Denumirile fibrelor textile și etichetarea corespunzătoare a produselor textile (dezbatere) 
Preşedinte
Următorul punct pe ordinea de zi este raportul elaborat de domnul Toine Manders, în numele Comisiei pentru piaţa internă şi protecţia consumatorilor, referitor la propunerea de regulament al Parlamentului European şi a Consiliului privind denumirile fibrelor textile şi etichetarea corespunzătoare a produselor textile - C6-0048/2009 -.
Toine Manders
Aş dori să încep prin a le mulţumi tuturor pentru cooperarea deosebit de constructivă de care ne-am bucurat. Sper ca după votul de mâine să fim capabili să pornim de pe picior egal, deoarece Parlamentul vorbeşte aproape la unison Comisiei şi Consiliului, cu scopul ultim de a ajunge la un acord avantajos pentru consumatorii europeni, cetăţenii europeni.
După părerea mea, propunerea Comisiei de a introduce etichetarea produselor textile într-un regulament este mai bună decât introducerea acesteia în directivele existente. Mă refer, în acest sens, la raportul domnului Monti, care menţionează că în prezent problemele din Europa sunt cauzate de transpunerea directivelor, care au în cele din urmă 12 sau 27 niveluri diferite. Am susţinut întotdeauna regulamentele şi sper ca pe viitor Comisia să producă mai multe propuneri de regulamente.
Obiectivul acestui regulament este să permită comercializarea mai rapidă a noilor fibre textile. Acest lucru se bucură şi de sprijin amplu în cadrul Comisiei pentru piaţa internă şi protecţia consumatorilor, deoarece dorim să optimizăm piaţa internă cât mai mult posibil.
Mai este încă un lucru pe care am dorit să-l realizăm, care interesează în egală măsură publicul european. În acest raport, am căutat să simplificăm etichetarea articolelor de îmbrăcăminte, care este de asemenea un produs textil, de exemplu introducând standardizarea europeană. Ştim acum că nu mai este atât de uşor şi prin urmare am solicitat un studiu, o evaluare de impact, pentru a vedea dacă mai puţin poate însemna mai mult; cu alte cuvinte, mai puţine informaţii pentru consumatori. Consumatorii pot consulta o pagină de internet sau alte surse pentru mai multe informaţii dacă este necesar.
Etichetele trebuie pur şi simplu să fie mai scurte pentru ca fabricanţii să poată viza o piaţă unică şi să nu trebuiască să coasă un întreg ziar în articole de îmbrăcăminte, derutând astfel consumatorul; etichetarea alimentelor ne-a arătat deja cât de departe poate merge acest aspect. Este tocmai ceea ce dorim să împiedicăm.
Am realizat un număr de propuneri, solicitând Comisiei să permită ataşarea unor etichete mai simple de produsele textile. Consumatorii au dreptul la anumite informaţii de bază, care să le răspundă la întrebările elementare, "ce cumpăr?”, "din ce este realizat?” şi "de unde provine?'” După părerea noastră, consumatorii au dreptul la aceste informaţii atunci când achiziţionează un articol şi acest lucru nu trebuie ascuns. Astfel, ne aflăm încă o dată în domeniul practicilor comerciale neloiale. Monitorizarea şi punerea în aplicare sunt foarte dificile în acest domeniu, motiv pentru care am realizat propuneri în acest sens.
Aşadar, este vorba despre furnizarea unor informaţii foarte simple şi în cazul în care consumatorii doresc să afle mai multe, pot obţine informaţii la cerere; dacă acest lucru funcţionează, Comisia va alege cel mai bun mod de a deservi consumatorul.
Am făcut mai multe propuneri. Dacă jucăriile sunt compuse din fibre textile în procent de peste 85 %, considerăm că trebuie să respecte acest regulament. Anumite persoane spun că acest lucru este bun dar avem deja o directivă privind siguranţa jucăriilor. Însă aceasta se referă în mod specific la siguranţă, mai degrabă decât la informaţiile oferite consumatorilor despre materialul din care este realizat produsul, ceea ce îmi imaginez că doresc să ştie consumatorii.
Există, de pildă, un amendament în care se precizează că consumatorii au dreptul de a şti dacă produsul este realizat din materiale de origine animală şi nu trebuie să caute mai mult: fabricantul trebuie să indice dacă produsul conţine produse de origine animală. Nu este vorba despre fibre, ci de alte materiale, cum ar fi bucăţi de blană.
În final, celebrul "Made in”, cu privire la care Comisia a făcut propuneri încă din anul 2005. Le-am copiat practic cuvânt cu cuvânt şi, cu sprijinul Comisiei şi al Parlamentului, sperăm că Consiliul se va răzgândi şi va vedea lucrurile într-o lumină pozitivă. De aceea solicit Consiliului să ajungă la un compromis cu Comisia şi Parlamentul care va duce la îmbunătăţirea acestui regulament pentru binele consumatorilor şi pentru o mai bună informare a acestora.
Antonio Tajani
Domnule preşedinte, înainte de a vorbi, aş dori să mă alătur durerii exprimate deja de Parlament pentru moartea celor doi soldaţi europeni ucişi în această dimineaţă în Afganistan ca urmare a unui atac terorist.
Doamnelor şi domnilor, Comisia a început să revizuiască standardele privind denumirile fibrelor textile ca parte a campaniei "O mai bună reglementare”. Scopul principal al acestei propuneri este îmbunătăţirea cadrului juridic existent şi simplificarea procedurii pentru adoptarea unor noi denumiri textile. Propunerea are prin urmare menirea de a promova inovarea în sectorul textil.
Aşadar, scopul noului regulament este să le permită fabricanţilor, utilizatorilor şi consumatorilor să aibă acces la produse inovatoare care conţin noi fibre; un aspect la care consumatorii europeni ţin foarte mult, întreprinderile de sector - întreprinderile de textile şi îmbrăcăminte - şi administraţiile naţionale.
Aş dori mai întâi să mulţumesc Comisiei pentru piaţa internă şi protecţia consumatorului pentru aprobarea raportului în data de 8 aprilie. Aş dori să mulţumesc în mod special raportorului, dlui Manders şi raportorilor alternativi pentru munca lor profundă şi detaliată la această propunere, care a stârnit o dezbatere atât de vie şi constructivă despre etichetarea produselor textile. Devreme ce aceasta este o propunere pentru simplificarea legislaţiei, Comisia s-a abătut de la prevederile conţinute de directivă în textul său iniţial, care trebuie înlocuit acum de regulamentul în cauză.
Acestea fiind spuse, Comisia este de acord cu majoritatea amendamentelor propuse în raportul adoptat de Comisia pentru piaţa internă şi protecţia consumatorilor. Suntem conştienţi de faptul că anumite amendamente, în special cele care propun extinderea domeniului de aplicare a regulamentului vor fi supuse discuţiilor în cadrul Consiliului. Vom face tot ceea ce ne stă în putinţă pentru a facilita dezbaterea între instituţii şi ne vom strădui să ajungem la compromisuri acceptabile.
Unul dintre aceste amendamente se referă la marcajul de origine, eticheta "made in”, care nu fusese inclusă în propunerea iniţială a Comisiei: Parlamentul a acordat întotdeauna în mod activ atenţie acestui aspect, care este atât de important pentru consumatori.
Amendamentele propuse în acest domeniu au legătură cu propunerea prezentată în anul 2005 de Comisie privind marcajul de origine al multor categorii de produse importante, inclusiv produsele textile. Voi susţine aceste amendamente, după cum am subliniat deja în timpul unei reuniuni cu Comisia pentru piaţa internă şi protecţia consumatorilor. Voi adopta aceeaşi abordare pentru amendamentul ce propune etichetarea părţilor netextile de origine animală.
Aş dori de asemenea să fac anumite observaţii în ceea ce priveşte alte amendamente. Cu privire la Amendamentul 19, propunerea Comisiei stabilise deja scutirea de etichetare a croitorilor tradiţionali. Extinderea acestei excepţii la toate produsele textile oferite consumatorilor ca produse unice ar însemna totuşi că un număr excesiv de produse da îmbrăcăminte ar fi scutite de etichetare. Acest sector reprezintă în mod eficient una dintre liniile principale de dezvoltare pentru produsele de îmbrăcăminte europene. Aceste produse ar fi astfel scutite de etichetare şi numărul exceptărilor ar putea deveni excesiv.
Cu privire la Amendamentul 63, care are menirea de a elimina jucăriile de pe lista de produse scutite de obligaţia de a eticheta, aş dori să vă reamintesc faptul că un aspect cheie în ceea ce priveşte jucăriile este siguranţa. Standardul relevant este suficient de detaliat şi a fost re-examinat în detaliu în anul 2009, cu dezbateri îndelungate în cadrul Consiliului şi a Parlamentului European.
Devreme ce aspectul siguranţei a fost tratat deja prin standardul ad hoc privind jucăriile, îngrijorarea noastră este că această sarcină suplimentară pentru fabricanţi riscă să devină disproporţionată. Cu privire la solicitarea analizării altor opţiuni de etichetare pentru produsele textile şi de îmbrăcăminte, m-am angajat să organizez o dezbatere largă şi deschisă cu părţile interesate cu privire la toate celelalte aspecte menţionate în timpul discuţiilor în cadrul Parlamentului European şi Consiliului.
Vă mulţumesc pentru atenţie şi voi asculta cu atenţie comentariile dvs în timpul acestei dezbateri.
Lara Comi
Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, textilele constituie unul dintre sectoarele cheie pe piaţa noastră europeană. Propunerea înaintată de Comisia Europeană este deja un punct de pornire excelent pentru îmbunătăţirea şi simplificarea cadrului de reglementare în vigoare în statele membre, în special în ceea ce priveşte transparenţa şi flexibilitatea legii privind dezvoltările tehnologice din industria textilă.
Activitatea desfăşurată până în prezent în cadrul Parlamentului ne-a permis cu siguranţă să lărgim domeniul de aplicare iniţial, introducând standarde pentru alte cerinţe de etichetare pe care le considerăm absolut indispensabile. Aş dori în mod special să vă atrag atenţia asupra standardelor referitoare la indicarea originii.
Am propus două sisteme de etichetare diferite în acest caz: un sistem obligatoriu pentru produse din ţările terţe, prevăzut deja în regulamentul din anul 2005, care este în prezent blocat de Consiliu după cum ştiţi; şi un sistem opţional pentru produsele fabricate în statele membre.
În general, sistemele au un dublu scop, deşi cel mai important dintre acestea este fără îndoială menţionarea adevăratei ţări de origine a produsului. Consumatorii trebuie să fie capabili să aleagă în cunoştinţă de cauză în momentul achiziţionării produselor textile. Utilizând criteriile propuse pentru indicarea originii, încercăm să evităm etichetele care pot conţine informaţii false sau care induc în eroare, care ar fi cu siguranţă în detrimentul consumatorilor.
În plus, cu aceste noi regulamente, dorim de asemenea să protejăm întreprinderile mici şi mijlocii care au decis să-şi păstreze afacerile în cadrul statelor membre.
Decizia de a avea o sesiune de vot în plen a fost determinată de dorinţa Parlamentului European de a adopta o poziţie puternică în ceea ce priveşte aceste aspecte, având în vedere în mod special consensul politic la care au ajuns principalele trei mari grupuri. Aş dori să spun că munca alături de raportor şi ceilalţi raportori alternativi a fost o experienţă cu adevărat excelentă.
În ciuda perspectivelor noastre politice diferite, am reuşit să găsim un teren cu adevărat comun care sperăm să reprezinte cel mai bun mod de a proteja interesele cetăţenilor europeni şi ale Uniunii Europene. Sper, prin urmare, ca mâine să avem un vot unitar în ceea ce priveşte acest raport, dând Consiliului un semnal politic puternic pentru sarcinile ce ne aşteaptă la a doua lectură. Vă mulţumesc sincer tuturor pentru cooperare.
Christel Schaldemose
Domnule preşedinte, aş dori să încep prin a-i mulţumi dlui Manders şi colegilor noştri pentru cooperarea lor constructivă în legătură cu această propunere. Acest Regulament privind textilele este o propunere solidă şi necesară. Într-adevăr, este complet logică armonizarea normelor privind modul de acceptare a fibrelor noi pe piaţa internă. Prin urmare, noi, cei din Grupul Alianţei Progresiste a Socialiştilor şi Democraţilor din Parlamentul European sprijinim propunerea în ansamblu.
Totuşi, considerăm, în acelaşi timp, că o propunere nu ar trebui să avantajeze doar una dintre părţi. Nu trebuie să avantajeze doar industria. De asemenea, este foarte important pentru noi să ne concentrăm asupra avantajelor pentru consumatori. Aşadar, prin contribuţia noastră la această propunere, am considerat că este esenţial să li se garanteze consumatorilor informaţii clare privind fibrele şi textilele pe care le cumpără. De aceea am dorit ca aceasta să includă o listă completă a compoziţiei fibrelor.
Totuşi, nu am vrut să ne oprim aici. Suntem, desigur, şi în favoarea efectuării unui studiu cu privire la modul general de etichetare a textilelor în UE şi am contribuit la prezentarea unor propuneri în acest sens. Consider că este foarte important pentru consumatori să fie informaţi cu privire la conţinutul articolelor cumpărate, unde a fost produsă îmbrăcămintea, dacă aceasta conţine substanţe care ar putea provoca o reacţie alergică sau orice alte informaţii necesare. Cred că multe din aceste lucruri, inclusiv condiţiile de fabricare, sunt extrem de importante pentru consumatori şi vor fi din ce în ce mai importante în viitor. Prin urmare, ni s-a părut important să precizăm că, în opinia noastră, este esenţială realizarea unui studiu detaliat cu privire la posibilitatea creării unui sistem adecvat de etichetare a textilelor care să fie util consumatorilor. Acesta este şi unul dintre motivele pentru care am oferit un sprijin clar acestei propuneri. Personal, cred că este destul de important să acordăm o atenţie sporită şi mărimilor hainelor. Consider că volumul comerţului pe piaţa internă ar putea creşte dacă ne-am putea asigura că mărimile specificate ale hainelor sunt aceleaşi, indiferent de ţara în care este cumpărată îmbrăcămintea.
Noi, social-democraţii, sprijinim pe deplin propunerea şi considerăm că ar putea fi utilă industriei, însă, cel mai important, că ar putea fi utilă şi consumatorilor.
Niccolò Rinaldi
Domnule preşedinte, domnule comisar, doamnelor şi domnilor, se cuvine să îl felicităm pe colegul nostru Toine Manders pentru această rezoluţie şi pentru raport, care îşi propune să facă puţină ordine în haosul tot mai mare de pe piaţa globală.
Mă interesează în special chestiunea marcajului de origine obligatoriu, de care mă ocup în cadrul Comisiei pentru comerţ internaţional, din care fac parte, în calitate de raportor alternativ pentru Grupul Alianţei Liberalilor şi Democraţilor pentru Europa, împreună cu raportoarea Cristiana Muscardini, şi care a fost anticipată într-o mică măsură de raportul Manders.
Într-adevăr, în contextul pieţei globale actuale, există norme privind indicarea obligatorie a originii în Statele Unite, China, Australia, Mexic, Japonia şi multe alte ţări. Astfel, se creează dezechilibre care afectează în mare măsură atât producătorii, cât şi consumatorii de pe continentul nostru, conducând la anomalii care trebuie corectate.
Acest lucru este valabil cu atât mai mult pentru produsele textile, care prezintă o problemă de securitate care a fost deja amintită; însă acestea indică, de asemenea, într-o oarecare măsură, ţara de origine, aş spune într-un mod aproape poetic, ceea ce are o importanţă deosebită.
În prezent, situaţia în care ne aflăm este învăluită în confuzie, în unele cazuri marcajul de origine fiind prezent, deoarece este în interesul producătorului, în alte cazuri lipsind cu desăvârşire, deoarece este incomod, iar în alte cazuri este inclus, însă în conformitate cu normele din alte ţări, deoarece produsele sunt exportate şi în Statele Unite şi Japonia, fiind astfel concepute pentru aceste pieţe. Aşadar, este clar că avem nevoie de norme europene în acest sens.
În acest scop, Parlamentul European încearcă, atât prin intermediul raportului care tocmai a fost prezentat de dl Manders, cât şi prin activitatea din cadrul Comisiei pentru comerţ internaţional, să ţeasă reţeaua noastră, ca să spun aşa, pentru a obţine o mai mare claritate atât pentru consumatori, cât şi pentru producători.
Heide Rühle
Domnule preşedinte, aş dori să subliniez că sunt de acord cu afirmaţiile vorbitorului precedent. Şi noi suntem mulţumiţi de activitatea Comisiei pentru comerţ internaţional în acest domeniu. De asemenea, aş dori să-i adresez raportorului mulţumirile mele. Cu toate acestea, în ultimă instanţă, nu împărtăşesc poziţia acestuia, iar mâine nu vom putea susţine anumite puncte.
Permiteţi-mi să precizez încă o dată care este problema aici. Cu toţii ne dorim să avem un sistem clar de indicare a ţării de origine. Cu toţii împărtăşim opinia că trebuie exercitate presiuni asupra Consiliului şi cu toţii regretăm faptul că sistemul clar de indicare a ţării de origine a fost blocat în Consiliu timp de mai mulţi ani. Totuşi, vorbim de o directivă şi nu de o rezoluţie simbolică în care se pot face astfel de afirmaţii. Eu însămi, de exemplu, am sprijinit o declaraţie scrisă în care se solicită din nou în mod expres întreprinderea unor acţiuni şi consider că este important să lucrăm în continuare în acest sens.
Totuşi, această directivă are un obiectiv şi un scop diferit, şi anume acela de a garanta transparenţa şi de a oferi consumatorilor siguranţă în ceea ce priveşte denumirea noilor fibre şi materiale. Acum ne temem că, dacă sfera de aplicare a directivei va fi extinsă, aceasta va avea exact aceeaşi soartă ca ultima încercare de introducere a marcajului de origine "Made in”, cu alte cuvinte, că va fi din nou blocată la Consiliu. Acest lucru ar fi regretabil în opinia noastră, deoarece considerăm că este nevoie de acţiuni rapide în acest domeniu. Sprijinim toate celelalte acţiuni cu privire la marcajul de origine "Made in” - în mod incontestabil, vom fi întotdeauna aliaţi în acest domeniu - însă credem că este greşită folosirea inadecvată a regulamentului pentru atingerea acestui scop.
Malcolm Harbour
în numele grupului ECR. - Domnule preşedinte, vorbesc în această seară în numele raportoarei alternative pentru grupul meu, dna McClarkin, care s-a implicat foarte mult în urmărirea evoluţiei dosarului.
Aş dori să revin la afirmaţiile dnei Rühle. Sunt complet de acord cu dumneaei cu privire la modul de abordare a chestiunii privind indicarea ţării de origine. În cadrul propunerilor prezentate, au existat câteva îmbunătăţiri importante cu privire la nucleul de bază al propunerii: modul de etichetare a fibrelor, modul de etichetare a compoziţiei şi claritatea etichetării.
Am observat însă că raportorul a omis în mod evident să menţioneze că aceasta este o directivă esenţială pentru piaţa internă şi pentru protecţia consumatorilor, având ca obiectiv general simplificarea legislaţiei, facilitarea recunoaşterii denumirilor şi a noilor textile pe piaţă - cu aproximativ 12 luni mai repede - şi, de asemenea, în ceea ce priveşte viitoarea noastră activitate privind standardizarea, ameliorarea semnificativă a situaţiei din acest domeniu prin armonizarea normelor în cadrul Comitetului european pentru standardizare, ceea ce va aduce economii importante pentru industrie şi va spori avantajele pentru consumatori.
Adevărata întrebare pentru raportor este dacă dorim ca toate aceste avantaje să fie expuse riscului prin includerea în prezenta propunere a unei chestiuni privind indicarea ţării de origine, ceea ce - după cum bine a subliniat dna Rühle - a fost deja propusă Comisiei pentru o gamă largă de produse. Cred că ar trebui să fim foarte atenţi la riscul de compromitere a avantajelor. Sunt de acord că ar trebui să transmitem un semnal politic şi că ar trebui să solicităm şi alte puncte cerute de acesta, însă cred că există o serie de aspecte aici faţă de care raportorul şi-a depăşit atribuţiile care îi revin în cadrul acestei comisii şi raportul a devenit mai degrabă un pom de Crăciun decorat cu câteva din propriile sale idei. Sper că va ţine cont de aceasta în cadrul votului de mâine, astfel încât să putem oferi avantaje pentru consumatori şi producători. Să facem declaraţii politice, dar să nu complicăm lucrurile în mod inutil.
Eva-Britt Svensson
Domnule preşedinte, pentru a permite consumatorilor să facă alegeri corecte şi să îşi poată exercita drepturile, aceştia trebuie să aibă acces la informaţii despre produse. Acest raport este un prim pas în acest sens, ceea ce înseamnă că etichetele textilelor vor specifica ţara de origine; cu alte cuvinte, informaţiile privind locul în care au fost produse bunurile. În calitate de consumatori, avem dreptul de a şti acest lucru.
Acum avem şi ocazia de a solicita Comisiei să depună eforturi suplimentare pentru a oferi consumatorilor puteri sporite. Mă gândesc, printre altele, la instrucţiuni privind întreţinerea şi avertizări privind sănătatea şi siguranţa. Persoanele alergice nu trebuie să intre în contact cu bunuri care conţin urme de substanţe alergene.
Cetăţenii noştri au sentimentul că normele de pe piaţa internă acordă prioritate companiilor şi industriei. Grupul Confederal al Stângii Unite Europene - Stânga Verde Nordică, din care fac parte, consideră că a sosit momentul să punem în prim-plan cerinţele consumatorilor. Acest lucru va fi util nu doar consumatorilor, ci şi companiilor serioase.
William  Dartmouth
în numele grupului EFD. - Domnule preşedinte, raportul se descrie ca fiind, citez, "în esenţă, un exerciţiu tehnic, fără implicaţii politice însemnate”. Comisia Europeană nu iroseşte niciodată o criză bună. În aceeaşi linie, Parlamentul European a fost adept al folosirii rapoartelor tehnice pentru a crea un superstat european armonizat. Prin urmare, Partidul Independenţei Regatului Unit priveşte acest raport cu suspiciune.
Cu toate acestea, prima parte a raportului reuneşte trei directive într-un singur regulament care ar fi simplificat. În continuare, există chiar o aluzie la abrogare. Totuşi, suntem ferm împotriva părţii a doua, mai ales a amendamentului 58, care vizează introducerea unor noi cerinţe de etichetare la nivelul Uniunii. Subliniez în special propunerea pentru, citez "un sistem uniform de etichetare a mărimilor la nivelul UE pentru articolele de îmbrăcăminte şi de încălţăminte”. În Regatul Unit avem un sistem foarte eficient de etichetare a mărimilor. Este complet diferit de sistemul existent în majoritatea ţărilor din Europa continentală. Cetăţenii din Regatul Unit cunosc şi înţeleg acest sistem, care nu ar trebui înlocuit cu un sistem la nivelul UE.
Încă o dată, un raportor al Parlamentului European intenţionează să folosească un exerciţiu în esenţă tehnic pentru atingerea obiectivului complet nedemocratic al suprastatului european.
Hans-Peter Martin
(DE) Domnule preşedinte, în cadrul nenumăratelor dezbateri pe tema globalizării la care am asistat în ultimele decenii, revenim constant la momentul în care cei care urmăresc dezbaterea întreabă cum pot fi de folos. Acest lucru are ca rezultat întotdeauna menţionarea puterii consumatorilor. Cu toate acestea, în sferele în care aceştia îşi pot exercita puterea - şi anume atunci când cumpără produse - o serie de obstacole inutile sunt plasate în calea lor. Există un anumit nivel de standardizare în domeniul textilelor, însă am senzaţia că lipseşte curajul.
Stimată Comisie, doamnelor şi domnilor, mă surprinde faptul că sunt primul care menţionează acest lucru. De ce nu am dat dovadă de mai multă ambiţie în ceea ce priveşte etichetarea socială? De ce încă nu avem aşa ceva? De ce nu folosim acest instrument ideal pentru a crea transparenţă privind locul, modul şi condiţiile în care sunt fabricate în realitate astfel de produse? De ce ne plângem constant de pierderea locurilor de muncă, şi totuşi nu facem ceea ce este cel mai mult în interesul consumatorilor, şi anume să le permitem să ştie cu adevărat ce cumpără pe baza unor dovezi?
Evelyne Gebhardt
(DE)Domnule preşedinte, dle comisar, dle Manders, vă mulţumesc foarte mult pentru activitatea desfăşurată în legătură cu acest regulament. De asemenea, aş dori să-i adresez mulţumiri în mod special raportorului alternativ, întrucât deşi este într-adevăr un raport tehnic - după cum s-a menţionat de mai multe ori - acesta prezintă consecinţe ample pentru cetăţeni. La urma urmei, ceea ce ne preocupă aici este introducerea noilor fibre pe piaţa Uniunii Europene.
Dorim ca acest lucru să devină posibil. Comisia Europeană are dreptate în acest sens. Totuşi, nu se pot lua decizii la întâmplare; fibrele trebuie testate pentru a permite cetăţenilor să beneficieze cu adevărat de protecţia consumatorilor despre care vorbim mereu. Este importantă, de exemplu, testarea fibrelor pentru a vedea dacă sunt alergene. De asemenea, acestea trebuie etichetate în mod clar, astfel încât cetăţenii - care sunt întotdeauna descrişi ca fiind responsabili - să poată acţiona în consecinţă.
În acest context, trebuie să-i contrazic pe deputaţii care au afirmat că ar trebui exclusă indicarea ţării de origine. Este un lucru foarte important şi absolut corect. Mulţi cetăţeni doresc să ştie de unde provin fibrele şi textilele. Care este originea acestora? Originea lor include informaţii privind modul în care au fost produse. Este deplorabil, însă în multe state se recurge în continuare la munca copiilor sau chiar a sclavilor. Există cetăţeni care doresc să cunoască aceste informaţii, astfel încât să poată face alegeri responsabile atunci când cumpără produse.
Poate că nu este scopul acestui regulament, însă este datoria noastră, a deputaţilor, să reamintim Consiliului acest lucru şi să exercităm presiuni pentru a ne asigura că textul privind marcajul de origine, care a fost depus încă din 2005, este în sfârşit aprobat. Avem ocazia de a spori presiunea şi ar trebui să profităm de ea pentru a obţine un regulament eficient despre care cetăţenii noştri să spună: da, cu siguranţă putem aproba acest lucru - la astfel de lucruri ne aşteptăm din partea reprezentanţilor noştri din Parlament.
Jacky Hénin
(FR) Domnule preşedinte, dacă există un sector industrial în Europa în care ocuparea forţei de muncă a fost afectată de relocări nemiloase, libera circulaţie a capitalurilor, un euro puternic şi practicile de dumping, acela este sectorul textilelor. În materie de producţie şi ocuparea forţei de muncă, în prezent mai rămân doar câteva nişe în sectoarele gamei mijlocii/înalte, de lux şi înaltă tehnologie. Însă toate acestea rămân fragile şi vulnerabile în faţa contrafacerilor şi a progreselor tehnologice ale ţărilor emergente, care sunt prea des finanţate din capitalurile întreprinderilor europene.
De aceea, tot ceea ce poate contribui la protejarea locurilor de muncă şi a tehnologiei din sectorul textil european este pozitiv. Prin urmare, şi eu sunt în favoarea etichetării sociale a bunurilor textile pentru a ajuta consumatorii să aleagă produsele pe baza criteriilor etice precum sănătatea, siguranţa, drepturile lucrătorilor, bunăstarea, condiţiile de muncă şi salariile acestora.
De asemenea, sunt în favoarea etichetării ca mijloc de combatere a contrafacerilor, cu condiţia să ne dotăm cu resurse umane pentru a combate frauda. Apoi, ar trebui să se continue în această direcţie prin stabilirea unei veritabile preferinţe comunitare. Totuşi, fără voinţa politică de a relansa o industrie textilă care să creeze locuri de muncă în Europa, toate măsurile de etichetare din lume nu vor fi de niciun folos.
Anna Rosbach
(DA) Domnule preşedinte, industria textilă trece printr-o perioadă de schimbări profunde. Fibrele şi fabricile noi pătrund pe piaţă şi este greu pentru consumatori să înţeleagă ceea ce cumpără. Din nefericire, mare parte dintre bunuri sunt produse în ţări în care nu există nicio formă de control al produselor. Timp de mai multe decenii, am informat consumatorii despre conţinutul alimentelor şi al medicamentelor, însă nu şi despre compoziţia hainelor pe care le poartă. Prin urmare, în această epocă "nano”, este bine că începem să ne concentrăm asupra acestui aspect şi sunt de acord atât cu Comisia, cât şi cu raportorul că avem nevoie de un sistem uniform de etichetare a mărimilor pentru articolele de îmbrăcăminte şi de încălţăminte.
Internetul generează oportunităţi complet noi pentru ca atât comercianţii, cât şi cumpărători să găsească informaţii despre un anumit produs folosind un număr de identificare. Totuşi, este deosebit de important să informăm consumatorii cu privire la substanţele alergene şi periculoase. În plus, indicaţiile privind întreţinerea, ţara de producţie, inflamabilitatea şi folosirea substanţelor chimice în producţie sunt, de asemenea, importante. Totuşi, în manipularea zilnică a produselor, folosirea unor simboluri neutre din punct de vedere lingvistic este esenţială pentru consumatori.
Zuzana Roithová
(CS) Concurenţa loială în comerţul şi industria europeană, precum şi protecţia consumatorilor europeni nu pot fi realizate în contextul comerţului globalizat fără a defini anumite standarde de producţie şi informaţiile primite de consumatori despre producători. Acest regulament va fi fără îndoială mai eficient decât directiva precedentă, aducând îmbunătăţiri suplimentare în domeniul etichetării textilelor, reducând comercializarea noilor fibre cu un an şi, în acelaşi timp, abolind etichetele consumatorilor.
Cu toate acestea, există în continuare o serie de conflicte între Parlament şi Consiliu, precum cel referitor la combinarea denumirilor fibrelor cu simboluri neutre din punct de vedere lingvistic sau indicaţiile referitoare la constituenţii netextili de origine animală din produsele textile sau testele alergologice problematice, ceea ce este regretabil. Mă bucur totuşi că există o dispută mai puţin importantă privind indicarea ţării de origine pe etichetele produselor şi a condiţiilor de folosire a acestora. Acestea sunt obligatorii pentru textilele importate din ţările terţe, însă nu mai sunt obligatorii pentru textilele produse în statele membre. Acesta este un semn pozitiv, iar producătorii şi consumatorii europeni care sunt preocupaţi de calitate au solicitat acest lucru timp de mai mulţi ani. Sper că în curând acest principiu va fi extins la produsele fabricate din sticlă şi porţelan, precum şi alte materii prime, şi că vom reuşi să facem acest lucru înainte ca produsele europene să dispară complet de pe piaţa noastră sub presiunea produselor ieftine de calitate inferioară.
Aş dori să îmi exprim dezacordul faţă de cei care descriu acest lucru ca fiind protecţionism. La urma urmei, informaţiile privind locul în care a fost fabricată o parte substanţială a unui produs, precum şi condiţiile de producţie a acestuia nu trebuie ascunse; dimpotrivă, aceste informaţii vor permite consumatorilor să se orienteze mai bine în contextul pieţei globalizate. Vor consolida promovarea mărcilor europene de înaltă calitate şi poate că vor inspira în mod justificat mândrie în rândul cetăţenilor pentru ceea ce reuşesc să producă europenii în continuare, în pofida concurenţei din partea forţei de muncă ieftine. Principala valoare adăugată de la care au aşteptări consumatorii este speranţa că va fi mai simplu să se evite cumpărarea produselor periculoase, existând în continuare foarte multe astfel de produse, în ciuda controalelor mai eficiente. Salut sprijinul acordat de Comisie şi consider că se va ajunge la o înţelegere şi cu Consiliul.
Alan Kelly
Domnule preşedinte, în primul rând doresc să îl felicit pe raportor şi pe raportorii alternativi, care au manifestat în această privinţă o atitudine pozitivă, orientată către consumatori, în toate etapele din cadrul comisiei. Simt că activitatea desfăşurată demonstrează din nou abilitatea Parlamentului de a fi una din instituţiile cele mai flexibile şi orientate spre construirea consensului din Uniunea Europeană. Aceasta este poate a doua sau a treia situaţie la care am asistat de când m-am alăturat Comisiei pentru piaţa internă şi protecţia consumatorilor, în care Parlamentul poate fi mai progresist decât Consiliul şi m-ar bucura să văd mai multe astfel de exemple în viitor.
Cât despre situaţia în sine, încercarea de armonizare a normelor în privinţa etichetării textilelor şi a denumirilor este un exemplu pozitiv legat de modul în care piaţa internă poate ajuta consumatorii şi producătorii. Această propunere este la fel de importantă pentru industrie şi pentru consumatori. Este important să reamintim acest lucru şi uneori cred că tabăra consumatorilor nu beneficiază de atenţia cuvenită.
Această propunere a avut iniţial un caracter tehnic în esenţă, iar nu politic, fiind doar un mijloc de a reuni trei directive. Totuşi, având în vedere că rareori examinăm astfel de situaţii în Parlament, este logic să încercăm să prezentăm propuneri cât mai cuprinzătoare pe această temă.
Consumatorii au dreptul să primească informaţii precise, relevante, inteligibile şi comparabile cu privire la compoziţia produselor textile. De asemenea, aceştia au dreptul să consulte o listă completă - cu adevărat completă - a fibrelor din produse; acest lucru este necesar pentru prevenirea alergiilor etc.
Personal, consider că este foarte important să existe transparenţă în legătură cu metodele şi condiţiile de producţie şi să existe dovezi precise ale locului de origine. Astfel, va fi posibilă luarea unor decizii sociale privind alegerea produselor. În opinia mea, acest lucru este din ce în ce mai necesar în lumea actuală, având în vedere exploatarea prin muncă a copiilor şi a sclavilor etc.
De aceea sprijin multe dintre ideile Comisiei, dar sprijin şi solicitările de creare a unui sistem mai generalizat de etichetare a produselor textile. Ar trebui să privim acest lucru ca pe o oportunitate de a elabora cea mai bună legislaţie care va accentua integrarea şi va eficientiza piaţa internă.
Regina Bastos
(PT)Domnule preşedinte, domnule comisar, doamnelor şi domnilor, aş dori să încep prin a-l felicita pe dl Manders pentru activitatea sa în legătură cu acest raport şi să le mulţumesc şi colegilor care au colaborat cu dumnealui. Într-adevăr, numai faptul că această propunere simplifică şi îmbunătăţeşte cadrul normativ în vigoare, reunind într-un singur regulament întreaga legislaţie existentă - trei directive de bază privind denumirea şi etichetarea produselor textile - este în sine un fapt important.
Totuşi, în afară de acest lucru, această propunere va avea un impact pozitiv asupra actorilor privaţi şi a autorităţilor publice şi va permite, de asemenea, dezvoltarea unor noi fibre, încurajând astfel inovarea în sectorul textil şi al îmbrăcămintei. Această revizuire va intensifica, de asemenea, transparenţa în procesul de adăugare a fibrelor noi la lista de denumiri armonizate de fibre. Se pare că nu mai există îndoieli că acest regulament va aduce avantaje actorilor implicaţi.
Să luăm în considerare industria textilă, care va beneficia de reducerea costurilor administrative şi de posibilitatea de a comercializa fibre noi mai rapid. La rândul lor, autorităţile din statele membre nu vor trebui să transpună modificările în legislaţia naţională, ceea ce va permite o reducere semnificativă a costurilor pentru acestea. În plus, consumatorii vor primi garanţia că fibrele denumite prezintă caracteristici specifice şi vor beneficia, de asemenea, de faptul că fibrele noi vor ajunge pe piaţă mai devreme. Introducerea acestor fibre este importantă pentru industria europeană ca motor de promovare a inovării, sporind în egală măsură volumul de informaţii transmise consumatorilor.
În contextul actual al lumii globalizate şi al economiilor emergente, cu pieţe din ce în ce mai extinse în care circulă milioane de produse fabricate de milioane de întreprinderi, angajamentul pentru inovare şi rapiditatea cu care această inovare ajunge la consumatori este absolut crucială pentru întreprinderi, în special pentru întreprinderile mici şi mijlocii (IMM-uri). Aplicarea acestui regulament ar putea spori nivelul de competitivitate a IMM-urilor. Prin acest nou regulament, cu siguranţă că întreprinderile mici şi mijlocii îşi vor mări cota de piaţă şi, astfel, vor contribui la ocuparea forţei de muncă în Europa.
Sylvana Rapti
(EL) Domnule preşedinte, există o expresie care spune că "viaţa omului atârnă de un fir de aţă”. Imaginaţi-vă ce s-ar întâmpla dacă firul nu ar fi puternic, dacă nu ar fi făcut din materialul adecvat; acea viaţă ar putea fi pierdută. Spun acest lucru pentru a ilustra importanţa firelor şi a ţesăturii.
Aceasta nu este doar o chestiune de natură tehnică. Nu dezbatem aici un raport tehnic. Consider că excelentul raport elaborat de dl Manders, pentru care îi mulţumesc, are o dimensiune politică, o dimensiune care afectează comerciantul şi producătorul: cu acest regulament, munca acestora va fi mai uşoară şi mai rapidă.
Are o dimensiune politică care afectează consumatorii şi, prin extensie, piaţa internă; o dimensiune politică care ridică probleme etice. Trebuie să ştim de unde provine un produs, unde a fost fabricat. Eticheta "made in” nu este o chestiune de natură tehnică. Este, în opinia mea, mai presus de toate, o chestiune profund politică. Atunci când ştim din ce ţară provine un produs, avem informaţii cu privire la modul în care a fost fabricat, tipul de muncă folosit acolo, drepturile lucrătorilor şi măsura în care acestea sunt respectate.
Noi, aici, în calitate de cetăţeni ai Uniunii Europene, nu suntem tehnocraţi care merg cu ochii închişi. Suntem persoane care gândesc, legiferează şi acţionează în numele altor persoane. Astfel, marcajul "made in” poate fi o procedură tehnocrată cu o amplă dimensiune politică şi trebuie să o consolidăm. În opinia mea, contribuţia noastră va avea un rol important în acest sens.
Daniel Caspary
(DE) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, am avut întotdeauna o simpatie faţă de dna Rühle, însă este pentru prima oară în şase ani când dumneaei a exprimat propriile mele gânduri pe o temă. Şi eu am sentimentul că, din nefericire, suntem pe punctul de a combina două dosare într-un mod care nu este util cetăţenilor Uniunii Europene, Parlamentului, Comisiei sau Consiliului.
Suntem cu toţii de acord că etichetarea produselor textile este un subiect prioritar pe agenda consumatorilor şi că este necesară găsirea urgentă a unei soluţii. Totuşi, trebuie să avem grijă să nu amestecăm aici două lucruri diferite. N-am mai întâlnit ceva asemănător până acum aici în Parlament: Comisia pentru comerţ internaţional dezbate în prezent o propunere de regulament din partea Comisiei, după care exact aceeaşi temă este strecurată în alt dosar.
Mă refer în mod concret la marcajul de origine "Made in”. Nu voi intra în detalii privind toate aspectele care vor fi supuse dezbaterii în cadrul comisiei în următoarele săptămâni şi luni în contextul regulamentului privind marcajul "Made in”, de exemplu, care este ţara de origine a unui produs care a fost conceput în Italia, fabricat cu piele prelucrată în Argentina şi bumbac din Turkmenistan care a fost ţesut într-o fabrică din China, cusut în Vietnam, după care a fost călcat şi ambalat ca o cămaşă întreagă în Italia ? De unde provine acest produs? Putem reuşi să ajungem la o normă pentru consumatori?
Sunt absolut convins că, dacă am putea proceda astfel, acest aspect nu ar fi inclus în regulamentul pe care îl dezbatem astăzi, ci mai degrabă în proiectul pentru care dna Muscardini este responsabilă. Aş fi foarte recunoscător dacă cele două teme ar fi separate din nou la a doua lectură. Am convingerea că, prin combinarea şi abordarea comună a acestor aspecte nu aducem niciun serviciu consumatorilor, Parlamentului, Comisiei sau Consiliului. În mod cert, aş fi mulţumit dacă am putea găsi o soluţie care să prevină cu adevărat blocarea acestui regulament.
Gianluca Susta
(IT) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, mulţumesc raportorului, precum şi raportorilor alternativi, comisarului Tajani, sau mai bine zis vicepreşedintelui Tajani, pentru răspunsurile punctuale şi precise pe marginea unor puncte esenţiale.
Acum optsprezece ani, Universitatea din Barcelona a efectuat un studiu care concluzionase că industria textilă urma să dispară din Europa până în anul 2000. Suntem în 2010, iar această profeţie sumbră nu s-a adeverit, fapt care s-a datorat unui motiv simplu: acela că cercetarea şi inovarea dezvoltată în Europa şi în ţările care şi-au menţinut industria de prelucrare - deoarece nu au fost doar centre de cercetare, ci centre de cercetare aplicată industriei - au garantat producţia de fibre noi, inovatoare. De aici necesitatea acestui regulament în locul unei directive, pentru a garanta flexibilitatea, a proteja consumatorii în ceea ce priveşte etichetarea şi a garanta indicarea ţării de origine.
Domnule vicepreşedinte Tajani, cred că este util să ne imaginăm un viitor în care să existe şi un observator european pentru protejarea sănătăţii şi siguranţei, cu alte cuvinte, o autoritate care să tuteleze această originalitate. Cred că trebuie să ajungem la un consens asupra acestui aspect pozitiv din acest raport.
Elisabetta Gardini
(IT) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, cred că suntem cu toţii de acord asupra abordării propunerii de regulament care se dezbate astăzi, în special asupra aspectelor legate de simplificarea birocraţiei, promovarea unei industrii mai inovatoare, claritate şi, mai presus de toate, legate de consumatori, şi ţin să subliniez acest aspect.
Din acest motiv, aş dori să subliniez aspectul referitor la ţara de origine, deoarece consider că este un element indispensabil: consumatorii din ziua de astăzi doresc să fie informaţi şi în mod sigur ţara de origine este una dintre cele mai delicate informaţii pe care le putem furniza consumatorilor. Cred că, dacă ne uităm la orice piaţă din orice oraş european, vom constata că oamenii sunt preocupaţi de ceea ce cumpără: doresc să ştie ceea ce cumpără, din ce este făcut acel produs şi de unde provine acel produs. Fără îndoială, sunt informaţii extrem de sensibile şi importante, şi sunt importante deoarece Uniunea Europeană a devenit o valoare adăugată, Uniunea Europeană este o garanţie a siguranţei şi a protecţiei consumatorilor.
Atât noi, cât şi consumatorii ştiu că în ţările din afara UE există - şi o spunem cu regret, însă ştim că este adevărat şi nu are rost să ne ascundem, doamnelor şi domnilor - există reguli mai puţin stricte, legi mai puţin stricte, mai puţin orientate către multe dintre aspectele care au fost deja menţionate de mulţi dintre colegii mei: condiţiile de muncă, protecţia minorilor, protecţia femeilor, protecţia muncitorilor, dar şi vigilenţă cu privire la norme şi la substanţele folosite.
De prea multe ori, faptele relatate în presă ne-au atras atenţia cu privire la cazuri de alergii la copii şi femei. Vorbim cu medicii, cu pediatrii, cu ginecologii şi ştim că există cazuri, din păcate răspândite, de folosire a produselor şi substanţelor periculoase pentru sănătate. Aş dori să mai amintesc încă un lucru: nu este vorba de protecţionism, ci mai degrabă de crearea unor condiţii egale pe piaţa mondială, deoarece mulţi dintre partenerii noştri, precum Statele Unite, Canada şi Japonia au adoptat deja acest tip de etichetare.
Andreas Schwab
(DE) Domnule preşedinte, domnule comisar, am urmărit întreaga dezbatere pe marginea Directivei privind etichetarea produselor textile şi doresc să menţionez în primul rând că este important pentru Grupul Partidului Popular European (Creştin-Democrat) ca acei consumatori care doresc să aibă aceste informaţii atunci când cumpără textile să le primească într-adevăr.
Propunerea raportorului de a recurge mai des la tehnologie şi a folosi doar un număr de identificare pe produsul în sine - mai degrabă decât o etichetă care devine din ce în ce mai lungă - informaţiile fiind accesibile în alte documente, poate prin internet, i-ar ajuta în mod cert pe cei care caută informaţii foarte detaliate. De asemenea, i-ar ajuta pe cei care nu doresc astfel de informaţii, deoarece aceştia nu ar mai fi nevoiţi să le citească pe articolul de îmbrăcăminte.
În al doilea rând, studiul propus de raportor şi de raportorii alternativi - cărora aş dori să le mulţumesc încă o dată cu această ocazie - ridică o serie de probleme care ar trebui examinate separat, dar dacă ar fi abordate în comun, este probabil ca această propunere să întâmpine opoziţia fermă a Consiliului. Acest lucru este cu atât mai regretabil cu cât această propunere ar putea avea o importanţă esenţială pentru industria textilă europeană, deoarece fibrele foarte inovatoare ne-ar oferi un avantaj pe piaţa mondială extrem de competitivă. Dacă acest regulament nu este aprobat, este posibil să fim dezavantajaţi într-o anumită măsură.
Nu ar trebui să înlăturăm preocupările justificate exprimate în amendamentele adoptate în comisie, însă în momentul de faţă ar trebui să ne concentrăm asupra aprobării acestei propuneri în versiunea originală a Comisiei. Poate că ar trebui să revenim la aspectele legate de indicarea originii şi omogenitatea mărimilor, după cum a spus dl Caspary.
Sper că vom reuşi să găsim o soluţie în acest dosar şi să facem acest lucru cât mai curând posibil la a doua lectură. De asemenea, sper că vom stabili aspectele importante în cursul celei de-a doua lecturi şi că nu vom acorda prea mult timp aspectelor periferice.
Marco Scurria
(IT)Domnul preşedinte, doamnelor şi domnilor, ţin să particip la această dezbatere deoarece ne pregătim să votăm pentru o măsură pe care o consider extrem de importantă: este importantă pentru raţionalizarea activităţii întreprinderilor noastre, dar în special pentru protecţia consumatorilor. Cine cumpără trebuie să ştie ce cumpără, iar cei care caută calitatea trebuie să o găsească! Însă este importantă şi pentru a şti care este durabilitatea socială a produselor cumpărate.
Cineva a menţionat deja acest lucru, însă doresc să insist asupra sa deoarece consider că este un fapt specific care trebuie să reiasă din această discuţie din Parlamentul European. Vreau să ştiu dacă un anumit produs este fabricat într-un loc în care lucrătorii sunt protejaţi, doresc să ştiu dacă acel produs implică exploatarea prin muncă a copiilor, doresc să ştiu dacă acel produs este rezultatul unei concurenţe neloiale.
Aşadar, sper ca această măsură să fie în curând extinsă şi la alte sectoare ale producţiei şi artizanatului, deoarece consider şi concluzionez că această măsură va aduce Europa mult mai aproape de cetăţeni şi pentru aceasta adresez mulţumiri raportorilor care au elaborat-o, Comisiei şi dlui comisar Tajani pentru susţinerea acordată acestei măsuri.
Mairead McGuinness
Domnule preşedinte, multe aspecte din această dezbatere privind textilele îşi au ecoul în dezbaterile despre alimente, originea şi modul de etichetare a acestora. Este interesant că o pizza produsă, de exemplu, în Irlanda, poate conţine ingrediente care provin din 60 de ţări diferite. Etichetarea corectă este o problemă foarte complexă.
Una dintre chestiunile menţionate este preocuparea consumatorilor cu privire la modul de producţie a bunurilor, la bunăstarea lucrătorilor şi la standardele de mediu. Am urmărit un reportaj foarte tulburător pe CNN despre statul Pearl River din China. Capitala blugilor Europei se află pe malul acelui râu, care este foarte poluat deoarece produsele chinezeşti ieftine sunt exportate în UE, SUA şi pe alte pieţe, iar consumatorii le cumpără. Aşadar, deşi spunem că, în general, consumatorii doresc informaţii pentru a face alegeri potrivite, mulţi dintre aceştia par să ignore informaţiile pe care le deţin, iar alegerea lor se bazează pe preţ. Cred într-adevăr că este nevoie de o discuţie mai amplă cu privire la producţia şi consumul durabil în toate domeniile - alimente şi, desigur, textile.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, mulţumindu-i raportorului, dlui Manders, precum şi raportoarei alternative, dnei Comi, aş dori, cu tot respectul, să îmi exprim dezacordul faţă de dna Rühle.
În opinia dumneaei, este greşit să se includă în acest regulament standardele "made in”; însă unde ar trebui să includem aceste standarde pe care consumatorii şi micile întreprinderi din Europa le-au aşteptat timp de atâţia ani? În opinia dumneaei, scopul acestui regulament ar fi deschiderea pieţei pentru fibrele noi, pentru inovare, pentru un sistem de codificare mai rapid, fără a indica însă ţara de origine, deoarece Europa care se teme, Europa care ascunde, Europa care nu clarifică lucrurile, Europa care nu spune unde sunt produse bunurile trebuie să accelereze fabricarea de noi fibre, însă nu trebuie să dezvăluie consumatorilor unde sunt fabricate produsele textile.
Ce sens are acest sistem cu viteze duble? De ce trebuie să întreţinem ideea că Europa este birocratică, neclară şi, chiar mai rău, induce teamă şi evită clarificarea lucrurilor? Dorim să fie aprobate normele privind standardele "made in” cât mai curând posibil pentru un motiv simplu - sunt pe cale să închei, domnule preşedinte - şi anume, acela că dacă un produs poartă menţiunea scrisă "Fabricat în Europa”, înseamnă că acel produs, cu acea etichetă, nu a fost realizat cu solvenţi toxici sau nocivi pentru mediu, că nu a fost prelucrat de copii transformaţi în sclavi sau de femei exploatate, nu a fost realizat de lucrători exploataţi, cu orare de muncă extenuante şi fără garanţii sanitare, asigurări sociale şi salarii.
Expresia "Fabricat în Europa” este o garanţie pentru consumator, dar şi o garanţie privind modul de realizare a produsului. Trebuie să fim mândri de această sintagmă şi trebuie să ne asigurăm că va fi introdusă imediat. De aceea susţinem propunerea, aşa cum a fost depusă de către comisia competentă şi îi mulţumim deja dlui comisar Tajani pentru importantele reasigurări pe care le-a dat Parlamentului în acest sens.
Seán Kelly
Domnule preşedinte, cred că este bine că avem o discuţie pe o temă care îl afectează pe fiecare cetăţean, deoarece aproape fiecare cetăţean este consumator şi cumpărător de produse textile.
Etichetarea este, de asemenea, foarte importantă. Îmi amintesc că m-am amuzat de câteva ori în ţara mea acum câţiva ani când găseam câte un produs pe care era scris 'Deantús na hÉireann' - 'Produs în Irlanda', dar se putea dezlipi eticheta şi dedesubt scria 'Fabricat în China'; cu alte cuvinte, consumatorii fuseseră înşelaţi.
Am realizat multe de atunci, însă trebuie să continuăm în această direcţie. Aspectele menţionate în special de Lara Comi privind produsele din ţările terţe sunt foarte importante. Am fost mult prea severi cu propriile noastre ţări, însă nu şi cu ţările terţe. Acest lucru este valabil şi pentru sectorul agricol, iar propunerile viitoare ale Mercosur, în special, confirmă acest aspect. Aşadar, sunt în favoarea acestor măsuri.
În cele din urmă, sugestia referitoare la omogenizarea mărimilor pe întreg teritoriul Uniunii Europene este foarte bună. Acest lucru va permite oamenilor să cumpere mult mai uşor şi va crea un simţ al Uniunii Europene fără să dea naştere unui suprastat despre care este oarecum îngrijorat stimatul conte.
Ilda Figueiredo
(PT) Domnule preşedinte, discuţia referitoare la indicarea originii pe etichetele şi ambalajele produselor textile şi a articolelor de îmbrăcăminte este foarte importantă pentru protejarea drepturilor consumatorilor, dar şi pentru protejarea forţei de muncă şi a producţiei în sectorul textil şi al vestimentaţiei din ţările noastre.
Dorim să luptăm împotriva practicilor de dumping social şi a muncii copiilor şi să protejăm drepturile sociale şi mediul. Etichetarea trebuie să permită consumatorilor să facă o alegere clară şi să se implice în îmbunătăţirea viitorului pentru toată lumea, atât în Uniunea Europeană, cât şi în alte ţări. Prin acest proces de indicare clară a originii şi a conţinutului produselor vom putea să facem alegeri mai conştiente; acesta va contribui la construirea unui viitor mai bun.
Antonio Tajani
Domnule preşedinte, împărtăşesc opinia celor care consideră că această propunere de regulament are în mod cert conotaţii de natură tehnică, însă prezintă şi o importanţă politică: este important din punct de vedere politic deoarece priveşte interesele cetăţenilor europeni, deoarece simplificăm normele, ceea ce implică facilitarea muncii pentru cetăţeni, facilitarea muncii pentru toate întreprinderile active în acest sector.
Oferim un serviciu cetăţenilor deoarece opinia prevalentă a Parlamentului este în favoarea etichetării şi prin urmare oferim cetăţenilor posibilitatea de a şti ce fel de produs cumpără. Aceasta înseamnă că garantăm sănătatea acestora şi drepturile lor inalienabile - sunt de acord cu ideile expuse de dna Gebhardt în discursul dumneaei, dar şi cu cele ale dnei Figueiredo.
Avem, de asemenea, angajamentul de a apăra industria textilă europeană: nu putem uita că acest sector a înregistrat pierderi semnificative ale locurilor de muncă, uneori ca urmare a concurenţei neloiale. Avem datoria să apărăm competitivitatea întreprinderilor noastre pe piaţa mondială şi trebuie să împiedicăm practicile de dumping în Uniunea Europeană. A proteja sectorul textil înseamnă a proteja mii şi mii de locuri de muncă şi, în acelaşi timp, a apăra drepturile cetăţenilor.
Prin aprobarea acestui text, vom putea tutela o serie de interese care, în opinia mea, respectă întotdeauna valorile Uniunii Europene. Cred că dl Kelly are dreptate şi aş dori să-l reasigur pe lordul Dartmouth, care a evocat superstatul, chiar dacă domnia sa a părăsit Camera.
Nu cred că Uniunea Europeană este Leviatanul modern al lui Hobbes; este doar o instituţie care întruchipează principiile solidarităţii şi subsidiarităţii, apără drepturile omului, este implicată în protejarea economiei sociale de piaţă, iar piaţa în sine este un instrument de creare a politicii sociale; aşadar, nu există nicio acţiune menită să limiteze libertatea nimănui, ci pur şi simplu să apere drepturile a jumătate de miliard de cetăţeni europeni care trăiesc în Uniune.
Poziţia Comisiei faţă de amendamentele Parlamentului
Raportul Manders
Comisia poate accepta amendamentele 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 10, 15, 17, 18, 20, 22, 23, 26, 29, 33, 34, 35, 39, 41, 42, 43, 44, 46, 52 şi 61.
Comisia poate accepta în principiu amendamentele 8, 9, 11, 12, 13, 14, 16, 21, 24, 25, 27, 28, 30, 31, 32, 36, 40, 45,47, 48, 49, 50, 51, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 62, 64, 65, 66, 67, 69, 70 şi 72.
Comisia nu poate accepta amendamentele 19, 37, 38, 63, 68 şi 71.
Toine Manders
Sunt onorat că un număr atât de mare de vorbitori sunt prezenţi în această seară de luni pentru a discuta un raport tehnic şi că sprijinul acordat acestuia este atât de amplu.
Unii dintre colegii mei au exprimat opinii critice, afirmând că nu ar trebui să forţăm sfera de aplicare a raportului şi că aceasta nu ar trebui extinsă. Înţeleg acest lucru, însă aş dori să subliniez cuvintele colegei mele, dna Gebhardt, în această privinţă. În anumite situaţii, este necesar să se profite de situaţie pentru a reuşi un anumit lucru, iar eu consider că există posibilităţi foarte mari să se continue în această direcţie.
Este important ca mâine să avem un sprijin amplu şi am perceput acest sprijin din reacţiile multor colegi. Parlamentul va avea astfel un excelent punct de plecare, în special pentru negocierile cu Consiliul, deoarece consider, precum Comisia - şi îi mulţumesc dlui comisar pentru poziţia sa clară - că Parlamentul va putea crea mâine o situaţie care va conduce în cele din urmă la o încheiere reuşită a negocierilor cu Consiliul.
Obiectivul acestei propuneri este crearea unei legislaţii mai bune în viitor, deoarece oamenii cumpără din ce în ce mai mult pe internet şi, prin urmare, avem nevoie de o piaţă internă care să funcţioneze, în care 500 de milioane de consumatori să poată obţine informaţiile dorite în mod corect. Începem cu sectorul textilelor şi sper ca acesta să fie extins în cele din urmă la toate produsele care se vând pe piaţa internă. Intenţia nu este aceea de a furniza informaţii mai numeroase, ci mai clare, având o singură bază europeană; dacă s-ar reuşi acest lucru, aş fi foarte mulţumit.
În concluzie, dle preşedinte, aş dori să menţionez doar că am luat o decizie conştientă de a nu ajunge la un acord cu Consiliul la o singură lectură. În opinia mea, ar trebui să urmăm procedura obişnuită mult mai des, iar Parlamentul, plenul, ar trebui să aprobe raportul depus de Comisia pentru piaţa internă şi protecţia consumatorilor înainte de a iniţia negocierile cu Consiliul şi Comisia pentru a ajunge la o concluzie. Cred că democraţia ar fi erodată dacă am ajunge la un acord chiar înainte de discuţiile din plen. Astfel, sper că mulţi colegi vor urma acest exemplu şi că toate dosarele vor fi analizate urmând procedura obişnuită, la prima şi a doua lectură.
Sper că mâine vom obţine un rezultat pozitiv şi că acest punct de plecare - cu un sprijin amplu - ne va permite să ocupăm o poziţie excelentă pentru a câştiga finala împotriva Consiliului, pentru a vorbi în termeni fotbalistici.
Preşedinte
Dezbaterea a fost închisă.
Votarea va avea loc mâine (marţi, 18 mai 2010).
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Sergio Berlato  
Industria textilă din Uniunea Europeană a întreprins un lung proces de restructurare şi inovare tehnologică pentru a face faţă importantelor provocări economice pe care le-a întâmpinat acest sector în ultimii ani. În opinia mea, prin armonizarea şi standardizarea aspectelor privind etichetarea produselor textile, raportul aflat în discuţie permite atât facilitarea liberei circulaţii a acestor produse pe piaţa internă, cât şi asigurarea unui nivel înalt şi uniform de protecţie a consumatorilor în Uniunea Europeană. Prin urmare, sprijin invitaţia adresată Comisiei de a prezenta un raport Parlamentului European şi Consiliului privind noile cerinţe de etichetare în termen de doi ani de la punerea în aplicare a noului regulament. Acest lucru va avea dublul scop de a simplifica etichetarea produselor textile şi de a furniza consumatorilor informaţii precise şi comparabile privind proprietatea, originea şi mărimea produselor textile. În atingerea acestor obiective, consider că este necesar să ne asigurăm că extinderea etichetării obligatorii nu implică sporirea costurilor pentru întreprinderi, în special pentru cele mici şi mijlocii. În momentul de faţă, nu există suficiente dovezi care să demonstreze efectele asupra sănătăţii umane a substanţelor alergene sau periculoase folosite în fabricarea/prelucrarea produselor textile. Prin urmare, invit Comisia să efectueze un studiu de evaluare a acestor efecte.
Andreas Mölzer  
Încă o dată, etichetarea ecologică promite ceva destul de diferit faţă de ceea ce oferă în realitate - este suficient să ne gândim la scandalul referitor la "bumbacul organic” sau la recenta farsă a biochimicalelor. În primul rând, pe piaţa produselor ecologice apare încă o confuzie a etichetelor şi a mărcilor - lucru pe care UE l-ar putea simplifica odată pentru totdeauna, având în vedere că de obicei este campioană la acest capitol; şi, în al doilea rând, este timpul ca UE să accepte bumbacul modificat genetic. Dacă va trebui să aşteptăm rezultatele studiilor asupra posibilelor efecte ale substanţelor dăunătoare, atunci, între timp, bumbacul modificat genetic ar trebui să fie măcar menţionat pe etichetă. De asemenea, a sosit momentul ca UE să facă ceva cu privire la "identificarea prin frecvenţe radio”. Nu putem avea etichete electronice aplicate textilelor fără informarea părţilor implicate, în timp ce aşteptăm în continuare regulamentul privind cerinţele de etichetare. Dacă pietonii vor deveni vizibili prin vestimentaţia RFID, va fi posibilă monitorizarea persoanelor la fiecare pas. Având în vedere presiunea privind respectarea corectitudinii politice, oamenii vor trebui să fie în curând extrem de atenţi la instituţiile pe care le-au vizitat atunci când poartă vestimentaţie RFID. Totuşi, poate că în viitor va fi suficient ca oamenii să îşi şteargă numărul RFID din Google Street View. În mod alternativ, cipurile ar putea declanşa alarmele de securitate în aeroporturi. George Orwell nu şi-ar fi putut imagina aşa ceva; am întrecut cu mult viziunea sa privind o societate a supravegherii.
