jag anser att direktivets tillämpningsområde behöver definieras tydligare vid omarbetningen. Vi får inte tillåta att ett stelbent regelverk leder till att våra medborgare saknar ett fullgott skydd. Ansvarsfrågan då flygbolag eller leverantörer av resetjänster går i konkurs behöver också lösas. Mer än 70 flygbolag har gått i konkurs under det senaste decenniet och lämnat resenärerna åt sitt öde. Jag tycker att denna fråga behöver få en framträdande plats vid översynen av direktivets bestämmelser.
John Dalli
Herr talman! Jag har med stort intresse tagit del av ledamöternas inlägg. Många av er stöder den kurs som kommissionen slagit in på. Andra har lyft fram och betonat många olika saker. Vi har tagit dem till oss, så att de verkligen beaktas vid de överläggningar och diskussioner om direktivets omarbetning som vi kommer att genomföra. Jag kan försäkra er att kommissionen ser mycket allvarligt på de här frågorna, och är fast besluten att hitta de lösningar som fungerar bäst inför framtiden.
För närvarande befinner vi oss mitt i samrådsförfarandet. Vi analyserar de synpunkter som inkom vid det offentliga samrådet på Internet nyligen, där vi fick in bidrag från konsumenter, företag, organisationer och medlemsstater. Jag kan också berätta att kommissionen ska genomföra ett seminarium för de berörda parterna den 22 april 2010. Seminariet är inriktat på de politiska valmöjligheter som står till buds vid omarbetningen av direktivet om paketresor, bland annat de frågor som förts på tal under denna debatt. Låt mig framhålla att det än så länge är för tidigt att bestämma hur vi ska gå vidare. Det är avgörande att invänta konsekvensbedömningen. Jag är dock helt inriktad på att alla åtgärder ska syfta till att garantera unionsmedborgarna ett bra skydd.
Innan jag sätter punkt vill jag än en gång tacka alla de närvarande för att de bidragit till denna debatt. Tack ska ni ha.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
