En langsigtet plan for ansjosbestanden i Biscayabugten og for fiskeriet efter denne bestand - En flerårig plan for den vestlige bestand af almindelig hestemakrel og fiskeriets udnyttelse af denne bestand - Forbud mod high-grading og restriktioner i forbindelse med fiskeri efter skrubbe og pighvar i Østersøen, Bælterne og Øresund - Brug af fremmede og lokalt fraværende arter i akvakultur (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er den fælles forhandling om følgende betænkninger:
betænkning af Izaskun Bilbao Barandica for Fiskeriudvalget om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om en langsigtet plan for ansjosbestanden i Biscayabugten og for fiskeriet efter denne bestand - C7-0157/2009 -
betænkning af Pat the Cope Gallagher for Fiskeriudvalget om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fastlæggelse af en flerårig plan for den vestlige bestand af almindelig hestemakrel og fiskeriets udnyttelse af denne bestand - C7-0010/2009 -
betænkning af Marek Józef Gróbarczyk, for Fiskeriudvalget om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 2187/2005 for så vidt angår forbud mod high-grading og restriktioner i forbindelse med fiskeri efter skrubbe og pighvar i Østersøen, Bælterne og Øresund - C7-0156/2010 - og
betænkning af João Ferreira, for Fiskeriudvalget om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 708/2007 om brug af fremmede og lokalt fraværende arter i akvakultur -.
Izaskun Bilbao Barandica
ordfører. - (ES) Hr. formand! Først vil jeg gerne anerkende, takke og lykønske kystfiskerisektoren i Biscayabugten med dens ansvarlige holdning
Sektoren har et presserende behov for denne plan, hvis den skal nå sit mål, nemlig at fortsætte med en profitabel aktivitet uden at bringe fiskeriet i fare. Dette kræver bevarelse af ansjosbestandene i Biscayabugten på et niveau, der muliggør en bæredygtig udnyttelse i økonomisk, miljømæssig og social henseende. Det kan gøres mere effektivt ved at beregne udbyttet på grundlag af videnskabelige rapporter frem for at tillade, at beregninger på grundlag af en samlet tilladt fangstmængde (TAC) bliver underlagt obskure politiske forhandlinger.
Reglerne for befiskning skal derfor behandles i planen, og dette betyder, at fiskekvoterne skal fastsættes på grundlag af skøn over bestanden udledt af videnskabelige rapporter.
Dette initiativ blev fremlagt af Kommissionen i juli 2009. Vi begyndte arbejdet i september. Vi fastlagde en arbejdsprocedure sammen med hele den spanske og den franske sektor repræsenteret af fiskeriorganisationer, videnskabelige institutter og Det Regionale Rådgivende Råd For De Sydvestlige Farvande. Vi fulgte denne metode og arbejdede på et fælles forslag, der fik bred støtte i Parlamentet.
Efter at have opnået en høj grad af enighed og på baggrund af den forestående gennemførelse af Lissabontraktaten og den usikkerhed omkring, hvordan den skulle anvendes på allerede åbne sager, gennemførte vi den 30. november en vejledende afstemning i Fiskeriudvalget. Denne åbne og integrerede strategi er stødt på en helt anden holdning i Rådet og Kommissionen.
Til en start erfarede vi under vores arbejde, at der var ved at blive udarbejdet en kontrolforordning, som ville berøre denne betænkning, selv om vi kun modtog yderst begrænsede oplysninger om dette spørgsmål. Dette kastede os ud i uvished, som meget nemt kunne være undgået. Efter afstemningen i Fiskeriudvalget og under det spanske formandskab forhandlede jeg dette initiativ med Rådet. Vi besluttede at indkalde til et trepartsmøde, men til vores overraskelse meddelte det spanske formandskab på dagen for afholdelsen af mødet uventet, at den spanske regering på den franske regerings foranledning havde besluttet at udskyde spørgsmålet, da den var usikker på retsgrundlaget herfor. Efter måneders arbejde befandt vi os i et dødvande. Det spanske formandskab havde ingen aftale og ingen mulighed for et trepartsmøde.
Jeg spurgte det nye formandskab, om det var villigt til at fortsætte forhandlingerne. De bad mig om ikke at være utålmodig, om ikke at have travlt. I lyset af Rådets store uvilje mod at skabe fremskridt gennemførte vi en ny afstemning efter råd fra den juridiske tjeneste.
Ved denne anden afstemning blev tre ændringsforslag forkastet, som var blevet vedtaget under den vejledende afstemning, og som var af afgørende betydning for sektoren.
Den første vedrørte befiskningsgraden og foreslog 0,4 som en mere passende grad.
Det andet ændringsforslag vedrørte medtagelsen af levende madding i TAC. Det ville være en fejltagelse at medregne den som en del af fangstkvoten.
Endelig vedrørte det tredje ændringsforslag revisionen af fangsterne.
Hvis det videnskabelige udvalg ikke kan fremkomme med et skøn over den aktuelle biomasse, fordi det mangler tilstrækkelige oplysninger, må sektoren ikke blive straffet dobbelt med en 25 %'s nedsættelse af TAC i forhold til det foregående år. Kommissionen har allerede fundet det mere hensigtsmæssigt at nedbringe TAC med 10 % i dette tilfælde, og under ingen omstændigheder under 7 000 tons. Rådet og Kommissionen har konsekvent set bort fra denne institutions beføjelser. Den omstændighed, at vi, endnu mens vi drøfter dette initiativ, har hørt den uofficielle nyhed om, at Rådet har krævet, at det bliver trukket tilbage, giver et klart indtryk af dets holdning.
Er dette rigtigt? Det spørger jeg kommissæren om. Hvorfor? Hvad agter kommissæren at gøre? Jeg vil gerne have et svar i dag. Jeg vil også gerne have det belgiske formandskab til at fortælle mig, hvorfor det har krævet, at dette initiativ trækkes tilbage. Jeg vil gerne have nogle klare svar på disse spørgsmål. Vi har arbejdet i 14 måneder, og alt, hvad vi står tilbage med, er forvirring.
Rådets og Kommissionens handlinger er skadelige for de europæiske institutioners troværdighed i en sektor, der er træt af, hvordan tingene foregår, og som har behov for løsninger.
Troværdigheden inden for denne sektor skal øges! Eller i det mindste skal den troværdighed, man har mistet siden september 2009, vindes tilbage!
Parlamentet er fast besluttet på at udøve de medbestemmelsesbeføjelser, der har fået med Lissabontraktaten. De skal respekteres. Rådets og Kommissionens handlinger svarer ikke til lederskab i det 21. århundrede. De principper, vi har lagt til grund, har været gennemsigtighed og medbestemmelse. Indfør venligst disse principper. Det er sådan, det europæiske projekt bør udvikle sig.
Pat the Cope Gallagher
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Først vil jeg rette en dybfølt tak til alle dem, der har hjulpet mig med udarbejdelsen af denne vigtige betænkning om almindelig hestemakrel, nemlig skyggeordførerne, sekretariatet for Fiskeriudvalget, Det Regionale Rådgivende Råd for Pelagiske Bestande, gruppens politiske rådgiver og rådgiveren fra mit eget kontor. Jeg vil også gerne takke både Kommissionen og Rådet for deres hjælp og støtte. Samarbejdet og drøftelserne med og idéerne fra alle disse mennesker gjorde, at jeg kunne fremlægge denne betænkning - som jeg håber vil blive generelt accepteret - for jer her i dag.
(EN) Den vestlige bestand af hestemakrel er en af de vigtigste bestande for fiskerisektoren i Europa. Forslaget er baseret på gennemførelsen af en plan vedtaget af Kommissionen og FN's verdenstopmøde om bæredygtig udvikling i 2002.
På dette topmøde accepterede Kommissionen at opretholde eller genoprette fiskebestande til niveauer, der kan yde en maksimal bæredygtig fangst. Kommissionens efterfølgende forslag blev udarbejdet i tæt samarbejde med pelagic Resource Assessment Group, som oprindeligt havde fremsat dette forslag. Der er blevet gennemført undersøgelser af æg fra hestemakrel hvert tredje år siden 1997. De indsamlede data var for utilstrækkelige til, at videnskabsfolkene kunne foretage en fuldstændig vurdering af bestandens sundhed.
Den foreslåede forvaltningsplan tager højde for disse problemer ved at fastsætte en formel for fartøjer inden for hestemakrelfiskeriet, kendt som befiskningskontrolreglen. Denne regel omfatter en mekanisme til beregning af et årligt loft over maksimale tilladte landinger af hestemakrel fisket i det angivne område. Planen skulle træde i kraft i slutningen af 2009, men blev forsinket som følge af vedtagelsen af Lissabontraktaten.
Jeg respekterer naturligvis fuldt ud Rådets ret til at fastsætte og tildele fiskerimuligheder. Jeg mødtes med repræsentanter for det belgiske formandskab forud for vedtagelsen af min betænkning i Fiskeriudvalget. De fremkom med et forslag, der ville give Rådet en vis grad af fleksibilitet med hensyn til den samlede mængde, der må fiskes, når det fastsætter den samlede tilladte fangstmængde. Jeg mener, at dette forslag fremsat af det belgiske formandskab, som efterfølgende blev vedtaget af Fiskeriudvalget, beskytter Rådets eneret i henhold til traktaterne til at fastsætte og tildele fiskerimuligheder.
Jeg vil gerne drøfte de ændringsforslag, som de politiske grupper PPE, S&D og GUE/NGL har fremsat i forbindelse med område 8C - med andre ord Biscayabugten. Jeg vil gerne oplyse Parlamentet om, at jeg som ordfører støtter det ændringsforslag, som socialisterne har fremsat, men jeg kan ikke acceptere ændringsforslagene fra PPE og GUE/NGL. Jeg skal forklare hvorfor.
Det videnskabelige råd er klart. Dette er en bestand, der dækker hele det geografiske område. Hvis Parlamentet vedtager PPE's og GUE/NGL's forslag, vil forvaltningsplanen blive meningsløs ved at indføre to separate, afmærkede områder for en enkelt bestand. Hvis vi gjorde dette, ville det skabe en meget farlig og meget alvorlig præcedens for fremtidige makrelforvaltningsplaner. Vi kan ikke acceptere opsplitningen af en enkelt fiskebestand.
Dem, der ønsker dette, vil gøre det af deres egne personlige årsager og af hensyn til deres medlemsstater, men dette er en fælles fiskeripolitik, og vi må følge den. Jeg er klar over, at vores spanske og portugisiske kolleger måske er bekymrede, og jeg har medtaget disse bekymringer i ændringsforslag 7 i udkastet til betænkning. Heraf fremgår det, at denne plan skal gennemføres under hensyntagen til ikke industrielt småfiskeri og historiske rettigheder.
Afslutningsvis er dette ændringsforslag acceptabelt for Rådet og pelagic Resource Assessment Group, og det tager hensyn til de synspunkter, som de spanske og portugisiske kolleger har fremsat. Men lad os bevare politikken, som den er.
Marek Józef Gróbarczyk
Hr. formand! Jeg vil gerne starte med at rette en meget dybfølt tak til alle, der har bidraget til udarbejdelsen af denne betænkning, nemlig Europa-Kommissionen, alle skyggeordførerne og medlemmerne af Fiskeriudvalget for deres støtte til udarbejdelsen af denne betænkning. Vi nåede frem til en fuldstændig aftale, da betænkningen blev vedtaget enstemmigt af Parlamentets Fiskeriudvalg. Endnu en gang vil jeg gerne give udtryk for min dybfølte tak.
Det fremgår af betænkningen, der har til formål at regulere fiskeriet af fladfisk i Østersøen og stoppe udsmidssystemet i Østersøen samtidig med, at fiskeriforvaltningsmodellen med samlede tilladte fangstmængder (TAC) opretholdes, at systemet fungerer godt og kan anvendes for visse fiskearter. Det er grunden til, at betydningen af indføjelse af artikel 15a i forordning (EF) nr. 2187/2005 bør fremhæves. De fiskearter, der fanges, har måske en lav markedsværdi, eller de er måske ikke egnet som menneskeføde. Det skal ligeledes understreges, at denne bestemmelse også gør det muligt at smide levende skrubbe, som ikke har nogen handelsmæssig værdi i forbudsperioden, tilbage i havet. Derfor vil denne artikel bane vejen for en bæredygtig udnyttelse af fiskebestandene.
Den handlingsplan, der vedtages på grundlag af min betænkning, skal afskaffe udsmid i Østersøen, f.eks. via indførelse, hvor det er hensigtsmæssigt, af et fuldstændigt forbud mod udsmid i fiskeriet i Østersøen. Dette må nødvendigvis resultere i en bæredygtig og mere effektiv forvaltning af de marine ressourcer. Det er derfor uhensigtsmæssigt at indføre et fuldstændigt forbud mod udsmid i forbindelse med skrubbe og andre fladfisk, da det vil påvirke fladfiskebestandene negativt. I betragtning af, at der er behov for, at fiskeriet forbliver stabilt og forudsigeligt, og at fiskebestandene udnyttes inden for fastsatte grænser, er ordføreren bekymret for, at et forbud mod udsmid kunne blive brugt til at legalisere fiskeri i stor skala af undermålstorsk i Østersøen. Da der mangler pålidelige videnskabelige oplysninger, der kan bruges som grundlag for at vurdere bifangster af torsk i industrifiskeriet, er det af afgørende betydning, at der omgående indføres fuld dokumentation af fangster og fuld overvågning på fartøjer, der anvendes til disse fiskeaktiviteter. Der skal være 100 % overvågning af industrifangster ved landingen. Hvis ikke det sker, vil politikken om at beskytte fiskebestandene i Østersøen være urealistisk og den langsigtede plan for torskeforvaltning meningsløs
Unionen må træffe omgående foranstaltninger inden for rammerne af den fælles fiskeripolitik med henblik på at løse problemet med industrifiskeri i Østersøen, og i den forbindelse tage i betragtning, at denne type fiskeri ud fra et miljømæssigt synspunkt skader Østersøens økosystem, navnlig fordi Østersøen er blevet klassificeret som et særligt sårbart havområde af Den Internationale Søfartsorganisations Komité til Beskyttelse af Havmiljøet. Dermed er Østersøen at finde blandt de mest værdifulde og mest sårbare marine økosystemer i verden. Klimaet i Østersøen er under forandring, og forskellige fiskearter er ved at tilpasse sig dette, hvilket betyder, at deres migrations- og gydemønstre ligeledes er under forandring. Derfor bør der gennemføres en undersøgelse af de beskyttede havområder i Østersøen, og der bør udarbejdes en omfattende forvaltningsplan for fladfisk i dette område. Da man ikke har tilstrækkelige opdaterede og pålidelige oplysninger, som kan danne grundlag for at træffe en beslutning om at lade områder af Østersøen være ubeskyttede, skal de ændringer, der sker, tages i betragtning, og det er nødvendigt at tage de beskyttede områder op til fornyet undersøgelse.
João Ferreira
Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Indførelsen af fremmede arter er en af de faktorer, der bidrager mest til at forstyrre økosystemerne og er en af de vigtigste årsager til tab af biologisk mangfoldighed på verdensplan.
Som Kommissionen selv har bemærket, er en af de vigtigste introduktionsveje for fremmede arter i de europæiske kystfarvande og indre farvande akvakultur og praksis for indførelse af nye bestande. Den ændring, som Kommissionen foreslår til forordningen om brug af fremmede og lokalt fraværende arter i akvakultur, er baseret på resultaterne af et forskningsprojekt, IMPASSE-projektet, der har bragt forskellige europæiske institutioner sammen i et fælles projekt, der fokuserer på de miljømæssige konsekvenser af brugen af fremmede arter i akvakultur.
I dette projekt formuleres der en arbejdsdefinition på et lukket akvakulturanlæg, som er mere detaljeret og snævert formuleret end den nuværende. I tråd med denne definition og i henhold til konklusionerne på projektet "kan risikoen ved fremmede arter reduceres betragteligt, måske endda til et acceptabelt niveau, hvis der sættes ind over for muligheden for udslip af mål- og ikke-målorganismer under transport, og hvis der anvendes en række veldefinerede procedurer ved modtageranlægget".
I betragtning af resultaterne af dette projekt foreslår Kommissionen, at indførelse og omplantning i lukkede akvakulturanlæg undtages fra tilladelsesproceduren, hvorved de erhvervsdrivende lettes for de unødvendige administrative formaliteter. Det skal her understreges, at risikovurderingsprocessen er baseret på videnskabelige og tekniske analyser, mens afgørelsen om, hvorvidt risikoen er acceptabel, er en politisk beslutning. Vi mener derfor, at en lempelse af processen for indførelse af fremmede arter bør modsvares af den strengest mulige definition af de krav, som de lukkede akvakulturanlæg skal opfylde i overensstemmelse med resultaterne af IMPASSE-projektet.
Behovet for at kontrollere faciliteterne skal også fastslås for at sikre, at alle de tekniske krav, der er blevet foreslået af eksperterne, bliver taget behørigt i betragtning og respekteret i forbindelse med driften af anlæggene. Det samme gælder for de forsigtighedsregler, der skal træffes ved transport af målarter og ikke-målarter til og fra anlæggene. Dette var de vigtigste overvejelser i forbindelse med udarbejdelsen af betænkningen og de fremsatte ændringsforslag til Kommissionens oprindelige forslag.
Tillad mig at komme med en yderligere bemærkning. En bæredygtig udvikling i akvakulturen kræver kraftig støtte til videnskabelig forskning og teknologisk udvikling på området for opdræt af oprindelige arter, som giver mulighed for en diversificering af produktionen og udbuddet af fødevarer og en forbedring af deres kvalitet, samtidig med at der garanteres større miljøsikkerhed.
Det foreliggende lovgivningsinitiativ bør derfor ledsages at kraftige incitamenter på dette område. Det er nødvendigt at undersøge akvakulturens potentiale, men det er også nødvendigt at overvinde dens begrænsninger på en miljømæssigt bæredygtig måde. Det vil bl.a. være vigtigt at fastsætte et nyt fokus for prioriteterne i rammeprogrammet for forskning for at sikre en passende dækning af dette vigtige forskningsområde.
Tilbage står kun at give udtryk for min taknemmelighed over for alle skyggeordførerne for deres hjælp, som gjorde det muligt at udføre et frugtbart stykke arbejde, og til Kommissionens og Rådets tjenestegrene, herunder det spanske formandskab og nu det belgiske formandskab for det arbejde, vi har udført i disse måneder.
Maria Damanaki
Hr. formand! Jeg vil gerne sige et par ord om den langsigtede plan for ansjosbestanden, men først vil jeg gerne takke ordføreren, fru Bilbao, og alle medlemmerne af Fiskeriudvalget for deres arbejde med dette forslag. Jeg vil gerne sige til fru Bilbao, at vedtagelsen af dette forslag ganske rigtigt blev forsinket, men det står klart, at Kommissionen har gjort absolut alt for at løse op for situationen.
Ansjosbestanden i Biscayabugten var truet af kollaps, og fiskeriet blev derfor indstillet i 2005. Det blev genoptaget i januar 2010 blot fem år senere. I juli bekræftede videnskabsfolkene, at bestanden lå sikkert over forsigtighedsgrænserne. Dette gav mig lejlighed til at foreslå en TAC på over 15 000 tons, som er gældende nu. TAC følger befiskningsreglerne i planen, og jeg er glad for at se, at dette forslag allerede hjælper os til at forvalte bestanden ordentligt.
Den lange indstilling af fiskeriet medførte naturligvis finansielle problemer for dem, der er afhængige af dette fiskeri. Vi må absolut forhindre, at dette sker igen. Den eneste måde, hvorpå vi kan gøre dette, er at udnytte bestanden i overensstemmelse med det maksimale bæredygtige udbytte og holde risikoen for indstilling af fiskeriet på et lavt niveau. Vores forslag viser, at dette kan gøres samtidig med, at bæredygtighed for industrien sikres. Hvis vi ønsker at undgå en indstilling af fiskeriet, må vi holde befiskningsgraden på 30 %.
Jeg vil gerne takke Fiskeriudvalget for dets støtte både til substansen og i forbindelse med delegeringen af beføjelser til Kommissionen. Jeg kan tilslutte mig disse ændringsforslag. Jeg kan også støtte de ændringsforslag, der vedrører tilpasning af forslaget med den nye kontrolforordning, der trådte i kraft i januar 2010.
Der er dog kun en undtagelse. Den vedrører nedbringelse af fristen for meddelelse af ankomst til havnen fra fire timer til en time. Dette ændringsforslag ændrer firetimersreglen i den nye kontrolforordning. Som bekendt har denne nye kontrolforordning været i kraft siden årets start. Jeg går ikke ind for at ændre den så hurtigt, navnlig da kontrolforordningen i sig selv tillader kystmedlemsstaterne at gøre brug af særlige undtagelser, hvor det er berettiget. Så vi har denne margen. Der er virkelig ikke nogen grund til at ændre denne kontrolforordning så hurtigt, men det er naturligvis op til Parlamentet.
Jeg vil nu gå over til den anden betænkning, den flerårige plan for hestemakrel. Lad mig sige, at hr. Gallagher, som ordfører og alle medlemmerne af Fiskeriudvalget har udført et fremragende stykke arbejde med dette forslag, og jeg vil gerne sige tak for den store arbejdsindsats og den konstruktive tilgang.
Almindelig hestemakrel er langt den vigtigste af de tre hestemakrelbestande i EU's farvande. Bestanden er i øjeblikket stabil på et godt niveau, hvilket betyder, at TAC for 2011 er næsten uændret. Den årlige TAC-beslutning om denne bestand, som er baseret på nyere videnskabelige råd, svarer ikke til vores mål om en bindende, forudsigelig forvaltning på lang sigt. Denne plan ligger mig derfor som alle andre langsigtede planer tæt på hjerte, for jeg ser gerne, at vi kommer bort fra den årlige diskussion i Rådet om, hvor meget der kan fiskes. Vi skylder erhvervet at give det mere planlægning og stabilitet ved at vedtage langsigtede planer.
Den generelle støtte både til substansen og til uddelegeringen af beføjelser viser, at vi har samme mål. Jeg kan støtte ændringsforslagene også dem, der vedrører tilpasning af forslaget til den nye kontrolforordning, der trådte i kraft i januar 2010. Derudover bør planen ikke fastsætte TAC-områder, idet muligheden for vedtagelse af disse overlades til de årlige TAC-beslutninger på baggrund af relevant videnskabelig rådgivning.
Der er dog et ændringsforslag, som ikke går i den rigtige retning, nemlig accepten af Rådets formandskabs kompromis på omkring 5 000 tons. Tallet på 5 000 tons er ganske enkelt ikke videnskabeligt baseret. Hvordan er man nået frem til det? Hvorfor ikke 6 000 eller 7 000? At man har beføjelser til at sætte TAC op og ned til det rigtige niveau i en langsigtet forvaltningsplan, forekommer mig ikke at være en holdbar strategi.
Jeg vil nu gå over til den tredje betænkning om tekniske foranstaltninger i Østersøen. Jeg vil gerne benytte denne lejlighed til at takke ordføreren, hr. Gróbarczyk, for det rigtig gode stykke arbejde, han har udført med denne betænkning, som blev enstemmigt vedtaget. Endnu en gang vil jeg gerne takke Fiskeriudvalget for at have støttet den fuldt ud. Med dette forslag sikrer vi juridisk kontinuitet med hensyn til vores politik om high-grading, som blev indført i Østersøen sidste år, og med hensyn til fiskeribegrænsningerne for nogle arter.
Jeg vil nu fokusere på den sidste betænkning om brug af fremmede og lokalt fraværende arter i akvakultur. Jeg vil gerne takke ordføreren, hr. Ferreira, for hans arbejde, og Fiskeriudvalget som helhed.
Som bekendt går Kommissionen ind for at fremme en bæredygtig udvikling af akvakultur i EU via den nye akvakulturstrategi. Denne indebærer en høj grad af miljøbeskyttelse, men også indførelse af forhold, der kan lette akvakulturdriften. Vi nødt til at gøre det. En ændring af forordningen om indførelse af fremmede arter i lukkede akvakulturanlæg vil helt sikkert lette akvakulturaktivtiteter ved at fjerne udnødvendige administrative byrder samtidig med, at en passende beskyttelse af habitater i vandmiljøet sikres. Dette er naturligvis ikke alt, hvad vi kan gøre, så jeg glæder mig meget over hr. Ferreiras forslag om at øge vores indsats for akvakulturen. Vi vil gøre vores bedste via budgettet og via reformen af den fælles fiskeripolitik.
Jeg er meget glad for, at drøftelserne i Fiskeriudvalget har resulteret i en bedre definition af "lukket akvakulturanlæg".
Jeg vil gerne understrege, at Kommissionen vedtog det oprindelige forslag en måned inden Lissabontraktatens ikrafttræden, så vi havde det samme problem her. Fiskeriudvalget har fremlagt ændringsforslag, der har til formål at bringe grundforordningen på linje med de nye komitologibestemmelser i Lissabontraktaten. Vi fandt det hensigtsmæssigt at gennemføre denne tilpasning som foreslået af Parlamentet. På den anden side var det nødvendigt at ændre vores forslag formelt for at indføre sådanne væsentlige ændringer, og det er årsagen til den forsinkelse, vi taler om.
Afslutningsvis vil jeg gerne endnu en gang takke alle ordførerne i Fiskeriudvalget for deres betænkninger og for deres arbejde med disse relevante spørgsmål.
Carmen Fraga Estévez
Hr. formand! Mange tak til ordførerne for betænkningerne for deres fremragende arbejde. Jeg vil gerne fokusere på forvaltningsplanerne, selv om jeg ikke vil gå ind i nogen af de væsentlige aspekter, da ordførerne allerede har nævnt dem. Jeg vil i stedet henvise til de væsentlige institutionelle udfordringer, de medfører, og som skal løses.
Efter over et års forhandlinger med Rådet har Parlamentet ret ansvarligt besluttet at fremlægge betænkningerne til førstebehandling for at udøve pres for at få brudt det nuværende dødvande, som ikke blot berører disse to forslag, men også alle de andre forslag, der vil blive forelagt for os i nær fremtid.
Parlamentet er villigt til at finde frem til en kompromisløsning med Rådet og Kommissionen, men nøglekravet for, at dette kan ske, er, at Rådet anerkender og accepterer, at den grundlæggende kerne i langsigtede forvaltningsplaner skal henhøre under den normale lovgivningsprocedure, dvs. på grundlag af traktatens artikel 43, stk. 2.
Det er uforståeligt, at Parlamentet, før Lissabontraktatens ikrafttræden, hvor Rådet også havde enekompetence i spørgsmål om TAC og kvoter, blev anmodet om en rådgivende udtalelse, mens Rådet nu påberåber sig eneret til de samme spørgsmål, selv om artikel 43, stk. 3, i henhold til al juridisk vejledning skal fortolkes snævert.
Jeg opfordrer derfor Kommissionen til at tage hensyn til Parlamentets holdning, selv hvis nogle forslag - og jeg tror ikke, fru Bilbaos spørgsmål om dette bestemte punkt er blevet besvaret - skulle blive trukket tilbage eller erstattet af nye tekster. Sker det ikke, vil vi være tvunget til at indbringe spørgsmålet for Domstolen og til at blokere fremtidige langsigtede planer, hvilket bør undgås, da der er tale om et grundlæggende instrument i fiskeriforvaltningen.
Kriton Arsenis
Hr. formand, fru kommissær! Der er mange tekniske detaljer i de tekster, vi drøfter her i dag. Bag dem står imidlertid en klar instruks. Europa-Parlamentet opfordrer de andre institutioner, Kommissionen og Rådet, til at tage hensyn til videnskabelige data, når der vedtages afgørelser om fiskerispørgsmål og om, hvordan vi fisker.
Vi kan ikke forhandle efter politiske retningslinjer, når vi beslutter, hvordan vi skal fiske de enkelte fiskearter. Rådet og Parlamentet kan ikke forhandle efter politiske retningslinjer i spørgsmål, der skal bedømmes på grundlag af videnskabelige data. Kun på grundlag af videnskabelige data kan vi kortlægge overskuddene i vores have, og hvad vi kan fiske, uden at det har en irreversibel indflydelse på såvel fiskebestanden som på fiskeriet.
Vi skal derfor revidere den fælles fiskeripolitik. Det, vi kræver i disse betænkninger, er, at der handles modigt, når den fælles fiskeripolitik skal revideres, ved at sikre, at de beslutninger, der træffes for at beskytte en levedygtig fremtid for vores have og for fiskeriet, træffes på grundlag af videnskabelige data.
Carl Haglund
Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil koncentrere mig om betænkningen om ansjosfiskeriet i Biscayabugten og vores gruppes syn på dette spørgsmål. Det er et yderst vigtigt spørgsmål, og det er et eksempel på, hvordan vi bør gribe følsomme spørgsmål i tilknytning til fiskeriet an. Det er vigtigt at huske på, at fiskeriet, som vi taler om, kollapsede i 2005 som følge af overfiskning.
Nu, hvor fiskeri igen er tilladt, sker det på grundlag af forsigtighedsprincippet, og det er sådan, det skal gøres. Det er den eneste langsigtede og bæredygtige måde at gøre det på, og det var også vores gruppes syn på dette spørgsmål. Faktum er, at fiskerierhvervet måske kan håbe på en større mængde fisk til at begynde med, men på lang sigt er det bedre at gøre det, vi sandsynligvis vil vælge nu. Det er også denne måde, vores gruppe mener, at vi bør håndtere denne type spørgsmål på, både i dag og i fremtiden.
Isabella Lövin
Hr. formand, mine damer og herrer! Lissabontraktaten har ændret Parlamentets beføjelser, når det gælder fiskeripolitikken. De forvaltningsplaner, vi skal stemme om i morgen, vil være den første prøve på, hvor godt Parlamentet lever op til sit ansvar. Jeg mener, at vi hovedsageligt har klaret udfordringen godt, men det har ikke været uden falske alarmer. Beslutningstagerne er altid fristede til at gå på kompromis med de videnskabelige råd ud fra en misforstået hensyntagen til fiskerierhvervet. Desuden har folk en kort hukommelse. Til trods for at ansjosfiskeriet i Biscayabugten kollapsede i 2005, og fiskeriet måtte indstilles fuldstændigt, er der fortsat kortsigtede finansielle incitamenter, som bringer bestandenes langsigtede bæredygtighed i fare. Forsigtighed vandt dog over chancespillene i udvalget.
Det er ikke svært at tælle fisk. Det er ligesom at tælle træer. Blot bevæger fiskene sig rundt, og de er ikke synlige. Sådan spøgte en førende marinbiolog, Willy Kristensen, i filmen "The End of the Line" om udtømningen af fiskebestandene i verdenshavene. Det, han forsøgte at sige, var, at der er stor usikkerhed forbundet med skøn over bestandene. Det er vigtigt at huske på nu, at EU og verden har besluttet at opnå den maksimale bæredygtige fangst (MSY) for alle kommercielle fiskearter inden for omkring fem år.
Jeg vil gerne påpege, at det er en helt umulig opgave at nå frem til den maksimale bæredygtige fangst for alle fiskearter overalt på samme tid. Vi har derfor brug for sikkerhedsmarginer. Økosystemer skal betragtes som et hele, og de maksimale bæredygtige fangster skal betragtes som en øvre grænse, ikke et mål. Jeg håber, dette vil blive taget i betragtning i den kommende fiskeripolitik og respekteret i forvaltningsplanerne både i Parlamentet og i Rådet. Vi har brug for at få indført langsigtede forvaltningsplaner hurtigt for alle Europas marine økosystemer. Endelig vil jeg gerne sige, at jeg er helt enig med ordføreren, hr. Gallagher, i, at en opsplitning af kvoten for en enkelt bestand af hestemakrel går fuldstændigt imod de videnskabelige råd.
Andrew Henry William Brons
(EN) Hr. formand! De spørgsmål, der rejses i denne forhandling, er ikke specifikke for det angivne område. Der er også spørgsmål, der berører fiskerfartøjer i Nordsøen.
Jeg havde et møde med fiskere fra Whitby i Yorkshire i fredags. De er lige så bekymrede over spørgsmål, der sandsynligvis vil drive de resterende fiskerfartøjer i den britiske flåde ud af erhvervet. Den umiddelbare trussel er den foreslåede reduktion i antallet af dage, hvor de må fiske, fra 135 dage muligvis ned til 90 dage. Jeg spurgte trawlerfiskerne, hvor stor en reduktion de kunne bære, før de blev drevet ud af erhvervet, og de svarede, at enhver reduktion vil have denne virkning.
Den politik, der tvinger trawlerne til at smide døde og døende fisk ud for at undgå at lande undermålsfisk eller overskride kvoterne for bestemte arter, er fuldstændig uhyrlig. Alle de fisk, der er blevet fanget, og som ikke vil overleve, skal landes. Udsmid er ikke bevarelse, det er spild. High-grading er et svar på den uretfærdige kvoteordning. Hvis ordningen reformeres, vil det forsvinde. Der købes og sælges kvoter på det åbne marked, og de rige og magtfulde spekulerer heri. Dette skruer prisen på kvoter i vejret, og de udlejes så til fiskere til afpresningspriser. Der må sættes en fuldstændig stopper for spekulation.
Paulo Rangel
(PT) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Med hensyn til Gallagher-betænkningen og navnlig den flerårige plan for bestanden af almindelig hestemakrel er det vigtigt at slå til lyd for det ændringsforslag, som Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) har fremsat, og som er udarbejdet af fru Patrão Neves, hvori der fokuseres på de tre mål i grønbogen og reformen af den fælles fiskeripolitik, nemlig miljømålet, der respekteres godt i denne betænkning, og de økonomiske og sociale mål, uanset om de fokuserer på økonomisk bæredygtighed eller en anstændig tilværelse for erhvervets udøvere.
Det er vigtigt, at vi foretager en sondring her. Når vi taler om den vestlige bestand af almindelig hestemakrel, er det vigtigt at sondre mellem område VIII C, området omkring Biscayabugten, der hovedsageligt er tilpasset ikke industrielt småfiskeri og udgør en del af livsgrundlaget for en betydelig del af især den portugisiske, den spanske og den franske befolkning, og i området længere mod nord, der fokuserer på industrielt fiskeri og således hovedsageligt er tilpasset økonomisk profit. Derfor skal denne betænkning ændres, så den harmoniseres ikke blot med de grundlæggende mål i grønbogen om den fælles fiskeripolitik eller med reformen af den fælles fiskeripolitik, men også med de henstillinger, som Rådet har fremsat i forordningen om samlede tilladte fangster (TAC) for 2011, hvor den almindelige hestemakrel i Det Internationale Havundersøgelsesråds område VIII C hovedsageligt betragtes som tilpasset ikke industrielt småfiskeri, mens det mod nord inden for dette vestlige område hovedsageligt fokuserer på industrielt fiskeri. Denne strategi, der ser på den specifikke karakter af og formålet med hvert enkelt område, hvor den vestlige bestand af almindelig hestemakrel lever, er den eneste, der virkelig kan beskytte alle målene med den fælles fiskeripolitik.
Josefa Andrés Barea
(ES) Hr. formand, fru kommissær! Tillykke til de fire ordførere. Også jeg vil beskæftige mig med spørgsmålet om forvaltningsplanerne for bestandene af ansjos og almindelig hestemakrel.
Forslaget om befiskning af ansjosbestandene, der oprindeligt skulle være et forslag til en bæredygtig befiskning af ansjoser, har vist sig at være et komplekst forslag, som i øjeblikket blokeres i Rådet. Der er tale om den sektor, der har lidt den største skade. Vi befinder os i et dødvande, fordi situationen ikke er blevet løst op på grund af en manglende beslutningstagning i Rådet og Kommissionen.
Jeg vil gerne fremhæve den spanske socialistiske delegations holdning. Den har støttet sektorens enstemmige krav under hele denne proces, der bakkes op - og jeg understreger bakkes op - af videnskabelige rapporter og af Det Regionale Rådgivende Råd. Den samme holdning indtages til de nye spørgsmål, som den kommende reform af den fælles fiskeripolitik vil rejse.
I lyset af dette dødvande anmoder vi om, at Kommissionen om nødvendigt trækker forslaget tilbage, tager hensyn til Parlamentets holdning og fremsætter et nyt forslag.
Med hensyn til den almindelige hestemakrel har hr. Gallagher skitseret flere spørgsmål, som vi også er enige i, som f.eks. indførelse af flerårige programmer, samlede tilladte fangster og videnskabelige henstillinger. Han fremsatte også et ændringsforslag, som den socialistiske gruppe anser for at være væsentligt, og som den spanske socialistiske gruppe også anser for at være væsentligt, da Spanien har en traditionel hestemakrelfiskerisektor, hvis fangst spises frisk den samme dag, som den fanges. Den manglende anerkendelse af denne sektor vil resultere i socioøkonomisk skade og vil helt sikkert svække udsigterne til en bedre forvaltning.
Derfor mener vi, at hr. Gallagher burde have taget hensyn til vores forslag, således at kystfiskeriet udskilles.
Britta Reimers
(DE) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Tak til ordførerne. I lyset af den omfattende import af fisk og fiskeprodukter til EU er det vigtigt, at vi opretholder og støtter vores lokale fiskere og den hjemlige akvakultursektor. Der er et presserende behov for bedre fangstmetoder for at sikre både vores haves og vores fiskeres langsigtede overlevelse.
Det er ligeledes vigtigt, at vi gør det muligt for akvakulturerhvervet at ekspandere yderligere. Der er et presserende behov for en mere effektiv dataindsamling og en mere intensiv forskning, for først når vi ved, hvad der virkelig sker, kan vi træffe de rette beslutninger for fremtiden.
Vores manglende held med at kombinere økonomi og økologi - der rent faktisk ikke er så forskellige - skyldes ofte overdrevent bureaukrati og utilstrækkelig viden.
Raül Romeva i Rueda
(ES) Hr. formand! Med hensyn til forhandlingen om ansjoser vil jeg gerne understrege, hvor vigtig den er, og at den er et vendepunkt, ikke blot for sektoren og for spørgsmålet om ansjoser i særdeleshed, men også for forbindelserne mellem Kommissionen, Parlamentet og Rådet.
I denne henseende vil jeg også gerne gøre det helt klart, at Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance støtter de forslag, som Kommissionen har fremsat ud fra et mere forsigtigt perspektiv.
Vi støtter grundlæggende forslagene på tre områder.
Det første er befiskningsreglen, som vi - ligesom Kommissionen - mener ikke bør være højere end 0,3. Den anden er den samlede tilladte fangst (TAC), som vi også mener, bør tage hensyn til levende madding. Det sidste punkt er reduktionen af TAC, som skal være på mindst 25 %, hvis det skønnes nødvendigt.
Vi har støttet Kommissionen i disse tre spørgsmål, og vi mener, at det er rimeligt, netop fordi vi ønsker for en gangs skyld at handle som holistiske læger, som helbreder, frem for som retsmedicinere, der blot attesterer dødsfald. Jeg mener, at det er vigtigt, at vi gør dette budskab helt klart, og jeg mener, at dette er en god lejlighed til at gøre tingene rigtigt.
Werner Kuhn
(DE) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Mit bidrag vedrører Europa-Parlamentets og Rådets forordning om forbud mod high-grading og restriktioner i forbindelse med fiskeri efter skrubbe og pighvar i Østersøen, Bælterne og Øresund. Det, vi er bekymrede over her, er ikke blot ændringen af forordningen, men to meget vigtige og fremragende spisefiskearter, som der er stort behov for i Europa på det indre marked. Endnu en gang står det klart, at videnskaben og industrien må samarbejde for at sikre, at deres erfaringer - navnlig med hensyn til udsmid og forvaltning af bestandene, men også med hensyn til, hvad der sker med bifangster - evalueres og bedømmes fornuftigt. Vi kender alle mulighederne for at indføre restriktioner her. Hr. Gróbarczyk har på glimrende vis redegjort for dem. Det er vigtigt, at artikel 15a medtages i forordningen. Vi har hørt hvorfor - ordføreren har endnu en gang gjort det helt klart. Vores fælles mål er at minimere bifangsterne og udsmidet, og vi har opnået dette i udvalget.
For nogle fiskearter - bl.a. skrubbe og pighvar - kan unge og undermålsfisk smides tilbage i havet, hvis de er blevet taget om bord sammen med fangsten. Det er naturligvis også vigtigt at arbejde med fremragende fiskeriudstyr her, at fiske selektivt og at respektere forbudsperioderne. Disse to fiskearter har konstant ændret deres gydepladser, så naturligvis skal fiskeriområderne defineres klart, og gydeperioderne og gydepladserne beskrives nøjagtigt.
Markedsføringsparametrene må ikke revideres i nedadgående retning, så den eneste mulighed, der står tilbage, er at lave fiskemel af sådanne fremragende bestande. Det er ikke vores mål. Vi ønsker at tjene markedet, og derfor har vi ændret forordningen på denne måde.
Ulrike Rodust
(DE) Hr. formand, fru Damanaki! Jeg er meget glad for, at vi i denne uge har kunnet vedtage fire vigtige forordninger om fiskeripolitikken, og at vi har været i stand til at nå frem til enighed her i Parlamentet og med Rådet og Kommissionen om betænkningerne om akvakultur og tekniske foranstaltninger i Østersøen.
Desværre kan det samme ikke siges for de to forordninger om langsigtede forvaltningsplaner. Den rette formel for forvaltning af sardinbestandene har altid været genstand for en omfattende diskussion i udvalget. Jeg mener, at det, der er fremlagt for plenarforsamlingen, ser rigtig godt ud, og jeg er glad for, at det ser ud til, at Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) nu også har indset dette, da den ikke har fremsat yderligere ændringsforslag. Jeg antager, at den vil stemme for i morgen.
Vi har dog et meget mere alvorligt problem, når det gælder Rådet. I strid med rådene fra deres egne juridiske eksperter nægter flertallet af medlemsstaterne at acceptere Parlamentets ret til fælles beslutningstagning - et helt år efter Lissabontraktatens ikrafttræden! Det finder jeg skandaløst. Jeg har derfor foreslået formanden for vores udvalg, at der sendes en fælles skrivelse til de europæiske fiskeriministre.
Det skulle glæde mig, om vi i de kommende dage kunne nå til enighed, så vi sammen kan vise, hvor beslutsomt Parlamentet er. Vi vil ikke tillade, at Rådet så let spiser os af.
Ian Hudghton
(EN) Hr. formand! Jeg støtter den linje, som hr. Gallagher har lagt i sin betænkning, og jeg vil stemme i overensstemmelse hermed i morgen, når vi kommer dertil.
Princippet om en flerårig planlægning er fornuftigt, hvis det muliggør en fornuftig fremtidsplanlægning fra fiskernes og fiskeforarbejdningsindustriens side. Generelt er der dog som bekendt fortsat nogle meget negative aspekter ved EU's fiskeriforvaltning. Jeg er fuldt overbevist om, at det er fiskerinationerne selv - dem, der har rettigheder i bestemte havområder - der skal træffe beslutningerne om bevarelse og forvaltning af bestandene.
En række talere har igen nævnt skandalen med udsmid. I Skotland er der voksende opmærksomhed på, at udsmid er et direkte resultat af EU's forordning, og navnlig af genopretningsplanen for torsk. Jeg håber, kommissæren vil notere sig dette og tage skridt til at håndtere skandalen med udsmid, som kunne have været undgået ved at ændre nogle af de forordninger, der findes i øjeblikket, og som ikke fungerer.
Gabriel Mato Adrover
(ES) Hr. formand! Jeg vil i min tale fokusere på to betænkninger, hvis procedure og endelige resultater er et eksempel på, hvad man skal gøre, og hvad man ikke skal gøre. Jeg tænker her på planen for ansjosbestanden og brugen af eksotiske arter inden for akvakultur.
Med hensyn til ansjoserne, som er et eksempel på, hvordan man ikke skal gøre, så er emnet blevet drøftet i over et år, og desværre er det blevet til en debat om de beføjelser, Lissabontraktaten giver Parlamentet, og om retsgrundlaget for Kommissionens forslag frem for en debat om, hvad der bedst for fiskerne, industrien og fiskeriet. Det har været en lang og nyttesløs debat, og offeret herfor har været sektoren, der har set lamslået til, mens vi har fortabt os i forhandlinger, mens den længe ventede forvaltningsplan endnu skal udarbejdes og risikerer aldrig at se dagens lys.
Folk, som arbejder inden for ansjossektoren, klager med rette over de administrative hindringer, som denne plan står over for, når det er så vigtigt at undgå yderligere afbrydelser af aktiviteterne inden for dette fiskeri.
Jeg er fuldstændig overbevist om, at Kommissionen på baggrund af denne uvished bør søge at sende et positivt signal til sektoren her i Parlamentet i dag.
I modsætning hertil er den aftale, som Parlamentet nåede frem til ved førstebehandlingen vedrørende brug af eksotiske arter i akvakultur et godt kompromis. Kommissionen, Rådet og Parlamentet er hurtigt nået frem til en aftale og uden større uoverensstemmelser vedrørende lovgivning eller faktiske omstændigheder.
Med aftalen fastsættes ikke blot en stram definition af lukkede akvakulturanlæg, virksomhederne inden for sektoren får også større juridisk klarhed, og endnu vigtigere fjernes noget af det bureaukrati, som europæerne har fået nok af.
Jeg er overbevist om, at de administrative processer skal nedbringes til et absolut minimum. Europæerne skal leve med alt for meget bureaukrati, der gør det meget vanskeligt at starte og drive enhver form for virksomhed. Derfor er betænkninger, der fjerner administrative procedurer, ikke blot godt nyt for akvakultursektoren, men bør også være et konstant træk ved den måde, vi arbejder på.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Hr. formand, kommissær Damanaki! Jeg vil fokusere på Gróbarczyk- og Ferreira-betænkningerne. Jeg vil gerne lykønske ordførerne med, at de er nået frem til aftaler ved førstebehandlingen med Rådet om at revidere to forordninger, der tilpasser fiskeripolitikken til Lissabontraktaten og fremhæver EU's engagement i en bæredygtig fiskeriforvaltning og bevarelse af biodiversitet.
Forbuddet mod high-grading og begrænsningerne af skrubbe- og pighvarfiskeriet i Østersøen er vigtige foranstaltninger for en effektiv og passende ressourceforvaltning. Det vil være hensigtsmæssigt at indarbejde dem permanent i forordningen om tekniske foranstaltninger for disse farvande. Dette fokus kunne også udvides til resten af EU's farvande og udgøre en del af politikken imod udsmid i den kommende reform af den fælles fiskeripolitik.
Det er også vigtigt, at EU opdaterer definitionen og de operative vilkår for lukkede akvakulturanlæg, overvejer, hvordan listen skal opdateres og bestemmer i overensstemmelse med Lissabontraktaten procedurerne for EU's udvikling eller gennemførelse af regler, der har til formål at undgå forurening fra disse anlæg, som vil kunne bringe vores økosystemer i fare eller påvirke dem.
Alain Cadec
(FR) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Først vil jeg gerne lykønske vores kolleger, fru Bilbao, hr. Gallagher, hr. Gróbarczyk og hr. Ferreira med deres betænkninger.
Jeg vil gerne sige, hvor glad jeg er for at se Parlamentet afslutte sin førstebehandling om de to langsigtede planer for ansjoser og hestemakreller. Med vedtagelsen af Lissabontraktaten er Parlamentet blevet en fælles beslutningstager i disse spørgsmål.
Med hensyn til ansjosbestanden glæder jeg mig over den tekst, der er vedtaget i Fiskeriudvalget, som sigter mod den langsigtede forvaltning af en art, der fiskes meget. Denne plan vil gøre det muligt at gennemføre fælles forvaltningsforanstaltninger mellem de vigtigste fiskerilande.
Levende madding vil blive taget i betragtning i kvoterne, hvorved det bliver muligt at kontrollere de fiskede mængder på den mest retfærdige måde. Desuden glæder jeg mig over foranstaltningerne til overvågning af dette fiskeri. Systemet til kontrol af fartøjer skal absolut være det samme i de forskellige medlemsstater, der udnytter denne bestand.
Jeg vil gerne lykønske hr. Gallagher med hans betænkning. Jeg ved, vi skal vedtage den i morgen. Den muliggør en så socioøkonomisk og miljømæssigt bæredygtig udnyttelse af makrelbestanden som muligt. Med denne plan indføres en ny beslutningsmetode vedrørende den samlede tilladte fangstmængde, som vil gøre det muligt at sikre bestandens bæredygtighed på lang sigt. Jeg vil også gerne minde om betydningen af princippet om relativ stabilitet, som ligger mig tæt på sinde.
Ordførerne understreger behovet for at håndtere udsmid, og dette kan kun hilses velkommen. Ligesom mine kolleger finder jeg det dog beklageligt, at Rådet udfordrer Parlamentets nye fælles beslutningsbeføjelser vedrørende de langsigtede forvaltningsplaner. Jeg mener, at dette spørgsmål om retsgrundlag skal løses, da det forsinker gennemførelsen af planerne, som er afgørende for bevarelsen af ressourcen og regulering af fiskeriet.
Vi må også en gang for alle definere begreberne ikke-industrielt fiskeri og industrielt fiskeri. Dette vil sikre, at reformen af den fælles fiskeripolitik gennemføres på et sundt og fast grundlag. Det er også det, jeg foreslog i betænkningen af hr. Gróbarczyk, som jeg takker for kvaliteten af hans arbejde. Desuden er et fuldstændigt forbud mod udsmid ikke realistisk, som vi ved. Jeg håber, Kommissionen vil støtte sektoren, som indfører selektivt udstyr og sikrer et økonomisk og miljømæssigt bæredygtigt fiskeri.
Guido Milana
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Et minut er ikke langt nok til at dække fire betænkninger. Jeg vil derfor lykønske de tre øvrige ordførere, men jeg vil kun kommentere hr. Ferreiras betænkning.
Tilslutning til principperne om biodiversitet skal stå centralt i EU's foranstaltninger inden for fiskeri og akvakultur. Kompromisændringsforslaget er resultatet af det gode arbejde, hr. Ferreira har udført, og han har tydeligvis forstået disse bekymringer.
Vi må ikke have forudindtagede meninger, når vi ser på, hvordan vi kan forbedre standarderne for fiskeopdræt, men vi må sikre en stram kontrol og gennemførelse af forordningerne, der så præcis som muligt, for at undgå risikoen for at ændre miljøbalancen.
På denne måde er den største støtte til organisk produktion en afgørelse, der træffes i almenvellets interesse, og som omfatter beskyttelse af biodiversitet. Det er rent faktisk den bedste måde, at optimere produktionen af oprindelige arter på.
Jeg håber, at denne ekstraforanstaltning med hensyn til akvakultur kan medtages i en forenklet forordning som en del af reformen af den fælles fiskeripolitik. Dette vil forenkle tingene meget, og jeg håber, at en enkelt forordning om akvakultur vil gøre procedurerne som helhed endnu mere enkle.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Hr. formand! Jeg vil gerne starte med at takke hr. Gróbarczyk for hans hjælp. Jeg er meget glad for, at det var muligt at medtage et meget væsentligt punkt i betænkningen, hvori Kommissionen opfordres til at udarbejde en omfattende forvaltningsplan for fladfisk i Østersøen.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at henlede kommissærens opmærksomhed på den omstændighed, at de polske myndigheder i mange år har foreslået, at der vedtages en omfattende forvaltningsplan for fladfiskebestandene i Østersøen, og de har ikke opnået nogen mærkbare resultater fra Kommissionens side.
Der skal udarbejdes en ensartet ordning for forvaltning af fladfisk, uanset hvor de befinder sig. De har stor økonomisk betydning for fiskerne i Østersøen, herunder fiskere fra Polen, og derfor fortjener de større opmærksomhed fra de europæiske institutioner, der har ansvaret for fiskeriet, end de har fået indtil nu.
Brian Crowley
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke ordførerne for deres betænkninger, særlig hr. Gallagher. To ting falder mig straks for brystet, når jeg hører forhandlingerne. Den første er, at hele tanken om at åbne mulighed for en opdeling af de samlede tilladte fangstmængder inden for en gren af fiskeriet er yderst uansvarlig. Vi er stærkt imod den.
Den anden ting er spørgsmålet om udsmid, hvor tiden måske er inde til at se på oprettelse af et gråt marked for disse udsmid. De er bifangster til normale fiskeriaktiviteter, og i stedet for at de smides tilbage i vandet, hvorfor så ikke tillade, at de landes og betales med fangstudgifterne - ikke en markedspris, men udgifterne til fangsten. Dette kan bruges i stedet for de tusindvis af importeret fisk, der kommer fra Fjernøsten og andre steder for at fylde andre markeder i EU.
Dette kan være en win-win situation. Det kan nedbringe mængden af udsmid og sikre, at fiskere ikke smider et værdifuldt produkt ud.
Nick Griffin
(EN) Hr. formand! Det er godt, at EU forsøger at bevare truede fiskebestande, men inden vi lykønsker os selv alt for meget med disse forslag, må vi huske på, at mange tidligere fiskeriregler på EU-plan har været frygtelige fiaskoer. De britiske farvande er blevet fisket næsten til udryddelse under de europæiske fiskeripolitikker. Virkeligheden er, at beskyttelsen af fiskebestandene bedst overlades til de lokale fiskere og nationale regeringers marine videnskabsfolk og ikke til EU-bureaukrater.
Rådet fra de mænd, der arbejder på resterne af den britiske fiskeriflåde, er enkelt. Opgiv kvoteordningerne, som fører til udsmid og high-grading, og erstat dem med vægtbaserede fangstgrænser, så alle fisk, der fanges, landes til menneskeføde eller til forarbejdning til dyre- og fiskefoder. Vi må erstatte ordningen med åbent omsættelige kvoter og forhindre finansfolk, supermarkeder og superrige fra at spekulere i fiskernes levebrød. Kvoter af alle slags - og i alle have - bør ejes af fiskere fra havne med traditionelle forbindelser til de pågældende farvande, og må kun handles mellem fiskere, som også har ret til at fiske via personlige, familiemæssige eller samfundsmæssige forbindelser.
Seán Kelly
(GA) Hr. formand! Jeg er ikke nogen autoritet på dette område, men da jeg kommer fra en ø-nation, ved jeg, at fiskeriet er meget vigtigt for kystsamfundene i hele Irland.
(EN) Min gode irske kollega, hr. Gallagher, som er en autoritet inden for dette område ikke blot i Irland, men også uden for Irland, fremkom med nogle meget relevante punkter, da han talte om den meningsløse deling af kvoter til to adskilte områder af en bestand. Min gruppe, PPE-Gruppen, har et andet synspunkt. Samtidig forekommer det, hr. Gallagher siger, logisk, da hestemakrel er en vandrende art. Så jeg vil gerne høre kommissærens svar på især dette spørgsmål. Ikke et personligt svar, men et svar baseret på videnskabelige beviser. Jeg er også enig med kollegerne vedrørende udsmid, og jeg så gerne, at vi udvikler akvakultur meget mere.
(GA) for der vil være større og større efterspørgsel efter fisk i fremtiden, og jeg håber, at alle vil kunne få alle slags fisk.
Gerard Batten
(EN) Hr. formand! Jeg har for nylig forsøgt at fastslå, hvilke omkostninger den fælles fiskeripolitik har haft for den britiske økonomi. Det bedste skøn i mistet fangst alene er mindst 3,6 mia. GBP om året. Udgifterne til højere fødevareomkostninger er omkring 4,7 mia. GBP om året. Udgifterne til subsidier, arbejdsløshed, spildte ressourcer, bureaukrati osv. er sat til omkring 2,8 mia. GBP om året. Dette giver et samlet årligt beløb i omegnen af 11,1 mia. GBP.
Fiskeindustrien er ødelagt, og over 97 000 job er gået tabt siden 1973 inden for fiskeriet og tilknyttede industrier. De økonomiske og menneskelige bivirkninger er uberegnelige. Den fælles fiskeripolitiks økologiske indvirkning er en katastrofe. Over 880 000 døde fisk dumpes i Nordsøen hvert år. Løsningen for Storbritannien er naturligvis at forlade EU, genvinde kontrollen med vores territorialfarvand og genoprette en national fiskeindustri, der har fået nyt liv.
Ricardo Cortés Lastra
(ES) Hr. formand, fru kommissær! Ansjosfiskeriet i Biscayabugten blev indstillet i 2005 på grund af bestandenes dårlige tilstand. Formålet med den foreslåede plan er at sikre et bæredygtigt fiskeri ved at fastsætte kvoter baseret på videnskabelige kriterier. Planen støttes af sektoren, som har brug for stabilitet. Jeg vil gerne bede Kommissionen trække dette forslag tilbage og tage hensyn til Parlamentets initiativ.
Maria Damanaki
Hr. formand! Jeg vil gerne takke alle medlemmerne af Parlamentet for deres bidrag. Forhandlingerne var meget interessante.
Først vil jeg gerne svare på fru Fragas bemærkninger på vegne af PPE og andre medlemmer om de institutionelle problemer, vi har nu på grund af det nye institutionelle klima, vi har fået med Lissabontraktaten. Jeg må indrømme, at gennemførelsen af Lissabontraktaten har skabt et nyt område, og vi vil gerne tilpasse os dette nye område. Jeg vil gerne sige meget klart, at Kommissionen forstår og støtter tanken om, at Parlamentet skal have medbestemmelse med hensyn til høsten, nemlig den langsigtede forvaltningsplans rolle.
Vi mener, at traktaterne er meget klare omkring dette spørgsmål. Det er vores holdning, men som bekendt er der en reaktion i Rådet. Nogle medlemsstater har reageret meget kraftigt, men der er også en generel reaktion på denne fremgangsmåde. Vi må finde frem til en løsning her, for ellers kan vi ikke håndhæve de langsigtede forvaltningsplaner, og de langsigtede forvaltningsplaner er som bekendt vores fremtid. Vi kan ikke fortsætte med en ny politik, der dikteres af kortsynethed og alle de politiske handler, vi er vant til.
Så vi må finde en måde at løse op for denne situation på. Den er min tanke at forsøge at finde en udvej via et trepartsmøde. Jeg vil foreslå Parlamentet og Rådet, at vi sætter os ned og finder frem til i det mindste en kompromisløsning, som vi har brug for hurtigst muligt, da vi ikke kan fortsætte på denne måde.
Alle de langsigtede forvaltningsplaner er blokeret nu, og jeg har nogle nye forslag til nye forvaltningsplaner, som er meget vigtige for laks f.eks. og for pelagiske bestande. Der er tale om meget vigtige langsigtede forvaltningsplaner. De er parate og venter på, at der findes en institutionel løsning på disse meget følsomme problemer.
Med hensyn til bidragene fra de øvrige grupper vil jeg gerne hilse bidragene fra hr. Arsenis, hr. Haglund og fru Lövin på vegne af deres grupper velkommen, og jeg er enig med dem i, at vi har brug for langsigtede forvaltningsplaner og videnskabelig rådgivning.
Jeg forstår og vil gerne udtrykke mig helt klart om vores fiskeris krav og fiskerisektorens problemer. Men jeg vil gerne sige, at vi nu drøfter et klart eksempel på situationen. Ansjosplanen og den omstændighed, at vi måtte lukke fiskeriet der i nogle år, er et klart bevis for, at vi ikke kan fortsætte med at ignorere videnskabelige råd.
Jeg forstår problemerne, og vi må finde frem til en syntese og en løsning. Min tanke - og dette vil være et af de vigtigste emner for vores reform af den fælles fiskeripolitik - er fortsat at tage hensyn til videnskabelige råd og også at forsøge at finde en løsning, såfremt dette råd ikke er klart nok, og vi ikke har nok data til at danne os en klar mening.
Jeg vil også gerne sige, at hr. Gróbarczyks betænkning er meget vigtig, og at tekniske foranstaltninger om, hvordan man undgår upgrading er meget vigtige for vores politik. Jeg vil også gerne understrege, at vi har behov for en politik for skrubber og fladfisk, som allerede nævnt. Vi agter at fremlægge en sådan politik.
Vi har brug for en meget modig politik vedrørende udsmid, som mange af medlemmerne har nævnt. Jeg mener ikke, vi har råd til at smide fisk tilbage i havet, når de er så værdifulde. Vi har ikke råd til det mere. Måske var det en løsning, da vi havde rigeligt med fisk i vores farvande, men nu har vi reelle problemer. Vi kan ikke smide fisk tilbage i havet.
Så vi må finde en løsning her, og jeg glæder mig meget over forslag såsom kompensation til fiskere for udgifterne til fangsten i forbindelse med bifangster. Vi kan finde løsninger, men via refromen af vores politik må vi bevæge os i retning af det mål at undgå udsmid. Vi må naturligvis huske på, at der er behov for alle de tekniske foranstaltninger i denne forbindelse, men vi må gå i denne retning.
En sidste bemærkning om problemerne i tilknytning til akvakultur. Vi må nedbringe de byrder, der skaber hindringer for akvakulturen. Jeg er enig heri. Jeg er enig med ordføreren og hr. Milana og andre talere, der har udtalt sig herom.
Det, jeg kan sige, er, at vi forsøger at nå dette som en del af vores reform af den fælles fiskeripolitik. Jeg vil også gerne gentage, at vi vil øge den videnskabelige forskning i akvakulturarter, fordi vi virkelig må beskytte masseproduktionen af disse akvakulturprodukter, hvis vi virkelig ønsker, at akvakulturen skal være et alternativ til vores fiskerisektor.
Izaskun Bilbao Barandica
ordfører. - (ES) Hr. formand, fru kommissær! Først kunne jeg godt have tænkt mig et klart svar fra kommissæren om, hvorvidt hun agter at give efter for Rådets ønsker, da hun anerkendte de problemer med hensyn til de beføjelser, som Lissabontraktaten giver Parlamentet, hvilket jeg er taknemmelig for.
Fiskeriudvalget har stemt to gange og har ikke bedt kommissæren trække forslaget tilbage. Vi ønsker kommissærens svar på her i dag, om hun agter at give efter for Rådets ønsker.
Sektoren har brug for en plan. Sektoren har været ansvarlig og har i over to år arbejdet sammen med videnskabelige institutter og Kommissionen med henblik på at udforme og fastsætte reglen for udnyttelse i forslaget. Det er en ansvarlig sektor, der har været lukket i fem år, og lad os ikke glemme, at det var sektoren selv, der bad om en lukning. Året inden lukningen kunne den fiske 7 000 tons, og hver dag udformede og fastsatte den den kvote, der kunne fiskes for at gøre den lille kvote mere profitabel. Den besluttede så enstemmigt at underrette Kommissionen om, at den indstillede fiskeriet, fordi den havde nået den fastsatte grænse.
Det er sådan en sektor, vi har. Det er en sektor, der mere end en gang har bedt os træffe en beslutning og være gennemsigtige, og en sektor, som jeg personligt må sige har arbejdet ansvarligt og hårdt på at nå frem til denne meget nødvendige plan.
En vedtagelse af denne plan betyder, at vi bevæger os væk fra obskure politiske beslutninger og kvoter og samlede tilladte fangstmængder, hvis grundlag nogle gange er ukendt. Vi har i mange år levet med denne manglende gennemsigtighed. Det 21. århundrede er ikke århundredet for manglende gennemsigtighed, og det er ikke, hvad den europæiske befolkning fortjener, og det er heller ikke, hvad en sektor, der har vist, at den er ansvarlig, fortjener.
Heldigvis har den seneste rapport udarbejdet af AZTI (det baskiske videnskabelige institut) og Juvena-undersøgelsen vist os, at der vil være langt større ansjosbestande i de kommende år. Jeg kunne dog godt tænke mig et klarere svar fra kommissæren.
Pat the Cope Gallagher
Hr. formand! Jeg vil gerne takke kommissæren og mine kolleger for deres bidrag samt skyggeordførerne, Fiskeriudvalgets sekretariat, Rådet, Kommissionen, min gruppes politiske rådgiver og min egen rådgiver.
Jeg kan forstå, at Rådet på et teknisk plan står splittet i spørgsmålet om, hvorvidt høstkontrolreglen udelukkende skal fastsættes af Rådet. Jeg kan også forstå, at de 27 ministre endnu ikke har drøftet den fuldstændige sagsmappe og dette spørgsmål i særdeleshed. Jeg håber, at fornuften vil sejre.
Med hensyn til kommissærens problem med +/- 5 000 tons, vil jeg gerne sige til kommissæren, at dette var en pragmatisk løsning. Vi har beskæftiget os med denne sagsmappe i over et år nu, og det var vejen frem. Jeg mener, at vi nogle gange må være pragmatiske for at overvinde problemer.
Jeg vil gerne sige til medlemmerne af S&D-Gruppen, at der absolut ikke er nogen utvetydighed med hensyn til min holdning til deres ændringsforslag. Jeg vil helt sikkert anbefale, at vi støtter det ændringsforslag. I forbindelse med PPE-Gruppens forslag vil jeg sige, at PPE-Gruppen bør overveje det. Jeg var meget omhyggelig med at medtage dens betænkeligheder i ændringsforslag 7, der omhandler Biscayabugten. Det omhandler ikke industrielt småfiskeri og historiske rettigheder.
Alle, der støtter dette, skal huske på, at der vil komme mange flere betænkninger i Parlamentet. Hvis man støtter noget, der er forkert nu, kan det sagtens være, at man for at være konsekvent også må støtte noget, der er forkert, i fremtiden. Ud fra et rent videnskabeligt synspunkt er det helt forkert at dele en samlet tilladt fangstmængde, og det er ikke blot min personlige mening. Hvis vi gør det nu, kan vi blive tvunget til at gøre det i fremtiden, hvor der kun er en bestand. Flerårige planer er afgørende for, at sektoren kan planlægge fremadrettet. Forhåbentlig vil den sunde fornuft vinde i morgen, og vi vil vedtage en betænkning, som vi kan stå ved.
Marek Józef Gróbarczyk
Hr. formand! Endnu en gang vil jeg gerne sige mange tak til alle skyggeordførerne, navnlig dem, der er til stede, nemlig fru Rodust, hr. Kuhn og hr. Ferreira, og også til hr. Kuhn og hr. Cadec for deres varme og venlige ord om min betænkning.
Også jeg håber, at betænkningen vil fungere som en forlængelse af accepterede løsninger, og først og fremmest som indledningen på arbejdet om regionalisering. Regionalisering er vores mål, og det vi stræber efter i den fælles fiskeripolitik. Det er afgørende for den fremtidige fælles fiskeripolitiks succes i praksis.
João Ferreira
Hr. formand! Jeg vil gerne takke for bemærkningerne til min betænkning og bruge min taletid til at fremsætte nogle få bemærkninger om den flerårige plan for den vestlige bestand af almindelig hestemakrel og om det ændringsforslag til hr. Gallaghers betænkning, som jeg fremsatte på vegne af Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre.
Formålet med dette ændringsforslag, som ordførerens ændringsforslag 7 ikke sikrer fuldstændigt, er at klarlægge de forskellige flåders særlige karakteristika og gøre det klart, at disse specifikke punkter og fiskenes slutdestination skal tages i betragtning ved fastsættelsen af de samlede tilladte fangstmængder (TAC). Kystfiskeri og ikke industrielt småfiskeri har økonomiske og sociale karakteristika, som bl.a. adskiller sig fra industrifiskeriets. Når der fastsættes grænser for fiskeriet, der har til formål at levere frisk fisk til forbrugerne, bør de behandles på samme måde som industrifiskeriet, som er gearet til at forarbejde fisk.
Med hensyn til de forskellige flåder og det tekniske spørgsmål, der blev rejst, er jeg stadig ikke enig i ordførerens holdning. Vi taler rent faktisk om den samme bestand, fra den samme kilde, men som det allerede er blevet nævnt, udvikler denne kilde sig i adskilte fiskeområder Kystfiskeri og ikke industrielt småfiskeri opererer ideelt set i et bestemt fiskeområde, og det industrielle fiskeri i et andet. Vi taler derfor om klart afgrænsede områder, og vi mener, at dette er foreneligt. Desuden mener vi, at de samlede tilladte fangstmængder skal tilpasses til hvert af disse fiskeområder for at sikre, at bestanden forvaltes fornuftigt. Årsagen hertil er, som det også er blevet nævnt her, at der ved en fornuftig forvaltning af bestanden bør tages hensyn ikke blot til de miljømæssige og biologiske aspekter, men også til økonomiske og sociale faktorer. Ting, der er væsensforskellige, bør ikke behandles på nøjagtig samme måde.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen (tirsdag den 23. november 2010).
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Robert Dušek
Betænkningen om forbud mod high-grading og restriktioner i forbindelse med fiskeri efter skrubbe og pighvar i Østersøen, Bælterne og Øresund kræver nye bestemmelser i forordningerne om fiskeri i de pågældende områder. Østersøen har status som et "særligt sårbart havområde" og er et af de mest værdifulde, men også et af de mest følsomme marine økosystemer i verden. Derfor er jeg enig med ordføreren i, at det er vigtigt at opgive industrifiskeriet - og ikke blot her. Det er kun via et økonomisk og miljømæssigt afbalanceret fiskeri, der anvender de rigtige fiskemetoder, at vi kan hjælpe til at bevare fiskeriet og opretholde den nuværende række af fiskearter på et bæredygtigt niveau for fremtidige generationer. I forbindelse med klimaændringerne har der været en massiv bevægelse af fisk i Østersøen, og det er derfor nødvendigt at se på det beskyttede havområde regelmæssigt. Jeg vil derfor gerne opfordre Kommissionen til at gøre dette med regelmæssige mellemrum. Det er også vigtigt for fiskerivirksomhederne, at de via lovgivning tilskyndes til at anvende det bedste udstyr, der er tilgængeligt, med hensyn til selektivitet, så man undgår at fange så store mængder undermålsfisk og andre fisk end målarterne eller bifangster. Parlamentet bør lægge vægt på at medtage dette i den foreslåede reform af den fælles fiskeripolitik i 2011, som jeg vil fremme hurtigst muligt.
