Artimųjų Rytų taikos proceso padėtis (diskusijos) 
Pirmininkas
kitas klausimas - Sąjungos vyriausiosios įgaliotinės ir Komisijos pirmininko pavaduotojos pareiškimas dėl Artimųjų Rytų taikos proceso eigos.
Catherine Ashton
Komisijos pirmininko pavaduotoja-Sąjungos vyriausioji įgaliotinužsienio reikalams ir saugumo politikai. - Pone pirmininke, dėkoju už progą dalyvauti šios dienos diskusijoje apie Artimųjų Rytų taikos procesą ir esu nepaprastai suinteresuota išklausyti šiuo klausimu gerbiamų Parlamento narių. Manau, kad tikrai reikia ir labai svarbu siekti pažangos taikos procese.
Kaip šiandien jau kalbėjome šiame Parlamente, mūsų Pietų kaimyninėse šalyse ir apskritai Artimuosiuose Rytuose sparčiai vyksta pokyčiai. Jau stebėjome istorinius įvykius Tunise ir Egipte ir tebesitęsiantį smurtą Libijoje, taip pat žinome apie tebevykstančius protestus Jemene, Bahreine ir kitur. Regione siaučiant suirutei kai kas sakė, kad ne laikas skirti visą dėmesį įstrigusiam Izraelio ir Palestinos taikos procesui, bet, mano nuomone, turi būti kaip tik priešingai. Šiuo metu net svarbiau užbaigti šį procesą, kuris būtų svarbiausias indėlis siekiant taikos ir stabilumo regione.
Su tokia mintimi lankiausi regione sausio ir vasario mėn. ir, kalbėdama su prezidentu M. Abbas ir ministru pirmininku B. Netanjahu, įtikinėjau juos, kad didesnio abiejų tautų saugumo labui turėtų būti rastas sprendimas. Taip pat manau, kad Europos Sąjungai šiame procese tenka svarbus vaidmuo. Užsienio reikalų taryba labai aiškiai išdėstsavo poziciją, paskutinį kartą gruodžio mėn. Tarybos išvadose.
Vienintelis perspektyvus pasirinkimas yra susitarti visais galutinio statuso klausimais. Siekiant tikros taikos, reikia rasti sprendimą dėl Jeruzalės, kaip abiejų valstybių sostinės, statuso, ir dėl to, kaip Izraeliui ir nepriklausomai, demokratiškai bei gyvybingai Palestinos valstybei taikiai ir saugiai gyventi vienai šalia kitos. ES pozicija dėl gyvenviečių aiški: gyvenvietės neteisėtos, kliudo užtikrinti taiką ir dėl jų kyla pavojus, kad bus neįmanoma pasiekti susitarimą dėl dviejų valstybių.
Vasario 5 d. pirmininkavau Ketverto susitikime Miunchene. ES atvyko į šį susitikimą turėdama tikslą suteikti jam energijos ir manau, kad mums pavyko tai pasiekti. Kartu su savo partneriais iš JT, JAV ir Rusijos susitarėme dėl plataus užmojo darbotvarkės. Praėjusią savaitę Ketverto atstovai, pirmininkaujant Politikos skyriaus direktorei ir EIVT generalinio sekretoriaus pavaduotojai Helgai Schmid, pirmą kartą susitiko su Palestinos derybininkais. Rytoj Ketverto atstovai pirmą kartą susitiks su Izraelio derybininkais.
Dabar atstovai jau rengia kitus svarbius susitikimus, kuriuose vėl susitiks Ban Ki-moon, Rusijos užsienio reikalų ministras P. Lavrov, sekretorH. Clinton ir aš. Bet tam, kad dviejų valstybių planas taptų tikrove, reikia, kad abi valstybės būtų gyvybingos. Dėl to svarbu, kad ES būtų didžiausia palestiniečių rėmėja. Esame pasiryžę ir toliau remti jų valstybės kūrimo planą ir jo įgyvendinimą - ir politiškai, ir finansiškai.
Šiems reikalams jau patvirtinome 100 mln. EUR paramos paketą iš 2011 m. skirtų 300 mln. EUR. Lėšos institucijų kūrimui buvo dar padidintos siekiant sustiprinti palestiniečių pajėgumus siekiant valstybingumo. Šis darbas nepaprastai svarbus kuriant būsimą Palestinos valstybę ir ieškant dviejų valstybių plano įgyvendinimo būdų.
Kaip gerbiami Parlamento nariai jau žino, du kartus lankiausi Gazoje ir po susitikimų su verslininkais, pilietine visuomene ir ypač su miniomis vaikų pasiūlėme išsamų paramos paketą, sutelkdami dėmesį į Karem Shalom perėjimo punkto infrastruktūrą, įrangą ir kadrų parengimą. To ypač reikia spartesniam prekių judėjimui, kad eksportas padėtų atkurti ekonomiką. Per abu vizitus į Gazą raginau suteikti daugiau galimybių žmonėms plėtoti ekonomiką, kurti darbo vietas ir savo vaikų ateitį. Taip pat raginau ir teberaginu paleisti į laisvę Giladą Shalitą.
Balandžio 13 d. aš, kaip renginio šeimininkė, priimsiu Norvegijos vadovaujamą Specialų ryšių komitetą; mes svarstome donorų konferencijos, kuri vyks birželį, galimybes. Gerbiamų Parlamento narių žiniai vasario 22 d. vyko naudingas ir produktyvus pasikeitimas nuomonėmis su Izraelio atstovais Asociacijos Taryboje, kur buvo kalbama apie Artimųjų Rytų taikos procesą, taip pat svarstytos kitos regiono problemos, ypač pokyčiai, vykstantys regione. Buvo diskutuojama ir dėl mūsų tarpusavio ryšių bei dėl to, kaip geresnis bendradarbiavimas gali padėti įgyvendinti dabartinį veiksmų planą ir siekį rasti sprendimą.
Taip pat džiaugiuosi Izraelio pasiryžimu rytoj susitikti su Ketverto atstovais, bet primygtinai siūlau Izraeliui dabar imtis pozityvių veiksmų sprendimui rasti ir skatinti bei palaikyti žingsnius siekiant tiesioginių derybų. Kaip sakiau, manau, kad tai atitinka abiejų šalių interesus šiame regione, taip pat manau, kad ministrui pirmininkui B. Netanjahu tenka svarbiausias vaidmuo padedant paspartinti derybas.
Gerbiami Parlamento nariai, nekantriai laukiu, ką jūs pasakysite, todėl dabar darau pertrauką. Manau, mes visi šiame Parlamente trokštame, kad šis konfliktas pagaliau baigtųsi ir abi šalys rastų sprendimą stabilumui Izraelio ir Palestinos žmonėms užtikrinti, kuris taip pat padėtų stiprinti regiono stabilumą ir saugumą. Primygtinai raginu tai padaryti ir tikiuosi, kad netrukus taip ir atsitiks.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
Pone pirmininke, baroniene C. Ashton, ponios ir ponai, visai teisingai pasakėte, baroniene C. Ashton, kad padėtis Viduržemio jūros regiono pietuose atitraukia dėmesį nuo konflikto Artimuosiuose Rytuose ir taikos proceso, kuris trunka jau beveik 30 metų ir, atrodo, yra įstrigęs.
Kaip parodjūsų vizitas, dabarties įvykiai ir bendra padėtis regione paveikir šį procesą. Atsižvelgdamas į šio vizito aplinkybes norėčiau paprašyti jūsų pateikti nuomonę ir kai kuriais kitas klausimais.
Šįryt svarstėme sunkumus, kurių patiria Jungtinių Tautų Saugumo Taryba, siekianti dar vienos rezoliucijos dėl neskraidymo zonos virš Libijos nustatymo. Kokiu mastu, jūsų nuomone, taikos procesą ir pagrindinio veikėjo patikimumą paveikpastarasis rezoliucijos, smerkiančios gyvenviečių statybą Palestinos teritorijoje, veto? Kaip, jūsų nuomone, Saugumo Tarybos neryžtingumas paveiks B. Obamos administracijos įsipareigojimą tęsti šias derybas?
Antra, ką manote apie Palestinos nacionalinės administracijos sprendimą surengti prezidento ir įstatymų leidžiamosios valdžios rinkimus iki rugsėjo mėn. ir organizacijos "Hamas" sprendimą juose nedalyvauti?
Ir dar, baroniene C. Ashton, norėčiau išgirsti, kokį, jūsų nuomone, poveikį Palestinos pusei, Izraelio Vyriausybei ir abiem pusėms padaratgarsiai, kuriuos sukėlPalestinos vyriausiojo derybininko, "WikiLeaks" išspausdinus dokumentus, atsistatydinimas ir po to sekęs postų perskirstymas Palestinos nacionalinėje administracijoje.
Véronique De Keyser
Pone pirmininke, baroniene C. Ashton, visą dieną kalbėjome: didžiulviltis, gimusi po revoliucijų arabų pasaulyje, rodo mums, kad demokratija yra tai, ko visi siekiame, ir čia nėra jokių išimčių. Teisgyventi laisvai yra principas, kuris turi būti visuotinai pripažintas.
Tai taikytina ir palestiniečiams, kai, šią sekundę, ypač Gazoje, jauni palestiniečiai - o jų nesuskaičiuojama daugyb- neturi jokios perspektyvos, jokios ateities, jokių galimybių išsimokslinti, keliauti, o kai kada ir naudotis sveikatos apsauga arba gauti valgyti. Tai, be abejo, nepriimtina. Mums suprantami šie jausmai; manau, jie suprantami beveik kiekvienam.
Vis dėlto klausiu savęs ir nesuprantu - leiskite kalbėti be užuolankų - ką Europos Sąjunga mėgina pasiekti asociacijos susitarimu. Jūs apie tai kalbėjote. Aš perskaičiau asociacijos susitarimo protokolą. Net jei Europos Sąjunga daugeliu atžvilgių ir pasmerktarptautinės teisės pažeidimus, kaip nurodėte anksčiau, mes parengėme rinkinį paskatų - jūs vadinate tai teigiamomis paskatomis - žemės ūkio, žuvininkystės, aplinkos apsaugos, policijos apsaugos, teisės, transporto, kosmoso, mokslinių tyrimų intensyvinimo srityse, bet ACCA susitarime - nenumatyta jokių garantijų gauti ką nors mainais.
Jūs kvietėte Izraelio atstovus į Ketverto vadovų susitikimą, bet jie nepasirodė. Aš nenoriu, baroniene C. Ashton, jūsų kritikuoti. Žinau, kad dėjote daug pastangų; jūs skiriate daug jėgų šiam klausimui. Aš net nenoriu jums sakyti, kad tos teigiamos paskatos neefektyvios. Norėčiau paklausti, ar šiandien, be sankcijų, dar turime teisę panaudoti kitokio pobūdžio spaudimą? Ar dar turime teisę siūlyti ekonominių ir prekybos paskatų, kai nuolat pažeidžiamos ir žmogaus teisės, ir daugybtarptautinės teisės normų? Aš taip nemanau, dar daugiau, tai politinklaida, atsižvelgiant į arabų pasaulyje vykstančią revoliuciją.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
ALDE frakcijos vardu. - Pone pirmininke, ponia vyriausioji įgaliotine, savo frakcijos vardu norėčiau pradėti pasakydama, kad negalime nepritarti jūsų įžanginėms mintims, tikslams, kuriuos iškėlėte, ir jūsų pastangoms, kurias dedate siekdama įžiebti gyvybę , kaip jūs pati pavadinote, "įstrigusiam" taikos procesui.
Manau, jis įstrigo, ir kad galėtume sulaukti kokios nors pažangos, turėtų būti pradėtas iš naujo. Praeitą savaitę Parlamentas turėjo garbės išklausyti Izraelio užsienio reikalų ministro pavaduotoją, atvykusi pateikti savo argumentus. Jis primygtinai ragino mus, viena vertus, negalvoti nuolat apie tai, kas vyksta okupuotos Palestinos teritorijose, kita vertus, sutelkti savo dėmesį į tai, ką galėtume nuveikti kartu - Izraelis ir Europos Sąjunga.
Mums būtų lengviau tai daryti, jei sulauktume rimtų ženklų, kad Izraelis iš tikrųjų pasiryžęs atgaivinti taikos procesą.
Deja, man atrodo, kad Izraelis mano, jog sumaištis kai kuriose arabų šalyse suteikia jam galimybę atsikvėpti. Kaip ir ponia V. De Keyser, nuogąstauju, kad tai didelpolitinklaida. Atvirkščiai, Izraelis turi pasinaudoti tuo, kas vyksta dabar, procesui pagreitinti ir stengtis kuo greičiau sudaryti taikos susitarimą.
Margrete Auken
Pone pirmininke, norėčiau padėkoti baronienei C. Ashton už jos kalbą, kuria truputį nusivyliau. Visiškai pritariu baronienei C. Ashton, kad dabar, šiomis istorinėmis aplinkybėmis, pats laikas Palestinai ir Izraeliui šiuo klausimu žengti pirmyn. Ir vis dėlto kodėl nžodžio nepasakyta apie Palestinos pripažinimą šį rugsėjį?
Visi gerai žinome, kad laiko nebėra. Visi gerai žinome, kad ši problema turi būti sprendžiama nedelsiant ir mums žūtbūt reikia išgirsti, visų pirma iš svarbiausio ES atstovo, kad kaip tik to ir siekiame. Daugelis mūsų didžiavosi ir džiaugėsi, kai ES buvo suteiktas mandatas Saugumo Taryboje. Tai puiku, ir norėčiau už tai pasakyti ačiū. Mums tai buvo naudinga. Daug puikių pareiškimų pateikta aukštu lygiu, bet daug jų buvo netikroviški. Pasidaro nejauku, kai vėl nusileidžiame ant žemės ir susiduriame su realiomis problemomis.
Kaip minėjo ir ponia V. De Keyser, stebėjome, kaip ES pripažino, kad santykiai su Izraeliu pasiekkitą lygmenį. Tai buvo pateikta kaip paprastas formalumas konfliktams su Parlamentu išvengti, bet daug blogiau yra tai, kad Izraelio gyvenvietės plečiamos kaip niekada anksčiau. Gazos apsuptis, žinoma, nesibaigė. Deja, baronienC. Ashton, užuot kalbėjusi apie atvirumą su visomis konflikto šalimis, paminėjo tik Kerem Shalom. Iš esmės tai labai rimtas klausimas. Kodėl kalbama tik apie pinigus? Mes mokėjome ir mokame. Tai svarbu. Mes davėme pinigų Salamui Fayyadui, bet jeigu nesuteikiame jam galimybių kurti savo valstybės, tai viskas bus veltui.
Baigdama norėčiau pasakyti, kad ES patikimumas šiomis istorinėmis aplinkybėmis dabar tikrai kabo ant plauko. Jeigu išties nesuvokiame, kad mūsų gražius žodžius turi lydėti veiksmai, koks bus mūsų patikimumas, palyginti su Šiaurės Afrikos ar arabų šalimis? Atrodo, kaskart, kai prieinamas liepto galas, geriausiu atveju duodame pinigų, bet kitais atžvilgiais nedarome nieko, kad imtumėmės politinių veiksmų.
Struan Stevenson
ECR frakcijos vardu. - Pone pirmininke, baroniene C. Ashton, esu labai susirūpinęs, kad Irake nedaroma pažanga. Paskutinis sukilimas šioje šalyje - kai į gatves išėjo žmonės, ypač jauni žmonės, negalintys gauti darbo, regintys, kaip smunka ekonomika, kaip nesaugu ir kaip žudoma iš sektantiškų paskatų - buvo negailestingai numalšintas. Dvidešimt devyni žmonės žuvo, šimtai buvo sužeisti. Dabar pasirodženklų, kad Ajad Alawi, kurio "al-Iraqiya" partija kovo mėn. laimėjo rinkimus, rengiasi pasitraukti iš koalicijos, nes ministras pirmininkas Nouri al-Maliki neįvykdpažadų, duotų "al-Iraqiya" pagal koalicijos sutartį.
Jeigu taip atsitiks, atsidursime ten, kur buvome, ir vėl valdys sektantai, besilaikantys Teherano įsakymų, palaikomi al-Hakim ir Muqtada al-Sadr, ir padėtis bus nestabili, nes rinkimus laimėjusios partijos nebus vyriausybėje. Be abejo, tokia raida negali būti priimtina Artimųjų Rytų ateičiai.
Kyriacos Triantaphyllides
GUE/NGL frakcijos vardu. - (EL) Pone pirmininke, norėčiau pasinaudoti proga ir po to, kas čia buvo pasakyta, pakomentuoti ES poziciją dėl įvykių, kurie vyksta arti mūsų ir arabų pasaulyje. Šiomis aplinkybėmis stagnacija suplakama su stabilumu; tai apgailėtina pozicija, nes neatsižvelgiama į to regiono žmonių laisvės ir socialinio teisingumo lūkesčius. Vis dėlto Europos Sąjunga gali elgtis kitaip, ji gali elgtis korektiškai. Tai labai gerai parodPalestinos atvejis, bent vadinamasis "valstybės kūrimas". Jeigu arabų konflikto metu Europos Sąjunga ir nepasiuntstipraus politinio signalo, ji vis dėlto pastaruosius dvejus ar trejus metus rėmprezidento M. Abbas ir ministro pirmininko S. Fayyado vyriausybę ir jie galėjo formuoti reikalingas institucijas, taigi kitą rugsėjį turės galimybę prašyti JT pripažinti nepriklausomą Palestinos valstybę, ir tikiuosi, kad jiems tai padarius Europos Sąjunga palaikys šį prašymą.
Panašų vaidmenį Europos Sąjunga gali atlikti kitose to regiono šalyse. Tikiuosi ir prašau ją tai daryti, taip pat raginu Europos Sąjungą pradėti derybas ir susitarti su visomis šalimis, kurių piliečiai reikalauja pokyčių, ir kartu su šių piliečių atstovais nustatyti sritis, kuriose Europos Sąjunga gali padėti finansiškai ir kitu būdu, keistis patirtimi ir parengti bendras šio regiono socialines ir ekonominės plėtros programas. Taip Europos Sąjunga sieks užsibrėžtų kaimynystės politikos tikslų.
Bastiaan Belder
EFD frakcijos vardu. - (NL) Pone pirmininke, ponia vyriausioji įgaliotine, norėčiau jums pritarti dviem jūsų įžanginės kalbos klausimais. Jūs kalbėjote apie tiesiogines derybas. Praeitą savaitę turėjau garbės plačiai diskutuoti su Izraelio Vyriausybės ir Izraelio parlamento, Kneseto, atstovais. Jūs turite pasitikėti ir tikėti savo diskusijų partneriais bei tuo, ką jie sako, o jie sako, kad nori tiesioginių derybų su Palestinos nacionaline administracija. Norėčiau jūsų paprašyti pasinaudoti visomis diplomatinėmis galimybėmis, kad šios tiesioginės derybos prasidėtų, kadangi norint pasiekti taiką galų gale vis tiek reikia, kad už derybų stalo susėstų abi konflikto šalys. Turint mintyje bendras aplinkybes, kai minios arabų reikalauja sudaryti atsakingas vyriausybes, galime daryti išvadą, kad dabar atėjo persilaužimo laikas.
Mano antroji mintis - džiaugiuosi, kad paminėjote beveik penkerius metus kalinamo Gilado Shalito likimą. Kaip tik prieš savaitę kalbėjausi su jo tėvu Jeruzalės centre, ir jis klausė, ar Europai vis dar rūpi jo sūnus. Jūs man davėte atsakymą. Viliuosi, kad nenuilstamai dėsite pastangas, kad tėvas ir sūnus galėtų kuo greičiau vėl būti kartu.
Hans-Gert Pöttering
(DE) Pone pirmininke, baroniene C. Ashton, ponios ir ponai, arabų pasaulyje vyksta esminiai pokyčiai. Piliečiai kovoja už savo orumą; jie nori gyventi laisvoje, demokratinėje ir teisinėje visuomenėje - kaip ir mes. Mūsų politinir moralinpareiga - iš visų jėgų palaikyti šiam reikalui atsidavusius arabų pasaulio žmones.
Praeitą savaitgalį buvau Kaire ir Tahriro aikštėje susitikau su daugybe jaunų žmonių. Šių jaunų Kairo žmonių atvirumas, pasitikėjimas savimi ir optimizmas man padargilų įspūdį. Egiptas ir kitos arabų šalys dabar turi galimybę vystytis demokratijos linkme.
Tai ir galimybIzraeliui nelikti vienintele, be Libano, Artimųjų Rytų demokratine valstybe. Arabų šalyse vykstančiais pokyčiais reikia pasinaudoti kaip proga pasiekti taiką tarp Izraelio ir Palestinos. Turime susilaikyti nuo bet kokių veiksmų, kurie kliudytų taikai. Tai reiškia, kad gyvenviečių statybos yra provokacija prieš palestiniečius, o "Hamas" raketos yra provokacija prieš izraeliečius. Jų turi būti atsisakyta. Taika tarp Izraelio ir Palestinos, t. y. dviejų valstybių, kaip gerų kaimynių taikiai sugyvenančių abipus saugių sienų, yra įmanoma.
Dabar negalime būti silpnadvasiai ir neryžtingi; dabar laikas drąsai, ryžtui ir valstybiškam elgesiui; dabar laikas taikai Artimuosiuose Rytuose; dabar laikas demokratijai arabų šalyse.
Hannes Swoboda
(DE) Pone pirmininke, būkime sąžiningi, ne karo padėtis - nes negalime kalbėti apie taiką Artimuosiuose Rytuose - bent leido diktatoriams ir autoritariniams režimams vykdyti savo žmonių priespaudą ir sudaryti nepuolimo paktą su Izraeliu, o Izraeliui leido padaryti tą patį. Kaip matėme, tokios priemonės ir ramsčiai yra labai trapūs ir gali staiga sugriūti. Dabar jie ir sugriuvo.
Džiaugiuosi, kad Izraelis nesikišo į vidaus įvykius arabų šalyse. Deja, nesikišimo nepakanka. Kaip pasakH. G. Pottering, turime pasinaudoti proga; t. y. Izraelis turi pasinaudoti proga sudaryti tvirtą taiką su demokratinėmis valstybėmis; taiką, kuri remtųsi ne kelių diktatorių susitarimu, o būtų tikrai pagrįsta žmonių valia sudaryti taiką. Šiuo požiūriu gyvenviečių plėtra yra ne tik erzinantis dalykas, bet ir kliūtis. Be to, užsienio reikalų ministro pavaduotojo, kuris čia jau buvo cituotas, pareiškimas per derybas su mumis Briuselyje, kad bet kokiu atveju naujos teritorijos iš palestiniečių nėra atimamos, yra kazuistiškas ir kartu ciniškas. Gyvenviečių plėtra turi būti sustabdyta. Man labai liūdna, kad amerikiečiai šiuo atveju pasinaudojo veto teise, nes taip jie parodė, jog nėra suinteresuoti tikra taika.
Dabar trumpai apie rinkimus, dėl kurių kilo klausimų. Tikiuosi, kad pripažinsime rinkimus. Turime pripažinti rinkimus ir jų rezultatus kaip žingsnį demokratijos link. Tai nereiškia, kad turime pripažinti bet kokią politiką, kuri bus vykdoma po rinkimų. Tačiau neturime kartoti klaidos nuspręsdami, kas yra geras ir kas blogas rinkimų laimėtojas. Užuot tai darę, turime pripažinti, kad laimėjo demokratija.
Baigiant dar kartą apie tai, dėl ko visi sutariame: tikiuosi, sustiprinsite pastangas išlaisvinti poną G. Shalitą, kad ši problema pagaliau būtų išspręsta. Kaip ir gyvenviečių plėtra, pono G. Shalito įkalinimas iki šiol yra kliūtis tęsti prasmingą dialogą. Tikiuosi, kad mums pavyks išspręsti šias problemas taip, kad galiausiai bus pradėtos sveiku protu pagrįstos, konstruktyvios Artimųjų Rytų taikos derybos.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Pone pirmininke, kontrastai pribloškia. Revoliucija, pokyčiai arabų pasaulyje mums visiems kelia susižavėjimą. Mes mėginame padėti. Šiandien kalbėjome apie Libiją, o pastarosiomis dienomis ir savaitėmis diskutavome apie Egiptą ir Tunisą. Vis dėlto tuo pat metu taikos procesas įstrigo. Tokiomis aplinkybėmis, ponia baroniene C. Ashton, turime aiškiai pasakyti, kad tai, jog sugebėjote sušaukti Ketverto vadovų susitikimą, yra laimėjimas. Pasiekti tokį poslinkį dabar, šiuo visiško nesaugumo regione ir visiško nesaugumo Izraelyje laikotarpiu, buvo labai didelis laimėjimas. Norėčiau tai aiškiai pasakyti. Kartais šiame Parlamente jūs būnate kritikuojama. Taigi galbūt derėtų kartais ir pagirti.
Kalbant apie turinį, norėčiau aiškiai pasakyti, kad netikiu, jog Izraelis skeptiškai nusiteikęs demokratijos atžvilgiu arabų šalyse. Taip tik atrodo, nes pokyčiai dar nesibaigė. Jei demokratija ten įsitvirtins, ir šiuo atžvilgiu visiškai pritariu ponui H. G. Potteringui ir jums, pone H. Swoboda, be abejo, atsiras daug galimybių išjudinti Artimųjų Rytų taikos procesą. Gyvenviečių statybos turi būti nutrauktos bet kuriuo atveju - kaip ir sofistika, kurią pasitelkus jos ginamos. Šiuo klausimu visos Parlamento frakcijos vieningai sutaria.
Kartu su sukilimais arabų pasaulyje taip pat susidūrėme su protestais prieš "Hamas" režimą Gazos ruože. Padėtis Palestinos savivaldos teritorijose jokiu būdu nėra paprasta. Čia irgi turi vykti demokratizacija. Laimei, šiuo momentu turime nuosaikų ir konservatyvų partnerį Vakarų Krante, tačiau Gazos ruože - tikrai ne.
Nicole Kiil-Nielsen
(FR) Pone pirmininke, baroniene C. Ashton, pastebėjau keistą tendenciją Europos Sąjungoje: nepaisant pareiškimų, kritikuojančių Izraelį dėl žmogaus teisių pažeidimų, valstybės narės ir Komisija nenuilstamai dirba, kad sustiprintų politinius ir ekonominius santykius su Izraeliu, bet nekelia jam jokių sąlygų.
Vasario 22 d. Europos Sąjunga asociacijos susitarimui su Izraeliu faktiškai suteikaukštesnį lygmenį, žadėdama paspartinti bendradarbiavimą įvairiose srityse pagal kai kurias, iš pirmo žvilgsnio, techninio pobūdžio sutartis: konkurencijos, dalyvavimo viešuosiuose pirkimuose, Izraelio įtraukimo į Europos mokslinių tyrimų erdvę ir Europos agentūrų, pvz., Europolo, Europos kosmoso agentūros ir t. t., veiklą.
Sausio 31 d. Komisija leido perduoti Izraeliui, t. y. šaliai, įtariamai pernai panaudojus ES piliečių pasus vykdant neteisminį susidorojimą Dubajuje, ES piliečių asmens duomenis.
Izraeliui, kuris jau dalyvauja daugiau kaip 800 Europos universitetų ir verslo projektų, 2013 m. bus suteikta 500 mln. EUR subsidijų. Tarp gavėjų bus ginklų gamintojai "Elbit" ir "Izrael Aeorspace Industries", kurie gamina nepilotuojamus lėktuvus, jau naudotus prieš Gazos piliečius.
Asociacijos taryboje Europos Sąjunga pritarnaujoms priemonėms prieš Gazą ir Vakarų Krantą, apie kurias paskelbministras pirmininkas B. Netanjahu.
Baroniene C. Ashton, ar galėtumėte nurodyti, kaip šios pagalbos priemonės dera su Karni perėjimo punkto uždarymo, dėl kurio protestuoja šimtai sunkvežimių vairuotojų, pasmerkimu, apie kurį dabar kalbame? Ir kaip B. Netanjahu siūlo sustabdyti sparčią Jeruzalės ir Vakarų Kranto kolonizaciją?
Būčiau dėkinga, jei jūs, baroniene C. Ashton, pasiųstumėte drąsinančią žinią visoms toms moterims, kurios vakar išėjo į Palestinos gatves ir deda dideles viltis į Europos Sąjungą.
Patrick Le Hyaric
(FR) Pone pirmininke, baroniene C. Ashton, revoliucijos arabų pasaulyje atitinka Palestinos žmonių troškimus. Vis dėlto yra vienas skirtumas: palestiniečiai kovoja ne su savo vadovu, o su išorės jėga, kuri viešpatauja, juos žemina, plėšia, kolonizuoja, uždaro į kalėjimus, grobia jų žemes ir jų namus, stato sienas ir įveda blokadą Gazai, versdama vieną milijoną jų žmonių gyventi pabėgėlių stovyklose - ir visa tai daroma ignoruojant tarptautinę teisę.
Baroniene C. Ashton, išklausiau jūsų paaiškinimus; tačiau Europa turi būti tvirtesnir aktyvesnė. Arabų tautos stebi mus. Visuose Artimuosiuose Rytuose vyksta pokyčiai. Esminių pasikeitimų reikia ir Izraelio vadovybėje, kuri turi gerbti visuotines, įstatymais įtvirtintas vertybes. Naudokitės visomis turimomis priemonėmis, taip pat ir atitinkamais asociacijos susitarimais. Pritariu tam, ką sakėte apie Giladą Shalitą, bet jau klausiau, ar turite planą, kaip išlaisvinti prancūzų kilmės palestinietį Salahą Hamouri, kuris be jokios priežasties pūdomas Izraelio kalėjime.
Galiausia, baroniene C. Ashton, padarykite didelį politinį žingsnį, nepaprastos svarbos politinį žingsnį: užtikrinkite, kad Europos Sąjunga nedelsiant oficialiai pripažintų Palestinos valstybę su 1967 m. nustatytomis sienomis ir sostine Rytų Jeruzale.
Fiorello Provera
(IT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, Europos Sąjunga - pagrindinPalestinos savivaldos finansinrėmėja, per metus skirianti apie vieną milijardą erų, tačiau Europos politinis vaidmuo taikos procese tebėra nežymus.
Didelės apimties finansinpagalba suteikia mums teisę reikalauti, kad Palestinos nacionalinadministracija (PNA) grįžtų prie derybų stalo. Palestinos pripažinimo klausimas turi būti aiškus. Taikaus sugyvenimo su Izraeliu problema nebus išspręsta vienašališkai pripažinus Palestinos valstybę, juolab kad ji dar tokia nepasiskelbė.
Užuot tai dariusi, PNA privalo aktyviai veikti, sėsti prie derybų stalo ir spręsti užsitęsusius ginčus, ypač dėl saugių sienų, Jeruzalės statuso ir pabėgėlių problemos. Net ir dalinis susitarimas sustiprintų nuosaikiuosius abiejose pusėse ir sumažintų ekstremistų įtaką.
Diane Dodds
Pone pirmininke, pokyčių vėjai Artimuosiuose Rytuose suteikvilčių dėl demokratizacijos ir nvienas tikras demokratas negali neigti, kad Egipto, Tuniso, o dabar ir Libijos žmonės nusipelno ir laisvės, ir demokratijos.
Taip pat galiu visiškai pritarti vyriausiajai įgaliotinei, kad šie įvykiai turi ne atitraukti mūsų dėmesį, o priversti dar labiau sutelkti jį į taikos procesą. Per pastaruosius apsilankymus tose teritorijose mačiau, ir tai suprantama, nerimaujančius žmones. Praeitis rodo, kad politinį vakuumą užpild"Hamas" ir "Hezbollah".
Šiomis aplinkybėmis mums reikia pagalvoti, kaip galime prisidėti - tiek prie taikos proceso, tiek prie regiono stabilumo.
Izraelio saugumo poreikio ir susitarimų su kaimyninėmis šalimis teisėtumo pripažinimas yra svarbūs kertiniai akmenys. Taip pat privalome pripažinti, kad kaimynystės politika žlugo. Šiuo metu šiai politikai išleidžiame 1,5 mlrd. EUR per metus. Privalome įvertinti, ar gauname apčiuopiamą naudą. Jei pažvelgtume į Egiptą, kuriame dešimtys tūkstančių žmonių kasmet įsitraukia į darbo rinką be jokios ekonominės ateities ir jokios vilties, galbūt turėtume realiai pripažinti, kad kitos revoliucijos sėklos jau dygsta.
Francisco José Millán Mon
(ES) Pone pirmininke, kaip nurodyta Miuncheno Ketverto pareiškime dėl Artimųjų Rytų, mums visiems norėtųsi, kad Izraelio ir Palestinos derybos baigtųsi 2011 m. rugsėjo mėn. susitarimu, kuris užtikrintų taikų ir saugų dviejų valstybių sambūvį. Deja, perspektyvos nėra šviesios. Likus vos šešiems mėnesiams, derybos sustojo, įstrigo dėl gyvenviečių klausimo.
Ponios ir ponai, nemanau, kad neįkainojamo laiko praradimas bus naudingas Izraeliui arba padės rasti sėkmingą sprendimą. Viena vertus, esu susirūpinęs, kad bus vis sunkiau Palestinoje rasti nuosaikių lyderių, kurie turėtų pakankamą politinę paramą, kad galėtų susitarti su Izraeliu, o tai nebus lengva. Kita vertus, jei išliks gyvenvietės, bus dar sunkiau sukurti gyvybingą Palestinos valstybę.
Ponia C. Ashton, pritariu, kad taikos procesas neturėtų sustoti dėl politinių neramumų regione. Jeigu po dabartinių įvykių atsiras, kaip visi tikimės, demokratinių režimų, kurie įsiklausys į žmonių lūkesčius, klimatas regione taps dar mažiau palankus Izraeliui. Gali atsitikti ir taip, kad Izraelis taps dar labiau izoliuotas ir susidurs su dar didesniu kai kurių kaimyninių arabų šalių spaudimu.
Peršasi išvada, kad visiems, taip pat ir Izraeliui, būtų naudinga kuo greičiau rasti sprendimą. Dėl to norėčiau paraginti Europos Sąjungą aktyviai prisidėti prie taikos proceso atnaujinimo glaudžiai bendradarbiaujant su Jungtinėmis Amerikos Valstijomis ir kitomis Ketverto narėmis.
Ponia C. Ashton, tikiuosi, kad šį mėnesį, kaip nurodyta Miuncheno pareiškime, įvyks aukšto lygio Ketverto susitikimas. Ar galite patvirtinti, kad taip ir bus?
Proinsias De Rossa
Pone pirmininke, dabartinpadėtis regione kupina pavojų, bet kelia ir vilčių. Man demokratinių sąjūdžių atsiradimas Izraelio kaimyninėse šalyse yra priežastis švęsti. Privalome atmesti rasistinį stereotipą, kuriuo remiantis jie laikomi grėsme.
Aš vadovavau Parlamento delegacijai, kuri 2010 m. gruodžio mėn. lankėsi Gazos ruože ir Vakarų Krante. Labiausiai sujaudino mažo berniuko, kuris kasdien nešdavosi savo žaislus į mokyklą, nes nebuvo tikras, ar grįžęs ras savo namus ir šeimą, istorija.
Vaiko tėvai nori taikos. Visi Palestinos įstatymų leidybos tarybos nariai, kuriuos sutikome Vakarų krante ir Gazoje, trokšta saugių Izraelio ir Palestinos sienų, nustatytų pagal 1967 m. žaliąją liniją. Jie taip pat nori, kad būtų sustabdytos gyvenviečių statybos. Nesuvokiama, kad ministras pirmininkas B. Netanjahu atmetvisų Izraelio sąjungininkų prašymus nutraukti gyvenviečių statybas. Paprasčiausiai jas nutraukti. Ne sugriauti jas, o tik nutraukti statybas.
Norint pradėti rimtas derybas, būtina nutraukti šių gyvenviečių statybas. Noriu paraginti ponią C. Ashton užtikrinti, kad Izraelio Vyriausybę pasiektų šis prašymas: nutraukite gyvenviečių statybas ir pradėkite derybas.
Privalome remti prezidento M. Abbaso ir ministro pirmininko S. Fayyado pastangas kartu su palestiniečių tauta taikiai kurti Palestinos valstybę. Jei to skubiai nepadarysime, nežinia, kas gali atsitikti.
Chris Davies
Pone pirmininke, Europos Sąjungoje nėra didesnio Izraelio draugo už Vokietiją, todėl kanclerės A. Merkel ministrui pirmininkui B. Netanyahu sušukti žodžiai - "Jūs nieko neveikiate taikos labui, darykite ką nors!" - sukėltikrą nuostabą. Tai buvo tikrai puiku!
Žinoma, ji teisi. Izraelis stengėsi laimėti laiko. Jis mėgsta derybas dėl derybų, nes visą tą laiką, kol vyksta derybos, gali keisti pateikiamus faktus ir dar labiau apsunkinti galimybes pasiekti sprendimą dėl dviejų valstybių.
Vyriausioji įgaliotine, jūs galite kai ką pakeisti. Štai praėjusio mėnesio Europos Sąjungos pareiškimas dėl asociacijos susitarimo: šešiuose puslapiuose smerkiami Izraelio vykdomi žmogaus teisių pažeidimai ir neteisėtas elgesys, o apibendrinant pasakoma, kad siekiame glaudesnio bendradarbiavimo su Izraeliu.
Ką visa tai reiškia? Ar reikia stebėtis, kad palestiniečiai negerbia Europos Sąjungos dėl dvejopų standartų taikymo? Jūs pasikliaujate maloniu dialogu. Bet Izraelis paprasčiausiai mano, kad esame silpni, silpni ir dar kartą silpni. Ir kol jūs nepanaudosite jėgos, kol neatsistosite ir nepasakysite žodžio Izraeliui, kurio jie nepratę girdėti, niekas nepasikeis. Šis žodis yra "ne".
David Campbell Bannerman
Pone pirmininke, kol gerus Libijos žmones bombarduoja ir terorizuoja M. Gaddafi, ES rengia tokius Libijai skirtus projektus kaip "pagarbos tarptautinei humanitarinei teisei stiprinimas". Visiškai aišku, kad jie neveiksmingi. O baronienponia C. Ashton reikalauja daugiau lėšų, be tų beveik 3 mlrd. EUR, kuriuos gauna Išorės veiksmų tarnyba. Užuot toliau leidusi pinigus šiai išpūstai, veiklą dubliuojančiai ir nepasotinamai ES užsienio reikalų tarnybai ir Europos gynybos agentūrai, Britanija tuos 48 mln. GBP, kuriuos moka kaip ES narės mokestį, turėtų skirti nacionalinei gynybai.
Libijos krizparodė, kokie vertingi lėktuvnešiai su greitais reaktyviniais lėktuvais, dislokuoti netoli krizės zonų. Prašau Davidą Cameroną atsipeikėti ir nenurašyti lėktuvnešio "HMS Ark Royal", taip pat palikti tarnauti bent nedidelį "Harrier" lėktuvų skaičių. Per Folklendų krizę ponia M. Thatcher grąžino į aktyvią tarnybą "Ark" dvynį lėktuvnešį "HMS Invincible". Tą patį turime padaryti ir su "Ark Royal".
Cristian Dan Preda
(RO) Pone pirmininke, norėčiau pradėti primindamas, kad ne taip seniai, prasidėjus sukilimams Viduržemio jūros regione, skeptikai pesimistiškai teigė, kad Artimųjų Rytų taikos procesui gresia pavojus tapti netiesiogine šios krizės auka. Pagal jų aiškinimą procesas atsidurs dar didesnėje aklavietėje, nei yra dabar, o tai sukels tolesnę griūtį. Manau, mums nereikia pasiduoti tokiai pesimistinei padėties interpretacijai.
Aš tikrai manau, kad pastarieji įvykiai rodo, jog taikos procese reikalinga ženkli pažanga. Šiuo atžvilgiu reikalingas Europos Sąjungos vadovavimas, ypač siekiant, kad būtų laikomasi 2011 m. rugsėjo mėn. termino susitarimui pasiekti. Atsižvelgdamas į tai norėčiau pasveikinti vyriausiąją įgaliotinę, kuri pastaraisiais mėnesiais parodryžtą ir dėjo dideles pastangas.
Manau, kad siekiant įgyvendinti dviejų valstybių sprendimą ir skatinti visuotinį arabų šalių bei Izraelio susitaikymą, turime dar kartą sukviesti abi šalis prie derybų stalo, ir šiuo atžvilgiu Ketverto iniciatyva atskirai pasikonsultuoti su Izraelio ir Palestinos derybininkais yra pirmasis žingsnis. Žinoma, reikia žengti toliau. Manau, kad revoliucinės nuotaikos Viduržemio jūros šalyse gali suteikti naują impulsą taikos procesui. Vis dėlto turime pasirūpinti, kad dėl vykstančių pokyčių nebūtų peržiūrėti kai kurių regionų šalių jau priimti įsipareigojimai Izraelio atžvilgiu.
David-Maria Sassoli
(IT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, Viduržemio jūros regiono klausimas dramatiškai sugrįžo į pasaulio politikos darbotvarkę, o Europa pamatė, kad iš tikrųjų ji yra labai silpna.
Mums nepavyko kaimynystės politika Artimuosiuose Rytuose ir Magrebe, mes nepalaikėme laisvosios prekybos zonos ar bendros imigracijos politikos, o dabartiniai įvykiai Šiaurės Afrikoje daro poveikį Artimiesiems Rytams, kur įstrigo taikos procesas. Baroniene C. Ashton, Europa turi padėti Izraeliui ir palestiniečiams vėl pradėti derybas dėl pasiūlymų, kuriuos dabar remia Taryba ir Parlamentas.
Vykstantys pasikeitimai daro poveikį ir Izraeliui; investuodami į pokyčius, kartu galime siekti saugumo ir taikos. Europa turi reikalauti, kad Izraelis sumažintų spaudimą okupuotoms teritorijoms ir sustabdytų gyvenviečių statybas, nes tai yra būtina sąlyga vėl pradėti derybas. Kaip dabar matome, nėra neįveikiamų kliūčių, kai prasiveržia laisvės troškimas.
Bet koks tolesnis konflikto sprendimo vilkinimas kelia pavojų Izraelio ir Palestinos viltims pasiekti teisingą sprendimą ir tokio trapaus Viduržemio jūros ir Artimųjų Rytų regiono ateičiai.
Marielle De Sarnez
(FR) Pone pirmininke, visiems aišku, kad padėtis Artimuosiuose Rytuose keičiasi, demokratijos banga iš Egipto nusirito į Magrebą ir Mašreką.
Izraelio ir Palestinos lyderiai arabų valstybėse vykstantį istorinį sukilimą turi laikyti galimybe, o ne pavojumi. Tikrai manau, kad staigus demokratinių sąjūdžių atsiradimas prie Izraelio ir Palestinos teritorijų sienų yra galimybė, kuria turi pasinaudoti abi pusės.
Dabar ir Izraelis, ir palestiniečiai turi sąžiningai įvertinti faktus: pasaulis aplink juos keičiasi, vadinasi, ir jiems laikas keistis. Taigi atėjo laikas ir Europai paspartinti dialogą, pradėti tikras derybas ir vykdyti tikrą taikos procesą siekiant rasti ilgalaikį sprendimą, kad abi tautos taikiai gyventų viena šalia kitos.
Vis dėlto šiuo kritišku laikotarpiu Europos Sąjungos niekas nesuprastų, jeigu ji neturėtų specialaus atstovo Artimųjų Rytų klausimams. Dėl to norėčiau, kad jūs, baroniene C. Ashton, nušviestumėte šį klausimą.
Krzysztof Lisek
(PL) Pone pirmininke, kaip Europos Parlamento narys, per pastaruosius mėnesius turėjau progą aplankyti keletą Artimųjų Rytų šalių, tarp jų Siriją, Palestinos Savivaldą ir Izraelį. Vienas iš regiono lyderių man pasakė: "Prašau perduoti Europos lyderiams, kad jie labiau įsitrauktų, nes, jei tas įsitraukimas duos teigiamų rezultatų, tai bus politinsėkmė, už kurią skiriama Nobelio premija". Šiuos žodžius skiriu poniai C. Ashton. Vis dėlto, kalbant visai rimtai, visi lyderiai man saktą patį: Europos Sąjunga turi aktyviau dalyvauti Artimųjų Rytų procese. Pvz., Jungtinės Amerikos Valstijos suvaržytos tam tikrų politinių apribojimų, bet, antra vertus, mūsų dalyvavimas turi apimti ir bendradarbiavimą su tokiu partneriu kaip Jungtinės Amerikos Valstijos vien dėl Jungtinių Amerikos Valstijų strateginės partnerystės su Izraeliu. Antra, visi mes, taip pat ir ponia C. Ashton, turėtume pasinaudoti visomis galimybėmis, kurių turi Europos Sąjunga. Pvz., praeitą savaitę įvyko precedento neturintis bendras Lenkijos ir Izraelio vyriausybių posėdis, tarpvyriausybinės konsultacijos. Ministras pirmininkas D. Tuskas ir užsienio reikalų ministras R. Sikorskis lankėsi Izraelyje. Mums reikia kuo geriau išnaudoti tokias progas.
Ioan Mircea Paşcu
Pone pirmininke, Artimųjų Rytų klausimas, kuri yra ir taip sudėtingas, pastaruoju metu pasidardar sunkesnis. Žinoma, saugiausia būtų stebėti ir laukti.
Palestinai kyla klausimas, kuri pusnusvers: labiau tikėtina, kad Irano remiamas "Hamas", kurio įtaka stiprėja Vakarų Krante; mažiau tikėtina, kad "Fatah", vėl įtvirtinanti savo buvimą Gazoje. Pagrindinveikėja, Jordanija, dabar apimta neramumų, gali sužlugdyti visą taikos procesą. Kalbant apie Izraelį, atrodo, ten susidariusios dvi stovyklos: viena palaiko dabartinių derybų atgaivinimą pateikiant persilaužimą užtikrinančius pasiūlymus, o kita pirmenybę teikia politikai "laukti ir žiūrėti, kas išeis".
Vis dėlto apsiginklavę ateities vizija ir ryžtu pasukti iš šių kryžkelių tinkama linkme turime galimybę įveikti dabartinę aklavietę, kad ir kokia neįveikiama ji atrodytų mums dabar.
Marietta Giannakou
(EL) Pone pirmininke, sutinku su vyriausiosios įgaliotinės pastaba, kad dabar atėjo laikas rimtai politinei intervencijai Artimuosiuose Rytuose ir tikroms deryboms. Pirma, todėl, kad nežinome, kas dar atsitiks Šiaurės Afrikoje, ir, antra, todėl, kad visiems aišku, kad susiklosčiusiais Izraelio ir Palestinos santykiais naudojamasi kaip dingstimi globaliniam terorizmui ir ypač įtampai musulmonų pasaulyje kurstyti.
Dėl to reikia nedelsiant įsitraukti į taikos procesą, įsitraukti turite jūs, ponia C. Ashton, ir specialusis įgaliotinis. Tai bus proga ir Europai sužinoti, ar ji dar gali iš tikrųjų įsikišti ir atlikti tokį patį vaidmenį, kaip ir Jungtinės Amerikos Valstijos, bet pasiekdama kitus rezultatus.
Žinoma, finansinparama būtina, bet reikalingos specialios jos taisyklės ir speciali priežiūra, nes visi žinome, kaip buvo naudojama finansinparama senais laikais. Žinoma, itin svarbus yra demokratizavimo klausimas, nes be visuomenės demokratizavimo taikos procesas vyks sunkiai. Taigi būtų labai naudingi specialusis įgaliotinis ir speciali komanda, padedantys žengti demokratijos ir deramos konstitucinės tvarkos link, ir iš to, ką jūs, ponia C. Ashton, pasakėte, man susidarįspūdis, kad jūs veiksite šia kryptimi.
Lena Kolarska-Bobińska
(PL) Pone pirmininke, ponia C. Ashton, Artimuosiuose Rytuose kalbantis su politikais dažnai girdėjau juos sakant, kad Europos Sąjunga yra ne žaidėja, o mokėtoja (angl. payer, not player). Taip pat buvo sakoma, kad Europos Sąjunga turi ne tik mokėti, bet ir veikti, nes Europos Sąjunga yra vienintelKetverto šalis, kuria pasitiki visi. Kai kas pasitiki Rusija, o kita konflikto šalis palankesnJungtinėms Amerikos Valstijomis. Europos Sąjungai yra skirtas šis vaidmuo. Buvo sakoma, kad Europos Sąjunga neturi bendros politikos, nes valstybių narių požiūris į konflikto šalis ir jo sprendimo būdus labai skiriasi. Dabar atsirado išskirtingalimybė, nes turime ponią C. Ashton, turime Išorės veiksmų tarnybą ir galime sukurti bendrą politiką šiam konfliktui spręsti.
Šią savaitę Komisija paskelbnaują dokumentą dėl pagalbos Viduržemio jūros regiono šalims "Viduržemio jūros regiono šalių partnerystsiekiant demokratijos ir bendros gerovės". Raginu išnagrinėti mūsų politiką Vidurio Europoje ir Rytų Europoje ir pasinaudoti patirtimi, kuri galėtų būti naudinga rengiant politiką, skirtą Viduržemio jūros regiono šalims. Europos Sąjunga Lenkijai ir dar 10-iai valstybių narių suteikpagalbą kuriant institucijas. Ji teikpagalbą pilietinei visuomenei Artimuosiuose Rytuose. Taigi kurdami naują politiką remkimės šia patirtimi.
Cristiana Muscardini
(IT) Pone pirmininke, baroniene C. Ashton, ponios ir ponai, siekiant užtikrinti taiką visos šalys pirmiausia turi prisiimti tam tikrus įsipareigojimus, pradedant Izraelio pripažinimu visais atžvilgiais - kai kurios regiono šalys to vis nepadaro - ir todėl visos regiono valstybės turi pateikti pagrindines, esmines garantijas, reikalingas tarpusavio pagarba pagrįstiems santykiams kurti.
Dabar, prekybos politikai tapus nauja užsienio politikos forma, turime stengtis siūlyti ir siekti sprendimų ne tik demokratiškai, bet ir prekybos sutartimis. Europos Sąjunga negali, kaip dariki šiol, ir toliau finansuoti projektų, kurie neduoda rezultatų, kuriems skiriamos lėšos, bet nematoma nmažiausios demokratinių procesų ir taikos proceso pažangos.
Negalima Izraelio palikti nuošaly, o palestiniečiai turi teisę į valstybę. Vis dėlto turime imtis ekonominių priemonių ir steigti stebėjimo tarnybas, galinčias vykdyti mūsų teikiamos pagalbos panaudojimo priežiūrą.
Nauja padėtis, pastaraisiais mėnesiais susidariusi platesniuose geografiniuose regionuose, pagaliau verčia Europą imtis tvirtesnių ir ryžtingesnių veiksmų ir glaudžiau bendradarbiauti su jaunais žmonėmis, kurie padeda kurti saugesnę ir demokratiškesnę visuomenę, kurios dar nesugebėjome užtikrinti naujoms kartoms.
Pino Arlacchi
Pone pirmininke, išklausęs baronienės C. Ashton pareiškimą norėčiau užduoti du klausimus dėl poveikio, kurį Artimųjų Rytų taikos procesui daro įvykiai Šiaurės Afrikoje.
Baroniene C. Ashton, ar nemanote, kad turime naujų galimybių, nes žmogaus teisių statusas pasaulyje gerokai sustiprėjo, o aiškių tarptautinės teisės ir žmogaus teisių pažeidimų tolerancijos slenkstis Artimuosiuose Rytuose, pvz., Gazoje ir gyvenvietėse, pasidardaug žemesnis?
Mano antras klausimas toks: ar nemanote, kad apsiaustos tvirtovės mąstysena Izraelyje, kuri praeityje buvo jos užsienio politikos variklis, dabar daug mažiau pateisinama, nes besiformuojančių demokratinių režimų keliama grėsmdaug mažesnė, taip pat ir dėl to, kad demokratijos nekariauja viena su kita? Ar visi šie veiksniai gali svariai prisidėti prie galimo įtampos sumažinimo Artimuosiuose Rytuose?
Charles Tannock
Pone pirmininke, ES yra Ketverto šalis, bet, deja, šiuo metu nematoma didelės pažangos taikos procese tarp Izraelio ir palestiniečių. Tokia padėtis be išeities greičiausiai tęsis tol, kol arabų pasaulyje nesibaigs neramumai ir netikrumas. Žinoma, Izraelio požiūriu - pranešu, kad esu Izraelio draugų Europoje draugijos pirmininko pavaduotojas - nenuspėjama padėtis Egipte atitraukia dėmesį nuo taikos proceso.
Sveikinu Egipto karinės valdžios įsipareigojimą laikytis 1979 m. taikos sutarties su Izraeliu. Tikėkimės, kad Musulmonų brolija nelaimės Kaire. Kad ir kas atsitiktų, turime užtikrinti, kad ateityje ES pagalba Egiptui būtų teikiama su sąlyga, jog Egiptas išsaugos taikos sutartį su Izraeliu. Iš tiesų tai, kad būsimos Palestinos valstybės dalį valdo "Hamas", vis dar pasiryžęs sunaikinti Izraelį, yra didžiausia kliūtis taikai.
Iranas taip pat kelia grėsmę Izraelio egzistencijai. Taika regione nebus užtikrinta, kol Iranas finansuos ir ginkluos "Hezbollah" fanatikus Libane. Dėl to suprantu Izraelio susirūpinimą dėl to, kad nesenai du Irano karo laivai, vykstantys į Siriją, praplaukSueco kanalu; tai padaryti buvo leista pirmą kartą nuo 1979 m. Egiptas darosi artimesnis Iranui; tai didelį nerimą kelianti tendencija. Dėl to linkiu vyriausiajai įgaliotinei visokeriopos sėkmės tuose diplomatiniuose minų laukuose, kurie jos laukia ateityje.
Jaroslav Paška
Pone pirmininke, mano nuomone, šiuo metu išbandomas Artimųjų Rytų taikos procesas tvirtumas. Arabų pasaulis keičiasi ir tik nedaugelis gali numatyti, kokios vyriausybės ar režimai atsidurs valdžioje.
Padėtį dar labiau apsunkina tai, kad Izraelio Vyriausybvėl neseniai išprovokavo arabų pasaulį statydama naujas gyvenvietes palestiniečių teritorijose. Mano nuomone, tokiu metu turime tik vieną pasirinkimą - intensyviai kovoti visais frontais.
Privalome įtikinti mūsų draugus Izraelyje susilaikyti nuo bet kokių veiksmų, kurie galėtų sukelti nereikalingą arabų gyventojų pyktį. Vis dėlto kartu privalome atsargiai mėginti - glaudžiai bendradarbiaudami su arabų šalimis, ypač tomis, kurios dabar sprendžia dėl savo ateities - palaikyti tinkamas demokratines politines jėgas, kurios galės spręsti bet kokius ginčus taikiai, dalykiškai, be išankstinio nusistatymo ir neapykantos.
Žinome, kad Artimuosiuose Rytuose kelias į tvirtesnę taiką nebus lengvas, bet tikiuosi, kad Izraelio Vyriausybsupranta, jog dabar turi vieną iš paskutinių savo galimybių taikiai ir pragmatiškai sureguliuoti savo santykius su Palestina.
Hannes Swoboda
(DE) Pone pirmininke, Ch. Tannock paminėjo laivus, kurie praplaukSueco kanalu. Mano klausimas vyriausiajai įgaliotinei baronienei C. Ashton būtų toks: ar tikrai žinoma, kad Egiptas pagal tarptautinę teisę neturi galimybės uždrausti laivams plaukti, neatsižvelgiant į tai, nori jis to ar ne? Norėjau tik paklausti, ar tai pagrįsta tarptautine teise, ar yra kaip nors susiję su politika.
Catherine Ashton
Komisijos pirmininko pavaduotoja-Sąjungos vyriausioji įgaliotinužsienio reikalams ir saugumo politikai. - Pone pirmininke, pamėginsiu atsakyti į kuo daugiau čia iškeltų klausimų, bet kaip visada, kai kalbame apie Artimųjų Rytų taikos procesą, apima jausmas, kad tai neatidėliotinas klausimas ir kad Parlamentas labai nori pažangos. Leiskite man tik pasakyti jums, tai tūkstanteriopai atsispindi darbe, kurį stengiuosi atlikti taip, kad būtų matyti, ką gali pasiekti Europos Sąjunga.
Tiktai nebenoriu daugiau girdėti frazės "mokėtoja, o ne žaidėja". Man nuo jos bloga. Prisiklausiau to pakankamai. Nekritikuoju Parlamento narių, kurie tą sako. Paprasčiausiai ja parodijuojamas Europos Sąjungos vaidmuo, tačiau galvoju, kad tai atėjo iš praeities, kai mus galbūt mattaip. Visus metus tikrai sunkiai dirbau, kad toks suvokimas, ne tik pagalbą gaunančiose šalyse, būtų išsklaidytas, ir apie tai netrukus dar kalbėsiu.
Noriu pradėti nuo jūsų, pone J. Salafranca, nes uždavėte kelis labai konkrečius klausimus. Pradėkime nuo Jungtinių Amerikos Valstijų veto Saugumo Taryboje, kai 14 prieš vieną buvo vetuotas pasiūlymas dėl gyvenviečių, t. y. Libano pasiūlyta rezoliucija (abi šalys yra Saugumo Tarybos narės), kuri, kaip žinote, sukėldidelį triukšmą Taryboje ir už jos ribų. Kelias dienas prieš balsavimą praleidau Artimuosiuose Rytuose pas palestiniečius. Visos ES Saugumo Tarybos narės balsavo prieš Amerikos poziciją ir už rezoliuciją.
Mūsų pozicija visiškai aiški. Mes visi vieningai pripažįstame, kad gyvenvietės pagal tarptautinę teisę neteisėtos. Aš, kaip ir jūs, kurie matėte gyvenvietes, žino, kad jos neatitinka niekieno ilgalaikių interesų, ir galiausiai gyvenviečių klausimas turi būti išspręstas nustatant sienas. Mes siūlome atkurti 1967 m. sienas su atitinkamais apsikeitimais teritorijomis. Dėl to turi susitarti šalys ir mes neturime kištis, bet esu įsitikinusi, kad bus atsižvelgta į žmonių gyvenimo realijas ir į tai, kur jie gyvena.
Nemanau, kad tas veto turėjo dramatišką poveikį mūsų santykiams su JAV, tuo labiau kad Jungtinės Valstijos padarviską savo pozicijai pagrįsti - čia neketinu jos aiškinti - ir žadėjo nenutraukti darbo su palestiniečiais. Manau, palestiniečiai suprato, kokioje padėtyje atsidūrJungtinės Amerikos Valstijos. Taigi ir toliau tęsiamas rimtas darbas, tačiau nenoriu pasakyti, kad tai nebuvo sunkus metas. Aš gerai tą suprantu.
Jūs klausėte apie rugsėjo mėn. numatytus rinkimus Palestinoje, kuriuose "Hamas" atsisakdalyvauti. Taip pat jūsų žiniai - ir jūs tai pamatysite - ministras pirmininkas S. Fayyad energingai ieško susitaikymo galimybių. Aš su juo netrukus kalbėsiuos, be kita, ir apie tai. Nesu tikra, kad rinkimai bus surengti. Jie turės dėl to apsispręsti. Žinau, kad tai laikoma geriausiu keliu žengti pirmyn.
Taip pat klausėte apie slaptos informacijos nutekėjimą iš palestiniečių šaltinių. Jūs žinote, kad S. Erkat, vadovavęs deryboms, dėl to, kad informacija paskleista iš jo kanceliarijos ir jis už tai turi atsakyti, perkeliamas į naujas prezidento M. Abbaso vyriausio patarėjo pareigas. Manau, tai turėjo dvejopų pasekmių. Pirma, žinoma, neramu dėl to, kas vyksta. Stengiantis suformuoti derybų poziciją pasakoma daug dalykų. Daugelis iš jų nepatenka į baigiamuosius dokumentus, bet žmonės - tai ir teisinga ir taip turi būti - apgalvoja įvairias pozicijas. Taigi, be jokios abejonės, buvo galvojama apie tai, kas pasakyta Ramaloje ir už jos ribų, taip pat Vakarų Krante ir už jo ribų. Įdomu, kad reakcija buvo ir palanki, ir priešinga, bet manau, kad dalis Izraelio spaudos, pamačiusi Palestinos poziciją, klausė, kodėl mums to nedaryti? Taigi tas informacijos nutekėjimas turėjo įdomių pasekmių paspartindamas diskusiją. Galbūt ilgainiui paaiškės - aš niekada nebuvau slaptos informacijos skleidimo šalininkė, nes tai trukdo parengti gerą politiką - kad tos pasekmės buvo ne tokios, kokios mums atrodiš pradžių.
Leiskite man pamiršti šią diskusiją dėl asociacijos susitarimo, kurią klausydama purčiau galvą. Esamas pagrindas ir požiūris nepasikeitė. Pažanga rengiant asociacijos susitarimą tebėra priklausoma nuo Artimųjų Rytų taikos proceso pažangos. Tai buvo pavadinta troškimu palaikyti glaudesnius santykius, nes mes tikime, kad galima susitarti dėl dviejų valstybių sambūvio, taip pat tikime ir Izraelio ateitimi. Norime, kad Izraelis būtų stiprus - ekonominiu, politiniu, visais kitais požiūriais; taip pat norime stiprios palestiniečių valstybės, tačiau negalime žengti pirmyn, kol nematome pažangos Artimųjų Rytų taikos procese. Pritariu poniai A. Neyts-Uyttebroeck, kad tikrai svarbu pradėti spartinti tempą. Šį klausimą nuolat pabrėždavau Izraelio ir Palestinos savivaldos atstovams. Mes turime imtis veiksmų.
Tai turi būti daroma dėl dviejų priežasčių. Viena ta, kad regionas keičiasi, o pokyčiai verčia ir mus keistis; kaip sakP. Arlacchi, regione vyksta pokyčiai, todėl turime pripažinti, kad naujasis Egiptas (netikiu, kad Egiptas norėtų karinių nesutarimų su Izraeliu, visiškai tuo netikiu), taigi demokratijos link žengiantis Egiptas norės dar kartą iškelti jam aktualias problemas. Manau, tai atitiktų abiejų šalių interesus. Nuoširdžiai tikiu, kad rasti sprendimą dabar suinteresuoti ir Izraelio piliečiai, ir palestiniečiai. Tai galėtų būti tikrai svarbi grandis užtikrinant regiono saugumą ir stabilumą. Aš tai jau sakiau, sakau ir toliau sakysiu visiems mūsų partneriams, įskaitant ir visą Ketvertą.
Pone B. Belder, turime, kaip jūs sakėte, pereiti prie tiesioginių derybų, bet turime tai daryti būdami įsitikinę, kad šalių pozicijos patikimos, o ir pačios šalys pasitiki viena kita. Tikrai svarbu, kad palestiniečiai, remiami Arabų lygos, galėtų sėsti prie derybų stalo. Šiuo klausimu kalbuosi su Amru Moussa. Vėl susitiksiu su juo Kaire. Jis paliks Arabų lygą gegužės mėn., atrodo, gegužės 14 d. Jis, kiek suprantu, rengiasi kandidatuoti į Egipto prezidentus. Labai svarbu, kad palestiniečiai patrauktų į savo pusę žmones. Tai svarbu jiems patiems, taip pat svarbu Izraeliui ir abiejų šalių saugumui. Visa tai susiję su pastangomis užtikrinti, kad pažanga būtų susijusi su tikru gebėjimu įtikinti ir patraukti į savo pusę žmones ir kitus dalyvaujančius partnerius.
Pone O. Lambsdorffai, ačiū jums už pastabas. Manau, kad Ketverto veikla svarbi, bet ne viskas nuo jo priklauso. Stengiuosi užtikrinti, kad ir čia būtų pasiekta pažanga. Stiprėja mano įsitikinimas, kad atliekame svarbų vaidmenį. Manau, kad pastarosiomis savaitėmis ir mėnesiais labai prisidėjome prie to, kad procesas nesustotų. Turime eiti toliau ir sparčiau. Ketverto atstovų susitikimuose turime pasinaudoti šia galimybe. Praeitą savaitę atstovams atvykus į Briuselį visą valandą su jais kalbėjausi apie tai, kokių matau galimybių, ir įtikinėjau, kaip svarbu pasinaudoti šiais susitikimais pakviečiant Izraelį ir palestiniečius. Man nesvarbu, kur susitikti su atstovais. Suprantu ir palestiniečius, ir Izraelio atstovus, kurie kartais labai jaudinasi dėl to, kas vyksta. Taigi jeigu vykstame į Jeruzalę susitikti su Izraelio derybininku, man nesvarbi susitikimo vieta. Tik renkime susitikimus ir išties pirmą kartą suveskime atstovus su derybininkais, kad jie galėtų išsiaiškinti pozicijas taip, kaip to nedariki šiol. Man tai tikrai svarbu.
Kai kalbėjau apie Gazą ir Kerem Shalom, tikrai nenorėjau pasakyti, kad tai vienintelperėja. Mes nuveikėme nemažą darbą apsvarstydami ir įvertindami visą perėjų infrastruktūrą, nes apsilankius Gazoje ir susitikus su verslininkais, o ypač pasikalbėjus su jaunais žmonėmis (pernai lankiausi vasaros mokyklose, kurias finansuojame), man atrodė, kad viena svarbiausių problemų Gazoje yra kuo greičiau atgaivinti ekonomiką. Pripažįstu, kad šioje srityje yra poslinkių, o atvykusi kiekvieną kartą susitinku su Izraelio generolu, kuris atsako už perėjos atidarymą, ir gaunu naujausią informaciją apie tai, kas padaryta. Aš tai labai vertinu. Vis dėlto ypač norėjome suteikti teisę ir galimybę eksportuoti, kurios yra gyvybiškai svarbios perėjoms ir ekonomikai, nes vien galimybįsivežti didesnį prekių kiekį nepadeda taip, kaip galimybir įsivežti, ir išvežti. Taigi buvo svarbu, kad tai įvyktų.
Kerem Shalom buvo viena iš perėjų, kurios atveju matėme, kad galėtume padaryti tris dalykus. Pirmiausia, sutvarkyti infrastruktūrą - kelią, kuriuo būtų galima dažniau naudotis - ir, antra, galėtume parūpinti įrangą, kad patikrinimas būtų atliekamas greičiau ir prekės judėtų sparčiau. Trečia, galėtume atlikdami misiją išmokyti palestiniečius. Visa tai kainuos 5,3 mln. EUR. Mes tai galime padaryti ir esame pasirengę veikti. Nors aš, žinoma, norėčiau kuo greičiau sulaukti esminio Gazos problemos sprendimo, labai svarbu teikti paramą, kuri leistų reikalams greičiau pajudėti ir padėtų palengvinti žmonių gyvenimą. Tai mano išsamus paaiškinimas dėl Kerem Shalom. Mes apžiūrėjome ir Karni. Apžiūrėjome ir kai kurias kitas perėjas, bet tai viena iš tų, kuriai galime suteikti ypatingą paramą dabar. Stengsimės tai padaryti, bet tai nekeičia mūsų pagrindinės nuostatos - visos perėjos turi būti atidarytos, kad žmonės kuo greičiau galėtų laisvai judėti.
Aš noriu tik pasakyti ponui Campbellui Bannermanui, kad nesijaudinu dėl jo puolimų mano atžvilgiu, bet paisykite faktų. Didžioji dalis tų pinigų, apie kuriuos taip vaizdžiai kalbate - faktiškai jų yra dar daugiau - panaudojama užsienyje. Iš tikrųjų jie skirti ne mano tarnybai, o demokratijai stiprinti, žmogaus teisėms skatinti, stabilumo priemonei, vystymuisi ir taip toliau; žinau, kad jūs ir kiti jūsų frakcijos nariai - manau, visi iki vieno šiame Parlamente - pritaria tam visu šimtu procentų. Jūs norite, kad remtume Egipto, Tuniso ir Libijos žmones. Ką gi, tai ir yra tie pinigai, kurie visą laiką leidžiami tokio pobūdžio paramai visame pasaulyje. Europos išorės veiksmų tarnybos biudžetas yra 460 mln. EUR. Iš jo finansuojamos 135 delegacijos, centrinės būstinės personalas ir visa mūsų veikla pasaulyje. Jis mažesnis nei pusJungtinės Karalystės užsienio reikalų ministerijos biudžeto. Taigi jeigu norite mane už tai pulti, ką gi, puiku, bet prašau nekaltinti manęs, kad tariamai valdau milijardus eurų, kuriuos naudoju spindintiems rūmams statyti. Stengsiuosi leisti juos, kaip įmanoma, dėl tų dalykų, kuriais tikiu ir kuriais tiki šis Parlamentas. Dalis tenka kitiems žmonėms, kurie turi pasiekti tai, ką mes vadiname teisingumu.
Aš jau per ilgai kalbu, bet, pone P. Arlacchi, tiesa, kad Artimieji Rytai keičiasi, keičiasi ir sąlygos. Iš tikrųjų svarbu, kad rengdami poziciją, kuria remdamiesi dirbsime, apsvarstytume regiono šalių, pvz., Libano, potencialą, taip pat tai, ko galime tikėtis iš Artimųjų Rytų taikos proceso ar Egipto įvykių, ar derybų Jordanijoje, su kurios su užsienio reikalų ministru dažnai susitinku. Mes kalbame apie galimybes, kurių ten turime. Taigi manau, kad atėjo momentas, kai iš tikrųjų galime kai ką pakeisti.
Noriu kai ką pasakyti apie mūsų santykius. Sunkiai dirbu, kad santykiai su Izraeliu ir palestiniečiais būtų geri, kalbuosi su daugybe žmonių. Tariuosi su abiejų šalių lyderiais, taip pat daug valandų kalbuosi privačiai ir susitikdama su kitais žmonėmis. Labai vertinu šiuos pokalbius, ir turiu jums pasakyti, kad Europos Sąjunga gerbiama abiejose šalyse, todėl ketinu dėti pastangas, kad ta pagarba būtų išlaikyta, nes klausimas susijęs su dviem valstybėms svarbiu sprendimu. Man jie pasako, kas jiems nepatinka. Džiaugiuosi, kai jie tai daro, be to, manau, kad ir jie gerbia mūsų pozicijai, kurią stengiamės išlaikyti. Mūsų vaidmuo nėra nereikšmingas. Mūsų vaidmuo - realistinis. Vaidmuo, kurį galime atlikti, man suprantamas, ir aš siekiu kuo geresnių rezultatų. Negaliu padaryti to, ką turi daryti kitos šalys. Neturiu įgaliojimų atlikti kai kurių dalykų, bet galime pasinaudoti savo politiniais ir ekonominiais svertais - geriausia to žodžio prasme - kad galėtume palaikyti ir paspartinti šį procesą. Tam skiriu tikriausiai daugiau energijos negu kam nors kitam, ką darome.
Ponia D. Dodds klausė, ar kaimynystės politika žlugo. Ne, bet ji neabejotinai patenka į kategoriją "galėjo būti geriau". Jau seniai sakiau, kad turime peržiūrėti šią politiką. Stefan Füle ir aš pradėjome tą darbą. Pastarųjų savaičių įvykiai parodė, jog turime tai padaryti, kad ji taptų efektyvesnė, leistų pasiekti tai, ko norime, būtų lanksti ir būtų pripažinta, kad įvairioms šalims reikia taikyti skirtingą požiūrį, kuris paprastiems žmonėms tikrai užtikrintų tokius dalykus, kuriuos jie nori turėti, leistų naudotis tokiomis vertybėmis ir patenkinti tokius lūkesčius, kokių mes jiems linkime kaip patiems sau.
Šiuo metu padidinau generalinio sekretoriaus specialaus pasiuntinio įgaliojimus, nes manau, kad svarbu, jog atstovas Ketverte būtų visiškai atsidavęs tam reikalui ir vykdytų mūsų politiką. Dėkoju Marcui Otte už jo indėlį. Kai Helga Schmidt pabaigs jai skirtą darbą ir pamatysime, kuria linkme žengiame, dar kartą apsvarstysiu, ką turėtume daryti ateityje, kad mums būtų tinkamai atstovaujama regione.
Galiausiai, pone H. Swoboda, klausėte apie Irano laivą. Kaip suprantu, iraniečiai teigė, kad vykdo savo misiją, susijusią su darbais kovojant su piratais prie Somalio krantų. Tuo remiantis jiems išduotas leidimas praplaukti. Kiek žinau - ir tai naujausia mano turima informacija, nes, be abejo, apie tai išgirdę iškart paprašėme informacijos - buvo pasakyta, kad tai mokomoji misija, ir turint tai mintyje nemanau, kad egiptiečiai turėjo kokią nors dingstį neleisti to daryti. Ar taip ir buvo, ar ne, yra visiškai kitas dalykas.
Gerbiami Parlamento nariai, labai jums ačiū už diskusiją. Tikiuosi, kad atsakydama aptariau tiek klausimų, kiek buvo įmanoma.
Pirmininkas
Baroniene C. Ashton, labai jums dėkojame, nes ši diena buvo jums sunki. Šiandien šiame Parlamente daug dirbote, taigi ačiū, kad dalyvavote ir taip puikiai ir išsamiai atsakėte į klausimus.
Diskusijos baigtos.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
Elena Băsescu
raštu. - (RO) Padėtis Artimuosiuose Rytuose ir Viduržemio jūros regione yra ypač kebli, kaip savo kalboje sakir vyriausioji įgaliotinė. Manau, kad tai tinkama proga ES sutelkti dėmesį į taikos procesą regione. Izraelis yra vienas iš stambiausių ES prekybos partnerių, o studentai iš visos Europos, naudodamiesi tarptautinėmis universitetų mainų programomis, gali mokytis visuose Izraelio studijų centruose.
Taip pat paminėčiau, kad Artimuosiuose Rytuose formuojasi ateities iššūkiai. Vienas iš jų - geriamojo vandens valdymas. Dėl arabų revoliucijos Viduržemio jūros regione susidarnestabilumo atmosfera, kuri turi ypatingą poveikį Izraeliui. Neseniai dėl pavojų saugumui imtasi priemonių uždaryti sienos perėją, paliekant Kerem Shalom vienintele saugia prekybai perėja. Izraelio valdžia dėjo pastangas, kad šioje vietovėje būtų užtikrintas normalus gyventojų ir prekių judėjimas. Šiomis aplinkybėmis manau, kad labai svarbu kuo greičiau atnaujinti derybas taikiam sprendimui pasiekti. Išties ES dalyvaudama šiame procese gali suteikti reikiamą paramą, kuri užtikrintų idealias sąlygas šiam dialogui.
Dominique Baudis
raštu. - (FR) Revoliucija arabų pasaulyje neturi atitraukti dėmesio nuo Artimųjų Rytų taikos proceso. Atvirkščiai, tai proga, kurios negalima praleisti. Iki vasaros Palestinoje numatoma surengti prezidento ir parlamento rinkimus, Palestinos savivaldos administracija nori sukurti teisėtvarkos institucijas ir rūpintis savo saugumu. Tebevykdoma naujų gyvenviečių statyba yra skriauda ir provokacija prieš palestiniečius. Šiandien, kai visą arabų pasaulį apėmlaisvės troškimas, turime galimybių atgaivinti derybas. ES turi imtis iniciatyvos jas pradėti iš naujo. Kodėl to nepadarius Viduržemio jūros sąjungos susitikimuose?
