Rådets ekstraordinære samling den 3. og 4. juni 1996
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Rådet og Kommissionen om konsekvenserne af Rådets ekstraordinære samling den 3. og 4. juni 1996. Rådsformanden, hr. Pinto, har ordet.

Pinto
Hr. formand, ærede medlemmer, Europa-Parlamentet har besluttet under denne mødeperiode at behandle problemerne i forbindelse med udbredelsen af BSE, der har ramt hele oksekødsektoren og forårsaget store tab for alle producenter i medlemsstaterne. I den forbindelse ønsker Europa-Parlamentet også at tage stilling til holdningen hos en medlemsstat, som nu i nogle uger har ført en selektiv ikke-samarbejdspolitik og forhindret vedtagelsen i Rådet af beslutninger, der er vigtige for, at Den Europæiske Union kan fungere.
Som formand for Landbrugsministerrådet, der mødtes den 3. og 4. juni hovedsagelig for at drøfte problemerne omkring BSE, har jeg med stor glæde taget imod invitationen til at deltage i denne debat og underrette EuropaParlamentet om resultatet af rådssamlingen.
Jeg vil imidlertid for det første gøre opmærksom på den strategi, som Landbrugsministerrådet har anlagt i sine drøftelser efter den britiske regerings officielle meddelelser vedrørende BSE i marts måned. Rådet har givet udtryk for sin vilje til at gennemføre alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre folkesundheden. Som de fremgår af de test, der blev godkendt under Rådets samling den 1. til 3. april og den 29. og 30. april, har hovedmålsætningen været at sikre et højt sikkerhedsniveau på sundhedsområdet på grundlag af de tilgængelige videnskabelige data.
For at afværge følger i Det Forenede Kongerige og i de andre lande i Den Europæiske Union har Kommissionen som bekendt den 27. marts 1996 - som en sikkerhedsforanstaltning - truffet den afgørelse midlertidigt at forbyde eksporten af køer, oksekød og oksekødprodukter fra Det Forenede Kongerige til de andre medlemsstater og til tredjelande.
I tilknytning til denne beslutning har Det Forenede Kongerige vedtaget en række foranstaltninger med henblik på at udrydde og forebygge udbredelsen af BSE i hele landet, og Kommissionen har gennem udsendte inspektører kontrolleret, at foranstaltningerne rent faktisk blev iværksat. Rådet fik mandag den 3. juni forelagt en rapport om den seneste inspektionsrunde, som Kommissionen gennemførte i Det Forenede Kongerige fra den 28. til den 31. maj.
Samtidig fremlagde den britiske landbrugsminister en fuldstændig plan for udryddelsen af sygdommen i Det Forenede Kongerige, som på sigt burde føre til en kraftig reduktion i incidensen af BSE i besætningerne i Det Forenede Kongerige. Rådet lovede at videregive alle disse nye oplysninger til Fællesskabets kompetente tjenestegrene med henblik på en grundig analyse.
Som bekendt var hovedemnet på dagsordenen for det seneste møde i Landbrugsministerrådet behandlingen af Kommissionens forslag til afgørelse om en delvis ophævelse af eksportforbuddet, der gælder for hele den britiske oksekødssektor. I hovedsagen er der tale om at genåbne eksporten for de tre biprodukter gelatine, talg og tyresæd.
Forslaget er nået frem til Rådet, efter at Det Stående Veterinærudvalg den 20. maj afstod fra at komme med en udtalelse. I henhold til de gældende procedureregler kunne Rådet således godkende Kommissionens forslag med kvalificeret flertal, enstemmigt ændre forslaget eller forkaste det med simpelt flertal. Efter at jeg havde afholdt en række bilaterale møder med de forskellige delegationer for at kunne vurdere, om der var grundlag for en aftale, måtte jeg konkludere, at der ikke i Rådet var et kvalificeret flertal, således at man kunne godkende Kommissionens forslag på trods af, at man havde kunnet ændre forslaget med henblik på en stramning af kriterierne for en liberalisering af samhandelen, navnlig hvad angår tyresæd. Det er faktisk vedrørende dette aspekt - nemlig en liberalisering af samhandelen med tyresæd - at der var den største modstand fra en række delegationer - en modstand, der hindrede opnåelsen af et kvalificeret flertal. Jeg konstaterede imidlertid straks efter, at der i Rådet ikke var et flertal for at forkaste Kommissionens forslag; derfor vil forslaget i overensstemmelse med procedurereglerne på området blive vedtaget af Kommissionen inden for rammerne af Kommissionens egne beføjelser.
Selv om en række delegationer ikke kunne tilslutte sig beslutningen og dermed forhindrede Rådet i at vedtage den, hævder Kommissionen fortsat under henvisning til sikre og indlysende videnskabelige data, at de foreslåede foranstaltninger ikke er til skade for menneskers eller dyrs sundhed. Det har da også hele tiden været Kommissionens hensigt kun at foreslå foranstaltninger om en gradvis ophævelse af eksportforbuddet, når der var videnskabeligt belæg herfor. Som bekendt har Kommissionen netop i dag vedtaget de foreslåede foranstaltninger, som vil træde i kraft den førstkommende mandag, den 10. juni.
For mit eget vedkommende vil jeg gerne gøre opmærksom på, at det italienske formandskab sammen med Kommissionen og fuldt vidende om, hvor vanskeligt problemet er, og om de menneskelige, sociale og økonomiske konsekvenser, ikke har forsømt nogen lejlighed til at komme i besiddelse af alle nødvendige oplysninger, der vil kunne begrunde vedtagelsen af foranstaltninger med henblik på blot en delvis ophævelse af eksportforbuddet. Det bør også understreges, at selv de medlemsstater, der har givet udtryk for forbehold og stemt imod, har gjort det med stor ansvarlighed og uden ønsket om at ville straffe nogen, alene for at sikre en streng kontrol til gavn for forbrugernes sundhed.
Det Forenede Kongerige har imidlertid selv taget et vigtigt skridt i retning af at genvinde forbrugernes tillid gennem forelæggelsen af det allerede nævnte omfattende program for udryddelse af sygdommen snarere end gennem en bekræftelse af forpligtelsen - som i første række bør indgås af Det Forenede Kongerige selv - til at gøre en ekstraordinær anstrengelse over for det dybt alvorlige problem, som Det Forenede Kongerige oplever mere end noget andet land.
Det Forenede Kongerige har imidlertid erklæret gentagne gange i Rådet, at det ikke vil være tilfreds med disse delbeslutninger, og at det sætter sig som mål at opnå en rammeaftale med Rådet, hvori det fastsættes, hvilke gradvise skridt der bør tages for at nå frem til en fuldstændig ophævelse af eksportforbuddet.
Det Forenede Kongerige vil i disse dage tage kontakt med de forskellige medlemsstaters regeringer i dette øjemed. I går aftes blev den britiske delegation således modtaget af de italienske ministre for udenrigsanliggender og sundhed og af mig selv.
Det Forenede Kongerige har fremlagt et meget detaljeret program for udryddelse af sygdommen og har anmodet de europæiske partnerne om at drøfte programmet og godkende det så hurtigt som muligt.
Det italienske formandskab har givet udtryk for, at det er nødvendigt at Kommissionen og de kompetente videnskabelige og tekniske fællesskabsorganer foretager en grundig gennemgang af programmet. Dette vil kunne ske allerede i de nærmeste dage med det formål for øje at opnå yderligere holdepunkter på det videnskabelige plan og med hensyn til kontrollen, som vil gøre det muligt at iværksætte en gradvis og begrundet række foranstaltninger med henblik på en mulig ophævelse af eksportforbuddet.
Med hensyn til det mål, som Det Forenede Kongerige opstiller - nemlig den fulde ophævelse af eksportforbuddet - skal jeg understrege, at Rådet i dets konklusioner af 29. og 30. april - nærmere betegnet under punkt 6 i konklusionerne - klart har anført, at alle de foranstaltninger, som Det Forenede Kongerige har indført, gennemførelsen af disse, en passende kontrol fra Kommissionens side, det selektive nedslagtningsprogram, som de britiske myndigheder har udarbejdet, de supplerende foranstaltninger, som har vist sig at være nødvendige og endelig den ligeledes nødvendige bekræftelse af til stadighed at basere sig på grundige videnskabelige udtalelser, for så vidt angår alle fremtidige beslutninger, udgør referencepunkter, der er en del af en proces, som burde gøre det muligt gradvis at ophæve eksportforbuddet.
Rådet - som jeg er formand for - indtager den grundlæggende holdning, at den ikke træffer beskyttelsesforanstaltninger over for en produktionssektor i en medlemsstat af økonomiske og handelsmæssige grunde: Rådet intervenerer først og fremmest med henblik på at beskytte sundheden hos dyr og mennesker.
Når de foranstaltninger, der iværksættes af Det Forenede Kongerige har opnået en sådan grad af troværdighed, at det giver grundlag for en klar vurdering af, hvorvidt sygdommen er udryddet, har Rådet allerede forpligtet sig til at udarbejde og vedtage de beslutninger, der er nødvendige for en ophævelse af eksportforbuddet.
På det nuværende tidspunkt er det derfor nødvendigt at opmuntre Det Forenede Kongerige til at fortsætte på vejen frem imod udryddelsen af BSE og fortsat at udvise den solidaritet, vi skylder Det Forenede Kongerige, som er gået i gang med en langsigtet sanering af en hel produktionssektor.
På denne baggrund synes det ikke som om, den holdning, som Det Forenede Kongerige har indtaget i de seneste uger, og som kommer til udtryk gennem en ikke-samarbejdspolitik med hensyn til visse beslutninger inden for rammerne af Den Europæiske Union, er den bedste måde at fremme den fælles målsætning om beskyttelse af folkesundheden og en gradvis åbning af markedet i lyset af de positive virkninger af de foranstaltninger, der bør træffes på det strengt sundhedsmæssige plan.
Man har ikke kunne træffe en række vigtige udviklingspolitiske, socialpolitiske, økonomiske og finansielle beslutninger inden for rammerne af det indre marked på grund af den ikke-samarbejdspolitik, der føres af Det Forenede Kongerige.
Italiens ministerpræsident har sendt et officielt brev til premierminister John Major - ligesom Kommissionens formand, Jacques Santer, har gjort det - hvori det understreges, at en sådan adfærd er uberettiget, hvilket vi gentog i går over for Det Forenede Kongeriges udenrigsminister og landbrugsminister.
Vi er parat til at udvise den allerstørste solidaritet med Det Forenede Kongerige i bestræbelserne på at udrydde en sygdom, der har ramt landets kvægbestand meget hårdt, men vi forventer af den britiske regering, at den genopretter den gensidige tillid, der er nødvendig for, at Fællesskabets institutioner kan fungere ordentligt, og at den overholder den fælles adfærdskodeks, som gør Fællesskabet til et retsfællesskab. Jeg mener, vi har modtaget visse opmuntrende signaler i den retning fra de britiske myndigheder, som vi forventer vil blive bekræftet.
Endelig skal jeg gøre Europa-Parlamentet opmærksom på, at vi under vores seneste møde i Rådet »landbrug« også behandlede Kommissionens forslag om hasteforanstaltninger vedrørende økonomisk støtte til de oksekødproducerende lande i Den Europæiske Union, foranstaltninger, der i stigende grad viser sig nødvendige, netop på grund af den alvorlige krise som følge af BSE.
Rådet understregede enstemmigt nødvendigheden af disse støtteforanstaltninger, selv om mange delegationer anførte, at beløbet indeholdt i Kommissionens forslag var for lille til at kunne opveje indkomsttabet for producenterne i Den Europæiske Union.
Netop for at kunne behandle denne sag hurtigt har Rådet besluttet at anmode Europa-Parlamentet om at tage stilling til forslaget allerede i den førstkommende mødeperiode fra den 17. til den 21. juni. Jeg har et nært kendskab til Europa-Parlamentets procedurer og er godt klar over, at anmodningen om en hasteudtalelse fra Europa-Parlamentet vil kunne give nogle problemer, og jeg vil under alle omstændigheder - som det sig hør og bør - respektere Europa-Parlamentets beslutning i dette spørgsmål. Jeg er fast overbevist om, at I alle forstår ånden i denne anmodning og det krav, der ligger til grund, nemlig nødvendigheden af at reagere hurtigt over for Fællesskabets oksekødsproducenter, hvis indtægt er blevet kraftigt reduceret, og hvis produktionsomkostninger er blevet betragteligt forøget, medens der ikke er alt for lyse udsigter til en mere positiv tendens på markedet og til en stigning i forbruget.
Jeg mener, vi sammen bør arbejde på denne opgave, nemlig at sende producenter og forbrugere et tillidsskabende signal. Jeg er da også sikker på, at Europa-Parlamentet, der bedst afspejler befolkningens vilje, vil støtte Rådet med denne opgave, som jeg mener vi bør løse i fællesskab.

Fischler
Hr. formand, ærede parlamentsmedlemmer, først vil jeg gerne takke Parlamentet for lejligheden til i dag at redegøre for, hvad Kommissionen har foretaget sig i den sidste tid, for at BSE-problemet, der i høj grad vedrører hele Den Europæiske Union, kan blive løst. Især vil jeg gerne berette om de begivenheder, der er fundet sted i de sidste dage og i den sidste uge.
Kommissionen har i går, som De ved, truffet en beslutning om gelatine, talg og tyresæd. Kommissionen har med denne beslutning levet op til sit ansvar, nemlig at tage sådanne skridt, der fører til en normalisering af situationen i Den Europæiske Union. Kommissionen har truffet foranstaltninger, der er baseret på videnskabelige resultater, sikrer beskyttelsen af befolkningens sundhed, bidrager til at genoprette forbrugernes tillid, og som dermed også skulle gøre det muligt for os at vende tilbage til det indre marked på de første delområder.
Kommissionen besluttede sig til disse foranstaltninger længe før den britiske meddelelse om at slå ind på en politik om ikke-samarbejde på europæisk plan og anser det også for nødvendigt at gå videre ad denne vej trods politiske eskalationer. Men som kommissionsformanden, hr. Jacques Santer, i går redegjorde for her i Parlamentet, vanskeliggør den britiske obstruktionspolitik i stigende grad Kommissionens arbejde.
Jeg vil gerne, før jeg kommer ind på indholdet i den beslutning, der blev truffet i går, afgive en kort kronologisk rapport. Det forekommer mig at være vigtigt, at den anden inspektion i Storbritannien fandt sted i sidste uge fra den 28. til den 31. maj under medvirken af eksperter fra flere medlemsstater. Det centrale i denne inspektion var at kontrollere omsættelsen af programmet for dyr, der er ældre end tredive måneder, og som ikke må komme ind i den menneskelige eller animalske fødekæde.
Derudover blev det kontrolleret, om forbuddet mod at anvende kød- og benmel som foder overholdes, og om der gøres fremskridt ved indførelse af et nyt dyreidentificeringssystem. Programmet for slagtning og bortskaffelse af dyr over tredive måneder er nu i fuld gang. Således er henved 80.000 dyr allerede blevet slagtet inden udgangen af maj måned som led i dette program, som er en ekstrem udfordring til alle berørte og især til de kompetente myndigheder. Til at omsætte dette program var det nødvendigt at integrere ca. 200 auktionshuse, 115 slagtehuse, 3 kølehuse, 9 destruktionsanstalter, diverse anlæg til foreløbig oplagring af talg samt kød- og benmel samt 12 forbrændingsanlæg.
Inspektionsholdet fastslog i sin rapport, at de britiske myndigheder har gjort sig store anstrengelser for at fastlægge tilsvarende procedurer for en adækvat omsættelse af programmet og foretage nødvendige forbedringer på grund af de problemer, der optrådte i begyndelsen. På enkelte områder er der imidlertid fortsat problemer. Som f.eks. ved koordineringen mellem enkelte institutioner, der er integreret i programmet, samt ved gennemførelsen af kompensationsbetalingerne.
Der opstår øjensynlig et særligt kontrolarbejde, fordi dyrene hidtil næsten udelukkende er blevet slagtet og forarbejdet til produkter efter standardproceduren, f.eks. til kød- og benmel, uden at der samtidig står tilstrækkelige muligheder til rådighed til ødelæggelse af disse produkter. Disse produkter skal derfor oplagres foreløbigt indtil den endelige forbrænding.
En organisatorisk stramning af programmet er i mine øjne derfor ønskværdig og ville hjælpe de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige med at løse de eksisterende kontrolproblemer. Det Forenede Kongerige har også gjort sig store anstrengelser for at gennemføre foderforbuddet. Jeg håber, at tilbagetrækningsprogrammet, der undersøges for øjeblikket, og som går ud på, at rester af foder fra gårdblandingsanlæg og lignende indretninger trækkes tilbage og bortskaffes, giver en yderligere sikkerhed.
Derudover fandt der i sidste uge en drøftelse sted med repræsentanter fra hhv. de portugisiske og de britiske myndigheder om deres slagteprogrammer. Hvad angår det portugisiske slagteprogram, diskuterede man her de åbentstående punkter, og Kommissionen anmodede om yderligere oplysninger, f.eks. om epidemiologiske data, om tilbageforfølgning af dyrene, om foderforbuddet i Portugal osv. Efter denne forberedelse bør det være muligt at diskutere det portugisiske slagteprogram udførligt på mødet i dag i den stående Veterinærkomité og eventuelt også træffe en beslutning.
Storbritannien har i slutningen af sidste uge præsenteret Kommissionens tjenestegrene for et udkast til et meget omfattende slagteprogram, der omfatter mere end 120 sider og også indeholder et omfattende teknisk bilag. Dette program er også fordelt til medlemsstaterne i Rådet. Programmet kræver nu indgående diskussion og overvejelse, der ligeledes vil finde sted i dag i den stående Veterinærkomité. Medlemsstaternes udtalelser om dette program forventes som led i dette møde, og jeg håber, at vi også kan opnå tilsvarende fremskridt på dette område i dag.
Kommissionen og forskellige medlemsstater ser i omsættelsen og implementeringen af dette selektive slagteprogram et af de særdeles vigtige elementer, der skal gennemføres for at kunne genoprette forbrugernes tillid og først og fremmest også for at kunne tage hul på en diskussion om det af hr. premierminister Major ønskede rammeprogram.
Lad mig nu ganske kort lige sige noget om de tre allerede nævnte produkter gelatine, talg og tyresæd. Rådet har jo allerede i sine konklusioner i begyndelsen af april i år bedt Kommissionen om at få eksportforbuddets produktliste kontrolleret af Kommissionens videnskabelige komiteer. Det er sket på flere møder i de forskellige komiteer i løbet af april måned. Forskerne kom her frem til den opfattelse, at tyresæd ikke udgør nogen risiko og dermed skal undtages fra eksportforbuddet. For produkterne gelatine og talg blev det fastslået, at ved disse produkter kan der udelukkes en sundhedsrisiko ved at fastlægge sikre produktionsmetoder, der garanterer en deaktivering af BSE-smitstoffet.
Rådet har så i sine konklusioner i slutningen af april opfordret Kommissionen til at forelægge et forslag til regulering af de nævnte produkter i overensstemmelse med disse videnskabelige resultater. Kommissionen er efterkommet denne opfordring og har den 15. maj forelagt et forslag til udtalelse for den stående Veterinærkomité. Det har været genstand for en indgående debat; der er imidlertid ikke afgivet nogen udtalelse fra Veterinærkomiteens side.
Derudover har Kommissionen så på mødet den 22. maj besluttet i overensstemmelse med reglerne i Contrefilet proceduren at sende det forslag, den havde bragt til afstemning i Komiteen, til Rådet med henblik på, at der træffes en afgørelse. Rådet har som bekendt på sin samling den 3. og 4. juni diskuteret forslaget udførligt og bragt det til afstemning, hvor 9 medlemsstater støttede forslaget og 6 medlemsstater ikke kunne gå ind for det. Følgelig skulle proceduren så fortsættes. Det skete i går. Kommissionen har dermed truffet afgørelsen. Formanden har sammen med mig fået mandat til at omsætte denne beslutning på mandag, fordi den lovbestemte frist, som Rådet har til at træffe afgørelsen, først skal afventes.
Jeg skal ganske kort gøre opmærksom på, hvad der i grunden her er tale om. Det er nemlig ikke sådan, at eksportforbuddet så at sige ophæves på mandag for alle disse produkter, men for tyresæds vedkommende er der tale om, at der her ikke længere er nogen betænkeligheder på grund af eksperternes udtalelse. Tyresæd kan derfor rent faktisk igen sælges i Den Europæiske Union. Hvad angår gelatine og talg, så har vi defineret en procedure i vores forordning, som disse produkter fremover skal fremstilles efter, og som er sikker.
Men det er desuden nødvendigt, at de virksomheder, der ønsker at fremstille gelatine eller talg, skal indhente en tilsvarende licens. Denne licens tildeles af den britiske regering. Den britiske regering er så fremover forpligtet til at underrette Kommissionen om meddelelse af en sådan licens, og når denne meddelelse er sket, foretages der en kontrol på stedet i disse producentvirksomheder, hvortil medlemsstaterne indbydes. Først når denne kontrol er faldet positivt ud, giver Kommissionen grønt lys for markedsføringen af disse produkter. På denne måde er, tror jeg, efter menneskelig vurdering forudsætningerne tilvejebragt for, at vi opfylder den forpligtelse, jeg i begyndelsen nævnte som målsætning, nemlig at den menneskelige sundhed og sikkerheden skal have absolut førsteprioritet.
(Bifald)
Fantuzzi
Hr. formand, hr. rådsformand, hr. kommissær, den drastiske og bedrøvede tone, Kommissionens formand, Jacques Santer, anslog i går her i forsamlingen, viste, at med BSE-truslen er det ikke alene en økonomisk sektors fremtid, der står på spil, men selve Unionens politiske overlevelse. Også i EuropaParlamentet føler vi os til en vis grad afmægtige over for ængtelsen hos forbrugerne, der er forvirrede og har mistet troen på Unionens evne til at sikre forbrugerne garanteret sunde fødevarer, over for en procedure, der giver lidt af et hovedbrud, fordi den ikke er i stand til at sikre et flertal for eller imod i Rådet i sådanne betydningsfulde sager, over for en voksende nationalisme, der giver myten om det indre marked dødsstødet, eller over for det spøgelse, der udgøres af den tomme stols politik, som atter tages i brug efter lang tid på hylden.
Hvad kan vi gøre? Man kunne få lyst til at kaste håndklædet i ringen, tage hjem med den bemærkning, at det europæiske eventyr var en alt for stor opgave i forhold til den forhåndenværende styrke og vilje. Men det kan vi ikke tillade os; vi bør afgive nogle signaler. Handlede Kommissionen derfor rigtigt, da den i går vedtog en delvis ophævelse af eksportforbuddet? Beslutningen åbner en vej frem og er et »nej« til en total isolering, som ikke ville være til gavn for forbrugerne, og som ville give indtrykket af, at der er andre bevæggrunde til en sådan adfærd. Jeg er klar over, at der i debatten er et stærkt anti-engelsk element, men det ikke er ved at isolere Det Forenede Kongerige, at man kan løse krisen. Problemet er kollektivt; på den anden side vil jeg sige til den engelske regering og især til den britiske befolkning, at det er ikke gennem et politisk modsætningsforhold til Europa, at problemet vil kunne løses; det er ikke ved at lægge hindringer i vejen for EUROPOL eller for kampen mod racisme, at de vil opnå mere opbakning bag deres legitime nationale interesser. Det er ikke gennem ophævelsen af eksportforbuddet, som imidlertid er en realitet, at man vil kunne genskabe forbrugernes tillid. Jo hårdere næverne hamres i bordet, jo mere viser det, at man er løbet tør for argumenter, medens vi stadig står fast på vores argument, nemlig kravet om udarbejdelsen af en plan for udryddelse af sygdommen, som godkendes af Fællesskabets organer, og som skaber den europæiske solidaritet - også på det finansielle plan - som vi så klart har sluttet op om, samt støtteforanstaltninger til fordel for sektoren, som ikke alene kanaliserer nye økonomiske midler til dem, der ikke tjener så meget, men som også tager hensyn til særlige forhold og forskelle i medlemsstaterne. Alt dette kan gennemføres; det er rimelige foranstaltninger og udtryk for en politik, som viser en sund sans. Omvendt ville en politisering af spørgsmålet og politisk småkævl lamme Europa.
Jeg har noteret mig de positive signaler, som hr. Pinto i dag har udsendt, og jeg vil sige, at det ikke er udtryk for en uansvarlig optimisme at hævde, at der er behov for mere og ikke for mindre Europa.

Lord Plum
Hr. formand, Kommissionens beslutning om at ophæve forbudet mod eksport af afledte produkter er en meget god nyhed, og den er naturligvis i overensstemmelse med de øvrige udtalelser, som hr. Fischler har fremsat ved flere lejligheder på grundlag af videnskabelige beviser. Jeg accepterer, som hr. Santer opfordrede os til i går, at dette er en principbeslutning, og jeg erkender, at det afhænger af briternes indsats for at udrydde sygdommen i et forsøg på at genoprette oksekødsspisende forbrugeres tillid.
Mange vil sige, at handlingsplanen om fra den menneskelige fødekæde at udelukke alle dele af kvægkroppe, der kunne videreføre smitten, hvis den kan overføres til mennesket, burde have været indført for fem år siden. Jamen, det blev den også; alle oksekødsprodukter, der kunne overføre BSE til kvæg, blev nemlig forbudt for seks år siden. Alt kvæg, der lider af BSE, er siden da blevet slagtet. Det drejer sig om 190.000 stk. siden 1992 til et beløb af i alt ECU 180 millioner. Yderligere ECU 63 millioner er blevet brugt til forskning, og administrative kontroller beløber sig til atter ECU 43 millioner. Det britiske forskningsbudget er blevet øget, hvilket også gælder budgettet for kontrol med kødhygiejne, der blev hævet med £39 millioner. Disse foranstaltninger har haft deres tydelige virkning, idet antallet af bekræftede tilfælde siden 1992 er faldet fra 36.000 til 8.000, og det falder stadig.
Jeg opfordrer alle til at læse og tænke over det supplerende handlingsprogram, alle 121 sider, og overveje, hvad der er sket. Siden den 29. marts er 81.648 køer blevet slagtet i henhold til regeringens ordning for bortskaffelse af køerne. I sidste uge blev der slagtet mere end 25.000 køer, og det omfatter bortskaffelse af produkter i kølelagre, og yderligere 1.500 akutte slagtninger. Desuden er 20.000 kalve blevet slagtet siden den 29. marts, det vil sige 4.000 om ugen.
Vi takker Kommissionen for kompensationen og de supplerende interventions- og støtteforanstaltninger, som vi håber, der er nået enighed om. Med en rammehandlingsplan for at stramme op på de foranstaltninger, der vedrører BSE, håber jeg, at vi nu kan få fjernet den tillidskrise og genindført normale handelsforhold så hurtigt som muligt. Vi får kun genskabt tilliden gennem en stringent, utvetydig gennemførelse af kontrol med offentlighedens og dyrenes sundhed, og jeg synes, at det nu er på tide at få dette emne bragt tilbage til videnskaben og væk fra den politiske arena.

Green
Hr. formand, vi forstår, at lord Plumb er nødt til at gøre meget gode miner til slet spil, så vi føler med ham.

Lord Plumb
Hr. formand, jeg beskrev sandheden.

Santini
Hr. formand, hr. minister, hr. kommissær, efter disse første indlæg kunne man godt blive forledt til en beskeden optimisme. Men angsten er for stor til, at vi pludseligt overgiver os, og til at vi straks sænker paraderne. Vi mener, at der stadig bør træffes mange foranstaltninger, og som om vi ikke havde en tilstrækkelig god hukommelse til at huske, hvorledes krisen startede - en krise, der går helt tilbage til 1986, og hvor man må sige, at der hviler et tungt ansvar på visse myndigheder, der ikke straks greb ind; men lad os vende tilbage til nutiden, og lad os ikke glemme, at fem personer er døde for nylig, og at det med stor sandsynlighed lader til, at dødsfaldene skyldes Creutzfeldt-Jacob-sygdommen.
Jeg vil sige, at også i dette tilfælde bør vi ikke lade og forlede til optimisme. Det er rigtigt, at der ikke er sikkerhed for, at sygdommen overføres til mennesker, men til trods for den seneste tids uddybninger, er der ikke ført bevis for det modsatte, nemlig at sygdommen ikke kan overføres. Og imellem smitte og ikke-smitte er der et endnu frygteligere onde, som rammer forbrugeren: tvivlen, og tvivlen køber ikke kød, og det som følge af alle de reflekser, som vi kender så godt.
Personligt er jeg forvirret - men jeg tror, at min gruppe kan følge mig - vedrørende den delvise ophævelse af eksportforbuddet for gelatine, talg og tyresæd. Lord Plumb må have mig meget undskyldt, men jeg er lidt skeptisk med hensyn til de garantier, som den britiske regering tilbyder i forbindelse med eksportbevillingerne. Jeg vil anmode kommissæren om at være meget opmærksom, når den modtager disse eksportbevillinger. Begivenhederne i de seneste dage, modstanden, obstruktionspolitikken, som hr. Pinto har klaget over, taler deres klare sprog om den holdning, som englænderne agter at lægge for dagen i denne sag.
Problemet er alt for komplekst; det antager videnskabelige, landbrugsmæssige, økonomiske, psykologiske, politiske og institutionelle aspekter. Situationen, som først var et anliggende mellem forskellige institutioner, har udviklet sig og er blevet lidet klar, gennemskuelig og overbevisende. Hvorledes skal vi nu gå frem, og hvad skal vi beslutte? Jeg er enig i, at vi skal være solidariske med dem, der rammes, men jeg mener, at vi først og fremmest bør beskytte forbrugerne og fremme folkesundheden. Kommissær Fischler nævnte dette og har givet en række garantier. I dag vil jeg gerne spørge ham: har De tilstrækkeligt med midler, hr. kommissær, til at garantere for gennemførelsen af denne foranstaltning? Vi håber, det er tilfældet!
Dernæst vil jeg komme med nogle specifikke kommentarer omkring de økonomiske tiltag. 650 mio ECU er ikke særlig meget; det har jeg sagt gentagne gange, og jeg vil gerne bekræfte dette. Og det bliver endnu værre, hvis midlerne fordeles dårligt. Og lande som Italien, Spanien, Grækenland og Portugal, der er nettoimportører af kalve, er temmelig bekymrede. F.eks. producerer Italien 20 % af de unge okser, men vil ifølge de første oplysninger kun modtage 6 % af denne ekstraordinære bevilling.
Hr. minister, hr. kommissær, lad og tage vare på, at skaderne ikke forværres gennem en sådan fejltagelse!

De Vries
Hr. formand, embargoen mod britisk kød og produkter heraf har opnået tre ting. Den har beskyttet Unionens ry, hvad dens fødevarers kvalitet angår. Den har bevaret det indre marked intakt ved at forebygge, at individuelle lande opretter nationale barrierer. Og den har forpligtet Det Forenede Kongerige til endelig at træffe en række foranstaltninger. Alligevel kommer det til at tage nogen tid endnu, før tilliden blandt forbrugerne uden for Det Forenede Kongerige er genoprettet. Selv om man sågar ophævede forbudet fuldstændigt, ville de fleste mennesker alligevel ikke være parat til at spise britisk kød.
Nu hvor Kommissionen har vedtaget en delvis ophævelse af embargoen, opfordrer jeg Kommissionen til at sikre, at ingen medlemsstater på egen hånd indfører nye importbarrierer. Lad også Kommissionen sørge for, at der anvendes jævnbyrdige sikkerhedsstandarder i hele Den Europæiske Union.
Men, hr. formand, jeg vil frem for alt tale om denne krises politiske baggrund. Det britiske stat er en skude uden ror, som er løbet på grund på en klippe, den selv har gjort.
Der skjuler sig en vis bitter ironi i den stærke mangel på konsekvens i den britiske position. Ved at klage til en Domstol, hvis magt den ønsker at se begrænset, ved at bremse op for foranstaltninger, som den støtter, og ved politisk at blive reddet af de anonyme bureaukrater i Bruxelles, viser den britiske regering, i hvor høj grad det britiske diplomati har spundet sig ind i sit eget spind. Efter at have blokeret 30 foranstaltninger på mindre end tre uger skal man måske sågar takke England, for London har vist, hvor nødvendigt det er at erstatte enstemmighedsreglen i Rådet af flertalsafgørelser.
Men jeg vil i dag frem for alt give udtryk for min dybe bekymring over, at en nederdrægtig nationalisme er dukket op i Det Forenede Kongerige. Der er tale om en strøm af fornærmelser rettet mod Tyskland og tyske borgere. Den strøm fylder mig som nederlænder og som europæer med skuffelse og skam.
Hvor let er det ikke 50 år efter den anden verdenskrig at fremkalde en fremmedhadsk storm og at vælte sig i chauvinisme. Hvor let er det ikke på ny at kalde ufordragelighedens og fordommenes dæmoner frem, som så ofte har skadet den europæiske civilisation.
(Bifald) Hvor let er det ikke for en regering at opmuntre til nationalisme i stedet for at bekæmpe den. Kære kolleger, denne strategi vinder ingen ære. Som politikere står vi hver især over for et valg. Vi kan udnytte fordomme, eller vi kan bidrage til at sprede fordragelighed. Vi kan besmykke fordomme, eller vi kan modvirke dem. Vi kan forkynde nationalisme, eller vi kan styrke retsstaten inden for Den Europæiske Union.
Det Konservative Parti har truffet sit valg. Det parti har valgt nationalisme som sin valgstrategi. Det Konservative Parti er ikke længere et parti, der står for ansvarligt styre og for én nation. Det Konservative Parti er blevet til det engelske nationale parti.
(Bifald) Visse modige enkeltpersoner, såsom Emma Nicholson, har truffet deres valg. De har forladt Det Konservative Parti for at slutte sig til det eneste britiske parti, som konsekvent følger en pro-europæisk linje. Det er på tide for de af hendes kolleger, der deler hendes bekymring, at følge hendes eksempel.
Ved at prioritere partiinteresser højere end landets interesser har Det Konservative Parti gjort klart, hvor det står. Det er på tide, at mine konservative venner i Europa-Parlamentet gør det samme. Lad dem prioritere princippet højere end partiet. Lad dem vælge et England i Europas hjerte. Lad dem vælge det eneste britiske parti, som ikke er ambivalent over for Europa. Lad dem slutte sig til de britiske og europæiske liberale. Det er på tide at vælge.
(Bifald)
Jové Peres
Hr. formand, formodentlig er det ikke nødvendigt at komme nærmere ind på den britiske regerings fejlagtige holdning, og jeg vil i stedet anstille nogle betragtninger over fællesskabsinstitutionernes måde at fungere på i den aktuelle sag. Det forhold, at den politiske beslutningstagning er blevet underlagt økonomisk pression i Det Forenede Kongerige er en afgørende årsag til hele BSE-problematikken. Sygdommen opstod, da man begyndte at blande kødmel i dyrefoder og ændrede fremgangsmåden ved fremstillingen af kødmel. De to faktorer tilsammen skabte store fortjenester, og det er yderst sigende, at da det blev påvist, at kødmel var årsagen til BSE, trak de multinationale selskaber sig ud af foderfremstilling for at undgå erstatningskrav.
I går meddelte hr. Santer os, at Kommissionen som følge af den britiske blokeringspolitik i Rådet og i mangel af politisk pression havde besluttet på grundlag af videnskabelige beviser at foretage en delvis ophævelse af eksportforbuddet for gelatine, talg og sæd fra Det Forenede Kongerige. Hvis blokeringen af arbejdet i fællesskabsinstitutionerne ikke kan kaldes politisk pression, har jeg ikke fantasi til at forestille mig, hvad udtrykket politisk pression dækker over.
Det er klart, at den britiske regering har foretaget en blokering af arbejdet i Rådet og dermed fremtvunget vedtagelsen af beslutninger, som kan få negative følger for den offentlige sundhed, for de omhandlede produkter var oprindelig omfattet af forbuddet, og eftersom sygdommen endnu ikke er udryddet, må det frygtes, at hvis der tidligere har været fare forbundet med anvendelsen af disse produkter, er der det også nu. Kommissionen henviser til videnskabelige beviser, men den fremlægger dem ikke og oplyser heller intet om de ansvarlige videnskabelige instanser. Hr. Fischler henviste i sit indlæg til debatten i Den Veterinære Komité, som ikke resulterede i en positiv bekræftelse af, at forbuddet kunne ophæves.
I medierne fremkommer der overraskende argumenter. Jeg kan ikke med min bedste vilje forstå, hvad argumentet om manglende overførsel via generne har at gøre med gelatine og talg. Endvidere henvises der til en rapport fra en sammenslutning af gelatinefabrikanter om disse produkters sikkerhed. Men i tidligere afgørelser fra Kommissionen anførtes det, at man med den nuværende viden ikke har kendskab til processer, som kan give fuld garanti for inaktivering af den smittebærende agens.
Det er nødvendigt, at der er et strengt videnskabeligt grundlag for beslutningstagningen, hvis man skal undgå at give det indtryk, at økonomiske interesser og politisk pression sættes over hensynet til den offentlige sundhed. Derfor er det nødvendigt, at Kommissionen fremlægger de videnskabelige beviser, der er grundlag for dens afgørelse om en delvis ophævelse, en beskrivelse af de seneste videnskabelige undersøgelser, resultaterne heraf, oplysninger om ophavsmændene og de kompetente videnskabelige instansers, især Den Videnskabelige Veterinære Komités vurdering heraf. Indtil dette sker, kan man kun få den opfattelse, at Kommissionen har truffet en afgørelse, som kan udgøre en risiko for den offentlige sundhed, da der ikke er fremlagt positive rapporter, der taler til fordel for en sådan afgørelse, fra de kompetente videnskabelige instanser.
Retningslinjerne for den fælles landbrugspolitik har en del af skylden for visse problemers opståen. Fokuseringen på en forbedring af konkurrenceevnen for enhver pris fremmer indførelsen af metoder og teknikker, hvis langsigtede følgevirkninger er ukendte. Den fælles landbrugspolitik blev etableret i begyndelsen af 1960'erne for at sikre Europas fødevareforsyning. Nu har situationen ændret sig, og man må spørge, om det ikke er på tide, at den fælles landbrugspolitik holder op med udelukkende at fokusere på kvantitative aspekter og i stedet begynder at beskæftige sig med kvaliteten af de fødevarer, som Den Europæiske Union forsynes med.

Graefe zu Baringdorf
Hr. formand, der er ikke noget antibritisk klima, ikke her i Parlamentet og ikke i vores gruppe. Men der er en britisk regering, der på uforsvarlig vis satser på politisk og administrativ pression og skaber et klima, som igen åbner op for nationalchauvinisme, hvilket man slet ikke havde forventet. Og der er en britisk regering, der via denne politiske og administrative pression forhindrer, at der tages de nødvendige skridt i Storbritannien, der kunne føre til en reel bekæmpelse af denne epidemi.
Hr. Fischler, De talte i morges igen om kunne, skulle og burde, når det drejer sig om de foranstaltninger, den britiske regering skal indføre. De taler ikke om, hvad den britiske regering har gjort, for man må gå ud fra, at den ikke har gjort meget ud over den politiske pression. Det er korrekt, at bekæmpelsen af BSE ikke kan være begrænset til eksportforbuddet alene. Det er et europæisk problem, det har vi sagt hele tiden, og ikke en engelsk sygdom, altså skal vi også alle bære ansvaret. Men hvis der på et tidspunkt, hvor der arbejdes med politisk pression, besluttes en lempelse, så er det et forkert tegn og har intet at gøre med videnskabelige resultater og med ansvarlig handling!
Det er korrekt, hr. kommissær, at de produkter, der skal frigives - gelatine og talg - ikke hører til de farligste, og de er ultrahøjopvarmede, men De ved også, at de sidste forskningsresultater har vist, at disse smitstoffer ikke dræbes, men kun gøres mindre aktive. Og hvordan De vil forklare frigivelsen af tyresæd, hvor det da er tydeligt, at der sker en overførsel i generationsfølgen, er mig virkelig en gåde!
Jeg mener, det var på tide at vende tilbage til en BSE-relateret, hensigtsmæssig diskussion og virkelig udtømme alle videnskabelige muligheder. Kommissionen bør omsider også forelægge en plan for, hvordan man uanset denne epidemi vil nå frem til en fornuftig produktion af oksekød, hvordan man vil udelukke, at vi ikke nu skal sidde og diskutere om BSE og derefter måske om en antibiotikaskandale, hvordan den europæiske landbrugspolitik kan bringes på fode, for at vi kan give forbrugerne tillid, en tillid på lang sigt, der eksisterer ud over denne BSE-skandale.
Vores gruppe ville først støtte denne fælles beslutning. Vi gik ud fra, at Kommissionens afgørelse endnu var åbentstående. Vi spurgte efter de videnskabelige resultater for at begrunde vores beslutning hermed. Begyndelsen var god nok. Afgørelsen er truffet. Fra da af kan vores gruppe ikke længere bifalde denne beslutning. Vi trækker vores underskrift tilbage. Vi er imod, at der sker en frigivelse på dette tidspunkt og på grundlag af de hidtil foreliggende resultater.

Macartney
Hr. formand, det glæder mig, at denne forhandling finder sted nu. Som De ved, ønskede vor gruppe og Den Europæiske Liberale og Demokratiske Partis Gruppe, at den fandt sted under den foregående mødeperiode. Det er bestemt ikke for tidligt. Vi står her midt i en krise, der påvirker hele Europa. Jeg er britisk statsborger, men jeg mener, at det er fuldstændig uacceptabelt og uansvarligt, at den britiske regering forsøger at lamme hele beslutningsmekanismen om dette emne i Den Europæiske Union. Det kan der ikke herske nogen som helst tvivl om.
Det er endnu mere oprørende, når vi tænker på, at dette skulle have været året for de store fremskridt for den europæiske tanke. Med regeringskonferencen skulle vi søge at skabe et tættere sammenhold i Europa. I stedet får vi en række smålige vetoforanstaltninger - selv foranstaltninger, som Det Forenede Kongerige støttede tidligere, er nu blevet uacceptable og gøres til genstand for et veto. Så den ulykkelige britiske minister for oversøisk udvikling bliver tvunget til at nedlægge veto mod hjælpen til Rwanda, som hun ellers er tilhænger af. Hvad er det dog for en regering, der sætter sine egne ministre i en sådan situation! Jeg vil gerne sige til den britiske regering, at nu er det nok!
Vi har fået en delvis ophævelse af forbuddet, og det glæder vi os over. Det glædede mig at høre hr. Fischlers udtalelse. Nu er det på tide, at Det Forenede Kongerige siger, at denne fase er slut. Nu må de virkelig tænke om. Det, der bekymrer mig, og her gentager jeg, hvad hr. de Vries sagde, er, at den britiske regerings uansvarlighed trinvist fører fra en tåbelig kold krig til en bølge af fremmedhad, der oversvømmer boulevardpressen. Bild-Zeitung gengav en artikel fra The Sun , der var en opremsning af 20 måder at irritere tyskerne på, hvad giver De?! En måde var at brænde det tyske flag og sende asken til kansler Kohl. Hvad er det for et budskab at sende tværs gennem Europa, især når England er værtsnation for de europæiske fodboldmesterskaber i år, hvor der opstår alle former for spændinger? Den britiske regering har sluppet en tiger løs. Den kommer til at fortryde det, og alle vi her i Parlamentet beklager i hvert fald disse handlinger.
Men der er dog også gode nyheder. En meningsmåling offentliggjort i Skotland her til morgen viser, at slutresultatet af den konservative regerings kampagne mod Europa er, at de er gået tilbage i meningsmålingerne til 12 % i Skotland - halvdelen af, hvad det skotske nationalparti får, nemlig 24 %, men dog desværre langt bagefter Labour-partiet. Det er de skotske vælgeres dom over dette anti-europa-hysteri, der er blevet pisket op af den konservative regering.
De skotske landmænd er meget bekymrede. Jeg talte her til formiddag med én, der sagde, at de havde opgivet håbet. Han sagde, at krisen havde til formål at hjælpe oksekødslandmændene - i Aberdeen Angus-området, som jeg repræsenterer - og de får ikke en døjt. Nogle landmænd har modtaget hjælp, men andre går glip af en indtjening og får heller ingen kompensation. Oksekødslandmændene spørger, om de smukke ord bliver efterfulgt af handling. De er bestemt ikke imponerede over, hvad de har hørt fra Michael Forsyth, ministeren for skotske anliggender, der er den skotske landbrugsministers chef. Jeg gjorde Parlamentet opmærksom på denne mand under den sidste mødeperiode og sagde, at det er ham, der ønskede at fjerne det europæiske flag i Skotland i stedet for at forsvare det skotske flag i Europa ved at sige: Lad os få en særaftale for Skotland, lad os sætte skub i tingene!

des Places
Hr. formand, kære kolleger, hr. Santer, formanden for Kommissionen, meddelte os i går dens principbeslutning om delvist at ophæve embargoen og håber sandsynligvis på, at de varme sommermåneders inaktivitet kan sikre den endelige bekræftelse af denne beslutning. Jeg håber, at han lader sig påvirke af vore legitime spørgsmål og ikke bekræfter denne beslutning den 10. juni, uanset de politiske følger af noget sådant. Det er menneskeligt at fejle på betingelse af, at man ikke bliver ved med det.
Hr. Santer sagde ligeledes, at han kun beklagede en ting, nemlig at det har taget seks uger at finde en løsning, et alibi, et kompromis. Seks uger at blive overbevist om eksperternes ufejlbarlighed. Seks uger til at sikre, at Paradis' porte er åbne for alle, til at træffe en økonomisk, unaturlig beslutning. Hr. kommissær, mener De, at det er rimeligt? Det, hjertet ikke opfordrer Dem til i dag, råder frygten Dem måske til i morgen. Og mens vi venter på denne dag, der nødvendigvis må komme, og som De må påtage Dem det fulde ansvar for, skal vi holde op med at tænke på det værste og tilskynde til det bedste. Det vinder vor moral ved, og også vor sundhed.
Kan De helt ærligt, hr. kommissær, tage forbrugeren som gidsel på et tidspunkt, hvor han selv nægter at forbruge højrisikoprodukter, fordi han mener, at de er farlige for hans helbred? Kan De tage skatteyderne som gidsler, dem, der betaler uden at få oprindelses- eller kvalitetsbeviser, og som har andre legitime bekymringer end at betale regningen for dem, der har tjent mange penge på deres bekostning uden at tage ansvaret for det? Kan De bebrejde opdrætterne, herunder vore britiske og irske kolleger, de afledte industrier, arbejdspladserne ud over dem, der afbrænder kvægkroppe, og dermed hele det europæiske landbrug for naivt at have haft tillid til nogle multinationale selskaber, der uden skrupler har fremstillet fordærvet dyrefoder?
Kan De nok en gang lade det være op til hjælpen fra Europa og medlemsstaterne at udligne indtægtstabene for at slå koldt vand i blodet på befolkningen, undgå fallitter og dermed at landbruget lægges øde? De ved udmærket godt, at en sådan bistand vil blive gjort til genstand for kritik fra dem, der observerer finansieringen af Unionens landbrug? Også vi her i Parlamentet vil deltage i denne kritik. Og som sædvanlig er det landmændene, der sidder på anklagebænken. Man behøver bare forestille sig et kompensationssystem mellem forskellige produktioner for at se, hvor splittede landmændene er i denne sag. Alle skal have penge op af lommen, skatteyderne gennem staten, landmændene gennem deres indbyrdes solidaritet og de administrative maskinerier gennem deres ønske om, at det hele fungerer.
Hr. kommissær, i den nuværende politiske tåge omkring denne sag vil jeg gerne vide, om vi skal lade Dem, Kommissionen, påtage Dem det politiske ansvar for noget, der ikke falder ind under Deres myndighed og kompetence? Derfor er vor gruppe mod en ophævelse af embargoen og stemmer følgelig for beslutningsforslaget på betingelse af, at den ændres.

David
Hr. formand, ophævelsen af eksportforbuddet mod oksekødsprodukter er et stort fremskridt. Det glæder mig også, at den britiske regering i det mindste viser nogle tegn på konstruktiv adfærd ved tilsyneladende at støtte associeringsaftalen med Slovenien. Denne let ændrede holdning skal ændres endnu mere.
Det er helt absurd, at den britiske regering rent faktisk skader Storbritanniens nationale interesser og også alle andres ved at blokere for alle foranstaltninger, der er i Storbritanniens nationale interesser, og hvoraf nogle rent faktisk er foreslået af Det Forenede Kongerige. Det sørgeligste aspekt ved hele denne sag er den måde, den britiske regering har tilskyndet til fremmedhadske, chauvinistiske udtalelser og gerninger. Et sådant sprog kan ikke på nogen måde have sin plads i Den Europæiske Union eller i noget som helst andet civiliseret samfund. Brug af racistisk sprog og andre injurierende udtalelser er en politisk taktik, som får en langvarig, skadelig virkning på både Storbritannien og Den Europæiske Union.
Det må være vor opgave som demokrater og parlamentsmedlemmer at gøre alt, hvad vi kan, for at få afsluttet denne krise. Det må være vor opgave at sikre, at forbrugernes tillid bliver genskabt så hurtigt som muligt og frem for alt sikre, at chauvinismen aldrig mere kommer til udtryk i Den Europæiske Union.

Schierhuber
Hr. formand, mine damer og herrer, kvægsygdommen BSE har ikke kun ført til en krise inden for Den Europæiske Union, men i første række til en signifikant foruroligelse hos vores forbrugere. Foruroligede forbrugere betyder også mindre afsætning, og det betyder igen lave priser for kvægproducenterne. Vi befinder os her i et kredsløb, som allerede viser uanede konsekvenser, og som vi er nødt til hurtigt at bringe under kontrol. Det vil vi imidlertid først og fremmest opnå, når vi igen skaber tillid til den europæiske kødproduktion. Vi bør derfor tage et første skridt ved konsekvent at udrydde de kvægbestande, der er inficeret af BSE. Det er ligeledes nødvendigt at indføre en praktisabel mærkning i hele Europa af kød og kødprodukter, at indføre dyrebeskyttelsesnormer gældende i hele Europa, at intensivere forskningsbestræbelserne for at klarlægge mulig overførsel af BSE-smitte og at foretage en kritisk gennemgang af vækstfremmerne, foderstoflægemidlerne og fodertilsætningsstofferne samt disses restkoncentrationer.
Det skal til syvende og sidst være muligt for forbrugerne at fastslå, hvor det kød kommer fra, de spiser. På nuværende tidspunkt er der overhængende fare for, at man under det store pres træffer foranstaltninger for hurtigt, der fører til forøget foruroligelse hos forbrugerne. Det ville være tilfældet ved en ophævelse af eksportforbuddet uden tilsvarende forudgående garantier om, at f.eks. identifikationen af dyrene fungerer og forbuddet mod fodring med benmel ikke overtrædes. Desuden er det fremover nødvendigt med løbende kontroller fra EU's side.
Den østrigske holdning i Rådet skal også ses under disse aspekter, for på nuværende tidspunkt finder vi, at usikkerhederne fortsat er for store. Det er ikke i nogens interesse at opretholde et varigt eksportforbud for britisk kvæg. Men enhver må være interesseret i, at der forlanges sikkerhed og kvalitet. Lad os ikke kun opfatte de nuværende problemer som en katastrofe, men også som en chance til at tage det rigtige skridt i den rigtige retning.

Hyland
Hr. formand, jeg vil gerne her til formiddag atter give udtryk for min tillid til hr. Fischlers måde at behandle BSE-krisen på. Jeg glæder mig over den delvise ophævelse af forbuddet. Beslutningen er baseret på videnskabelige beviser og vil medføre handling i oksekødssektoren, og det trænger vi bestemt til.
Jeg opfordrer imidlertid indtrængende kommissæren til at indføre den kompensationspakke, som landmændene har fået løfte om. I en tid, hvor industrien er i knæ, hvor landmændene står over for fallit, hvor arbejdstagerne i industrien mister arbejdet, er det en skandale, at Ministerrådet ikke kan nå til enighed om en kompensationspakke. Jeg vil også gerne gentage, at den foreslåede kompensation er fuldstændig utilstrækkelig og uden ophør bør øges. Oksekødsproducenterne stod allerede over for store økonomiske tab før BSE-krisen.
Jeg beklager, at de generelle følger af krisen for forbrugerne og landmændene ikke er blevet mindre. En nylig udtalelse fra en britisk videnskabsmand om, at sygdommen overføres fra køer til deres ufødte kalve, skaber yderligere tvivl hos forbrugerne. Hvad skal det hele ende med? Der findes mennesker med alle mulige synspunkter, og ingen kender sandheden. Vi skal koncentrere os om overvejelserne om den offentlige sundhed, og hvordan den har det. Jeg har forstået det sådan, at det ikke er bevist, at der er tale om nogen sundhedsfare, og det må da være muligt at få en objektiv, troværdig udtalelse om dette emne.
I mellemtiden fortsætter Storbritannien arrogant og fuld af foragt med at true Fællesskabet. De har skabt dette problem, og Europa skal nu betale prisen. Hvis forbrugernes tillid skal genskabes, skal Storbritannien gennemføre et udryddelsesprogram, som fjerner al tvivl hos forbrugerne. Det har Fællesskabet forpligtet sig til at finansiere, og det er ikke urimeligt at forvente en tilfredsstillende reaktion.
Som jeg har sagt ved flere lejligheder her i Parlamentet, får denne krise større betydning for de irske oksekødsproducenter og irsk økonomi end for alle andre medlemsstater. Jeg vil gerne bede hr. Fischler bekræfte, at Irlands kontrolprogram er effektivt og har været i kraft siden det første tilfælde, der blev registreret for et par år siden.

Görlach
Hr. formand, kære kolleger, når jeg hører de stærke ord fra hr. Santer i går og fra hr. Fischler i dag mod den britiske regerings optræden, kan jeg ikke holde det indtryk tilbage, at der bag disse stærke ord egentlig kun skjuler sig en strategi eller taktik for således lettere at kunne give efter for kravene om at ophæve embargoen.
Det vil jeg også begrunde. Hvis disse tre produkter, mener jeg, nu gives fri for tidligt, så udelukker jeg ikke, at der findes betingelser, der kan garantere et maksimum af sikkerhed. Disse betingelser for allerede nu at frigive disse tre produkter, er imidlertid endnu ikke opfyldt.
Hvis vi ønsker at gå retfærdigt til værks - og jeg hører heller ikke til dem, der ønsker at opretholde embargoen fuldt ud indtil sidste absolutte sikkerhed - så skal vi gradvis vurdere resultatet ved bekæmpelsen og også foretage lempelsen gradvis. Men dét er en ubalance. Det positive resultat foreligger endnu ikke, og visheden om, at vi kan være absolut sikre ved de tre produkter, er heller ikke til stede endnu. Derfor kommer frigivelsen for tidligt!
Kommissionen bør vide, at den nu til dels er blevet sorteper. Hvis der i de kommende måneder viser sig en voldsom købertilbageholdenhed på mange produktområder, hvor gelatine og talg forarbejdes, i lighed med den, vi har oplevet ved selve oksekødet, så har det noget at gøre med denne for tidlige frigivelse af disse tre produkter. Jeg vil ikke spille profet og heller ikke male fanden på væggen, men vi ved, hvor følsomt forbrugermarkederne reagerer, og jeg frygter, at ved mange, mange produktsortimenter vil det samme gentage sig som hidtil ved oksekødet. Det bør Kommissionen vide!
Jeg tror, vi virkelig er nået til det punkt, at BSE-krisen kan udvikle sig til en krise i Den Europæiske Union. Det bærer den britiske regering i høj grad skylden for, det er der ingen tvivl om, men den adfærd, Kommissionen og dele af Rådet udviser, fremmer denne proces. I sundhedsspørgsmål kan der ikke gives rabat! Det er den øverste målsætning i Den Europæiske Union, det er med sikkerhed også den britiske regerings øverste statsmål. Sundhed står øverst på listen. Så kommer der et langt stykke ikke noget og igen ikke noget og igen ikke noget, og så kommer sundhed en gang til! Først derefter kommer nationale stemninger og nationale følelsesbetonede reaktioner. Det gælder både for Kontinentet og for De Britiske Øer! Jeg frygter, at Rådet og Kommissionen sætter de europæiske borgeres tillid til Den Europæiske Union over styr, og Parlamentet bør ikke støtte denne forkerte proces!

Gillis
Hr. formand, BSE-krisen er nu ti uger gammel. Det er resultatet af en uansvarlig udtalelse i House of Commons, der ikke var baseret på videnskabelige fakta. Siden da er den europæiske oksekødsindustri blevet tvunget i knæ. Landmændene, især de, der bor i de største eksportområder som Irland, har lidt utrolige tab. Mange er nu tæt på at gå fallit. Forbrugernes tillid til oksekødet er blevet alvorligt undermineret, og forbruget er faldet med op til 30 %.
Vi har brug for en hurtig, koncentreret indsats for at genskabe forbrugernes tillid og udrydde BSE-sygdommen. I de seneste dage efter mange møder, herunder meddelelser fra britiske ministre, har vi set en vis positiv udvikling. Den britiske regering forsikrer os nu om, at bestemmelserne vedrørende bortskaffelse af affald og smittebefængte foderstoffer er blevet styrket, gennemføres konsekvent og er fuldstændig vandtætte. Endelig har den britiske regering fremlagt et ret detaljeret program for udryddelsen af BSE. Skønt dette dokument er langt fra at være perfekt, går det i den rigtige retning. Endvidere har Kommissionen udarbejdet et nyt program for at kompensere landmændene for nogle af deres tab.
Der er dog også en vis, negativ udvikling. Briternes beslutning om at afbryde forbindelserne til Fællesskabet er forkert. Den er ukonstruktiv og har gjort en dårlig situation meget værre. Den er dårlig for Storbritannien og for Europa og forlænger kun krisen. Dette tegn på lovløshed på højeste regeringsplan er uacceptabelt i en union, der er baseret på lovgivning og solidaritet. Det har også været et slag i ansigtet på Parlamentet og dem af medlemmerne, der siden den 20. marts på alle mulige måder har søgt at løse problemet og mindske de negative følger af BSE-krisen. Det er en lektion i, hvordan man ikke løser en konflikt i EU.
Den britiske regering har siden 1989 ikke villet erkende situationens alvor. Nu ligger vi, som vi har redt. Den skal sammen med Kommissionen sætte sig ned og gennemgå udryddelsesprogrammet og vedtage en række foranstaltninger, der udrydder BSE og genskaber forbrugernes tillid. Der skal gøres alt for at fjerne ældre dyr fra kendte, mistænkelige bestande i Det Forenede Kongerige, bestande, man ved, har indtaget inficerede foderstoffer, og mange køer i disse bestande er nu smittede med sygdommen. Forbrugerne skal igen overbevises om, at oksekød er sund mad. Den nuværende fejlinformering skal ophøre. Nu skal vi alle vise forbrugerne, at den britiske regering endelig går seriøst ind i kampen for at udrydde BSE, at den gør det beslutsomt og engageret.
Endelig skal Kommissionen snarest genoverveje kompensationspakken til landmændene. Al hjælp er velkommen, men den nuværende pakke skal øges betragteligt, hvis den skal afhjælpe de store tab, som de implicerede har lidt.

Kenneth Collins
Hr. formand, lord Plumb er en dygtig advokat, det benægter ingen. Han talte rørende om det, der gøres i Det Forenede Kongerige for at fjerne BSE. Desværre undlod han at fortælle os, hvorfor vi overhovedet fik hele problemet med BSE. Han sagde ikke, hvem der har ansvaret, hvem der har spillet hasard med forbrugernes interesser, og hvem der har spillet hasard med befolkningens sundhedsinteresser i de sidste femten år. Ikke engang lord Plumbs dygtige ord - hr. de Vries bliver ikke glad for at høre det her - kan redde det britiske konservative parti fra deres egen skæbne her over for den politiske pendant til BSE-sygdommen. Det sker kun, hvis der gennemføres et program for vælgermæssig udrensning.
Det er mere end 2½ måneder siden, at den britiske minister fortalte Parlamentet om den mulige forbindelse mellem BSE og CJD. Først ti uger senere, i denne uge, får vi en plan for, hvordan problemet skal løses. Trods alle advarsler, både fra Parlamentet og andre, havde regeringen ingen plan, da ministeren fremsatte sin udtalelse i House of Commons.
Nu har vi to ministre, der rejser rundt til hovedstæderne på, hvad de kalder en charmeoffensiv. Det omfatter ikke Lord Plumb, for han er alt for engageret som europæisk tilhænger til at gøre noget sådant. Men to ministre - jeg er for øvrigt ikke sikker på, hvem af dem, der står for charmen, og hvem, der står for offensiven - rejser altså rundt til de europæiske hovedstæder. Det svarer lidt til at sende Saddam Hussein på en fredsmission. For det, de ikke gør, er at koncentrere sig om emner som forbrugersundhed og forbrugertillid.
Her i Parlamentet skal vi sikre, at debatten handler om offentlighedens sundhed og erkende, at der stadig er mysterier forbundet med denne sygdom. Vi ved i virkeligheden ikke nok om, hvordan den overføres, og vi ved i virkeligheden ikke, hvordan den opstår. Vi ved i virkeligheden ikke, hvordan den er forbundet med CJD, og derfor gennemfører Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter og Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerbeskyttelse sammen en høring ved månedens udgang for netop at se på disse forhold for offentligt at kaste lys over, hvad der sker. Alt for stor en del af denne forhandling og alt for mange af disse bekymringer er blevet skjult bag et hemmelighedens slør i Rådet og andre steder.

Funk
Hr. formand, kære hr. kommissær, kære kolleger, arbejdsgruppen landbrug nedsat af Det Europæiske Folkepartis Gruppe har i februar 1991 afholdt en høring i nærværelse af hr. Meldrum fra Det Kongelige Veterinærinstitut i London. Som konklusion vedtog Europa-Parlamentet den 12. marts 1991 en beslutning, hvori den britiske regering indtrængende blev opfordret til at forbyde anvendelse af oksekød fra BSE-mistænkelige bestande til fødevarer bestemt for mennesker og dyr. Samtidig krævede Europa-Parlamentet kun at tillade fremstilling af kød- og benmel til anvendelse i foder til drøvtyggere, hvis kravet er overholdt om, at det skal opvarmes og steriliseres til 134 grader celsius i 20 minutter ved et damptryk på 3 bar.
I årene derefter har Parlamentet vedtaget yderligere beslutninger. Den britiske regerings reaktion var lig nul. Hr. Meldrum sagde i 1991, at det blev forbudt i 1988 at fodre drøvtyggere med kød- og benmel fra inficerede dyrekroppe, og at sygdommen ville være udryddet fra 1993-5 år senere. Desværre gik det anderledes, hr. kommissær, sygdommen lever, landmændene må magtesløse se på, at den største tillidskrise afholder forbrugeren fra at spise oksekød. Sløseri og ignorering har forhindret, at der konsekvent og på et tidligt tidspunkt er dæmmet op for sygdommen.
Derved har den britiske regering bragt sine egne farmere og sine egne forbrugere i en slem økonomisk og sundhedspolitisk situation. I mellemtiden har denne situation haft indvirkning på hele Europa. Landmændene og forbrugerne er dybt skuffede over den britiske administrations uduelighed!
(Bifald) Sundhedsbeskyttelsen har højere prioritet end ophævelsen af eksportforbuddet, det sagde hr. Santer i går. Det er forbrugerne, der træffer beslutningen om at købe et produkt. De vil vide, hvor gelatine og talg som produkter eller tilsætningsstoffer kommer fra, og om de er ufarlige. Hr. kommissær, jeg ville som landmand aldrig købe tyresæd, som forinden skal steriliseres, for der opstår ikke nyt liv af en steriliseret tyresæd, men et luftnummer, og det ville jeg ikke være med til. Det siger jeg helt åbent.
(Munterhed, bifald) Som led i sygdomsbekæmpelsen i Tyskland og i Belgien blev der foretaget nødslagtning af hundredtusinder af sunde svin for at besejre svinepesten. Landmændene vægrede sig imod det, de blev ikke spurgt. Først da det officielt var fastslået, at svinepesten var udryddet, blev eksportforbuddet ophævet i begge lande. Først da var der igen mulighed for det frie marked. Havde vi ikke det indre marked, måtte den britiske regering betale hele gildet selv.
Der dør fortsat 250 syge dyr hver uge i Storbritannien. Det er for meget til at lempe eksportforbuddet! Endnu mangler beviserne for, at sygdommen øjeblikkelig er udryddet. Kun med BSE-frie bestande, det vil jeg også gerne råbe til den britiske regering, kan forbrugernes tillid genoprettes og dermed eksport af produkterne til hele verden!
(Bifald)
Colino Salamanca
Hr. formand, efter min mening er Det Forenede Kongeriges holdning ikke alene beklagelig, men absolut forkastelig. I et retsfællesskab som Den Europæiske Union kan en sådan pressionsog blokadepolitik ikke retfærdiggøres. En sådan adfærd kan eventuelt påvirke medlemsstaternes og Kommissionens holdning - hvilket jeg ikke håber - men den kan under ingen omstændigheder bidrage til at genoprette forbrugernes tillid. Vi kan ophæve forbuddet, helt eller delvist, men det vil ikke resultere i en normalisering af oksekødsmarkedet hverken i Det Forenede Kongerige eller i Det Europæiske Fællesskab, hvis forbrugerne fortsat mener, at der er fare for sundheden.
Derfor finder vi det absolut nødvendigt, at Kommissionen stiller hele den disponible information til rådighed for Europa-Parlamentet og den offentlige mening. Det er nødvendigt, at afgørelsen om delvis ophævelse af forbuddet underbygges videnskabeligt, at Kommissionen fremsender de videnskabelige beviser, den råder over, til Parlamentet, samt en beskrivelse af de seneste videnskabelige undersøgelser, resultaterne heraf, oplysninger om ophavsmændene og de kompetente videnskabelige instansers, især Den Videnskabelige Veterinære Komités vurdering heraf. Det er endvidere nødvendigt, at Kommissionen overvåger, hvilke foranstaltninger der træffes i Det Forenede Kongerige og derefter nøje overvåger, at de gennemføres som planlagt, for at foranstaltningerne kan få den påkrævede effekt. Kun således vil det være muligt at genoprette forbrugernes tillid.
Endelig vil jeg gerne stille kommissæren et konkret spørgsmål: har det forhold, at en højtstående spansk embedsmand har fået frataget sine funktioner i Generaldirektoratet for Landbrug, haft noget med denne sag at gøre?

Redondo Jiménez
Hr. formand, vi har hørt kommissærens detaljerede redegørelse for den seneste udvikling for så vidt angår kontrolforanstaltninger mod BSE, foranstaltninger, der ifølge kommissæren er baseret på det grundlæggende kriterium om beskyttelse af forbrugernes sundhed - hvilket vi kun kan tilslutte os -; kommissæren redegjorde for de forskellige foranstaltninger til udryddelse af sygdommen, kontrollen med produkter og underprodukter hidrørende fra kvæg, der kan risikere at være smittet med BSE, såsom destruktion af de nedslagtede dyr, sterilisering af produkterne, kontrol med fremstillingen og inspektion og overvågning på stedet.
Alt dette er udmærket, og vi støtter disse foranstaltninger, om end vi gerne havde set, at de var blevet iværksat nogle år tidligere, således at problemet var blevet løst, før det havde antaget det omfang, det har i dag. I Spanien siger man, at »den, der ikke udskifter tagrenden, må istandsætte hele huset«, og i dag er omkostningerne da også væsentligt højere, end de ville have været tidligere, idet de 650 mio ECU, som De har afsat, hr. kommissær, kun er begyndelsen, og der løbende vil skulle afsættes midler hertil. Her ses et bevis på Den Europæiske Unions solidaritet i en alvorlig situation. Og det siges af et medlem fra et land, som i en lignende kritisk situation - hestepest - ikke fik nogen støtte, hvilket heller ikke er acceptabelt.
Der vil ske en delvis ophævelse af forbuddet for gelatine, talg og sæd. Hvad angår de førstnævnte - gelatine og talg - anvendes de i kosmetiske midler, fødevarer, læskedrikke, chokolade, slik, pølser, bagværk, osv. Ifølge kommissæren kan de omhandlede produkter sikres ved steriliseringsteknikker. Men med hensyn til sæd har jeg mine tvivl, eftersom de omtalte teknikker - sterilisering -, som navnet angiver, ville gøre den uvirksom. Og jeg må derfor spørge, hvordan man kan frigive handelen med sæd, når det ikke alene ikke er bevist, at overførslen ikke er genetisk betinget, men der tilmed er aspekter ved disse sygdomme som indicerer, at der er tale om genetisk overførsel, eftersom de forekommer i bestemte befolkningsgrupper med ensartede egenskaber og i fuldstændig lukkede miljøer?
Hr. kommissær, forbrugernes sundhed kommer i allerførste række. Vi kan ikke tage nogen chancer i denne sag, men må føre stadig kontrol og først og fremmest overvåge situationen i oprindelseslandet for at hindre en eventuel spredning af problemet i Den Europæiske Union.

Metten
Hr. formand, i det almindelige liv er der fængselsstraf for afpresning, men ikke i europæisk politik. Den britiske regering, som blokerer alle europæiske beslutninger for at få ophævet forbudet mod talg, gelatine og tyresæd, belønnes ved, at man giver den det, den kræver. Ingen må derfor forbløffes over, at den får smag for det og fortsætter med sin afpresningspolitik. Nu har den allerede bebudet at ville fortsætte blokeringen af alle europæiske beslutninger, indtil der også kommer en aftale om fuldstændig ophævelse af eksportforbudet for britisk kød.
Jeg spørger alvorligt mig selv, hvordan den britiske regering forestiller sig nogensinde at genoprette tilliden til britisk kød, hvis den så klart fortsætter med at behandle kogalskaben ikke som et sundhedsproblem, men som et politisk spørgsmål. Den nuværende krises omfang er klart et produkt af tankeløs deregulering og vanrøgt fra den britiske regerings side. Men eksportforbudet kommer til at stå i et ganske andet lys i betragtning af det importforbud mod britisk kød og kødprodukter, der, som det nu fremgår, viser sig at have været gældende siden sidst i firserne i lande som De Forenede Stater og Argentina.
Hr. Fischler, hvorfor er dette importforbud aldrig blevet bekendtgjort? Hvorfor er det aldrig blevet bekæmpet, således som importforbud normalt bekæmpes? Måske fordi man allerede dengang mente, at amerikanerne og argentinerne måske havde ret, med andre ord, og det vil jeg gerne have svar på fra kommissæren, har EU så ikke været forsømmelig ved først nu at udstede det britiske eksportforbud?

Spencer
Hr. formand, jeg vil lige som mine kolleger fokusere på, hvad vi laver nu og i næste uge. Dette her er et enormt problem, men det kan løses, og løsningen ligger i vore egne hænder. Der ligger nu en udryddelsesplan på bordet, og forbuddet mod afledte produkter er blevet ophævet, takket være hr. Fischlers store mod og indsats.
I går bad hr. Santer om, at briterne atter overvejer deres ikke-samarbejdspolitik med Europa. I går aftes fik han accept heraf fra den britiske udenrigsminister i Rom, der meddelte, at vi ikke vil nedlægge veto mod associeringsaftalen med Slovenien.
Det, vi bør gøre nu, er at koncentrere os om at få skabt nogle rammer for en gradvis ophævelse af hovedforbuddet. Den britiske regering beder ikke om datoer, den beder ikke om, at vi tror på dens ord; den beder blot om at få nogle rammer. Det kan og bør vi gøre.
Det ville være lettere, hvis visse personer holdt igen med den retoriske ordflom, de har brugt her i formiddag. Jeg ved egentlig ikke helt, om jeg er mest irriteret over mine liberale, demokratiske og skotske nationalistiske kollegers hvervekampagner eller over Labour-partiets vane med at opføre sig som en nervøs kat, der kredser rundt om den varme grød og er bange for at tage en bid for ikke at skade Tony Blairs svage opvisning i patriotisme. Det er ikke særlig begavet; det, vi har brug for, er en løsning på problemet, og det betyder hurtige forhandlinger om disse rammer.
Jeg vil gerne sige til min ven, hr. de Vries, at De gør ret i at nævne, at nationalismen stikker sit grimme hoved frem igen, men dette her er en boomerang, og De skal være forsigtig med, hvordan De kaster den. Hvis kollegerne her i Parlamentet begynder med at citere The Sun's giftige skvalder og - omend meget diskret, som hr. Macartney gør det - tilskriver det et parti, som de er modstandere af, er det farligt. Det fremmer netop den nationalistiske djævel, som lurer i alle lande og partier. Jeg beder indtrængende alle om ikke at gøre det og koncentrere sig om at færdiggøre en helt enkel forhandling om rammerne for en ophævelse af dette forbud, når noget sådant viser sig at være videnskabeligt berettiget.

Thomas
Hr. formand, jeg er sikker på, at De vil tilslutte Dem min tak til Kommissionen for dens ihærdige indsats for at finde en løsning på krisen i oksekødsindustrien. Kun gennem dialog kan vi finde en løsning, der er tilfredsstillende for alle de parter, der ufrivilligt er blevet inddraget i sagen. Det er i alle parters og medlemsstaters interesse at sikre forbrugernes og dyrenes sundhed i hele Fællesskabet, og det bærer vi et ansvar for.
Derfor er jeg fuldstændig enig med hr. Collins, der påpegede, at mange spørgsmål stadig ikke er blevet besvaret. For eksempel spørgsmål om epidemiologi og overførsel. Det presserende behov for øget, koordineret forskning er hidtil ikke blevet opfyldt, da indsatsen er blevet koncentreret om nødløsninger på en krisesituation, der burde have været undgået. Ikke alene skal vi også have udformet et informationsprogram for forbrugerne, men vi skal finde midlerne til at svare på de spørgsmål, der skal besvares, før forbrugernes tillid kan genskabes.
Det sidste, jeg gerne vil nævne, har jeg allerede nævnt før, og det vil jeg blive ved med at gøre. Jeg glæder mig naturligvis over den hjælpepakke, som Kommissionen har foreslået, men hjælpen omfatter kun landmænd og slagteriindustrien. Andres nød ignoreres. Indtil dags dato har 36.000 mennesker i den britiske kødindustri mistet arbejdet, og det sker sandsynligvis for mange flere. Nogle af disse mennesker er til stede her i dag som besøgende.
Det Forenede Kongerige tilbageleverede for nylig ECU 200 millioner, der var øremærket til fremstillingen af landbrugsfødevarer, til Kommissionen. Jeg opfordrer Det Forenede Kongerige til at bruge disse penge til deres oprindelige formål, nemlig at hjælpe dem, der er beskæftiget i landbrugsindustrien. Jeg opfordrer Kommissionen og Parlamentet til at sikre, at det sker. Vor opgave er at få afsluttet krisen for alle de berørte parter, og ikke, således som den britiske regering åbenbart gør, at fortsætte i en retning, der øger og ikke mindsker problemerne.

Fischler
Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne ganske kort komme ind på nogle af indlæggene, fordi det forekommer mig vigtigt at klarlægge, hvad Kommissionen bygger sine overvejelser på. Derudover, tror jeg, er situationen alvorlig nok, og derfor er jeg imod, at der her i salen bliver hængende nogle fordrejede redegørelser.
Hvad angår tyresæd, blev jeg spurgt, hvor der her findes en videnskabelig afgørelse eller anbefaling. Den Videnskabelige Veterinærkomité har den 26. april erklæret følgende: Dens første konklusion lyder: The committee concludes therefore that semen does not present a risk of transmission of BSE. Jeg tror, denne anbefaling er klar. Denne anbefaling har vi omsat. Vi er også så kloge, hr. Funk, at vi ved, at vi ikke kan sterilisere tyresæd, hvis den skal bevare sin virkning.
(Munterhed, bifald) Om gelatine og talg: Her fastlægges jo i det, vi har besluttet, først og fremmest en definition af en metode, som jeg allerede har redegjort for, og så fastlægges der også en procedure. Blandt andet hedder det i artikel 1 C under punkt 3, at Kommissionen efter høring af medlemsstaterne inden for rammerne af den stående Veterinærkomité fastsætter tidspunktet for, hvorfra forsendelsen kan genoptages. Dvs. det tidspunkt, hvorfra der rent faktisk igen kan eksporteres gelatine og talg, ligger overhovedet ikke fast for tiden. Jeg beundrer derfor alle, der allerede nu ved, at det er for tidligt.
Jeg tror, at her skal man også blive ved med at være konsistent og logisk, for ellers løber man den risiko, at man ikke bliver taget alvorligt. Derudover er jeg blevet spurgt, hvordan det håndteres med yderligere kontroller, når det engang er kommet i gang. Det er fastlagt i artikel 1 B, at enhver leverance fra Storbritannien skal være ledsaget af en af en embedsdyrlæge udstedt sundhedsattest, hvori det skal fastslås, at dette produkt er fremstillet efter de forlangte betingelser, og hvori det også skal angives, hvor hyppigt de officielle kontroller er gennemført.
Én ting er allerede klar for os alle i Kommissionen. Forbrugernes sundhed og sikkerhed skal være det øverste bud. Vedrørende spørgsmålet om støtte til de berørte producenter og om, hvad Kommissionen alt i alt gør for at tackle den økonomiske krise: Man må ikke kun se på de 650 millioner alene, der debatteres om, men man skal først og fremmest også se på omkostningerne til interventionerne. Disse interventionsforanstaltninger hjælper naturligvis i første række også forarbejdningsindustrien, hjælper slagtehusene, hjælper deres ansatte. 50.000 tons intervention koster 120 millioner ecu. Vi har alene i april og maj interveneret 115.000 tons og har nu udbudt en ny intervention i størrelsesordenen 50.000 tons.
Det er alt i alt allerede 400 millioner ecu, og det er desværre sådan, at vi for tiden ikke kan forudse, at vi allerede så at sige er over det værste med disse foranstaltninger, men at der muligvis vil være behov for endnu flere interventioner. Endelig skal De hertil også regne de udgifter, vi påføres til de private lagerhold til kalvekødet, til slagteprogrammerne, der er gennemført for kalve, helt specielt til det program, der gennemføres i Storbritannien for de dyr, der er ældre end 30 måneder, samt det selektive slagteprogram, der endnu ikke er besluttet. Alle disse foranstaltninger tilsammen udgør naturligvis et væsentligt højere beløb, mere end det dobbelte af de 650 millioner, der her er til debat.
Jeg vil gerne desuden gøre opmærksom på, at vi har tre yderligere projekter i arbejde. Det ene går ud på, og her har der jo været bred tilslutning i Parlamentet, at vi ønsker at etablere et multidisciplinært videnskabeligt organ til rådgivning i så komplekse spørgsmål, ikke kun specifikt for BSE, men generelt for fremtiden.
For det andet har vi fra Weissmann-gruppen, som den i mellemtiden bliver kaldt, fået bebudet, at den vil udarbejde et videnskabeligt program til os, hvor vi så kan tildele tilsvarende forskningsprojekter for f.eks. at få undersøgt spørgsmålet om, hvorvidt sygdommen eventuelt kan overføres fra en dyreart til en anden eller fra dyr til mennesker, eller spørgsmålet om, hvorvidt man kan foretage en BSE-test på levende dyr, og mange andre meget vanskelige spørgsmål.
Det tredje projekt, der er i gang, og her har den rådgivende komité for kvægproduktionen allerede holdt møde, er spørgsmålet om mærkning. Det vil altså nu være op til Kommissionen her at udarbejde et tilsvarende forslag for fremtiden. Men én ting er også klart. Vi er nødt til at løse disse akutte problemer nu. Men det betyder ikke, at vi så kan gå over til dagsordenen, men vi vil også rettidigt skulle foretage en revision af de hidtidige regler med henblik på den samlede kvægproduktions fremtid.

Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Jeg har modtaget syv beslutningsforslag, fremsat i overensstemmelse med artikel 37, stk. 2 i forretningsordenen.
Afstemningen finder sted kl. 11.00.

Finansielle ydelser og fysiske personers bevægelighed
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A4-0171/96) af Kittelmann for Udvalget om Eksterne Økonomiske Forbindelser om finansielle ydelser og fysiske personers bevægelighed.

Kittelmann
Hr. formand, kære kolleger, med den foreliggende betænkning gøres der rede for resultaterne af WTO-forhandlingerne om finansielle tjenesteydelser og fysiske personers bevægelighed over grænserne på multilateralt plan. GATT-overenskomsten, der blev undertegnet i 1994 af 76 deltagere, havde hidtil kun været gældende for handel med varer og blev suppleret med den almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATS).
Europa-Parlamentet godkendte i december 1994 resultaterne af Uruguay-runden. GATS er kun en integrerende bestanddel af det multilaterale handelssystems juridiske rammer. Dette gælder for alle former for tjenesteydelser, også de finansielle. I første del fastlægges principperne og reglerne, anden del omfatter lister over specifikke markedsåbningsindrømmelser, der gælder ved toldindrømmelser for varehandelen i WTO samt for varehandelen generelt.
Som ved varehandelen gælder som grundprincipper mestbegunstigelse og national behandling. Det var fra begyndelsen klart, at åbningen af markederne for tjenesteydelser kun kan ske gradvis. De markedsåbningsforpligtelser, der blev aftalt under Uruguay-runden, er derfor de første og tit endnu forsigtige skridt i retning af liberalisering af handelen med tjenesteydelser. Det skal udbygges gennem yderligere forhandlingsrunder.
Af denne grund førtes forhandlingerne meget konstruktivt og meget længe, og det er beklageligt, at USA i sidste instans ikke længere kunne erklære sig villig til at underskrive overenskomsten, således at vi her har den problematik, at kun 90, men immervæk 90 forhandlingsdeltagere, trods flere forlængelser af forhandlingsfristen har opnået en overenskomst, uden USA.
Om indholdet generelt kan jeg sige, at forretningsmulighederne for udenlandske banker nu forbedres i mange kontraherende stater. Finansielle institutioner og forsikringsselskaber kan forbedre deres aktivitet, det være sig gennem egne afdelinger på stedet, det være sig gennem forretninger hen over grænserne. USA's holdning er og bliver en skuffelse. Tilbagetrækning flere gange fra mange forhandlinger i den senere tid får én til at tænke over, hvordan det skal gå fremover med USA's handelspolitik.
Selvom ikke alle forhandlingsresultater svarer til vores forventninger, så kan vi da afgive samstemmende udtalelse om resultaterne som helhed. Samstemmende udtalelse skal forstås helt bogstaveligt. Kommissionen havde foreslået, at Europa-Parlamentet blot skulle høres om indgåelsen af aftalen på grundlag af EF-traktatens artikel 228, stk. 3, første afsnit. Dette er imidlertid i direkte modstrid med EF-traktatens artikel 228, stk. 3, andet afsnit, ifølge hvilket Parlamentets samstemmende udtalelse om indgåelse af internationale aftaler altid kræves, når internationale aftaler »... medfører ændring af en retsakt, der er vedtaget efter fremgangsmåden i artikel 189 B« (fælles beslutningsprocedure).
Det ville være ulogisk, hvis proceduren med samstemmende udtalelse ikke blev anvendt. Den, der ved en procedure afgiver samstemmende udtalelse, skal også bagefter have ret til at afgive samstemmende udtalelse ved ændringer af proceduren. Jeg beklager Kommissionens adfærd. Det drejer sig efter min bedømmelse om et ulovligt forsøg på at beskære Europa-Parlamentets rettigheder. Europa-Parlamentets Retsudvalg, der er blevet hørt om den foreliggende betænkning og har afgivet sin udtalelse, bekræfter vores standpunkt og plæderer ligeledes for anvendelse af proceduren med samstemmende udtalelse. Vi er ordføreren, fru Schaffner, taknemmelig for hendes betænkning.
Til sidst vil jeg gerne fremsætte nogle bemærkninger om det tidsmæssige aspekt. Forhandlingerne blev afsluttet i slutningen af juli måned sidste år. Resultaterne skal træde i kraft senest pr. 30. juli i år. Der gik ni måneder fra forhandlingernes afslutning til fremsættelsen af Kommissionens forslag og i alt ti måneder, før det blev forelagt Parlamentet. Det er både uforståeligt og uacceptabelt, at det skulle være nødvendigt med så lang tid til at udarbejde et forslag på 16 sider, hvilket har ført til, at Parlamentet kun har knap en måned til sine overvejelser.
Hvordan er det muligt at overholde en kvalificeret og afbalanceret parlamentarisk behandlingsproces? At det alligevel er lykkedes os, og at vi har kunnet overveje sagen meget seriøst, ligger i, at Udvalget om Eksterne Økonomiske Forbindelser har skyndt sig meget. Jeg vil gerne takke alle kolleger, der har bidraget til denne hurtige proces.
Til Kommissionen og Rådet vil jeg gerne sige følgende: Denne omgang med Parlamentet, der er udtryk for ringe respekt, kan vi hverken finde os i eller acceptere på sigt! Jeg beder Dem stemme for den foreliggende betænkning.

Erika Mann
Hr. formand, kære kolleger, der er i dette tilfælde, som så mange gange før, en god og en dårlig meddelelse. Den gode meddelelse er, at Parlamentet og udvalget overhovedet har fået forelagt denne betænkning. Tak til Kommissionen! Den dårlige meddelelse, og jeg beder om, at Kommissionen og Rådet virkelig hører efter: Ordføreren har med rette gjort opmærksom på, vi ønsker ikke nogen høring, men derimod ønsker vi proceduren med samstemmende udtalelse, og vi mener, det er slet og ret i overensstemmelse med den gældende ret af to meget simple grunde.
Grund 1: Det er et supplement til et aftalekompleks, nemlig GATT, og vi har været beskæftiget med GATT og har også i dette tilfælde måttet afgive samstemmende udtalelse. Det er den logiske følge og den logiske konsekvens af alle yderligere forhandlinger, der følger heraf, naturligvis også her at få samstemmende udtalelse. Det giver ingen mening at inddrage Parlamentet i ét tilfælde og ikke inddrage det i følgeforhandlingerne, der er lige så vigtige og relevante, og som vi ved i dag, skal vi jo oven i købet bære et større politisk ansvar, fordi GATS er blevet en meget vigtig faktor på Verdenshandelsorganisationens område.
Grund 2: Det er en international aftale, og vi giver os nu engang af med internationale aftaler. Jeg anmoder simpelthen Kommissionen og Rådet om i det mindste at tage det til efterretning og her virkelig inddrage Parlamentet i det ansvar, vi skal bære og også er villige til at bære ansvarsfuldt.
Der er en god meddelelse til, endnu en tak til Kommissionen! Det er i dag min 2. tak, og dét, fordi De virkelig har gjort et fremragende stykke arbejde. De har i virkeligheden forhindret, at der opstod et sammenbrud under forhandlingsrunderne. Vi ved, hvor vanskelige amerikanerne her var som forhandlingspartner; det gælder for øvrigt også forhandlingerne på GATS-området inden for telekommunikation. Også her forhandlede De fremragende, udtrykkelig tak!
Der bør gives et signal til USA om ganske simpelt at forstå liberaliseringen som filosofi, som vi i hele verden skal stille os bag. USA har praktisk taget altid været penneførende på området, og nu opgiver de på de steder, hvor det bliver vanskeligt, og det går ikke! De er nødt til at trække sig igennem processen og holde op med at repræsentere nationale og regionale interesser. Det gælder i øvrigt også vores debat om Helms-Burton. Jeg anmoder om, at USA tager dette til efterretning.

De Clercq
Hr. formand, det er med blandede følelser, jeg tager ordet i denne forhandling, både hvad proceduren og hvad indholdet angår. Vi er naturligvis glade for den kendsgerning, at Rådet har hørt Parlamentet vedrørende den aftale, der er forhandlet inden for rammerne af Verdenshandelsorganisationen. Men vi er skuffede over den kendsgerning, at Rådet har foretrukket høringsproceduren frem for proceduren med samstemmende udtalelse. Vi er også skuffede, fordi Rådet for det andet stiller Parlamentet over for så kort en frist til dets udtalelse. Det er ved at blive en vane. Det tog sågar ti måneder, før Europa-Parlamentet blev hørt af Rådet. Nu har Parlamentet et meget lille antal uger til rådighed, hvis man vil respektere aftalens ikrafttræden.
Hvad indholdet angår, vil jeg fatte mig i megen korthed. Jeg henviser til den glimrende betænkning fra hr. Kittelmann. Jeg vil blot udtrykke håb om, at indrømmelserne vedrørende åbning af markedet vil forhøje de kommercielle muligheder for banker, finansinstitutter og forsikringsvirksomheder.
Det er en skam, at De Forenede Stater har ment ikke at kunne deltage i aftalen. Det får måske ikke dramatiske følger, hvad vore forbindelser med De Forenede Stater angår, men det svækker unægtelig Verdenshandelsorganisationens troværdighed.
Jeg vil gerne slutte som følger. Parlamentet skal høres i henhold til proceduren med samstemmende udtalelse, hver gang det drejer sig om aftaler vedrørende Verdenshandelsorganisationen. Det er for det andet også opfattelsen i Udvalget om Retlige Anliggender og Borgernes Rettigheder. Derfor vover vi at håbe, at Parlamentet vil vedtage de to ændringsforslag indeholdt i hr. Kittelmanns betænkning.
Endelig en sidste bemærkning. Parlamentet skal beskytte sin institutionelle stilling ikke blot inden for Den Europæiske Union, men også inden for Verdenshandelsorganisationen. Derfor mener jeg, at Parlamentet skal gøre alt, hvad der er påkrævet, fordi det bør repræsenteres af en delegation på ministerkonferencen i Singapore til december. Det ville være utænkeligt, at Parlamentet ikke kan være til stede dér.

Kreissl-Dörfler
Hr. formand, aftalen om finansielle tjenesteydelser blev allerede indgået for knap et år siden og er først blevet forelagt for Parlamentet nu - kort før skæringsdagen. Vi ved, at den har været omtvistet i årevis. Vi ved, at mange udviklingslande har haft de største betænkeligheder ved denne aftale, og i det hele taget ved den ensidige liberalisering af handelen med tjenesteydelser. Deres betænkeligheder gik blandt andet på, at denne aftale ganske vist skal give fri bevægelighed for store banker og forsikringsselskaber, men at den frie bevægelighed for personer fortsat er holdt udenfor. Man er nu kommet udviklingslandene et skridt i møde, men det ændrer ikke noget ved grundproblematikken.
Vi ved også, at USA ikke har tiltrådt denne aftale, at der altså mangler en vigtig verdenshandelspartner. Men hvad vi ikke ved, er, hvilken indvirkning denne aftale vil få på de beskæftigede i Europa og i Den Tredje Verden. WTO fører hemmeligt diplomati, Europa-Kommissionen synes at ville overgå den. Ikke engang Parlamentets kompetente udvalg er blevet informeret rimeligt. Allerede for to år siden advarede vi herom: WTO betyder mindre demokratisk kontrol gennem parlamenter og borgere.
At indgå en aftale på denne måde i ekspresfart og uden behandling, der har så vidtrækkende indvirkninger på levevilkårene, kan ikke forsvares over for vælgerne, der har valgt os ind i Parlamentet. Vi vil derfor ikke stemme for denne aftale. Men jeg kan heller ikke gå ind for den eufori om liberaliseringen af verdenshandelen, der delvis hersker her i Parlamentet. Jeg frygter snarere, at hvis det fortsætter sådan, som det er tilstræbt, vil vi liberalisere os til døde.

Nußbaumer
Hr. formand, liberaliseringen af tjenesteydelserne ville være et væsentligt skridt i den globale handelsliberalisering, hvis USA ikke var imod. Den opnåede enighed åbner ganske vist meget lettere adgang til nye markeder for europæiske virksomheder. Det vil muligvis have en positiv indvirkning først og fremmest på de hurtigt voksende markeder i udviklings- og tærskellandene. Men uden godkendelse fra USA, der står på førstepladsen i den internationale konkurrence, er åbningen af tjenesteydelsesmarkederne mildt sagt meget forstyrret.
Desuden vil det i beslutningsomsættelsen fremfor alt også skulle iagttages, at principperne om mestbegunstigelse og national ligebehandling overholdes. Ellers kan den nu opnåede enighed meget hurtigt vise sig at være en fejlslutning. Ligeledes forudsætter liberaliseringen nøje overholdelse af lovgivningen om finansielle tjenesteydelsesvirksomheders kapital- og likviditetsgrundlag. At dette forslag fra Rådet havde behøvet et bedre samarbejde og først og fremmest Parlamentets samstemmende udtalelse, er der allerede gjort tilstrækkeligt rede for.

Monti
Hr. formand, ærede medlemmer, jeg vil allerførst lykønske hr. Kittelmann med betænkningen, der meget præcist og klart beskriver forhandlingerne i Verdenshandelsorganisationen vedrørende finansielle tjenesteydelser og fysiske personers bevægelighed. Som bekendt ydede Det Europæiske Fællesskab i juli 1995 et afgørende bidrag til afslutningen af disse forhandlinger. De gode resultater, der blev opnået under Fællesskabets ledelse, har styrket den europæiske position i Verdenshandelsorganisationen, som bør styrkes yderligere i fremtiden.
Forslaget til Rådets afgørelse, der konkretiserer de forpligtelser, der er indgået af Fællesskabet, er den endelige etape i disse forhandlinger. Fristen for godkendelsen af de juridiske instrumenter, der fuldbyrder Fællesskabets forpligtelser, er fastsat til udgangen af denne måned. I den forbindelse må jeg sige, at jeg er meget ked af, at forslaget til Rådets afgørelse er blevet fremsat så relativt sent; dette skyldes hovedsagelig de forskellige proceduremæssige etaper, såsom den juridiske kontrol af tidsplanen for forpligtelserne, som vi måtte holde os til i Genève.
Som allerede nævnt vil Rådets afgørelse således som foreslået af Kommissionen give Fællesskabet mulighed for at bekræfte resultatet af Genève-forhandlingerne. Afgørelsen bygger på en lang række artikler i EF-traktaten, som i det store og hele afspejler de sektorer, der er omfattet af Fællesskabets forpligtelser vedrørende adgang til markedet og national behandling med hensyn til finansielle tjenesteydelser og fysiske personers bevægelighed.
Jeg vil klart understrege, at ingen af disse forpligtelser på nogen måde indebærer en ændring af Fællesskabets gældende retsakter eller lovgivning, men at de blot afspejler liberaliseringsgraden på Fællesskabets område og ikke går videre. Den fælles beslutningsprocedure i henhold til artikel 189 B, som er nævnt i Kittelmannbetænkningen, finder udelukkende anvendelse, når en international aftale giver anledning til ændring af en retsakt vedtaget ifølge den i samme artikel omhandlede procedure. Da dette ikke er tilfældet i den foreliggende sag, kan man ikke påberåbe sig artikel 189 B.
Jeg vil endvidere komme med nogle præciseringer vedrørende en række betragtninger omkring forbindelsen mellem afslutningen af disse forhandlinger og resultaterne af Uruguay-Runden. Pakken under Uruguay-Runden forudsætter oprettelse af en ny institutionel ramme med bindende juridiske regler og bestemmelser. EuropaParlamentet blev anmodet om en samstemmende udtalelse på dette grundlag. Det var således, at Verdenshandelsorganisationen, der nu er i funktion, blev oprettet.
Men den nuværende situation er en anden: da man ikke agter at oprette en ny institutionel ramme eller nye regler og bestemmelser, finder det i artikel 228, stk. 3, andet afsnit, omhandlede kriterium ikke anvendelse.
Jeg vil endelig understrege, hr. formand, at Kommissionen længe har overvejet, hvilken type udtalelse, den skulle anmode Europa-Parlamentet om. Af de netop omtalte grunde har Kommissionen ikke skønnet det hensigtsmæssigt at anvende artikel 228, stk. 3, andet afsnit vedrørende den samstemmende udtalelse. EuropaParlamentet anmodes derfor om at afgive en udtalelse på grundlag af artikel 228, stk. 3, første afsnit.
Jeg vil slutte med at understrege nødvendigheden af hurtigt at tage en beslutning, der bekræfter resultaterne i Genève, og jeg vil fremhæve betydningen af den rolle, som Det Europæiske Fællesskab spiller og af den forpligtelse, som Fællesskabet påtager sig i denne multilaterale proces. Den seneste udvikling viser, hvor vigtigt det er, at Det Europæiske Fællesskab går i spidsen. I den forbindelse vil jeg også takke for de anerkendende ord, der er blevet Kommissionen til del i forbindelse med sin rolle under forhandlingerne.

Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 11.00.

Afstemning
André-Léonard
Fru formand, jeg vil gerne komme med et par hurtige bemærkninger, inden vi går over til afstemningen, for jeg blev lidt overrasket over den drejning, tingene har taget her i dag i Parlamentet.
Jeg vil gerne minde om, at jeg i marts stillede en skriftlig forespørgsel, for øvrigt sammen med nogle andre kolleger, om problemstillingen med de såkaldt farlige sekter; jeg har erfaret i pressen, at der her i EuropaParlamentets lokaler den 6. juni angiveligt skulle afholdes et møde, arrangeret af scientology-sekten. Jeg siger ikke, at scientology-sekten er farlig. Men jeg synes, det er lige stærkt nok, at Parlamentet giver tilladelse til den slags møder.
Jeg hørte for øvrigt her til morgen, at mødet blev aflyst i sidste øjeblik. Jeg ønsker derfor, fru formand, at man er en smule mere opmærksom over for anmodninger af den art, når de ankommer til Parlamentet, og at vi ikke latterliggør os selv over for omverdenen.

Formanden
Jeg kan ikke sige, om der virkelig var givet tilladelse til dette møde, eller om der blot var givet meddelelse derom, men jeg har noteret mig, hvad De har sagt.

Blot
Fru formand, kære kolleger, Kongeriget Marokko er takket være sin historie, fantastiske civilisation og geografiske beliggenhed en vigtig partner for Europa og især for Frankrig, som det har været knyttet til med venskabets bånd i mange år. Derfor kan dette forhold i fremtiden udvikles gennem bilaterale aftaler mellem Marokko og de berørte europæiske stater.
Derimod er den multilaterale aftale mellem Den Europæiske Union og Marokko, som vi har foran os her, en del af en plan om at globalisere økonomien, hvilket kan skabe en farlig uligevægt og rodløshed hos de forskellige befolkninger. Endvidere er aftalen uforenelig med princippet om national fortrinsret, som forekommer os at være vigtigere nu end nogensinde før. Her tænker jeg navnlig på den nationale fortrinsret i forbindelse med beskæftigelse, mens millioner af mænd og kvinder i Frankrig såvel som i hele Europa er ramt af arbejdsløshed.
Derfor stemte vi mod von Habsburg-betænkningen, der afspejler en politik, som vi er imod. Denne overordnede politik tjener ikke på sigt andre interesser end de multinationale selskabers og den verdensomspændende lobby.

Smith
Jeg stemte ikke for hr. von Habsburgs betænkning. Det er et særdeles unhensigtsmæssigt tidspunkt at indgå denne aftale med Marokko. Vi har ofret vore principper om forsvar for menneskerettighederne på handelens alter. Vi har svigtet befolkningen i Vestsahara for denne usle, smålige handel. Derfor kan jeg ikke støtte denne aftale.

Konecny
Fru formand, jeg har heller ikke stemt for denne betænkning, sammen med talrige af mine østrigske socialdemokratiske kolleger, fordi det i virkeligheden er at foregribe noget, hele verden eller Europa har ventet på i lang tid. Det er jo ikke sådan, at tilsidesættelsen, udvidelsen af konflikten med Polisario skete i går. Her har i årevis været bestræbelser i gang for at nå frem til en løsning, og det er helt klart sådan, at Marokko ikke har nogen interesse i en mindelig løsning. Ligeledes er menneskerettighedskrænkelserne ikke noget, der først er sket i går. Jeg er ikke villig til sådan at tage forskud på gode hensigter. Jeg ville anse det for mere korrekt klart at give udtryk for, at der må og skal være en sådan aftale, men først når Marokko opfylder klare betingelser, som Europa-Parlamentet har givet udtryk for i sin beslutning.

Antony
Fru formand, grunden til, at vi stemte imod associeringsaftalen med Marokko, er, at vi ikke ønsker noget for dette store land, som vi nægter os selv. Vi er jo i hele verden oftere og oftere vidne til de negative følger for befolkningerne af traktater, der alene tager udgangspunkt i tanken om frihandel.
Ikke så snart var denne aftale godkendt, før Parlamentet vedtog at sætte Marokko under formynderskab og anklagede landet for ikke at overholde menneskerettighederne, selv om vi ved, i hvor høj grad netop menneskerettighederne er et omskifteligt begreb. Menneskerettighederne overtrædes i Frankrig, hvor der, som den store journalist Annick Rigel udtrykker det, med den stalinistiske Rocard-Gayssot-lov er blevet indført et uacceptabelt tankepoliti, hvis oprindelse hun ikke kunne tillade sig at sige højt uden risiko for at blive anklaget for denne forbrydelsernes forbrydelse.
Så lad os begynde med selv at bryde med enhedstanken og totalitære metoder, der ikke er den bedste af alle verdener værdige, før vi prædiker for Kongeriget Marokko.

Ahlqvist, Andersson, Hulthén, Lööw, Theorin og Wibe
Parlamentet har tidligere afvist at ratificere finansielle protokoller mellem EU og Marokko netop på grund af den marokkanske regerings overtrædelser af international ret. Ifølge en rapport fra Amnesty International (18. april 1996) har de marokkanske sikkerhedsstyrker gjort sig skyldige i alvorlige krænkelser af menneskerettighederne i strid med de internationale traktater, som Marokko har ratificeret.
Et andet stort problem er Marokkos systematiske boykot af gennemførelsesprocessen for FN's Sikkerhedsråds resolutioner om afholdelse af en fri folkeafstemning om Vestsaharas selvstændighed.
Den Europæiske Union har et ansvar for, at Marokko udvikler sig til et stabilt og velfungerende parlamentarisk demokrati med respekt for ytrings-, organisations- og trykkefriheden.
At indgå en associeringsaftale med Marokko under disse omstændigheder ville betyde, at vi tog et skridt baglæns i vort krav om, at Marokko indfører reelt demokrati og respekterer menneskerettighederne.
Af disse grunde stemmer vi imod denne betænkning.

Apolinário
De portugisiske socialister stemmer for den foreliggende Euro-Middelhavsaftale om associering med Marokko ud fra den betragtning, at Den Europæiske Unions historiske projekt om åbning over for og samarbejde med de sydlige Middelhavslande er en forudsætning for politisk stabilitet, økonomisk udvikling og fred i regionen.
Marokko er desuden et af de potentielt mest interessante markeder for den portugisiske eksport, som gradvis øges, og som udviser en balance i Portugals favør med en eksport/importratio på 160 (eksport beløbende sig til 11, 5 mia escudos i 1994).
Den foreliggende aftale og det ønske om en venskabelig forbindelse mellem Marokko og Portugal, der er tilkendegivet fra de marokkanske myndigheders side og i særdeleshed fra hans kongelige Majestæt, vil nu åbne for endnu større muligheder for de portugisiske virksomheder.
Den foreliggende associeringsaftale har desuden banet vej for en ny fiskeriaftale mellem Den Europæiske Union og Marokko, som er vigtig for økonomien og beskæftigelsen i fiskeriområder som Sesimbra/Setúbal og Algarve. Og uden associeringsaftale vil der ikke være nogen fiskeriaftale: der må tages hensyn til begge sider.
Aftalen er naturligvis baseret på et kompromis mellem de kontraherende parter, hvilket set fra et portugisisk synspunkt skaber problemer på konkurrenceområdet, navnlig i sardinindustrien.
De socialistiske medlemmer går ind for, at Kommissionen opretter en særlig støtteramme ud over de strukturmidler, der er afsat inden for rammerne af fællesskabsstøtterammen, med henblik på at lette omstruktureringen inden for sektoren, indførelse af en ordning med udligningsgodtgørelse, opretholdelse af en støtte til oplagring og iværksættelse af en fællesskabskampagne til fremme af forbruget af sardiner og produkter som f.eks. konserverede sardiner og sardinpaté.
Men konservesindustrien må også indse, at en forbedring af konkurrenceevnen inden for rammerne af globaliseringen af økonomien må baseres på kvalitet og en udfarende handelspolitik og ikke på protektionisme. Og at dette også er den bedste vej til at imødegå social og miljømæssig dumping.

Bernardini
Parlamentet har godkendt associeringsaftalen mellem Den Europæiske Union og Marokko, og det glæder mig. Hermed følger vi vor kollega, hr. von Habsburgs, konklusioner, og ham vil jeg gerne lykønske med hans fortrinlige arbejde.
Vi husker alle processen med at få fornyet Unionens Middelhavspolitik, der blev stadfæstet ved konferencen i Barcelona. Med denne samstemmende udtalelse følger vi vore venners ønske. Denne aftale vil få Marokko til at fremskynde åbningen af landets økonomi med henblik på at skabe et frihandelsområde. Det er en styrkelse af det økonomiske samarbejde, der sigter mod at støtte og udvikle jobskabende sektorer.
Tilbage er så spørgsmålet om menneskerettigheder, et argument, som i vid udstrækning er blevet fremsat af fortalerne for et nej. Jeg er ganske overbevist om, at dette spørgsmål skal medtages i associeringsaftalen. Vi giver et tydeligt politisk signal til de marokkanske myndigheder om en åbning på både det politiske og det økonomiske plan.
Endelig skal vi også huske, at fiskeriaftalen allerede er blevet gjort til genstand for en samstemmende udtalelse i Parlamentet. En udtalelse om associeringsaftalen i den modsatte retning ville ikke give mening.

Darras
Jeg stemte for den samstemmende udtalelse vedrørende associeringsaftalen mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Marokko af flere årsager.
Denne aftale er en forlængelse af de beslutninger, der blev truffet i Essen i 1994 og i Cannes i 1995 ved Unionens statslederes og regeringschefers topmøder. Det er den tredje aftale af denne type, der er undertegnet inden for rammerne af Unionens Middelhavspolitik, efter aftalen mellem Unionen og Tunesien og Unionen og Israel. Denne aftale går på det økonomiske plan til 1999, hvilket betyder, at der er godkendt bevillinger inden for rammerne af MEDA-programmet.
Endelig - og det er ikke den mindst vigtige grund - fordi landet siden 1990 har oplevet en langsom, men sikker udvikling i retning af en politisk demokratisering og overholdelse af menneskerettighederne. Der er siden 1990 blevet indført flere instrumenter til den ende.
Maj 1990: oprettelse af det rådgivende menneskerettighedsråd. Februar 1991: begrænsning af varigheden af varetægtsfængsling og forebyggende tilbageholdelse. Februar 1992: ratificering af den internationale erklæring om børns overlevelse, beskyttelse og udvikling. September 1992: forfatningsmøde: i præamblen bekræfter Marokko sit engagement i menneskerettighederne. November 1993: oprettelse af et menneskerettighedsministerium.
Der er stadig lang vej igen, men jeg mener, at ratificeringen af denne aftale giver os mulighed for at sikre, at de grundlæggende rettigheder frit kan udøves og ikke bliver ophævet.

Vieira, Girão Pereira, Rosado Fernandes
Hvor paradoksal vores stemmeafgivning end kan forekomme, var det mere en stemme imod Den Europæiske Unions fremgangsmåde under forhandlingerne med Kongeriget Marokko, og især med hensyn til aftalens følgevirkninger for Portugal, end en egentlig stemme imod Marokko, som vi er overbeviste om før eller senere vil blive Den Europæiske Unions partner, også i form af associeret partner.
Problemet er ganske enkelt, at Unionens forhandlere anlagde et globalt perspektiv - og anderledes kan det heller ikke være - men medens man huskede at beskytte nogle medlemsstaters interesser, glemte man andre medlemsstaters. Det er væsentlige spørgsmål, vi her beskæftiger os med, spørgsmål, der vedrører produktive sektorer i en svag økonomi, som den portugisiske, og vi forudsætter vel at mærke, at det større problem vedrørende menneskerettighedssituationen vil blive løst.
Den nu vedtagne aftale indeholder gode forslag og vil fremme en tilnærmelse mellem den marokkanske og den europæiske befolkning. Vi har altid været og vil altid være positivt indstillet til en aftale med Marokko. Men vi må afvise den foreliggende associeringsaftale, der går hårdt ud over vores landbrugssektor (f.eks. frugt- og grøntsagssektoren, såsom tomater og tidlige kartofler og ligeledes blomster, navnlig fra øen Madeira), industrisektor (f.eks. konservessektoren) og fiskerisektor, selv om denne har været genstand for en særlig aftale, som vi stemte for. Vi afviser som sagt den foreliggende aftale, først og fremmest på grund af den måde, hvorpå Europa lyttede (ikke lyttede) til en af dens medlemsstater. Men selv om aftalen har ubegrænset gyldighed, nærer vi dog det håb, at Kongeriget Marokko og Portugal kan etablere sunde samarbejdsforbindelser og vise, at man udmærket kan tilnærme sig hinanden uden at »angribe« hinanden, og at det ikke ville have været nødvendigt at ofre vigtige sektorer i den portugisiske økonomi for at indgå en god aftale mellem Den Europæiske Union og Marokko, som vi i givet fald ville have stemt for.
Vi er overbeviste om, at Kongeriget Marokko forstår rækkevidden af vores stemmeafgivning, og i samme ånd må Den Europæiske Union opfatte den.
Betænkning af Farassino
Gahrton, Holm og Lindholm
Hvordan et kørekort skal udformes og udfærdiges, betragter vi som et nationalt anliggende, ikke alene i EU, men overalt i verden.
Der er ikke behov for et særligt EU-kørekort. Det princip, der slås fast i artikel 1 i direktiv 91/439/EØF om gensidig anerkendelse af nationale kørekort, er fuldt tilstrækkeligt. Under henvisning til ovenstående stemmer vi nej.

Wibe
Dette direktiv er blevet forbedret betydeligt siden førstebehandlingen. Jeg stemmer derfor for det. Jeg mener imidlertid, at hele idéen med en obligatorisk fælles kørekortmodel for de forskellige unionslande er fejlagtig. Hvert land burde have ret til selv at afgøre, hvordan kørekortet skal udformes. Direktivet giver blot anledning til unødvendige omstillingsomkostninger i medlemsstaterne. Det burde i det mindste være frivilligt at tilslutte sig den fælles kørekortmodel.
Indstilling ved andenbehandling / Marinucci
Tamino
Jeg ønsker at give udtryk for min egen og Gruppen De Grønnes tilslutning til fru Marinuccis betænkning om forslag til ændring af forordning om oprettelse af LIFE.
Vi finder det positivt, at der i den fælles holdning er inkorporeret en væsentlig del af de ændringsforslag, som Europa-Parlamentet stillede under førstebehandlingen.
Imidlertid er en række ændringsforslag, der ikke er blevet indføjet i den fælles holdning, efter vores opfattelse af stor betydning; det gælder navnlig ændringsforslaget vedrørende vådområderne i forbindelse med beskyttelsen og en bæredygtig forvaltning af kystområderne, beskyttelsen af levesteder for truede arter og især forhøjelsen af bevillingen fra 450 til 600 mio ECU, således som det blev foreslået af De Grønne i Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerbeskyttelse, som under alle omstændigheder udgør et kompromis mellem den oprindelige anmodning fra Europa-Parlamentets side på 800 mio ECU og Rådets forslag.
Man bør nemlig tænke på, at LIFE er det vigtigste miljøprogram i Fællesskabet, og at det bl.a. bør gøre det muligt at oprette det europæiske net af beskyttede områder - kaldet »Natura 2000«, og at det vil være umuligt at gennemføre de planlagte aktioner med den bevilling, Rådet har foreslået.
Jeg håber, at Kommissionen vil støtte dette synspunkt, som deles af Europa-Parlamentets Udvalg om Miljøog Sundhedsanliggender og Forbrugerbeskyttelse.

Díez de Rivera Icaza
Jeg skal blot gentage, hvad jeg sagde i mit indlæg under førstebehandlingen. LIFE er det finansielle instrument, som har gjort mest for vort miljø, og selv om den fælles holdning medtager en væsentlig del af Miljøudvalgets ændringsforslag, vil jeg her endnu en gang henlede opmærksomheden på et ændringsforslag, som jeg har stillet om beskyttelse og forvaltning af vandressourcerne. Jeg tvivler ikke på, at Kommissionen, som den bebudede under forhandlingen, vil acceptere dette ændringsforslag, og derfor vil jeg stemme for forslaget.
Betænkning af Parodi
Eriksson, Iversen, Sjöstedt og Stenius-Kaukonen
Kommissionens meddelelse om den fælles transportpolitik - handlingsprogram 1995-2000 har alvorlige mangler i miljømæssig henseende. Kommissionen ønsker at adskille transportpolitik og miljøpolitik, men det vil føre til en uholdbar udvikling i betragtning af, at vejtransportens konsekvenser for miljøet er en af de alvorligste trusler, som Den Europæiske Union i dag står over for.
Forslagene om en grønbog om internalisering af de eksterne omkostninger og om borgernet er dog positive elementer.
Udvalget om Transport og Turisme har i sin betænkning fremsat en række forbedrende forslag, men det foreslåede handlingsprogram tager som helhed alligevel alt for let på de enorme udfordringer, som transportpolitikken står over for, når det gælder en miljømæssig omstilling.
Udvalget om Transport og Turisme beskriver transporten og de transeuropæiske net som »det bærende element i den økonomiske, social og kulturelle udvikling«. Denne beskrivelse af Europas kulturelle udvikling finder vi en anelse dyster og snæversynet, især i betragtning af at de transeuropæiske net vil betyde en forøgelse af det motorvejsdækkede areal i Europa med 32 %.
Det er baggrunden for, at vi undlod at stemme ved den endelige afstemning om Parodi-betænkningen.

Gahrton og Lindholm
Vi har stemt for betænkningen og de grønne ændringsforslag, bl.a. til punkt 41, integritet, ændringsforslag 12 fra V-Gruppen.
Vi forudsætter, at udtrykket »harmonisering på europæisk plan« indebærer såkaldte minimumsforskrifter, der gør det muligt for medlemsstaterne at opretholde eller indføre strengere miljø- og sikkerhedsnormer, ikke mindst når det gælder tilladt alkoholpromille og hastighedsgrænser.

Holm
Jeg anser nationers tilhørsforhold til forskellige tidszoner og anvendelse af sommertid for at være nationale anliggender, hvor subsidiaritetsprincippet skal gælde.
Jeg er imod kravet om nedsættelse af statsstøtten til jernbanetrafikken, så længe lastbiltrafikken ikke betaler sine miljøomkostninger, og der ydes statsstøtte til motorvejsbyggeriet.
Kravet om nødhjælpstelefoner langs de europæiske motorveje må kunne tilpasses den meget lave trafiktæthed i det nordlige Skandinavien for ikke at give anledning til urimelige omkostninger.
En fælles bestemmelse om maksimalt alkoholindhold i blodet er ønskværdig, men jeg mener, at det skal være muligt at anvende strengere nationale bestemmelser, og at der skal gælde nulgrænser for alle narkotiske præparater.
Jeg vil også gerne pege på, at støtte til flyvepladser i tyndtbefolkede områder på bekostning af de store flyvepladser, efter svensk model, bør have lov at fortsætte.
I øvrigt hilser jeg ordførerens forslag om miljøtilpasning velkommen. Jeg vil gerne understrege, at en omstilling til et mere miljøtilpasset transportsystem er af yderste vigtighed, hvis den europæiske industri ikke skal sakke agterud.

Schlechter
Efter to gange at have taget stilling til grønbogen om den fremtidige udvikling inden for den fælles transportpolitik står Parlamentet nu over for et lovgivningsmæssigt rammeprogram, der indeholder Kommissionens prioriteter, for så vidt angår foranstaltninger for perioden 1995-2000.
Parodi-betænkningen, der følger efter Topmann- og Visser-betænkningerne, indeholder bestemt en grundig opregning af de tekniske foranstaltninger, der allerede er gennemført, og også af fremtidens målsætninger, men der tages ikke eller ikke tilstrækkeligt hensyn til de menneskelige og sociale aspekter.
Min frygt bekræftes af det forhold, at der i Kommissionens dokument står følgende: «Det skal i den forbindelse understreges, at mens det nok er sandt, at den menneskelige adfærd udgør en afgørende faktor, så er det lige så rigtigt, at denne adfærd er dybt afhængig af køretøjets tekniske udformning og den enkelte vejstrækning«.
Det er ganske vist rigtigt, at køretøjernes tekniske karakteristika og vejstrækningerne kan have en direkte betydning for årsagerne til ulykkerne, men det er ikke mindre rigtigt, at en af de største årsager til alvorlige ulykker på vejen i alt væsentligt skyldes erhvervschaufførernes træthed, som igen er forårsaget af for lang ugentlig arbejdstid og den mindst mulige hviletid (det daglige antal hviletimer på 11 kan nedbringes til 9 tre gange om ugen - ugentlig hviletid på 45 timer - arbejdstid maksimalt 78 timer ugentlig, hvilket fremgår af forordning 3820/85).
Europa-Parlamentet har ganske vist flere gange - uden held - anmodet om en reel skattemæssig og social harmonisering. Men det er ikke mindre rigtigt, at forhandlingerne mellem arbejdsmarkedets parter ikke har givet resultat, og at en tilfredsstillende løsning på erhvervschaufførers arbejdsforhold risikerer at blive udskudt i det uendelige.
Jeg ville have foretrukket og ønsket, at hr. Parodi i sin betænkning havde taget stilling til spørgsmål som arbejdstid og erhvervschaufførernes adfærd, en styrkelse af kontrolbestemmelserne, en harmonisering af sanktioner over for overtrædelse af bestemmelserne vedrørende køretid og hvileperioder, forbud mod akkordarbejde osv.
Jeg synes, at de problemer, jeg her har nævnt, er af afgørende betydning for sikkerheden og en forbedring af sikkerheden på vore veje.
Da hr. Parodi så godt som ikke nævner disse problemer i sin betænkning, ser jeg mig nødsaget til at afholde mig fra at stemme, også selv om visse af de forslag, hr. Parodi stiller, er acceptable.
Betænkning af Plooij-Van Gorsel
Wibe
Da jeg ikke havde mulighed for at tale, da betænkningen blev behandlet på plenarmødet, ønsker jeg hermed at afgive en stemmeforklaring vedrørende denne sag.
Jeg mener, at man kraftigere burde have fremhævet den ødselhed, der ligger i, at de administrative udgifter beløber sig til 13 %. For almindelige forskningsprogrammers vedkommende udgør de tilsvarende udgifter 2-3 %. I forbindelse med fremtidige forskningsprogrammer må man sørge for kraftigt at reducere administrationen. Det er en almindelig opfattelse i forskerkredse, at EU's forskningsprogrammer er præget af en bureaukratisk og bekostelig administration. Der bør iværksættes en grundig undersøgelse og træffes foranstaltninger vedrørende dette forhold.
Betænkning af Argyros
Rovsing
Den foreliggende betænkning fra Udvalget om Forskning, Teknologisk Udvikling og Energi udgør en udmærket analyse af Kommissionens Grønbog om innovation. Der er grund til at fremhæve tre fundamentale betragtninger i denne betænkning. Den første er, at der ikke umiddelbart kan sættes lighedstegn mellem begrebet »innovation« og FTU, idet innovation først og fremmest bør betragtes som en funktion af samspillet mellem teknologiudbuddet og teknologiefterspørgslen. Innovation drejer sig dermed i meget høj grad om teknologianvendelsen i produktions- og samfundslivet. Den anden betragtning er, at styrkelsen af innovationen som et middel til at forbedre europæisk industris internationale konkurrenceevne forudsætter en hurtigere formidling og nyttiggørelse af FTU-resultaterne. Den tredje betragtning er, at forsøg på at gennemføre en centralt styret industripolitik på nationalt eller europæisk niveau efter »pick the winner «princippet erfaringsmæssigt ikke har virket fremmende for innovationen.
På denne baggrund kan jeg fuldt ud tilslutte mig ordførerens konklusioner, hvorefter EU's rolle i henseende til udformningen af en effektiv innovationspolitik bør være koncentreret om på udbudssiden af FTU at sikre, at produktionen af viden er tværfaglig og anvendelsesorienteret, og om på FTU's efterspørgselsside at fremme formidlingen og nyttiggørelsen af forskningsresultaterne gennem brugerorienterede netværk.
Betænkning af Pompidou
Rovsing
Som understreget i den foreliggende betænkning fra Udvalget om Forskning, Teknologisk Udvikling og Energi, er det første gang, man på europæisk niveau forsøger at fastlægge nogle overordnede retningslinjer for EU's samarbejde med tredjelande på det videnskabelige og teknologiske område. Af samme årsag er det også første gang, dette spørgsmål rejses politisk i Europa-Parlamentet og Ministerrådet.
Blandt EU's samarbejdspartnere i og uden for Europa sondres der i betænkningen mellem associerede tredjelande i Europa, konkurrerende industrilande i Nordamerika og Fjernøsten samt en række potentielle samarbejdspartnere i den tredje verden. Udvalgets ordfører, hr. Pompidou, har med rette fremhævet betydningen af samarbejdspartnernes teknologiske udviklingsstade, geografiske beliggenhed og graden af sammenfaldet mellem deres og EU's FTU-politiske interesser for såvel valget af samarbejdsprojekter som valget af samarbejdsform . For så vidt angår valget af samarbejdsform, omtaler ordføreren tre mulige samarbejdsmodeller, nemlig associering, bilateralt samarbejde samt samarbejde om teknologisk bistand.
Med hensyn til valget af samarbejdsprojekter forekommer det mest relevant at styrke FTU-samarbejdet om løsning af problemer inden for forskellige infrastrukturrelaterede områder (som f.eks. transport, kommunikation, informationsudveksling, energiforsyning) samt miljøbeskyttelse inden for rammerne af EU's samarbejde med associerede tredjelande i Europa og i Middelhavsregionen. Hvad angår FTU-samarbejdet inden for områder som f.eks. bioteknologi, nuklear teknologi og rumforskning foruden samarbejdet om forskning i og udvikling af forskellige højteknologiske produkter, vil dette med fordel kunne styrkes inden for rammerne af et partnerskab med ikke-europæiske i-lande. En afgørende forudsætning for en styrkelse af samarbejdet med den sidstnævnte landegruppe er imidlertid, at samarbejdet finder sted på grundlag af gensidighedsprincippet og under hensyntagen til behovet for beskyttelse af parternes intellektuelle og industrielle ejendomsret.
Ikke-optagelse af Kroatien i Europarådet
Antony
Fru formand, under påskud af, at pressen ikke er fri i Kroatien, er Kroatien blevet nægtet optagelse i Europarådet, og det er virkelig topmålet af hykleri her i Parlamentet. Hvem tør dog påstå, at pressen er mere fri i Rusland end i Kroatien, for blot at nævne et eksempel.
Kroatien har heltemodigt måttet kæmpe for sin uafhængighed og for at genskabe sin økonomi. Vi, der er i tæt forbindelse med oppositionen, ved, at hr. Tudjmans regering fortsat i sin væremåde er påvirket af den socialistiske adfærd, som det er så vanskeligt at slippe af med. Men at bruge det som bebrejdelse her i Parlamentet, hvor alle Frankrigs kanaler i aften sender en eneste udsendelse, det er dog lige stærkt nok.
En eneste udsendelse om AIDS, der betragtes som den eneste sygdom, der er værdig til at berøre os, hundrede gange mere end kræft, myopati eller alle andre sygdomme til sammen. Hvad er det dog for en mærkelig form for blindhed, racisme, der gør, at sådanne metoder accepteres hos os, men bebrejdes Kroatien?

Jung
Fru formand, også vi Frie anser den kroatiske regerings fremgangsmåde for beklagelig, hvad angår udnævnelsen af Agrams borgmester og indskrænkningerne af oppositionen og pressefriheden, og vi kræver en hurtig forbedring af situationen. Idet vi er vidende om den vanskelige situation, Kroatien står i efter en lang og grusom krig med henblik på at få sin frihed, tror vi imidlertid, at den grove afvisning af landet - man behøver kun at sammenligne med Ruslands stilling eller, som allerede nævnt, Rumæniens - i samme spørgsmål er uforholdsmæssig og kontraproduktiv.
Et sent svar på Kroatiens selvstændighed, som nogle grupper kun modvilligt har accepteret, kunne desuden også være kommet til udtryk i nogle medlemmers måde at stemme på. Dette ville imidlertid være den forkerte vej ved tilpasning af et land til Vesteuropa, som er præget af mange års kommunistisk diktatur og af borgerkrig. Vi afviser derfor denne beslutning.
Rådets esktraordinære samling
Berthu
Fru formand, min gruppe mener, at det eneste, vi kan gøre i dag for at beskytte menneskets sundhed, er at fastholde en fuldstændig embargo mod britisk oksekød og deraf afledte produkter under forudsætning af, at der findes en måde at kompensere de berørte landmænd. Det er umiddelbart en vanskelig løsning, men hvis vi af konfliktskyhed ikke følger den, risikerer vi at komme til at fortryde det bittert om nogle år. Så nu må vi påtage os vort ansvar. Men at være ansvarlig er også at analysere de dybereliggende grunde til krisen og sikre, at den ikke gentager sig andetsteds.
Først og fremmest må vi erkende, at kogalskab er en følge af unaturligt landbrug, som er blevet indført på grund af det vanvittige prisræs på verdensmarkedet. Denne foragtelige holdning er nu dybt indskrevet i den nye fælles landbrugspolitik. Hvis vi ikke ændrer retning radikalt, kan vi forvente andre tilfælde af kogalskab eller det, der er værre, fremover.
For det andet skal vi også erkende, at Kommissionen for at forsvare ophævelsen af grænserne i Europa flere gange under krisen har søgt at hindre medlemsstaterne i at træffe beskyttende foranstaltninger. Det kan for øvrigt ikke udelukkes, at den store forvirring i forbindelse med grænsekontrollen har fremmet svigagtig eksport til kontinentet af kød eller fødevarer fra inficerede bestande. Vi må derfor indrømme, at medlemsstaterne har ret til at kontrollere deres grænser i henhold til de mål, der fremgår af traktatens artikel 36, navnlig beskyttelse af menneskers liv og sundhed.
Endelig kan i vi ikke acceptere den fulgte fremgangsmåde, hvor Kommissionen har ret til at gennemføre sit forslag på eget initiativ, selv om Rådet ikke har vedtaget det. Så får vi at vide, at sådan er bestemmelserne. Jamen, så svarer vi, at bestemmelserne er absurde. Denne måde at give køb på politikken til fordel for embedsmændenes udlægning er en skændsel for Rådet og bidrager til at forklare, hvorfor det går så dårligt for Unionen.

Hallam
Fru formand, jeg synes, at den britiske regering gør sig selv latterlig i denne situation. Men jeg beklager, at dagens beslutning er en meget stor ændring i forhold til den beslutning, vi traf den 28. marts. Nu støtter vi åbenbart forbuddet i stedet for at være en neutral, objektiv observatør. Jeg ville hellere have fastholdt den holdning, hvor vi optræder som observatører af forbuddet i stedet for en støtte for det.
For et par aftener siden sad jeg på mit hotelværelse og så tysk tv. Jeg så et program på ZDF, og som britisk statsborger fra et oksekødsområde var jeg rystet over det næsten hysteriske angreb på den britiske oksekødsindustri i det program. Jeg synes, nogle af scenerne var særdeles beklagelige og faktisk en fornærmelse. Jeg har været meget kritisk over for den måde, som den britiske presse har snakket om vore partnere i Europa i de sidste uger. Nu vil jeg gerne bede medierne på kontinentet om at vise en vis ligevægt i den måde, de behandler emnet BSE.

Martinez
Fru formand, jeg vil især til hr. Hallam sige, at vore britiske kolleger og den britiske regering rent videnskabeligt har ret: Der er ingen risiko for horisontal overførsel, og slagtning af kvæget er rent videnskabeligt en fejltagelse. Men rent juridisk tager han fejl, for det, der karakteriserer Europa, er fejl og ansvar for fejlen, eller rettere det objektive ansvar, ansvaret for risikoen.
Men en virksomhed i Dunkester i Yorkshire, Storbritannien, har på grund af ændringer i sin fremstillingsproces forgiftet 156.000 stykker kvæg i Storbritannien og enkelte uden for Storbritannien. Jamen, så skal der også placeres et ansvar. Enhver menneskelig handling, der er til skade for et andet menneske, forpligter den, der har foretaget handlingen, til at udbedre skaden. Ved at forkaste hr. des Places' ændringsforslag, der vedrørte forurenerens og forgifterens ansvar, er vi i strid med et princip, der er karakteristisk for Europa, nemlig at alle er ansvarlige for deres handlinger.
Det, vi helt rimeligt accepterede i forbindelse med Amoco Cadiz-katastrofen for de store olieselskaber, der skulle være ansvarlige for den af dem forårsagede forurening, det har vi forkastet for de britiske virksomheder, der har forårsaget forgiftningen.
Rent videnskabeligt har De ret, hr. Hallam; risikoen er overdrevet. Rent juridisk tager De fejl; de britiske virksomheder, der har forårsaget forureningen, bør drages til ansvar.

Wibe
Jeg undlod at stemme på grund af punkt E, hvori det henstilles, at der ydes landbruget en ekstraordinær støtte på flere milliarder.
Jeg anser den nuværende landbrugsstøtte for ødsel og ønsker ikke at bidrage til yderligere subsidier til dette erhverv.

Breyer
Fru formand, jeg stemte imod beslutningen. Jeg havde forventet, at Europa-Parlamentet ville give et langt tydeligere signal om, at i Den Europæiske Union er forbruger- og sundhedsbeskyttelsen ikke prioriteret lavere end de økonomiske interesser. Kommissionens beslutning er en hån mod forbruger- og sundhedsbeskyttelsen. At lempe eksportforbuddet på et tidspunkt, hvor der konstateres stadig flere tilfælde af Creutzfeldt-Jakob, viser, at det kun kan betragtes som ren kynisme.
Øjensynlig giver Kommissionen, Rådet, men også mere og mere Europa-Parlamentet efter over for den britiske regerings pressionsmanøvre. Det må frygtes, at Kommissionens beslutning har en døråbnerfunktion for en total ophævelse af eksportforbuddet. Jeg tror, det er en helt forkert beslutning, for forbruger- og sundhedsbeskyttelsen skal have førsteprioritet. Der skal også finde en forebyggende sundhedsbeskyttelse sted. Så længe skader ikke kan udelukkes videnskabeligt, skal der her opretholdes et eksportforbud. Det skulle have været vores funktion.
Jeg tror, Kommissionens beslutning træder forbruger- og sundhedsbeskyttelsen i Den Europæiske Union under fode. Derfor beklager jeg, at vi her ikke har besluttet et videregående beslutningsforslag.

Formanden
Hermed er afstemningstiden afsluttet .

Afbrydelse af sessionen
Formanden
Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.
(Mødet hævet kl. 12.10)

