Spørgetid (Kommissionen) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er spørgetiden (B7-0407/2011).
De følgende spørgsmål er rettet til Kommissionen.
Første del
Om: Kvalitetsfødevareordninger
I februar 2011 registrerede Kommissionen sit kvalitetsfødevarenavn nummer 1000. Det er imidlertid tydeligt, at antallet af ansøgninger om registrering under kvalitetsfødevareordningerne "den beskyttede geografiske betegnelse" (BGB), den beskyttede oprindelsesbetegnelse (BOB) og garanterede traditionelle specialiteter" (GTS) varierer betydeligt fra en medlemsstat til en anden. Hvad er efter Kommissionens opfattelse grunden til disse forskelle mellem medlemsstaterne? Kan Kommissionen kommentere den holdning, visse fødevareproducenter har givet udtryk for, om, at registreringsproceduren er lang og bureaukratisk og derfor virker afskrækkende på mulige ansøgere? Hvordan kan registreringsproceduren gøres mere brugervenlig?
Kan Kommissionen give nogen oplysninger om forbrugernes kendskab til kvalitetsfødevareordningerne? Hvordan kan forbrugernes genkendelse af BGB-, BOB- og GTS-mærkningen øges og gøres mere relevant for forbrugerne, navnlig i medlemsstater med få registrerede produkter?
László Andor
Da det europæiske system for beskyttede oprindelsesbetegnelser (BOB), beskyttede geografiske betegnelser (BGB) og garanterede traditionelle specialiteter (GTS) blev indført, fandtes der allerede tilsvarende systemer i nogle medlemsstater.
Begrebet geografiske betegnelser var således kendt, og navne var allerede registreret på nationalt niveau. Det forklarer, hvorfor der er mange registrerede navne i visse medlemsstater. Ikke desto mindre er der konstateret en stigende interesse for systemet i mange medlemsstater.
Proceduren for registrering af et navn varer almindeligvis adskillige år. Det skyldes, at ansøgergruppen skal udarbejde specifikationer og få dem godkendt på nationalt niveau og derefter af Kommissionen. Det enkelte dokument med sammenfatning af specifikationerne for geografiske betegnelser eller selve specifikationerne for traditionelle specialiteter offentliggøres derefter i EU-Tidende, således at man kan gøre indsigelse.
Indsigelsesfristen er på seks måneder. Hvis ingen gør indsigelse, kan navnet registreres. Hvis der gøres indsigelse, har de interesserede parter seks måneder til at nå til enighed. Hvis man ikke når til enighed, træffer Kommissionen en beslutning, som det stående udvalg stemmer om. Denne procedure er forklaringen på den tid, en registrering tager. Når et navn først er registreret, nyder det til gengæld godt af en stærk beskyttelse, international anerkendelse og kommunikationsværktøjer, herunder navnlig brugen af logoet.
Kommissionen er klar over behovet for at gøre registreringsprocedurerne hurtigere. Der er stillet forslag til dette formål i sammenhæng med kvalitetspakken, herunder om at nedbringe den tid, Kommissionen har til at gennemgå modtagne ansøgninger, til seks måneder og indsigelsesfristen til to måneder.
Kendskabet til systemet varierer meget fra land til land og afhænger ofte af antallet af registrerede navne i landet. Kommissionen stiller midler til rådighed for aktørerne til fremme af kvalitetsprodukter for at højne forbrugernes kendskab til systemet.
Jim Higgins
Jeg takker Kommissionen for dens svar. Jeg mener, det er prisværdigt at mærke fødevarer. Men kommissæren har sat fingeren på det i forbindelse med en række spørgsmål. For det første at der er nogle uensartede standarder. For det andet at det tager lang tid, fra en ansøgning indsendes, til registrering finder sted. Om noget er dette så absolut et eksempel på EU-bureaukratiet.
I mit land tager det landbrugsministeriet fem år fra det tidspunkt, hvor man faktisk indsender en ansøgning, til man er registreret. På grund af krisen i Tyskland har vi brug for mere fødevaremærkning og flere standarder. Vi har brug for mere kvalitetskontrol. Så jeg henstiller indtrængende til Kommissionen om at indføre en meget strammere tidsramme.
Barbara Matera
(IT) Hr. formand! Jeg fortsætter drøftelsen af kvalitetsfødevarer.
I de sidste to uger har Italien lidt økonomiske tab på 20 mio. EUR på grund af ikkesolgte grøntsager - især agurker - som følge af EHEC-bakterien. Det har været nævnt, at tabet som følge af suspensionen af russisk import alene var på 4,4 mio. EUR.
Hele frugt- og grøntsagssektoren er i knæ. Jeg spørger derfor Kommissionen, hvad den agter at gøre for at komme frugt- og grøntsagsmarkedet til undsætning, og hvilke yderligere skridt den agter at tage for at undgå udbredelse af upålidelige oplysninger om oprindelsen af EHEC-bakterien, idet de rammer hele frugt- og grøntsagssektoren og skaber panik i hele befolkninger. Vi taler om kvalitetsfødevarer!
László Andor
Mit svar på det første spørgsmål er, at Kommissionen er klar over, at det er nødvendigt at gøre lovgivningsprocedurerne hurtigere. Der er stillet forslag til dette formål i sammenhæng med kvalitetspakken, hvilket jeg refererede til i mit første svar.
Kommissionen har bl.a. foreslået at nedbringe den tid, den har til at gennemgå de ansøgninger, den modtager, til seks måneder og også at nedbringe indsigelsesfristen til to måneder. Hvis Parlamentet og Rådet beslutter at vedtage Kommissionens forslag, vil der for de fleste ansøgningers vedkommende blive tale om en afkortning på næsten et år - eller i hvert fald 10 måneder.
Hvad det andet spørgsmål angår, holdt sundhedsministrene et møde i går, hvor emnet blev behandlet. Vi følger op på det senere hen, samtidig med at vi tager dagens ekstraordinære møde mellem landbrugsministrene i betragtning. Jeg kan ikke give flere oplysninger på nuværende tidspunkt, men vi følger afgjort op på det.
Marian Harkin
(EN) Jeg skal gøre det meget kort. Jeg beder kommissæren undskylde, at jeg ikke kom tids nok til at høre hans svar i begyndelsen. Mit spørgsmål drejer sig om, at producenter i mange lande ikke ved så meget om ordningerne, og i nogle lande endda meget lidt. Tager Kommissionen skridt til at forsøge at øge kendskabet, ikke blot blandt forbrugerne, men blandt producenterne?
László Andor
Kendskabet til systemet varierer meget fra land til land, og antallet af registrerede navne i et givet land varierer også. Der er EU-midler til rådighed for aktørerne til fremme af kvalitetsprodukter, og mere end 19 mio. EUR var afsat til 15 forbrugsfremmende programmer mellem 2006 og 2010.
Desuden ønsker Kommissionen igen at undersøge politikken for fremme af landbrugsprodukter, og der er planlagt en grønbog til sommer. Det vil give mulighed for at drøfte målsætningerne for denne politik endnu en gang og undersøge de forventninger, der er med hensyn til fremme af produkter, produktkvalitet og udbredelse af informationer i den forbindelse.
Om: Ungdomsarbejdsløshed
Den økonomiske krise har haft katastrofale konsekvenser for beskæftigelsessituationen for unge akademikere. I november nåede ungdomsarbejdsløsheden op på 21 % i hele EU.
Kun i tre medlemsstater ligger ungdomsarbejdsløsheden på under 10 %, nemlig i Tyskland, Nederlandene og Østrig. I de øvrige medlemsstater er den dramatisk. I de baltiske lande, Irland, Grækenland og Slovakiet ligger arbejdsløsheden blandt unge på 30 % eller mere og i Spanien på mere end 40 %.
Hvad agter Kommissionen at foretage for at forhindre en massiv udvandring af unge mennesker fra Europa?
Hvordan har Kommissionen til hensigt at kopiere bedste praksis i Tyskland, Nederlandene og Østrig i resten af EU?
László Andor
Den høje arbejdsløshed blandt unge mennesker er et af Kommissionens højest prioriterede områder og noget af det, jeg personligt bekymrer mig allermest om. Det kunne tænkes, at manglen på job kunne skabe en udvandring af unge fra Europa, men langt de fleste unge, som flytter til et andet land for at finde arbejde, vil sandsynligvis vælge at flytte til en anden medlemsstat. Derfor er det så vigtigt at fremme den frie bevægelighed for arbejdstagere inden for Unionen.
Det er en løsning i regioner, hvor ungdomsarbejdsløsheden er høj, idet der er mangel på arbejdskraft i visse sektorer i nogle medlemsstater, hvilket fremgår klart af Kommissionens nye kvartalsmæssige overvågning af ledige stillinger. Fremme af mobiliteten blandt unge mennesker inden for EU er et af målene for Europa 2020's flagskibsinitiativ, Unge i bevægelse. Heri skitseres en lang række foranstaltninger til nedbringelse af den aktuelle høje ungdomsarbejdsløshed.
Lad mig give Dem et par eksempler. Unges mobilitet på arbejdsmarkedet vil især blive fremmet via en ny jobmobilitetsordning i EU, Dit første EURES-job, som blev igangsat med støtte fra Parlamentet og Rådet. Dets formål er at hjælpe unge med at finde et job på det europæiske arbejdsmarked og arbejdsgivere med at rekruttere unge mobile jobsøgende i Europa.
Med Dit første EURES-job kan man få vejledning og støtte til jobsøgning og rekruttering samt få økonomisk støtte, som i gennemsnit beløber sig til 1 000 EUR til mere end 2 000 unge jobsøgende og virksomheder, der er villige til at rekruttere unge jobsøgende i EU.
Kommissionen tilskynder også medlemsstaterne til at indføre en ungdomsgaranti for at sikre, at alle unge mennesker er i gang med en videregående uddannelse, anden uddannelse eller er i job inden fire måneder efter endt skolegang. Som spørgeren med rette påpeger, er ungdomsarbejdsløsheden relativt lav i Tyskland, Østrig og Nederlandene. Det skyldes i hvert fald delvis den omfattende erhvervsrettede uddannelse og uddannelsessystemerne i disse medlemsstater, som fremmer unge menneskers integration på arbejdsmarkedet.
Kommunikéet fra Brugge fra december 2010 om et styrket europæisk samarbejde om erhvervsrettet uddannelse for perioden 2011-2020 er et vigtigt resultat i EU på dette område. Det skitserer målsætningerne og klarlægger de tiltag, der er nødvendige for at forbedre kvaliteten af de erhvervsrettede uddannelser og gøre dem mere tilgængelige og relevante i forhold til arbejdsmarkedets behov.
Herudover vil jeg gerne fremhæve kampagnen Unge i arbejde, som blev lanceret i Budapest den 29. april. Unge i arbejde har til formål at skabe kontakter mellem små og mellemstore virksomheder og unge jobsøgende og vil formidle information og støtte som inspiration til unge til at igangsætte egne virksomheder. Der er planlagt mere end 30 begivenheder fra nu og til udgangen af 2012, hvor kampagnen slutter.
Jeg håber, at medlemsstaterne vil følge op på de veje og initiativer, jeg har omtalt, med effektiv handling.
Jim Higgins
(EN) Tallene er uhyggelige, nemlig 30 % for de baltiske stater, Irland, Grækenland og Slovakiet, 40 % for Spanien, og i Deres eget land har over én million mennesker under 25 ikke udsigt til et arbejde, hr. formand. I Italien siger 76 % af de unge, at de vil emigrere. Jeg ville ønske, jeg kunne tro på, at unges mobilitet i Europa er svaret, men de fleste lande i Europa, undtagen de tre, De nævnte, har arbejdsløshedsproblemer, hr. kommissær.
Det, vi virkelig har brug for, er at fokusere på den kendsgerning, at Europa har en aldrende befolkning. Vi har ikke råd til denne hjerneflugt. Det drejer sig om højtuddannede og højt motiverede unge mennesker, og vi har brug for at holde på dem og indføre den slags opfindsomme ordninger, som De allerede har nævnt findes i de tre medlemsstater, Tyskland, Nederlandene og Østrig. Jeg bifalder, at Kommissionen anbefaler medlemsstaterne initiativer. Jeg mener dog, at der i nogle medlemsstater er brug for nogen økonomisk bistand for at uddanne mennesker og holde dem hjemme, for jeg tror, at de snarere vil søge ind på jobmarkederne i Australien og andre lande langt borte end på jobmarkederne i EU.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Mit spørgsmål til kommissæren er af en lidt anden karakter. Kommissæren talte om forskellige foranstaltninger, der skal nedbringe arbejdsløsheden, men sagde ikke ét eneste ord om, at det kunne være en vigtig og mere effektiv metode, hvis medlemsstaterne blev enige om en fælles anerkendelse af kvalifikationer, der er opnået i andre medlemsstater. Unge mennesker søger i dag ofte arbejde i andre lande, hvor de skal bestå eksaminer, som svarer til dem, de allerede har taget. Hvad skal der ske i dette spørgsmål?
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Den høje arbejdsløshed betyder, at medlemsstaternes investeringer i unge menneskers uddannelse går til spilde i en tid, hvor de sidstnævnte følger sig tvunget til at emigrere til lande uden for EU. Eftersom skolefrafaldet er kommet op på 16 % og endog 40 % i Portugal, vil jeg gerne spørge Dem, hvordan ungdomsarbejdsløsheden vil se ud om 15-20 år, og hvilke foranstaltninger De vil træffe for at sikre, at dette ikke sker, hr. kommissær?
László Andor
I mit svar fremhævede jeg de foranstaltninger, der allerede er skitseret i Europa 2020, og de er allerede på vej til at blive udført i praksis i flere medlemsstater via effektive kommissionsprogrammer.
Det er også rigtigt, at dette i højere grad er et horisontalt spørgsmål for Kommissionen, og andre EU-initiativer indeholder meget relevante forslag som f.eks. de landespecifikke anbefalinger, som vi netop har offentliggjort i dag, samt meget vigtige henvisninger til behovet for at reformere uddannelsespolitikkerne og forbedre uddannelsessystemerne i forskellige medlemsstater for at skabe bedre overensstemmelse mellem indholdet i uddannelserne og arbejdsmarkedets behov.
Dette kan bidrage til kvalitativt at forbedre beskæftigelsesmulighederne for unge mennesker i en række medlemsstater, herunder Spanien og andre stater, hvor situationen er vanskeligst, og hvor en reform af uddannelsessystemet enten er blevet forsinket eller ignoreret i den seneste periode.
Det er også vigtigt at fremhæve akten for det indre marked, der sammen med andre initiativer har til formål at fremme anerkendelse af kvalifikationer og eksamens- og afgangsbeviser, således at det europæiske arbejdsmarked gøres mere gennemsigtigt og mere effektivt med fokus på mulighederne og flere af dem end førhen.
Ligeledes er det vigtigt at understrege, at mange tiltag støttes af EU's økonomiske instrumenter, i denne sammenhæng navnlig Den Europæiske Socialfond, men jeg bør også nævne den nye mikrofinansieringsfacilitet, som stiller programmer til rådighed og for sidstnævntes vedkommende muligheder for iværksætteri og selvstændig virksomhed. Jeg mener, at disse dimensioner også skal afspejles i det kommende MFF-forslag. Jeg har tillid til, at Parlamentet vil bakke op om dette område inden for MFF.
Om: Migration og Schengen
Krisen i Nordafrika truer princippet om fri bevægelighed i Schengenområdet, som det fremgår af drøftelserne mellem Italien og Frankrig om indvandrerstrømmene fra hovedsagelig Tunesien og genindførelse af grænsekontrollen og af de officielle franske udtalelser om behovet for at tage visse af Schengenvilkårene op til revision.
Hvad agter Kommissionen at gøre for at forhindre, at der sættes spørgsmålstegn ved den frie bevægelighed inden for Schengenområdet, som er en af hjørnestenene i den europæiske integration?
Indførelsen af Schengenområdet har lagt ansvaret for kontrollen ved EU's ydre grænser over på et begrænset antal medlemsstater. Hvordan vil Kommissionen overtale medlemsstaterne til at udvise større og mere ægte solidaritet i forbindelse med masseindvandring og opgive deres åbenlyst manglende vilje til at tage ansvar og sikre en retfærdig byrdefordeling?
Cecilia Malmström
Hr. Papanikolaous spørgsmål handler i lighed med senere spørgsmål om de forskellige vinkler og perspektiver ved Schengen, indvandringskrisen og presset på Schengen. Jeg vil først svare hr. Papanikolaou.
Tidligere i dag drøftede vi hr. Coelhos betænkning og nødvendigheden af at sikre Schengen som et af EU's smukkeste resultater. Retten til fri bevægelighed er netop en meget væsentlig virkeliggørelse af det europæiske projekt. Turister foretager årligt mere end 1,25 mia. rejser hen over grænserne i EU. Den frie bevægelighed er også et stort løft og til gavn for det indre marked, så at sikre dette resultat er særdeles vigtigt for Kommissionen og et af de områder, der for mig personligt har størst prioritet.
Lad mig igen understrege, at Kommissionens holdning er at styrke Schengen, forbedre evalueringen - sådan som vi foreslog det allerede før jul - tydeliggøre reglerne, klarlægge redskaberne, bistå medlemsstater i nød og eventuelt indføre en mekanisme, som kan tilvejebringe en koordineret, fællesskabsbaseret indsats i tilfælde af ekstraordinære situationer, som f.eks. når en medlemsstat ikke formår at kontrollere sine indre grænser.
Kommissionens hovedmålsætning er at indtage en forebyggende holdning. De foreslåede ændringer til styrkelse af overvågningsmekanismen, hvis formål er opretholdelse af den gensidige tillid mellem medlemsstaterne og af deres evne til effektivt at bruge dens foranstaltninger, vil gøre det muligt at opretholde et område uden grænser.
Dette vil ske via flere besøg på stedet for at tjekke anvendelsen af Schengenreglerne i forhold til medlemsstater. Disse kontroller kunne medføre anbefalinger til medlemsstaterne om øjeblikkelige tiltag og tidsfrister for disses gennemførelse. En øget tillid mellem medlemsstaterne vil også betyde, at medlemsstaterne i mindre grad vil gribe til unilaterale initiativer til midlertidigt at genindføre indre grænser eller til at intensivere politikontroller i områder op til en indre grænse.
Schengens ånd er en tillidens og solidaritetens ånd. Det er vigtigt, at EU viser konkret solidaritet med de medlemsstater, der er mest berørt af de store indvandrerstrømme og mennesker, der har brug for international beskyttelse. Denne solidaritet kan antage forskellige former, f.eks. ved at hjælpe der, hvor den ydre grænse er under pres. Her spiller Frontex en afgørende rolle, og ved den nylige indsætning af det hurtige grænseindsatshold ved den græsk-tyrkiske grænse og den fælles flådeoperation Hermes har vi vist, at medlemsstater er parate til at hjælpe andre medlemsstater.
Vi skal også støtte op om et dagligt samarbejde mellem nationale myndigheder om grænseovervågning. Det er formålet med det europæiske grænseovervågningssystem (EUROSUR), som er blevet gradvist udviklet siden 2008. Kommissionen vil fremsætte et lovforslag om dette system i løbet af året.
Vi kan også vise solidaritet ved at vise økonomisk solidaritet. I år er der et rammeprogram, der tager højde for forvaltning af indvandrerstrømme. Vi har en finansiel mekanisme til forbedring af forvaltningen af disse strømme på EU-niveau og til styrkelse af solidariteten mellem medlemsstaterne. Der forestår selvfølgelig en længere høringsproces, og der er budgetmæssige begrænsninger, men De kan være forvisset om, at jeg vil sikre, at der stadig er penge fra disse midler også fremover.
De medlemsstater, der er mest udsat for indvandringspres og ligger ved EU's ydre grænser, skal have passende økonomisk kompensation for de opgaver, de udfører på Schengenområdets vegne som helhed - ved en retfærdig byrdefordeling for at støtte de medlemsstater, der er berørt af store tilstrømninger af personer, der har behov for international beskyttelse.
Det må stå klart, at enhver beslutning om omplacering af ulovlige indvandrere og modtagere af international beskyttelse afhænger af Rådet og medlemsstaternes imødekommenhed. Medlemsstaterne har endnu ikke udtrykt nogen generel støtte til en sådan holdning, dog med én bemærkelsesværdig undtagelse, nemlig pilotprojektet om omplacering til andre medlemsstater af personer, som har modtaget international beskyttelse på Malta. For at kunne følge betimeligt op herpå organiserede jeg en donorkonference for en måned siden. Det glæder mig at kunne fortælle, at der blev skaffet mere end 300 pladser fra medlemsstater og associerede lande. Der vil forhåbentlig blive tilbudt flere fremover. Det er et udtryk for konkret solidaritet. Jeg vil gerne takke disse lande, og jeg håber, at de også kan bidrage i fremtiden.
Georgios Papanikolaou
(EL) Mange tak, fru kommissær. Jeg er helt enig med Dem, og det tror jeg også, Parlamentet er. Så meget stod også klart under forhandlingen om Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse. Samtidig er der dog, som De naturligvis ved, problemer med enigheden i Rådet om spørgsmålet om Bulgarien og Rumænien.
De talte om tillid. Ja, vi ønsker at blive ved med at opbygge tillid. Accepterer man i Danmark, med den beslutning, landet har truffet, denne udtalelse fra Deres side?
De kommenterede også spørgsmålet om den nye mekanisme. I lyset af topmødet, styrker denne forhandling om mekanismen så opfattelsen af tillid - jeg erindrer, at der i artikel 23 i Schengengrænsekodeksen tages højde for en mekanisme til anvendelse i ekstraordinære situationer - eller forårsager den måske i sidste ende nye bekymringer i medlemsstaterne og i alle stater i Schengenområdet?
Giovanni La Via
(IT) Inden udgangen af næste måned skal Kommissionen udarbejde forslaget til den nye flerårige finansielle ramme for perioden fra 2014 til 2020, fru kommissær.
Ud over FRONTEX, som De allerede har nævnt, hvilke tiltag har Kommissionen til hensigt at finansiere for at støtte de medlemsstater, som er blevet værst ramt af asylansøgninger, og frem for alt for at forhindre en fremtidig intensivering af tilstrømningen af økonomiske indvandrere? Med andre ord, hvilke tiltag agter den at finansiere via naboskabspolitikken i Middelhavsområdet for at forhindre en udbredt indvandring i de kommende måneder og år?
Cecilia Malmström
Man kan aldrig forlange tillid, den skal man gøre sig fortjent til. Vi kan kun forsøge at forbedre tilliden mellem medlemsstaterne ved at have en stærkere forvaltning af Schengen og sikre, at vi vurderer, ikke ved hjælp af det peer review-system, vi har vi dag, men ved hjælp af en uafhængig mekanisme på et europæisk, kommunitaristisk grundlag og med inddragelse af EU, så problemerne eller svaghederne i Schengensystemet kan klarlægges på et meget tidligt tidspunkt. Vi skal også sikre, at vi har de nødvendige redskaber til rådighed, så vi øjeblikkelig kan komme medlemsstater til undsætning, når de har problemer. Forhåbentlig vil det kunne øge tilliden.
Som svar til det andet medlem forhandler vi øjeblikket om rammerne, så jeg kan ikke give Dem nogen tal. Som nu søger vi dog at øge Frontex' uafhængighed og ressourcer. Vi søger også at lette medlemsstaternes adgang til migrationsmidler via forenkling, når det handler om grænser, asyl, integration osv.
Vi er naturligvis nødt til at skelne mellem ulovlige indvandrere og indvandrere, der har brug for international beskyttelse. Som De ved, forhandler Rådet og Parlamentet nu om at få genbosættelsesprogrammet på plads, og det er også et område, hvor Kommissionen kunne se på mulighederne for at finansiere en hel del af det. Hvad angår vores umiddelbare naboskab ved Middelhavet, i mobilitetspartnerskaberne, så søger vi at inkludere alle faktorer ved ulovligt asyl, lovligt asyl og internationalt beskyttelsesasyl under migration.
Alt dette kræver stor politisk vilje og nogle ekstra ressourcer, og jeg vil gøre mit bedste for at kæmpe for at sikre, at der er ressourcer til rådighed på mit ansvarsområde.
Anden del
Om: Visumordning for Kosovo
Hvor langt er man efter Kommissionens opfattelse på nuværende tidspunkt nået i bestræbelserne på at ophæve visumpligten for Kosovo (indførelse af en mere lempelig visumordning), og hvordan ser tidsplanen i denne presserende sag ud?
Cecilia Malmström
Kommissionen overvåger aktuelt og konstant alle de foranstaltninger, myndighederne i Kosovo træffer for at opfylde betingelserne for at igangsætte dialogen om en visumliberalisering. Vi har hele tiden sagt, at der stadig er to væsentlige spørgsmål, der skal løses, før en sådan dialog kan indledes, nemlig en fornuftig tilbagetagelse og reintegrationspolitikker, der overholder EU-standarderne.
Gennemførelse af loven om tilbagetagelse og af de bilaterale tilbagetagelsesaftaler med EU-medlemsstaterne skal fortsættes på en god måde. Der har været to vurderingsmissioner i Kosovo, i juni og december sidste år, der skulle vurdere status i Kosovo for integrationsprocessen. Missionerne har vist, at der er sket mange fremskridt, men at der stadig er ting, der skal gøres, og vi er i dialog med regeringen i Kosovo for at bistå dem med at gøre disse sidste ting. Der skal også ske fremskridt på kommunalt niveau.
Vi modtager regelmæssigt opdateringer fra Kosovo, og jeg mødes også med de ansvarlige ministre. Når alle disse faktorer er på plads, er vi klar til at sende en ny mission dertil for at se, hvilke foranstaltninger der kan træffes for at indlede en dialog om visumliberalisering. Vi er der ikke endnu, men der sker mange fremskridt i Kosovo, og vi arbejder meget tæt sammen med regeringen for at støtte dem og hjælpe dem til at skabe fremskridt.
Bernd Posselt
(DE) Mange tak for et meget fint svar, fru kommissær. Jeg vil blot gerne spørge, om De tror, det er muligt, at missionen kan nå at komme til Kosovo i år, eller om det er noget, De faktisk ikke kan bedømme? Ville det ikke være væsentligt, om et land, der er så lille, og som vi øser penge i og bruger kræfter på at støtte, også kunne give sine unge mennesker mulighed for virkelig at komme til at lære Europa at kende? Det virker absolut fuldstændig imod hensigten at "fængsle" befolkningen dér. Jeg ved, at De er enig i idéen om at åbne grænserne, men finder De det realistisk, at denne mission måske kunne nå at finde sted under det polske formandskab?
Cecilia Malmström
Jeg deler fuldt ud Deres ambition om at gøre alt for at undgå, at Kosovo bliver en isoleret lille ø i denne region, hvor vi forsøger at fjerne visumbarriererne én efter én, hr. Posselt. Vi vil absolut ikke opgive Kosovo. Valget af tidspunkt er i høj grad op til Kosovos regering. Vi samarbejder med kosovarerne, og lige så snart de meddeler os, at de har gjort alt, hvad vi har bedt dem gøre, kan de komme til os, og så sender vi den mission. Det er i høj grad op til dem, men vi har ingen tidsfrister. Vi kan komme, når som helst de kalder, og når som helst der er sket rimelige fremskridt.
Om: Bekæmpelse af kriminelles internetanvendelse
Den hurtige udvikling af teknologien og især af internettet gør det stadig vanskeligere at trænge ind i forbryderorganisationer. Kriminelle anvender nu internettet til at kommunikere i stedet for mobiltelefoner, som har været den foretrukne måde indtil for nylig.
Hvordan agter Kommissionen at hindre forbryderbander over hele Europa i at anvende internettet?
Cecilia Malmström
Internetkriminalitet er ganske rigtigt en voksende trussel. Den bliver mere og mere mobil, og ifølge en trusselsanalyse for nylig involveres den organiserede kriminalitet i stigende grad i kriminelle aktiviteter på internettet. Så Kommissionen har iværksat flere aktiviteter på området for at forbedre den generelle internetsikkerhed og forhindre og tackle it-kriminalitet.
Hvad politikker angår, er der fastlagt specifikke målsætninger og køreplaner i nyligt udsendte politiske retningslinjer. Vi har den europæiske digitale dagsorden og strategien for den indre sikkerhed i EU. I denne strategi er it-kriminalitet klart fastlagt som et af de prioriteringsområder, vi skal arbejde på fremover.
Sidste år fremsatte vi også to lovforslag, nemlig et i marts, et direktiv om onlineudnyttelse af børn, som blev vedtaget af Kommissionen, og jeg ved, at der nu forhandles om det, samt et direktivforslag om angreb på informationssystemer. Det var i september sidste år, og det forhandles der også om mellem Dem og Rådet, og jeg ved, at der er sket store fremskridt her.
Hensigten hermed er selvfølgelig at vedtage en EU-lovgivning i lyset af trusler på internettet i den seneste tid. Vi har navnlig indføjet straffebestemmelser for brug af værktøjer som f.eks. ondsindede koder, der bruges til at skabe såkaldte botnet, som er blevet anvendt af kriminelle.
Det er også særdeles vigtigt med et internationalt samarbejde til bekæmpelse af it-kriminalitet, og derfor har vi kontakt med internationale partnere om disse spørgsmål. Vi har arbejdsgruppen mellem EU og USA, som blev oprettet i november sidste år, og her har vi haft en række forskellige ekspertmøder. Vi vil rapportere om udviklingen på det næste topmøde mellem EU og USA i november i år. Vi har også planer om at oprette et cybercenter, hvor vi på EU-niveau kunne koordinere den indsats, der gøres i de forskellige medlemsstater.
It-kriminaliteten er direkte påvirket af de hurtige teknologiske fremskridt med hurtig udvikling af nye forretningsmodeller, men den påvirkes også af mulighederne for lovhåndhævelse og det generelle samfunds evne til at finde sig til rette med så flydende miljøer som internettet. It-kriminalitet er ved at være en almindeligt forekommende kriminalitet. Det er af den grund, vi er nødt til sammen at få tjek på vores systemer og dele viden for at tackle dette problem. Hvis der er grund til at tro, at organiserede, kriminelle grupper står bag flere og flere tilfælde af it-kriminalitet, bør man anvende de samme undersøgelsesforanstaltninger som ved efterforskning og retsforfølgelse af organiseret offlinekriminalitet, naturligvis samtidig med en forbedret koordinationsmekanisme.
Endelig blev Rådets konvention om it-kriminalitet, Budapestkonventionen, vedtaget for 10 år siden. 10 år senere er det ikke alle medlemsstater, der har underskrevet og ratificeret denne konvention. Vi skubber på, alt hvad vi kan, for at få en ratifikation inden årets udgang, 10årsjubilæet, da det ville være en vigtig forpligtelse fra alle medlemsstaters side til at bekæmpe disse forbrydelser.
Gay Mitchell
(EN) Tak for Deres svar, fru kommissær. Jeg forstår, at der er folk, der praler og bedriver såkaldt kriminel aktivitet på internettet, og at bandeaktiviteter omfatter narkohandel, menneskehandel, prostitution, våbenhandel, indsmugling af illegale indvandrere hen over grænserne, selv mord, tyveri, svindel, væbnede røverier med meget mere. Det sker alt sammen på Facebook, idet man bruger systemet, og man praler af det. Det må da være muligt for Europol og serviceudbyderne at identificere nogle af disse personer, måske endda under koordinering af Kommissionen. Jo mere de føler, at de er urørlige, jo flere kommer der af dem.
Jeg vil gerne bede kommissæren om at overveje at træffe særlige foranstaltninger til at koordinere en indsats mod det, nogle af disse personer foretager sig på internettet.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) I de seneste år er antallet, omfanget og intensiteten af it-angreb taget til. Ofrene er almindelige borgere og virksomheder og endog offentlige, lokale, nationale eller EU-institutioner. EU er nødt til at forbedre sin strategi til bekæmpelse af it-kriminalitet. Jeg vil gerne spørge Dem, hvilke foranstaltninger Kommissionen agter at træffe for at forstærke sin lederrolle med hensyn til at garantere it-sikkerheden, ud over lovrammer og en udvidelse af ENISA's mandat?
Cecilia Malmström
Det er ganske rigtigt, at almindelige forbrydelser nu også udføres på internettet, fordi det er et nyttigt værktøj, men der er også nye former for forbrydelse, som gøres nemmere på grund af internettet, som f.eks. identitetstyveri eller plyndring af bankkonti eller lignende.
De kan være forvisset om, at vi følger dette meget tæt. For kort tid siden foretog Europol nogle ganske bemærkelsesværdige angreb på nogle af disse bander, hvor man afslørede europæiske bander, som arbejder på tværs af grænserne, og som er involveret i bl.a. børneporno, men også menneskehandel og narko, så der er mange eksperter i Europol, der arbejder med dette.
Selvfølgelig skal vi gøre mere. Vi skal skabe forbindelse mellem alle beredskabscentre i EU, så vi kan dele statistikker og oplysninger og også samarbejde mere med private virksomheder for at finde frem til løsninger herpå i en vis udstrækning. Vi har også planer om at oprette et cybercenter på EU-niveau inden 2013 til koordinering af dette arbejde, og vi er i øjeblikket i gang med at udføre en forundersøgelse. Centret skal fungere som et beredskabscenter og understøtte de nationale cybercentre, der allerede findes. Vi følger dette meget nøje, og Europol og de nationale myndigheder gør deres yderste i forsøget på at bekæmpe denne stigende kriminalitet.
Om: Schengenevalueringer og en eventuel suspensionsmekanisme
Der er fare for, at Kommissionens forslag om forvaltning af Schengenområdet opfattes, som om der lægges større vægt på en europæisk procedure end på et europæisk indhold. Kommissionen foreslår en dominerende førerrolle til sig selv i en revideret Schengen-evalueringsproces, og Parlamentet foreslår dette ændret, således at der kan opnås balance mellem den rolle, der spilles af henholdsvis europæiske og nationale eksperter. I forbindelse med suspension af Schengenreglerne foreslår Kommissionen en EU-mekanisme i stedet for en afgørelse fra medlemsstatens side, men dette er i vidt omfang blevet (mis)fortolket, som om det betyder, at det i praksis faktisk vil blive lettere at genindføre de indre grænser. Da det meget vel kan blive politisk alt for kompliceret at gennemføre en EU-metode for både evalueringer og suspension, hvor værdifuldt det end måtte være, ville det så ikke være bedre at prioritere det europæiske indhold ved om fornødent at iværksætte traktatbrudsprocedurer mod medlemsstater, der overtræder Schengenreglerne?
Om: Gennemførelse af Schengenaftalen
Indførelsen af Schengenområdet uden indre grænser og EU-borgernes frie bevægelighed udgør et af EU's grundlæggende principper og en af søjlerne i den europæiske konstruktion. Genetableringen af kontrollen ved EU's indre grænser vil ikke løse problemet med immigration. Der er tale om en foranstaltning, der vil komplicere EU-borgernes liv og genoplive nationalismen.
Kan Kommissionen i betragtning af formanden for Europa-Parlamentets udtalelse om, at den frie bevægelighed måske er det aspekt af EU, som europæerne sætter størst pris på, besvare følgende spørgsmål: Hvilken holdning vil den indtage over for Danmark efter dette lands seneste beslutning om at genetablere grænsekontrollen? Agter den at vedtage andre foranstaltninger med henblik på at styrke EU's ydre grænser? Har den til hensigt at tilskynde til en revision af princippet om enekompetence hos den medlemsstat, i hvilken den første ulovlige indrejse er konstateret?
Cecilia Malmström
Jeg vil besvare begge spørgsmål under ét, fordi de er næsten identiske. De omhandler udfordringen ved at opretholde og videreudvikle Schengen i lyset af indvandringskrisen. Jeg berørte det kort i mit svar på hr. Papanikolaous spørgsmål, men man bør naturligvis overveje disse faktorer også i denne sammenhæng.
I sit spørgsmål har fru Ludford udtrykt bekymring over, at forhandlingerne om den nye Schengenevaluering og de nye suspensionsregler måske kan trække i langdrag og blive vanskelige at nå til enighed om, og bedt Kommissionen om i stedet at prioritere en iværksættelse af traktatbrudsprocedurer mod medlemsstater, der krænker Schengenreglerne. Lad mig gøre det meget klart. Et brud på Schengenreglerne kan ikke tolereres, men ét element udelukker ikke et andet. Vi planlægger også en parallel tilgang.
Vi er EU-lovgivningens vogtere. Kommissionen vil fortsat sikre, at Schengenreglerne anvendes korrekt og respekteres af alle. Grundlaget for vores arbejde er nødvendigvis den eksisterende lovgivning. Jeg er overbevist om, at den eksisterende lovgivning kan dække langt de fleste situationer. I tilfælde af uenighed med hensyn til fortolkning eller gennemførelse bør Kommissionen rådføre sig med de pågældende medlemsstater og klarlægge reglerne. Det kan gøres ved at udstede retningslinjer eller anbefalinger.
Kommissionen er parat til at bruge alle til rådighed stående midler for at sikre, at EU-lovgivningen anvendes korrekt, herunder at iværksætte traktatbrudsprocedurer, når sådanne tiltag måtte være nødvendige. Samtidig vil vi arbejde på de forebyggende foranstaltninger, som skulle kunne bidrage til, at vi undgår traktatbrudsprocedurer. I den sammenhæng har vi nu løbende forhandlinger mellem Kommissionen, Parlamentet og Rådet med det formål at oprette et mere effektivt evalueringssystem for Schengen. Vi overvejer i øjeblikket, hvorvidt og hvordan vi kan supplere denne evalueringsmekanisme for at skabe gensidig tillid og sikre en ensartet anvendelse af reglerne.
Hvad angår den danske regerings plan om kontroller ved de indre grænser i Danmark, som fru Koppa omtalte, er det Dem selvfølgelig bekendt, at Kommissionens formand straks skrev til den danske statsminister og påpegede, at Kommissionens første analyse havde skabt stor tvivl om, hvorvidt de foreslåede foranstaltninger ville være i overensstemmelse med Danmarks forpligtelser i henhold til EU-lovgivningen og international lovgivning. Formand Barroso understregede, at medlemsstater ikke må udføre systematiske grænsekontroller inden for EU af varer eller mennesker og henstillede til Danmark at afstå fra at træffe ensidige foranstaltninger. Vi er ved at analysere de oplysninger, vi har modtaget fra Danmark, og vil derefter beslutte, hvad der videre skal gøres.
Fru Koppa spurgte også, om Kommissionen vil foreslå en revidering af princippet om enekompetence hos den medlemsstat, i hvilken den første ulovlige indrejse er konstateret. Jeg vil gerne understrege, at dette er et princip, i henhold til hvilket en person, der bliver fundet med ulovligt ophold på en medlemsstats territorium, bliver returneret til den stat, i hvilken den første indrejse i EU er konstateret. Det er en specifik regel i henhold til Dublin-forordningen, ifølge hvilken medlemsstaterne skal vurdere, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, der er indgivet på deres territorium. Det er således ikke et instrument, der er beregnet til tackling af de udfordringer, der er forbundet med ulovlig indvandring.
I Kommissionens forslag til omarbejdning af Dublin-forordningen røres der ikke ved dette princip. De medlemsstater, der spiller den største rolle i en ansøgers indrejse i EU, bør være ansvarlige for at behandle hendes eller hans asylansøgning. Parlamentet udtrykte en overvældende opbakning til dette i sin afstemning om forslaget i maj 2009. Denne opbakning blev bekræftet ved afstemningen i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender i november sidste år.
Sarah Ludford
(EN) Jeg er naturligvis meget glad for igen at høre Dem understrege, at De lægger stor vægt på opretholdelse af Schengenområdet, fru kommissær. Jeg ved, De er meget oprigtig omkring det, men min bekymring går på, at det til trods synes folk at være galt afmarcheret, og det indtryk har bredt sig, at Kommissionen på en måde er ret afslappet i forhold til en genindførelse af interne grænsekontroller - f.eks. stod der i sidste uge i en artikel i Financial Times, at Schengen såvel som eurozonen var ved at gå i opløsning.
Jeg frygter, at den vægt, Kommissionen så at sige lægger på sine egne institutionelle rettigheder, ikke bliver fulgt til dørs i praksis, at Kommissionen ikke med ildhu iværksætter traktatbrudsprocedurer, om nødvendigt. Jeg har ikke hørt, at man i Rom og Paris har modtaget et brev af den art, formanden sendte til København.
Maria Eleni Koppa
(EL) Tak for Deres klare svar på spørgsmålet om Schengen og henvisning til et tidligere spørgsmål om foranstaltningen til omfordeling af indvandrere i medlemsstaterne ud fra demografiske, økonomiske og geografiske kriterier.
Hvordan det nu end forholder sig, vil jeg gerne i relation til spørgsmålet om Dublin II-forordningen påpege, at for visse lande, som f.eks. mit eget land, Grækenland, er Dublin II-forordningen i dag uacceptabel. Disse lande ligger ved Unionens ydre grænser og modtager faktisk ca. 90 % af de indvandrere, der kommer ind i Europa. Forordningen kan ikke accepteres af de lokale befolkninger. Den kan ikke accepteres af landene. Vi mener derfor, at en omarbejdning på baggrund af den seneste udvikling som absolut minimum er et stående krav.
Georgios Papanikolaou
(EL) De refererede tidligere til, at man lægger vægt på solidaritetsbegrebet og en retfærdig byrdefordeling, fru kommissær. De gjorde stor ret i at minde os om, at forhandlinger om genbosætning af flygtninge fra tredjelande er umiddelbart forestående. De meddelte også sidste år, at vi ventede på det nye program for intern genbosætning. Kan De venligst fortælle os, om Kommissionen snart udsender en meddelelse?
Hvad angår Dublin II, vil jeg for det andet gerne påpege følgende i tilknytning til det, fru Koppa sagde. Frankrig har suspenderet returneringer til Grækenland, og det har Tyskland også. Menneskerettighedsdomstolen har dømt os ud fra specifikke præmisser på grund af både Dublin II og dens funktionalitet. Hvad mere skal der ske, for at vi kan forstå, at Dublin II skal omarbejdes straks, sådan som Parlamentet har henstillet til?
Cecilia Malmström
Jeg beklager, hvis der hersker et forkert indtryk af Kommissionens syn på Schengen. Jeg tror ikke, jeg har talt om andet end Schengen i den seneste måned! Jeg har understreget, hvor vigtig Schengen er, hvilken gave den er for EU, og at vi skal styrke og ikke svække den.
Vi ser meget alvorligt på alle indberetninger om suspension af Schengen. Vi er i dialog med Italien, Frankrig og Danmark for at klarlægge, præcis hvad der er gjort, hvad der foreslås, og om det er i overensstemmelse med Schengenreglerne. Vi ser også på, hvordan vi kan styrke evalueringen af Schengen, så vi på forhånd sikrer, at det nuværende peer review-system, som ikke er særlig godt, udskiftes med noget, der foretages på EU-niveau, og hvor Parlamentet spiller en større rolle.
Vi har brug for at have flere værktøjer til rådighed for at bistå medlemsstaterne. Vi skal være bedre til at udstede retningslinjer. Vi skal også for at undgå ensidige handlinger, der sætter hele systemet på spil præcisere, under hvilke ekstraordinære forhold der kan ske suspension. Så De kan være forvisset om, at vi vil gøre vores yderste for at styrke Schengen, og at vi har brug for mere europæisk engagement dér, ikke mindre.
Dublin er selvfølgelig knyttet til dette, men det er en sideløbende proces. Dette er en del af de forhandlinger om asylpakken, som finder sted for tiden mellem Parlamentet og Rådet. Kommissionen har foreslået at fastholde det første asyllands ansvar i Dublin-forordningen, men også, at der igen indføres en nødmekanisme, således at denne mekanisme kan suspenderes under særlige omstændigheder. Det er meget kontroversielt i medlemsstaterne, meget få støtter en sådan nødmekanisme. Det er et af de vanskeligste områder i forhandlingerne om asylpakken.
Så det er ikke løsningen på det græske problem. Sideløbende med, at asylsystemet fastlægges for hele EU, hvilket også vil medføre en bedre fordeling af byrderne - idet alle medlemsstater kunne modtage asylansøgere, hvis alle medlemsstater har et system, der fungerer - er løsningen for Grækenland at fortsætte de reformplaner, der er ved at blive gennemført i henhold til handlingsplanen i Grækenland. Kommissionen og medlemsstaterne støtter Grækenland med en enorm sum penge og et enormt antal eksperter, tolke og administratorer. Vi bistår Grækenland med det vigtige arbejde, landet gør for at opbygge et system, der er i overensstemmelse med EU-lovgivningen. Der er gjort meget, men der er stadig meget at gøre, og det skal gøres sideløbende med forhandlingerne om asylsystemet.
Om: Fremtiden for den europæiske fond for tilpasning til globaliseringen
Forskellige afstemninger og erklæringer har vist, at denne fond nyder bred opbakning på flere punkter:
For det første adskiller den sig fra den europæiske socialfond, både hvad angår metoden og målsætningerne, og de bliver derfor ikke forvekslet hverken formelt eller i praksis.
På trods af begyndervanskeligheder har ændringen af gennemførelsesforordningen i 2009 for det andet medført, at globaliseringsfonden anvendes bedre. Man har kunnet konstatere en klar stigning i antallet af ansøgninger, hvilket gør EU mere relevant for arbejdstagerne. Der hersker derfor ingen tvivl om dens betydning.
Endelig betyder dette konkrete forhold, at fonden bør betragtes som en permanent særskilt enhed med tilstrækkelige betalingsbevillinger uden at skulle gennem proceduren med bevillingsoverførsler, for at de kan frigives.
Hvad er Kommissionens holdning til omdannelsen af globaliseringsfonden til en virkelig fond på linje med de øvrige fonde som løsning på dens problemer, uden at det må medføre en beskæring af den meget vigtige rolle, som Europa-Parlamentet spiller i denne sammenhæng?
László Andor
Jeg er taknemmelig for den interesse, De har vist med hensyn til den europæiske fond for tilpasning til globaliseringen. Året i år bliver afgørende for fondens fremtid, idet Kommissionen agter at fremsætte et forslag om de regler, der gælder for fonden, og om, hvordan den skal fungere i den næste programmeringsperiode.
I de seneste få måneder har Kommissionen haft drøftelser om denne sag med fondens væsentligste interessenter. Særligt har vi nøje gennemgået Parlamentets egen fortræffelige betænkning om Globaliseringsfonden, som blev udarbejdet af hr. Portas for nogle få måneder siden. På baggrund af de erfaringer, der er gjort med fonden i dens nuværende form, og de forslag, der er fremkommet under drøftelser, har vi store forhåbninger om, at vores forslag vil bidrage betydeligt til at forbedre fonden efter 2013 og navnlig bidrage til at løse to problemer med den eksisterende finansieringsmekanisme.
Det første problem er den tid, det tager at bevilge et tilskud, når en medlemsstat har indsendt en ansøgning. En stor del af tiden går med at vurdere ansøgningen. Kommissionen ser på, hvordan man kan præcisere eller forenkle de oplysninger, medlemsstaterne skal afgive for at vise, at deres ansøgninger er berettigede. Meget af tiden går også med at anmode om og indhente godkendelse for hver ansøgning fra begge grene af budgetmyndigheden. Dette forsinker også udbetalingen af tilskud fra fonden, til ulempe for arbejdstagerne, fordi nogle medlemsstater er uvillige til at fremme betalinger til uddannelse, bistand til jobsøgning og andre foranstaltninger.
Herudover er antallet af ansøgninger til fonden og dermed det samlede ansøgte beløb steget betragteligt i de sidste to år. Det har i stigende grad gjort det vanskeligt at finde tilstrækkelige margener, hvor tilskuddene kan trækkes fra. Det er et problem. Kommissionens godkendelse af ansøgninger til fonden i 2011 måtte udskydes for første gang, fordi der ikke hurtigt kunne findes tilstrækkelige betalingsbevillinger. Jeg er sikker på, De er enige i, at dette ikke hjælper de arbejdstagere, der er blevet afskediget og har brug for hurtig bistand. Vi er nødt til at finde løsninger på disse problemer og bringe mekanismen til finansiering af fonden i større overensstemmelse med disse målsætninger.
I øjeblikket er der adskillige muligheder på bordet. F.eks. kunne fonden blive en del af Den Europæiske Socialfond. Den kunne få sit eget budget. Kommissionen har endnu ikke truffet en beslutning om, hvordan man bedst håndterer disse problemer, men den agter at fremsætte et forslag i efteråret om den fremtidige fond for tilpasning til globaliseringen, under iagttagelse af de europæiske arbejdstageres bedste interesser. Jeg ser frem til at høre Deres synspunkter.
Pervenche Berès
På vegne af hr. Daerden vil jeg gerne takke for Deres svar, hr. kommissær. Vi vil naturligvis støtte alle initiativer, der bidrager til at gøre procedurerne hurtigere, når hensigten med dem er at hjælpe arbejdstagere, der er blevet afskediget som følge af globaliseringen eller den økonomiske krise.
Vi ønskede blot at gøre Dem opmærksom på to specifikke problemer. Det første er, at det fortsat skal være støtte af arbejdstagerne, der bør prioriteres højest. Det betyder, at når procedurerne revideres, vil vi være imod tanken om, at Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen blot bliver endnu et instrument, f.eks. et instrument under samhørighedspolitikken, fordi det ville betyde, at alle EU's penge, bortset fra de midler, der er afsat til udenrigspolitik eller forskning og udvikling, ville tilhøre samhørighedspolitikken. Vi har specifikke mål at forfølge, og vi har brug for disse ressourcer. Globaliseringsfonden er én af dem.
Vi beder Dem også i samarbejde med de øvrige kommissærer om at koordinere forvaltningen af Globaliseringsfonden, sammen med andre politikker, der har en indvirkning på dette område, f.eks. på områderne konkurrence og industripolitik.
Nikolaos Chountis
(EL) I begyndelsen af året, da De blev spurgt, om Grækenland havde indsendt en anmodning om aktivering af Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen, svarede De, at det havde man ikke, hr. kommissær. Dette svar vakte uro i Grækenland på grund af landets økonomiske og sociale situation.
Mit spørgsmål til Dem er meget direkte, nemlig om mit land nu her et halvt år senere har indsendt en anmodning om aktivering af Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen for at kunne støtte de arbejdstagere, der er berørt af den økonomiske krise? Hvis man har, hvis De har denne oplysning, så fortæl mig venligst, om den er blevet imødekommet. Hvis man ikke har, kan De så forklare mig, hvorfor Grækenland ikke har indsendt en sådan anmodning?
Marian Harkin
(EN) Jeg havde faktisk et spørgsmål til kommissæren til senere hen, som vi ikke når i aften, hvor jeg faktisk spørger ham om hans syn på en sammenlægning af Socialfonden og Globaliseringsfonden, som De har talt om, men ikke udtrykt Deres holdning til. Så hvis De har mulighed for at gøre det, ville jeg gerne høre den. Samtidig, hvis der skulle ske en sammenlægning, kunne De forestille Dem en forøgelse af budgetbevillingerne til Socialfonden?
Endelig vedrører mit andet spørgsmål tidsplanen, og De talte om problemet med Kommissionen og budgetmyndigheden. Hvad med om man også tilskynder medlemsstaterne til, så snart de har ansøgt Garantifonden, selv at begynde at tilvejebringe de foranstaltninger, de har ansøgt om under Garantifonden, fordi det i det mindste ville sikre, at arbejdstagerne ikke venter på, at fonden bliver bragt i anvendelse?
László Andor
Jeg er glad for at høre her, at man bestyrker Kommissionens mål i denne øvelse om at få Globaliseringsfonden inkorporeret i det næste finansielle overslag som et stærkere og mere effektivt instrument til støtte for arbejdstagere, som er blevet afskediget. Dette understøttes også af, at en konsolidering af budgetterne stadig vil være på dagsordenen i de fleste medlemsstater i den nærmeste fremtid, og de vil finde det yderst nyttigt, hvis der er et stærkt, hurtigt og effektivt instrument på EU-niveau til støtte for arbejdstagere, som pludselig står uden arbejde.
Som jeg påpegede, er nogle spørgsmål stadig uafklarede, som f.eks. forholdet mellem Globaliseringsfonden og Socialfonden. Som De ved, gennemføres Socialfonden via delt forvaltning, og jeg mener, at forvaltningssystemet i den nuværende Socialfond ikke er foreneligt med Globaliseringsfondens målsætninger. Uanset hvilken form vi finder frem til i sidste ende, mener jeg, at dette spørgsmål om forvaltning vil få en stor indflydelse på den endelige tilrettelæggelse. Jeg taler ikke om navne, men om behovet for en separat fond, og navnlig om behovet for at lægge særlig vægt på tempoet.
Selv nu og formodentlig også i fremtiden vil det selvfølgelig være muligt for forskellige medlemsstater at finansiere programmer via enten Globaliseringsfonden eller Socialfonden og have en form for råderum, men det er meget vigtigt blot at lade Globaliseringsfonden være tilgængelig for alle medlemsstater, hvis der bliver behov for at reagere på pludselige beskæftigelseskriser.
I det andet spørgsmål berørte man problemet med at fastlægge udvælgelseskriterier i den nuværende forordning. Det er også et spørgsmål, vi ser på for at skabe større klarhed, men i øjeblikket arbejder vi ganske enkelt på at forlænge den midlertidige forordning indtil udgangen af det aktuelle finansielle overslag. Jeg taler her om de regler, der er indført som reaktion på krisen og for at gøre Globaliseringsfonden mere effektiv i forhold til at tackle krisens betydning for arbejdstagerne.
Liam Aylward
(EN) Hr. formand! Kan De angive, hvor mange spørgsmål De regner med at kunne nå endnu på dette møde?
Formanden
Før De kom, sagde jeg faktisk, at vi havde 20 minutter pr. kommissær, hr. Aylward. Det betyder, at vi måske kan nå til spørgsmål nr. 15 af fru Blinkevičiūtė, men jeg er bange for, at vi ikke når Deres. Måske kunne De stille et supplerende spørgsmål til et andet spørgsmål?

Om: Det kollektive overenskomstsystem
Efter at have benyttet sig af hjælpepakkerne er Grækenland, Spanien og Portugal af Kommissionen og IMF ved de såkaldte "samarbejdsaftaler" blevet pålagt at foretage betydelige ændringer i arbejdsmarkedsforholdene og de kollektive overenskomstprocedurer, hvorved de nationale garantier for arbejdstagerne tilsidesættes.
I den græske samarbejdsaftale står der eksempelvis, at regeringen skal sikre, at overenskomster på virksomhedsplan har forrang for sektoroverenskomster, der igen har forrang for overenskomster på fagforeningsplan. Regeringen skal ophæve den bestemmelse, der tillader arbejdsministeriet at udvide alle sektoroverenskomster til at gælde for alle, der ikke er repræsenteret ved forhandlingerne.
Spørgsmål vedrørende overenskomstforhandlinger er i henhold til artikel 156 i TEUF underlagt nærhedsprincippet. Er Kommissionen klar over, at den pågældende tilgang ikke blot skaber en ond cirkel af konstant lønnedgang og udhuling af arbejdstagernes rettigheder, men også er i strid med traktaterne, som Kommissionen er forpligtet til at overholde?
László Andor
Kommissionen erkender, at krisen i Grækenland har høje sociale omkostninger for dele af den græske befolkning, men den omkostning er hovedsagelig et resultat af økonomiske skævheder, forringet konkurrenceevne og økonomiske vanskeligheder, netop de vanskeligheder, som søges afhjulpet og ikke forværret via samarbejdsaftalen.
Nogle hævder, at fordi disse er omfattet af samarbejdsaftalen, overholder denne ikke nærhedsprincippet i henhold til TEUF. Jeg mener ikke, det er rigtigt. De foranstaltninger, der er fastlagt i samarbejdsaftalen, blev aftalt i tæt samarbejde med den græske regering og godkendt af det græske parlament. Det viser, at de er i overensstemmelse med nærhedsprincippet.
Der er opbakning til min holdning i EU's charter om grundlæggende rettigheder. I artikel 28 i charteret står der, at i overensstemmelse med EU og national lovgivning og praksis har arbejdstagere eller deres organisationer ret til at forhandle og indgå kollektive overenskomster på passende niveauer, og i tilfælde af interessekonflikter ret til kollektive skridt, herunder strejke, for at forsvare deres interesser. I artikel 51 i charteret står der dog, at dets bestemmelser er rettet mod Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer under iagttagelse af nærhedsprincippet samt mod medlemsstaterne, dog kun når de gennemfører EU-retten.
Der er ikke nogen specifik EU-lovgivning for, hvilke kollektive overenskomster der har forrang, når de er indgået på forskellige niveauer, ligesom der heller ikke er nogen specifik EU-lovgivning for eventuelle forlængelser via statslige indgreb af kollektive overenskomster, der er indgået på sektorniveau. Disse spørgsmål hører derfor udelukkende ind under den nationale lovgivning, idet man tager skyldigt hensyn til Grækenlands relevante internationale forpligtelser, herunder de relevante konventioner i ILO.
Jeg håber, jeg har besvaret spørgsmålene på tilfredsstillende vis. Jeg håber også, at jeg har overbevist Dem om, at samarbejdsaftalens finanspolitiske, økonomiske og strukturelle foranstaltninger er afgørende, hvis Grækenland skal komme ud af krisen. Jeg håber, jeg har mildnet de bekymringer, nogle iblandt Dem måske har med hensyn til en manglende iagttagelse af nærhedsprincippet.
Nikolaos Chountis
(EL) Desværre har De endnu en gang ikke givet et klart svar, hr. kommissær. De gav mig mere eller mindre det samme svar på mine skriftlige spørgsmål. Hvis Kommissionen virkelig respekterer, at systemet med kollektive overenskomster er et spørgsmål om national lovgivning, krænker De så eller krænker De ikke den rolle, De har fået overdraget i henhold til traktaterne, når De kræver, at systemet med kollektive overenskomster reelt skal afskaffes? Deres fortolkning godtages ikke af de europæiske fagforeninger, som har indgivet en klage over Dem for krænkelse af traktaterne.
Mit spørgsmål er, hvem er det, der kræver, at kollektive overenskomster skal afskaffes? Er det Dem? Er det IMF? Er det Grækenlands, Portugals og Irlands långivere? Et klart svar, tak.
László Andor
medlem af Kommissionen. - (EN) (mikrofonen slukket indtil midten af første sætning) ... meget af de institutionelle ordninger, herunder lønfastsættelsesordningerne i forskellige medlemsstater. Disse nødsituationer er blevet håndteret via politikker udviklet i fællesskab mellem EU, IMF, ECB og regeringerne i de involverede medlemsstater.
Det er rigtigt, at der stadig er uafklarede spørgsmål, også nogle, der er opstået i forbindelse med den såkaldte europluspagt. Vi har for nylig haft en række drøftelser om forbindelsen mellem den sociale dialog og den økonomiske forvaltning med arbejdsmarkedets parter, herunder EFS. Det er en løbende drøftelse. Jeg siger ikke, at alle spørgsmål er blevet besvaret, og det er netop derfor, jeg tog initiativ til at organisere en konference om lønninger og lønfastsættelse i EU. Denne konference vil finde sted i september med inddragelse af arbejdsmarkedets parter og andre interessenter. Vi vil fortsætte denne drøftelse og forhåbentlig finde frem til de rigtige svar.
Om: Ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet
Den overordnede ramme for arbejdskraftens frie bevægelighed er fastlagt i Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet, som allerede er blevet ændret talrige gange.
Europa-Parlamentet er i øjeblikket i færd med at udarbejde en betænkning om fremme af jobmobilitet i EU. På mødet den 19. april i år i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender oplyste Kommissionens repræsentant, at Kommissionen skulle til at ændre denne forordning med henblik på at forbedre den.
Hvornår vil denne proces blive påbegyndt?
László Andor
Arbejdskraftens frie bevægelighed er et grundlæggende princip i EU. Sammen med varers, tjenesteydelsers og kapitals frie bevægelighed er den en søjle i det indre marked, og den har bidraget til integrationen i Europa i de sidste 50 år.
Den har også en betydelig social dimension, for så vidt som den fremmer den sociale, økonomiske og kulturelle integration af europæiske migrantarbejdere og disses familiemedlemmer i deres værtsmedlemsstat. Selve EU-lovgivningen om arbejdskraftens frie bevægelighed giver EU-borgerne ret til at bevæge sig frit inden for Unionen i jobøjemed og beskytter arbejdstagernes og deres familiemedlemmers sociale rettigheder.
Som De ved, var 1. maj 2011 en vigtig dato for EU. Den markerede afslutningen på de restriktioner for retten til arbejde, som gjaldt for borgere fra de otte medlemsstater, der tiltrådte i 2004. Disse borgere kan nu arbejde frit i en hvilken som helst medlemsstat.
Kommissionen håber, at de medlemsstater, som stadig anvender overgangsforanstaltninger for arbejdstagere fra Rumænien og Bulgarien, vil liberalisere deres arbejdsmarkeder, når den anden fase udløber den 31. december 2011.
Afslutningen på overgangsordningerne betyder, at flere EU-borgere kan drage fordel af en af EU's grundlæggende frihedsrettigheder og arbejde frit i en anden medlemsstat. Det åbner store muligheder for den enkelte, som kan flytte derhen, hvor der er job, og også for økonomien.
Jeg ved, at arbejdstagernes mobilitet og frie bevægelighed også er et vigtigt anliggende for Parlamentet. Kommissionen sætter pris på initiativbetænkningen om fremme af arbejdstageres mobilitet inden for EU og følger forhandlingen i parlamentsudvalgene med stor interesse.
Men vi er også klar over, at trods den omfattende EU-lovgivning inden for arbejdskraftens frie bevægelighed føler de fleste EU-borgere stadigvæk, at der er for mange hindringer i forhold til at arbejde i en anden medlemsstat. Man har sat fokus på situationen ved flere lejligheder i den seneste tid. I Monti-betænkningen af 9. maj 2010 om en ny strategi for det indre marked påpeges det, at selv om arbejdskraftens frie bevægelighed generelt er en succes set fra et juridisk synspunkt, er det den af vores fire frihedsrettigheder i det indre marked, der udnyttes mindst.
Skal man håndtere disse problemer, kræver det en bred tilgang og en effektiv gennemførelse af princippet om fri bevægelighed. Eksigibilitet af retten til fri bevægelighed i henhold til EU-lovgivningen er særlig relevant, når der er tale om forskelsbehandling på grund af nationalitet, eftersom de berørte personer har brug for egnede mekanismer til at sikre, at sådanne rettigheder beskyttes ordentligt.
Kommissionens tjenestegrene evaluerer i øjeblikket EU-lovgivningen om arbejdskraftens frie bevægelighed, navnlig forordning (EØF) nr. 1612/68, og undersøger mulighederne for at forbedre håndhævelsen af EU-lovgivningen om fri bevægelighed, herunder om nødvendigt ved at fremlægge et initiativ i 2012.
Parlamentets betænkning om arbejdstageres mobilitet kommer derfor på det rigtige tidspunkt, og den vil afgjort bidrage til debatten om håndhævelse af EU-lovgivningen om arbejdskraftens frie bevægelighed og til valg af eventuelle yderligere tiltag i dette spørgsmål.
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Mange tak for Deres svar, hr. kommissær. Vi ser virkelig frem til den reviderede forordning, som Kommissionen vil fremlægge næste år, men jeg vil gerne høre, om De synes, at Kommissionen bør evaluere de negative konsekvenser ved arbejdskraftens frie bevægelighed såvel som de positive konsekvenser. F.eks. er der sket en udvandring fra nogle EU-lande af kvalificerede og veluddannede arbejdstagere, som medlemsstater har investeret betydeligt i. De er flyttet til andre EU-lande. Mener De ikke, at vi bør oprette en særlig fond, så vi kan kompensere de tab, disse medlemsstater har haft ved at miste uddannede og kvalificerede arbejdstagere.
László Andor
Det er et meget aktuelt spørgsmål. Vi har for nylig haft en række drøftelser i sammenhæng med 1. maj. Jeg tog spørgsmålet op med beskæftigelsesministrene fra Visegradlandene og de baltiske lande. Vi har set på, hvor den frie bevægelighed måske kunne medføre en vis spænding, især når den berører visse professioner, hvor den frie bevægelighed ikke bliver til en foreteelse, der kører i ring, men snarere en envejsforeteelse.
Hvis man observerer sådanne tendenser, er det primært op til regeringerne i medlemsstaterne at udarbejde de rigtige strategier for uddannelse, aflønning og karrieremuligheder, således at man forbedrer udviklingen, f.eks. for dem, der arbejder i den lægelige profession, som har været et særligt fokusområde under disse drøftelser.
Vi vil fortsat overvåge dette problem og drøfte det med regeringerne i de relevante medlemsstater, sådan som jeg allerede har gjort.
Om: Omfordeling af Regionalfondens og Samhørighedsfondens finansielle midler
Er Kommissionen rede til at omfordele mindst 10 % af de 51 mia. EUR, som på nuværende tidspunkt hvert år stilles til rådighed for Regionalfonden og Samhørighedsfonden, med henblik på at kickstarte finansieringen af nye elnet inden for området vedvarende energi?
Johannes Hahn
Mange tak for spørgsmålet, hr. Martin. Det er vigtigt at påpege, at for indeværende finansieringsperiode 2007-2013 er midlerne under strukturfondenes udgiftsområde allerede blevet fordelt og aftalt med regionerne og medlemsstaterne inden for rammerne af de mere end 400 driftsprogrammer.
Det er en del af den generelle proces i begyndelsen af en finansieringsperiode at fastlægge programmerne for den aktuelle periode og afgøre, hvilke midler der er til rådighed for de enkelte programmer. I overensstemmelse med idéen om delte forpligtelser eller delt forvaltning er det medlemsstaterne og/eller regionerne, der er ansvarlige for gennemførelse af programmerne på stedet. De har også kompetencen og ansvaret, hvad angår udvælgelse og gennemførelse af projekterne og endelig også overvågning - i det mindste i den indledende fase.
Allerede i begyndelsen af denne periode var spørgsmålet om energieffektivitet og fremme af vedvarende energi et vigtigt punkt. Det er et af prioriteringsområderne i regionalpolitikken, som også gennemføres i form af skræddersyede forslag i adskillige af de omkring 400 programmer, jeg refererede til tidligere.
På baggrund af denne aftale med regionerne og medlemsstaterne forudses der et budget på i alt 9,2 mia. EUR til en bæredygtig energipolitik i indeværende periode, hvor der bliver lagt størst vægt på vedvarende energi og forbedring af energieffektivitet. I en beslutning i 2009 truffet af Parlamentet og Rådet gjorde vi det også muligt, at op til 4 % af midlerne fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling kunne anvendes til foranstaltninger til forbedring af energieffektiviteten i boliger. Siden da har omkring halvdelen af medlemsstaterne gjort brug heraf, og Frankrig har været særlig forbilledlig med hensyn til at udnytte denne mulighed og gennemføre den i praksis.
Hans-Peter Martin
(DE) Bliv nu ikke vred, hr. kommissær. Lad os være seriøse. Jeg vil gerne læse mit spørgsmål op for Dem. Det lyder som følger: Er Kommissionen rede til at omfordele mindst 10 % af de 51 mia. EUR, som på nuværende tidspunkt hvert år stilles til rådighed, med henblik på at kickstarte finansieringen af nye elnet inden for området vedvarende energi?
De har nu fortalt os en hel del, og det er alt sammen korrekt. Men det er ikke det, det handler om. Det handler om at sende et signal og sige, ja, vi har forstået. Ja, vi drager konsekvenserne af Fukushima. Ja, vi mener virkelig 2020 alvorligt. For at fremme et vendepunkt på energiområdet skal vi bringe elektriciteten fra Nordtyskland til Østrig. Min far var chef for Voralberger Kraftwerke, elkraftværket i den østrigske provins, Voralberg. Jeg er sikker på, De har erfaring på dette område. Det har man brug for strømledninger for at gøre.
Endnu en gang spørger jeg, om De personligt er parat til virkelig at få denne kickstarts-finansiering, som alle siger vi har et presserende behov for, i luften og ikke blot gennemføre, hvad Deres forgængere har besluttet?
Johannes Hahn
Jeg læste faktisk Deres spørgsmål meget nøje, hr. Martin. Derfor svarede jeg Dem også meget specifikt ud fra de regler, vi har inden for regionalpolitikken. Essensen af disse regler er, at der er aftaler i medlemsstaterne, og disse kan ikke ændres ensidigt af hverken Kommissionen eller regionerne.
Personligt så jeg gerne, at der allerede fandtes midler til dette, og det ville glæde mig, hvis det var tilfældet. Jeg rejser fra konference til konference, fra medlemsstat til medlemsstat, som en levende tibetansk bedemølle, og jeg plæderer for, at man anvender disse midler, som allerede findes. Da udbredelse af vedvarende energiformer netop er et af fokuspunkterne i Europa 2020-strategien, antager jeg, at der i den kommende periode afgjort bliver tildelt et større budget til dette område, herunder fra det regionalpolitiske udgiftsområde. I samarbejde med hr. Oettinger vil der desuden med sikkerhed ske investeringer i denne sammenhæng på infrastrukturområdet, når det gælder transeuropæiske net på energiforsyningsområdet. Hvis regionerne i dag gerne vil omfordele midler ud over de midler, der allerede er til rådighed, er vi helt bestemt meget åbne over for idéen om at muliggøre dette eller i hvert fald afholde seriøse drøftelser om det. Men igen, i Kommissionen kan vi ikke ensidigt ændre disse aftaler.
Om: Målopfyldelse i strukturfondsbetalinger
I slutningen af juni 2011 præsenterer Kommissionen sit forslag til den næste 7-årige budgetramme (2014-2020). For EU's regionalpolitik, har der været væsentlige problemer med absorptionskapaciteten under de enkelte programmer. Desuden har flere programmer lidt under manglende målopfyldelse.
Hvordan vil Kommissionen i den kommende budgetperiode inddrage absorptionskapaciteten for det enkelte medlemsland som et kriterium for tildeling af strukturfondsmidler?
Er Kommissionen enig i, at man bør genoverveje udbetalingerne, hvis en region gennem en årrække har modtaget strukturfondsmidler, uden at dette har resulteret i opfyldelse af de satte mål?
Vil Kommissionen overveje en "solnedgangsmekanisme", der sætter en slutdato for tildeling af strukturfondsmidler til den enkelte modtagerregion? Er Kommissionen enig i, at en sådan mekanisme vil medvirke til at skabe en mere resultatorienteret samhørighedspolitik?
I Revisionsrettens årsberetning for 2009 fandtes den højeste fejlfrekvens i udbetalingerne fra EU's samhørighedspolitik. Det samme har gjort sig gældende de foregående år. Hvorledes agter Kommissionen at komme dette forhold til livs?
Johannes Hahn
Mange tak for Deres spørgsmål, fru Jensen. Med hensyn til absorptionskapaciteten og overvejelsen heraf ved tildeling af midler i den kommende periode refererer jeg lige nu og her til den eksisterende regel, hvad angår den øvre grænse for tildeling af midler - dvs. capping. Der er en regel, ifølge hvilken der med hensyn til en vis glidende skala pr. medlemsstat kun er en specifik sum til rådighed for strukturpolitikken, hvor summen er målt i forhold til medlemsstatens samlede BNP. Den årlige tildeling må ikke overstige denne øvre grænse.
For den kommende periode vil vi helt bestemt overveje, om den nuværende øvre grænse er rimelig, og om der er behov for justeringer for bedre at udforme eller sikre absorptionskapaciteten.
Når det drejer sig om, hvorvidt programmerne opfylder deres mål, må jeg minde Dem om den femte samhørighedsrapport og budgetrevisionen, hvori det blev gjort klart, at man skal lægge større vægt på gennemførelse af programmerne. For den kommende periode regner man i den henseende med en række test og incitamentssystemer, som Kommissionen vil foreslå i pakken af lovgivningsbetænkninger om samhørighedspolitikken efter 2014.
Hvad angår fejlfrekvensen, har jeg mange gange, også her i Parlamentet, refereret til de metodologiske problemer med at revidere flerårige programmer. Omring halvdelen af EU-budgettet omfatter ganske givet midler, der er tildelt flerårige aktiviteter. Revisionsrettens revision af budgetgennemførelser omhandler altid kun det indeværende år, og af den grund opstår der metodologiske udfordringer, fordi det er det tredje revisionsniveau, der gælder, hvad regionalpolitikken angår, mens Revisionsrettens årlige revision finder sted allerede under det første revisionsniveau. Derfor vil der altid forekomme en højere fejlfrekvens her end ved slutningen af en programcyklus, sådan som vi allerede har kunnet fastslå.
I alle tilfælde iværksatte min forgænger, fru Hübner, også en handlingsplan for dette område i samarbejde med Parlamentet, og dens virkeevne er allerede åbenbar og har vist sin effekt. En af disse foranstaltninger var imidlertid også at give generaldirektoraterne mulighed for at suspendere betalinger i op til seks måneder i begrundede tilfælde. Eksempelvis blev dette værktøj brugt mere end 50 gange sidste år. Alle disse betalingssuspensioner kunne ophæves igen inden udløbet af tidsfristerne, fordi de spørgsmål, hvor der var gjort indvendinger, var blevet løst.
Med hensyn til fejlfrekvensen vil jeg dog også gerne bede Dem altid tage i betragtning, at regionalpolitikken har, hvad man kunne kalde en slags sneplovsfunktion i denne sammenhæng. I forbindelse med visse lovmæssigt udviklede forhold tjekker vi, hvordan disse gennemføres i daglig praksis, hvor effektive de er, og hvilke problemer de medfører. Spørgsmålet om offentlige indkøb er igen og igen genstand for drøftelser med medlemsstaterne, regionerne og slutmodtagerne. Omkring 70 % af fejlene sker på dette område. Hvis det lykkes os at forenkle dette system, hvilket vi har igangsat et initiativ til sammen med kommissær Barnier, vil vi også kunne nedbringe fejlfrekvensen i praksis på dette område. Vi forsøger at gøre vores hjemmearbejde og at skabe fremskridt på dette område.
Anne E. Jensen
(DA) Hr. formand! Jeg vil gerne takke kommissær Hahn for et godt svar, som viser, at man tager disse problemstillinger alvorligt. Problemstillingerne er jo ikke blevet mindre af den økonomiske krise, som gør, at mange lande har svært ved at finde medfinansiering. Gør Kommissionen sig nogen særlige overvejelser om, hvad det kan betyde for den næste programmeringsperiode? Fører strukturfondsstøtten virkelig til en udvikling af disse regioner? Får man resultater? Gør Kommissionen sig yderligere tanker om, hvad der kan gøres for at stramme op på opfølgningen af de egentlige målsætninger - overordnede målsætninger - omkring udvikling, så der ikke alene leveres projekter men også udvikling?
Johannes Hahn
Det er vores erklærede mål i den næste programmeringsperiode at skabe tematisk sammenhæng mellem strukturpolitikken og Europa 2020-strategien, så vidt det kan lade sig gøre. På dette område er der derfor væsentlige målsætninger og prioriteter, som skal realiseres i regionerne ved hjælp af skræddersyede tilpasninger. Derefter bliver det regionernes job selv at udvælge nogle få prioriteringsområder som fra en menu, navnlig når det gælder konkurrerende regioner.
Regionerne vil herefter fastlægge meget realistiske, men også ambitiøse og kvantificerbare mål sammen med os i Kommissionen i en partnerskabs- og investeringsaftale, således at vi ved slutningen af perioden klart vil kunne se, hvorvidt de mål, vi er blevet enige om, er blevet nået eller måske endda mere end det. Hvis det viste sig, at de ikke var blevet nået, ville vi så have mulighed for sammen at undersøge årsagerne til den manglende opfyldelse, og om det skyldtes nationale eller eksterne faktorer. På baggrund heraf kunne vi derefter drage konsekvenser til brug for kommende programmeringer og tildelingen af midler i den følgende periode. Det udgør en meget håndgribelig og meget kvalitativ udvikling i regionalpolitikken i løbet af den kommende finansieringsperiode.
Formanden
Spørgsmål, der ikke er blevet besvaret på grund af tidnød, vil blive besvaret skriftligt (se bilag).
Spørgetiden afsluttet.
