Det Europæiske Råds møde den 21.-22. juni 2007 - Arbejdet under det tyske formandskab (beretning og redegørelser efterfulgt af en forhandling) 
Formanden
Mine damer og herrer! Vi går nu over til forhandlingen om resultatet af Det Europæiske Råds møde den 21.-22. juni 2007. Fru rådsformand, fru kansler Merkel! De vil i dag tale til medlemmerne af Europa-Parlamentet for fjerde gang. Det sætter standarder for alle de kommende formandskaber. Jeg ønsker ikke at foregribe gruppeformændenes og de øvrige parlamentsmedlemmers bemærkninger, men jeg vil gerne takke Dem for Deres gode vilje, Deres tålmodighed, men frem for alt for Deres beslutsomhed, hvad Europa angår. Uden den havde det ikke været muligt at opnå det resultat, der blev opnået på topmødet i Bruxelles. Mange tak, fru kansler Merkel.
(Bifald)
(DE) Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om beretningen fra Det Europæiske Råd og redegørelse fra Kommissionen om Det Europæiske Råds møde den 21.-22. juni 2007 og redegørelse fra Rådet om arbejdet under det tyske formandskab.
Fru rådsformand, fru kansler Merkel! De vil i dag tale til medlemmerne af Europa-Parlamentet for fjerde gang. Det sætter standarder for alle de kommende formandskaber. Jeg ønsker ikke at foregribe gruppeformændenes og de øvrige parlamentsmedlemmers bemærkninger, men jeg vil gerne takke Dem for Deres gode vilje, Deres tålmodighed, men frem for alt for Deres beslutsomhed, hvad Europa angår, uden den havde det ikke været muligt at opnå det resultat, der blev opnået på topmødet i Bruxelles. Mange tak, fru kansler Merkel.
(Bifald)
Fru rådsformand! Jeg vil nu bede Dem om at tale til os.
Angela Merkel
Hr. formand, mine damer og herrer! Blot få dage efter et mindeværdigt rådsmøde vil jeg starte med at tænke tilbage på vores fejring af 50-året for Rom-traktaten i marts i Berlin. Ved den lejlighed mindede vi os selv om, at 50 år med Rom-traktaten, 50 år med fred og frihed, demokrati og retsstatsprincipper i grunden kun er et splitsekund i verdenshistorien. Og om de en dag vil være mere ...
(Problemer med lyden)
Formanden
Mine damer og herrer! Jeg prøver igen. Kan man høre tolken nu?
Fru rådsformand! Kunne vi prøve igen? Man må have lidt tålmodighed i Europa. Jeg beder Dem have overbærenhed.
Angela Merkel
Hr. formand, mine damer og herrer! Blot få dage efter et mindeværdigt rådsmøde vil jeg starte med at tænke tilbage på vores fejring af 50-året for Rom-traktaten i marts i Berlin. Ved den lejlighed mindede vi os selv om, at 50 år med Rom-traktaten, 50 år med fred og frihed, demokrati og retsstatsprincipper i grunden kun er et splitsekund i verdenshistorien. Og om de en dag vil være mere end det, ved vi ikke.
I forbindelse med fejringen i marts gjorde vi det klart, at intet af det, fred og frihed, demokrati og retsstatsprincipper, intet kan tages for givet. Det må alt sammen styrkes og forsvares igen og igen. Stilstand er ensbetydende med tilbageskridt. Det tager årtier at opbygge tillid, men den kan blive ødelagt på en nat. Ja, på en nat. Enhver splittelse ville bringe Europa hurtigere ud af trit, end mange tror.
Den europæiske integration er kort sagt noget, der skal arbejdes på og sikres igen og igen. Derfor er jeg meget taknemmelig over, at det lykkedes os at opnå netop det med resultatet af det seneste rådsmøde. Vi har udstukket kursen for et fornyet, fælles grundlag for EU. Vi overvandt stilstanden. I sidste ende ødelagde vi ikke tilliden, vi undgik en splittelse. Resultatet lørdag nat vil give Europa ny fælles energi.
I dag vil jeg ikke se tilbage på de udmarvende forhandlinger i de seneste uger og måneder, for vi ved jo alle kun alt for godt, at udgangspunktet var vanskeligt. På den ene side havde vi de lande, som havde ratificeret forfatningstraktaten og støttede den fuldt ud, og på den anden side de lande, som krævede vidtgående ændringer på grund af kritik fra deres egen befolkning.
Lad os bare være ærlige. Der vil altid være en fare, nemlig en fare for, at lammelsestilstanden og tendensen til splittelse fortsætter. Hvis Det Europæiske Råd ikke havde opnået det ønskede resultat, havde det naturligvis ikke betydet Europas undergang, men det ville uden tvivl have fået nærmest ubeskrivelige følger. Det er derfor af stor betydning, at vi undgik den situation.
Den enighed, der blev opnået i Bruxelles, gør det muligt at bevare substansen i forfatningstraktaten. Jeg tror, at vi i sidste ende er enige om, at resultatet fra Det Europæiske Råds møde er en succes. Det er en succes for Europa, men også en succes for Europa-Parlamentet.
De har altid forsvaret substansen i forfatningstraktaten, og nu kan reformtraktaten træde i kraft før valget til Europa-Parlamentet i 2009. Det er af største vigtighed for alle, som vil stå foran borgerne i EU.
(Bifald)
Med reformtraktaten har vi taget højde for borgernes bekymringer over en formodet europæisk superstat, over at de enkelte nationalstater afgiver for meget identitet. Jeg deler ikke disse bekymringer, men jeg blev nødt til at respektere dem, og det har jeg gjort. Vi besluttede derfor at undlade at nævne statslignende symboler eller betegnelser i reformtraktaten.
Samtidig indebærer reformtraktaten vigtige fremskridt for EU's handleevne. På nogle områder er vi gået videre end EU's forfatningstraktat. Klimabeskyttelse og energisolidaritet er kommet med, de nationale parlamenter bliver inddraget endnu stærkere i udformningen af den nationale europapolitik, kompetencerne mellem EU og medlemsstaterne vil blive afgrænset endnu klarere, det er nu lettere at opfylde forudsætningerne for et øget samarbejde, navnlig om retlige og indre anliggender.
Med reformtraktaten bliver tre væsentlige elementer for Unionens fremtid virkelighed. For det første styrker den EU's handleevne, både ind- og udadtil. Her spiller Unionen som en fælles juridisk person og udvidelsen af beslutningstagningen i Rådet med kvalificeret flertal en rolle. De nye regler om dobbelt flertal, som giver den demografiske faktor større vægt, vil ganske vist først træde i kraft i 2014, altså samtidig med den første slankede udgave af Kommissionen og med en overgangsperiode til 2017, men det bliver virkelighed. Det er et fremskridt for Europa, som ikke kan overvurderes.
Rådets arbejde vil også opnå større kontinuitet med en formand for Det Europæiske Råd og formandskabsholdene, når den nye traktat træder i kraft. Derudover fører reformtraktaten fremskridt i politikkerne med sig, f.eks. med hensyn til EU's optræden udadtil.
En sammenhængende udenrigspolitik, hvor man taler med én stemme, bliver stadig vigtigere for et Europa, som ønsker at gøre sig gældende i verden. Vi vil udnævne Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, han vil lede Rådet (udenrigsanliggender), han vil få støtte fra en europæisk diplomatisk tjeneste, og han vil være medlem af Kommissionen, nemlig som næstformand i Kommissionen. Det er et politisk kvantespring for Europa.
(Bifald)
Også inden for retlige og indre anliggender, et område, som folk er meget interesseret i, bliver der gjort vigtige fremskridt, f.eks. omkring den fælles bekæmpelse af grænseoverskridende kriminalitet. Procedurerne vil også blive fremskyndet væsentligt med den nye beslutningsproces med kvalificeret flertal.
Derudover vil vi kunne tydeliggøre, at overdragelse af kompetencer ikke er en ensrettet vej, ad hvilken EU blot får stadig flere beføjelser, men at der også kan opstå situationer, hvor de enkelte lande kan få beføjelser tilbage, hvis det måtte være påkrævet. Det er et generelt ønske blandt borgerne, at der skal være mere EU på nogle vigtige områder, men også mindre EU på områder, som medlemsstaterne sagtens selv kan klare, og det ønske imødekommer vi.
Reformtraktaten gør også noget andet umisforståelig klart, nemlig at der skal være større nærhed mellem Europa og borgerne. Derfor vil der, som fastlagt i forfatningstraktaten, blive indført et europæisk borgerinitiativ. Der vil ske fremskridt på det sociale område, og der vil komme klare regler inden for forsyningspligtydelser. Desuden vil regeringskonferencen vedtage en selvstændig protokol, hvori tjenesteydelser af almen interesse vil blive påskønnet, og det vil blive præciseret, at medlemsstaterne har en høj grad af frihed på det ikkeøkonomiske område.
Jeg er meget glad for, og det tror jeg, at et flertal af os er enige i, at det også er lykkedes os at finde en løsning vedrørende chartret om grundlæggende rettigheder. Chartret vil styrke borgernes rettigheder i forhold til institutionerne, chartret om grundlæggende rettigheder bliver juridisk bindende, hvilket efter min mening klæder et værdibevidst Europa.
(Bifald)
Vi ved, at Det Forenede Kongerige med sin egen retstradition har valgt at gå egne veje, og det må vi respektere. Men alternativet havde været at begrænse den bindende juridiske karakter for alle, hvilket dog ville have været uacceptabelt for et flertal af medlemsstaterne. Det er derfor godt, at det blev undgået, og jeg tror, at det er holdningen blandt et flertal i Parlamentet.
(Bifald)
Jeg er nu nået til det tredje element, hvor fremskridtene bliver synlige med den nye reformtraktat, nemlig flere rettigheder til parlamenterne. Med traktatreformen vil Europa-Parlamentet i reglen blive en ligeberettiget medlovgiver, og Parlamentet vil i fremtiden vælge formanden for Kommissionen. Samtidig var det vigtigt for mange medlemsstater at styrke de nationale parlamenters rolle yderligere, hvilket vil ske i en ny artikel. Vi blev også enige om at styrke parlamenterne under subsidiaritetskontrollen, men har i den forbindelse respekteret Kommissionens ret til at stille forslag. De enkelte nationale parlamenter vil ikke have vetoret i fremtiden, hvilket også er helt rigtigt, synes jeg.
(Bifald)
Traktatreformen var et af målene for det tyske formandskab. Et andet mål for formandskabet var at nyorientere EU mod det, vi kun kan opnå i fællesskab. For jeg er fuldkommen overbevist om, at vi kun kan opnå håndgribelige fremskridt for borgerne, hvis vi handler i fællesskab og målrettet.
Der vil naturligvis altid være undtagelser, som vi så så sent som i forbindelse med Rådets beslutninger. Der vil altid være nye tilfælde, hvor enkelte medlemsstater beslutter, at de ikke ønsker at deltage i bestemte politikker, i hvert fald ikke i første omgang, mens andre går forrest, men i overensstemmelse med traktaterne. Men det er ikke et Europa i to hastigheder. Lad mig sige helt klart, at det giver jeg ikke meget for.
(Bifald)
Det må ikke være målet med vores politik, for så vil vi grave nye grøfter i Europa og svække Europa-Parlamentet. Det er al besværet og alle anstrengelser værd fortsat at søge en fælles vej for alle EU's medlemsstater. Det hedder i et afrikansk ordsprog, at hvis du vil nå hurtigt frem, så gå alene, hvis du vil nå langt, så gå sammen. Jeg tror, at den visdom, der ligger bag den europæiske integrationsidé, er indeholdt i dette afrikanske ordsprog. Kun hvis vi handler i fællesskab og målrettet, kan vi bevare det store, det enestående, som den europæiske integrationsidé har udgjort i mere end 50 år: fred, frihed og retssikkerhed for borgerne i Europa.
Kun hvis vi handler i fællesskab og målrettet, kan vi styrke borgernes rettigheder i EU, f.eks. ved at indarbejde Prüm-aftalen i EU's retlige ramme. Dermed bliver det muligt at styrke politisamarbejdet omkring den grænseoverskridende bekæmpelse af terrorisme, kriminalitet og ulovlig migration til EU. Kun hvis vi handler i fællesskab og målrettet, kan vi øge Europas konkurrenceevne som et sted at etablere virksomhed. Den roamingforordning, vi har undertegnet her i dag, er et eksempel på det. Kun hvis vi handler i fællesskab og målrettet, kan vi tage en af de store udfordringer for menneskeheden op, nemlig faren som følge af klimaforandringerne.
Beslutningerne fra EU's forårstopmøde om en integreret energi- og klimabeskyttelsespolitik er retningsvisende. De var for øvrigt også forudsætningen for, at vi på G8-mødet kunne opnå enighed om, at der er behov for en opfølgende aftale som led i Kyoto-protokollen i De Forenede Nationers regi, og at alle G8-deltagerne har erklæret deres støtte hertil. Det havde ikke været muligt uden EU's forårstopmøde og støtten fra Europa-Parlamentet. Det er et flot eksempel på, hvordan man værner om europæiske interesser.
(Bifald)
Derfor er det også rigtigt, at klimabeskyttelse nu vil blive medtaget blandt EU's mål i det nye forfatningsudkast. Kun hvis vi handler i fællesskab og målrettet, har vi europæere en chance for at gøre vores anliggender gældende i verden. Det har de topmøder også vist, som vi har afholdt under det tyske formandskab med G8-partnere, som ikke er medlem af EU, nemlig USA, Rusland, Japan og Canada.
Ud over beslutningerne om klimabeskyttelse blev der truffet andre vigtige aftaler på lang sigt på disse topmøder. Vi aftalte med USA og Canada at styrke samarbejdet om regler. Vi aftalte med Rusland at etablere et energivarslingssystem og starte en investeringsdialog. Vi aftalte med Japan at håndhæve intellektuelle ejendomsrettigheder bedre.
Alle de institutionelle fremskridt og nyorienteringen af EU er dog kun mulig, hvis vi europæere er bevidst om vores værdier, ja, hvis vi lader disse værdier være en ledetråd for alle vores handlinger. Jeg tror også, at denne ledetråd kan bidrage til at overbevise borgerne om Europa, ved at gøre dem bevidst om vores mål, ved at præcisere, at vi handler i fællesskab i verden på grundlag af vores værdier.
Europa er ikke ensbetydende med at gøre, hvad vi har lyst til. Europa er en forpligtelse til at bidrage til at sikre, at jorden forbliver en beboelig planet, at stadig færre bliver tvunget til at forlade deres hjem på grund af vold eller krig, at sygdomme som aids, malaria og tuberkulose kan bekæmpes med succes. Dermed sluttes kredsen for det tyske formandskab.
Reformtraktaten er nødvendig, så Europa kan holde kursen. Det Europæiske Råd håber, at regeringskonferencen kan indkaldes inden udgangen af juli, og derfor vil jeg i dag gerne bede Dem om at afgive Deres udtalelser så hurtigt som muligt. Ligesom det tyske formandskab ønsker De at kunne sige til vælgerne i valgkampen op til valget til Europa-Parlamentet i 2009, at det er den eneste vej frem for Europa. Og derfor er det godt, at Parlamentet igen og igen engagerer sig i debatten om disse emner og søger en dialog med civilsamfundene, hvilket det vil demonstrere som led i et Agora-arrangement til efteråret.
Som afslutning på det tyske formandskab vil jeg gerne citere den tyske forfatter Peter Prange fra hans bog "Værdier. Fra Plato til pop" igen. Som De måske kan huske, citerede jeg ham i min tale i januar ved formandskabets begyndelse. Han skriver: "Alt, hvad vi europæere nogensinde har afstedkommet, kan vi takke vores indre selvmodsigelser for, den evige splittelse i os selv, det stadige frem og tilbage af meninger og selvmodsigelser, idéer og modsætninger, tese og antitese".
Jeg vil gerne supplere med mine egne ord. Vi kan takke vores evne til at udholde disse indre selvmodsigelser og vores evne til efter utallige krige og uendeligt mange lidelser at få noget så formidabelt til at lykkes som det europæiske fredsværk. Vi, Europas borgere, er sandelig forenet til det bedre. Det er mit ønske, at Europas borgere vil sige om 50 år, i 2057, at dengang i 2007 udstak EU efter udmarvende og nervepirrende diskussioner til sidst den rette kurs. Dengang, i 2007, slog EU ind på den rette vej til en fremgangsrig fremtid. Det var, er og bliver vores mission, vores mission for fremtiden, som Tyskland fortsat vil være fuldt engageret i, også når formandskabet er slut. Tak.
(Stående og vedvarende bifald)
Formanden
Fru formand for Rådet! Europa-Parlamentets reaktion udtrykker bedre end ord den store opbakning til Deres arbejde. Vi vil også gerne rette en stor tak til de kolleger, som har støttet Dem. Jeg vil også gerne takke kommissionsformand Barroso og bede ham om at tale til os.
José Manuel Barroso
Tillad mig at lykønske kansler Merkel med det, hun har opnået.
En overordentlig vanskelig opgave er mundet ud i en succes for Europa. Jeg vil gerne i særdeleshed fremhæve den politiske ærgerrighed, som kansleren demonstrerede ved at insistere på en reformtraktat, der giver EU de instrumenter, der er behov for for at tage udfordringerne i det 21. århundrede op.
Kansler Merkel og hele holdet bag det tyske formandskab fortjener stor respekt for at have kæmpet med så stor beslutsomhed for at nå målene og for at have ført forhandlingerne frem til et positivt resultat. Disse lykønskninger er ikke kun møntet på resultatet af Det Europæiske Råds møde i juni, men også på alle de positive resultater, det tyske formandskab har opnået i de seneste seks måneder.
(Bifald)
(EN) Vi kan ærligt sige, at Europa er på fuldstændig rette spor.
Jeg synes, at det er gavnligt at huske på, hvor vi var for kort tid siden. Lad mig gå ud over sidste uges hændelser og se tilbage på de seneste to år. For godt et år siden vedtog Kommissionen en praksis, som jeg kaldte en tostrenget praksis. Den første streng gik ud på, at EU skulle bruge de nuværende traktater mere effektivt til at give Europas borgere resultater. Det har vi gjort, f.eks. gennem vores pakke med foranstaltninger vedrørende energi og klimaændring, gennem vores fokus på innovation, gennem vores indsats på området for bureaukrati og gennem lovgivning, som giver forbrugerne praktiske fordele, f.eks. den foreslåede lovgivning om roaming, som blev underskrevet her i dag. Jeg vil gerne takke Parlamentet for dets støtte til disse initiativer.
Den anden streng var at vende tilbage til processen med traktatreform. Det er grunden til, at vi støttede idéen om Berlin-erklæringen. Det var et stort øjeblik at genbekræfte vores interesser og værdier i det 21. århundrede. Jeg mener, at drøftelsen om Berlin-erklæringen var et vigtigt tidspunkt til at samle den nødvendige støtte, som gjorde det muligt at få gode resultater på det seneste rådsmøde.
Vi er derfor stolte af at kunne sige, at den vej, vi har foreslået i løbet af Rådets forskellige formandskaber, blev fulgt. Hvordan var det muligt? Fordi den tostrengede praksis var den rette praksis. Vi kan ikke give vores borgere indtryk af, at vi blot taler om institutioner. Vi skal fokusere på at give vores borgere praktiske resultater, og regeringer og borgere vil få tillid til at håndtere undertiden meget vanskelige institutionelle spørgsmål, hvis de har tillid til, at institutionerne kan imødekomme de europæiske borgeres bekymringer med hensyn til vækst og beskæftigelse og Europas nye dagsorden om energi, klimaændring og sikkerhed.
Den seneste Eurobarometer-undersøgelse er opmuntrende og viser støtte til EU-medlemskab, og de opfattede fordele ved et medlemskab er forbedret markant i de seneste 2-3 år. Rent faktisk er undersøgelsen den bedste med hensyn til EU-støtte siden 1994. Derfor har vi gjort - og bør vi gøre - alt for ikke at gå glip af muligheden for at styrke forpligtelsen til dette store europæiske projekt, nu hvor vi er 27 medlemsstater og knap 500 millioner borgere.
Lad mig være ærlig med hensyn til Rådets resultater. Når vi tænker på de forestående udfordringer, mener jeg, at resultaterne virkelig er fremragende. I dag i Parlamentet er tiden kommet til at fremhæve dette punkt. Vi må ikke glemme, at udgangspunktet, inden dette Råd tiltrådte, var en deling mellem 18 medlemsstater, som havde korrigeret forfatningstraktaten, og ni medlemsstater havde ikke underskrevet den, og heraf sagde to direkte nej til forfatningstraktaten efter en folkeafstemning. Nu bakker alle 27 medlemsstater op om et fælles mandat til en reformtraktat.
Det, at vi har fået en aftale på plads, er allerede et fremragende politisk resultat, og vi bør være taknemmelige for, at alle regeringerne har været villige til at indgå et kompromis. Nu bør vi glæde os til ratifikationsprocessen som et stort øjeblik med solidaritet og enhed i Europa og som en historisk mulighed for at konsolidere det udvidede EU. Samtidig vil fremskridtene fra Nice-traktaten sikre et EU, der har større handleevne til at producere resultater.
For at være ærlig vil reformtraktaten formentlig ikke være et eksempel på den fineste poesi, men jeg er ikke i tvivl om, at den vil være et meget godt eksempel på fortrinlig prosa, hvis den er fokuseret præcis på EU-institutionernes handleevne.
Jeg sagde tidligere foran Rådet, at vi virkelig havde brug for at styrke EU's handleevne. Jeg tror, at reformtraktaten vil give EU vigtige fremskridt og vil styrke dets handleevne. Først og fremmest vil EU være fuldt konsolideret, idet den overvinder søjlestrukturen og får en enkelt personlighed. Hvad angår handleevne på dette område, vil jeg især gerne understrege tre specifikke forhold.
For det første er de væsentligste fremskridt på området for retlige og indre anliggender. Der er over 40 nye tilfælde af beslutningstagning med kvalificeret flertal i reformtraktaten. De omfatter kontrol ved de ydre grænser, asyl, migration, strafferet og politisamarbejde. Traktaten vil også indarbejde disse områder fuldstændig i EU's beslutningsprocedure. Det er faktisk "fællesskabsovertagelsen" af den tredje søjle. Det er en grundlæggende reform, som vil skabe et egentligt område med frihed, sikkerhed og retfærdighed i Europa, og den vil være en prioritet for resten af denne Kommissions mandat. EU har brug for den effektivitet, som en større grad af beslutningstagning med kvalificeret flertal medfører. Det nytter ikke noget at have de rette politikker, hvis de bliver vedtaget flere år for sent.
For det andet giver reformtraktaten nye muligheder og underbygger retsgrundlaget, så vi kan tage fat på udfordringerne med energipolitikken og klimaændring. Kommissionen er navnlig meget tilfreds med solidaritetsklausulen for energisikkerhed og enighed om at tilføje bekæmpelsen af klimaændring til traktaten. Energisikkerhed og klimaændring er nu hovedprioriteter for EU. Det er rigtigt, at dette afspejles i traktaterne.
For det tredje vil reformtraktaten fremme EU's samhørighed med hensyn til de eksterne anliggender. I det 21. århundrede er det kun ved at kombinere vores medlemsstaters og vores institutioners kræfter, at vi kan konkurrere med andre førende magthavere. Vores velstand, frihed og sikkerhed afhænger af evnen til at konkurrere globalt, kapaciteten til at fremme vores interesser og værdier. Europa vil i stigende grad tale med en stemme i diplomatiske, sikkerhedsmæssige og forsvarsmæssige spørgsmål, i støttetildeling samt i udvikling og vil som sådan være bedre rustet til at forsvare vores værdier og interesser i verdenspolitikken. Vi vil have betingelserne og instrumenterne til at forme globaliseringen, og vi kan ikke lade sådan en historisk mulighed glide os af hænde.
Men reformtraktaten tog også fat på andre punkter, nemlig ansvarlighed og demokratisk legitimitet. Med reformtraktaten styrker EU sin ansvarlighed og demokratiske legitimitet. Igen vil jeg gerne fremhæve tre tilfælde, hvor der er en klar forbedring i forhold til Nice-traktaten.
For det første vil Europa-Parlamentet i højere grad deltage i EU's lovgivningsproces som følge af en stigning i den fælles beslutningsprocedure. I henhold til den nye traktat bliver langt størstedelen af EU's lovgivning vedtaget af Europa-Parlamentet og Rådet i forening under fuldstændig hensyntagen til Kommissionens initiativret.
For det andet vil de nationale parlamenter blive mere involveret i EU's virke. Det handler om solidaritet, og vi går ind for solidaritet. Den nye traktat vil ændre protokollen om nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet. Denne Kommission har altid bifaldet, at de nationale parlamenter får en større rolle. Men Kommissionen har også gjort det klart, at de nationale parlamenters inddragelse i en kritisk gennemgang af nærhedsprincippet ikke bør underminere det væsentlige ved, hvordan EU arbejder.
Først og fremmest skal enhver ny procedure om nærhed respektere fællesskabsmetoden og Kommissionens initiativret.
For det andet bør Europa-Parlamentet og Rådet være sidestillet. Endelig bør tærsklerne for flertal stige for at afspejle procedurens betydning.
Det er lykkedes os at sikre alle vores krav og som sådan bevare EU's institutionelle balance, mens vi samtidig styrker kontrollen med nærhedsprincippet.
For det tredje, og efter min mening, er det vigtigste punkt, at reformtraktaten giver chartret om grundlæggende rettigheder retskraft. Det, at chartret er juridisk bindende, er et stærkt symbol på de kraftige bånd mellem EU og EU-borgerne. Det er også et meget godt signal og symbol, at vi har forpligtet os til de grundlæggende rettigheder. Vi kan ikke fremme de grundlæggende rettigheder i hele verden og sige, at vi ikke mener, at de skal være bindende inden for EU's grænser.
(Bifald)
Chartret er ikke og har aldrig været tilsigtet at være et charter om EU-institutionernes rettigheder, som står over medlemsstaternes. Chartret er for EU-borgerne, og borgernes rettigheder over for enhver magt, som kan begrænse de rettigheder. Chartret vil være en sikring for såvel EU-borgerne som de nationale institutioner og vil være en central del af kontrolsystemet i vores lovbaserede EU, fordi det netop adskiller os fra mange andre projekter: Vi er et EU baseret på lov.
Jeg har altid sagt, at et skridt tilbage fra det nuværende acquis vil være uacceptabelt. Det er særlig vigtigt for det indre marked. Rådets resultater var udelukkende positive efter Kommissionens mening, især ud fra Kommissionens kompetencemæssige synspunkt. Protokollerne om tjenesteydelser af almindelig interesse og om det indre marked og konkurrence, som begge er foreslået af Kommissionen, sikrer, at det indre marked fungerer på en rimelig og lige måde, mens de samtidig respekterer nogle medlemsstaters berettigede bekymringer.
Inden min konklusion vil jeg gerne advare imod fristelsen til at indgå en forvildet alliance mellem dem, som er imod et politisk Europa, og dem, som er imod det indre marked. Til dem, som støtter et åbent og globalt Europa, vil jeg sige, at det kun er muligt, hvis de støtter politisk integration. Uden politiske beføjelser vil Europa aldrig kunne forme globaliseringen og forsvare dets interesser og værdier i verden. Europa vil aldrig kunne forsvare sin forpligtelse til en åben økonomi og til åbne samfund.
(Bifald)
Til dem, der accepterer et stærkt politisk Europa, men som ikke er så begejstrede for økonomisk integration, vil jeg sige, at de kun får det stærke politiske Europa, hvis de støtter det indre marked og økonomisk integration.
(Bifald)
Vi kan ikke forsvare det europæiske projekt ved at angribe det indre marked og prøve at fragmentere det, som har været et af de største resultater for vores integration i Europa.
Efter Det Europæiske Råds succes er der nu to afgørende faser forude. Først skal vi afslutte regeringskonferencen og underskrive reformtraktaten. Regeringskonferencen begynder næste måned, og det portugisiske formandskab agter at slutte den i oktober. Det er jeg fuldt ud tilhænger af. Medlemsstaterne skal derefter ratificere traktaten, og i mellemtiden skal vi forklare den europæiske offentlighed, hvorfor denne traktat er et nødvendigt og positivt skridt fremad. En sådan beretning vil være en central del af Kommissionens udtalelse forud for regeringskonferencen. Jeg ved også, at Parlamentet allerede arbejder hårdt på sin udtalelse.
Jeg håber virkelig, at Europa-Parlamentet og Kommissionen fortsat kan arbejde tæt sammen om at sprede budskabet om, at reformen er uundværlig for at imødekomme det 21. århundredes udfordringer og give Europas borgere de bedste resultater. Jeg mener, at Europas borgere er de personer, som virkelig vil få størst gavn af reformtraktaten.
(Bifald)
Formanden
Mange tak, hr. Barroso, for Deres tale og store engagement.
Joseph Daul
Hr. formand, fru Merkel, hr. Barroso, mine damer og herrer! "En tiger i tanken!" Dette udtryk kunne beskrive den situation, Europa har oplevet de seneste måneder. Det er umiskendeligt, og det skyldes det tyske formandskab for Unionen. Jeg vil gerne benytte lejligheden til i særlig grad at komplimentere forbundskansler og rådsformand Angela Merkel og hendes regering.
Det tyske formandskabs resultater taler for sig selv. De flotte resultater har ændret stemningen i EU. Fra sortsyn og pessimisme til fornyet tillid, og følelsen af magtesløshed over for globaliseringens udfordringer viger for tiltro til en virkningsfuld, ambitiøs, realistisk og beslutsom politisk indsats.
Den integrerede energi- og klimapolitik var et første afgørende og positivt signal. De anslog tonen ved at overbevise Unionens stats- og regeringschefer om, at der må vedtages ambitiøse målsætninger, hvad angår vedvarende energi og CO2 frem til 2020, og at der må sættes ind over for klimaændringerne. Under G8-mødet i Heiligendamm stod Europa sammen og kunne notere de første fremskridt i indsatsen for at få USA til at ændre holdning. Der skal ikke herske tvivl om, at meget står tilbage og skal gøres på dette felt. Men vi viste europæerne og vores partnere, at når Europa er forenet, er vi rent faktisk i stand til at påvirke og anspore.
Det tyske formandskab har også opnået positive resultater med hensyn til vores strategiske forbindelser med USA, hvad enten det drejer sig om at behandle landet som en højt prioriteret partner, sætte mere fart på processen med at etablere et transatlantisk marked eller konkretisere open sky-aftalen.
Forbindelserne mellem Europa og Rusland har også stået centralt i Deres formandskab, fru Merkel. Da De under mødet i Samara formåede at gøre det klart for hr. Putin, hvor vores grænser går, og på hvilket grundlag vi kan og bør samarbejde, skabte De også på dette område fremskridt for Europa.
Det tyske formandskab har også været meget aktivt på det ømtålelige område, der drejer sig om retlige og indre anliggender. Jeg vil gerne rette en varm tak til indenrigsminister Wolfgang Schäuble, som med stor effektivitet har samarbejdet med Europa-Parlamentet om alle disse emner.
Der er også grund til at komplimentere for de fremskridt, der er gjort på andre, måske mindre iøjnefaldende, men for borgerne mere håndgribelige områder. Det er fremskridt, som har været nævnt flere gange i de seneste dage, såsom reduktion af roaming-omkostningerne, graduering på frivilligt grundlag, hvad angår landbrugsområdet, fiskeri, miljø, osv. Der er gjort åbenlyse fremskridt på alle disse områder i de seneste seks måneder, hvilket er en ikke ubetydelig bedrift.
Afslutningsvis vil jeg nævne den aftale, der blev indgået ud på de små timer, sidste lørdag, om reformen af traktaten for Europa. Jeg skal ikke gentage, hvor vanskelig en opgave det har været, blot beklage nogle bemærkninger, som, når jeg skal sige min ærlige mening, ikke er berettigede, set i lyset af de ofre, europæerne har ydet de sidste 50 år for at sikre indbyrdes fred og forsoning imellem os alle.
(Bifald)
Jeg holder fast ved det håb, der er skabt med kompromiset i Bruxelles om den institutionelle fornyelse. Alle vil vide, at dette ikke er ensbetydende med, at min gruppe, og navnlig PPE-fløjen, finder det nye traktatudkast fuldt tilfredsstillende. Vi savner de europæiske symboler, titlen som udenrigsminister og afgørelser truffet med kort frist ved dobbelt flertal. Men politik, og ikke mindst europæisk politik, er kompromisets kunst. Det er en god aftale, det tyske formandskab har opnået ved fælles indsats, og vi vil støtte den.
Takket være Dem, fru Merkel, og takket være Deres land samt de 27 medlemsstaters gode vilje, har de seneste seks måneder været særdeles positive for den europæiske integration. Tak for Deres indsats.
(Bifald)
Martin Schulz
Hr. formand, fru formand for Rådet, mine damer og herrer! Det tyske formandskab har været en succes, det tyske formandskab har sat nye standarder. Det sagde formanden ved forhandlingens start, og, fru kansler, den tyske regerings tilstedeværelse og dens medlemmers kompetence, navnlig dem fra Tysklands Socialdemokratiske Parti, har efterladt et varigt indtryk.
På topmødet i sidste weekend blev der opnået mindre, end vi havde ønsket, men der blev opnået en del. Det var ikke et ubetydeligt fremskridt, der blev gjort sidste weekend, det var et betydningsfuldt fremskridt. Vi har taget mange vigtige skridt fremad, og meget af det, De har redegjort for, og som kommissionsformanden har beskrevet, var noget, som Europa-Parlamentet har stillet krav om.
Jeg vil gerne forklare, hvorfor det er et godt varsel, at De stod fast i disse forhandlinger. Meget fandt sted bag lukkede døre, men vores møde er offentligt. Derfor vil jeg gerne sige, at jeg har erfaret, at De i nattens løb forklarede, at hvis der ikke blev opnået enstemmighed, så ville De indkalde en regeringskonference med kvalificeret flertal, og så ville det komme til en kampafstemning. Da denne secessionens ånd - som nogen i Europa ønsker at støtte - gik gennem rummet, holdt De hovedet koldt, rejste Dem og sagde, at landene måtte lægge kortene på bordet. Så gav nogle efter, og så fik vi det enstemmige resultat. Det forklarer, hvordan De førte forhandlingerne frem til så succesfuld en afslutning i sidste weekend.
(Bifald)
Til dem, der kun ønsker at varetage deres egne interesser i Europa, der kun ønsker at appellere til nationale interesser, vil jeg gerne sige, som Deres forgænger på kanslerposten, Konrad Adenauer, gjorde det med sin karakteristiske ligefremhed: Jeg skal ikke slagte den ko, jeg gerne vil malke. Han havde ret, og det gælder stadigvæk for EU den dag i dag.
(Bifald)
Vi har gjort vigtige fremskridt. Europa er nu langt mere gennemskueligt. Der er gennemskuelighed i Kommissionen og i Parlamentet, men ikke i Rådet. Vi taler om, at Europa befinder sig i en krise, men sidste weekend viste med al tydelighed, at det ikke er EU's institutioner, der befinder sig i en krise, men frem for alt regeringerne i EU's medlemsstater.
(Bifald)
Fru kansler! Jeg taler her ikke om alle regeringer, men blot nogle af dem. Jeg vil gerne takke de stats- eller regeringschefer, som kæmpede på vores side, nemlig Romano Prodi, Guy Verhofstadt, Jean-Claude Juncker og Dem, som sagde, at vi ønsker den europæiske samling, fordi der ikke findes noget alternativ. Der var andre regeringer, som ikke ville være med, som ønskede noget andet. Den polske regering - ikke det polske folk, som til forskel fra sin regering går ind for Europa - bør huske på, at man i den polske historie havde et liberum veto. Den polske lavadelsforsamling kunne kun træffe beslutninger, hvis der var enstemmighed. Liberum veto blev bl.a. det polske kongeriges undergang.
Dette liberum veto skal ikke overføres til EU, for vi ønsker ikke, at det skal blive vores undergang, og vi vil ikke tillade, at EU bliver ledt ind på en vej, som den ikke behøver at følge. Europa og EU er en idé. Det er en idé om at overvinde fortidens uvæsen og fjendskab gennem europæisk integration. Vi vil ikke tillade, at fortidens fjendskab bliver genoplivet af en håndfuld personer, og at den europæiske idé bliver ødelagt. Netop det forhindrede De sidste weekend, og det siger vi Dem tak for.
(Kraftigt og vedvarende bifald)
Jeg vil nu gerne sige et par ord om et foruroligende øjeblik under disse forhandlinger. Fru kansler, vores generation, uanset hvilken del af Tyskland vi stammer fra, har en forpligtelse, som vi og alle demokratiske politikere i vores land forsøger at leve op til, nemlig at drage de rigtige konklusioner af vores lands fejltagelser og de forbrydelser, der er blevet begået i vores folks navn. Den rigtige konklusion, som vi tyskere har draget, var at forankre et genforenet Tyskland i EU, at gøre det til en del af et integreret verdenssamfund, for at sikre, at fortidens fejltagelser aldrig vil gentage sig. Det er vores pligt, det arbejder vi på i fællesskab, hvad enten vi er socialdemokrater, kristelige demokrater, liberale eller grønne. Det er vores fælles forpligtelse, vores fælles opgave, som vi tyskere - det siger jeg som medlem af dette internationale parlament - efter min mening må leve op til. Derfor har vi også ret til at sige, at de, der ønsker at benytte dødsofrene fra Anden Verdenskrig til at opnå flere stemmer i Ministerrådet, har misforstået, hvad europæisk politik drejer sig om, og skal afvises på stedet.
(Kraftigt og vedvarende bifald)
Fru rådsformand! De sagde, at Europa-Parlamentet var den store vinder af denne runde. Vi er de store vindere, fordi vi vil handle. Rådet vil fortsat blokere sig selv med sine besynderlige afstemningsmetoder. Hjertelig tillykke! Når der er taget hensyn til vores flertal både under første- og andenbehandlingen, vil vi være den bestemmende kraft i EU, som vi har været i forbindelse med roamingforordningen, Reach og direktivet om tjenesteydelser. De har netop undertegnet den med det europæiske flag i baggrunden. I 2057 er det proeuropæerne, folk vil huske, og ikke dem, som ønskede at opholde denne idé, som ikke kan stoppes.
Tak til det tyske formandskab, tak for besøget og det gode samarbejde. Til sidst skal der også lyde en tak til Wilhelm Schönfelder, som sidder ved siden af Dem og som har repræsenteret Forbundsrepublikken Tyskland på så glimrende vis gennem alle årene.
(Bifald)
Formanden
Mange tak, hr. Schulz. Hvis formanden for Parlamentet måtte udtale sig positivt herom, ville han allerede have gjort det.
Graham Watson
Hr. formand! Tillykke med, at der er givet grønt lys til Europa, og med en flot arv efter Deres lederskab, fru formand for Rådet.
Handling i forbindelse med klimaændring og energisikkerhed har gjort Deres formandskab bemærkelsesværdigt. Det, at De har sikret enighed om en reform af vores EU, har gjort det til et stort formandskab.
Joseph Conrad bemærkede engang følgende: "At være kvinde er et frygteligt vanskeligt job, eftersom det hovedsageligt består i at omgås mænd".
(Munterhed)
Ingen steder har det været mere sandt end i Rådet, hvor mange af Deres modparter syntes opsat på at begrave reformtraktaten. Det er en hyldest til Deres viljestyrke, at De overbeviste, snakkede godt for og tilrådede til at opnå enighed, hvor intet syntes muligt.
Hvem ville have troet i månederne efter folkeafstemningerne i 2005, at en institutionel reform stadig var inden for rækkevidde, og at Europas ledere ville indse, at der var behov for fælles handling i forbindelse med energisikkerhed, klimaændring og udenrigspolitik, eller at de skulle opgive kravet om enstemmighed i Rådet til fordel for beslutningstagning med kvalificeret flertal på 36 nye politikområder?
Vi er også glade for, at De anerkendte Europas voksende politiske pluralisme ved at give Parlamentet tre repræsentanter på den kommende regeringskonference. Kombineret med at underkaste retlige og indre anliggender for parlamentarisk kontrol beviser dette, at det europæiske demokrati er blevet myndigt, og at Parlamentet nu er en ligestillet ledelsesmæssig partner.
At opnå enighed havde dog en pris, og prisen var ikke kun en undtagelse her og en mulighed for ikkedeltagelse der. Det egentlige offer var idealismen: At miste EU's symboler og erstatte forfatningstraktatens forholdsvise enkelthed med bureaukratisk uigennemskuelighed er en skam.
Det resulterede i, at den nye reformtraktat lyder som vejledningen til at bygge en japansk pagode, der er oversat til engelsk af en kinesisk mellemmand.
(Munterhed og bifald)
Hvad angår indholdet, vil problemet være detaljerne. Deres tendens til at spille den gode fe betyder desværre, at nejsigerne - die Verfassungsfeinde heissen sie immer noch in Bayern - blev belønnet i forhold til deres negativitet, mens forfatningens tilhængere - det stille flertal - fik ganske lidt for at støtte forfatningen, som alle medlemsstaterne underskrev i Rom.
(Bifald)
Og så slog franskmændene og hollænderne til igen med et hib til de fair og åbne markeder. De fuldstændige konsekvenser af de britiske og polske undtagelser fra chartret om grundlæggende rettigheder kender vi ikke endnu. For ALDE-Gruppen er det helt utroligt, at en britisk premierminister fratager de britiske borgere de rettigheder, som gjorde hans land respekteret - og som andre borgere nu sikres - for at lefle for den kulørte presse.
(Kraftigt bifald)
Kun tiden vil vise, om tekstens ændringer er kosmetiske eller et storstilet angreb på Europas grundlæggende borgerlige værdier og markedsværdier. Politik er dog altid et spørgsmål om bricolage.
Selv om resultatet ikke er fejlfrit, er det bygningsværk, som De har bygget, solidt. Taget bør ikke lække, så længe byggestenene i form af fremskridt bliver cementeret af en mørtel i form af beslutsomhed.
Lad os minde de nationale ledere om her og nu, at Europa kræver, at de både skal give og tage. Indtil de beslutter sig for at samarbejde fuldt ud, bliver EU aldrig egnet til dets formål.
Seks måneder er lige kort tid nok til at få en EU-formand til at stråle. Som den leder, der gav os løftet om en fast formand, var Deres periode dog mindeværdig. Hvem anden kan prale af at løsne op for hårdknuden i Rådet og befri os fra den virkelig ildesete søjlestruktur? Hvem anden kan tage æren for at skabe en europæisk diplomatisk tjeneste og en højtstående repræsentant til at forstærke vores rolle på verdensscenen, og hvem anden har opnået så meget uden handling, som var hart aber herzlich?
Det portugisiske formandskab må udnytte øjeblikket til at sikre, at den fremtidige udvikling ikke bliver styret af begivenheder uden for vores kontinent, men af intern idealisme i overensstemmelse med EU's gode tradition.
(Bifald)
Cristiana Muscardini
Hr. formand, mine damer og herrer! Selv om den socialdemokratiske formands næsten maniske holdning til den demokratisk valgte polske regering risikerer at overskygge denne glædens dag en smule, hvor vi med alles gode vilje nåede frem til en aftale, vil jeg navnlig gerne lykønske fru Merkel med hendes indsats. Hende vil vi alle gerne rette en varm og dybtfølt tak til.
Det er rådsformandens fortjeneste, at der er blevet sat skub i EU-institutionerne igen, og her i Parlamentet vil vi også gerne give udtryk for vores tilfredshed med præsident Sarkozys mæglingsindsats i de seneste par dage.
Som tidligere medlem af Det Europæiske Konvent vil jeg gerne understrege nogle aspekter, som vi stadig er modstandere af, nemlig en reduktion af Kommissionens sammensætning, et charter om rettigheder uden nogen grundlæggende rettigheder for familien og børnene, den manglende henvisning til vores rødder og den manglende medtagelse af de symboler, der hidtil har identificeret EU. Flaget, hymnen og mottoet har symbolsk værdi for vores medborgere, og det er farligt at fjerne dem i en tid, hvor indvandringen er omfattende, og hvor vi mister vores kerneværdier.
EU er ikke en stat og skal heller ikke være det. EU er et fællesskab af stater, som kræver nogle synlige symboler, der repræsenterer det. Hvis man adskiller socialpolitikken fra handelspolitikken og den monetære politik, forværres risikoen for et Europa, der - ligesom i de tidligere traktater - beskæftiger sig med vinduesviskere til traktorer, men som ikke er i stand til at spille en afgørende rolle, når det gælder om at skabe større fremgang både i og uden for EU.
Jeg bifalder de øgede beføjelser til Europa-Parlamentet, som skal gøre borgerne og politikerne i stand til at forsvare de nationale og regionale traditioner og til at forene dem med den mere omfattende vestlige kultur. Rets- og straffesamarbejdet skal føre til en harmonisering af de tidsmæssige aspekter af retssagerne og til en fjernelse af nedsatte straffe for alvorlige forbrydelser mod sikkerheden.
Det er tvingende nødvendigt med en indvandringspolitik, for vi må ikke overlade EU's Middelhavslande til sig selv. Derfor bifalder vi styrkelsen af Frontex. At styrke forbindelserne mellem EU og Afrika er ensbetydende med at bekæmpe fattigdommen, terrororganisationerne og den stadig mere bekymrende synergieffekt mellem den islamiske radikalisme i Iran og Hizbollah, som truer både det moderate, sekulære islam og Vesten.
Derfor vil vi gerne takke Dem for de resultater, De har opnået, fru Merkel, og vi vil gerne gentage vores opfordring til Dem om, at det i dag også er nødvendigt med et charter om pligter, eftersom rettigheder og pligter ikke kan adskilles!
Daniel Cohn-Bendit
for Verts/ALE-Gruppen. - (DE) Jeg beklager hr. Pöttering, men det er bare mig!
(Munterhed)
Hr. formand, fru formand for Rådet, mine damer og herrer! Resultatet er o.k., det er endog rigtig godt. Uden omsvøb vil jeg sige, at det tyske formandskab har formået at fremme Europa med alle, som ønskede at fremme Europa. Teksten er god, men musikken var rædselsfuld. Den kunne man slet ikke holde ud at lytte til.
Jeg kan konstatere, at borgerne på den ene side er beroliget over, at Europa kan handle og træffe beslutninger, men på den anden side er borgerne i Europa blevet holdt ude af denne proces, og dette er ikke holdbart på længere sigt. Vi kan ikke opbygge Europa, uden at borgerne er med til at skabe opbygningsprocessen. Hvis vi fortsætter på denne måde, vil det hele briste ligesom mange af vores barnedrømme.
For at blive i dette billede er det et faktum, at Europa oplever en midtvejskrise i øjeblikket. Takket være en håndfuld menneskers meget smarte manøvrer er det på en eller anden måde lykkedes os at få succes. Hvis man tilfældigvis opholder sig i Frankrig, får man indtryk af, at det kun var Sarkozy, der var til stede og ingen andre. Det er rart at høre, at bifaldsytringerne fordeles mere bredt i dag.
En helt anden ting er, at der er sket noget, som vi grønne ikke kan acceptere, og som vi vil argumentere imod herfra og til dommedag. Man kan ikke bare melde sig ud af et charter om grundlæggende rettigheder. Enten har vi et eller også har vi ikke. Men det er nu absurd, når vi siger, at vi har et charter om grundlæggende rettigheder med fælles værdier, som gælder dér, hvor de gælder, og som ikke gælder dér, hvor de ikke gælder. Så går vi til hr. Putin og siger, at vi er et værdifællesskab! Og hr. Putin og kineserne vil dertil svare, at dette gælder undtagen dér, hvor I ikke er det! Det går simpelthen ikke!
(Bifald)
I de kommende år ønsker vi en proces, som gør charter om grundlæggende rettigheder til en del af EU. Enhver britisk og enhver polsk borger skal have de samme rettigheder som alle andre europæiske borgere. Hvis dette ikke er tilfældet, tilbyder vi den pågældende stat et priviligeret partnerskab. Med Europa er du enten in eller out. Lad os stoppe dette sludder og vrøvl!
Jeg er fuldstændig overbevist om, at vi står over for nogle udfordringer, som vi ikke kan mestre på nationalt plan. Og disse nationale sange, som synges på topmøderne, forgifter vores planer. Hver stat skal gennem sin regering beslutte, om den vil være med om bord. Det gode ved denne traktat er, at der på et tidspunkt vil være en tilbagetrædelsesklausul. Vi er ikke tvunget til at forblive sammen for altid. Den, der ikke ønsker at være med, behøver ikke at være det. Et mindretals tyrani ved hjælp af vetoretten er det mest udemokratiske, der findes.
Derfor, fru rådsformand, var det unægtelig imponerende, hvordan De som kvinde håndterede situationen over for machofyre som hr. Blair. Jeg taler ikke kun om tvillingerne, fordi det var hr. Blair, som amputerede vores projekt. Selv om alt allerede var underskrevet og forseglet, kom han tilbage og sagde: Jeg kan ikke. En af de få ting, jeg har lært i politik, er, at når noget først er underskrevet, er der ingen vej tilbage. Desuden er de spørgsmål, der herskede uenighed om, allerede blevet løst på konventet, hvilket også indbefatter indholdet af chartret om grundlæggende rettigheder. Enhver, som trækker sig i forhold til dette, viser, at han ikke tager Europa alvorligt. Det mest tragiske og triste aspekt ved alt dette er, at der findes regeringer, som ikke tager Europa seriøst.
De har ret i, hr. Schulz, at de vil malke Europa og samtidig spise den ko, som de sælger. Det kan vi ikke tolere, og derfor vil vi grønne tage initiativ til en kampagne, som hedder: We want our rights back!
(Livligt bifald)
Francis Wurtz
Hr. formand, fru Merkel, hr. Barroso! Min gruppe får senere lejlighed til at komme nærmere ind på de forskellige afgørende aspekter af den kommende traktat, som De omtalte.
I dag vil jeg gerne begrænse mig til et enkelt problem, som rådsformanden ikke tog op. Hvad ændres konkret ved den beslutning, de 27 medlemsstater tog om at fjerne fri og lige konkurrence fra listen over Unionens mål? Der er to muligheder. Enten vurderer de europæiske ledere, at det blot drejer sig om kommunikation, om en manøvre, som har til formål, uden de store udgifter, at overbevise de europæiske borgere, som i stigende omfang betragter denne fokuseren på konkurrenceaspektet som en af årsagerne til, at de sociale landvindinger undergraves, at antallet af usikre ansættelsesforhold stiger markant, og at der omvendt meldes om voldsomt stigende udbytte. Eller der er, som den anden mulighed, tale om en reel ændring, og i så fald må vi ubetinget kende de konkrete konsekvenser heraf.
De, der støtter den første holdning, har solide argumenter på hånden. For det første forekommer rammeprincippet om en åben markedsøkonomi med fri konkurrence adskillige gange i de dele af den nuværende traktat, som videreføres uændret. Endvidere har Det Europæiske Råd også vedtaget en særskilt protokol, hvori konkurrencepolitikken stadfæstes, og denne vil blive indføjet i den endelige tekst. Endelig ændres der intet i de bestemmelser i traktaten, som beror på det pågældende princip. Der vil således ikke være noget nyt under solen, til trods for at Det Europæiske Råds beslutning har vakt opsigt.
Hvis det var tilfældet, ville der efter min opfattelse være tale om et bedrag, som ikke er stats- og regeringschefer værdigt, og som set med mange borgeres øjne ville gøre en pluralistisk offentlig debat om den fremtidige traktat som helhed, eller den dobbelte traktat som helhed, yderligere påkrævet. Og en sådan debat måtte afsluttes med en folkeafstemning i hele Unionen. Jeg vil derfor med største opmærksomhed påhøre Deres forklaringer, hvad dette emne angår, fru Merkel. Hvad vil ændre sig med hensyn til fri konkurrence, og vil disse ændringer berøre kernen i udkastet til forfatningstraktaten?
Under alle omstændigheder opfordrer jeg alle, der er optaget af dette spørgsmål, til at tage de europæiske ledere på ordet. Fri konkurrence er ikke længere Deres mål! Den holder næppe. Første forestående prøvesten bliver udkastet til direktiv om fuldstændig åbning af markedet for posttjenester og den skæbne, der bliver det til del. Der, hvor liberaliseringen er påbegyndt, eksempelvis i Sverige, har den klart negative konsekvenser for beskæftigelsen og for den sociale og territoriale samhørighed, som dog stadigvæk er blandt Unionens mål. Logisk set burde direktivet således trækkes tilbage eller forkastes. Denne sandhedstest får vi at se i juli.
Jens-Peter Bonde
Hr. formand! Vi kender kansler Merkel som en charmerende, effektiv, diplomatisk og overbevisende udgave af Bismarck. Kansler Merkel! De forenede Europa under det tyske formandskab og fik det til at se ud, som om Polen var problemet. De polske tvillinger hjalp Dem ved at nævne krigen. Mange tyskere var også ofre af det nazistiske Tyskland. Argumentet holder ikke. Men fra 2017 er det Dem, der kan styre EU med Tyrkiet. Polen hverken tabte eller vandt. Taberne er de 21 små og mellemstore lande. Mit land, Danmarks, styrke er blevet halveret. De fordoblede Tysklands indflydelse, så hvorfor beskylder De Polen for det?
Vil De altid acceptere én borger, én stemme? Vil De acceptere dette princip i FN med Indien og Kina? Vil De give Indien og Kina 15 stemmer for en tysk stemme? Det polske forslag er slet ikke polsk. Det blev stillet af Sverige og er opfundet af en britisk matematiker. Bliver det ikke også brugt i det tyske forbundsråd? I Nice fik Polen 27 stemmer, da Chirac ikke ville lade Tyskland få flere stemmer end Frankrig. Polen tilbyder nu at reducere andelen fra 27 til seks, så De får ni stemmer i stedet for 29. De 21 regeringer, der kritiserede Polen for at tale i landets egen interesse og i offentlighedens interesse for et forståeligt system, burde skamme sig.
Nice er vanskelig, men fru Merkels aftale er umulig. Hvis det lykkes Dem at få aftalen underskrevet, vil Deres navn for evigt være forbundet med et EU, som offentligheden ikke kan forstå. Hvem kan huske befolkningstal, der ændrer sig hvert år? Hvem kan tælle, hvis en lov bliver gennemført, uden en computer? Et dobbelt flertal lyder nemt, men det er vanskeligt at bruge. Penrose-systemet er langt lettere og mere retfærdigt. Det kunne forenkles yderligere ved at give Tyskland seks stemmer, Frankrig, Det Forenede Kongerige og Italien fem, Polen fire, for så havde vi kun 81 stemmer i alt, og de fleste af os kan huske alle de tal i hovedet. Ligesom De kan i det tyske forbundsråd!
Et mere retfærdigt system vil være, hvis alle medlemsstaterne får én stemme hver, og at der kræves støtte fra 75 % af medlemsstaterne i Rådet samt et simpelt flertal i Europa-Parlamentet. USA's senat fordeler ikke stemmer afhængig af statens størrelse. Hvorfor skulle vi så her, og hvorfor få det til at se ud, som om Polen er en tyv?
Det nye system er også dårligt for de tyske vælgere. Det flytter lovgivningsfunktionen til den udøvende og dømmende magt. Vi går baglæns i historien fra Montesquieu til Merkel og Machiavelli. Det øger det demokratiske underskud.
(Bifald fra IND/DEM-Gruppen)
Kernen i demokratiet er evnen til at afholde valg, få et nyt flertal og derefter nye love. Denne kerne bliver nu yderligere undermineret. Forfatningen får et nyt navn, men samme indhold, og derfor bør den også underkastes folkeafstemninger. Seks fortalere for og fire modstandere af forfatningen har sendt et åbent brev til Dem, hvori der kræves folkeafstemninger. 77 % af alle europæere ønsker en folkeafstemning, og kun 20 % er imod - og vi kender dem alle sammen, nemlig ministrene! Lyt til Deres egne tyske borgere, som ønsker at blive hørt i en folkeafstemning. Underskriv andragendet om en folkeafstemning i alle EU-medlemsstater på hjemmesiden xO9.eu.
(DE) Fru kansler! Som nordslesviger værdsætter jeg Dem for andre ting, og jeg er Dem meget taknemmelig for Deres indsats i forbindelse med klimaforhandlingerne.
Philip Claeys
Hr. formand, fru Merkel! Tilgiv, at også jeg er forbeholden over for den jubelstemning, der præger Europa-Parlamentet i forbindelse med den aftale, man nåede frem til under topmødet. Jeg høster næppe mange laurbær fra hr. Schulz og hr. Cohn-Bendit på den konto, men jeg klarer mig foruden.
Resultatet var forudsigeligt. Den såkaldte reformtraktat blev en camoufleret udgave af forfatningen for Europa, hverken mere eller mindre. Vi får med andre ord gammel vin på nye flasker.
Reformtraktaten skaber ikke øget gennemsigtighed. Teksten bliver i øvrigt mere ulæselig end nogensinde før. Der ændres intet grundlæggende ved det demokratiske underskud. Der tales ikke om folkeafstemninger i medlemsstaterne. De nationale parlamenters rolle bliver i praksis ikkeeksisterende set i lyset af den høje tærskel, der indbygges, og vi kommer ikke nærmere en bestemmelse af EU's grænser. Endog Nederlandenes forslag om at indføje Københavnskriterierne i teksten blev skudt ned. Det typisk belgiske kompromis, om jeg så må sige, vedrørende beslutningsprocessen tager ikke højde for, at de mindre medlemsstater vil miste indflydelse. Endelig er det tydeligt, at fællesskabsretten har forrang i forhold til national ret.
Sejrsstemningen bliver kortvarig, fru Merkel. Man nægter at tage højde for folkeafstemningerne i Frankrig og Nederlandene. Hvis det er resultatet af to års tænkepause, må jeg sige, det er yderst bedrøveligt. Sejrsstemningen bliver således kortvarig, hvis der ikke kommer nye folkeafstemninger. Befolkningens mistillid vil blot tage til, også i de andre medlemsstater, for EU's demokratiske grundlag er blevet særdeles spinkelt. Der er en dyb kløft mellem det officielle Europa og manden på gaden - det kommer i øvrigt også til udtryk i forbindelse med Tyrkiets mulige tiltræden af EU. Og jeg beklager at måtte sige, fru Merkel, at De heller ikke på det område har taget initiativ til på en eller anden måde at reducere kløften mellem borgeren og den offentlige mening.
Uanset hvad må der gøres noget snarest muligt. Det er på høje tid, EU omsider begynder at tage hensyn til den offentlige mening i Europa.
Jana Bobošíková
(CS) Mine damer og herrer! Det tyske formandskab fik virkelig Europa til at bevæge sig - desværre ikke i retning af et velstående EU inden for den globale økonomi, men snarere i retning af noget, der minder om Fidel Castros regime. Det fremgår alt for tydeligt af konklusionerne fra Bruxelles-topmødet, at EU gerne vil bevare sine alt for dyre og ineffektive sociale systemer. Det er også tydeligt, at EU-landenes regeringsledere stadig tror på drømmen om fuld beskæftigelse og stabile priser. Desuden har EU endnu en gang taget et skridt væk fra sit grundlæggende princip om fri økonomisk konkurrence uden hindringer.
Jeg vil opfordre Dem til at huske, at en afskaffelse af den frie økonomiske konkurrence, som er drivkraften for den europæiske økonomi, giver alle demokratisksindede borgere en alvorlig advarsel. Der er ikke langt fra at træde frihedsrettighederne på handelsområdet under fode til at gøre det samme med de grundlæggende menneskerettigheder og frihedsrettigheder. Efter min mening er det tyske formandskabs resultater ikke en modig og udfordrende vej til fremgang, men snarere populismens lette vej, der fører lige lukt til det institutionelle enevældes helvede.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
