Rezultati neformalnega vrha predsednikov držav in vlad (Lizbona, 18.-19. oktober 2007) (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka so izjave Sveta in Komisije o rezultatih neformalnega vrha predsednikov držav in vlad v Lizboni. Toplo pozdravljam predsednika Sveta EU in predsednika vlade Portugalske Joséja Sócratesa. Zelo toplo dobrodošlico to jutro izrekam Evropskemu parlamentu.
Seveda enako toplo pozdravljam tudi predsednika Evropske komisije Joséja Manuela Durãa Barrosa in se mu zahvaljujem za njegovo delo v zvezi z evropskim vrhom.
Gospe in gospodje, preden začnemo z razpravo, bi se rad, pri čemer sploh nočem prehitevati, iskreno zahvalil portugalskemu predsedstvu za ogromno vloženega dela in uspeh, dosežen v četrtek ponoči okoli 1.00, ko je odobrilo Pogodbo o Evropski uniji in Pogodbo o delovanju Evropske unije.
To je odličen rezultat za Evropsko unijo in odličen rezultat za vse nas. V imenu Evropskega parlamenta bi rad dodal, da brez Evropskega parlamenta danes ne bi bili, kjer smo. To je tudi odličen rezultat za vse nas, ker je Pogodba bila in je glavna prednostna naloga Evropskega parlamenta, če si želimo uspeha v zvezi s to Pogodbo.
S temi čestitkami portugalskemu predsedstvu in tudi Komisiji - tu vidim komisarja Wallströma, ki je poleg predsednika Komisije tudi sam veliko prispeval - sem zelo vesel, da lahko besedo predam predsedniku Sveta EU Joséju Sócratesu. Dobrodošli v Evropskem parlamentu.
José Sócrates
Gospod predsednik, predsednik Komisije, gospe in gospodje, dovolite mi, da prve današnje besede posvetim spominu na mojega prijatelja. Spominu na poslanca Evropskega parlamenta Fausta Correio, ki je umrl pred nekaj dnevi. Umrl je mlad. Njegova smrt seveda predstavlja veliko izgubo ne le za Evropski parlament, temveč tudi za portugalsko socialistično stranko.
Fausto Correia je bil moški dobrih političnih in človeških kvalitet. Vsi ste ga imeli priložnost spoznati. Bil je inteligenten politik, odprt in vedno predan plemenitim evropskim idejam. Tu pa bi rad poudaril zlasti njegove človeške kvalitete, saj je bil velikodušen, tovariški in strpen. Prav zares so naše človeške kvalitete tiste, ki dajejo smisel našemu političnemu življenju.
Njegova smrt mi predstavlja osebno izgubo, izgubo starega prijatelja, s katerim sem delil veliko trenutkov v življenju in ki ga bom močno pogrešal.
Gospe in gospodje, ko sem predstavil program portugalskega predsedstva na plenarnem zasedanju pred tremi meseci, sem jasno povedal, kaj je naš glavni izziv in prednostna naloga portugalskega predsedstva: sestaviti in doseči sporazum v zvezi z novo Pogodbo, da bi s tem končali šest let trajajoč brezizhoden položaj v institucionalnih razpravah, v katerega je bila zatopljena Evropska unija.
Danes lahko torej z velikim zadovoljstvom nagovorim Parlament ter predstavim sporazum, dosežen na medvladni konferenci 18. oktobra. Ta sporazum je bil podlaga za novo lizbonsko pogodbo. Pogodbo bomo podpisali 13. decembra v mestu, po katerem bo poimenovana.
Portugalsko predsedstvo je začelo z nalogo spreminjanja mandata, ki smo ga podedovali od nemškega predsedstva, ki je bilo, kot sem že rekel, jasno in natančno brez primere, da bi ta mandat spremenili v novo Pogodbo. To je bila naša misija.
Sporazum, ki smo ga dosegli, potrjuje, da sta bila metoda in urnik, ki smo ju določili na začetku našega predsedstva, pravilna. Treba je bilo, kot sem tu že povedal na začetku predsedovanja, čim bolj izkoristiti junijsko zasedanje Evropskega sveta, da bi Pogodbo skušali dokončati ne decembra, kar so zagovarjali nekateri, temveč oktobra na neformalnem zasedanju, in imeli smo prav.
Resnica je, da smo imeli najhitrejšo medvladno konferenco v zgodovini Evropske unije v zvezi z revizijo pogodbe. Začeli smo 23. julija, končali pa 18. oktobra.
Ko bo spisana zgodovina te pogodbe, bomo bolje razumeli pomembnost te politične odločitve, da nismo odložili do konca leta naloge, ki smo jo lahko dokončali že prej. Evropa je potrebovala hiter sporazum in dobila je to. Evropa je potrebovala znak zaupanja in dobila je to. Evropa se je morala obrniti proti prihodnosti in storila je to.
Delali smo hitro z vsemi državami članicami, ki so brez izjeme pokazale konstruktivnega duha in voljo za premagovanje ostajajočih težav. To nam je omogočilo predstavitev celotnega besedila Pogodbe 3. oktobra in nas prineslo veliko bližje našemu cilju.
Vprašanja, ki so ostala za lizbonski vrh, so bila omejena, čeprav očitno politično občutljiva. V tem okviru je bila naša strategija, da skušamo doseči sporazum že prvi dan vrha. To se nam je zdelo ne le možno, ampak tudi močno zaželeno, saj bi to poslalo močan znak Evropi. Znak, da je EU sposobna hitrega sprejemanja odločitev, celo takih, za katere vsi priznavajo, da so težke. Še več, bilo je zelo pomembno, da smo bili sposobni rešiti ta institucionalna vprašanja na prvi dan neformalnega zasedanja, drugi dan, takoj po tej odločitvi, pa razpravljati o globalizaciji in kako bi se morala Evropa spopasti s svetovnimi vprašanji.
V Lizboni je bilo zato možno doseči sporazum o naslednjih vprašanjih, kar nam je omogočilo, da smo dokončali sporazum o Pogodbi:
najprej glede klavzule iz Ioannine, v sporazumu pa je bila rešitev dosežena na dveh ravneh:
izjava v zvezi s sistemom odločanja v Svetu s kvalificirano večino, ki pojasnjuje dejanski varnostni mehanizem iz Ioannine;
poleg tega pa protokol, ki določa, kako se lahko mehanizem za soglasje v Evropskem svetu spremeni ali prekliče. Kot sem že imel priložnost povedati prej, je vprašanje Ioannine, kot sem ga videl v sporazumu na zadnjem zasedanju, zahtevalo, da klavzula postane zakonsko obvezna, vendar ne v Pogodbi. Rešitev, ki smo jo sprejeli, izjava in protokol, ki zagotavljata, da se odločitev o Ioannini lahko spremeni le s soglasjem, se nam je zdela rešitev, ki je najbližje duhu zadnjega sporazuma.
Določili smo zagotovila v zvezi s kompromisom iz Ioannine brez spodkopavanja integritete postopka odločanja s kvalificirano večino.
Obstajala je tudi potreba po razrešitvi političnega vprašanja v zvezi s številom generalnih pravobranilcev na Sodišču Evropskih skupnosti. V izjavi smo se sporazumeli, da bo Svet odobril katero koli zahtevo Sodišča Evropskih skupnosti, da se število generalnih pravobranilcev poveča za tri (enajst namesto osmih). V tem primeru bo Poljska imela stalnega generalnega pravobranilca in ne bo več sodelovala v sistemu rotacije, obstoječi sistem rotacije pa bo vključeval rotacijo petih generalnih pravobranilcev namesto trenutnih treh.
Kar zadeva določitev visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko, smo se strinjali o izjavi, da bi moral Evropski parlament sodelovati v postopku imenovanja celo v prvi fazi, od januarja leta 2009, prek primernih stikov.
Konferenca je odobrila tudi izjavo, ki pojasnjuje določitev pristojnosti med Unijo in državami članicami, kot je našteto v pogodbah.
Končno pa še vprašanje sestave Evropskega parlamenta. Kot veste, je bil člen 9a Pogodbe o Evropski uniji popravljen in se zdaj glasi, da število poslancev Evropskega parlamenta ne bo preseglo 750, t. j. s predsednikom vred 751, s čimer je ohranjena padajoča sorazmernost.
K tej spremembi spadata dve izjavi:
prva zagotavlja, da bo dodatni sedež v Evropskem parlamentu dodeljen Italiji;
druga zagotavlja, da se bo Evropski svet politično strinjal glede sestave Evropskega parlamenta na podlagi predloga samega Parlamenta.
Svet je torej sprejel kriterije, ki jih je predlagal Parlament, in nadaljeval s tem, kar je imel za sprejemljivo prilagoditev z namenom, da bi se prilagodil trenutnemu okviru v obdobju 2009-2014.
Poleg omenjenih vprašanj je bila skrb portugalskega predsedstva tudi umestitev tistih pravil in klavzul o izjemah v Pogodbo, ki so bili v mandatu, pri tem pa smo seveda spoštovali stališča držav članic, ki so jih hotele doseči, vendar smo vedno skrbeli, da bi se izognili odmiku od postopka odločanja Skupnosti in splošne skladnosti Pogodbe.
Tako imamo novo Pogodbo. To je nova in dobra pogodba. Ta pogodba rešuje krizo preteklosti in Evropo postavlja v položaj, kjer se lahko osredotoči na prihodnost. Pogodba je znatno napredovala, in če smem, bi nekaj teh napredkov rad izpostavil.
Ta pogodba brez spremembe sprejema povečanje sodelovanja Evropskega parlamenta v zakonodajnem postopku in tudi inovacije v proračunskem postopku, s tem pa povečuje demokratično legitimnost Unije;
ta pogodba izboljšuje postopek odločanja, zlasti z razširitvijo glasovanja s kvalificirano večino na področje svobode, varnosti in pravice;
ravno tako na področju svobode, varnosti in pravice Pogodba vključuje potrebne pravne osnove za razvoj učinkovitejše politike priseljevanja in azilne politike, pa tudi policijskega in sodnega sodelovanja v boju proti terorizmu in organiziranem kriminalu, ki krepi varnost naših državljanov;
ta pogodba jasno našteva področja, na katerih so države članice pristojnosti prenesle na EU;
ta pogodba krepi nadzorno vlogo nacionalnih parlamentov.
Vendar pa med temi napredki, ki jih vsebuje Pogodba, obstaja ena točka, ki bi jo zlasti rad poudaril: ta pogodba izrecno podeljuje pravno zavezujočo moč Listini o temeljnih pravicah, ki jo bodo tri institucije Evropske unije razglasile 12. decembra.
Poleg tega naj omenim pristop EU k Evropski konvenciji o človekovih pravicah in dejstvo, da smo našli rešitev za vprašanje pravnega okvira evropskega državljanstva, kot so zahtevali predstavniki Parlamenta.
Kar zadeva zunanje odnose, je nov institucionalni okvir, ki ga določa Pogodba, t. j. dodatek mesta visokega predstavnika in podpredsednika Evropske komisije za zunanje zadeve, odraz ambicij zunanje politike Evrope, kar bo Evropi omogočilo pomembnejšo vlogo na mednarodnem odru in ji podelilo sredstva za uspešno sodelovanje z našimi partnerji.
Gospe in gospodje, pogajanja so bila naporna in zahtevna, a Evropa je uspela. Evropa je uspela in dosegla ključni cilj imeti Pogodbo, ki bo uveljavila evropske vrednote, okrepila Evropo kot globalno gospodarsko akterko ter vzpostavila učinkovitejše institucionalne pogoje, ki Evropi omogočajo izpolnjevanje svoje vloge.
Evropa je po tem vrhu močnejša. Močnejša, da se lahko sooči s svetovnimi težavami. Močnejša, da lahko zasede svojo vlogo v svetu. Močnejša, ker je našemu gospodarstvu in evropskim državljanom poslala znak zaupanja.
Lizbonska pogodba zdaj kaže, da je Evropa pripravljena, samozavestna in prepričana vase. Lizbonska pogodba je Evropo ponovno pripravila na novo dobo.
Dovolite, da se zahvalim Evropskemu parlamentu, njegovemu predsedniku Hans-Gertu Pötteringu ter predstavnikom na medvladni konferenci Elmarju Broku (PPE-DE), Enriqueju Barón-Crespu (PSE) in Andrewu Duffu (ALDE). V imenu portugalskega predsedstva se vam zahvaljujem za odlično sodelovanje v našem delu, konstruktivne predloge, predvsem pa za vašo stalno predanost cilju, da bi Evropa dosegla sporazum, in sicer hitro.
(Glasno ploskanje.)
Zahvaljujem se tudi Evropski komisiji, zlasti predsedniku Komisije, kateremu v zadnjih mesecih predsedstvo veliko dolguje za njegovo cenjeno pomoč pri uspešnem zaključku pogajanj. Najlepša hvala, gospod predsednik.
(Ploskanje.)
Vendar pa moram izraziti tudi globoko hvaležnost generalnemu sekretariatu Sveta, zlasti njegovim pravnim službam in generalnemu direktorju Jean-Claudu Pirisu. V imenu predsedstva se jim zahvaljujem za trdo delo, spretnost in predanost. Opravili so naravnost odlično delo.
Zahvaljujem se tudi vsem predstavnikom držav članic, ki so na različnih stopnjah sodelovali na medvladni konferenci. Predsedstvo ne bo pozabilo duha sodelovanja, predanosti in odprtosti, ki so jo vsi pokazali v iskanju najboljših rešitev.
Gospe in gospodje, dovolite mi nekaj zelo osebnih zahval. Zahvaljujem se ministru za zunanje zadeve, ki sedi poleg mene, Luísu Amadu, državnemu sekretarju Lobu Antunesu in vsem portugalskim diplomatom, ki so se potrudili med tem obdobjem, da bi zagotovili, da bi se ga brez dvoma spominjali kot enega od velikih dosežkov predsedstva EU.
Gospe in gospodje, ker smo izpolnili cilj in dokončali lizbonsko pogodbo, so se predsedniki držav in vlad lahko drugi dan zjutraj posvetili razpravi o zunanji razsežnosti lizbonske strategije in kako bi se morala Evropa odzvati na izzive globalizacije. Razprava je bila odlična in je vključevala cenjen prispevek predsednika Evropskega parlamenta. Ta razprava je bila osredotočena v prihodnost.
Predsednik Evropske komisije je predstavil pomemben prispevek k razpravi, ki je temeljil na sporočilu "Evropski interes: uspeti v času globalizacije". Ta dokument so zelo hvalili predsedniki držav in vlad.
Glavne točke te razprave so bili finančni trgi v luči nedavnih nemirov in podnebne spremembe glede na konferenco na Baliju.
Med raznimi zaključki, ki jih je bilo moč dobiti iz te razprave, bi rad poudaril enega: idejo, ki je zaznamovala razpravo tistega petkovega jutra, da je Evropa zdaj opremljena, v nekaterih primerih celo zavezana, za vodenje procesa globalizacije, naj bo v vzajemnem odprtju trgov, izboljšanju okoljskih, socialnih in finančnih standardov ter standardov intelektualne lastnine, ali krepitvi strateškega sodelovanja z našimi mednarodnimi partnerji.
Gospe in gospodje, pred zaključkom želim povedati le še nekaj. Drži, da se je 18. oktober končal s sporazumom o lizbonski pogodbi, a ta dan se je začel tudi s še enim pomembnim sporazumom, o katerem bi vam rad tu kaj več povedal: sporazumom med evropskimi socialnimi partnerji v zvezi z novimi izzivi za trg dela. Tudi to je bil pomemben sporazum. S tem sporazumom socialni partnerji določajo primer konstruktivnega sodelovanja, odgovornosti in socialnega dialoga. Dober primer pozornosti na potrebo po dialogu, potrebo po reformi v globaliziranem in stalno spreminjajočem se svetu.
Gospe in gospodje, dovolite mi, da končam na osebni ravni. V političnem življenju redko dobimo priložnost služiti naši državi in Evropi v kritičnem trenutku. Čutim se počaščenega, da sem imel to priložnost. Iz vsega srca se vam zahvaljujem za vso vašo podporo, ki sem jo vedno imel v tem parlamentu.
Vendar pa naše delo ni končano. Še veliko moramo opraviti. Z moje strani vam zagotavljam, da bo predsedstvo še naprej delalo z enako predanostjo, energijo in prepričanjem, kakor smo začeli, in da bomo delali za močnejšo Evropo in boljši svet.
(Glasno ploskanje.)
Predsednik
Gospod predsedujoči, najlepša hvala za vaše poročilo in vaše delo.
Gospe in gospodje, slišali ste za sestavo Evropskega parlamenta, poročilo predsedujočega pa ni razpravljalo o volilni pravici predsednika Evropskega parlamenta. Zato bom tu ponovno poudaril, da tudi tu ni šlo za Evropski svet. Predsednik Evropskega parlamenta bo seveda izkoristil svoje pravice, če se strinja. Te pravice mu nihče ne sme vzeti, pa tudi Evropski svet mu je ni. Nekaj bi rad uradno izjavil.
Predsednika Evropske komisije Joséja Manuela Durãa Barrosa prosim, naj bo tako prijazen in nam spregovori.
José Manuel Barroso
predsednik Komisije. - - (FR) Gospod predsednik, predsedujoči Svetu, gospe in gospodje, lizbonski vrh je bil vrh združene Evrope solidarnosti. EU je prebrodila šestletno obdobje razpravljanja o institucionalnih vprašanjih in razkole, ki so jih povzročale te razprave. Dosegli smo sporazum o lizbonski pogodbi.
Najprej bi se rad iskreno poklonil delu portugalskega predsedstva, zlasti odločnemu vodenju predsednika vlade Joséja Sócratesa. Zahvaljujem se tudi vsej njegovi ekipi, saj sem bil skoraj vsak dan priča njeni spretnosti in predanosti. Prav je tudi priznati odlično delo nemškega predsedstva, zlasti kanclerke Angele Merkel, ko ji je uspelo opredeliti jasen in natančen mandat, ki je bil osnova medvladne konference. Vseeno pa drži tudi, da brez odločnosti in sposobnosti portugalskega predsedstva zdaj ne bi praznovali dejstva, da smo mandat spremenili v pogodbo.
Dovolite mi povedati, da ima poseben pomen dejstvo, da bo Pogodba podpisana 13. decembra v Lizboni v samostanu sv. Jeronima, natanko tam, kjer je bila podpisana Pogodba o pristopu Portugalske k Evropski skupnosti.
Dvajset let po njenem pristopu k Evropski skupnosti se bo Portugalska Evropi oddolžila za vse, kar je storila zanjo tako, da ji pomaga pri premagovanju tega brezizhodnega položaja.
Predsednik vlade, Portugalska je nadvse upravičeno lahko ponosna na svoje delo, na delo portugalskega predsedstva pri zaključku lizbonske pogodbe.
Naj pozdravim tudi predanost Evropskega parlamenta na medvladni konferenci. V celotnem postopku je Evropski parlament izražal močno politično voljo za rešitev institucionalnega vprašanja, pri čemer je bil odločen okrepiti evropsko demokracijo.
Zlasti želim izraziti spoštovanje predsedniku Pötteringu in delegaciji Evropskega parlamenta, gospodu Broku, gospodu Barónu Crespu in gospodu Duffu, za njihovo vlogo pri tem, in zahvalo za konstruktiven odnos, ki so ga imeli do Komisije. To je bilo resnično zgledno sodelovanje in menim, da smo skupaj spodbudili zelo pomembne napredke v novi Pogodbi, in sicer v zvezi z vprašanji državljanstva.
Lizbonska pogodba je prva Pogodba razširjene Unije. Prvič v zgodovini evropskega povezovanja so se države, ki so bile nekoč razdeljene s t. i. totalitarno zaveso, skupaj pogajale in dosegle sporazum o skupni evropski pogodbi.
Primerno je, da se danes spomnimo pomembnosti berlinske deklaracije, ki je obeležila 50. obletnico rimske pogodbe in tudi oblikovanje svobodne ter ponovno združene Evrope.
Naj danes ponovim nekatere napovedi, ki smo jih slišali v preteklih dveh letih. Leta 2005, po dveh referendumih z negativnim izidom, so nekateri ljudje trdili, da se 25 ali 27 članic Evropske unije nikoli ne bo moglo sporazumeti glede Pogodbe, ne glede na njeno vsebino. Nekateri skeptiki so menili, da je bilo veliko preveč nacionalnih interesov, da bi Unija lahko dosegla soglasje.
Leta 2007 so kritiki dejali, da se države članice nikoli ne bodo dogovorile glede mandata. Nato so dejali, da se mandat, sprejet na junijskem zasedanju Evropskega sveta, nikoli ne bo upošteval.
Na poti v Lizbono prejšnji teden sem še vedno slišal kritike govoriti, da bo zelo težko, če ne kar nemogoče, doseči sporazum, in da so delegacije celo rezervirale hotele do nedelje zjutraj; morda so nameravale izkoristiti zelo lepo vreme v Lizboni in na Portugalskem.
Dejstvo je, da je 27 držav članic doseglo soglasje, upoštevalo mandat in se sporazumelo o Pogodbi, vse to v četrtek ponoči po večerji.
Uspeh v Lizboni dokazuje, da je Evropska unija dejansko močnejša, kot se zdi, in je popolnoma sposobna nadoknaditi zamujeno. Ponosen sem, da Evropska unija danes obstaja in deluje.
Komisija je zadovoljna z rezultati, doseženimi na medvladni konferenci. Oba pogoja, ki ju je brez možnosti pogajanj postavila Komisija, sta bila v celoti upoštevana. Na eni strani je jasno, da je lizbonska pogodba napredovala v primerjavi s prejšnjim stanjem. Vedno sem trdil, da Komisija ne bi mogla sprejeti manj ambiciozne rešitve od Pogodbe iz Nice. V bistvu smo si želeli čim večji napredek.
Na drugi strani pa smo si močno prizadevali, da bi Komisija obdržala svojo pristojnost in da bi metoda Skupnosti ostala v središču Evropske unije. Bodimo odkriti, bilo je nekaj poskusov za zmanjšanje in oslabitev pristojnosti Komisije. Naj jasno izrazim, da brez močnih evropskih institucij evropsko združevanje ni mogoče, in prepričan sem, da bo ta pogodba te institucije podprla, ne oslabila, ker če želimo, da ima Evropska unija večjo sposobnost ukrepanja, morajo biti njene institucije močne, učinkovite, demokratične in odgovorne.
Lizbonska pogodba bo okrepila demokratično naravo Evropske unije. Prvič, prizadevanja Evropskega parlamenta so omogočila jasno opredelitev pomena evropskega državljanstva.
Drugič, reformna pogodba prav tako daje pravno veljavnost Listini o temeljnih pravicah, ki bo osrednji del sistema nadzora v naši zakonodaji. V Evropskem parlamentu bomo skupaj s predsednikom Pötteringom in predsednikom vlade Socratesom razglasili to listino pred podpisom reformne pogodbe. S tem se bo tej listini tukaj v Strasbourgu ustrezno priznalo slovesno dostojanstvo.
Tretjič, Evropski parlament bo imel večjo vlogo v zakonodajnem postopku Unije.
Četrti demokratični napredek, predstavljen v reformni pogodbi, je povezan s pravicami nacionalnih parlamentov, ki bodo okrepili načela odgovornosti in subsidiarnosti.
Vendar ostaja Evropski parlament osrednja značilnost demokratične narave Unije. Ena od stvari, ki jih imam najraje, ko sem v Strasbourgu, je poslušanje veliko političnih voditeljev in političnih osebnosti iz celega sveta, kako na tej plenarni razpravi izražajo svoja prizadevanja za demokracijo ter močna prepričanja v svobodo in pravice posameznika. Resnično je ena od značilnosti Evropskega parlamenta, da se v njem lahko slišijo glasovi svobode tega sveta. Na to bi morali biti ponosni vsi Evropejci. Ko slišimo te glasove, se tudi zavemo, kaj smo v Evropi dosegli, ker so nekoč ljudje v evropskih mestih s pohodi zahtevali enake demokratične pravice. Zelo moramo biti ponosni, da živimo na celini, na kateri imamo temeljne pravice, ki nam jih zagotavlja Evropska unija, in to bomo skupaj izrazili, ko sprejmemo reformno pogodbo in Listino o temeljnih pravicah.
Evropska unija se sooča z mnogimi notranjimi in zunanjimi izzivi. Naši državljani želijo rezultate. Z lizbonsko pogodbo se bo izboljšala naša sposobnost izvajanja in okrepila naša zmožnost ukrepanja. Zlasti pa bo z njo prišlo do pomembnih napredkov na področju pravosodja in notranjih zadev.
Prav tako se bo okrepila kohezija Evropske unije v zunanjih zadevah. Osebno menim, da je ena od najpomembnejših novosti v tej pogodbi uvedba visokega predstavnika Evropske unije za zunanjo politiko, ki bo obenem tudi podpredsednik Komisije.
Pri tem ima Evropska unija veliko priložnost, da v svetu deluje skladno in enotno. Naša notranja blaginja, svoboda in varnost temeljijo na sposobnosti Evropske unije, da na svetovni ravni odločno deluje.
Z reformno pogodbo bomo imeli pogoje in instrumente, s katerimi bomo lahko oblikovali globalizacijo, in se pred njo ne bomo skrivali. Te priložnosti ne smemo izpustiti.
Zavedam se, da nekateri predani Evropejci niso zadovoljni s številom izključitev. Jasno je, da bi se Komisija in jaz rajši izognila tem izključitvam in posebnim ureditvam. Vendar je osrednja značilnost Evropske unije raznolikost, včasih pa so za to potrebni politični in institucionalni kompromisi. Rajši bi videl posebne izključitve za posamezne države kot pa dejstvo, da smo prisiljeni znižati splošno raven ambicij v naši pogodbi in Evropi.
Ključno je, da nas kljub raznolikosti združujejo temeljni cilji, temeljne vrednote in temeljna načela. Pred nami je veliko nalog: gospodarska reforma, rast in delovna mesta, okrepitev socialne kohezije, naše osredotočanje na inovacije, naši predlogi v zvezi z energijo in podnebnimi spremembami ter naš program za pravico, svobodo in varnost. Še naprej moramo dokazovati, da nismo vpleteni v institucionalno ozkoglednost in pokazati, da obravnavamo dejanska vprašanja, s katerimi se srečuje Evropa.
Dober znak so dali tudi socialni partnerji ravno na dan začetka našega vrha, ko so se na evropski ravni sporazumeli o analizi trga dela v Evropi in na splošno pozdravili koncept prožne varnosti. S tem so pokazali, da si želijo tudi oni skupaj z nami prizadevati za proaktiven odnos do globalizacije.
Glede Lizbone smo dosegli napredek tudi drugi dan našega vrha. Razpravljali smo o spodbujanju evropskega interesa v dobi globalizacije, kar je za Evropsko unijo v 21. stoletju pomembno vprašanje.
Naša razprava je bila naravna dopolnitev končane reformne pogodbe. Sporočilo je bilo jasno: ko zaključimo pogajanja o institucijah, pustimo te razprave za sabo in se soočimo z dejanskimi vprašanji, ki naše državljane najbolj skrbijo in v zvezi s katerimi želijo od nas konkretne rezultate.
Razprava je bila zelo pozitivna. Dokument na podlagi koncepta evropskega interesa, ki ga je predstavila Komisija, je bil v celoti sprejet, kar velja tudi za sklep za prizadevanje v zvezi z deklaracijo o globalizaciji na decembrskem zasedanju Evropskega sveta, da se pokaže, da je obvladovanje globalizacije dandanes skupna nit v veliko prizadevanjih Evropske unije.
Predsedniki držav in vlad so pozdravili koncept pete svoboščine: prosti pretok raziskovalcev in idej, kar je temelj našega odziva na globalizacijo. To je zlasti pomembno, ker sodelujemo pri ključnih razpravah o programu Galileo in pripravah na vzpostavitev Evropskega tehnološkega inštituta.
Resnično pozdravljam ozračje, v katerem je potekala ta razprava. Jasno je bilo, da moramo zdaj okrepiti zunanje razsežnosti lizbonske strategije za rast in delovna mesta. Jasno je bilo tudi, da nam ne bo uspelo brez nadaljnje predanosti držav članic pri vprašanjih v zvezi z izobrazbo, inovacijami, raziskavami in tehnologijo. Menim, da je prav tako pošteno reči, da vse države članice priznavajo potrebo po delovanju na evropski ravni in da moramo na tej ravni bolj ukrepati, če resnično želimo biti uspešni v dobi globalizacije.
Komisija že ves čas zagovarja pomembnost institucionalne reforme in da moramo ob tem prav tako zagotoviti rezultate. Kot je Komisija izjavila leta 2005 in 2006, je bil ta dvotirni pristop rešitev za institucionalni zastoj.
V Lizboni smo dosegli strateški cilj: sporazum o reformni pogodbi. Ob tem je zelo pomembno, da dosežemo naslednji cilj, ki je ratifikacija lizbonske pogodbe pred evropskimi volitvami leta 2009. Menim, da je dejansko v Evropi novo politično zaupanje. Zadnje ankete so pokazale, da ima Evropska unija od leta 1994 zdaj največjo podporo. Politično ozračje je pravšnje za premik naprej.
Na medvladni konferenci in neformalnem zasedanju v Lizboni se je pokazalo, da smo z medsebojnim sodelovanjem evropskih institucij in držav članic sposobni rešiti tudi težave, ki se zdijo najbolj zapletene in težke. Želim si, da bo v lizbonskem duhu, v katerem se je dosegel sporazum o Pogodbi EU, tudi Evropska unija v naslednjem letu uspešno izvajala ratifikacijski postopek. Ta je potreben za močno Evropsko unijo, ki svojim državljanom zagotavlja rezultate.
Predsednik
Najlepša hvala, predsednik Komisije.
Joseph Daul
v imenu skupine PPE-DE. - (FR) Gospod predsednik, predsedujoči Svetu, predsednik Komisije, gospe in gospodje, izražam predvsem lastno zadovoljstvo in zadovoljstvo moje skupine. Zadovoljstvo nad rezultatom, doseženim prejšnji četrtek v Lizboni, in rezultatom nad potjo, ki jo je začrtala Angela Merkel in po kateri nadaljuje gospod Sócrates.
Z institucionalnimi orodji, ki jih potrebuje za delovanje, Evropa končno pridobiva sredstva za soočanje z velikimi izzivi 21. stoletja. To je bila naša želja. Iz tega razloga smo podpirali to besedilo od začetka njegove priprave, čeprav, kot veste, nas bi večina raje imela bolj ambiciozno besedilo. Ta pogodba zbuja kritike tu in tam. Jaz osebno pozdravljam sporazum, ki je bil dosežen v Lizboni, saj naznanja začetek nove evropske dinamike.
Poenostavljena pogodba, reformna pogodba, spremenjena pogodba, ime ni važno. Ni važna sama škatla, temveč to, kar je v njej. Ta pogodba bo uradno podpisana v Lizboni 13. decembra. To je odličen datum. Število 13 mi je vedno prinašalo srečo. Oglejte si datum mojega rojstva; rojen sem bil 13., torej je odlično. Nato jo bodo morale ratificirati vse države članice še pred evropskimi volitvami leta 2009. Nekatere države so že dale vedeti, da se bo postopek začel dan po podpisu v Lizboni, česar sem zelo vesel.
Predsednikom držav ali vlad v Evropski uniji bi rad dejal le, da je pomembno, da je ta pogodba temelj evropskega projekta, ki je osnovan na resničnem članstvu državljanov Evrope. Institucije in države članice EU morajo skušati to doseči z razlago, nato z razlago in končno s še več razlage. Kaj to pomeni? To pomeni utemeljitev določb Pogodbe, ki zadevajo demokratično življenje Unije. Pobuda državljanov in vpletenost nacionalnih parlamentov pomenita, da bo treba posredovati informacije o vsebini Listine o temeljnih pravicah, ki vključuje osnovne pravice evropskih državljanov.
Pomeni pa tudi nudenje boljših informacij našim državljanom o tem, kdo so izvoljeni predstavniki v tem parlamentu - leta 2009 jih bo 751 - in kaj počnejo. To pomeni, da je treba razložiti, kako bo glasovanje s kvalificirano večino, ki bo postalo obvezno, Evropi omogočilo ukrepanje na novih področjih, kot so sodno in policijsko sodelovanje, okoljska zaščita, gospodarska politika in priseljevanje. Pomeni tudi, da bo našim partnerjem na mednarodni ravni treba razložiti, da bo visoki predstavnik Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko, ki bo hkrati podpredsednik Evropske komisije od 1. januarja 2009, poleg predsednika Sveta glavni stik, ki bo izvoljen za dve leti in pol ter bo spodbujal kohezijo in soglasje znotraj Evropske unije, da bo lahko končno spregovorila z enim glasom.
Če lizbonska pogodba obljubi, da bo Evropska unija bolj demokratična, pregledna, učinkovita in sposobna delovati kot enoten politični subjekt na mednarodni ravni, je to treba najprej razložiti njenim državljanom.
Zaradi te pogodbe bo Evropa končno lahko prešla od razprav k ukrepanju. Lahko bo sprožila daljnosežne in potrebne reforme za učinkovit boj proti zločinu ter terorističnim grožnjam. Prav tako bo lahko utrdila svojo vodilno vlogo v svetu v boju proti podnebnim spremembam.
Gospe in gospodje, med ukvarjanjem z našimi mednarodnimi partnerji v zvezi s tako pomembnimi izzivi si ne smemo dovoliti, da se še naprej zapletamo v neproduktivna razhajanja. Potovanje, ki se je začelo v Berlinu, se ustavilo v Lizboni in bo pot nadaljevalo skozi Ljubljano in Pariz, nas vodi v pravo smer, ker končno polaga temelje za skladne evropske politike; politike, ki bi se morale osredotočiti predvsem na zaščito, dobro počutje in blaginjo državljanov, ki od Evrope zahtevajo še več, kot so nam z množičnim glasovanjem pokazali poljski prijatelji. Za njih in vse ostale moramo izpolniti pričakovanja.
Martin Schulz
v imenu skupine PSE. - (DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, najprej se zahvaljujem gospodu Sócratesu in gospodu Amadu. Imela sta težko nalogo, zelo težko nalogo. V imenu skupine socialdemokratov v Evropskem parlamentu bi jima želel povedati, da sta z odliko opravila to nalogo. Čestitke, gospod predsednik vlade.
(Ploskanje.)
Evropa se srečuje s pomembnimi izzivi - ne le od zdaj naprej, ampak že vrsto let. Že leta stalno razpravljamo o enakih težavah. Vrzel med bogatimi in revnimi je vse večja - v Evropski uniji in po svetu, na naši celini in drugih celinah. Socialna pravičnost doma in socialna pravičnost po svetu je ena od glavnih izzivov za EU. Države, ki pripadajo Združenim narodom, in so otoške države že leta prosijo za pomoč Združene narode. Nekatere od teh držav vedo, da jih v primeru nadaljevanja podnebnih sprememb in dviga gladine morja v predvidljivi prihodnosti ne bo več. Pri podnebnih spremembah ni nič teoretičnega, vendar le praktično, ki zahteva takojšnje ukrepanje Evropske unije.
Srečujemo se z izzivi. Enega od teh izzivov ste se lotili med predsedovanjem: izziv afriške celine. Kot izjemno bogati Evropejci ne moremo opazovati, kako ta celina umira zaradi državljanskih vojn ali aidsa. Portugalskemu predsedstvu se je zato dobro svetovalo, da se osredotoči na Afriko. Mi - kot Evropejci, kot države in kot Parlament - se moramo srečevati s tem izzivom in se od nas zahteva, da to opravljamo, gospe in gospodje, ne le za nekaj let, vendar za dolgo časa. Od leta 2001 se Evropska unija kljub temu ni ukvarjala s temi izzivi, ampak z ustavnimi vprašanji. To je trajalo predolgo časa. Dobro je, da je to minilo in da je ustavni okvir končno vzpostavljen, tako da se lahko zdaj na tej podlagi ukvarjamo s političnimi izzivi. Velik uspeh prejšnjega tedna je, da se zdaj končno lahko osredotočimo na to, kaj je treba storiti v političnem smislu in kaj ljudje od nas pričakujejo.
Gospod predsednik, gospe in gospodje, prejšnji teden se je pojavilo nekaj spodbudnih znakov. Vrh s socialnimi partnerji je korak v pravo smer. Kapital in delovna sila morata biti složna na enakovredni ravni. Za socialdemokrate je to eden od elementov novega osnutka ustave - ki se ne bi smel tako imenovati in moram reči, da veliko zaostaja za ustavo - da se socialna pravičnost izvaja v Evropi na podlagi večjega soodločanja s strani Evropskega parlamenta. V smislu kvalificirane večine se brez socialdemokratov, levice v Evropi, ne more storiti ničesar. Zato menim, da bo ta pogodba pomagala evropski zakonodaji, da postane bolj socialna na podlagi ciljev, s katerimi ste se skupaj s socialnimi partnerji strinjali na tem vrhu. S prihodnjimi večinskimi odločitvami nam to končno daje priložnost - tudi v kmetijski politiki - za obravnavo reform, na katere smo vse opozarjali že dolgo časa. Te reforme so tudi potrebne, ker kdor želi biti verodostojen v svetovnem trgovinskem krogu - krog pogajanj iz Dohe - in na Baliju, bo moral na določeni stopnji reči: da, potrebujemo reformo politike EU o subvencijah. To bo tudi postalo mogoče s to pogodbo.
Obstajajo izzivi, s katerimi se moramo soočiti. Predsednik Združenih držav govori o tretji svetovni vojni, mi pa govorimo o tem, ali ima predsednik Evropskega parlamenta volilno pravico ali ne. To je neke vrste neenakost, ki jo je v Evropi treba odpraviti. Z osnutkom pogodbe se bo to tudi lahko končalo.
Menim, da smo s to pogodbo naredili velik korak naprej. Evropa postaja bolj demokratična, Evropa postaja preglednejša in institucije postajajo učinkovitejše. Člani stranke socialdemokratov v Evropskem parlamentu moramo priznati, da nismo dosegli vsega, kar bi želeli, tistim, ki besnijo, da gre dejansko za ustavo - v nekaterih britanskih časopisih sem prebral, da nekaj naših članov izjavlja, da v bistvu gre za ustavo - pa moram na žalost povedati, da ustave niso prebrali niti niso prebrali te pogodbe. Ta pogodba zelo zaostaja za ustavo. Kljub temu pa je jasno več kot pogodba iz Nice.
Zato se napredek v smeri, ki si jo želimo, ne doseže vedno. Včasih traja dlje časa. Vendar nekaj se lahko pove: kar imamo zdaj, je primernejše v smislu demokratične politike, socialne politike in v smislu institucij, da nam daje sposobnost in nas pripravlja na učinkovito reševanje svetovnih socialnih izzivov, s katerimi se srečujemo. Skupina socialdemokratov v Evropskem parlamentu lahko to pogodbo podpre kot tudi vse delegacije skupine in to je bil rezultat včerajšnje razprave.
(Ploskanje.)
Graham Watson
v imenu skupine ALDE. - Gospod predsednik, primerno je, da se reformna pogodba podpiše v mestu, ki ga je Julij Cezar nekoč poimenoval "Felicitas Julia", ker je preživelo dolga leta napadov, obleganja, celo prevar v zadnjem trenutku, in po preliti krvi in poškodbah, pri čemer je sicer ostalo bolj ali manj nedotaknjeno, postalo zgled za bolj demokratično in pregledno Evropsko unijo. Zato "Felicitas" (srečno), Jose. Naj bo vaše ime, kakor Cezarjevo, za vedno povezano z zgodovinskimi spremembami, ki ste jih uvedli v Lizboni, spremembami, kot je uvedba soodločanja in s tem končanje tiranije vetov Sveta, s čimer se je vzpostavil demokratični nadzor nad energetskimi, pravosodnimi in notranjimi zadevami: te spremembe so omogočile naši Uniji sposobnost soočanja z izzivi globalizacije.
(Smeh.)
Škoda, da ta pogodba ni preprostejša, vendar, kaj pa naj bi pričakovali drugega po tem, ko so jo javni uslužbenci 27 držav članic obdelali s svojimi pisnimi prispevki? Vaš slavni pesnik Fernando Pessoa je nekoč zapisal: "Nobena inteligentna zamisel ne more biti splošno sprejeta, če v njej ni tudi nekaj neumnosti." V tem primeru je bil torej kriv nacionalni interes, ki je oslabil ali popolnoma spremenil politike in prakse, ki so v vseh naših interesih.
Dejstvo, da ste bili vključeni v nekatera nacionalna prekupčevanja, je bilo podobno komediji, ki je postajala nesmisel: odločitev, da lahko avstralske univerze kršijo zakon še naslednjih pet let, pri čemer bodo policisti pogledali stran, ali delitev evropskih državljanov v dva razreda: tiste, ki imajo temeljne pravice, in tiste, ki jih nimajo. Ali predlog, da se mora predsednik Evropskega parlamenta odreči svoji pravici glasovanja, ali celo, da ima Svet pravico določati Poslovnik Evropskega parlamenta. Zares tragično pa je naslednje dejstvo: niti enega nacionalnega voditelja nismo videli, da bi se domov vrnil s plapolajočo zastavo Evrope. Namesto tega so se prepirali o izvzetjih, odstopanjih in izključitvah, ki so skazila besedilo, ki je danes pred nami.
Kako nameravate prepričati ljudi, če sami zvenite tako neprepričljivo? Če se pomanjkanje prizadevanj, ki je privedlo do minimalistične pogodbe, kaže v vašem pomanjkanju zavzetosti? Pravico imate, da se vedete, kot želite, vendar imate pri tem tudi odgovornost. Edina stvar, ki jo mora Parlament ob mnogih uspehih obžalovati, je proces. Pravila preglednosti in demokracije, ki so veljala pri ustavni konvenciji, bi bila precej bolj zaželena od skrivnih vrhov in tajnih kupčij v četrtkovih zgodnjih jutranjih urah. O tako pomembnih vprašanjih se ne sme odločati na način, ki je podoben kamikazam.
(Ploskanje.)
Vendar vseeno ponavljam: čestitke. Nazdravljam s svojim napol polnim kozarcem: dvakrat hura za lizbonsko pogodbo. Upajmo, da nam bo s svojimi prednostmi omogočila hitrejši napredek in cinizem nadomestila z obnovljenim zaupanjem.
(Ploskanje.)
Brian Crowley
v imenu skupine UEN. - (GA) Gospod predsednik, voditeljem Unije je treba čestitati za dosego sporazuma o novi pogodbi EU. Odločitve se bodo lažje sprejemale v institucijah EU na ravni EU. To bo natančno storila pogodba. EU dobro deluje, kadar Parlament, Komisija in Svet držijo skupaj v novem duhu.
Gospod predsednik, čeprav ostali morda menijo, da so dogodki na lizbonskem vrhu pretresljivi, sem trdno prepričan, da so vlade narodov držav članic Evropske unije kot izvoljeni predstavniki upravičene zagovarjati pravice, za katere menijo, da pripadajo njihovemu ljudstvu znotraj te unije.
Menim, da lahko, če primer s tega lizbonskega vrha pogledamo celostno, opazimo tudi dobre strani: opazimo lahko, da je bil narejen korak naprej, in, kar je najpomembneje, pojavila se je priložnost novega območja in novega področja razvoja Evropske unije, zlasti področij, na katerih se zdaj uporablja postopek soodločanja glede vprašanj varstva okolja, globalizacije, raziskav in izobrazbe ter na katerih je potreben odziv evropskih institucij na vedno večje in hitrejše spremembe v svetu.
Vendar obstajajo tudi težave, ki so jih nekateri kolegi poslanci že navedli, in sicer na področju pravosodja in notranjih zadev, na primer Irska je morala iskati posebne vključitve in izvzetja v zvezi z nekaterimi zadevami. To ne pomeni, da nasprotujemo boljšemu sodelovanju in usklajevanju. Imeli smo celo eno pomembnejših vlog v Europolu in Eurojustu pri obravnavi trgovine z drogami in obvladovanju čezmejnega kriminala. Pri preprečevanju trgovine s kokainom v centru za analize pomorske organizacije sodelujemo z osmimi državami.
Vendar menim, da je v zvezi z demokracijo in ratifikacijo te pogodbe najpomembneje, da je ratifikacijski postopek še en korak k boljšemu obveščanju ljudi in javnosti v Evropi o tem, kaj lahko storimo. Na žalost bo v zvezi s tem le v eni državi, moji državi, na Irskem, potekal referendum. Pozivam kolege poslance, naj, ko govorimo o prihodnjem razvoju Evrope, ne naredimo iste napake, kot jo je naredil predsednik Prodi, ko je bil predsednik Komisije in je izjavil, da je to le prvi korak k naslednji pogodbi in naslednjim pogodbam, ki bodo prinesle spremembe, ker so ljudje, ki glasujejo na referendumu, vprašali: kakšen je smisel, da glasujemo o tej pogodbi, če bomo morali nekoč ponovno glasovati o drugi takšni pogodbi?
Dovolite nam, da, kadar se demokratično povezujemo z ljudmi, natančno povemo, kaj je v tej pogodbi in, kar je najpomembneje, naj bo to za majhne in srednje velike države zgled, kaj vse se lahko doseže z zaščito svojih interesov in pravic.
Monica Frassoni
v imenu skupine Verts/ALE. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, skupina Zelenih/Evropske svobodne zveze je bila vedno zvesta podpornica potrebe po evropski ustavi, kratkega in odločnega besedila, izraza evropske demokracije in skladnosti njenih ljudi.
Ustavno pogodbo smo podprli, čeprav z njenimi velikimi pomanjkljivostmi, in danes upamo, da se ta zmedena stvar, ne moremo ji reči poenostavljena pogodba, ker je to odkrito povedano šala, ki ste jo danes predstavili, ratificira, tako da lahko napredujemo na naslednjo stopnjo, gospod Crowley.
Ne bomo se pridružili proslavljanju tega rezultata, ki vsebuje le korake nazaj v primerjavi z ustavno pogodbo. Na srečo je bila medvladna konferenca kratka, gospod predsednik vlade. Če bi bila daljša, ne vem, ali bi nam Svet in njegove pravne in diplomatske službe ponudile druge jasne mojstrovine. Zato je bila usmiljeno kratka.
Kar nam je danes pomembno, je imenovanje odgovornih oseb za ta položaj, za katerega menimo, da je zelo nezadovoljiv: prvič, Evropska konvencija in njen predsednik, ki je sistematično zavrnil pravočasno vključitev motnje v načelu veta na predloge sprememb pogodbe na dnevni red, danes plačuje ceno s sistematično razčlenitvijo svojega dela in pozabljivostjo.
Nihče, vključno s predsednikom vlade Sócratesom, ni preklical dela Konvencije; proevropski nasprotniki referendumov, ki so danes ostali praznih rok, z manjšo mero demokracije, več nacionalizma in več zmede. Britanska vlada in britanski medijski sistem, ki sta se z vso svojo pragmatičnostjo in zanesljivostjo dejansko sramotno vdala v Murdochove tabloide - potem, ko sta si prizadevala za veliko slabšo obliko listine o temeljnih pravicah in ustavne pogodbe, kot bi lahko bili - sta uspela prepričati javno mnenje, da je velika zmaga, če imamo manj pravic, manj zaščite, manjšo preglednost in manj demokracije.
Ta parlament in Komisija, ki sta se odločila za dvoletni molk med čudežno pobudo gospe Merkel, Evropski svet in vlade, ki so se odločili za izločitev procesa reforme pogodb iz javnega mnenja in nacionalnih parlamentov ter za zapletanje in zmedo, da se ohrani tisto, kar se lahko.
Gospod predsednik, ratifikacije so se zdaj začele, tj. proces, med katerim stranka Zelenih ne bo lagala javnemu mnenju. To besedilo vsebuje pozitivne elemente, vendar je polno pasti in ovir. Delali bomo, tako da ratifikacija in uporaba nove pogodbe ne bo zapostavljala dejstva, da pot do resnično svobodne, odprte in demokratične Evrope ni končana ter da je to le majhna stopnja, ki sploh ni veličastna.
Francis Wurtz
v imenu skupine GUE/NGL. - (FR) Gospod predsednik, gospod predsedujoči Svetu, gospod predsednik Komisije, general de Gaulle je o Valéry Giscard d'Estaingu povedal: "Njegova težava so ljudje". Ta izjava bi danes dobro ustrezala Evropskemu svetu. Na vrhu je 27 držav članic ponovno dokazalo, da so zelo spretne pri prekupčevanju. Seznam olajšav po Prévertovem slogu, ki so se dodelile vsem upornim državam članicam, je vreden omembe. To je cena, po kateri se pride do sporazuma, od potomcev ustanovnih očetov EU do najbolj trdovratnih evroskeptikov.
Na koncu se le dve ali tri stvari zdijo nedotakljive in v Evropskem svetu ni nihče pomislil, da bi se jih dotaknil. Na primer, omejevalni okvir, s katerim se morata ujemati gospodarska in socialna politika Evropske unije: odprto tržno gospodarstvo s svobodno konkurenco, vprašanje kredita Evropske centralne banke, usmeritve pakta stabilnosti, dosledno spoštovanje svobode gibanja kapitala, postopna odprava vsega, za kar vlagatelji menijo, da predstavlja ovire pri trgovanju, ter združitev glavnih pristojnosti v institucijah, ki so nedostopne za državljane, nacionalne parlamente in celo same vlade, zlasti v majhnih državah, in tudi razsežnosti, ki jih dopuščajo vojaški vidiki zunanje politike Evropske unije.
To so meje, ki se jih ne sme prekoračiti glede na vladajoče kroge EU. Težava je v tem, da je točno na te zadeve usmerjena večina vprašanj in pripomb državljanov ter da odgovori na vprašanja ne obstajajo, ponavljajoče zavračanje poslušanja teh kritik, kar razvnema krizo zaupanja med državljani, zaradi katere trpi Evropska unija. Če bi člani Evropskega sveta poleg tega 18. oktobra odprli okna v dvorani, bi lahko osebno občutili to moč nezadovoljstva, ki se je izražala na lizbonskih ulicah v največjih demonstracijah na Portugalskem v zadnjih 20. letih, ter menim, da mi gospod Sócrates niti gospod Barroso ne bosta nasprotovala pri tej točki.
Dokončni izziv za Evropsko unijo - kar beremo v sporočilu Komisije na lizbonskem vrhu - je obrazložitev državljanom, kaj Evropska unija predstavlja Evropejcem. Vedno razlaganje, nikoli upoštevanje. Vedno komuniciranje, nikoli odprte razprave in zato s še večjim razlogom brez referendumov. Da, težava Evropskega sveta so ljudje, vendar brez ljudi ne bi bilo prihodnosti za velike evropske želje. Seveda si to vprašanje nekoč res zasluži odprto razpravo. To je vse, kar vas prosim.
Nigel Farage
v imenu skupine IND/DEM. - Gospod predsednik, ni prvič, da poslušam, kako predsednik Komisije in voditelji držav ob prihodu v Parlament po vrhu v starodavnem mestu Lizboni razglašajo, da je bil ta vrh velikanski uspeh in dokaz uspešnosti Evropske unije. Se spominjate, gospod Barroso, kajne? Program lizbonske strategije. Pred sedmimi leti so mi tukaj povedali, da bomo po takratni seji konec tedna v Lizboni postali gospodarstvo z najrazvitejšo visoko tehnologijo na svetu, s polno zaposlenostjo in visokimi stopnjami rasti. Toda kot vemo, smo od tega dosegli le 75 % in vse skupaj se je porušilo.
Na vašem mestu ne bi bil preveč ravnodušen niti glede vrha v Lizboni prejšnji teden, ker bodo tokrat imeli besedo tudi nacionalni parlamenti. To je seveda nenavadno, ker nacionalni parlamenti na splošno nimajo več veliko moči, odkar so v njihovo delovanje začele posegati institucije EU. Vendar pa bodo nacionalni parlamenti tokrat imeli besedo in veliko je možnosti, da bo potekalo več referendumov in ne samo na Irskem.
Tega pa seveda vi nočete, kajne? Demokracijo tako zelo prezirate, da ji dejansko pravite populizem. Prezirali ste francoski in nizozemski referendum ter niste sprejeli negativnega odgovora. Vi ste evronacionalisti, nevarni ljudje, ki se ne ustavijo pred ničemer.
Vrh v Lizboni je bil velikanska prevara in poskus, da se evropskim narodom vsili ustava, pri čemer se zanjo uporabljajo drugi izrazi, v resnici pa predlogi ostajajo enaki. Kar počnete, je velika sramota, vendar ohranjam vero in upanje v glavni parlament v Westministru, da bo tokrat ukrepal, kot je treba, in da ljudem omogočil glasovanje na referendumu.
Od političnih slojev v Evropi smo slišali dovolj. Čas je, da v Veliki Britaniji in veliko drugih evropskih državah poslušamo, kaj pravijo ljudje. Ne morete nadaljevati ta projekt, ne da bi vas pri tem podpirali državljani. Naj državljani spregovorijo.
Jean-Marie Le Pen
v imenu skupine ITS. - (FR) Gospod predsednik, gospe in gospodje, dve leti in pol potem, ko so Francozi in Nizozemci zavrnili evropsko ustavo, je Evropski svet 19. oktobra sprejel poenostavljeno reformno pogodbo, ki je zelo neprimerno ime, ker je bolj zapletena in le obrobno "reformira" zavrnjeno ustavo. Na kratko, poskušajo nas zaslepiti in prepričati, da to besedilo nima nič skupnega s predhodnim, da bi se Evropejcem preprečili referendumi.
Zdi se, da je po vašem mnenju to preveč resna zadeva, ki bi se zaupala ljudem. Vendar mi menimo ravno nasprotno. Ker je to izrezano in prilepljeno besedilo iz evropske ustave, si zasluži referendum o ratifikaciji v vsaki državi, najprej v Franciji in na Nizozemskem. Le referendum lahko razveljavi, kar je bilo odločeno na prejšnjem referendumu. Ne da smo strankarsko politični, v domovini začenjam z obsežno peticijo, da francoskega predsednika, ki je uvedel evropsko mini pogodbo, pripravim k spremembi mnenja in ponudbi referenduma.
Gre za prihodnost naših narodov, njihove suverenosti, neodvisnosti, identitete in svobode. Odgovornosti za predstavništvo v tujini ne moremo naložiti visokemu predstavniku, tako kot ne moremo gledati, da se naš sedež na Varnostnem svetu Združenih narodov izpodbija v imenu pravne osebe Evropske unije. Ali dopustiti, da naše pravno in zakonodajno telo razpustijo sodniki v Luksemburgu. Stranke bi do take zavrnitve demokracije nosile veliko odgovornost do zgodovine.
Irena Belohorská
(SK) Na srečanju predsednikov držav in vlad se je prejšnji teden glede pogodbe dogovorilo, da mora prilagoditi evropske institucije novim razmeram in izboljšati obstoječe pogodbe. Ker je zdajšnja struktura Evropske unije precej drugačna, kakršna je bila leta 1957, moramo sprejeti nov evropski dokument; potrebujemo nova jasna pravila. Ta proces popolnoma podpiram.
Da je Evropska unija vredna zaupanja, mora svojim državljanom zagotavljati človekove pravice in temeljne svoboščine. Te vrednote se večkrat omenjajo v preambuli in členih pogodbe, Unija pa natančneje temelji na vrednotah spoštovanja človekovega dostojanstva, svobode, demokracije in enakosti. Zelo obžalujem, da hkrati zavračamo vključitev listine o temeljnih pravicah Evropske unije v pogodbo, čeprav v členu 3 pogodbe priznavamo strogo delovanje v skladu z načeli listine Združenih narodov o varstvu človekovih pravic. Namenoma posplošujem, ker ne želim imenovati posameznih držav članic, ki zavračajo izražanje svojega mnenja o tem pomembnem vprašanju. Listine o temeljnih pravicah ni v pogodbi in to obžalujem. Ali listina ne podpira človekovih pravic, ki so opredeljene v ustavnih tradicijah in so skupne vsem državam članicam?
Menim, da imajo poslanci tega parlamenta zdaj zelo pomembno vlogo v procesu reformiranja pogodbe; zagovarjajo mnenja državljanov Evrope in morajo delovati kot spodbuda za soglasje na področjih, kot so človekove pravice. Čestitke gospodu Socratesu in gospodu Barrosu.
Elmar Brok
predstavnik Evropskega parlamenta na medvladni konferenci. - (DE) Gospod predsednik, gospod predsedujoči, gospod predsednik Komisije, gospe in gospodje, nemško predsedovanje je bilo uspešno pri pripravi mandata in portugalskega predsedstva pri njegovem doseganju sprejetja in izvajanja. Za to se zahvaljujem.
Zaradi razprav v zadnjih dnevih o številnih obrobnih zadevah se je pozabilo, da je pogodba prelomnica v demokraciji in v zmožnosti ukrepanja, ker ima Evropski parlament zdaj 95 % zakonodaje v postopku soodločanja, ker se je razlikovanje med obveznimi in neobveznimi stroški odpravilo, polne pravice so dostopne v proračunskem sektorju in kmetijskem sektorju, ker ima Evropski parlament besedo pri sporazumih s tretjimi državami in ratifikacijah ter voli predsednika Komisije, brez Evropskega parlamenta pa Komisija in visoki predstavnik ne prevzameta funkcije.
Demokracija in zmožnost ukrepanja sta se ustvarila na podlagi odprave tretjega stebra, z novimi metodami sprejemanja odločitev v Svetu za razširitev postopka soodločanja pa se je izboljšala zmožnost ukrepanja.
Sprejemanje odločitev po postopku soodločanja in kvalificirane večine je zdaj pravilo v pravnem smislu. Gre za obrnjene zadeve, kar je zelo pomembno. Listina o temeljnih pravicah in pravna oseba obstajajta, poleg tega pa so se v celoti ohranile omejitve Združenega kraljestva, ker na teh področjih obstajajo izključitve v pravni in notranji politiki.
Še vedno moramo pojasniti nekatere zadeve: vprašanja, povezana s členom 24. Boriti se moramo za zagotovitev, da prehoda iz ene pogodbe na drugo ne izkoristi Svet, kar zadeva dodelitev položajev, kot je na primer visoki predstavnik. Lahko izjavimo le, da je v Evropskem parlamentu 751 poslancev, in ne vidim nobenega položaja, za katerega bi obstajale razlike pri pravici glasovanja v okviru tega besedila.
Poleg tega moram navesti, da moramo zares zagotoviti izvajanje tega besedila, da ustavo prenesemo v realnost tako, kot razumemo to pogodbo. Gospod predsednik, dovolite mi še eno pripombo. V imenu tega parlamenta sem bil prvič imenovan leta 1994, za kar se zahvaljujem skupini gospoda Westendorpa. To je bila moja četrta medvladna konferenca. Ko smo začeli, kot Parlament nismo imeli ničesar povedati. Ob tem bi se rad zahvalil gospe Guigou, gospodu Tsatsosu, gospodu Hänschu in gospodu Méndez De Vigu ter kolegoma z medvladne konference za njihovo odlično sodelovanje v zadnjih 13 letih.
Predsednik
Tudi priznanje za to nadaljevanje dela za razširitev pristojnosti Parlamenta.
Enrique Barón Crespo
predstavnik Evropskega parlamenta na medvladni konferenci. - (PT) Čestitke, predsednik se je izkazal, da j vreden tega imena, ker dela s strastjo in razumom za uspeh vrha.
Enrique Barón Crespo, predstavnik Evropskega parlamenta na medvladni konferenci - (ES) Gospod predsedujoči Svetu, gospod predsednik Komisije, gospe in gospodje, lahko pripovedujem kot oseba, ki je bila prisotna ob koncu medvladne konference - po mojem mnenju je prvič, da so bili predsednik in trije predstavniki vključeni v konferenco - in lahko rečem, da je portugalsko predsedstvo prisluhnilo Evropskemu parlamentu: prvič z obnovitvijo državljanstva, kar se je do sredine septembra zdelo nemogoče, in drugič, z ustrezno obravnavo listine o temeljnih pravicah, kar se je prav tako zdelo nemogoče, ter tudi s priznavanjem bistvene razširitve večinskega glasovanja.
Ni le Evropski parlament, ki je pridobil, tudi Evropa je in mi smo pomagali. Predsedujoči je začel govor z Ioannino. Pozivam ga, da moramo državljanom Evrope pojasniti, kaj je protokol o deklaraciji Ioannina, najbolj pa me je presenetilo, da se vlade niso v Svetu dovolj borile za odpravo uvedbe luksemburškega kompromisa v pogodbi, kar bi pomenilo njeno uničenje.
Večinoma enako velja za zadevo visokega predstavnika za zunanje zadeve in varnostno politiko - in pri tem se obračam na predsednika Komisije. Na tem področju boste morali storiti še veliko, ker bo Parlament zagovarjal svoje pravice za zagotovitev pametne rešitve, ko bo pogodba začela veljati, kar se bo upam zgodilo, ob upoštevanju več zelo zanimivih položajev, seveda pa želimo ta postopek spremljati demokratično.
Nazadnje, gospod predsednik, predsednik vlade Sócrates je izjavil, da se je rodila lizbonska pogodba. Še vedno je zelo majhen otrok in upam, da jo decembra vsi podpišejo z namenom njenega razvoja in predvsem da vsak deluje z medsebojno lojalnostjo in solidarnostjo, da se ta lizbonska pogodba uresniči.
Predsednik
Gospod Barón Crespo, najlepša hvala za priznavanje te naloge in tudi številnih drugih predhodnih nalog.
Andrew Duff
predstavnik Evropskega parlamenta na medvladni konferenci. - Gospod predsednik, za 26 držav je ta pogodba res velik korak naprej v evropskem združevanju in se lahko po pomembnosti resnično primerja z maastrichtsko pogodbo. Ta pogodba resda ni tako enostavna kot njena nedavna obžalovana prednica, vendar ohranja vse glavne reforme. V Evropski uniji in izven njenih meja bodo ljudje kmalu priča večji uspešnosti, učinkovitosti in demokratičnosti Unije.
V eni državi pa ni tako. Še vedno se zdi, da se Britanci počutijo ogroženi zaradi uspeha EU in so na medvladni konferenci poskušali doseči zmanjšanje moči skupnih politik na področju temeljnih pravic, svobode, varnosti in pravičnosti, skupne zunanje varnosti ter obrambnih politik. Zakaj naj bi bila takšna strategija nesodelovanja v interesih britanskih državljanov, ni jasno. Sprejemljive ali drugačne rešitve ne predlagata niti gospod Farage ali konzervativna stranka. Želim in upam, da bo ta idiosinkratična britanska politika trajala čim krajši čas.
Predsednik
Gospod Duff, najlepša hvala za veliko prizadevanje v zvezi z vašimi odgovornostmi.
Luís Queiró
(PT) Gospod predsednik Sveta, gospod predsednik Komisije, gospe in gospodje, najboljši način za praznovanje pomembnega rezultata, doseženega prejšnji konec tedna po zaslugi mandata, o katerem se je pogajalo med nemškim predsedovanjem in učinkovite zaveze portugalskega predsedstva, je po mojem priporočilu učinkovita uporaba novih institucionalnih instrumentov ter doseganje boljših rezultatov.
V zadnjem času se je evropskim državljanom večkrat povedalo, da potrebujemo nov institucionalni okvir za prilagoditev Evrope iz Nice Evropi širitve. Zdaj je čas za dokazovanje, da je ta reorganizirana Evropa sposobna izpolnjevanja svojih novih nalog.
Petdeset let po podpisu rimske pogodbe Evropi nič več ne grozi vojna ali večni zidovi gorja. Nov izziv je soočanje s celotnim svetom, v katerem vse več ljudi porablja in proizvaja, kjer meje izginjajo in nobena evropska država ni zares svetovna akterka. Soočiti se moramo s strahovi globalizacije in tehnološko revolucijo ter dokazati, da je Evropa, okrepljena z novo pogodbo, sposobna odkrivanja novih poti in ustvarjanja novega bogastva. To je tudi priložnost za oblikovanje novih rešitev za nove težave. S šestimi, dvanajstimi ali celo petnajstimi člani je bilo lažje spodbujati tesnejše sodelovanje med državljani in strukturami Skupnosti, vendar je to danes najtežji izziv.
Z razširitvijo Evrope se središče moči tudi oddaljuje od državljanov. Ta negativni vpliv je med drugim mogoče opaziti ob koncu rotirajočega predsedovanja Sveta ali opustitvi načela en komisar na državo članico. Ta negativni vpliv moramo odvrniti in Parlament ima pri tej nalogi odločilno vlogo, da pridobi boljšo preglednost in manjšo birokracijo, boljši razvoj in manj nepotrebne zakonodaje, več sodelovanja z nacionalnimi parlamenti in manjšo razdaljo do državljanov, večjo skladnost in manjšo neenakost. Osvobojeni dvomov o naši notranji organizaciji, bodimo simbol poguma in sprejmimo izzive sodobnega časa. Danes moramo proslavljati našo sposobnost združevanja.
Edite Estrela
(PT) Gospod predsednik, gospod predsedujoči Svetu, gospod predsednik Komisije, gospe in gospodje, zadovoljstvo, sreča, uspeh, zmaga so besede, ki smo jih danes uporabili, tudi kar zadeva neuradni Svet v Lizboni. Sporazum o novi pogodbi je bil razglašen pred polnočjo 18. oktobra. To je bil zgodovinski trenutek.
Prvič zaradi doseženih rezultatov in tudi zaradi tega, ker je bilo opravljeno tako hitro. Po nekaj več kot 12 mesecih intenzivnega dela in pogajanj je bilo mogoče doseči potrebno soglasje na prvi dan vrha. Poleg tega je bil na isti dan podpisan sporazum s socialnimi partnerji Evropske unije, delodajalci in sindikati za posodobitev trga dela, kar je pomemben korak za novo obdobje lizbonske strategije.
Portugalskemu predsedstvu je treba čestitati. Doseglo je najvišjo prednost s priznanimi sposobnostmi: dati Evropi novo pogodbo, kar je bila velika zmaga. Evropa je vstala iz šestletnega brezizhodnega položaja in se zdaj lahko osredotoči na to, kar je zares pomembno za državljane, ker se po besedah Jeana Monneta ne moremo ustaviti, kadar je cel svet okrog nas v gibanju, in hitrost, s katero se svet vrti, ne dopušča počasnega odzivanja Evrope.
Pogodba se bo podpisala 13. decembra, nato bo sledil postopek ratifikacije, ki mora biti hiter in brez težav. Kot Portugalka želim povedati, kako zadovoljna sem, ker je ime Lizbona nepozabno povezano z odločilnim trenutkom v evropskem združevanju. Hvala, gospod predsednik vlade Sócrates. Zaslužite si zahvale Portugalske in tudi Evrope za vašo odločnost in zavezanost. Evropa ni več v brezizhodnem položaju. Najlepša hvala, gospod predsednik vlade.
Karin Riis-Jørgensen
(DA) Gospod predsednik, na srečo se je lizbonski vrh dobro končal. Del izvrstnih pripravljalnih del je opravilo nemško predsedstvo, portugalsko pa je to dokončalo na strokoven način. Na žalost moram poudariti, da so pri tem ponovno imeli vlogo nacionalni interesi. To gotovo ni primerno za evropsko sodelovanje. Imeti moramo posebna pooblastila za razpravljanje o vsebini in ne o procesu. Vendar smo na žalost bili priča skrb zbujajočim težnjam, glede na katere naj bi raje razpravljali o procesu kot o vsebini. Vendar če na koncu želimo razpravljati o procesu, jasno navajam, da ne potrebujemo referendumov za ratifikacijo pogodbe. Referendumi enostavno niso rešitev. Naj reprezentativna demokracija opravi svoje delo.
To ni zaradi tega, da bi se bala glasu proti - daleč od tega. Prej gre za to, da je ločevanje vprašanj EU od nacionalnih parlamentarnih volitev popolnoma napačno. EU je in bo ostala v celoti sestavni del nacionalne politike. Referendumi so udarci za vladajočo vlado. Drugim političnim strankam omogočajo, da se ne ocenjujejo na podlagi njihovih politik EU. Vendar se bodo vse politične stranke ocenile na podlagi politik EU in to se bo zgodilo na nacionalnih volitvah. Kljub temu to nalaga dve zahtevi: zahteva, da kot volivci dovolimo politiki EU odločnost pri naši izbiri državnih politikov, in zahteva, da politične stranke dejansko ne smejo uporabljati referendume za izogibanje odgovornostim Evropske skupnosti. Zato bodo prizadevanja, da se velika prednost daje vsebini in ne procesu, upajmo, uspešna.
Konrad Szymański
(PL) Gospod predsedujoči Svetu, gospod predsednik Komisije, zelo sem zadovoljen, da se proces reformne pogodbe bliža koncu. To ne pomeni, da se predlagane spremembe po mojem prepričanju, kar zadeva povezovanje, ne morejo popolnoma uresničiti - kadar so zelo oddaljene od tega. Razlog za zadovoljstvo je ta, da smo zadnje čase veliko časa in energije namenjali institucijam.
Prepričan sem, da uspeh EU ni rezultat institucionalne vzpostavitve ali mehanizmov moči. Ta uspeh je rezultat politične volje in skupne vizije o prihodnosti. Upam, da nas po ratifikaciji nič ne bo odvrnilo od vključevanja v Evropo rezultatov, od sprejemanja odgovornosti za globalno varnost, od dejavnejšega vpliva na sosednje države in nazadnje od razprav o širitvi EU, od zmagovanja v smislu konkurence, naložb in rasti. Kljub temu, kar je bilo povedano v zadnjih sedmih letih, institucionalne spremembe niso niti popoln niti zadovoljiv odgovor na te težave.
Johannes Voggenhuber
(DE) Gospod predsednik, na podlagi preobratov, kmečkih uporov in revolucij v Evropi smo vsi seznanjeni z romantično zgodbo ubežnika, ki se skrije v voz, da bi pobegnil čez mejo in ubežal Richelieujevim psom in kraljevi straži. Če je na koncu uspešen in ne zgleda preveč prijazno ter nekoliko zaudarja, vendar ko se umije, se lahko pove: živ je.
Ustava je opravila podobno pot. Vlade so jo zakopale v zapleten skupek nečitljivih, neprepoznavnih besedil v zvezi z izvzetji, klavzulami, opombami, resolucijami, zapisniki ter jo pod pretvezo skrile pod ta kup. Tragedija je enostavno v tem, da se je iskalo zavetje v tem ustavnem zakladu ne s strani kraljeve straže, ampak budnih oči državljanov,
Proučeval sem to zmedeno kopico besedil. Da, dejansko sem našel vse glavne dosežke ustave, s katerimi sem se ukvarjal več kot deset let, in lahko sem srečen. Ta položaj me kljub temu skrbi. Kot ponavadi velja v takih primerih, ko kdo pomaga ubežniku, nekdo pobere del zaklada. Zato sem tudi ugotovil, da je v to zmešnjavo vpletenih nekaj vlad. Nekdo je zagotovil še eno izvzetje in zato izmaknil del listine o temeljnih pravicah, del pravic parlamenta, del varstva podatkov itd. Zaklad prispe poškodovan, vendar na splošno sploh ne prispe.
Pridobili smo del Evrope, ohranili smo del prihodnosti Evrope, vendar ne z našimi državljani, ampak brez njih, ne s parlamenti, vendar brez njih, in to je zelo nevarno. Pridobili smo del Evrope, vendar nismo rešili krize zaupanja med državljani Evrope. Pred tem parlamentom je torej velik izziv: ponovno pridobiti zaupanje državljanov Evrope.
Ilda Figueiredo
(PT) Gospod predsednik, obžalujemo, da je lizbonski vrh prevzel bistvo vsebine tako imenovane evropske ustave, ki sta jo predhodno zavrnila referenduma v Franciji in na Nizozemskem s hkratnim poskušanjem izogibanja potrebni demokratični razpravi in javnemu posvetovanju na podlagi referendumov. Poleg globokega žaljenja demokracije in izražene suverene volje to prikazuje vaš strah do glasovanja državljanov o pogodbi, ki predstavlja pozitiven napredek pred neoliberalizmom, federalizmom in militarizmom, vse večje spodkopavanje gospodarskih in socialnih dosežkov delavcev in revnih ljudi.
Boj se bo kljub temu nadaljeval, kakor je več kot 200 000 ljudi pojasnilo na prepričljivih demonstracijah v Lizboni, ki jih je 18. oktobra spodbujal CGPT. To so bile največje demonstracije v zadnjih 20 letih, predsednika Sveta in Komisije, oba Portugalca, pa to simbolično prezirata. To se bo prav tako zabeležilo v zgodovino te pogodbe.
Vladimír Železný
(CS) Gospod predsednik, po neuspehu ustave se je zdelo, da je načelo demokratičnega sprejemanja odločitev ponovno prevladalo v EU vsaj za nekaj časa. To je bilo zmotno misliti. Zelo hitro se je enaka ustava vrnila z drugačnim imenom. Njeni avtorji se sploh ne ukvarjajo s prikrivanjem dejstva, da gre za prvotno ustavo v nekoliko spremenjeni obliki z namenom preziranja demokratične volje ljudstva na podlagi referenduma.
Pogodba, ki krepi vlogo neizvoljenih uradnikov EU in tako krepi tudi primanjkljaj demokracije, med drugim oblikuje 105 zakonodajnih in nezakonodajnih pristojnosti EU. V 68 primerih nadomešča pravico do nacionalnega veta s sprejemanjem odločitev z večino. Ogroža nacionalne pristojnosti na področju zunanje politike. Sprejemanje odločitev v EU prepušča velikim državam članicam, zlasti Nemčiji, na škodo majhnih držav.
Enostavna primerjava kaže, da je skoraj identična ustavi za evropsko zvezno državo, ki so jo zavrnili Francozi in pokopali Nizozemci. Vsiljivost, s katero se je brez ovinkarjenja vrnila pod orwellovskim imenom, je osupljiva. V Lizboni je zmagala nova vrsta utopičnega nacionalizma: vseevropski nacionalizem in nacionalizem EU; nacionalizem brez kakršnih koli dejanskih nacionalnih, kulturnih in zgodovinskih temeljev, zakoreninjen le v dolge uradniške hodnike v Bruslju. Patriotizem v palači Berlaymont je razglasil zmago.
Nas, ki predstavljamo države, ki so skoraj pol stoletja živele pod komunističnim totalitarnim režimom, ne more enostavno nič presenetiti. Navajeni smo na predrznost moči in preziranje volje ljudstva. Tudi v CMEA nismo imeli takih izkušenj z očitno prevaro, kot je današnja prevara EU, namenjena državljanom držav članic. V CMEA so se vsaj podobni poskusi prikrili s strankarskim politbirojem; vendar to je stvar preteklosti.
Državljani se želijo samo odločiti, ali bodo svoje suverene pravice predali evropski naddržavi brez demokratičnega ali zgodovinskega okvira. Zaradi tega želim izpeljavo referenduma.
Luca Romagnoli
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, pri reformni pogodbi, ki jo zavračam, so zmagovalci in poraženci. Zadržki Poljske in Italije glede nove porazdelitve sedežev v Parlamentu so se odpravili, razen tega, da Poljska dobiva druge pomembnejše bitke: pridobila si je izvzetje iz listine o temeljnih pravicah, na Sodišču bo imela generalnega pravobranilca in prednosti mehanizma Ioannina. Celo Avstrija je dosegla omejitev dostopa tujim študentom do domačih univerz.
Romano Prodi je pred začetkom srečanja povedal, da bi se boril za ohranitev enakopravnosti Italije. Na koncu je izgubil enakopravnost s Francijo, vendar jo vzpostavil z Združenim kraljestvom in se hvalil z obljubo o ponovnem razmisleku glede porazdelitve sedežev na podlagi državljanstva po letu 2014. Vendar smo to že dosegli na zadnjem plenarnem zasedanju v Bruslju.
Nedejavna Prodijeva administracija je sprejela le nekaj drobtinic, zaradi česar se približno trije milijoni Evropejcev z italijanskim državljanstvom obravnavajo manj evropsko kot Pakistanci, Indijci in Kenijci, ki imajo srečo, da delajo in živijo v Združenem kraljestvu, ali Kamerunci v Franciji, kateri se štejejo pri porazdelitvi sedežev, čeprav niso državljani Skupnosti.
Nič boljšega ni bilo pričakovati od italijanske vlade, ki jo podpira neolikana komunistična levica ter goljufiva in hinavska sredinska levica. Kot vidite, imamo druge razloge, da Evropo teh pogodb ne obravnavamo kot svoje, in upamo, da bomo kmalu proslavljali De profundis smešne Prodijeve vlade.
Jana Bobošíková
(CS) Gospe in gospodje, po podrobnem branju lizbonske pogodbe je jasno, da predstavljajo voditelji držav temeljne spremembe dokumentov EU.
Reformna pogodba dobesedno prepisuje pogodbe EU in ustanovne pogodbe Evropskih skupnosti. Želim poudariti dejstvo, da spremembe ne zadevajo le vpliva posameznih držav na procese EU, ampak tudi sama temeljna načela, na podlagi katerih je bila ustanovljena EU pred 50 leti. Reformna pogodba prenaša načelo svobodne konkurence iz glavnega telesa pogodbe na protokole, ki jih je treba priložiti k pogodbi. Menim, da je to rdeča zastava za vse demokratično misleče državljane.
Gospe in gospodje, če želi biti projekt EU verodostojen, se mora o reformni pogodbi odločati na referendumih v državah članicah. Politiki morajo opustiti svojo domišljavost in ugoden položaj. Odločitev, sprejeto v Lizboni, morajo obrazložiti državljanom in jih prepričati v to. V nasprotnem primeru se bo vrzel med državljani in političnim vrhom še naprej večala. To ne bo le ogrozilo blaginje; poglobilo bo tudi primanjkljaj demokracije EU kot celote.
Timothy Kirkhope
Gospod predsednik, hvaležen sem predsedniku vlade za njegovo izjavo danes zjutraj in čeprav opažam sklepe voditeljev vlad, so pri tem britanski državljani in britanska konservativna stranka skladno izražali skrb glede ustave in zelo podobne reformne pogodbe.
Britanski predsednik vlade je izjavil, da reformna pogodba ni ustava. Njegovi kolegi voditelji se s tem niso strinjali. Dejal nam je, da so britanske t. i. rdeče črte varne. Kot večina britanskih državljanov resnično ne razumem našega predsednika vlade v zvezi s to zadevo in mu ne zaupam. Tu gre za vprašanje zaupanja. Naš predsednik vlade se je v svojem volilnem programu pred dvema letoma zavezal k referendumu. Referendum za to pogodbo je torej nujen in potreben s političnega in moralnega vidika.
Irski predsednik vlade je konec tedna glede možnih referendumov izjavil naslednje: "Zakaj ne dovolite besede svojim državljanom? Zdi se mi nekoliko zaskrbljujoče, da tako veliko držav ne želi dati svojim državljanom te možnosti."
Pred nekaj dnevi je Gordon Brown izjavil, da označuje ta pogodba konec institucionalne reforme EU za naslednje desetletje. Vendar smo v zadnjih 15 letih imeli štiri pogodbe v zvezi z reformo in dvomim, da se bomo lahko uprli potrebi po nadaljnjih institucionalnih spremembah. Tako imenovana zaskočna klavzula (ratchet clause) bi omogočila odpravo nacionalnih vetov.
Po drugi strani pa se konservativna vizija za Evropo osredotoča na tri ključna področja svetovne konkurenčnosti, globalnih podnebnih sprememb in svetovne revščine. Čestitam predsedniku Barrosu zlasti za odločnost, da bo v vsakem primeru sledil ciljem v zvezi s tem. Vendar se jih lahko dosega s politično voljo in za to ni potrebna ta pogodba. Moramo se spomniti na vsebino Laekenske deklaracije. Z njo bi morala Unija postati bolj demokratična, preglednejša in učinkovitejša, prav tako pa je ta deklaracija pozvala k večjemu sodelovanju državljanov pri našem odločanju, namesto da jih samo obveščamo o naših odločitvah. Današnje vprašanje je: ali je ta pogodba pravi odziv na Laekensko pogodbo? Slednja je postavljala prava vprašanja. Ali smo podali prave odgovore?
Poul Nyrup Rasmussen
Gospod predsednik, rad bi predsedujočemu Svetu dejal naslednje: kako čudovit vrh. Nikoli nisem dvomil, da vam bo uspelo, vendar je ne dvomiti eno, uspeti pa drugo, in vam je uspelo. Čestitke.
Ne vem, če kolegi poslanci vedo: to predstavlja nekakšen mejnik v zgodovini. Prvi dan smo sprejeli novo pogodbo realnega sveta. Zavedam se, da je vsi maksimalisti tukaj ne dojemajo kot najboljše pogodbe, kar jih imajo, vendar realni svet tudi ni najboljši. Zato je potrebna učinkovita pogodba z jasnimi vrednotami in zdaj jo imate.
Drugi dan smo postavili smernico - prvi dan smo sprejeli pogodbo, drugi dan smernico - ki se ukvarja s tem, kakšne ukrepe želijo ljudje od nas: realni svet. Kar ste dejali drugi dan je bilo, da želimo Evropo, ki je v vodilni vlogi pri globalizaciji bolj človeška, bolj vključujoča in temelji na naših skupnih družbenih vrednotah. Dejali ste, da lizbonski proces ni bil le za nekatere, ampak smernica za zunanjo usmeritev Evropske unije, po kateri ni najpomembneje, da postane najmočnejša gospodarska sila na svetu, ampak je prav tako pomembno razumeti, da bo socialno tržno gospodarstvo pripomoglo k večji skladnosti v svetu.
To želim danes poudariti. Zahvaljujem se predsedstvu za dosežke prvega dne in tudi drugega dne, ko se je sprejel sklep, da Evropska unija ne pomeni tržnih družb. Pomeni socialna tržna gospodarstva, pri čemer smo vodilni v združevanju socialnih vprašanj z gospodarsko konkurenčnostjo. Dobro opravljeno, gospod predsedujoči in prijatelj, če vam smem tako reči, ker s tem prehajam na tretje in zadnje sporočilo.
Naj ima portugalsko predsedstvo svoj zadnji vrh decembra: na njem bo portugalsko predsedstvo uradno podpisalo pogodbo in lizbonski proces bomo pravilno potrdili. Zato se ga udeležimo. Bodimo dejavni. Ljudje to od nas pričakujejo.
Marielle De Sarnez
(FR) Gospod predsednik, Evropska unija bo imela novo pogodbo Očitno obstaja nekaj obžalovanja, ki se ga lahko izrazi: obžalovanje glede opustitve simbolov Evropske unije v besedilu; obžalovanje glede izvzetij, ki so jih dosegle nekatere države, zlasti v zvezi z listino; in nazadnje obžalovanje glede zapletenosti pogodbe, za katero zahtevam prečiščeno besedilo, tako da jo lahko državljani Evrope obidejo. To bi bilo dobro.
Enako nam bo ta pogodba omogočila oživitev Evrope, če bi to želeli. S tem besedilom bo Evropska unija pridobila orodja, ki jih potrebuje za nadaljnje povezovanja, za širitev in poglobitev svoje skupne politike. Kar zadeva energetiko, podnebne spremembe, politiko priseljevanja, boj proti terorizmu, gospodarsko usklajevanje, zunanjo in obrambno politiko ter razvojno politiko, lahko Evropa zdaj naredi korak naprej.
Enostavno bo šlo za vprašanje politične volje. Nihče ne bo mogel uporabiti izgovora, da so institucionalna sredstva ukrepanja pomanjkljiva. Zdaj se bo moral vsak srečati s svojimi odgovornostmi in pri tem poleg naših institucij mislim zlasti na države članice. To je dobra novica za Evropo in upam, da bo tudi za njene državljane.
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Gospod predsednik, v nasprotju z mračnimi napovedmi in neutemeljenimi kritikami Poljske med zadnjimi razpravami v tem parlamentu, zlasti s strani voditeljev skupine socialdemokratov v Evropskem parlamentu, se je lizbonski vrh izkazal za diplomatski sporazum. Organi EU in Poljske so opazili možnost za dosego sporazuma. Stran EU je priznala pomembnost in potencial Poljske na podlagi vse večjega števila generalnih pravobranilcev na Sodišču ter tudi ohranitve klavzule Ioannina.
Upati moramo, da je doseženi sporazum na vrhu le uvod v posvetovanje z narodi Evrope. Osnutek reformne pogodbe EU je navsezadnje preveč pomemben dokument, da bi se na skrivaj pretihotapil skozi politične sejne dvorane. Naj ne pozabimo, da prejšnja različica te pogodbe ni uspela na dveh referendumih držav članic. Nedopuščanje javnosti do izražanja mnenja glede prihodnosti EU ne bi bila kršitev ene od temeljnih vrednot EU, ampak bi tudi jasno pokazalo, da se vlada boji mnenja lastnega volilnega telesa. Naj diktatorji demokracije omogočijo, da javnost izrazi svojo voljo, kar zadeva prihodnjo vizijo EU.
Ian Hudghton
Gospod predsednik, predstavljam Škotsko. Moja stranka, Škotska nacionalna stranka, sestavlja novo vlado na Škotskem, in prepričan sem, da bo v Evropski uniji sodelovala bolj konstruktivno od vlad Združenega kraljestva.
Strinjam se, da je potrebna reforma pogodb, in da mora vladanje postati bolj odprto, demokratično, učinkovito in zanesljivo. Načeloma podpiram širitev glasovanja s kvalificirano večino in soodločanje z Evropskim parlamentom, vendar bo ravno raznolikost, kot jo je dejansko poimenoval gospod Barroso, vedno pomenila spodbujanje nacionalnih interesov. Ne smemo izgubiti stika z našimi lokalnimi skupnostmi z neupoštevanjem njihovih interesov, ali pretvarjanjem, da je tako.
Za Škotsko je dejansko nevarno, da lahko okrepitev skupne ribiške politike kot izključne pristojnosti v pogodbah le ovira popolno prenovo upravljanja ribištva, za katero menim, da je nujna. Na žalost ne preseneča dejstvo, da na tem vrhu vlada Združenega kraljestva tega vprašanja ni izpostavila. Ponovno je namenoma prezrla ključne interese Škotske.
Koenraad Dillen
(NL) Gospod predsednik, ustava je mrtva. Naj živi ustava. Kako drugače opisati dogodke v Lizboni? Vsi se strinjamo, da je ta reformna pogodba pravi klon ustave, ki so jo zavrnili Francozi in Nizozemci; tista, o kateri je Valéry Giscard d'Estaing povedal, da je še slabše berljiva od prvotne. Navsezadnje pa so nam povedali, da se je treba referendumov izogibati na vsak način.
V primerjavi z letom 2005 pa res obstaja ena velika razlika. Tokrat Francozi, Nizozemci in drugi evropski narodi nimajo možnosti za izražanje svojega mnenja. Ponazoritev za to preziranje demokracije je v izjavah komisarke Wallströmove, ki ima vedno veliko povedati o premoščanju vrzeli med Evropo in državljanom. Nacionalne parlamente poziva k čimprejšnji ratifikaciji tega besedila.
Resnično spoštovanje demokracije zahteva, da državljani vseh držav EU lahko izrazijo svoje mnenje o pogodbi, tj. besedilu, ki na številne načine ovira suverenost nacionalnih držav še bolj kot zdaj. Odgovorni se ne smejo pritoževati, če bodo državljani zaradi strahu spet proti uradni Evropi na naslednjih evropskih volitvah.
Hans-Peter Martin
(DE) Gospod predsednik, gospodje, trenutno vam gotovo ni lahko. V državah, v katerih so bili referendumi obljubljeni, kot na primer v Združenem kraljestvu ali v moji domovini Avstriji, se pogodba prikazuje kot razširitev nečesa, kar navajam kot obrobno podrobnost. V drugih državah, kot je Nemčija, se govori o popolni preureditvi Skupnosti in zgodovinski prelomnici. Kaj je zdaj resnica?
Menim, da se moramo ob tej priložnosti ponovno spomniti besed in zelo jasnih izjav nekdanjega predsednika Zahodne Nemčije, Romana Herzoga, ki je bil navsezadnje predsednik konvencije, odgovorne za osnutek listine o temeljnih pravicah, in je izjavil, da predstavlja ustava EU oviro demokraciji. Zdaj jo imamo v spremenjeni obliki v reformni pogodbi.
Če želite, da se demokracija ne ovira, da se ne zatre, prosim, imejte politično dostojanstvo vsaj pri omogočitvi referendumov, kot so bili v preteklosti - za zadnjo ustavno pogodbo EU - celo v Španiji in Luksemburgu.
Marianne Thyssen
(NL) Gospod predsednik, gospod predsednik Komisije, gospod predsedujoči Svetu, gospe in gospodje, ob preučitvi sprememb, ki jih uvaja reformna pogodba na področjih, kot so priseljevanje, kmetijstvo, politika in pravosodje, in odločitev glede visokega predstavnika za skupno zunanjo in varnostno politiko, listine o temeljnih pravicah, evroobmočja in socialno tržnega gospodarstva, ki prvič postaja cilj - ter tudi glede medvladne energetske solidarnosti, se mi zdi očitno, da ta pogodba temelji na rezultatih konvencije in junijskega vrha ter nam daje močnejši udarec in veliko več demokracije kot politične institucije. Od zdaj naprej bo Unija bolje pripravljena za zagotovitev odgovorov ljudem, ki jih pričakujejo, zunaj in znotraj.
V zvezi z zadnjim vidikom čestitam predsedstvu Sveta za določitev dnevnega reda. Gospod predsedujoči, s tem, da ste na vrhu dovolili odločanje o pogodbi in tudi izmenjavo zamisli o težavi naše generacije - globalizaciji - ste poslali pomembno znamenje. Navsezadnje niso institucije - institucionalna ozkoglednost - tiste, ki so pomembne, ampak so to politike.
Pri tem se mi postavlja vprašanje za predsednika Komisije. Ali menite, da je zares jasno oblikovanje politike mogoče v obdobju od zdaj naprej do končne ratifikacije pogodbe, ali vam ratifikacija vzbuja strah, da ne morete užaliti ljudi in se omejiti na "previdne" zadeve? Z drugimi besedami, ali se lahko Evropa posebnih projektov nadaljuje leta 2008?
Nazadnje, dve kratki vprašanji za Svet. Gospod predsedujoči, ali ste voditelje držav ali vlad zaprosili za osebno politično zavezanost do uspešnega zaključka ratifikacije v svojih državah? Resnično upam, da. Drugič, kdaj bo pripravljeno usklajeno besedilo teh pogodb? Navsezadnje mora biti pogodba, ki vključuje cilje preglednosti in poenostavitve, berljiva, tudi če le zaradi spoštovanja ljudi. Hvala, gospod predsednik, in vnaprej hvala predsedujočemu in predsedniku Komisije za njune odgovore na moja vprašanja.
Jo Leinen
(DE) Gospod predsednik, imamo lizbonsko strategijo in upajmo, da bomo imeli tudi lizbonsko pogodbo, obe pa bosta Evropo premaknili naprej. Ta parlament, zlasti odbor za ustavne zadeve, se je sedem let boril in delal za novo evropsko pogodbo. Res nismo dobili ustave, vendar pravimo, da predstavlja ta reformna pogodba napredek v vsakem pogledu. Ni ene zadeve, za katero bi v primerjavi z Nico zaostajali. Vse se premika naprej in nas vodi do Unije 27 držav. To moramo povedati tudi državljanom.
Zmagovalci v novi pogodbi so prebivalci Evrope. Obstajajo različne oblike neposrednega in posrednega sodelovanja v evropski politiki ter mi moramo hitreje in učinkoviteje reševati glavne težave v zvezi s tem. Zmagovalci so tudi predstavniki državljanov v Evropi, nacionalni parlamenti in ta evropski predstavnik državljanov, tj. ta parlament. Demokracija se zato ne ovira - kakor je bilo povedano in kar je popolnoma nesmiselno - vendar gre za popolnost evropske demokracije, ki jo dejansko lahko dosežemo s to pogodbo.
To je bil zdaj četrti sporazum. Upam, da bo to zadnjič, ko se bodo morale združiti države članice. Vsaka moč se mora zdaj vložiti v ratifikacijo. Upam, da nobena država ne bo rekla ne. To je mogoče zadnja možnost za to pogodbo. Vsaka zavrnitev bi pomenila izolacijo, če ne samoizključitev zadevne države. Upajmo, da se to ne bo zgodilo. Vsaka moč se mora vložiti v ratifikacijo, tako da bomo to pogodbo imeli do leta 2009.
Lapo Pistelli
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, na zidu milanskega metroja je bil včasih napisan duhovit in ciničen slogan "prihodnost ni taka, kot je včasih bila", kot bi šlo za vreme ali hrano.
Živimo v času, ko mlajše generacije niso več prepričane, da bo prihodnost boljša, tako kot so včasih mislili njihovi starši. Pogosto slišimo ljudi, ki pravijo, da Evropa ni več to, kar je včasih bila. Na naši celini se pojavlja in razvija suveren, nacionalističen in proti evropski način razmišljanja. Nekaj primerov o tem smo slišali dopoldne v tej dvorani.
Menim, da je lizbonski rezultat pomemben, čeprav bolj zaradi hitrosti odločanja, kar pošilja pozitiven znak javnemu mnenju, kot pa vsebine, ker še vedno obstaja preveč izvzetij in klavzul ter je še vedno preveč zapleteno. Vendar imajo Parlament, Komisija in Svet dodatnih 18 mesecev, v katerih bodo ponovno vzpostavili javno mnenje po tem kriznem obdobju.
Vsi ali vsaj večina nas v tej dvorani menimo, da je Evropa rešitev za globalizacijske skrbi in ne vzrok ter da smo močnejši, če skupaj obravnavamo priseljevanje, podnebne spremembe, inovacije in raziskave. To misli večina poslancev tukaj. Zdaj imamo na voljo 18 mesecev, v katerih moramo o tem prepričati 500 milijonov državljanov, ki živijo v Evropi, pred evropskimi volitvami.
Mario Borghezio
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, lizbonski vrh je dosegel en sam rezultat: oddaljevanje državljanov Evrope od Evropske unije, pri čemer je več prostora za lobiste in tehnokratske sile. Vizija, za katero se borimo - Evropa za prebivalce, regije - je vse bolj oddaljena. Celo v našem Parlamentu, v katerem so Korzičani, prebivalci Valle d'Aoste, Baski, bretonski separatisti, Alzačani?
Glede porazdelitve sedežev je sramota, da je naša država, ki jo zastopa ogorčeni predsednik vlade gospod Prodi, vredna manj kot Francija. Vendar to ni bilo dovolj za zbeganega gospoda Prodija, ki je bil v Lizboni kot Alica v čudežni deželi, popolnoma zgubljen in neustrezno obveščen. Po zaslugi gospoda Prodija se je Italija izključila iz deklaracije, iz skupne deklaracije, na podlagi katere so Francija, Nemčija in Združeno kraljestvo pravilno prosile Evropo, naj sprejme ukrepe za preprečitev ponovitve finančnih pretresov, ki so posledica krize Združenih držav s povečanim tveganjem.
Glede na izjave v tisku o svetovni finančni krizi je gospod Prodi povedal, da ne vidi smisla v stališču Evrope do posojil. Nekdanji svetovalec družbe Goldman Sachs in nekdanji predsednik Komisije lahko deluje kot nekdanji svetovalec multinacionalne banke v tistem času, vendar ne namerava skrbeti za velike posledice, ki bodo prizadele italijanske družine - vključno tiste na severu - obremenjene s stroški in ki ne morejo ...
(Predsednik je prekinil govornika.)
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Gospod predsednik, gospod predsedujoči Svetu, govornik za mojo skupino, gospod Daul, je navedel, da sta skupini Evropska ljudska stranka (Krščanski demokrati) in Evropski demokrati zadovoljni, ker smo se rešili iz brezizhodnega položaja, kljub temu pa nismo veseli. To je zaradi ne preveč proevropskega položaja med vladami, kar je v nasprotju z volitvami, na katere se je predsednik Barroso skliceval kot voljo evropskih prebivalcev, in tudi ker lizbonska pogodba dokončno vključuje po meri narejene elemente za vlade, ki želijo vse več zase in vse manj za Evropo.
Gospod predsedujoči Svetu, sklicevali ste se na vprašanja, ki jih želim poudariti, obenem pa vam čestitam za doseženi sporazum, ker želim poudariti, da je po mojem mnenju sporazum pomemben za izhod iz tega položaja.
Prvič, menim, da je uradna razglasitev listine o temeljnih pravicah v tem parlamentu pomembna. To v Nici ni bilo opravljeno, ker je bila skrivnost. Naj zdaj to opravimo uradno, ker je listina o temeljnih pravicah z izvzetji ali brez njih DNK evropskih prebivalcev.
Drugič, gospod predsednik, zaskrbljen sem nad porazdelitvijo sedežev v Evropskem parlamentu, ker to, kar ste sprejeli, krši načelo iz pogodbe, tj. padajoča sorazmernost. Bo to veljalo za Parlament? Bomo videli, kaj bomo naredili, vendar se dobro zavedate, da to, kar ste sprejeli, ne zagotavlja padajoče sorazmernosti.
Nazadnje o visokem predstavniku. Menim, da ste dosegli dober sporazum, vendar po mojem mnenju predsednik Sveta, visoki predstavnik in predsednik Komisije oblikujejo sveženj, o katerem bomo morali razpravljati v Parlamentu.
Na kratko, gospod predsednik, mislim, da je bil Paul Valéry, pomemben pesnik in zato morda veliki Evropejec, ki je dejal, da se pesem nikoli ne konča, ampak le opusti. Gradnja Evrope se nikoli ne konča. V tem primeru smo zaradi soglasja opustili nekatere prednosti ustavne pogodbe, vendar se bomo še naprej borili zanje. Podprli jih bomo tudi v preambuli, ki se je ironično rešila iz plamena: čim tesnejša vez med ljudstvi Evrope. To je naš cilj, gospod predsednik.
Jan Marinus Wiersma
(NL) Gospod predsednik, Nizozemska si je v soboto dopoldne tudi oddahnila glede doseženega sporazuma in se je tudi za to treba zahvaliti predsedujočemu Svetu. Nova pogodba omogoča Evropski uniji napredek. Unija bo postala odločnejša in bolj demokratična. Evropska unija se je spet postavila na noge. Zdaj se lahko popolnoma usmeri na svoje bistvene naloge; delo s programom od nadaljnjega razvoja socialne Evrope do bolje usklajene zunanje politike. To je tudi najboljši način za približanje Evrope njenim državljanom.
Moja domovina Nizozemska je bila priča številnim razpravam o naravi pogodbe, ki se je zdaj sprejela, in razlikah v primerjavi z ustavno pogodbo v državi, ki jo je na referendumu zavrnila. Ugotovilo se je, da so razlike takšne, da drugi referendum ni potreben. Novi pogodbi primanjkuje ustavne narave prvotne ustave, zato tudi mi ne potrebujemo dodatnega referenduma. Tako bo šlo le za primer običajne parlamentarne ratifikacije.
Reforme, o katerih se je odločalo, imajo našo popolno podporo, ker se zaradi njih bistveno napreduje - zlasti kar zadeva pravice Evropskega parlamenta - brez bistvene spremembe ravnovesja med državami članicami in evropskimi institucijami. Širša Unija potrebuje različna in obsežnejša pravila. Upajmo, da bodo vse države članice nadaljevale z ratifikacijo, tako da lahko napredujemo pri novih pravilih leta 2009 z namenom nadaljevanja bistvene vloge Unije na vseh področjih, na katerih od nas to pričakujejo državljani.
Bronisław Geremek
(PL) Gospod predsednik, pridružil bi se besedam izjemne hvaležnosti portugalskemu predsedstvu. Dosežen je bil velik uspeh. Evropska unija je potrebovala način za izhod iz poraza in neuspeha, potrebovala je politično razsežnost in po zaslugi portugalskega predsedstva jo je dobila.
Prav tako menim, da je izjemno pomembno, da je listina o temeljnih pravicah element teh odločitev, in pri tem bi dodal, da je listina o temeljnih pravicah kompas, instrument Evrope. Ne morem si niti predstavljati, kako se lahko država, ki želi biti del Evropske unije, hkrati loči od tega, kar je del njenega moralnega, filozofskega in političnega temelja.
Kolega gospod Duff je izrazil pripombe glede položaja britanske vlade, ki je zahtevala izvzetje. Sam sem v boljšem položaju. Poljska vlada, ki je zahtevala izvzetje kot rezultat odločitve, ki so jo sprejeli poljski državljani, prepušča pristojnosti. Iskreno upam, da bo glede na politični preobrat, ki je bil v moji domovini, in brez zvestobe poljski tradiciji solidarnosti Poljska v celoti upoštevala listino o temeljnih pravicah. Poljska bo pristopila k listini o temeljnih pravicah brez kakršnih koli izvzetij.
Alain Lamassoure
(FR) Gospod predsednik, kot govornik večinske francoske stranke, Unije za ljudsko gibanje, čestitam portugalskemu predsedstvu in sem počaščen glede sporazuma o besedilu pogodbe. Razširjeni Evropi daje pravila, ki jih potrebuje za učinkovito in demokratično delovanje.
Kot soporočevalec o novi sestavi Evropskega parlamenta sem tudi zadovoljen glede sporazuma Sveta s predlogom resolucije, ki ga je izglasoval Parlament 11. oktobra. Svet je zato odobril opredelitev, ki smo jo predlagali za padajočo sorazmernost, prenos teh načel v podatke, uporabo podatkov Eurostata za ocenitev prebivalstva, ki se upoštevajo, in iskanje stabilnejšega sistema po letu 2009.
Sporazum Sveta je več kot 100 % sporazum; je 101 % sporazum, ker Svet podeljuje sedež Italiji brez razloga. Zato moram podati dve pripombi.
Prva pripomba je, kot ste rekli, gospod predsednik, da bodo vsi poslanci Parlamenta ohranili pravico do glasovanja - celo predsednik in celo 73. Italijan - v nasprotju z vztrajnimi govoricami, ki jih širijo nekateri mediji.
Moja druga pripomba je, da se 73. sedež, odobren Italiji, razlikuje od načela padajoče sorazmernosti, ki je zapisana v pogodbi in jo predlaga Parlament ter sprejme Svet. Zato moramo zagotoviti, da je odločitev o uporabi člena 9a nedotakljiva pred Sodiščem Evropskih skupnosti, iz tega razloga pa bodo poročevalci predlagali revidirani osnutek Parlamentu, pri čemer se upoštevajo želje Evropskega sveta.
Predsednik
Zahvaljujem se tudi vam za poročilo o razdelitvi sedežev, in tudi gospodu Severinu. Opravili ste dobro delo, pri čemer smo vas v 99 % podpirali.
Bernard Poignant
Gospod predsednik, "nič ni mogoče brez ljudi in nič ni stalno brez institucij". Tako je rekel gospod Jean Monnet, njegova izjava je smiselna v naših sedanjih razmerah.
Ali je potem Pogodba popolna? Seveda ne. Gospod Jean Monnet ima odgovor tudi na to. V zvezi z rimsko pogodbo je napisal, da se ni spraševal, ali bi bila lahko boljša, ker je obravnavala vse zadeve, ki jih je bilo v tistem času mogoče obravnavati, prav tako je vsebovala modrosti tistega časa. 1957-2007. Ali bomo tvegali in začeli spet od začetka? Ne, seveda ne. Tretje Pogodbe ne bo. Ena kriza je dovolj. Dve sta preveč. Spet ima odgovor gospod Jean Monnet. "Vedno sem verjel, da se bo Evropa oblikovala skozi krize in rešitve teh kriz." To je bistvo Pogodbe.
Vendar se očitno s tem ne strinjamo vsi, ker se naši prijatelji iz Združenega kraljestva pogosto izključujejo iz tega. Živim na polotoku, zato razumem otoško miselnost. Vendar je gospod Jean Monnet to miselnost izkusil leta 1951 pri premogu in železu. Niso bili zainteresirani, vendar so se nam po ponudbi pridružili. Spomnite se na Tonyja Blaira. Podpisal je socialni protokol iz maastrichtske pogodbe. Prepričani smo, da bomo kmalu našli kolega iz Združenega kraljestva, ki bo pripravljen podpisati Listino o temeljnih pravicah. Bodimo potrpežljivi in se spomnimo na kitajskega diplomata, ki je nekoč rekel, da občuduje modro počasnost oblikovanja Evrope. Tako moramo napredovati.
Seveda bi rad zaključil s čestitkami portugalskemu predsedstvu, in ker sem francoski poslanec EP, sem ponosen na svojega portugalskega predsednika in okoliščine, ki pomenijo, da imamo zdaj očitno dva za ceno enega.
Hartmut Nassauer
(DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, Evropska unija se je z enim zamahom osvobodila iz svojih ustavnih spon. Nova Evropska unija bo bolj sposobna na področju ukrepov, bolj demokratična in preglednejša ter bo lahko svoje dolžnosti opravljala uspešneje tako doma in tudi v svetu. To je dobro, zato v tem smislu čestitam portugalskemu predsedstvu. Ponosno omenjam, da je bilo nemško predsedstvo Sveta prisotno ob začetku te poti k Lizboni, upam da mi tega kot Nemcu ne zamerite.
Vendar še nismo rešili vseh težav. Nesmiseln dogodek v zvezi s 751. mandatnim sedežem in glasovalna pravica predsednika sta to potrdila. Ne bi smeli dvomiti v to, da Svet ni pooblaščen za odstranitev pravice poslanca do glasovanja - ne glede na njegov položaj. Hvaležen sem, da so tako predsednik in tudi predstavniki Parlamenta na medvladni konferenci hitro in jasno to razjasnili.
Vendar pri tem obstaja vprašanje. To vprašanje zadeva sestavo Parlamenta, ki od leta 2014 dalje ostaja nejasna. Prepričan sem, da bo vključevala iskanje sistema, ki bo opredelil in uredil sestavo Parlamenta glede na objektivna merila, pri čemer ne bo upošteval političnih muh. Ne more biti res, da Svet učinkovito razporeja sedeže v Parlamentu, kot da bi bil fevdni gospod posestva. Za to si moramo prizadevati do leta 2014.
Do zdaj mogoče nismo priznali določenega pomembnega napredka: krepitve načela subsidiarnosti. To je zelo pomemben korak v vključevanju nacionalnih parlamentov v odgovornost za evropsko zakonodajo v zvezi s subsidiarnostjo. Subsidiarnost in potreba po njej krepita Skupnost in je ne slabita, gospod predsednik Komisije. Za to si bomo prizadevali tudi v prihodnosti. Nacionalne Parlamente lahko le pozovem, da v celoti izkoristijo te nove priložnosti.
(Ploskanje.)
Richard Corbett
Gospod predsednik, tudi sam se strinjam s tem sporazumom, ki je kljub nekaterim nenavadnostim, kot je dodatni sedež za Italijo, dober paket, ki si zasluži ratifikacijo in bo Evropski uniji omogočil boljše delovanje in obenem izboljšal njeno demokratično odgovornost.
V minuti, ki mi je še ostala, se bom posvetil drugemu vidiku. Gospod Kirkhope je ravnokar vprašal, če smo odgovorili na vprašanja o večji demokratični odgovornosti EU in njeni boljši dostopnosti za državljane, ki so bila zastavljena v Laekenu. Menim, da smo se zagotovo premaknili v to smer. Zapomnimo si tole: ko bo ta pogodba postala veljavna, se ne bo nobena evropska zakonodaja mogla sprejeti brez, prvič, predhodne obravnave vsakega nacionalnega parlamenta, drugič, odobritve Sveta ministrov, ki ga bodo sestavljali nacionalni ministri, odgovorni prav tem nacionalnim parlamentom, in tretjič, odobritve poslancev Evropskega parlamenta, ki jih neposredno izvolijo državljani, da evropska vprašanja obravnavajo na evropski ravni.
Takšna stopnja odgovornosti ne obstaja v nobeni drugi mednarodni strukturi. Poglejte Svetovno trgovinsko organizacijo. Poglejte Mednarodni denarni sklad. Poglejte Svetovno banko. Poglejte Organizacijo za gospodarsko sodelovanje in razvoj. Katero koli organizacijo nad ravnijo nacionalne države vzamete, nobena nima takšne ravni demokratične odgovornosti. Tisti, ki jih zares skrbi demokratična odgovornost, se morajo osredotočiti na te institucije in organizacije. Ponosni moramo biti na dosežke v naši demokratični Evropski uniji.
Bogdan Klich
(PL) Gospod predsednik, zares imamo novo Pogodbo in že to je razlog za zadovoljstvo. Vendar je pri tem še bolj pomembno, da je Pogodba dobra. To je dobra Pogodba, ker obravnava izzive, s katerimi se danes sooča Evropa.
Poleg tega izpolnjuje cilje, ki so bili pred šestimi leti navedeni kot obveze v Laekenski deklaraciji. V skladu s temi cilji Pogodba ureja in poenostavlja tako institucionalni okvir in tudi pravni sistem Unije. Poleg ostalega s krepitvijo zakonodajne vloge našega parlamenta demokratizira Evropsko unijo. Unijo približuje njenim državljanom, med drugim tudi prek pobud državljanov.
Ali bo Unija zaradi Pogodbe v svetu pomembnejša in učinkovitejša? To ni odvisno le od institucij, ki jih uvaja ali spreminja Pogodba, ampak predvsem od politične volje voditeljev držav članic. Če ta volja ne bo dovolj močna, vse institucionalne reforme ne bodo veljale nič. Da Pogodba ne ostane le na ravni umirajočega zakona, umirajočega besedila, ob njenem podpisu in po njeni ratifikaciji pozivam k skupnosti politične volje.
Adrian Severin
Gospod predsednik, besedilo reformne pogodbe, sprejeto na lizbonskem vrhu je jasen napredek, korak naprej v zgodovini evropskega združevanja, kar bi rad poimenoval evropsko poenotenje. Zato ga je treba pozdraviti z zadovoljstvom.
Kakor koli pomemben je ta korak, kljub temu ni zadnji. Kratkoročno je za Pogodbo ključno, da jo ratificira vseh 27 držav članic. Zdaj bi moralo biti že vsem jasno, da načrt B in načrt C ne obstajata. Po ratifikaciji moramo srednje- in dolgoročno nadaljevati z izvajanjem potrebnih reform in politik, dokler se v okviru evropske nadnacionalne demokracije ne doseže popolna skladnost med evropsko zgodovino in geografijo.
V tem trenutku olajšanja je prav tako ključno, da se odpravi vsaka demokratična hinavščina in demagogija ter se prizna, da politično upravljanje v tem zapletenem svetu bolj kot kadar koli prej zahteva strokovno usposobljenost, o kateri se ne more odločati na referendumih. Ljudem moramo dati možnost odločanja za ali proti v zvezi z načeli in temelji, ne pa v zvezi s prefinjenimi tehničnimi podrobnostmi in zapletenimi kompromisi. Na ostalih področjih moramo upoštevati načelo neobvezujočega mandata.
Po drugi strani moramo prav tako priznati, da smo napredek, ki ga danes praznujemo, dosegli na račun preglednosti in iskrenosti. Vrzel med državljani in nami, političnimi voditelji, ostaja po Lizboni vsaj tako velika, kot je bila. Dokler je ne premostimo, bi morali počakati z odpiranjem steklenic šampanjca.
Jan Zahradil
(CS) Gospod predsednik, kot nekdanji član Konvencije o prihodnosti Evrope, edini nacionalni član parlamenta, vključen v pogajanja in prepričan nasprotnik Ustave že od samega začetka sem vesel, da je v Lizboni prevladala zdrava pamet, vsaj do določene mere.
Sam koncept Evropske ustave je bil že v začetku zgrešen. Vesel sem, da smo ga opustili in da je bila moja država med tistimi, ki so k temu prispevale. EU ni država in nikoli ne bo postala država, zato ne more imeti ustave. Zgrajena mora biti na podlagi medvladne pogodbe, pri čemer države članice, nacionalne države, ostanejo temelj celotnega procesa evropskega združevanja.
Glede vsebine vsak od nas podpira ali zavrača določene vidike. Po eni strani me osebno veseli krepitev vloge nacionalnih parlamentov in nacionalnih izvršnih organov prek tako imenovane klavzule o fleksibilnosti. Vendar mi po drugi strani ni všeč zmanjšanje nacionalne pravice do veta. Vendar se kor realist zavedam, da smo dosegli meje mogočega.
Vendar se mi zdi pomembno dejstvo, da je bilo treba prvič v zgodovini EU umeten koncept, pripravljen za zeleno mizo, v določeni meri spremeniti po tem, ko je bil dejansko preizkušen. Zaradi tega upam, da bo Evropa v prihodnosti še naprej dokazovala, da lahko opusti določene koncepte, ki se izkažejo za neprimerne, kot je po mojem mnenju 50 let star neuporaben federalističen model. Zaradi tega upam, da se bo Evropa razvila v pristno, prožno, decentralizirano medvladno organizacijo, ki bo sposobna reševati izzive 21. stoletja.
Vendar verjamem, gospod predsednik, da Parlament ne bo podlegel skušnjavi oživiti zdaj že mrtve zamisli o ustavi, ker bi s tem le pokazal, da je to osamljen slonokoščen stolp.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Gospod predsednik, nisem si mislil, da se bo prejšnji teden končal tako uspešno.
Prvič, na lizbonskem vrhu smo sprejeli novo reformno pogodbo, kar je velik uspeh, zato čestitam gospodu predsedniku vlade Joséju Sócratesu, predsedniku Barrosi in seveda vsem nam. Sprejeli smo jo brez poskusov vložitve veta ali kakršnih koli dodatnih sporov glede njene končne oblike. Menim, da to pomeni, da se je Evropska unija rešila svoje institucionalne krize.
Drugič, iz moje domovine prihajajo dobre novice, ker je nedavni odvzem oblasti protievropski in skrajno desni vladi nesporen uspeh. Stališče Poljakov potrjuje, kar sem že večkrat povedal - Poljaki podpiramo evropsko združevanje; Poljaki si želimo, da bi bila Poljska partnerica in ne nasprotnica Evropske unije.
Taki dogodki nesporno spodbujajo optimizem glede prihodnosti našega skupnega Evropskega projekta. Menim, da se je Evropska unija pripravljena soočiti z izzivi prihodnosti in, kot je gospod Sócrates pravilno ugotovil, Evropska unija je zdaj močnejša in notranje bolj skladna struktura, prav tako je odločno močnejša partnerica pri pogajanjih v zvezi z mednarodnimi svetovnimi odnosi. Položaja predsedujočega Svetu in visokega predstavnika za skupno zunanjo in varnostno politiko sta pri primerni uporabi močni orožji, ki lahko pozitivno okrepita podobo Evropske unije.
Poleg tega je eden od najpomembnejših dosežkov tega sporazuma dejstvo, da je Listina o temeljnih pravicah postala pravno zavezujoča. Upam, da bo nova poljska vlada umaknila sklep, ki poljske državljane izvzema iz določb poglavja IV Listine, imenovanega Solidarnost. To poglavje vsebuje določbe v zvezi s pravicami zaposlenih in sindikatov, ki zlasti veliko pomenijo poljski in evropski levici.
Tunne Kelam
Gospod predsednik, čestitam portugalskemu predsedstvu za odličen rezultat glede na dane okoliščine. Vendar ne smemo zanemariti naslednjega dejstva: temeljni cilj Konvencije o prihodnosti Evrope, ki je premostiti vrzel med institucijami in evropskimi državljani, še ni dosežen. Zdaj imamo sredstva za izvajanje naših skupnih evropskih politik. Potrebujemo še politično voljo in odločenost. Zdaj je vse usmerjeno k izvajanju, pri čemer mora temeljiti naše izvajanje lizbonske pogodbe na dveh načelih: prvič, subsidiarnost.
Jasno je, da je opredelitev pristojnosti EU zelo spodbuden dosežek, ki je povezan z večjo vlogo in odgovornostjo nacionalnih parlamentov, ker morajo naši državljani občutiti, da bo Evropska skupnost učinkovito obravnavala svoje probleme in se pri tem ne bo vmešavala v njihova življenja, če to ne bo nujno.
Drugo je načelo solidarnosti, ki je temeljna vrednota Evropske skupnosti. Sporazum v zvezi s padajočo sorazmernostjo pri sestavljanju bodočega Evropskega parlamenta je jasen odraz te solidarnosti, za kar sem hvaležen. Drug zelo pomemben preizkus za to solidarnost bo oblikovanje skupne zunanje politike o energetski varnosti, kar je prejšnji mesec predlagal Evropski parlament, vključno s posebnim visokim predstavnikom za energijo, ki bo deloval v okviru novega visokega predstavnika za zunanje zadeve.
Na koncu navajam dober izraz solidarnosti predsednika Barrose, ki je maja lani v Samari svojim ruskim kolegom dejal, da sta za EU glede na njeno razumevanje načela solidarnosti Poljska in Estonija enako pomembni kot Nemčija in Portugalska.
Jerzy Buzek
(PL) Gospod predsednik, po lizbonskem vrhu se zdi, da je razprava o Evropski Pogodbi končana, ker imamo zdaj glavni cilj - čim prej in čim učinkoviteje ratificirati Pogodbo.
Parlament mora pri tem imeti določeno vlogo: upoštevajte prosim, da smo v okviru Pogodbe bolj pomembni, kot smo bili prej. Obravnavati je treba tri točke: opis vloge in nalog visokega predstavnika za skupno zunanjo in varnostno politiko ter zadeva njegove izvolitve, kar bo od 1. januarja 2009 skupni sklep, ki ga bomo delili z Evropskim svetom. Za ta skupni sklep se moramo pripraviti na številnih področjih, zlasti na področjih varnosti in pravosodja. Organizirati moramo politično razpravo za dokončno oblikovanje načel, v skladu s katerimi bo deloval predsednik Evropskega sveta, zlasti v zvezi z njegovim odnosom do Evropskega parlamenta.
Vendar je najpomembnejša ratifikacija, ki je v veliki meri odvisna od nas, poslancev Evropskega parlamenta. V vsaki državi bo potekala različno. Poiskati moramo načine, da državljane prepričamo, da to ni le uspeh za Unijo in politike, ampak da jih ta zadeva presega. To je naša glavna naloga - ratifikacija. Hvala in čestitke.
José Sócrates
Gospod predsednik, gospe in gospodje, zahvaljujem se vam za odlično razpravo o vrhu in lizbonski pogodbi.
Prvič, recite kar hočete o novi Pogodbi, vendar nihče ne more zanikati, da je Evropa zaradi nje močnejša. Ta pogodba potrjuje vrednote Evrope, dobre vrednote, ki so bile vedno temelj projekta evropskega združevanja. Ta pogodba spodbuja evropsko gospodarstvo in ustvarja pogoje, v okviru katerih lahko Evropa v svetu bolje opravlja svojo vlogo.
Kot ste mnogi ugotovili, je to pogodba, ki evropskim institucijam in političnemu delovanju Evrope omogoča večjo demokratičnost. Ta pogodba Evropski uniji 27 držav zagotavlja učinkovitejše sprejemanje odločitev. Tisti, ki podpirajo demokracijo prav tako odobravajo, da ta demokracija uporablja metode, ki omogočajo učinkovitejše sprejemanje odločitev in vsi tisti, ki sledijo političnemu življenju Evrope razumejo, da Evropa potrebuje učinkovitejše sprejemanje odločitev.
Končno želim povedati vsem, ki dvomijo o pogodbi in zmožnostih Evrope, naj se zbudijo iz sanj, saj je svet že dosegel svoj sklep glede pogodbe. Evropa je postala močnejša, bolje se odziva na svetovne in strateške izzive, od Lizbone dalje pa svet na Evropo gleda v upanju, da bo ponovno prevzela svojo vlogo v njem.
Ne, ta pogodba za nas pomeni napredek. Ostali so glede Evrope že poudarili: ne dvomite, zbudite se, močnejši smo. Evropa je od lizbonskega sporazuma dalje samozavestnejša in je zdaj v položaju, ko lahko narekuje prihodnost; iz defenzive lahko preidemo v ofenzivo.
Gospod Graham Watson je v svojem govoru omenil Pessoo. Za to se mu zahvaljujem, ker je Pessoa eden od naših največjih pesnikov, zato bi ga rad ponovno citiral: nekoč je govoril o "nostalgiji za prihodnostjo". Tudi sam sem kot Evropejec nostalgičen za prihodnostjo in za časom, ko je Evropa razpravljala o prihodnosti in kazala svoje vodstvene sposobnosti, nostalgičen sem za tistimi dnevi in menim, da ta pogodba zagotavlja pogoje, ki bodo Evropi to ponovno omogočili.
Če mi dovolite, gospod predsednik, bi rad razjasnil dve zadevi: prva obravnava predsednika Parlamenta, pri čemer želim poslancem zagotoviti, da nismo nikoli pomislili na to, da bi Svet lahko predlagal, da predsednik Parlamenta izgubi pravico do glasovanja. Predsednik bo seveda obdržal to pravico, ne vem, kako je prišlo do te zgrešene zamisli, vendar se je Svet odločil, da bo ta parlament imel 751 poslancev (750 poslancev in predsednika). Druga zadeva je, da je bila klavzula iz Ioannine rešena, kot sem rekel, da bo. Ioannina mora biti pravno obvezujoča, vendar je ne smemo vključiti v Pogodbo, pri čemer je rešitev v obliki izjave skupaj s protokolom v celoti v skladu z mandatom, ki smo ga prejeli.
Tudi sam želim pohvaliti prejšnje predsedstvo, kot sem ga vedno in ga bom tudi zdaj. V celotnem procesu te pogodbe sta bila dva odločujoča trenutka. Prvi se je zgodil prejšnjega oktobra, ko se je gospa Angela Merkel odločila, da bo Pogodbo obravnavala kot glavno vprašanje njenega predsedstva in prihodnjih predsedstev. Ta poteza je zahtevala političen pogum in je pomenila veliko politično tveganje. Takrat nihče ni menil, da ima možnost za uspeh. Temu pravim odločujoč trenutek, ker se je Evropa morala vrniti k politiki in prav tako k pogumu ter političnim tveganjem. Drugi odločujoči trenutek, kot sem že prej omenil, je bila odločitev, ob priložnosti prejšnjega Sveta, da sporazum dosežemo oktobra in ne šele decembra.
Končno gospod predsednik poudarjam, da so številni ljudje in številni ljudje v Evropi, ki niso nikoli verjeli v Evropo, nezadovoljni v zvezi s to pogodbo, vendar bi bili verjetno nezadovoljni v zvezi s katero koli pogodbo. Vendar bi si morda nekateri želeli drugačne pogodbe, zato se dialog z njimi zdi smiseln, da se jim sporoči, da smo v tem trenutku na izbiro imeli to pogodbo ali stanje nadaljnje institucionalne krize.
Menim, da bodo vsi, ki se zavedajo, da politiki morajo obravnavati realnost in ne fantazije, podprli naše odločitve iz Lizbone. Glede ratifikacije želim razjasniti, da je to zadeva vsake posamezne države. Vendar kot demokrat ne morem sprejeti dejstva, da tisti, ki zagovarjajo nacionalne referendume to počnejo prek zmanjšanja vloge reprezentativne demokracije, pri čemer izpodbijajo legitimnost parlamentarne ratifikacije.
(Ploskanje.)
Sam sem demokrat in Evropa je demokratična, demokrati pa vsaki državi prepuščamo možnost, da se odloči za najboljši način ratifikacije.
Končno gospod predsednik, gospe in gospodje, zelo sem ponosen, zadovoljen ter počaščen, da sem bil skupaj z ostalimi lahko del zgodovinskega in odločilnega trenutka, tj. trenutka, v katerem je bila rojena lizbonska pogodba, ker to pomeni, da bo Evropa napredovala.
(Glasno ploskanje.)
Predsednik
Gospod predsedujoči, tudi sam se želim iskreno zahvaliti zlasti ministru za zunanje zadeve gospodu Luísu Amadi, gospodu Manuelu Lobi Antunesu in tudi ambasadorju Mendonçi e Mouri ter pravni službi, ki jo vodi gospod Jean-Claude Pires.
José Manuel Barroso
predsednik Komisije. - Gospod predsednik, gospa Thyssen je postavila vprašanje: ali lahko pospešimo končno ratifikacijo? Kot sem že dejal, moramo z rezultati dokazati evropskim državljanom, da lahko pomagamo ustvariti pravo politično okolje za hitrejšo ratifikacijo.
Napačno bi bilo zavlačevati, to tudi ne bi bilo v skladu z osrednjo dvotirno strategijo Komisije, ki je določila, da moramo hkrati reševati politične institucionalne zadeve in dosegati konkretne rezultate za naše državljane. Nasprotno morata biti ta Komisija in prepričan sem, da tudi ta Parlament, dejavna in skupaj bi lahko bili še bolj dejavni pri spodbujanju programa evropskih državljanov.
Drugo vprašanje je v zvezi z obveščanjem in demokracijo. Obveščanje o pogodbi in njena obrazložitev javnosti je v osnovi odgovornost nacionalnih organov. Vendar je to tudi naloga evropskih institucij. Strinjam se z izjavo gospoda Queire o pomembnosti vloge Evropskega parlamenta v zvezi s tem. V Komisiji smo pripravljeni prevzeti svojo odgovornost v tesnem sodelovanju z državami članicami in Evropskim parlamentom.
Strinjam se s trditvami gospodov Kelama in Nassauerja glede subsidiarnosti. Zelo pomembno je izpostaviti dodatno vrednost te pogodbe v smislu demokracije. Z njo je Evropa bolj demokratična in odgovorna, poudarjanje subsidiarnosti pa je večje. Subsidiarnost je način krepitve Evrope in evropskih institucij in ne njihove slabitve, ker postanejo s tesnim sodelovanjem z državljani bolj legitimne in lahko sprejemajo boljše odločitve.
Prav tako menim, da je pravilno v naših sporočilih pojasniti to novo demokratično razsežnost, kot je poudaril gospod Corbett. V Evropski uniji smo ponosni, da imamo takšen demokratični sistem. Vedno ga lahko izboljšamo, vendar nikjer na svetu ni take demokratične udeležbe na nadnacionalni ravni, kot jo imamo v Evropski uniji.
Prav tako moramo z obveščanjem pojasniti našo okrepljeno sposobnost ukrepanja v imenu državljanov na področjih, ki jih zanimajo, kot so varstvo podnebja, energija in preseljevanje. Te stvari naše državljane resnično skrbijo in mi jih obravnavamo. Pri obveščanju moramo prav tako poudariti okrepljeno sposobnost ukrepanja na mednarodnem prizorišču.
Na koncu bi rad poudaril pomembnost gospoda Jeana Monneta, na katerega je jasno opozoril gospod Poignant, za kar se mu zahvaljujem. Res je, da ta Pogodba ni popolna, vendar včasih ljudje rečejo, da se odrekamo vrednotam in predanosti ustanovnih očetov. To ne drži. Delamo tisto, kar je dejal gospod Jean Monnet in številni drugi, in sicer korak za korakom gradimo ta skupni projekt, pri čemer moramo zdaj priznati, da se moramo zavezati našim državljanom in da moramo opravljati konkretne naloge in dosegati konkretne rezultate.
Na lizbonskem vrhu se je najprej z osredotočanjem na Pogodbo in institucije, ter drugi dan z usmerjanjem globalizacije in načinom za skupno krepitev naše sposobnosti ukrepanja, da se lahko uspešno soočimo z globalizacijo, dejansko določil načrt za prihodnost Evrope. To je bil velik uspeh, ki bi se ga morali portugalsko predsedstvo, države članice, Evropski parlament in Komisija resnično veseliti ter s ponovnim zaupanjem zreti v prihodnost.
(Ploskanje.)
Predsednik
Najlepša hvala, predsednik Komisije. Ta razprava je pokazala, da lahko verjamemo v prihodnost naše celine Evrope. Zdaj si bomo glede tega še bolj prizadevali. Najlepša hvala.
Ta razprava je zaključena.
Pisne izjave (člen 142)
Jean-Pierre Audy  
v pisni obliki. - (FR) Najprej želim čestitati voditeljem držav članic za zgodovinski sporazum, ki so ga sklenili v Lizboni in bo končal mnogo let institucionalne negotovosti. Strinjam se z nepopustljivim drznim, modrim in pragmatičnim delom francoskega predsednika Nicolasa Sarkozyja ter odličnim nemškim predsedstvom Angele Merkel v prvi polovici leta 2007, v kateri se je vzpostavila institucionalna agenda. Končno želim v te čestitke vključiti tudi priznanje odličnemu in obsežnemu delu predsednika gospoda Valéryja Giscarda d'Estainga. Ta sporazum poudarja glavna politična prizadevanja starega besedila: stabilno predsedstvo za Evropsko unijo, osebo, ki bo odgovorna za evropsko diplomacijo in nov volilni mehanizem z razširitvijo na glasovanje po načelu kvalificirane večine, medtem ko se okrepijo pristojnosti Evropskega parlamenta. Žal mi je, da smo opustili simbole Evropske unije (zastavo, himno in geslo). Ta pogodba prav tako upošteva sporočila tistih Francozov in Nizozemcev, ki so zavrnili staro pogodbo, in sicer tako, da ne ohranja značilnosti ustave, ki je bila značilna za staro besedilo ter v pogodbah o Evropski uniji ne določa zbirke evropskih javnih politik, ki so namesto tega določene v okviru sedanjega delovanja evropske demokracije
Alexandra Dobolyi  
Menim, da je velik korak, da so politiki, ki so bili prisotni v Lizboni in so se zavedali svojih odgovornosti ter so pozabili na pretekle zamere, sprejeli sporazum o pogodbi, ki se je oblikovala šest dolgih let in bo določila prihodnjo obliko Evrope ter uvedla okvir, ki bo Evropi omogočil učinkovito delovanje.
Pomembno je, da se postopek ratifikacije tega besedila, ki bo podpisano 13 decembra letos, prav tako odvije brez težav v državah članicah. Ključno je, da Evropski parlament nadaljuje s podporo reformne pogodbe, pri čemer države članice ponovno opozarjamo na pomembnost postopka ratifikacije.
Madžarska je vedno odločno podpirala ustavni proces in verjela, da bodo prej ali slej države članice sprejele skupno stališče ter napredovale pri procesu evropskega združevanja.
Kot članica odbora za zunanje zadeve Evropskega parlamenta menim, da je pomembno poudariti, da lahko sprejeto besedilo pozitivno prispeva k boljši učinkovitosti zunanje politike Evropske unije, prav tako lahko okrepi njeno učinkovitost na mednarodnem diplomatskem prizorišču. Vendar se v zvezi z reformno pogodbo spremembe ne pričakujejo le na področju zunanje politike, ampak tudi v zvezi s številnimi ostalimi vprašanji, ki so ključna za učinkovito delovanje EU. Reformna pogodba na primer omogoča možnost učinkovitejšega, preglednejšega in bolj demokratičnega delovanja za novi Evropski parlament in Evropsko komisijo, ki bosta sestavljena leta 2009.
Ta skupni uspeh je zahteval predvsem udeležbo politične volje, zato se zdaj lahko veselimo Pogodbe, vendar se v interesu zagotavljanja uspeha tega postopka ne smemo ustaviti pri tem; nadaljevati moramo s skupnimi prizadevanji za zagotovitev, da se postopek ratifikacije uspešno zaključi.
Jules Maaten  
v pisni obliki. - (NL) Za sprejetje sporazuma o reformni pogodbi se je v Lizboni za zaprtimi vrati podarilo preveč daril: Italija je dobila dodaten sedež v Evropskem parlamentu, Bolgarija je prejela "evro" v cirilici, Poljska lahko še mnoga leta nadaljuje s preprečevanjem postopka sprejemanja odločitev in Avstrija lahko nemške študente izključi iz svojih univerz. To prekupčevanje je srednjeveško in nasprotuje našim prizadevanjem za večjo preglednost v Uniji.
Vendar smo lahko zadovoljni, da smo po številnih letih razprav končno dosegli sporazum, ker ta pogodba pomeni izboljšanje sedanjih razmer. Ta pogodba ni najbolj eleganten sporazum, vendar zagotavlja več demokracije v Evropi. Evropskemu parlamentu in nacionalnim parlamentom omogoča večji vpliv ter evropskim državljanom omogoča izvajanje večjega neposrednega vpliva na politike. Izpolnjuje potrebo po skupni energiji in zunanjih politikah. Strogo izvajanje københavnskih meril je nujno, prav tako uvedba "oranžne kartice" končno nudi večjo demokratično odgovornost, pri čemer lahko nacionalni parlamenti spodbijajo evropsko zakonodajo na podlagi subsidiarnosti.
Witold Tomczak  
v pisni obliki. - (PL) Resnica o reformni pogodbi je enaka resnici o Evropski ustavi. Ti dokumenti spreminjajo mednarodno organizacijo, kot je Evropska skupnost in tudi unijo med njenimi članicami, tj. Evropsko unijo, v celinsko superdržavo. Poleg tega vplivajo tudi na priznavanje te superdržave (s pristopom k Evropski konvenciji o človekovih pravicah iz leta 1951, pogodbenice katere so lahko le države). Omogočajo novo možnost za oblikovanje enotne evropske zakonodaje brez vključitve držav članic (prek razlage Listine o temeljnih pravicah Sodišča Evropskih skupnosti). Lahko bi še dolgo našteval enako pomembne primere.
Zaradi teh razmer se soočamo z vprašanjem zagotovil pravic narodom Evrope v tej novi superdržavi, ker so do zdaj države članice določevale ta zagotovila za svoje državljane. Reformna pogodba tega vprašanja ne obravnava. Ker so pravice narodov dejansko človekove pravice, postavljene na raven življenja v skupnosti, se zaradi projekta, katerega cilj je oblikovanje superdržave, v Evropi soočamo s krizo človekovih pravic.
Zato moramo zavrniti reformno pogodbo in začeti s temeljnim prizadevanjem za sistem, ki bo zagotavljal pravice narodov v okviru pogojev evropskega združevanja. Če tega ne storimo, bo Evropo ogrozil še en izbruh totalitarizma.
