Závěry summitu, který se konal dne 7. května 2010, a zasedání Rady pro hospodářské a finanční věci - Jaký je politický přínos strategie EU 2020 v kontextu současné finanční a ekonomické krize? - Důsledky finanční a hospodářské krize pro strategii EU 2020 a její řízení - Jaký je politický význam strategie EU 2020 v kontextu současné finanční a ekonomické krize? (rozprava) 
Předseda
Dalším bodem je:
společná rozprava o mechanismech posilování hospodářského řádu,
prohlášení Rady a Komise: Závěry summitu, který se konal dne 7. května 2010, a zasedání Rady pro hospodářské a finanční věci [2010/269(RSP)],
otázka k ústnímu zodpovězení pro Radu a Komisi: Jaký je politický přínos strategie EU 2020 v kontextu současné finanční a ekonomické krize? - B7-0213/2010), - B7-0214/2010),
otázka k ústnímu zodpovězení pro Radu: Důsledky finanční a hospodářské krize pro strategii EU 2020 a její řízení - B7-0301/2010),
otázka k ústnímu zodpovězení pro Radu a Komisi: Jaký je politický význam strategie EU 2020 v kontextu současné finanční a ekonomické krize? - B7-0219/2010), - B7-0220/2010).
Diego López Garrido
úřadující předseda Rady. - (ES) Pane předsedo, každý si je vědom toho, že nyní prožíváme období kromobyčejné finanční nestability. Je tomu tak už několik měsíců, počátek této nestability ovšem nesahá do doby před několika měsíci, nýbrž do doby před několika lety, kdy ve Spojených státech propukla krize na trhu rizikových hypotéčních úvěrů.
Počátkem tedy byla finanční krize v soukromém sektoru finančního systému, která velmi rychle nabyla rozměrů, kdy začala zasahovat do reálné ekonomiky v podobě hlubokého hospodářského poklesu, který byl technicky řečeno hlubokou recesí. Přinesla pokles výroby a značný nárůst nezaměstnanosti, který byl nejzávažnější v zemích, ve kterých měla významný vliv odvětví nemovitostí a bytového stavebnictví.
Členské státy a centrální banky na tuto situaci okamžitě zareagovaly, aby zabránily zhroucení finančního systému, a jejich reakce se týkala i reálné ekonomiky.
Tato reakce měla ovšem své důsledky pro jednotlivá vnitrostátní hospodářství a veřejné finance. Řeč už není o soukromých, nýbrž o veřejných financích. V první řadě nastala krize finanční stability veřejných financí, k níž došlo v důsledku velmi výrazných schodků.
Krize nastala rovněž v oblasti státních dluhopisů. To začalo vycházet najevo během několika posledních měsíců a přispěly k tomu i pohyby, k nimž došlo na velmi volatilních trzích a které v některých případech měly a mají jasně spekulativní povahu. Tyto pohyby byly rovněž příčinou významného zvýšení úrokových sazeb požadovaných na těchto trzích od členských států, které chtějí vydat dluhopisy. Mělo to ovšem navíc svůj dopad na celou eurozónu, a stal se z toho tak problém, který se netýká jedné, dvou nebo tří zemí, nýbrž stability eurozóny jako celku.
Taková je situace. Takové jsou události či diagnóza faktů, jež Evropská unie vzala na vědomí, aby na tyto události mohla reagovat a s ohledem na ně jednat, a já se domnívám, že EU jednala po celé toto období správně. Mohlo se zdát, že svá rozhodnutí přijímá pomalu. Někdy se mohlo zdát, že svá rozhodnutí přijímá až nesnesitelně pomalu, dosáhla však výsledků, které jsou správné, výsledků promyšleného postupu EU a - co je ještě důležitější - výsledků koordinovaného postupu EU.
Jakkoli by se snad mohlo zdát, že nám ta či ona opatření znemožňují vidět celek, jsem přesvědčen, že EU si za daných okolností dokázala stanovit vhodnou strategii, která musí zahrnovat určitý počet krátkodobých opatření, zároveň však musí ve větší míře myslet i v horizontu střednědobém a dlouhodobém, protože jde o to, aby se takové krize už neopakovaly.
Jak jsme zde již řekli, krátkodobá opatření zahrnují finanční injekce z veřejných prostředků a koordinovaný postup Evropské unie, tedy to, co známe jako plán evropské hospodářské obnovy, který podporuje Komise; plán, který koordinuje tento bezprostřední postup, tuto šokovou léčbu, kterou členské státy přijímají s cílem omezit škody způsobené touto obrovskou krizí, aniž by ji tímto způsobem ovšem bylo možné zažehnat.
Jedním z projevů tohoto krátkodobě zaměřeného postupu je nepochybně pomoc Řecku, které Komise již několik měsíců předtím upozornila na problematický stav jeho veřejných účtů. Rada v souvislosti s čl. 126 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie vydává pro Řecko řadu doporučení a Rada i Komise tamější vývoj pečlivě sledují.
Vydávaná doporučení se netýkají pouze likvidity veřejných financí, ale také strukturálních reforem důchodového systému a nezbytnosti reforem systému zdravotní péče. Pak přišel 23. duben, kdy byl v souvislosti s Řeckem přijat akční mechanismus. Včera se tento mechanismus poprvé projevil tím, že prostřednictvím systému přijatého mechanismu byly Řecku poslány prostředky od zemí EU.
To je tedy první projev tohoto krátkodobého postupu, který má zásadní význam ve chvíli, kdy se některý členský stát nachází ve vážných potížích, jak je tomu v případě Řecka.
Je přirozeně nezbytné, abychom i krátkodobě měli strategii - což zde ve své otázce k ústnímu zodpovězení velmi jasně vyjádřili pan Daul, pan Verhofstadt, pan Schulz a další - která by nás dostala ven z krize. Musí to být strategie promyšlená, kontrolovaná a musí být samozřejmě zaměřena na předcházení těmto velmi závažným a obtížným situacím ve veřejných financích, jejím cílem ale musí zároveň zůstat růst.
Krátkodobá strategie však pochopitelně nestačí. Musíme přijmout i střednědobá a dlouhodobá opatření. Evropské hospodářství má strukturální problémy a tyto strukturální problémy byly hlubší příčinou oslabení Evropy, k němuž došlo ve velmi volatilní situaci mimořádné finanční nestability.
Evropská unie v současnosti přijímá a navrhuje střednědobá a dlouhodobá opatření, na něž je třeba upozornit, a to v první řadě z toho důvodu, že cílem těchto opatření je reagovat na typ krize, která vznikla v důsledku této vážné hospodářské situace, jejíž dopady pocítila celá EU a zejména systém eurozóny. Aby byla schopna reagovat na krizi ve finančním odvětví, navrhla Evropská unie řadu opatření, která budou v několika příštích dnech předmětem rozpravy v Evropském parlamentu: balíček opatření o dohledu, který bude, jak pevně věřím, přijat co možná nejdříve. Věřím také, že Rada a Parlament dospějí v tomto ohledu ke shodě. Rada ve složení pro hospodářské a finanční věci (ECOFIN) včera přijala jako součást toho balíčku či v souvislosti s tímto balíčkem jedno opatření: předpis upravující zajišťovací, alternativní a vysoce rizikové fondy. Reaguji tak na otázku paní Harmsové a pana Cohn-Bendita, kteří na tento aspekt kladou velký důraz.
V úvahu je nutno vzít rovněž možnosti postupu v G20 včetně realizace toho, co bylo v rámci G20 dohodnuto.
Řekli jsme také, že Evropská unie má své strukturální slabiny a že jsou nezbytné strukturální reformy. Provedení těchto reforem si za svůj cíl klade strategie Evropa 2020, která je založena na rozhodnutí členských států, jež se zavázaly dosáhnout na základě souboru integrovaných pokynů určitých cílů. Spolu s těmito pokyny budou přijaty vnitrostátní plány, které budou mít podobu toho, co známe jako reformní plány. Mělo by zde být také řečeno, že vedle strategie Evropa 2020 je důležité rovněž opatření, které přijímá Komise v souvislosti s výrobním systémem jako celkem. Ve svém sdělení ze dne 12. května navrhla Komise koordinaci hospodářských politik.
Strategie Evropa 2020 tudíž představuje způsob, jak reagovat na podstatný problém výrobního hospodářského systému, jak do budoucna předcházet vzniku těchto zásadních slabých míst v systému a jak se zasadit o konkurenceschopnost a produktivitu hospodářského systému Unie. Je to rovněž způsob jak postupovat směrem k cílům, jako jsou technologická přidaná hodnota, při zohlednění sociálních dopadů, a tedy i s ohledem na specializaci, k níž dochází na trhu práce, zaměstnatelnost a rovněž boj proti změně klimatu.
Problémem ovšem není pouze soukromý finanční systém, výrobní struktura, a ve své podstatě tedy soukromý sektor: problémem jsou veřejné finance, na které se také zaměřuje další aspekt střednědobých a dlouhodobých opatření EU. Jedná se o opatření, která jsou obsahem návrhu Komise ze dne 12. května a která začala včera projednávat a ještě bude dále projednávat Rada ve složení pro hospodářské a finanční věci (ECOFIN). Cílem těchto opatření je dodržování rozpočtové kázně, zajištění shody s Paktem stability a růstu a stanovení opatření k řešení krizí a jejich předcházení.
Za tímto účelem byla vytvořena pracovní skupina, která se poprvé sejde tento pátek dne 21. května a jejím předsedou bude pan Van Rompuy. Cílem této skupiny je rozpočtová disciplína, přičemž bude mít k dispozici dokument Komise o koordinaci hospodářských a rozpočtových politik, který předložil komisař Rehn.
Tento dokument se týká všech dlouhodobějších opatření, v nichž musíme také zohlednit debatu o dani z požitků ve finančnictví, o které se v EU začíná diskutovat, a o dani, o níž se začíná hovořit dokonce i v rámci G20, a sice o dani o finančních transakcích, o které se vede debata v EU. To je věc, kterou ve své otázce zdůraznila paní Harmsová a pan Cohn-Bendit.
K tomu je třeba říci, že na tom pracují všechny orgány Evropské unie. V Evropské radě se o tom jednalo v prosinci minulého roku. Mezinárodní měnový fond dostal za úkol vypracovat o dani z mezinárodních finančních transakcí studii. V březnu se na toto téma vedla diskuse v Evropské radě, Komise to navrhla 1. dubna a diskutovalo se o tom také v Radě ve složení pro hospodářské a finanční věci (ECOFIN).
Je to tedy další opatření, které bude nepochybně předmětem jednání G20 a které má mimořádně velký význam; to jsou opatření navržená EU, která jsem zde označil jako střednědobá a dlouhodobá. Včera byl například návrh reformy finančního systému předložen také na summitu EU-Latinská Amerika v Madridu . Jinak řečeno, Evropská unie se zabývá těmito otázkami na všech fórech, kterých se účastní.
Zkrátka podnikají se, pane předsedo, jednotlivé kroky a jsou nastoleny podmínky, které by měly umožnit posun k tomu, co bylo popsáno jako ekonomické řízení Unie. Evropská rada hraje v této věci společně s Komisí a Evropským parlamentem jakožto zákonodárný a kontrolní orgán aktivní úlohu.
Závěrem tedy, pane předsedo, můžeme myslím říci, že krize opravdu jasně ukázala nedostatky evropské měnové unie, spočívající v absenci unie hospodářské, o které se sice hovoří ve smlouvách, ve skutečnosti však neexistuje. Máme sice stále měnovou unii, nedosáhli jsme však dosud unie hospodářské. Na cestu k hospodářské unii se však Unie vydala jednoznačně tím, že přijala tato krátkodobá, střednědobá a dlouhodobá opatření.
Tato krize naše ekonomiky oslabila a vystavila Unii zkoušce, ale nezničila ji, nezpůsobila její tříštění. Evropská unie na krizi zareagovala, někdy jsme mohli mít pocit, že jednala velmi pomalu, ale jednala jistě. Někdy se zdá, že váhá, ale zůstala jednotná a její reakce byla správná a přiměřená výzvám, před nimiž v tuto chvíli stojíme.
Věřím, že Evropská rada dá v červnu tomuto směřování k evropskému ekonomickému řízení, k jednotné reakci na tuto krizi ze strany EU, ještě pevnější rámec. A věřím proto také, že odpovídajícím způsobem připraví společný postoj EU před nanejvýš důležitým setkáním G20 v Torontu, kde se bude jednat o regulaci finančního systému, a před důležitou debatou o zdanění mezinárodních finančních transakcích.
Olli Rehn
člen Komise. - Pane předsedo, vítám tuto rozpravu o reakci Evropské unie na krizi a o bezprostředních a dlouhodobých výzvách, před nimiž stojíme a jež nastolují otázku řízení ekonomiky. Začnu těmi bezprostředními výzvami a reakcí na krizi.
Před deseti dny učinila Evropská unie smělá a nezbytná rozhodnutí k zajištění finanční stability v Evropě. Byla to dvojí odpověď na velmi vážnou krizi, která získala podobu systémového nebezpečí pro euro. Byla to odpověď, kterou bych nazval konsolidačním paktem.
Zaprvé jsme se dohodli na vytvoření mechanismu evropské finanční stability, který stanoví finanční polštář až do výše 500 miliard EUR, doplněný o prostředky MMF v poměru 2:1. Zadruhé jsme se dohodli na urychlení fiskální konsolidace v těch členských státech, kde je to nejvíce zapotřebí.
Evropa představila v podobě těchto rozhodnutí věrohodný balíček opatření, který občanům, trhům i širšímu světu ukazuje, že svou měnu, euro, budeme bránit stůj co stůj.
Nečiníme tak v zájmu nějakých tajuplných tržních sil, nýbrž v zájmu udržitelného růstu a tvorby pracovních míst, čehož v Evropě dosáhneme tím, že se zasadíme o to, aby nebezpečí ohrožující finanční stabilitu nerozvrátila proces hospodářské obnovy, který nyní probíhá - jakkoli je to zatím stále ještě proces spíše křehký a se skromnými výsledky. Je to naše odpovědnost ve vztahu k občanům a naše kroky mají velmi konkrétní podobu. Včera Komise, která se postarala o koordinaci a řízení jménem členských států eurozóny, odeslala ve prospěch Řecka 14,5 miliardy EUR, k nimž MMF přidal dalších 5,5 miliardy EUR. Řekli jsme, že jsme připraveni vyhovět okamžitým potřebám refinancování, a včas jsme to také splnili.
Všechno samozřejmě závisí na tom, jestli se Komisi společně s řeckou vládou a v součinnosti s ECB a MMF podaří navrhovaný program zcela a úplně realizovat.
Také Evropská centrální banka přijala mimořádná opatření, aby odvrátila útoky na euro, jichž jsme byli v nedávně době svědky. Naše členské státy mimoto pochopily, že pro zajištění udržitelného stavu veřejných financí, a tedy i pro vytvoření předpokladů udržitelného hospodářského růstu, je nesmírně důležitá fiskální konsolidace.
Minulý týden představilo Španělsko a Portugalsko nová významná opatření zaměřená na fiskální konsolidaci, která představují důležité a obtížné, zároveň však i nezbytné kroky vedoucí ke snížení nafukujících se schodků státního rozpočtu na rok 2010 a 2011. Komise v průběhu následujících dvou týdnů představí komplexní hodnocení vhodnosti nových cílů a opatření.
Dovolte, abych zdůraznil, že rychlejší snížení schodku veřejných financí je opravdu nejpodstatnější složkou balíčku opatření pro finanční stabilitu, na němž se 10. května dohodla Rada ve složení pro hospodářské a finanční věci (ECOFIN). Stejně důležité je i to, aby obě země přistoupily k provádění strukturálních reforem, které přispějí k vyššímu potenciálu růstu, především reforem trhů práce a důchodových systémů.
Urychlená fiskální konsolidace je bezprostřední prioritou v celé Evropě, současně však musíme koordinovat naše hospodářské a finanční politiky a zohlednit při tom rozdíly mezi jednotlivými členskými státy. Naše úsilí o finanční konsolidaci musí mít jinak řečeno různou podobu s ohledem na rozdíly ve fiskálním prostoru a hospodářské zranitelnosti.
Země s malým nebo žádným fiskálním prostorem budou muset sestavit předběžný rozvrh nákladů a urychleně přijmout opatření, zatímco země s lepším fiskálním prostorem si mohou v zájmu růstu a pracovních míst v Evropě ponechat své méně restriktivní fiskální politiky.
Bylo by samozřejmě chybou, kdybychom měli ve svých snahách nyní ustat. Vzpomeňme si, že prvních deset let existence eura bylo úspěšných: to budiž východiskem. Krize nám nicméně ukázala, že musíme vzít na vědomí jeho systémové nedostatky. Vzájemný tlak byl neúčinný, dobrých let nebylo využito ke snížení státního dluhu a na makroekonomickou nerovnováhu nebyl brán zřetel.
Právě z tohoto důvodu předložila minulý týden, 12. května, Komise soubor ambiciózních návrhů na posílení řízení evropského hospodářství. Chceme posílit preventivní rozpočtový dohled, řešit makroekonomickou nerovnováhu a zřídit trvalý a pevný rámec pro řešení krizí. Pokud jde o tyto důležité návrhy, spoléhám na podporu Parlamentu. Závisí na nich, bude-li strategie Evropa 2020 v nadcházejících letech úspěšná.
Naše návrhy jsou založeny na dvou zásadách. Zaprvé, prevence je vždycky lepší než náprava - nemluvě o tom, kdy necháme dojít situaci až do stavu krize, jak jsme toho dnes svědky. Zadruhé, větší finanční dohled by měl provázet širší dohled makroekonomický, neboť tak lze dosáhnout ke kořenům a zdrojům udržitelného hospodářského rozvoje.
Naše návrhy tvoří tři stavební jednotky. Zaprvé musíme posílit jak preventivní, tak nápravné nástroje Paktu stability a růstu. Úhelným kamenem posilování ekonomického řízení je předem projednávaná koordinace fiskální politiky, což zajistí, že vnitrostátní rozpočty budou ve shodě se společně dohodnutými evropskými politikami a závazky, tak aby neohrožovaly stabilitu eurozóny jako celku a stabilitu jiných členských států.
Rád bych v tomto směru jednoznačně řekl: nepůjde o prověřování vnitrostátních rozpočtů po jejich jednotlivých položkách. Na nic takového nepomýšlíme a nemáme na to ani prostředky. Půjde o to, aby byla ještě předtím, než vlády předloží návrhy státních rozpočtů parlamentu, provedena analýza a na základě rovnocenného postavení též revize základních rozpočtových položek a finanční rovnováhy s tím, že EU bude mít zákonný nárok, vyplývající ze Smlouvy a Paktu, vydat doporučení a požádat dotyčný členský stát o provedení nápravného opatření.
Někteří se k tomu postavili kriticky s tím, že se jedná o narušení suverenity parlamentu. Já sám jsem bývalým členem národního i Evropského parlamentu a jsem si plně vědom toho, že fiskální pravomoci parlamentu jsou citlivou otázkou. Každému však musí být zřejmé, že se zde nejedná o narušení demokracie či suverenity parlamentu, nýbrž o zajištění toho, aby naše členské státy dodržovaly pravidla, na nichž se samy předtím dohodly: aby jinak řečeno konaly, co káží.
Musíme dát evropské hospodářské politice skutečně evropský rozměr: nemůžeme už jen posléze hledět na to, jaká se přijímají mezinárodní rozhodnutí. V EU a především v eurozóně až příliš dobře víme o tom, že vnitrostátní rozhodnutí mívají určité dopady i za hranicemi daného státu, a proto musí existovat koordinace na celoevropské úrovni před přijetím těchto vnitrostátních rozhodnutí.
Druhá stavební jednotka spočívá v rozšíření rozpočtového dohledu směrem k širšímu a důkladnějšímu dohledu, který se bude zabývat makroekonomickou nerovnováhou. Proč je to důležité? Rozdíly v konkurenceschopnosti a rozdíly mezi zeměmi eurozóny s přebytkovým a schodkovým rozpočtem se v minulých deseti letech zvětšily. Tyto rozdíly jsou kořenem a příčinou toho, proč finanční krize postihla EU tak tvrdě, obzvláště pak některé naše členské státy. Vznikajícím problémům bychom měli předcházet a řešit je dříve, než se vystupňují do podoby krize.
Navrhujeme proto, aby byly vymezeny ukazatele a zaveden přehled výsledků, aby byly na základě vzájemné shody stanoveny varovné hraniční hodnoty a aby byla v případě potřeby vydávána doporučení a včasná varování. Mezi tyto ukazatele by mohly patřit například tendence v produktivitě práce, náklady na jednotku pracovní síly a současný vývoj finanční situace.
To samozřejmě neznamená, že bychom kteroukoliv zemi chtěli omezovat v její exportní výkonnosti; to samozřejmě nikoliv. Cílem je naopak nastolit v Evropě jako celku novou rovnováhu hospodářského růstu. Musíme posílit vývozní konkurenceschopnost všude tam, kde je to potřeba, a stejně tak posílit i domácí poptávku tam, kde je to potřeba a kde je to možné. Tímto způsobem musíme jako jeden evropský tým hrát v zájmu Evropy jako celku.
Zatřetí musíme dát všem, kdo sledují vývoj eurozóny, zřetelně najevo, že nás nic neporazí. Abychom byli schopni odradit každého byť i jen od pouhého pokusu o to, aby vyzkoušel naši sílu, musíme pro členské státy eurozóny zřídit trvalý a pevný rámec pro řešení krizí. Dočasný mechanismus vytvořený 10. května je prvním smělým krokem tímto směrem, s ohledem na střednědobé a dlouhodobé plány však Komise předloží návrh stálejšího mechanismu, který se bude řídit přísnými politickými kritérii a bude samozřejmě čerpat z poučení, které nám přinesly nedávné zkušenosti. A musíme ovšem předcházet morálním rizikům. Tento mechanismus musí proto být natolik nepřitažlivý, aby žádný vedoucí představitel či země dobrovolně nepodlehli pokušení o jeho využití. Nedávné zkušenosti nicméně ukázaly, že lépe je mít připravenu hasičskou četu pro případ menšího ohně, než ji začít dávat dohromady až poté, co se z ohně stane lesní požár. Je lépe být opatrný, než později litovat.
Závěrem tedy budiž řečeno, že návrhy Komise připravují cestu k tomu, aby v Evropě bylo možno provést kvantitativní skok k ekonomickému řízení, chtěl bych vás nicméně upozornit ještě na jedno nesmírně důležité rozhodnutí - k němuž došlo v týž den, kdy jsme předložili návrh těchto opatření - a sice na návrh, aby se Estonsko stalo na základě svých vlastních zásluh členem eurozóny. Jedno číslo na ukázku: zatímco v Evropě se v současné době pohybuje průměrná výše zadlužení kolem 75 %, v Estonsku je to okolo 7,5 % - nikoli 75 %, nýbrž 7,5 % - a to na udržitelném základě.
Tento návrh je jasným signálem pro všechny, že eurozóna neztrácí sebedůvěru a stávajícím tlakům odolá a že udržitelné hospodářské a fiskální politiky přinesou členským státům své plody. Souhrnně řečeno tedy iniciativy Komise od chvíle svého přijetí povedou v Evropě k podstatnému prohloubení ekonomického řízení a k promyšlenému rozšiřování eurozóny. Je věru nejvyšší čas, aby E ve zkratce EMU získalo svůj pravý obsah.
Joseph Daul
Pane předsedo, dámy a pánové, Evropa konečně zareagovala. Hlavy států a předsedové vlád se konečně začali zabývat problémy a před deseti dny rozhodli o plánu podpory pro naši měnu, euro. Tento plán je přesným odrazem míry evropské solidarity a jasnou odpovědí na adresu všech, kdo o ní pochybovali, je to však stále plán nedostatečný a musí k němu přistoupit opatření na snížení schodků našich vnitrostátních rozpočtů a opatření, která povedou k dohodě 27 členských států o sociálních a fiskálních rozpočtech. Myslím, že takto dnes dopoledne mluví každý a takto jsme o tom také mluvili posledních čtrnáct dní. Dejme se tedy do díla! Tento plán byl definitivně dokončen minulou středu, kdy Komise učinila své rozhodnutí o radikálním zvýšení dohledu a provádění paktu stability, které vítám.
Dámy a pánové, dokud všechna tato opatření neuskutečníme, nepřestaneme mít problémy. Nepřestaneme mít problémy, dokud nebudeme mít politickou odvahu, protože opatření, která jsme měli podniknout již dříve, a to jak kolektivně na celoevropské úrovni, tak i každý zvlášť na úrovni vnitrostátní, budeme muset podniknout nyní. To platí jak pro vlády pravicové, tak pro vlády levicové. Velmi mne mrzí, že němečtí sociální demokraté nenašli tuto odvahu, když ve Spolkovém sněmu hlasovali o plánu evropské pomoci.
Musíme si z toho odnést ponaučení. Prvním ponaučením je, že musíme znát skutečný stav vnitrostátních veřejných financí stejně tak, jako známe skutečný stav veřejných financí EU. Žádám Komisi, aby se o to zasadila a stát, který tuto povinnost nesplní, potrestala, nikoli pouze opatrně pokárala. Jak dobře víte, každý, kdo řídí, se obává detektoru rychlosti, každý se obává pokut, počtu trestných bodů ve svém řidičském průkazu. Taková je naše přirozenost, a musí proto existovat pokuty. To je alfa a omega každé vážně míněné politiky v této oblasti.
Ponaučení druhé: státy sedmadvacítky se musí soustředit na své rozpočtové politiky již v prvních fázích jednání. Komise je o to požádala minulý týden. Já sám jsem o to požádal v této sněmovně před několika týdny. Vím, že to členské státy dráždí, když je žádáme, aby se soustředily, ale pokud chtějí k veřejným financím přistupovat tak, jako by žily na opuštěném ostrově, jako by nebyly navzájem propojeny společnou měnou, a tedy i nezbytnou společnou kázní, budou si muset na toto dráždění zvyknout.
A navíc: co platí o vnitrostátních rozpočtech, platí rovněž o sociální a fiskální politice. I zde dobře chápu hněv některých našich spoluobčanů, když se od nich žádá, aby přinášeli oběti za druhé, kteří méně pracují a odcházejí dříve do penze. Tak už to také dál nemůže jít. To je třetí ponaučení, které jsem si odnesl z této krize. Euro bude životaschopné jen tehdy, pokud na jeho životaschopnost všichni společně vynaložíme potřebné prostředky. Vcelku bych souhlasil s finančním poradcem pana presidenta Obamy, panem Volckerem, který prohlásil, že pokud nezměníme svou kulturu a své chování, může se stát, že se euro zhroutí. Musíme vidět za své národní zájmy, musíme vidět zájmy evropské. Musíme se posunout z úrovně krátkodobých politik, jejichž cílem je uchránit naše vnitrostátní vlády před ztrátou několika bodů v průzkumech veřejného mínění, na úroveň střednědobých a dlouhodobých plánů, které od nás žádají i naši podnikatelé, aby mohli investovat a přijímat nové zaměstnance.
Má skupina žádá Evropu, aby se probudila. Žádá Komisi, aby konala svou práci a začala při jednání s členskými státy používat metodu cukru a biče. Aby finančně odměňovala ty, kteří své finance dají do pořádku, a trestala ty, kteří to odmítají!
Komise se toho, pane Rehne, nesmí obávat. Bude to ku prospěchu všech Evropanů a členských států. Hlavní problém našich spoluobčanů, který se v současné době probírá na všech našich setkáních, je otázka, jestli nejsou ohroženy jejich úspory. Tyto občany, kteří na to, aby si něco našetřili, museli celý život pracovat, zcela chápu. Toto je tedy první ujištění, které bychom jim měli dát: že jejich úspory jsou v bezpečí. To je docela jednoduše to, co Komise musí učinit; byla za tím účelem vytvořena.
Jedině v tomto rámci také může mít, dámy a pánové, nějaký smysl strategie Evropa 2020. Máme-li vyhrát boj s nezaměstnaností, boj o vzdělání, odbornou přípravu, výzkum a inovace, pak opět jedině díky tomu, že to budeme myslet vážně, že budeme postupovat v záležitostech veřejných financí společně. Řekl jsem to včera a říkám to i dnes: mají-li se ve všech členských státech provádět úsporná opatření, pak i my jakožto poslanci Evropského parlamentu a evropští úředníci budeme muset jít příkladem, jinak ztratíme důvěryhodnost.
To je vše, co jsem chtěl říci, a stále ještě věřím - mám za sebou několik velmi vážných a hlubokých krizí - že se tato krize může stát pro Evropu a její občany přinejmenším novým východiskem.
Martin Schulz
jménem skupiny S&D. - (DE) Pane předsedo, dámy a pánové, tato rozprava se koná na pozadí velmi vážné situace, která představuje hrozbu pro Evropskou unii. Máme za sebou desetiletí ideologie laissez-faire, desetiletí, kdy každý, kdo uvedl v pochybnost údajnou nadřazenost kapitalistického hospodářského systému, byl terčem posměchu. Tento hospodářský systém nás přivedl do nejhlubší krize od konce druhé světové války, krize finanční a hospodářské, krize zaměstnanosti i krize morální a krize legitimity institucí.
Tento systém je špatný. Je do určité míry amorální, je zvrácený. Chtěl bych vám uvést příklad, protože mnoho našich občanek a občanů nerozumí žargonu, jehož se tu užívá. Jaký je skutečný význam obchodování se swapy úvěrového selhání a pojištění proti úvěrovému selhání? Jeho skutečný význam spočívá v tom, že je možné uzavřít pojištění, s nímž lze následně zacházet, jako by to bylo zboží. Podívejme se, jak to funguje v praxi! Nepochybuji o tom, že ten krásný zemědělský podnik, jehož majitelem je pan Daul, je pojištěn proti požáru. Jestliže si já, Martin Schulz, mohu koupit pojištění pana Daula proti požáru a jestliže to budu já, kdo v případě, že jeho dům shoří, od pojišťovny obdrží náhradu škody, pak potřebuji už jen někoho, například pana Cohn-Bendita, kdo bude ochoten tento dům podpálit, a je ze mě zajištěný člověk.
To je systém, který je zvrácený. Je třeba s ním skoncovat a tyto praktiky je třeba zakázat. Toto jsou přesně ony mechanismy, o nichž zde diskutujeme, a příklady z reálného života nejsou příliš veselé. Jedním z těchto příkladů je penzijní fond kalifornského sdružení učitelů, který chtěl prostřednictvím jednoho zajišťovacího fondu koupit jistou německou leteckou společnost. Tato koupě se tomuto penzijnímu fondu nezdařila, ale koupil místo toho něco jiného. Tento fond ale potom zkrachoval. Pro celou jednu generaci učitelů, kteří si v tomto fondu ukládali 40 let své úspory, to byla naprostá pohroma. Taková je realita hospodářského systému, který nyní dospěl ke svým mezím a který je nutno začít držet zkrátka.
Nyní jsou na řadě vlády. To jsou slova, která zazněla z vašich úst, pane Lópezi Garrido a pane Rehne. To je všechno moc krásné, jenže jsme to my, kdo reagujeme, my musíme jednat a naše reakce podle mého názoru přichází pozdě. Se zaváděním nařízení se mělo v mnoha oblastech začít mnohem dříve, jak jsme k tomu také v této sněmovně vyzývali. Nyní máme nařízení pro zajišťovací fondy. Kdy ale dojde na zřízení Evropské ratingové agentury? Je skutečně normální, aby americká ratingová agentura přesně v okamžiku, kdy spekulace proti Řecku dosahovaly svého vrcholu, obrátila svoji pozornost na další cíl a snížila hodnocení Portugalska? Co je to za instituce, které mohou rozhodovat o osudu celých národů? Musí podléhat kontrole a pravidlům. K tomu by však nemělo docházet nyní. Mělo k tomu dojít už před lety, kdy jsme k tomu také vyzývali, naše výzvy byly ovšem zamítnuty. Zamítly je tytéž vlády, které dnes tvrdí, že řeší tuto krizi.
(Projevy nesouhlasu)
Pane kolego Langene, vím, že chcete dnes odpoledne podat pozměňovací návrh, aby Parlament nezasedal v době, kdy se v Německu konají karnevalové slavnosti. To je dobrá věc. Až na to, že když jste tady, konají se v Parlamentu karnevalové slavnosti každý zasedací den. Je mi to opravdu líto.
V EU máme strukturální nedostatky, které musíme institucionální cestou odstranit. Údajně se nám podařilo vytvořit hospodářskou a měnovou unii. Skutečnost je ovšem taková, že máme unii měnovou, nikoli však unii hospodářskou. V Evropě vznikla hospodářsko-politická slátanina, kdy 16 suverénních států dělá v prostoru jednotné měny svou vlastní, nekoordinovanou hospodářskou politiku, která je někdy i v rozporu s politikou ostatních. To s sebou nese obrovské riziko. Arnold Schwarzenegger i celá jeho nádherná Kalifornie jsou v naprostém úpadku, ale na dolar to nemá nejmenší vliv, protože hospodářská politika Kalifornie je součástí jednotné měnového prostoru Spojených států. Ocitne-li se 2,8 % hrubého domácího produktu eurozóny, jak je tomu v případě Řecka, v ohrožení, vypukne zde vážná krize. Musíme se tohoto schodku zbavit a z tohoto důvodu potřebujeme ekonomické řízení. Pokud se ještě někdo staví proti tomu, znamená to, že nezaslechl varovné výstřely.
Máme nyní co do činění s krizí legitimity velmi vážných rozměrů. Lidé si začínají uvědomovat, že se tento hospodářský systém neosvědčil, a už mu nedůvěřují. Mají zkušenost s tím, že státní instituce slouží tomuto systému a že mu slouží i instituce nad úrovní státu, a nevěří proto už ani těmto institucím. Mnoho lidí se v této fázi tváří v tvář této globalizované, evropeizované výzvě obrací k národní rétorice. Tento trojí rozpor, krize důvěry v náš hospodářský systém, krize důvěry v naše státní instituce a ústup řady státních institucí na pozice národních zájmů místo toho, aby hledaly řešení na úrovni mezinárodních struktur - to je směs, která představuje nebezpečí pro EU jako celek.
Potřebujeme proto ekonomické řízení a potřebujeme ovšem také sílu k tomu, abychom svá vlastní nařízení uplatňovali v praxi. A nakonec dodám jen to, že pan Daul, který je předsedou skupiny, jejímiž členy jsou i představitelé Nea Dimokratia, by se měl ve své kritice jiných stran držet trochu víc zpátky.
Guy Verhofstadt
Pane předsedo, myslím, že nacionalistická ani marxistická rétorika nám nepřinese potřebná řešení v krizi, kterou procházíme.
(Potlesk)
Pane předsedo, to, co v současnosti v Unii prožíváme, není podle mého mínění monetární krize, není to ani krize naší jednotné měny; je to spíše krize správy EU. To je situace, v níž se v tuto chvíli ocitáme. Řekl bych dokonce, že je to krize, kterou zrodilo zarputilé přesvědčení členských států, že jsou schopny řešit problémy Evropy na základě mezivládního přístupu v situaci, kdy je, pane předsedo, nutné, aby se měnová unie řídila jednou metodou, metodou Společenství, na základě celoevropského zájmu, a nikoli na základě sdružení zájmů národních, což je to, co ze své vlastní povahy představuje Evropská rada a Rada Evropské unie.
Sám za sebe mám tedy dnes dopoledne pro tuto rozpravu tři sdělení. První sdělení, pane Lópezi Garrido, se týká Rady. Snad bychom španělské předsednictví mohli požádat o to, aby členy Rady vyzvalo k tomu, aby ve vztahu ke krizi eura projevili trochu rozvážnosti, protože kdykoli se podaří najít nějaké řešení, které by euru pomohlo, cítí se jedna nebo druhá hlava státu či předseda vlády nucena vystoupit, aby k tomu řekla své, a ve skutečnosti tak toto nalezené řešení sabotovat. Domnívám se proto, že Radu musíme v první řadě požádat o to, aby v této věci jednala o něco rozvážněji a nechala Komisi a Evropskou centrální banku, aby přišly se svými vlastními návrhy řešení.
Moje druhé sdělení je určeno Komisi. Nepochybuji, pane Rehne, že jste minulou středu přijali několik smělých rozhodnutí, které představují krok správným směrem, Komise však musí jít dále. Zatím se nám podařilo vytvořit pracovní skupinu. Tato pracovní skupina Rady se bude scházet s tím, že někdy v říjnu nebo koncem roku předloží řešení. Podle mého názoru je to velmi pozdě. Komise, která má právo podávat podněty, by měla dát dohromady ambiciózní a komplexní balíček opatření v horizontu nadcházejících týdnů či měsíců. To je nutno učinit. Nemůžeme čekat na to, až nám pracovní skupina Rady sdělí, co je nutno učinit; podnět k tomu by měla podat Komise. Komise by měla vytvořit komplexní balíček opatření, který předloží Radě a Parlamentu a který by měl podle mého názoru obsahovat čtyři prvky.
Zaprvé posílení Paktu stability a růstu. To prakticky vzato znamená pokuty; osobně se mi zamlouvá myšlenka pana Rehna a věřím, že i všem ostatním. Pan Rehn říká, že Komise by měla mít v rámci tohoto balíčku úkol prověřovat rozpočty ještě před jejich schválením ve vnitrostátních parlamentech. To není otázka subsidiarity či otázka jejího nedostatku; je to otázka loajality k Paktu stability a růstu a k euru. Nemůžeme na jedné straně říkat, že jsme členy tohoto Paktu stability a růstu a eurozóny, a na druhé straně, že náš rozpočet nemá s eurem co do činění nebo že je to výhradní pravomoc státu.
Zadruhé se domnívám, že tento balíček opatření musí rovněž integrovat strategii 2020, která bude přesvědčivá. To, co má v tuto chvíli Rada na stole, pane Lópezi Garrido, není přesvědčivé ani trochu. Dospějete v červnu k nějakému závěru? K jakému závěru ale chcete dospět, pokud jde o strategii 2020? Nebude to stejné jako to, k čemu jste dospěli v případě Lisabonské strategie, která ztroskotala? Bude to opět otevřená metoda koordinace? Pokud to nyní myslíte vážně, musíte Komisi poskytnout veškeré nástroje, které bude potřebovat ke skutečnému řízení strategie 2020, této hospodářské strategie, která by nás měla vyvést z krize.
Třetí věc, kterou je každopádně nutno učinit, je vytvoření evropského měnového fondu, který nahradí existující stabilizační mechanismus, protože tento mechanismus, jak říkáte vy sám, pane Rehne, nebude schopen tuto funkci plnit. I v tomto případě se jedná o mezivládní mechanismus, který uchystala Rada ECOFIN a který vyžaduje jednomyslnost. Každou jednotlivou půjčku musí schválit všechny členské státy. Takový systém nemůže dlouhodobě fungovat, a evropský měnový fond, který by byl řízen Komisí a v případě potřeby ECB, je proto nezbytný. Nelze to ovšem nechat na rozhodnutí všech členských států eurozóny. A konečně musíme mít evropský trh s dluhopisy.
To jsou věci, které od Komise očekáváme, pane Rehne. Jde o to, najít odvahu a ctižádost a předložit k jednání jak v Radě, tak Parlamentu balíček ambiciózních opatření, který bude obsahovat tyto čtyři body.
(Potlesk)
Rebecca Harms
jménem skupiny Verts/ALE. - (DE) Pane předsedo, vážené dámy a pánové, moje skupina se opět rozhodla, že k mechanismu finanční stabilizace, který je výsledkem víkendových jednání o otázkách krize, jednání, která proběhla před necelými dvěma týdny v Bruselu, zaujme kladný postoj.
Spojujeme tuto podporu s jednoznačným závazkem, že budeme provádět jednotnější hospodářskou a finanční politiku. Pro mou skupinu to není nic nového. Máme v tom za sebou mnohaletou tradici. S tímto závazkem se však, pane Rehne a vážený pane zástupce španělského předsednictví, pojí požadavek, abychom se konečně se vší vážností rozhodli, že nebudeme na evropské úrovni už jen bojovat proti příznakům krize, nýbrž že začneme řešit problém, který tato krize představuje, a to v celé jeho šíři.
Z výsledků naší analýzy vyplývá, že od roku 2008 léčíme příznaky. Od roku 2008, kdy zkrachovali Lehman Brothers, se snažíme zachránit banky. Chtěla bych tak znovu říci: kde je úcta k občanům! To, k čemu došlo během předminulého víkendu, nebyla stabilizace eura. To, k čemu došlo během předminulého víkendu, byla především a opět záchrana velkého počtu německých a francouzských bank. To, k čemu došlo, se dalo velmi dobře poznat z kurzu akcií na burze. Z tohoto kruhu zachraňování bank se však musíme dostat ven. Stálo to miliardy a miliardy. Už nevíme, odkud máme tyto peníze reálně vzít a troufáme si - soudě z toho, na čem je schopna se shodnout Rada ve složení pro hospodářské a finanční věci (ECOFIN) - leda na drobné krůčky směrem ke státní regulaci finančních trhů.
Tím hlavním, co dnes požadujeme, je toto: stát se musí se vší rozhodností vrátit na finanční trhy. Není možné, aby ho měly v šachu banky a spekulanti a my jsme si na to pak jen stěžovali. Banky jsou zajisté podstatnou složkou systému, avšak v tomto systému musí být něco velmi shnilého, když může opakovaně docházet k tomu, že se naše státy ocitají na pokraji katastrofy a politický systém to dopustí.
Mám-li to velmi stručně shrnout: jsou určité věci, o kterých se nyní musíme zcela jednoznačně rozhodnout, jsou zde známky toho, že některé členské státy EU se ubírají správným směrem, ale my se domníváme, že v celé EU by měl být uvalen zákaz na toxické cenné papíry a krátký prodej, že zajišťovací fondy by měly být pod velmi přísnou kontrolou a že bychom měli přestat mluvit o zavedení daně z finančních transakcí a něco v této věci konečně udělat. Tuto daň potřebujeme mimo jiné i proto, abychom z těchto prostředků mohli refinancovat to, k čemu používáme veřejné prostředky. O účasti bank a spekulantů se už konečně musí přestat vést pouhé prázdné řeči. Jejich podíl na věci můžeme reálně zaručit tím, že zavedeme tuto daň.
Druhý bod, na kterém mi velmi záleží, je budoucnost koordinované rozpočtové politiky Evropské unie, jinak řečeno rozpočtová kázeň. V rámci Německa je to pro mě slovo velmi dobře známé. Navrhuji nicméně, abychom se v souvislosti s řešením krize a hlasováním o strategii Evropa 2020 ještě jednou pokusili dohodnout o tom, co vlastně chceme, o tom, jak mají členské státy, jak má Evropa v následujících pěti deseti letech vystupovat před svými občany, pokud jde o otázku odpovědnosti státu. Má evropská strategie sloužit jako beranidlo proti sociální odpovědnosti státu? Velmi ráda bych věděla, jak se na to všechno díváte: na jesle, školy, univerzity, knihovny, péči o seniory, nemocnice, muzea a divadla.
Můj kolega pan Cohn-Bendit minulý týden řekl, že Řecko potřebuje na realizaci plánu obnovy více času. Katastrofální finanční situace mnoha členských států je mi dobře známa a domnívám se, že řada z nich potřebuje čas na to, aby se rozhodla, co je třeba dělat. Jak jsem řekla, jít proti systému sociálního zabezpečení beranidlem by bylo to nejhorší, co by Evropská unie mohla v tuto chvíli učinit. To nám ovšem nebrání v tom, abychom se pečlivě zabývali svou rozpočtovou politikou a mohli tak různým generacím zajistit rovné zacházení. Pokud jde o nás Zelené, podporujeme v Německu takové rozpočty vždy znovu a znovu.
Ráda bych učinila ještě jednu závěrečnou poznámku. Pokud bychom se dnes měli vzdát své klimatické politiky a udržitelného rozvoje, jak to někteří lidé naznačují, začali bychom provádět vskutku ďábelský plán. Nemůžeme zanedbávat inovace v průmyslu a podnikání ani klimaticky šetrný přístup k výrobě a organizaci dopravy. Musíme prostřednictvím inovací ochránit pracovní místa, budoucí životaschopnost a udržitelnost, ale to všechno stojí peníze. Zavádění nových daní je předmětem tabu. Jsem nicméně přesvědčena, že z krize se nám podaří dostat jedině tehdy, porušíme-li tabu spojená se zasahováním a úlohou státu a potřebou rozumných daní.
(Potlesk)
Timothy Kirkhope
jménem skupiny ECR. - Pane předsedo, stalo se neblahým zvykem mnoha těch, kdo chtějí vystupovat na podporu Evropské unie, že se domnívají, že řešením každého problému je větší míra integrace. Tento přístup se však míjí svým cílem. To, co Evropa velmi často postrádá, nejsou zvláštní mechanismy, které by umožnily provádět politiky, na nichž jsme se dohodli, ale spíše politická vůle plnit závazky, k jejichž plnění se sice jednotlivé strany zavázaly, ale reálně tak neučinily.
Upřímně proto věřím, že iniciativa Evropa 2020, která je bezpochyby nezbytnou podmínkou řešení celkové hospodářské krize, s níž se Evropa potýká, neztroskotá ze stejného důvodu. Pokud jde o krizi eurozóny, slyšíme, že má-li být Unie v budoucnu schopna podobným krizím předcházet, potřebuje pravomoci k tomu, aby mohla od vlád suverénních států požadovat předložení rozpočtových návrhů před jejich schválením a aby mohla členským státům udělovat přísnější tresty - ale údaje o rozpočtu byly dostupné již dříve; pouze byly nepřesné a nikdo se jimi důkladně nezabýval.
Zlepší se kvalita údajů a kompetence těch, kdo je analyzují, jen na základě toho, že bude zaveden postup spojený s většími požadavky? Sankce bylo možno uplatňovat i dříve; jednoduše však postrádaly věrohodnost. Pravděpodobnost jejich uplatňování se zvětšením jejich rozsahu nijak nezvýší. Budou tato nová opatření přijímána s větší vážností? A dále problém vydávání dluhopisů, které ohrožuje možnost zvyšování rozpočtu EU a přímého ručení za půjčky poskytované ze strany EU: tento problém podrývá zásady zdravého fungování veřejných financí, které bychom zde měli podporovat.
Naše skupina ECR chce, aby euro znamenalo úspěch jak pro ty, kdo se je rozhodli přijmout, tak i pro evropské hospodářství v širším měřítku, to ovšem od členských států vyžaduje, aby to, zač odpovídají, braly vážně, navzájem spolu jednaly upřímně a plnily závazky, na nichž se dohodly.
Komise se domnívá, jak sama připouští, že její návrhy povedou k podstatnému prohloubení hospodářské a měnové unie. Sotvakoho překvapí, že zatímco v anglické verzi dokumentu z březnového summitu se mluví o "řízení" (angl. governance), což je slovo, které volí i Komise, ve verzi francouzské je řeč o "správě" (angl. government). Zdá se tedy, že jsou lidé, kteří skutečně usilují o centralizovanou "správu" evropského hospodářství, to ale neřeší problém, před nímž stojíme: nepřineslo by to nic dobrého ani našim občanům ani našim členským státům a tvrdím, že by to nepřineslo nic dobrého ani pro samotnou Evropskou unii.
Lothar Bisky
jménem skupiny GUE/NGL. - (DE) Pane předsedo, z posledních zasedání Rady vyplynulo, že se chystají dalekosáhlé změny. V současnosti jsme svědky procesu governmentalizace evropské politiky. Lisabonská smlouva se pochvalně vyjadřuje o úloze Parlamentu a posilování jeho úlohy. Pochvalně jsme se o tom vyjádřili i my sami.
Vlády mezi sebou nyní dospívají k dohodám zásadního významu a vydávají se nepředstavitelně velké sumy peněz. Parlamenty do toho doposud mohly jen omezeně zasahovat a to je třeba změnit. Metoda, kterou zvolili lidé z vlády, vedla k vynaložení ohromné finanční částky na záchranu bank, přestože za jejich hluboké zadlužení nenese odpovědnost nikdo jiný než ony samy. To, co se těmto vládám podařilo zachránit, je kasinový kapitalismus, k čemuž použily peněz daňových poplatníků. Pokud se však jedná o záchranu zadlužených států, byl jejich postoj až doposud velmi zdráhavý. Podařilo se jim sice někde sehnat 750 miliard EUR, je ale otázka, jestli je tiskárna peněz schopna zachránit hospodářský rozvoj. Myslím, že mnohem spíše zachrání bankovní kapitál. Evropská unie však musí být více než jen svobodný vnitřní trh s jednotnou měnou.
Pan Barroso má pravdu, když říká, že bez hospodářské unie můžeme na měnovou unii zapomenout. Co se týče hospodářské unie, nevidím však, že by měla jasné obrysy. Vytrvalé prosazování neúspěšného Paktu stability a růstu má sotva co společného s rozumnou koordinací hospodářské politiky. To, co nám chybí, je sociální unie. Chybí nám trvalá a účinná úprava regulace finančního sektoru. Chybí nám koordinovaná daňová a mzdová politika a daň z finančních transakcí. Hovoříme o této dani již dlouhou dobu, je to však stále jen na rovině řeči.
Je na čase, abychom s pomocí orgánů EU začali zachraňovat sociální stát, nikoli ho rozvracet. Řekové a ostatní národy mají obavy, protože vidí sociální důsledky opatření, která se dnes přijímají. Je na čase zahájit boj o harmonizaci sociálních standardů na vysoké úrovni.
Je třeba zakázat zajišťovací fondy a zrušit daňové ráje. Velmi malých pokroků dosahujeme v boji proti krizi na finančních trzích. Oproti tomu, s jakou rychlostí jsou schopni jednat spekulanti, jsme velmi pozadu. V době, kdy hrozí nebezpečí, jako jsou ta, s nimiž se nyní stále znovu a znovu potýkáme, je znárodňování miliard, které se pak se ztrátou utrácejí, a privatizování zisků naprosto špatný postup. Není možné, aby banky měly za podpory státu přímý přístup k penězům daňových poplatníků. Jedna věc je mi každopádně jasná, a sice ta, že za daných okolností musíme nově vymezit pojem bankovního lupiče.
Niki Tzavela
Pane komisaři, chtěla bych této příležitosti využít k tomu, abych vám osobně poděkovala za vaši namáhavou a přínosnou práci, kterou jste odvedl v souvislosti s hospodářskou krizí v Řecku. Chtěla bych také poděkovat všem parlamentním stranám za podporu a solidaritu, kterou vůči Řecku projevily.
Mám tři návrhy a chtěla bych vás se vší naléhavostí požádat o jejich podporu. Pokud se jedná o vytvoření stálého nástroje pro ekonomické řízení, přináší Bruegelův institut, který představuje na poli ekonomie významné nezávislé výzkumné centrum, tyto návrhy: Evropská centrální banka by měla evropským dluhopisům poskytnout ručení do výše 60 % HDP každé země; jedná se o tzv. modré dluhopisy. V případě, že dluhopisy překročí tuto 60% hranici, by měl být tento rozdíl půjčován za tržních podmínek; to jsou tzv. červené dluhopisy. Tak vypadá návrh trvalého nástroje pro ekonomické řízení; přijímat nové mechanismy není nutné a tento návrh lze navíc schválit velmi rychle.
Pro Řecko mám dva návrhy ad hoc: mezinárodní měnový fond by mohl prodloužit dobu splatnosti řecké půjčky ze tří na pět let. Pokud by toto prodloužení schválili i naši evropští věřitelé, mělo by Řecko pro splácení svého dluhu mnohem snazší a realističtější podmínky a pro trhy by to byl dobrý signál. Druhý návrh je následující: finanční částku vyplacenou jako pomoc Řecku by bylo možno použít na splacení našich dluhopisů. Kdyby Evropa uvolnila již nyní prostředky, které má Řecko v budoucnu obdržet a využít k rozvoji svého hospodářství, byl by to racionální způsob řešení tohoto problému. Řecká vláda je v tuto chvíli v defenzívě; snaží se všemožně sehnat peníze, aby mohla snížit své zadlužení. V této situaci se však nemůžeme zároveň snažit o oživení růstu. Proto si, pane komisaři, myslím, že by bylo dobré podpořit paralelní snahu o oživení růstu.
Závěrem bych chtěla říci, že řecká krize bude, doufejme, jedinou cenou, kterou bude muset Evropská unie zaplatit za to, že teprve nyní chvatně zavádí ekonomické řízení, když k tomu mělo dojít už před deseti lety. Doufejme tedy, že řecká krize je jedinou cenou, kterou musíme zaplatit.
Předseda
Paní Tzavelová, nepřerušuji vás proto, že jste z Řecka, a to, o čem mluvíte, je velmi důležité, ale protože jste hovořila déle než jednu minutu. Snažte se prosím příště dodržet určený čas.
Nicole Sinclaire
Pane předsedo, když jste se stal v loňském roce předsedou této sněmovny, tvrdil jste, že budete dávat všem skupinám stejný prostor. Během této zajímavé rozpravy jsem si všimla, že pan Schulz přetáhl o dvě minuty - všechny skupiny přetáhly - ale vy jste si zasedl na jednu skupinu. Mohl byste vysvětlit proč?
Předseda
Rád bych řekl, paní Sinclairová, že čas sleduji. Tyto projevy byly skutečně o několik vteřin delší. Paní poslankyně, která vystoupila jako poslední, přetáhla ze všech nejvíc, ale nezasáhl jsem, protože zde zastupuje Řecko a bylo to rovněž stanovisko člověka, který v Řecku žije, což mi přišlo důležité. Řečníkům zpravidla nedovoluji, aby překračovali vymezený čas, ale myslím, že se všichni shodneme na tom, že projev paní Tzavelové byl pro nás zvláště důležitý.
Francisco Sosa Wagner
(ES) Pane předsedo, museli jsme se ocitnout na pokraji propasti a hospodářského zhroucení, aby hlavy států a předsedové vlád pochopili, že cesta vpřed nespočívá ve větším nacionalismu, nýbrž ve větším evropanství.
Některá přijatá opatření míří tímto směrem - omezení práva veta v Evropské radě či zárodek evropské veřejné pokladny.
A konečně jsme si, sice pozdě, ale přece jen uvědomili, že jsme všichni na jedné lodi a že ničemu neprospěje, budeme-li se zabývat řešením jednotlivých situací, zvláště když při tom budeme improvizovat.
Rád bych nicméně věděl, představuje-li tento postoj dočasný stav, nebo jestli se naopak jedná o začátek skutečného evropského ekonomického řízení, protože jestli něco nepotřebujeme, vážené dámy a pánové, pak je to řízení. Chceme-li být věrni odkazu otců zakladatelů, pak to, co potřebujeme, je opravdová správa.
Parlament proto musí podpořit veškeré reformy, jejichž cílem je posílení Evropy, zapomenout na nostalgickou suverenitu a učinit rozpočtovou a finanční kázeň skutečností.
Vážené dámy a pánové, posílení úlohy Evropské komise a posílení úlohy Parlamentu je tím jediným receptem na vybudování Evropy, protože jinak nám zmizí jak zloděj pod pláštěm noci.
Corien Wortmann-Kool
(NL) Pane předsedo, pochopila jsem dnes, že vypukne-li v zemědělském podniku pana Daula požár, pak ze všeho nejdříve je třeba požár uhasit. Naše skupina, skupina Evropské lidové strany (Křesťanských demokratů), proto plně podporuje balíček záchranných opatření, o němž rozhodla Rada a Komise.
To, že bylo nevyhnutelně nutné přijmout za jediný víkend rozhodnutí o balíčku opatření za několik stovek miliard eur, je alarmujícím signálem, který by nás měl probudit a upozornit na skutečnost, která je zcela klíčová, totiž že musíme mít jednotnější rozpočtová pravidla a že tato pravidla musíme posílit.
Pane předsedo, postoj Rady byl jednomyslný; nyní bychom měli tuto jednomyslnost projevit i my. Bohužel, když poslouchám pan Schulze, předsedu Skupiny progresivní aliance socialistů a demokratů v Evropském parlamentu, musím konstatovat, že v této sněmovně se nám dobrat jednomyslnosti nepodaří. Všichni tady v Parlamentu si přejeme Evropu s udržitelným hospodářským rozvojem, dostatečným počtem pracovních míst pro naše občany a zdravým podnikáním. Dosáhnout toho můžeme jen tehdy, budeme-li mít stabilní měnu a stabilní ekonomiku.
Pakt stability a růstu, jehož plnění bude vymáháno, je klíčovou podmínkou ambiciózní strategie EU 2020. Úspěch obou závisí na zdravém evropském řízení. To je hlavním předmětem usnesení, které jsme v této sněmovně projednávali s jednotlivými skupinami minulý týden. Komisař Rehn si zaslouží naší podporu a to, že mu ji naši kolegové poslanci ze skupiny S&D odpírají, je od nich myslím nezodpovědné.
Nezodpovědné chování spekulantů není sice příčinou krize eura, ale rozdmýchalo její plameny. Pokud jde o stanovisko naší skupiny, považujeme za nutné, aby se komisař Barnier pustil rázně do práce a vytvořil návrhy, které tomuto nezodpovědné chování na finančních trzích zamezí.
Hannes Swoboda
(DE) Pane předsedo, vážené dámy a pánové, paní Wortmann-Koolová se mýlí ve dvou ohledech. Zaprvé si rozhodně nepřejeme, aby panu Daulovi vyhořel jeho zemědělský podnik. Nepřejeme si požár žádného zemědělského podniku. Přejeme si přijmout preventivní opatření, to je naším cílem.
Zadruhé velice podporujeme opatření, která navrhl pan Rehn. Problém je pouze v tom, že v řadě případů zůstávají v půli cesty, poněvadž většina těchto opatření byla navržena teprve ve chvíli, kdy zemědělský podnik pana Daula byl již v plamenech. Správně říkáte, že v první řadě musíme zabránit tomu, aby v tomto zemědělském podniku požár vůbec vznikl. To je rozhodující bod, o kterém bych se rád bavil. Pan López Garrido dnes řekl, že trvalo zoufale dlouhou dobu, než se podařilo dobrat těchto rozhodnutí. Problém je ovšem i v tom, že jsme zoufale dlouhou dobu pouze přihlíželi změnám, k nimž v Evropské unii došlo v průběhu posledních deseti let.
Pak Rehn správně upozornil na to, že rozdíly mezi jednotlivými zeměmi eurozóny, pokud jde o jejich konkurenceschopnost, se nezmenšily, ale zvětšily. To, co jste zde, pane Rehne, nezmínil, je věc, která je pro nás velmi důležitá, a totiž skutečnost, že se v Evropě rozšiřuje propast mezi bohatými a chudými. Panu Verhofstadtovi to může znít jako marxismus, pro nás je to ale otázka sociálního zabezpečení a sociální politiky. To ovšem některé lidi nezajímá.
Je otázka, jak chcete dosáhnout toho, aby lidé akceptovali hospodářská opatření a přísné rozpočtové požadavky, které právem navrhujete, ve chvíli, kdy si lidé začínají uvědomovat, že Evropa a eurozóna se vyznačují rozšiřující se propastí mezi bohatými a chudými. To je nepřijatelné a je to také důvod, proč proti těmto nezbytným opatřením dochází k protestům ve větší míře, než by tomu bylo za normálních okolností.
Vyzýváme proto Komisi a Radu, aby začaly jednat. Musíme zmenšit rozdíly v konkurenceschopnosti. Myslím, že máte naprostou pravdu, když říkáte, že musíme zvýšit konkurenceschopnost zemí, jako je Řecko nebo Španělsko. Nejde přitom o to, abychom zhoršili podmínky hospodářské soutěže v Německu, Nizozemsku, Rakousku či jiných zemích, nýbrž o to, abychom zlepšili podmínky hospodářské soutěže v hospodářsky slabších zemích. To je naprosto správná strategie, ale váš návrh, pane Rehne, nezahrnuje žádná konkrétní opatření, která by vedla k realizaci tohoto cíle.
Hovořil jste dnes o reformě trhu práce a důchodového systému. Přístup je to správný, ale reformovat trh práce a důchody nestačí. Musíme myslet také na rozpočet. Pokud se nám nepodaří vybudovat širší infrastrukturu a pokud nebudeme schopni využít všech prostředků, které nám strategie Evropa 2020 dává k dispozici, včetně zelených technologií atd., pak tohoto cíle nedosáhneme. Žádám vás tedy, abyste skutečnost, že je nutno v Evropě posílit konkurenceschopnost a sociální zabezpečení, vzal na vědomí.
Adina-Ioana Vălean
Pane předsedo, ráda bych něco řekla k situaci, v níž se nacházejí členské státy, jež sice nejsou členy eurozóny, které mají nicméně stejné starosti. Političtí představitelé našich zemí se snažili šířit myšlenku, že členství v EU je třeba chápat jako záruku proti hospodářským obtížím, ukázalo se však, že ve skutečnosti je tomu jinak. Útoky na euro přicházejí ze všech stran navzdory všem snahám tomu zabránit a všichni víme, že vydávání nových peněz je jen rychlou záplatou na mnohem hlubší problém. Situace je kromobyčejně vážná, a potřebujeme proto kromobyčejně dobré odpovědi.
Podívejme se na věc zpříma; z procesu hlubší hospodářské integrace už nevede žádná cesta zpět a to s sebou nese nezbytnost těsnější politické unie. Jelikož tato nerovnováha vede k tomu, že mezi jednotlivými členskými státy vznikají skličující rozdíly, a vzhledem k tomu, že je nutno zajistit finanční kázeň na evropské úrovni, potřebujeme dobrý způsob řízení, sankce a mechanismy pro dodržování souladu s právními předpisy. Musíme najít způsoby, jak povzbudit investice, přilákat kapitál a razantně seškrtat administrativní výdaje. Vlády musí začít přijímat rozumná opatření. V Rumunsku například vláda snižuje výši důchodů a mezd místo toho, aby snižovala administrativní výdaje či peníze pro politické klienty. V Rumunsku máme více zaměstnanců tajných služeb než FBI, ale místo toho, abychom dělali škrty v této oblasti, krátíme platy lékařům a učitelům.
Chci Komisi vyjádřit svou podporu a vyzvat ji, aby neslevila z navrhovaných opatření a neustoupila tlaku členských států, protože jen málo z nich se v současnosti chová způsobem, který by bylo možné považovat za příkladný.
Philippe Lamberts
(FR) Pane předsedo, vážené dámy a pánové, ano, potřebujeme odpovědné vydávání veřejných prostředků. Ano, potřebujeme vyrovnat naše rozpočty. To vyžaduje zodpovědné řízení výdajů, ale o tom toho bylo řečeno již dost. A ano, samozřejmě, to zase vyžaduje větší míru vzájemného dohledu, který bude prováděn na základě rovnocenného partnerství. Avšak, vážení členové Rady - a týká se to, mohu snad dodat, především pánů mezi těmito členy, dam pouze v omezené míře - vytvářet mezi lidmi falešnou představu, že k tomu, abychom se vyrovnali se současnými výzvami, stačí snížit výdaje, se rovná podvodu, protože právě to by s největší jistotou přivodilo v Evropě recesi a to by také s největší jistotou zničilo sociální strukturu, sociální soudržnost, která je součástí identity EU. Chceme-li dát tedy naše veřejné finance opět do pořádku, což je jediná možnost, kterou máme, a být zároveň schopni investovat - neboť nejde jen o snižování schodků, ale také o investování do budoucnosti - budeme muset najít nové zdroje příjmu. Tím chci říci, že se musíme zasadit o to, aby přispíval i finanční sektor, tím chci říci, že je třeba zavést daň z finančních transakcí, ale také zdanit banky, a není to věc volby, jestli jedno, nebo druhé. Tím chci říci, že se musíme zasadit o to, aby ti, kdo z této situaci nejvíce profitovali, sami svým dílem přispěli - mám nyní na mysli odvětví energetiky; chci říci, že je třeba přestat s rozdáváním dárků, jako bylo provedení všech těch daňových reforem ve prospěch těch nejbohatších jedinců či firem ve společnosti, kteří využívají výhod daňových rájů, a že je třeba vynaložit reálnou snahu o vymýcení daňových podvodů. To s sebou, vážené dámy a pánové, nese překročení dalšího tabu: nikoli tabu daňového, nýbrž tabu suverenity, kterou vy, vážení členové Rady, hodláte bránit do posledního dechu - bohužel s podporou skupiny Evropské lidové strany (Křesťanských demokratů). Raději ať máme daňovou suverenitu, která přivodí náš pád, než abychom se vypořádali se skutečnými kořeny problému.
A konečně, pokud jde o finanční dohled, rád bych podpořil...
(Předseda řečníka přerušil.)
Derk Jan Eppink
Pane předsedo, úřadující předseda vznesl otázku, jestli existuje strategie nabízející východisko z krize, a já bych řekl, že ano, že existuje: říká se mu fiskální konservativismus. Naším strukturálním problémem bylo to, že veřejné výdaje byly dlouhou dobu nadměrně vysoké. Veřejný sektor se na mnoho let vymkl kontrole. Německá vláda pana Schrödera dokonce i v době, kdy se zemi hospodářsky dařilo, překročila 3% strop a Řecko, to samozřejmě předčilo všechny rekordy, protože řecká politická třída je, pokud jde o správu financí, naprosto neschopná.
Měli jsme tu Pakt stability. Co o Paktu stability prohlásil v roce 2002 pan Prodi? Víte to sám: vedl jste kabinet pana Liikanena. Prohlásil, že Pakt stability je hloupost. Tak se zachoval strážce Smluv. Změnili jsme ho a umístili na šikmou plochu - výsledky dnes vidíme. EU bude stát před rozhodnutím vydat se cestou fiskálního konservativismu několik dalších let, což bude velmi důležité.
To, co dnes, pane Schulzi, potřebujeme, jsou inovace, větší množství volných trhů a větší schopnosti v oblasti podnikání. Pane úřadující předsedo (ze Španělska): potřebujeme zdanění? Ne, to věci jenom ještě více zhoršuje. Jeho důsledkem je stagnace EU a z vás pak nebude Robin Hood, nýbrž jeho pravý opak.
Chápu rozhněvanost lidí - lidí, kteří pobírají důchod, lidí, kteří mají své úspory. Chápu německé daňové poplatníky. Je jim jasné, že to budou muset zaplatit, ale nemohou to být stále jen němečtí daňoví poplatníci, kdo platí. Říká-li pan Verhofstadt (pokud tu stále ještě je) paní Merkelové, aby přestala vykládat o euru, je to z jeho strany, domnívám se, snad až příliš silná slova. Jsou to slova bývalého předsedy vlády, který svou vlastní zemi uvedl ve zmatek. Co chce tedy nyní dokázat?
Patrick Le Hyaric
(FR) Pane předsedo, uklidnit finanční trhy se vám může podařit jen tehdy, vzdáte-li se vámi obhajované svatosvaté zásady, tj. naprosto volného pohybu kapitálu a tzv. volné hospodářské soutěže, která ve skutečnosti znamená nerovnou hospodářskou soutěž.
Dnes se jedná o velkých sumách peněz, ale ve skutečnosti jde jen o to, aby se na finanční trhy vrátila jistota, zatímco lidem můžete slíbit leda slzy a pot. Přihnal jste zpátky do evropského stáda MMF. Proč jste s námi toto rozhodnutí nekonzultoval? Ve snaze demonstrovat svoji sílu a reálně si uzurpovat moc nyní usilujete o to, abyste Komisi zajistil dohled nad vnitrostátními rozpočty.
Bez ustání mluvíte o schodcích a dluzích. Proč ale nemluvíme o existujících možnostech příjmů? Jsme-li nyní ve schodku, pak je to proto, že jsme soustavně snižovali daně z kapitálu a vytvářeli podmínky pro stále nerovnější způsob rozdělování bohatství. Součástí opatření, která by měla být přijata, by tedy měla být změna stanov a úlohy Evropské centrální banky. Potřebujeme skutečnou solidaritu...
(Předseda řečníka přerušil.)
Mario Borghezio
(IT) Pane předsedo, vážené dámy a pánové, jak dlouho ještě bude mít euro svou současnou podobu? Čeká nás snad v horizontu jednoho či dvou let jeho postupný zánik?
Nesouhlasím s vytvořením nového dodatečného schodku ve výši 750 miliard EUR, kterým se má vyrovnat schodek předcházející, a nesouhlasím ani s tím, že tato opatření stačí k zajištění socioekonomické budoucnosti 500 milionů Evropanů, a zrovna tak nesouhlasím ani s dogmatem o záchraně eura v jeho stávající podobě, protože jeho záchrana by měla spočívat v tom, že se cena eura bude držet na co nejnižší úrovni a sníží se úrokové sazby, aby se vytvořily podmínky pro příliv kapitálu, nikoli ovšem do veřejných financí, nýbrž v podobě výrobních investic do našich průmyslových odvětví, která v současnosti sotva lapají po dechu.
Nesouhlasím s Evropskou komisí, která očekává, že bude přezkoumávat a kontrolovat rozpočtové rozvahy členských států ještě dříve než vnitrostátní parlamenty: rozlučme se s vlastní suverenitou. Nesouhlasím s hospodářskou a finanční strategií, která nedokáže vzít v úvahu zvláštní potřeby.
Hans-Peter Martin
(DE) Pane předsedo, jsem proti nepřijatelnému protievropskému přístupu Rady. Stěžujete si na krizi a zavádíte nyní hospodářský protektorát, ale přitom jste to vy, kdo za mnohé příčiny této krize nesete hlavní odpovědnost. Nedovolili jste, aby v době, kdy to bylo zapotřebí, byla zavedena příslušná opatření. Jedním z příkladů je Eurostat. Úředníci Eurostatu, kteří byli a jsou terčem dlouhé řady výtek a které jsem v jiných oblastech i já sám kritizoval, upozornili na problémy Řecka i Španělska a Portugalska už v jejich raném stadiu. Komise vyzvala k tomu, aby Eurostat získal příslušné pravomoci, aby mohl provést šetření. Kdo tomuto kroku zabránil? Španělé, Britové - pan Martin tu není - Němci, pan Daul a jeho lidé z Francie a Rakušané, protože jste nestáli o to, aby se vám někdo díval do účetnictví, protože jste věděli, co všechno se tam skrývá. To platí i pro pana Grassera, bývalého ministra financí, který je nyní všudypřítomným zjevem v německé televizi, ačkoli by se měl v Rakousku zodpovídat z obvinění z trestných činů.
To, co skutečně potřebujeme, samozřejmě není nouzová vláda. Neuděláte to, co v podobné krizi rozumně učinili Američané, kteří schválili Glass-Steagallův zákon, navýšili bankám kapitál, zavedli jejich kontrolu a omezili systémová rizika. My potřebujeme něco jiného: demokratickou legitimitu, dvoukomorový systém, který konečně učiní přítrž nesmyslnému počínání Rady - která je sice navenek velmi proevropská, uvnitř však provádí rozhodnutí, která nemají demokratickou legitimitu - abychom v Evropě nastolili skutečnou demokracii.
Othmar Karas
(DE) Pane předsedo, vážené dámy a pánové, zaprvé, krize velmi jasně ukazuje meze Smluv, naše vlastní slabiny, dvojí morálku ve vztahu k Evropské unii, schodky, pochybení a nedostatek vážnosti.
Zadruhé je díky ní rovněž zřejmé, že ten, kdo neplní svoje domácí úlohy, škodí sám sobě a ohrožuje celou EU. To se týká členských států, ale i Komise a nás samotných.
Zatřetí, když si Evropská unie stanovuje cíle a pravidla a vytváří dohody o postupech a sankcích, Komise, má-li být schopna plnit své povinnosti, nesmí být závislá na členských státech. Postup v případě schodků a sankcí musí být automatický.
Začtvrté bych chtěl vyzvat Radu k tomu, aby ukončila blokádu Eurostatu. Eurostat musí mít možnost provádět podle svého uvážení šetření v členských státech a jeho zaměstnanci musí mít možnost mluvit s lidmi, s nimiž mluvit potřebují, s vědomím, že konají správnou věc. Potřebujeme informace, ale bez předchozího schvalování.
Zapáté, zmínili jste tu zajišťovací fondy, dosud jsme však v této věci nedospěli k rozhodnutí. Vyzývám Radu, aby s Parlamentem zahájila co nejdříve jednání, aby první čtení nařízení o zajišťovacích fondech mohlo proběhnout ještě před začátkem léta.
Zašesté, co se týče daně z transakcí, musíme už přestat vyzývat k jejímu zavedení; musíme ji skutečně zavést. Komise by měla rychle předložit návrh evropské daně z finančních transakcí.
Moje osmá poznámka se týká Rady. Zavazujeme se k tomu, že budeme provádět hodnocení dopadů veškerých vnitrostátních právních předpisů, které se týkají EU.
Ve své deváté poznámce chci poukázat na to, že bychom se měli zabývat tím, jaký dopad mají všechna tato opatření na reálnou ekonomiku, a že potřebujeme dát větší prostor Evropě a menší naopak mezivládním dohodám.
(Předseda řečníka přerušil.)
Udo Bullmann
(DE) Pane předsedo, pane Lópezi Garrido, vážené dámy a pánové, mám jednu velmi konkrétní otázku, abychom se dostali ven ze stavu bezmoci a mlhavostí, které tuto krizi obestírají, kdy nikdo neví, jak tato krize vznikla a jak bychom z ní mohli najít východisko. Kolega Schulz zde promluvil o oněch velmi kritických spekulativních produktech a pojištění proti úvěrovému selhání, o praxi krátkých prodejů s jejími zničujícími následky, která přivedla Řecko na pokraj katastrofy a mohla by představovat velký problém i pro Portugalsko a mnoho dalších zemí. Pane Lópezi Garrido, v průběhu uplynulých měsíců jste se často účastnil zasedání Rady ve složení pro hospodářské a finanční věci (ECOFIN) - proč se členské státy nemohly dohodnout na tom, aby podnikly společnou akci, která by vedla k zákazu těchto produktů?
Vznášel jsem tuto otázku v posledních týdnech a měsících v hlavním městě své země a trvalo vám to měsíce, ve skutečnosti až do včerejšího večera, než se vám podařilo na tuto zničující praxi krátkých prodejů uvalit zákaz. Táži se sám sebe, proč bychom měli čekat na to, až věci vezmou špatný konec, když máme možnost využít na ochranu lidí a ekonomik Evropy již existujících příslušných legislativních opatření. Myslím, že to má co do činění s hrozivou pomalostí, s vyčerpávající, chorobnou pomalostí Rady, o které jste zde hovořil. Chci vám nabídnout jistou dohodu: my, Evropský parlament, předkládáme konkrétní návrhy. V souvislosti s regulací orgánů dohledu a diskusí o zajišťovacích fondech jsme navrhli, že bychom mohli podniknout příslušná opatření na celoevropské úrovni, a totéž učiníme i v případě derivátů, pakliže vy, pane Langene, uděláte to, co neustále říkáte.
Naléhavě vás žádáme o zajištění toho, aby s námi Rada konečně začala pracovat na zavádění právních předpisů, abychom v Evropě mohli začít jednat a nemuseli stále jen čekat na to, až se Rada pohne. Musíme mít v Evropě k dispozici nástroje, protože jedině tak můžeme udělat nějaký pokrok. Prosím vás, abyste to v Radě pomohl zajistit. Rada ale musí zároveň začít vyvíjet zákonodárnou činnost. To je nyní rozhodující.
Marielle De Sarnez
(FR) Pane předsedo, toto je pravděpodobně nejvážnější krize, jaké kdy Evropa musela čelit, a je proto naléhavě zapotřebí, abychom jednali; musíme učinit rozhodnutí, dobrá rozhodnutí, a nemůžeme s tím čekat až do října.
Jako první bylo přijato rozhodnutí týkající se záchranného plánu, přišlo patrně pozdě, ale lépe pozdě než vůbec nikdy. Nyní je naléhavě zapotřebí, abychom s ohledem na dlouhodobou perspektivu pokračovali zřízením skutečného evropského měnového fondu, evropského trhu s dluhopisy a evropské ratingové agentury, protože jak všichni víme, jednotná měna nebude fungovat bez souběžného sjednocování v oblasti rozpočtové, daňové, hospodářské a politické. Dokud Evropa nedá najevo, že si přeje, aby byla řízena, budou to trhy a spekulanti, kdo může celkem snadno třímat otěže. O ekonomickém řízení se nyní hodně mluví, ale možná bychom se měli soustředit na otázku stávajícího řízení Evropské unie, které jsme v poslední době postrádali.
Podlé mého názoru bychom si měli vytyčit dva cíle. Ano, musíme nepochybně snížit zadlužení, ale musíme je snižovat způsobem realistickým a věrohodným a současně si ovšem také musíme zajistit výnosy, abychom měli manévrovací prostor a provést reformy nezbytné k tomu, abychom byli připraveni na budoucnost. Obě věci musíme provádět současně. Je proto velmi důležité, abychom vytvářeli kooperativní svazky mezi vnitrostátními rozpočty jednotlivých členských států - byla bych raději, kdyby to Komise vyjádřila tímto způsobem - a z toho důvodu je také pravděpodobně důležité, abychom reformovali náš daňový systém tak, aby se ve větší míře orientoval na rozvoj a růst, a provedli jeho harmonizaci. Měnová unie nemůže existovat bez větší jednoty v oblasti rozpočtů, hospodářství a politiky.
Pascal Canfin
(FR) Pane předsedo, pane Rehne, jak víte, jsou dva způsoby, jak dosáhnout snížení schodku. Lze škrtat výdaje nebo zvyšovat daně. Škrtat výdaje mohou všechny členské státy zároveň, i když každý sám za sebe, aniž by k tomu potřebovaly evropskou koordinaci. Ke zvyšování daní, přesněji řečeno daní z kapitálu a ze zisku, zdanění společností a bank, k tomu už evropskou koordinaci potřebují.
Ve vašem sdělení z minulého týdne nebyla o této věci jediná zmínka. Moje otázka, která poměrně dosti zajímá poslance ze všech skupin, je následující: chystáte se v průběhu několika příštích týdnů navrhnout plán daňové koordinace, který členským státům poskytne prostředek k získání výnosů potřebných pro vytvoření manévrovacího prostoru, aby mohly zvýšit některé daně, což je krok, který samy o sobě nemohou učinit? To je přidaná hodnota, kterou Evropská komise může v současnosti poskytnout. Vy však bohužel v této oblasti žádné plány nemáte. Pan Verhofstadt zde říkal, že máte právo podat podnět. Za stávající situace je podat podnět v této oblasti vaše povinnost.
Peter van Dalen
(NL) Pane předsedo, je důvod se obávat, že balíček podpůrných opatření pro Řecko nebude fungovat. Ještě žádné zemi na světě se za tři roky nepodařilo snížit 14% schodek rozpočtu na 3%. S Řeckem tomu nebude jinak. V Řecku je velký odpor proti úsporným opatřením, a je proto velmi pravděpodobné, že se země dostane do spirály záporného růstu, kdy dojde k prudkému poklesu spotřebitelských výdajů, přestože právě zvýšení těchto výdajů je nezbytnou podmínkou splácení půjček a úroků.
V určitou dobu se proto z Athén opět ozve poplašný signál, který bude znamenat: nejsme schopni splácet. Je celkem velká šance, že Evropa půjčky odepíše s důvěrně známými slovy: nemáme na výběr, musíme zabránit tomu, aby to nedopadlo ještě hůř,. Pane předsedo, ponaučení z této krize je následující: jednejte čestně a držte slovo. Země eurozóny musí dát své rozpočty do pořádku, uveřejňovat pravdivá čísla, dodržovat požadavky Paktu stability a růstu a zbavit se dluhů. Země, které toho nejsou schopny, musí z eurozóny odejít.
Nikolaos Chountis
(EL) Pane předsedo, zítra se má v Řecku konat pochod nezaměstnaných, největší za posledních deset let. Řečtí pracující demonstrují proti opatřením vlády, jsou to pracující, kteří nepracují o nic méně a nedostávají za svou práci o nic více než jejich protějšky v jiných zemích; příslušné údaje si můžete projít sami.
Pane Rehne, nazývat tento třístranný mechanismus financování mechanismem "záchrany a solidarity" je velké pokrytectví. Je to evropský mechanismus trestání, ve kterém má Mezinárodní měnový fond roli zlého policajta. Už šest měsíců navrhujeme, abyste použili článku 122 Lisabonské smlouvy. Už šest měsíců vyzýváme Evropskou centrální banku, aby změnila svou politiku. Už šest měsíců vyzýváme vás, abyste zahájili vyšetřování nepřijatelných amerických ratingových agentur. Neudělali jste to. Dopustili jste, aby spekulanti dělali, co se jim zlíbí, nechali jste do eurozóny vstoupit Mezinárodní měnový fond a nyní požadujete tvrdé úsporné programy. Tento mechanismus musí podle článku 218 Lisabonské smlouvy projít rozpravou v Evropském parlamentu; o politice solidarity musí proběhnout skutečná debata.
Marta Andreasen
Pane předsedo, všichni si jistě vybavíme pompézní vystoupení předsedy španělské vlády ze začátku letošního roku. Španělsko je však nyní se svým 11% schodkem hned za Řeckem. Byrokraté EU se začali hned rozhlížet, koho by z toho obvinili, skutečnost je ale taková, že za tuto krizi je odpovědná právě byrokracie, protože nechala do eurozóny vstoupit země, o nichž věděla, že jejich hospodářství nejsou dostatečně silná - nebo snad v Eurostatu zaměstnáváme 1 000 lidí jen proto, aby sbírali data?
Zajišťovací fondy mohou z této situace sice těžit, ale nejsou příčinou této krize. EU nyní požaduje snižování výdajů, lze však realisticky očekávat, že se výdaje veřejného sektoru v Řecku sníží, když 20 % produktivní populace tvoří státní zaměstnanci a 50 % malých a středních podniků má stát jako svého jediného klienta? Byl předložen balíček záchranných opatření, ale skutečnost je taková, že většina zemí, které na tento balíček mají přispět, na to nemají peníze, jak je tomu i v případě Spojeného království.
EU každopádně vždy využije příležitosti...
(Předseda řečníka přerušil.)
Andreas Mölzer
(DE) Pane předsedo, příčinou současných problémů je mimo jiné i příliš rychlá centralizace a evropeizace, spojená případně i se zaváděním evropské měny. Skutečnost je taková, že evropská měna nemůže být dlouhodobě tvrdou měnou, a to z toho prostého důvodu, že v sobě pod stejným deštníkem monetární politiky slučuje národní hospodářství velmi různé povahy, z nichž některá mají velmi slabé postavení.
Nyní se volá po společné, centrálně řízené hospodářské politice, která by měla doprovázet jednotnou měnu, což je téměř jedno a totéž jako evropské hospodářské řízení. Je nepochybně pravda, že slabší národní hospodářství, chtějí-li zůstat součástí eurozóny, musí podléhat přísným kontrolám v oblasti rozpočtu a strategie správy dluhu. Avšak centralizace v podobě rozpočtové kontroly prováděné z Bruselu ve všech členských státech by podle mého mínění znamenala rozsáhlý a nepatřičný zásah do suverenity členských států. Tímto způsobem bychom se skutečně dostali jen z bláta do louže.
Krizi nelze využívat jako záminky k zavádění větší míry evropské centralizace, což je něco, oč již před tím, než vstoupila v platnost Lisabonská smlouva, stálo mnoho lidí. Chceme-li si ze současné krize skutečně odnést nějaké ponaučení, měli bychom asi začít hledat zcela odlišnou podobu evropské monetární politiky. Mohlo by to být něco jako evropská unie tvrdé měny, kterou by tvořilo vlastní jádro Evropy a ze které by byly automaticky vyloučeny vnitrostátní hospodářství, jež nesplňují konvergenční kritéria.
Je nám jasné, že úsporné programy brzy budou na pořadu dne v celé Evropě. Jedna věc je jasná: mají-li členské státy a občané Evropy činit úsporná opatření, pak musí totéž učinit i Evropská unie, nejspíš asi tak, že zjistí, kde se překrývají oblasti její působnosti a které z nepřehledného množství jejích agentur dělají dvakrát totéž, a tím, že lépe zorganizuje své rozpočtové kontroly. Také my v Parlamentu bychom měli uvážit, zda vysíláme správný signál, když v době, kdy se plošně zavádějí úsporná opatření, zvyšujeme rozpočet na zaměstnance a náhrady výloh sekretariátu.
Werner Langen
(DE) Pane předsedající, v den, kdy jsme oslavili 60. výročí Schumanova plánu, 9. května 2010, pohřbila Rada za účasti Komise Monnetovu metodu. Byl například zvolen takový právní základ finanční pomoci, který nepřipouští účast Parlamentu, jmenovitě čl. 122 odst. 2. Komise to vše dopustila. Chtěl bych se připojit ke kritice pana Verhofstadta. Nejedná se o krizi systému nebo eura, ale o krizi vládnutí. Když zde vidím španělského úřadujícího předsedu Rady, musím se sám sebe ptát, čeho vlastně španělské předsednictví dosáhlo. Nepřineslo žádné myšlenky ani podněty. Zatímco my zde vedeme diskuse o velmi obtížném problému, před kterým Evropa stojí, vy v Madridu organizujete velkolepé summity - ne že bychom vám to nepřáli - ale věc si žádá, abychom byli tady.
Komise na všechno přistoupila. Komise se nechala vodit Radou za nos a po těžkých porodních bolestech vydala sdělení, které neobsahuje jeden jediný konkrétní návrh. V této věci nemohu než souhlasit s panem Bullmannem. Kde jsou konkrétní návrhy? Dostaneme zase podklady pro diskusi na příští dva nebo tři roky? To nestačí! Chceme, aby Komise našla odvahu k podání iniciativy, která se bude týkat Monnetovy metody, metody Společenství a společných orgánů a návrhů.
Všichni zde vědí, že spolupráce členských států v hospodářských a finančních záležitostech dlouhodobě chybí. To je příčina krize. Zapříčinila ji výše zadlužení členských států a skutečnost, že nad tím ztratily kontrolu. Odvratné taktické plány zaměřené na některé oblasti finančního trhu vedou špatným směrem. Kolega Schulz sice nehovořil způsobem, který by svědčil o tom, že je víc než jen předseda své strany, ale v jedné věci má pravdu a to bych mu rád řekl. Také nás mrzelo, že naši řečtí kolegové v této skupině nepodpořili tento balíček opatření v řeckém parlamentu. To je myslím nezodpovědné. Měli bychom nicméně podotknout, že všechny evropské státy, které se nacházejí v krizi, všechny ty, které těmto novým krokům zabránily, včetně Velké Británie, Maďarska, Portugalska a Španělska, mají socialistické vlády.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Pane předsedající, stávající volební období Evropského parlamentu začalo před rokem a nekonalo se jediné plenární zasedání, na kterém bychom nediskutovali o krizi. Je pravda, že není nic důležitějšího než jednat o krizi, která v Evropě zničila 20 milionů pracovních míst. Velmi však záleží na tom, abychom si svůj předmět správně vymezili, protože nedbale vyjádřenou rovnici nelze vyřešit.
Tato krize není "krizí eura v Řecku". Je to krize, která nám názorně ukázala tři neúnosné asymetrie, které je nutno překonat.
První asymetrie je mezi reálnou ekonomikou a finanční ekonomikou.
Druhá asymetrie je mezi měnovou unií a chybějící finanční, rozpočtovou a hospodářsko-politickou unií, která by byla schopna s monetární unií držet krok.
Třetí asymetrii tvoří na jedné straně rychlost, s jakou se krize šíří, a problémy, před které nás staví, a oproti tomu zoufalá pomalost reakcí a rozhodovacích mechanismů, pro Evropskou unii typická.
S odpovědí, kterou od nás očekávají miliony nezaměstnaných lidí, jsme proto pozadu a vytváříme problémy, které v jiných zemích, kde se dovedou s krizí vyrovnávat s větší rozhodností, nevznikají.
Byli jsme svědky mimořádných rozhodnutí, k nimž došlo ve stejný čas: sdělení Komise, mimořádná rozhodnutí Rady ministrů z minulého týdne a samozřejmě strategie 2020.
Tato mimořádná rozhodnutí ovšem nejsou zadarmo: provázejí je značné požadavky, omezení a sankční hrozby pro země, které nebudou schopny omezit své výdaje, a které by tudíž mohly oslabit růst.
Včera jsme tady v Parlamentu mluvili o Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a akčním plánu Stockholmského programu. Měli jsme příležitost k tomu, abychom si připomněli, že Evropu nelze budovat pouze na vnitřním trhu a měnové unii. Evropa nestojí primárně na těchto věcech, nýbrž na občanství. Je proto na čase, abychom si konečně uvědomili, že tyto miliony Evropanů vyjadřují nesouhlas s Evropou, kterou jim nabízíme, s Evropou, která zemím, jež neplní příslušné podmínky, hrozí dalšími pokutami a tresty místo toho, aby nabídla a podpořila model růstu, který by v těchto zemích dokázal obnovit zaměstnanost a sociální soudržnost a napomohl k boji proti chudobě.
Bez této občanské Evropy se krizi vyřešit nepodaří.
Sylvie Goulard
(FR) Pane předsedající, chtěla bych předně poděkovat panu komisaři a španělskému předsednictví za všechno to, čeho se, byť se zpožděním, podařilo v poslední době dosáhnout. Kormidlovat loď plující v bouři není snadný úkol.
Za čtrnáct dní se vám podařilo odstranit více překážek než za všechna předchozí léta dohromady a máte mou podporu, budete-li se touto cestou ubírat i nadále. Mám pro každého z vás sdělení. Zaprvé bych chtěla říci španělskému předsednictví, že v červnu bude zodpovídat za přijetí strategie Evropa 2020. Nespojujte své jméno s touto fraškou. Lisabonská strategie nefunguje; řada problémů, s nimiž se potýká jižní Evropa, jsou způsobeny nedostatkem konkurenceschopnosti. Jak zde řekl pan Verhofstadt, musíme hledat jinou cestu. Potřebujeme také finanční dohled. Právě nám bylo vysvětleno, že Parlament zachází příliš daleko. Já jsem zpravodajka Evropského výboru pro systémová rizika. Mohu říci, že v průběhu onoho nejrušnějšího víkendu za několik posledních týdnů padlo slovo "systémový" vícekrát. Vaše předsednictví nese za tento balík odpovědnost. Nevzdávejte se ambicí! Máte naši podporu. Neposlouchejte v Radě ty, kdo na nedostatku právních předpisů vydělávají.
Moje druhé sdělení patří panu Rehnovi, jehož odvaze skládám poklonu; plně podporuji návrh Komise, aby vnitrostátní parlamenty spolupracovaly s EU na vyšší úrovni. Musí se na to jít ovšem velmi opatrně, jinak to bude skvělá příležitost pro všechny populisty a kritiky Evropy. Máte naši podporu, ale pokusme se najít otevřenější spolupráci s vnitrostátními parlamenty, abychom už nevyvolávali dojem, že "Brusel" všechno diktuje. Musím konstatovat, že jsou to tytéž vnitrostátní parlamenty, jež se nyní prohlašují za ochránce demokracie, které uvrhly Evropu do současné situace tím, že každoročně vždy znovu a znovu hlasovaly pro schodkové rozpočty.
Kay Swinburne
Pane předsedající, jsme v situaci, která je obdobná situaci našich vlád; nejde v první řadě o to, že by chyběla pravidla, jak předcházet těmto krizím. Kdyby se pravidla, jako jsou Pakt stability a růstu a maastrichtská kritéria, dodržovala, nemohlo by u nás dosáhnout zadlužení tak kritického stupně, jak je tomu v současnosti v mnoha členských státech. Připadám si sama zvláštně, když mluvím o podobnosti chování a finančních schopností vlád našich členských států a našich investičních bank.
Na zasedáních Hospodářského a měnového výboru vedeme každý týden diskuse o neadekvátním postupu našich bank, o tom, že nedodržují pravidla nebo je uplatňují volně za pomoci finančně promyšlených účetních opatření. Přesně tak to dělaly a dělají i naše vlády. Požadujeme odpovědné společné řízení, avšak míra podrozvahových finančních mechanismů, mechanismů zvláštního určení a nedeklarovaných podmíněných závazků, na nichž se naše vlády podílejí, neukazuje, jak by takové odpovědné řízení bylo možné provádět.
U nás ve Spojeném království jsme byli šokováni rozdílem mezi deklarovaným schodkem odcházející vlády a tím, co jsme pak reálně zjistili, když se otevřelo účetnictví. Nové vedení ve Spojeném království nám dává jednoznačný mandát k tomu, abychom ověřili a vyhodnotili skutečný stav financí. Upřímně věřím, že to budou schopny učinit i ostatní státy Evropy; přiznat, jaký je skutečný stav jejich financí, a najít z této situace východisko.
Cornelis de Jong
(NL) Pane předsedající, potřebujeme koordinovanou evropskou politiku, která se bude zabývat důsledky krize; jde ovšem o to, aby se Evropa přestala řídit zájmy velkých společností, zároveň však nesmíme ztratit ze zřetele úlohu velkých finančních institucí.
Vlády musely dvakrát pomáhat z nesnází našim finančním institucím, aniž by samy tyto instituce zaplatily byť i jen část z celkového účtu. Za poslední dva roky stála pomoc těmto institucím jen samotné Nizozemsko na úrokových výdajích 2,5 miliardy EUR. V témže období vynaložil největší nizozemský penzijní fond, ABP, 1 miliardu EUR na úhradu řeckých státních dluhopisů, aby za to získal o něco vyšší úrokovou sazbu. Spekulace probíhají jinak řečeno i nadále tak jako dříve a brzy se nám může stát, že budeme zachraňovat i penzijní fondy.
EU 2020 by měla být schopna poslat účet na správnou adresu. Náklady by se neměly hradit cestou radikálních škrtů v rozpočtu důležitých veřejných služeb, měli by je nést ti, kdo na současné situaci nejvíce vydělávají, a největší spekulanti, jedním z prostředků by mohlo být například i odpuštění části dluhu zemím, jako je Řecko, a zdanění bank. Tímto způsobem můžeme uchránit evropský sociální model.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Pane předsedající, chtěl bych říci, že návrhy pana Olliho Rehna, jehož bych si troufl nazvat politickou hlavou Evropy a osobou, která si zasluhuje naše zvláštní uznání, mají teoreticky vzato mou naprostou podporu.
Chci nicméně říci a zdůraznit, že prudká horečka může být stejně nebezpečná jako podchlazení, což platí stejnou měrou pro lidské tělo jako pro hospodářství. Nemůžeme přeskočit od pomalé adaptace na Maastricht, která probíhala v celém evropském hospodářství po mnoho let, k vynucené a náhlé adaptaci, jež jen prodlouží recesi. Bohatý tím ještě více zbohatne a chudý ještě více zchudne. Rád bych proto poukázal na to, že přetrvávající zmatky globálního hospodářství jsou způsobeny především vytvořením velkých, nežádoucích rezerv na celosvětové úrovni, proti čemuž bychom měli bojovat tím, že budeme na evropské úrovni usilovat o oživení růstu, máme-li tuto krizi řešit racionálním způsobem.
Mario Mauro
(IT) Pane předsedající, vážené dámy a pánové, pan Verhofstadt si zde stěžoval, že nacionalistická a marxistická rétorika nestačí na to, aby nás vyvedly ven z této krize. Zkusím to tedy s rétorikou europeistickou. Je to jen několik málo týdnů, kdy řada z nás tady ve sněmovně vyjádřila svou solidaritu s Řeckem. K čemu jinému by koneckonců Evropa měla být dobrá než k tomu, aby podpořila členské státy, které se ocitnou v nouzi?
K čemu je však dobré euro a Euroskupina, když nepřinášejí kulturu odpovědnosti a stabilitu? Co se stane, začne-li být solidarita synonymem pro Evropskou unii, jejíž funkce bude v rozporu se Smlouvami omezena na placení účtů za země, jež obětovaly svou odpovědnost za budoucnost občanů ve prospěch momentálního konsensu?
Pane komisaři, je to europeistická rétorika, žádáme-li Evropskou komisi, aby jednala jako nezávislý orgán, který si je vědom svých pravomocí, a bez ohledu na vlády, které falšují své účetní knihy? Je to europeistická rétorika, požadujeme-li nové předpisy pro finanční trhy? Je to europeistická rétorika, vznášíme-li své stížnosti na systémové chyby fungování eura, k jejichž odstranění stále ještě chybí společné finanční a důchodové politiky?
Ano, je pravda, že vězíme v krizi, ale tato krize nevznikla proto, že by se Evropa nadmíru či příliš silně prosazovala, nýbrž proto, že se prosazovala málo a nedostatečně. Evropa musí dát členským státům rázně najevo, že musí jednat odpovědně, vytvářet stabilitu a sloužit budoucím generacím. Nic z toho nemusí být pouhá rétorika, jednoduše stačí, když budou iniciativy, o nichž zde hovoříme, zahájeny a realizovány a stanou se součástí politické strategie, která bude v předstihu před událostmi, tak abychom je pak nebyli nuceni dohánět.
David-Maria Sassoli
(IT) Pane předsedající, vážené dámy a pánové, Evropu lidu, a nikoli Evropu států. Krize, kterou prožíváme, je krizí neschopnosti evropské politiky řídit trh. Má-li být zachráněno euro, musí dojít k posílení politických institucí a mezivládní logika musí ustoupit stranou a na její místo musí nastoupit evropské řízení.
Nejedná se o žádnou rétoriku, protože před několika minutami v Berlíně německá kancléřka Angela Merkelová vyslala poplašnou zprávu, že euro je v ohrožení. Vysílání poplašných zpráv bez ohlášení toho, že budou provedena rázná a přesvědčivá opatření, vytváří pro investory a pro trh riziko dalšího oslabování jednotné měny a dalšího oslabení celé Evropy. Představte si, jak na to v dalších hodinách zareagují trhy, když se jen před pár minutami euro opět zhroutilo.
Až vyjdeme ven ze sněmovny, pane předsedající, je možné, že zjistíme, že jsme chudší a méně zabezpečení. Jedině nové evropské řízení nám umožní bránit jednotnou měnu, podporovat růst, zaměstnanost a sociální začlenění. Musíme opustit starý přístup, který spočíval v koordinaci vnitrostátních politik, a zajistit si účinné nástroje pro tvorbu rozhodnutí.
Nové evropské řízení musí zajistit tři úrovně intervence: politiku růstu, vhodné finanční nástroje a krizové řízení. Balíček záchranných opatření ve výši 750 miliard EUR byl sice důležitým krokem, ale uvědomujeme si, že to nestačí. Dnes potřebujeme silnou politickou iniciativu, která bude schopna řídit trh takovým způsobem, aby umožňoval větší mobilitu zdrojů. Ukázalo se, že měnové a rozpočtové politiky nedokážou zajistit produktivitu a konkurenceschopnost. Nesmíme se bát investovat, především do projektů, které jsou v zájmu Společenství, jako je infrastruktura, energetika, životní prostředí, znalosti a lidský kapitál.
Pane předsedající, Parlament má velkou odpovědnost: poskytnout členským státům s využitím své vlastní autonomie vhodnější podmínky pro to, aby opustily mezivládní politiku a daly opět prostor evropskému duchu.
Wolf Klinz
(DE) Pane předsedající, vážené dámy a pánové, evropské vlády jednají pod tlakem trhů. Nyní konečně začínají reagovat, jejich reakce však nepřichází v předstihu, nýbrž se zpožděním. Je pobuřující, že vlády a Komise začínají jednat teprve poté, kdy se reálné slabiny projeví na fungování trhu.
Měly být schopny tyto slabiny rozpoznat už v jejich raném stadiu. Když bylo zavedeno euro, věděli jsme, že nebudeme mít jednotnou měnovou a fiskální politiku, jak je to obvyklé v případě jednotlivých států. Z tohoto důvodu jsme přijali opatření, která by tento nedostatek nahradila, tato opatření jsme však nebyli schopni dostatečně důsledným způsobem dodržovat. K porušení pravidel došlo velmi záhy, hned na začátku, a to dokonce ze strany větších členských států. Potřebujeme nějaký jiný soubor účinných pravidel, která budou provázet sankční mechanismy, včetně politiky jmenovitého pranýřování, ztráty hlasovacího práva a pozastavení plateb z evropských fondů až do uhrazení pokut.
Zadruhé vyšlo jasně najevo, že v eurozóně existují různá vnitřní napětí, která pokoušejí jeho odolnost a mají podobu rozdílů v konkurenceschopnosti. Komise musí v této oblasti zasáhnout. Musí prověřit rozpočty jednotlivých států a určit, zda nepředstavují pro eurozónu riziko.
Jsme si pochopitelně vědomi toho, že právo sestavovat rozpočet je ústředním právem vnitrostátních parlamentů. To nicméně není důvodem k tomu, abychom se nepokusili o vytvoření společného evropského postupu. Takový postup naléhavě potřebujeme. Potřebujeme více Evropy, nikoli méně Evropy. Je možné, že je to naše poslední šance. Pokud Komise a Rada nebudou s Parlamentem jednat, obávám se, že výsledkem bude vážná katastrofa, která nás někdy v budoucnu postihne.
Janusz Wojciechowski
(PL) Souhlasím s panem Maurem, že Evropská unie toho v boji proti těmto krizím neudělala tolik, kolik by bylo potřeba. V posledních letech jsme se soustředili na politickou integraci - byli jsme zaměstnáni Lisabonskou smlouvou a posilováním pravomocí politických institucí - zanedbávali jsme však spolupráci v oblasti boje proti krizovým situacím. Mám na mysli hned několik druhů krizových situací, které vyžadují spolupráci a solidaritu. Nemám na mysli pouze krize finanční.
Zatímco zde probíhá tato rozprava, několik zemí Evropské unie, včetně mé vlasti, Polska, zasáhly povodně obrovského rozsahu. Došlo ke ztrátám na životech a k velkým materiálním ztrátám. Lidé v takových situacích očekávají, že Evropská unie přijde a pomůže jim, ale žádné velké pomoci se jim zatím nedostalo. Evropská je slabá, protože její rozpočet je malý, a na zvláštní opatření nemá dostatek peněz. Posilování politických pravomocí nebylo provázeno odpovídajícím posilováním finančních zdrojů. Doufám, že v důsledku této krize dále nezesílí tendence ke snižování rozpočtu, protože v takovém případě bychom byli ještě slabší a bezmocnější.
Jean-Pierre Audy
(FR) Pane předsedající, nastala chvíle, kdy se v této krizi, která není jen evropská, ale i celosvětová, musíme podívat pravdě do očí, zachovat si čistou hlavu a převzít odpovědnost.
Dochází k formování celosvětového řízení. Jaký vliv budou mít Evropané? Jak chceme ovlivňovat toto celosvětové řízení, kdy nejsme schopni zavést řízení u nás v Evropě? Každému musí dojít, že po 50 letech integrace nás rostoucí národní sobectví vystavuje riziku 50 let dezintegrace. Každému musí dojít, že se zde snažíme budovat občanství bez občanů, provádět politiku bez voličů, vytvářet důvěru v ideál právního státu, aniž bychom mu byli věrni.
Po pádu berlínské zdi jsme s důvěrou ve své síly znovu sjednotili náš kontinent, byli jsme však příliš pyšní na to, abychom viděli i své slabiny. Co se nyní děje? Krize nás svými ranami bije přímo do tváře a děje se tak v době, kdy je naše evropská integrace křehká a účastní se jí státy, které mají slabé vlády a které jsou v některých případech i zkorumpované. V současné době v Unii probíhá zkouška toho, jak pevný je řetěz její solidarity, a všichni víme, že pevnost řetězu udává jeho nejslabší článek. Je správné, že zachraňujeme nejslabší, protože k tomu nadešel čas, a to, co je zachrání, bude naše síla. Nedostatečné nejsou právní předpisy EU, ale způsob jejich uplatňování ze strany členských států a Evropské komise, která dostatečně nesledovala ty členské státy, která se dopouštěla chyb.
To, co potřebujeme, není méně, nýbrž více Evropy, ovšem Evropy, která nezakrývá pravdu, má čistou hlavu a přijímá odpovědnost. Musíme samozřejmě dodržovat Pakt stability a růstu, který je nutno zreformovat. Úkolem, před kterým nyní stojíme, je nicméně získání důvěry občanů, a to znamená zajistit růst a pracovní místa. Růst předpokládá investice. Nebude-li veřejný sektor investovat, nemůžeme to očekávat ani v sektoru soukromém.
Jako doplňující příspěvek k průmyslové politice, která má pro nás klíčový význam, navrhuji realizovat v desetiletém období, na které je koncipována strategie Evropa 2020, velký evropský investiční plán ve výši 1 000 miliard EUR, jehož cílem by bylo vytvořit z území EU nejkonkurenceschopnější oblast na světě z hlediska transevropských sítí, infrastruktury, vzájemného propojení, vysokorychlostních vlaků, širokopásmových služeb, dálnic, vody, vesmírného prostoru, výzkumu, zdravotnictví, energetiky a vzdělávání a jehož realizaci by umožnila reforma našich opatření na podporu rozpočtu ve spolupráci s veřejnými zainteresovanými subjekty a zejména ve spolupráci s EIB.
Elisa Ferreira
(PT) Pane předsedající, pane komisaři, když se hospodářská a měnová unie dožila svých deseti let, Komise se domnívala, že euro je největším úspěchem Unie. Dnes bychom takové prohlášení bez dalšího upřesnění tak snadno nepronášeli, protože krize ukázala, že hospodářská a měnová unie je nedokončený projekt.
Nejnutnější opatření k jeho záchraně byla přijata v situaci ohrožení, ale nedělejme si iluze: tísnivé okolnosti, bezprostřední zájmy hlavních členských států a bolestný a pomalý průběh rozhodování vedly k tomu, že euro a Evropská unie má dnes v očích veřejnosti a světa ošidnou pověst.
Musíme vidět fakta. Evropská unie a euro jsou určitým procesem integrace, nikoli pouze mezistátní spolupráce: je to nedokončený proces, který musí být buď podpořen, anebo hrozí vážné riziko, že vyjde do ztracena. Je nutno se vypořádat se třemi problémy. Zaprvé je třeba konsolidovat nástroje, které byly vytvořeny v této nouzové situaci: musí dojít k vytvoření evropského měnového fondu; musí se pokročit s evropskými dluhopisy; musí se pokročit s budováním evropské regulační architektury a architektury dohledu a pokrok je třeba učinit i uplatňováním evropského rozměru řešení bankovních krizí.
Zadruhé je třeba chápat, že je-li slabé hospodářství, nemůže být silná měna: prognóza, která pro Evropskou unii počítá s 1% růstem, je neudržitelná, a to jak s ohledem na její demografickou skladbu, tak i s ohledem na boj proti nezaměstnanosti; a strategie 2020 není nic víc než sbírka dobrých nápadů, nebudou-li k dispozici prostředky na její realizaci.
Zatřetí, pane Rehne, fiskální konsolidace je důležitý krok, ale nemůže k ní dojít v situaci, kdy mezi jednotlivými členskými státy, které vytvářejí Unii, vznikají stále větší divergence: je nezbytně nutné provést revizi konvergenční politiky.
Mirosław Piotrowski
(PL) Evropský parlament se nyní potřetí zabývá centrálně připravovaným 10letým plánem nazvaným Evropa 2020. Tento plán vzbudil mezi mnoha poslanci antipatie, a to nejen kvůli tomu, že vyvolává asociace s historicky zastaralými politickými systémy, ale i kvůli spektakulárnímu selhání jeho předchůdce, Lisabonské strategie.
Během předchozí klíčové rozpravy jsem upozornil na to, že se tento dokument nezabývá v dostatečné míře současnou finanční a hospodářskou krizí v EU. Rada a Komise mezitím učinily rozhodné kroky směrem ke stabilizaci eurozóny a hospodářství členských států. Hospodářství západních evropských národů, které zápasí s rozpočtovými schodky ohromných rozměrů, má uzdravit ohlášená finanční injekce ve výši mnoha stovek miliard eur. Nemůže k tomu však dojít na úkor finančních programů pro nové členské státy, včetně Polska, které nebraly hospodářské ukazatele na lehkou váhu.
Má-li se strategie Evropa 2020 vůbec udržet, musí být pro tuto otázku nalezeno vyvážené řešení.
Jaime Mayor Oreja
(ES) Pane předsedající, domnívám se, že tou nejhorší krizí, která by nás mohla postihnout, není ani tak naše současná krize jako krize, která nás postihne v případě, že si z toho, co se dnes děje, nebudeme z politického hlediska schopni odnést ponaučení.
Žijeme si nad své možnosti, zejména v některých zemích. Vzdálili jsme se reálné ekonomice a přijali jsme za vlastní ekonomiku fiktivní, a to jak v našem veřejném účetnictví, tak současně i v našich rodinných a soukromých životech.
Nedokázali jsme pochopit, že stejně jako to platí u všech živých organismů, růst neznamená totéž co tloustnutí. Růst vyžaduje úsilí a poměrný vztah, kdežto tloustnutí s sebou nese nepoměr a nerovnováhu mezi prací, kterou vykonáváme, a blahobytem, z něhož se těšíme.
Tato krize není statická. Obraz krize z doby před několika měsíci je odlišný, naprosto odlišný od obrazu, který máme nyní. Obraz krize, který budeme mít za pár měsíců, se bude lišit od obrazu krize nynější.
Tato krize byla krizí hospodářskou a finanční a bude mít prohlubující se sociální rozměr zahrnující sociální konflikt. To znamená, že ti z nás, kdo působí v politice, by si už v této fázi, kdy se tento konflikt dosud nestal konfliktem sociálním, měli uvědomit, že naše hlavní krize spočívá v krizi důvěry. Není to pouze krize eura.
Stačí, když provedeme analýzu všech politických a volebních procesů v posledních měsících. Je zde krize důvěry a to znamená, že se musíme sami sebe ptát, jak bychom se měli změnit, jak by se měly změnit naše postoje: náš politický, institucionální a osobní postoj. Spíše než aby se Parlament zabýval jinými institucemi, měl by si v této souvislosti položit otázku, jak může přispět ke změně institucionálního a politického postoje v této sněmovně.
Bylo uvedeno již mnoho důvodů této krize - byrokracie, agentury, vlády - a na pozadí všeho toho, co jsem slyšel, si dnes troufám tvrdit, že bychom se měli změnit ve dvou bodech. Zaprvé, Evropa potřebuje od Parlamentu minimální míru soudržnosti: nelze ji nechat vykrvácet v takovéto hluboké debatě o dvou pojetích evropské společnosti. Zadruhé musíme najít odvahu říci pravdu o tom, co se s námi děje.
Anni Podimata
(EL) Předně bych chtěla věnovat deset vteřin z tohoto rokování na to, abych uvedla věci na pravou míru. Pan Langen, který v tuto chvíli není ve sněmovně, zde prohlásil, že je nepřijatelné, že řečtí poslanci hlasovali v řeckém parlamentu proti tříletému stabilizačnímu programu. Ráda bych k tomu podotkla, že by nebylo špatné, kdyby pan Langen svá doporučení zopakoval na příští schůzi skupiny Evropské lidové strany (Křesťanských demokratů), protože poslanci, kteří jsou shodou okolností odpovědní za to, jakým způsobem vládli zemi do doby před několika měsíci, patří k PPE.
Abych se ale vrátila k obecnějšímu problému: je pravda, že současná krize jasně ukázala chronické nemoci a slabiny v oblasti hospodářské koordinace eurozóny a celosvětového systému hospodářského řízení, které vedly k tomu, že se v globalizovaném finančním systému nahromadila obrovská, nekontrolovaná moc. To, co čím se dnes musíme zabývat v první řadě, je proto otázka demokracie a Evropa, chce-li být věrna svým hodnotám a svým dějinám, se musí v této věci zhostit vůdčí role.
Rozhodnutí o vytvoření mechanismu na podporu stability eurozóny je důležitým krokem, o tom nemůže být nejmenších pochyb. Pouhý mechanismus krizového řízení však nestačí; musíme odstranit samotné příčiny, a to nejen na vnitrostátní, ale i na celoevropské úrovni. Děláme chybu a podkopáváme si svou vlastní budoucnost i budoucnost dalších generací, když klademe důraz pouze na bezprostřední finanční oživení a když podceňujeme vliv růstu, zaměstnanosti a základních struktur prosperujícího státu, které se vytvářejí několik desetiletí.
Pane komisaři, návrhy na posílení hospodářské spolupráce, které jste představil dne 12. května, mohou pomoci k vybudování soudržnější a z makroekonomického hlediska vyváženější Evropy za dvou předpokladů: prvním předpokladem je to, že se nebudou omezovat na nepružné uplatňování Paktu stability a růstu, druhým to, že v nich budou plně začleněny zvláštní cíle životaschopného růstu a zaměstnanosti v rámci strategie 2020.
Paulo Rangel
(PT) Pane předsedající, několik kolegů poslanců ze skupiny Evropské lidové strany (Křesťanských demokratů) zde již nastínilo dosti úplný obraz situace. Domnívám se, že nyní je třeba se zmínit o úloze členských států.
Skutečnost je taková, že vnitrostátní vlády všech členských států hrají v této věci také určitou úlohu, která spočívá v kladení požadavků a podmínek týkajících se posilování jednotné měny a v prosazování realizace projektu měnové a hospodářské integrace. Chtěl bych na tomto místě říci, že naše strana - strana spojená se skupinou PPE, portugalská Strana sociálně demokratická (PSD) - podporuje úsporná opatření vlády, protože se domníváme, že chyby, k nimž v Portugalsku došlo v průběhu patnáctileté socialistické vlády a které dnes máme bohužel všichni na očích, je nutno napravit; PSD bude opatření k jejich nápravě podporovat.
Jakkoli ale podporujeme úsporná opatření, musíme portugalskou vládu zároveň i kritizovat - což může posloužit jako příklad i pro ostatní v podobné situaci - za to, že neomezuje výdaje. K omezení schodku je nezbytné nejen zvýšení daní, ale také snížení výdajů a vláda musí najít odvahu přijmout opatření na omezení výdajů, snížení schodku a splacení části státního dluhu.
Platí to pro Portugalsko, ale platí to i pro ostatní členské státy, které se ocitají v obtížné situaci. Jako poslanci Evropského parlamentu neseme rovněž odpovědnost za to, abychom ve svých zemích hájili opatření, která jsou nezbytná k opětovnému posílení eura a která jsou podmínkou toho, aby se toto integrované území a tento sen - sen skupiny PPE, který sdílíme my všichni - stal skutečností. Z tohoto důvodu se kriticky stavíme k vládám, které nemají odvahu k tomu, aby ve svých zemích přijaly nezbytná opatření.
Göran Färm
(SV) Pane předsedající, v některých klíčových bodech má tato sjednocenější hospodářská politika vliv i na rozpočet EU. Hovoříme zde o financování strategického vlajkového projektu Evropa 2020. Bavíme se zde o celé řadě výdajů, ručení atd. souvisejících s úvěrovým mechanismem a kontrolou finančních trhů. Bavíme se zde v neposlední řadě o řadě nových povinností, které vyplývají z Lisabonské smlouvy. Jsme si zde v Evropském parlamentu jasně vědomi skutečnosti, že mnoho členských států se v současnosti nachází ve velmi nesnadné hospodářské situaci, spojené často s velkými problémy se státním rozpočtem.
Na druhé straně je jasné, že EU v této situaci může pomoci tím, že přijme opatření, která jsou důležitá pro hospodářskou obnovu členských států a která přinesou čerstvý a silný impuls pro růst a tvorbu pracovních míst. Rozpočet EU by se měl tudíž zaměřit na oblasti, ve kterých EU může přinést přidanou hodnotu - evropskou přidanou hodnotu - a ve kterých se rozpočty členských států a EU mohou navzájem doplňovat a podporovat. To však také znamená, že členské státy nemohou EU dávat další velké úkoly, za které ponese odpovědnost, bez toho, aby jí zároveň poskytly nezbytné prostředky.
Mám na mysli politiku v oblasti výzkumu, vlajkové projekty, vzdělávání a investice do budování infrastruktury, které jsou nezbytnou podmínkou naší lepší hospodářské budoucnosti. Domnívám se proto, že je nanejvýš důležité, aby duch této stále větší měrou společné hospodářské politiky našel svůj výraz také v konstruktivním postoji při jednáních o rozpočtu EU na rok 2011, ve střednědobém přezkumu dlouhodobého rozpočtu a v debatě o novém finančním rámci po roce 2013. Jinak nebude možné, abychom se pohnuli z místa a začali realizovat společná opatření na podporu růstu a tvorby pracovních míst.
Theodoros Skylakakis
(EL) Pane předsedající, jako řecký poslanec Evropského parlamentu bych v této sněmovně rád zopakoval věc, kterou jsem v Řecku říkal už od samého začátku, a rád bych také vyjádřil svůj vděk za pomoc, již moje vlast obdržela díky evropskému podpůrnému mechanismu, který ve spojení s přísnými, avšak povětšinou nevyhnutelnými opatřeními zabránil okamžitému zhroucení řeckého hospodářství.
Bylo by užitečné, kdyby se bývalo podařilo tento mechanismus přijmout se stejnou rychlostí, s jakou tento podpůrný mechanismus zafungoval ve prospěch jiných hospodářství, jak k tomu došlo poté, co si Evropa konečně uvědomila riziko, které nám hrozí. Dnes poprvé jsem zde zažil opravdové odhodlání, a to jak v Parlamentu, tak i v dalších evropských orgánech, podívat se zpříma a realisticky na reálně existující slepé uličky evropského hospodářství. Proč jsme se v této situaci ocitli? Hlavním důvodem je to, že jsme utráceli více, než kolik nám dovolovaly naše možnosti, a brali si další a další půjčky. Utráceli jsme v době, kdy zde žádná krize nebyla, utráceli jsme v průběhu krize a utrácíme i nyní, když z této krize hledáme východisko. Pokud se někdo chce poučit o tom, co se stane, když se nepřestane utrácet víc, než kolik je zrovna potřeba, stačí, aby se přijel podívat do Řecka.
Evropský měnový fond a ostatní instituce navržené v tomto projednávaném usnesení postupují správným směrem. Má-li však Evropský měnový fond vytvořit skutečné pobídky, musí vzít v úvahu nejen absolutní výši dluhu a schodku, nýbrž také tempo snižování tohoto dluhu a schodku. Naším skutečným problémem, a říkám to na adresu levého křídla, je to, že 4 miliardy lidí v rozvojovém světě žijících z 200 EUR měsíčně objevily kapitalismus a nárokují si na nás, bohatých, kteří žijeme z 2 000 EUR měsíčně, celosvětové zdroje a trhy. Na kapitalismus, na němž byl založen starý evropský model, přitom my, kteří žijeme tady na Západě, nemáme žádný monopol. Pokud se nezměníme, pokud si nepospíšíme se strukturálními změnami, konkurenceschopností a inovacemi, stane se prostě to, že budeme vést chudší život.
Danuta Maria Hübner
Pane předsedající, o závažnosti současné krize lze jen těžko pochybovat a náklady těchto politických metod, které nemají obdoby, jsou velmi vysoké. Úkolem zákonodárců a tvůrců politik je podniknout kroky, které umožní obnovení rovnováhy, otřesené zhroucením trhu, a nápravu neúspěšných vládních politik. Tyto kroky se již činí, bude se však muset teprve ukázat, jak rychle a na základě jakých politických opatření se členským státům Evropské unie podaří obnovit svůj růst.
Větší regulace není zárukou proti rizikům současné krize. Pakliže jsme se rozhodli, že půjdeme cestou větší regulace, mělo by ji provázet zjednodušování a snižování složitosti finančních trhů. Je také jasné, že finanční a měnové politiky nemohou nahradit strukturální reformy. Strukturální reformy se musí zaměřit na podstatné slabiny hospodářství Evropské unie: prudce narůstající dluhy a schodky, stárnutí obyvatel, nová vlna inflace, která se s nejvyšší pravděpodobností dostaví, rizika, která s sebou nesou politiky prováděné v souvislosti se změnou klimatu, nízká produktivita a nedostatek konkurenceschopnosti.
S menším množstvím veřejných peněz toho bude nutno více udělat; veřejné peníze, a to jak evropské, tak vnitrostátní, bude proto nutno používat účelnějším způsobem. Právní prostředí odpovídající potřebám podnikání, účinná státní správa, přiměřené daně, vysoká míra zapojení do pracovního procesu, především mezi ženami, dobrý vzdělávací systém, výzkum a inovace - to vše musí být nezbytnou součástí balíčku opatření, má-li tento balíček přinést růst, nová pracovní místa a konkurenceschopnost. Úspěšná evropská strategie musí být nepochybně založena na finančních úsporách, ale měla by být zaměřena na inovace, které představují jediný způsob, jak udržitelným způsobem zvýšit produktivitu a růst.
Evropská komise a Evropský parlament by se měly opět ujmout své strategické úlohy a vydat se cestou odvážných evropských řešení. Občané i trhy potřebují více Evropy.
Gay Mitchell
Pane předsedající, považuji za samozřejmé, že suverénní státy je nutno volat k odpovědnosti za učiněné závazky a požadovat od nich, aby plnily dohodnuté cíle, a z toho tedy vyjdu. Je ovšem také na čase, abychom se rozhlédli kolem sebe a zjistili, jaké další kroky přispěly ke zmatkům, které v nedávné době propukly. Ve třicátých letech to byly zlatá měna a protekcionismus, jež přispěly k prohloubení recese. V Evropské unii je naopak solidarita a institucionální potenciál v podobě Evropské centrální banky a Komise, abychom se poučili z minulých chyb.
Vzhledem k tomu, že EU má 27 členských států a z toho 16 z nich je v eurozóně, odvedly tyto instituce impozantní kus práce. Naše instituce dále také spolupracovaly s americkou centrální bankou, britskou centrální bankou Bank of England, japonskou centrální bankou a dalšími institucemi. Trhy - či tak zvané trhy - zaujaly navzdory tomu k téměř každému přijatému opatření negativní postoj. Jsem samozřejmě všemi deseti pro volný trh; protekcionismus nefunguje. Jsou ale naše trhy volné? Trhy byly v první řadě důkladně masírovány a ovlivňovány za tím účelem, aby nás uvrhly do krize. Nebo snad ještě ani teď nemáme rozumný důvod k podezření, že zde existují mocné zájmy, které se dokážou úspěšně prosadit na úkor suverénních států, a že jsou zde lidé, kteří - ať už mají jakékoliv úmysly - využívají této moci k prosazování toho, oč jim jde, a využívají ke svým vlastním cílům trhy?
Součástí politické agendy by mohly být například obavy, že euro by v budoucnu mohlo nahradit dolar jako účtovací měnu ropy; součástí agendy související s obchodními a hospodářskými zájmy by mohlo být jednoduše shromáždit vyvrácením suverénních práv, a to i práv sdílených, v rámci Evropské unie větší moc a bohatství. Je na čase, aby vedoucí političtí představitelé začali reflektovat, co se zde v tuto chvíli děje. A já opakuji: členské státy se musí naučit kázni a platí i to pro stát, z něhož pocházím. K tomu samozřejmě musí dojít. Příliš ovšem zdůrazňujeme roli členských států a velmi málo naopak to, co je v pozadí určité tržní aktivity.
Rád bych znal odpověď předsednictví Rady a pana komisaře. Jaká se v této věci podnikají policejní opatření? V minulosti jsme proti těmto lidem žádná policejní opatření nepodnikli a teď vidíme, kam nás přivedli. Přestaňme tedy jednat polovičatě: začněme jednat naplno.
Alajos Mészáros
(HU) Strategie Evropa 2020 je velmi důležitá strategie, a to zvláště nyní, v době prohlubující se finanční a hospodářské krize. Tato krize nám v jasném světle ukázala zásadní problémy a negativní procesy, které musíme do naší strategie začlenit, protože pokud se nám to nepodaří, může to ohrozit úspěch naší hospodářské politiky.
Nesmíme dopustit, aby bylo poškozeno dobré jméno eura, nýbrž musíme udělat vše, co je v našich silách, abychom zajistili udržitelnost měnové unie. Zastupuji zde zemi, která se stala členem eurozóny jako poslední. Občané Slovenska považují zavedení eura za úspěch, a Slovensko se proto snaží přispět k ochraně eura všemi dostupnými prostředky.
Musíme přispět ke zvýšení povědomí o tom, že měnová krize může mít vážné politické důsledky. Může vést mimo jiné k většímu euroskepticismu a vyvolávat nejistotu v zemích, které se chystají do eurozóny vstoupit. Zemím, které jednotnou měnu dosud nezavedly, musíme pomoci a podpořit je.
V koncepci strategie Evropa 2020 musí mít hlavní úlohu politiky, jejichž cílem je zaručení udržitelného rozvoje. Ve střední Evropě se sice pracuje na řešeních v oblasti diverzifikace zdrojů energie, ale je třeba ve větší míře začít využívat i alternativních zdrojů energie, abychom zmírnili změnu klimatu. Musíme také lidem vysvětlit, že kapacita současných alternativních zdrojů energie je omezená. Z hlediska našeho dlouhodobého zabezpečení dodávek energie nabízí jaderná energie řešení, které dokáže dlouhodobě zaručit dostatečné množství energie při velmi nízkém stupni emisí oxidu uhličitého, a musíme proto klást velký důraz na související otázky týkající se bezpečného uskladnění a výroby paliv. Je rovněž nezbytné, aby byl podpořen další výzkum v oblasti moderních technologií, jako jsou mj. fúzní reaktory. Vynořuje se spousta důležitých otázek, které bychom do naší strategie chtěli včlenit, a stojíme před velkým úkolem spočívajícím ve zlepšení koordinace a integrace různých oblastí. Jedině touto cestou můžeme zajistit, že se nám kromě měnové unie podaří vytvořit i tolik potřebnou unii hospodářskou.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Opatření předložená Komisí a Radou velice vítám. Kdyby tato opatření byla přijata již před nějakou dobou, mohli bychom se dnes ušetřit celé řady dopadů naší současné krize. Absence ekonomického řízení vedla k rozhodnutím, která byla přijímána pod tlakem okolností a bez jejich předchozí konzultace v Evropském parlamentu. Neexistují navíc žádné mechanismy, s jejichž pomocí by bylo možné přijatá opatření sledovat.
V minulém roce dostaly banky velké finanční injekce. Bylo to nezbytné opatření, ale záchrana bank následně nepomohla tuto krizi zmírnit. Krize pokračovala dále. Pakt stability a růstu se nedodržoval. Dopustilo se, aby vznikly nepřijatelně vysoké schodky. Státy přijímaly v podobných situacích rozdílná opatření. Některé se rozhodly sdělit svým občanům pravdu a přijmout úsporná opatření. Absence společných pravidel má na občany Evropy různé dopady, přestože na propuknutí krize měly podíl všechny členské státy. Nemůžeme spotřebovávat více, než kolik vyprodukujeme, a stejně tak ani nemůžeme utrácet více, než kolik vybereme.
Potřebujeme finanční stabilitu. Z tohoto důvodu jsou návrhy na vytvoření nového mechanismu finanční stability či Evropského měnového fondu naprosto nezbytností. Tato opatření se však musí opírat o soudržnou strategii hospodářské obnovy a o kontrolní a sankční mechanismy. Teprve pak budeme moci tvrdit, že zavedeme reálně fungující a účinné ekonomické řízení, které bude sloužit ve prospěch všech členských států.
Mairead McGuinness
Pane předsedající, budu se držet vašeho pravidla. Vítám připomínky španělského předsednictví týkající se výrobních systémů a zaměření na konkurenceschopnost. Domnívám se, že v tomto Parlamentu, v Radě a v Komisi je potřeba na toto téma ještě trochu pohovořit.
Pokud jde o vaše připomínky týkající se pomalého zareagování, měli bychom se tím zabývat, protože evropský systém má problém s letargičností svých reakcí. Když udeřila bankovní krize, členské státy mohly reagovat svižněji. Jsem toho jinak schopni, ale zdá se, že v tomto konkrétním případě k tomu nedošlo.
A konečně chci říci ještě to, že Komise nyní hledá čtyři pilíře nové strategie. Domnívám se, že Komise by se měla zamyslet nad svou vlastní rolí v této krizi. Myslím, že sledování pravidel Paktu stability a růstu bylo založeno na "měkkém" přístupu, který se neosvědčil. Kdybychom všichni, jak zde řekli již i jiní, dodržovali pravidla, nemuseli bychom dnes mít tento problém. To, že vám budou svěřeny větší pravomoci, přinese kýžený výsledek pouze v případě, že budete skutečně využívat pravomocí, které již máte.
Elena Băsescu
(RO) V době současné hospodářské krize představuje strategie Evropa 2020, zdá se, skutečný problém. Na druhé straně znamená také určitou příležitost. Může přinést důležité povzbuzení v podobě podpory dlouhodobě potřebných hospodářských a sociálních reforem. Musí být založena na zásadě solidarity a přizpůsobivosti.
Jsem přesvědčena, že prostředky vyčleněné pro fondy soudržnosti je nutno zachovat v jejich stávající výši, neboť mají zásadní úlohu ve snižování nerovností v hospodářském rozvoji mezi regiony EU. Na druhé straně není nutno zvlášť zdůrazňovat, že cíle přijaté na úrovni Evropské unie se nemohou stát automaticky cíly vnitrostátními. Je nutno je přizpůsobit možnostem každé jednotlivé země. Rumunská vláda zřídila pracovní skupinu na vysoké úrovni, která bude vytyčovat vnitrostátní cíle. Zároveň bude pomáhat při koordinaci vypracování národního reformního plánu.
Antigoni Papadopulu
(EL) Chování trhů a bank připomíná chování smečky vlků, abych použila slova, jakými je nazval švédský ministr financí, smečky vlků, které je připravena roztrhat hospodářsky slabé země na kusy. První obětí se stalo Řecko, další na řadě je Španělsko a Portugalsko. V případě Řecka jsme byli na jedné straně svědky nemilosrdného útoku ze strany spekulantů a na straně druhé solidarity Společenství, jež přišla velmi pozdě a za velmi drsných podmínek, které nutí řecký lid k nepříjemným obětem a k oprávněným stávkám. Zdálo by se, že protagonisty mezinárodní hospodářské krize jsou nyní státy, nikoliv banky.
Musíme si z tohoto protivenství odnést ponaučení. Evropská unie potřebuje větší solidaritu Společenství, lepší dohled nad finančním systémem, důslednější dodržování Paktu stability ze strany členských států, koordinovanější finanční politiku a opatření, která umožní předcházet rozdílům v konkurenceschopnosti. Evropský lid chce Evropu humánnější, ve které bude méně nerovností mezi členskými státy. Nadešel čas k tomu, aby se program Evropská unie 2020 stal programem realističtějším a ve větší míře zohledňujícím potřeby lidu, programem, který slyší výzvy své doby.
Olle Schmidt
(SV) Pane předsedající, Evropa potřebuje více spolupráce a více solidarity - nikoli protekcionismus a nacionalismus. Víme to, protože nás to historie naučila.
Těžko se mi chápou obavy, které zjevně pociťují ministři financí, když mají před sebou návrh na prověřování rozpočtových návrhů členských států. V uplynulých měsících měli obavy, a právem, i ti nejotrlejší ministři financí. Lze v nich zajisté rozpoznat i potřebu zdůraznit svou národní suverenitu. Ostatní země každopádně důkladně prověřte, moji však ne. Prověřte Řecko, Španělsko a Portugalsko, ale moji zemi, tu ne. Noli me tangere - nedotýkej se mne!
Naše vzájemná závislost si žádá otevřenost a důvěru. Švédská i finská vláda mají z devadesátých let zkušenosti s vážnými krizemi, a obě tyto vlády by proto měly z celého srdce uvítat a podpořit návrhy pana komisaře Rehna.
Jaroslav Paška
(SK) Zodpovědná rozpočtová politika všech zemí Evropské unie je jen prvním krokem na cestě k nápravě současné situace. Dalším důležitým krokem, a jistě i obtížněji realizovatelným, by mělo být úsilí o promyšlenou změnu pracovní struktury našeho obyvatelstva. Velká část občanů Evropské unie totiž nachází zaměstnání v nevýrobních odvětvích, převážně ve veřejné správě, a výrobní sféra nestačí živit takové množství byrokratů, kteří jim vymýšlením dalších nových předpisů a omezení pouze komplikují život.
Podívejte se, pane komisaři, na Asii. Tam nemají vysoké procento vzdělané populace ani tak velké množství univerzit jako my. Mají však nepříliš početnou veřejnou správu a jednoduché podnikatelské prostředí, které jim umožňuje rozvíjet přirozenou soutěživost, která je mnohým lidem vlastní. Jednoduché, přehledné podnikatelské prostředí, menší administrativa, víc prostoru pro uplatnění samostatnosti, podnikavosti a kreativity našich občanů, to je nejlepší cesta ze současných problémů.
Andrew Henry William Brons
Pane předsedající, hospodářská krize není chvilkovou chorobou, z níž se členské státy EU brzy zotaví k plnému hospodářskému zdraví. Jde o to, že v přístupu k hospodářské politice EU a jejích členských států jsou systémové chyby. Cíl zavedení jednotné měny společné pro 27 zemí, ke kterým přibudou další, se zakládá na mylném předpokladu, že jedna měna může vyhovovat většímu počtu velmi rozdílných ekonomik. Hodnota měny musí odrážet zdravotní stav hospodářství, jemuž slouží.
Jsou tu však ještě další, odlišné problémy. Svým vstřícným postojem ke globalizaci má EU a její členské státy nakročeno ke katastrofě. Nemůžeme dopustit, aby do Evropy proudilo zboží a pracovníci ze zemí s nízkými příjmy. Jejich zboží nemůžeme konkurovat, ledaže bychom naše platy snížili na jejich úroveň. Zákonem stanovené minimální mzdy nedokážou zabránit tomu, aby na úkor našich zaměstnanců přistěhovalci svou práci neoficiálně nabízeli za nižší cenu, aby docházelo k přetahování práce, kterou vykonávaly naše národy, či k přesouvání naší výroby do zemí třetího světa.
Tunne Kelam
Pane předsedající, chtěl bych poděkovat panu komisaři Rehnovi za jeho laskavá slova a za důvěru v Estonsko a jeho úsilí stát se členem eurozóny a mohu ho ujistit, že se svým současným finančním břemenem ve výši 7,5 % HDP Estonsko nepřispěje ke zvýšení průměrného zadlužení EU. Věřím také, že kolegové z eurozóny budou schopni Estonsko přijmout jako kladný příklad; byl by to povzbudivý signál i pro Lotyšsko a Litvu, které se snaží přesvědčit svůj lid, že se vyplatí vynaložit úsilí a že se všemi žadateli se bude jednat podle jejich zásluh.
Vstup do eurozóny není v tuto chvíli pouze výsadou. Vstup do eurozóny s sebou od začátku nese závazky vyplývající z naší solidarity a příspěvky k Paktu solidarity, jsem však přesvědčen, že toto rozhodnutí je správné; musíme EU chápat nejen jako zdroj podpory, ale v první řadě jako příležitost k tomu, jak svým dílem přispět k uskutečňování naší společné věci.
Danuta Jazłowiecka
(PL) Dnešní rozprava o ekonomickém řízení v Evropské unii představuje diskusi zásadního významu, protože se týká otázky dalšího posilování evropské integrace. Vzhledem ke své hluboké hospodářské provázanosti by všechny členské státy měly pociťovat stejnou míru odpovědnosti za evropský stabilizační mechanismus a za celkovou hospodářskou situaci v Evropě.
Myslím, že nikdo z nás by neměl pochybovat o tom, že důkladné sledování stavu veřejných pasiv a výdajů (předsedající řečníka přerušil), koordinace procesu sestavování rozpočtů a plánů reforem v členských státech, k němuž by mělo docházet v jejich raném stadiu, a mechanismus poskytování pomoci v obdobích krize jsou opatření, která míří správným směrem. Prioritou by mělo být svědomité provádění zásad Paktu stability a růstu. To je klíčem k tomu, jak v Evropské unii zajistit rozpočtovou a makroekonomickou stabilitu. Určitý soubor sankčních nástrojů a zásada jmenovitého pranýřování jsou nezbytným předpokladem toho, aby členské státy při zavádění zásad Paktu stability a růstu a nezbytných reforem dodržovaly patřičnou kázeň, k finančním pokutám mám však určité výhrady. Neboť pokud by k udělení těchto finančních pokut došlo v případě členských států, které se už beztak nacházejí v obtížné finanční situaci, mohly by mít tyto pokuty opačný účinek, protichůdný účinek na hospodářství těchto zemí...
(Předsedající řečníka přerušil.)
Chtěla bych proto požádat, abychom budoucnost Evropy plánovali odpovědně.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Pane předsedající, když nastane krize, je psychologická reakce taková, že se člověk buď schoulí do klubíčka, začne obviňovat ostatní, zkouší hledat nepřítele, nebo se snaží najít řešení. Evropa je nyní svědkem tohoto trojího přístupu: na jedné straně je v mnoha zemích na vzestupu nacionalismus a protekcionismus; na druhé straně se hledají nová řešení, jako je tomu v případě Komise. Musíme jí vyslovit upřímné uznání. Oč silnější bude politický systém v Evropské unii a na vnitrostátní úrovni, o to lépe budeme schopni krotit síly trhu. Jinak to dopadne špatně.
Myslím, že s jednou věcí bychom měli přestat, a sice se zesměšňováním Řecka. Řecký národ, předseda řecké vlády a řečtí politici si nyní zaslouží naše uznání, protože nyní konají řadu velmi obtížných rozhodnutí. Jak zde řekl pan Schmidt, na začátku 90. let byly Řeckem Finsko a Švédsko. Museli jsme přijmout rozhodnutí, která byla právě tak těžká, ale dosáhli jsme úspěchu.
Předsedající
Je mi to líto, ale vás musím přerušit. Můžete si ve sněmovně všimnout, že i když tu velmi hezky hovořila o Řecku, přerušil jsem ji přesně za jednu minutu, takže se snažím být objektivní, jak jen mohu.
Michael Theurer
(DE) Pane předsedající, vážené dámy a pánové, podle mého názoru byla v této nynější rozpravě o fungování systému evropského ekonomického řízení až doposud zanedbávána dlouhodobá perspektiva. Nyní je ta správná doba na to, abychom krátkodobá stabilizační opatření učinili součástí dlouhodobé strategie. Potřebujeme vizi tržního hospodářství. Základní zásada sociálně-tržního hospodářství je již stanovena v Lisabonské smlouvě. Musíme ji nyní přivést k životu.
Sociálně-tržní hospodářství bylo úspěšně fungujícím modelem, na němž byl založen německý hospodářský zázrak. Walter Eugen, vůdčí osobnost tohoto hospodářského zázraku, poznamenal již v roce 1950, že hospodářská aktivita státu by se měla zaměřit na vytváření systémů právních předpisů pro hospodářství, nikoli na řízení ekonomických procesů. Vyzývám proto k regulačnímu přístupu, tedy k tomu, aby stát přijímal opatření, která budou ovlivňovat základní podmínky hospodářské činnosti prostřednictvím obecných právních předpisů. Vytváření pracovních míst není úkolem státu. Úkolem státu je vytvářet pro vytváření pracovních míst právní rámec a na to se musíme soustředit. Konkurenceschopnost není východiskem, ale výsledkem hospodářské činnosti.
Franz Obermayr
(DE) Pane předsedající, v rámci strategie Evropa 2020 se musíme zabývat odstraněním příčin současné krize. Bylo by rozumné zavádět měnovou unii podle amerického vzoru bez provádění centrální kontroly finanční politiky? Odpověď zní ne. Nesmíme dopustit, aby euro proměnilo Evropskou unii v ohromný přerozdělovací mechanismus založený na povinné solidaritě. Máme-li mít měnovou unii, musí to být měnová unie s přísnými podmínkami.
Volné finanční trhy navíc také nelze do budoucna chápat jako něco odděleného od reálné ekonomiky. Potřebujeme proto, aby strategie Evropa 2020 stanovila jednoznačná pravidla, která nám umožní vypořádat se se spekulanty a se zajišťovacími fondy. Cesta, kterou navrhlo Rakousko a včera Německo, tj. cesta vedoucí k dani z finančních transakcí, která zahrnuje zdanění zisků bank a finančního sektoru, je každopádně správný přístup. Dejme tak příklad daňovým poplatníkům a finančnímu sektoru konečně připomeňme jeho závazky. Musíme být také statečnější při uplatňování pravidel vůči členským státům. Stát, který záměrně falšuje své údaje, musí být z eurozóny docela prostě a jednoduše vyloučen. Země, které podvádějí, musí odejít.
Paul Rübig
(DE) Pane předsedající, pane Rehne, vážené dámy a pánové, strategie Evropa 2020 nás staví před specifickou výzvu. Celkově jde o to, že se musíme zaměřit na malé a střední podniky. Bylo by přitom žádoucí zaměřit se také na to, aby malé a střední podniky do roku 2020 dosáhly v průměru alespoň 20% podílu vlastního kapitálu.
Potřebujeme mít v Evropě silné malé a střední podniky, protože ty zaměstnávají dvě třetiny všech zaměstnanců, protože vytváří 50 % hrubého domácího produktu a protože z malých a středních podniků plyne 80 % daní. Komise zde zkrátka zapomněla na to, že při vytyčování cílů tohoto programu je třeba myslet i na posílení malých a středních podniků.
Výslovně vás, pane Rehne, žádám, abyste se zasadil ve prospěch malých a středních podniků a zformuloval cíle, které posílí postavení těchto podniků a jejich zaměstnanců.
Milan Zver
(SL) Dnešní rozprava je jednou z těch lepších, které jsme zde pořádali na téma finanční a hospodářské krize, zejména o tom, jak tato krize dopadla v Řecku, a autoři většiny příspěvků se soustředili hlavně na otázku, jak bychom měli Evropskou unii do budoucna řídit. Nicméně bych souhlasil také s tím, nač zde upozornili řečníci, kteří se snažili najít jednotlivé viníky této situace. Podle mého názoru je to cesta správným směrem a je důležité, abychom se touto cestou vydali. Musíme si položit otázku po odpovědnosti některých evropských institucí, a to nejen otázku po kolektivní odpovědnosti institucí, nýbrž otázku, kdo přesně je za co odpovědný.
Dovolil bych si proto navrhnout, abychom k tomuto úkolu povolali například pana Almuniu, bývalého komisaře pro hospodářské a měnové záležitosti, protože vůči řadě zemí vystupoval během svého funkčního období kriticky a následně pak nastal problém s Řeckem. Žádám ho, aby svou úlohu v tomto příběhu objasnil, a pokud tak neučiní, měl by odstoupit.
Seán Kelly
Pane předsedající, předně chci říci, že posledních několik týdnů bylo ve znamení opatření, která jsme zavedli kvůli řešení finanční krize, která se již projevila - finanční krize způsobené absencí právních předpisů, absencí dohledu a absencí řízení. V opatřeních z dnešního dne se snažíme tyto situace předvídat, tak aby se již v budoucnu neopakovaly, a tato opatření je třeba uvítat.
Všichni podáváme lepší výkony, když se nám někdo dívá přes rameno. Platí to pro vlády i pro jednotlivé lidi. Cením si proto práce, která tu dnes byla vykonána, a domnívám se, že počínaje dneškem bychom se měli také začít zabývat finančními teroristy z ratingových agentur a spekulanty, kteří dělají spoušť v životech lidí a snaží se položit vlády suverénních států. Vydáme-li se po této dvojí cestě - spočívající v politickém řešení problému řízení a v řešení problému finančních teroristů - můžeme snad očekávat lepší budoucnost.
Karin Kadenbach
(DE) Pane předsedající, pane Rehne, pane Lopézi Garrido, hovoříme dnes o společném evropském ekonomickém řízení. Domnívám se, že je na čase, abychom si uvědomili, že trh nemá hodnotu sám o sobě a že občané Evropy zde nejsou od toho, aby sloužili trhu, nýbrž naopak trh je zde od toho, aby sloužil lidem, 500 milionům Evropanů.
Jsem přesvědčena, že potřebujeme konsolidaci a růst, ale oba tyto pojmy jsou vždy spjaty s jedním dalším aspektem, a sice se sociálně odpovědnou konsolidací na straně jedné a udržitelným růstem na straně druhé. K tomu, abychom toho dosáhli, potřebujeme mít důvěru a Evropané potřebují mít perspektivu. Tuto perspektivu jim ovšem můžeme nabídnout pouze tehdy, budeme-li jim schopni slíbit, že budou žít v Evropě, na jejíž prosperitě budou mít podíl, nebo že provedeme opatření, která to zajistí. Růst, který přináší prospěch pouze hrstce nemnohých, to není Evropa budoucnosti.
Rachida Dati
(FR) Pane předsedající, předně je pravda, že náhlý příchod a hloubka řecké krize vyvolaly mezi našimi spoluobčany velké obavy, obavy, které jsou myslím oprávněné. To ovšem neznamená, abych ještě jednou připomněla to, co zde právě řekl jeden z mých kolegů, že bychom na Řecko měli ukazovat prstem. Je však důležité a je to také naléhavě potřebné - jak o tom byla již vícekrát řeč - abychom si z toho odnesli nezbytná ponaučení a byli jsme tak schopni budovat Evropu ve větší míře politickou a směřovat k ekonomickému řízení. Předložení návrhu ekonomického řízení je nyní naléhavou záležitostí.
Chápu důvody toho, proč Komise přichází s návrhem na prověřování vnitrostátních rozpočtových návrhů. Osobně se nedomnívám, že bychom měli skákat od jedné věci ke druhé. Tím podstatným a naléhavě potřebným je evropské ekonomické řízení a nikoli to, aby Komise prověřovala vnitrostátní rozpočty před jejich schválením. Domnívám se, že tento návrh by nejen ukázal na ústavní nesrovnalosti, ale způsobil by průtahy a složitosti, což rozhodně není to, co v tuto chvíli Evropa potřebuje. To, co naléhavě potřebujeme, je evropské ekonomické řízení a nikoli to, aby Komise prověřovala vnitrostátní rozpočty před jejich schválením.
Vasilica Viorica Dăncilă
(RO) Všichni víme, že strategie Evropa 2020 byla vytvořena s cílem pomoci Evropské unii ze současné hospodářské krize a připravit její hospodářství na další desetiletí. Vážným problémem strategie Evropa 2020 je však to, že nepřináší žádné jednoznačné pokyny pro přehodnocení jedné z nejdůležitějších společných politik, pro reformu společné zemědělské politiky.
Tento problém je o to vážnější, že formulace poukazující k tomu, že zemědělství je zásadně důležitým politickým nástrojem pro dosažení cílů strategie EU 2020, byla doplněna na poslední chvíli. Z toho důvodu nás proto ani nepřekvapuje, jak málo pozornosti se v tomto dokumentu věnuje zemědělským politikám. Strategie EU 2020 v této souvislosti obsahuje několik představ o budoucí SZP. Nevidí však klíčovou strategickou úlohu této politiky jako součásti širšího, globálního přístupu, který by bral v úvahu veliké výzvy, které s sebou nese předpokládané dvojnásobného zvýšení celosvětové poptávky po potravinách a změna klimatu.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Vážené dámy a pánové, nemáme podrobnou analýzu příčin krize eurozóny a hospodářského zhroucení Řecka a stejně tak nemáme ani analýzu hrozeb, kterým čelí některé další země. Je příčinou této situace celosvětová finanční krize, ze které se následně stala krize hospodářská, nebo se zde potýkáme se svými vlastními chybami a se svou vlastní nedbalostí a neakceschopností?
Musíme si čestně a otevřeně přiznat, že v naší Unii neprobíhala žádná koordinace finanční politiky. Pakt stability a růstu se nedodržoval a zachovávána nebyla ani finanční kázeň. Vnitrostátní rozpočty se často rozcházely se skutečností: vysoké náklady, nízké příjmy a nedostatek odpovědnosti v řízení státu. Chtěl bych se zeptat: co dělala Evropská centrální banka, co dělala Komise?
Musíme si otevřeně přiznat, že problém spočívá v tom, že členské státy nechtějí připustit, aby orgány EU prováděly monitorování, hodnocení a analýzy jejich rozpočtů. V posledních letech jsme se soustředili hlavně na Lisabonskou smlouvu a méně pozornosti jsme věnovali hospodářské unii a zvláště pak unii měnové.
Diego López Garrido
Pane předsedající, můžeme vskutku říci, že Evropská unie dnes čelí situaci podobné těm, které již ve své strastiplné minulosti zažila a které se podařilo zdárně vyřešit. Evropa se nachází na křižovatce, podobně jako tomu bylo po druhé světové válce, kdy se zrodilo to, co tehdy ještě nebylo známo jako Evropská unie. Došlo k tomu, když padla berlínská zeď, když byla Evropa znovu sjednocena, když byla krize - shodou okolností krize evropského měnového systému. Reakcí na to bylo opuštění stávající pozice a přijetí nové smlouvy. Totéž jsme učinili na začátku tohoto století v případě Lisabonské smlouvy a je to také jediný způsob, jak se dostat z obtížné situace, jako je ta, v níž se nacházíme.
Jediné alternativy, které zbývají, jsou zcela jasně populismus a protekcionismus a ty nepřipadají v úvahu. Naše volba je jasná - jde nám o Evropu, která pracuje na odstranění svých nedostatků, jež se projevily s příchodem této velmi vážné krize, krize, jakou nikdo z nás v této sněmovně ještě nikdy nepoznal.
Odpověď na situaci deregulovaných trhů; na nedostatečnou konkurenceschopnost výrobního systému, která má vážné dopady včetně dopadů sociálních v podobě nezaměstnanosti; na rozpočtový problém, kdy 20 z 27 zemí zahájilo jednání o nadměrném zadlužení; a na zjevnou potřebu ekonomického řízení Evropské unie nespočívá tudíž v oslabení, nýbrž v posílení role Evropy. To je způsob, jak v tomto okamžiku hledat odpověď na tuto situaci.
Je třeba říci, že k reakci již došlo, že Evropská unie zareagovala, a mohu v této souvislosti odkázat na předchozí projev pana komisaře Rehna i na můj vlastní projev, ve kterých jsme vyložili, jakým způsobem Evropská unie zareagovala. V tuto chvíli má však vývoj událostí ještě větší spád a domnívám se, že rychlejší musí být i naše reakce, která musí napomoci řešení zásadních problémů, které v Evropské unii stále přetrvávají a které byly v důsledku této krize vystaveny zkoušce.
Chci proto navrhnout, aby orgány Evropské unie a samozřejmě i Evropský parlament spolupracovaly při řešení toho, co podle mého názoru představuje pět aspektů vyžadujících rychlejší postup. Musíme urychlit, dovést ke konečné formě či dokončit úkol, který byl správným způsobem naplánován a zahájen.
Prvním aspektem je solidarita. Musíme prohloubit solidaritu eurozóny. S ohledem na to byla velmi správným krokem pomoc Řecku, s ohledem na to bylo velmi správné rozhodnutí vytvořit fond ve výši 750 milionů EUR - na období tří let, takže to ještě není úplně trvalé řešení - který má předcházet obtížným situacím či nerovnováhám ve veřejných financích. Domnívám se, že to je základní prvek a že bylo správné, že Rada s tímto návrhem přišla a že ho 9. května přijala. Současně s tím probíhala i činnost Evropské centrální banky, jejíž intervence pokračují ještě i nyní, kdy za využití cest, které umožňuje Lisabonská smlouva, kupuje od členských států jejich dluhy.
Zadruhé, Parlament se právě dnes zabýval balíčkem opatření týkajících se finančního dohledu. Něčím obdobným jsme se zabývali už včera, když jsme v Radě pro hospodářské a finanční věci (ECOFIN) přijímali nařízení o zajišťovacích fondech. Takže to dokážeme, samozřejmě, že to dokážeme. Toto nařízení je již hotové, musíme však co nejdříve dokončit jednání o celém balíčku opatření týkajících se finančního dohledu, která probíhají mezi Radou a Evropským parlamentem. Tento balíček ostatně také upravuje fungování ratingových agentur, protože - abych odpověděl na jeden z návrhů nebo dotazů, které zde měli někteří páni poslanci - ratingové agentury budou podléhat evropskému dohledu.
Zatřetí se musíme věnovat řešení problému konkurenceschopnosti. Je proto velmi důležité, aby v červnu byla v Evropské radě přijata a zahájena strategie 2020, strategie, která kvantifikuje cíle, včetně cílů týkajících se problému chudoby a sociálního začlenění, jež dosud kvantifikovány nebyly. Strategie, která zavede své vlastní řízení s tím, že toto řízení bude požadovat mnohem více než prakticky neexistující řízení Lisabonské smlouvy, jak o tom zde již hovořil pan Verhofstadt. Strategie, která k dosažení cílů využívá pozitivních pobídek, jako jsou evropské fondy a strukturální fondy.
Čtvrtým důležitým bodem je balíček opatření pro koordinaci hospodářských politik, který 12. května předložil komisař Olli Rehn a který byl projednáván včera v Radě ECOFIN. Je naprosto nezbytné, abychom dbali toho, co nám říká Lisabonská smlouva, když v pátém článku Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) praví, že členské státy jsou povinny - nikoli že je to lepší nebo žádoucí, nýbrž že jsou povinny - koordinovat své hospodářské politiky a politiky zaměstnanosti a že mohou rovněž koordinovat své politiky sociální. V souladu s tím se domníváme, že provedení článku 136 SFEU, jak je ukládá tento návrh Komise, má velký význam, a musíme tento článek také urychleně začít uplatňovat v praxi.
Konečně se také domnívám, že musíme urychlit debatu či přijímání rozhodnutí, což je myslím otázka, kterou je třeba vznést na schůzi G20, o dani z mezinárodních finančních transakcí.
Chtěl bych Evropský parlament požádat, aby podpořil tyto velmi významné a velmi důležité body, což by byl krok vpřed směrem k tomu, co se nazývá ekonomickým řízením či ekonomickou správou Unie, a bylo tak v této věci možné co nejdříve rozhodnout. Nemůžeme čekat už o mnoho déle.
Domnívám se, že jednota EU nebyla nikdy tak důležitá jako nyní, a nemluvím pouze o jednotě mezi členskými státy EU, nýbrž i o jednotě mezi jejími orgány. Evropským orgánem je Evropský parlament, evropským orgánem je Komise a evropským orgánem je také Rada. Tyto orgány musí v této době spolupracovat, tak aby se podařilo zkonsolidovat úsilí o zavedení správy Unie a řešení jejích zásadních problémů, které se v této době vynořily. Chápejme to jako výraz naší snahy o zahájení nové politické etapy Evropské unie, jež bude prospěšná svým občanům, kteří od nás očekávají, že právě to jim budeme schopni zajistit. Neočekávají nic jiného; očekávají od nás právě toto.
Olli Rehn
člen Komise. - Pane předsedající, děkuji vám poslancům za velmi závažnou a věcnou rozpravu, která odráží závažnost situace, ve které se nyní v Evropě ocitáme. Dovolte mi nejprve říci, že si velmi vážím široké podpory, kterou Evropský parlament vyjádřil posílení ekonomického řízení. Velmi pozorně jsem si také poslechl pana ministra Lópeze Garridu a děkuji španělskému předsednictví za jeho podporu a vynikající spolupráci v této věci a rovněž i ve věcech jiných.
Naprosto souhlasím s těmi z vás, kdo žádáte doplnění měnové unie unií hospodářskou. To je cesta vpřed a to je také ono rozhodující ponaučení, které si z této krize musíme odnést. Své úsilí musíme napnout třemi směry. V prvním řadě musíme bdít nad bezprostředním řešením krize v Řecku a v dalších zemích Evropy. Podařilo se nám zabránit tomu, aby se na evropské půdě opakoval případ Lehman Brothers, ale rozhodně ještě nejsme z lesa venku, a musíme být tedy i nadále bdělí a odhodlaní chránit evropskou finanční stabilitu, a tak i onen dosud stále snadno ohrozitelný proces hospodářské obnovy našeho kontinentu.
Zadruhé musíme urychlit, zintenzivnit a dokončit reformu právních předpisů pro finanční trhy, bankovní daně, krátké prodeje a úvěrové agentury. Je mnohem lepší jednat na evropské úrovni, a to co nejdříve.
Musíme vytvořit rámec pro odstraňování systémových chyb finančních trhů a v této věci naprosto souhlasím s paní Jaakonsaariovou a panem Swobodou. Trh může být dobrým služebníkem, ale je špatným pánem a jak řekl pan Theurer, musíme usilovat o naplnění základní myšlenky sociálně-tržního hospodářství, abychom pro finanční trhy současně s dokončením reformy právních předpisů vytvořili spolehlivý právní rámec.
Zatřetí se musíme začít věnovat rozhodnutím, která se týkají posilování ekonomického řízení v Evropě; prostřednictvím preventivního finančního dohledu musíme posílit Pakt stability a růstu; musíme zavést účinné sankce s tím, že tyto sankce musí být, jak zde řekl pan Kallas, založeny na pravidlech, a musíme Eurostatu zajistit pravomoci k provádění auditů...
(Předsedající řečníka přerušil.)
Předsedající
Kolegové, toto je rekapitulace velmi důležité rozpravy. Buďte tak laskaví a hovořte spolu v této sněmovně pokud možno úplně potichu. Berte ohled na pana komisaře a jeho závěrečné poznámky. Pan komisař má slovo.
Olli Rehn
člen Komise. - Pane předsedající, jsem na to celkem zvyklý, ale ocenil bych, kdyby se ve sněmovně našel určitý zájem o to, co chci říci.
Bezprostřední řešení krize, provedení úplné reformy finančního trhu a posílení ekonomického řízení: to jsou tři hlavní úkoly, na kterých musíme začít co nejdříve pracovat.
Souhlasím s panem Marinescem, který zde poukázal na sdělení Komise, a je toho skutečně víc, než by si kdo ještě i před půl rokem pomyslel. Přečtěte si prosím těch 10 stran sdělení o posílení ekonomického řízení v Evropě. Deset stran nepůsobí dojmem dlouhého textu, ale těchto deset stran je plných konkrétních iniciativ. Je to hutný text, takový, jaký v Evropě potřebujeme. V brzké době přijdu také s konkrétními návrhy, s legislativními návrhy.
Ujali jsme se iniciativy a musíme jít dál. Pan Verhofstadt řekl, že bychom neměli čekat na pracovní skupinu. K práci této pracovní skupiny, jejímž předsedou je pan Herman Van Rompuy, aktivně a konstruktivně přispíváme, ale ano, využijeme práva na iniciativu a v brzké době předložíme konkrétní legislativní návrhy na posílení ekonomického řízení.
To je podstatou metody Společenství a to je také předmětem vašich dnešních a zcela oprávněných výzev. Nemůže si dovolit plýtvat časem. Musíme jednat neprodleně. Nyní je naprosto nezbytné, abychom s prací na těchto iniciativách postoupili.
Chci proto závěrem říci, že k realizaci těchto cílů potřebujeme, aby orgány tvořily alianci. Evropská unie měla vždy nejlepší výsledky díky alianci Parlamentu a Komise, a tak i nyní spoléhám v této věci na vaši podporu. Důležité je také to, abychom do věci zapojili vnitrostátní parlamenty, k čemuž je nezbytný náš otevřený přístup, jak to zde zmínila paní Goulardová.
Předně ale prosím mějte na paměti, že nám všem tady v Evropské unii může Evropský parlament pomoci jednat rychleji a s odhodláním. Takže prosím přesvědčujte lidi ve svých volebních obvodech a pomozte nám přesvědčit členské státy, a nejen španělské předsednictví, které je velmi přesvědčené. Věřím, že dokážete promluvit tak, aby vás druzí slyšeli, a že tak i promluvíte, a spoléhám na to, že v usnesení o strategii Evropa 2020 zaujmete během tohoto zasedacího týdne Parlamentu pevný a rozhodný postoj.
Vážení přátelé, stačí jen vyrazit plnou parou vpřed na cestu k posílení ekonomického řízení Evropy.
Předsedající
Rozprava je skončena.
Písemná prohlášení (článek 149)
George Sabin Cutaş  
Máme-li si ze současné hospodářské krize odnést nějaké ponaučení, pak je to nepochybně solidarita. Skutečnost, že žijeme v globalizovaném světě, ve kterém jsou hospodářství jednotlivých států vzájemně provázaná, není žádnou novinkou. Státům se nicméně nepodařilo opustit jejich izolacionistickou logiku, ve které se řešení hospodářských problémů přijímají na vnitrostátní úrovni a uplatňují se bez ohledu na to, jaký dopad budou mít v širším měřítku.
Lisabonská strategie ztroskotala pro nedostatek politické vůle členských států ujmout se vůdčí úlohy při plnění jejích cílů. Máme-li dosáhnout toho, že strategie Evropa 2020 uspěje tam, kde Lisabonská strategie ztroskotala, musí být vnitrostátní reformní programy sledovány na evropské úrovni účinnějším způsobem. Hlavním cílem dobrého ekonomického řízení se musí stát rovněž sociální začlenění a státní poskytovatelé musí pochopit, že lidé mají přednost před finančním ziskem.
João Ferreira  
Od vytvoření eura uplynulo jen o málo více než jedno desetiletí a varování, která jsme tehdy vyslovovali, se začínají naplňovat. Integrace hospodářství nacházejících se na velmi rozdílném stupni rozvoje, prováděná na základě nominálních konvergenčních kritérií, a rozdílné měnové a kurzovní politiky - nastavené tak, aby vyhovovaly potřebám velkých mocností - vedly ke zhoršení krize divergence EU a vytvářejí situaci, kdy kolem periferních hospodářství narůstají pochybnosti.
Rozhodovací centra spekulativního finančního kapitálu - stejně jako jejich institucionální prodloužení v podobě orgánů EU a vlád - zahájila tváří v tvář krizi, kterou způsobila, proti lidu a pracujícím Evropy nový a odlišný útok. Páni v EU se rozhodli uzurpovat pro sebe pravomoci členských států, ovšem nikoli ve jménu solidarity - což je pojem, který je pánům této EU ve stále větší míře cizí - nýbrž ve jménu stability, kterou zmíněné velké mocnosti potřebují pro fungování eura; to je nepřípustný útok na demokracii a suverenitu národů. Tento útok provázejí opatření, která jsou aktem čirého sociálního terorismu, před nímž vnitrostátní vlády bez odporu ustoupily. Odpovědí na takzvané evropské ekonomické řízení a na stále více protidemokratickou povahu probíhajícího integračního procesu je boj pracujících, k němuž dochází v celé Evropě. Tento boj a jeho pokrokové impulsy přivodí nezbytnou změnu.
Ilda Figueiredo  
Je politováníhodné, že Evropská rada a Komise se sem dostavily s prohlášením, že přijímají opatření, která povedou k řešení finančních a výrobních problémů, v rámci rozpočtové kázně, a že podávají vytvoření pracovní skupiny z hlediska dlouhodobých opatření jako velké eso v rukávu.
Navzdory tomu, že uznali zpoždění při přijímání svých liknavých opatření, nepotvrdili zde zástupci španělského předsednictví EU a Komise nic jiného než to, že se hodlají stále ubírat cestou kapitalistické integrace a jít po ní ještě i dále; pobíhají kolem jako bezhlavá kuřata. Skutečnost, že takzvané dočasné stabilizační opatření a s ním spojený fond nepřinese nic víc než prostředek k utišení bolesti způsobené finanční krizí, budou raději ignorovat a budou skrývat fakt, že jedině odmítnutí současných politik a změna kurzu může přinést sociální pokrok. Za tímto účelem je nebytné stanovit jako prioritu výrobu, kvalitní veřejné služby, tvorbu pracovních míst s příslušnými právy, mzdy, slušné důchody, sociální začlenění a spravedlivé dělení a přerozdělování příjmů.
To vše nicméně vyžaduje skutečnou hospodářskou a sociální soudržnost s jednoznačným posílením unijního rozpočtu, solidaritu, více veřejných politik a sledování nejdůležitějších odvětví hospodářství prováděné státem.
Edit Herczog  
Cesta vedoucí z hospodářské krize je hrbolatá a ještě k tomu jsou tu finanční problémy v Řecku a některých dalších členských státech EU, které rozkolísaly eurozónu. Tyto problémy nastolily otázku, je-li Evropa schopná konkurovat hospodářské síle Spojených států nebo Číny. Evropská unie proto musí na hospodářskou a finanční krizi účinným způsobem zareagovat v podobě strategie EU 2020 a zajistit, aby hospodářský potenciál tohoto bloku čítajícího 500 milionů lidí byl i nadále konkurenceschopný, jinak řečeno aby EU27 nezačala zaostávat za svými hospodářskými a politickými rivaly. Složitost dnešních problémů vyžaduje integrovaný soubor politických nástrojů. Při řešení problémů, jako je změna klimatu, a při hledání způsobů jak obstát ve stále náročnější celosvětové hospodářské soutěži musí EU přikládat prvořadou důležitost výzkumu a inovacím. Vzhledem k tomu, že v období krize začalo být oživení růstu a podpora tvorby pracovních míst prostřednictvím výzkumu a inovací důležitější než kdykoli předtím, navrhuji, aby bylo učiněno prvořadým cílem strategie EU 2020. Máme nicméně oprávněné obavy, že současný rozpočet dostatečně nepokrývá měnové potřeby odpovídající výzvám 21. století. Jako členka Rozpočtového výboru žádám Evropskou komisi, aby předložila model nového rozpočtu, který bude odvážný a ambiciózní, zároveň ovšem reálně uskutečnitelný, tak aby zaručoval úspěch strategie EU 2020.
Anneli Jäätteenmäki  
Je skvělé, že strategie Evropa 2020 bere v úvahu mladé lidi. Nejde v tomto směru ovšem dostatečně daleko. Obsah je omezený a pesimistický. Její cíle nejsou dostatečně konkrétní a mnoho jich chybí. Číselné údaje týkající se nezaměstnanosti mládeže jsou velmi znepokojivé. Ve srovnání s jinými kategoriemi nezaměstnaných jsou více než dvojnásobné. V Lotyšsku a ve Španělsku je nezaměstnaná téměř polovina mladých lidí. Oč déle budou lidé bez práce, o to větší je nejen nebezpečí chudoby, ale také vyloučení. Mladí lidé, kteří ještě nezískali tak velké pracovní zkušenosti, mají na trhu práce horší postavení, zvlášť když dojde k omezování stavu zaměstnanců. Podle předpovědí nastane nedostatek zaměstnanců. Nemůžeme nicméně považovat za samozřejmé, že tito mladí lidé, kteří jsou dnes bez práce, budou schopni budoucí potřebu zaměstnanců uspokojit. Integrace dlouhodobě nezaměstnaných mladých lidí zpátky do společnosti nemusí být až tak jednoduchý proces. Potřebujeme konkrétní opatření. Mladí potřebují volná pracovní místa, nikoli sliby. Je velmi důležité, abychom přijali odpovědnost za budoucnost a aby děti a mladí lidé byli středem zájmu všech našich plánů.
Lívia Járóka  
Zahájení strategie EU 2020, která má sjednotit hospodářské politiky a politiky zaměstnanosti členských států v souladu se společnými zásadami, je asi tím nejdůležitějším úkolem, který máme před sebou. Vítám skutečnost, že vedle aspektů týkajících se udržitelného sociálně-tržního hospodářství, ochrany životního prostředí a inovací klade tato strategie rovněž velký důraz na boj proti chudobě a vyčlenění, jinak řečeno na posilování sociální soudržnosti, jež je nezbytnou podmínkou uskutečnění výše zmíněných cílů a jedním ze základních pilířů programu tria španělsko-belgicko-maďarského předsednictví. Za důležitý krok vpřed považuji to, že Komise v této souvislosti ve druhé polovině svých integrovaných pokynů ke strategii vytyčila ambiciózní kvantitativní cíle. Dva z těchto cílů požadují jednak 75% zaměstnanost obyvatelstva v produktivním věku, jednak 25% snížení počtu lidí žijících pod vnitrostátní hranicí chudoby. Pro účely sledování a ověřování pokroku v plnění těchto cílů a hodnocení boje proti sociálnímu vyloučení lze uvažovat o využití tzv. laekenských ukazatelů, přijatých v roce 2001 Evropskou radou v Laekenu, a jejich dílčích složek, které byly mezitím rozšířeny a podrobněji definovány. Laekenské ukazatele poskytují podrobný a spolehlivý obraz o tom, jaké postavení mají různé sociální skupiny v určitých segmentech veřejného života. V několika minulých letech jich s úspěchem využila řada institucí EU včetně Eurostatu.
Danuta Jazłowiecka  
Hlavním cílem strategie Evropa 2020, o níž zde diskutujeme, by mělo být zajištění hospodářského růstu v Evropské unii a zvýšení zaměstnanosti. Cílem opatření, která zde přijímáme, by mělo být zvýšení hospodářské činnosti, jež umožní dosáhnout dlouhodobě udržitelného hospodářského růstu. Ukazatele navržené Komisí by měly být doplněny o ukazatel uspokojení potřeb infrastruktury v oblastech teleinformatiky, dopravy, energetiky, životního prostředí a sociálních věcí. Dobře rozvinutá infrastruktura je základem účinného fungování vnitřního trhu, které následně vede ke zvýšení vnitřní poptávky a hospodářské činnosti. Dobře rozvinutá infrastruktura je mimoto nezbytnou podmínkou zmenšování rozdílů v rozvinutosti jednotlivých regionů, a přináší tak větší konkurenceschopnost a pevnější hospodářskou, sociální a územní soudržnost. Chtěla bych dále také poukázat na ukazatel zaměstnanosti, který by měl být považován za prioritu. Kroky, které podnikáme, by se měly soustředit nejen na strukturální reformy, ale také na lepší přípravu a využívání pracovní síly a intelektuálního kapitálu EU. Předpokládám, že nikdo z nás nebude pochybovat o tom, že spolu s prováděním strategie EU 2020 budeme potřebovat silnější vedení a větší politickou odpovědnost ze strany členských států a také Evropské komise v oblasti uskutečňování strukturálních reforem. V této souvislosti by mohlo pomoci důkladné hodnocení strategie EU 2020 provedené zhruba po pěti letech od jejího zahájení, tzn. na konci funkčního období současné Evropské komise. Bylo by tak možné posílit politickou odpovědnost a upravit činnosti podle výsledků.
Sandra Kalniete  
písemně. - Provádění strategie EU 2020 by mělo zdůrazňovat hospodářskou soudržnost s ohledem na to, že je stále velmi důležité usilovat o zmenšování hospodářských rozdílů mezi regiony EU, které jsou pozadu, a regiony, které se těší větší prosperitě. Domnívám se, že EU by měla stále věnovat velkou část své pozornosti zásadě solidarity a nástrojům pro vyrovnávání rozdílů v příjmech. Měla by se i nadále zaměřovat na regiony EU, které vlivem hospodářské a finanční krize nejvíce utrpěly, s tím, že by se měla posoudit konkrétní situace každého z těchto regionů a na jejich problémy by se mělo náležitým způsobem reagovat.
Odvětví zemědělství je ve strategii Evropa 2020 chápáno jako kterékoliv jiné odvětví našeho moderního hospodářství, což vítám. Jsem rozhodnou zastánkyní společné zemědělské politiky, která zaručuje rovné podmínky pro všechny členské státy. Spravedlivá hospodářská soutěž v rámci vnitřního trhu je klíčem ke konkurenceschopnosti evropského zemědělství na trhu globálním. Mezi strategií 2020 a reformou SZP po roce 2013 musí existovat synergie - obě se musí zaměřit na podporu inteligentního zeleného růstu.
Filip Kaczmarek  
Polský ministr kultury a národního dědictví Bohdan Zdrojewski poukázal na to, že jedním z aspektů, které by strategie Evropa 2020 měla zahrnovat, je kultura. Musím připustit, že argumentace pana ministra je přesvědčivá. Neboť to, oč se mu jedná, je "zdůraznit potřebu plného využití potenciálu kultury a tvůrčích odvětví - evropského intelektuálního a sociálního kapitálu".
Tvůrčí odvětví lze chápat jako něco, co Evropě umožní získat konkurenční výhodu. Strategie Evropa 2020 byla předmětem diskuse na neformálním setkání ministrů kultury v březnu tohoto roku. Španělské předsednictví v návaznosti na tuto diskusi vyzvalo "Radu k tomu, aby uznala a využila tvůrčího potenciálu Evropy prostřednictvím kultury a s ní spjatých odvětví v rámci strategie 2020" a "členské státy a Komisi, aby ve svých oblastech usilovaly o dosažení těchto cílů... prostřednictvím reprezentativních iniciativ týkajících se inovací, konkurenceschopnosti, digitálního programu a sociálního začlenění".
Věřím, že tyto výzvy budou vyslyšeny a prakticky naplněny.
Iosif Matula  
Rozsáhlá hospodářská krize několika posledních let přispěla k nesplnění cílů, které si EU vytyčila na začátku tohoto století. Z tohoto důvodu je důležité, abychom rozpoznali nedostatky lisabonské agendy, zaměřili se na pozitivní výsledky, kterých se podařilo dosáhnout, a vyhnuli se chybám, kterých jsme se v minulosti dopustili. Domnívám se, že je pro nás nyní důležité, abychom se dokázali z nezdaru Lisabonské strategie poučit a byli schopni přijmout opatření, která zmírní jeho budoucí dopady. Myslím, že máme velkou výhodu, protože známe příčiny tohoto nezdaru, a protože tak máme možnost těmto příčinám v rámci nové strategie Evropa 2020 předejít. V tomto bodě bych se chtěl zaměřit především na posilování vícestupňového řízení. Do procesu řízení musíme zapojit místní a regionální orgány a zároveň i občanskou společnost, protože podle statistik EU se místní a regionální orgány těší mezi běžnými občany největší důvěře. Na seznamu priorit strategie EU 2020 je současně také posilování regionálního aspektu. V této souvislosti bych řekl, že úlohou budoucí politiky soudržnosti je rozpoznávat a využívat specifický místní potenciál.
Rareş-Lucian Niculescu  
Zpráva přesně popisuje významný podíl, jímž strukturální fondy a Fond soudržnosti přispívají k hospodářskému životu Evropy a k plnění cílů, které nám byly představeny jako součást agendy Evropa 2020. Některé myšlenky si zaslouží zdůraznit: klíčová úloha měst v plnění těchto cílů a úloha výzkumu a vzdělávání.
Současně bych chtěl vyjádřit své zklamání nad tím, že zpráva není obsáhlejší a že nezahrnuje úlohu fondů pro rozvoj venkova. Oživením venkovského hospodářského života, modernizací evropského zemědělství, poskytováním pomoci začínajícím mladým zemědělcům a šířením osvědčených postupů přispívají fondy pro rozvoj venkova významným a vítaným způsobem k obecnému hospodářskému rozvoji v celé Evropské unii.
Kristiina Ojuland  
Pane předsedající, Komisi se v nástinu strategie Evropa 2020 nepochybně podařilo zformulovat řadu věcí, které bychom si přáli, přesto se ale zdá, že zapomněla na současnou realitu. Několik členských států včetně Estonska provedlo v zájmu vyrovnání vnitrostátního rozpočtu rozsáhlé škrty. Estonsko dokázalo svůj vlastní rozpočet v rámci plnění maastrichtských kritérií pro členství v eurozóně stabilizovat. Současně je zřejmé, že Evropskou unii budou v několika dalších letech tížit důsledky nezodpovědné rozpočtové politiky, kterou až doposud vedly některé členské státy. Vezmeme-li v úvahu současnou složitou hospodářskou situaci, není jasné, jakým způsobem se s tím chce strategie Komise a rozsáhlé projekty, které jsou její součástí, vyrovnat. Mohli bychom se poučit ze svých chyb a mít na rozdíl od toho, jak tomu bylo v případě neúspěšné Lisabonské strategie, jasnou představu o tom, jakým způsobem chceme dosáhnout stanovených cílů, jakých finančních prostředků budeme moci využívat a zda nám naše prostředky umožňují některý z těchto cílů splnit. Nepotřebujeme silná slova na úrovni Evropské unie; i každý členský stát se musí snažit vyrovnat svůj rozpočet a dosáhnout hospodářského růstu. Vzhledem ke strukturálním změnám, k nimž, jak sami pozorujeme, dochází ve světovém hospodářství, především vzhledem k obtížnějším podmínkám hospodářské soutěže a rovněž vzhledem k demografickým změnám v Evropě, se namísto vznešených, ale prázdných myšlenek musíme zaměřit na radikální reformování celého hospodářského a sociálního systému Evropské unie. Neexistuje žádný jiný způsob, jak se vymanit ze společnosti blahobytu, která sice stále ještě poskytuje pohodlí, ale rychle přestává být konkurenceschopná, a začíná tudíž zaostávat. Zcela nevyhnutelně nás čekají nepopulární rozhodnutí, ale pokud tato rozhodnutí učiníme dnes, budeme se schopni mnohem rychleji přizpůsobit nové realitě.
Sirpa Pietikäinen  
Hospodářskou krizi, jíž jsme svědky, tvoří kontinuum tří krizí, které jsou spolu navzájem propojeny. Jedná se o krizi finanční, krizi reálné ekonomiky, která z ní vyplývá, a krizi veřejných ekonomik, které zase vycházejí z této.
V těchto krizích vycházejí najevo problémy evropské a celosvětové kontroly a dohledu: hospodářská krize je z převážné části záležitostí krize systému, který se svého času prosadil, a krize politiky. Jak finanční svět, tak hospodářská činnost už neznají žádné meze. Činnost, která překračuje své hranice, už není možné řídit jen s pomocí vnitrostátních nástrojů: potřebujeme nástroje regionální a globální.
Jak se uvádí ve zprávě pana Montiho, která vyšla minulý týden, Evropa si už pro žádnou ze svých krizí nevystačí s jediným řešením ad hoc. Potřebujeme řešení prediktivní a dlouhodobá a nástroje, které nám pomohou zvládat budoucí krize lépe, než jak se nám to daří nyní. Klíčová je zde ochota a schopnost členských států spolupracovat a v tomto směru je toho dosud mnoho, co bychom si přáli zlepšit. Rada zasluhuje chválu za rozhodnost, s jakou se zhostila řešení krize, která ohrozila Unii jako celek, nikoli však za rychlost: reálné kroky byly ze strany členských států učiněny jen proto, že učiněny být musely. Tyto průtahy pravděpodobně způsobily vyostření situace.
Jednou z forem činnosti, která je do budoucna zjevně nejvíce potřebná, je reforma rozpočtu EU a zajištění toho, aby vnitrostátní rozpočty byly ve větším souladu se společnými cíli. Na zefektivnění finančních kontrol a právních předpisů se již pracuje, ale stále ještě potřebujeme další opatření, která zajistí, že všechny finanční produkty budou zahrnuty do oblasti působnosti účinných a životaschopných právních předpisů.
Rovana Plumb  
Snížení úrovně chudoby v EU alespoň o 25 % do roku 2020 je cíl, který se těsně váže na růst zaměstnanosti obyvatelstva, což je priorita politiky sociálního začleňování. To je důvodem toho, proč je k boji proti chudobě nutná ambiciózní dlouhodobá strategie, která s ohledem na snížení chudoby stanoví širokou škálu cílů, mezi jejíž "klíčové body" musí být zahrnuto zvýšení míry zaměstnanosti a počtu kvalitních pracovních míst, včetně pracovních míst pro ženy, mladé lidi, starší osoby a ekonomicky slabé pracovníky.
Tato strategie musí zahrnovat opatření, jejichž cílem bude dosažení rovnováhy mezi životem a prací, jakož i podíl většího počtu obyvatel na trhu práce, což mj. znamená odstranění pracovních omezení pro rumunské a bulharské pracovníky. Dalším cílem, který je potřebný pro snižování chudoby, je stanovení minimálního příjmu ve výši alespoň 60 % vnitrostátního mediánu standardizovaného příjmu, minimální mzdy ve výši alespoň 60 % průměrné mzdy v daném odvětví na vnitrostátní úrovni a spolu s tím i koordinovaná bytová strategie na úrovni Evropy. Všechna tato opatření musí mít jasný a snadno proveditelný a sledovatelný časový plán.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska  
Jedním z cílů strategie Evropa 2020 je zvýšení míry zaměstnanosti obyvatelstva ve věkové skupině 2064 let na 75 %. Dalším je boj proti chudobě, který má zlepšit situaci 20 milionů lidí. Dosažení těchto výsledků je velmi žádoucí a velmi ambiciózní. Naším cílem je modernizovaný pracovní trh s vysoce specializovanou, přesně orientovanou a velmi účinnou pracovní silou. Domnívám se nicméně, že dosáhnout toho bude obtížné. V současné době 15 % mladých lidí nedokončí úplné střední vzdělání. Více než 30 % jich dokončí terciární vzdělání, ale navzdory tomu není schopno najít práci, protože kvalifikace, které získali, neodpovídají potřebám trhu. Program celoživotního vzdělávání nezohledňuje zvláštní situaci lidí, kteří nemají univerzitní vzdělání. Hovoříme-li nicméně o fenoménu chudoby, právě tyto sociální skupiny v tomto ohledu nesou největší rizika: nezaměstnaní, lidé s nízkým vzděláním a starší osoby. Vysoká míra nezaměstnanosti je nepochybně důsledkem krize, která způsobila krom jiných věcí i pokles průmyslové výroby na úroveň před 20 lety. Podporuji Komisi v jejích soustavných snahách o dosažení konkurenceschopnosti evropského hospodářství ve vztahu ke Spojeným státům a Japonsku, v této výjimečně obtížné finanční situaci nicméně navrhuji realističtější přístup.
Csaba Sógor  
Hospodářská a finanční krize přinutila mnohé členské státy k zavádění úsporných opatření a k reformě stávajících struktur. Opět se tak prokázalo, že krize může urychlit uskutečnění důležitých změn a reforem. Evropská unie musí rovněž zvážit, jakým směrem se chce vydat, aby byla schopná čelit novým výzvám a zvýšit svou konkurenceschopnost, a zda dokáže úspěšnějším způsobem harmonizovat zájmy jednotlivých členských států, aby posílila svou vnitřní soudržnost. Domnívám se, že důkladnější prověřování konkrétní situace nových členských států v průběhu procesu provádění reforem má zásadní význam nejen pro úspěšnost strategie Evropa 2020, ale také pro budoucnost samotné Unie. Žádám Radu, aby této věci věnovala větší pozornost, zejména s ohledem na strukturální změny v oblastech společné zemědělské politiky a politiky soudržnosti.
Nuno Teixeira  
Různé aspekty Lisabonské strategie, ve kterých se dostavil jen malý úspěch, není obtížné identifikovat. Dosáhnout se podařilo jen několika málo vytyčených cílů, a to vinou různých faktorů: mimo jiné v důsledku slabé politické vůle a nedostatku nástrojů - v neposlední řadě těch finančních. Rovněž místní a regionální orgány poukazují na své nedostatečné zapojení, ať už v koncepční, nebo realizační fázi strategie, a na to, že evropské a vnitrostátní cíle se příliš nepřekrývaly.
Důvěryhodnost programu Lisabonské strategie tím vším značně utrpěla, k čemuž došlo i v důsledku toho, že její koncepce byla sice rozpracována do největších podrobností, způsob jejího provádění však nebyl dostatečně odpovědný. V době hospodářské nejistoty, křehkého stavu veřejných financí a vysoké nezaměstnanosti je novou strategii 2020 nutno chápat jako příležitost k reflexi o tom, kam by podle veřejnosti měla Evropská unie směřovat. Nicméně vzhledem k tomu, že mezi členskými státy a jejich regiony - obzvláště pak regiony nejvzdálenějšími - jsou i nadále takové rozdíly, jaké mezi nimi v současnosti jsou, bude dosažení toho, aby všichni mířili stejným směrem, obtížné.
Je snad také na čase, abychom začali vytvářet nové typy hospodářských, finančních i rozpočtových vazeb, a to především v oblasti eurozóny. Jsem přesvědčen o tom, že takovéto vazby mohou rozhodujícím způsobem přispět k dosažení cílů, jejichž vytyčením se nyní zabýváme, a to zejména cílů týkajících se územní soudržnosti.
Jarosław Leszek Wałęsa  
V březnu Evropská komise představil nový plán hospodářského rozvoje Evropy. Po Lisabonské strategii je Evropa 2020 dalším pokusem o oživení evropského hospodářství. Tentokrát je ovšem problém obtížnější, protože plán je nutno začít realizovat v situaci hospodářské krize. Pomalý růst, udržitelný růst a otevřený růst, to jsou priority, které tato nová strategie navrhuje a které definují to, kde chce EU být v roce 2020.
Avšak dříve než tyto priority začneme realizovat, musíme vyvodit určitá ponaučení z hospodářského kolapsu, který se vytrvale šíří do celého světa. Hospodářství Evropy jsou nyní silně provázaná. Žádný z členských států není schopen samostatně čelit globálním hrozbám. Když budeme postupovat společně, budeme silnější, a máme-li se tedy z této krize úspěšně zotavit a začít uskutečňovat zásady Evropy 2020, potřebujeme těsnou koordinaci hospodářských politik všech zemí Evropské unie. Pokud tak neučiníme, může to vést k promarnění dalšího desetiletí, k zastavení růstu a k masové nezaměstnanosti.
Nová strategie je založena na velmi ambiciózních myšlenkách. V souvislosti s tím se musíme vynasnažit, aby se neukázalo, že tento pokus vytvořit pro Evropu další hospodářskou strategii není jen zbožným přáním, a nedopadl podobně jako Lisabonská strategie, která měla do roku 2010 přetvořit Evropskou unii v nejdynamičtější znalostní ekonomiku na světě, která však skončila spektakulárním fiaskem. Děkuji vám.
