Den externa dimensionen av kampen mot internationell terrorism (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Luis Yañez-Barnuevo García, för utskottet för utrikesfrågor, om den externa dimensionen av kampen mot terrorism.
Luis Yañez-Barnuevo García 
föredragande. - (ES) Herr talman! Den internationella terrorismen utgör det farligaste hotet mot fred, säkerhet och människors värdighet och integritet.
Eftersom det handlar om en osynlig motståndare, som är geografiskt diffus och kan hittas både innanför och utanför våra gränser, måste motståndaren bekämpas på ett sätt som skiljer sig från det sätt EU tidigare har bekämpat sina fiender på.
EU:s terroristbekämpningsstrategi måste vara global, multilateral och grundas på FN-systemet. Alla unilaterala och ensidigt militära åtgärder är dömda att misslyckas. Kampen mot terrorismen kommer att vinnas på värderingarnas område. För att bekämpa terrorismen mentalt är det därför av största vikt att öka medvetenheten om den och mobilisera den offentliga opinionen. Vi får på inga villkor sänka garden. Vi får inte bara reagera efter en större attack, utan bör snarare handla kontinuerligt och förebyggande.
En förstärkt gemensam utrikes- och säkerhetspolitik är avgörande om vi ska lyckas. Det betyder att vi måste genomföra förbättringar, ge ökade resurser och förbättra samordningen mellan EU:s underrättelsetjänster och lägga mer arbete på att avslöja terrorismens finansieringsvägar.
I sina yttre åtgärder måste unionen inrikta sig på att hindra vissa länder från att stödja terroristgrupper, genom tvångsåtgärder och sanktionsåtgärder, och hjälpa svaga länder att stärka sina institutioner och sin demokrati för att förhindra att de gömmer terrorister.
Att försvara rättsstaten och de mänskliga rättigheterna i kampen mot terrorismen är inte bara helt avgörande av moraliska skäl. Det är själva grundvalen för vår strategi, eftersom det är just detta terroristerna vill förstöra: de värden som vår samexistens grundar sig på. Om vi ger vika på det området, så som har skett i Irakkriget, på Guantanamobasen, i Abu Ghraib eller i fallet med CIA-flygningarna, förser vi terroristerna med ursäkter som de kommer att försöka använda för att rättfärdiga sig, och vi kommer att underblåsa deras verksamhet.
Att begränsa grundläggande rättigheter ger inte ökad säkerhet, bara mer rädsla. Vi behöver fria samhällen som känner sig trygga i sig själva. Samhällen som präglas av skräck har redan förlorat kampen mot terrorismen. Dilemmat med säkerhet kontra frihet är falskt. Vi kommer att vara säkrare om vi är friare, öppnare och mer toleranta.
Förebyggande åtgärder, som är så viktiga och som misslyckades både den 11 september i New York och den 11 mars i Madrid, har avgörande betydelse, precis som ökad effektivitet i polisens och rättsväsendets arbete. Vår gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik måste bidra till att undanröja den grogrund där den internationella terrorismen frodas.
Terrorism kan aldrig rättfärdigas. Vi får aldrig tala om orsaker, utan snarare om omständigheter som gör att den uppkommer - i första hand den känsla av förödmjukelse och förakt som miljoner av muslimer lider av och upplever som arrogans från västvärldens sida och upptrappade interna konflikter, som den mellan Israel och Palestina. En annan sådan omständighet är den respektlösa behandlingen av en religion som över 1,3 miljarder människor över hela världen fredligt bekänner sig till.
Vi har att göra med fundamentalistiska och dogmatiska fanatiker, inte med en speciell religion eller livsåskådning. Vi glömmer ibland att den islamistiska terrorismen har skördat fler muslimers liv än västerlänningars. Det är förklaringen till de internationella framgångarna för initiativ som Civilisationernas allians, som antogs av FN som en motvikt till den ”civilisationernas krock” som fundamentalister på båda sidor har frammanat.
Det krävs mer resurser, men den internationella terrorismen måste också besegras med hjälp av intelligens och uthållighet, inte med provocerande tal som bara tyder på en grundläggande svaghet. Fascismen och flera årtionden senare stalinismen besegrades på det ideologiska området, utan att ge upp de principer som utgör hjärtpunkten i våra samhällen, och som omfattar yttrandefrihet under ansvar.
Mitt betänkande lägger särskild vikt vid att ge terrorismens offer en roll som huvudaktörer, som myndigheterna måste lyssna på. Vi har därför fyra direkta offer för den förödande attacken i Madrid den 11 mars med oss på åhörarläktaren, nämligen Jesús Ramírez Castanedo, Jesús Abril Escusa, Isabel Casanova Ortega och Euclides Antonio Río Grajales. Jag vill tacka dem varmt för att de har kommit hit.
Günter Gloser
Herr talman, fru kommissionsledamot, ärade ledamöter! Jag vill tacka parlamentets utskott för utrikesfrågor och er föredragande Luis Yañez-Barnuevo García för betänkandet om den externa dimensionen av kampen mot terrorism, som har lagts fram för oss i dag. Det är ett omfattande betänkande som tar upp en rad ytterst viktiga frågor där vi i stora drag är eniga. Terroristhotet är i dag mer än någonsin internationellt till sin karaktär, och de åtgärder EU vidtar för att undanröja det kan mycket riktigt bara bli framgångsrika om de ingår i en samordnad och världsomfattande insats för att bekämpa terrorismen.
I samband med sitt möte i december 2005 antog Europeiska rådet en terroristbekämpningsstrategi för EU som drar upp den allmänna ramen för EU:s åtgärder för att bekämpa terrorism, och vid samma tillfälle antogs EU:s strategi för att bekämpa radikalisering och rekrytering till terrorism. I båda dessa dokument diskuteras utförligt terroristbekämpningens externa dimension.
Det finns tre viktiga frågor som jag vill peka på när det gäller de externa aspekterna av terrorism, nämligen radikalisering och rekrytering, samarbete med externa parter och den internationella rättsliga ramen.
Det främsta syftet med strategin för att bekämpa terrorismen består i att förhindra att människor tar sin tillflykt till terrorism och åtgärder måste också vidtas för att ta itu med de faktorer som kan bidra till att radikalisera människor och göra att de lätt rekryteras av terroristorganisationer. I sina utrikespolitiska åtgärder mot terrorismen har EU fortsatt att sträva efter att beakta alla möjliga frågor i anslutning till radikalisering och rekrytering, och EU har till externa samarbetspartner delat med sig av erfarenheter och bästa metoder för att hantera problemet.
EU har också brutit ny mark genom att införliva åtgärder för att bekämpa radikalisering i ett särskilt tekniskt stödprogram för att bekämpa terrorism. Det har hållits möten med en dialog mellan religioner och kulturer som en del av ASEM-processen och Barcelonaprocessen och under beskydd av Anna Lindh-stiftelsen. EU har också inrättat arbetsgrupper som ska föra djupgående diskussioner om hur unionens offentliga diplomati kan förbättras liksom unionens kontakter med islam både inom och utanför EU, och vi vill fortsätta att på ett beslutsamt sätt föra detta arbete vidare. Vi ska också fortsätta att behandla radikalisering och rekrytering i kommande program för tekniskt stöd vid bekämpning av terrorism och det ska fortsätta att vara ett viktigt inslag i dialogen med tredjeländer.
För det andra finns det ett samarbete med externa parter, och i våra strävanden att uppfylla målen för detta på terroristbekämpningens område har vi fortsatt att ha ett nära samarbete med våra partner utanför EU. Den politiska dialogen med olika aktörer är en viktig del av EU:s utrikespolitiska åtgärder mot terrorism. Och respekten för rättsstaten och försvaret av mänskliga rättigheter och grundläggande rättigheter, samtidigt som vi bekämpar terrorismen, är avgörande frågor i den dialogen, som påminner mig om den debatt vi höll nu på förmiddagen, där det fanns en hög grad av samsyn.
Ett omfattande arbete har uträttats tillsammans med ett antal länder i syfte att förbättra samarbetet i kampen mot terrorismen. EU och medlemsstaterna har enats om att ge tekniskt stöd till bekämpning av terrorism till vissa länder som måste ses som högprioriterade, och framsteg har gjorts i de politiska överläggningarna med andra länder av samma slag. EU har också bidragit till att bygga upp kapacitet på regional nivå, exempelvis på Jacarta Centre for Law Enforcement Cooperation (JCLEC) i Indonesien och på Afrikanska unionens centrum för bekämpning av terrorism i Alger.
Vi fortsätter att lägga stor vikt vid terroristbekämpningssamarbetet med Förenta staterna. Politiker och experter från EU och USA har tillsammans arbetat med att intensifiera dialogen och EU har utökat sin dialog om frågor i anslutning till bekämpningen av terrorism till att omfatta andra partnerländer såsom Israel, Australien, Kanada och Ryssland, liksom de länder som samarbetar med EU inom ramen för EU-Medelhavspartnerskapet, och man har diskuterat frågor av gemensamt intresse och hur samarbetet ska utformas, särskilt tillhandahållande av teknisk assistans till andra länder.
För det tredje har EU när det gäller den internationella rättsliga ramen fortsatt att trycka på för att FN ska få en nyckelroll i kampen mot terrorism. Om FN antog en övergripande överenskommelse om internationell terrorism som innehåller en tydlig och otvetydig definition av terrorism i alla dess former och yttringar skulle detta förvisso sända en viktig signal och visa att det internationella samfundet vidtar beslutsamma åtgärder för att möta hotet från terrorismen, och EU kommer därför att anstränga sig till det yttersta för att nå en sådan internationell överenskommelse.
Antagandet av en FN-strategi nyligen, i syfte att utveckla det internationella samarbetet med tredjeländer för att bekämpa terrorism, är också ett viktigt framsteg och EU är berett att tillsammans med alla andra medlemmar i FN genomföra denna strategi. Detta är en av EU:s prioriteringar inför framtiden, och unionen tänker använda sig av sin dialog med externa parter för att trycka på så att strategin tillämpas över hela linjen och för att få till stånd ett utbyte av idéer om bästa sättet att uppnå detta mål. Jag anser att parlamentet på ett ytterst värdefullt sätt kan bidra till att uppnå det målet om ni tar upp frågan med era partner i dialogen med tredjeländer.
Som jag nämnde i början av mitt tal är EU:s institutioner i stora delar överens om prioriteringarna i kampen mot terrorismen. Jag kan berätta för föredraganden att hans betänkande och en långsiktig diskussion som den vi för närvarande deltar i bidrar till att fördjupa vår gemensamma förståelse och hjälper oss att hitta lämpliga åtgärder för att bekämpa den internationella terrorismen. Det sänder också ett budskap till dem som har drabbats av fasansfulla terroristdåd.
Benita Ferrero-Waldner
ledamot av kommissionen. (EN) Herr talman! Först vill jag berömma föredraganden, Luis Yañez-Barnuevo García, för hans betänkande. Det får inte råda något tvivel: terrorismen är ett hot mot alla stater och alla folk. Den är brottslig och under alla omständigheter oförsvarlig. Kommissionen delar därför till fullo den åsikt som uttrycks i betänkandet, att terrorismen utgör ett väsentligt hot mot säkerheten, freden, stabiliteten och de demokratiska värderingar som är grunden för EU.
Kommissionen stöder också målet att bekämpa terrorismen globalt med bibehållen respekt för de mänskliga rättigheterna. Alla åtgärder mot terrorism måste stämma överens med både internationell humanitär lagstiftning och internationell människorättslagstiftning.
Jag stöder i stor utsträckning betänkandet men vill dock säga något om två frågor. För det första uppmanas Europaparlamentet i betänkandet att anta en definition av begreppet terrorism. Eftersom FN ännu inte har enats om en definition och en sådan överenskommelse fortfarande verkar avlägsen, även om vi arbetar för det, skulle jag vilja erinra om att tillämpliga universella konventioner och protokoll redan innehåller en gemensam rättslig tolkning av vad en terroristhandling är. EU har också en definition av terroristhandlingar i sitt rambeslut mot terrorism. Dessa utgör en solid rättslig grund.
För det andra uppmanas i betänkandet till en utvidgning av Internationella brottmålsdomstolens rättsområde till att inkludera terroristhandlingar eftersom de utgör brott mot mänskligheten. Jag anser att vi bör tänka oss för innan vi ändrar på definitionen av brott mot mänskligheten i stadgan för Internationella brottmålsdomstolen. En sådan åtgärd skulle kunna bli kontraproduktiv i ansträngningarna för att öka stödet för domstolen. Det komplicerade förhållandet mellan internationell humanitär lagstiftning och definitionen av terrorism kan leda till ytterligare komplikationer.
Kommissionen välkomnar parlamentets intresse för de externa aspekterna av kampen mot terrorismen. I den miljö som vi har med öppna gränser är ansträngningar för att bekämpa terrorismen, internt och externt, aspekter som hänger intimt samman. Självfallet har vice ordförande Franco Frattini och jag ett nära samarbete för att dessa ansträngningar ska förstärka varandra. Vi instämmer till fullo i behovet av att stödja FN i enlighet med vår politik för effektiv multilateralism.
Likaså är betoningen av förebyggande åtgärder mycket viktig för kommissionen. Man måste ta itu med förhållanden som främjar utbredningen av terrorism. Att ta itu med roten till terrorismen är en central punkt i vår utrikespolitik, och rekommendationerna i betänkandet om en mer samstämd och effektiv EU-politik går också i hög grad i rätt riktning.
Låt mig belysa kommissionens viktiga bidrag till kampen mot terrorismen. För det första genomför kommissionen, tillsammans med medlemsstaterna, EU:s strategi från 2005 för att bekämpa terrorismen, som vår kollega och ordförande har talat om. Terrorismen är också en fråga som regelbundet tas upp på möten med våra partner och i internationella organisationer. Medan jag talar är till exempel ett möte på gång i Berlin, där kommissionen ska delta, för att förbereda G8-toppmötet i Heiligendamm om terrorism och organiserad brottslighet.
För det andra ger kommissionen omfattande stöd till kapacitetsuppbyggande till omkring 80 tredjeländer för att förbättra styrning och administration på närliggande områden. Ett antal prioriterade områden som nämns i betänkandet, såsom gränsförvaltning och finansiering av terrorism, är i första hand aktuella för gemenskapsstöd.
För det tredje arbetar kommissionen på nya områden för att förbättra EU:s åtgärder i kampen mot terrorismen, såsom skyddet av kritisk infrastruktur, kampen mot våldsam radikalisering och rekrytering av terrorister, bioterrorism, radiologiska hot, tekniker för att upptäcka sprängmedel, användning av Internet för terrorism samt terrorism inom ramen för krishantering. Det finns tydliga kopplingar där till våra åtgärder för att bekämpa den organiserade brottsligheten och narkotikahandeln. Afghanistan är ett allvarligt exempel.
Slutligen, och till svar på ett av kraven i detta betänkande, vill kommissionen bekräfta att man avser att utarbeta ett meddelande under 2007 med fokus på globala och transregionala hot mot säkerheten. Fokus kommer att innefatta aspekter som har att göra med människors säkerhet, med tyngdpunkten på bekämpning av terrorism. Ni kanske känner till mitt personliga engagemang för att stödja diskussionen om människors säkerhet. Vad kan väl vara bättre än att ta itu med de förhållanden som gynnar utbredningen av terrorism genom att främja både frihet från fruktan och frihet från nöd?
Trots det som redan görs menar jag att vi alla kan enas om att vi måste arbeta tillsammans och förbättra vår gemensamma insats i kampen mot terrorismen. Vi ska försöka göra vår del, men vi är säkra på att gemensamma ansträngningar tillsammans med parlamentet kommer att ha större betydelse.
Alain Hutchinson 
föredragande för yttrandet från utskottet för utveckling. - (FR) Fru talman, fru Ferrero-Waldner, herr Gloser, mina damer och herrar! Jag har av utskottet för utveckling fått i uppdrag att utarbeta ett yttrande om detta betänkande, om den externa dimensionen i kampen mot terrorism, som har utarbetats av min kollega Luis Yañez-Barnuevo García för utskottet för utrikesfrågor.
Vi kan bara behandla den här frågan om vi anlägger ett perspektiv som omfattar vår utvecklingspolitik, särskilt i förhållande till länderna i syd. Utan att kompromissa lyfter yttrandet fram en rad avgörande punkter som redan har tagits upp i kammaren och som rör själva definitionen av terrorism, respekten för mänskliga rättigheter och framför allt relationerna till olika invandrargrupper i Europa. Yttrandet tar också upp frågan om den svåra avvägningen mellan bekämpningen av terrorism och behovet av att under alla omständigheter värna de mänskliga rättigheterna, så att ingen kan rättfärdiga att det ena försakas för det andras skull.
Vi fortsätter sedan med att ta upp frågan om kampen mot terrorismen mot bakgrund av de konsekvenser som finansieringsmetoderna kan få för kvaliteten och effektiviteten i EU:s utvecklingssamarbete. Vi betonar exempelvis att ett stort antal åtgärder som medlemsstaterna godkänt, och som inte direkt hänför sig till politiken för att bekämpa fattigdom i länder på det södra halvklotet, för närvarande sorgligt nog har införlivats i det offentliga utvecklingsbiståndet. Det gäller exempelvis finansiering av militära investeringar, återsändande av illegala invandrare och vissa utgifter i anslutning till invandringspolitiken, för att bara nämna något.
Utskottet för utveckling vill uppmärksamma parlamentet på att vi genom att i det officiella utvecklingsbiståndet införliva finansiellt stöd till en rad åtgärder i anslutning till kampen mot terrorism bara ytterligare kommer att kompromissa med biståndets huvudsakliga mål, som är att utrota fattigdomen.
Detta yttrande antogs av ett i det närmaste enhälligt utskott för utveckling vid dess möte den 6 november. En majoritet av ledamöterna i utskottet för utrikesfrågor ansåg tyvärr inte att det var värt att anta någon av punkterna i yttrandet. Därför har vi beslutat att återinföra det huvudsakliga innehållet i texten i form av ändringsförslag till betänkandet och jag uppmanar därför alla demokratiska grupper att stödja dem så att vi vid sidan av den nödvändiga kampen mot terrorismen kan genomföra en effektiv utvecklingspolitik som syftar till att uppnå millenniemålen, som utgör den verkligt långsiktiga - och rentav mycket långsiktiga - lösningen på terrorismen och på allt det katastrofala lidande den lämnar efter sig.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra 
föredragande för yttrandet från utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor. - (ES) Kampen mot terrorismen är en prioriterad fråga som kräver att alla medlemsstater är solidariska och att alla demokratiska länder engagerar sig. Säkerhet är en verklig grundläggande rättighet som inte får utövas till vilket pris som helst, utan i strikt enlighet med lagen och respekten för mänskliga rättigheter. Den internationella terrorismen utgör ett hot mot mänskliga fri- och rättigheter.
Den ohyggliga åtskillnaden mellan mördarterrorister och politiska terrorister, väpnade fraktioner och politiska fraktioner, gör bara det hela än mer kriminellt på lagens bekostnad. Att föra en dialog med terrorister av något slag är orättvist, meningslöst och en förolämpning mot offren.
Medlemsstaterna måste vara särskilt uppmärksamma på att främja interkulturellt utbyte och förbättra dialogen mellan olika religioner bland det civila samhällets medlemmar, i syfte att förbättra samexistens, tolerans och ömsesidig förståelse.
Unionen måste rationalisera, samordna och underlätta de åtgärder som genomförs via dess instrument Europol, Eurojust, Cepol och lägescentralen och andra organisationer som arbetar mot samma mål, för att upptäcka och förebygga kopplingar mellan terrorism och andra typer av brottslighet.
När vi utarbetar förebyggande strategier vill jag be om att offrens fasansfulla erfarenheter ska respekteras och beaktas särskilt, precis som jag säger i yttrandet. Offren måste få erkännande och skydd. Terroristerna börjar förlora när offren berättar sanningen om sina erfarenheter och samhället lyssnar på dem.
När det gäller förebyggande åtgärder kan och får de inte användas som en missil i demokratiska länder och medlemsstater. Senast det förebyggande arbetet misslyckades var den 30 december 2006 i Madrid. Vi kritiserar inte att det förebyggande arbetet misslyckats. Vi arbetar hårt för att det aldrig ska hända igen.
Jag ska nu avsluta mitt anförande. Vi kommer bara att kunna möta terrorismen beslutsamt om alla demokratiska länder tillsammans och unionen i synnerhet har en tydlig bild av hotet, och hotet är dödligt, ständigt överhängande och kommer att förbli hos oss.
Elmar Brok
Fru talman, fru kommissionsledamot, herr rådsordförande! Jag vill ta tillfället i akt att gratulera er, fru talman, till er utnämning. Som vice talman företräder ni regionen Ost-Westfalen-Lippe, som vi båda kommer från, och det är något att vara stolt över.
Jag vill tacka föredraganden för hans betänkande och påpeka att terrorism är en gränsöverskridande företeelse. Vi kommer att lyckas bekämpa den endast om ett gränsöverskridande samarbete upprättas inom EU och med stater och organisationer utanför unionen. Att åstadkomma detta tar ofta lång tid, särskilt om vi ser till den inrikespolitiska aspekten av vårt gemensamma säkerhetsproblem, som fortfarande hanteras mellan staterna. Det kan därför ibland vara ett mycket mödosamt arbete att få igenom de enskilda medlemsstaternas ståndpunkter. Detta är ett bevis för att vi, om vi vill känna oss säkrare när det gäller terrorism och organiserad brottslighet, behöver den europeiska konstitutionen som ett effektivare sätt att göra gemensamma åtaganden bindande i högre grad och att förbättra beslutsprocessen.
Vid sidan av ett nära samarbete mellan säkerhetsorganen är det också nödvändigt att snarast ta itu med terrorismens orsaker. Terrorism kan inte försvaras, men den har ändå orsaker som måste uppmärksammas, och här ser jag politiska, ekonomiska och sociala frågor som mycket betydelsefulla. Vissa symboliska gester måste också upphöra. Om Mellanösternfrågan kunde lösas, genom en gemensam insats i exempelvis kvartettens regi, skulle en stor del av terrorismens drivkrafter försvinna. Detta är bara ett exempel på de samband som finns på detta område. Något som framgår av betänkandet, och som jag ser som särskilt betydelsefullt, är behovet av interkulturell dialog. Vi måste klargöra även för människor i andra delar av världen att vi ser deras kultur, deras religion och deras utveckling som likvärdig med vår egen, så att inte motsättningar uppstår ur känslor av kulturell underlägsenhet. Det är en särskild skyldighet. Allt detta måste ske enligt rättsstatsprincipen och med respekt för våra värden, för om vi ger upp dem kommer den andra sidan att ha vunnit. Våra värden och rättsstatsprincipen måste därför vara vår sköld.
Proinsias De Rossa
för PSE-gruppen. - (EN) Fru talman! Terroristhandlingar är alltid kriminella, men terrorism är också alltid ett politiskt projekt. Jag anser att de uttryck som den nu tar sig syftar till att urholka de humanitära värderingarna om jämställdhet, antingen det gäller kön, religion eller nationalitet. Den strävar också efter att urholka de medborgerliga rättigheterna - de medborgerliga rättigheterna i en pluralistisk demokrati.
Men vi måste vara mycket noga med hur vi uttrycker dessa värderingar. Om vi väljer att kalla dem för ”våra” värderingar i stället för att behandla dem som allmängiltiga värderingar menar jag att vi går i fällan med ”kampen mellan civilisationerna”. Vårt främsta försvar för dessa värderingar måste därför i första hand vara politiskt. Vi måste öppet visa vilken styrka dessa värderingar har genom att se till att alla i Europa och i världen får frihet och livskvalitet.
Självfallet måste säkerhetsåtgärder vidtas, däribland insamling av underrättelser och åtal av lagbrytare. Naturligtvis måste också anstiftan till hat och våld förebyggas och lagföras. Men i Favabetänkandet, som vi diskuterade länge under förmiddagen, pekar man på vad som kan gå mycket snett om vi inte är oerhört försiktiga. Vi måste undvika förenklade analyser. Vi måste undvika antaganden om att alla politiska eller religiösa fundamentalister är terrorister, för det är helt enkelt inte sant. Det är viktigt att vi kommer ihåg det. Jag känner till många fundamentalistiska katoliker som skulle bli bestörta vid tanken på att någon skulle utföra terroristhandlingar i deras namn.
Jag vill vädja om en djupare analys än den vi får för närvarande, och ett varsamt språkbruk. Om vi ska lyckas måste vi ta itu med ojämlikheter på vår kontinent men också i hela världen.
Ģirts Valdis Kristovskis
för UEN-gruppen. - (LV) Fru talman, mina damer och herrar! Kampen mot terroristhandlingar världen över är ett avgörande prov på det demokratiska Europas handlingsförmåga. För att förekomma och förhindra brutala terroristhandlingar måste säkerhetstjänsterna kunna använda sig av de mest effektiva förebyggande och repressiva metoderna, och detta är otänkbart utan internationellt samarbete. Giovanni Claudio Favas betänkande innehåller en mängd kritik mot Förenta staterna, men vi måste inse att vi behöver ett ännu närmare samarbete än tidigare mellan EU och USA, att USA och EU måste agera samfällt mot terrorismens ideologiska orsaker och att vi behöver ett närmare informationsutbyte grundat på ömsesidig tillit. Europaparlamentet och ledamöterna av medlemsstaternas nationella parlament måste också på ett mer fokuserat och professionellt sätt involveras i utarbetandet och genomförandet av den generella strategin mot terrorism, och ett aktivt samarbete mellan medlemsstaternas tjänster måste främjas. Vid utövandet av den parlamentariska tillsynen måste vi säkra en ökad professionalism och ett större politiskt ansvar, särskilt när det gäller att kontrollera att de metoder som används i kampen mot terrorismen är lagliga.
Raül Romeva i Rueda
för Verts/ALE-gruppen. - (ES) För det första vill jag välkomna Luis Yañez-Barnuevo Garcías insatser för att ta itu med en komplicerad fråga där debatterna ofta handlar mer om partipolitik än om sakfrågor. Men framför allt vill jag tacka honom för den stora insikt han visar när det gäller åtminstone tre av de frågor som vår grupp ser som betydelsefulla.
Den första nämndes också av kommissionsledamoten och gäller definitionsproblemet. Det första stora problem vi står inför är att det kommer att vara svårt för EU att bekämpa terrorismen på ett konsekvent och trovärdigt sätt om vi inte har en definition. Det stämmer visserligen att det finns många så att säga skilda meningar i denna fråga, men vi vill komma med ett konkret förslag, nämligen att vi utgår från det förslag som lagts fram och godkänts inom FN på förslag av den tidigare generalsekreteraren Kofi Annan, i sin tur på förslag av högnivågruppen. Det finns alltså redan en del viktiga förslag som kan ligga till grund för vårt arbete.
Den andra fråga som är viktig för oss gäller förstås den omständighet att den förmenta kampen mot terrorismen ofta åberopas för att rättfärdiga krig, massakrer och tortyr. Vi såg det i förmiddags när vi diskuterade Favabetänkandet, och vi har sett det på annat håll. Vi får inte låta detta hända. Därför applåderar, välkomnar och stöder vi förslaget att inkludera terroristhandlingar i Internationella brottmålsdomstolens rättsområde såsom brott mot mänskligheten, så att den domstolen kan hantera även dessa handlingar.
Ytterligare en fråga som vi ser som betydelsefull, slutligen, gäller terroristlistor, som ofta visat sig kontraproduktiva för vissa fredsprocesser i världen. När det gäller sådana listor måste man också komma ihåg att den rådande situationen å ena sidan ibland leder till godtyckliga frihetsberövanden, å andra sidan står i vägen för EU:s insatser i situationer som den i exempelvis Mellanöstern eller Sri Lanka. Frågan om terroristlistor bör därför också åtminstone ses över och granskas, med utgångspunkt i vad som godkänts av Europeiska gemenskapernas domstol.
Tobias Pflüger
för GUE/NGL-gruppen. - (DE) Fru talman! Jag måste säga, herr Yañez-Barnuevo García, att ert anförande var betydligt bättre än ert betänkande, där jag vet att en del av innehållet inte är era egna ord. Det är beklagligt att yttrandet från utskottet för utveckling inte också antogs.
Terrorism i alla dess former är fullständigt oacceptabelt, men betänkandet ger oss tyvärr ingen konkret definition av vad terrorism är, trots att det hela tiden talas om ”internationell terrorism”. Det finns en oerhörd mångfald av grupper, som av mycket olika skäl anser sig behöva begå terroristhandlingar. Vi måste se på dem var och en för sig och försöka avgöra varför de drar den felaktiga slutsatsen att terroristhandlingar är nödvändiga.
Jag tycker också att det verkar som om hela ämnen har utelämnats helt och hållet - statsunderstödd terrorism t.ex. Och hur var det med Frankrikes attack mot Greenpeacefartyget? Som ett antal ledamöter redan sagt måste vi ta itu med terrorismens orsaker. I dag för de västliga staterna krig mot terrorn i Afghanistan och Irak - ett krig som visar sig fullständigt kontraproduktivt, för samtidigt som det utkämpas ökar terrorismen i stället för att minska.
Vi läser i betänkandet att åtgärderna ska bli strängare på alla möjliga sätt och att de grundläggande rättigheterna ska undergrävas allt mer, och av det skälet kan vi inte stödja det. Vi har därför lagt fram en minoritetsreservation mot betänkandet.
Bastiaan Belder
för IND/DEM-gruppen. - (NL) Fru talman! Föredraganden gör alldeles rätt i att påpeka att Internet, med sin höga hastighet och globala omfattning, är en del av den internationella terrorismen, men han gör det på ett paradoxalt sätt. Samtidigt som föredraganden i punkt 12 uppmanar EU att bekämpa användningen av Internet för terroriständamål, framhåller han i punkt 17 de möjligheter Internet erbjuder när det gäller att spåra, och därmed motarbeta, just detta onda. Det allt större antalet islamiska terroristwebbplatser kräver redan i dag vår omedelbara uppmärksamhet, för det är här den faktiska rekryteringen och utbildningen av unga jihadanhängare i Europa sker. Låt mig citera den europeiska underrättelsetjänsten: ”I dag kan man bli terrorist enbart med hjälp av information på Internet.” Det räcker faktiskt med ett enda musklick. Denna förfärande verklighet kräver intensiva och konsekventa insatser från EU:s sida och detta, märk väl, både internt och externt. Jag vill därför uppmana kommissionen och rådet att ge parlamentet mer fakta, mot bakgrund av det stora hot som härrör från terroristwebbplatser. Man uppskattar att antalet sidor på Internet redan uppgår till 4 500, och dessa måste spåras och bekämpas effektivt på europeisk nivå.
Philip Claeys
för ITS-gruppen. - (NL) Fru talman! När parlamentet diskuterar kampen mot terrorismen riskerar vi att genast falla tillbaka i politiskt korrekta trivialiteter som står i vägen för en effektiv politik, eller till och med omöjliggör den. Såsom med rätta påpekas i betänkandet utgör den internationella terrorismen för närvarande det största hotet mot fred och stabilitet i öppna samhällen, och det mest omedelbara hotet mot frihet, säkerhet och mänsklig värdighet. Den internationella terrorismen har förklarat krig mot hela västvärlden, och där ingår Europa.
Det är därför oerhört viktigt att vi tydligt identifierar detta hot. När jag i skäl A i betänkandet läser ord som ”den internationella terrorismen och dess ideologi” är jag rädd att vi är på väg åt fel håll. Terrorism är inte någon ideologi i sig och inte heller något mål i sig. Som chefen för den arabiska tv-kanalen al-Arabiya slog fast för några år sedan är dagens smärtsamma verklighet att alla muslimer visserligen inte är terrorister, men alla terrorister är muslimer. Det är en vits som, i likhet med alla vitsar, innehåller ett korn av sanning. Det är på modet i Europa att säga att vi inte vill ha en civilisationskrock, men oavsett vad vi tycker om det pågår denna civilisationskrock för fullt. Vi måste fortsätta att bekämpa fattigdomen och naturligtvis ge vårt stöd, men vi får inte vara så naiva att vi tror att vi därmed också får bukt med terrorismen. Förövarna av attackerna i New York, London och Madrid var inte fattiga utan tillhörde tvärtom medelklassen och var högt utbildade. Det skulle därför ligga i EU:s intresse att införa demokratiska idéer, inklusive yttrandefrihet, i den islamiska världen. Vad som verkligen borde inrättas där i stor skala är ett slags Radio Freedom.
Är detta en förevändning för att stigmatisera alla muslimer? Inte alls. Men det viktiga är att saker som självkritik och själviakttagelse främjas inom islam. För några veckor sedan framkom det att ordföranden för det muslimska rådet i Belgien - alltså det officiella regeringsorgan som finansieras och erkänns av regeringen - hade gett pengar till en dömd terrorist som sitter i ett belgiskt fängelse. Detta är illa nog i sig. Ännu värre är dock att det inte kom någon som helst reaktion på denna incident från de muslimska kretsarna i Belgien. Tvärtom - den tystnad som uppstod verkade tyda på att människorna i dessa kretsar i alla fall inte var det minsta chockerade över att ordföranden för det muslimska rådet, som säger sig tala för alla muslimer i Belgien, indirekt stöder terrorism. Detta är oroande och vi bör protestera.
Jim Allister
(EN) Fru talman! Terrorismen är oåterkalleligen ond. Dess onda väsen kan inte förlåtas eller förbättras. Tyvärr är det precis vad man försöker göra i minoritetsbetänkandet från GUE/NGL, med dess fokus på de ekonomiska och sociala orsakerna till terrorismen, dess attack mot kampen mot terrorismen och dess avledande hänvisning till vad man kallar ”statsterrorism”. Jag är inte förvånad, eftersom man i GUE/NGL återfinner Sinn Féin, ett parti som sedan länge är god vän med terrorister och en politisk gren för dessa.
Vi har hört mycket om mänskliga rättigheter, som om kampen mot terrorismen och tron på de mänskliga rättigheterna skulle vara oförenliga. Kom ihåg att terrorister är personer som är ute efter att ödelägga hela grunden för den liberala demokratin, som vägrar att följa våra civiliserade lagar men som är skickliga på att utnyttja dem för sina egna onda syften. Jag kommer från Nordirland och har sett det med egna ögon.
Ibland måste samhället slå tillbaka, om det ska överleva. Vissa skulle, befarar jag, helt kunna gå in i ett överdrivet människorättsmantra och hellre se samhället gå under än terrorismen.
Vi lever i en värld med svåra val. Fanatisk islamistisk terrorism utgör ett särskilt hot mot alla friheter som västvärlden värderar högt. Den följer inte spelreglerna utan omfattar en onaturlig dödskultur där man jublar över massmord. Vi får inte vara eftergivna mot sådana människor. Om vi är det kommer de att vinna. Det måste bli en vinnare i kampen mellan det onda och det goda, mellan terror och lag och ordning, och det är allas vår plikt att se till att det goda segrar och terrorismen besegras.
Tunne Kelam
(EN) Fru talman! Detta är ett mycket viktigt betänkande med en annorlunda betoning.
Ett av de stora problemen verkar vara att många stater inte har varit villiga att bemöta terroristhotet på ett effektivt sätt. Som ni nämnde, fru kommissionsledamot, har flera FN-medlemmar inte ens kunnat enas om en internationell definition av terrorism.
Mot den bakgrunden menar jag att vår stora utmaning är att stärka och förbättra effektiviteten i transatlantiskt samarbete och samordning. Det innebär också ett fullständigt genomförande av samarbetsförklaringarna mellan EU och USA. Jag undrar om fokuseringen på misstankar och anklagelser kanske ger det felaktiga intrycket att den amerikanska underrättelsetjänsten inte är vår allierade utan snarare vår huvudmotståndare.
Samtidigt vill jag hylla våra egna ansträngningar mot terrorismen. De har lett till att man har lyckats förhindra många nya terroristattacker i Storbritannien, Tyskland och Förenta staterna. Men det är uppenbart att det finns ett angeläget behov av närmare samarbete mellan EU-medlemsstaterna och särskilda organ. Jag kan bara ställa mig bakom förslaget att ge EU:s samordnare av terroristbekämpningen ett starkare mandat och mer resurser.
Jag anser att punkt 9 är särskilt viktig. Där fastslås att en av EU:s yttre åtgärder borde inriktas på att förebygga att extremistgrupper och stater tillgriper terrorism. Jag anser att det är en nyckel till praktiska lösningar. Utan stöd från stater som Iran skulle försöken till terroristhandlingar minska avsevärt.
Libor Rouček
(CS) Mina damer och herrar! Jag skulle gärna vilja inleda mitt anförande med att gratulera Luis Yañez-Barnuevo García till hans utmärkta betänkande. Det positiva inslaget i betänkandet är, som jag ser det, den balans som uppnås mellan å ena sidan behovet av en fast, obeveklig hållning kombinerad med effektivare internationell samordning i kampen mot terrorismen, å andra sidan behovet av att upprätthålla mänskliga och medborgerliga rättigheter och rättsstatsprincipen.
I betänkandet beaktas också faktorer som bidrar till radikalisering och rekrytering av terrorister, oavsett om de finns utanför eller i Europa. Bland dessa faktorer finns extrem fattigdom, avsaknad av tillgång till utbildning, social, ekonomisk, etnisk och religiös diskriminering samt kollektiv frustration. Jag är övertygad om att en gradvis eliminering av dessa faktorer och orsaker är en oerhört viktig förutsättning för att terrorismen framgångsrikt ska kunna bekämpas.
Avslutningsvis vill jag också genom rådet uppmana de EU-medlemsstater som ännu inte undertecknat eller ratificerat FN:s 16 allmänna instrument om bekämpning av terrorism att göra det snarast möjligt. Tack.
Mario Borghezio
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Under debatten om våra ärade terroristers kränkta rättigheter i förmiddags var parlamentet fullsatt. Både kommissionens ordförande och företrädare för alla EU-institutioner var på plats. Nu däremot, när det är dags att debattera och granska strategin för att bekämpa terrorismen och, framför allt, skydda Europas medborgare mot det terroristhot som hänger över oss, är det få av de berörda som är närvarande. En dag kommer någon att skriva berättelsen om Europas kamp mot terrorismen och de kommer att kritisera detta, tillsammans med det allvarliga misstag vi begick i förmiddags när vi antog Favabetänkandet, som är en ofantlig gåva till al-Qaida.
I betänkandet påpekas med rätta att vi måste utreda vilka faktorer som bidrar till radikaliseringen. Vi vet vilka dessa faktorer är: det är moskéerna och de islamiska centren. Det är den absoluta frihet som tusentals islamiska center och moskéer beviljas för att bedriva propaganda och rekrytering och samarbeta aktivt med islamiska terroristorganisationer. Det är dags att börja säga detta klart och tydligt här i parlamentet.
Gerard Batten
(EN) Fru talman! Detta betänkande utgår från de felaktiga förutsättningarna att internationell terrorism utgör det största hotet mot det demokratiska internationella samfundet. På samma sätt är president Bushs idé om ett krig mot terrorismen förfelad.
Våld och terrorism är bara medel för att uppnå ett mål. Det största hotet mot den fria demokratiska världen kommer från en ideologi. Den ideologin är fundamentalistisk och extremistisk islam, som genom terroristhandlingar först försöker behärska världen psykologiskt för att slutligen uppnå det fysiska herraväldet. Dess företrädare anser att tiden och befolkningsutvecklingen är på deras sida, och de har deklarerat krig mot oss.
Sun Zi påpekade att kriget först och främst ska vinnas i motståndarens medvetande. Islamistiska fundamentalister kanske drar slutsatsen att de är på god väg att vinna det kriget när dess offer inte angriper det grundläggande skälet till problemet. Lösningen är inte att EU får större makt i sina händer, vilket som väntat rekommenderas i detta betänkande. Lösningen är att erkänna att fundamentalistisk, extremistisk och bokstavstrogen islam inte går att förena med västerländsk liberal demokrati eller ens någon typ av civilisation. Från den utgångspunkten kan vi börja anta konkreta åtgärder för att bekämpa dess uttryck genom nationalstaternas åtgärder och internationellt samarbete. Om jag hade mer än 90 sekunder på mig skulle jag ha kunnat berätta om några av de åtgärderna.
Richard Howitt
(EN) Fru talman! Jag vill inleda med att uttrycka min solidaritet med de offer för bombdåden i Madrid som är med oss här i dag.
Låt oss, i debatten om internationella åtgärder för att bekämpa terrorismen, medge att den solidariteten omfattar hela världen och att länderna i Mellanöstern, Afrika och Asien har lidit långt mer av terrorismen under det senaste årtiondet än vi har gjort i Europa eller västvärlden.
Det är rätt att sträva efter internationellt samarbete eftersom terroristerna själva utnyttjar globaliseringen genom Internet, mobil kommunikation, medier och genom att personer och ekonomiska medel kan röra sig obemärkt. EU borde genomgående använda sin utrikespolitik för att uppmuntra alla tredjeländer att underteckna, ratificera och tillämpa de tolv internationella konventioner och protokoll som gäller terrorism.
Vi måste dock också vara konsekventa när vi hävdar att vi inte kan skydda våra egna medborgares rättigheter och friheter genom att neka andra dem, utanför våra gränser. Vi måste engagera oss för att ta itu med de bakomliggande förhållanden som drar in människor i terrorismen, genom att arbeta för att öka respekten för mänskliga rättigheter, främja demokrati och god styrning, lösa konflikter och angripa världsfattigdomen samt helt och hållet tillbakavisa dem som, liksom den senaste talaren, på ett oriktigt sätt försöker jämställa terrorism med religion, genom att stå fast vid vårt åtagande att främja ömsesidig förståelse och kulturell medvetenhet i Europa och hela världen.
Günter Gloser
Fru talman! Skälet till att jag försummade att gratulera er är att jag faktiskt inte tänkte på den stora regionen Westfalen-Lippe, som även Elmar Brok kallar sitt hem.
Fru talman, fru kommissionsledamot, ärade ledamöter! Jag vill tacka er för detta åsiktsutbyte. Alla debatter av detta slag kommer givetvis att präglas av olikheter och skiljaktiga meningar - hur skulle det kunna vara på något annat sätt? Det råder emellertid också enighet, och många av er har hänvisat till förmiddagens debatt, som naturligtvis också präglades av stora meningsskiljaktigheter men där det ändå rådde enhällighet i frågan om hur den internationella terrorismen ska bekämpas samtidigt som våra gemensamma värden upprätthålls.
Ett samhälle som vårt är pluralistiskt och öppet. Allmänhetens rätt till säkerhet är givetvis en av de grundläggande friheterna, men hur kan denna säkerhet garanteras? Även om detta är ett område som kanske bara kan regleras av medlemsstaterna blir det allt tydligare - som ett antal ledamöter påpekat - att det finns behov av samordning, dvs. av gränsöverskridande samarbete, vilket även innefattar gränsöverskridande samarbete mellan EU och Förenta staterna.
Om vi i dag ska tala om terrorismens orsaker skulle man kunna säga att det finns ett holistiskt och långsiktigt synsätt. En av era ledamöter varnade för att man kanske skulle komma att vidta fel åtgärder under rubriken ”förebyggande”, och detta ser jag som ett mycket viktigt övervägande.
Jag skulle vilja återvända till exemplet med Tripolikonferensen om migration mellan Afrikanska unionen och EU i november förra året. Vårt sätt att hantera ”god samhällsstyrning” i dessa länder och ge deras folk möjligheter till utveckling och arbete är mycket viktiga frågor. Har de i själva verket några möjligheter över huvud taget? Eller är de potentiella offer för aktörer vars löften i slutändan leder till deras död? Detta är enligt min mening något som EU inte kan bortse från. Som på många andra områden förde vi för ett antal år sedan en livlig debatt om den europeiska säkerhetsstrategin. Vi enades då om att kampen mot internationell terrorism är grundläggande men även om att den krävde en rad instrument på hög nivå, bl.a. förebyggande.
Ingen av dessa åtgärder kan dock sättas i gång genom att trycka på en knapp, och de kan inte genomföras över en natt. Det kommer att krävas ihärdighet och ordentlig samordning.
Jag vill nu anknyta till ett antal frågor som både kommissionen och jag, i mitt inledande anförande, har nämnt. En av dem gäller vikten av att slå fast vilken roll FN ska spela i detta sammanhang. Vad kan vi göra i övrigt? Jag anser att det är viktigt att parlamentets ledamöter - inte ensamma utan tillsammans med andra - fortsätter dialogen om detta ämne med parlamentariker i andra regioner som kanske också drabbas av terrorism. I detta sammanhang erinrar jag mig inrättandet av den parlamentariska församlingen för Europa-Medelhavsområdet, där en viktig aspekt kan vara att diskutera dessa frågor och nå en överenskommelse om hur samordningen och samarbetet ska åstadkommas.
Låt mig än en gång höja en varnande röst när det gäller alltför enkla svar och snabba lösningar. Inom EU måste vi förbereda oss på en utdragen process och få till stånd en samordnad strategi.
Benita Ferrero-Waldner
ledamot av kommissionen. (EN) Fru talman! Jag anser att detta betänkande och debatten om dess antagande bekräftar betydelsen av kampen mot terrorismen, inte bara för medlemsstaterna utan även för EU som helhet. Det visar också att respekten för de mänskliga rättigheterna måste förbli själva kärnan i vår politik mot terrorismen. Jag menar att vår kollega har rätt: det är med tålamod men också uthållighet som vi måste kämpa mot terrorismen.
Jag vill bara göra några kommentarer. För det första sa jag, angående frågan om säkerhet och utveckling, att jag personligen alltid har hållit fast vid systemet för människors säkerhet. Varför? Därför att jag anser att det inte finns någon utveckling utan säkerhet och ingen säkerhet utan utveckling. Därför måste frihet från fruktan - dvs. säkerhet för medborgarna - och frihet från nöd - dvs. välstånd snarare än fattigdom - vara vårt mål, och därför är detta lika mycket en utvecklingsfråga som en utrikespolitisk fråga.
För det andra vill jag också tala om offren för terrorismen.
(ES) Jag vill hälsa de terroristoffer som är med oss i dag välkomna.
(EN) Offren för terrorismen måste få vår odelade uppmärksamhet, och man diskuterar nu i ett antal internationella forum hur man ska stödja dem. Kommissionen kommer också att följa dessa diskussioner med största intresse. Dessutom tillhandahålls stöd till terroristoffren genom ett antal finansieringsprogram som sköts av vice ordförande Franco Frattinis tjänstemän och också av oss själva, t.ex. i Colombia, där vi arbetar hårt på att återanpassa före detta soldater från de olika terroristorganisationerna.
Dialogen mellan kulturer och civilisationer är också av stor vikt. Jag kan inte hålla med om att detta skulle begränsas till extremistiska och fundamentalistiska islamister. De finns, men det finns också andra terrorister. Låt oss därför inte begränsa debatten till den gruppen. Den är mycket bredare, och det är mycket viktigt att vi inte bara respekterar olika religioner och civilisationer utan att vi också arbetar med varandra, talar med varandra och har en pågående dialog.
Jag vill också säga något om Internet, som är ett av de viktiga områden som man diskuterar i G8, i Rom-Lyon-gruppen. Det finns många komplikationer eftersom viktiga aspekter berörs - till exempel pressfriheten - inte minst i Förenta staterna. Vad omfattas då? Utbyte av kunskaper, hjälp att förstå terrorister, användningen av Internet för radikalisering och rekrytering, för propaganda och insamling av pengar, utbyte av bästa metoder, hur vi kan arbeta mot terrorism på frivillig grund, bra metoder etc. Jag vill bara säga till Bastiaan Belder att det är mycket som pågår.
Slutligen vill jag säga att det är i denna anda som kommissionen också kommer att granska de mycket viktiga uttalanden och rekommendationer som har gjorts och som ingår i detta betänkande. Det övergripande målet är fortfarande att förbättra effektiviteten och sammanhållningen i våra gemensamma ansträngningar, och jag anser att samarbete mellan de tre institutionerna är nyckeln till framgång på lång sikt.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon kl. 12.00.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
John Attard-Montalto 
skriftlig. - (EN) Internationell terrorism är som en dödlig sjukdom. Vi ser det ofta som något som drabbar andra innan det drabbar oss själva.
I slutändan dras dock alla länder med, även institutioner, antingen direkt eller indirekt.
Terrorismen känner inga gränser och drabbar utan åtskillnad. Man behöver bara se namnen på dem som dog den 11 september för att inse att offren kom från många olika länder och bekände sig till alla de större religionerna.
Men kan vi verkligen tala om ett krig mot terrorismen? I krig vet man vem fienden är. I terroristscenarier är fienden okänd. Ett stort tema i folkrätten är just krigets lagar. Detta är helt främmande när man har att göra med terrorister.
Vi har emellertid lyckats komma fram till något sorts lagligt tillvägagångssätt i kampen mot terrorismen. Ett av de mer meningsfulla dokumenten antogs i Barcelona angående uppförandekoden för Europa-Medelhavsområdet för kampen mot terrorism. De deltagande länderna gjorde inte mindre än 21 åtaganden för att bekämpa terrorismen. Det skulle kunna vara en plan, och om man ansluter sig till dessa åtaganden kommer åtminstone en region att ta itu med detta elände på allvar.
