Kørekort (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling fra Transport- og Turismeudvalget om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om kørekort (09010/1/2006 - C6-0312/2006 - (Ordfører: Mathieu Grosch).
Mathieu Grosch 
ordfører. - (DE) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Det var hårdt arbejde. For toethalvt år siden begyndte arbejdet med dette. Valgperioden var ikke den mest gunstige med henblik på at opnå enighed allerede under førstebehandlingen, men efter min opfattelse har vi fået en god afslutning på sagen. Jeg vil godt her indledningsvis takke mine kolleger, for vi har ført meget åbne forhandlinger i udvalget, hvor det ikke så meget drejede sig om partipolitiske forskelle, men derimod om traditioner. Jeg vil især gerne takke de kolleger, som støttede projektet i stor udstrækning til trods for emnets følsomme karakter i nationalstaterne.
Jeg vil også gerne takke Rådet, for såvel det finske rådsformandskab som det østrigske og ikke mindst det luxembourgske, som skabte grundlaget for dette kompromis, har alle bidraget til, at vi kan få en god afslutning herpå i morgen.
(FR) Hr. kommissær! Jeg vil også gerne takke Dem, fordi både De selv og Deres medarbejdere har gjort et meget fint stykke arbejde med at støtte dette projekt. Jeg vil især gerne fremhæve den ekspertise, som Deres medarbejdere har udvist ved behandlingen af dette meget komplicerede spørgsmål, og som har ført til nogle efter min mening meget gode løsninger.
(DE) Udfordringerne i forbindelse med dette direktiv kan efter min opfattelse sammenfattes i følgende punkter:
I første omgang var det væsentligt for os ikke at lave et yderligere kørekort, det 111. eller 130., men derimod med tiden at indføre ét europæisk kørekort. Dette skulle dog mere ses som et symbol, for det var også vores hensigt, at der med ombytningen i det hele taget skulle ske en registrering af de i omløb værende kørekort med henblik på nøjagtig at kunne dokumentere, hvor mange kørekort, der er i cirkulation i de forskellige lande, og hvem der ejer disse, således at der kan udveksles informationer herom.
Desuden lå trafiksikkerheden os på sinde, og her var der behov for handling især på motorcykelområdet. Dette opnåede vi også. Derudover er der i direktivet fundet en god balance mellem rentabiliteten på den ene side og sikkerheden på den anden side, specielt på campingvognområdet. Disse fælles udfordringer resulterede i en fælles holdning. Om seks år vil landene indføre det nye kørekort i forbindelse med nye ansøgninger. Dette vil gradvist berøre 300 millioner borgere, men det har dog mere end blot en symbolsk værdi for borgerne. Netop denne merværdi overbeviste os alle. Vi kan konstatere en forbedret mobilitet. Med ét kørekort - som er anerkendt overalt - vil problemerne med hensyn til anerkendelse af de erhvervede rettigheder i de pågældende lande ikke alene forsvinde for turisterne, men også for erhvervschaufførerne. Dette sikrer vi én gang for alle med dette forslag. Retssikkerheden er en af vores mærkesager, og den har vi tilvejebragt med dette projekt.
Da det handler om et kompromis, skal vi tale om frister. Personligt ville det naturligvis have glædet mig ekstremt meget, hvis det hele, både den første ombytning og den regelmæssige ombytningsprocedure, ville have været afsluttet inden for en periode på 10 år. Nogle lande insisterede imidlertid på, at fristen for den definitive ombytning skulle være 20 år. Her vil jeg tillade mig at anlægge en lettere filosofisk betragtning med princippet om bedre sent end aldrig. Men jeg håber dog, at dette vil ske noget før den frist, der er fastsat i direktivet.
Efter min opfattelse er sikkerheden et af de vigtigste aspekter. På dette område har vi fokuseret på to områder. For det første at få sat en stopper for den såkaldte kørekortturisme. Hvis landene viser god vilje, kan dataene fra de forskellige lande bruges til at forhindre kørekortturisme i forbindelse med frakendelse, begrænsning og suspension af kørekort. Vi mener, at den, der udgør en fare på vejene i en medlemsstat, også skal være underlagt et køreforbud i de øvrige 26 medlemsstater. Fundamentet er lagt, og vi afventer et klart signal fra medlemsstaterne herom.
Et andet vigtigt sikkerhedsaspekt er motorcykelområdet. Princippet om progressiv adgang til tunge motorcykler, som man måske med tiden også kan forvente på andre områder, er på den ene side baseret på den ulykkesstatistik, som desværre ikke er så god på motorcykelområdet, men på den anden side er dette også en god kombination mellem praksis og teori. Teorien først og derefter praksis skal sikre en nem adgang.
På campingvognområdet blev der fundet en god balance mellem økonomi og sikkerhed. Det glæder mig, at Kommissionen vedtog vores forslag. Vi krævede ikke alene et såkaldt B/E-kørekort for autocampere og campingvogne, men også en lille test over en bestemt vægtgrænse.
Afslutningsvis vil jeg gerne sige, at takket være det gode samarbejde mellem de tre institutioner, men også mellem kollegerne her i Parlamentet, repræsenterer dette direktiv en merværdi for borgerne: større retssikkerhed, større trafiksikkerhed, større mobilitet, mindre kørekortturisme og et plus for økonomien og turismen. I den forstand mener jeg, at vi med denne betænkning alt i alt har givet et godt eksempel på den pragmatisme, der er mulig i Transport- og Turismeudvalget.
Jacques Barrot
næstformand i Kommissionen. - (FR) Hr. formand! Jeg undskylder. En mand i min position, som har haft den ære at deltage i parlamentariske forsamlinger i mange år, burde aldrig komme for sent. Hr. formand, ærede medlemmer! Modtag min undskyldning.
Når det er sagt, bliver det endnu mere pinligt for mig, fordi jeg må rose Parlamentets fremragende arbejde med det meget vigtige spørgsmål om direktivet om kørekort. Jeg vil gerne rette min varme og dybtfølte tak til hr. Grosch, hvis betænkning er af fantastisk høj kvalitet, og til Transport- og Turismeudvalget for dets støtte til Kommissionens forslag.
Det fremgår klart af de talrige reaktioner, som dette forslag har givet anledning til under lovgivningsprocessen, at dette er et meget vigtigt spørgsmål for Dem. Dette var forventeligt, eftersom kørekort er den mest udbredte kvalifikation i Unionen i dag. Næsten 300 millioner mennesker er afhængige af deres kørekort for at være mobile og naturligvis i deres hverdag. Antallet af eksperter på dette område, eller folk, der anser sig selv for at være eksperter, er næsten lige så højt som antallet af indehavere af kørekort, og alle har deres egen mening om emnet.
Men efter den politiske aftale, som blev indgået i Rådet i marts måned, og afstemningen i Transport- og Turismeudvalget sidst i november, er der ved at tegne sig bred enighed, hvilket bekræfter, at de øvrige institutioner accepterer de mål, der foreslås af Kommissionen. Selv om processen har taget lidt længere end forventet, er vi nu på nippet til at nå en aftale ved andenbehandlingen med Rådet om et meget fornuftigt forslag. Vi har set behovet for at anvende den nye komitologiprocedure på dette forslag om et tredje direktiv om kørekort. Det vil gøre processen for ændring af de tekniske bilag mere gennemsigtig. På dette tidspunkt nåede man hurtigt frem til en aftale ved de uformelle forhandlinger mellem Parlamentet, Rådet og Kommissionen. Derfor glæder jeg mig meget over Parlamentets ændringsforslag om netop dette emne.
Hr. formand! Jeg vil tage mig den frihed at komme med en kort gentagelse af de tre målsætninger, som skal nås med dette forslag til et direktiv om kørekort, ved at bygge videre på hr. Grosch' meget relevante bemærkninger.
Den første målsætning er at bistå i kampen mod forfalskninger. En enkelt model for kørekortet i form af et plastikkort vil med tiden erstatte det nuværende system med ikke færre end 110 modeller. Den administrative gyldighed af kørekortet vil blive begrænset til 10 år med en mulig forlængelse op til 15 år. Vi vil styrke princippet om ét kørekort pr. fører og indføre en frivillig mikrochip. Disse foranstaltninger skal bekæmpe forfalskninger, som hr. Grosch forklarede så tydeligt.
Den anden målsætning er at forbedre trafiksikkerheden. Ja, vi vil indføre et egentligt kørekort for de mest sårbare brugere af tohjulede køretøjer, nemlig knallertkørere. Vi vil indføre et forbedret system for gradvis adgang til at føre motorcykler og tunge køretøjer, omdefinere kategori B og B+E for biler, der trækker tunge påhængskøretøjer, indføre obligatoriske indledende og regelmæssige kurser for motorsagkyndige. Dette punkt er efter min mening særligt betydningsfuldt.
Den tredje målsætning er at lette den frie bevægelighed. Derfor vil vi på ny bekræfte princippet om gensidig anerkendelse af kørekort inden for Den Europæiske Union. Vi vil harmonisere både reglerne for kørekortenes gyldighed og hyppigheden af lægeundersøgelser for førere af tunge køretøjer.
Jeg vil gerne afslutte med at sige, at den fælles holdning ledsaget af ændringsforslaget om komitologiproceduren udgør et vellykket kompromis. Jeg mener, at den endelige tekst er afbalanceret og en reel forbedring i forhold til det nuværende direktiv. Takket være hr. Grosch' fremragende arbejde har vi taget et skridt i retning af at nå vores fælles mål om at halvere antallet af trafikdrab på Den Europæiske Unions veje inden 2010.
Hr. formand, ærede medlemmer! Hvis jeg må, vil jeg gerne tilslutte mig ønsket fra Deres ordfører, hr. Grosch, om, at medlemsstaterne ikke venter til sidste øjeblik med at indføre dette europæiske kørekort, som bliver et stærkt symbol for europæisk borgerskab og for den enkelte chaufførs ansvar, når de sætter sig bag rattet.
Georg Jarzembowski
for PPE-DE-Gruppen. - (DE) Hr. formand, hr. næstformand i Kommissionen, mine damer og herrer! Jeg vil fatte mig i korthed. Jeg vil godt starte med at takke navnlig hr. Grosch for hans arbejde. Vi skal dog lige først fortælle udenforstående om det store stykke arbejde, som han ydede. For borgerne ser det nemlig ud som om, at han kun stillede tre forslag til komitologiproceduren, og at Rådet i øvrigt fik sin vilje. Det var imidlertid hr. Grosch, som i samarbejde med sine skyggeordførere forhandlede i uge- og månedsvis med henblik på overhovedet at stable en ordentlig fælles holdning fra Rådet på benene, som også vil kunne vedtages. Dette skal vi gøre udtrykkeligt opmærksom på, for ellers tror borgerne, at vi bare sådan uden videre accepterer den fælles holdning. Nej, vi takker hr. Grosch og kollegerne for, at de forhandlede i ugevis, således at Rådet kunne fremlægge en fælles holdning, som var afstemt med os.
Jeg har yderligere to korte kommentarer. Jeg er en af de parlamentsmedlmmer, som var imod den obligatoriske ombytningspligt og begrænsningen i gyldighedsperioden for kørekort. Vi blev dog enige om, at det er acceptabelt for borgerne at skulle udskifte kørekortet efter 26 år, og at dette sker af hensyn til trafik- og forfalskningssikkerheden. Mange af os behøver måske ikke at gøre det, hvis vi er smarte. I den forstand er 26 år et godt kompromis, og vi kan helt klart acceptere dette.
Min sidste kommentar går på, at De, hr. kommissær, med rette sagde: Vi håber, at mange medlemsstater vil lade alle disse foranstaltninger træde i kraft på et tidligere tidspunkt. Hold venligst øje med, at der i medlemsstaterne sker en hurtig gennemførelse af det, som De gav tilsagn om, nemlig dataudveksling i forbindelse med kørekort. Vi vil kun kunne bekæmpe kørekortturismen, hvis medlemsstaterne udveksler tilsvarende data og ved, at de ikke må udstede et kørekort til den og den person, fordi denne fortsat er i karantæne. Lad os altså få medlemsstaterne til at etablere et informationsnetværk hurtigt.
Ewa Hedkvist Petersen
for PSE-Gruppen. - (SV) Hr. formand, hr. formand for Kommissionen! Nu kan vi endelig påbegynde vandringen hen imod et fælles europæisk kørekort. Desværre er vi blevet tvunget til at have en tidsfrist på maksimalt 26 år, inden alle medlemsstater skal have indført det fælles kørekort. Det er alt for lang tid. Ligesom de forrige talere mener jeg, at det vil gå hurtigere. Vi opfordrer medlemsstaterne til at tage dette alvorligt og arbejde for, at vi skal få et fælles kørekort før udløbet af denne tidsfrist, som også skal udskiftes med jævne mellemrum. Vi skal desuden opfordre Kommissionen til at støtte medlemsstaterne i det arbejde, præcis som hr. Jarzembowski var inde på.
Dette er et vigtigt spørgsmål for borgerne, da det berører rigtig mange. Et flertal af EU-borgerne har kørekort. En ting, som vi ved med sikkerhed, nemlig at borgerne ønsker, at det skal være let at køre i eget land og i andre lande, og at man skal kunne anvende sit kørekort uden administrativt bøvl. Borgerne ønsker imidlertid også, at bilisterne skal være ordentligt uddannet. Dem, som begår forbrydelser eller overtræder regler, skal også kunne straffes for det, selv om de kommer fra et andet land.
Alt dette skal det nye fælles kørekort opfylde lidt efter lidt. Naturligvis skal det gå hurtigere end 26 år. Som jeg allerede påpegede, skal dette fremme trafiksikkerheden, men samtidig skal det modvirke social dumpning, således at den, som vil udnytte det faktum, at der er falske kørekort i omløb, ikke skal kunne få nogen økonomiske fordele heraf.
Endelig jeg vil gerne takke kollegerne for det gode samarbejde, som vi havde. Vi arbejdede med dette emne i lang tid, og vi var mange, som engagerede os i forhandlingerne. Afslutningsvis vil jeg godt tilføje, at jeg synes, at det er godt, at motorcyklister gradvist får adgang til tungere motorcykler. Jeg mener, at dette vil gavne trafiksikkerheden.
DanutBudreikaitė
Hr. formand, mine damer og herrer! Henstillingen i Kommissionens direktiv om den nye udgave af kørekort, som skal erstatte direktivet fra 1991, løser en række vigtige spørgsmål, idet mulighederne for forfalskning reduceres, man garanterer borgernes ret til fri bevægelighed og forbedrer trafiksikkerheden.
Jeg vil gerne fremhæve et sådant kørekorts betydning for borgernes bevægelighed. I EU findes der over 100 forskellige typer af kørekort med forskellige gyldighedsperioder og forskellige intervaller for lægeundersøgelser for professionelle chauffører.
Fri bevægelighed for personer giver også mulighed for at misbruge kørekort: Hvis man har mistet kørekortet på grund af en overtrædelse i ens eget land, kan en EU-borger få et kørekort i et andet land. En sådan adfærd hos skrupelløse bilister udgør en fare for færdselssikkerheden i hele Europa. Derfor er det virkelig vigtigt at gennemføre princippet om kørekort på en ensartet måde.
Gennemførelsesperioden for forordningen er planlagt til at blive urimeligt lang. Kørekortets gyldighed kan forlænges til 15 år og ændres - omkring 20 år efter, at direktivet er trådt i kraft.
Derfor reducerer og udskyder sådanne perioder gennemførelsen af de målsætninger, som Kommissionen har defineret i sin henstilling om at mindske risikoen for svig og forbedre færdselssikkerheden.
Michael Cramer
for Verts/ALE-Gruppen. - (DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil godt starte med at takke ordføreren hjerteligt. Jeg mener, at han brugte det meste af sin tid på at opnå en fælles holdning, hvilket skete sammen med hans kollega hr. Jarzembowski. Det var en yderst vanskelig opgave, som han imidlertid løste med succes. Hjerteligt tillykke med dette!
Efter en diskussion, som startede for mere end 10 år siden i begyndelsen af 1990'erne, bliver det fælles EU-kørekort i kreditkortformat endelig en realitet, og det afløser dermed de 110 forskellige kørekort. Dette skal fornys hvert 10. eller 15. år med et opdateret foto. Også selv om der ikke stilles krav om lægeundersøgelse - i Italien har dette været almindelig praksis i årevis - vil EU-kørekortet bidrage til trafiksikkerheden, fordi man herigennem også forhindrer kørekortturismen. Den, der har kørt for hurtigt, eller som er blevet taget med alkohol i blodet, og som derfor er blevet frataget "kortet", kan i øjeblikket tage til udlandet og erhverve sig et nyt kørekort. Denne praksis indebærer alvorlige risici for trafiksikkerheden. Trafiksynderne tager nemlig ofte til Polen eller Tjekkiet og omgår således ikke kun den månederlange kørekortfrakendelse, men også den lægelige og psykologiske undersøgelse, som de har et presserende behov for.
Med EU-kørekortet vil dette ikke længere være muligt. Der vil ikke være mulighed for alt-inklusive-pakker, som gjorde det muligt for alkohol-, narkotika- og fartsyndere at erhverve sig et nyt kørekort i udlandet. På denne måde kunne fartbøller ikke alene undgå generende ventetider, men også dyre læge- og psykologundersøgelser, der let løber op i 1.000 euro. Set i lyset af de høje ulykkestal, som forårsages af amok- og promillekørsel, udgør dette et væsentligt bidrag til trafiksikkerheden. Stikprøvekontroller viste nemlig, at 75 % af de tyske bilister, som kører med udenlandsk kørekort, tidligere har fået frakendt kørekortet på grund af alkohol- eller narkotikaproblemer. Med EU-kørekort er dette misbrug ikke længere muligt, fordi en grundig dataudveksling forhindrer dette.
Desværre trådte mit hjemland Tyskland på bremsen, og efter de 15 år, som det tog at nå frem til en beslutning, fik man fra tysk side presset en overgangsfrist på 26 år igennem, inden kørekortindehaverne skal have ombyttet deres nuværende kørekort. Dette er ikke kun en social uretfærdighed på bekostning af fremtidige generationer - fornyelsesfristen betyder, at nye kørekortindehavere allerede vil have deres andet kørekort, før de gamle overhovedet skal ombyttes første gang - men det er også en fortsat accept af organiseret kriminalitet i kraft af den forsinkede dataudveksling.
I trafiksikkerhedens interesse og især på grund af den lange behandlingstid skulle Parlamentet og Rådet ikke have accepteret nogen overgangsperiode, men i stedet have fastlagt en fælles gyldighedsbestemmelse for gamle og nye kørekort. Det står medlemsstaterne frit for at reducere fristerne, og derfor opfordrer jeg Dem til at gøre dette, således at EU-kørekortet kan blive en realitet inden for en 10-årig periode.
Erik Meijer
Hr. formand! Der har i årevis været irritation over to store problemer omkring kørekortet. Det ene er kørekortturismen, hvor mennesker, som faktisk ikke har ret til det, alligevel kan få et kørekort. Det andet er den farlige situation for førere af tohjulede køretøjer midt i den tætte biltrafik. Det andet problem kunne vi også løse på nationalt plan, men det gælder ikke det første.
Vi har altid kendt til den situation, at folk får køretimer i ferier, og at de derefter i Mellemøsten eller i Det Caribiske Område får et kørekort, som ikke opfylder de krav, vi stiller her.
Det bliver endnu værre, hvis nogen, som efter en alvorlig fejl i trafikken eller hensynsløs kørsel som straf får frakendt kørekortet, får chancen for at gå op til en ny køreprøve i en anden EU-medlemsstat. På grund af den gensidige anerkendelse af nationale kørekort kan vedkommende til trods for den tidligere frakendelse få ret til på ny at køre bil i sit eget land. Sådanne personer gør misbrug af statsgrænserne og forårsager en alvorlig trussel for trafiksikkerheden.
Det er EU's vigtigste opgave at bekæmpe grænseoverskridende former for gener og miskommunikation, og den hidtil eksisterende situation, hvad angår kørekort, er en af disse. Det er tvingende nødvendigt slå fast, at bopælsmedlemsstaterne ikke på nogen som helst måde længere hindres i at bekæmpe denne farlige misbrug. Den foreslåede tekst, som nu er resultatet af andenbehandlingen, giver med rette denne mulighed.
Mere omstridt er den måde, hvorpå der lægges vægt på ulykker, som har at gøre med motorcyklister og knallertkørere. Ofte drejer det sig om unge mennesker, som enten selv bliver ofre eller også forårsager en ulykke for andre. Nogle nye førere af disse tohjulede køretøjer vil stolt vise andre, at de er i stand til livsfarlige stunts. Det er berettiget, at vi forsøger at beskytte personer, der potentielt kan forårsage ulykker, mod sig selv og også beskytte andre trafikanter mod nogle enkelte personers hensynsløse kørsel.
Men sagen har også en anden side. Motorcyklister og knallertkørere har med rette mistanke om, at bilister vil have vejen for sig selv, og at de derfor hellere vil af med de tohjulede trafikanter. Motorcyklister oplever det som diskriminerende, at de skal opfylde strengere krav end bilister og i praksis dermed også skal være ældre, inden de har lov at køre lovligt. Først når de er 24 år, kan de uden mellemstadier få ret til at køre på de tungeste køretøjer. Dette fører til modstridende interesser hos unge og ældre og mellem førere af pansrede firehjulede køretøjer og ubeskyttede tohjulede køretøjer.
Min gruppe ville instinktivt foretrække at tage den svageste gruppe, de tohjulede trafikanter, i forsvar, men i lande med aggressive bilister kan det føre til, at der unødigt falder flere ofre i denne gruppe. Måske er det bedre at finde en løsning på dette følsomme problem i de enkelte medlemsstater, men i en tid med tiltagende grænseoverskridende trafik bliver det vanskeligt at håndhæve dette.
Tre års drøftelser om forslaget om at harmonisere de hidtidige kørekort har ført til den største fællesnævner for de forskellige medlemsstaters og interesseorganisationers ønsker. Langtfra alle involverede, såsom motorcykelorganisationer, er tilfredse med det. Den praktiske erfaring, som vi vil få med dette direktiv, og de mulige problemer dermed giver sandsynligvis anledning til tilpasninger af det.
Alligevel mener min gruppe, at dette forslag i den kommende tid er bedre end en fortsættelse af den nuværende situation. Det alternativ, som hr. Bradbourn forsvarede, fungerer måske godt i det isolerede Storbritannien, men ikke i medlemsstater med landegrænser, som går gennem tætbefolkede områder.
Kathy Sinnott
Hr. formand! Først på året var der en skrækkelig bilulykke i mit sogn. Fire unge østeuropæiske borgere omkom. De havde forsøgt at klare en af de skrækkelige irske sogneveje i mørket, og de var ikke vant til de anderledes kørselsforhold i Irland. Det var desværre ikke en enestående hændelse. På samme måde døde en irsk nabo, mens han arbejdede i Spanien.
Europæerne er i bevægelse. Jeg tager til Deres land, og De tager til mit. Det er fantastisk, men i forbindelse med trafiksikkerhed, er nogle vant til at køre i højre og andre i venstre side, bilisterne er vant til forskellige hastigheder, forskellige vejrforhold og yderst forskellige veje, og det er af central betydning, at bilisterne undervises, testes og får deres kørekort på forskellige kompetenceniveauer. Et elev-kørekort i et land kan svare til et fuldgyldigt kørekort i et andet.
Fordi vi har frihed til at køre rundt i Europa, kører vi på hinandens veje. Problemet er, at når sådanne forskelle fører til dødsfald, kan disse forskelle ikke længere tolereres.
Jeg er enig i mange ting i betænkningen. Princippet om gradvis adgang til tohjulede køretøjer vil helt klart forbedre sikkerheden. Det er bestemt ikke praktisk med 110 kørekort med forskelligt udseende, som kan vises frem, men ikke forstås, så tanken om et ensartet format og ensartede koder for kategorier er fornuftig.
Men færdelslovgivningen, veje, vejr osv. er så forskellige, at en national prøve og et nationalt kørekort fortsat vil være væsentlige for en bilist. Men der skal være adgang til et europæisk kørekort, ligesom det gamle internationale kørekort, for dem, der kører i andre lande i Unionen på mere en bare en kort ferie.
Selv om det ikke er med i betænkningen, forholder det sig sådan, at hvis vi i sidste ende skal have et europæisk kørekort, bør vi kigge efter en anden model end køreprøve-lig-med-kørekort-på-livstid, som vi har i Europa. Med en sådan model kan kvaliteten af køreprøven være meget høj, hvilket gør det vanskeligt og meget dyrt for unge at få det, og alligevel undersøger ingen bilistens færdigheder 20 år efter. Jeg vil gerne anbefale den amerikanske model med gentagne prøver: en skriftlig prøve hvert fjerde år og en praktisk prøve hvert ottende år, og færdighederne skal holdes ved lige. Sikkerhedsniveauet er højt ved prøven, formentlig vil niveauet for den tekniske viden osv. ikke være så højt, men folk fortsætter med at køre...
(Formanden afbrød taleren)
Reinhard Rack
(DE) Hr. formand! Vi bør virkelig rose os selv her i aften! Når vi har en europæisk lovtekst, som virkelig har betydning for borgerne, plejer vi at gemme den til nattens forhandlinger, således at der ikke er nogen, som hører og ser det arbejde, som vi reelt ligger i europæiske anliggender inden for rammerne af den europæiske lovgivningsproces.
I den forbindelse ville der være rigtig meget at sige om den europæiske merværdi, som vi vil kunne opnå med et fælles europæisk kørekort. Vi kan takke hr. Grosch for at have iscenesat dette loppecirkus. Han har allerede nævnt et par ting. Vi forenkler, af 110 nationale kørekort - og med de nye medlemsstater er det oven i købet betydeligt mere end 110 - laver vi ét europæisk kørekort. Vi tilvejebringer større sikkerhed. Vi var allerede inde på den trinvise adgang til at erhverve kørekort, og man kunne også nævne mange andre detaljer.
Vi prøver at sætte en stopper for kørekortturismen, og jeg kan kun tilslutte mig dem, som appellerede til Kommissionen om at holde nationalstaterne fast på dette emne hurtigst muligt. Vi fik også gennemført, at der ikke vil finde nogen diskrimination sted af ældre kørekortindehavere i form af permanente efterundersøgelser. Ældre kørekortindehavere kan tænkes at udgøre en fare i bestemte køresituationer, men de virkelige farer i trafikken udgår ofte fra de yngre bilister.
Det glæder mig - og hr. Grosch var ligeledes inde på dette - at det østrigske rådsformandskab bidrog til dagens succes. At denne regering ikke blev genvalgt af borgerne, passer ind i billedet.
Willi Piecyk
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Med morgendagens afstemning vil vi omsider få bragt det europæiske kørekort i hus. Det tog lang tid, og det er et kompromis, men med effektive og væsentlige skridt fremad. Det måske vigtigste fremskridt er, at den usigelige kørekortturisme stoppes. Når der f.eks. i dag sker frakendelse af kørekortet i Tyskland på grund af spirituskørsel, kan man problemfrit og temmelig billigt erhverve sig et nyt i et naboland, for efterfølgende at køre rundt på Europas veje helt legalt. Det er en skandale, som der vil blive sat en stopper for. Dette scenario har udspillet sig for sidste gang, og det er godt det samme.
Den frie bevægelighed for bilister i Europa er et plus. Med mere end 110 forskellige kørekort er det imidlertid mere end problematisk at gennemføre kontroller. Den såkaldte grå lap i Tyskland, som blev udstedt i 1950'erne eller 1960'erne med et pænt ungdomsfoto, og som mindst har været i vaskemaskinen fire gange, er med sikkerhed et herligt stykke nostalgi, men det er ikke længere brugbart som identifikation ved politikontroller. Personligt - og mange andre parlamentsmedlemmer er tilsyneladende enig med mig i dette - mener jeg, at den 26 års ombytningsfrist, som man nu har forhandlet sig frem til, er alt for lang, for dette ligner mere en biologisk løsning end en reel praktisk løsning. Det blev fremhævet, at medlemsstaterne kan gøre dette tidligere, men lad os nu se.
Alle uheldsstatistikker dokumenterer klart og tydeligt, at de fleste trafikdræbte er unge mænd mellem 18 og 25 år på motorcykler. Derfor er det hensigtsmæssigt med en trinvis adgang til motorcykelkørekort. Dette vil redde menneskeliv og øge trafiksikkerheden.
På vegne af min gruppe vil jeg godt takke hr. Grosch hjerteligt, som i sin egenskab af ordfører førte nogle gode forhandlinger. Derfor vil der ikke blive tale om nogen overgangsfrister, undtagelsesbestemmelser eller nogen begrænsninger under morgendagens afstemning, og vi vil støtte Dem helhjertet og med alle stemmer, således at vi kan få en vellykket afslutning på dette i fællesskab. Mange tak for Deres fine arbejde!
Michael Henry Nattrass
(EN) Hr. formand! I går hviskede formanden, da han stod over for et direktiv om et papirløst miljø, "drøm bare videre". EU befinder sig bag papirtæppet, eller på rigtigt engelsk, den store, kolde EU-papirskulder. Overregulering lukker virksomheder, og EU's kolde papirskulder slukker gnisten hos virksomhederne og innovationens glød. Vi fik at vide, at det indre marked drejede sig om handel, ikke om papirbestemmelser om, hvordan man kører knallert. Eller forsøger De at slå en invasion af britiske knallerter tilbage på stranden i Dunkerque? Drøm bare videre!
Visse EU-stater behandler EU-dokumenter som ark med vittigheder, der håndhæves af papirtigre med papirtænder, men de sidder stadig i udvalg som små papir-nikkedukker, der udarbejder endnu flere papirregler for os andre og udfylder papirformularer til deres udgifter, mens de ikke håndhæver enkle regler om styrthjelme. Det er kun et spørgsmål om tid, før et sådan papirdokument dikterer, at briterne skal køre i højre side!
I denne betænkning har EU ignoreret sin egen forskningsrapport, i henhold til den britiske sammenslutning af motorcyklister, som siger, at disse forslag er uhensigtsmæssige og uigennemtænkte. BMF har henvist til en grundig undersøgelse af motorcykelulykker, der viser, at de fleste motorcykelulykker skyldes sammenstød ved lav hastighed i byerne og normalt er bilistens skyld. Den blev finansieret af EU's skatteydere med 2,5 millioner euro, og dette direktiv bliver nu spild af papir for 2,5 millioner euro.
BMF siger, at motorcykel-delen af direktivet står i diametral modsætning til den britiske regerings egen motorcykelstrategi, fordi man ikke gør noget for at forbedre færdselssikkerheden, og det fører til ringe overholdelse med mulige negative følger for sikkerheden. BMF's repræsentant for relationer med staten, Trevor Magnus, sagde, at dette er typisk for det manglende demokrati i EU, hvor borgerne behandles med foragt.
Jeg konkluderer, at hele forslaget bør smides i papirkurven og genbruges, men gør det venligst ikke til endnu en kold papirskulder.
Stanisław Jałowiecki
(PL) Hr. formand! Jeg mener, at det er vældig fint, at vi nærmer os afslutningen på vores arbejde med denne vigtige betænkning. Alle skridt i retning af at forbedre sikkerheden på vejene er værd at tage, og med dette direktiv indfører vi helt klart en international registreringsprocedure i alle tilfælde, hvor folks kørekort er blevet inddraget eller suspenderet.
Formålet er tydeligvis at afskaffe kørekortturismen. Der er imidlertid medlemsstaterne, der kommer til at bære hovedansvaret her. Det er dem, der først og fremmest skal forbedre deres systemer til registrering af personer, hvis kørekort er blevet inddraget midlertidigt eller permanent. Jeg håber, at dette direktiv vil tvinge medlemsstaterne til i første omgang at få styr på deres egne administrative procedurer. Dette er naturligvis tilfredsstillende, men ved denne skillevej er det svært ikke at udtrykke beklagelse over, at det fælles europæiske kørekort først træder i kraft om 25 år. Er det ikke temmelig paradoksalt, at en utroligt kompliceret lovgivning som Reach eller servicedirektivet bliver bindende næsten med det samme, mens et helt simpelt dokument som et kørekort først kan indføres fuldt ud i 2033? Til den tid har tingene måske udviklet sig sådan, at kørekort slet ikke er nødvendige og erstattet af andre ordninger, f.eks. elektroniske ordninger. Vi har måske endda et europæisk statsborgerskab til den tid, men ikke et europæisk kørekort.
Jeg kan godt forstå, at nogle medlemsstater ønsker at holde fast i deres traditioner, men i det mindste for mig ser dette ikke ud til at have noget med tradition at gøre. Der er snarere tale om en besættelse end om en tradition.
Gary Titley
(EN) Hr. formand! Min medarbejder opdagede for nylig en hjemmeside, som helt åbent reklamerer med, at hvis man har fået frakendt kørekortet i ét land, finder de et kørekort et andet sted mod et vist gebyr. Det er helt klart uacceptabelt i et moderne samfund, og det er ligeledes uacceptabelt, at mennesker, der begår alvorlige lovovertrædelser i et land, kan undgå straf i et andet land. Dette forslag vil efterhånden gradvis bringe denne situation til ophør, men jeg beklager, at det vil vare så længe, og jeg håber, at processen kan fremskyndes.
Dette forslag skaber enkelthed og gennemsigtighed og reducerer bureaukratiet, selv om jeg bemærker, at hr. Nattrass ikke gad blive for at høre denne bemærkning. Det er rent faktisk et centralt element i en bedre lovgivning. Det oprindelige forslag var langt mere bureaukratisk, og her i Parlamentet har vi gjort et godt stykke arbejde med at forenkle det. Det vil forbedre trafiksikkerheden og bekæmpe svig.
Jeg glæder mig især over noget, som ingen har nævnt endnu: betænkningens fokus på kørelærernes kompetencer. Vi er nødt til at hæve niveauet af oplæringen af nye bilister i hele Den Europæiske Union.
Jeg er ikke glad for forslagene om motorcykler: De er unødigt komplicerede, og der lægges ikke tilstrækkelig vægt på uddannelse i de tidligste faser samt kravene om obligatoriske prøver. Men jeg erkender, at der ikke er nogen reel støtte til dette i hverken Parlamentet eller Rådet, så jeg må erkende mit nederlag. I modsætning til nogle af de skrækhistorier, som mine kolleger har udbredt, er der meget lidt i dette forslag, der adskiller sig fra den eksisterende tradition og praksis i Det Forenede Kongerige.
Philip Bradbourn
(EN) Hr. formand! Først vil jeg gerne påpege over for Parlamentet, at jeg gennem hele lovgivningsprocessen har været tilhænger af et fælles format - og jeg understreger "format" - for kørekort over hele Europa. Dette vil opfylde målsætningen om, at politiet og de retshåndhævende myndigheder i alle medlemsstater vil få lettere ved at genkende førerbeviserne og føre til mindre svig, hvilket vi allerede har været inde på.
Dette kan imidlertid opnås uden alt det bureaukrati, der findes i disse forslag, og efter min mening er det nøglen til subsidiaritets- og proprotionalitetsprincippet om, at medlemsstaterne bevarer beføjelserne til at beslutte, hvordan deres borgere erhverver og beholder deres kørekort. De foranstaltninger, der nu foreslås, vil f.eks. fuldkommen ændre bevisbyrden, idet man kræver, at borgerne beviser, at de kan køre sikkert, i stedet for som nu, hvor staten skal bevise, at de ikke kan. Regelmæssig fornyelse, også såkaldte administrative fornyelser af førerbeviser, vil blot føre til større udgifter for indehaverne af førerbeviserne uden at forbedre trafiksikkerheden det fjerneste.
Jeg vil citere et eksempel vedrørende motorcykler. Disse foranstaltninger er dårligt gennemtænkt, overdrevet restriktive og vil ikke føre til forbedringer af trafiksikkerheden, idet man simpelthen gør det vanskeligere for motorcyklisterne at komme videre til kraftigere motorcykler. Dette er ikke en færdselssikkerhedsforanstaltning, det er intet mindre end et kynisk forsøg på at gøre livet sværere for dem, der bruger dette transportmiddel.
Desværre giver tiden mig ikke mulighed for at komme nærmere ind på alle de spørgsmål i direktivet, som jeg er imod, men der er ganske enkelt ingen merværdi i disse forslag. De er overregulerende, overbureaukratiske og unødvendige. Jeg opfordrer helt ærligt mine kolleger til at støtte mit ændringsforslag om at forkaste den fælles holdning i sin helhed.
Bogusław Liberadzki
(PL) Hr. formand! I modsætning til den foregående taler vil jeg gerne understrege, at det dokument, vi drøfter, om et fælles europæisk kørekort måske er det første dokument, der viser en europæisk identitet. Det er et vigtigt dokument, som vil give mig som europæer mulighed for at føle mig tryg. Jeg vil gerne udtrykke min beundring for hr. Grosch. Han har samlet tre grupper: pragmatikerne, traditionalisterne og ultra-traditionalisterne. Det har været grunden til forsinkelsen. Jeg vil personligt hælde mere til at indføre de nye kørekort inden for en kortere tidsramme, men her er der tale om en kompromisløsning. Lad os respektere den.
Noget vigtigt, som jeg gerne vil påpege, er, at den måde, man erhverver sit kørekort på, undervisningsmetoderne og prøvemetoderne er blevet mere harmoniserede. Dette vil sandsynligvis også føre til, at vores forskelligartede adfærd i trafikken bliver mere ensrettet. Der bliver flere rejser mellem medlemsstaterne. Dette er et meget vigtigt aspekt af den bedre færdselssikkerhed. En anden faktor er oprettelsen af en database. Jeg kan ikke se noget forkert ved at tage sit kørekort i udlandet. Det, der er forkert, er, når folk får et nyt kørekort i udlandet efter at have brudt loven og mistet kørekortet i deres eget land.
Generelt er jeg meget glad for at kunne stemme for dette forslag.
Luís Queiró
(PT) Hr. formand! Vi nærer tiltro til, at afstemningen i morgen vil bekræfte tidsrammen for denne lovgivningsproces om et europæisk kørekort. Jeg vil derfor først gerne takke hr. Grosch for hans store indsats. Han har ledet denne lange proces med dialog og effektivitet, så det er lykkedes at nå frem til et kompromis, der afspejler medlemsstaternes og EU-institutionernes synspunkter, men også fastholder en nødvendig sammenhæng på et område, der berører ca. to tredjedele af Europas voksne befolkning, som ordføreren så rigtigt har påpeget.
Min hovedbekymring var, at en god idé skulle lide skade ved overdreven lovgivning, uden at det ville gavne trafiksikkerheden. Den enighed, der er opnået om direktivets grundlæggende indhold, gør imidlertid, at vi kan se fremtiden optimistisk i møde.
I teksten synes alle de mål nået, der blev opstillet for den, idet der også tages hensyn til subsidiaritetsprincippet og den praksis, der legitimt har fæstnet sig i medlemsstaterne.
Med dette gode tiltag får de europæiske borgere klarere og mere ensartede regler, der fremmer bevægelighed og trafiksikkerhed, forebygger forfalskning og muliggør en mere effektiv indsats over for lovovertrædere. Det ny direktiv vil nå sine modtagere gennem et forhåbentlig simpelt og let forståeligt budskab, og jeg håber også, at borgerne vil tage imod det uden større vanskeligheder. Det må stå klart, at vores mål er at lette tilværelsen for borgerne og de forskellige aktører på området og samtidig fremme større sikkerhed på vejene.
Til slut vil jeg kommentere det omdiskuterede spørgsmål om gradvis adgang til motorcykler og krav om en mindstealder på 24 år for motorcykler med maksimal effekt uden forudgående praksis. Som gammel motorcyklist - ja, der er jeg - mener jeg, at alder ikke er det eneste kriterium på modenhed og ansvarlig adfærd på vejene, men ved siden af praksis er alder det eneste kriterium, som lovgivningen kan anvende. Pointen er, at der findes motorcykler på markedet, der kan komme op på en fart tæt på en formel 1. Disse køretøjer må ikke være inden for rækkevidde af unge på kun 18 år. Jeg ville i hvert fald ikke selv stille dem til rådighed for en søn på den alder. Jeg støtter derfor den løsning, der er fundet, for at beskytte de mest sårbare motorcyklister, som er de unge.
Inés Ayala Sender
(ES) Hr. formand! Jeg synes, at vi skal komme med en særlig tak til ordføreren, hr. Grosch, for denne julegave, som EU vil give 300.000 europæiske borgere. Det er rigtigt, at kommissær Barrot og hans tjenestegrene samt de stedfortrædende ordførere, som han har haft et fremragende samarbejde med, har hjulpet julemanden eller de hellige tre konger med denne tidlige julegave.
Tak, hr. Grosch. Tak, fordi De er kommet med et så vigtigt bidrag til færdselssikkerheden som bekæmpelse af svindel og handel med kørekort ved at forbedre kontrollen ved hjælp af onlinedatabaser.
For et turistland som mit var det vigtigt og presserende, ikke mindst nu, hvor man med anvendelsen af klip i kørekortet skaber en helt utilstedelig handel med nye kørekort på den anden side af grænsen eller på internettet, som hr. Titley netop har nævnt.
Hvad angår motorcykler, er der en indført en meget pædagogisk procedure med gradvis adgang, der vil hjælpe vores unge med at blive voksne, selv om nogle af dem tror, at de kan køre hurtigere.
Bestemmelserne om anhængere og autocampere vil være med til at forbedre kontrollen uden at øge byrderne.
Jeg takker Dem også, fordi der takket være dette instrument skabes en større synlighed og den frie bevægelighed for personer fremmes. Instrumentet bliver desuden meget nyttigt for erhvervschaufførerne.
Det er sandt, at vi synes, at fristerne er uendelige, men jeg er enig i ordførerens optimisme om, at ændringen vil ske hurtigere i praksis. Borgerne er næsten altid foran deres lovgivere.
Selv om ordføreren advarer om, at en periodisk og tvungen fornyelse af kørekortet ikke indebærer en obligatorisk genprøvning eller læge- eller synsundersøgelser for at sikre, at føreren er egnet, mener jeg, at det er et fremragende grundlag for at komme videre mod en fremtidig konsensus om dette nye aspekt i praksis.
På dette punkt er jeg også optimistisk, og jeg opfordrer derfor hr. Grosch til at arbejde videre med dette nye element.
Corien Wortmann-Kool
(EN) Hr. formand! Først vil jeg gerne lykønske hr. Grosch med et godt resultat. Ved forhandlingerne med Rådet lykkedes det ham at få mange punkter i Parlamentets holdning med i det endelige kompromis. Så ud over euroen - vores europæiske valuta - får vi et europæisk førerbevis. Det vil sætte en stopper for kørekortturismen: Hvis man får frataget førerbeviset i det ene land, kan man ikke få et nyt i et andet land. Det er også udmærket, at svindelen bliver begrænset, eftersom det er lykkedes os at opnå en begrænset gyldighedsperiode fra medlemsstaterne. Det er en skam for hr. Jarzembowski og andre tyske kolleger, men det er godt for trafiksikkerheden i Europa.
Et kompromis betyder altid, at man må give og tage. Det kunne have været mere retfærdigt over for motorcyklisterne, hvis de kunne få adgang til tunge motorcykler i en alder af 21 i stedet for 24. Man kan køre i en stor SUV eller en Ferrari, når man er bare 18 år, men i henhold til dette forslag, må man vente i seks år med at få direkte adgang til tunge motorcykler. Det er uforholdsmæssigt. Hvis Kommissæren virkelig ønsker at gøre noget for sikkerheden for motorcyklister, burde han forbedre forskningen på dette område og indføre foranstaltninger baseret på denne forskning. Det vil blive klart, at ud over god undervisning af køreskoleeleverne, må vi forbedre vores infrastruktur - med bedre autoværn f.eks. - for at forbedre sikkerheden for motorcyklister.
Endelig er jeg glad for indførelsen af ekstra muligheder for, at bilister med et kategori "B"kørekort må køre med tunge påhængskøretøjer. Derfor støtter jeg dette nye direktiv om et europæisk førerbevis helhjertet.
Proinsias De Rossa
(EN) Hr. formand! Jeg vil især gerne takke hr. Grosch og alle de øvrige medlemmer af Parlamentet, der har arbejdet med dette betydningsfulde stykke EU-lovgivning. Jeg vil støtte næsten hvad som helst, der kan forbedre sikkerheden på vores veje. Jeg kommer fra en medlemsstat - Irland - der har et af de højeste dødstal overhovedet, hvilket skaber stor bekymring hos alle vores borgere.
Det skyldes til dels, at vi ikke har en tilstrækkelig god uddannelse af nye bilister, og dels at så mange kører på vejene uden rigtige kørekort. Af de 2,5 millioner bilister på de irske veje har de 410.000 ikke noget kørekort - de kører med det, der kaldes midlertidige kørekort. Omkring 30.000 er ved deres femte midlertidige kørekort. De udgør helt klart en risiko for de øvrige trafikanter, så jeg appellerer til dem, der har forbehold over for dette direktiv, om at støtte det og støtte beskyttelsen af liv i trafikken.
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou
(EL) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg glæder mig også over den politiske og interinstitutionelle aftale, der er indgået om et spørgsmål, som har så stor betydning for trafiksikkerheden og retssikkerheden i Europa, for den frie bevægelighed, for gennemsigtigheden og for det indre markeds funktion. Jeg anser vores samlingsprocedure for at være en vigtig succes.
De omkring 110 kørekortsmodeller repræsenterer forskellige traditioner og forskellig praksis i den offentlige forvaltning i vores lande, og at kombinere en effektiv europæisk harmonisering med respekt for subsidiaritetsprincippet er en udfordring og vedvarende proces. Jeg tror således, at det resultat, der danner grundlag for en fælles model for et kørekort i form af et kreditkort, er meget vigtigt, ligesom det er vigtigt at sørge for, at de gamle kørekort udskiftes inden for et tilfredsstillende tidsrum, så de offentlige instanser kan foretage de økonomiske og administrative justeringer.
Dette tiltag suppleres af, og tilføres merværdi fra, behovet for fælles modeller for uddannelse og kontrol af kørelærere, og det vil naturligvis få endnu større merværdi, hvis det suppleres med den rette struktur, med færdselsskiltning og med enhver form for infrastruktur, som styrker sikkerheden, herunder vejkvaliteten.
Vi tror, at det europæiske kørekort bringer Europa meget nærmere borgerne, og det er en indsats, som vi ikke må tabe.
Dieter-Lebrecht Koch
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! At personlige papirer som f.eks. pas og id-kort skal udskiftes med jævne mellemrum, er for længst blevet en selvfølge, hvilket dog ikke gælder for kørekort. Selv om navnet er blevet ændret flere gange, og fotoet er over 40 år gammelt, er der stadig nogle, som kører rundt med deres gamle "papirlap". Indbyder dette ikke til lovovertrædelser og kørekortturisme? Er dette ikke ofte årsagen til ubehagelige situationer i forbindelse med trafikkontroller? Selv nummerpladerne på de motorkøretøjer, der er indregistreret i EU, har en genkendelsesværdi. De bidrager til, om end det kun er en lille smule, til udviklingen af en europæisk identitetsfølelse. De 110 gyldige kørekortstyper er derimod et udtryk for et europæisk kludetæppe. Er det virkelig det, som kritikerne ønsker? Det er nu endelig blevet tid til et fælles europæisk kørekort i kreditkortformat. Rådets fælles holdning afspejler i det væsentlige Parlamentets vilje og lover store fremskridt for trafiksikkerheden. For at den skal kunne gennemføres hurtigst muligt, bør vi vedtage den i morgen!
Ikke desto mindre forstår jeg ikke, hvorfor vi giver medlemsstaterne så lange overgangsperioder. Jeg opfordrer mit hjemland Tyskland til at foregå med et godt eksempel og reagere hurtigere af egen fri vilje. Hvis alle lande gør dette, vil den positive udvikling i forbindelse med kørekortdirektivet kunne blive effektiv inden for EU's tredje handlingsprogram, dvs. senest i 2010. Desværre er Rådets beslutninger ikke altid i overensstemmelse med Lissabon-strategien. På den måde sætter man unødvendigt vækst- og beskæftigelsespotentiale over styr, hvis værkstedspersonale godt må overføre 40 t tunge lastbiler til reparation, men ikke tomme busser. Og hvis et B-kørekort er tilstrækkeligt til at føre en personbil med anhænger eller en campingvogn op til 4,25 t under bestemte forhold, men ikke nok til at føre en let manøverbar autocamper, forstår jeg slet ikke logikken i dette. Det er en skam!
Jacques Barrot
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke Dem for denne givtige forhandling, som har bekræftet den meget brede opbakning, som nu er til gavn for det kompromis, som vores tre institutioner har forhandlet sig frem til. Jeg vil gerne lykønske Dem alle og navnlig hr. Grosch, Deres ordfører, med dette fremragende resultat.
Som svar på den håndfuld negative bemærkninger, der er blevet fremsat, vil jeg, ærede medlemmer, gerne påpege, at vi har en moralsk forpligtelse over for et vigtigt mål: at halvere antallet af trafikdræbte inden 2010. Derfor er det op til hver enkelt af Dem at overveje, hvilken del af ansvaret De har i denne forbindelse.
Sammen med medlemsstaterne har vi indført en overordnet metode, som i første række er baseret på køretøjernes kvalitet. Sammen med min kollega, hr. Verheugen, har vi udarbejdet en køreplan, som giver bilproducenterne mulighed for gradvis at indføre alle de systemer, der bidrager til at gøre køretøjerne sikrere. Det andet centrale element i vores metode er Kommissionens vedtagelse den 5. oktober 2006 af et forslag til direktiv om forvaltning af sikkerheden for vejinfrastruktur. Vi ønsker, at der tages større hensyn til sikkerheden lige fra udformningen til anlæggelsen af infrastruktur, og dette skal være til gavn for alle trafikanter, også motorcyklister.
Det tredje centrale aspekt er naturligvis den enkelte chaufførs personlige adfærd - og her yder det dokument, som De skal stemme om i morgen, efter min mening et vigtigt bidrag. I denne forbindelse vil jeg gerne endnu en gang, hr. formand, understrege, at Parlamentet virkelig er gået i brechen for de europæiske interesser i dette spørgsmål. Ved at fremlægge betydningsfulde planer og få dem vedtaget - f.eks. den gradvise udskiftning af gamle kørekort og indførelsen af betingelser for den gradvise adgang til visse kategorier af køretøjer - har Europa-Parlamentet tydeligt demonstreret noget, som er indlysende: dets ønske om at fremme europæernes interesser.
Der kom nogle bekymringer frem vedrørende motorcyklister, og motorcykelsikkerhed er af stor betydning for os. Trods forbedringer af færdselssikkerheden i almindelighed er motorcyklister den gruppe, der er udsat for størst risiko på vores veje, idet hver femte trafikdræbte på Den Europæiske Unions veje er en motorcyklist. Det er for at vende denne tendens, at vi i dette direktiv lægger vægt på, at adgangen til de kraftigste motorcykler skal ske gradvist. Mere erfaring, målrettet undervisning eller en hensigtsmæssig prøve vil gøre det muligt at begrænse antallet af dræbte. Dette er ikke et spørgsmål om bureaukrati. Tværtimod bliver tingene enklere. Det er imidlertid kun logisk, at motorcyklisterne skal have en vis grad af uddannelse. Det er vigtigt, at motorcyklisterne uddannes. Bilag 6 i direktivet drejer som om denne uddannelse, og det bliver muligt at ændre dette bilag, efterhånden som behovet ændrer sig.
Hr. formand, ærede medlemmer! Aftalen, som De stemmer om i morgen, udgør et vigtigt skridt i vores handlingsplan for færdselssikkerhed. I lyset af de næsten 40.000 mennesker, der fortsat dræbes på Den Europæiske Unions veje hver år, kan Parlamentet anses for at yde en meget værdifuld indsats, som utvivlsomt vil redde en del liv som følge af disse nye bestemmelser. Derfor vil jeg gerne rette en varm tak til Parlamentet og ordføreren for det fremragende arbejde, de har udført.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag kl. 11.00.
