Översyn av industripolitiken efter halva tiden - Ett bidrag till EU:s tillväxt- och sysselsättningsstrategi (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är Romana Jordan Cizeljs betänkande, för utskottet för industrifrågor, forskning och energi, om översyn av industripolitiken efter halva tiden - Ett bidrag till EU:s tillväxt- och sysselsättningsstrategi.
Romana Jordan Cizelj
föredragande. - (SL) Nyheterna angående formuleringen av Lissabonstrategin har fått stor respons bland EU:s medborgare.
Vi insåg snabbt att de uppsatta målen var för ambitiösa med tanke på tidsaspekten, men idén offentliggjordes och presenterades för Europa och världen. Vi finslipade den något 2005 när den nya Lissabonstrategin förbereddes. Den var fortfarande ambitiös, men ändå mycket mer jordnära. Samtidigt utarbetade kommissionen en samordnad strategi för industripolitiken.
I nuläget bedömer vi vad som har uppnåtts och hur vi ska fortsätta. Även om industripolitiken fortfarande tillhör medlemsstaternas befogenhet påverkas den starkt av europeiska åtgärder, uppmuntran till utveckling och ekonomisk tillväxt. Industrin stimulerar till att ett kunskapssamhälle bildas. Den stimulerar till forskning, utveckling och innovation och på samma gång är den även konsument inom dessa verksamheter.
När vi beslutar om initiativ på gemenskapsnivå ska vi bara överväga vad som ska prioriteras inom våra gemensamma verksamheter. Vad är verkligen viktigt? Vilka områden anser Europaparlamentet är prioriterade?
Jag vill ta upp att vi välkomnar kommissionens rapport om det arbete som har genomförts, och vi vill betona prioriteringarna för vår framtida verksamhet.
De första områdena är utan tvekan klimatförändringar och hållbar utveckling. Det är inte bara inom energin och trafiken man måste minska utsläppen av växthusgaser. Industrin spelar också en stor roll, och om inte industrins utsläpp minskar går det inte att utveckla ett samhälle med låga koldioxidutsläpp Hållbar industriell utveckling kräver därför samordning, överensstämmelse och anpassning.
Vi måste fråga oss hur vi kan uppmuntra industrin att utveckla renare teknik. Hur kan vi uppmuntra den att använda mer effektiv teknik? Hur kan vi undvika att konkurrenskraften eller konsumenternas valmöjligheter påverkas? Hur ska vi agera utanför EU:s gränser?
Vår vision är att minska den globala uppvärmningen. Därför är det inte acceptabelt att man bara flyttar högutsläppstekniker till tredjeländer. Klimatförändring är en möjlighet och inte ett hot för EU.
En annan prioritering bör vara att säkerställa tillgången på naturliga råvaror och se till att naturresurserna hanteras klokt. Om inte en av medlemsstaternas verksamheter har samordnats kan det leda till rivalitet och på lång sikt kan de nationella ekonomierna försvagas. Därför förväntar jag mig en gemensam europeisk verksamhet med en stark internationell bas.
Vi har fortfarande mycket arbete framför oss om vi ska kunna utforma en bättre miljö för små och medelstora företag. Om de ska kunna nå ut på den europeiska marknaden får de inte mötas av nya, varierade och komplicerade förfaranden och hinder i varje medlemsstat.
Därför förväntar jag mig mer enhetlighet och samordning samt en minskning av administrativa bördor, både på EU-nivå och på nationell nivå. Jag förväntar mig åtgärder som ger ännu större incitament till personliga initiativ. På samma gång förväntar jag mig att det europeiska värdesystemet förändras så att det europeiska samhället uppmuntras att acceptera större risker.
Det europeiska samhället uppskattar att ny kunskap, forskning och innovation förvärvas och genereras. Den rättsliga ramen måste följa med i denna utveckling. Vi måste inrätta adekvata förfaranden så att de immateriella rättigheterna skyddas. Dessa förfaranden måste vara på gemenskapsnivå och de måste inrättas tillräckligt snabbt. Brist på ekonomiska medel får inte vara ett hinder för handling - jag talar om det så kallade gemenskapspatentet.
Jag har bara tagit upp några prioriteringar, som också har lagts fram i vårt betänkande. Jag ser nu fram mot er fortsatta debatt, som jag vet kommer att vara produktiv. Jag uppmanar er att lägga fram era bidrag som, liksom era ändringsförslag, kommer att göra betänkandet ännu bättre.
Tack.
Günter Verheugen
kommissionens vice ordförande. - (DE) Herr talman, mina damer och herrar! För tre år sedan moderniserade vi EU:s industripolitik och lät den bli en hörnsten i hela vår ekonomiska strategi.
I dag kan vi säga att det var rätt beslut. Den europeiska industrin kan nu i större utsträckning försvara sina marknadsandelar. Den positiva utvecklingen av den europeiska industrins export bidrar till makroekonomisk stabilitet, även i kristider.
Mot bakgrund av halvtidsöversynen har vi lagt fram ett tidsschema och en arbetsplan för de kommande åren för er. Jag ber er att stödja planen. Jag vill tacka Romana Jordan Cizelj för att ha utarbetat betänkandet. Ni kommer att förstå varför jag verkligen är nöjd och lättad över att betänkandet är så fördelaktigt samt ger oss så stark uppbackning. I likhet med mig är föredraganden medveten om industripolitikens huvudfunktioner när det gäller att utforma de rätta villkoren för företag, att göra EU till en hållbar, attraktiv plats för industrier och att stärka vår industriella bas så att vi också har tillräckligt bra och säkra jobb inom tillverkningsindustrin i framtiden. 2000-talets industripolitik liknar inte alls det som brukade kallas industripolitik. Låt mig återupprepa tydligt att vår industripolitik baseras på att våra företag måste klara konkurrens samt att vi inte varken kan eller vill skydda dem från konkurrensen.
Vår uppgift är inte att skydda industrierna. Vårt jobb är att skapa förutsättningar för dem så att de helt och hållet kan utveckla sin potential. Jag är nöjd över att parlamentet i sitt betänkande inte bara stöder industripolitikens mål utan också den metod vi fullföljer dem genom. Metoden baseras på en kombination av branschövergripande och branschspecifika initiativ.
Det finns säkerligen ett behov av att agera på många områden som starkt påverkar hela den europeiska industrin. Låt mig bara nämna tre exempel, nämligen att minska byråkratin för europeiska företag, att stärka deras innovativa kapacitet och att bygga upp en företagskultur. Å andra sidan finns det angelägenheter som bara rör vissa industrier.
Låt mig påminna er om att vi har infört ett system som ser till att produktion och marknadsföring av kemiska ämnen är säkra inom EU. Vi har just startat ett uttömmande åtgärdspaket som syftar till att stärka den europeiska försvarsindustrin. Det finns även ett ambitiöst program, som antogs först den här veckan, för att förenkla de rättsliga bestämmelser som styr bilindustrin.
Jag skulle kunna utöka listan med många fler exempel. Allt detta har gjorts i nära samarbete, inte bara med industrin utan även med alla inblandade grupper. Jag fäster stor vikt vid att vi har gjort allt detta tillsammans med parlamentet, med fackföreningarna och med miljö- och konsumentorganisationerna samt att processen har varit öppen och kontrollerbar.
Jag förkastar idén om att utforma industripolitik bakom stängda dörrar i kulisserna. Den europeiska industrin är den vitala drivkraften för innovation i Europa och en helt avgörande faktor för att vi ska kunna trygga vår position inom den globala handeln. Därför förtjänar industrin att erkännas och hyllas. Den förtjänar att vi ser till att den i så stor utsträckning som möjligt kan fortsätta sin verksamhet i framtiden och den förtjänar att vi anstränger oss för att möta de omedelbart förestående utmaningarna. Dessa utmaningar har givetvis sitt ursprung i den ekonomiska globaliseringen, vilket det inte bör vara någon tvekan om. Det vi hittills har sett är bara början.
Detta gäller säkerligen även teknisk förändring, och den takt den sker i, med alla konsekvenser för produktivitet, strukturer och arbeten. Dessutom gäller det den alltmer centrala frågan om hur våra klimat- och miljömål påverkar vår industripolitik. Här behövs justeringar, och de kommer att hålla oss sysselsatta den närmaste framtiden.
Följaktligen är kommissionens nästa stora initiativ, som kommer att påbörjas före månadens slut, initiativet för hållbar industriell utveckling, hållbar industripolitik och hållbar industriell produktion. Det politiska målet är en samordnad strategi som omfattar miljö-, sysselsättnings- och industripolitik. Vi vill ha en stark ekonomi och en ren miljö samt säkra jobb och mindre energiberoende. För att nå dessa mål krävs produkter som är innovativa och som kan möta framtidens behov. Det krävs också mindre miljöföroreningar i Europa samt mer stöd till andra regioners omfattande arbete med att klara av klimatförändringarna genom att använda modern teknik framtagen i Europa. Detta vill vi med vår industripolitik.
Dessutom har vi även påbörjat nya initiativ för industrikluster och pilotmarknader. Jag ska lägga fram en handlingsplan om standardisering för er samt undersöka hur industrins kvalitet kan bli bättre och dess tjänster mer konkurrenskraftiga. Två nya branschinitiativ har också påbörjats. Det första gäller problem som är specifika för livsmedelsindustrin, och det har givetvis fått stor betydelse på grund av de ökade matpriserna. Det andra rör utmaningar som en annan av Europas huvudindustrier utsätts för, nämligen elektroteknik.
På det hela taget anser jag att vi kan säga att vår industripolitik nu är på god väg att skapa de rätta förutsättningarna för att de europeiska företagen ska kunna växa. Låt mig återigen säga att vårt mål inte är att ingripa för att gynna vissa ekonomiska aktörer. Vi försöker inte heller minska medlemsstaternas ansvar. Vad vi strävar efter är partnerskap, optimal samordning och att gemensamt uppnå gemensamma mål.
Vi håller på att sammanlänka EU:s och medlemsstaternas industripolitik, och jag är nöjd över att parlamentet också har gett sitt starka stöd till detta.
Jerzy Buzek
för PPE-DE -gruppen. - (PL) Herr talman! Jag vill gratulera Romana Jordan Cizelj för ett utmärkt och mycket uttömmande betänkande. Det täcker allt det ska. Jag vill också tacka Günter Verheugen, kommissionens vice ordförande, för hans uttalande nyss. Jag stöder det helt och hållet. Jag vill börja med att påminna parlamentet om att det en gång sas att den bästa industripolitiken inte är någon industripolitik. Som tur är har vi nu kommit vidare och saker är annorlunda. Man bör påminna om att Lissabonstrategin främst handlar om industriell verksamhet. Den rör produktion, produkter samt konkurrenskraftiga produkter och den täcker alla företag från små och medelstora företag till stora koncerner. Jag anser att det finns fem punkter som gäller vår industri, från de minsta till de största företagen. Punkterna har redan nämnts, men jag vill betona dem.
Den första punkten är innovation. Detta kräver givetvis forskning och utveckling, men det är en separat fråga som man tar itu med i EU:s sjunde ramprogram samt i nationella program. Det finns dock också några mycket viktiga krav, nämligen att skapa de makroekonomiska förutsättningar som behövs för att se till att innovation kan vara ledande på marknaden tillsammans med nya tekniker. Detta står i motsats till statligt stöd.
Den andra punkten är att skapa lämpliga förutsättningar för bankverksamhet och uppmuntra banker att bevilja högrisklån, eftersom innovation innebär risk.
För det tredje måste vi bekämpa monopolen på vår marknad. I nuläget överväger och debatterar vi monopolen kontra en fri energimarknad. Vi vet alla att det är en svår fråga. Likväl måste vi samtidigt skydda vår marknad mot dumpning utanför EU.
För det fjärde måste vi förenkla lagstiftningar och införa bättre regleringar. Därför måste vi stödja alla åtgärder som Europeiska kommissionen och kommissionsledamot Günter Verheugen vidtar.
För det femte måste vi lägga grunden för äkta solidaritet när det gäller energi och råvaror. Det är en ovillkorlig förutsättning för industrins utveckling. Dessutom bör vi införa långtgående standardisering och politisk samordning på gemenskapsnivå. Dessa ska hänga samman med medlemsstaternas politik.
Varje medlemsstat samordnar sin regionala politik på nationell nivå på olika sätt. På liknande sätt bör varje medlemsstats politik samordnas ovanifrån. Min slutliga kommentar är att vi måste följa bestämmelserna för miljö- och klimatskydd. Vår avsikt är att vara ledande inom området, men i vår industris intresse måste vi gå fram varsamt.
Silvia-Adriana Ţicău
för PSE-gruppen. - (RO) Jag vill gratulera Romana Jordan Cizelj och tacka henne för den öppenhet hon har visat när betänkandet utarbetades. Jag lade fram fyra ändringsförslag som vi kan finna i artikel 18 och artikel 27 i betänkandet.
Jag vill börja med att uppmärksamma behovet av att sätta industriell utveckling i relation till förbättring av de sociala skyddssystemen. Alla industrianställda måste ha anständiga arbetsvillkor. I artikel 18 i Romana Jordan Cizeljs betänkande anser Europaparlamentet att den industriella utvecklingen i stor utsträckning hänger samman med att det finns en effektiv transportinfrastruktur på gemenskapsnivå. Om det finns en utvecklad transportstruktur är det även möjligt att utveckla industriområden utanför tätortsområden. Medlemsstaterna kan också använda regionala utvecklingsfonder för att skapa industrianläggningar och tekniska anläggningar på landsbygden nära stora tätorter.
I ett annat ändringsförslag av mina ändringsförslag bad jag kommissionen och medlemsstaterna att stödja och påskynda slutförandet av de projekt som enligt Europeiska rådet är viktiga för EU i termer av energisäkerhet och diversifiering av de europeiska energikällorna. I artikel 27 i betänkandet uppmärksammar Europaparlamentet behovet av att investera ännu mer i studier, yrkesutbildning och forskning. Industriell utveckling och de europeiska produkternas konkurrenskraft beror på kvaliteten hos de mänskliga resurserna och deras utbildningsnivå, och även på hur innovativa de nya produkterna är.
Tyvärr investeras det, trots gemenskapens forskningsprogram och de fonder som är knutna till dem, alldeles för lite på gemenskapsnivå i tillämpad forskning. Det gäller framför allt små och medelstora företag. De brottas med svårigheter i att få den samfinansiering som krävs för att de ska kunna delta i ramprogrammet för forskning. I detta sammanhang anser jag att banksystemet skulle kunna förbereda finansiella instrument som gör det lättare för små och medelstora företag att delta i ramprogrammen för forskning.
Jorgo Chatzimarkakis
för ALDE-gruppen. - (DE) Herr talman, herr kommissionsledamot! Låt mig börja med att tacka Romana Jordan Cizelj. I sitt betänkande tog hon verkligen upp den moderna industripolitikens alla aspekter och hon betonade hur viktigt det är att skapa de rätta grundvillkoren. Jag är henne väldigt tacksam. Vi hade ett bra samarbete i samband med betänkandet.
I er motivering säger ni, Romana Jordan Cizelj, att industrin i EU i allmänhet är sund och dynamisk. Ja, vi upplever till och med en återfödelse av den”gamla ekonomin”. Jag kommer själv från ett mycket utvecklat industriland. Ingen trodde till exempel att stålindustrin plötsligt skulle få ett uppsving igen. Vi är en dynamisk global kraft. Vår industris tillstånd är stabilt, och vårt flaggskepp euron har verkligen hjälpt oss genom svårigheterna. Trots den sunda industriella basen och trots att man återigen har börjat investera i Europa märker vi dock att vinden vänder. Den tekniska förändringen är makalöst snabb. Frågan är hur vi ska ta itu med detta. Är det rätt tid att genomföra en halvtidsöversyn av vår industripolitik?
Utan råvaror och billig arbetskraft - och vi har inget av detta - kommer vi att utsättas för en konkurrens som vi inte kan klara av om vi inte är kreativa. Därför vill jag gratulera kommissionen först av allt för att den har utsett 2009 till Europeiska året för kreativitet och innovation. Vad betyder då detta? Innovation måste, som vi vet, verkligen kunna omvandla kunskap till välfärd. Vi har inrättat ETI, Europeiska tekniska institutet - eller, för att vara mer exakt, det kommer snart att inrättas - och det är en bra grund. Ändå lämnar världens kreativa personer inte bara Europa utan till och med USA. Ni borde läsa Richard Floridas bok där han reflekterar över denna situation. Vad händer med den kreativa klassen i världen? Kreativa människor kommer att slå sig ner på platser som uppfyller tre kriterier - teknik, talang och tolerans. Florida kallar dem för de tre t:na. Frågan är om dessa kriterier är tillräckligt uppfyllda i Europa. Jag anser att vi har lagt goda grunder genom det sjunde ramprogrammet och genom ETI, men det är inte tillräckligt. Vi måste göra mycket mer. De tre t:na behöver pengar. Klustren är ett bra initiativ. Det är dock mycket viktigt att välja de rätta specialiseringarna. Klusterinitiativet måste vara konsekvent, liksom hela EU:s industripolitik, och det måste vara ändamålsenligt och balanserat.
Bilindustrin kännetecknas givetvis av inkonsekvens. I vissa avseenden tar vi i för hårt. Det har att göra med vår politik om klimatförändringar. Den håller allt mer på att bli ett fanatiskt moraliskt korståg. Europa utsätts för en form av livsstilsreglering som ibland går för långt. Hur kan annars koldioxidutsläpp från avgasrör straffas 24 gånger mer än utsläpp från skorstenar? Vi måste se till att EU:s politik är konsekvent. Vi kan inte vara den ledande marknaden som står för 80 procent av den globala handeln av högklassiga fordon och på samma gång dra undan mattan under våra egna fötter på den här delen av marknaden. Vi måste se till att agera konsekvent.
Mieczysław Edmund Janowski
för UEN-gruppen. - (PL) Herr talman! Värdet av vår föredragandes arbete förtjänar att erkännas fullt ut. Den genomförda översynen ger en uppmuntrande bild av läget för många branscher inom EU:s industri. Vi måste dock erkänna de utmaningar vår union står inför. De främsta utmaningarna är takten hos den tekniska förändringen, framför allt med avseende på nya material, behovet av att spara energi och vatten, miljöskyddet samt demografiska förhållanden som påverkar arbetsmarknaden. Vi måste i större utsträckning komma på innovativa lösningar inom alla områden, inklusive tekniska, organisatoriska, juridiska och finansiella lösningar. I detta avseende bör vi ta upp frågan om att omvandla idéer till produktion, liksom patent och europeiska upptäckter. Vi måste verkligen arbeta för att hitta lösningar som är acceptabla för små, medelstora och stora företag. Europeiska produkter kan och bör vara framgångsrika på grund av sin attraktiva design, yta, utmärkta kvalitet, kreativitet och enastående service.
Jacky Hénin
för GUE/NGL-gruppen. - (FR) Herr talman, mina damer och herrar! Det enda målet med betänkandet och dagens diskussioner är att dölja hur det egentligen ser ut i EU. Industrin befinner sig i kris och skadan är avsevärd. De siffror som tas upp är verkligen osannolika: 80 procent, 73 procent. De kunde ha ersatts med miljarder euro för att skryta med dem för alla. De lurar dock inte någon. De gör ingenting annat än att dölja sakernas sanna natur.
Ett av de största problemen för hela industrin är att det enda som räknas är marginalvinsten. De farliga industriledarna har nu ersatts av dystert talande robotar. Det spelar ingen roll vilka beslut som fattas och vilka konsekvenser besluten får för kvinnor och män i Europa. Vinsten måste vara så hög som möjligt och den måste uppnås omedelbart.
Jag är väl medveten om att vissa människor kommer att berätta för mig att industrin aldrig har investerat, producerat och tjänat så mycket tidigare. Det är sant, men vilken nytta är det med enorm ekonomisk vinst om den bara gynnar en handfull människor, medan de flesta lider och ser sina lyckliga drömmar gå upp i rök?
Det är omöjligt att undgå att varken arbetslöshet, fysisk planering, befolkningens behov, beskattning och sociala frågor tas upp i betänkandet. De stora europeiska industrigruppernas handelsframgångar bidrar i nuläget ännu mindre till EU:s utveckling. De flyttar utomlands eller förlägger delar av verksamheten till länder som tillämpar dumpning i termer av löner, välfärd, skatter och miljö. Samtidigt vägrar EU att genomföra någon industripolitik.
Den här politiken drabbar också små och medelstora företag, som uppmuntras att göra likadant. Det är givetvis inte den ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Talmannen
Herr Henin! Tiden fastställdes inte av oss, utan av er grupp. Dessvärre har ni en minut och trettio sekunder. Så om ni vill protestera får ni göra det till er grupp.
Lambert van Nistelrooij
(NL) EU satsar mycket riktigt en hel del på att behålla och stärka konkurrenskraften, och vi vet hur vi ska behålla våra marknadsandelar i viktiga branscher. Som kommissionsledamoten just sa befinner vi oss dock bara i globaliseringens första våg. Vi måste verkligen vara uppmärksamma.
En annan punkt är den nya kombinationen av forskning, utveckling samt om att skapa och sälja innovativa produkter på ett sätt som verkligen är vinstdrivande. Romana Jordan Cizelj lägger tyngdpunkten på rätt ställe i sitt betänkande. Vi måste eliminera byråkratin och vi måste verkligen se till att lagar och lagstiftning är mer effektiva. Handlingsplanen fungerar som drivkraft för det, men jag skulle vilja göra en uppriktig vädjan. Det är fortfarande svårt för industrierna att hitta rätt bland de typiska europeiska verktygen. Ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation och det sjunde ramprogrammet är centrala toppstyrda verktyg som utformas i Bryssel. Strukturfonderna är decentraliserade. Alla har sina egna ingångar, sina egna kriterier, och så vidare.
Mitt budskap är att det, även inom Europeiska kommissionen, bör finnas mer sammankoppling och mer samordning samt att man i större utsträckning väljer vad man ska prioritera. Sedan skulle jag kunna se effekten i regionerna. Jag skulle kunna se att kluster kan utvecklas i framgångsrika branscher. I min region inrättade vi förra månaden ett gemensamt kontor för de olika verktygen. Det bidrar till klarhet.
Sammanfattningsvis är uppdelning och byråkrati onödiga. Vi måste veta vad vi vill. Det ökar företagens och allmänhetens insyn, och det är oerhört viktigt. De måste kunna säga att EU valde rätt och att genomförandet var riktigt. I det avseendet finns det fortfarande mycket att önska.
Bogusław Liberadzki
(PL) Herr talman, herr kommissionsledamot! Jag är nöjd över kommissionsledamotens uttalande nyss. För det första, herr kommissionsledamot, betonade ni att vi måste anpassa vår strategi till vissa transportsektorer. För det andra sa ni att specifika regioner behöver större stöd. För det tredje tog ni upp frågan om innovation.
Vissa delar av vår industri verkar på global nivå och andra på lokal nivå. Jag vill nämna varvsindustrin. Typiskt för denna industri är att den finns i kustregioner. Det är dock en av de industrier som upplever svårigheter på global nivå. Det är inte bara Polen som drabbas, utan också andra medlemsstater, till exempel Malta.
Kontrakt löper över många år, herr kommissionsledamot. För tre år sedan förutsåg ingen att dollarns växelkurs i förhållande till euron skulle falla. Ingen förutsåg att dollarns och eurons växelkurs skulle falla i förhållande till den polska zlotyn, till exempel. Detta har lett till allvarliga ekonomiska problem. Jag vädjar till er, herr kommissionsledamot, att se till att EU:s varvsindustri skyddas genom gemenskapspolitiken. Vi måste skydda den på global nivå, mot konkurrensen från de kinesiska och de indonesiska skeppsvarven. Jag är säker på att det måste vara en hjärtefråga för er eftersom ni är hedersdoktor vid Stettins universitet.
DanutBudreikait
(LT) Genomförandet av EU:s industripolitik, som ligger inom medlemsstaternas befogenhet, står inför en rad hinder som förhindrar att bättre resultat och större konkurrenskraft uppnås. Jag kommer att ta upp några av dem - reglering och hållbar utveckling.
Industrin i EU äventyras av överdriven reglering och byråkrati. Små och medelstora företag lider mest på grund av den outhärdliga administrativa bördan.
Små och medelstora företag utgör mer än 90 procent av alla företag. De är kända för att de är innovativa, dynamiska och flexibla samt att de kan klara av konkurrensen och skapa nya jobb. Jag uppmanar därför Europeiska kommissionen och medlemsstaterna att genomföra större förändringar och förenkla regleringen för små och medelstora företag.
Hållbar utveckling är den horisontella dimensionen i all gemenskapspolitik. Vi måste sträva efter en industri baserad på lägre koldioxidproduktion och effektiv resursanvändning. Vi måste göra det möjligt att minska miljöföroreningarna, exporten av föroreningar till tredjeländer och effekten på klimatförändringarna. Hållbar utveckling måste baseras på ny teknik. Eftersom vi ligger bakom USA och Japan i detta avseende måste vi öka anslagen till vetenskaplig forskning. Patentkostnaderna måste dock minskas så att det blir enklare att sprida innovationer.
Även om industripolitiken tillhör de nationella befogenheterna, bad jag tidigare kommissionen att anta en mer framträdande roll. Den bör framför allt genomföra studier, ställa prognoser och förbereda rekommendationer till regeringarna om i vilka sektorer det bör råda konkurrens. Detta är mycket viktigt när det gäller en eventuell flytt av produktionen till tredjeländer. Därför välkomnar jag kommissionens nya sektorspecifika initiativ inom elektroteknik och livsmedelsindustri. Här är problemen mest akuta i nuläget.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Herr talman! Jag vill ta upp två frågor i debatten. För det första kommer den finansiella krisen och den påföljande ekonomiska krisen i USA att leda till att den ekonomiska tillväxten och sysselsättningen kommer att vara lägre än vad som förutsetts i EU under 2008 och 2009. Detta kan orsaka allvarliga svårigheter, i synnerhet för små och medelstora företags verksamhet.
För det andra har Europeiska kommissionen satt upp ambitiösa mål för att begränsa EU-industrins koldioxidutsläpp, samtidigt som det bästa som kan sägas om andra länder i världen är att de är försiktiga med utsläppen. På grund av denna inställning kommer produktionskostnaderna att öka i Europa samtidigt som den ekonomiska tillväxten kommer att minska. Ytterligare en negativ konsekvens för den europeiska produktionen har att göra med att man i fördelningen av koldioxidutsläpp mellan enskilda medlemsstater inte tar hänsyn till hur långt de har kommit i utvecklingen. Effekten för de nya medlemsstaterna är katastrofal, framför allt för extra känsliga ekonomier som är beroende av kol, till exempel ekonomin i mitt land. Det verkar som att betänkandet vi har framför oss i dag inte tar upp dessa två frågor, i synnerhet inte om de påverkar den ekonomiska utvecklingen och sysselsättningen i Europa.
Ilda Figueiredo
(PT) Den centrala frågan i debatten är att man måste prioritera att försvara och främja de befintliga industrierna i de olika medlemsstaterna, med tanke på deras specifika natur, oavsett om de är textil-, klädes- och skoindustrier, eller bil-, skepps-, kemiska industrier, eller vilka traditionella branscher som helst eller nya branscher som inkluderar nya material och innovativa tekniker.
Prioriteringen kräver att man stimulerar innovation och effektivt stöder mikroföretag, små och medelstora företag. Man måste också ha en internationell handelsstrategi som tar hänsyn till den nuvarande situationen och de industrier som finns i våra länder. Samtidigt måste man värna om sysselsättning samt främja utveckling i våra regioner och social integration.
Det räcker inte med att säga att vi vill ha en industri som blickar framåt. Vi måste snarast titta på den aktuella situationen och sätta industrierna och deras sociala konsekvenser i centrum för de beslut som måste tas inom makroekonomisk, finansiell och kommersiell politik, både på gemenskapsnivå och på nationell nivå.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Herr talman! Inom ramen för den nya Lissaboncykeln bör tonvikten läggas på industripolitiken, eftersom en växande industri är mycket viktig för att man fullt ut ska utnyttja EU:s ekonomiska potential. Det är sant att industripolitiken i stort faller inom den nationella befogenheten. Likväl behövs bättre samordning på gemenskapsnivå för att de politiska strategierna ska bli effektiva.
I den nya handlingsplanen för hållbar industripolitik bör man ta hänsyn till aspekter som bättre rättsregler för att minska de administrativa bördorna, som är särskilt betungande för små och medelstora företag. De senare spelar dock en av de viktigaste rollerna när det gäller att generera ekonomisk tillväxt och stärka konkurrenskraften i Europa eftersom de är innovativa, dynamiska och flexibla.
Man bör också ta hänsyn till miljömål som att minska utsläppen av växthusgaser och öka energieffektiviteten. När allt kommer omkring kan man genom innovativa lösningar förvandla EU-industrin till världsledande inom området för miljövänliga och socialt acceptabla tekniker, produkter och tjänster.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Herr kommissionsledamot! EU:s uppdaterade industripolitik, den nya strategin, minskningen av regleringarna, den ökade konkurrenskraften och innovationen har vi att tacka er för, kommissionsledamot Verheugen. Jag vill göra detta väldigt klart.
Vi var alla överens om att den överdrivna rättsliga börda som påverkar företagen borde minskas. Det inkluderar minskade administrativa bördor, i synnerhet för små och medelstora företag. Vi har ställt höga krav på industrin när det gäller kvalitetskrav, miljöstandarder, minskning av utsläpp av växthusgaser och passande arbetsvillkor. Allt detta ökar kostnaderna. På samma gång vill vi att de tillverkade produkterna ska vara konkurrenskraftiga på marknaden. Hur kan detta uppnås? Är det ens möjligt?
Jag vill tillägga att EU och dess industri behöver verkligt kvalificerade arbetare som passar en kunskapsbaserad ekonomis behov. Därför är det nödvändigt att stödja åtgärder som förbättrar de mänskliga resursernas kvalitet genom alla sorters utbildning och att finansiera investering i individutveckling.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Jag vill nämna att EU:s medel inte räcker till EU:s ambitiösa mål angående klimatförändringen. Kommissionen har kommit med lagstiftningsinitiativ som har en betydande effekt på olika industrisektorer. Dessa åtgärder finns dock inte med i EU:s budget.
Jag anser också att en ambitiös industripolitik måste förenas med en europeisk sysselsättningsstrategi. Genom fri rörlighet för människor, bekämpande av illegal invandring och, framför allt, respekt för alla EU-medborgares rättigheter kan man se till att arbetsvillkoren är rimliga. Om man ser till att de legala invandrarnas rättigheter följs i en medlemsstat kommer alla arbetares rättigheter att skyddas i den medlemsstaten, vilket medför att social dumpning undviks.
Bogusław Liberadzki
(PL) Herr talman! Jag vågar mig på att begära ordet igen eftersom jag sparade några sekunder av den tid jag fick tilldelad tidigare. Herr kommissionsledamot, ni refererade till monopol i negativa ordalag. Jag skulle föredra om vi talade om monopol som något som vi kan övervinna.
Jag undrar hur ni skulle reagera på vad som i ekonomisk teori kallas naturligt monopol. Kommer vi även i fortsättningen att tillåta naturliga monopol inom vissa områden av vår industripolitik? Å ena sidan kan vi kontrollera dem och å andra sidan kan vi i sådana fall garantera skalekonomi.
Günter Verheugen
kommissionens vice ordförande. - (DE) Herr talman, mina damer och herrar! Under de sista två minuterna vill jag försöka skissa hur jag förväntar mig att saker och ting ska utvecklas under den period som ligger framför oss. Vi kommer att fortsätta att ha en stark europeisk industriell bas. Det finns ingen risk för att industrin kommer att försvinna från Europa. Jag är också ganska säker på att den europeiska industrin kommer att fortsätta generera tillväxt och skapa jobb, även om det inte nödvändigtvis sker i Europa. Det är problemet.
Vi ser redan att fler stora europeiska företag uppnår sin tillväxt och sina vinster utanför Europa, och de skapar också nya jobb utanför Europa. Detta leder till ett jobbproblem i Europa. Den enda utvägen för att återställa balansen och verkligen lösa denna viktiga aktuella sociala fråga, nämligen hur man skapar tillräckligt bra jobb, är i själva verket - som många talare har nämnt, och jag stöder dem helt och hållet - att inrikta initiativen mer på företag genom att lägga större tonvikt på små och medelstora företag.
Nyckeln till långsiktig framgång för vår ekonomiska strategi ligger inte i de stora industriföretagen, som mycket väl kan se efter sig själva. Nej, nyckeln till framgång ligger i de talrika små och medelstora företagen i Europa, vars potential är långt ifrån uttömd, och vår politik inriktar sig på dessa.
Den andra punkten är att de villkor som de europeiska företagen tävlar på kommer att ändras mycket snabbt. Det är fel att föreställa oss att vi kan fortsätta på samma sätt när konkurrenter som Kina levererar billiga massprodukter och vi tillverkar finare och dyrare varor. Kineserna producerar och exporterar redan högkvalitativa och tekniskt komplexa varor. Vi kommer mycket snart att utmanas inom dessa områden, där vi i dag alltjämt är särskilt starka. Det betyder att vi måste arbeta för att bli ännu bättre.
Därför stämmer allt som har sagts om forskning, utveckling, innovation och utbildning. Den europeiska ekonomin, och framför allt den europeiska industrin, kommer att vara framgångsrik om den resolut övergår till att bli en kunskapsbaserad ekonomi. Den kommer också att vara framgångsrik om den inser att de stora miljöutmaningarna i vår tid, i synnerhet dem som rör energi och klimatförändring, faktiskt också kan leda till ekonomiska möjligheter, och att dessa möjligheter måste utnyttjas.
Romana Jordan Cizelj
Kommissionsledamoten har nämnt den positiva strategin. Jag anser att vi med god vilja och samarbete kommer att lyckas med att även överföra detta från EU-nivå till nationell nivå och skapa en ännu starkare koppling mellan EU:s och medlemsstaternas industripolitik.
Jag ser inte heller industripolitiken som ett skydd för företag. Jag ser den som en politik som vi skapar för EU-medborgarnas bästa. Det kan vi givetvis uppnå genom att skapa fördelaktiga villkor för företag, investeringar, innovation, och skapande av fler nya jobb.
Det har inte nämnts i dag, men politik kan också få effekt genom lämpliga offentliga upphandlingar. Jag håller med om att vi måste vara försiktiga och verkligen se till att den industriella utvecklingen i EU är balanserad, båda i geografiska termer och i termer av projektens räckvidd. Det är sant att vår syn på industripolitik, eller på alla andra krav på den, inte får vara för smal.
Även jag är övertygad om att EU-industrin är i god form, även om den givetvis kan behöva ytterligare stimulans, och jag anser att vi är överens om att vi främst strävar efter mer innovation.
Vilka är flaskhalsarna som hindrar mer innovation? Enligt min åsikt är en av dem otillräckliga mänskliga resurser. Det är inte bara inom politiken, utan också inom detta område i det europeiska samhället som vi kan skapa nya värden. Jag förväntar mig dock att företagen tar större ansvar.
Om företagen verkligen förstår att de också är ansvariga för att ta fram de nödvändiga mänskliga resurserna, menar jag att de verkligen kommer att kunna visa vilka möjligheter människor har om de deltar i verksamheter som i större grad kännetecknas av innovation.
Jag är, herr kommissionsledamot, övertygad om att initiativet i samband med druvor kommer att visa sig vara framgångsrikt, och jag menar att Europeiska tekniska institutet också kommer att bli framgångsrikt.
Jag tackar er för era produktiva inlägg, och jag önskar er lycka till även i ert framtida arbete.
Tack.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på torsdag
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Esko Seppänen
, skriftlig. - (FI) Det finns en synnerligen problematisk punkt i betänkandet, nämligen: ”Europaparlamentet välkomnar kommissionens förslag att stärka den europeiska marknaden för försvarsutrustning och att förbättra den totala konkurrenskraften för EU:s försvarsindustri.” Det betyder att vi med USA som förebild håller på att skapa ett militärt-industriellt komplex till EU, en organisation som marknadsförs i fredens namn.
Det är uppenbart att det också kommer att inkludera satellitnavigeringssystemet Galileo, som har kommit att finansieras helt av EU. Dessutom är det lika uppenbart att den rättsliga grunden för att militarisera hela EU är den nya konstitutionen, det vill säga Lissabonfördraget. Man berättar inte för folk om hur man fifflar med de militära angelägenheterna. I stället marknadsförs unionen som ett fredsprojekt för civila, vilket den inte längre är. Unionen kommer att ha en funktionell och kvasijuridisk behörighet att starta krigshandlingar långt bortanför dess gränser, handlingar som är illegala enligt internationell lag.
Iuliu Winkler
, skriftlig. - (EN) EU är den viktigaste globala aktören och den ledande teknikexportören i världen i dag.
Att upprätthålla den ledande positionen medför en rad utmaningar. Bland dessa bör man nämna behovet att hålla kvar de europeiska exportindustrierna på marknaden genom att se till att orättvis konkurrens ifrågasätts, samtidigt som man inte frestas till protektionism. Man måste också ta upp behovet av att stödja små och medelstora företag i EU genom att minska de administrativa hindren liksom hindren för inträde på marknaden. EU-institutionerna måste särskilt stödja de små och medelstora branscherna i de nya medlemsstaternas ekonomier, så att de kan eliminera skillnaderna i utveckling mellan dessa länder och övriga EU.
Med tanke på de möjligheter som ges genom hållbar industripolitik måste EU ta hänsyn till den potential som industrierna i de nya medlemsstaterna utgör.
Det snabba antagandet av en uttömmande rättsakt för småföretag kommer i stor utsträckning att bidra till utvecklingen av de små och medelstora branscherna i alla medlemsstater. Därmed kommer man att förstärka Europas ledande roll i hållbar och tekniskt inriktad industriell produktion.
