3. Venezuela: sagen om Manuel Rosales
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandlingen om tre beslutningsforslag om Venezuela.
Pilar Ayuso
Fru formand, hr. kommissær! Jeg har underskrevet beslutningen og bedt om taletid på dette plenarmøde, fordi jeg var vidne til den såkaldte "bortvisning" af vores kollega hr. Luis Herrero, der rent faktisk var en kidnapning. Jeg fik også lejlighed til at se, hvordan politisk forfølgelse, Chávez-regimets magtmisbrug, intimidering af oppositionen, trusler, manglende respekt for menneskelig værdighed og misbrug af domstolene er en normal del af livet i Venezuela.
Sagen om Manuel Rosales var dråben, der fik bægeret til at flyde over, og katalysatoren for denne beslutning, men der findes tusindvis af andre sager, der er lige så blodige som denne. Nogle af dem er nævnt i beslutningen, og andre er ikke - f.eks. sagen om Eligio Cedeño, der blev født i den fattige Petareforstad Caracas, der er et notorisk farligt område, som er kendt for valget af en borgmester, der ikke kommer fra Chávez-regimet. Eligio blev uddannet med hjælp fra andre og i særdeleshed Citibank. Det lykkedes ham at starte egen virksomhed - Caracasbanken - hvorefter han levede et normalt liv, hvor han også ydede hjælp til de mest trængende. I dag er han imidlertid ulovligt fængslet i Caracas efter to års tilbageholdelse, uden at der er indledt en sammenhængende retssag mod ham. Hans eneste forbrydelse var at være en del af det økonomiske oligarki.
En anden sag handler om Nixon Moreno - en studenterleder fra Andesuniversitetet, som flere gange er blevet valgt til universitetsrådet, og som er formand for sammenslutningen af universitetscentre. I 2003 vandt han det føderale valg over den nuværende indenrigs- og justitsminister, og det er hans forbrydelse. I dag er han anklaget for mordforsøg og uanstændige voldelige handlinger, skønt han er renset for alle beskyldninger.
Sådanne sager er en del af dagligdagen i Venezuela, hvor forfølgelse af oppositionen med henblik på at udelukke dem fra det politiske liv og undertrykke dissidenter er blevet en del af hverdagen. Vi skal ikke desto mindre sende et håbets budskab til det venezuelanske demokrati. Trods udfordringerne er jeg sikker på, at demokratiet vil blive indført, og at præsident Chávez vil blive stemt ud.
Marios Matsakis
Fru formand! Sagen om Chávez er endnu et eksempel på den arrogance og den paranoide opførsel, der undertiden udvises af Venezuelas stadig mere autoritære regering. Den politiske forfølgelse af hr. Rosales og mange andre er beklagelig og bør fordømmes i stærkest mulige vendinger. Vi opfordrer landets regering til for alvor at begynde at opføre sig fornuftigt og demokratisk samt til at holde op med at krænke borgernes menneskerettigheder.
Da dette bliver mit sidste indlæg på et plenarmøde, vil jeg gerne benytte lejligheden til at takke Dem og alle vores kolleger, der trofast har deltaget i menneskerettighedsforhandlingerne torsdag eftermiddag, og som har bidraget til at gøre vores verden til et bedre sted at leve.
Lad mig også som så ofte tidligere benytte lejligheden til at minde mine kolleger om forfatningen af mit eget land, Cypern, der i de seneste 35 år har lidt under Tyrkiets besættelse af landets nordlige del. Borgerne - EU-borgere - i områder som Kyrenia, Famagusta, Karpasia og Morfou har levet i eksil siden den katastrofale tyrkiske invasion i 1974. Vi vender os mod EU for at få opfyldt deres beskedne ønske om at vende tilbage til deres hjem og leve i fred og sikkerhed. Forhåbentlig vil EU ikke svigte dem.
Ewa Tomaszewska
Fru formand! Vi skal være på vagt, når politiske ændringer peger på restriktioner i oppositionens frie offentlige ytringsfrihed. Det er et stærkt signal om, at demokratiet trues. Arrestationer af oppositionen er et endnu stærkere signal.
Det er det, der sker i dag i Venezuela. Manuel Rosales, der var borgmester i Maracaibo og præsident Chávez' modstander ved valgene i 2006, har været nødt til at flygte fra landet. Kort tid efter at præsident Chávez vandt en folkeafstemning, der gjorde det muligt for ham at bevare posten i flere valgperioder, blev der udsendt en arrestationsordre for hr. Rosales. Det lykkedes ham at flygte til Peru, hvor han nu skjuler sig.
Denne sag bør behandles på EuroLats næste møde. Venezuela er forpligtet til at respektere de konventioner, det har underskrevet, og hvori det har garanteret at ville overholde menneskerettighederne.
Bernd Posselt
Fru formand! for 20 år siden faldt socialismen sammen ved den paneuropæiske udflugt til den østrig-ungarske grænse. Jeg havde den ære at deltage i de relevante forberedelser, og jeg vil aldrig glemme, da den tyske kansler Helmut Kohl og Pave Johannes Paul II - to spydspidser for denne udvikling - kort tid efter skridtede gennem Brandenburger Tor og sagde, at socialismen ikke skulle erstattes af en rovgrisk kapitalisme, men af frihed og social markedsøkonomi.
I dag er vi i Latinamerika vidner til en farlig regression ind i socialistisk diktatur og undertrykkelse. Jeg er bange for, at denne bakterie kommer fra Venezuela. Præsident Chávez forsøger at kvæle friheden i hele Latinamerika med oliepenge. Derfor er sagen om Manuel Rosales så vigtig. Hr. Rosales er ikke kun en enestående demokrat, som vi skal forsvare. Han er også en symbolsk figur for demokratiet i Latinamerika. Vi skal støtte ham og fortsat gå i brechen for det latinamerikanske folk.
Pedro Guerreiro
Fru formand! Ved hjælp af endnu en grotesk øvelse i virkelighedsfordrejelse står vi atter over for et uværdigt forsøg fra Europa-Parlamentets side på at genere Venezuela. Egentlig udgør dette forsøg en del af de manøvrer, der udføres af folk, der konspirerer mod den demokratiske og suveræne frigørelsesproces og sociale proces, der blev igangsat for et årti siden af det venezuelanske folk, og som er blevet bekræftet i 14 valg.
Det, der virkelig bekymrer forslagsstillerne til dette initiativ, er det faktum, at det venezuelanske folk trods alle problemer, trusler, farer og forstyrrelser har vist, at det nytter at kæmpe, og at det er muligt at opbygge et mere retfærdigt, demokratisk og fredeligt land - og en ditto verden.
Det vises ved udviklingen af omfattende folkelig deltagelse samt faldende fattigdom, social ulighed og arbejdsløshed, kampen mod analfabetisme, udbredelsen af uddannelse til alle niveauer, millioner af venezuelanernes adgang til sundhed, det nationale netværk af fødevaremarkeder med tilskudspriser, de facto-nationaliseringen af den statslige olieindustri samt strategiske sektorer af økonomien, landmændenes brug af produktive arealer, solidaritet med andre mennesker og mange andre ting.
Vi er nødt til at spørge os selv, med hvilken ret Europa-Parlamentet belærer andre om demokrati og respekten for menneskerettighederne, når det ønsker at gennemtvinge et traktatudkast, der er forkastet af franskmændene, hollænderne og irerne, når det vedtager det umenneskelige "tilbagesendelsesdirektiv", der krænker menneskerettigheder for migranter, hvoraf mange kommer fra Latinamerika, og når det ikke med ét ord fordømmer Israels barbariske aggressioner over for det palæstinensiske folk i Gazastriben?
For hundrede og syttende gang siger vi: Hold op med at foregive, at I kan belære verden.
Erik Meijer
(NL) Fru formand! Jeg har boet i Venezuela, og jeg kender til landets fortid og specielt til Marcos Pérez Jiménez' diktatur i 1950'erne. Fattigdom og uretfærdighed var kendetegnende for livet på den tid, og jeg betragter Hugo Chávez' regering som en meget betydelig og tiltrængt forbedring.
Jeg mener imidlertid, at selv en sympatisk regering skal opføre sig ordentligt over for sine modstandere og undgå at anvende teknikker, der gør livet ekstra vanskeligt for dens modstandere.
Jeg stemmer for den fælles beslutning af præcis denne årsag, fordi den har afgørende betydning for beskyttelsen af demokratiet i almindelighed, og fordi den ikke blev udarbejdet med henblik på at vælte det efter min mening gavnlige Hugo Chávez-regime.
José Ribeiro e Castro
(PT) Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil gerne korrigere hr. Guerreiro, der er misinformeret, for ifølge tal fra FN's Udviklingsprogram har Venezuela ikke reduceret fattigdommen den mindste smule.
Præsident Chávez har bragt demagogi og diktatur, desværre med støtte fra stemmeboksene, men også med en hel del intimidering af befolkningen, hvilket atter fremgår af sagen om Manuel Rosales.
Jeg har mødt Manuel Rosales. Jeg havde den store ære at møde ham under et besøg i Venezuela. Den skæbne, der har ramt ham, er en stor skam, fordi han ønsker at være en fri mand i sit eget land, men det er ikke muligt. Det er problemet med Venezuela.
Jeg mødte ham, da han var designeret guvernør for staten Zulia. Han blev valgt som Maracaibos borgmester af sit folk, men han kan ikke leve i sit land, fordi folk forfølges og bagvaskes i Venezuela. De bagvaskes, sådan som det desværre sker med Manuel Rosales. Det er den værste straf, man kan give en politiker, og det skal vi politikere i Europa-Parlamentet være opmærksomme på.
Vi kan kæmpe for vores idéer, men vi har ikke lov til at bagvaske nogen, forfølge dem eller smide dem i fængsel. Det er præcis det, der sker i Venezuela.
Det er på tide, at vi definerer en strategi for Latinamerika. Det skal være en strategi med aktivt diplomati for Latinamerika. Den skal bestemt støtte socialt fremskridt i tråd med de mange millioner, vi hvert år investerer i udvikling og samarbejde, men den skal være 100 % på demokratiets side, 100 % på pluralismens side og 100 % på de grundlæggende frihedsrettigheders side. Længe leve et frit Venezuela!
Zita Pleštinská
(SK) Fru formand! Fattigdom gøder altid jorden for totalitære ledere, der ønsker at fremstå som deres folks redningsmænd og forsvarere. I starten talte Hugo Chávez ikke om socialisme, men kun om retten til en bedre verden. Som tiden gik, begyndte han imidlertid at tale om socialisme. Hans modstandere blev ikke inviteret til at samarbejde, og hvis ikke de parerede ordre, blev de holdt nede. Ensidet information, leder-forsvarer, menneskerettighedskrænkelser, manglende frihed: det er ensbetydende med diktatur. Sagen om Manuel Rosales bekræfter blot, hvad jeg siger.
Blandt andre ledere, der spiller det samme spil som Hugo Chávez, kan nævnes Castros arvtagere, Lukashenko med flere. Jeg vil gerne takke alle kollegerne i Europa-Parlamentet for at sende et klart signal til verden på disse plenarmøder torsdag eftermiddag om, at Europa-Parlamentet aldrig vil tolerere menneskerettighedskrænkelser nogetsteds i verden.
Fru formand! Jeg vil gerne takke Dem for ledelsen af Europa-Parlamentets møder, for Deres samarbejde og for Deres personlige venskab.
Zdzisław Zbigniew Podkański
(PL) Fru formand! Europa-Parlamentets nuværende mandatperiode nærmer sig sin afslutning, og tiden er derfor inde til at gøre status. Vi kan objektivt sige, at vi har lavet en masse arbejde, og at vi blandt resultaterne af vores arbejde kan se en klar forpligtelse til at beskytte menneskerettigheder og effekterne heraf. Det er særlig synligt i tredjelande. Vi kan lave en meget grundig analyse - sådan som vi gør i dag - af situationen i Iran, Madagaskar og Venezuela. Vi kan vedtage passende beslutninger og tilmed give dem offentlig virkning. Disse beslutninger giver ikke altid de ønskede resultater, men vi arbejder langt fra de lande og samfund, som har problemerne, og vores kommunikation og evne til at gennemføre og overbringe vores idéer er ikke altid særlig god.
Det er værre med demokrati og beskyttelse af menneskerettigheder i EU. Det er en ubehagelig og pinlig sag. I dag arbejder millioner af mennesker illegalt. Hvad er der så sket med menneskerettighederne? Handelen med børn og kvinder florerer. Hvor er så menneskerettighederne i EU? Hvordan beskytter vi dem? Hvorfor er vi ikke effektive?
Man må også sige, at der fandt en ubehagelig hændelse sted, da vi her i mødesalen demonstrerede for en folkeafstemning, og hr. Pöttering hidkaldte sikkerhedsvagterne, hvilket var en krænkelse af menneskerettighederne og vores ret til at demonstrere og give udtryk for vores synspunkter. Ikke desto mindre er det overordnede resultat positivt, og efter min mening bør vi bestemt fortsætte denne type forhandling og indsats i næste mandatperiode.
Christopher Beazley
(EN) Fru formand! Jeg har en personlig bemærkning til forretningsordenen. Dette er min afskedstale til Europa-Parlamentet, da jeg første gang blev valgt for et kvart århundrede siden, og min far blev valgt for 30 år siden - Peter Beazley, medlem af Europa-Parlamentet for Bedfordshire og North Hertfordshire.
Jeg vil gerne takke alle kollegerne i Europa-Parlamentet og i særdeleshed vores formand, Hans-Gert Pöttering, med hvem jeg havde æren at sikre de britiske Konservatives medlemskab af Gruppen for Det Europæiske Folkeparti.
Jeg vil gerne mindes Lord Henry Plumbs tjenestetid som formand for Europa-Parlamentet samt britiske kommissærer fra alle partier - Roy Jenkins (formand), Arthur Cockfield, Chris Patton, premierminister Ted Heath og Winston Churchill - alle sande europæere.
Lederen af mit parti, hr. David Cameron, har begået en alvorlig fejl. Han er forkert på den. Han tror, at han ved at blive antieuropæer i underhuset vil sikre sig premierministerposten i mit land. Som medlem af det britiske Konservative parti forbeholder jeg mig retten til at protestere. Det er mit sidste ord. Der findes britiske Konservative, Socialdemokrater og Liberale. Vi er europæere. Vi står sammen med vores partnere og allierede, og hvis min partileder ønsker at kassere 30 års arbejde fra britiske Konservative europæere, tager han fejl!
(Parlamentet gave taleren stående ovationer)
Leonard Orban
Fru formand! Kommissionen følger nøje og med stor bekymring situationen i Venezuela. Kommissionen er opmærksom på sagen om Manuel Rosales. Han fik politisk asyl i Peru efter at være blevet anklaget for korruption i Venezuela. Kommissionen har noteret sig forklaringen fra formanden for Rosales' parti om, at han har skjult sig for at beskytte sig selv.
Efter Kommissionens mening er Manuel Rosales' asylansøgning og den peruvianske regerings accept heraf er en bilateral sag, og det er ikke Kommissionens opgave at udtale sig om værdien af denne anmodning.
Vi er opmærksomme på, at de juridiske institutioner for nylig indledte retssager mod oppositionsledere i Venezuela. Vi ved, at nogle sektorer af det venezuelanske samfund har kritiseret den hastige stigning i foranstaltninger, som efter deres mening påvirker retten til ytringsfrihed og udøvelsen af politiske rettigheder i negativ retning. Samme sektor mener, at regeringen ikke tåler kritik. Vi er opmærksomme på disse ting, og vi følger nøje den politiske situation i Venezuela.
Jeg vil gerne understrege den betydning, som EU tillægger menings- og ytringsfrihed som en grundlæggende menneskerettighed og en hjørnesten for demokrati og retsstatsprincipper. Vi håber, at Venezuelas demokratiske institutioner vil respektere retsstatsprincipperne og bevare demokratiet i landet, samtidig med at de overholder forpligtelserne i henhold til de internationale aftaler, som Venezuela har underskrevet og ratificeret inklusive den amerikanske menneskerettighedskonvention og i særdeleshed bestemmelserne om politiske rettigheder i artikel 23.
Jeg vil gerne forsikre Parlamentet om, at Kommissionen fortsat nøje vil følge udviklingen i Venezuela. Kommissionens tilsagn om at støtte og styrke demokratiet og beskytte og fremme menneskerettigheder og grundlæggende friheder vil fortsat blive afspejlet i vores samarbejdspolitikker og forbindelser med Venezuela.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen vil straks finde sted.
