Stemmeforklaringer
Mundtlige stemmeforklaringer
Charles Goerens
(FR) Hr. formand! I går gjorde kommissionsformanden med rette meget ud af at udtrykke respekt for fællesskabsmetoden. Denne metode sikrer inddragelse af alle medlemsstater og fællesskabsinstitutioner i beslutningsprocessen lige fra starten.
G4-landenes måde at håndtere bank- og finanskrisen i 2008 på var et udtryk for det modsatte af respekt for den førnævnte metode, som José Manuel Barroso opfordrede til i går eftermiddags. I 2008 ventede vi forgæves på, at kommissionsformand Barroso skulle kalde til orden.
EU består naturligvis af Frankrig, Det Forenede Kongerige, Forbundsrepublikken Tyskland og Italien, der alle er medlem af G4, men EU omfatter bl.a. også Østrig, Belgien, Estland, Letland, Rumænien, Polen, Ungarn og Luxembourg, der blev udelukket fra en vigtig fase i beslutningsprocessen i 2008.
Kommissionsformand Barroso burde have gennemtvunget respekt for fællesskabsmetoden i 2008 på samme måde som i den erklæring, han fremsatte i går. Dette er årsagen til, at jeg ikke kan støtte José Manuel Barrosos kandidatur.
Jeg ønsker at komme med en personlig bemærkning. Det er vanskeligt for dem, der har ordet, at tale med al den larm omkring sig.
Crescenzio Rivellini
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Efter mit indlæg vil jeg sige et par ord på napolitansk (denne del er ikke transkriberet i dette dokument, da napolitansk ikke er et officielt sprog). Dette gør jeg ikke for at sætte lokal kolorit på, men for at henlede politikernes og mediernes opmærksomhed på den nødsituation, som vi i Syditalien befinder os i. Jeg stemte for kommissionsformand Barroso, ikke mindst fordi jeg håber, at han vil være formand for hele Europa, herunder Syditalien.
Syditalien er i kraft af sin placering midt i Middelhavet porten til Europa og forbindelsesleddet mellem forskellige verdener. I kraft af sin historie, geografiske placering og gæstfrie kultur kan Syditalien spille en væsentlig rolle for det gamle kontinent som helhed. Syditalien bør behandles med samme værdighed som andre steder i Europa, og nu hvor regionen befinder sig i en vanskelig situation, skal Europa gribe lige så energisk ind, som da den regulariserede 160 mio. borgere fra Østeuropa, der blev EU-borgere. Denne regularisering var ikke gratis, og hvis en arbejdstager fra Gdansk i dag tjener 28 gange mere, end han tjente før, har han også Italiens og Syditaliens økonomiske indsats at takke herfor.
(Taleren fortsatte på napolitansk)
Daniel Hannan
(EN) Hr. formand! Tiden har måske gjort os vant til hulheden i det ritual, vi lige har gennemført. Vi kender efterhånden EU's opbygning så godt, at vi ikke længere ser, hvor unormalt og hvor skandaløst det er, at den øverste udøvende og lovgivende magt er lagt i hænderne på et uansvarligt og ikkevalgt bureaukrati. Hovedparten af medlemsstaternes lovgivning stammer fra en Kommission, som ingen vælger, og som ingen kan slippe af med. Det eneste lille element, der har et demokratisk anstrøg, er det ritual, som lige blev gennemført her i Parlamentet, og jeg kan ikke lade være med at sige, at det mindede mig om et af de der lejlighedsvise møder i folkeforsamlingen i Comecon-tiden, da vi alle rejste os op og lykønskede os selv med at have give beslutningen et gummistempel.
Jeg har intet personligt mellemværende med José Manuel Barroso. Hvis vi skal have en føderalistisk formand for Kommissionen, hvilket Parlamentet synes, at vi skal, kan jeg se, kan det lige så godt være ham som enhver anden. Han lader til at være en fin fyr, og i lighed med alle de øvrige britiske politikere holder jeg utrolig meget af portugisere og er bevidst om vores forhold til vores ældste allierede, men der er noget farceagtigt ved den forstillelse, at der er nogen form for demokratisk aspekt i et system, der lægger monopolet på at tage initiativ til love i hænderne på mennesker, som vi ikke kan stemme på, endsige slippe af med.
Syed Kamall
(EN) Hr. formand! I lighed med min tidligere kollega, der havde ordet før, vil jeg nævne, at jeg også er forbeholden med hensyn til José Manuel Barrosos genvalg som formand for Kommissionen.
Han er trods alt mere end nogen tilhænger af yderligere europæisk integration, hvilket ofte er i strid med de europæiske borgeres ønske. Men han kom til vores gruppemøde, altså mødet i gruppen De Europæiske Konservative og Reformister, og forklarede, at han var tilhænger af intelligent lovgivning.
Der hersker naturligvis stor tvivl om, hvad "intelligent lovgivning" betyder. Mange mennesker tror, at intelligent lovgivning er dårlig lovgivning, eller at lovgivning i det hele taget ikke er særlig intelligent lovgivning.
Jeg vil dog spørge ham, om han virkelig er tilhænger af intelligent lovgivning, for at sikre at Kommissionen i forbindelse med ethvert direktiv gennemfører en relevant vurdering af den økonomiske virkning. Næste år skal Parlamentet behandle direktivet om forvaltning af alternative investeringsfonde. Kommissionen har indtil videre undladt at gennemføre en vurdering af de økonomiske virkninger. Faktisk siger den, at det ikke kan lade sig gøre.
Hvordan skal vi under disse omstændigheder få intelligent lovgivning? Jeg anmoder José Manuel Barroso om at genoverveje dette spørgsmål.
Andrew Henry William Brons
(EN) Hr. formand! Jeg var imod det fælles beslutningsforslag om skovbrande, på trods af at jeg er enig i, at de europæiske lande skal samarbejde frivilligt om at forebygge, bekæmpe og genoprette de forfærdelige skader, som skovbrande forårsager.
Jeg protesterer imidlertid mod oprettelsen af EU-organer, der ville udøve magt over medlemsstaterne inden for områder, som er større end nødvendigt, for at løse dette problem. Jeg henviser til punkt 3, 7 og 8 i det fælles beslutningsforslag.
I dette forslag udnyttes beundringsværdige humanitære reaktioner på de forfærdelige tragedier, vi har været vidner til, til at tage yderligere skridt mod oprettelsen af den europæiske beskyttelsesstyrke, den såkaldte "Europe Aid", som beskrevet i betænkningen af Michel Barnier.
Philip Claeys
(NL) Hr. formand! Jeg stemte hverken/eller i den endelige afstemning om dette beslutningsforslag, selv om jeg gjorde dette med et vist forbehold og med en række tvivlsspørgsmål, da denne tekst utvivlsomt indeholder mange positive elementer, som ingen rigtigt kan være imod. Her tænker jeg f.eks. på støtten til styrkelsen af medlemsstaternes civilbeskyttelsesforanstaltninger gennem udveksling af eksperter og arbejdsmetoder. Sidste sommer var vi igen vidner til, at nogle skovbrande antog et omfang, der nødvendiggjorde samarbejde, men medlemsstaterne samarbejder allerede. Dette samarbejde kan naturligvis udbygges, men det er tvivlsomt, i hvilket omfang det f.eks. vil være værdifuldt at have en særskilt EU-reaktionsstyrke. En sådan suger blot ressourcer fra medlemsstaterne og indebærer oprettelse af endnu et nyt EU-organ med eget personale og endnu mere bureaukrati.
Skriftlige stemmeforklaringer
Maria da Graça Carvalho  
Kommissionsformand José Manuel Barroso har gjort Europa til den, der fører an i verdens kamp mod klimaændringer. EU er den eneste internationale blok, der har en klar og konsekvent forhandlingsposition med henblik på konferencen i København. De politiske retningslinjer for den næste Kommission, som kommissionsformand Barroso har skitseret, omfatter en ambitiøs, moderne vision for Europa, hvori kampen mod klimaændringerne og videnstrekantens aspekter spiller en central rolle.
De udfordringer, vi står over for, er komplicerede, og løsningerne skal nødvendigvis være helhedsorienterede. I perioden efter 2010 foreslår kommissionsformand Barroso derfor en samordnet og konvergerende tilgang, der omfatter Lissabonstrategien, energi- og klimapolitikken og socialpolitikken. Der stilles forslag om nye kilder til vækst og social samhørighed, som baseres på en ny industriel strategi for Europa, en moderne servicesektor og en dynamisk økonomi i landdistrikterne.
Kommissionsformand Barroso prioriterer således den virkelige økonomi og moderniseringen heraf gennem videnskabelig forskning, teknologisk udvikling, innovation og bæredygtighedsprincipperne. Kommissionen vil under ledelse af kommissionsformand Barroso og i partnerskab med Parlamentet og Rådet bidrage til at fremelske et velstående, bæredygtigt og socialt avanceret EU.
Françoise Castex  
skriftlig. - (FR) Af hensyn til den politiske konsekvens og af respekt for vores vælgere stemte jeg imod José Manuel Barrosos genvalg. I de fem år, hvor Barroso har været formand, har han, der udnyttede visse EU-landes støtte til George W. Bushs krig i Irak, aldrig været i stand til at bringe nyt liv i EU eller at styrke EU over for den nationale egeninteresse. Han var ikke opgaven voksen, da den finansielle, økonomiske og sociale krise indtraf.
Alt, han har gjort i disse fem år, er at støtte den afsporede metode, som er fastlagt af den finansielle kapitalisme, i stedet for at stille forslag om den nye lovgivning, som EU har brug for i det 21. århundrede. Det er nødvendigt med en omorientering af Kommissionens politik. José Manuel Barroso er ikke den rigtige mand til dette job. Hans program modsvarer ikke omfanget af den aktuelle krise, da det mangler en europæisk genopretningsplan, en beskæftigelsespagt, lovgivning om og effektivt tilsyn med de finansielle markeder og mere robuste og hurtige instrumenter til genopretning af den nuværende ubalance. Der er behov for et direktiv om offentlige tjenesteydelser og en omorientering af Kommissionens politik om lønninger. Hvis vi vil redde Europas sociale model, har vi behov for en meget mere ambitiøs social dagsorden.
Diogo Feio  
Jeg kan med glæde sige, at jeg som portugiser og medlem af Parlamentet stemte for genvalget af José Manuel Durão Barroso som formand for Kommissionen. Jeg er af den opfattelse, at han med sine resultater i den tidligere formandsperiode, der var forbundet med så mange politiske, finansielle og sociale vanskeligheder, og de erfaringer, han har fået på denne post, har gjort sig fortjent til regeringernes støtte og til Parlamentets fornyede tillid.
Jeg beklager de mange forsøg, hvoraf ikke alle var åbenlyse eller seriøse, på at hindre hans kandidatur i at lykkes, og jeg bemærker, at forsøgene afspejlede en frustration, som ikke blot var begrundet i manglen på et troværdigt alternativ, men ligeledes i de tåbelige argumenter, som de var baseret på. Jeg beklager, at medlemmer fra Portugal ikke kunne modstå fristelsen til at bevæge sig ad denne vej, der er lige så let, som den er inkonsekvent.
Jeg håber, at den anden kommissionsperiode under ledelse af Barroso vil blive en kombination af teknisk kompetence og det der "udefinerbare ekstra". Jeg håber også, at Kommissionen effektivt vil overholde og gøre brug af nærhedsprincippet, samt at den vil vælge den sikre vej og faste grund under fødderne og tage små skridt, som Jean Monnet anbefalede, i stedet for at vælge fast track-strategien, der har affødt mange løfter, men kun i ringe grad har bidraget til det virkelige fremskridt med hensyn til det europæiske projekt og den europæiske drøm. Uanset hvor mange mål, vi sætter for fremtiden, når vi dem kun ved at sætte den ene fod foran den anden. Lad os gå i den rigtige retning.
José Manuel Fernandes  
Jeg glæder mig over resultatet af denne afstemning, der igen er ensbetydende med José Manuel Durão Barroso som formand for Kommissionen. Portugal er stolt over, at det er en portugiser som José Manuel Barroso med så anerkendte kompetencer og kvaliteter, der står i spidsen for Kommissionen. Portugal er endnu mere stolt over værdien af Barrosos arbejde i hans første formandsperiode fra 2004 til 2009. Parlamentet har med sin afstemning anerkendt værdien heraf. Han blev faktisk valgt med et meget stort flertal. Et flertal, der var større end det, der kræves i henhold til Lissabontraktaten.
I løbet af de seneste fem år har José Manuel Barroso udvist stærke og omfattende lederevner. Dossieret om energi og klimaændringer, servicedirektivet og lovgivningen om kemiske stoffer er blot et par eksempler på succes og lederskab. Han stod også i spidsen for at finde løsninger på og udarbejde konkrete forslag til, hvordan den økonomiske krise, der stadig påvirker os, kan løses. Parlamentet har netop sendt et signal om, at Europa er stærkt og har en stærk leder. Vi kan derfor med selvtillid og håb bevæge os frem mod et Europa, der præges af en øget velstand og solidaritet.
João Ferreira  
De politiske retningslinjer for Kommissionens næste mandat, som netop er blevet fremlagt, afslører, at kommissionsformanden har til hensigt fortsat at forfølge hovedindsatsområderne fra retningslinjerne for det mandat, der nu er ved at udløbe. Disse retningslinjer er en medvirkende årsag til den dybe økonomiske og sociale krise, som vi befinder os midt i, og hvis tragiske konsekvenser - arbejdsløshed, ulighed, fattigdom og udstødelse - nådesløst har påvirket Europas arbejdstagere og befolkninger.
I Portugal har konsekvenserne af at gennemføre de politikker, der er affødt af retningslinjerne, været ødelæggelse eller total lammelse af væsentlige produktionssektorer, dvs. landbruget, fiskeriet og industrien, angreb på arbejdstageres rettigheder, devaluering af lønninger og tilsvarende forøgelse af arbejdsløsheden og usikre ansættelsesforhold, ulighed i indkomstfordelingen, som nu tydeligt afviger fra EU's gennemsnit, og regelsaneringspolitikkernes manglende effekt, liberalisering og privatisering af basissektorer, hvilket har ført til nedlæggelse af offentlige tjenester og kommercialisering af væsentlige aspekter af vores fælles eksistens. Videreførelsen af disse retningslinjer betyder, at koncentrationen af rigdom fastholdes, at divergensen bevares i stedet for konvergens, og at den latente systemiske krise tidligere bringes til yderligere skadelige udbrud.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg  
Vi så alle gerne et stærkere Europa, og at folk var bedre stillet! Det gør De også at dømme efter de "Politiske retningslinjer for den næste Kommission", som De har fremlagt for Parlamentet. Men der forventes mere af en kandidat til leder af Kommissionen. Han forventes at fortælle, hvordan han har til hensigt at opnå disse ting, i stedet for blot at fremlægge en liste med udfordringer.
Faktisk er målene så vidtspændende, at der er fare for, at de udligner hinanden, og der vil bestemt komme et tidspunkt, hvor der må træffes en beslutning om, hvilken af prioriteterne der er vigtigst. Hvilken ville De f.eks. vælge, hvis målet om europæisk økonomisk konkurrenceevne kolliderer med målet om høj beskæftigelse? Det siger den tekst, De har sendt os, intet om.
Det er mit indtryk, at Deres dokument blot er en ønskeseddel med ting, der ikke blev opnået i sidste embedsperiode. Spørgsmålet er: hvorfor ikke?
Jeg vil imidlertid gerne tale om det punkt i Deres program, der handler om internettet. De nævner internettets betydning for Europas økonomiske udvikling og sociale samhørighed og lover endda, at den nye Kommission vil udvikle en "europæisk digital dagsorden". Det, jeg gerne vil vide, er, hvordan De har tænkt Dem at gennemføre denne idé i praksis, og hvad dagsordenen vil bidrage med af nye ting sammenlignet med tidligere initiativer?
Bruno Gollnisch  
Ligesom mine venner, der repræsenterer de nationale bevægelser i Europa, er jeg et af de 219 medlemmer af Parlamentet, som har stemt imod hr. Barroso. Han er en sympatisk og kultiveret mand, men frem for alt er han symbolet på EU's fiasko. Det er ikke lykkedes ham at beskytte vores økonomier og vores arbejdspladser mod illoyal global konkurrence, at hjælpe europæiske lande ud af krisen, at ændre det finansielle system for at begrænse hæmningsløs spekulation, at sikre demokratiet, at sørge for selvforsyning med fødevarer eller at begrænse den voksende afindustrialisering af vores lande.
Kort sagt er det ikke lykkedes ham at bevise, at Bruxelles' Europa er andet end en maskine til at underkue, forarme og trælbinde nationer og mennesker. Ved nærmere eftersyn er valget af hr. Barroso også et symbol - et symbol på, hvordan dette Europa fungerer. Hvor stor opstandelse ville der blive, hvis det ikke var formanden for Kommissionen, hvis politikker vil påvirke 500 millioner europæeres liv, men i stedet et statsoverhoved, som kun fik lidt over halvdelen af stemmerne, selv om han var den eneste kandidat?
Sylvie Guillaume  
I dag stemte jeg imod hr. Barroso af tre afgørende årsager. For det første hans præstationer de seneste fem år: Et svagt, konservativt og liberalt formandskab, passivt over for krisen, ude af stand til at stimulere en koordineret genopretning, og som kun lytter til stats- og regeringschefernes ønsker. José Manuel Barroso har bestemt ikke været befordrende for et stærkt Europa. For det andet hans mangelfulde reaktion på de betingelser, som Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet har opstillet. Han har hverken fremlagt en reel genopretningsplan eller en beskæftigelsespagt, hverken regulering, tilsyn eller effektive instrumenter til at rette op på finansmarkedernes ubalance, og han har ikke givet et eneste tilsagn vedrørende et rammedirektiv til beskyttelse af offentlige tjenester. Og endelig det budskab, som vælgerne sendte i forbindelse med valget til Europa-Parlamentet, der viste, at de ikke længere ønsker et svækket, uforståeligt Europa, hvor kompromis betragtes som en større dyd end politisk målrettethed.
Jacky Hénin  
Valget af formanden for Kommissionen er en yderst vigtig begivenhed, og EU's borgere burde have ret til at vide, hvem deres repræsentanter har stemt på.
Personligt beklager og fordømmer jeg den hemmelige afstemningsprocedure, der fører til total mangel på ansvarlighed.
Desuden bekræfter jeg, at jeg ikke vil støtte udnævnelsen af hr. Barroso som formand for Kommissionen, idet jeg ikke kan finde nogen punkter, hvor jeg er enig med den politik, han har foreslået.
Cătălin Sorin Ivan  
Efter den femårige embedsperiode (2004-2009) stiller vurderingen af Kommissionens aktiviteter ikke kommissionsformand Barroso i et gunstigt lys. Derfor synes det nødvendigt at undlade at stemme, især når det ville være politisk uklogt at stemme imod i betragtning af, at der ikke er noget alternativ, mens det at stemme for ville svare til at udtrykke betingelsesløs og uberettiget tillid til et utilfredsstillende program.
Jeg mener, at medlemsstaternes støtte til kommissionsformand Barroso er et indiskutabelt bevis for, at han ikke har været en stærk kommissionsformand, men en, som har sat nationale interesser højest, hvilket vil sige, at det har været nationale ledere, der har udstukket retningslinjerne for hans mandat. Kommissionen har brug for en formand, der støtter udviklingen af Fællesskabets politikker, konstant arbejder for integration og fremmer tanken om et forenet Europa. Han må på ingen måde være fortaler for nationale interesser. Fra en socialdemokratisk synsvinkel har kommissionsformand Barroso undladt at opfylde et stort antal af de tilsagn, der blev givet ved starten af hans mandat i 2004. Kommissionen har udvist meget lidt interesse for mange af dem, herunder konsolideringen af et socialt Europa. Derfor har jeg valgt ikke at stemme for genudnævnelsen af kommissionsformand Barroso.
Astrid Lulling  
Jeg stemte for at udnævne hr. Barroso til formand for Kommissionen.
Det besluttede jeg at gøre af fire årsager.
Det Europæiske Råd indstillede enstemmigt hr. Barroso til posten.
Som jeg forstår demokrati, har vinderne af et valg retten til at vælge en af deres egne.
Der er intet andet valg end hr. Barroso. Ingen anden løsning har været overvejet seriøst.
Den kritik, der rettes mod den afgående formand, er forfejlet, hvad angår et afgørende punkt, nemlig at Kommissionen kan fremsætte forslag, og at det er medlemsstaterne, der fastlægger dem.
Med min støtte følger nogle forventninger.
I sin anden embedsperiode bør hr. Barroso udvise lidt mere uafhængighed, ikke mindst i forhold til de store medlemsstater, og det eneste mål med hans handlinger bør være at tjene Fællesskabets overordnede interesser.
Jeg beklager, at Kommissionen har en tendens til at udvikle sig til et konglomerat af kommissærer, der kan gøre, som de vil. Jeg beder hr. Barroso om at bruge sin indflydelse til at modvirke denne udvikling.
Jeg så gerne, at institutionen med sin rolle som traktaternes vogter genvandt sin oprindelige styrke, med andre ord sin evne til at gå forrest med samlende projekter.
Willy Meyer  
Hr. Barroso, formanden for Kommissionen, er ansvarlig for den aktuelle krise på det finansielle, økonomiske, fødevaremæssige og miljømæssige område, som Europa er begravet i. Til dato er der ingen, der har erkendt hans fejl, og anklagerne er i stedet blevet rettet mod USA. Til dato har Kommissionen forsøgt at opbygge et Europa baseret på politikker om privatisering og afvikling af socialstaten.
Kommissionen vedtog Lissabonstrategien, som forudså økonomisk vækst på 3 % og skabelsen af 20 mio. arbejdspladser inden 2010. Denne strategis fiasko er tydelig. På trods heraf foreslår Kommissionen at forny strategien og fortsætte med disse politikker, som er årsagen til krisen. Krisen er ikke en pandemi. Den er resultatet af at satse på en enkelt specifik politik, nemlig den, Kommissionen har vedtaget. Det udenrigspolitiske program omtaler hverken Sahara eller Palæstina. Ikke nok med, at disse sager ikke er højt prioriteret for Kommissionen, men EU planlægger at tildele Kongeriget Marokko såkaldt "advanced status" og at opgradere forbindelserne med staten Israel.
Maria do Céu Patrão Neves  
Det arbejde, kommissionsformand Barroso har udført gennem de sidste fem år, har i høj grad været præget af pragmatisme, seriøsitet og fasthed i forhold til, hvordan han har taget sig af Europas vigtigste interesser.
Hans globale lederskab i kampen mod klimaforandringer, den betimelige styrkelse af europæernes engagement i verdenshavene ved hjælp af lanceringen af den nye europæiske havpolitik og hans evne til at skabe enighed om de finansielle perspektiver i et Europa med 27 medlemsstater er blot nogle få eksempler, der berettiger at beholde ham som leder af Kommissionen.
Økonomisk vækst, investeringer i innovation og uddannelse samt bekæmpelse af arbejdsløshed er grundlæggende for, at Europas integration kan fortsætte, og de er også hr. Barrosos prioriteter for fremtiden.
På et tidspunkt, hvor den globale økonomiske og finansielle situation ikke er på toppen, har Europa brug for en stærk leder, der kan puste liv i det europæiske projekt.
Af disse årsager og mange andre mener jeg, at hr. Barroso er den ideelle kommissionsformand til at lede EU's skæbne i den kommende embedsperiode.
Frédérique Ries  
Ligesom 381 af mine kolleger i Parlamentet støttede jeg hr. Barrosos udnævnelse til formand for Kommissionen. Det gjorde jeg af mange grunde, ikke mindst fordi visse personer retter særdeles urimelige anklager mod kandidaten. Jeg hører nogle, der drømmer om en ny Delors, men de har glemt, at verden - og Europa - har forandret sig. Europa med 12 medlemslande, Kohls og Mitterrands Europa, eksisterer ikke længere og vil utvivlsomt aldrig vende tilbage.
Som den første formand for en Kommission med 25, derefter 27, kommissærer havde hr. Barroso den følsomme opgave at håndtere udvidelsen i 2004, et mandat præget af konsolidering. Det andet vil blive præget af ambition. Sådan håber jeg, det bliver, og det vil jeg gerne give ham kredit for. Jeg nægter at lege troldmandens lærling, nægter at vente, ikke på Godot, men på en anden hypotetisk kandidat, som Rådet ikke har nogen intentioner om at indstille. Jeg nægter at vente og yderligere svække vores institutioner og den anseelse, Europa stadig nyder blandt europæerne. Så ja, vi forventer, at han holder sine løfter, f.eks. om at bekæmpe klimaforandringer og diskrimination og om den presserende samordnede aktion i lyset af den økonomiske og sociale krise. At udsætte denne afstemning én gang til ville være helt galt afmarcheret. Det ville være en fejltagelse at vente på en kandidat, der ikke findes.
Nuno Teixeira  
Et stærkt, ambitiøst formandskab for Kommissionen er afgørende for, at Europa kan genvinde sin position som global leder ved at tilstræbe en balance mellem økonomiske og politiske mål på den ene side og social og territorial samhørighed på den anden. Prioriteterne skal defineres pragmatisk, men uden at ignorere de værdier, der ligger til grund for det europæiske projekt.
Der ligger en stribe udfordringer foran os, f.eks. at reformere Fællesskabets budget, som Europa må tage hånd om ved at vise, at det kan definere den globale dagsorden på forskellige områder, bl.a. kampen mod klimaforandringer og reguleringen af de finansielle markeder. I en tid, hvor arbejdsløsheden vokser drastisk i flere medlemsstater, er det afgørende at tilstræbe en bæredygtig vej ud af den nuværende økonomiske og sociale krise. Dette mål burde forene medlemsstaterne omkring solidaritetsprincippet og styrkelsen af det europæiske indre marked.
Eftersom jeg mener, at José Manuel Barroso har de egenskaber, der vil sætte ham i stand til fortsat at opfylde de forventninger, vi har til ham, eftersom jeg betragter det som en ære for Portugal, at han beklæder denne stilling, og eftersom jeg opfatter det som en fordel for en lille, isoleret, fjerntliggende og afsides region som Madeira at have nogen i Kommissionen, der forstår dens situation til bunds, støtter jeg hans nye kandidatur til formand for Kommissionen.
Frank Vanhecke  
Jeg stemte imod genudnævnelsen af hr. Barroso som formand for Kommissionen, fordi han gennem de sidste fem år har fremstået som indbegrebet af en Kommission, der valgte at ignorere den demokratiske forkastelse af Lissabontraktaten, og det på en ringeagtende og særdeles arrogant måde. Hr. Barroso har også gentagne gange argumenteret for en ny bølge af masseimmigration og konstant bagatelliseret problemerne i forbindelse med Tyrkiets eventuelle optagelse i EU. Det er også meget sigende, at hr. Barroso i går nægtede at besvare et berettiget spørgsmål fra et britisk medlem om sine intentioner i forhold til en europæisk kommissær for menneskerettigheder - altså en EU-kommissær. Den europæiske "big brother" marcherer videre, men tilsyneladende er der ingen, der må vide det, heller ikke medlemmer af Parlamentet.
Derek Vaughan  
Selv om jeg ikke plejer at undlade at stemme, følte jeg, at det var den rigtige beslutning ved dagens afstemning om valget af formanden for Kommissionen. Jeg medgiver, at hr. Barroso har givet nogle indrømmelser, f.eks. om sociale konsekvensanalyser. Men hr. Barroso har ikke vist noget engagement i forhold til at fremlægge forslag, som S&D-Gruppen finder vigtige - f.eks. en styrkelse af direktivet om udstationering af arbejdstagere, som har afgørende betydning for beskyttelse af walisiske arbejdstagere. Vi forventer også større engagement i de nyudnævnte kommissærers porteføljer og en tydelig redegørelse fra hr. Barroso om det næste kollegiums struktur. Jeg mener ikke, at hr. Barrosos løfte om at bekæmpe social dumping i Europa er tilstrækkelig vidtrækkende, og det er af denne og ovennævnte grunde, jeg tog beslutningen om at undlade at stemme.
Bernadette Vergnaud  
Jeg stemte imod hr. Barrosos kandidatur, frem for alt fordi jeg tror på et virkelig politisk Europa, som ikke kan være tilfreds med en Kommission, der er bundet af store koncerners ønsker. Jeg mener heller ikke, at man kan føre kampagne ved at opfordre til en ny form for europæisk lederskab for så at udstede en blankocheck til en forkæmper for liberalisme, hvis program i bund og grund mangler ambition og værdier. En mand, der har søgt ly bag idéen om "bedre regulering" for at "deregulere" alt det, jeg som socialdemokrat vil forsvare: offentlig service, social beskyttelse af arbejdstagere, respekt for sundhedssystemer, regulering af den finansielle økonomi og beskyttelse af forbrugere og miljøet mod industrikoncerners magt. Af respekt for mine egne og vælgernes overbevisninger føler jeg, at der ikke må opstå tvivl om disse værdier på grund af skjulte motiver og tricks, som har til formål at sikre indrømmelser, der ikke kan tages alvorligt, fra konservative, som kontrollerer størstedelen af medlemsstaterne, Parlamentet og Kommissionen, og som ikke helmer, før de har fremmet deres dereguleringspolitik.
Dominique Vlasto  
Selv om afstemningen om formandskabet for Kommissionen er hemmelig, vil jeg gerne offentligt udtrykke min støtte til kandidaten fra vores politiske familie, José Manuel Barroso, og ønske ham hjerteligt tillykke med genvalget. Eftersom Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige demokrater) vandt valgene til Parlamentet, er det helt naturligt, at formanden for den kommende Kommission stammer fra vores rækker. Derfor blev hr. Barroso ubesværet genvalgt på trods af den formålsløse uro på den delte venstrefløj og hos De Grønne, som dog ikke kunne stille med en kandidat. Jeg glæder mig også over hans bekræftelse af sit tilsagn om at arbejde tæt sammen med Parlamentet, hvor han kan regne med vores beslutsomhed og støtte hver gang, et forslag knyttet til vores europæiske projekt skal til afstemning. Parlamentet og Kommissionen vil nu kunne komme i gang med arbejdet uden forsinkelse, hvilket var det vigtigste i denne vanskelige tid, hvor der er mange udfordringer, der skal tages hånd om i en fart af hensyn til alle europæere. Og mens Europa er involveret i G20 og klimaforhandlingerne, må det stå sammen og kunne fungere. Den klare og utvetydige afstemning i dag styrker det også over for de øvrige stormagter.
Jean-Pierre Audy  
Jeg stemte for Parlamentets beslutning af 16. september 2009 om skovbrande i sommeren 2009. Beslutningen følger utallige andre, der sætter fokus på hyppigheden, alvoren, kompleksiteten og følgevirkningerne af naturlige og menneskeskabte katastrofer i Europa, hvis antal er vokset hastigt de seneste par år. Fænomenet skovbrande forværres af affolkningen af landdistrikterne, den tiltagende opgivelse af traditionelle aktiviteter, dårlig skovforvaltning, eksistensen af enorme områder med skov bestående af en enkelt art, udplantning af ikketilpassede træarter, manglen på en effektiv forebyggelsespolitik, den uansvarlige strafpraksis i forbindelse med brandstiftelse samt den forfejlede gennemførelse af love, der forbyder ulovligt byggeri og garanterer genplantning af skov. Det er beklageligt, at Kommissionen trods Parlamentets krav ikke har taget skridt til at etablere en europæisk civilbeskyttelsesstyrke, og jeg glæder mig over min ven hr. Barniers initiativ. Han har længe foreslået en sådan facilitet. Sluttelig, i en tid hvor private forsikringsselskaber ikke tilbyder brandforsikring af skove, bliver det i lyset af den private sektors manglende handling mere og mere uomgængeligt at overveje et offentlig-privat kollektivt instrument til at forsikre skove mod storme og brand.
Carlos Coelho  
Tilfælde af ekstrem tørke og skovbrande i Sydeuropa er desværre blevet både hyppigere og kraftigere. Der er sket umådelig stor skade i form af tab af menneskeliv (alene i sommer er 11 mennesker omkommet), reduceret økonomisk aktivitet og miljøødelæggelse, især ved hurtigere ørkendannelse, hvorved der er forsvundet omkring 400.000 hektar europæisk skov hvert år gennem det sidste årti.
Klimaforandringer bidrager til den voksende hyppighed af naturkatastrofer, men mange tilfælde er stadig uforudsigelige eller skyldes kriminelle handlinger. Der er derfor behov for at udvikle videnskabelig forskning, der kan forbedre risikovurderingsprocedurer, brandforebyggelsessystemer og brandslukningsfaciliteter, ligesom de nødvendige ressourcer skal frigives.
Vi har brug for en europæisk strategi til bekæmpelse af naturkatastrofer samt større interoperabilitet og koordinering mellem de forskellige fællesskabsinstrumenter. Medlemsstaterne bør styrke deres samarbejde og koordinering for at sikre solidariteten og tilgængelighed af yderligere hurtige mobiliseringsressourcer til bekæmpelse af disse katastrofer.
Jeg opfordrer Rådets formandskab til at træffe en hastebeslutning om forordningen om en ny solidaritetsfond for at forøge gennemsigtigheden og sikre en mere fleksibel mobilisering i nødsituationer.
Diogo Feio  
Sydeuropa har været offer for katastrofer (tørke og brand), der har udsat menneskeliv, økonomier og lokale økosystemer for fare, og som er en medvirkende årsag til, at store områder, der tidligere var befolket og blev dyrket og taget hånd om, er blevet forladt. Fra at have været et problem for enkelte lande er sagen og dens alvorlige konsekvenser nu blevet grænseoverskridende, og det er tydeligt, at der er behov for en reaktion på europæisk plan.
Som jeg har sagt før, vil det være til EU's fordel, hvis det fortsat står samlet, selv i modgang, og hvis det er i stand til at mobilisere ressourcer såsom solidaritetsfonden foruden systemer og metoder til at afværge årsagerne og mindske følgerne af disse plager og reagere på dem på en fleksibel, resolut og passende måde.
Ud over Kommissionen, som burde indtage en førerrolle i forhold til at finde løsninger og indføre god praksis, bør hele skovbrugssektoren opfordres til at dele viden, definere løsninger og pege på måder, der kan være med til at variere aktiviteter i forbindelse med skove.
Ifølge et portugisisk børnerim er et træ en ven. EU bør respektere dette venskab og støtte landområdernes fremtid.
João Ferreira  
Grunden til, at jeg stemte for, er knyttet til behovet for effektiv solidaritet og øjeblikkelig mobilisering af økonomiske ressourcer for med den nødvendige hast at gøre det muligt at tackle den socialt og miljømæssigt tragiske situation, som har ramt de områder og samfund, der er påvirket af sommerens brande.
Jeg mener imidlertid, at beslutningen burde lægge større vægt på virkningerne af visse fællesskabspolitikker, især den fælles landbrugspolitik, som får folk til at forlade deres jord og produktive systemer, og på aktiviteter, der bidrager til en præventiv tilgang til problemet med brande.
Konsekvenserne af den fælles landbrugspolitik, især i lande som Portugal, er medvirkende bagvedliggende årsager til de brande, der i dag ødelægger store landområder år efter år. Jeg mener imidlertid, at dette mulige og ønskværdige samarbejde blandt medlemsstaterne om at bekæmpe skovbrande ikke bør bruges til at bane vejen for at fjerne vigtige aspekter af medlemsstaternes individuelle suverænitet, nærmere bestemt i forhold til civilbeskyttelse og foranstaltninger til at kontrollere og skride til handling på deres egne territorier.
Sylvie Guillaume  
I sommer har skovbrande endnu en gang hærget det sydlige Frankrig. Ligesom vores europæiske naboer har vores borgere måttet bekæmpe flammerne, der både fører til materielle skader og menneskelige lidelser. Derfor er jeg fortaler for at etablere en uafhængig og permanent europæisk reaktionsstyrke, hvis opgave skulle være at hjælpe medlemsstater og regioner, der rammes af brand og andre katastrofer. Vi har ligeledes brug for - og det har vi også opfordret Kommissionen til - en strategi, der giver os mulighed for at bevare de mangfoldige økosystemer i vores naturparker, det være sig Bauges, Ardèche eller Lubéron. Hele projektet er afhængigt af finansiering beregnet til forebyggende foranstaltninger og tiltag til at genetablere det ødelagte økosystem. Det kan være berettiget at gribe til den fælles landbrugspolitik for at forhindre spredning af skovbrande, som alt for ofte skyldes kraftig underskov i nogle områder. Sluttelig har jeg også talt for at mobilisere EU's solidaritetsfond, hvilket i dag blokeres af Rådet, selv om der er desperat brug for den.
Eija-Riitta Korhola  
Under debatten i mandags om skovbrandene i sommeren 2009 sagde jeg, at forholdene i naturen vil ændre sig i takt med klimaforandringerne. Det er en kendsgerning, der ikke kan modsiges. Det forklarer imidlertid ikke naturkatastrofer, især ikke, hvis samme fænomen opstår igen og igen med nogle få års mellemrum. Vi kan og må være bedre forberedt. Derfor var jeg i dag nødt til at stemme imod min gruppes holdning til ændringsforslag 5, og for at være helt ærlig er det en holdning, der undrer mig såre. Det er virkelig på høje tid, at medlemsstaterne kigger sig selv i spejlet. Det føles helt berettiget at sige, at den ødelæggelse, som skovbrande forårsager, kunne have været undgået, hvis visse medlemsstater havde udviklet og gennemført mere effektive forebyggende foranstaltninger og arbejdet hårdere for at stoppe kriminelle handlinger knyttet til at skaffe mere jord til at bygge på.
Vi kan ikke have et politisk miljø, hvor folk lukker øjnene for kendsgerningerne. Det er ikke til gavn for nogen, især når det vedrører omfanget af den menneskelige tragedie forårsaget af skovbrande. Der er blevet peget på, at klimaforandringer kan være en af årsagerne til det voksende antal skovbrande, og det er sandt, at Europa skal forberede sig på længere sæsoner for skovbrande end bare juni til september, hvilket har været normen hidtil. Somrene begynder tidligere og er varmere og mere tørre, især mod syd, hvilket indebærer, at risikoen for brande vokser. Men selve problemet med brande skyldes ikke tiltagende ændringer i forholdene i naturen, men andre ting. Det er én ting at tilpasse sig et miljø i forandring, men noget helt andet at acceptere fastlåst dårlig praksis og at være uforberedt.
Willy Meyer  
I Grækenland blev 130 000 oliventræer ødelagt af ilden foruden mange hektar med vin, kvæg, biavlsbedrifter, lagerbygninger, stalde og et stort antal drivhuse og huse. I Spanien er 95 769 hektar brændt ned af skovbrande, som har forårsaget 11 dødsfald og anslåede tab på 395 mio. EUR.
De sociale, økonomiske og miljømæssige skader, som brandene har forårsaget for lokale økonomier, produktionsaktiviteter og turismeindustrier, er enorme og nødvendiggør støtte til de ramte borgere og til genetablering af de tidligere miljømæssige forhold ved hjælp af øjeblikkelig handling på nationalt plan og fællesskabsplan.
Vi opfordrer indtrængende Kommissionen til øjeblikkeligt at mobilisere EU's nuværende Solidaritetsfond og stille de nødvendige midler til rådighed til støtte for rehabiliteringsplaner for de ramte områder, genoprettelse af deres produktionspotentiale og fuld genplantning af skov i de nedbrændte områder.
Skovrydningen skyldes til dels bygning af veje og jernbaner. Kommissionen må fremme foranstaltninger, så offentlige arbejder finansieret med EU-midler inkluderer et beløb til offentlige investeringer i forbedring, vedligeholdelse og udbygning af offentlige skove.
Andreas Mölzer  
Sommeren 2009 var desværre præget af voldsomme skovbrande i Sydeuropa, hvilket forårsagede enorme materielle og økologiske skader. Det stod i denne forbindelse klart, at brandstiftere, som tjener på at ødelægge skove, anspores af fejl i eller manglende skovregistre eller af dårligt defineret arealanvendelse. Derfor var det vigtigt i dette beslutningsforslag at opfordre medlemsstaterne til at revidere eller korrigere disse registre.
Ud over genplantning af skov er der behov for samarbejde mellem eksperter, brandvæsner og andre grupper, både i nødsituationer og i forbindelse med forebyggelse. Dette beslutningsforslag indeholder logiske forslag, f.eks. til hvordan medlemsstaterne kan hjælpes under en katastrofe i henhold til solidaritetsprincippet. Derfor stemte jeg for det fælles beslutningsforslag om skovbrande i sommeren 2009.
Frédérique Ries  
Vi må sige med det samme, at det ikke er nemt at forebygge naturkatastrofer og tilpasse sig til klimaforandringerne. Selv om EU klarer sig noget bedre end andre regioner i verden med oprettelsen af en styrket civilbeskyttelsesmekanisme og den økonomiske gave fra himlen, som solidaritetsfonden repræsenterer, bliver over 600 000 hektar ødelagt årligt.
Jeg taler ikke kun om skovbrande i Middelhavsområdet, hvoraf de værste var dem i sommeren 2009 i bakkedragene omkring Athen. Efter min mening er der to forslag, der er afgørende for at forbedre situationen. For det første skal hr. Barniers betænkning fra 2006 om en europæisk civilbeskyttelsesstyrke gennemføres fuldt ud. Vi venter stadig på, at de europæiske grønhjelme bliver etableret, så de kan give substans til en europæisk politik om civilbeskyttelse, som borgerne har stemt for. For det andet er det vigtigt for Kommissionen at have retten til at føre tilsyn med, hvad der sker lokalt. Det ville mildest talt være overraskende, hvis der blev udbetalt europæiske midler, når nogle skovbrande formentlig er startet af kriminelle med det ene formål at skaffe jord til byggeri.
Joanna Senyszyn  
skriftlig. - (PL) Jeg stemte for beslutningen om skovbrande. I år er over 200 000 hektar skov indtil nu blevet ødelagt af brande i EU. Det er mere end i hele 2008! I Polen er koefficienten for faren for skovbrande en af de højeste i Europa. I april 2009 var antallet af brande det højeste i fem år.
Vi må straks iværksætte effektive foranstaltninger til at modvirke klimaforandringerne, som er en af årsagerne til brandene. Et andet vigtigt spørgsmål i den vedtagne beslutning vedrører koordineringen af EU-mekanismer til forebyggelse af klimaforandringer og især effektiv brug af Solidaritetsfonden til at begrænse følgevirkningerne af brande.
Vi må etablere en europæisk reaktionsstyrke, der kan handle hurtigt i tilfælde af naturkatastrofer. Det skulle være et økonomisk og organisatorisk supplement til medlemsstaternes initiativer. Jeg håber, at Parlamentets beslutning om bekæmpelse af virkningerne af brande tages under behørig overvejelse af Kommissionen og mobiliseret for at styrke dens egne initiativer på området.
Catherine Stihler  
Jeg hilser dagens debat om skovbrande velkommen. Ødelæggelsen af mange naturskønne områder rammer os alle. Vi må være solidariske med vores kolleger og hjælpe de lande, det er gået ud over.
Nuno Teixeira  
Som følge af den genplantning af skov, som den regionale regering er fortaler for, og miljøbeskyttelsesorganisationers initiativer er skovene i Madeira ifølge undersøgelser gennemført for nylig vokset med næsten 5 000 hektar gennem de sidste 36 år. Det er en præstation, der er så meget mere bemærkelsesværdig, fordi den går imod den nationale tendens. Denne uvurderlige arv skal beskyttes, og selv om vi bestemt skal være klar til at reagere på skovbrande, føler jeg, at det er afgørende at fordele bevillingen af ressourcer fornuftigt mellem forebyggelse af brand, opdagelse af brand og egentlig brandslukning. Jeg stemte for beslutningen, fordi jeg mener, at denne politik kan fremmes på europæisk plan gennem en solidaritetsstrategi, der tilsigter at koordinere brandslukningsindsatsen og effektiv forebyggelse af farlig adfærd.
Med særlig vægt på regionerne i den yderste periferi bør denne tilgang inddrage både myndighederne og skovejerne i oprydning af skovområder, plantning af naturligt hjemmehørende arter og genopretning af landområder. Desuden skal kriminelle handlinger straffes på passende vis på nationalt plan. Fleksibilitet i gennemførelsen af procedurer i forbindelse med brugen af eksisterende eller nye strukturfonde, f.eks. EU's Solidaritetsfond, vil muliggøre hurtigere hjælp til mennesker, der mister landbrugsjord, hjem og husdyr som følge af brand og andre katastrofer.
Frank Vanhecke  
Jeg undlod at stemme ved den endelige afstemning om kompromisbeslutningen om følgerne af skovbrandene i 2009. Det skyldes, at jeg bemærker, at flertallet i Parlamentet mener, at bekæmpelse af skovbrande på europæisk plan ikke bør begrænses til støtte og koordinering, men at der faktisk skulle oprettes en form for separat europæisk brandvæsen, endnu et europæisk organ, der ville koste enorme summer, for at kopiere arbejde, der allerede udføres af andre.
Det er under alle omstændigheder et eksempel på, at euroføderalisterne går mindre op i effektiv og kompetent forvaltning af vores kontinent end i at sende et signal, nærmere bestemt et signal om, at alting skal reguleres på europæisk plan - på trods af subsidiaritetsprincippet, som ellers hyldes så tit.
