Samarbetsavtal Euratom - Förenta staterna
Ordföranden
Nästa punkt på föredragningslistan är betänkande (A4-0074/97) av Ahern för utskottet för forskning, teknologisk utveckling och energi om avtal om samarbete mellan Europeiska atomenergigemenskapen och Amerikas förenta stater rörande kärnkraftens användning för fredliga ändamål (C4-0264/96).

Ahern
Fru ordförande, det här betänkandet om kärnkraftssamarbete mellan Euratom och USA tar upp två frågor, som har varit, och som jag hoppas och tror kommer att förbli, viktiga för alla i den här kammaren. Den ena är den skandalösa bristen på det här parlamentets demokratiska kontrollrättigheter av Euratom, särskilt när det senare ingår avtal med tredje land. Detta är en grundläggande fråga för detta parlament.
Förenta staternas kongress var tvungen att godkänna detta avtal medan parlamentet juridiskt sett inte ens hade rätten att bli informerat. Vi kan inte fortsätta på det här sättet inom Europeiska unionen. Detta är andra gången som vi i plenum behandlar detta avtal med USA. Jag påminner kammaren om resolutionen i mars 1995, som antogs med stor majoritet. Vid den tiden pågick förhandlingar med USA och utskottet för forskning, teknologisk utveckling och energi lyckades, med viss ansträngning, få information från och inleda en dialog med kommissionen om avtalet.
Det var i den andan som parlamentet krävde att det även fortsättningsvis skulle informeras om och vara delaktigt i detta och liknande internationella avtal om kärnkraftssamarbete, inklusive att rådfrågas innan det slutgiltiga avtalet med USA ingicks.
I mitt betänkande visar jag på att rådets och kommissionens beteende efter resolutionens antagande varit fullständigt otillfredsställande. Kommissionen och rådet beslutade sig uppenbarligen för att fortsätta på egen hand, som de hade gjort, innan vårt utskott tvingat igenom sitt första, om än kortvariga, engagemang. Jag ber därför parlamentet i sin helhet att förbli lika bestämt i sitt krav på demokratisk kontroll på denna nivå av gemenskapens beslutsfattande som man var i mars 1995 och varit i andra sammanhang vid behandling av liknande avtal.
Jag är säker på att ni kommer att stödja mitt förslag till betänkande på den punkten och jag ber även om ert stöd för ett antal ändringsförslag, som kommer att göra resolutionen tydligare och mer specifik vad avser demokratisk kontroll av kärnkraftsavtal.
Vad gäller innehållet i avtalet med USA, är huvudfrågan kärnkraftssamarbete. Den resolution som parlamentet antog, och som jag hänvisade till förut, lade mycket tydligt fast sina kriterier för bedömning och debatt med kommissionen och rådet och, jag citerar: " [det skall] förstärka rigorösa och effektiva kontrollmekanismer som begränsar produktion, anrikning, hamstring, handel och illegal handel med plutonium och uran av vapen-kvalitet och andra nukleära material...[ta hänsyn till] miljö, hälsa, utrikes- och säkerhetspolitik [och] ge nukleär ickespridning högsta prioritet."
Icke-spridning har många gånger behandlats i denna kammare med högsta prioritet och i resolutionen var vi noga med att ge största möjliga prioritet åt nukleär icke-spridning. Med utgångspunkt i parlamentets tidigare ståndpunkter, hyser vi allvarliga tvivel om mycket av den nuvarande utvecklingen. Genomförandet av detta och tidigare avtal med USA ligger inte till grund för denna oroande utveckling, men de har verkligen underlättat snarare än begränsat den.
Låt mig bara ta upp några av de aktuella frågorna. Vem påverkas inte av kärnkraftsekonomin med dess överdrivna kostnader och risker för vår hälsa och miljö? Varför fortsätta och underlätta produktionen av blandoxidbränsle (MOX) och upparbetningen i La Hague och Sellafield? Gör vi tillräckligt för att se till att icke-spridningen inte hotas genom fortsatt produktion av kärnmaterial av vapen-kvalitet? Borde vi inte, i ljuset av flera länders, däribland USA, beslut att vägra transport genom luftrum och kustvatten, minska snarare än öka transporterna av kärnmaterial, och vilken lärdom drar vi av det otillräckliga skyddet mot förluster av betydande mängder plutonium?
Vad jag föreslår i betänkandet och mina ändringsförslag är en parlamentarisk konsensus kring den specifika frågan om demokratisk kontroll av kärnkraftsavtal. Utan att blunda för de åsiktsskillnader som kan finnas oss emellan, skulle ett gemensamt åtagande bidra till att överbrygga det enorma demokratiska underskott vi står inför i alla Euratom-frågor och skulle bidra till en mer förnuftig energipolitik från gemenskapens sida genom att i vilket fall behandla de farligaste aspekterna av kärnkraftsproduktion.
Jag välkomnar samarbete om kärnkraftssäkerhet med de reservationer för nukleär icke-spridning, kärnkraftstransporter och hamstring av plutonium som jag redan har nämnt. Farorna med plutonium får inte underskattas.

Lange
Fru ordförande, dagens debatt har enligt min åsikt redan dragen av en absurd teater. Som Europeisk union undertecknade vi avtalet den 7.11.1995, det är giltigt, och i dag debatterar vi om det. Regin för denna absurda teater skrevs naturligtvis in i EURATOM-avtalet. Jag tror att om vi vill ha våra medborgares förtroende kan vi inte längre finna oss i att avtal görs upp bakom ryggen på våra medborgare, varvid vi bara säger ja amen eller skakar på huvudet, men inte har något inflytande på beslutet! Det är inget Europa för våra medborgare!
Även innehållsmässigt är jag inte övertygad om att detta avtal är det bästa vi kan åstadkomma. För det första medger man att en amerikansk lag gäller i Europeiska unionen. Det är ett märkligt förfarande. För det andra fastställs med detta avtal en utvecklingsväg för energiförsörjningen, som åtminstone 8 av 10 länder inte vill ha. Även i Storbritannien och Frankrike diskuterar man mycket livligt om kärnkraft skall fortsätta att användas, och jag är inte säker på, om detta leder till en utbyggnad av kärnkraften. Just vad gäller återupparbetning och "plutoniumekonomi " finns det avsevärda betänkligheter hos den europeiska befolkningen. Betänkligheterna fastställs i detta avtal.
För det tredje: I och med att man fortsätter på den inslagna vägen, uppstår det givetvis också avsevärda risker, när man sjövägen, landsvägen och luftvägen fraktar plutonium, MOX-bränsle och brännbart material kors och tvärs över Europa. Jag tycker att vi inte bör tillåta en sådan atomturism i Europa.
Såtillvida tycker jag inte bara att förfarandet är felaktigt, utan även dess innehåll är tvivelaktigt. Jag förväntar mig nu en gång mycket lite av den reformkonferens som nu sammanträder och har sin avslutning i Amsterdam, men detta politiska område, som helt centralt fastställer villkor för framtiden i vårt samhälle, frågan om energiförsörjningen och EURATOM-avtalet bör integreras i de europeiska avtalen, närmare bestämt med demokratisk kontroll och med medbestämmandeförfarande i parlamentet. I annat fall kan vi verkligen inte räkna med medborgarnas acceptans i Europa. Därför säger jag: Vi behöver demokrati och det i dag!

Ferber
Fru ordförande, kära kollegor! Vi yttrar oss i dag till ett avtal, som redan har trätt i kraft. Det kan man beklaga, vilket ju redan gjorts, och vi gör det också i vår resolution. Likväl måste vi ta del av det. Det är inte vi som har undertecknat eller förhandlat fram avtalet, men vi måste arbeta inom ramen för detta avtal.
I dag skall vi inte diskutera atomenergi. Det säger jag också helt öppet. Vi har tillräckligt med möjligheter till detta nästa månad, när vi skall diskutera Souliers betänkande. I dag handlar det om att granska, om vi kan godkänna detta avtal mellan Euratom och USA. Utskottet för forskning, teknologisk utveckling och energi har uttalat sig för detta avtal, vilket var vårt initiativ som Europeiska folkpartiets grupp.
Naturligtvis strävar vi efter att som Europaparlament bli bättre informerade och att vi - framför allt under den tid, när förhandlingar pågår - också kan ta upp våra ärenden och intressen. Även detta kommer klart till uttryck i vår resolution.
Ändå vill jag redan nu säga att jag är förvånad över att vi för mycket olika debatter beroende på betänkandets tema. Vid frågan om transport av radioaktivt bränsle nämnde framför allt De Gröna Amerika som lysande förebild för säkerhetsstandarden. Nu plötsligt, när det handlar om avtalet EURATOM/USA, säger man: Standarden är dålig, den får vi inte överta. Här handlar det inte om trovärdigheten för våra argument, som man inte kan ändra enligt godtycke, utan jag måste be om trovärdighet härvidlag.
När allt kommer omkring bör vi heller inte låtsas som om det vid avtalet med USA handlar om den världsvida plutoniumtransporten, som man därmed ger fritt spelrum. Ingen annanstans i världen har vi så stränga krav och så höga villkor som i USA och i Europa. Vi har våra problem, nämligen med Central- och Östeuropa, men det har nu ingenting med avtalet att göra, och detta bör vi därför också framhäva.
Europeiska folkpartiets grupp är också i huvudsak införstådd med det resolutionsförslag, som antagits i utskottet för forskning, teknologisk utveckling och energi. Ändringsförslagen, med undantag för vårt förslag nr. 1, kan vi inte godkänna. Det säger jag också klart och tydligt. Detta är alla ärenden, som strukits på vårt initiativ. Nu kan Ni inte begära av oss att vi åter godkänner dessa ärenden i plenum. Därför bör vi alltså i dag komma med en klar utsaga. Vad EURATOM-avtalet beträffar bör vi emellertid också - Lange, nu är vi ändå av samma åsikt - göra allt för att det integreras i gemenskapsrätten, och på det viset får vi permanent ett ärligt och demokratiskt underlag för sådana avtal.

Plooij-Van Gorsel
Ordförande, kollegor, kommissionär, förhandlingsprocessen om avtalet mellan Euratom och USA var en pinsam och långvarig operation. Europaparlamentet kunde nästan inte spela någon roll där och blev endast informerat. Efter en förhandling bakom stängda dörrar med kommissionen härskade till och med radiotystnad under ett helt år.
Min grupp önskar att parlamentet på ett demokratiskt sätt involveras i Euratom-avtalet med tredje land nu och i framtiden. Atomangelägenheter berör de europeiska medborgarna direkt, både nu och i framtiden. Euratomavtalet har dessutom en enorm budget och demokratisk kontroll av den genom Europaparlamentet är nödvändig.
Min sista punkt. Den liberala gruppen bekymrar sig för tendensen att USA gör mer och mer extraterritoriell lagstiftning. Lagstiftning som ingriper på den Europeiska unionens interna marknad. USA vill själv fortsätta att utöva kontroll på atommaterialet som de levererar till Euratom. Det har negativa följder för den europeiska industrin och är ur ekonomisk synpunkt dåligt. Dessutom ingriper det i den Europeiska unionens interna angelägenheter. Det är inte acceptabelt för min grupp.
Återstår för mig att komplimentera föredragande, fru Ahern, till hennes utmärkta betänkande och min grupp kommer att stödja elva av de arton ändringsförslagen som hon gör.

Ahern
Fru ordförande, jag välkomnar det samarbete, i vilket fall om demokratisk kontroll, som jag hör runt om i kammaren och jag välkomnar stödet för de framlagda ändringsförslagen.
Vi får inte underskatta farorna med att Europa blir en plutoniumekonomi, om detta avtal genomförs. Det uppmuntrar aktivt upparbetning i Sellafield och La Hague och ökar plutoniumproduktionen. Sjö-, land- och flygtransporterna av kärnbränsle kommer att öka med de risker som detta medför. Irland utsätts redan för betydande risker på grund av upparbetningen i Sellafield och år 2010 kommer Sellafield att ha upparbetat 545 000 kilo utbränt kärnbränsle. Enligt detta avtal skall mer kärnavfall föras till Sellafield, inte bara över Irländska sjön, utan även med flyg. Avfallet skall upparbetas, vilket skapar 160 gånger mer radioaktivt avfall än det startade med.
Vi är också mycket oroade över nyligen genomförda studier av leukemispridning kring La Hague och vi har sett liknande studier i Sellafield. Det blir allt tydligare att upparbetning utgör en särskild fara för hälsa och säkerhet för människorna i Europa.
När stora mängder radioaktivt material sprids och transporteras över kontinenten, hur skall säkerhetsåtgärderna rimligtvis klara farorna? Olyckor sker, som till exempel när ett amerikanskt flygplan tappade en atombomb över Spanien för många år sedan. Man måste också tänka på, att när det förekommer stora mängder plutonium, är säkerhetsriskerna mycket stora. Det krävs bara tre till fem kilo plutonium för att framställa en atombomb. Det finns tusentals ton nu och hamstringen fortsätter.
Jag skulle vilja återgå till frågan om demokratisk kontroll av andra kärnkraftsavtal. Just i detta nu har kommissionen informerat oss om avtalet med Korea. Detta är ett särskilt känsligt område för demokrati och vi anser inte att lösningen är att ingå kärnkraftsavtal med dessa länder. Vi måste åtminstone se till att parlamentet deltar i dessa kärnkraftsavtal i framtiden.

Sandbæk
Fru ordförande, jag vill gärna ta tillfället i akt och gratulera Nuala Ahern för hennes betänkande, som på avgörande punkter skärper det avtal, som nu är uppe till behandling. Det är, som det helt riktigt påpekas, under all kritik, att Europaparlamentet inte dras in i Euratomavtalet. Det finns en bred enighet om att demokratisera och öppna de förhandlingar som äger rum i EU, och det är därför obegripligt, att Europaparlamentet inte formellt har blivit delaktig i just detta beslutsförfarande. Europas befolkning kan helt enkelt inte var betjänt av att ett så viktigt ämne som utnyttjandet av atomenergi inte diskuteras fullt offentligt, utan i stället avhandlas bakom lyckta dörrar av kommissionens tjänstemän. Kravet på Europaparlamentets deltagande är särskilt viktigt, vad beträffar kommande avtal mellan Euratom och tredje länder. Som det ser ut i dag, finns det ingen eller nästan ingen kunskap om dessa länders nukleära förhållanden.
Jag ansluter mig också argumentet, att det nya avtalet mellan Euratom och USA inte tycks bidra till att reducera den så kallade plutoniumekonomin. Däremot tillåter avtalet mellan Euratom och USA en ökad upparbetningsindustri för plutonium, vilket är synnerligen otillfredsställande. Det kommer utan tvivel att leda till en större global spridningsrisk, och jag antecknar mig till minnes, att det också är i strid med parlamentets beslut om en utvidgning av icke-spridningsfördraget avseende utvecklandet av alternativa och hållbara energikällor.
Endast genom att rösta för betänkandet i dag kan vi försäkra oss om, att kommande internationella förhandlingar på det nukleära området kommer att skötas på ett demokratiskt försvarligt sätt.

Blot
Fru ordförande och ärade kollegor, när jag läste vår kollegas betänkande fick jag intrycket av att jag tittade på en absurd teaterpjäs skriven av Dürrenmatt eller Bertold Brecht.
Först sägs det att avtalet är synnerligen obalanserat. Jag syftar här på ingresserna E och F som betonar USA: s ensidiga åtgärder åtminstone sedan 1978, avsaknaden av ömsesidighet samt den ständiga obalansen i kärnkraftsfrågor vad gäller makt och diplomatiska förbindelser mellan Förenta staterna och Europa.
Därefter sägs det att avtalet inte har förhandlats fram demokratiskt och att Europaparlamentet har helt åsidosatts, och punkterna 4, 5 och 6 i resolutionen visar att informationen till Europaparlamentet för en bedömning av avtalets tillämpningsvillkor varit synnerligen bristfällig.
För det tredje sägs det att avtalet kommer att utveckla plutoniumekonomin som kan bli en källa till oro och att säkerhetsföreskrifterna på många områden är otillräckliga, i synnerhet inom flygtransporter.
Slutsats efter denna ström av kritik som finns i motiveringen och även i yttrandet från utskottet för externa ekonomiska förbindelser, punkt 9: vi välkomnar avtalet utan förbehåll. Jag måste säga att det ändå är fantastiskt att vi drar denna slutsats efter att ha fört helt motsatt resonemang.
Därför kommer vi inte att ställa oss bakom texten och vi är förvånade över att man nästan alltid menar att avtalen mellan Amerikas förenta stater och Europa är ojämlika men att vi trots det måste ställa oss bakom dem. Det visar verkligen Europas underordnade ställning i den transatlantiska dialogen.

Papoutsis
Fru ordförande, kollegor, jag skulle först vilja tacka Ahern för betänkandet som hon presenterade idag.
Som ni känner till började detta avtal att träda i kraft den 12 april 1996. Aherns betänkande tar i samband med avtalet upp många frågor som jag skall försöka att besvara. Jag vill också svara på de kommentarer som behandlades tidigare av de ärade ledamöterna.
Först och främst, betänkandet ägnar sig åt Europaparlamentets roll rörande grunden för EURATOM-fördraget. Såsom ni vet har Europeiska kommissionen lagt fram vissa förslag till regeringskonferensen. I ett av dessa betänkanden som lades fram rekommenderades sammanslagningen av de tre gemenskaperna i en enda enhet med en större insyn som orsak. I ett annat betänkande rekommenderade kommissionen också att lägga till ett kapitel till fördraget angående energin.
Nu beträffande parlamentets information. Europeiska kommissionen informerade Europaparlamentets energikommission angående framsteget i förhandlingarna med USA: s regering under det att dessa förhandlingar varade, under sessionerna i december 1994, i januari och i mars 1995, medan dessa förhandlingar fortfarande var under utveckling. Även den 10 maj 1995 informerade vi parlamentet om att kommissionen framförde ett förslag angående rådets godkännande av avtalet. Och dessutom, genast efter de följande månaderna, i november 1995, lade kommissionens generaldirektorat för energi själv fram en kopia av det undertecknade avtalet till parlamentets energikommission.
Resolutionen ägnar sig åt de konsekvenser som användandet av kärnenergi har, och som leder till en s. k. plutoniumekonomi. För en livskraftig ekonomisk utveckling är det tydligt att det är viktigt för alla länder med en balanserad sammansättning av bränslen, där alla energikällor skall spela sin rätta roll. Kärnenergin är naturligtvis inte någon energikälla som används i alla medlemsländer i Europeiska unionen. Men likväl är det en viktig energikälla eftersom den representerar ungefär en tredjedel av den totala elproduktionen i Europeiska unionen.
Fru ordförande, med resolutionsförslaget ges ett ytterligare stöd till denna plutoniumekonomi i avtalet. Men EURATOM-fördraget tvingar inte i något fall och utövar inte något tryck på medlemsstaterna för att upparbeta det använda kärnbränslet. Som ni säkerligen vet, beror ett sådant beslut på varje medlemsstat, liksom även den selektiva användningen av plutonium i produktionen av blandoxidbränsle. Några stater i Europeiska unionen har valt upparbetning. Upparbetningen av kärnbränsle görs emellertid inte i Europeiska unionen nu, men kommer att ske redan om ungefär 25 år. Med särskild omtanke naturligtvis, om en säker hantering av använt plutonium.
EURATOM-fördraget blandar sig inte i varje enskild medlemsstats val angående användandet eller inte av kärnenergi, eller angående upparbetningen av använt kärnbränsle. Också på grund av detta utesluter ett avtal om nukleärt samarbete med tredje land, vilket ingår i tillämpningen av Fördraget, ett ingripande i politiken i en medlemsstat i Europeiska unionen. Och jag vill understryka att just detta erkänns formellt av båda sidor, både Europeiska unionen och USA, i det nya avtal som vi slöt. Man kan följaktligen inte säga att avtalet uppmuntrar upparbetningen. Tvärtom skulle jag vilja säga att det snarare utgör en lämplig ram för att politiskt och rättsligt fastslå de genomförbara arbeten för upparbetning till vilka klyvbart material av amerikanskt ursprung används, eftersom det är en medlemsstats önskan, medan man parallellt förutser tillräckliga garantier för en icke-spridning av nukleärt material grundade på de giltiga multilaterala avtalen.
Av denna anledning beslutade avtalsparterna att bevara vissa rättigheter och skyldigheter efter avtalets utgång. Alldeles särskilt kom parterna överens om den obestämda giltigheten för skyldigheterna angående garantierna för användandet i fredliga syften och det naturliga skyddet av nukleärt material. Detta beslut fattades med den motiveringen att efter utgången av avtalet skulle det klyvbara materialet fortsätta att vara lämpligt för nukleära ändamål, något som naturligtvis utgår ifrån potentiella och hypotetiska risker med spridningen av nukleärt material. Dessa tre allmänna skyldigheter kommer följaktligen att bidraga till att det inte uppstår risker med spridningen av nukleärt material efter upphävandet av den rättsliga ramen på vars grund handeln skedde. Garantierna som krävs i avtalet är de som förutses i EURATOM-fördraget samt de som utövas av Internationella atomenergiorgan inom ramen för avtalen som har slutits mellan EURATOM och dess medlemsstater. Dessa åtgärder som vi redan har vidtagit och ramen för samarbetet fastslår att Europeiska unionen är det område i världen som har de största garantierna, något som erkänns i stor grad av den internationella gemenskapen.
EURATOM: s säkerhetsföreskrifter garanterar framför allt det faktum att det nukleärt materialet - bland annat plutonium - inte saknas i de kontrollerade installationernas inventarium. EURATOMS säkerhetskontroll disponerar faktiskt idag tekniska och administrativa medel för utförandet av detta arbete.
Jag skulle också vilja påminna er om att Europeiska kommissionen deltar i och stödjer initiativ som tagits i hela världen i syfte att produktionen av plutonium med lämplig kvalitet för vapentillverkning upphör och att också ett fortsätt upprätthållande av existerande lager upphör. Europeiska kommissionen stödjer också, bland annat, det begynnande och även lägliga fullbordandet av förhandlingarna om slutandet av ett avtal om ett förbud av produktion av klyvning av material i kärnvapensyfte, inom ramen för Nedrustningskonferensen i Genève. Vi deltar också, fru ordförande, i arbetena som utförs av gruppen för kontroll av kärnavfall och som pågår under beskydd av Internationella atomenergiorganet i Wien.
Fru ordförande, som avslutning skulle jag vilja tillkännage att Europeiska kommissionen anser att detta avtal står som garant för den europeiska kärnindustrin, då denna hanterar material som medför skyldigheter gentemot USA, säkerhet vid tillförseln, att det garanterar en stabilitet och ett mångårigt förutseende inom ramen för Europeiska unionens allmänna energipolitik, såsom det formuleras i vitboken.
Dessutom bidrar avtalet till en intensifiering av politiken rörande en icke-spridning av nukleärt material. Europeiska kommissionen välkomnar ståndpunkten som båda de parlamentariska utskotten antar, både utskottet för forskning, teknologisk utveckling och energi och utskottet för externa ekonomiska förbindelser, och jag vill också gratulera Ahern till hennes arbete och naturligtvis alla de ledamöter som har tagit till orda idag på morgonen.

Ordföranden
Jag förklarar debatten för avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum kl. 11.00.

Ramavtal om samarbete EG - Chile
Ordföranden
Nästa punkt på föredragningslistan är betänkande (A4-0023/97) av Miranda de Lage för utskottet för ekonomiska förbindelser om förslag till rådets beslut (KOM(96)0259 - C4-0450/96-96/0149(CNS)) om ingående av ett ramavtal om samarbete i syfte att som slutlig målsättning förbereda en politisk och ekonomisk associering mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan och Chile å andra sidan .

Miranda de Lage
Fru ordförande, ärade ledamöter, under de senaste tio åren har Europeiska unionen ingått en mängd avtal med den latinamerikanska kontinenten för att först lansera och nu förstärka handelssamarbetet med denna grupp länder. Tredjegenerationsavtalen, det med Chile som fortfarande är i kraft går tillbaka till 1990, innebar ovanpå allt annat ett politiskt stöd till demokratiseringsprocessen, stabiliteten och den regionala integrationen.
Dessa var det europeiska svaret till länder som genom sitt institutionella och ekonomiska utvecklingsstadium nu är handelsassocierade men också politiskt allierade. Bland denna grupp länder framträder Chile på grund av sin dynamik, sin ekonomiska öppenhet och politiska vilja. Chile har lyckats övervinna många av de politiska svårigheter som alla länder möter när de återfår sin frihet efter en lång och fruktansvärd diktatur. Begränsningarna av den demokratiska fördjupningsprocessen, som den nu gällande konstitutionen innebär, utgör fortfarande ett hinder för en fullständig utveckling mot en rättsstat med en tydlig definition av de funktioner varje maktområde bör spela i en fullständig demokrati.
Europaparlamentet är medvetet om de nuvarande svårigheterna i den chilenska institutionella ordningen, men 1998 kommer att bli ett avgörande år och ett gott bevis på medlemsstaternas, kommissionens och parlamentets förtroende för Chiles framtid. Idag debatterar vi de nya ramrelationerna vilkas slutliga mål är liberaliseringen av allt handelsutbyte. Den nuvarande avtalstexten innehåller detta ambitiösa mål och innebär den förberedande fasen inför den framtida associeringen. Avtalet lämnar två viktiga frågor obesvarade: när och hur vi skall gå över till slutfasen. Emellertid måste jag betona att denna obeslutsamhet inte på något sätt inskränker den politiska, handelsmässiga eller ekonomiska betydelsen av den första fasen, eftersom texten klargör de avtalsmässiga ramarna och den politiska viljan i slutfasen.
Parlamentet gratulerar till att demokratiklausulen om mänskliga, sociala och miljömässiga rättigheter klart och tydligt uttrycks i den mest kompletta versionen. Detta åtagande, fru ordförande, gör det möjligt för oss att insistera på behovet av en överenskommelse utifrån rätten till en förbehållslös rättvisa och jag beklagar att jag återigen måste avkräva de chilenska myndigheterna, som alltid är känsliga för denna kammares åsikter, en lösning på fallet med den spanske medborgaren Carmelo Soria, så att vi definitivt kan avsluta den etiska tvist som hans familj driver och om vilken parlamentet vid flera tillfällen har uttalat sig. Avtalet upprättar dessutom en regelbunden politisk dialog och inkluderar ett uttalande om den parlamentariska dialogen som skall göra det möjligt för ett närmande och en diskussion i lämpligt forum om alla frågor av ömsesidigt intresse. Den ekonomiska och handelsmässiga dialogen formar sig till ytterligare en grundpelare som utvidgas till parternas relationer med tredje land.
I detta sammanhang vill jag lyckönska kommissionen för att ha föreskrivit en "landgång " som möjliggör en koordination av liberaliseringsmekanismerna med de som förutsätts i Mercosuravtalet, liksom studier av en möjlig medverkan av Chile i unionens och Mercosurs samarbetsprogram. Avtalet glömmer inte samarbetet för social utveckling, modernisering av staten som är en mycket viktig fråga, utbildning, yrkesutbildning, miljö eller forskning och utveckling av ny teknologi.
Avtalet är helt enkelt ett excellent instrument som föranleder enorma ekonomiska förväntningar på en hållbar utveckling och som dessutom är ett stort politiskt stöd från unionens sida som utan tvivel gynnar fördjupandet av demokratin i Chile och en fullständig rättsstatlig utveckling.
Som föredragande för utskottet för externa ekonomiska förbindelser vill jag slutligen tacka för åsikterna som vi fått genom yttranden från tre utskott, vilka har kompletterat några av de aspekter som jag lägger fram och som till stor del har tagits i beaktande i motiveringen.

Smith
Fru ordförande, jag vill gratulera min kollega fru Miranda de Lage till hennes utmärkta betänkande. Hon har på ett mycket tillfredsställande sätt tecknat bakgrunden till detta ramavtal om samarbete. När vi debatterade det i utskottet, hade många av oss blandade känslor om den nuvarande situationen i Chile med tanke på vår historiska kunskap om situationen.
Samtidigt som vi så gott vi kan vill stödja de demokratiska krafterna i Chile, är vi medvetna om att det fortfarande återstår en del i Chiles övergång till full demokrati. Det är de väpnade styrkornas fortsatta roll, behovet av en garanti för rättsväsendets oberoende etc. Mot den bakgrunden har fru Miranda utarbetat ett utmärkt betänkande, väl medveten om dessa särskilda omständigheter.
Detta är den särskilda bakgrunden, men jag skulle särskilt vilja fråga kommissionsledamoten om den diskriminerande skattepolitiken mot alkohol i Chile. Som anhängare av skotsk whisky, skulle jag vilja koncentrera mig på det.
Jag har några frågor till kommissionen. Denna diskriminering har pågått sedan 1985. Vi är medvetna om att den chilenska regeringen alltför länge har förhalat förslag om att undanröja diskrimineringen. Vi har förstått att Leon Brittan under sitt besök gjorde det klart att om inte GATT-kompatibel lagstiftning förelades kongressen före slutet av månaden, skulle Europeiska unionen kräva WTO-konsultationer.
Kan kommissionen ge mig en bestämd försäkran om att vi tänker hålla oss till den tidsfristen för att begära WTOkonsultationer? Vi vill att kommissionen behåller trycket på Chile och jag skulle vilja att kommissionsledamoten gav mig en bestämd försäkran på den punkten.

Valdivielso de Cué
Fru ordföranden, först av allt vill jag uttrycka min grupps tillfredsställelse över att kammaren klart kommer att godkänna ramavtalet om samarbete mellan EU och Chile.
Detta blandade avtal innehåller många paralleller med det interregionala ramavtalet mellan Europeiska unionen och Mercosur, då båda avtal har samma målsättning. Det nya samarbetsavtalet mellan EU och Chile följer inte någon av de tidigare modellerna. Det är ett förberedande avtal av ett nytt slag och innehåller inga klausuler om positiva åtaganden för inledande av handelsförhandlingar och övergång till slutfasen. Det lämnar istället två nyckelfrågor om den framtida associationen mellan Europeiska unionen och Chile obesvarade: när och hur vi skall gå över till den efterföljande gradvisa och ömsesidiga liberaliseringen av allt handelsutbyte. Såväl i avtalet mellan EU och Mercosur som i detta finns vagheter som inte underminerar dess politiska betydelse men som enligt min åsikt gör avtalet otydligt. Man förutser inte uttryckligen möjligheten av att utvidga avtalet till andra länder i södra Sydamerika men däremot tas ett viktigt steg genom att, medan det interregionala ramavtalet mellan Europeiska unionen och Mercosur inte omfattade behovet av samarbete i frågor om offentliga kontrakt, har Chile accepterat att detta inkluderas. Trots detta saknar vi fortfarande en öppnare ekonomisk dialog och en dialog om samordnade strategier i internationella sammanhang.
Den ekonomiska och handelsmässiga dialogen är begränsad och inskränkt till endast bilaterala frågor. På samma sätt som i det tidigare fallet med avtalet mellan Europeiska unionen och Mercosur, beslutade båda parter att handelssamarbetet skulle träda i kraft snarast möjligt, ett beslut som togs utan att parlamentet först rådfrågades vilket borde ha skett utifrån innehållet i handelsbestämmelserna, och samma vagheter angående de institutionella följder och dess budgetmässiga konsekvenser upprepas. I vilket fall bör parlamentet speciellt värdera det faktum att den så kallade demokratiklausulen eller klausulen om mänskliga rättigheter har tagits med i detta avtal. I utskottet för externa ekonomiska förbindelser bedömer vi den ekonomiska och handelsmässiga dialogen som en periodisk grundpelare i avtalet eftersom avtalet innefattar en mycket detaljerad arbetsplan i vilken alla grundläggande element för att förhandla om en verklig frihandelszon finns med.
Slutligen vill jag uttrycka vårt missnöje över oklarheterna i de finansiella åtagandena och kommissionens negligering av detta område såväl i innehållet som i planeringen, såsom budgetutskottet påpekade. Detta tyder helt enkelt på svaghet i den politiska dialogen på parlamentsnivå. Europaparlamentet omnämns inte ens i avtalet.
Slutligen vill jag lyckönska föredraganden för detta betänkande.

Bertens
Fru ordförande, den liberala gruppen kommer i dag att uttala sig positivt om ramavtalet med Chile. Vi gör inte det för att allt där är utmärkt och i det bra betänkandet från fru Miranda de Lage har vi sett att det inte uppfyller förväntningarna, utan för att i varje fall stödja en positiv utveckling. Övergången till en total demokrati är ännu inte avslutad och som också herr Smith redan har sagt, militärerna spelar fortfarande en stor roll där. Detta avtal syftar till förverkligandet av ett politiskt och ekonomiskt samarbete.
På ekonomiskt området är förbindelsen med Chile potentiellt hoppingivande. Mycket måste fortfarande regleras, men engagemanget för en ömsesidig liberalisering, det finns. Detta avtal passar in i utvecklingen av våra förbindelser med Latinamerika som kanske visserligen lämnar utrymme för skillnad mellan länderna men som ändå fortsätter att utgöra en helhet. Något mer överskådlighet i detta avtal hade varit önskvärt. Den femtioelfte nya och den femtielfte avvikande modellen har nu åter utvecklats och åter har en seriös parlamentarisk dialog endast reglerats indirekt.
Slutligen på grund av förbindelsen MERCOSUR - Chile är det av största vikt att vi vid utarbetandet av detta avtal också tar hänsyn till utarbetandet av avtalet mellan unionen och MERCOSUR.

Puerta
Fru ordförande, gruppen Europeiska enade vänstern - Nordisk grön vänster tillmäter dialogen med Chile och rådets beslut att ingå ett samarbetsavtal som inom kort konverteras till ett politiskt och ekonomiskt associationsavtal en utomordentlig vikt. Men inför detta betänkande, som är mycket väl genomfört av Ana Miranda de Lage, får vi en kluven känsla och vision. Å ena sidan är vi överens om att vi måste ta det här steget, vi kommer att stödja förslaget och ber kommissionen att fortsätta med dialogen och de åtgärder som redan pågår, men vi tror inte att många av kraven uppfylls.
Vi rör oss ofta inom retoriken i stället för i den politiska verkligheten. När vi säger att vi delar samma demokratiska värderingar om stöd till mänskliga rättigheter och en pluralistisk demokrati, måste vi också medge att Chile inte är någon fullt utvecklad demokrati. Vi vet att samma sak sker på andra ställen på jorden, i andra länder som demografiskt är viktigare än de vi har kontakt med nu. Vi vill inte vara hycklare eller sekterister men vi måste prata högt om att Chile inte är en fullt utvecklad demokrati. När jag och andra parlamentsledamöter hade förmånen att få delta i folkomröstningen som satte punkt för Pinochets presidentskap, denna blodiga diktator, som republikens president, trodde vi att Chile på några få år skulle återvinna demokratin helt och hållet men det har inte blivit så. General Pinochet, som med sina blodbesudlade händer är politiskt och moraliskt fördömd av världssamfundets länder, och inte kan resa till många av världens länder därför att demokrater inte tar emot honom, har fortfarande en viktig position i Chile, jag säger inte dominerande men viktig, eftersom han har den direkta rätten att utse senatorer och har ett mycket viktigt inflytande över domstolsväsendet. Han håller helt enkelt Chiles demokrati under ett visst förmynderskap.
Jag känner till de chilenska demokraternas och de chilenska institutionernas ansträngningar för att övervinna situationen men vi måste erkänna hur det ser ut. Denna vädjan om gemensamma värderingar möter det reella faktum att man inte kan utöva de demokratiska värdena, man kan inte ens kräva fullständig redovisning av de brott som begicks i ett mycket närliggande förflutet. Det finns många exempel på detta och det viktigaste är fallet med Carmelo Soria. Carmelo Sorias familj har erbjudits privata uppgörelser men Chiles högsta domstol tillämpade amnestilagen på de skyldiga till mordet, trots att det handlar om en internationell tjänsteman mördad av statens väpnade styrkor vars högsta ansvar innehas av överbefälhavaren för Chiles armé och som fortfarande till stor del har kontroll över situationen. Det är inte tillräckligt med privata uppgörelser och vi vädjar till kommissionen att fortsätta på linjen, som vi vet har påbörjats, med att ställa krav.
Det finns utan några tvivel andra mindre men viktiga frågor, som konfiskeringarna av europeiska medborgares tillgångar. I betänkandet och framför allt i yttrandena från olika utskott, diskuteras dagstidningen Clarín som inte har återlämnats till sina ägare. Men ägaren till Clarín har namn och efternamn: han heter Víctor Pey och kan inte inför domstolarna åstadkomma återlämnandet av en tidning i vilken han har 100 % av aktierna, en tidning som exproprierades på hans eget kontor i ett överfall av en militärpiket. Detta är små exempel, och stora exempel när det gäller Carmelo Soria, på kränkningen av mänskliga rättigheter. Vad angår betänkandets huvudsak, anser vi att ett samtyckesförfarande hade varit det riktiga och vi är beslutna att se till att det förlorar sin flyktighet och konkretiseras politiskt och ekonomiskt.

Kreissl-Dörfler
Fru ordförande, när jag i september 1995 gjorde uppehåll i Chile med Sydamerikadelegationen, stormades jag rent ut av mänskliga rättighetsgrupper och miljögrupper. De var alla mycket rädda för att det nya avtalet mellan EU och Chile inte skulle bidra till att lösa de mest prekära problemen. De hänvisade till den inskränkta demokratin, till straffriheten av personer som bryter mot mänskliga rättigheter, till bristande våldsdelning och Pinochets fortsatta makt. "Jämförelsen med den asiatiska tigern haltar ", säger de, "eftersom landet är en tiger utan urskog! " Makroekonomiskt ligger Chile visserligen bra till, men skogen huggs ner totalt, havet överfiskas och kopparbrytning och exportjordbruk leder landet i en ekologisk katastrof.
På hela kontinenten är skillnaden mellan fattig och rik bara större i Brasilien. Chilenarna bad mig därför att vi skulle arbeta för en oinskränkt demokrati i Chile, för en ekonomisk utveckling, där människorna och inte bara de multinationella företagen är delaktiga och för en ekologisk utveckling. När Ni nu betraktar avtalet, ser Ni att ingenting av detta har uppfyllts. Chile skall hädanefter bli en ännu mer attraktiv grund för koncerner och investerare. De utlovas ytterligare handelsliberaliseringar, och handels- och skatterättsläget skall riktas på Europa.
Skall då beroendet av råvaruexporten i framtiden stiga från 91 % till 100 %? Kommissionsledamot, människorättsklausulen, miljöskyddet och bistånd till de fattigaste i avtalet är dock inget annat än de vanliga, lyriska ingredienserna. Om det inte vore Ni, skulle Pinochet vara den förste att avgå, innan avtalet över huvud taget träder i kraft. Triangeln Chile/Mercosur/EU skall bli världens största frihandelszon, men vem kommer då att kontrollera frihandlarnas handelsfrihet? Redan nu har ikraftträdandet av de handelspolitiska aspekterna i avtalet helt enkelt föregripits genom brevväxling. Vi från De gröna kommer därför att lägga ner våra röster, eftersom detta avtal inte motsvarar det, som människorna där verkligen vill ha. Kommissionsledamot, lite mindre lyrik, men mer realitet och klara budskap från Er sida kunde man också önska sig en gång!

Van der Waal
Fru ordförande, efter att avtalet med MERCOSUR kommit till är det av vikt att också de politiska och ekonomiska förbindelserna med Chile dras in. Vid genomförandet av ramöverenskommelsen måste framför allt uppmärksamhet fästas vid bekämpningen av fattigdomen och underutvecklingen i Chile. Trots den ekonomiska tillväxten lever en stor del av den chilenska befolkningen fortfarande under fattigdomsgränsen. Vidare kan ramöverenskommelsen ha en positiv inverkan på övergångsprocessen till en parlamentarisk demokrati.
En viktig beståndsdel i överenskommelsen utgörs av avtalen med hänsyn till den framtida liberaliseringen av handelstrafiken. Trots att det inte på kort sikt kommer att vara fråga om någon frihandelszon mellan den Europeiska unionen och Chile, anger föredragande i sitt betänkande redan att jordbrukssektorn kommer att spela en nyckelroll i de framtida förhandlingarna om frihandel. Nyligen publicerade kommissionen ett meddelande om WTO-aspekterna av preferensöverenskommelser mellan den Europeiska unionen och tredje land. Där anges helt riktigt som princip att stridighet med den gemensamma jordbrukspolitiken måste förebyggas.
Därför skall man akta sig så att stapling av frihandelsavtal inte leder till stora oönskade bieffekter i medlemsstaterna. En framtida frihandelszon med Chile kan då också endast få fäste i överensstämmelse med WTO-kriterierna och efter en grundlig analys av för- och nackdelarna som är knutna till det.
Fru Miranda har presenterat ett klart betänkande. Vi instämmer i avtalet.

Speciale
Herr ordförande! Låt mig först instämma i Mirandas betänkande och göra ett påpekande. Jag anser att, trots alla sina begränsningar, så innehåller det här avtalet ett viktigt element: införandet av en demokratiklausul, som uppfyller kravet - vilket även Puerta har påpekat i kammaren - på en fullständig övergång till en demokratisk regim, behovet av att befästa den politiska och civila maktens överhöghet i förhållande till armén, rättsväsendets självständiga ställning, straffbarheten när det gäller brotten mot mänskliga rättigheter som begåtts i det förgångna: och detta gäller general Pinochet och hans anhängare.
Den andra fråga som jag skulle vilja lyfta fram är betydelsen av att detta avtal ingås inför mötet med " parlatino" - det sydamerikanska parlamentet. Jag vill dessutom säga att vi hela tiden bör vidareutveckla våra kontakter med hela Sydamerika. Avtalet kan vara en hjälp i det avseendet, men vi har ett mål: ett heltäckande avtal mellan Europeiska unionen och Sydamerika, mellan Europaparlamentet och " parlatino" .

García-Margallo y Marfil
Fru ordförande, jag skall försöka låta bli att upprepa de tankar som redan har uttryckts och endast markera min enighet eller oenighet med de tidigare inläggen.
För det första, detta avtal med Chile är viktigt i ett ramverk som präglas av den europeiska industrins förlust av konkurrenskraft vilket avspeglas i förlusten av marknadsandelar i de industriella länderna. I detta sammanhang har relationerna med Latinamerika i allmänhet och med Chile i synnerhet en speciell betydelse. Inom Latinamerika har relationerna med Chile en särskild vikt. Betänkandet understryker tre viktiga aspekter: de politiska handelsekonomiska och sociala aspekterna.
Jag instämmer fullkomligt i inlägget från min landsman Alonso Puerta. Jag hoppas att vi också är överens i ambitionen att kräva respekt för en fullt utvecklad demokratisk modell när vi talar om andra länder på samma kontinent.
För det andra håller jag med föredraganden i den speciella betydelse detta avtal har i en tid då Chile tycks överge sin geometriskt föränderliga modell i relationerna med andra länder för att intensifiera relationerna med Mercosur. Därför anser jag att allusionen på en "landgång " är mycket intelligent, för att fastställa den definitiva modellen för relationer med Chile vad gäller relationerna till Mercosur.
För det tredje instämmer jag helt med de talare som har uttryckt sin oro för de möjliga sociala skillnaderna som den nuvarande ekonomiska modellen i Chile kan förorsaka.
Slutligen, fru ordförande, tror jag såsom alla talare har understrukit, att det är dags att som vi säger på spanska, lämna muserna och gå till teatern. Och om vi vill lämna muserna och gå till teatern är det omöjligt att bortse ifrån parlamentet och, vad som är mer signifikativt, bortse från att koncentrera denna strävan på ett uttryckligt belopp i budgeten vilket vi mycket snart kommer att få tillfälle att diskutera.

Newens
Herr ordförande, utvecklandet av närmare förbindelser mellan Europeiska unionen och Latinamerika är av största betydelse. Därför välkomnar jag avtalet med Chile och lyckönskar föredraganden. Även om den nuvarande regeringen önskar att respektera mänskliga rättigheter, finns det många olösta fall kvar från general Pinochets militärdiktatur, som var ansvarig för över 3 000 officiellt erkända mord utan laglig rättegång. Mer än 1 000 av dessa fall är fortfarande olösta. När general Pinochet avgår som överbefälhavare 1998, skall han bli senator på livstid, oaktat att senaten redan kontrolleras av högern till följd av Pinochets tidigare utnämningar. Den kan på så sätt förhindra reformer som inte har två tredjedelars majoritet i underhuset. Vissa militärledare arbetar fortfarande på att stoppa rättsliga åtgärder mot de som ansvarar för kränkningarna av mänskliga rättigheter och för offrens rättigheter.
Vi måste vara mycket bestämda på den här punkten. Vi måste också erkänna behovet av att bekämpa fattigdomen och inte bara ge ett oinskränkt godkännande till en nyliberal modell. Trots det bör vi stödja det här betänkandet och jag vill ännu en gång lyckönska Ana Miranda för allt som hon har gjort.

Heinisch
Herr ordförande, om några dagar firar vi 50-årsdagen av beståendet av det oss som Europeiskt folkparti närastående konservativa partiet i Chile. Det sätt som detta jubileum kan firas på visar att demokratin i Chile är levande. Reformprocessen i Chile är en av de mest utvecklade och stabilaste i Latinamerika. Ramavtalet utgör en viktig pelare för dessa demokratiska reformer.
Chile har med avtalet gjort upp förbindelserna till medlemsländerna i EU på grundval av ett värnande av de mänskliga rättigheterna och demokratins principer. Likväl har övergången till ett oinskränkt demokratiskt system ännu inte fullbordats. Vid våra egna krav på förverkligandet av demokratiska värden bör vi dock inte förlora ur sikte att grunden för en demokrati utgörs av folkets delaktighet. I framtiden bör rådet på ett bättre sätt garantera parlamentets rättmätiga delaktighet.
Trots denna kritik av rådets tillvägagångssätt, bifaller jag helt och hållet de Lages betänkande och innehållet i avtalet. Jag välkomnar speciellt följande punkter: Det eftersträvade samarbetet för utveckling av informationssamhällets strukturer kan leda till bättre förståelse mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan och Chile å andra sidan, detta inte minst, eftersom vi bygger vår dialog på grundval av gemensamma värderingar. Avtalet innehåller dessutom konkreta punkter, som kan vara till direkt hjälp för befolkningen. Vid mitt senaste besök i Chile skildrades problem inom grundskoleutbildningen. Det gläder mig därför extra mycket att man har insett detta problemområde och tagit upp det i avtalet.
Till sist vill jag också ur nationell synvinkel säga att Tyskland nog snart kommer att ha avslutat omsättningsprocessen för avtalet och arbetar för att de chilensk-europeiska förhållandena på grundval av avtalet fortsätter att utvecklas i positiv riktning.

Barón Crespo
Herr ordförande, Chile är utan tvekan det land i Latinamerika som geografiskt är mest avlägset, men som politiskt sett ligger Europaparlamentet närmast, vilket vi nu kan skåda med anledning av folkomröstningen i Chile och den kamp för demokrati som där förs. Idag är Chile ett utvecklat land, ett land som betraktar tre kontinenter ur en ekonomisk synvinkel, och det är viktigt att vi stärker våra ekonomiska förbindelser med Chile.
Men vad jag åsyftar, och det som jag hade den äran att framföra å Europaparlamentets vägnar inför den i Valparaiso församlade chilenska kongressen, är vårt entydiga stöd för att en fullt utvecklad demokrati införs i Chile, där den civila maktens suveränitet ska vara den grundläggande faktorn. Därför stöder utskottet för utrikes-, säkerhets- och försvarsfrågor såväl det arbete som kommissionen för sanning och försoning har utfört som bildandet av ett nationellt organ för återställande och försoning. Samtidigt är det av stor vikt att angelägenheter som de som redan nämnts i fråga om fallet Soria och dagstidningen Clarín klargörs och framför allt att missförhållandena i den chilenska demokratin undanröjs.

Marín
Herr ordförande, ärade ledamöter, det är med stor tillfredsställelse jag mottager ledamot Mirandas betänkande, där man i analysen och slutsatserna om det nya ramavtalet mellan Europeiska unionen och Chile såväl erkänner som förstärker det arbete Europeiska kommissionen hitintills har utfört. Undertecknandet av detta avtal kommer substantiellt att förändra våra relationer till Chile, inom ramen för Europeiska unionens nya strategi, som är ett nytt sätt att se på relationerna till Latinamerika.
Chile har under de senaste åren utmärkt sig, såväl regionalt som internationellt, genom sin goda ekonomi, diplomatiska dynamik och aktiva närvaro på världsmarknaden. Chile har ingått frihandelsavtal med de flesta länderna i den latinamerikanska integrationssammanslutningen (ALADI) och bilaterala avtal med Mexiko och Kanada, man har anslutit sig till asiatiska Stillahavsorganisationen (APAFRI) och man har undertecknat ett avtal med Mercosur. Det nya avtalet med Europeiska unionen grundar sig på denna faktiska realitet och man erkänner däri den särskilda roll Chile spelar i södra Latinamerika. Å andra sidan är den slutliga målsättningen som fastställts mycket ambitiöst: ett inrättande av en politisk och ekonomisk associering parterna emellan.
Mekanismen är densamma som i avtalet Europeiska unionen-Mercosur. I samband med igångsättandet av första fasen har parterna - Europeiska unionen och Chile - redan den 16 december låtit den gemensamma kommittén sammanträda för att fastställa avtalets nödvändiga institutionella struktur, och första sammanträdet för gemensamma underkommittén för handel skall som beräknats ske under de första sex månaderna av 1997.
Ledamot Miranda förklarar i sitt betänkande uttömmande avtalets struktur och räckvidd. Jag skall för min del begränsa mig till att påminna om de innovativa avsnitten. Med den erfarenhet som finns och genom att ta itu med de utmaningar som den kontinuerliga teknologiska och industriella utvecklingen för med sig, innebär samarbetet att horisonterna vidgas för att omfatta viktiga områden som till exempel tjänstesektorn, investeringar, vetenskap och teknik, samt informationsteknik och telekommunikation. Man räknar också med möjligheten att genomföra gemensamma projekt med Mercosur, tack vare systemet med "landgång ", ringaktad i sina dagar men, som det har visat sig, skapad av kommissionen, vilket är något som i högsta grad intresserar oss.
Beträffande några av de uttalanden som gjorts vill jag påpeka att det här avtalet, såsom majoriteten av de avtal som vi ingår med Latinamerika, lägger särskilt stor vikt vid hur man skall komma till rätta med den sociala obalansen. Därför är kampen mot fattigdom, stödet till SMF, de åtgärder som vidtas till förmån för de mest utsatta grupperna i samhället - ungdomar och kvinnor - helt införlivade med våra samarbetsprogram med Chile. Jag godtar emellertid inte avsaknaden av miljöskyddsfrågor i programmet, eftersom problemet med miljön betraktas som en väsentlig beståndsdel i samarbetskonceptet när det gäller en hållbar utveckling som vi för närvarande arbetar på tillsammans med den chilenska republiken.
När det gäller de politiska relationerna har man fått nya impulser, inbegripet det nya forumet för parlamentariska relationer. Ni frågar er nu hur man skall förfara inför framtiden. Här finns en nyhet, och det berör den inbördes relationen I fråga om förhandlingar, såsom det har fastställts, efter den överenskommelse man uppnådde med den chilenska delegationen vid Riogruppens sista sammanträde och - inom Riogruppen - vid det första institutionaliserade mötet med Chile i Noordwijk. I grund och botten har vi träffat en överenskommelse om hur man skall gå tillväga för att uppnå en framtida liberalisering av handeln. Detta skall ske på följande sätt: Under 1997 och under de första sex månaderna av 1998 skall de organ som omnämns i avtalet - gemensamma kommittén, gemensamma underkommittén för handel och de olika arbetsgrupperna - koncentrera sig på att utarbeta det som vi kallar en "radiografi över handeln ", det vill säga, man skall bearbeta all teknisk analys som behövs för att uppnå den ambitiösa målsättning vi förutsäger med vår strategi. Antingen under de sista sex månaderna av 1998 eller under de första sex månaderna av 1999 ska, enligt avtalet, ett möte på högsta nivå äga rum för ett slutligt omdöme, och därefter skall den slutgiltiga förhandlingen påbörjas för en progressiv och ömsesidig liberalisering av all handel. Detta är vad man i stort har skisserat på tillsammans med den chilenska delegationen vid mötet i Noorwijk förra månaden under nederländskt ordförandeskap.
Slutligen skulle jag vilja kommentera några av de uttalanden som gjorts.
För det första menar vi att det här avtalet, oavsett dess innehåll, som man givetvis alltid kan ha åsikter om, även eftersträvar andra outtalade men likväl viktiga syften. För det första är Europeiska unionens samarbete med Chile, tillsammans med "landgångssystemet " med Mercosur, en förstärkning av en modell av öppen regionalism, särskilt i ett så viktigt område som södra Latinamerika. Ja, Europeiska unionens strategi är att utveckla Latinamerika, särskilt dess södra delar, ett tillväxtland med solid makroekonomisk grund, kreativ, öppen och kapabel att skapa en privilegierad relation med gemenskapen. Jag sticker inte under stol med att vi även gör detta på grund av att Mercosur samt Chile är en av få områden i världen där Europeiska unionen handlar och investerar mer än Förenta nationerna och Japan. Det finns ett gemensamt intresse av att skydda en politisk och ekonomisk europeisk närvaro i området.
För det andra kommer detta utan tvekan att främja övergångsprocessen till fullt utvecklad demokrati. Observera, ledamot Puerta, att jag säger övergångsprocess till fullt utvecklad demokrati , för jag förnekar inte att det fortfarande finns grå zoner i den chilenska politiska modellen. Det är uppenbart att vi alla måste verka för att den demokratiska övergångsprocessen i landet skall fullföljas.
Till sist, eftersom jag ser hur min gode vän Smith ser alltmer besvärad ut, bör jag nog tala om att vi är synnerligen lyhörda för whiskyns kvalitet, och då särskilt den skotska whiskyn. Ni bad mig här om ett uttryckligt svar. Mycket riktigt, efter den dialog som Brittan och vi själva förde, har vi inför de chilenska myndigheterna fastställt att skyddet för nationaldrycken pisco strider mot WTO: s regler. Den lag som den chilenska regeringen utarbetat, och som skulle presenteras det chilenska parlamentet, rättar sig inte enligt vår mening efter WTO: s regler. Republiken Chiles president lovade efter sitt samtal med Sir Leon Brittan att revidera lagen så att den överensstämmer med WTO. Detta skulle göras i april månad, vilket jag också kan bekräfta. Om vi inte får något svar från de chilenska myndigheterna, kommer således Europeiska unionen automatiskt att inleda ett öppnande av panelen i WTO.
Vi har förklarat för de chilenska myndigheterna att ett öppnande av en panel varken innebär att man skapar ett politiskt problem eller ett diplomatiskt eller allmänt sådant. Det är ett instrument inom WTO som har tagits fram just för att på ett vänskapligt sätt lösa problem av det här slaget. Inte desto mindre hoppas jag att den chilenska lagen revideras, att man slipper vända sig till WTO för att diskutera frågan om whisky. Detta gäller även den irländska whiskyn, om det nu fortfarande finns någon irländare kvar här i kammaren.

Ordföranden
Jag förklarar debatten för avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum idag kl. 11.00.

System för bedömning av effekt på företag
Ordföranden
Nästa punkt på föredragningslistan är betänkande (A4-0413/96) av Mather för utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik om en förstärkning av system för bedömning av effekt på företag.

Mather
Herr ordförande, i grunden för allt parlamentariskt arbete ligger att granska, revidera och förbättra förslag till lagstiftning. Denna kammare kan vara stolt över den tid och det allvar den ägnar denna uppgift. Det betänkande som nu ligger framför kammaren syftar till att förstärka vår förmåga att förbättra lagstiftning och den strävar efter att ge kommissionen incitament till att grundligare undersöka nya lagar, att i större utsträckning be om råd och att i större omfattning prova alternativ. Det är särskilt små och medelstora företag och särskilt " mikroföretag" , med tio anställda eller mindre är de som löper störst risk genom bördor från vårdslös eller oplanerad lagstiftning. Våra åtgärder ger dessa företag särskilt skydd.
På ett sätt är detta betänkande neutralt och tekniskt. Att trycka på att kostnader och nytta med lagstiftning skall visas tydligare, innebär inte att man på förhand tar ställning till om lagstiftningen är önskvärd eller ej, det ger oss bara bättre verktyg att mäta det som vi planerar att göra. Betänkandet uppmuntrar alla som är inblandade i att lansera och utarbeta viktiga direktiv att hålla ögonen mer öppna för följderna. Vi uppmanar till användande av ett standardformulär, till ett brett framläggande av effektbedömningar för medborgare, företag och regeringar inom Europeiska unionen och vi hoppas att det skall främja insyn och en mer initierad debatt.
Jag hoppas att kommissionsledamot Papoutsis håller med om att en uppstramning av kommissionens interna rutiner också kommer att hjälpa den att utföra sitt arbete på ett bättre sätt och att vårt betänkande kommer att bidra till de studier som han har initierat på området. I synnerhet uppmanar vi kommissionen att inte låta någon lagstiftning når kommissionärskollegiet utan ett dubbelt lås, ett dubbelt skydd. För det första genom en förbättrad bedömning av effekten, godkänd av generalsekreteraren, bifogad förslaget och, för det andra och av stor vikt, genom en personlig underskrift av en kommissionsledamot, som bekräftar att bedömningen av effekten har genomförts korrekt. För första gången skulle alltså kommissionsledamöter bli tvungna att själva bekräfta att en korrekt bedömning av effekterna har ägt rum.
Denna åtgärd tror jag skulle hjälpa till att sätta Europeiska gemenskapen i världsklass vad gäller " best practice" vid lagstiftning. Runtomkring i världen, i USA, i Förenade kungariket, i hela OECD ser vi att man satsar allt mer på kvalitet i styrning, kvalitet i lagstiftning. Europa borde ligga längst fram i den processen. Vi borde ta ledningen och jag tror att det här betänkandet, om kommissionen antar det, kommer att hjälpa oss att få den positionen.
Även i denna kammare bör väl förberedda bedömningar av effekten hjälpa våra föredraganden att lyfta fram de viktigaste delarna av nya åtgärder och prioritetsordna dem inför debatterna bland sina kollegor. Det är mycket viktigt, när man bygger på ett fiche d'impact -system, att man vare sig bygger på med byråkrati eller gör våra system klumpiga och otympliga. Betänkandet pekar på att våra kollegor i kommissionen behöver adekvata finansieringsnivåer för att göra denna extra kvalitetsinvestering och att användandet av systemet inte får lägga till onödiga förfaranden.
Det är viktigt att hålla dessa senare under uppsikt och betänkande ger även möjlighet för dem som påverkas av lagstiftningen att se över den flera år i efterhand, så att man inte skall kunna förutsätta att lagstiftning är någonting en gång för alla givet. Om den innebär oplanerade och betydande förändringar i kostnader och nytta, bör vi inom Europeiska unionen kunna gå tillbaka till den och ändra den på ett strukturerat sätt.
Jag ser fram emot att få höra mina kollegors bidrag och kommissionsledamot Papoutsis' svar till parlamentet. Vi har utarbetat betänkandet just för att hjälpa kommissionen att arbeta på det här området. Jag skulle vilja tacka alla de kollegor som har hjälpt till med betänkandet, särskilt i miljöutskottet och socialfrågeutskottet som har lämnat särskilda bidrag, men särskilt nämna det arbete som Lyndon Harrison har lagt ned och som har hjälpt mig enormt med betänkandet och i vars fotspår jag går på detta arbetsområde. Jag överlämnar härmed betänkandet till parlamentet.

Skinner
Herr ordförande, stort tack till herr Mather för hans arbete med detta betänkande. Vi har väntat länge på det och, om ni förlåter mig den lilla vitsen, vi hoppas att den får en alldeles egen lagstiftningseffekt.
Som ni så riktigt sade, har många små företag blivit förbryllade och förvirrade av effekterna av lagstiftning. Den har inte betytt något för dem eller bara haft en ringa påverkan på dem, och så, plötsligt, står där en tjänsteman och talar om för dem vad som skall komma att hända. Naturligtvis är det orättvist om det sker på det sättet, och inom utskottet för socialfrågor och sysselsättning har vi ägnat särskild uppmärksamhet åt det, särskilt effekterna på hälsa och säkerhet. Enligt artikel 118a, till exempel, skyddas små och medelstora företag och jag är särskilt nöjd med att det föreliggande betänkandet tar upp skyddet mot onödiga skattemässiga och administrativa bördor till följd av ny lagstiftning.
Jag skulle kunna uppehålla mig vid det faktum att även inom utskottet för socialfrågor och sysselsättning har vi har vi strävat efter att inkludera små och medelstora företag i Safe-betänkandet, där vi har försökt se till att all lagstiftning som har införts har varit lätt att förklara. Jag var föredragande för just det betänkandet. Olyckligtvis blockeras det fortfarande av ministerrådet, men vi hoppas att de små företagen kommer att kunna dra nytta av det någon gång i framtiden, när det släpps fritt.
Om arbetstillfällen skall skapas, vilket förhoppningsvis kommer att ske i många småföretag, kommer det att vara för att vi gynnar innovationskraft och entreprenörsaktiviteter. Det är viktigt att sådana aktiviteter utvecklas med socialpolitiken för ögonen och för det behöver vi ett verkligt partnerskap. Vi behöver ett partnerskap mellan arbetsgivare, arbetstagare och lagstiftare. Arbete, livskraftiga företag och sunt politiskt förnuft är recepten för tillväxt. Bedömningen av effekt på företag sker över hela världen och vägen mot framtiden är att tillåta den sortens flexibilitet som skapar konkurrenskraft för företag och rättvisa på arbetsplatsen.

Kestelijn-Sierens
Herr ordförande, miljöutskottet är för en förstärkning av systemet för bedömning av effekter för företag. Yttrandet från miljöutskottet koncentrerar sig på fyra punkter.
Vi anser för det första att en otvetydig och enkel gemensam lagstiftning är lättare att genomföra för företagen och kan kontrolleras problemfritt. För det andra: en omsorgsfull bedömning av effekt på företag har en trefaldig roll, nämligen rättfärdigande av föreslagna åtgärder, medvetandegörande och information och politikens förutsägbarhet. För det tredje: miljöutskottet välkomnar också avsikterna från kommissionen att fästa särskild uppmärksamhet på den ekonomiska bedömningen när det gäller miljön. För det fjärde: bedömning av effekter på företag måste vid diskussioner i Europaparlamentet i fortsättningen betraktas som en integrerad del av lagstiftningsförslaget.
Den liberala gruppen gratulerar herr Mather till hans betänkande där han föreslår en skärpning av befintligt system för bedömning av effekter på företag. Målet för detta är att utvärdera följderna och kostnaderna av den europeiska lagstiftningen för näringslivet. Om bedömningen av effekten på företag också kommer att ägna sig åt effekter på miljön, på socialt område och på samhället i sin helhet då slås den ursprungliga avsikten med betänkandet fullständigt ner i marken. Miljö, säkerhet, hälsa och konsumentskydd utgör frågan och målet för de tidigare fastställda åtgärderna som måste testas.
Om det ändras kan de liberala gruppen inte stödja betänkandet. Vi betraktar bedömningen av effekter på företag som en nödvändig kvalitetskontroll av lagstiftningen genom näringslivet. Från upprättandet år 1958 till januari 1994 utfärdades inte mindre än totalt 38 000 europeiska förordningar, riktlinjer och beslut. Det är tydligt att vi så sakta har nått en mättnad. Detta hus talar alltid mycket om en europeisk sysselsättningspolitik. Det är dock inte genom att ta upp ett kapitel "Sysselsättning " i fördraget som arbetsplatser skapas, utan genom ett bättre företagsklimat och det omfattar bland annat en bättre regelgivning.
Kort sagt, vi stödjer det ursprungliga betänkandet helt och hållet men kan inte gå i land med de slutna kompromisserna som urvattnar betänkandet.

Murphy
Herr ordförande, jag tackar föredraganden för detta utmanande och spännande betänkande. Det är ett betänkande som kan välkomnas och stödjas av min grupp. Det är viktigt att vi hela tiden är medvetna om effekterna av vårt arbete, särskilt om det påverkar möjligheterna för små och medelstora företag att växa, att bli mer konkurrenskraftiga och lönsamma och, viktigast av allt, kunna anställa fler människor. Jag anser att herr Mathers betänkande passar rätt väl in i parlamentets kontinuerliga strategi från arbetet i den misslyckade Molitor-gruppen till SLIM-initiativet för enklare lagstiftning på den inre marknaden, omfattande initiativ som " benchmarking" av industrin och den sektorsvisa inställningen till industrins konkurrenskraft. Detta betänkande passar in i det som vi har försökt att åstadkomma på alla dessa områden och uppfyller någonting som ordförande Santer själv har sagt, nämligen att göra mindre men att göra det bättre. Vi kan verkligen hålla med om det.
För alla dessa initiativ heter nyckeln partnerskap, och jag är mycket nöjd med att föredraganden har accepterat ett antal viktiga ändringsförslag från utskottet för socialfrågor. Dessa ändringsförslag visar tydligt att detta betänkande handlar om mer än bara företag och därför har en enorm potential för hur vi faktiskt skall forma och lägga fram lagstiftning som ett parlament. Jag hoppas att kommissionen kommer att acceptera och använda sig av denna potential och jag ser fram emot att få höra vad kommissionsledamoten har att säga om herr Mathers betänkande.
Småföretag i städer som Dudley, Halesowen, Stourbridge, Smethwick och Wolverhampton, i mitt valdistrikt, är hela tiden medvetna om de lagstiftningskrav som ställs på dem. De har ingenting emot byråkrati, så länge som den är rättvis, förnuftig och nödvändig. Tjänstemän och politiker måste hela tiden vara medvetna om att vi påverkar våra företags förmåga att vara lönsamma och att växa. Detta betänkande kan välkomnas på så sätt att det skapar bättre förutsättningar för företag på ställen som industrialiserade West Midlands att bli konkurrenskraftiga, lönsamma och anställa fler människor.

Rübig
Herr ordförande, först vill jag tacka Mather så mycket för hans ytterst viktiga betänkande. Om vi betänker att 99, 8 % av Europas företag sysselsätter mindre än 250 medarbetare, måste man konstatera att den lavin som från europeiskt håll störtar mot dessa företag är enorm och att majoriteten av dessa företag egentligen varken har tid eller lust att sätta sig in i dessa föreskrifter. Hos några av de större företagen kommer det att fungera, men hos flertalet småföretag faktiskt inte.
Många miljarder ecu slösas bort och många manår används improduktivt. Konsumenten får stå för kostnaderna och i slutändan är det ett väsentligt konkurrenshinder. En dålig sits i konkurrensen innebär dock förlorade arbetsplatser. Just de små företagen befattar sig emellertid inte allt för mycket med dessa föreskrifter. Därför har de också visat att de kan skapa nya arbetsplatser. Därför för det första: Beräkningen av följdkostnaderna måste absolut få en officiellt laglig status. Den borde också ske genom externa rådgivare.
För det andra: Europaparlamentet borde fundera på vilka föreskrifter som verkligen är viktiga eller nödvändiga, och utvärdera vilka föreskrifter som över huvud taget skall träda i kraft. Vi borde egentligen se till att vi med våra 314 röster mycket oftare förhindrar regleringar, som inte är opportuna.
För det tredje: Kontrollen av effekterna på företagen efter föreskrifterna har trätt i kraft, dvs en utvärdering bör i framtiden genomföras med ännu mer kraft såväl av utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik som av utskottet för socialfrågor och sysselsättning. Dessutom borde utskottet även ha möjlighet att ta initiativ inom detta område för att även kunna sätta regleringar ur kraft.
För det fjärde: Uppskattningen av kostnaderna för den allmänna förvaltningen bör ske genom utskottet för regionalpolitik, och vi bör ta chansen att skildra EU som förebildlig serviceinrättning. Service is our success.

Cox
Herr ordförande, jag skulle också vilja lyckönska föredraganden till ett utmärkt betänkande. Det är kort, men dess ringa längd snarast understryker dess betydelse. Det är ett oerhört betydelsefullt betänkande för parlamentets arbete, eftersom det handlar om kvalitetskontroll av lagstiftningen. I en tid där vi skall göra mindre men bättre, behöver vi instrument som hjälper oss att få jobbet gjort. Det här betänkandet kommer att stärka oss i vår roll som lagstiftare.
Det är viktigt att herr Mather, i sitt betänkande från ekonomiutskottet, koncentrerade sig särskilt på företaget. Jag accepterar visserligen att man kan bredda inriktningen, men jag anser samtidigt att det sätt som han fick ned det i sitt första utkast är hur det skall förbli, för det största problemet inom unionen är arbetslösheten. Under hela detta decennium har arbetslösheten legat över 10 % av den arbetsföra befolkningen. Det är ett skrämmande rekord i jämförelse med USA och Japan. Vi har inte tillåtit företagsamheten i Europa att slå sig fri och åstadkomma saker och ting. En del av problemet ligger i bördan av alltför mycket lagstiftning och byråkrati. Nyckeln till att släppa företagsamheten fri ligger i förfarandet med det dubbla låset, som har föreslagits i samband med en större fiche d'impact -bedömning, som skulle börja med vår granskning av lagstiftningen och fortsätta med ett personligt ansvar för kommissionen. Den liberala gruppen kommer att stödja kärnan av detta förslag, för det är en fråga med riktig substans.

Lukas
Herr ordförande, faktum kvarstår att dagens fiche d'impact-system är ytterst otillfredsställande. Betänkandet över en utvidgning av detta system framställer dock ett glädjande och genomtänkt försök att införa en metodologi av vilka effekter Europeiska unionens rättsföreskrifter för med sig. Möjligheten för de berörda intressegrupperna att i rådgivande funktion ingripa redan i förberedelsestadiet är viktigt och till och med nödvändigt. Det är visserligen korrekt att bedömningarna i detta betänkande är inriktade på vilka effekter dessa har på företagen eller på ekonomin, men ett indirekt inflytande ger sig dock av sig självt genom den planerade utvidgningen inom områdena social- och miljöfrågor.
I förgrunden måste stå att de många små- och medelstora företag, som också ansvarar för huvuddelen av de europeiska arbetstagarna och medverkar till att utforma miljön, får en gedigen grund att stå på genom vetskapen om vilken kostnad och nytta de europeiska rättsföreskrifterna har. För det nuvarande systemet behövs det ingen kostnads-nytto-analys vid bedömningen av effekterna på företag. Just denna analys är emellertid särskilt viktig.
En noggrann följdberäkning utgör ett mycket glädjande och värdefullt medel för att åstadkomma bättre rättsföreskrifter. För att kunna omsätta detta system med framgång kommer det att vara nödvändigt att utrusta det ansvariga direktionen med motsvarande medel, så att man kan garantera att uppskattningsformulären för eventuella följder kan användas i omfattande grad. Trots allt skall man också uppnå att de föreslagna rättsföreskrifterna blir förståeliga och plausibla för de berörda, att de politiskt ansvariga sätter sig in situationen och informerar de berörda och framför allt att politiken blir mer beräknelig.

White
Herr ordförande, jag beklagar att jag inte kan stämma in i hyllningskören för herr Mather. Jag inleder mina argument med att hans nationella, inhemska parti tidigare sagt att det inte finns någonting som heter samhälle, bara individer och deras familjer. Det förefaller mig som om herr Mather vidareutvecklar detta genom att säga att det också bara finns företag. Vi är här för att lagstifta för Europeiska unionen, för vad jag anser att det är, nämligen samhället. Det tycks mig att definiera en fiche d'impact endast i företagstermer är oerhört farligt och fullständigt oansvarigt. Jag talar som talesman för Water Framework-direktivet. Ett av de argument som vi ständigt framför i miljöutskottet är att om vi lagstiftar och misslyckas med att ta hänsyn till skyddet av miljön, är det Europeiska unionens medborgare som på lång sikt får bära bördan av detta misslyckande. Jag accepterar att vi även skall ta hänsyn till kostnaden för företag, men vi behöver även beakta andra delar av lagstiftningen. Det är därför vi hade ändringsförslag 26 från herr Donnelly, som nu har blivit föremål för en kompromiss. Ändringsförslaget säger att vi även behöver ta hänsyn till hälsa, säkerhet, miljö och sysselsättning, inte bara effekterna på små företag. Herr Mather, det finns något sådant som samhället, och vi är här för att lagstifta för det.

Papoutsis
Herr ordförande, jag skulle först av allt vilja tacka och gratulera föredraganden Mather för hans betänkande. Kommissionens system för bedömning av effekt på företag och behandlingen av effekterna av lagstiftningsförslagen för företagen utgör ett viktigt element i gemenskapens företagspolitik. Målet är förbättringen och förenklingen av företagens miljö.
Kommissionens system för bedömning av effekt på företag presenterades för första gången 1986 och i början avsågs enbart lagstiftningsförslagen. Fortsättningsvis ansåg kommissionen att på grund av effektivitetsorsaker måste det endast ha som mål de lagstiftningsförslag som kan ha betydande effekter på företagen och särskilt på små och medelstora företag.
Av 16 lagstiftningsförslag som kommissionen ansåg vara oumbärliga inom ramen för ett selektivt tillvägagångssätt, bedömde vi 1997 att endast tio kan få betydande effekter på företagen och följaktligen, kräver en bedömning. Jag är överens med den allmänna innebörden i betänkandet och jag är överens med Europaparlamentets resolution. Jag anser emellertid att kritiken av systemet för effekter på företag som kommissionen tillämpar är överdriven. Jag erkänner naturligtvis att kritik har formulerats angående kvaliteten på kommissionens bedömningar av effekterna på företag, inte bara från Europaparlamentets sida utan även från vissa medlemsstater. Jag erkänner också att alla bedömningar av effekterna inte är utmärkta, eller de bästa möjliga. Men jag tror att kvaliteten på bedömningarna har förbättrats de två senaste åren och jag vill försäkra er om att vi hela tiden lägger ner ansträngningar för att förbättra dessa funktioner ännu mera.
Vårt mål är att inkludera, när det behövs, analysen av kostnad - vinst, och särskilt för de komplicerade lagstiftningsförslag som täcker ett brett spektrum av företagsverksamheter. Det är nödvändigt att denna analys innefattar effekterna på miljön, att den innefattar effekterna på hälsan och säkerheten, på sysselsättningen och för konsumenternas intressen. Jag är överens med era påpekanden beträffande denna fråga.
Kommissionens förslag om en förordning från rådet angående skyddet för industriplanen är ett bra exempel på de tillfällen då bedömningen av effekterna på företagen betonar de ofta motstridiga intressena för olika företagsverksamheter. Och tillåt mig att referera till följande exempel: kommissionen anser att den i sitt senaste förslag har lyckats med en logisk jämvikt mellan behovet av ett skydd för bilindustrin och garantin för en konkurrenskraftig tillgång på marknaden av självständiga tillverkare av reservdelar. Viss information som ingår i denna konkreta bedömning av effekterna på företagen ledde Europaparlamentet till en presentation av ändringar av detta förslag. Kommissionen var generellt i stånd att acceptera dem. Men tyvärr är det svårare att få rådet att komma överens om att acceptera dem, antingen det gäller originalförslaget från kommissionen eller tillsammans med parlamentets ändringsförslag.
Herr ordförande, jag är samstämmer också till de påpekanden som hördes om att företagen och företagsorganisationerna måste få tillfälle att delta i förhandlingsförfarandet med de behöriga generaldirektoraten, som är ansvariga för utarbetandet av lagstiftningsförslagen. Dessa förhandlingar har faktiskt en stor betydelse för förståelsen av konsekvenserna även av lagstiftningsförslagen. Jag tror verkligen att kommissionen har ökat och även förbättrat förhandlingsförfarandena och detta bevisas av ökningen av antalet grön- och vitböcker som har publicerats de senaste åren i olika frågor. Vad är egentligen grönboken? I praktiken är det ett förfarande som utgörs av en öppen, konstruktiv dialog som riktar sig till alla intresserade aktörer och på en övergripande europeisk nivå. Det är i verkligheten alltså, ett förhandlingsförfarande för ett utarbetande av bättre förslag. Och dessa förhandlingar måste innehålla diskussioner med miljögrupper, med de grupper som intresserar sig särskilt för miljöskyddet och också med konsumentgrupper därför att deras synpunkter är likaledes nödvändiga att lyssna till och att ta hänsyn till.
Såsom jag redan betonade, måste man ta allvarlig hänsyn till alla effekter, inte bara på företagen i allmänhet, men också på hälsan, på säkerheten, på miljön, på konsumenterna och naturligtvis till de effekter som avser sysselsättningen själv, som idag utgör en första målsättning för Europeiska unionen och all europeisk politik.
Vi är särskilt glada över att Europaparlamentet anser att generaldirektoratet för företagspolitik måste fortsätta att samordna utvecklingen av systemet för bedömning av effekter på företag. Jag är håller också med om nödvändigheten av att förhandlingsförfarandena angående en konkretisering av bedömningen av effekter på företag skall utföras så tidigt som möjligt inom ramen för en behandling för lagstiftningsförslag.
Jag lade också märke till vissa av de andra förslagen i betänkandet, såsom idén angående en översyn av all existerande lagstiftning. Som ni känner till behandlar kommissionen inom ramen för SLIM-initiativet, effekterna av konkreta aspekter av lagstiftningen i syfte att förenkla och minska kostnaderna, liksom också för att minska de administrativa tyngden inom konkreta ekonomiska verksamheter. Jag skulle också vilja poängtera att organisationen av det inre arbetet och de inre förfarandena inom Europeiska kommissionen, som ni känner till, uteslutande faller under kommissionens kompetens. Men era idéer, era förslag, er konstruktiva kritik är alltid välkomna och vi tar stor hänsyn till dem. Jag vill emellertid försäkra er om att jag är fast besluten att även personligen bidra till förstärkningen av kommissionens system för bedömning av effekter på företag. Vi kommer att lägga ned alla ansträngningar för att förbättra förhandlingsförfarandena med alla intresserade parter, för att främja de förslag som idag läggs fram i parlamentets betänkande. Jag hoppas att jag inom kort kommer att vara i stånd att formulera förslag till en förbättring av de inre arbetsförfarandena i Europeiska kommissionen så att vi bättre kan nå detta mål.
Parlamentets betänkande presenterades alltså idag i rätt stund och jag önskar bibehålla en nära kontakt med parlamentet angående dessa viktiga frågor inom ramen för kommissionens dubbla åtagande beträffande garantin för öppna och ärliga förfaranden och även för stödet till små och medelstora företag i syfte att nå en ekonomisk utveckling och skapandet av sysselsättning.
Herr ordförande, ännu en gång skulle jag vilja tacka och gratulera föredraganden Mather till hans fantastiska betänkande.

Ordföranden
Jag förklarar debatten för avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum idag kl. 11.00.

Stöd till skeppsvarv
Ordföranden
Nästa punkt på föredragningslistan är den gemensamma debatten om förslaget till rådets förordning (KOM(97)0132 - C4-0153/97-97/0113(ACC)) om stöd till vissa skeppsvarv som genomgår omstrukturering och om ändring av rådets förordning (EG) nr 3094/95.

Glante
Herr ordförande, mycket ärade kollegor! Låt mig först och främst betona att jag själv är mycket missnöjd med utkastet till förordningen som aktuell och brådskande debatt. Som planerad föredragande skulle jag också kunna garantera att tillsammans med mina kollegor teckna detta betänkande inom loppet av nästa månad. Ändå röstade jag i går i de berördas intresse för den aktuella och brådskande debatten. Låt mig nu därför också tacka de kollegor som jag har haft ett gott, sakligt samarbete med under den senaste tiden. Speciellt vill jag tacka min kollega Donnelly.
Jag tycker att kommissionen har skildrat historien och tillhörande fakta mycket detaljerat och korrekt i denna proposition. I den totala lagstiftande delen har vi att göra med olika säregna situationer i tre av våra medlemsländer, som vi måste utvärdera på olika sätt. Problematiken med stöd till skeppsvarv måste därför ses ur internationell synvinkel, och jag tänker då speciellt på problematiken med OECD-riktlinjen.
Som östtysk parlamentsledamot vill jag framför allt hänvisa till att skulden för östvarvens elände inte ligger i dem själva, utan föranleds av vanskötsel i moderbolaget Bremer Vulkan och bristande kontroll hos de övervakande myndigheterna i Förbundsrepubliken Tyskland, framför allt Treuhand, eller dess efterträdare, statens institut för föreningsbetingade specialuppgifter. De medel som behövs för omstrukturering har därför bara till en bråkdel kommit mottagarna till godo.
Låt mig helt kort gå in på tre av de ändringsförslag, som ursprungligen inlämnats av mig. Betr. ändringsförslag 11: Detta vill jag ta tillbaka i intresse av kompromissförmågan för den totala förordningen. Ändringsförslag 12 skall fortsättningsvis tydliggöra att dessa statsbidrag är de sista, som kan beviljas de berörda varven. Ändringsförslag 13 kräver en starkare kontroll, en övervakning genom gemenskapen: Den binder upp vårt parlament i denna process och garanterar att parlamentet kontinuerligt deltar i denna process. Jag hoppas att det inte leder till en ny aktuell och brådskande debatt inom detta område!

Gomolka
Herr ordförande, mina mycket ärade damer och herrar! Kommissionens proposition syftar till en mildring av den djupgående och nödvändiga strukturella anpassningen. Kontinuiteten och avslutningen av denna nödvändiga anpassning måste garanteras. Det handlar om strukturproblem i Grekland och Spanien, men framför allt i Tyskland, i förbundslandet Mecklenburg-Vorpommern.
Jag hänvisade i går mycket knappt till den tidvis dramatiska förhistorien vid mitt förordande av snabbt agerande, lika lite till de djupgående strukturella ändringar och anpassningsprocesser, som ägt rum inom loppet av några få år. Viktigt att komma ihåg vid den aktuella situationen är dock att man inte får lasta de berörda och anställda på varven för de nuvarande svårigheterna. Dessa har undanhållits de godkända bidragen. Detta skandalösa beteende undersöks just nu omfattande i flera undersökningsutskott och genom åklagarmyndigheterna i Bremen, Bonn och Schwerin.
Missbruket är känt sedan månader tillbaka och värderas också mycket noggrant och ansvarsfullt av kommissionen. Kommissionens proposition innehåller alla viktiga fakta, och ännu en intensiv kontroll genom Europaparlamentet, som det väcktes intresse för i går - t ex genom att inrätta ett undersökningsutskott, som Donnelly föreslog i går - torde knappast bidra till ett ytterligare klarläggande. Det skulle bara leda till att de nödvändiga strukturanpassningarna försenas. Varje dröjsmål underblåser dock den befintliga osäkerheten. Varje dröjsmål försvårar den planerade privatiseringen. Varje dröjsmål skadar affärerna och hotar arbetsplatser. De berörda borde tvärtom få chansen att avsluta de påbörjade strukturanpassningarna så snart som möjligt.
Det kan väl inte vara möjligt att de som blivit bestulna dessutom skall straffas? Vad är det för slags logik? De drabbade skall fortsätta att förfördelas. Föreställ Er en liknande situation i Ert privatliv, så kommer Ni mycket snart att inse det absurda med en sådan proposition, en absurditet som skulle resultera i att kommissionens proposition tillbakavisas! Om man nekar att ge snabb hjälp, är det enligt mitt sätt att se det att ytterligare bestraffa de berörda, vilket utanför parlamentet bara kan väcka oförståelse och diskreditera vårt parlament. Jag ber Er därför av hela mitt hjärta att bifalla kommissionens mycket ansvarsfulla proposition.

Cox
Herr ordförande, den liberala gruppen är mycket olycklig över det faktum att vi på falska grunder tvingats till ett brådskande förfarande. Efter att ha lyssnat på herr Gomolkas inlägg, är jag ännu mer störd av att vi inte kommer att behandla det här ärendet i tillräcklig utsträckning. Man kan ställa sig allvarliga frågor kring tillämpning av statsstöd i sådana här sammanhang, men min grupp tänker behålla ett öppet sinnelag för en rättvis genomgång av fakta.
Får jag lov att påminna kammaren om att gårdagens årliga riktlinjer från kommissionen anmodar medlemsstaterna att undvika att använda statsstöd för att skjuta upp nödvändig omstrukturering. Föregående talare har rätt, jobben kan äventyras, inbegripet jobb på andra varv, om vi inte noga överväger följdeffekterna. Just därför hyllar vi principen att vad vi gör i dag är ett veritabelt uppgivande av den parlamentariska rätten till granskning. Vi ger upp vår plikt som lagstiftare att ta ett steg tillbaka och tänka efter. Den liberala gruppen anser i princip att det är fel och i praktiken tänker vi inte fungera som ja-sägande nickedockor.

Donnelly, Alan John
Herr ordförande, jag skulle vilja fortsätta på inlägget från herr Cox. Ekonomiutskottet hade utarbetat en tidtabell, där det skulle ha tagit två till tre veckor att granska ärendet ordentligt. Jag måste säga att beslutet som fattades i går, särskilt av kristdemokraterna, att slentrianmässigt godkänna beslutet, ger parlamentet dåligt rykte.
Jag vill ställa ett antal frågor till kommissionsledamot Papoutsis, som jag antar svarar för kommissionens räkning, och jag hoppas att han besvarar dem mycket klart.
För det första: kan han garantera att inte ett öre av detta stöd kommer att ges som sysselsättningsstöd i något av de tre länderna som det är frågan om? Detta skulle naturligtvis innebära en konkurrensnackdel för andra länder inom Europeiska unionen. Kan kommissionsledamoten tala om för oss om han anser att detta stöd kommer att bidra till eller förhindra ett OECD-avtal med Förenta staterna och våra andra partners? Många av oss anser att det ger avtalet dåligt rykte och att det nu är av noll och intet värde.
Kan han tala om för oss om det har förekommit någon dialog med andra varv i resten av Europeiska unionen om överenskommelsen? Har han frågat finska, danska, brittiska eller franska varv för att se vad följderna av överenskommelsen blir? Om inte, varför har inte kommissionen frågat dem? Hur påverkas det sjunde varvsstödsdirektivet? Tänker kommissionen föreslå en förlängning av direktivet, så att det sammanfaller med den föreliggande förordningen och är den beredd att se över taket för det sjunde varvsstödsdirektivet? Håller kommissionsledamoten med mig om att det med tanke på känsligheten hos denna del av den ekonomiska sektorn är vanärande för kommissionen och rådet att försöka tvinga igenom lagstiftning, som borde varit föremål för noggrann granskning och insyn? Jag anser att parlamentet drar vanära över sig genom att arbeta på det här sättet och jag beklagar det djupt.

Rovsing
Herr ordförande, Europaparlamentet fattade i går ett enligt min mening mycket felaktigt beslut. En majoritet av kammarens ledamöter röstade ja till en brådskande behandling av kommissionens förslag till en rad skeppsvarv i Tyskland, Spanien och Grekland. Det är enligt mitt sätt att se ganska ofattbart, att vårt parlament av egen fri vilja avskär sig möjligheterna till en grundlig behandling av ett förslag, som har långtgående konsekvenser för varvsindustrin i Europa. Vi får ingen möjlighet att diskutera förslaget och än mindre att framlägga ändringsförslag till det. Jag menar, att förslaget kommer att få oöverskådliga skadeverkningar, om det antas.
För det första saknar förslaget varje form av logik. Kommissionen har drivit och vunnit en rad processer mot medlemsstater, som har betalt ut otillåtet statsunderstöd till skeppsvarv. Det är därför ganska ologiskt, att denna samma kommission nu vill göra stöder tillåtet till ett värde av över en miljard ecu. För det andra har kommissionen inte tagit ställning till den skada, förslaget kommer att åsamka sunda varv i de medlemsstater, som inte får lov att utbetala stöd. Danmark är ett av de länder, där sunda och konkurrenskraftiga varv kommer att bli hårt drabbade. För det tredje ger inte kommissionens förslag tillräckliga garantier för, att kapaciteten hos de skeppsvarv, som får stöd, effektivt blir nedskuren, och kontrollen av utbetalningen av stödet är dessutom för dålig. För det fjärde kommer förslaget att få oöverskådliga konsekvenser för EU: s samarbete med OECD. Europeiska unionen har förbundit sig att avstå från nya regleringar i sin varvspolitik, till dess att ett internationellt avtal inom OECD är färdigt. Detta avtal bryter man nu, och USA har redan sänt protester till EU.
Det framlagda förslaget kommer att skada EU: s trovärdighet hos våra folk, eftersom de kommer att uppfatta det som orättvist, och det kommer att skada EU: s internationella rykte. Jag uppmanar alltså till att vi röstar nej till förslaget.

Sindal
Herr ordförande, detta förslag har behandlats enligt felaktiga principer. En omröstning i går kunde lika väl ha gynnat den andra ståndpunkten. 126 mot 133 betyder, att det väger mycket jämnt. Det illustrerar också, att vi är på väg att låta vår roll som lagstiftare gå över styr. Parlamentet har sålt sig själv för usel mammon, och konsekvensen är nu att "dörren står öppen ". Skall nu Fincantieri-varven i Italien, varvet i Le Havre i Frankrike, varvet i Svendborg i Danmark nu komma in med en begäran till kommissionen om stöd för att överleva? Skall de nu försöka bryta ned det goda samarbete, som vi är på väg att få till stånd i Europa? Skall de nu ödelägga OECDavtalen? Jag kan bara säga, att det Gomolka säger bara är struntprat. Det är ren och skär egoism. Vi i Danmark ser 100 km ut över Östersjön, där varven blomstrar, och våra egna slår igen. Detta är inte europeiskt samarbete. Detta innebär, att några utnyttjar de andra.
Jag kan inte rösta ja till förslaget, utan hoppas, att vårt ändringsförslag antas.

Papoutsis
Herr ordförande, jag skulle först av allt vilja tacka parlamentet, i synnerhet utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik och speciellt föredraganden Glante, för snabbheten i behandlingen av kommissionens förslag angående ändringen av gemenskapsreglerna gällande stödet till sjöfartsindustrin i syfte att tillåta utfärdandet av stöd till vissa varv under omstrukturering i Tyskland, Spanien och Grekland.
En snabb expediering var nödvändig eftersom det absolut krävs ett beslutsfattande i tid så att varvens framtid inte sätts på spel. Inom denna ram kommer industriministerrådet att diskutera kommissionens förslag under det sammanträde som kommer att äga rum idag. Kommissionen hoppas ivrigt att rådet åtminstone skall komma fram till en politisk överenskommelse under detta sammanträde.
Kommissionens förslag gäller stödåtgärder som är oumbärliga för ett fullbordande av omstruktureringsprogrammen som startade för en tid sedan och som konkret är nödvändiga på grund av rättsliga och tekniska orsaker t.ex. förseningar i utbetalningen av stöd som tidigare har godkänts, såsom det inträffade i fallet med Grekland och med Spanien, eller fall som kan tillskrivas exceptionella omständigheter, såsom i fallet med Tyskland där vi hade ett överskott av stöd som tidigare hade godkänts för Bremmer Vulkan, som under mellantiden gick i konkurs. Dessa stödåtgärder i sig själva påverkade inte allvarligt konkurrensställningen för rederierna. I varje fall kommer det att resultera i en viktig minskning av den potentiella produktionen, vilken kommer att minimera de olika snedvridningarna av konkurrensen.
Enligt Europeiska kommissionens åsikt är åtgärderna helt förenliga med standstill-bestämmelserna i avtalet med OECD, som ännu inte har börjat tillämpas på grund av förseningarna i ratificeringen, inte från Europeiska kommissionens sida men från USA: s sida. Ett grundläggande element som bidrar till Europeiska kommissionens positiva attityd i detta fall är de intresserade regeringarnas åtagande att inte bevilja andra stödåtgärder till varven, varken för att rädda dem eller för att omstrukturera dem eller för att bevilja garantier för skadestånd i framtiden. Det återstår för rådet att betona denna sin princip en gång för alla.
Kommissionen föreslår också att det skall finnas en nära uppföljning för att garantera anpassningen till villkoren under vilka stödet kommer att godkännas, och konkret beträffande utbetalningar och användningen av stödet, utförandet av omstruktureringsplanerna och de ålagda begränsningarna av den potentiella produktionen.
Europeiska kommissionen är tacksam för den positiva och konstruktiva reaktionen från Europaparlamentet som, i allmänna drag, stödjer kommissionens förslag.
Beträffande de tre frågorna som Donnelly ställde, skulle jag vilja säga att denna sak faktiskt inte avser stödet till sysselsättningen. Kategorierna för hjälp specificeras i förslaget och naturligtvis kommer det att finnas en kontroll, men den kommer att ske under tillämpningen. Det kommer inte heller att få någon konsekvens beträffande avtalet med OECD och vi hoppas att USA kommer att samtycka just på grund av den stora och globala betydelsen som detta avtal har. Slutligen så har många av medlemsstaterna faktiskt förhandlat med Europeiska kommissionen och den ansvarige kommissionsledamoten.
Herr ordförande, parlamentet har föreslagit 12 ändringar:
Ändringsförslagen 1 till 10 avser frågor om allmän politik, såsom Europeiska kommissionens ståndpunkt angående avtalet med OECD och det framtida politiska stödet till rederierna inom unionen. Dessa frågor står utanför kompetensen för denna förordning, vilken, på grund av sin natur, är mycket konkret, begränsad till undantag från gällande regler om stöd i tre och endast tre nationella fall. Det skulle alltså inte vara ändamålsenligt i denna förordning att referera till dessa frågor. Det skulle också vara för tidigt att idag fatta beslut om en bredare politik. Alla möjligheter står öppna. Kommissionen kommer att presentera förslag senare i år så att det skall finnas beslut innan direktivets giltighet går ut i slutet av 1997, och dessa förslag kommer att bli föremål för en bred diskussion. På grund av detta befinner sig inte kommissionen i en ställning där den kan acceptera ändringsförslagen 1 till 10.
De övriga två ändringsförslagen avser undantaget som ni föreslår. Ändringsförslag nummer 12 avser en ändring av artikel 1, paragraf 4 i kommissionens förslag angående Spanien och anför formellt att den inte tillåter beviljandet av flera skattesänkningar och kapitalplaceringar. Ändringen är inte oumbärlig enligt vår uppfattning, eftersom detta framgår av kommissionens förslag, vilka klart fastställer åtgärderna av denna typ som, och så länge som de inte är godkända av föreliggande avvikelse inte är kompatibla med direktivet och följaktligen inte tillåtna. Detta medför alltså att, som ett resultat av kommissionens förslag, varven inte kan få stöd av denna typ i framtiden.
Beträffande det sista ändringsförslaget nummer 13, så introducerar det en ändring, det introducerar en ny artikel, artikel 2, paragraf 1.A, som på ett detaljerat sätt utvecklar uppföljningssättet. Europeiska kommissionen erkänner oron som ligger till grund för denna ändring. Jag försäkrar er emellertid att kommissionen, med hjälp av tekniska experter, kommer att på nära håll följa upp alla de aspekter som ändringen täcker. Ändå är det inte möjligt att acceptera ändringen i den form som den föreslås, såsom en ny artikel, eftersom detta medför en presentation av ett reviderat förslag till rådet, något som kommer att på ett oberättigat sätt försena en brådskande fråga, såsom jag nämnde tidigare.

Sindal
Herr ordförande, jag hörde kommissionären tacka parlamentet för den positiva hållning, så jag vill bara göra kommissionären uppmärksam på, att den positiva hållningen var, att 133 av 626 ledamöter röstade ja, och att det bara var en av gruppordförandena, som talade för saken i dag. Talet hade kanske skrivits i går, det vet jag inte, men mig tycks det som om man fortsatt betraktar oss som en gummistämpel.

Donnelly, Alan
Herr ordförande, jag frågade kommissionsledamoten om han hade konsulterat varven i de andra medlemsstaterna, som kommer att påverkas av detta. Jag förstår att det inte har förekommit några konsultationer över huvud taget om de sysselsättningseffekter som detta stöd kommer att få. Jag skulle vilja be kommissionsledamoten svara på om hans tjänster har talat med andra varv eller inte och vilka effekter han tror att stödet kommer att få för jobb i andra medlemsstater.

Papoutsis
Herr ordförande, jag fick möjligheten att precisera ännu en gång det som jag sade tidigare till Donnelly. Såsom jag sade har Europeiska kommissionen och konkret den ansvarige kommissionsledamoten Van Miert, officiellt kommit till förhandlingar med alla medlemsstaterna, beträffande förberedandet av detta förslag och naturligtvis, inofficiellt med vissa industrier inom området för fartygsreparationer. Detta är verkligheten. Som ni känner till så tar Europeiska kommissionen, alla utskott, och särskilt kommissionsledamoten Van Miert, alla tillfällen i akt, före presentationen av varje förslag, att med stort allvar studera alla troliga konsekvenser, och vi försöker att hitta det bästa möjliga tillvägagångssättet som skulle kunna accepteras av rådet. Och det kan jag försäkra er om att så sker även nu.

Ordföranden
Jag förklarar debatten för avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum idag kl. 11.00.

Välkomsthälsning
Ordföranden
Det är med stor glädje jag å parlamentets vägnar välkomnar en delegation från den tjeckiska deputerandekammaren, ledd av sin ordförande, Daniel Kroupa, som även är en av ordförandena för det blandade parlamentariska utskottet EU-Tjeckien.
Herr Kroupa och hans kollegor är här för att förbereda nästa sammanträde i det blandade parlamentariska utskottet, vilket skall hållas i juni. Det är en ära och ett privilegium att ha er här vid vårt plenumsammanträde. Vi är medvetna om vikten av ert besök med tanke på behovet av att tillse att alla nödvändiga förberedelser för den kommande utvidgningen av Europeiska unionen har vidtagits. Vi ser fram emot att arbeta tillsammans med er för att tillse att den demokratiska kontrollen utövas i alla steg av anslutningsförhandlingarna, som vi hoppas kan starta nästa år.
Vi hoppas att ert besök blir trevligt och framgångsrikt.
(Livliga applåder)

Omröstning
Green
Herr ordförande, jag har informerats av Apolinário, en av medlemmarna i socialistgruppen på listan för det tillfälliga utskottet, att han inte kan sitta med i utskottet. Socialistgruppen kommer att informera ordföranden om sin kandidat när presidiet beslutat om det.
(Parlamentet godkände förslagen.)

Barton
Herr ordförande, vi röstar om förlikningsbetänkandet om vad man framgångsrikt kom överens om för att skapa en inre marknad för tryckkärl. Det har bragts till min kännedom att rådet har antagit ett uttalande i sitt eget protokoll rörande detta direktiv. Parlamentet har alltid varit emot förfarandet med försök till lagstiftning i hemlighet. Jag skulle vilja påminna parlamentet om den ståndpunkt som vi intog gentemot resolution 12 i oktober 1995 och också påminna rådet att uttalanden gjorda i deras protokoll inte har någon rättskraft.

Ordföranden
Jag stödjer det och vill poängtera att även domstolen hyser den uppfattningen.
(Parlamentet godkände den gemensamma texten.)

Samland
Herr ordförande, i det framlagda dokumentet har följande problem dykt upp: Vi har träffat en överenskommelse tillsammans med rådet över budgetförfarandet. Denna överenskommelse bekräftades först klockan 18.30 i går kväll av rådsordföranden. Därmed var det inte längre möjligt att få texten ur motiveringsdelen överförd till texten i förslagsdelen. Denna föreligger dock för alla kollegor på alla språk i motiveringsdelen. I debatten i går kväll hänvisade kommissionsledamot Liikanen till att kommissionen och rådet därmed har bifallit denna text. Jag vill be Er att korrekt notera i protokollet att det inte längre rör sig om en motivering, utan om en förslagsdel.

Ordföranden
Jag läser upp den gemensamma deklarationen.
(Parlamentet antog resolutionen.)

Pex
Herr ordförande, ta inte illa upp att jag avbryter detta sammanträde med ordningsfrågor. Jag vet inte om det är avsikten, men jag tycker att det är mycket konstigt att jag inte alls kan höra er om jag inte sätter på mina hörlurar. Jag tycker att er röst är så intressant så att jag gärna vill höra er engelska direkt. Det är alltså konstigt att detta parlament sammanträder utan att vi kan höra er. Enligt min åsikt borde ljudet sättas på lite högre, så att vi åtminstone också kan höra er utan högtalare. Det är totalt omöjligt att höra er. Kanske kan ingen höra mig. Om det inte är meningen i parlamentet måste vi absolut fortsätta så. Men ni kanske kan göra något åt det.

Ordföranden
Ni har helt rätt. Vi har haft stora problem med akustiken i den här kammaren och vi fortsätter att försöka förbättra den. Av vad ni säger, förstår jag att det inte har hjälpt. Själv hör jag bra.
(Parlamentet antog lagstiftningsresolutionen efter dessa ändringar.)

Cardona (UPE), Girão Pereira (UPE), Rosado Fernandes (UPE)
De portugisiska ledamöterna från Folkpartiet i Gruppen Union för Europa intygar att deras röst för betänkandet om förslaget till Europaparlamentets och rådets beslut om anpassning av budgetplanen till de faktiska genomförandeförhållandena av ledamot Stanislaw Tillich har lagts i övertygelsen om att värdet av 1 062 miljoner ecu, som härrörde från oanvända anslag från 1995 och 1996 för budgetutgifter, kommer att införas i 1999 års budget och gälla särskilt för länderna i Sammanhållningsfonden, bland annat Portugal, i enlighet med den kompromiss som formellt har antagits av rådet och kommissionen.
I enlighet med och till följd av detta kommer UPE och särskilt dess portugisiska delegation, i vetskap om att förhandlingsförfarandet för nästkommande budget inom kort kommer att påbörjas, inte att undvika att presentera de motsvarande ändamålen, för att säkerställa den nu intagna positionen, dock kommer rådets eller kommissionens löfte att vara tillräckligt för oss.

Striby och Fabre-Aubrespy
Efter genomgång av budgeten 1996 och i enlighet med det interinstitutionella avtalet av den 29 oktober 1993, bad kommissionen rådet och Europaparlamentet att godkänna överföring till år 1999 av de anslag som ej använts 1996 och som inte överförts till 1997 års strukturfonder och sammanhållningsfond, dvs. 545 respektive 17 miljoner ecu. En överföring på 562 miljoner ecu var inget problem för någondera av parterna. Det fanns däremot olika synpunkter på hur man skulle överföra den miljard ecu som efter 1996 års anpassningsbeslut redan hade ombudgeterats till räkenskapsåret 1998.
Efter att ha föreslagit att hela miljarden skulle överföras till räkenskapsåret 1998 (vilket hade medfört att strukturåtgärderna ökat med 8 %!) blev kommissionen till slut medveten om att strukturåtgärderna redan är tillräckligt privilegierade under 1998. Den föreslog då en fördelning av strukturfondernas och sammanhållningsfondens ökning över två räkenskapsår: 500 miljoner som överförs till 1998 och 500 miljoner till 1999. Ett "kompromissförslag " som dock möjliggör att strukturfonderna ökar med 6 %, samtidigt som den gemensamma jordbrukspolitiken (5 % ökning) och även hela budgeten (3 % ökning) har ställts inför hårda besparingar, i likhet med medlemsstaternas finanser.
Rådet å sin sida ansåg helt riktigt att det var omöjligt att placera eller betala ut 500 miljoner ecu under 1998 och föreslog att miljarden skulle överföras vid ett tillfälle från 1997 till 1999. Då inte summan behöver erläggas förrän om två år, skulle det hjälpa medlemsstaterna att bättre styra sina underskott för en övergång till en gemensam valuta. Ställningstagandet var inte irrationellt, men av princip kunde Europaparlamentet inte acceptera det...
I väntan på rådets slutliga ståndpunkt, har budgetutskottet genom betänkandet av Tillich föreslagit att vi skulle anta kommissionens förslag genom en omröstning med kvalificerad majoritet. Om inget fullständigt avtal förelåg mellan Europaparlamentet och kommissionen, skulle överföringen inte kunnat genomföras och allt hade förblivit som det var: miljarden skulle ha överförts till 1998 och ombudgeteringen till 1999 av de 562 miljoner ecu avsedda för strukturåtgärderna som ej använts under 1996 hade inte varit möjlig. Vilket innebär att budgetutskottet säger att dessa 562 miljoner går "förlorade ", eftersom de lämnas tillbaka till medlemsstaterna.
Vår grupp hade lämnat in ett ändringsförslag som återupptog rådets förslag, ett ändringsförslag som inte ansågs godtagbart då det uttryckligen handlade om en förutsättning som nämnts i artikel 1 i resolutionsförslaget. Vägran att titta på ett förslag som ger medlemsstaterna möjlighet att genomföra verkliga besparingar under 1998 visar det låga intresse Europaparlamentet har för medlemsstaterna och deras invånare.
Ingen förvånas därför över att vi vägrat ställa oss bakom budgetutskottets förslag, som ligger långt ifrån det europeiska folkets uppfattning.
Andra betänkande (A4-0141/97) av Baldarelli
Danesin
Samtidigt som jag vill uttrycka en viss tillfredsställelse med att man antar ett program till stöd för den italienska planen för omställning av sådant fiske som sker med drivnät, så måste jag för min egen och Tajanis räkning understryka vår besvikelse inför det faktum att vissa av de grundläggande principerna i den italienska planen inte har förståtts och accepterats av denna församling.
I den text som har antagits idag talas det flera gånger om avskaffande av drivnäten: just nu är detta minst sagt olämpligt eftersom rådet hittills inte har fattats något beslut i den riktningen, eller verkar kunna samla den majoritet som krävs för att göra det.
Även om omställningsåtgärderna så småningom leder till ett totalt avskaffande av denna typ av fiske, så anser vi inte att det är rätt att de italienska fiskarna, i avsaknad av ett beslut från gemenskapen, skall känna sig skyldiga för att de utför en verksamhet som är fullständigt laglig.
Eftersom omställningsplanen skall genomföras frivilligt - och inte kunde genomföras på annat sätt, eftersom, jag upprepar, ingen europeisk lag förbjuder användningen av drivnät - så kommer man att bryta mot denna princip i det ögonblick man insisterar på ett avskaffande.
Det rör sig med andra ord om en oacceptabel och löjlig demonisering av drivnätsfisket, nästan som om denna teknik skulle vara orsaken till alla de värsta biologiska obalanser som drabbat Medelhavet och som om därför detta havs räddning hänger på om man skall lyckas omedelbart och totalt utrota hela svärdfiskflottan. Ingen vill naturligtvis hävda att drivnäten är ofarliga och inte påverkar resurserna - det kan man inte säga om någon typ av fiske - men det är också uppenbart att, tack vare att man insisterar på att eliminera svärdfiskflottan, så får man intrycket av att de italienska fiskarna har använts som syndabockar i en mer omfattande kris, en kris som de sannerligen inte bär huvudansvaret för.
En annan punkt som man inte har velat ta hänsyn till, men som är av avgörande betydelse för Italien är den föreslagna åtgärdens extraordinära natur, en åtgärd som drabbar en socio-ekonomisk situation som utmärks av stora svårigheter och som hade motiverat, inte bara att man vänder sig till SFOP, utan också möjligheten att utnyttja andra gemenskapsfonder - EDF och ERDF - där de andelar som är avsedda för Italien inte har utnyttjats helt. Medan fonderna i SFOP används för " startbidrag" till de fiskare som lämnar sitt fiske, så skulle möjligheten att utnyttja även andra gemenskapsfonder kunna innebära ett verkligt stöd till initiativ vad gäller omplacering och omskolning av fiskare som, det får vi inte glömma, nästan helt hör hemma i de regioner som klassats som Mål 1.
Stöd till skeppsvarv (A4-153/97)
Caudron
Jag har alltid stöttat och försvarat europeiska skeppsvarv som fortfarande är en framtidsindustri trots de slag den fått motta från en ohämmad "världsdumpning ".
Samtidigt som jag beklagar den brådskande debatt som hindrat en mer djupgående debatt, har jag idag lagt fram ändringsförslag som strävar efter en förlängning av det sjunde direktivet, påminner om skeppsvarvens betydelse, kräver paritetsprincip mellan medlemsstaterna, förklarar OECD-avtalet i denna fråga som föråldrad och som strävar efter ökad hjälp från samtliga unionens medlemsstater (i nivå med marknadens möjligheter).
Merparten av mina ändringsförslag har röstats igenom förutom tyvärr det som föreslog att vi skulle dra oss ur OECD-avtalet, eftersom det bekämpades av en höger som är trogen Förenta staterna (som inte har ratificerat avtalet). Europaparlamentets förslag utgör dock en utveckling jämfört med den ursprungliga texten. Måtte kommissionen anta dem! Kort sagt, efter omröstningen fortsätter kampen för europeiska skeppsvarv och därmed även kampen för ett annat koncept till förmån för en offensiv europeisk industripolitik.
Betänkande (A4-0098/97) av Pradier
Ahlqvist och Wibe
Vi välkomnar betänkandet och håller med föredraganden om att det är av oerhörd vikt att nå en lösning av de problem som har uppstått i samband med utvecklingen och användningen av Internet.
Vi kan dock inte hålla med föredraganden om att den bästa vägen att nå ett skydd på detta område skulle vara genom överstatliga åtgärder. Då detta är ett internationellt problem, måste vägen till skydd mot felaktigt utnyttjande av nätet gå via samråd och samordning av ländernas lagstiftningar. Vi förespråkar här ett nära mellanstatligt samarbete inom ramen för den tredje pelaren, där den demokratiska kontrollen utförs, och bör utföras, av de nationella parlamenten.

Andersson, Lööw och Waidelich
Vi menar att betänkandet behandlar ett viktigt område. Det är värt att ge stöd. De stora möjligheter som Internet skapar på kommunikationsområdet skall bejakas, samtidigt som det skall finnas ambitioner att förhindra att Internet blir ett medel att sprida illegalt material.
Betänkandet innehåller ett begränsat antal punkter som talar om vissa, inte alltför betydande regleringar av informationsflödet på Internet, regleringar som i betänkandet sätts i samband med användandet av Internet för spridande av illegalt material, t.ex. barnpornografiskt material.
I detta sammanhang kan ambitionerna att reglera flödet av illegalt material inte annat än anses vara högst acceptabla. Vi vill dock också framhålla att ambitionerna inte nödvändigtvis behöver sammanfalla med faktiska tekniska möjligheter att kunna uppnå reglering. Då det blir fråga om tekniska lösningar för reglering, bör man åter noga överväga avvägningen mellan de ingrepp i t.ex. yttrandefriheten som varje sådan utformning av reglering kan innebära gentemot den viktiga ambitionen att förhindra spridning av bland annat barnpornografiskt material.

Blak
Jag har idag röstat ja till Pradiers betänkande om olagligt och skadligt material på Internet. Jag är glad att man nu satsat på EU-initiativ som skall bemöta utbredningen av olagligt och skadligt material på Internet. Det är dock viktigt att vi så snabbt som möjligt skrider från ord till handling.
Betänkandet nämner två handlingsalternativ. För det första borde man försöka förbättra folks förmåga att själva säga ifrån om det skräp som nu finns på Internet. För det andra kan man med lagstiftning förbjuda samma skräp. Principiellt är jag emot begränsningar av yttrandefriheten. Därför kommer jag också att stödja varje initiativ som siktar mot att förbättra folks förmåga att själva säga ifrån om skräpet.
Sådana initiativ är dock inte tillräckliga. Som ansvariga politiker kan vi inte stillatigande se på hur Internet utvecklas till soptunna för allsköns skräp. Personligen mår jag mycket dåligt av att vara vittne till den stora utbredningen av barnpornografi. Jag har också svårt att acceptera att man genom att trycka på en knapp kan få recept på en kraftig bomb. Slutligen anser jag att det är förkastligt att man, så som det skett i bl.a. Danmark, kan använda Internet till att smutskasta andra. Det är kort sagt nödvändigt med lagar som förbjuder något av detta skräp.
Jag vet mycket väl att möjligheten att straffa personer som överträder en Internetlag är mycket begränsade. Man skyller speciellt på att Internet är gränsöverskridande. Härmed ser vi åter exempel på att vi både internationellt och inom EU måste få till stånd ett rättsligt samarbete om vi skall lösa några av samtidens problem. I detta sammanhang vill jag ännu en gång uppmana Danmark att upphäva sitt förbehåll gällande EU-samarbete på det rättsliga området.

Caudron
Vi är alla överens om den enorma utveckling Internet inneburit för kommunikation och information, men mer allmänt för kunskapen om människan och världen omkring oss. Alla erkänner vi de snabba omvälvningarna och den snabba kunskapsspridningen av dessa kommunikationssystem och informativa system. Ramen för denna utveckling har dock inte noga förberetts och vi har ett kollektivt ansvar.
Denna nya kommunikationsteknik kan dock inte placeras inom traditionella analys- och kontrollmetoder. Därför står vi maktlösa inför utvecklingen av illegal eller skadlig information på Internet, som vi inte kan förhindra. Naturligtvis kunde man förutse bedrägerier och det tog inte lång tid innan brottslingarna hade börjat använda detta effektiva verktyg. Risken för både moralisk och intellektuell kriminalitet är stor.
Europeiska unionen måste ta sig an problemet och kommissionens förslag i samråd med rådet att införa åtgärder för gemensamma bestämmelser och även viss kodning synes mig vara ett minimum.
Vi kan alla föreställa oss de svårigheter som en kontroll av Internet skulle innebära. Vi måste dock samtidigt som vi garanterar medborgerliga friheter även säkerställa ett lagligt och etiskt innehåll.
Lindqvist (ELDR), Eriksson, Sjöstedt och Svensson (GUE/NGL), Gahrton, Holm och Schörling (V), skriftlig. Vi som undertecknat denna röstförklaring har avstått från att rösta om Pradiers betänkande. Vi tycker att betänkandet innehåller både positiva och negativa saker.
Vi håller naturligtvis med om att skadligt och olagligt material på Internet måste begränsas, och att man måste finna en lösning vad gäller att förbjuda förekomsten av sådana saker juridiskt, men också finna ett sätt som kan genomföras i praktiken. Naturligtvis är vi mot förekomsten av barnpornografi, rasistiska inslag och recept på bomber eller knark. Vi anser att detta problem måste lösas internationellt och välkomnar de förslag som finns om en internationell lösning.
Vi anser däremot inte att Europol skall få befogenheter inom detta område, där Interpol är det enda lämpliga.
Vi tycker inte heller att detta betänkande skall vara en förevändning för att argumentera för att tredje pelaren införlivas i gemenskapens befogenhetsområde. Inte heller ser vi någon som helst mening med att föra upp denna fråga på gemenskapsnivå, då det är en fråga som måste lösas internationellt.
Betänkande (A4-0034/97) av Peijs
Ahlqvist och Wibe
En invändning mot betänkandets punkt 7 måste göras. I Sverige finner vi det obegripligt hur de små och medelstora företagens momsbörda kan lättas på lång sikt genom att " ursprungsprincipen" antas. Att anta ett gemensamt momssystem som också nämns i punkt 7 tar vi bestämt avstånd från.
Betänkande (A4-0100/97) av Garosci
Ahlqvist och Wibe
I förslaget till betänkande, beaktandemening F, förordas att en snabb avreglering skulle hjälpa företagen att utvecklas och komma in på marknaden. Vi delar överhuvudtaget inte detta synsätt. En dylik avreglering orsakar enbart ökad otrygghet i samhället, och det blir de svaga grupperna som får betala.
Betänkanden av Torres Marques, Peijs och Garosci
Kirsten Jensen och Blak
De danska socialdemokraterna har i dag röstat ja till de tre betänkandena om små och medelstora företag. Generellt anser vi, att initiativ till fördel för små och medelstora företag gagnar sysselsättningen. Dessutom kan initiativen också främja en sund ekonomisk utveckling. Vi vill emellertid få noterat, att vi inte kan ansluta oss till betänkandenas avsnitt om fördelarna av att sänka momsen för små och medelstora företag.

Porto
De senaste uppgifterna bekräftar den progressiva innebörden för de SMF som visar sig särskilt lämpade att generera investeringar och arbetstillfällen inom den konkurrenskraftiga produktionen. De små och medelstora företagen är nära 18 miljoner i Europeiska unionen och ger arbete till 70 miljoner personer (70 % av den aktiva befolkningen), och de står för två av tre nya arbetstillfällen.
Därför hälsas kommissionens dokument och Torres Marques, Peijs och Garoscis betänkanden varmt, de föreslår konkreta åtgärder för att främja de små och medelstora företagen.
Det är svårt att välja bland åtgärderna eftersom alla är nödvändiga för att kompensera begränsningen i storlek: från styrelsestöd till lämplig teknisk information eller ett effektivt avlägsnande av byråkratiska nät som försvårar företagens verksamhet.
Just nu sker dessutom förberedelserna för antagandet av den enhetliga valutan. Det kommer för övrigt att bli SMF som gynnas mest av dess införande, de som i dag har drabbats värst vad gäller överföringskostnader, osäkerhet och kalkyler som är ett resultat av de olika valutorna. Det måste dock finnas en anpassningsperiod som måste tillämpas med tillräckligt lång framförhållning och med stöd från kommissionen.
Betänkande av Danesin
Ahlqvist, Andersson, Lööw, Wibe och Waidelich
Vi menar att betänkandet behandlar en väsentlig fråga och anser att det i stort är bra. Vi menar dock att formuleringen i punkt 36 är något dunkel och kan leda till tolkningar som vi svårligen kan ställa oss bakom. I punkt 36 talas det om statligt stöd i samband med fartygsindustri, vilket kan leda till tolkningen att man med betänkandet vill säga att varvsindustrin skall främjas genom statliga stöd. Med en sådan tolkning kan vi inte i omröstningen ställa oss bakom punkt 36 i betänkandet.
Varvsnäringen försattes framför allt under 1970-talet i en djup kris och blev därmed i behov av en omfattande strukturomvandling. Denna strukturomvandling föregicks av att mycket omfattande nationella stöd riktades till näringen för att stärka den nationella konkurrenskraften gentemot andra länders varvsnäring. Till följd av denna olyckliga stödpolitik försvårades utvecklingsförmågan i näringen, samtidigt som ett flertal länders varvsnäring i stort sett helt slogs ut. Om den europeiska varvsnäringen inför det 21 århundradet skall kunna utvecklas i den globala konkurrenssituationen, är det av största vikt att den tidigare misslyckade stödpolitiken inte upprepas.

Caudron
Vi analyserar idag kommissionens meddelande om sjöfartsstrategi och de svårigheter som uppstår. Den politik som genomförts fram till idag har inte hjälpt branschen att uppnå den konkurrenskraft som krävs för att klara både konkurrensen på och tillgången till marknaderna. Flottan under Europeiska gemenskapens flagg minskar idag och även sysselsättningen i branschen vars förluster drabbat vissa medlemsstater hårt.
Kommissionen föreslår fyra riktningar för den nya strategin: sjösäkerhet, fri konkurrens och fri tillgång till marknaden, utbildning, forskning och utveckling, samt övervakning av statliga stöd.
Perspektiven inger knappast någon motivation och kommissionen hade kunnat göra bättre ifrån sig även om man måste erkänna att rådet inte verkar inse vad som står på spel. Jag beklagar att det saknas ambitioner för att konkurrera, för att återta marknader och för att öka sysselsättningen.
Även om utvecklingen av teknologisk forskning och främjandet av sjökarriärer är oundvikliga, måste man också uppväga snedvridningen från konkurrensen från vissa operatörer som inte är tvungna att följa strikta men nödvändiga säkerhets- eller kostnadsbestämmelser. Sjöfartsstandarder måste höjas samtidigt som konkurrensen ökas genom lägre kostnader för våra operatörer.
Europeiska unionen måste främja sin sjöfartsindustri och måste absolut stoppa en överföring av aktiviteterna till tredje land. Jag anser att det krävs större gemenskapsanda, det måste rådet bli medvetet om.

Girão Pereira
Konkurserna inom sjöfartssektorn har varit märkbara under de senaste decennierna i hela Europa. Denna nedgång har medfört att den tekniska nivå som hade byggts upp under sekler försvann och den industri som på ett eller annat sätt var förknippad med sjöfarten, särskilt varven.
Den alldeles nyliga vägtransportkrisen i Frankrike då europeiska vägar blockerades i veckor och då följaktligen den ekonomiska verksamheten i olika länder tydligt kom att kräva alternativa transporter bland vilka kan nämnas järnvägstransporter och sjöfartstransporter.
Det förefaller mig dock som om sjöfartstransporten, särskilt på den inre marknaden i ett Europa med allt längre avstånd, både kan vara konkurrenskraftig och ha stora fördelar i jämförelse med vägtransporter när det gäller transporter av stora kvantiteter varor med mindre miljömässig hänsyn.
Därför tycker jag att kommissionens meddelande och dess betänkande är positivt ur unionssynpunkt.
Vi väntar nu bara på att de åtgärder som tagits fram skall införas.
Betänkande (A4-0126/97) av McCarthy
McCarthy
Herr ordförande, jag skulle bara vilja tacka de ledamöter som röstade för mitt betänkande. Jag skulle också med skärpa vilja protestera mot de personliga attackerna mot mig från det konservativa partiet i går kväll. Det har sagts att de hemföll åt personliga attacker, eftersom mitt betänkande i stora delar avspeglar åsikterna hos människorna i regionerna. Jag ber det konservativa partiet att arbeta med de frågorna snarare än att hemfalla åt den sabotagetaktik som de använde i utskottet.
Jag har inte gjort mig skyldig till manipulering av den parlamentariska processen. Jag frågade de konservativa om de kunde titta in till Regionalutskottet då och då, så vi kunde sätta upp det här betänkandet på föredragningslistan för nio månader sedan. De konservativa borde acceptera utslaget av betänkandet och åtgärda sakfrågorna. Det är inte ett beställningsjobb. Det är inte tjänstemännen som man skall skylla problemen på, utan deras politiska herrar. I de allmänna valen om en vecka kommer befolkningen i regionerna att döma regeringen efter deras oförmåga att hantera de politiska regionalfrågorna.

Ahlqvist och Wibe
I sin helhet tycker vi att betänkandet är bra, men vi vill ändå göra några påpekanden.
Utan att på något sätt ifrågasätta föredragandens objektivitet, anser vi det vara principiellt betänkligt att parlamentets föredragande kommer från samma land, vars stöd skall utvärderas. Av principiella skäl bör parlamentet alltid sträva efter att utse en föredragande som inte på något sätt har ett intresse i den fråga som skall behandlas.
Det är också olämpligt att en del av betänkandets formuleringar utformas som inlägg i den brittiska inrikespolitiska debatten. Det är inte vår uppgift att skriva ett debattinlägg i den brittiska debatten, utan endast att göra en objektiv utvärdering av strukturåtgärderna.

Chichester
brittiska konservativa röstar emot McCarthy-betänkandet av tre principiella skäl.
För det första anser vi att betänkanden om individuella medlemsstater inte skall utarbetas av parlamentsledamöter från den berörda medlemsstaten.
För det andra beklagar vi det sätt på vilket parlamentets tidsschema manipulerats så att man kunde lägga fram detta betänkande för parlamentet vid tidpunkten för de allmänna valen i Förenade kungariket.
För det tredje fördömer vi det sätt på vilket den socialistiske föredraganden har använt detta betänkande för att skaffa sig nationella partipolitiska fördelar. Ett sådant beteende av brittiska Labour-parlamentsledamöter bidrar inte till detta parlaments rykte och de borde inse att socialister i Europaparlamentet som attackerar den konservativa regeringen i Förenade kungariket bara kan stärka stödet för de konservativa bland brittiska väljare som motsätter sig varje utvidgning av EU-makt - självmål av brittiska Labour, helt enkelt.

David
Fru McCarthys betänkande är en väl underbyggd, klar och grundlig utvärdering av EU: s regionalpolitik i Förenade kungariket, och därför är det viktigt att man noga tar åt sig dess träffsäkra kommentarer.
Man kan inte undvika det faktum att betänkandet från början till slut är en svidande vidräkning med den konservativa regeringen. Om och om igen har regeringen misslyckats med att upprätthålla partnerskapets princip, subsidiaritet har behandlats med förakt och additionalitet har ignorerats eller undvikits.
Ingenstans är detta tydligare än i den industrialiserade delen av södra Wales. Här har vi sett Welsh Offices förlamande hand misslyckas med att ens komma i närheten av en effektiv användning av strukturfonderna. Dessutom har Welsh Office till och med varit berett att låta miljontals pund, öronmärkta för södra Wales, stanna i Bryssel. Detta beror på att regeringen, naturligtvis, förhindrar lokala myndigheter från att ha tillräckliga medel för " matching funding" . Additionalitetsregeln kan uppfyllas på olika sätt, men ännu har regeringen inte gjort någonting.
Denna skandal måste få ett slut och jag är övertygad om att den kommer att få sitt slut inom en nära framtid.

Skinner
Låt mig uttrycka mitt hjärtliga tack till fru McCarthy för hennes arbete med betänkandet.
Utskottet för sociala frågor och sysselsättning har skrivit ett yttrande som i många avseenden delar hennes oro från betänkandet.
Mellan 1994 och 1996 avsattes 910 miljoner från Europeiska socialfonden (över 3 miljoner ecu - som kom från extra avsättningar under mål 1). Även om detta vid första anblicken ser tillfredsställande ut, håller vi med föredraganden om att problem har uppstått. Detta är särskilt tydligt i Nordirland med " nya" sysselsättningsområden och insyn i urvalet.
Ytterligare genomförandeproblem uppstod med Peace-initiativet och absorptionen av medel den vägen. Hur som helst förekom fördröjningar där och i överenskommelsen mellan medlemsstaterna om mål 2, vilket betydde att genomförandegraden kom närmare 95 % för 1994-95 och senare.
Det är förskräckligt att Förenade kungariket inte använde sig av finansieringsmöjligheter under mål 4 mellan 1994 och 1996, men jag välkomnar det faktum att det nu har förändrats.
Vi är mycket medvetna om problemet med sena betalningar och har påpekat detta för kommissionen. Vi är övertygade om att varje medlemsstat måste lösa detta problem var för sig. Partnerskapsprincipen, som vi betraktar som en välkommen innovation bland reformerna 1993, är väl utvecklad, särskilt inom området för övervakningskommittéer. Frånvaron av arbetsmarknadens parter är oroande och oförenlig med idén om att engagera den europeiska befolkningen. I Kent har människorna klagat på detta inom Thanets mål 2-område och för Interreg II och andra program.
Betänkande (A4-0128/97) av Fernández Martin
Gahrton, Holm, Lindholm och Schörling
Vi instämmer i betänkandets andemening om att det finns problem i många av EU: s ytterområden. Därför behövs det också speciella stöd för dessa. Däremot instämmer vi inte i att lösningen av detta problem skulle vara att låta dessa områden få en speciell rättslig grund i fördraget. Det finns ju många andra områden inom EU som står inför liknande situationer. Exempelvis är avståndet mellan Madeira och Bryssel inte mycket längre än mellan Kiruna (norra Sverige) och Bryssel. Situationen i Kiruna är också beroende av att Kiruna ligger i det arktiska området, vilket självklart skapar ytterligare problem.
För att ge EU: s ytterområden en riktig chans att överleva måste i stället stora delar av EU: s politik förändras. I stället för centraliserade beslut måste man ge regionerna en chans att själva fatta beslut och skapa förutsättningar för att klara sig. Centraliserade beslut kan omöjligt göra alla EU: s regioner till lags. Vi ser också en mycket stor fara i att förverkliga EMU, eftersom den ekonomiska politiken kommer att förvärra situationen för EU: s ytterområden.
Med hänsyn till ovanstående har vi därför valt att lägga ned våra röster i slutvoteringen.

Mendonça
Jag har röstat för Fernández Martíns betänkande eftersom det på ett ytterligt korrekt sätt lyfter fram de problem som de yttersta randområdena i unionen utsätts för. Genom att åter ta upp begrepp och principer som diskuterats och erkänts lämnar det förslag till lösningar som jag anser vara fullständigt riktiga och rättvisa för att principen om social och ekonomisk sammanhållning skall kunna uppfyllas i dessa randområden.
Fernández Martíns betänkande tydliggör att en deklaration som en bilaga till EG-fördraget, trots att man måste erkänna de särskilda strukturer som vissa regioner har, är det grundläggande villkoret för formuleringen av begreppet randområden, och att det är tillräckligt som rättslig grund för att anpassa gemenskapsrätten till de speciella förhållanden som råder i de yttersta randområdena.
Därför ger vi vårt ovillkorliga stöd för betänkandet när man i det ber att regeringskonferensen vid översynen av Fördraget införlivar en särskild artikel som avser de yttersta randområdena.
En positiv röst förtjänade också det förslag som presenterades i betänkandet om att ett protokoll skall biläggas Fördraget, vilket bland andra åtgärder, påtalar den kompromiss som medlemsstaterna ingått för att intensifiera och förstärka de åtgärder som redan vidtagits inom ramen för POSEI-programmen.
Betänkande (A4-0074/97) av Ahern
Berès
Även om det nya samarbetsavtalet om kärnkraftens användning för fredliga ändamål, som undertecknades i november 1995 av Europeiska atomenergigemenskapen och Förenta staterna, medges vara en viktig milstolpe i det transatlantiska samarbetet i frågor som rör kärnsäkerhet, har texten dock vissa tvetydigheter, i synnerhet när det gäller anledningarna till att vissa delar av avtalet fortfarande kan vara i kraft efter den formella giltighetstidens utgång.
Förbehållen gäller även den oinskränkta befogenhet som amerikanska myndigheter beviljat sig själva om information om lageranläggningar för känsligt material och förteckningen över platser innan något avtal skrivs under.
Europaparlamentet måste vara uppmärksamt på avtalets kritiska punkter, i synnerhet på frågan om ömsesidigt samtycke, som endast kan upphävas av amerikanarna i speciella fall, om Förenta staternas icke-inblandning i de internationella kontroller som införts.
Detsamma gäller synnerligen stränga åtgärder för försörjning i synnerhet av anrikat uran och för amerikansk utrustning som påtvingas av Förenta staterna på vår industris bekostnad.
Hoten mot nukleär säkerhet kommer att öka i takt med vår planets ekonomiska, politiska och tekniska utveckling. Avtalet Euratom-USA kan bidra till förbättrad övervakning av framtida risker, men Europaparlamentet måste vid all aktualisering vara associerad på lämpligt sätt och delta i kommande Euratomavtal och andra internationella avtal om atomenergi.
Endast Europaparlamentet kan garantera insyn och demokrati inom atomkraften som är ett så viktigt område för Europeiska unionen.

Lindqvist
Avtalet mellan Euratom och USA innebär stora risker för ett globalt plutoniumsamhälle med ökad spridningsrisk av plutonium, MOX-bränsle, avfallsprodukter och annat radioaktivt material. Avtalet stimulerar också till ökad upparbetning i Sellafield och La Hague, vilket jag är emot. Avtalet kommer att öka antalet transporter med oerhörda mängder radioaktivt material i omlopp.
Avtalet har tillkommit på ett ur demokratisk synvinkel oacceptabelt sätt, bakom lyckta dörrar och utan öppen och demokratisk diskussion. Det är mycket tveksamt om en amerikansk lag skall gälla på svenskt (och övrigt europeiskt) territorium. Avtalet visar tydligt de stora riskerna med kärnkraft. Kärnkraften bör därför snarast avvecklas. Avtalet riskerar dessvärre att förlänga tiden för kärnkraftssamhället.
Betänkandet pekar tydligt på problemen både med kärnkraften, transporterna och bristen på demokrati. Jag är emot avtalet, men för betänkandet och har därför röstat ja.
Betänkande (A4-0413/97) av Mather
Peijs
Ordförande, jag röstade mot kompromissförslagen från PPE och PSE till betänkandet Mather. Hela tiden försöker vi i detta parlament att skydda medelstora och små företag mot tung lagstiftning, övermåttlig skatt och komplexa procedurer. Ett av de instrumenten är att sedan 1986 bedöma effekten på företag. Problemet var att det fungerade dåligt. Föredragande hade som mål att förbättra verkan och att göra bedömningen av effekter för företag till ett slagfärdigt instrument för att mäta effekter av lagstiftning för små och medelstora företag. Efter ändring bedömer vi effekten för hela världen och är vi alltså ett ändamålsenligt instrument fattigare. Därför min begäran till kommissionen att efter detta instrument som vi har mördat, också göra en test av effekten för företag, för medelstora och små företag.

Lindqvist
Det kan aldrig vara fel att skapa sig en så bra bild som möjligt av konsekvenserna för olika samhällsområden av politiska beslut. Detta är en god tradition i Sverige, där statliga utredningar ofta föregår riksdagsbehandling och beslut.
I detta betänkande föreslås att sådana effektbedömningar skall göras på lagförslag utifrån hur de påverkar näringslivet, i första hand småföretagen. Modellen kan jämföras med de miljökonsekvensbeskrivningar som krävs i svensk lagstiftning för att bedöma konsekvenser för miljön av olika beslut. Då detta enligt min uppfattning är något positivt, har jag röstat ja till betänkandet.

Ordföranden
Jag förklarar omröstningen för avslutad.

Avbrytande av sessionen
Ordföranden
Jag förklarar Europaparlamentets session för avbruten.
(Sammanträdet avslutades kl. 12.35.)

