Menneskerettigheder - Valgobservationsmissioner (forhandling)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om:
betænkning af Marco Cappato for Udenrigsudvalget om årsberetningen om menneskerettighederne i verden 2007 og EU's menneskerettighedspolitik og
betænkning af José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra og Véronique De Keyser for Udenrigsudvalget om EU-valgobservationsmissioner: mål, praksis og fremtidige udfordringer.
Marco Cappato
Hr. formand! Mine damer og herrer! Politikker til at støtte menneskerettigheder kræver først og fremmest beføjelser til at kunne skabe international politik, og det har EU. Desværre ser man alt for tit, ligesom i betænkningen, der blev enstemmigt vedtaget i udvalget, at europæisk politik faktisk er medlemsstaternes politik. Det er vanskeligt at have en europæisk menneskerettighedspolitik, når medlemsstaterne gennemtvinger deres nationale anliggender i den anledning.
Når det dog drejer sig om politisk vilje, og af og lykkes dette takket være Europa-Parlamentet, der ikke har nogen beføjelser til at skabe international politik, er vi i stand til at gøre bemærkelsesværdige fremskridt. Se f.eks. på dødsstraffen. Tre beslutninger i Parlamentet sikrede i sidste ende en vigtig europæisk holdning til moratoriet for henrettelser, hvor afstemningen fandt sted i FN i New York i december. Se, hvordan Parlamentet foreslog en europæisk politik om Tibet med en beslutning, som vi vedtog på sidste møde.
Der eksisterer også menneskerettighedsinstrumenter, men alt for tit anerkender EU ikke disses lovlighed. Vi har menneskerettighedsbestemmelser i alle vores samarbejdsaftaler, og alligevel har vi ingen effektive mekanismer til overvågning og midlertidig suspension, fordi disse bestemmelser virkeligt ville tillade os at sikre respekten for demokrati i tredjelande.
Vi i Europa har ofte været kritiske over for USA i de senere år, fordi at fremme demokrati ad militærvejen har vist sig ikke at være effektivt. Det er rigtigt! Men vi må også finde alternative instrumenter. Vi kan ikke bare sige, at våben ikke fungerer, for ellers ville vi give efter for fristelsen til pacifisme og neutralitet. Lad os blot sige, at den vej medfører den risiko, at den er objektivt gavnlig for diktatorer.
Derfor er det våben, vi har fundet frem til, og som specifikt er nævnt i denne betænkning - og jeg er oprigtigt ked af, at der i øjeblikket foreligger et ændringsforslag fra Den Socialdemokratiske Gruppe, der forsøger på at få den del slettet - ikkevold. Ghandisk ikkevold, for at være præcis, som et politisk instrument snarere end en folkloristisk reference. Ikkevold, der er baseret på viden, baseret på rettigheder, der skaber rettigheder, der sikrer rettighedernes overlevelse og beskytter retten til livet.
Vi ser ikkevold som en teknologi, og derfor foreslår vi, at 2010 skal udnævnes til "det europæiske år for ikkevold", at EU skal have en aktiv politik med Kommissionen og Rådet, der fremmer ikkevoldsinstrumenter, der hjælper systemkritikere og hjælper demokratisk opposition. Dette er afgørende, hvis vi ønsker at gå en smule videre end blot at forsvare menneskerettighedsdokumenter og -tekster, og hvis vi ønsker, at menneskerettigheder skal komme på banen i diktatorvælder og "ikkedemokratier".
Véronique De Keyser
ordfører. - (FR) Hr. formand! 15 år efter den første valgobservationsmission til Rusland og otte år efter Kommissionens første meddelelse om dette emne, hvilken vurdering kan vi nå frem til om valgobservationer? Nuvel, i første omgang en positiv vurdering. Formålet med denne betænkning, der er skrevet i fællesskab og i fuld enighed med hr. Salafranca, var at fremhæve den opnåede succes, den voksende professionalisme hos valgobservationsmissionerne, dannelse af et organ, der bestod af erfarne observatører fra EU - gunstige resultater, der har betydet, at budgettet for Det Europæiske Instrument for Demokrati og Menneskerettigheder nu udgør næsten 25 %, og frem for alt, den vellykkede kombination af to missioner, der begge var anført af medlemmer af Europa-Parlamentet - EU's, som er mere teknisk og langsigtet og Parlamentets, som er mere kortsigtet og politisk.
Vi er dog nødt til at være fremadstræbende. De væsentligste henstillinger i denne betænkning er først og fremmest at åbne vejen for missioner for AVS-, EUROLAT- og EMPA-medlemmer, men med yderste forsigtighed. Man må passe på, at professionalismen ikke bliver ødelagt, og et europæisk fingeraftryk skal fastholdes i forbindelse med sådanne missioner. For det andet skal en budgetandel på ca. 25 % fastholdes for Det Europæiske Instrument for Demokrati og Menneskerettigheder, der skal udfærdiges en årlig beretning, der skal se på årets missioner; det er faktisk meget vigtigt; der skal ses på sikkerheden ved elektroniske valgsystemer, en ny udfordring for valgobservatører, og frem for alt skal der foretages meget mere opfølgningsarbejde. Det vanskelige er netop opfølgningsarbejdet, og det er svært at få valg til at blive den sande vægtstang for demokrati, som de burde være det. Betænkningen beskriver en række muligheder for opfølgningsarbejde, men jeg vil kun nævne den politiske opfølgning her, og her henvender jeg mig primært til Rådet. Det er uacceptabelt, at når kandidater eller præsidenter bliver valgt på uredelig vis, så fortsætter EU's politikker over for dem, som var intet hændt. Business as usual. Det er også utænkeligt og katastrofalt, når kandidater bliver valgt på demokratisk vis, men de så ikke har ret til den respekt og legitimitet, som bliver dem til del i kraft af, at de bliver valgt. Vi har set nogle uheldige eksempler i fortiden, som har ført til tragiske hændelser. Jeg ønsker ikke at gøre dette til et typisk tilfælde. Denne betænkning har opnået konsensus og er ikke polemisk, og Europa har herigennem et glimrende instrument. Det bør Europa ikke nægte sig selv.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
ordfører. - (ES) Hr. formand! Historien om valgobservationsmissioner er en succeshistorie, og jeg mener, at i dette tilfælde bør man give EU's udenrigspolitik, der så ofte har været kritiseret, en velfortjent anerkendelse, for den forøger EU's synlighed, forøger EU-institutionernes anseelse og styrker EU's ansigt udadtil.
Jeg mener, at man med rette må anerkende dette under kommissær Ferrero-Waldners mandat. EU er førende på verdensplan inden for valgobservation takket være Unionens metodologi og det udførte arbejdes troværdighed.
Som fru De Keyser sagde, så blev denne betænkning vedtaget med 60 stemmer mod nul i Udenrigsudvalget, og det viser ganske klart, at der har været et glimrende samarbejde.
Jeg mener, at vi må begynde med at se på det positive, som denne erfaring har givet os, men vi skal ikke hvile på laurbærrene, selv om det måske var fortjent, for der er stadig rigtig meget at gøre.
Jeg mener derfor, at det er vigtigt at fremhæve anbefalingerne og forslagene i de endelige beretninger fra valgobservationsmissionerne, hvor man dog ikke glemmer, at det er anbefalinger og forslag, og at selvstændige stater kan vælge, om de vil følge dem eller ej, men jeg mener, at det er vigtigt, at de bliver taget med i programmer og i politiske dialoger med vores partnere.
Et andet fundamentalt aspekt er vores missioners uafhængighed og den anseelse, som missionerne har på grund af deres objektivitet, uvildighed og uafhængighed.
Denne uafhængighed må dog omsættes til, at missionerne skal være i stand til at koordinere en fælles holdning med medlemsstaterne og Kommissionen, således at EU taler med én stemme, og der ikke er nogen splittelse, som fru De Keyser sagde, da hun fremhævede, at der har været nogle problemer med Ministerrådet.
EU og EU's missioner skal arbejde sammen med andre missioner og med lokale organisationer.
Endelig vil jeg sige, at jeg mener, det er af allerstørste vigtighed, at Kommissionen, som har arbejdet rigtig godt på dette område, har en nødvendig fleksibilitetsmargin, og den skal ikke være begrænset af en budgetmæssig spændetrøje, som afholder den fra at gennemføre denne glimrende mission.
Så jeg vil gerne udtrykke min støtte og beundring for det, der er blevet foretaget, og jeg vil også støtte det i fremtiden.
Janez Lenarčič
formand for Rådet. - (SL) Tillad mig at komme med en bemærkning til proceduren, før jeg går i gang med mine indledende bemærkninger. Det blev i dag ved mødets start sagt, at et af punkterne på dagsorden var blevet udskudt, fordi Rådet ikke var i stand til at være til stede. Det sene tidspunkt taget i betragtning, hvor vi påbegyndte dette emne, taler jo klart for, at vi flytter punktet til en anden dag, især fordi dagsorden for dagen i dag er så fuld. Formandskabet havde til hensigt at være til stede ved alle planlagte punkter og vil også være til stede under hele det punkt, som påbegyndes på dette sene tidspunkt, især fordi vi ønsker at påpege, at Rådet og formandskabet mener, at dette punkt er yderst vigtigt. Så mine indledende bemærkninger vil være lidt længere end de planlagte fem minutter. Jeg beder om Deres forståelse og vil forsøge at gøre mit afsluttende indlæg efter debatten kortere.
Jeg er glad for hr. Cappatos betænkning om EU's årsberetning om menneskerettigheder. Jeg vil gerne understrege, at vi anser Parlamentets rolle som vogter for menneskerettighederne på internationalt plan som noget fundamentalt, og Deres kritiske synspunkter udgør et vigtigt bidrag til EU's bestræbelser på dette vigtige område. Rådet vil se detaljeret på denne betænkning. Men i dag vil jeg gerne svare på visse hovedelementer i Deres betænkning, hr. Cappato.
Først og fremmest er der ikke nogen tvivl om, at Deres betænkning beskæftiger sig med de fleste af de udfordringer, som EU står over for med hensyn til menneskerettigheder. Frem for alt er vi glade for, at Parlamentets aktiviteter også er blevet taget med i beretningen om menneskerettigheder. Kapitlet om dette emne anerkender den vigtige rolle, Parlamentet spiller i forbindelse med at fremme respekten for menneskerettigheder. Rådet vil også i fremtiden bestræbe sig på at sikre et tæt samarbejde med Parlamentet og især med Udenrigsudvalget og Underudvalget om Menneskerettigheder. Vi tror på, at årsberetningerne vil fortsætte med at vise Parlamentets indsats på det område.
Med hensyn til opfordringen i betænkningen om et øget samarbejde mellem Europarådet og EU, må jeg sige, at vi er enige i, at der er meget potentiale i dette, og undertegnelsen af en fælles hensigtserklæring mellem Europarådet og EU er naturligvis vigtig. EU respekterer Europarådets bestræbelser til fremme for og beskyttelse af menneskerettighederne. EU er fortsat en varm fortaler for FN's system til beskyttelsen af menneskerettighederne. Vi støtter aktivt uafhængighed for højkommissæren for menneskerettigheders embede, og vi bestræber os på at sikre at Menneskerettighedsrådet bliver et effektivt organ, hvor alvorlig overtrædelse af menneskerettighederne på verdensplan bliver behandlet.
For nylig afholdt man den syvende samling i Menneskerettighedsrådet i Genève, og den var en succes for EU. Vores to hovedinitiativer, fornyelsen af mandaterne til de særlige rapportører om menneskerettigheder i Burma/Myanmar og Nordkorea, blev godkendt. Alle initiativerne fra de enkelte medlemsstater i EU blev også godkendt. Vi bestræbte os også på at sikre fornyelsen af mandatet for den uafhængige ekspert for Den Demokratiske Republik Congo, men desværre havde vi ikke held til det. Blandt de positive resultater af denne samling bør nævnes fornyelsen af mandaterne for fortalerne for menneskerettigheder og kvinders ret til ikke at blive udsat for vold.
I april blev en ny mekanisme igangsat inden for rammerne af Menneskerettighedsrådet, nemlig en universel periodisk undersøgelse. EU betragter dette som en nøglemekanisme til beskyttelse og fremme af menneskerettighederne. Det er stadig for tidligt at foretage en ordentlig vurdering af denne nye mekanismes indvirkning, men de første indtryk tyder på, at medlemsstaterne tager dette alvorligt og handler ansvarligt. Det giver dog anledning til bekymring, at visse medlemmer af Menneskerettighedsrådet forsøger at udvande denne mekanisme.
Ud over det intense arbejde, der er er blevet gjort inden for FN i de seneste år, er man blevet opmærksom på, at menneskerettigheder skal integreres i andre områder af udenrigspolitikken også. Jeg vil gerne forsikre Dem om, at det er en af det slovenske formandskabs højeste prioriteter. Formandskabet støtter også alle de bestræbelser, der foretages af hr. Solanas personlige repræsentant for menneskerettigheder, Riina Kionka, på det område.
På dette tidspunkt vil jeg gerne kommentere den del af betænkningen, der vedrører en opdatering af menneskerettighedsretningslinjerne. I løbet af vores formandskab vil tre af fem tematiske retningslinjer blive opdateret. I sidste uge vedtog Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) de opdaterede torturretningslinjer. I næste måned forventer vi også at færdiggøre en opdatering af retningslinjerne om dødsstraf, som kommer samtidig med tiåret for retningslinjerne. Formandskabet færdiggør også en opdatering af retningslinjerne vedrørende børn i væbnede konflikter. I den forbindelse bør det bemærkes, at Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) også forventes at godkende optagelsen af en toårig undersøgelse om implementeringen af tjeklisten til at integrere beskyttelsen af børn, der er berørt af væbnede konflikter, i den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik.
Med hensyn til retningslinjerne for menneskerettighedsforkæmpere opfordrer Deres betænkning medlemsstaterne til at foranledige en række medlemsstater til i fællesskab med de kompetente konsulære afdelinger at undersøge muligheden for at hjælpe menneskerettighedsforkæmpere ved at give dem kortfristet visum. Samtidig støttede medlemsstaterne optagelsen af en reference om dette i det nye fælles kodeks for visum. Det vigtigste i forbindelse med retningslinjer er naturligvis gennemførelsen i praksis, dvs. overvågning af menneskerettighedssituationer og en reaktion på vold i form af demarcher og udtalelser og at tage disse med i dialogen.
Respekten for menneskerettigheder i hele verden er faktisk en af hovedmålsætningerne for EU's fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Gennem instrumenter som fælles forholdsregler og strategier, demarcher og krisestyring har EU forsøgt på at styrke den demokratiske proces og forbedre menneskerettighedssituationen i mange lande. I den forbindelse er dialog om menneskerettigheder især vigtig. EU har en dialog med Iran, Usbekistan, Den Russiske Føderation, Den Afrikanske Union og Kina.
Med samarbejdsaftaler, der indeholder forholdsregler om menneskerettigheder, finder der også sådanne dialoger sted med andre tredjelande. I den forbindelse bør nævnes, at næste lejlighed til at diskutere situationen i Kina vil være allerede i næste uge den 15. maj, når næste runde af dialogen mellem EU og Kina på menneskerettighedsområdet vil finde sted i Ljubljana. Jeg vil også nævne nylige samråd med Den Russiske Føderation, der fandt sted i april.
Jeg vil også gerne komme ind på samarbejdet mellem de enkelte EU-institutioner for at beskytte og fremme menneskerettighederne. Inden for de nærmeste dage forventes Rådet at formulere et svar på det brev, som Parlamentets formand, hr. Pöttering, har sendt vedrørende interinstitutionelt samarbejde i menneskerettighedsdialogen. Jeg kan forsikre Dem om, at der findes stor politisk vilje til at styrke disse relationer, i hvert fald fra formandskabets side.
Til slut vil jeg sige, at jeg er glad for betænkningen fra fru De Keyser og hr. Salafranca Sánchez-Neyra om valgobservationsmissioner. Valgobservationsmissioner er en meget vigtig del af EU's politik til støtte for demokratiet. De er med til at forbedre den demokratiske dialog og den demokratiske valgproces og til at opbygge demokratiske institutioner. I år har der været og vil der være valg i mange lande. Rådet har overvåget dem på nært hold og vil fortsætte med at gøre dette.
Som en del af vores bestræbelser på at styrke forbindelserne mellem Parlamentet og Rådet på valgobservationsmissionsområdet har vi allerede haft en meningsudveksling med parlamentsmedlemmer, som har stået i spidsen for observationsmissioner. Deres beretninger er et vigtigt bidrag i udarbejdelsen af en politik på dette område, og jeg mener, at debatten her i dag også vil være en hjælp.
Formanden
Jeg vil gerne sige noget til ministeren, som undrede sig over forsinkelserne i debatten. Det er det, der sker, når talere bruger længere tid end forventet. Som vi aftalte tidligere, skulle ministeren tale i fem minutter. Han talte i 10 minutter, så nu har vi en yderligere forsinkelse på fem minutter. Det er sådan, det sker, med et halvt minut her og fem minutter der, og disse forsinkelser løber op, så lad os føle et fælles ansvar for at overholde tidsplanen.
Benita Ferrero-Waldner
Hr. formand! Det er naturligvis en stor glæde for mig at kunne være med i dag i den fælles debat på plenum om to nøglebetænkninger inden for menneskerettigheder og demokrati, nemlig Cappato-betænkningen om EU's årsberetning om menneskerettigheder og Salafranca/De Keyser-betænkningen om valgobservationsmissioner (EOM'er). Jeg vil gerne lykønske de tre ordførere med deres glimrende arbejde.
Jeg er også glad for, at de to betænkninger om menneskerettigheder og valgobservation debatteres sammen, for jeg mener, at det er et bevis for vores fælles overbevisning om, at menneskerettigheder og demokrati går hånd i hånd og ikke bør ses som to forskellige ting. Menneskerettigheder er grundlaget for demokrati, og demokrati er uundværligt for at beskytte og fremme menneskerettighederne.
Lad mig tale om de to punkter på dagsorden efter hinanden. Jeg kommer kun med et generelt overblik her, men jeg er naturligvis villig til at gå mere i detaljer efter debatten.
Valgobservation er en succeshistorie for EU's udenrigspolitik, og tak, fru De Keyser, for det, De har sagt. Som et resultat heraf mener jeg, at EU ligger blandt de meste troværdige internationale observatørorganisationer, og jeg tænker her på konsekvent, rigorøs metodologi og uafhængig, upartisk langsigtet observation. Dette blev bekræftet ved nylige EU observationsmissioner ved ømtålelige valgprocesser som f.eks. i Kenya (det var hr. Lambsdorff), Pakistan (hr. Gahler) og Nepal (hr. Mulder). Der er missioner på vej i bl.a. Cambodja og Rwanda, der begge slikker sårene efter en smertefuld fortid. Som i 2007 vil disse missioner blive finansieret fuldstændig i henhold til den aftalte budgetramme.
Det veletablerede samarbejde mellem EU's EOM'er og Europa-Parlamentet kombinerer teknisk ekspertise med politisk følsomhed og sikrer, at EU taler med én stemme. Jeg vil derfor gerne endnu en gang lykønske alle ledende observatører med deres fremragende arbejde. Faktisk har professionalismen hos EU's EOM'er været af højeste prioritet for mig, lige siden jeg påbegyndte mit embede, og der har i min tid været observatører i ca. 36 lande.
Jeg er enig i, at EU's valgobservation ikke kan stå alene, men skal være en del af en bredere menneskerettigheds- og demokratistøtteproces. Der er behov for forøget politisk og teknisk opfølgning i forbindelse med EU's EOM'er. Vi har alle en rolle at spille, og Kommissionen vil bruge den kommende undersøgelse af landestrategipapirerne til at udtænke mere sammenhængende politiske fremgangsmåder på landeniveau, som også foreslået i betænkningen, for at sikre, at vores handlinger til beskyttelse og fremme af menneskerettigheder, demokratiseringen, støtte til valghandlinger og udvikling af bistand til forbedring af den demokratiske styring og retsstatsprincippet er gensidigt underbyggede.
Der er afgjort plads til yderligere forbedring af politikken. Det vil jeg arbejde videre på i nær dialog med Parlamentet. I den sammenhæng foreslår jeg, at vi afholder et andet fælles seminar om valgobservation til efteråret, der bygger på vores vellykkede møde sidste år, som gjorde opmærksom på det vigtige emne om opfølgning såvel som fastholdelse af kvaliteten i observationsarbejdet. Vi har allerede taget nogle vigtige skridt på disse områder: EU's EOM'er lægges nu systematisk ind i valgperioderne, og der består en voksende bevidsthed om integrering af henstillingerne fra EU's EOM'er i dialogen med partnerlandene. De to fuldt ud reviderede metodologiske retningslinjer, som netop er blevet udgivet, såvel som den vedvarende støtte til træningsprogrammer for ledende observatører, vil hjælpe os til at fastholde det omhyggelige arbejde af høj kvalitet, der udføres af de ledende observatører og deres teams på stedet. Det andet seminar vil fokusere på den forbedrede synlighed for EU's EOM'er og den politiske dimension i valgstøtten.
Vi kan naturligvis diskutere en mulig yderligere åbning af vore missioner, som nævnt af fru De Keyser. Indtil nu har vi allerede lukket op for observatører fra f.eks. Schweiz, Canada og Norge.
Jeg vil forsøge at gøre det kort med hensyn til den anden del, for formanden for Rådet har allerede sagt meget. I år er et vigtigt år for menneskerettigheder, idet vi fejrer 60-året for verdenserklæringen om menneskerettigheder og 15-året for verdenskonferencen om menneskerettigheder.
Jeg mener, vi bør sige, at det forgangne år har stået i de grundlæggende ændringer i FN's menneskerettigheders tegn med afslutningen af den institutionelle opbygning af Menneskerettighedsrådet. Nu er første runde af de universelle periodiske betragtninger (UPR'er) afsluttet, og anden runde startede 5. maj. Der er både nogle EU medlemsstater og tredjelande, der undersøges, og jeg mener, det vil være hensigtsmæssigt indgående at analysere, om denne vigtige fornyelse vil bidrage på positiv vis til en forbedring af Menneskerettighedsrådets effektivitet. Den relevante EU-rådsgruppe (COHOM) i Genève er begyndt at forbedre koordineringen for at nå frem til en mere sammenhængende EU-holdning ved Menneskerettighedsrådet og vil indgående diskutere konklusionerne, der skal drages ud fra de første to runder.
Nu vil jeg ikke gå i detaljer. Jeg mener, at resten vil komme frem i debatten, og jeg vil så være parat til at svare på alle spørgsmål.
Thijs Berman
ordfører for udtalelsen fra Udviklingsudvalget. - (NL) Hr. formand, fru kommissær! Burma i kølvandet på katastrofen. Rismarker fyldt med lig, hjemløse overlevende, hjælpeorganisationer, der ikke kan komme ind i landet. Burmas gaseksporter giver landet en årlig indtjening på 3 milliarder euro, og alligevel bruger styret nu kun 5 millioner euro på nødhjælp. Dette er en chokerende almisse i lyset af, at juntaen kendte til cyklonen, men undlod at advare befolkningen.
Burma er en stor udfordring for EU's menneskerettighedspolitik. Skrappere sanktioner er den eneste løsning. Gør visumrestriktionerne skrappere, pågrib de virksomheder, der støtter styret, luk EU for alle styrets banktransaktioner.
Rådet skulle have foretaget disse indgreb i sidste uge. Det gjorde Rådet ikke. Kommercielle interesser havde forrang. Den slags kritisk analyse er totalt fraværende i EU's årsberetning om menneskerettigheder i verden i 2007. Nye sanktioner mod Burma må dog vente. Først må EU vække ASEAN-landene til dåd for at yde hjælp. Medlemsstaterne selv må også bistå. Sikkerhedsrådet må sende generalsekretær Ban Ki-moon til Burma. Burmas grænser må åbnes.
Giusto Catania
ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender. - (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! EU er ofte bekymret over menneskerettighedsovertrædelser uden for EU's område og indser ikke, at vores politikker er med til at skabe systematiske overtrædelser af rettigheder uden for EU.
Det er derfor, vi mener, at EU's Agentur for Grundlæggende Rettigheders mandat også bør omfatte lande, som har indgået stabiliserings- eller associeringsaftaler, eller selv lande, der har tilbagetagelsesaftaler med EU. Vi mener, at dette er vigtigt for migranter og asylansøgere, som ofte udvises fra vores lande og sendes til steder, hvor der ikke er garanti for den enkeltes frihed og grundlæggende rettigheder.
Vi bør også nævne landet, der for tiden har EU-formandskabet, nemlig Slovenien, hvor borgere uden papirer og derfor uden statsborgerskab sendes til lande som Kosovo eller Serbien uden garanti for deres sikkerhed.
Vi er også bekymrede, fordi det internationale samarbejde på grund af kampen mod terrorisme har begrænset niveauet for beskyttelsen af grundlæggende rettigheder. Det er derfor, at udtalelsen fra Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om denne betænkning kræver, at alle Parlamentets foranstaltninger bliver implementeret, især med hensyn til CIA-flyvninger og ulovlig tilbageholdelse af formodede terrorister.
Laima Liucija Andrikienė
Jeg vil gerne først takke de medlemmer, der med fælles indsats har gjort det lettere at forberede årsberetningen om menneskerettigheder i verden i 2007 og EU-politikken. Mange tak til hr. Cappato. Vores samarbejde har været produktivt og behageligt.
Vores beslutning fremhæver menneskerettigheder som hovedprioritet og -værdi. Min politiske familie, PPE-DE, har altid set menneskerettigheder som noget yderst vigtigt. Højest på vores dagsorden står afskaffelsen af dødsstraffen, uacceptabel tortur, kvinders og børns rettigheder og kampen mod diskrimination. PPE-DE-Gruppen har altid været meget opmærksom på menneskerettighederne i lande som Kina, Rusland og Iran, og det er ikke uden grund, da menneskerettighedssituationen i disse lande er meget bekymrende.
Det er velkendt, at EU har udviklet og implementeret mange forholdsregler for at beskytte menneskerettighederne og udbredelsen af demokrati. Dertil hører politisk dialog, demarcher og finansielle instrumenter, europæiske instrumenter til at beskytte demokrati og menneskerettigheder, strukturen og multinationale forummers arbejde.
Derfor er et af formålene med vores beslutning at vurdere EU-politikkens effektivitet og de foranstaltninger, der for øjeblikket bliver implementeret i sammenhæng med de resultater, der opnås, og at foreslå forbedringer, mens foranstaltningerne gøres mere konsekvente, og at sikre, at de er gennemsigtige og synlige. Det er vigtigt at gøre opmærksom på, at relationerne mellem EU og FN-institutionerne inden for beskyttelse af menneskerettigheder har ført til fremragende resultater. Derfor er det vigtigt, at der også gøres en indsats på dette område i fremtiden.
For at sige det lige ud, på grund af vores forskellige holdninger, erfaringer og kultur i Europa-Parlamentet har vi en tendens til at vurdere visse forhold og problemer forskelligt, som f.eks. seksuel og reproduktiv sundhed. Når vi beskæftiger os med sådanne kontroversielle emner, er den mest præcise standard menneskerettigheder, især kvinders og børns rettigheder. Derfor bør pædofile (der har været forsøg på at gemme dem under udtrykket seksuel sundhed) ikke tolereres, uanset hvad vi kalder det.
Jeg må nævne det civile samfunds vigtige rolle, for uden civilsamfundet, uden aktiv medvirken fra ngo'erne, ville politikernes bestræbelser ofte lide skibbrud. Fortalere for menneskerettigheder, uanset hvilket land de kommer fra, Oswaldo Payá og Kvinder i Hvidt fra Cuba, Yuri Bandazhevsky fra Belarus, Salih Mahmoud Osman fra Sudan og hundredvis af andre fortjener vores respekt og stigende støtte.
Csaba Sándor Tabajdi
Hr. formand! For PSE vil jeg gerne takke ordføreren Marco Cappato for hans harmoniske og omhyggelige betænkning og for hans fantastiske åbenhed og samarbejdsvilje. Det er især vigtigt, at økonomiske og sociale rettigheder er blevet yderligere fremhævet i betænkningen på foranledning af PSE-Gruppen. Hvis vi, uanset partipolitik som medlemmer af PPE-DE, De Liberale, De Grønne eller PSE, er stolte af et socialt Europa, så er det meget vigtigt, at vi med rette skal stille krav til andre om at respektere sociale rettigheder. I tilfældet Kina og Rusland f.eks. er der mange hundrede millioner landsbyborgere, der ikke har nogen form for social sikring, ingen adgang til basale medicinske eller sundhedsmæssige ydelser og ingen pension. Disse ting, mener jeg, er basale menneskerettigheder, og der bør fokuseres meget mere på dette i fremtiden.
Vi er meget stolte af, at Deres betænkning opfordrer til forbedret samarbejde mellem EU og Europarådet inden for minoritetsrettigheder. På basis af Københavnskriterierne er rammekonventionen til beskyttelse af nationale minoriteter og det europæiske charter om regionale eller mindretalssprog trods alt nøgledokumenter for både EU og Det Europæiske Råd. Samtidig ser vi det dog som et større problem, at der ikke er nogen selvstændig betænkning eller et selvstændigt afsnit om nationale minoriteter, eftersom vi og kommissær Ferrero-Waldner derovre vil overvåge Kosovo og vil fastlægge, hvad der sker med hensyn til mindretalsrettighederne. I vores betænkning nævnes der dog ingenting andet end Kina og Rusland. I fremtiden ville det derfor være godt, om menneskerettighedsberetningen ville indeholde et separat afsnit om etniske minoriteter, romaer og migranter, med andre ord de nye minoriteter.
Janusz Onyszkiewicz
Hr. formand! Jeg vil gerne et øjeblik dvæle ved sammenhængen mellem menneskerettigheder og demokrati. Det er den generelle opfattelse, at disse rettigheder kun kan overholdes fuldt ud i et demokrati. Demokrati ses dog som flertalsregeringer, som bliver skabt gennem en valgproces. Dette var græsk demokrati, hvor flertallet afgjorde alt. Ved hjælp af dette system med flertalsafgørelser blev Sokrates imidlertid dømt til døden.
Derfor kan flertallets vilje ikke altid udgøre en garanti for borgernes rettigheder. Det er derfor, der opstod en bekymring i den 19. århundrede inden for den politiske tankegang, og som kun vanskeligt forstås i dag, om at udvide stemmeretten til bredere sociale grupper, som hænger sammen med opfattelsen af, at kun et oplyst mindretal er i stand til at respektere menneskerettigheder og friheder.
I dag kommer vi ofte ud for situationer, hvor anerkendte valg fører til diktatoriske regeringer eller til støtte af sådanne regeringer. Se blot på lande som Belarus eller Hamas-regeringerne i Gazastriben. Det er også værd at huske det kendte svar fra præsident Mubarak fra Ægypten, som, da han blev opfordret til at afholde retfærdige valg, sagde, at det ville føre til, at regeringer i Ægypten ville blive overtaget af radikalt fundamentalistiske islamiske grupper.
Det er åbenlyst, at valg har en ganske uhørt værdi, og det er også derfor, at valg bør overvåges. Hvem ved dog, om en retsstatsregering og en ægte uafhængig dømmende magt ikke kunne være vigtigere end valg i mange lande i dag. Ellers kunne vi have et demokrati, der ikke er andet en et diktatur, der er understøttet af et valg, et diktatur, hvor der ikke er nogen uafhængige institutioner til at skabe komplekse balancesystemer og sikkerheder til at beskytte borgerne mod tilfældige handlinger fra myndighedernes side. Demokrati må være et liberalt demokrati, ikke et flertallets diktatur. Vi bør derfor fastholde praksis med at overvåge valghandlinger, men vi må ikke begrænse os selv til sådanne handlinger i kampen for at etablere et ægte liberalt demokrati. Dette betyder, at det er nødvendigt med mere opmærksomhed på etablere en demokratisk kultur og et civilsamfunds institutioner.
Sådanne handlinger kan ikke regne med støtte fra enevældige myndigheder. Der skal derfor udvikles bedre hjælpemekanismer, mekanismer, der er mere fleksible end dem, vi allerede har, og omfanget af vores støtte skal gøres bredere ved at yde hjælp til de modige personer, der er udsat for undertrykkelse på grund af deres aktiviteter.
Konrad Szymański
(PL) Hr. formand! Jeg tror, at den eneste forklaring på manglen af passende ord med hensyn til religiøs frihed i verden i betænkningen om menneskerettigheder kan være venstrefløjens fordomme og måske også ordførerens.
Friheden til at udøve og praktisere en religion er en af de vigtigste elementer i menneskerettighederne. Det bekræftes i artikel 18 i verdenserklæringen om menneskerettigheder, i artikel 16 i OSCE's endelige dokument og i artikel 9 i den europæiske konvention. Dette er en frihed, som er blevet overtrådt i stor stil. Kristne udgør den mest forfulgte religiøse gruppe i verden, og de kan ikke frit udøve deres tro i Kina, Saudi-Arabien eller Iran. I Irak har assyriske kristne, der har boet i landet i flere århundreder, måttet flygte fra deres hjem. I Rusland bliver det mere og mere vanskeligt for religiøse samfund, der ikke hører til den russisk-ortodokse kirke.
Desværre får vi intet at vide herom i hr. Cappatos betænkning. Sådan en form for censur er den direkte vej til tabet af det, der udgør den eneste kraft i systemet til beskyttelse af menneskerettigheder, nemlig vejen til tab af troværdigheden.
Hélène Flautre
Hr. formand! De forelagte betænkninger er meget præcise og veldokumenterede. Jeg mener, de er overbevisende tilkendegivelser af Parlamentets øjeblikkelige evne til at vurdere EU's politik om menneskerettigheder og demokrati. Retningslinjer, dialoger og høringer, handlingsplaner, menneskerettighedsbestemmelsen, valgobservationsmissioner. Disse instrumenter vurderes nøje, og de fremskridt, der stadig skal ske, er også klart defineret, uanset om det er ved at lægge en slagplan for menneskerettighedsstrategierne for hvert land eller præcise indikatorer til at vurdere situationer eller ved at bede Parlamentet igangsætte passende foranstaltninger til implementering af menneskerettighedsbestemmelsen. Disse målsætninger er efter min mening kendte både for Kommissionen og Rådet og vil forblive på dagsorden for vores diskussioner.
Specifikke krav henvender sig også til medlemsstaterne. Især beklager vi dybt, at et stort antal internationale konventioner og tillægsprotokoller stadig ikke er blevet ratificeret af mange af medlemsstaterne. F.eks. konventionen til beskyttelse af vandrende arbejdstageres og deres familiemedlemmers rettigheder, den frivillige protokol til konventionen mod tortur, den internationale konvention til beskyttelse af alle personer mod tvungen forsvinding og andre instrumenter, som f.eks. ILO-konvention 169. At ratificere disse ville tjene medlemsstaterne til ære og også EU som helhed.
Der er også nogle vanskeligere og tilbagevendende forhold, som den internationale situation med sikkerhed placerer forrest blandt vore bekymringer. Forhold, der vedrører en omfattende, integreret adgang til menneskerettigheder i alle EU politikker. Ja, asyl- og indvandringspolitikken, der føres af EU og medlemsstaterne, fører til massive overtrædelser af menneskerettighederne, især ved vores ydre grænser. Ja, store europæiske virksomheder vender det blinde øje til direkte angreb på ansættelsesbestemmelser eller retten til et sundt miljø, eller de er måske endda direkte årsag til disse angreb. EU bør bevæge sig i retning af en juridisk ramme, der giver grobund for sammenlignelighed i sine aktiviteter, og som respekterer menneskerettighederne. Ja, fødevarekrisen stiller spørgsmålstegn ved vore landbrugs- og energipolitikker. Ja, endnu en gang er klimaforandringens betydning for menneskerettigheder indlysende. Retten til liv, sundhed, bolig og mad står helt øverst på listen over overtrædelser.
Det er vores ambition at få en omfattende, integreret politik. Arbejdet med implementeringen af Lissabontraktaten er begyndt. Det vil være et yderligere trin i vores engament for menneskerettigheder. Dette engagement for menneskerettigheder skal garanteres via en bedre og mere omfattende organisation samt flere ressourcer. Den fælles udenrigstjeneste bør f.eks. omfatte et center, der fokuserer på menneskerettighedernes tværgående natur. Europa-parlamentet bør selv tage springet. Det er virkelig ønskeligt at have et fuldt funktionsdygtigt parlamentarisk organ til dette formål.
Vittorio Agnoletto
Hr. formand, mine damer og herrer! At kæmpe for og at forsvare menneskerettigheder i dag kan blive til tomme fagter, især hvis principerklæringer ikke følges af konkret handling. EU har i nogen tid foregivet at være hjælpeløs over for styrer, der overtræder menneskerettighederne, og kun være interesseret i at fremme handelen og økonomiske relationer.
Kommissionen undermineres i stigende grad af Rådet og medlemsstaterne i sine strategier for at fremme menneskerettigheder i hele verden. I nogen tid har vi været vidne til en bevidst renationalisering af kompetencer med hensyn til de grundlæggende rettigheder. Aldrig før har Kommissionen været så svag i sin formulering af forslag om menneskerettigheder og demokrati i verden, hvilket f.eks. kan illustreres af, at man afslog at udvikle demokratibestemmelsen, som Parlamentet stemte om for to år siden.
Menneskerettighederne befinder sig endnu en gang i en situation, hvor de er i den økonomiske eller militære kontrols magt, som man kunne se i "krigen mod terror" hos Bush-regeringen. Derfor er det vigtigt, at Parlamentet fortsætter med at spille en opildnende rolle på det område, f.eks. med betænkninger som den, hr. Cappato har udarbejdet. Naturligvis fokuserer denne betænkning udelukkende på et aspekt af menneskerettighederne, et aspekt, som jeg vil kalde "individualistisk".
Hr. Cappato stemte selv imod vores ændringsforslag, som prøvede på at vise, hvordan tilskyndelse til menneskelig udvikling og sociale, økonomiske og kulturelle rettigheder, som de er blevet defineret af FN, er en forudsætning for nydelsen af individuelle rettigheder. Det er netop koncepterne om gensidig afhængighed og menneskerettighedernes udelelighed, der definerer dette område.
Men ordføreren har valgt at lave en sort liste over lande, i hvilke de sædvanlige mistænkte bliver angrebet, og dem med mest magt undgår kritik. Med disse ændringsforslag forsøgte vi f.eks. at kaste lys på Tyrkiet, der er skyldig i en politik, der udsletter den kulturelle, politiske og sociale identitet hos kurderne. Denne undertrykkelse berører millioner af mennesker, men intet er blevet gjort. Jeg mener, at det kurdiske spørgsmål er nøglen til fremtiden for et demokratisk Europa, alt sammen med generelle og generiske formuleringer om menneskerettigheder, som smager af dobbeltstandarder. Det er derfor, vores gruppe besluttede at undlade at stemme i plenum.
Formanden
Hvis der er nogen, der ventede på hr. Georgious tale for IND/DEM-Gruppen, så må jeg skuffe Dem ved at fortælle, at han ikke er til stede i salen.
Frank Vanhecke
(NL) Tak, hr. formand. Jeg mener, at mens en række aspekter i den omfangsrige Cappato-betænkning kan kritiseres, så må man sige til dens forsvar, at den sætter diskrimination mod mindretalsreligioner i en række tredjelande klart på dagsordenen. Det var noget, der virkelig var behov for.
Vi bør være modige nok til sige flere ting mere klart og uden omsvøb for først og fremmest at undsige den fanatiske totalitarisme i islamiske stater. Det er et faktum, at islam anerkendes i Europa og behandles som en ligeværdig religion, og muslimer anerkendes naturligvis og behandles som ligeværdige borgere, og i mit land anerkendes islam og modtager støtte fra regeringen, men i den islamiske verden anses kristne og ikketroende åbenlyst som andenklasses borgere, og som følge heraf diskrimineres de.
For blot at komme med et eksempel: I det angiveligt "moderne" Algeriet må man regne med at blive idømt fem års fængsel og tårnhøje bøder for at prøve på at omvende en muslim. I andre islamiske lande er diskrimination og undertrykkelse af ikkeislamiske minoriteter ligeledes den officielle politik. Derfor er tiden inde til, at Europa skrider til handling.
Jeg bemærker, at mens Organisationen for den Islamiske Konference konstant taler om diskrimination mod muslimer, som angiveligt finder sted her og der, så er EU fuldstændig tavs om den mest urimelige, systematiske, officielt organiserede forfølgelse af tilhængere af andre religioner i muslimske lande. Dette synes at give et indtryk af, at den officielle menneskerettighedsdialog og -bestemmelser blot er blevet til en slags moralsk indpakningspapir. Men hvor troværdig kan EU være, når det selv åbner dørene på vid gab for et land som Tyrkiet, hvor det er et kendt faktum, at tortur anvendes i stor stil af politiet?
Hvilken lære kan EU udtrykke om ytringsfrihed og pressefrihed, når det selv i flere år i al hemmelighed og offentligt har ført tiltrædelsesforhandlinger med et land som Tyrkiet, som af Journalister uden Grænser beskrives som en af de værste overtrædere af ytringsfriheden? Og hvilken lære kan Unionen udtrykke om religionsfrihed, når den støtter et land som Tyrkiet, som har nedsablet og fordrevet alle sine tidligere mindretalsreligioner og offentligt har diskrimineret de få tilbageværende?
Hvis vi dog ser lidt længere end den officielle retorik og de officielle erklæringer og bestemmelser, så ser vi ofte en europæisk menneskerettighedspolitik med dobbelte standarder og en kæmpe kløft mellem ord og handling.
Tilfældigvis er den nuværende kommissær for udvikling og humanitær bistand, Louis Michel, et perfekt symbol for denne dobbelttydige europæiske politik. Da han stadig var belgisk udenrigsminister, optrådte han som en slags global bevidsthed med sin europæiske cordon sanitaire mod Østrig, mens han snakkede godt for den skurkagtige diktator Fidel Castro. For nogle få måneder siden lagde denne europæiske kommissær endnu en gang op til massive forbedringer i forholdet til Cuba, selv om alle menneskerettighedsorganisationer bekræfter, at det cubanske statsapparat vedvarende er gearet til at berøve cubanerne for deres rettigheder og friheder.
Sådanne mennesker, sådanne kommissærer, er uegnede til at udføre menneskerettighedspolitik. Det kan endvidere bemærkes, at en ting mangler totalt i denne betænkning, og det er en tvingende nødvendig anmodning om genetablering af ytringsfriheden i en række af vores egne europæiske lande, inklusive Belgien. I Belgien bliver oppositionspartiet påfaldende belejret med anbringender og foranstaltninger, og utallige love er blevet strammet for at gøre ytringsfriheden om immigrationsproblemet umulig. Det er på tide, at vi har modet til at se bjælken i vores eget øje.
Zbigniew Zaleski
- (PL) Hr. formand, fru kommissær! Det, at valg observeres af anerkendte institutioner, forbedrer valgatmosfæren, og nogle gange er det oven i købet en hjælp til at få gennemført bemærkelsesværdige ændringer, som det f.eks. skete under den orange revolution i Kijev. Observationer er helt klart et bekosteligt forehavende, men det er et berettiget forehavende, idet det på den ene side belærer om demokrati, og på den anden side hjælper os til at anerkende den politiske bevidsthed og sjælen i et givent land.
Jeg har et par forslag til, hvordan man kan gøre missionerne mere effektive uden upassende omkostninger. For det første bør vi sende folk, der kender det lokale sprog. Hvis det ikke er muligt, så kunne gruppen af observatører sammensættes på en sådan måde, at der kun bruges et enkelt sprog (fransk eller engelsk), som der så tolkes til, hvilket så betyder, at man skal medbringe tolke, der tolker til det aktuelle sprog.
Så vidt muligt ville det være værd at tage frivillige fra andre lande, såsom studerende eller medlemmer ar ngo'er og studenterorganisationer. Hvorfor? Jo flere observatører der er, desto bedre vil det forløbe. Selv om vi af og til hører ironiske kommentarer, f.eks. i Afrika, at de ikke har brug for flere kolonister, så viser det sig, at kontakt og interaktion med valgmænd fører til, at missionen anerkendes, og samtidig en anerkendelse af denne form for demokratisk støtte.
Når det drejer sig om menneskerettigheder så tager PPE-DE-Gruppen skridt, der går i retning af, at folk, der bor i specielt sårbare områder i verden, er klar over, hvilke rettigheder, de har, og at de er i stand til at kæmpe for dem. Det er nødvendigt med konstant uddannelse for at opnå dette. Der er ingen anden udvej. Lad mig slutte med at sige, at uden generelle menneskelige værdier og rettigheder, kan demokrati være en mangelfuld løsning, om ikke en karikatur på det at regere.
Józef Pinior
(PL) Hr. formand, fru kommissær! Debatten, der finder sted i dag, vedrører et af de vigtigste emner, som EU og i særdeleshed Parlamentet er involveret i, nemlig overvågning af menneskerettigheder i verden og demokratiets tilstand på verdensplan. De to betænkninger forekommer mig at være en bemærkelsesværdig præstation fra Parlamentets side. Jeg vil gerne lykønske hr. Cappato og fru De Keyser og hr. Salafranca med deres betænkninger.
I sådanne situationer står vi altid over for følgende dilemma: Hvordan kan vi forsvare menneskerettighederne, tale om retsprincipperne, som vi ønsker at anskueliggøre i andre regioner i verden, og samtidig føre en effektiv EU-politik? Det er EU-politikkens udgangspunkt i dag: at skabe balance mellem disse to principper, anskueliggøre menneskerettighederne og samtidig vores politiks effektivitet. Det er den krasse situation, vi står over for i dag i Burma, Kina, Kaukasus og i mange regioner i verden. Det forekommer mig, at de to betænkninger gør et glimrende forsøg på at skabe balance mellem de to udfordringer, EU står over for.
En ting mere. Jeg vil gerne bruge denne debat til at takke kommissær Ferrero-Waldner for hendes svar om observation af menneskerettighederne i Mongoliet. Den information, jeg havde, viste sig at være rigtig. Mongoliet er måske et eksempel på et land, hvor vi virkeligt har med en positiv udvikling at gøre inden for menneskerettighedsområdet. Mongoliet kan være et eksempel på, hvordan situationen kan udvikle sig til det bedre på det område. Det er et meget vigtigt asiatisk land, som EU i fremtiden kan pege på som et eksempel for andre centralasiatiske lande.
Fiona Hall
Hr. formand! Valgobservationsmissioner er et centralt og afgørende element i EU's støtte til menneskerettighederne, demokratiseringsprocessen og god ledelse. Jeg vil gerne især nævne observationsmissionerne til Afrika, for der findes et specielt partnerskab mellem EU og de afrikanske lande, de vestindiske lande og Stillehavslandene.
Ofte finder observationsmissionen sted inden for rammerne af udviklingsstøtten under Cotonouaftalen. I forbindelse med valget i Den Demokratiske Republik Congo i 2006 var der f.eks. omfattende teknisk støtte til at udføre valgregistreringsprocessen, og valgobservationsmissioner skulle også etablere en støtteramme efter valget, som fru De Keysers betænkning fremhæver det. Der er et kæmpe behov for praktisk, teknisk hjælp efter valget, f.eks. uddannelse af civile tjenestemænd og en peer-to-peer udveksling med andre parlamentsmedlemmer. Nyvalgte parlamenter har behov for støtte, så de kan styrke deres egen kapacitet for at holde deres ledere ansvarlige. Det er også nødvendigt med en politisk opfølgning efter valget, klart nok ifølge de anbefalinger, som observationsmissionen er kommet med, og denne opfølgning bør finde sted før næste valgrunde.
Jeg har nogle få andre bemærkninger. Ja, valgobservationsmissioner har en ganske særlig plads, idet de er uafhængige og adskilt fra resten af processen. De er ikke Kommissionen, de er anderledes end udenrigsrelationer, og mens det er rigtigt, at observationsmissioner bør tale med den lokale kommissionsdelegation, med medlemslandenes ambassadører og også med andre observationsmissioner, så skal de ikke stå til ansvar over for nogen af dem, og deres uafhængighed er deres styrke. Selv om jeg går ind for forbindelser og koordination, så mener jeg alligevel ikke, at vi bør have fælles missioner med andre organer, for det kunne bringe denne meget vigtige uafhængighed, som EU's observationsmissioner har, i fare.
Jeg bemærker ønsket om at udvide observationsmissionerne og gøre dem mere aktive i det sydlige Middelhavsområde. Jeg kan godt forstå dette, men det bør ikke være på bekostning af missioner til de nye demokratier i Asien, Latinamerika og især Afrika. Som flere allerede har fremført, så er missioner ikke billige, så hvis vi skal flere missioner, må vi have et større budget.
Raül Romeva i Rueda
(ES) Hr. formand! Først vil jeg gerne lykønske hr. Cappato både med det udførte arbejde og med resultatet.
Jeg vil faktisk gerne udvide denne lykønskning til at gælde hele Underudvalget om Menneskerettigheder, for jeg mener, at denne betænkning viser, at underudvalget i nogen tid allerede har været myndigt med alt, hvad dette måtte indebære.
Med hensyn til betænkningen er der dog nogle aspekter, som vi gerne vil se på igen, og vi vil derfor bede om, at vi alle gør en sidste indsats for at få dem anerkendt.
For det første bør det anerkendes og nævnes igen, at menneskerettigheder er universelle og udelelige, hvilket ikke er udtrykt eksplicit i teksten, hvilket vi gerne så, og derfor har vi stillet et ændringsforslag om dette.
For det andet ville det også være godt, om vi kunne blive enige om, at enhver særlig udsending fra EU i fremtiden bør have et klart mandat i forhold til menneskerettighederne og især for at sikre, at menneskerettighedsretningslinjerne bliver overholdt.
For det tredje med hensyn til disse retningslinjer, så mener jeg, at det er vigtigt at huske noget andet. Selv om kvinderettigheder pr. definition er menneskerettigheder, så må vi forstå, at der findes specifikke forhold, der ofte ledsager visse typer af overtrædelse af disse rettigheder, og vi må se dem fra et kønsperspektiv, og det betyder, at det absolut må anbefales, at der bliver vedtaget nye retningslinjer så snart som muligt, der specifikt forholder sig til kvinders rettigheder.
Endelig, selv om der er mange specifikke tilfælde, vi burde nævne her, så er dette ikke muligt på grund af plads- og tidsmangel, men jeg vil dog i det mindste, netop fordi vi har debatten, endnu en gang at gøre opmærksom på overtrædelserne af menneskerettighederne i Vestsahara fra de marokkanske myndigheders side, idet det er et klart tilfælde af ufuldstændig eller dårligt gennemfør afkolonisering.
Derfor har Spanien og i udvidet betydning EU en forpligtelse til ikke at sylte sagen, især fordi FN's Menneskerettighedsråd igen har opfordret til, at konflikten løses via en retfærdig og vedvarende løsning, som er i overensstemmelse med international lovgivning, og vi ved alle, at dette frem for alt betyder, at retten til selvbestemmelse skal anvendes.
Luisa Morgantini
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke hr. Cappato og Underudvalget om Menneskerettigheder. Men jeg vil ikke tale om betænkningen. Jeg håber, at Underudvalget om Menneskerettigheder bliver et udvalg og ikke blot et underudvalg. Jeg vil også gerne takke fru De Keyser og hr. Salafranca for deres detaljerede og stimulerende betænkning. Jeg er dog ked af, at betænkningen ikke blev skrevet sammen med Udenrigsudvalget og Udviklingsudvalget, netop fordi formændene for disse to udvalg i fællesskab er formænd for Parlamentets valgobservationsgruppe.
Jeg vil gerne takke Kommissionen og især fru Ferrero-Waldner for det engagement og den beslutsomhed, som er blevet lagt for dagen i udviklingen af Det Europæiske Instrument for Demokrati og Menneskerettigheder for at fremme menneskerettigheder gennem valgobservation, vel vidende, at demokrati og menneskerettigheder ikke blot har behov for frie og retfærdige valg, men også for udvikling og en strategi til bekæmpelse af fattigdom.
Jeg har kun et minut, så jeg vil gerne understrege behovet for større sammenhæng i perioden efter valget. Som f.eks. i Palæstina Jeg mener, at denne sammenhæng såvel som kontinuiteten i opfølgningsrapporterne og politikkerne, der støtter de nationale parlamenter, er uomgængelige, hvis EIDHR skal være troværdigt. Fru Ferrero-Waldner forslag om et andet fælles seminar om valgobservation er også vigtigt, især hvis vi har held til at involvere civilsamfundet og lokale valgobservatører, som ville være en livsvigtig kommunikationskanal for os.
Hélène Goudin
- (SV) Hr. formand! EU er en union af værdier, hvis udgangspunkt er en fælles aftale om overholdelse af menneskerettighederne. Hvis de ikke overholdes i Unionen eller i områder tæt på EU, så bør EU intervenere. Men det er uheldigt, at Parlamentet prøve at bruge menneskerettighederne til at fremme sin egen stilling inden for udenrigspolitik på bekostning af medlemsstaternes kompetencer. Vi må ikke glemme, at flere af vores egne medlemsstater ikke altid overholder menneskerettighederne, f.eks. i tilfældet GLBT-rettigheder, hvor vi nidkært og selvretfærdigt slår os selv på brystet og kritiserer politikken i tredjelande.
Jim Allister
(EN) Hr. formand! Jeg bliver nødt til at spørge, om denne debat blot er et årligt ritual for at rense vores menneskerettighedssamvittighed, eller er det vores alvor i EU at få gennemført virkelige forandringer i lande, der overtræder dem igen og igen?
Ja, EU protesterer, men er vores handlinger omvendt proportionale med handelsinteresserne med dem, vi fokuserer på? Se f.eks. på Indien og Kina. Vi bejler til begge lande for at få handel. Hvor alvorligt tager vi det med at presse på for at få menneskerettighederne på dagsordenen over for dem? Hvorfor har vores handelsaftaler ikke rigtige menneskerettighedstænder? Forholder det sig sådan, at handel betyder mere for EU end undertrykkelse?
Jeg ser på Indien med landets kastebaserede diskrimination, dets rystende historie om slavearbejde og sexhandel samt udbredte overtrædelser af religionsfriheden. Og så finder jeg frem til, at vi kun har en ad hoc-dialog med Indien, og at der mangler et meningsfuldt engagement i menneskerettighedsspørgsmål. Der er ikke noget at sige til, at situationen ikke bliver bedre.
Jeg må også sige, at vores fokus nogle gange er skævt. Når det drejer sig om udviklingsbistand, holder EU hårdt på en rettighedsdagsorden, der bl.a. skal fremme abort, selv om det støder den lokale kultur, og i Kenya bruger EU-finansierede ngo'er midlerne til at finansiere aborter i modstrid med lokal skik og brug og lovgivning.
Burde vi ikke fokusere på grundlæggende rettigheder, og ville det ikke være bedre, om vores udviklingsbistand gik til fødevarehjælp og vandforsyning i stedet for at nusse rundt med vores egen dagsorden, selv om det er under påskud af, at det drejer sig om sundhedspolitik?
Ari Vatanen
(EN) Hr. formand! Jeg mener, at tidspunktet er rigtigt til overvejelse af, hvor vigtige valg og valgobservationer er. Her til morgen har vi hørt flere resultater fra USA. Derovre har valgene været i gang i lang tid, og vi ved stadig ikke, hvem der vil være demokraternes kandidat til præsidentembedet. Jeg tror, det bliver Obama, men jeg bliver ikke spurgt.
Dette har fundet sted i USA i månedsvis, og i mellemtiden har der været valg i Rusland, og i dag har hr. Putin, om jeg så må sige, overgivet tøjlerne til hr. Medvedev. Jeg kunne sige, at hr. Medvedev blev indsat, men det ville ikke rigtig være den korrekte beskrivelse, for da hr. Medvedev befandt sig i valgkampen, brugte han en enkelt dag på sin valgkamp, det var det, Kremls pressemeddelelse sagde. Det blev oven i købet angivet, at det var en ubetalt dag. Hvordan kan man føre valgkamp på blot en enkelt dag? Jo, hvis man ved, at man får 17 gange mere tv-dækning end alle de tre andre kandidater til sammen. Så det er det sørgelige billede i Rusland. Russerne fortjener bedre. Dette er ikke en nedrakning af Kreml. Vi må tale for det russiske folk og for befolkningerne i ethvert andet land, hvor man stadig ikke har et demokrati på den måde, vi forstår det.
Er disse observationsmissioner vigtige? Ja, de er meget vigtige, fordi de helt og holdent drejer sig om opbygning af demokrati, som er vores ypperste mission i Parlamentet. Hr. Salafranca og fru De Keyser har lavet en meget god betænkning, men vi må ganske enkelt forfølge denne sag. EU skal være endnu stærkere. Vi kan ikke tie, for vi har en forpligtelse over for de mennesker, der endnu ikke har et demokrati.
Richard Howitt
(EN) Hr. formand! Tillykke til en fremragende ordfører, Marco Cappato, med den årlige menneskerettighedsbetænkning.
For at forklare to af vores ændringsforslag fra PSE vil jeg for det første sige, at jeg respekterer hans og Deres holdning til Gandhi og ikkevold, og jeg mener, det er en meget vigtig tradition, De gør Parlamentet opmærksom på. Men vi ønsker at fjerne dette afsnit, for det kan ikke være det eneste ledende princip i Europas FUSP. Fredsskabelse og fredsbevarelse kræver nogle gange militære midler og er stadig en retskaffen og nobel del af det, vi kan og må gøre som Europa for at skabe en fredeligere og vellykket verden.
For det andet med hensyn til vores ændringsforslag om FN's Menneskerettighedsråd, så kan jeg, som én, der sammen med underudvalgskolleger jævnligt tager til Genève, sige, at jeg er enig i Deres bekymringer. Det har været skuffende at se den polarisering, der stadig findes med hensyn til de besatte palæstinensiske områder, den blokmentalitet, især i den afrikanske gruppe, men vi må også selv være bevidste herom i Europa. Alligevel mener jeg, at det er meget vigtigt i år, at vi forsætter med at støtte ånden i FN-reformen, at vi anerkender den positive rolle, som EU's medlemsstater spiller i Menneskerettighedsrådet og anerkender, at peer review-systemet kun er ved at komme i gang, og at gøre det åbent, omfattende og effektivt vil være den bedste måde, hvorpå vi kan støtte denne institution.
Endelig i betragtning P og i afsnit 4 beder vi Kommissionen sammen med Rådet at støtte forslaget om konsensus vedrørende demokratisering i naboskabspolitikken, i Københavnskriterierne, i vores regionale strategier i verden. Vi taler om demokratisering, men der findes ikke nogen fælleseuropæisk definition herpå. Lige som vi havde enstemmighed på udviklingsområdet, var det en kraftfuld idé, at Kommissionen, medlemsstaterne og Parlamentet i fællesskab skulle definere demokratisering og forpligte os selv til det. Hr. Solana har støttet det, og jeg håber, at både Rådet og især Kommissionen vil give deres støtte her i aften.
Ona Juknevičien
- (LT) Hr. formand! Sidste års EU-beretning bestod af 104 sider, hvoraf fire var forbeholdt emnet menneskerettigheder. I år er tallene henholdsvis 216 og 10. Det, der stod i sidste års beretning om udviklingen af Agenturet for Grundlæggende Rettigheder og Parlamentets arbejde på det område, blev gentaget i år. Alligevel giver beretningen en detaljeret oversigt over, hvordan vi europæere forsvarer folks rettigheder på verdensplan.
Der er dog ikke blevet sagt et eneste ord hverken i beretningen eller beslutningen om beskyttelsen af menneskerettighederne eller nogen overtrædelser inden for Unionen. Er der ikke nogen tilfælde, hvor menneskerettighederne er blevet overtrådt i EU, eller, hvis de eksisterer, løser vi måske disse problemer retfærdigt og hurtigt? Jeg mener ikke, at dette kan være tilfældet. Det ser ud til at være lettere at tale om andres synder end at indrømme sine egne.
Er vi ikke klar over, at ulovlige vikarbureauer i London gør immigranter fra Litauen og Polen til slaver? Ved vi ikke, at der sker masseanholdelser i Paris af "ulovlige" personer på foranledning af præsident Sarkozy? Hvad med de ulovlige handlinger mod rumænere i Rom? Naturligvis kan de forurettede klage til domstolen i Strasbourg. Om flere år, når antallet af sager ved denne domstol udgør flere tusind, kan det være, at retfærdigheden vil ske fyldest. Men hver eneste dag og hver eneste time er yderst vigtig for de berørte mennesker.
Vi er valgt til at arbejde for vores befolkninger, repræsentere dem og beskytte deres rettigheder. Lad os se dem i øjnene. I Europa bør alle være sikre. Så ville vi være stærkere og bedre i stand til at hjælpe andre.
Formanden
Tak, fru Juknevičienė. Dette er et tilfælde af "at se splinten i din broders øje, men ikke bemærke bjælken i dit eget".
Margrete Auken
Hr. formand! Tak for en glimrende betænkning om menneskerettigheder, som dog er behæftet med en meget alvorlig fejl. Verdens største menneskerettighedsproblem, diskriminationen af 260 millioner kasteløse, dalitterne, nævnes kun kort og kun i forbindelse med en opremsning af, hvad der kan give anledning til diskrimination. I februar sidste år vedtog vi en omfattende beslutning om sagen, og det er derfor alarmerende, at Den Grønne Gruppes ændringsforslag blev stemt ned i AFET-udvalget. Vi foreslog, at EU sammen med FN skulle udarbejde retningslinjer for bekæmpelse af kastediskrimination samt rejse problemet på topmøder med de berørte lande. Har Indien og den britiske regering været på spil igen, som de var det sidste år mod beslutningen, og har de haft held med sig denne gang?
Problemet findes i en række sydasiatiske lande, men når Indien fremhæves, er det jo fordi, de har et demokrati, der blev understreget som det vigtigste i forbindelse med menneskerettigheder. De har demokrati, og de har endog gode love imod kastediskrimination. Men disse love krænkes uafladeligt. Indiens demokrati fortjener, at lovene respekteres, og Indien bør blive et forbillede for de andre. Det er dog også pinligt, at EU vender ansigtet væk fra dalitternes lidelser. Og Parlamentet! Vi kunne sige disse ting sidste år. Hvad er der sket, siden vi ikke kan i dag? Går det bedre for dalitterne? Er diskriminationen ved at forsvinde? Nej, det ved alle her, ikke er tilfældet. Men hvorfor skal disse menneskers fortvivlede situation ikke have EU's aktive opmærksomhed?
Willy Meyer Pleite
(ES) Hr. formand, mange tak, mine damer og herrer! Den 13. april blev Ennaama Asfari, en menneskerettighedsforkæmper i Vestsahara, anholdt i Marrakech. Endnu en anholdelse i Marokko.
Jeg nævner dette for at sige, at vi ikke bør glemme, at EU er ansvarlig for afkoloniseringsprocessen, der støttes af FN. Vi er ansvarlige, og derfor må en hvilken som helst menneskerettighedsbetænkning sige, at EU bør være streng og vagtsom og i overensstemmelse med FN's Sikkerhedsråds resolutioner.
For det andet befinder vi os i det 21. århundrede i en civilisation, hvor befolkningen bliver fattigere og mere sulten, og der er mere sygdom og mere ulighed. I de sidste 10 år er Afrika ifølge FN blevet fattigere. Derfor vil jeg gerne kræve, foreslå, og opfordre til, at det anerkendes, at menneskerettigheder betyder alle rettigheder: økonomiske, sociale, kulturelle og politiske rettigheder. Hvis vi havde en målestok, ville vi være meget overraskede over at se, hvor lande, der ikke respekterer menneskerettighederne, ville befinde sig. Jeg mener derfor, at vi må være mere bevidste og tage alle forhold op, der har med overholdelse af menneskerettigheder at gøre.
Kathy Sinnott
(EN) Hr. formand! Det er vigtigt, når vi diskuterer valg og observationsmissioner, at vi ser os selv i lyset af Lissabontraktaten. Hvor mange af Europas halve milliard mennesker uden for den indre politiske kreds i Rådet vil være med til at vælge Europas præsident? Ingen. Hvor mange i den brede offentlighed vil vælge Europas premierminister, formand for Kommissionen? Igen, ingen.
Måske vil vi få mere fremskridt ved at fremme demokratiet i verden, når EU selv støtter op om demokratiet. Som hr. Bonde sagde her i aften, vil det være en meget pinligt øjeblik, når Kinas præsident i en samtale om demokrati spørger den kommende EU-præsident om, med hvor mange stemmer han var valgt.
Urszula Gacek
(EN) Hr. formand! Jeg er glad for den glimrende betænkning om Parlamentets rolle i valgobservationer. Valgobservationer i nye demokratier og demokratier under udvikling ses med rette som en af EU's prioriteter og som et bevis på EU's engagement over for disse nationer.
Men jeg kan få øje på endnu en rolle for vores medlemsstater, for vores såkaldte "modne demokratier", og det er at være et godt eksempel.
Jeg kan huske en ophedet debat i Polen før valget i oktober 2007. OSCE ønskede at udsende et lille hold observatører. Først fik anmodningen en negativ reaktion fra mange politikeres side, som opfattede dette som en krænkelse og fornærmelse. Men nej. Observationsmissioner er blevet sendt til mange af de gamle europæiske demokratier. Præsidentvalget i Frankrig er blot ét eksempel. I sidste ende bød man så observatørerne velkommen i Polen.
Når man skal overbevise tøvende demokratier under udvikling eller nye demokratier om, at de skal give internationale observatører adgang, så må vi selv vise, at vi tillader andre at undersøge os. Vores valghandlinger er ikke uden problemer. Briterne har set tilfælde med valgsvindel med brevstemmer, og vi står alle over for ny udfordringer, som f.eks. med afstemning via internettet i fremtiden.
Så lad os være åbne over for undersøgelse, for denne åbenhed kan kun styrke vores egen troværdighed.
Libor Rouček
(CS) Hr. formand! I dag debatterer vi to betænkninger, der hænger tæt sammen med hinanden. Betænkningen om årsberetningen om menneskerettighedssituationen i verden og betænkningen om EU's valgobservationsmissioner. Frie valg og retten til demokrati er grundlæggende menneskerettigheder, der bl.a. stadfæstes i den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder og også i FN's millenniumerklæring. Derfor er demokratiseringen en af hovedmålsætningerne i EU's udenrigspolitik. For at den støtte kan være effektiv er det nødvendigt at styrke vores fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og gøre EU's valgobservationsmissioner mere effektive.
Derfor støtter jeg vores ordføreres henstillinger. Jeg tror f.eks. også, at valgprocessen, inklusive perioderne før og efter valget, bør være med i den politiske dialog med berørte tredjelande. En målsætning i en valgproces, ikke blot selve valghandlingen, men også perioden før valget og efter valget især, bør være konsolideringen af demokratiske institutioner som f.eks. retsstatsprincippet, uafhængighed for medierne og domstolene, civilsamfundet osv. Jeg er også overbevist om, at Europa-Parlamentet, baseret på observationsmissionernes personlige erfaring, bør og kan spille en meget mere effektiv og betydningsfuld rolle i denne proces.
Til slut vil jeg som repræsentant for Tjekkiet gerne sige nogle få ord om Romstatutten. I lighed med sidste år vil jeg gerne opfordre parlamentsmedlemmer og senatorer fra Tjekkiet til at ratificere Romstatutten så hurtigt som muligt. Det, at Tjekkiet, som har EU-rådsformandskabet i første halvdel af næste år, er den eneste EU-medlemsstat, der endnu ikke har ratificeret den, er efter min opfattelse pinligt for det, der desværre i dette tilfælde er mit hjemland.
Sarah Ludford
(EN) Hr. formand! Først vil jeg sige direkte til Kommissionen og Rådet, at EU er nødt til på det kraftigste at støtte anklageren fra Den Internationale Straffedomstol til at rejse tiltale mod de to, der bevidst har overtrådt menneskerettighederne i Darfur, en af dem er minister i den sudanesiske regering. EU's respons har indtil nu været så svag, at det er ret beskæmmende i lyset af, at vi tager æren for eller i hvert fald meget af æren for at have skabt ICC.
Vi risikerer endda at blive overhalet af USA. I en interessant tale for to uger siden sagde John Bellinger, der er ledende advokat i State Department, at USA uden at ændre sin ideologiske holdning til ICC er villig til at komme med praktisk støtte til dens arbejde, og han nævnte specifikt Darfur. Så jeg mener, at vi skal se at komme i gang med at udtrykke vore støtte til ICC vedrørende Darfur.
Når vi taler om USA, så er der, uanset hvem der måtte vinde præsidentvalget, udsigt til en afslutning på overtrædelserne, eller i hvert fald de værste af overtrædelserne, krigen mod terror. Alle kandidater er indstillet på at lukke Guantánamo, men EU må hjælpe ved at fastholde sit krav om lukning og være i spidsen for et internationalt initiativ for at flytte internerede, der ikke vil få en retfærdig rettergang. Men samtidig, og her er jeg enig med dem, der har sagt, at EU internt skal respektere menneskerettighederne for at være troværdig i verden, må vi have den ansvarlighed, som stadig ikke udtrykkes i klar gengivelse af de europæiske regeringer, som oversat betyder kidnapning og tortur.
Maria da Assunção Esteves
(PT) Hr. formand! Det er sådan, tingene forholder sig. Dødsstraffen, tortur og sult er barbariske fænomener, der eksisterer i denne verden, som vi til dels styrer. Men tingene vil kun fortsætte på den måde, hvis vi ønsker det. Europa med oplysning, værdier og værdighed mangler politisk sammenhæng. Europa-Parlamentet og Rådet har ikke altid helt de samme holdninger på dette område, men der findes kun én vej, og det er, at EU-institutionerne hele vejen igennem har en sammenhængende intern og ekstern politik. Vi håber på, at den nye fælles udenrigstjeneste i Lissabontraktaten vil være effektiv inden for menneskerettighedsområdet.
Men når vi ser på verden og de eksempler, der gør os bekymrede: USA har dødsstraf, og det har Afrika også. Kina har ikke kun Tibet, men også slavearbejde, tortur og summariske henrettelser. Sådanne eksempler skal få os til at løse manglen på sammenhæng hos os. Europa har brug for en proaktiv menneskerettighedspolitik. Det er vigtigt at mobilisere civilsamfundet, men vi må ikke glemme, at kampen for rettigheder tilfalder i første omgang staterne og deres diplomati. Den franske præsident tænkte rigtigt, da han sagde, at han ikke ville deltage i OL i Beijing. Det burde stats- og regeringscheferne fra EU heller ikke gøre. Unionen er en enhed, der er baseret på værdier. Det er ikke nok, at Europa kommer med udtalelser og beslutninger. EU kan ikke sælge sin sjæl.
Genowefa Grabowska
- (PL) Fru kommissær! I lykønskningen til de tre ordførere vil jeg gerne især fremhæve absolut og utvivlsom hensyntagen til kvinders rettigheder på alle områder i det offentlige liv, i sociale sammenhænge og i rent menneskelige sammenhænge, ikke blot i teorien, men også i praksis.
Dette kræver frem for alt afskaffelse af enhver form for diskrimination og vold mod kvinder og piger. Men det er dog ikke nok. Lad os se på Europa. EU forbereder en række beslutninger, som vil opfordre medlemsstaterne til at behandle kvinder og mænd ens, og som så vil se på, om disse principper anvendes. Jeg er dog meget nysgerrig efter at vide, fru kommissær, om princippet om integration af kønsaspekt vil komme til at spille en rolle i EU's interne strukturer. Når nye EU-institutioner etableres, og de øverste fire poster skal besættes, Unionens præsident, formænd for Kommissionen og Parlamentet og EU's højtstående repræsentant for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, vil der så være en bestemmelse, der gør opmærksom på dette princip?
Det vil være sandhedens øjeblik, der viser, om vores sande indstilling til kvinders rettigheder rent faktisk er det, vi siger, den er.
Maria-Eleni Koppa
(EL) Hr. formand! Betænkningen, vi ser på i dag, er Parlamentets vigtigste udtryk for menneskerettighedspolitikken i verden. Udfordringerne er store. Parlamentet kan og må stå som garant for demokrati og menneskelig værdighed.
Det er vigtigt, at EU har en klar og fælles holdning til disse forhold. Kun sådan kan vi få styrket og forbedret den fælles handlings effektivitet.
Vi bør ikke have dobbelte standarder, der afhænger af, hvilke interesser der står på spil. Blandt de grundlæggende mål for vores politik må vi angive afskaffelsen af dødsstraf og tortur samt beskyttelse af børn i væbnede konflikter. Beskyttelsen af menneskerettighederne må gå igen i alle forhold og aftaler med tredjelande. Der skal ikke tolereres nogen afvigelser fra dette princip.
Menneskerettighederne skal være ledesnor i alle vores beslutninger.
Tak til ordføreren for hans glimrende og detaljerede betænkning.
Marios Matsakis
Hr. formand! Når EU taler om menneskerettighedsovertrædelser i tredjelande, så må Unionen selv, for at virke troværdig, kunne fremvise et uplettet generalieblad med fuld respekt for sådanne rettigheder i alle EU-medlemsstater.
Som andre talere allerede har sagt, så er det desværre ikke tilfældet. Jeg vil komme med et eksempel fra Storbritannien. Storbritannien fastholder i modstrid med de internationale konventioner to kolonier i en anden medlemsstat, Cypern. Disse to kolonier, Akrotiri og Dhekelia, beboes af ca. 10.000 cypriotiske borgere, der er EU-borgere, selv om deres huse er på et område, som Storbritannien af indlysende årsager har udelukket fra EU. Disse mennesker har ikke den elementære menneskeret at kunne vælge deres egen ledende myndighed. De styres af en guvernør, som er en general fra den britiske hær, udnævnt af dronningen af England, og de har ikke retten til at have et valgt parlament. Loven, der gælder for sådanne kolonier, er helt op til guvernøren. Man kan faktisk sige, at disse EU-borgere lever i et britisk militærdiktatur.
Det er absolut beskæmmende, at Europa-Parlamentet, Kommissionen og Rådet altid vender det blinde øje til sådanne situationer.
Måske har andre medlemsstater deres eget snavs, de ikke ønsker at få udstillet offentligt, eller måske tror disse institutioner ikke virkeligt på principperne om demokrati og retfærdighed, de påstår at stå for, eller måske bekymrer EU sig kun om menneskerettigheder, når det ikke vedrører EU's egne medlemmer.
Måske. Én ting er dog sikkert, den fortsatte britiske kolonisering på Cypern giver anledning til vanry og tab af troværdighed for en hvilken som helst EU-betænkning om menneskerettighederne i verden.
Corina Creţu
(RO) Hr. formand, fru kommissær, kolleger! Jeg vil gerne lykønske fru De Keyser og tilslutte mig dem, der har talt her om sammenhængen mellem menneskerettigheder, valg og demokrati. Jeg kommer fra et land, Rumænien, som har oplevet mange års totalitarisme og vi, der stadig husker den tid, skulle måske fremhæve yderligere, hvor vigtigt det er at organisere demokratiske, fri og retfærdige valg.
En kendt amerikansk professor, Larry Diamond, har for nylig gjort opmærksom på et bekymrende fænomen, som han kalder "demokratisk recession". Som the nylige Freedom House rapport også viser, var 2007 det værste år siden slutningen af den kolde krig for friheden i verden.
Under disse omstændigheder er jeg enig i, at den vigtigste opgave for Kommissionen, Parlamentet og medlemsstaterne før, under og efter et valg er at udarbejde en fælles og global strategi for at fremme demokratiet. Jeg støtter idéen om hjælpe nyvalgte parlamenter med at styrke og gennemføre lovgivningsarbejde, der ligger så tæt som muligt op ad de etablerede demokratiske standarder.
Alligevel vil jeg gerne understrege, at ikke alle organisatoriske mangler er et forsøg på svindel, men det er vigtigt at fastslå, i hvilken udstrækning retsgrundlaget giver mulighed for en retfærdig og gennemsigtig valgproces.
Formanden
Det er nu, talere kan bede om ordet efter catch the eye-proceduren, dvs. ved at fange formandens blik. Jeg vil gerne sige, at ved dagens møde i gruppen på højt plan om ligestilling og forskelle mellem kønnene blev en næstformand kraftigt kritiseret, fordi det kun siges, at mandlige parlamentsmedlemmer "catch his eye", dvs. fanger hans blik, og at kvindelige parlamentsmedlemmer ikke "catch his eye". Jeg vil gerne sige, at i dette tilfælde vil det være meget let for mig, for alle, der har bedt om at "catch my eye", altså fange mit blik, er kvindelige. Derfor vil vi ikke blive udsat for den kritik, vi blev udsat for for knap en time siden.
Marianne Mikko
(ET) Hr. formand! Mine damer og herrer! Marco Cappatos betænkning om menneskerettigheder fortjener den største ros. Jeg er enig i, at EU må gøre en stor indsats for at forfølge en helt igennem konsekvent og robust politik for at fremme menneskerettighederne i verden. Det er rigtigt, at overvågningen af beskyttelsen af menneskerettighederne skal være mere effektiv.
Jeg støtter EU's fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Når vi taler med én stemme, kan vi reagere over for en hvilken som helst krænkelse af menneskerettighederne i verden på effektiv vis. Dette kan betyde, at tusindvis af menneskeliv reddes. Jeg støtter forslaget om at indkalde til en europæiske konference om ikkevold i 2009.
Det er yderst vigtigt at involvere parlamentsmedlemmer i valgobservation. Men parlamentsmedlemmer skal opføre sig upartiske, som understreget af ordførerne fru De Keyser og hr. Salafranca. Hvordan kan parlamentsgruppernes deltagelse i valgobservation og de europæiske observationsdelegations arbejde gøres mere effektivt uden at skade hinanden? Vi må finde frem til en løsning i fællesskab.
EU beskæftiger sig mere og mere med menneskerettigheder. Og verden kan se, at solidaritet og beskyttelse af grundlæggende rettigheder er en af vores grundprincipper, og intet land kan opnå fremgang uden disse principper.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Hr. formand! Tak, fordi De støtter lighed mellem kønnene. Jeg vil også gerne lykønske ordførerne med de tre betænkninger, men jeg vil også gerne fremhæve, hvor vigtige observationsmissionerne, vi udfører i hele verden, er. Jeg mener, at dette bør siges endnu en gang. Det er særdeles positive handlinger, som virkelig bør fremmes blandt vores medborgere, især i forfeltet for valg.
Jeg vil også gerne takke alle observatører, for i sidste ende, selv om vi for tiden er på banen som ledende observatører, selv om vi tager på observationsmissioner, så har vi hundredvis af eksperter, unge og ikke så unge, i hele verden, som viser storsind ved at tage ud og støtte demokratiet i andre lande. Jeg tror ikke, at vi nævner dette tilstrækkelig tit. Uden dette netværk af observatører kunne vi ikke have disse glimrende observationsmissioner. Jeg vil også gerne nævne den entusiasme, med hvilken befolkningerne byder disse observatører velkommen, især observatørerne, der bliver i landet i længere tid.
Jeg er dog skuffet over, at Parlamentet ikke støttede mit ændringsforslag, der gik ud på et øget budget, for jeg mener, at jo større ekspertise, vi har på disse valgmissioner, desto mere vil EU være i høj kurs. Det ville være en stor skam, hvis mangel på ressourcer afholdt os fra at imødekomme disse anmodninger fra landene.
Katrin Saks
(ET) Jeg bad om ordet for at opfordre til større fokus på menneskerettighederne i Afghanistan, et land, hvor medlemsstaterne og EU har ydet et væsentligt bidrag.
Jeg besøgte Afghanistan i sidste uge som del af Parlamentets delegation, og jeg vil gerne præsentere Dem for to navne.
Perwiz Kambakhsh, en ung journalist, som blev dømt til døden, fordi han downloadede materiale fra internettet om kvindernes stilling i islam. Hans skæbne er nu i hænderne på præsident Karzai.
Den anden er Malalai Joya, et ungt kvindeligt parlamentsmedlem, som efter at have kritiseret krigsherrernes magt i regeringen og parlamentet ganske enkelt blev ekskluderet af parlamentet. Hun mistede på ulovlig vis sine rettigheder. Der er ikke nogen lovhjemmel for sådan en handling.
I dag ser vi ikke alene, at hun ikke var i stand til at forsvare sine rettigheder eller sit mandat foran en domstol, men også, at hendes liv er i fare. Vi mødte hende, og hun har oprigtigt brug for vores hjælp og hurtig indgriben.
EU som helhed burde overveje yderligere, hvad det er for et Afghanistan, vi opbygger, især i lyset af den internationale konference i Paris, hvor øget assistance til Afghanistan skal diskuteres.
Janez Lenarčič
formand for Rådet. - (SL) Desværre er den taletid, der er givet til Rådets repræsentant i denne debat, allerede opbrugt, og derfor vil jeg være disciplineret og ultrakort. Først tillykke til alle ordførere med deres betænkninger af ekstrem høj kvalitet, og som vil være til stor gavn. Også tak til alle, der har fremført deres holdninger i denne debat. For formandskabet kan jeg sige, at vi vil tage hensyn til så meget som muligt, når vi udfører Rådets aktiviteter i fremtiden.
Formanden
Tak, hr. minister! I virkeligheden har hverken Rådet eller Kommissionen nogen fastsat taletid i denne debat, uanset hvor underligt, dette måtte være. De har derfor overgået Dem selv i Deres hensynsfulde omgang med tiden. Mange tak i hvert fald, fordi De har brugt den så moderat her i Deres andet indlæg. Nu har fru Ferrero-Waldner ordet.
Benita Ferrero-Waldner
Hr. formand! Fordi jeg ikke talte om menneskerettigheder tidligere, vil jeg nu prøve at fremføre nogle idéer. Jeg vil gerne tilføje noget om menneskerettigheder.
Dialoger om menneskerettigheder er i stigende grad blevet vigtige bestanddele i EU's aktiviteter for at fremme menneskerettighederne på verdensplan. I overensstemmelse med retningslinjerne om menneskerettighedsdialoger fra december 2001 har EU etableret godt og vel 30 dialoger, og vi påtænker også andre, som f.eks. med Centralasien, det sydlige Kaukasus, Sydafrika og muligvis også nogle vigtige latinamerikanske partnere. Civilsamfundet og især ngo'er inden for menneskerettigheder fra de berørte lande er normalt involveret i forberedelsen af møderne. Vi har også set rigtig gode konstruktive resultater fra nogle af vores naboskabspartnere, og vi må sige, at vi har set nogle mere blandede resultater, som i den nylige dialog med Rusland. For øvrigt var Rusland det første land, som Kommissionen og rådssekretariatet havde et briefingmøde med, hvor et begrænset antal parlamentsmedlemmer deltog, som en opfølgning på Valenciano-betænkningen, og for at leve op til Deres bekymringer om bedre koordinering og information. Jeg håber, at alle involverede parter mener, at dette er hensigtsmæssigt.
Det nye Europæiske Instrument for Demokrati og Menneskerettigheder bliver nu også implementeret fuld ud med to udbud for mål 1, de vanskelige lande, og et udbud for menneskerettighedsforkæmpere, som vurderes af Kommissionens tjenestegrene. De fleste af de landebaserede støtteskemaer (CBSS) er blevet offentliggjort og vurderes nu af vores delegationer på landeniveau, så jeg håber, at de fleste projekter vil komme i gang til sommer.
Vi integrerer også aktivt menneskerettigheder og -sikkerhed i alle relevante sager og politikker. I fremtiden vil vi naturligvis have den nye europæiske sikkerhedsstrategi, og jeg håber, at vi kan etablere en stærk, menneskecentreret indstilling til sikkerhed, for menneskets sikkerhed sigter netop mod at omfatte, hvad der måtte være af bekymringer for menneskerettigheder, sikkerhed og udvikling. Begge dele er til stede - frihed for angst og frihed for nød.
Jeg vil gerne især gøre Dem opmærksom på nogle ting. Menneskerettigheder inden for EU er blevet nævnt af flere talere. Der har ikke været nogen betænkning fra Parlamentet siden 2004 om dette emne. Ja, naturligvis er det vigtigt at se på problemer, og vi har to nøgleinstrumenter til at gøre dette med. Et er Europarådet og et andet er nu Menneskerettighedsagenturet, der netop er blevet etableret i Wien for at observere situationen i medlemsstaterne, og som vil udarbejde årlige rapporter.
Jeg ville også gerne tale om noget, der også blev nævnt af en kollega, der desværre har forladt salen, nemlig beskyttelse af kristne i tredjelande. EU er stor modstander af diskrimination mod hvilken som helst religiøs gruppe, og vores dialog med tredjelande behandler dette, når det er aktuelt, og vi prøver faktisk klart at nævne det.
Jeg vil også gerne sige et par ord om valgobservationsmissionerne. Mange, der har taget ordet, har allerede været glimrende ledende observatører. Jeg kan kun endnu en gang understrege vigtigheden af EOM'ernes uafhængighed, sammenhængen i deres politik og blandt aktører og især deres professionalisme. Det er den retning, vi ønsker at bevæge os i fremover.
Med hensyn til kvindesagen. Ja, jeg er naturligvis en kvinde, og derfor kan De nok forestille Dem, at jeg altid tager kønsspørgsmål meget alvorligt. Jeg har organiseret en kvindekonference for nylig, det var den 6. marts, som vi naturligvis ønsker en opfølgning på. Der findes integrering af ligestillingsaspektet mellem mænd og kvinder overalt. I retningslinjerne for valgobservation er der et særskilt afsnit om kvinder. Der findes en vigtig beslutning, nr. 1325 fra FN's Sikkerhedsråd, om kvinder i konflikt, som presser på for overvågning. Snart vil vi også offentliggøre projekter, der har med kvinders udvikling at gøre. Jeg vil blot sige, at i Barroso-Kommissionen, hvor jeg selv sidder, er en tredjedel kvinder. Jeg mener ikke altid, at det er kvoter, men også kvalitet, der bør være afgørende. I den sammenhæng vil jeg gerne sige, at Kommissionen generelt fremmer et sundt og reproduktivt liv. Dette er vigtigt for kvinders og børns liv. Det er et af projekterne, der er nævnt i Kenya, men som naturligvis dækker hele verden, og jeg mener, det er vigtigt at nævne det.
Et andet specifikt punkt er ICC, Den Internationale Straffedomstol, som Kommissionen fuldt ud støtter. Vi giver 4 millioner euro til EIDHR 2008 rammen. ICC bestemmelsen findes i vores aftaler. Vi har foretaget demarcher for at få ICC accepteres hos partnere, og der er internationale domstole, hvis De tænker på Cambodja og mange andre, så vi arbejder virkeligt meget omhyggeligt der.
Lad mig slutte med at svare på hr. Howitts appel om mere demokratisering. Det har andre også sagt. Det er naturligvis vores levebrød. Kommissionen er anerkendt som den institution, der fremmer demokratiet gennem vores EOM'er og andre valgstøttende foranstaltninger, og gennem omfattende støtte for demokratiseringsbestræbelser i tredjelande og for internationale organisationer som FN, OSCE og Europarådet. De kan trygt stole på, at vi tager demokratiet lige så alvorligt som enhver anden i EU.
Sarah Ludford
(EN) Hr. formand! Jeg ville blot spørge kommissæren, før hun er færdig. Hun nævnte ICC og den støtte, Kommissionen giver, men måske kunne hun specifikt svare på mit spørgsmål, og detaljeret fortælle mig, hvad EU vil gøre, og i hendes tilfælde Kommissionen, for at håndhæve tiltalen mod sudaneserne?
Hun svarede ikke på dette spørgsmål, og jeg ville være glad ...
(Formanden afbrød taleren)
Benita Ferrero-Waldner
medlem af Kommissionen. - Hr. formand! Som jeg sagde, så støtter vi naturligvis generelt ICC, men det er så op til Straffedomstolen at afgøre, hvem der skal beskyttes, og hvad der skal gøres.
Dette er naturligvis på Straffedomstolens dagsorden. Det er ikke vores dagsorden.
Marco Cappato
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg svarer på spørgsmål fra nogle medlemmer, der ikke er til stede, men jeg vil gerne gøre noget klart. Betænkningen nævner mindretalsrettigheder og religionsfrihed. Den nævner ikke respekt for menneskerettigheder i EU, fordi de ikke ligger inden for denne betænknings mandat.
Men jeg mener, at vi faktisk har afdækket dette på en vis måde, for vi har ikke blot angivet vores kritik mod alle, vi har talt om os, om, hvordan vi bruger de til rådighed værende instrumenter på godt og ondt, og om respekten for EU-lovgivningen. Når vi siger, at menneskerettighedsbestemmelserne ikke anvendes korrekt, så taler vi om os selv! Derfor mener jeg ikke, at betænkningen kan kritiseres på den måde.
Jeg mener, hr. Lenarčič talte indgående om de instrumenter, der skulle bruges. Det råd, jeg gerne vil komme med, og som er med i betænkningen, er at tale mere om at konstatere resultater end at tale om de enkelte instrumenter.
Hr. Agnoletto kritiserede os for ikke at sige nok om menneskerettighedernes kollektive dimension. Faktisk mener jeg, at grundlæggende menneskerettigheder først og fremmest er baseret på individuelle rettigheder. I dag, selv med folkedrab, der er den mest kollektive og forfærdelige kriminelle handling, kan enkeltpersoner sende deres sag til ICC og på den måde beskytte deres individuelle rettigheder. Retten til demokrati er nu en grundlæggende menneskerettighed, og dette er et vigtigt instrument, der skal bruges.
Integrering af ligestillingsaspektet mener jeg burde fokusere mere på overholdelsen af menneskerettighederne i form af politikker om indvandring og narkotikabekæmpelse. Jeg vil gerne slutte med at svare hr. Howitt. Betænkningen hævder ikke, at ikkevold er den eneste måde, på hvilken man kan fremme menneskerettighederne, men at det er den mest passende måde. Den argumenterer for ikkevold ikke blot som ikke tilstedeværende vold, som pacifisme, men som en aktiv kampagne med ulydighed og sabotage mod autoritære styrer og diktaturer. I lyset heraf foreslår vi, at EU bør fremme ikkevoldens teknologier og teknikker i sit arbejde for menneskerettigheder og demokrati. Jeg håber, at dette afsnit vil blive fastholdt i afstemningen i morgen.
Véronique De Keyser
ordfører. - (FR) Hr. formand! Jeg vil gerne takke alle medlemmer, der har talt, og sige, hvor meget det varme ord, der f.eks. blev udtalt af fru Isler Béguin, gengiver den entusiasme blandt dem, der har deltaget i valgmissionerne. Selv om denne betænkning måske synes at være ret meget baseret på enstemmighed, og som det er blevet sagt i nogle betænkninger, jeg har læst, kun lidt har mediernes interesse, kun lidt gav intern konflikt, lidt ekstern konflikt og lidt af hvad som helst, så repræsenterer den sandelig en hel del for lande, der har unge demokratier, og som skal afholde valget.
Jeg vil gerne især henvende mig til to af medlemmerne. Først vil jeg gerne sige noget til hr. Onyszkiewicz, som tog et meget alvorligt emne op, nemlig minoriteter. Jeg vil gerne sige til ham, at på trods af min forståelse, og jeg forstår meget vel, at valgobservation ikke allerede betyder demokrati, så kan jeg ikke følge ham i hans filosofiske sti, der virkelig er oplyst despotisme eller revolutionær avantgardisme, hvor selv Condorcet taler om minoriteter. Vi kan ikke følge ham ad denne sti. Demokrati er naturligvis ikke perfekt. Det ville være fantastisk, om det var. Det er demokrati, der tillod hr. Vanhecke at komme med en modbydelig, islamofobisk og racistisk tale i dag. Hr. Vanhecke repræsenterer 30 % af vælgerne i mit land i den flamske del. Det er sørgeligt, at vi ikke kan udradere hr. Vanheckes parti og 30 % af Flandern. Hr. Onyszkiewicz, som måske ikke er her mere, vi kan ikke udradere de 50 % af palæstinenserne, der stemte for Hamas. Demokrati stiller spørgsmål, og det er disse spørgsmål, vi bliver nødt til at besvare. Når vi taler om politisk opfølgning, om de spørgsmål, som valgobservatørerne stiller og om udfordringerne, så er det disse ting, vi må gribe fat i.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
Hr. formand! Jeg vil også gerne takke medlemmerne for deres varme ord om betænkningen, som jeg har udarbejdet sammen med fru De Keyser om valgobservationsmissioner, som ikke blot refererer til valgdagen, men også til valgsystemet, retsgrundlaget, ligestilling og lige adgang til medierne, finansiering af politiske partier, tvistbilæggelsessystemet osv.
Jeg mener dog, at det er meget vigtigt at påpege, at denne betænkning om valgobservation, ligesom betænkningen, som hr. Cappato har udarbejdet om menneskerettigheder i verden, ikke er ment som noget abstrakt, men derimod nærmere har en grund, og den grund er det engagement, vi føler i EU og især i Parlamentet for en række værdier som demokrati, frihed, retsstatsprincippet og frem for alt respekten for menneskerettighederne.
Det er i Parlamentet, at det demokratiske hjerte i EU slår, og derfor må vi altid udtrykke os meget klart og meget stærkt. Vi må sende et klart og meget veldefineret signal om dette totale og permanente engagement, vi føler for menneskerettighederne, som vi her i aften i Parlamentet har hørt ikke referer til eller forkyndes af en region eller et kontinent, men er noget universelt og globalt, og vi må begynde at foregå med et godt eksempel her i Parlamentet.
Formanden
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 11.00.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Slavi Binev  
skriftlig. - (BG) Hr. formand, hr. Cappato!
Når vi taler om en årsberetning om menneskerettigheder i verden, så lad os være opmærksom på følgende: I slutningen af april besluttede myndighederne i Skopje at anholde journalist Victor Kanzurov midt om natten og uden anklage mod ham. Kanzurovs eneste synd er, at han gennem flere år med legitime midler har kæmpet for sin ret og for den ret, som et stort antal af hans landsmænd har til at kalde sig selv bulgarere.
Efter at have været anholdt i 24 timer fik Kanzurov lov til at vende hjem, men hans pas var beslaglagt. Så i alt væsentligt er han stadig i husarrest uden at være officielt anklaget for noget.
Jeg er sikker på, at de makedonske myndigheders handlinger er helt uacceptable, og de krænker en grundlæggende menneskerettighed, nemlig ytringsfriheden, især mod baggrunden af den moderne, dynamiske udvikling i vores fælles europæiske hus. Jeg er også sikker på, at vi ikke skal reagere med ligegyldighed over for sådan en autoritær handlemåde, som trækker os flere årtier tilbage til tiden med et mørkt, totalitært samfund, som for længst skulle have været en svunden tid.
Titus Corlăţean  
skriftlig. - (RO) I 2009 vil der blive afholdt valg til den lovgivende forsamling i Moldova, og parlamentet vil samtidig vælge statspræsidenten. Moldova befinder sig på EU's østgrænse, og det er nødvendigt, at demokratiske reformer får dette land tættere på de demokratiske værdier, der kendetegner EU medlemsstaterne. Dette bør opnås ved hjælp af den ramme, der er defineret af EU's naboskabspolitik.
Missionen til observation af valgene i Moldova er nødvendig og hensigtsmæssig, men overvågningen bør begynde med at fokusere på perioden, der ligger før de fremtidige valg, hvor der tages hensyn til behovet for at rette op på alvorlige overtrædelser af pressefriheden, forårsaget af det kommunistiske styre under Chisinau. Der er også gentagne overtrædelser i forbindelse med domstolenes uafhængighed, og nylige ændringer i valgloven, vedtaget af det moldoviske parlament, der er domineret af kommunistpartiet.
Den 10. april 2008 blev der foretaget en række ændringer af valgloven, som alvorligt overtræder de europæiske demokratiske regler og den europæiske sædvane. Disse ændringer omfatter et forbud mod valgblokke, en forhøjelse af spærreklausulen fra 4 % til 6 %, en urealistisk og udemokratisk tærskel i forhold til den reelle politiske situation i Moldova, forbud mod at folk med dobbelt statsborgerskab kan beklæde et offentligt embede, hvilket også gælder muligheden for at bliver medlem af parlamentet
Hanna Foltyn-Kubicka  
I den nyligt undertegnede Lissabontraktat forpligtede EU's medlemsstater sig til at styrke menneskerettighederne og frihederne samt demokrati i verden. Dette er uden tvivl hovedformålet med EU's udenrigspolitik.
Men kommissionsformand Barrosos og andre medlemmer af Kommissionens opførsel under deres nylige besøg i Kina og udsagnet om, at Tibetproblematikken er et internt kinesisk anliggende, går stik imod idéen, der ikke blot er fastholdt i Lissabontraktaten, men som vi også prøver at omsætte til praksis fra den ene dag til den anden især her i Parlamentet, nemlig idéen om at sætte menneskerettigheder øverst på dagsordenen.
I lyset heraf er det vanskeligt at forstå, at Europa behandler Rusland som en demokratisk partner, hvor man glemmer, at det er et land, hvor myndighederne ikke blot tolererer talrige angreb mod vores grundlæggende idéer, men også åbenlyst håner dem. Hvorfor lukker vi vores øjne til den uophørlige udryddelse af tjetjenere og kvælning af pressen i landet?
Måske er det, fordi EU selv ikke kan sige sig fri for visse forglemmelser, når det drejer sig om at respektere menneskerettigheder. Jeg beklager, at Tyskland ikke respekterer retten, forældre og børn har til at tale til hinanden på det sprog, de ønsker, som det kan ses i den aktuelle praksis hos domstolene og kontorerne for ungdomsanliggender.
Vi må finde et svar på spørgsmålet om, hvad vores mål er. Er det virkelig meningen, at vores beslutninger og endeløse debatter skal få verden på rette kurs, eller er de blot en måde, hvorpå dobbeltmoral tilsløres, således at de europæiske politikere kan være tilfredse med sig selv?
Anneli Jäätteenmäki  
skriftlig. - (FI) Menneskerettigheder er en vigtig bestanddel af Unionens fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Menneskerettighedsspørgsmål er også sikkerhedspolitiske spørgsmål. Når vi støtter menneskerettigheder, støtter vi samtidig sikkerhed. Når vi støtter menneskerettigheder i hele verden, støtter vi også sikkerhed i Europa.
Nye udfordringer som f.eks. klimaforandringer, ørkendannelse og den fødevaremangel, der er et resultat heraf, er en trussel mod den menneskelige sikkerhed og menneskerettighederne. Menneskerettighederne handler ikke blot om politiske rettigheder, men også om retten til rene fødevarer og rent vand, som er en prioritet i menneskenes hverdag. Når menneskenes grundlæggende omstændigheder er acceptable, er de mest tilbøjelige til at stemme på moderate politiske ledere og kræve politiske rettigheder. Et vedvarende grundlag for menneskerettigheder udgøres af idealerne om demokrati og frihed samt social og økonomisk retfærdighed.
Menneskerettighedsberetningen nævner Gandhi og politikken med ikkevoldelig modstand, som han stod for. Menneskerettigheder og frihed kan ikke fremmes gennem krig og vold. Vejen fremad må være i harmoni med de værdier, som menneskerettigheder repræsenterer.
Hvis vi fremmer menneskerettighederne, fremmer vi sikkerheden. Menneskerettigheder er ikke blot et værktøj for at nå andre politiske mål. De er en værdi i sig selv. Menneskerettigheder er universelle værdier. Derfor må EU styrke sin menneskerettighedspolitik. Menneskerettigheder er ikke en ø, der er isoleret fra andre politiske områder, som menneskerettighedsberetningen må roses for at vise.
Eija-Riitta Korhola  
skriftlig. - (FI) Jeg vil gerne takke hr. Cappato for hans vidtgående og omfattende betænkning, som med rette kræver, at EU får en mere konsekvent menneskerettighedspolitik og flere og mere effektive midler til at overvåge dens gennemslagskraft. Unionen har lang vej igen med at få udviklet en klar og sammenhængende politik på dette område, der også får bred indflydelse.
Vi bør ikke alene støtte, men ubetinget kræve respekt for menneskerettighederne både inden for EU og i EU's udenrigsforhold. Som hr. Cappatos betænkning fremhæver, så bør kvinderettigheder f.eks. være uløseligt knyttet til alle EU's menneskerettighedsdialoger.
Betænkningen behandler på tilfredsstillende måde Parlamentets vigtige rolle i EU's menneskerettighedspolitik, f.eks. i krisedebatterne, der holdes jævnligt. Hastebeslutningerne, der er et resultat af disse debatter, har gjort opmærksom på alvorlige fejl i politikken om enkeltstående eller bredere kriser, som er en grov krænkelse af den menneskelige værdighed. For at standardisere debatterne og forbedre overvågningen bør parlamentsdelegationerne i fremtiden alligevel mere systematisk sætte opfølgningssamtaler om menneskerettigheder på dagsordenen i forbindelse med besøg i disse lande.
Endelig er det absolut nødvendigt med målrettet finansiering, hvis EU's menneskerettighedspolitik skal fungere ordentligt og skabe resultater. Det Europæiske Instrument for Demokrati og Menneskerettigheder (EIDHR) har som finansieringsinstrument den styrke, at det kan bruges til at målrette ressourcer direkte og hurtigt i kritiske situationer under vanskelige omstændigheder. Det er vigtigt, at disse midler så effektivt som muligt også stilles direkte til rådighed for arbejdet med lokale menneskerettighedsorganisationer. Man bør kortlægge nye måder at bruge det finansielle instrument på for lande, hvor ngo'ers arbejde er ulovligt.
Katalin Lévai  
skriftlig. - (HU) Det er chokerende, at der er 82 % af den handicappede befolkning i udviklingslandene, der stadig befinder sig under fattigdomsgrænsen og fortsat udsættes for de værst tænkelige menneskerettighedsovertrædelser, deriblandt nægtelse af retten til livet, mishandling og ydmygelse. Situationen for handicappede børn er især foruroligende i den forbindelse.
EU er stadig langt fra at følge en ensartet og effektiv politik til at beskytte og fremme menneskerettighederne i verden. For at gøre politikken mere effektiv er det nødvendigt, at vi gør markante fremskridt ved at sikre fuldstændig overholdelse af de eksisterende EU-bestemmelser om menneskerettigheder. På grund af mangler for indeværende er rigtig mange kvinder stadig udsat for negativ diskrimination på arbejdspladsen. Situationen er endnu vanskeligere for romakvinder, og de diskrimineres på to fronter. Her ville en EU-romastrategi og en koordinerende rolle for Kommissionen være et kæmpe skridt i den rigtige retning.
Jeg er ked af, at betænkningen ikke nævner den europæiske reform om forsamlingsfrihed, og jeg foreslår dette. Præcise bestemmelser er nødvendige for at undgå smuthuller, der kan udnyttes af de ekstreme politiske grupper, der dukker op i stigende grad. Minoriteter skal herigennem have tilladelse til udøve deres rettigheder uden indblanding på en måde, der ikke forstyrrer freden hos det tavse flertal. Præcise formuleringer vil hjælpe med til at sikre, at både dem, der samles, og de lovhåndhævende myndigheder nøjagtigt ved, hvilke handlinger der er i strid med loven. Jeg mener, at lovgivning haster og er nødvendig, bl.a. for spontane, men fredelige demonstrationer uden forudgående anmeldelse til myndighederne.
Athanasios Pafilis  
Betænkningen anfører kynisk EU's imperialistiske politik. Den roser EU som "forsvarer" af menneskerettigheder og "ambassadør" for demokrati i verden. EU's "respekt" for menneskerettigheder og demokrati har haft tragiske konsekvenser for befolkningerne i det tidligere Jugoslavien, Afghanistan, Irak og Palæstina, som det imperialistiske EU, USA og NATO forvandlede til blodbade i menneskerettighedernes navn.
EU bruger menneskerettighederne selektivt til at lægge pres på og afpresse lande, der af forskellige årsager vægrer sig mod de imperialistiske forhåbninger. Det er lande som Cuba, Vietnam, Nordkorea, Belarus og Iran. Mens EU præsenterer sig selv som toneangivende i verden på menneskerettighedsområdet, siges der ikke et ord om Israels folkemord mod det palæstinensiske folk eller om den massakre mod irakere fra besættelsesstyrkerne fra det imperialistiske USA og alle dets allierede EU-medlemsstater. Det, der står i betænkningen om fattigdom, miljø, arbejdstagernes rettigheder, sundhed og lignende, er en fornærmelse mod befolkningerne, der lider under imperialistisk dominans og kapitalistisk udnyttelse.
Det græske kommunistparti (KKE) stemmer imod denne betænkning. Vi undsiger den provokerende dobbeltmoral fra EU's side såvel som dens selektive brug af menneskerettigheder som påskud for at anvende imperialistisk magt og endda at føre krig mod befolkninger.
Toomas Savi  
skriftlig. - Tillykke til Marco Cappato med en omfattende betænkning, der udpeger de vigtigste emner inden for menneskerettighederne i det seneste år. Jeg er helt enig med ham i, at der er behov for en radikal styrkelse af dialogen mellem EU og Kina om menneskerettigheder, især i lyset af de kommende Olympiske Lege i Beijing.
Det er en skam, at Kina ikke har styrket menneskerettighederne i landet betydeligt, efter at Beijing i 2001 fik tildelt retten til at afholde OL. Men det bør dog absolut ikke være en grund til at give op over for Kina. Som betænkningen angiver, så udgør OL en vigtig historisk mulighed for en forbedring af menneskerettighederne i Kina, og derfor bør vi utrætteligt minde de kinesiske myndigheder om det løfte, de har afgivet.
Men vi bør undgå at komme med trusler, som kunne føre til større isolation og genstridighed i Kina, som det er set for nylig, og som har ført til flere antivestlige demonstrationer i landet. Vi må passe på, at vi ikke skaber en modstand mod demokratiske reformer hos den kinesiske befolkning. I stedet bør vi koncentrere os om at skabe en dialog, som kunne give os en mulighed for fremføre vores holdning uden at behandle modparten med foragt.
