Razmere v Burmi (razprava)
Predsednik
Naslednja točka dnevnega reda so izjave Sveta in Komisije o razmerah v Burmi.
Janez Lenarčič
predsedujoči Svetu. - Evropska unija pozorno spremlja razmere v Burmi oziroma Mjanmaru. Dejavno podpiramo prizadevanja, predvsem Združenih narodov, za pospešitev prehoda k demokraciji, spravi in razvoju države. O vsem tem se posvetujemo tudi z svojimi azijskimi partnerji. Evropski parlament je bil z razmerami v Burmi oziroma Mjanmaru seznanjen s strani posebnega odposlanca gospoda Fassina. Ta je parlamentarce obvestil tudi o usklajevanju, ki poteka s sosednjimi državami Burme in drugimi članicami ASEAN
Kot je znano, je državo v začetku marca obiskal posebni odposlanec Združenih narodov gospod Gambari. Naj tu poudarim, da smo razočarani, ker njegov obisk ni prinesel vidnejših rezultatov. Predvsem smo dobili vtis, da burmanske oblasti niso pripravljene sodelovati z mednarodno skupnostjo. Evropska unija si želi, da bi oblasti sprejele Gambarijeve predloge za nadaljnji politični proces. S temi predlogi, ki niso preširoko zastavljeni, se navsezadnje strinja vsa mednarodna skupnost.
EU opozarja na podobne probleme kot gospod Gambari. Prav tako EU redno pošilja ključna politična sporočila v Burmo oziroma Mjanmar. Eno od teh ključnih sporočil je tudi nedavna resolucija Evropskega parlamenta o razmerah v državi. Naše osrednje skupno sporočilo je predvsem, da lahko le verodostojen in vključujoč proces demokratizacije omogoči nacionalno spravo, stabilnost in blaginjo. Evropska unija zato zelo pozorno spremlja tudi odzive opozicije na bližnji referendum o ustavi.
Pri tem pozivamo organe oblasti, naj pred referendumom dovolijo neovirano in odprto razpravo o ustavi, naj prenehajo preganjati politične aktiviste ter razveljavijo zakone, ki omejujejo svobodo izražanja. Ne glede na trenutne razmere Evropska unija še ni izgubila upanja, da bodo burmanske oblasti zagotovile svoboden in pravičen referendum ter dovolile prisotnost mednarodnih opazovalcev. Pripravljena je podpreti opazovalce iz držav ASEAN.
Poleg korektne izvedbe referenduma pozivamo Burmo k izpustitvi političnih zapornikov in prenehanju z aretacijami. Tako kot Evropski parlament tudi Svet apelira na Burmo, naj ne podaljša hišnega pripora za gospo San Su Či. Upamo, da bodo Kitajska in države ASEAN tudi v prihodnje podpirale Gambarijevo misijo in stališča Varnostnega sveta Združenih narodov. To sporočilo smo posredovali tudi po diplomatski poti in prek našega posebnega odposlanca.
Evropska unija namerava na zasedanju Sveta za splošne zadeve in zunanje odnose prihodnji teden podaljšati veljavnost skupnega stališča o Burmi. Na ta način bodo še naprej omogočene človekoljubne dejavnosti, četudi v omejenem obsegu, medtem ko sankcije ostajajo v veljavi. Mednarodne partnerje ves čas pozivamo, naj zagotovijo več pomoči, ki jo državljani Burme nujno potrebujejo. Evropska unija bo s takšno pomočjo nadaljevala.
Jacques Barrot
podpredsednik Komisije. - (FR) Gospod predsednik, gospe in gospodje, gospa Ferrero-Waldner se ne more udeležiti tega zasedanja. V njenem imenu in imenu Komisije želim povedati nekaj stvari o Burmi.
Čez približno dva tedna, 10. maja, bodo Burmanci odločali o sprejetju ali zavrnitvi ustave. Evropska unija in njeni partnerji so prepričani, da v priprave osnutka zakonodaje niso bile ustrezno vključene politične sile in etnične skupine, ki delujejo v tej državi. Vladajoča hunta je v tem procesu imela glavno besedo.
Zato zakonodaja določa, da bo 25 % poslancev parlamenta imenovala vojska, medtem ko bo ostalih 75 % izvoljenih. Mogoče bo Aung San Su Či lahko glasovala na volitvah, načrtovanih za leto 2010, na katerih bo morda celo lahko kandidirala, vendar se zdi, da ji hoče režim preprečiti izvolitev za predsednico Zveze Mjanmar. Kitajska, Indija in države ASEAN imajo vpliv: večinoma si prizadevajo za stabilnost države, trgovinske odnose in naložbe.
S pomočjo previdne kitajske diplomacije gospodu Gambariju, posebnemu odposlancu ZN, ni uspelo doseči večje odprtosti političnega procesa; dejal je, da se bo osredotočil na gospodarska, socialna in humanitarna vprašanja.
Glede na odsotnost vidnih projektov bo 29. aprila Svet za splošne zadeve razpravljal o vseh mogočih ukrepih, s katerimi bi Evropska unija lahko vplivala na razmere v Burmi. Poudarjam, da je cilj Evropske unije spodbujanje uravnoteženega pristopa k burmanskemu vprašanju; zlasti želimo dejanske rezultate. Svet je 29. novembra 2007 sprejel različico skupnega stališča, s katerim je uvedel nove sankcije. Uredba ES je začela veljati 10. marca in konec tega meseca se mora izvesti njen letni pregled.
Sankcije Evropske unije izražajo naše nezadovoljstvo s počasnim razvojem demokracije, nadaljnjim pridržanjem številnih političnih zapornikov in kršitvami temeljnih svoboščin. Vendar se mora vpliv teh sankcij redno spremljati, da se zagotovijo neposredne posledice za predstavnike režima in njihova sredstva. Komisija je v okviru politike splošnega sodelovanja oblikovala programe pomoči, zlasti na področju zdravja in izobraževanja. Z zadovoljstvom ugotavljam, da je Evropski parlament v skladu s svojo pravico do nadzora te ukrepe podprl.
To je poleg pomoči, ki jo za sosednje države in burmanske begunce v regiji namenja Generalni direktorat za humanitarno pomoč, še dodatna pomoč. Še naprej podpiramo misijo gospoda Gambarija. Evropska unija je del "skupine prijateljev", v okviru katere se v New Yorku večkrat sestane pet stalnih članov Varnostnega sveta ZN, vodstvo držav ASEAN, Indija, Japonska in Norveška, ki sodelujejo pri spremljanju razmer v Burmi. Ključno vlogo pri podpori misije gospoda Gambarija ima posebni odposlanec EU za Burmo, gospod Fassino. To sem vam želel povedati v imenu gospe Ferrero-Waldner.
Geoffrey Van Orden
v imenu skupine PPE-DE. - Gospod predsednik, danes razpravljamo o Burmi, ker mora Evropska unija svoje usmerjene sankcije v roku petih dni obnoviti in ker bodo burmanski organi že čez dva tedna izvedli referendum glede svoje lažne ustave.
Iskreno pozivamo, naj burmanski režim ravna v skladu z lastnim interesom in interesom Burmancev: naj izvede potrebne ukrepe za vrnitev v mednarodno skupnost narodov. Politika sumljive osamitve se izvaja skoraj ves čas samostojnosti Burme in ni bila uspešna. Škodi državi in Burmancem.
Leta 1948 je bila Burma največja izvoznica riža na svetu, proizvajalka 75 % tikovine na svetu in najbogatejša država v jugovzhodni Aziji. Zdelo se je, da je na dobri razvojni poti. Danes je njen BDP na prebivalca nižji kot v Ruandi ali Bangladešu.
Burmansko gospodarstvo nujno potrebuje pomoč mednarodnih finančnih organizacij, vendar so, odkar se je Burma obrnila proti sebi in proti demokraciji, Azijska razvojna banka, Svetovna banka in Mednarodni denarni sklad povsem upravičeno zavrnili kakršno koli dodatno finančno pomoč. Ker burmanski režim odklanja vključevanje v zunanje zadeve, je veliko držav po svetu uvedlo gospodarske sankcije.
Burma potrebuje zaveznike, ki bi ji pomagali zaščititi njene nacionalne interese na globalni ravni, vendar so celo države ASEAN zdaj objavile, spet povsem upravičeno, da na mednarodnih forumih ne bodo več branile burmanskih organov.
Burmanski vladi sporočamo: svet ni proti vam, če mu boste le prenehali obračati hrbet. Mednarodne skupnosti se vam ni treba bati nič bolj, kot se morate bati lastnega ljudstva. Ne potrebujete devete največje vojske in petnajstega najvišjega vojaškega proračuna na svetu. Ni vam treba živeti v bunkerju. Upoštevajte demokratično prizadevanje svojega ljudstva, ustavite politično zatiranje in omogočite opozicijskim silam, da celostno in svobodno sodelujejo v novem ustavnem procesu.
Józef Pinior
v imenu skupine PSE. - Gospod predsednik, najprej burmanski režim pozivamo, naj: izpusti politične nasprotnike in več kot 1 800 političnih zapornikov režima, med njimi Aung San Su Či, voditeljev študentske generacije 88 in voditeljev lige za demokracijo šanskih skupnosti, ki so bili aretirani leta 2005; prevzame odgovornost za vse žrtve in pogrešane osebe po zadušitvi protestov budističnih menihov in borcev za demokracijo septembra lani ter ugotovi in sporoči, kje so pogrešani menihi ter nune; posebnemu poročevalcu ZN o položaju človekovih pravic v Burmi zagotovi dostop v Burmo ter omogoči srečanje med političnimi strankami in posebnim odposlancem.
Glede t. i. referenduma vlada resna zaskrbljenost: obstaja nevarnost, da se bo z referendumom v sedanjih razmerah zatiranja le še bolj okrepila vojaška vladavina. Po napovedi referenduma je vlada izdala zakon št. 1/2008, ki članom verskih redov, vključno z menihi in nunami, odreka pravico do glasovanja. Poleg tega določa triletno zaporno kazen za vse, ki bi javno prepričevali, delili letake, uporabljali plakate ali na kakršen koli drug način motili potek glasovanja v volilnih kabinah ali na javnem ali zasebnem kraju z namenom onemogočiti referendum.
Od burmanske vlade zahtevamo jamstva, da bo sklicala neodvisno volilno komisijo, oblikovala ustrezne sezname volivcev, odpravila dolgoletne omejitve, ki veljajo za medije, da ne bo omejevala svobode zbiranja, združevanja in izražanja v Burmi ter da bo preklicala nove predpise, ki zakonito razpravo o referendumu obravnavajo kot kaznivo dejanje.
Marco Cappato
v imenu skupine ALDE. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, komisar Barrot, navedli ste uravnotežen pristop. Moram povedati, da se mi zdi takšen pristop preveč zadržan, pri čemer se mora ta parlament zlasti zavedati, da ima EU instrumente za spodbujanje demokracije in človekovih pravic.
To so novi instrumenti in za izplačilo finančnih sredstev zdaj ni potrebno dovoljenje državne diktature. Zato lahko o dogajanju razpravljamo kot opazovalci ali kot ljudje, ki se sprašujejo, kaj se lahko stori. V tem primeru moramo vedeti - danes, kako ta finančna sredstva izplačujemo, komu lahko pomagamo ter kako sporočamo informacije v državo in jih pošljemo iz nje. Zavedati se moramo na primer, kako se denar porablja v tako imenovani vojni proti drogam, denar, ki gre v Burmi neposredno v blagajno burmanskega režima, kar mu omogoča večjo moč pri zatiranju državljanov; lahko bi mu rekli tudi uslužnost urada Združenih narodov. Tudi v Evropski uniji bi morali obravnavati ta problem. Pri referendumu ne gre toliko za to, da ne vključuje ustrezno vseh strank, kot ste dejali: referendum je krinka, ki tamkajšnjemu režimu omogoča, da še naprej neusmiljeno krši človekove in državljanske pravice v Burmi.
Predstavniku Sveta, gospodu Lenarčiču, sporočam, da bo po mojem mnenju njegova izjava, da ne namerava povabiti dalajlame v Bruselj za zelo potreben politični dialog z državami EU, simbolično imela, in že ima, negativne posledice za nenasilen boj Burmancev, zlasti menihov, ki so v njem tesno sodelovali in pri tem celo plačali z življenji.
Brian Crowley
v imenu skupine UEN. - (GA) Gospod predsednik, oktobra lani je svet opazoval, kako je na tisoče budističnih menihov in drugih državljanov korakalo po ulicah Ranguna ter zahtevalo svobodo in reformo burmanskega nepravičnega ter nasilnega vojaškega režima. To so bile največje demonstracije po krvavo zatrtem prvem gibanju za demokracijo leta 1988.
SLBrian Crowley, v imenu skupine UEN. - Če menite, da bi lahko bile razmere še slabše kot lani, poglejmo dokaze: revščina, pomanjkanje hrane, stalno zatiranje, odstranjevanje političnih nasprotnikov, nadaljevanje pripora dobitnice nagrade Saharova in Nobelove nagrade za mir, neprekinjeno zatiranje in preprečevanje, da bi se izražalo kakršno koli drugačno stališče.
V Evropski uniji moramo še naprej odločno izražati podporo, ki smo jo ljudem, ki v Burmi širijo ozaveščenost, obljubili septembra 2007. Zdaj se bo o novi ustavi odločalo na referendumu in to ustavo nekateri označujejo kot naslednji korak k ponovni vzpostavitvi demokracije, vendar četrtino sedežev namenja vojski; gospe Aung San Su Či prepoveduje, da bi kandidirala na teh volitvah, ker je poročena s tujcem, in prisilno zahteva popolno upoštevanje uredb hunte.
Zdaj mora tudi Kitajska pritisniti na hunto v Burmi, da zagotovi ustrezno predstavništvo ljudstva, poleg tega je treba pri prizadevanju za prenovo burmanskih organov podpreti Bangladeš in Tajsko. Naše prizadevanje v obliki sankcij in odločnih političnih ukrepov moramo podvojiti na evropski ravni in tudi svetovni, zlasti pa na ravni Združenih narodov. Vse države članice Evropske unije morajo izražati enotno stališče v Združenih narodih in tako zahtevati od organov, da na tej ravni ukrepajo.
Hélène Flautre
v imenu skupine Verts/ALE. - (FR) Gospod predsednik, kakor se je ravnokar poudarilo, se razmere v zvezi s humanitarnimi in človekovimi pravicami v Burmi slabšajo, kar mora Svet za splošne zadeve in zunanje odnose na naslednjem zasedanju jasno in glasno priznati ter ponovno opredeliti izvajanje ukrepov evropske politike.
Ta slavna ustavna reforma, ki se je najprej zdela kot pozitiven znak, je kmalu postala popolnoma makiavelističen projekt. Prisotnost vojaškega osebja v vladi bo tako uradno vključena v ustavo ob kršitvi vseh mednarodnih standardov in odsotnosti katerih koli opazovalcev, medtem ko se nasprotniki sedanjega režima ne morejo udeležiti volitev. To je popolni nesmisel in s tem se bo Burma še bolj podredila železni vladavini hunte.
Povedati je treba, da to pomeni neuspešnost vključujoče strategije Evropske unije in Združenih narodov v Burmi sami in na regionalni ravni.
Našemu odposlancu ni uspelo niti priti v Burmo.
Danes mora naša dvojna strategija sankcij na eni strani in spodbud na drugi postati učinkovitejša in bolj usmerjena. Z drugimi besedami, potrebujemo boljše, temeljitejše in rednejše izvajanje meril, ki so v skladu z izraženimi cilji že določena.
S svojimi finančnimi ukrepi moramo v celoti osamiti podjetja, ki so povezana s hunto ali ji na tak ali drugačen način finančno pomagajo, prav tako pa tudi ljudi na oblasti, ki lahko nakupujejo v drugih državah ter pošiljajo svoje otroke na šolanje v tujino. Enako velja za bančne sankcije, ki jim trenutno ne onemogočajo transakcij prek evropskih bank.
Pogajanja z državami ASEAN o sporazumu o prosti trgovini se morajo obravnavati kot priložnost, da se sosednje države odpovejo kakršni koli strategiji, ki je v nasprotju s sankcijami proti Burmi.
Drugi vidik zadeva spodbude. Obenem moramo podpirati srce države: s humanitarno pomočjo, ki je seveda samoumevna, in tudi s pomočjo na političnem področju. To pomeni, da javno obsodimo burmanske organe, vsebino referenduma in postopke ter odločno podpiramo pravno državo in temeljne svoboščine s projekti EIDHR. To pomeni tudi podporo in zaščito človekovih pravic, boj proti novačenju otrok v oborožene sile ter zaščito otrok pred nasiljem.
Luca Romagnoli
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, prosim ne imejte me za kitajskega ksenofoba, ker v svojih govorih večkrat kritiziram stališče Kitajske. Vendar menim, da v zvezi z razmerami v Burmi in dobro poznanimi pristojnostmi kitajske vlade, ki podpira burmanski državni svet, ni nobenega dvoma. Poleg tega ima Kitajska enake pristojnosti v Darfurju, Tibetu in več drugih delih sveta, v katerih se kršijo človekove pravice, ne nazadnje tudi na Kitajskem.
Torej se lahko pridružim ogorčenosti, zgroženosti in obsojanju, ki jih običajno izražamo v svojih resolucijah, vendar ostajam skeptičen glede učinkovitosti takšnega početja. Podpiram jasno obsojanje in obsojam dejstvo, da v 45 letih burmanski režim ni naredil nobenega napredka pri spoštovanju človekovih pravic in svobode vesti.
Kako naj ne bi obsojal političnega in etničnega zatiranja Burmancev? Ob tej priložnosti naj spomnim zlasti na Karene, ljudstvo, ki je desetletja uspešno branilo svojo identiteto, ter prav tako odločno obsojam referendumski mehanizem, določen v ustavi, ki jo poskuša burmanski režim vsiliti svojemu ljudstvu. Gospe in gospodje, s čustvenega vidika se seveda strinjam z vsemi izjavami v resoluciji, vendar ker vse iz aktov EU običajno ostaja na ravni čustev, menim, da je to popolnoma nekoristno. Kot je navedeno v resoluciji, nimajo želenega učinka niti obnovljene usmerjene sankcije.
Zato je zagotovo treba pozvati k poostritvi sankcij, vendar je treba podobno zahtevati zlasti od držav, kot so Kitajska, Rusija in Indija, da bodo uporabile svoj gospodarski in politični vpliv na burmanski režim, na tem področju sodelovale z Evropsko unijo ter uvedle embargo na dobavo orožja in strateških virov. Večinoma se strinjam tudi z zelo tehtnimi stališči gospe Flautre.
Hartmut Nassauer
(DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, čez nekaj dni se bo Svet odločal, ali naj ohrani skupno stališče o Burmi in ali naj nadaljuje sankcije. V zvezi z demokracijo, pravno državo in spoštovanjem človekovih pravic se v Burmi ni veliko spremenilo. Pridržanih je skoraj 2 000 političnih zapornikov. Voditeljica opozicije Aung San Su Či je že več let v hišnem priporu. Skratka, niti najmanjšega razloga ni za ublažitev sankcij.
Res je bil napovedan ustavni referendum in izdan osnutek ustave, vendar pri tem manjka demokratična legitimnost. Posvetovanja z javnostjo ni bilo, prav tako ne z demokratično opozicijo. Osnutek zakonodaje je poln pomanjkljivosti v zvezi z demokracijo. Nesmiselno je, da bi četrtino sedežev v parlamentu dobila vojska. Nesmiselno je izključiti kandidate, ki so poročeni s tujci ali imajo otroke s tujim državljanstvom. Vse to dokazuje, da ni demokratičnega napredka.
Kaj storiti? Podpiram pozive, ki so jih izrazili prejšnji govorniki, zlasti tehtne pripombe svojega kolega Geoffreyja van Ordna. Vendar vprašanja o Burmi ne moremo obravnavati sami. Brez podpore Kitajske burmanska hunta ne bo preživela. Zato je tudi Kitajska odgovorna za tamkajšnje dogajanje. Kitajska je zapolnila praznino v gospodarstvu, ki so jo ustvarile zahodne sankcije, in ima od tega zdaj koristi. Zato se moramo obrniti na Kitajsko, če želimo, da se razmere v Burmi spremenijo.
Prav tako želim pozvati svoje prijatelje v državah ASEAN. Vem, da vsako pripombo o Mjanmaru občutijo kot vmešavanje v svoje domače zadeve, vendar se tudi zavedam, da jih razmere v Mjanmaru skrbijo. Sporočam jim, da razmere v Mjanmaru kvarijo podobo držav ASEAN v svetu, zato morajo tudi one izvesti ustrezen pritisk.
Richard Howitt
Gospod predsednik, pozdravljam izjave Sveta in Komisije to popoldne, vendar je, če pomislimo na 700 političnih zapornikov, pridržanih po lanskih demonstracijah, in zavrnitev generala Thana Šveja, da bi se sestal s posebnih odposlancem ZN Gambarijem, obnovitev našega skupnega stališča po šestih mesecih sicer nujna, vendar ni dovolj. Zakaj ne bi sankcij razširili na področje nafte in plina, ki sta ključna finančna vira burmanskega režima? Če bodo Združene države uvedle sankcije na področju finančnih sredstev in bančništva ter temu režimu onemogočile dostop do tuje valute, zakaj ne bi enako storila tudi Evropska unija? Kakšni ukrepi bi zagotovili humanitarni dostop do vzhodne Burme, v kateri naj bi bilo po poročanju do tal porušenih 3 000 vasi in v kateri želijo posredovati evropske agencije za pomoč? Budistični menihi so na stene svojih samostanov napisali "ne", s čimer burmanskim civilistom pošiljajo sporočilo za ustavni referendum v maju. Tudi evropsko sporočilo Burmi mora biti jasen "ne" diktatorstvu in "da" demokraciji.
Pierre Schapira
(FR) Gospod predsednik, šest mesecev je preteklo, odkar so demonstracije v Rangunu svetu razkrile, da se v Burmi vsako dan resno kršijo človekove pravice.
Na žalost se zdi, da je mednarodna javnost že pozabila na krizo v tej državi. Dejansko moramo ljudem v Burmi zagotoviti zanesljivo podporo ter sprejeti usklajeno dolgoročno strategijo, da se končno zagotovi spoštovanje demokracije, svobode tiska, izražanja in združevanja ter verske svobode.
Kljub pritisku diplomacije, kljub zglednemu delovanju Aung San Su Či, ki je, naj vas spomnim, leta 1990 prejela nagrado Saharova, in kljub prizadevanju mednarodne civilne družbe se razmere niso izboljšale. Ker 400 000 budističnih menihov nima volilne pravice, se ne bodo mogli udeležiti referenduma.
Te nesprejemljive razmere dokazujejo, da dosedanji pritisk ni bil dovolj močan. Sankcije proti burmanskemu režimu morajo biti obsežnejše in usmerjene proti politični eliti, namesto proti ljudstvu.
Zlasti upam, da bo EU okrepila svoje ukrepe. Da se dvigne ozaveščenost javnosti, pozivamo, naj vse evropske prestolnice zagotovijo prostost Aung San Su Či, ki je simbol tega boja, s čimer bomo pokazali svoje odločno prizadevanje za učinkovito spodbujanje človekovih pravic in svoboščin v Burmi.
Katrin Saks
(ET) Ko zjutraj vstopam v zgradbo Parlamenta v Bruslju, z velikega plakata name z žalostnimi očmi zre Aung San Su Či in moram priznati, da se vsako jutro počutim nemočno in v zadregi.
Resolucije, ki smo jih skoraj soglasno sprejeli, nimajo nobenega učinka. Danes sem med poslušanjem predstavnikov Komisije in Sveta zaznala izraze, kot so: "upamo, želimo, menimo, zaskrbljeni smo". Ali ni takšen odnos preveč zadržan glede na režim, na katerega se nanaša? Biti moramo jasni in enotni, ter odločnejši v svojih izjavah.
Kaj so naslednji ukrepi? Vedno se vračamo h gospodarskim sankcijam. Vendar menim, da je to edini način, s katerim lahko vplivamo na ta režim; seveda moramo tudi zelo natančno spremljati, kam gre naša razvojna pomoč. Naš denar mora biti pogojen s točno določenimi reformami v tej družbi.
Ana Maria Gomes
Gospod predsednik, obiskala sem Burmo in videla bedo ter zatiranje Burmancev. Sramota je, da Evropa ni naredila več za pomoč tem ljudem, njihovim pogumnim menihom, političnim zapornikom in junaški voditeljici Aung San Su Či, da bi jim omogočila svobodo ter odstranila tirane tamkajšnje hunte.
Evropa ni naredila dovolj, da bi vplivne sosednje države, kot so Tajska, Malezija, Singapur in zlasti Indonezija, spodbudila k podpori ljudi, ki se v Burmi borijo za človekove pravice in demokracijo.
Evropa ni naredila dovolj, da bi s pritiskom na Kitajsko in Indijo dosegla ustavitev kakršne koli podpore burmanskim tiranom. Evropa ni naredila dovolj, da bi evropskim podjetjem, kot je francoski Total, ki še naprej posluje z Burmo in omogoča delovanje mafije z drogami ter podpira tirane, ki sestavljajo burmansko hunto, preprečila poslovanje s to državo in jih kaznovala. Evropa mora takoj ukrepati in ne sme sprejeti, da se izvede lažni referendum.
Gospod Barroso in njegovi komisarji, ki gredo danes v Peking, morajo odločno in jasno govoriti o Burmi, pristojnostih Pekinga in njenem žalostnem stanju. Sedanje in naslednje predsedstvo Sveta morata izvesti odločne ukrepe, da se za burmansko ljudstvo dosežejo spremembe, in sicer s strogim izvajanjem sankcij ter s pritiskanjem na Varnostni svet ZN, da ukrepa proti burmanskim tiranom.
Marios Matsakis
Gospod predsednik, ta parlament se je že navadil sprejemati resolucije, ki so v zelo širokem smislu popolnoma neučinkovite. Poleg tega smo navajeni izvajati sankcije, ki so prav tako popolnoma neučinkovite, ker niso neposredno namenjene tistim, ki imajo moč stvari dejansko spremeniti, ampak so, kakor v tem primeru, usmerjene proti običajnim državljanom Burme, ki jim še dodatno otežujemo življenje.
Omenili smo že, da je pravi krivec za to Kitajska. Ali proti Kitajski izvajamo kakšne sankcije? Ne. Trg EU je preplavljen z blagom nizke kakovosti, ki ga kupujemo od Kitajske. Zakaj proti Kitajski ne izvajamo nobenih sankcij, da bi videli, kako bi to vplivalo na razmere v Burmi?
Colm Burke
Gospod predsednik, o tej zadevi se strinjam s svojimi kolegi. Ne gre le za to, da v zadnjih nekaj mesecih ni bilo nobenih sprememb, sprememb namreč ni bilo že 50 let.
Vsak dan prihaja do kršitev človekovih pravic. Verske skupnosti gredo na ulice le, če menijo, da je z državo nekaj zelo narobe. To smo lahko videli pred mnogimi meseci, ko so se menihi odpravili na ulice, ker so menili, da bodo uspešni. Vendar se je hunta odzvala drugače: zagotovila je takojšnjo ustavitev in zadušitev njihovih uličnih protestov; umori, ki so se zgodili takoj po tem, so nezaslišani. In ta vlada še vedno ostaja na oblasti.
Glavni krivci pri tem so podjetja in države, ki poslujejo z Burmo: z dobavljanjem orožja in kupovanjem njihovih izdelkov. Strinjam se s kolegi, da moramo biti bolj prizadevni v zahtevah do Kitajske, da bistveno spremeni svoje ravnanje v zvezi z Burmo. Le s takšnim načinom lahko dosežemo spremembe. Prav tako moramo govoriti z evropskimi podjetji, ki pomagajo tej hunti. Če ne bomo ukrepali sami, bo zelo težko k spremembam prisiliti druge države. Podpiram ta predlog resolucije.
Jim Allister
Gospod predsednik, vprašanje Burme je eno tistih, s katerimi se poslanci precej ukvarjajo.
Med Burmo in Zimbabvejem so podobnosti. Obe državi sta nekoč imeli cvetoče gospodarstvo. Obe sta nato demokracijo spremenile v tiranijo in vse, kar spada zraven: odrekanje temeljnih svoboščin, skrajna revščina in vojaška tiranija.
Vendar so podobnosti tudi med odzivoma EU na razmere v Burmi in razmere v Zimbabveju. Odkrito rečeno sta oba odziva preveč blaga. Slišali smo današnje izjave Komisije in Sveta, vendar kaj nam imata v resnici povedati? Malo, zelo malo.
Mislim, da moramo biti precej ostrejši. Pospešiti moramo gospodarske in druge sankcije ter uvesti ustrezen in popoln embargo na orožje. Izvesti moramo pritisk tam, kjer bomo s tem največ dosegli: na takšne režime in njihove privržence, kot je Kitajska, ki podpira to hunto. Le tako, zlasti pri obravnavanju nasprotnikov vojaške hunte, bomo dosegli spremembe.
Janez Lenarčič
predsedujoči Svetu. - Rekel sem že, da bo Svet za splošne zadeve in zunanje odnose na svojem naslednjem zasedanju obravnaval vprašanje Burme in predvidoma sprejel sklepe. O tem nekoliko kasneje, najprej pa bi želel odgovoriti na določene komentarje.
Najprej gospod Cappato. Naj poudarim, da Svet doslej ni razpravljal ob nobeni priliki o morebitnem povabilu dalajlami na srečanje Sveta za splošne zadeve in zunanje odnose. Tudi ne verjamem, da bi do tega kdaj prišlo. Če pa bi, bi se to nanašalo na Tibet, ne na Burmo, ki je točka obravnave ta trenutek. Vendarle naj rečem nekaj: tisto, kar je potrebno za izboljšanje situacije v povezavi s Tibetom, ni toliko dialog med Evropsko unijo in dalajlamo, temveč dialog med kitajskimi oblastmi in dalajlamo. To pa je nekaj, za kar se je slovensko predsedstvo že nekajkrat javno zavzelo.
Zdaj pa k prihodnjemu srečanju Sveta za splošne zadeve in zunanje odnose. Pričakujemo, da bo Svet med sklepi odločil tudi naslednje: da bo ponovno izrazil globoko zaskrbljenost nad položajem v Burmi in pozval oblasti, naj nujno ukrepajo za tranzicijo oziroma prehod k legitimni civilni oblasti in narodni spravi. Prav tako predvidevamo, da bo Svet pozval k odprti razpravi o referendumu in tudi da bo referendum sam potekal svobodno in pošteno ter - to je tudi nekaj, kar je omenila gospa Flautre - da bodo burmanske oblasti povabile mednarodne opazovalce k opazovanju referenduma.
Ne dvomim, da bo Svet pozval k takojšnji izpustitvi vseh političnih zapornikov, na to je opozoril gospod Howitt. Ne dvomim tudi, da bo pri tem posebej pozval za takojšnjo izpustitev gospe San Su Či. Pričakujemo pa tudi, da bo režim sankcij, ki bi se sicer iztekel, kot ste pravilno opozorili, gospod Van Orden, pričakujemo, da bo podaljšan za nadaljnjih dvanajst mesecev z možnostjo, da se prilagodi kadar koli v tem času glede na razmere, da se poostri ali pa ne.
Glede orožja, to je vprašanje, ki ga je omenil gospod Romagnoli: Evropska unija, kot je znano, strogo prepoveduje izvoz kakršnega koli orožja in sorodnega materiala v Burmo. To je del sankcij Evropske unije in tudi to bo predvidoma podaljšano skupaj s sistemom sankcij, z mehanizmom sankcij. Enako skušamo doseči tudi od drugih držav članic.
Za konec naj rečem, da je mogoče reči, tako kot je rekla gospa Flautre, da je strategija Združenih narodov do Burme propadla. Mogoče pa je reči tudi, da še ni obrodila sadov. Nagibam se k tej drugi možnosti.
Jacques Barrot
podpredsednik Komisije. - (FR) Gospod predsednik, pozorno sem poslušal vse pripombe, ki izražajo dejstvo, da mora Burma narediti še veliko, preden bo našla pot k demokraciji, česar se vsi zelo dobro zavedamo. Še naprej moramo krepiti svojo politiko in pri tem poudarjam, da smo pred kratkim okrepili sankcije proti zadevnemu režimu in zlasti njegovim voditeljem. Evropski svet zdaj razmišlja o možnosti uvedbe obsežnejših finančnih sankcij.
Dodajam, da bo v zvezi s političnimi zaporniki zasedanje Sveta za splošne zadeve in zunanje odnose 29. aprila priložnost, da se temu režimu ponovno pošlje sporočilo s pozivom, naj preneha izvajati grožnje in zaporne kazni. Na vsak način bomo še naprej solidarni z Aung San Su Či. Poudarjam, da z njo ne moremo vzpostaviti neposrednega stika, vendar smo v stiku s člani njene stranke.
Poleg sankcij ste nekateri jasno navajali sodelovanje s sosednjimi državami, ki nam morajo pomagati vplivati na burmanski režim; gospa Ferrero-Waldner bo ta teden izpostavila burmansko vprašanje na Kitajskem. Komisija je pozvala tudi tajsko vlado, medtem ko naj bi Indonezija pripravljala novo pobudo. Vendar je popolnoma prav, da poudarjate pomen ukrepanja drugih držav v tej regiji.
Zdaj prehajam na problem pomoči prebivalcem. Burmanci ne smejo plačevati cene za politični zastoj, ki so ga v državi povzročili voditelji. Le obsojanje in osamitev Mjanmara v Evropi ni dovolj. Poudarjam, da si pri zagotavljanju pomoči po najboljših močeh prizadevamo opozoriti na dejstvo, da bo ta pomoč učinkovita, kot si želimo, le z boljšim upravljanjem režima.
Gospod Cappato je zlasti izrazil skrb glede načina spremljanja mednarodne pomoči. Moram poudariti, da se ta pomoč zagotavlja prek agencij ZN in nevladnih partnerskih organizacij, pri čemer vam zagotavljam, da jo spremljamo zelo natančno. Vendar je prav, da ste opozorili na to.
Zato menim, da želimo izvesti čim večji pritisk za zagotovitev hitrejšega napredovanja Burme k demokraciji. Obenem moramo poskrbeti, da burmansko ljudstvo zaradi popolne osamitve ne bo še bolj trpelo, ker bi bil takšen odziv napačen.
Predsednik
Ob koncu razprave naj povem, da sem prejel šest predlogov resolucije v skladu s členom 103(2) Poslovnika.
Ta razprava je končana.
Glasovanje bo potekalo v četrtek, 24. aprila 2008.
Pisna izjava (člen 142)
James Nicholson  
v pisni obliki. - Iskreno pozdravljam to resolucijo, ki ponazarja trajno zaskrbljenost Parlamenta glede razmer v Burmi. Zagotoviti moramo, da se spremljanje dogajanja v tej državi ne konča.
Dobro znano je, da kljub bogatim virom in rodovitnim zemljiščem Burma ostaja ena od najrevnejših držav na svetu. Prav tako je splošno znano, da je za številne kršitve človekovih pravic kriva vojaška hunta, vključno s krutim ravnanjem z budističnimi menihi, ki so protestirali proti režimu.
Glede na nedavni razvoj dogodkov ter zlasti namere vojaške hunte, da bi vsilila popolnoma nedemokratično in neverodostojno ustavo, je skrajni čas, da Evropska unija uporabi ves svoj vpliv in tako poskuša izboljšati nastale razmere.
Čas, ko smo o razmerah v Burmi na mednarodnem prizorišču zgolj razpravljali, se je končal. Pogajanja med ZN in burmanskimi organi so se izkazala za povsem neučinkovita. Zdaj so nujno potrebne usmerjene sankcije proti hunti in z njo povezanim podjetjem.
V celoti podpiram to resolucijo, ki Svet poziva k sprejetju obsežnejših in strožjih sankcij proti burmanskemu vojaškemu režimu. Pri tem iskreno upam, da bodo našim besedam sledila dejanja.
