Politika EU do arktičnih vprašanj (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka je izjava visoke predstavnice Evropske unije za zunanje zadeve in varnostno politiko o politiki EU do arktičnih vprašanj.
Catherine Ashton
podpredsednica Komisije in visoka predstavnica Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko. - Gospod predsednik, pozdravljam to priložnost za pogovor z vami o oblikovanju politike Evropske unije do arktičnih vprašanj. Ta vprašanja so resna in politično vedno bolj pomembna, zato verjamem, da jih moramo temu primerno tudi obravnavati.
Po pogajanjih v Københavnu je prav, da večjo pozornost usmerimo k predelu sveta, na katerem so učinki podnebnih sprememb najbolj opazni. Znanstveni podatki kažejo, da se je ledeni pokrov v zadnjem desetletju stanjšal za več kot polovico.
Ljudje na območju Arktike, biotska raznovrstnost in kopenska ter morska krajina pa občutijo tudi vedno močnejše učinke drugih podnebnih sprememb. Podobno kot drugi mednarodni akterji se tudi mi vedno aktivneje ukvarjamo z arktičnimi vprašanji. Kot veste, je Komisija proti koncu leta 2088 objavila svoje sporočilo o arktični regiji, ki ga je potrdil tudi Svet, temu pa so decembra 2009 sledili obširni sklepi o arktičnih vprašanjih.
Prepričana sem, da je današnja razprava nov korak v procesu postopnega oblikovanja usklajene in celovite politike do arktičnih vprašanj. Kot veste, ima Komisija nalogo junija 2011 pripraviti poročilo o poteku dejavnosti in takrat bomo imeli spet priložnost za skupni razmislek o teh zadevah. Ker je delo pri oblikovanju politike v teku, danes z velikim zanimanjem pričakujem mnenja poslancev.
V tem smislu Komisija ceni vašo resolucijo o upravljanju arktičnega območja iz oktobra 2008, ki nam je pomenila dragoceno pomoč v zaključni fazi sestavljanja sporočila. Radi bi si zagotovili podporo Parlamenta pri naših prizadevanjih, da bi se Evropska unija uveljavila kot odgovoren in vpliven akter na arktičnem območju. Izhodišče pri tem predstavljajo naš zemljepisni položaj in naši tekoči programi na arktičnem območju, to pa bi radi še nadgradili.
Rada bi vsak na kratko omenila tri glavna področja delovanja. Prvič, želimo prispevati k varstvu arktičnega območja, tudi prebivalstva tega območja. Ekosistem Arktike je zelo ranljiv, zato potrebuje najvišjo možno raven varstva in zaščite. Obenem pa so zaradi podnebnih sprememb naravni viri na Arktiki vedno dostopnejši. To sicer odpira priložnosti, vendar terja zelo pazljivo ravnanje.
Radi bi zagotovili pravično obravnavo naših državljanov in podjetij, tudi na področjih prevoza in izkoriščanja naravnih virov, to pa zahteva odločno in pazljivo ravnanje ob ustrezni zaščiti okolja. Oba cilja lahko uresničujejo in bi jih morale uresničevati skupaj EU in države članice, še zlasti tri države članice, ki segajo tudi na območje Arktike. Vsi pa moramo tesno sodelovati z drugimi stranmi, ki imajo interese v zvezi z Arktiko.
Naš tretji cilj je prispevati k oblikovanju robustnih in celovitih ureditvam upravljanja, primernih za večplastne izzive, ki zadevajo arktično območje. Sem spadata tudi uveljavitev že sklenjenih sporazumov, okvirnih ureditev in mehanizmov, vključno z Arktičnim svetom, in popolno spoštovanje Konvencije OZN o pomorskem pravu. Kjer je treba, pa moramo skrbno preučiti tudi možnosti dopolnitve in nadgradnje teh ureditev.
Za verodostojen pristop moramo upoštevati, da je arktično območje nekaj povsem drugega kot Antarktika in to spoznanje bi nas moralo voditi pri oblikovanju politike. V nasprotju z Antarktiko, ki je ogromna nenaseljena celina sredi oceana, je Arktika morska površina, obkrožena s kopnim, že tisočletja naseljena in razdeljena med suverene države. Zato bi bil poskus preslikave pogodbe o Antarktiki na arktično območje nestvaren, verjetno pa bi škodoval tudi našim prizadevanjem za proaktivno vlogo.
Kot veste, ja tako tudi stališče Sveta. Zelo si želimo tesnega sodelovanja z Evropskim parlamentom pri uresničevanju našega skupnega cilja postopnega oblikovanja politike EU do arktičnih vprašanj, pri iskanju čimbolj učinkovitih načinov zaščite in ohranitve arktičnega območja za prihodnje generacije pa moramo sodelovati z arktičnimi državami in mednarodno skupnostjo.
Michael Gahler
v imenu skupine PPE. - (DE) Gospod predsednik, gospa podpredsednica, najlepša hvala za priložnost za razpravo o tej temi, ki je po mojem mnenju zelo pomembna. Vsi udeleženci današnje razprave se glede tega gotovo strinjamo, verjamem pa, da bomo dosegli tudi visoko stopnjo soglasja. Sem poročevalec pri poročilu, ki ga o tej tematiki še sestavljamo, in zelo si želim tesnega sodelovanja z vsemi, ki jih tematika zadeva.
Našteli ste vrsto ključnih besed. Zelo pomembno je varstvo okolja. Omenili ste prebivalstvo na tem območju, naravne vire pod morjem in ribištvo. Naslednja ključna beseda je ladijski prevoz, to je plovne poti, ki jih odpirajo podnebne spremembe: severozahodni prehod in severovzhodni prehod.
Ob teh plovnih poteh srečamo poleg naših treh arktičnih držav članic seveda še dve globalni akterki - Združene države Amerike in Rusijo - ter pomembno partnerko, Kanado. Ozemlja teh držav ležijo neposredno ob naših in s temi državami moramo vsekakor okrepiti stike pri oblikovanju naše politike.
Kar zadeva surovine, se nam odpirajo možnosti za sodelovanje - na drugi strani pa preži nevarnost sporov, če se zadev ne bomo lotili pravilno. EU vsekakor ne bo zasadila svoje zastave na morsko dno, kot so storili Rusi. Prizadevati bi si morali za dialog z vsemi prizadetimi stranmi, da bi lahko sporazumno dosegli rešitve vprašanj, ki so za območje pomembna, namreč vprašanj varstva okolja, izkoriščanja naravnih virov in pravic lokalnega prebivalstva.
Liisa Jaakonsaari
v imenu skupine S&D. - (FI) Gospod predsednik, pred časom je državna sekretarka ZDA, Hillary Clinton, v nekem intervjuju potožila, kako težavno je njeno delo, saj ima opravka z eno krizo za drugo. Žal ji tako ostaja le malo časa za ukvarjanje s temeljnimi izzivi prihodnosti, kakršen je razvoj arktičnega območja.
Baronica Ashton, predstavljam si, da tudi vi danes že čutite podobno tesnobo, zato toplo pozdravljamo vašo pobudo za razpravo o politiki do arktičnih vprašanj v tako zgodnji fazi oblikovanja in vaš obisk Laponske, ki je del arktičnega območja, ob koncu tedna. Tam boste gotovo lahko dobili pomembne informacije.
Arktična zakladnica, ki se zdaj odpira, nudi obilo gospodarskih priložnosti, obenem pa je izpostavljena vrsti okoljskih in varnostnih tveganj, tudi v zvezi z usodo avtohtonih ljudstev. Globalno segrevanje odpira nove morske plovne poti in odpira možnosti za črpanje nafte in plina na okolju škodljiv način. Švedski mednarodni inštitut za mirovne raziskave (SIPRI) je med drugim objavil tudi poročilo pod zloveščim naslovom "Arktika brez ledu" o kitajski politiki do Arktike. Zato mora Evropska unija nemudoma ukrepati in nujno oblikovati svojo politiko do Arktike.
Sklepi Komisije, ki ste nam jih predstavili, so dobrodošli, če le ne gledamo na to območje, polno zalog nafte, plina in mineralov, kot na novi Eldorado: poudarek je na ljudeh, ki živijo na tem območju, in to je zelo pomemben vidik cele zadeve. EU mora vzpostaviti konstruktiven dialog z avtohtonim prebivalstvom, in s tem bi Unija lahko pridobila odločilno vlogo pri politiki do Arktike. Omejitve lova na tjulenje, ki jih je nedavno predpisal Parlament, so na primer zelo razjezile avtohtono prebivalstvo.
Zelo pomembno je okrepiti vlogo Arktičnega sveta, zato moramo pritisniti predvsem na Kanado in Rusijo, da bo Evropska unija dobila vidnejšo vlogo v tem svetu. Raziskovanje Arktike je pomembno področje sodelovanja; na Laponski univerzi, ki jo boste obiskali, je tudi sedež Arktične univerze, in prepričana sem, da bo ob vzpostavljanju Arktičnega informacijskega centra, ki ga je napovedala Komisija, Rovaniemi primeren kraj za namestitev centra.
Poleg tega moramo okrepiti tudi strukture v sami Evropski uniji. Žal je videti, da sta v Svetu južna in vzhodna razsežnost doslej ves čas preglašali razsežnost Severnega ledenega morja, zdaj pa je čas, da odpremo tudi vrata severne razsežnosti proti Arktiki. Baronica Ashton, Komisija mora jasno opredeliti vloge posameznih generalnih direktoratov in imenovati osebo, ki bo odgovorna za arktična vprašanja.
Diana Wallis
v imenu skupine ALDE. - Gospod predsednik, visoki predstavnici bi rada povedala: najlepša hvala za vašo izjavo. Menim, da nas je precej prisotnih v dvorani zelo veselih, da nadaljujete delo, ki ga je začela Komisija in ki se mu je pridružilo Predsedstvo lansko jesen.
Poudarili ste krhkost okolja na območju Arktike. Ta krhkost je zadeva, ki mora skrbeti, kot ste povedali tudi sami, ves svet, ne le Evrope in arktičnih držav.
Arktika pomeni tudi enkratno priložnost za mednarodno sodelovanje. Priložnost je enkratna tudi za nas, saj lahko EU prek severne razsežnosti gradi pozitivne odnose z Rusijo. To moramo nujno doseči tudi pri drugih partnerjih.
Seveda pa mora sodelovanje na področju Arktike vsebinsko zajeti vse prizadete, zato nas lahko skrbi - tega v svoji izjavi niste omenili - oblikovanje notranjega kroga petih obalnih držav Arktike in njihovo sestajanje izven okvira Arktičnega sveta. To bi lahko resno spodkopalo zelo dragocene možnosti za sodelovanje in zadevo moramo obravnavati resno.
Poleg tega so EU odrekli status opazovalke. Čaka nas kar nekaj dela in poskusiti moramo obnoviti zaupanje v naše namene v zvezi z Arktiko.
Prepričana sem, da je bilo prvo sporočilo Komisije sijajen dokument, saj je vsebinsko združil vrsto horizontalnih vprašanj, ki spadajo v resorje številnih generalnih direktoratov Komisije. To je dobra podlaga za nadaljnje delo. Z velikim zanimanjem opazujemo, kako vam bo uspelo usklajevati to politiko v novem mandatu Komisije in ob vaši enkratni dvojni vlogi. Vsekakor pa hvala, ker ste se dela lotili.
Satu Hassi
v imenu skupine Verts/ALE. - (FI) Gospod predsednik, v našem odnosu do arktičnega območja lahko razberemo določeno kulturno shizofrenijo. Na eni strani smo zaskrbljeni. Očitno so podnebne spremembe na območju Arktike hitrejše kot drugod. Območje včasih primerjajo s kanarčkom v rudniku.
Od leta 1979 se je povprečni ledeni pokrov na Severnem ledenem morju skrčil za približno 1,5 milijona kvadratnih kilometrov, kar ustreza vsoti površin Francije, Italije, Španije in Združenega kraljestva. Taljenje še pospešuje podnebne spremembe, saj zmanjšuje odbojnost zemeljske površine oziroma albedo. V tundri se sprošča metan, lahko pa bi se začel sproščati tudi iz morskega dna. Metan še dodatno pospeši podnebne spremembe. Zaradi taljenja se sproščajo v okolje tudi strupene snovi, ki so se v ledu nabrale v dolgih letih.
Ob vsej naši zaskrbljenosti nad razmerami pa se je na območju Arktike že začela naftna in plinska mrzlica. Države se prepirajo in pogajajo o delitvi morskega dna. Pri tem pa se v glavnem nihče ne ozira na avtohtono prebivalstvo.
EU bi morala v tem času spodbujati dosleden trajnostni razvoj. Morala bi se upreti čarom žvenketa evrov in dolarjev in podpirati varstvo arktičnega območja na podoben način, kot ga ureja sporazum o Antarktiki. K vsem odločitvam, ki zadevajo območje, bi morali pritegniti tudi avtohtono prebivalstvo. Vsekakor pa bi morali uvesti 50-letni moratorij na izkoriščanje virov fosilnih goriv na tem območju.
Zavedati se moramo, da so narava, rastlinstvo in živalstvo na tem območju občutljivi in ranljivi. Problemi in tveganja, povezani z naftnimi vrtinami so na tem območju mnogo večji in resnejši kot drugod po svetu. Tudi ladijski prevozniki se morajo zavedati hudih težav in tveganj, povezanih s tem območjem. Nič ne pomaga sem in tja navreči nekaj lepih besed o okolju in avtohtonem prebivalstvu, če pa obenem naše odločitve in dejanja hudo in neodpravljivo onesnažujejo okolju in kršijo pravice domorodnih prebivalcev.
Charles Tannock
v imenu skupine ECR. - Gospod predsednik, ko se je Danska leta 1973 pridružila EU, je EU dobila tudi arktično razsežnost, prek danske Grenlandije. Leta 1985 se je Grenlandija za izstop iz EU, pomen arktičnega območja za EU pa se je znatno okrepil 10 let kasneje, s pridružitvijo Švedske in Finske.
Od takrat je EU eden od številnih akterjev z življenjskimi strateškimi interesi na arktičnem območju - v zvezi z okoljem in z naravnimi viri. Kot države, katerih ozemlja ležijo na območju Arktike, Združene države Amerike, Rusija, Norveška in Islandija branijo svoje interese odločno in žilavo. Tudi Evropska unija pri tem ne ib smela oklevati in po mojem mnenju je najboljše prizorišča za to Arktični svet. V ta namen je status občasne opazovalke v Arktičnem svetu za Evropsko unijo neustrezen. Upam, da bo visoka predstavnica vztrajala pri pridobitvi statusa stalne opazovalke za EU na naslednjem ministrskem srečanju aprila na Grenlandiji.
Žal Kanada blokira EU v povračilo za prepoved uvoza izdelkov iz tjulenjev, upam pa, da bo na koncu le zmagala zdrava pamet. Tako ravnanje ni smiselno, če upoštevamo, da ima šest držav članic, vključno z Združenim kraljestvom - od koder prihajam - status stalnih opazovalk. Je pa sodelovanje med Dansko, Švedsko in Finsko v Arktičnem svetu vzorno in pomaga EU uveljavljati svoje interese na tem območju.
Prisotnost Evrope na območju Arktike še dodatno poživlja sodelovanje naših zaveznic, Norveške in Islandije, ki je zdaj kandidatka za pridružitev EU. To je ključnega pomena, saj nam je Rusija dala jasno vedeti, da ima v zvezi z Arktiko svoje načrte, ko je leta 2007 svečano zabodla rusko zastavo na morsko dno na Severnem tečaju. Že večkrat smo na lastni koži občutili, da Rusija v mednarodnih zadevah včasih upošteval lastna pravila. Samo z enotno fronto, združeni z drugimi članicami in opazovalkami v Arktičnem svetu, ter prek politike severne razsežnosti lahko ukrotimo Kremelj. Ne smemo dopustiti, da bi Arktika postala novo prizorišče ruskega ekspanzionizma.
Søren Bo Søndergaard
v imenu skupine GUE/NGL. - (DA) Gospod predsednik, razpravo o Arktiki nam narekuje vrsta tehtnih razlogov. Nekaj jih je bilo že omenjenih. Eden je vprašanje podnebnih sprememb, saj Arktika trpi hude posledice globalnega segrevanja. Naslednji je vprašanje naravnih virov, ki jih ima Arktika v izobilju. Nato gre za odpiranje severnih morskih plovnih poti, ki bi uvedle popolnoma novo svetovno omrežje prometnih tokov. Za našo skupino pa je bistveno vprašanje, s katere strani naj se vprašanj arktičnega območja lotimo. Ali naj bodo naše izhodišče številne koristi, v ožjem smislu, ki jih lahko EU nudi arktično območje? Ali pa naj začnemo pri tem, kako lahko arktično območje prispeva k blagostanju svetovne skupnosti - seveda ob popolnem spoštovanju pravice prebivalcev Arktike do samoodločitve?
Ključ te dileme je v izhodiščnem stališču: ali želimo iz Arktike napraviti novo prizorišče oboroževalne tekme - pri tem ima ključno vlogo Rusija - ali pa naj bo Arktika demilitarizirano območje, kot je Antarktika? Seveda se Severni in Južni tečaj; Arktika in Antarktika, razlikujeta. Vendarle pa je zanimivo, da nam je uspelo doseči mirovno pogodbo pri Antarktiki, s katero smo prepovedali kakršno koli vojaško dejavnost na tem območju in predpisali, da ga je dovoljeno uporabljati le v miroljubne namene. Komisija stoji pred pomembnim vprašanjem, ali naj si prizadeva arktično območje pretvoriti v demilitarizirano območje, in v tem primeru, kakšne konkretne pobude so potrebne v ta namen.
Timo Soini
v imenu skupine EFD. - (FI) Gospod predsednik, vprašanje Arktike je pomembno in zdaj ga obravnavamo tudi tukaj. Finci dobro poznamo razmere na arktičnem območju. Živimo na njem. Ko bo baronica Ashton obiskala Laponsko, bo srečala veliko ljudi, ki živijo in delajo severno od polarnega kroga. Ko bom v nedeljo šel tja tudi sam, bom srečal veliko ljudi, ki jih skrbita delo in preživetje, saj v demokraciji lahko vsakdo sam izbira, kje bo živel. Če se tako odloči, lahko živi tudi na arktičnem območju.
Laponska univerza v mestu Rovaniemi je najboljše mesto za raziskave o Arktiki, s finančnega in strokovnega vidika. Diana Wallis je univerzo ugodno ocenila v finskem časniku "Kaleva" in tokrat se moram strinjati z mnenjem liberalcev, torej to z veseljem tudi povem.
Z vidika prihodnosti moramo upoštevati tri vprašanja: naravo, živali in ljudi. Če za te tri skupine poiščemo primerno rešitev na vsem arktičnem območju in jim zagotovimo nemoteno življenje, bomo temu lahko rekli trajnostna politika do arktičnih vprašanj; lahko tudi izkoriščamo logistične in gospodarske potenciale, vendar le ob spoštovanju narave, ljudi in živali.
Diane Dodds
Gospod predsednik, veseli me, da lahko sodelujem v današnji razpravi in rada bi se dotaknila prav posebnega vprašanja, ki so ga omenili že tudi nekateri govorniki pred menoj.
Znano je, da so življenjski pogoji na čudovitem arktičnem območju trdi, prav tako pa je jasno, da se bo z novimi tehnologijami in dosežki to območje postopoma odprlo za intenzivnejše izkoriščanje naravnih virov, v prvi vrsti za ribolov.
Sporočilo Komisije iz leta 2008 obravnava današnji obseg ribolova, pa tudi možnosti odprtja novih območij. Na mestu bi bil sistematičen pristop k tem vprašanju. Trajnostni ribolov ohranja stalež rib in zagotavlja prihodnost ribiškim skupnostim. V omenjenem dokumentu je upravičeno omenjena tudi potreba po zaščiti avtohtonih in drugih lokalnih prebivalcev, na podlagi statistike, po kateri je približno tretjina od štirih milijonov tamkajšnjih prebivalcev avtohtonih - še en pohvalen cilj. Vendar pa - in to opozorilo velja Komisiji - iz obeh dokumentov lahko razberem, da se Komisija ni ničesar naučila iz poloma skupne ribiške politike, ki je na Severnem Irskem popolnoma uničila ribiško panogo.
Pristop od zgoraj navzdol, pri katerem izključno Bruselj upravlja, zastavlja cilje in določa postopke, je gladko odpovedal, iz dokumenta iz leta 2008 in iz sklepov Sveta za zunanje zadeve iz leta 2009 pa izhaja, da namerava EU uporabiti enak pristop tudi na arktičnem območju. Nujno pozivam visoko predstavnico, naj pri nadaljnjih razmišljanjih o usmerjanju politike na tem področju upošteva tudi to podrobnost.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Gospod predsednik, v sodobnem svetu dobiva politika do vprašanj Arktike, ki jo povezujemo s skrajnim podnebjem, severnimi medvedi in neskončnimi ledenimi površinami, nov pomen. Razvoj mednarodne trgovine in vedno večje potrebe po surovinah podžigata interese za to območje. S krčenjem arktičnega ledenega pokrova se odpirajo nove možnosti za izkoriščanje virov tega območja. Arktika se z obrobja sveta premika v središče zanimanja številnih držav za nove plovne poti, neskončne zaloge naravnih bogastev in ribje jate. No, to je že znano.
Vprašanje pa je - kako naj se Unija odzove na vročične priprave na invazijo na Arktiko, ki že nekaj časa potekajo v Rusiji, ZDA; Kanadi in Norveški? Predvsem bo treba urediti pravni status arktičnega območja. Politika diplomacije, ki jo uporabljamo sedaj, bi morala privesti do mednarodnega dogovora, ki bi zagotovil pravično razdelitev morebitnih ozemeljskih deležev. Če njegovega pravnega statusa ne bomo uredili, se lahko območje spremeni v žarišče sporov v svetovnem obsegu. Potrebno je torej sistematično in usklajeno delovanje, ki bo omogočilo hitro odzivanje na izzive, ko se bodo ti odpirali. Raziskovalna infrastruktura, vzpostavitev večstranskega upravljanja arktičnega območja na podlagi konvencije OZN in vključitev lokalnega prebivalstva so le nekateri elementi, ki jih bo morala vključevati prihodnja evropska strategija za Arktiko, ki bo morala doseči ravnotežje med varstvom naravnega okolja in trajnostno izrabo naravnih virov.
Kriton Arsenis
(EL) Rad bi pozdravil visoko predstavnico za zunanje zadeve.
Arktika je predel sveta, na katerem so podnebne spremembe najbolj očitne. Globalno segrevanje je že povzročilo znatno skrčenje ledenih površin. Posebej izstopajo podatki iz leta 2007, ki kažejo na 34-odstotno skrčenje ledu v primerjavi z obdobjem 1970-2000.
Taljenje arktičnega ledenega pokrova pa ima tudi vrsto drastičnih posledic. Pospešuje podnebne spremembe. V preteklosti je bela površina arktičnega ledu odbijala 80 % vpadne sončne svetlobe in s tem vplivala na lokalne, pa tudi globalne temperature. Odboj neprestano slabi, kar zvišuje temperature na planetu in na samem polarnem območju v 1500-metrskem pasu v Kanadi, v Rusiji in na Aljaski. Leta 2007 je temperatura med avgustom in oktobrom narasla za 2°.
Obenem pa taljenje ledu povzroča nepredvidljive spremembe morskih tokov. To ogroža morske ekosisteme in ribištvo ter zmanjšuje sposobnost morja za absorpcijo ogljikovega dioksida, saj vpliva na plankton in druge organizme ter dviga gladino morja.
Zato smo evropski državljani razočarani nad pogostimi napovedmi vključitve Evropske unije v tekmo za geopolitične dobičke, ki jih prinaša okoljska katastrofa na območju Arktike.
Evropska unija se ne bi smela boriti za zmago v mednarodni geopolitični tekmi za nafto in plovne poti na Arktiki. Naša vloga bi morala biti skrbeti za spoštovanje naših načel, za spoštovanje celovitosti okolja tega območja, za prevlado načel, kot so poštena mednarodna konkurenca in spoštovanje institucij ZN ne glede na to, kakšna bo ureditev arktičnega območja po hudi okoljski katastrofi, ki smo ji priče danes.
Pat the Cope Gallagher
Gospa predsednica, rad bi izrabil priložnost in zaželel baronici Ashton vse najboljše pri njenem delu ter pozdravil njeno željo po tesnem sodelovanju s Parlamentom pri pripravi tega, kar imenujemo usklajena politika EU do arktičnih vprašanj.
Seveda mora Evropska unija igrati osrednjo vlogo v politiki do Arktike. Dve arktični državi, Islandija in Norveška, sta članici EGP. Politika EU ima na področjih kot so podnebne spremembe, energija, transport in ribištvo neposreden vpliv na Arktiko.
Kot predsednik delegacije Parlamenta v Švici, Islandiji, Norveški in EGP zastopam Parlament v stalnem parlamentarnem odboru za arktično območje.
Kot zastopnik bi rad obvestil člane zbornice, da bo Parlament septembra v Bruslju gostil dvoletno srečanje parlamentarcev arktičnega območja.
(GA) Pripravljalni sestanek bo naslednji teden v Washingtonu, še eden pa v Oslu malo pred samim srečanjem. Prepričan sem, da je gostiteljstvo takih srečanj pomembno za Evropski parlament in tudi za Evropsko unijo.
Predsednica
Žal mi je, ampak med zadnjim delom vašega govora nismo imeli tolmačenja.
Pat the Cope Gallagher
Gospa predsednica, prepričan sem, da so vsi prisotni razumeli, kar sem povedal.
Povedal sem, da bomo gostili konferenco, upam pa tudi, da se boste, če vam bo le dopuščal čas, tudi vi, baronica Ashton, odzvali mojemu vabilu na to srečanje. Menim, da je to odlična priložnost za poglabljanje razumevanja vprašanj ter za krepitev odnosov in stikov med parlamentarci iz tega razsežnega območja.
Reinhard Bütikofer
(DE) Gospa predsednica, pozdravljam to razpravo in vesel sem, da se je udeležuje tudi baronica Ashton. Rekli ste, da gre za varstvo območja in njegovih prebivalcev. To je zagotovo res. Ko govorimo o avtohtonih prebivalcih tega območja, pa ne gre samo zaščito, ki jim jo nudimo od zunaj, pač pa za spoštovanje njihove pravice do samoodločanja. To mora biti eno od temeljnih načel politike do arktičnega območja.
Kar zadeva varstvo narave tega območja, velja opomniti, da imamo opravka z vrsto zelo občutljivih področij. Vem, da vas med udeleženci te razprave veliko število nasprotuje moratoriju. Verjetno vas je, baronica Ashton, to vodilo k besedam "arktično območje je nekaj povsem drugega kot Antarktika", ampak tudi ob zavrnitvi moratorija moramo najti odgovor na vprašanje - ne le v poetičnem, ampak v povsem praktičnem smislu - kako lahko posebej občutljive predele na tem območju učinkovito zaščitimo po načelu previdnosti. Ne smemo dopustiti, da bi kratkovidni ekonomski interesi z bojnimi klici "potrebujemo plin, potrebujemo ribe" prevpili načelo previdnosti.
Rad bi se navezal tudi na besede gospoda Gahlerja. Gospod Gahler, govorili ste o nevarnosti sporov. Nevarnost nedvomno obstaja. Že zdaj lahko vidimo, da razprav na mednarodni ravni ne vodi želja po skupnih rešitvah, saj v takem primeru Kanada in Rusija ne bi skušali blokirati dodelitve statusa opazovalke v Arktičnem svetu Evropski uniji. Arktični svet sam je seveda pravno mehka organizacija brez fiksnega proračuna in osebja. Nima zadostne moči, da bi deloval kot struktura za upravljanje. Pri razmišljanju o novih upravljavskih strukturah - in kot razumem, bo to vaše delo, visoka predstavnica - pa moramo biti previdni in ravnati vključevalno ter upoštevati, da se bodo v upravljanje želele vključiti tudi druge organizacije.
Anna Rosbach
(DA) Gospa predsednica, vidim, da sta Komisija in visoka predstavnica mnenja, da bi morala EU sprejeti politiko do arktičnih vprašanj. Seveda sem privrženka varovanja okolja na arktičnem območju, kot Danka pa se globoko zavedam tudi geopolitičnih razsežnosti stanja. Prav tako so mi znani problemi lokalnega prebivalstva, katerih način življenja moramo seveda spoštovati. Glede na povedano ne delim mnenja, da bi EU morala imeti politiko do arktičnih vprašanj, pa tudi ne mnenja, da bi morala EU sodelovati pri upravljanju arktičnega območja. To ne bi koristilo niti Uniji niti arktičnemu območju.
Po mojem mnenju bi morali ukvarjanje z Arktiko prepustiti državam, ki so neposredno povezane s tem območjem. Ni in ne more biti naloga EU oblikovati politike za prav vsa območja, še najmanj za arktično območje, ki uživa tradicijo zelo dobrega sodelovanja med državami, od katerih sta samo dve (ne tri, kot je bilo rečeno) članici EU. ZDA, Kanada, Grenlandija in Rusija še niso izrazile želje, da bi se priključile EU. Človek bi lahko posumil, da za nenadnim zanimanjem za to območje stojijo predvsem želje posameznih držav, da bi se dokopale do surovin, ne pa kaj drugega. Z drugimi besedami: najboljša politika EU do arktičnih vprašanj bi bila držati se ob strani.
Nick Griffin
Gospa predsednica, angleška ljudska pravljica pripoveduje o kralju Knutu, ki se je pred dvorjani stopil na obalo in prepovedal plimi, da bi mu zmočila noge. Izkazalo se je, da niti kralj ni nad zakoni narave, njegovo ime pa je postalo pojem za arogantno norost.
Kralj Knut še danes živi v Svetu Evropske unije, ki začne in zaključi svoje sklepe o arktičnih vprašanjih z domnevno pomembnostjo globalnega segrevanja. To pomeni zavračanje znanstvenih dejstev. Po navedbah zveznega centra ZDA za podatke o snegu in ledu se je arktični letni ledeni pokrov od leta 2007 do danes razširil za 409 000 kvadratnih milj, to je za 26 %. Tako širjenje so napovedali tudi znanstveniki, ki so vedeli, da je bilo predhodno krčenje poletnega ledenega pokrova, ki ga nekateri napačno razlagajo kot posledico globalnega segrevanja, samo etapa v tisočletnem naravnem nihanju obsega ledenega pokrova.
Zato arktični poletni led ne bo izginil do leta 2013 zaradi globalnega segrevanja, pa tudi severni medvedi ne bodo utonili. Pač pa se na milijone volivcev utaplja v morju dvomov in davkov, in ti volivci vedno težje prenašajo, kako politični razred zlorablja izmišljotino o globalnem segrevanju za vsiljevanje nedemokratične vladavine in uvajanje goljufivih zelenih davkov po svetu.
OZN je napovedala revizijo sumljive dokumentacije in prirejenih statističnih podatkov v IPCC. V imenu britanskih davkoplačevalcev pozivam Parlament, naj stori enako in naj ustavi zapravljanje denarja za najdražjo veliko laž v zgodovini človeštva.
Anna Ibrisagic
(SV) Gospa predsednica, Arktika je enkraten predel, o katerem vedno pogosteje razpravljamo zaradi taljenja ledenega pokrova in novih priložnosti, ki jih to odpira. To je dobro, saj so razprave potrebne, ne le razprave o priložnostih za izrabo naravnih virov, ki so nam zaradi taljenja ledu zdaj dostopni, pač pa tudi razprave o naših odgovornostih in o najboljših načinih za zavarovanje Arktike ter o ocenah posledic naše prisotnosti in naših dejavnosti v tem občutljivem naravnem okolju.
Preden se dogovorimo o skupni politiki EU do arktičnih vprašanj, pa bi morali več časa posvetiti oceni sedanjega stanja arktičnega ekosistema, saj bomo brez take ocene težko pravilno ukrepali. Po mojem mnenju je naivno in nestvarno misliti, da lahko naravne vire preprosto pustimo nedotaknjene. Morali bi poskrbeti, da bi črpanje naravnih virov, promet, turizem in druge dejavnosti upravljali na najboljši možni način z vidika varstva in ohranjanja naravnega okolja. Seveda se moramo pri tem posvetovati z lokalnim prebivalstvom in ga pritegniti k sodelovanju na podlagi dejanskega stanja.
Poročilo Komisije o Arktiki je koristen prvi korak k usklajeni politiki do arktičnih vprašanj. V času predsedovanja je Švedska podprla odločitev Komisije, da zaprosi za status stalne opazovalke v Arktičnem svetu. Menim pa, da so bili poročilo Komisije in razprave doslej preveč omejene na morje, premalo pa na kopenska območja. V nekaterih državah, kot sta Švedska in Finska, na arktičnem območju potekajo obsežne gospodarske dejavnosti, na primer reja severnih jelenov, rudarstvo, kmetijstvo in gozdarstvo, in te dejavnosti moramo nujno upoštevati.
Druga razsežnost razprave, ki se je redko dotaknemo, pa si zasluži pozornost, zadeva strateške cilje in geostrateške interese EU na arktičnem območju ter učinke sprememb razmer na tem območju na mednarodno stabilnost.
Nekatere države članice ozemeljsko segajo tudi na območje Arktike. Na nekatere druge predele Arktike EU neposredno meji. Zato nam ne bi smelo biti težko oblikovati skupne strateške cilje in pridobiti podporo tem ciljem med vsemi državami članicami EU. V razmerah razvnemanja tekme med državami in odprtih meddržavnih sporov ni v interesu EU, da bi se napetosti in grožnje varnosti na območju Arktike še poglabljale.
Zigmantas Balčytis
(LT) Danes razpravljamo o zelo pomembni zadevi. Globalno segrevanje bistveno spreminja razmere na arktičnem območju. Zaradi učinkov globalnega segrevanja so se na arktičnem območju odprle nove plovne poti, po katerih je mogoče prevažati nafto, plin in druga naravna bogastva, obenem pa postaja območje vedno bolj ranljivo, saj lahko okoljski problemi in delitev virov med države negativno vplivajo na mednarodno stabilnost in varnost Evrope. Ob razpravi o učinkih podnebnih in okoljskih sprememb morata biti med osrednjimi cilji politike do arktičnih vprašanj tudi obvladovanje škodljivih posledic podnebnih sprememb in pomoč regiji pri prilagajanju neizogibnim spremembam. Zaenkrat na arktičnem območju ne velja še nikakršna ureditev upravljanja. Evropski parlament je že večkrat poudaril pomen upravljanja Arktike. Menim, da bi zdaj, v spremenjenih okoliščinah, morali začeti oblikovati avtonomno politiko Evropske unije in da bi pri tem morala imeti aktivno vlogo Komisija. Stanje na tem območju že dolgo povzroča napetosti med državami na ozemlju Arktike, te napetosti pa se bodo ob vedno lažji dostopnosti območja še zaostrovale. Menim, da bi morala Evropska unija začeti celovit dialog z drugimi državami, ta pa bi odprl nove priložnosti za sodelovanje. Zdi se mi, da je zdaj čas tudi za razmislek o morebitni mednarodni konvenciji o upravljanju območja.
Kristiina Ojuland
(ET) Gospa predsednica, baronica Ashton, ob znatnih spremembah v naravnem okolju ne smemo pozabiti niti na to, da je pospešeno taljenje Severnega ledenega morja sprožilo tudi tekmovanje za nove naravne vire. To pa bi lahko privedlo do varnostnih groženj odnosom med Evropsko unijo in tretjimi državami. Zato bi vas rada opozorila na ravnanje Rusije, ki je ne zanimajo ribolov, turizem ali mineralne rude, pač pa zadnje še nedotaknjene zaloge plina in nafte na svetu.
Kljub zamisli iz strategije za Arktiko Evropske komisije o sodelovanju s sosednimi državami pri urejanju zadev na teh ozemljih Rusija že od preloma tisočletja na kaže nikakršnih namer, da bi naše želje upoštevala. Lanska ruska nacionalna varnostna strategija pomeni grozeč signal Zahodu, da je Rusija pripravljena pridobiti nove vire na območju Arktike tudi z oboroženo silo, če bo potrebno. Menim, da bi morali oblikovati ciljne politike do Rusije, da bi se izognili konkurenčni tekmi.
Indrek Tarand
(ET) Gospa predsednica, baronica Ashton, hvala vam, ker ste se lotili te nadvse pomembne zadeve že takoj na začetku svojega napornega mandata. Po mojem mnenju spada vprašanje Arktike med najbolj nujna. Povsem naravnost ste povedali, da se Arktika in Antarktika razlikujeta in da ne bi bilo stvarno prenašati ureditve za Antarktiko na območje Severnega ledenega morja.
Prepričan sem, da bi, če sploh kdo na svetu, morala idealistično ravnati prav Evropska komisija. Zakaj ne bi Evropska komisija svojim partnerjem predstavila idealističnega predloga, še preden Arktiko zajame zlata mrzlica, za uvedbo več deset let trajajočega moratorija - s čimer bi se izognili nevarnosti oboroževalne tekme in drugim grožnjam?
Rad bi namenil nekaj besed pravicam avtohtonega prebivalstva Arktike. Menim, da bi morali v dialogu med Evropsko unijo in Rusko federacijo o človekovih pravicah odpreti tudi vprašanje, ali so avtohtoni prebivalci ruskega dela arktičnega območja ustrezno zastopani pri delu Arktičnega sveta. Res je, Arktika ni Antarktika, korakom, kakršni so pomagali vzpostaviti ureditev na južnem delu sveta med hladno vojno, pa se ne bi smeli odpovedati samo zato, ker Komisiji primanjkuje idealizma.
Prihajam iz države, iz katere je na svojo pot odplul raziskovalec Arktike Bellingshausen. Odplul je in odkril je zanimive stvari, ker je bil idealist. Želim vam več idealizma pri vašem delu.
William
Gospa predsednica, Evropska unija si želi celovite politike do arktičnih vprašanj. Ta predlog je skrajno čudaški. Poglejmo le zemljepisni položaj Cipra in Grčije, ob vsej kulturni zgodovini, ki ju krasi. Težko si je predstavljati, čemu neki bi država ob Egejskem morju potrebovala politiko EU do arktičnih vprašanj.
Politika EU do arktičnih vprašanj pa je morda celo manj čudaška zamisel kot imenovanje povsem neusposobljene baronice Ashton, Sare Pallin nekdanjih levičarskih študentov, za visoko predstavnico. Na zaslišanjih pred Parlamentom je bilo jasno, da visoka predstavnica ni pozabila ničesar, pa tudi naučila se ni ničesar. In, mimogrede, ...
(Predsednica je prekinila govornika)
Predsednica
Žal, menim, da v tej dvorani ne bi smeli poslušati takih osebnih opazk.
(Vzkliki iz dvorane)
Čas za vaš govor se je iztekel. Ne bomo prenašali osebnih opazk take vrste.
(Vzkliki iz dvorane)
Dajem besedo naslednjemu govorniku.
Sari Essayah
(FI) Gospa predsednica, vrnimo se k temi razprave. Kot je povedalo že več kolegov poslancev, se je tekma za naravne vire in upravljanje arktičnega območja že začela.
Arktično območje pa potrebuje celovit pristop, kot je danes že omenila visoka predstavnica. Pri tem bo treba upoštevati skrajno občutljivost arktičnih prosto živečih rastlin in živali, dolgoročne učinke taljenja ledu, še zlasti pa pravice avtohtonega in drugega prebivalstva tega območja.
Doslej sta črpanje naravnih virov v Severnem ledenem morju in na njegovem dnu ustrezno urejala Konvencija ZN o pomorskem pravu in Sporazum o staležih rib. Arktični svet se posveča predvsem sodelovanju na področju okolja in pri raziskavah, s sporazumi o izkoriščanju naravnih virov pa postaja vedno bolj nujno oblikovanje mednarodnih strategij upravljanja, pri tem pa lahko svojo vlogo odigra tudi EU. Poleg tega mora politika EU do arktičnih vprašanj temeljiti na strategiji, katere usklajevanje mora biti skupno.
Primeren prvi korak EU v zvezi z Arktiko bi bila ustanovitev centra za Arktiko. Potreba po arktičnem informacijskem centru je bila prvič omenjena v sporočilu Komisije o Evropski uniji in arktični regiji jeseni 2008. Na pobudo Sveta je Komisija začela preučevati možnosti za ustanovitev takega centra v Evropski uniji.
Arktični center Univerze laponske v mestu Rovaniemi ob polarnem krogu je izrazil pripravljenost sprejeti naloge arktičnega informacijskega centra. Finska nima nikakršnih ozemeljskih zahtev v zvezi z naravnimi viri, zato bi bila ta država kot nevtralna akterka lahko primerna gostiteljica centra, kot je vzpodbudno omenila že gospa Wallis.
Zato pozivam visoko predstavnico baronico Ashton, naj sprejme odločitev o obliki, kraju delovanja in nalogah centra EU za Arktiko, s katerim bomo zagotovili tudi večjo prepoznavnost politike EU do arktičnih vprašanj. Želim vam prijetno potovanje na Laponsko.
Herbert Reul
(DE) Gospa predsednica, v okviru razprave o podnebnih spremembah je v zadnjem času oživela tudi razprava o Arktiki kot območju plovnih potil ki lahko skrajšajo poti za trgovanje in prihranijo nekaj goriva - tudi te plati medalje ne smemo prezreti - v kateri se odpira tudi vprašanje, kakšne vire, od nafte do plina, skriva Arktika in kako jih lahko črpamo. Omenjen je bil tudi ribolov. Seveda ima razprava že od vsega začetka tudi simboličen pomen, ki je postal jasen, ko je Rusija dvignila - čeprav to morda ni povsem pravilen izraz - svojo zastavo na morskem dnu. Tudi druge države vedno odločneje izražajo svoje zahteve. Glede na to sem zelo hvaležen visoki predstavnici za njeno prednostno obravnavo teh vprašanj.
Po mojem mnenju je naš pristop v razpravah v Evropskem parlamentu, pa tudi v predlogu Komisije iz leta 2008, ki smo ga tudi že omenili, vse preveč ofenziven. Prepričan sem, da je na mestu ofenziven pristop, pri obeh vidikih. To je tako glede vprašanja, ki so je omenila že vrsta kolegov poslancev, namreč vprašanja varstva okolja in lokalnih prebivalcev, kot glede vprašanja morebitnih priložnostih za nas, ki ga je prav tako treba pazljivo in odkrito pretresti. Ob poročilu o zalogah nafte iz leta 2008 smo že opravili prvo zelo plaho razpravo o tem in izbrali začetne usmeritve. Ker že ves čas govorimo o tem, da si moramo zagotoviti raznolikost virov in nove vire, tako pri surovinah kot pri oskrbi z energijo, bi morali preučiti tudi možnosti črpanja virov na tem območju, ne da bi s tem ogrozili naravo in okolje. Tako razpravo moramo vsaj odpreti - to priložnost moramo izkoristiti. Danes so nam na voljo drugačne tehnološke možnosti in za tehnološke dosežke na tem področju je pravzaprav zaslužna Evropa. Če želimo tehnologijo razvijati še naprej, moramo zajeti vsa področja. Vesel sem današnje razprave. Upam, da bo objektivna in odprta.
Andrzej Grzyb
(PL) Gospa predsednica, kdo bo obvladoval Arktiko? Tak je naslov članka, na katerega sem naletel med pripravami na današnjo razpravo. Članek jedrnato, obenem pa točno, popisuje trenutno stanje v tekmi za Arktiko. Glede tega se mi zdi zelo na mestu vprašanje gospe Ashton - kako lahko Evropska unija odigra odgovorno vlogo pri vprašanjih, povezanih z Arktiko? Poudarjam - odgovorno. Zato se mi zdi razprava v Evropskem parlamentu z vseh vidikov koristna, saj je to že naša druga razprava na podlagi izidov prve razprave in nedavnega sporočila Sveta Parlamentu ter sporočila Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu.
Arktika je območje, katerega upravljanje ni urejeno po načelih mednarodnega prava, živahno zanimanje za Arktiko pa na eni strani, kot je že bilo poudarjeno, izvira iz podnebnih sprememb, na drugi strani pa iz vedno očitnejših možnosti za črpanje naravnih virov, še zlasti energetskih, pa tudi drugih, na primer rib. Seveda so s črpanjem naravnih virov povezane nevarnosti - nevarnosti za okolje ob izkoriščanju surovin in ribolovu, pa tudi za avtohtono prebivalstvo območja, prav na to pa moramo biti še posebej pozorni.
Poleg tega vzpostavitev vsake plovne poti, morske prometne poti, prek povezanih sprememb na območju močno vpliva na to, kako ljudje na splošno gledamo na Arktiko. Podobne učinke imajo lahko tudi poskusi dejanske delitve ozemlja z vrsto faits accomplis, kot je na primer simbolično zabadanje zastave. Rad bi pripomnil, da pet arktičnih držav ni videti posebej zavzetih za pravno ureditev območja, vendar bi morala Unija prevzeti pomembno vlogo v tem predelu sveta, ne le s prisotnostjo, pač pa v prvi vrsti z delovanjem in znanjem. Nujno ja vzpostaviti medsebojno zaupanje, k temu pa lahko najbolje prispevamo s pobudo na področju ureditve, na primer z Listino o Arktiki.
Cristian Dan Preda
(RO) Rad bi spregovoril kot poročevalec Parlamenta za Islandijo.
Kot nam je vsem dobro znano, Islandija trenutno čaka na odobritev začetka pristopnih pogajanj v Svetu. Če bo, kot upamo, Islandija enkrat država članica Evropske unije, bo to edina država članica, ki v celoti leži na območju Arktike. Islandija bi ob Finski, Danski in Švedski povečala število držav Evropske unije, ki so poleg Združenih držav Amerike, Rusije, Kanade in Norveške članice Arktičnega sveta, na štiri.
Prepričan sem, da je to zelo pomembno, saj Evropski uniji žal niso podelili niti statusa opazovalke v tem telesu.
Poleg tega sem prepričan, da pridružitev Islandije Evropski uniji lahko prispeva, prvič, k večji raznolikosti evropskih virov energije, in drugič, k vzpostavitvi večstranskega upravljanja območja, ki vzbuja vedno večje zanimanje, lahko pa, kot smo v dosedanjih govorih tudi že slišali, povzroči tudi spore. Nenazadnje pa lahko pridružitev Islandije prispeva tudi k bolj usklajeni in učinkoviti evropski politiki do tega območja.
Na koncu bi rad povedal, da verjamem, da se bo s pridružitvijo Islandije Evropski uniji vloga EU na tem strateškem območju okrepila.
Hvala.
Zuzana Roithová
(CS) Skrajni čas je že, da oblikujemo usklajeno evropsko politiko do Arktike, ki bo rešila tudi dolgoletne spore okoli novih ozemelj. Zaradi taljenja ledu se bodo možnosti izkoriščanja virov razširile do globine 200 m pod površjem, na milijonih kvadratnih kilometrov ozemlja. Spori med Rusijo, Norveško, ZDA in Kanado imajo očitno tudi geopolitično razsežnost. Ledeni pokrov se je že skrčil na polovico. Najpomembneje pa je zaščititi vode pred onesnaženjem, pri čemer so ključno vprašanje tudi jedrski odpadki v ruskem delu Arktike.
Gospa visoka predstavnica, prihajam iz države, ki na videz nima nikakršne zveze z Arktiko, lahko pa vam zagotovim, da tudi v češki republiki številne državljane zanima, kakšna stališča bo sprejela Unija na področju zunanje politike, tudi v zvezi s prihodnostjo Arktike. Pri tem gre za trajnostno črpanje surovin, trajnostni promet, pogoje za znanstvene raziskave, varstvo narave in nenazadnje tudi pravice avtohtonega prebivalstva.
Motijo me spori okoli novih in zgodovinskih ozemeljski pravic. Bojim se, da to lahko postane celo nov vir hudih sporov. Druga moteča stvar so spori okoli strateškega severnega prehoda med Azijo in Ameriko. Komisarka, zagotoviti morate, da bo prehod za vedno ostal v mednarodnih vodah in da bo Arktika za vedno ostala demilitarizirano območje. Aktivno se vključite v usklajevanje in oblikovanje mednarodnih sporazumov o vseh vprašanjih v zvezi z Arktiko. Unija ne bi smela biti pasivna opazovalka, pač pa bi se morala aktivno pogajati in s tem preprečiti stopnjevanje sporov ter novo škodo okolju.
Bendt Bendtsen
(DA) Gospa predsednica, pomembno je, da se EU vključuje v razpravo o Arktiki, in koristno, da EU deluje na tem območju, na katerem se prepleta vrsta interesov in je vzrok za vrsto skrbi. Po mojem mnenju je najpomembneje, da EU pri svojem delovanju upošteva in spoštuje želje in potrebe avtohtonega prebivalstva. EU bi morala prevzeti svoj del odgovornosti za globalno segrevanje, katerega očitna posledica je rast temperatur. Pri tem moramo upoštevati, kako spremembe vplivajo na življenjske pogoje ljudi. Vemo tudi, da nam bodo podnebne spremembe olajšale dostop do naravnih virov, na primer nafte in plina, ter odprle nove prometne poti med Evropo in Azijo. Na eni strani so to lahko pozitivni dogodki, na drugi strani pa moramo poskrbeti za zaščitne ukrepe za ohranitev enkratnega podnebja in občutljivega okolja Arktike.
Ob vedno živahnejšem zanimanju za Arktiko mora EU tudi sprejeti stališča glede dejavnosti različnih držav na tem območju. Ne smemo si zatiskati oči pred kršitvami mednarodnih pravil, ki veljajo za to območje. Značilen primer takega ravnanja so prizadevanja Kanade, da bi julija 2010 uvedli obvezno registracijo plovb vseh velikih ladij skozi severozahodni prehod. Rad bi poudaril, da gre za mednarodne vode in da je tako možnost odločno zavrnila tudi Lene Espersen, danska zunanja ministrica. Pričakujem, da bosta to stališče podprla tudi EU in visoka predstavnica.
Thomas Ulmer
(DE) Gospa predsednica, mi, Evropska unija, moramo sprejeti jasno strategijo in preprečiti zlato mrzlico. Evropa se mora aktivno zavzeti na tem področju. Evropa kot partnerka lahko svojo moč izkaže, če bo govorila z enim glasom. To velja za plovbo na gladini in plovbo pod gladino, ribolov, črpanje naravnih virov v obliki nosilcev primarne energije in surovin.
S tem v zvezi so potrebni trdni in zanesljivi sporazumi z drugimi partnerji na Arktiki. Potrebno je sodelovanje, ne spopadanje. Za ohranitev naravnih virov in narave je potreben dialog na področju varstva okolja. Za ohranitev biotske raznovrstnosti je potreben dialog na področju varstva živali, potrebna pa sta tudi zaščita in spoštovanje človekovih pravic lokalnega prebivalstva.
Če nam bo skupaj s partnerji na arktičnem območju uspelo vzpostaviti konstruktivno upravljanje z viri, si bomo odprli nove politične poti na tem območju, obenem pa bo to tudi prvi preizkus naše skupne zunanje politike - priložnost pokazati, da lahko kot Evropejci v resnici skupaj uresničujemo svoje cilje.
Predsednica
Prehajamo na del razprave po postopku "catch-the-eye". Pred tem bi rada samo še pripomnila, da imam kot predsedujoča razpravi polno pravico prekiniti govornika, kadar menim, da njegov govor moti potek seje.
Riikka Manner
(FI) Gospa predsednica, najprej bi se rada prisrčno zahvalila visoki predstavnici, ker se je tako hitro lotila tega pomembnega vprašanja. Iskreno upam, da bosta Komisija in Evropska unija v celoti imeli pomembno vlogo na področju politike do arktičnih vprašanj in da bo EU oblikovala lastno strategijo za Arktiko.
Skupna politika do Arktike bo celotni Evropski uniji odprla neizmerne priložnosti v zvezi z varnostjo, okoljem, energijo, prometom in avtohtonim prebivalstvom. Če Evropska unija ne bo vključena v to razpravo - vključena v to politiko - bomo izgubili veliko.
Rada bi povedala še dve stvari. Prvič, upam, da se bo Arktični svet kot upravno telo tudi v prihodnje krepil in da bo pomembno vlogo v njem dobila tudi Evropska unija. Drugič, upam, da se bodo načrti za arktični informacijski center uresničili: to bo po mojem mnenju spodbudilo dialog med arktičnimi ozemlji. Kot smo že slišali, bi bila odlična in primerna lokacija za ta center vsekakor finska Laponska, konkretno Rovaniemi, ki ima že dolgo tradicijo na področju vprašanj Arktike.
Gerard Batten
Gospa predsednica, razprava o Arktiki nas je danes vsekakor precej razgrela! Kakšen parlament pa je to, če ti vzamejo besedo, kadar se ne strinjajo s tabo? No, to ni presenetljivo, če se le spomnimo, da je novo visoko predstavnico za zunanjo politiko britanski MI5 označil kot privrženko komunizma in da je v času, ko je bila zakladničarka Kampanje za jedrsko razorožitev, prejemala denar od sovjetskega bloka za spodkopavanje obrambne politike lastne domovine.
Naša zbornica je vsak dan bolj podobna Sovjetski zvezi.
Andreas Mölzer
(DE) Gospa predsednica, če bo zaradi taljenja ledu iz Severnega ledenega morja začel v večjih količinah izhlapevati metan, ki prispeva k segrevanju še znatno bolj kot CO2, bomo imeli opravka z novim dejavnikom, nevarnim za občutljivi podnebni sistem - dejavnikom, ki ga je nujno treba podrobneje preučiti.
V zvezi z Arktiko pa ne povzročajo skrbi le podnebni pojavi, pač pa tudi nevarnosti sporov. Domnevna gradnja ledolomilcev celo na Kitajskem kaže, kakšen pomen pridobiva prometna pot skozi severozahodni prehod s taljenjem ledenega pokrova. Ta miroljubna raba pa pomeni mnogo manjšo nevarnost kot na primer vedno odločnejša želja Združenih držav Amerike, da bi na območju Arktike razporedile vojaške sisteme za zgodnje opozarjanje.
Vnaprej bi morali doreči tudi pogoje za morebitno gospodarsko izkoriščanje mineralnih virov, ki jih omogoča taljenje ledu. In končno, domnevne zaloge nafte in plina bi lahko Evropi zagotovile energetsko neodvisnost.
Birgit Schnieber-Jastram
(DE) Gospa predsednica, visoka predstavnica, rada bi še enkrat zelo jasno poudarila poseben pomen, ki ga ima ob očitno pomembnih vprašanjih okolja in energije tudi vprašanje plovnih poti. Zaradi ugrabljanja ladij na tradicionalnih plovnih poteh in življenjske ogroženosti posadk ob ugrabitvah te plovne poti v resnici niso varne in ladjarji iščejo nove plovne poti. V mojem rodnem mestu, Hamburgu, so take razprave zelo pereče. Zelo rada bi vas spodbudila tudi k razpravi v tej smeri, ko govorimo o EU in Arktiki.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Arktično območje je prav tako kot Antarktika zelo občutljivo na podnebne spremembe. Poleg tega je od stabilnosti tega območja odvisen celotni svetovni podnebni sistem. Kot vodilna bojevnica proti podnebnim spremembam mora Evropska unija sprejeti trdna stališča v zvezi z arktičnim območjem.
Evropska unija mora ravnati vzdržno tako pri črpanju virov kot pri tranzitnih plovnih poteh skozi arktično območje. Dolgoročno bodo te dejavnosti neizogibno privedle do še močnejšega lomljenja ledenih gor in pičlih ostankov ledenega pokrova, s tem pa povzročile nepopravljivo škodo ekosistemom in prebivalstvu arktičnega območja.
Zaščita ledenih gor in ledenega pokrova pred nenadzorovanimi človekovimi posegi je resnično nujna naloga. Evropska unija mora tesno sodelovati z Združenimi državami Amerike, Kanado, Norveško in Rusijo ter ves čas izmenjevati podatke prek omrežij SEIS, Eionet in SAON.
John Bufton
Gospa predsednica, Lady Ashton bi rad povedal naslednje: danes imam prvič priložnost komentirati vaš novi položaj. Oba prihajava iz Združenega kraljestva. Razlika med nama je, da sem bil jaz izvoljen, vi pa ne.
Kar zadeva Arktiko: ali se spuščamo v tekmo z Rusijo, Ameriko in Kanado za ribe in za četrtino svetovnih zalog nafte in plina? Oboroževalno tekmo ste na svoji koži občutili v času hladne vojne. Ali nas zdaj vodite v ledeno vojno? Dejavnosti na arktičnem območju znajo precej poslabšati naše zunanje odnose; Evropa pravzaprav sploh ne bi smela imeti zunanje politike za arktično območje, še najmanj pa, če je za krmilom oseba vaše vrste.
Dokazali ste že, da niste sposobni za svoje delo. Prepričan sem, da bomo pod vašim vodstvom zašli na tanek led. Če bi dobili šolsko spričevalo za vaših prvih 100 dni, bi v njem pisalo "morate se bolj potruditi", drži pa, da tudi po 100 letih na tem položaju ne bi bilo dosti bolje. Prosim, odločite se za častno potezo in odstopite.
Catherine Ashton
podpredsednica Komisije in visoka predstavnica Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko. - Gospa predsednica, menim, da je bila razprava zelo zanimiva in veseli me, da smo pozornost usmerili na pomembno območje sveta. Strast, s katero so udeleženci razprave govorili o pomenu oblikovanja naše politike do arktičnih vprašanj, se mi zdi zelo dobra popotnica za nadaljevanje dela v prihodnje.
Rada bi zagotovila poslancem, da sta ohranitev okolja in dialog s prebivalstvom - avtohtonim in neavtohtonim - temeljna kamna našega pristopa. V vseh mednarodnih razgovorih nameravamo jasno povedati, da dostop in črpanje virov na arktičnem območju prideta v poštev le ob upoštevanju najstrožjih okoljskih in varnostnih meril ter ob polnem spoštovanju območja.
Tudi v prihodnje moramo poudarjati, da je Evropska unija pripravljena sodelovati z vsemi partnerji na arktičnem območju pri ustreznem reševanju zadev. To velja tudi za črpanje ogljikovodikov na tem območju.
Osebno sem prepričana, da lahko prispevamo veliko, od naše okoljske diplomacije do naše politike podnebnih sprememb, od naših obsežnih programov raziskav Arktike do naše politike pomoči avtohtonim ljudstvom po vsem svetu. Prepričana sem, da lahko veliko prispeva tudi Arktični svet. Prav zaradi dela, ki ga opravlja, nenazadnje tudi zaradi polnega vključevanja avtohtonih prebivalcev - dejansko je to edina organizacija, v kateri lahko avtohtoni prebivalci enakopravno sodelujejo s suverenimi državami - se potegujemo za status stalne opazovalke, ki bi nam po besedah več današnjih govornikov lahko zelo koristil.
Menim, da bi lahko našli primerno ravnovesje med varstvom in ohranjanjem Arktike na eni strani ter trajnostno uporabo njenih virov na drugi strani, in to moramo doseči na ustrezen način.
Združitev sedmih predstavnikov različnih področij Komisije - mislim, da ste mi to povedali včeraj, gospa predsednica - pri sestavljanju poročila je dober zgled za prihodnost, kakršne si želimo, kar zadeva sodelovanje in učinkovito delovanje po vsem svetu.
Naj na koncu povem še to, da se zelo veselim obiska Laponske ta konec tedna. To bo moj tretji obisk te pokrajine. Sklicana je pomembna konferenca, na kateri se bomo pogovarjali o teh zadevah z več zunanjimi ministri. Kar zadeva Rovaniemi in ustanovitev centra, imamo dve možnosti: prva možnost je en center, druga pa mreža več centrov, in vsekakor moramo preučiti tudi to drugo možnost.
Predsednica
Razprava je zaključena.
Pisne izjave (člen 149)
Elena Oana Antonescu  
v pisni obliki. - (RO) Vprašanja v zvezi z arktičnim območjem, od učinkov globalnega segrevanja do črpanja virov in plovbe na tem območju, so v zadnjem času vedno bolj v središču pozornosti. Zavedati se moramo, da je od prihodnosti tega območja močno odvisna tudi prihodnost našega planeta. Taljenje ledenega pokrova na območju Arktike, vedno večje povpraševanje po virih in najnovejši tehnološki dosežki so le nekateri od razlogov za naše posebno zanimanje za to območje. Mislim, da bi se morala evropska strategija za to območje osredotočiti na njegovo varstvo in ohranitev, na spodbujanje trajnostnega izkoriščanja virov v okviru večstranskega upravljanja, še zlasti na vključitev prebivalstva tega območja v vse dejavnosti.
Odpiranje novih plovnih poti zahteva tudi uveljavitev mnogo strožjih varnostnih in okoljskih standardov. Vsako pomorsko območje zahteva poseben pristop in Evropa lahko na podlagi svojih izkušenj iz drugih programov, razvitih za druga pomorska območja, kot sta Baltsko morje ali Sredozemsko morje, ponudi zglede dobre prakse.
Joanna Senyszyn  
v pisni obliki. - (PL) Nad Arktiko lebdi urok. Urok globalnega segrevanja. Taljenje ledu ima usodne posledice ne le na naravo, pač pa tudi na družbene odnose, gospodarstvo in politiko. Pod ledeno skorjo, ki je po površini večja od Nemčije, Italije in Francije skupaj, se poleg že odkritih virov skriva tudi ogromno bogastvo plina in surove nafte. Plasti ledu, ki se iz leta v leto tanjšajo, tega bogastva ne morejo več ščititi pred raziskovalnimi vrtinami. Grozi nam brezobzirna tekma - norost, ki se bo lahko po obsegu merila z zlato mrzlico v 19. stoletju. Evropska unija mora sprejeti nedvoumno stališče. Nujno moramo oblikovati skupno politiko EU do arktičnih vprašanj, še zlasti do novih možnosti črpanja naravnih virov, groženj naravnemu okolju in novih možnosti plovbe.
Arktika zajema tudi ozemlja treh držav članic EU: Danske, Finske in Švedske, ter kandidatke za članstvo, Islandije. Ne smemo spregledati, da se ljudje na severu, živalstvo in rastlinstvo soočajo s popolnoma novimi razmerami. Prebivalci Arktike se zavedajo vedno močnejšega vpliva zunanjih družbenih, gospodarskih in političnih dejavnikov na njihovo življenje. Naša naloga je pomagati tem skupnostim prilagoditi se novim razmeram in zaščititi njihovo kulturo in jezik. Tako kot so v središču politike EU njeni državljani, morajo osrednje mesto v naših načrtih za upravljanje Arktike dobiti prebivalci Arktike.
Rafał Trzaskowski  
v pisni obliki. - Z Arktiko se dolgo sploh nismo ukvarjali, zdaj pa je spet pritegnila pozornost politikov in znanstvenikov. Vedno večja zaskrbljenost v zvezi s tem območjem izvira iz podnebnih sprememb, zaradi katerih se tali ledeni pokrov Arktike. Ne da bi se spuščali v razprave o hitrosti in obsegu tega pojava, na splošno velja, da bo odprl nove možnosti za črpanje naravnih virov in nove plovne poti. Enotni smo si, da ta pojav korenito vplival na okolje. Poslance in EU v celoti bi rad opozoril na politično, pa tudi varnostno razsežnost teh vprašanj. Hladna vojna je pokazala, kako strateško pomembno območje je Arktika. Spremljamo gospodarsko, politično, celo vojaško rivalstvo na tem predelu sveta. Za neskaljeno prihodnost tega območja je nujno treba združiti sile na mednarodni ravni, in EU bi morala imeti aktivno vlogo pri tem. Treba je najti ravnovesje med gospodarsko izrabo območja in njegovim ekosistemom, treba pa je med drugim tudi ohraniti sedanjo pravno ureditev območja, če naj omenimo samo to vprašanje.
