Oprettelse af et europæisk asylstøttekontor (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling af Jean Lambert for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender (16626/2/2009 - C7-0049/2010 - om Rådets førstebehandlingsholdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om oprettelse af et europæisk asylstøttekontor.
Jean Lambert
ordfører. - (EN) Hr. formand! Jeg er ikke sikker på, at der vil være tale om inspiration, men dette er naturligvis et meget kontroversielt emne, som mange medlemmer af Parlamentet var meget bange for at komme og tale om, så de af os, som er modige nok til at være her, må gribe øjeblikket.
Jeg vil gerne begynde med at takke alle skyggeordførerne, som har arbejdet på denne betænkning, for deres meget aktive engagement og vores evne til at finde frem til en fælles forhandlingsposition og fungere som en slags team. Jeg vil også gerne takke de to formandskaber, der har været involveret - det tjekkiske og det svenske - for deres mere åbne holdning til dette spørgsmål end vi har set i nogle forhandlinger, da vi var i stand til at forhandle i stedet for at føle, at vi var der for at gøre det, Rådet ønskede - nå, ja, i hvert fald nogle gange.
Så hvad opnåede vi? Målet med det fælles asylstøttesystem er at opnå en konsekvent beslutningstagning af høj kvalitet for dem, der har behov for beskyttelse, og det kan virkelig være et spørgsmål om liv eller død for dem, der har problemer. Det er velkendt, at systemet ikke fungerer på en konsekvent måde i alle medlemsstaterne. Forskellene er nogle gange så store mellem det bedste og det dårligste, at der er en mangel på tillid, der kan føre til, at dem, der forsøger at træffe objektive beslutninger, føler, at de bliver undermineret af dem, der ikke gør. Og dem, der i sidste ende lider herunder, er dem, der har behov for beskyttelse.
Nogle medlemsstater, der er udsat for et særligt pres, har også en meget stærk følelse af, at de andre medlemsstater ikke er solidariske, at de ikke får en praktisk reaktion på deres behov for støtte. Under flygtningefonden har der været afsat finansiering til samarbejde mellem medlemsstaterne, som har ført til en positiv udvikling, men det står også klart, at denne mere opdelte strategi har sine begrænsninger.
Asylstøttekontoret oprettes derfor for at yde løbende støtte til en konsekvent strategi og for at yde aktiv støtte til lande under særligt pres. Det tildeles allerede specifikke opgaver via anden lovgivning.
Under forhandlingerne har nøglepunkterne for Europa-Parlamentet været Europa-Parlamentets egen rolle i tilknytning til asylstøttekontoret, hvordan man opnår større solidaritet mellem medlemsstaterne, og civilsamfundets og UNHCR rolle i tilknytning til kontoret.
Spørgsmålene om Parlamentets rolle har været centreret omkring vores forbindelse med direktøren med hensyn til hans eller hendes udnævnelse og de løbende forbindelser. Vi stillede os i sidste ende tilfreds med, at Europa-Parlamentet hører den anbefalede kandidat, fremsætter en fortrolig udtalelse og modtager feedback om, hvordan der er blevet taget hensyn hertil.
Direktøren vil også fremlægge en årsberetning for det relevante udvalg - jeg kan ikke helt tro, at vi måtte kæmpe for dette, men alligevel - og vi kan også bede direktøren om at aflægge beretning om udførelsen af bestemte opgaver.
Parlamentets rolle i tilknytning til agenturerne er nu et emne, der drøftes i den interinstitutionelle arbejdsgruppe, og jeg er nu medlem af Europa-Parlamentets team i denne gruppe - til dels på grund af min erfaring og en vis følelse af frustration over forhandlingerne om asylstøttekontoret.
Hvad angår solidariteten mellem medlemsstaterne ønskede Parlamentet bindende mekanismer, Rådet ønskede at stadfæste samarbejdets frivillige karakter, og den endelige formulering er mere neutral, men vi har fået en ekstern evaluering af asylstøttekontoret at se frem til, som vil omfatte støttekontorets indflydelse på det praktiske samarbejde om asyl.
Med hensyn til det rådgivende forums rolle, findes der megen ekspertise i medlemsstaterne, og det forekom indlysende for os, at en sådan ekspertise kunne være værdifuld. Vi ved, at nogle medlemsstater har aktive forbindelser til ngo'er, og vi ønskede også at sikre, at lokale myndigheder, der ofte udfører meget af det arbejde, der kræves i det fælles system, også havde lejlighed til at deltage. Så vi er glade for, at vi kan sætte lidt mere skub i dette organ.
Afslutningsvis mener vi, at asylstøttekontoret kan spille en meget værdifuld rolle i udviklingen af et fælles system. Vi håber, at det vil være af høj kvalitet - selv om vi ikke helt kunne få det ind i den endelige tekst - og bidrage til at skabe en følelse af gensidig tillid og støtte. Jeg vil også gerne anmode de involverede medlemsstater om at være mere åbne over for, hvad andre institutioner, valgte myndigheder og civilsamfundet kan bidrage med, for selv om dette handler om samarbejde, er det ikke kun mellemstatsligt. Det er en europæisk institution, vi opretter.
Cecilia Malmström
Hr. formand! Jeg er meget glad for, at vi nu er meget tæt på en endelig vedtagelse af forordningen om oprettelse af det europæiske asylstøttekontor. Kommissionen fremsatte forslag herom tilbage i februar 2009, og Rådet og Parlamentet har været meget engagerede heri.
Indførelsen af et fælles asylsystem har været et mål for EU i mange år, og Kommissionen og jeg selv er fortsat meget engagerede heri.
Vi må indføre et system, der er retfærdigt og effektivt, baseret på fælles standarder og fælles principper. Dette system bør også baseres på solidaritet, og det betyder solidaritet med migranter, med oprindelses- og transitlandene, og det betyder også solidaritet mellem medlemsstaterne. For at styrke solidariteten mellem medlemsstaterne er praktisk samarbejde mellem de forskellige myndigheder på asylområdet vigtigt som en del af udformningen af det europæiske asylsystem. For at styrke dette samarbejde blev oprettelsen af asylstøttekontoret foreslået i den europæiske pagt om indvandring og asyl fra 2008, og den blev godkendt i Stockholmprogrammet i 2009. Støttekontoret vil derfor være hjørnestenen i opbygningen af et fælles asylsystem.
Støttekontoret vil som bekendt komme til at ligge i Valletta. Det vil yde konkret og operationel støtte til medlemsstaternes myndigheder og vil fremme udviklingen af det nødvendige samarbejde mellem medlemsstaterne og udviklingen af fælles praksis. Dette vil blive nået via uddannelse af enkeltpersoner, der behandler asylansøgninger, og via udveksling af information og bedste praksis. Støttekontoret vil også yde bistand til medlemsstater under særligt pres ved at sende ekspertteam, som kan hjælpe med registreringen af asylansøgningerne.
Jeg vil gerne takke Europa-Parlamentet og alle ordførerne med ansvar herfor - Jean Lambert naturligvis for hendes arbejde samt hr. Moraes for de nødvendige ændringer til Den Europæiske Flygtningefond og alle medordførerne og skyggeordførerne. Deres fuldstændige og konstante støtte har været yderst værdifuld, og jeg ser frem til at arbejde sammen med dem om de sidste skridt, inden kontoret åbner - forhåbentlig meget snart.
Simon Busuttil
Hr. formand! Jeg vil også gerne indlede med at lykønske Jean Lambert med hendes betænkning og denne sagsmappes succes og med den loyale måde, hvorpå hun har samarbejdet med os skyggeordførere om emnet. Det Europæiske Folkeparti ser positivt på oprettelsen af et asylstøttekontor, fordi vi mener, at det udgør et vigtigt fremskridt i fastlæggelsen og gennemførelsen af en fælles asylpolitik i EU. Rent personligt er jeg som medlem af Europa-Parlamentet for Malta naturligvis ikke blot tilfreds med, men også stolt over, at dette kontor skal ligge i mit lands hovedstad, Valletta. Jeg vil gerne påpege, at dette kontor skal anerkende, at en fælles asylpolitik skal bygge på et ord, som allerede er blevet nævnt, og det er solidaritet. Solidaritet med asylansøgere, der rejser til Europa, og som har ret til beskyttelse, hvilket det pågældende kontor skal sikre, og som Kommissionen med rette har sagt solidaritet med de lande, som har båret byrden alene uden nogen bistand. Solidaritet skal således forstås i sin helhed. Det er som om, vi ser på to sider af samme mønt, ved at vise solidaritet med dem, der fortjener beskyttelse, og solidaritet med de medlemsstater, der bærer en uforholdsmæssig stor del af byrden. Jeg vil gerne sige, at det indtil videre ser ud til, at budskabet om solidaritet er blevet forstået. Vi har dog endnu ikke taget det et skridt videre. Jeg vil gerne se ordene omsat til handling, og jeg vil gerne se dette princip aktiveret på et praktisk plan. Det er her støttekontoret vil spille en stor rolle - at konkretisere dette princip, at gennemføre det og at sikre, at de specifikke initiativer, det gennemfører, reelt vil bidrage til at udvide solidariteten til alle dem, der har behov for den. Jeg håber derfor, at dette kontor vil komme til at fungere så hurtigt som muligt, og jeg vil gerne forsikre andre om, at vi som medlemmer af Parlamentet vil overvåge dets driftsmetoder nøje i de kommende måneder og år.
Sylvie Guillaume
Hr. formand, mine damer og herrer! Også jeg vil gerne starte med at lykønske både fru Lambert og hr. Moraes med deres fremragende arbejde, som vil gøre det muligt for os over de kommende få dage - så snart flysituationen igen er blevet normaliseret - formelt at vedtage forordningen om oprettelse af det europæiske asylstøttekontor. Jeg tror derfor, at vi alle er enige om et punkt, nemlig at vi glæder os over den nært forestående oprettelse af dette kontor.
Kontoret, der beslutsomt fokuserer på praktisk samarbejde, vil bidrage til at nedbringe de betydelige forskelle, der fortsat findes mellem de forskellige medlemsstaters asylpraksis, og dette til trods for den første såkaldte harmoniseringsfase, der begyndte på Det Europæiske Råds møde i Tampere. Dette organ vil gøre det muligt for os at sikre den konsekvens, der mangler i øjeblikket.
Jeg vil også gerne understrege den vigtige rolle, som civilsamfundet vil spille i dette kontor via dets deltagelse i rådgivende fora. Inddragelse af civilsamfundets græsrødder vil give et klarere indblik i de vanskeligheder, asylansøgere støder på, og i de nationale systemers mangler.
Vi må dog erkende, at dette spørgsmål efterlader en lidt bitter smag i munden. For Parlamentet er det beklagelse over, at det ikke har kunnet spille en fuldstændig rolle i f.eks. udnævnelsen af kontorets direktør, og for kontoret selv er det den manglende mulighed for at bidrage til indførelsen af et system med tvungen solidaritet mellem medlemsstaterne, så de yder hjælp til de lande, der ligger ved porten til EU.
I praktisk henseende er denne frivillige solidaritet tom snak. Faktum er, at hvis vi nægter endog at nævne et mere bindende system, hvordan skal vi så nogensinde opnå det? Dette er fortsat et aktuelt emne i vores forhandlinger, og vi vil fortsat minde vores partnere, Rådet og Kommissionen, om det.
Oprettelsen af dette kontor er en perfekt illustration af behovet for at indføre et fælles europæisk asylsystem. Alle medlemsstaterne går meget ind for dette, når det gælder erklæringer såsom den europæiske pagt om immigration og asyl fra 2008. Mærkeligt nok ser de samme medlemsstater ud til at lide af hukommelsestab, når det gælder om at omsætte ord til handling og omsætte deres forpligtelser i fælles regler.
Det er f.eks. yderst beklageligt at se, hvor villigt Rådet vedtager en lang række foranstaltninger til bekæmpelse af illegal indvandring, som det gjorde på Rådets (retlige og indre anliggender) møde i februar. Det har imidlertid vist sig at være mere forsigtigt under forhandlingerne om asylpakken, som nu har stået stille i adskillige måneder. Frem for at fremvise en ren og belejlig politisk løsning opnået via undertrykkende foranstaltninger opfordrer jeg medlemsstaterne til at opbygge et reelt solidarisk Europa.
På den ene side ved vi, at disse undertrykkende foranstaltninger udgør en væsentlig trussel mod asyl i Europa for personer, som på grund af den øgede screening og andre hindringer kaster sig ud i stadig farligere rejser. På den anden side kunne Europa endelig prale af ægte harmoniserede asylprocedurer baseret på egentlige garantier til asylansøgere.
Vi kan se, at medlemsstaterne kæmper meget imod asylpakken, og tendensen går i retning af at bevare de nationale praksis. Denne modstand kommer rungende til udtryk i diskussioner om budgetomkostninger til en sådan fælles politik, der ser ud til ikke at være bæredygtige i en krisetid. Alligevel har Europa et enormt ansvar, når det gælder asyl.
Vi bør understrege den omstændighed, at det indtil nu ofte har været tredjelande, som er mindre velstillede end os, der har spillet deres rolle med hensyn til modtagelse af flygtninge. Lad os derfor håbe, at denne asylpakke er lige så vellykket som kontoret var, og at dens succes kommer hurtigt, for der er et presserende behov for handling.
Marie-Christine Vergiat
Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Retten til asyl er en af EU's grundlæggende værdier, og ingen vover at sætte spørgsmålstegn herved offentligt, i deres taler. Alligevel giver de europæiske politikker og medlemsstaternes politikker på dette område anledning til spørgsmål.
EU begyndte at harmonisere sine politikker på dette område i 1999, og der ser i dag ud til at være tilfredshed med det markante fald i antallet af asylansøgere. Vi i Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre kunne også glæde os herover, hvis det tal afspejlede en forbedring i menneskerettighedssituationen i verden. Vi ved alle, at dette på ingen måde er tilfældet. Det vil om nødvendigt fremgå af vores forhandlinger torsdag eftermiddag.
Navnlig siden 2004 har vi set harmoniseringen i nedadgående retning af modtagelsesprocedurer og -betingelser. Der er væsentlige forskelle mellem landenes praksis, og vi ved, at nogle af ansøgningerne er blevet outsourcet, og at nogle asylansøgere i dag end ikke har mulighed for at indgive deres ansøgninger. Endnu en gang går prisen for den største reduktion i antallet af asylansøgninger til Frankrig. Som menneskerettighedsaktivist i Frankrig har jeg et godt kendskab til årsagerne til disse resultater. Når man blot én gang har ledsaget en asylansøger til det franske kontor for beskyttelse af flygtninge og statsløse personer, så ved man, hvad årsagen er. Det er ubærligt at se, hvordan disse mænd og kvinder opfordres til at fremlægge bevis for den tortur, de har været udsat for.
Det forslag, vi behandler her i dag, forekommer derfor som et pust af frist luft. Det bidrager til en forbedring af gennemførelsen af et europæisk system for retten til asyl. Det har til formål at fremme praktisk samarbejde mellem medlemsstaterne, navnlig ved at forbedre adgangen til nøjagtige oplysninger om oprindelseslande, hvilket er en god ting. Størstedelen af de forslag, Parlamentet fremsatte ved førstebehandlingen, er blevet vedtaget af Rådet. Vi ved, at vi skylder det svenske formandskab dette resultat, og vi er taknemmelige for det. Jeg vil gerne tilføje, at Sverige efter min mening har været og fortsat er et forbillede, og jeg kunne godt tænke mig, at andre lande lægger sig på linje med dette land.
Vi har støttet vores ordfører ved både første- og andenbehandlingen i udvalg, og jeg vil også gerne lykønske og takke hende. Vi vil gøre det samme på plenarmødet, og vi giver udtryk for det inderlige håb, at dette lille fremskridt vil udgøre et nyt vendepunkt i den europæiske politik på dette område. Vi håber, at vi, i stedet for at Europa trækker sig ind i det, vi her i Parlamentet vover at kalde Fort Europa, i stedet kan byde disse mænd og kvinder velkommen, som har ret til asyl, som det proklameres i de internationale traktater og i den europæiske menneskerettighedskonvention, som vi inden længe skal ratificere.
Mario Borghezio
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg har hørt sagt, at denne foranstaltning er baseret på solidaritet. Efter min beskedne mening mangler der noget andet, og det er sikkerhed.
Og dog behøver man blot at tale med dem, der beskæftiger sig med disse spørgsmål, f.eks. politiet. En gang var jeg så heldig at rejse sammen med medlemmer af ordensmagten, Carabiniere-betjente fra forsyningskontoret i Torino, som jeg gerne vil nævne ved navn, Romanini og Tavano. De bekræftede over for mig, at disse asylansøgere i mange tilfælde fremviser falske id-kort og dokumenter. Forskellige politikontorer og andre organer har indberettet sådanne sager.
Ville det ikke være en god idé at se på dette spørgsmål ud fra en sikkerhedsvinkel også. Jeg mener ikke, at spørgsmålet om sikkerhed er særlig udtalt i dette dokument, og alligevel er det vigtigt, for vi må undgå at forurene et vigtigt princip, en vigtig institution af så stor humanitær værdi, med andre ord retten til asyl, med de beskidte interesser, som dem, der smugler illegale immigranter har, og som ofte bruger asyl som en metode til at infiltrere mennesker, som ikke har nogen rettigheder og ingen forbindelse til dem, der rent faktisk forfølges.
For det andet fremgår det af forordningens artikel 2, at kontoret letter, koordinerer og styrker det praktiske samarbejde mellem medlemsstaterne om de mange aspekter af asyl og bidrager til en bedre gennemførelse af det fælles europæiske asylsystem, herunder dets eksterne dimension. Dette skulle uddybes i artikel 7, men bliver det kun meget vagt, idet det fastslås, at kontoret kan samarbejde med tredjelande om tekniske spørgsmål.
Jeg mener, at vi må gå meget længere, og jeg undrer mig over, hvorfor ingen - selv om mange, herunder os, foreslår det - taler om eller undersøger forslaget om at oprette sådanne kontorer i tredjelande også. Hvad er til hinder herfor? Jeg mener, at det er meget vigtigt at filtrere, til dels for at lette arbejdsbyrden og situationen i lande, der skal håndtere dette mere direkte. En eller anden talte om disse landes behov, men disse lande skal støttes, og jeg mener, at der bør oprettes kontorer i tredjelande f.eks. i Nordafrika, i området syd for Sahara, hvor der er en koncentration af asylansøgninger og asylansøgere.
Her må vi filtrere måske ved at anvende Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, gennemføre operationer, der involverer visse udviklingslande, der tager et vist ansvar. Vi må give dem en følelse af ansvar, når det gælder asylspørgsmålet.
Jeg mener, at disse spørgsmål er meget vigtige, og at vi ikke bør overse dem, vi bør heller ikke ignorere de europæiske Middelhavslande, der er berørt af disse spørgsmål, ikke blot ved at tale om dem eller sende nogle få embedsmænd. Vi har allerede vores egne bureaukrater i Italien. Det, vi har brug for, for at håndtere denne situation, er penge, ressourcer og reel støtte.
Det er blevet sagt, at tingene går rigtig godt i Sverige. Det kan godt være, men Sverige ligger meget langt fra Maltas, Italiens, Frankrigs og Middelhavsområdets behov. Det er her problemet er, og det skal løses - og vi må gøre landene i EU ansvarlige herfor. Privilegier og byrder går hånd i hånd, og da vi har byrden, bør vi også have midlerne til at håndtere den.
Franz Obermayr
(DE) Hr. formand! Det er helt sikkert ikke nogen dårlig idé at anvende forordninger om asyl på en ensartet måde for at nedbringe sekundær immigration inden for EU og for at støtte de medlemsstater, der har en meget stor tilstrømning af asylansøgere. Jeg nærer dog alvorlig tvivl om, hvorvidt det er nødvendigt at oprette dette støttekontor for at gennemføre forbedringer, og hvorvidt kontoret vil gribe for meget ind i medlemsstaternes beføjelser.
Oprettelse af dette agentur er et nyt skridt i retning af en centralisering af EU's asylpolitik. Målet er at opnå en høj grad af beskyttelse baseret på de mest generøse medlemsstaters handlinger, f.eks. Østrig. De eksisterende forskelle skal fjernes, idet de mere generøse lande skal forblive på samme vej, og de andre skal foretage de nødvendige ændringer. Det er alt sammen meget godt, men oprettelse af et stort antal nye EU-agenturer (tallet er tredoblet siden 2000) og udvidelse af deres ansvarsområde er helt klart i strid med Lissabonstrategiens forsøg på at indføre mere deregulering og subsidiaritet.
Jeg mener, at det meget drøftede mål med cirkulær migration - lidt her, lidt der, indimellem et andet sted - er helt forkert. Det fungerer ikke i praksis, og cirkulær migration ender ofte i permanent migration. Der kan naturligvis fremsættes andre kritikpunkter. Der indføres urealistiske tilbageholdelsesbetingelser forud for udvisning på bekostning af sikkerhed og på bekostning af vores udøvende magt. Når familiebegrebet udvides til at omfatte alle, herunder bedstemødre, vil det resultere i en yderligere tilstrømning, og det er uholdbart at forbedre adgangen til arbejdsmarkedet i en periode med høj arbejdsløshed.
Det vil ikke være muligt at finansiere en udvidelse af de grundlæggende velfærdsbestemmelser til samme niveau som i lande som Østrig og Tyskland. Det nye asylstøttekontor egner sig derfor ikke til formålet og bør ikke oprettes. Vi må udvikle en fælles asylstrategi helt fra bunden, fordi det, der anbefales her, ikke vil fungere i de lande, der er berørt.
Georgios Papanikolaou
(EL) Hr. formand! Oprettelsen af et europæisk asylstøttekontor er yderst vigtig og derfor mener jeg, at det rent symbolsk er vigtigt, at det får hovedsæde i Malta, et land i det sydlige Europa, som er under stort pres fra asylansøgere og også i forbindelse med spørgsmål om illegal indvandring.
Det er meget vigtigt, at vi styrker og koordinerer samarbejdet mellem medlemsstaterne om asylspørgsmål yderligere, og at vi i sidste ende forsøger at nå frem til en ensartet strategi på grundlag af alle de forskellige nationale praksis, navnlig fordi vi alle erkender de enorme forskelle, der findes. Her er f.eks. en oplysning til Kommissionen, men jeg tror, at den allerede ved, at en irakisk asylansøger har 71 % chance for at få sin ansøgning accepteret i en medlemsstat, men blot 2 % chance i en anden medlemsstat, og der er naturligvis også forskellige problemer i de enkelte medlemsstater.
Dublin II-forordningen vil uundgåeligt lægge en større byrde på nogle medlemsstater i forhold til andre, og naturligvis vil dette asylkontor også støtte de solidaritetsmekanismer, der findes via Den Europæiske Flygtningefond. Jeg henviser til transport og fordeling af flygtninge fra tredjelande i Europa og til den såkaldte interne "fordeling" af flygtninge.
Hvad angår fordeling fra tredjelande, tager vi små skridt, men vi gør fremskridt. Hvad angår den interne fordeling af flygtninge, vil jeg imidlertid gerne understrege, at der til trods for den omstændighed, at vi alle erkender, at byrden er større i nogle medlemsstater, navnlig i det sydlige Europa, sammenlignet med andre, ikke er fremsat noget specifikt forslag. Vi har ikke taget nogen initiativer om disse spørgsmål. Vi afventer Kommissionens forslag. Vi har også sendt et brev om spørgsmålet inden for rammerne af Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, og om ikke andet må vi være mere dristige i disse spørgsmål, fordi presset er stort.
Afslutningsvis vil jeg gerne sige følgende. Det er meget vigtigt, at vi udvikler mekanismer i EU for modtagelse af flygtninge, ikke blot af humanitære årsager og af de årsager, som talrige medlemmer allerede har nævnt, men også for, at vi kan bekæmpe illegal indvandring. Vi må give alle, der søger et bedre hjemland, en bedre fremtid, og budskabet er, at enhver, der i Europa følger den lovlige vej, i sidste ende har en bedre chance, end hvis de vælger illegal indvandring, som der desværre er et stort pres fra.
John Bufton
(EN) Hr. formand! Oprettelsen af et europæisk asylstøttekontor er fuldstændig i strid med den britiske undtagelse om immigration, og den stemmer ikke overens med den britiske afvisning af Schengen acquis. Forslaget om, at der bruges 40 mio. EUR på oprettelse og bemanding af et helt kontor i Malta, som skal beskæftige sig med asylansøgere i hele EU, tyder på, at denne Kommission ønsker at træffe beslutninger, der bør overlades til de nationale regeringer.
Enhver fælles europæisk asylpolitik truer britisk suverænitet over grænsekontrollen. Gentagne opfordringer til at lade Det Forenede Kongerige beslutte, hvem der kan rejse ind og ud af landet, og hvem der kan modtages, skyldes, at vi har et kæmpe befolkningsproblem, som slet ikke ligner situationen nogen andre steder i Europa.
Kommissionen tilbyder ikke hjælp og støtte i Det Forenede Kongeriges kamp. I stedet vil den tage penge fra de britiske statsborgere til at dække omkostningerne til, at der træffes beslutninger på vores vegne. 40 mio. EUR ville være bedre brugt på bygning af nye skoler, hospitaler og boliger i Det Forenede Kongerige og til vigtige tjenester såsom rent vand, som vi desperat har brug for, hvis vi fortsat skal kunne tilbyde alle en anstændig førsteverdenslivskvalitet.
Hver fjerde barn, der fødes, har en mor, som ikke selv er født i Det Forenede Kongerige, det er 170 000 børn om året. Hvor er pengene til at hjælpe de britiske skatteydere til at betale alt dette? I jeres lommer eller brugt på oprettelse af et nyt asylkontor, som uden tvivl vil lægge endnu større pres på Det Forenede Kongerige?
Under vores valgkampagner lover alle partier i Det Forenede Kongerige at gøre noget ved immigrationen, fordi folk derhjemme kræver, at der gøres noget. Men hvad kan Westminster gøre, så længe vi er i EU, for nøjagtig samtidig ønsker Europa-Kommissionen, at alle beføjelser vedrørende asylansøgere overdrages til den.
Igen og igen har denne Kommission kun udvist foragt for det britiske folks ønsker og behov. Agter Kommissionen også at fjerne Det Forenede Kongeriges undtagelse på dette område? Folk derhjemme fortjener ærlighed, for dette spørgsmål er yderst vigtigt for dem. Det er meningen, at Kommissionen skal repræsentere dem, og de fortjener at få at vide, hvad dens planer er.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Vi må ikke indhylle et kontor, der skal støtte en procedure for fastlæggelse af egentlige betingelser for asylansøgere i solidaritet.
Vi mener, at dette er vigtigt og nyttigt, men at det dels må sikre, at dem, der virkelig har ret til asyl, får det hurtigere, dels at dem, der ikke har den nødvendige ret og forsøger at misbruge systemet, behandles konsekvent, for det er indlysende, at ikke alle dem, der har ret til asyl, får det.
Jeg vil gerne meget kort tilslutte mig hr. Borghezios bemærkninger. Nogle lande som f.eks. Italien og navnlig det sydlige Italien, hvor jeg kommer fra, er naturlige indgangsveje for immigration og er særlig ramt af asylansøgninger på grund af deres historiske traditioner for at byde immigranter velkommen.
Europa må påtage sig ansvaret herfor, og EU må fokusere sin opmærksomhed og sin indsats, herunder sin økonomiske indsats i de områder, der modtager flest immigranter.
Cecilia Malmström
Hr. formand! Jeg er glad for den store støtte til oprettelse af dette agentur, som størstedelen af plenarforsamlingen har givet udtryk for. Som bekendt har der været et enstemmigt krav fra medlemsstaterne om oprettelse af dette agentur, selv de medlemsstater, der har en undtagelse, og som ved, at Kommissionen ikke har nogen hensigter om at gennemtvinge nogen ændringer af Det Forenede Kongeriges undtagelse. Det er op til det britiske folk at træffe den beslutning.
Men der har også været stor støtte til et agentur her i plenarforsamlingen, og jeg er meget glad for, at det nu vil blive oprettet. Vi ved, at der især på nogle årstider ligger et stort pres på landene i Middelhavsområdet, og dette agentur kan hjælpe og støtte. Der er også migranter, som kommer til det nordlige, østlige, vestlige og centrale Europa, så dette er et agentur for hele Europa, selv om det ikke er et tilfælde, at det er placeret i Valletta.
Det er ikke blot endnu et agentur. Det er rent faktisk hjørnestenen i opbygningen af et fælles asylsystem, og det vil være et vigtigt instrument i støtten til medlemsstaterne, som vil bidrage til udvikling af praksis og fælles standarder og støtte medlemsstater under særligt pres. Det skal indsamle information, oprette en portal, det vil have eksperter osv. I sidste ende er det altid op til medlemsstaterne at afgøre, hvem der kan blive, men der er visse procedurer, som skal harmoniseres.
Som nogle af parlamentsmedlemmerne har sagt, udgør dette kontor en del af udviklingen af et fælles asylsystem i Europa. Dette er blot en del af det. Jeg tror, at ordføreren sagde, at vi er kørt fast, når det gælder resten af asylpakken. Kommissionen regner med Europa-Parlamentets hjælp og støtte til at komme videre med disse spørgsmål, så vi i en ikke alt for fjern fremtid, rent faktisk kan indføre en fælles asylpolitik i EU.
Jean Lambert
Hr. formand! Jeg vil blot gerne benytte denne lejlighed til at afklare et par spørgsmål, der er dukket op, selv om det er en skam, at spørgerne ikke er til stede for at høre svarene.
Asylpligten fastlægges helt tydeligt i henhold til internationale konventioner, som alle medlemsstater har undertegnet hver for sig. Det er ikke det samme som en immigrationspolitik, og folk bør være klar over forskellen.
Til dem, der er bekymrede over pengene - hvis De tillader en partipolitisk og nationalt politisk udtalelse her - vil jeg sige, at hvis visse af vores medlemsstater holdt op med at skabe asylansøgere fra Irak og Afghanistan, er jeg sikker på, at vi kunne spare langt flere penge og spare folk for megen elendighed.
Med hensyn til nogle af de andre punkter, der blev taget op, håber man, at en forbedring af systemets kvalitet i nogle af medlemsstaterne vil kunne styrke tilliden mellem medlemsstaterne og frigøre andre dele af asylsystemet samt få medlemsstaterne til at føle, at der er støtte at hente, når de står med bestemte byrder. Som andre har påpeget, lægges der et betydeligt geografisk pres på nogle af vores medlemsstater som følge af de strømme, der ankommer, men mange af de overbebyrdede lande ligger overhovedet ikke i EU, men andetsteds.
Det var meget interessant at høre en kollega argumentere for yderligere støtte i form af asylstøttekontoret, men jeg er bange for, at jeg gik glip af det ændringsforslag, han fremsatte om dette emne.
Jeg vil også gerne slå fast, at asylstøttekontoret ikke skal fastslå folks status og ikke overtager medlemsstaternes rolle på det område.
Alt i alt glæder jeg mig over de venlige bemærkninger fra kollegerne, jeg glæder mig over det aktive engagement hos dem, der har hjulpet mig med denne betænkning, og jeg er sikker på, at vi alle - eller i hvert tilfælde de fleste af os - ser frem til at være til stede i Valletta, når snoren til asylstøttekontoret klippes over, og vi kan komme i gang med arbejdet.
Formanden
Jeg vil erklære forhandlingen for afsluttet. Dog ikke uden at sige, at jeg er rørt over, at den person, der har ledet forhandlingen, nød godt af asylretten på grund af generøsiteten og gæstfriheden hos regeringerne og befolkningerne i Frankrig, Østrig og Belgien, som jeg gerne vil rette en særlig tak til her i dag, for taknemmelighed har ingen udløbsdato, selv om dette skete for mere end 40 år siden.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted under mødeperioden i første uge af maj.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Ioan Enciu  
Oprettelsen af det europæiske asylstøttekontor er et utrolig vigtigt skridt i etableringen af et fælles europæisk asylsystem i henhold til den europæisk immigrations- og asylpagt og Stockholm-programmet.
Kontoret vil bidrage til at styrke samarbejdet mellem de europæiske institutioner, lokale myndigheder og civilsamfundet og vil identificere fælles praksis i asylspørgsmål. Jeg har tillid til, at dette vil betyde en tilnærmelse mellem medlemsstaternes positioner i forbindelse med asylrelaterede politikker. Dette er en absolut nødvendighed, eftersom nogle medlemsstater står over for en stor tilstrømning af asylansøgere. Samarbejde og solidaritet mellem medlemsstaterne er ligeledes en nødvendighed, ikke bare for at hjælpe disse lande til at klare de problemer, de står over for, men også for at forbedre det fælles europæiske asylsystem.
Jeg skal nævne, at systemet ud fra et juridisk og praktisk perspektiv vil blive baseret på den fuldstændige og samlede anvendelse af den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder.
