Spørgetid (spørgsmål til Kommissionen) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er spørgetiden (B6-0491/2008).
Vi behandler en række spørgsmål til Kommissionen.
Første del

Om: Beredskabsplan for SMV'er
På baggrund af den igangværende finanskrise, beskrevet af Jean Claude Trichet som den alvorligste krise siden anden verdenskrig, beder jeg Kommissionen give oplysninger om dens beredskabsplaner for SMV'er.
Rammeplanen for genopsvinget, der skal offentliggøres den 26. november, formodes at omfatte kortfristede foranstaltninger for at medvirke til at standse tilbagegangen. Kommissionen ser på nye finansieringsmuligheder og nye anvendelser af eksisterende midler. Den ønsker også at øge den kapital, der står til rådighed for Den Europæiske Investeringsbank, EU's institution til langfristede udlån. Banken har allerede lavet en EUR 30 mia. stor lånepakke for at hjælpe små virksomheder, der er i nød, med at få økonomiske midler. Sådanne foranstaltninger er i høj grad prisværdige, men et af de alvorligste problemer, SMV'erne har for øjeblikket, er problemet med misligholdelse af tilbagebetalinger af lån. Har Kommissionen udtænkt beredskabsplaner specielt rettet mod dette specifikke problem?
Joaquín Almunia
I Kommissionens forslag om en Small Business Act anerkender den fuldt ud de problemer, som små og mellemstore virksomheder står overfor.
Hvad angår adgang til finansiering, som er emnet for hr. Zwiefkas spørgsmål, har Kommissionen sammen med Den Europæiske Investeringsbank annonceret konkrete foranstaltninger med henblik på at forbedre situationen.
Vi er naturligvis enige i behovet for at yde særlig hjælp til de små og mellemstore virksomheder. Finanskrisen har i betydelig grad svækket de finansieringskanaler, der er tilgængelige for virksomheder, navnlig små og mellemstore virksomheder, i mange medlemsstater. Fællesskabets institutioner og medlemsstaterne har iværksat konkrete foranstaltninger inden for deres kompetenceområde for at modvirke disse virkninger.
Kommissionen har indført foranstaltninger, som har til formål at stabilisere det finansielle system, som vil hjælpe bankerne med at begynde at låne ud til deres kunder igen. Vi har også støttet visse ændringer i regnskabsreglerne og hurtig godkendelse af bankrekapitalisering og indskudsgarantiordninger for banker.
Den 26. november godkendte Kommissionen som bekendt genopretningsplanen til et beløb på 200 mia. EUR. Denne plan blev støttet og godkendt af Rådet i sidste uge. Som det anføres i vores meddelelse, omfatter dette beløb på 200 mia. EUR i alt 30 mia. EUR fra EU-budgettet eller fra Den Europæiske Investeringsbanks finansieringsforanstaltninger med det formål at genoplive økonomien.
Uanset om de kommer fra gennem budgetressourcer eller finansieringsforanstaltninger, omfatter disse foranstaltninger finansiering og hjælp, der vil være til betydelig gavn for de små og mellemstore virksomheder. Dette er i tillæg til den aftale, der blev indgået på det uformelle møde i Økofin-Rådet, som blev afholdt i Nice i september i år, idet Den Europæiske Investeringsbank skal intensivere og samtidig fremskynde sine finansieringslinjer for små og mellemstore virksomheder.
Oven i disse aftaler har Den Europæiske Investeringsbank annonceret, at den vil yde omgående finansiering til små og mellemstore virksomheder - teknisk betegnet som mezzaninfinansiering - gennem Den Europæiske Investeringsfond til en samlet værdi af 1 mia. EUR.
Som jeg tidligere har sagt, er der mellem de forskellige medlemsstaters planer og inden for rammerne af den genopretningsplan, som Rådet godkendte i sidste uge, allerede flere eksempler på store EU-lande, hvad angår økonomisk størrelse, som f.eks. Det Forenede Kongerige, Frankrig, Tyskland og Spanien, der har iværksat specifikke finansieringsforanstaltninger for små og mellemstore virksomheder, der som bekendt repræsenterer en betydelig masse, hvad angår omsætning, beskæftigelse og produktion i alle vores lande.
Endelig vil jeg nævne de aftaler, som Kommissionen har vedtaget i denne tid med særlige økonomiske vanskeligheder, som udnytter de bestemmelser, der er fastlagt og omhandlet i traktaten, vedrørende indførelse af den nødvendige fleksibilitet i rammen for statsstøtte. Det vil også gavne de små og mellemstore virksomheder. Et eksempel er den aftale, vi vedtog i går, om at hæve de minimis-reglen for statsstøtte.
Endelig afholdes der i januar et konstruktivt dialogmøde mellem Kommissionen, små og mellemstore virksomheder, deres repræsentanter og bankerne for at udveksle synspunkter vedrørende effektiviteten af statsstøtte, den aktuelle situation og det mulige behov for at styrke de beslutninger, der er truffet i de seneste måneder.
Tadeusz Zwiefka
(PL) Tak for Deres meget detaljerede forklaringer, hr. kommissær. Da De nævnte Kommissionens arbejde og Den Europæiske Investeringsbanks forpligtelser, vil jeg gerne spørge, om banker, som deltager i en løbende dialog, og som modtager omfattende støtte, også generelt har tilsluttet sig en politik, der sikrer, at SMV-sektoren kan fungere mere eller mindre gnidningsfrit? Har de også accepteret tilsvarende forpligtelser?
Joaquín Almunia
Jeg kan forsikre Dem, hr. Zwiefka, at vi bestemt vil tale med bankerne. De fremlægger også de vanskeligheder, de oplever, i deres status og regnskaber.
Alle ressourcer, alle beslutninger og alle foranstaltninger, der vedtages på både europæisk og nationalt plan, samt Den Europæiske Centralbanks og andre centralbankers levering af likviditet og rentesænkninger har tydeligvis til formål at undgå et kreditkollaps samt stimulere og skabe en passende ramme for genopretning af de kredit- og finansieringsniveauer, private og virksomheder har brug for.
Små og mellemstore virksomheder er uden tvivl meget mere afhængige af bankkredit i forbindelse med finansiering end store virksomheder. Det skyldes, at store virksomheder trods de aktuelle markedsvanskeligheder direkte kan udstede værdipapirer eller obligationer og opnå finansiering på værdipapirmarkedet eller de fastforrentede markeder. Små og mellemstore virksomheder har brug for den kanal, som bankerne kan levere.
Vi håber inderligt, at bankerne og kreditsystemet reagerer positivt på denne mængde af hjælp og støtte, som nu er nødvendig, men som er af en størrelse, der ville have været utænkelig for blot et par måneder siden.
Det er efter min mening ikke kun vores regeringer, de europæiske institutioner og centralbankerne, der skal påtage sig et ansvar - og det gør vi. Bankerne har også et ansvar, idet de har modtaget støtte i form af rekapitalisering eller indskudsgarantier baseret på offentlige midler. De har et ansvar over for resten af samfundet og navnlig de små og mellemstore virksomheder.
Mairead McGuinness
- (EN) Deres sidste bemærkning var særdeles relevant, hr. kommissær. Bankerne skal indse, at de har brug for de små og mellemstore virksomheder og tidligere har tjent penge på dem.
Mit spørgsmål er vist meget grundlæggende: Vil det virke? Vi ved måske ikke lige nu, om det virker, men hvornår kan vi vide det, og hvornår vil vi sige, at vi skal gøre noget andet? Tallet på 30 mia. EUR er et anseeligt tal, men de irske myndigheder har måttet indskyde 10 mia. EUR i bankerne, og nogle uafhængige eksperter siger, at der skal bruges 30 mia. EUR til at rekapitalisere de irske banker. Måske De vil kommentere.
Silvia-Adriana Ţicău
- (RO) Jeg vil gerne spørge Dem, hvilken procedure de små og mellemstore virksomheder i Rumænien kan bruge, hvis de ønsker at få adgang til finansiering fra dette tildelte budget på 30 mia. EUR. Hvilken procedure kan medlemsstaterne bruge til at fremme de små og mellemstore virksomheders adgang til denne finansiering? De taler om en plan fra Frankrig, Det Forenede Kongerige ... Mit spørgsmål er: Vil det være "først til mølle", eller har medlemsstaterne og dermed Rumæniens små og mellemstore virksomheder mulighed for at få adgang til tilsvarende finansiering?
Joaquín Almunia
Mine damer og herrer! Vi har en markedsøkonomi, og jeg er sikker på, at De fra Deres side er enig i den udtalelse. Spillereglerne i markedsøkonomien er, som de er.
Jeg tror derfor ikke, at der er nogen, som tror, at kreditsystemet, det finansielle system eller det økonomiske system generelt ville fungere bedre, hvis alle de beslutninger, der træffes af de økonomiske aktører og navnlig i dette tilfælde de finansielle operatører, i stedet blev truffet af nationale ministerier eller i Bruxelles i en af de mange bygninger, hvor de europæiske institutioner arbejder.
Det betyder, at det er bankerne, som skal beslutte, om de vil yde kredit eller ej. Når bankerne er afhængige af offentlige midler og offentlige garantier, er det en kendsgerning, at de også skal overholde en række betingelser. De nationale støtteordninger for banksektoren varierer, hvad angår typen af betingelser, omstændighederne samt egenskaberne for og typen af instrument, der anvendes i hvert enkelt land.
Fra vores side, Kommissionen, har vi godkendt de indskudsgarantiordninger, som hver enkelt medlemsstat har fremlagt, med henblik på at sikre, at de overholder reglerne om konkurrence og statsstøtte. Vi er i øjeblikket ved at færdiggøre godkendelsen af de seneste nationale rekapitaliseringsplaner.
Kommissionen har vedtaget og offentliggjort en række tværgående standarder, der forklarer de kriterier, vi anvender under disse særlige omstændigheder, når vi analyserer, om disse planer overholder traktatens bestemmelser. Vi har i Kommissionen fastlagt en tidsfrist på seks måneder i alle tilfælde, fordi vi så skal - og vil - finde ud af, hvad der er sket på de seks måneder siden vores oprindelige godkendelse af planerne.
Hvis skatteydernes penge - borgernes penge - som leveres gennem disse støtteordninger, bruges ordentligt, og de vanskelige økonomiske betingelser stadig påvirker driften af de finansielle markeder, vil vi muligvis godkende, at ordningerne fortsætter. Hvis den økonomiske situation er blevet bedre - som vi jo alle håber - eller hvis pengene ikke bruges til det formål, de er blevet godkendt til, vil vi handle i overensstemmelse hermed og træffe de nødvendige beslutninger.
Skatteydernes penge sættes på spil for at forbedre driften af de finansielle kredsløb og kreditmarkederne, og vi vil ikke tillade, at de bruges forkert eller bruges uden at skabe tilstrækkelig gode resultater.
Hvad angår det andet spørgsmål, handler Den Europæiske Investeringsbank gennem formidlere i hver enkelt medlemsstat under støtteprogrammerne for de små og mellemstore virksomheder. Det er derfor formidleren eller formidlerne i hver medlemsstat, som viderebringer kredit- og finansieringsfaciliteterne baseret på de støtteprogrammer, som vi har udformet, til erhvervslivet, navnlig de små og mellemstore virksomheder. Disse formidlere eller finansielle agenter skal også fremlægge de oplysninger, De henviste til.
Om: Bekæmpelse af terrorisme
Den halve snes terrorangreb, der i sidste uge foregik i Mumbai, har dræbt mindst 188 personer og såret hundredvis andre. Hvad agter Kommissionen at gøre for at tvinge den pakistanske regering til at ophøre med at støtte de terroristgrupper, der har base på dens territorium?
Om: Kommissionens handlinger vedrørende terroristgrupper i Pakistan
Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen træffe for at tvinge de pakistanske myndigheder til at afstå fra at støtte og fremme terroristgruppers aktiviteter?
Ján Figeľ
medlem af Kommissionen. - (EN) Jeg kan roligt sige, at Kommissionen ligesom mange andre er chokeret over begivenhederne i Mumbai, som også Rådet fordømte klart og stærkt på sit møde den 8. december.
I den forbindelse udtrykte EU håb om, at Pakistan vil samarbejde fuldt ud med den indiske undersøgelse, og at begge lande vil arbejde sammen om at retsforfølge de ansvarlige. Terrornetværk søger at underminere den regionale fred og stabilitet. Vi må ikke tillade, at det lykkes for dem. EU har derfor indtrængende opfordret til en intensivering af det regionale samarbejde om bekæmpelse af terrorisme.
Dialog og samarbejde er vejen frem, så forskelle i gensidige opfattelser og tilgange kan udjævnes. Der er intet alternativ til at arbejde sammen med Pakistans civile regering. Præsident Zardari har som bekendt vist, at han ønsker forsoning. De pakistanske myndigheder har foretaget arrestationer i forbindelse med påstande om pakistanske borgeres og organisationers deltagelse i Mumbaiangrebene. Disse er meget vigtige skridt.
Der kræves nu fast involvering af den pakistanske regering for at slå ned på terrornetværkene, så yderligere angreb kan forhindres. Kommissionen undersøger muligheden for at iværksætte projekter med det formål at styrke Pakistans antiterrorkapacitet.
Et besøg af Gilles de Kerchove, EU's antiterrorkoordinator, sammen med Kommissionen er planlagt i januar næste år. Det er alt, hvad jeg kan sige som svar på de to spørgsmål.
Ryszard Czarnecki
- (PL) Vi skrev disse spørgsmål for tre uger siden sammen med hr. Kuc, hr. kommissær. Som De selv sagde, har visse ting ændret sig siden. Jeg vil derfor bede Dem evaluere og kommentere den pakistanske regerings erklæring om, at den ikke agter at udlevere terrorister, som den har arresteret, til de indiske myndigheder. Vil denne form for erklæring have en indvirkning på forholdet mellem New Delhi, Islamabad og Karachi?
Wiesław Stefan Kuc
- (PL) Jeg har en tilføjelse til mit spørgsmål. Hvordan kan vi forhindre, at Pakistans territorium bruges til træning af talebankrigere, der spiller en betydelig rolle i kampene i Afghanistan, hvor europæiske og amerikanske tropper er udstationerede?
Ján Figeľ
medlem af Kommissionen. - (EN) Som jeg har sagt, er det virkelig et meget vanskeligt, følsomt og vigtigt emne. Én af de måder, vi kan hjælpe på, er ved at fremme demokrati, retsstatsprincippet, antiterrorpolitikker og samarbejde i regionen og også i dette specifikke land. Jeg tror, der er et vindue af muligheder. På den ene side forsøger vi at hjælpe med at skabe tillid, og på den anden side overvåger vi nøje procedurerne og de skridt, der tages. Det, som De sagde om beslutningen om ikke at udlevere, betyder ikke at retsforfølge, men at gøre, hvad der er vigtigt, hvad angår det pakistanske system i selve Pakistan, med henblik på at eliminere rummet for terrorisme, både i dette land og i naboskabet, som ramte Mumbai i Indien på så tragisk vis.
Hvad angår samarbejde generelt, kan EU sammen med mange andre partnerlande opbygge stærkere forbindelser til regeringer, som reelt handler fra et mere forebyggende udgangspunkt og deler flere overvågningsaktiviteter mod netværk. Jeg håber, at de senere dages aktioner mod netværk i Pakistan vil være et godt eksempel, men vi har endnu ikke set, hvordan processen forløber i dette land. Vi er der i det mindste med begrænsede muligheder. Vi har øget finansieringsrammen for samarbejde med Pakistan for den næste periode, 2007-2010. Rammen omfatter 200 mio. EUR. En del af fokus rettes mod reel styrkelse af retsstatsprincippet, de demokratiske institutioner og kapaciteten til at handle i denne retning.
Det er alt, hvad jeg kan sige på nuværende tidspunkt. Vi vil muligvis have både flere oplysninger og reelle resultater i januar, når Kommissionen og Rådets koordinator har besøgt landet.
Om: Investeringer i energiinfrastruktur
Den økonomiske og finansielle krise rammer mange medlemsstater. Hver uge hører man om nye afskedigelser af tusindvis af ansatte i de forskellige medlemsstater. Investeringer i energiinfrastruktur er en af de måder, hvorpå Europa kan overkomme den økonomiske krise. Anlæg af energiinfrastruktur (olierørledninger, gasrørledninger, infrastruktur til produktion og transport af elektricitet) kræver store investeringer i projekter, som kun kan gennemføres på mellemlang eller lang sigt. For at kunne investere tilstrækkeligt i energiinfrastruktur har medlemsstaterne brug for enten en tilsvarende forhøjelse af TEN-T-budgettet eller øgede budgetunderskud i en vis periode. Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at bistå medlemsstaterne, således at der er i denne periode med økonomisk og finansiel krise er mulighed for, at investeringerne i energiinfrastruktur kan øges betydeligt?
Joaquín Almunia
De spørger om investeringer i energiinfrastrukturer, fru Ţicău. Den anden strategiske energiredegørelse, som Kommissionen har vedtaget, fremhæver det påtrængende behov for, at EU øger investeringerne i energiinfrastrukturer med det formål at fremme vores energipolitiske mål, som omfatter forsyningssikkerhed, bæredygtighed og konkurrencedygtighed. Energiministrene understregede på deres møde i Rådet i sidste uge også vigtigheden af at øge vores investeringer i infrastrukturer for ikke at nævne energi- og klimaaftalen, som Rådet godkendte i sidste weekend, og som De selv har vedtaget i Parlamentet i dag.
Kommissionen insisterer på - og jeg tror, vi også kan regne med Rådets og Parlamentets støtte - at den nuværende økonomiske recession ikke må være en undskyldning for at forsinke eller reducere investeringerne i energiinfrastrukturer. Investeringer i energi og navnlig i energiinfrastrukturer vil fremme jobskabelse, skabe innovation, stimulere udviklingen af nye aktiviteter og anvendelsen af nye teknologier og skabe økonomisk tillid. De vil også skabe fordele, idet vores økonomi med sådanne investeringer hurtigere vil blive en økonomi med lave CO2-emissionsniveauer.
I den økonomiske genopretningsplan, som Kommissionen har vedtaget, og Rådet har godkendt, foreslår vi, at der fra nu og indtil 2010 mobiliseres yderligere 4 mia. EUR fra Fællesskabets ikkeanvendte midler til transeuropæiske energinet og relaterede investeringer. Det betyder 4 mia. EUR ud af de 5 mia. EUR, der vil blive bevilget til sådanne formål i henhold til den meddelelse eller plan, som vi har foreslået.
I sidste uge godkendte Rådet de væsentligste punkter i vores forslag på dette område, selv om vi endnu ikke ved, hvordan budgetmyndigheden - både Rådet og Parlamentet - vil fortolke de generelle erklæringer i formandskabets konklusioner.
Den Europæiske Investeringsbank har desuden givet løfte om betydelige stigninger på op til 6 mia. EUR om året til finansiering af investeringer vedrørende klimaændring, sikkerhed, energiforsyning og energiinfrastrukturer. Den har også annonceret et løfte om at sætte skub i anvendelsen af det nuværende kreditgarantiinstrument, som har til formål at støtte finansieringen af transeuropæiske netprojekter, for at stimulere øget deltagelse fra den private sektor, hvilket er afgørende. Vi kan ikke finansiere alle de investeringer, der er behov for fra nu og indtil 2020 og 2030 i henhold til forskellige beregninger, af offentlige midler alene.
Endelig er der en faktor, som forhåbentlig vil være betydelig, og som også er blevet godkendt af Rådet og medtaget i vores forslag. Det er beslutningen om at lancere Den Europæiske 2020-fond for Energi, Klimaændringer og Infrastruktur, et ventureprojekt, der involverer Den Europæiske Investeringsbank, de nationale bevilgende myndigheder på infrastrukturområdet og andre mulige agenter med henblik på at finansiere kapital- og quasikapitalprojekter på infrastrukturområdet generelt og energiinfrastrukturområdet i særdeleshed.
De kan derfor se, at mange vigtige beslutninger er truffet i de seneste uger eller gennemføres nu på det område, Deres spørgsmål omhandler.
Silvia-Adriana Ţicău
- (RO) Tak for Deres svar. Jeg vil blot nævne, at det er afgørende, at der foretages investeringer i strømforsyningsnettet. Hvis vi vil fremme bæredygtig energi eller energi produceret af vedvarende kilder, skal producenter af denne energiform kunne få adgang til strømforsyningsnettet, så de kan nå ud til slutbrugeren. Jeg håber derfor, at disse finansielle instrumenter vil blive anvendt så hurtigt som muligt på en gennemskuelig måde.
Joaquín Almunia
Jeg vil svare meget kort.
Jeg er helt enig. Rådet (energi), der er blevet nævnt, vedtog på sit møde den 8.-9. december direktivet om vedvarende energi. Det er efter min mening endnu et skridt i den retning, De har påpeget.
Jeg er helt enig i Deres forslag og de prioriteter, De anfører på dette område.
Om: Uddannelse af indvandrerbørn
I sin nylige meddelelse foreslår Kommissionen, at der afholdes en høring om spørgsmålet om uddannelse af indvandrerbørn, idet den også henviser til børn af europæiske migrantarbejdstagere. Hvilke finansieringsmekanismer er der planer om at stille til rådighed for medlemsstaterne for at styrke undervisning i disse børns modersmål, især når der er tale om sprog, der hører til EU's officielle sprog?
Ján Figeľ
medlem af Kommissionen. - (EN) Jeg takker Marie Panayotopoulos-Cassiotou både for hendes spørgsmål og for hende engagement i indsatsen for at sikre bedre og mere samarbejde på uddannelsesområdet.
Hvad angår dette specifikke emne, er handlingsprogrammet for livslang læring ikke kun et godt navn, men også et meget stærkt instrument og hovedinstrumentet for at stille en uddannelsesrelateret finansieringskilde til rådighed for Kommissionen. Fremme af sprogundervisning og sproglig mangfoldighed er en del af de specifikke målsætninger for hele programmet.
En del af programmet, Comenius, støtter transnationale projekter, der netop imødekommer behovene hos børn med indvandrerbaggrund, herunder en sproglig komponent eller sprogundervisning. Kerneaktiviteten sprog under Comenius støtter undervisning på ethvert sprog, herunder EU's officielle sprog. Kerneaktiviteten ikt - en anden del af Comenius - støtter også projekter, der har til formål at udvikle innovative anvendelser af informations- og kommunikationsteknologi på sprogundervisningsområdet, som navnlig tager højde for særlige undervisningsbehov og behovene hos børn med indvandrerbaggrund.
Den Europæiske Socialfond er den primære finansieringskilde for særlig støtte til uddannelse og undervisning af indvandrere og andre mindre velstillede befolkningsgrupper. De nationale myndigheder er primært ansvarlige for gennemførelsen.
Endelig støtter Den Europæiske Fond for Integration, som er målrettet mod nyankomne tredjelandsstatsborgere, integrationspolitikkerne, herunder på området for uddannelse og sprogundervisning.
Drøftelserne af resultatet af den offentlige høring om grønbogen om migration og mobilitet vil blive afsluttet inden årets udgang. Den er åben og relevant for alle berørte parter, og jeg opfordrer igen alle interesserede til at deltage. Der er spørgsmål vedrørende finansieringsinstrumenterne for uddannelse af børn med indvandrerbaggrund. Disse spørgsmål vil blive medtaget i et dokument om retningslinjerne i forlængelse af grønbogen næste år under det tjekkiske formandskab.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Fru formand! Jeg vil gerne takke kommissæren for hans svar. Jeg glæder mig over, at diskussionen er kommet i gang. Det giver mig mulighed for offentligt at sige, at bevarelsen af modersmålet hos børn af europæiske indvandrere er en europæisk ressource, som skal bevares. Kommissærens landsmænd fra Spanien og Tyskland og andre europæiske lande, som de er udvandret til sammen med grækerne, ønskede, at deres børn skulle lære græsk og spansk. De nye indvandrere fra de nye europæiske lande skal derfor også bevare deres sprog, og det samme gælder anden generation, der er født af de første indvandrere. De officielle europæiske sprog er en ressource for Europa og skal have forrang.
Ján Figeľ
Fru formand, mine damer og herrer! Formålet med samarbejdet inden for uddannelse og erhvervsuddannelse er at støtte den kulturelle mangfoldighed, som er så slående, også i sammensætningen af vores sprog. En fantastisk konklusion og efter min mening en meget følsom og politisk vigtig konklusion for EU's fremtid blev vedtaget i november, da ministrene fra de 27 lande bekræftede deres beslutning om at skabe forhold, der gør unges mobilitet til reglen snarere end undtagelsen.
I dag er mobiliteten temmelig begrænset på grund af mangel på ressourcer, men i fremtiden kan det blive et af de fine instrumenter, der kan støtte mangfoldighed, åbenhed og kommunikation eller dialog mellem kulturer.
Det glæder mig, at støtten til dette samarbejde er stigende, navnlig i Europa-Parlamentet. Derfor vil jeg gerne udtrykke min taknemmelighed for Deres forståelse og konsekvente støtte.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Fru formand! Et spørgsmål fra uddannelsesområdet i forbindelse med migration, men denne gang fra de nye EU-medlemsstater til de gamle. Som vi ved, står nogle af de nye EU-medlemsstater over for problemer med hjerneflugt, f.eks. lærere, der færdiggør deres videregående uddannelse i ét land og derefter rejser til et andet land, hvor de ikke arbejder inden for deres erhverv, men får en højere løn. Hvordan ser Kommissionen på dette problem, og hvilke foranstaltninger foreslår den, at vi tager?
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Fru formand! Hr. kommissær, tak for de oplysninger, De lige har givet os. Jeg vil imidlertid gerne udvide emnet lidt ved at henvise til de børn, der bliver hjemme, mens deres forældre tager til udlandet for at arbejde. Det er godt for disse børn også at lære sproget i det land, hvor deres forældre arbejder, og vi skal være opmærksomme på beskæftigelsen i deres land. Jeg henviser til de tilfælde, hvor børnene er blevet boende hos deres bedsteforældre. Jeg vil også gerne nævne, at det er vigtigt for børn, der er taget med deres familie til andre lande, hvor deres forældre har fundet arbejde, at få hjælp til at lære sproget i destinationslandet nemmere og hurtigere, så de kan demonstrere deres intellektuelle evner og erhverve viden under deres uddannelse.
Ján Figeľ
Fru formand! Jeg kan kun være enig i det, der lige er blevet sagt. Jeg vil begynde med det andet spørgsmål.
Det Europæiske Fællesskabs direktiv eller forordningen om undervisning af børn af vandrende arbejdstagere har eksisteret siden 1977, med andre ord i mere end 30 år, så det er et spørgsmål, der vedrører medlemsstaterne - gamle, nye, mindre gamle og mindre nye - med hensyn til forholdene for undervisning af fremtidige generationer.
Dette direktiv indeholder rent faktisk krav om, at medlemsstaterne skal tilbyde undervisning til disse børn på værtslandets sprog, med andre ord på landets officielle sprog, og samtidig støtte undervisning i deres modersmål og oprindelseslandets kultur i samarbejde med det pågældende land. Derfor findes der på den ene side en forpligtelse til at levere og på den anden siden en pligt til at bistå. Under alle omstændigheder er spørgsmålet om indvandrerbørn en del af denne grønbog eller den grønne rapport, så vi kan få diskussioner og eventuelle videre skridt eller henstillinger. Vi befinder os i øjeblikket i lyttefasen, og efterfølgende træffer vi måske konkrete foranstaltninger, herunder lovgivningsmæssige, idet undervisning af børn af vandrende arbejdstagere udgør en meget vigtig del af deres tilpasning og integration. Der er belæg for, at der i mange tilfælde opstår problemer netop på grund af manglen på eller den ringe kvalitet af undervisningen i denne sammenhæng.
Med hensyn til det første spørgsmål om lærere og hjerneflugt mener jeg for det første, at det er meget vigtigt for EU at være mere opmærksom på læreruddannelser af høj kvalitet. Dette skete for første gang sidste år, og spørgsmålet er særdeles vigtigt, for uanset hvilke reformer eller moderniseringer der drøftes eller gennemføres i uddannelsessektoren, vil lærerne udgøre den centrale komponent i processen, og de skal være aktører og ikke bare passive objekter i processen. Projekter som livslang uddannelse begynder naturligvis med lærerne. Lærerne skal stå i første række, når det gælder livslang uddannelse, hvis den skal videregives til den yngre generation. At mestre mange nye temaer og erfaringer og teknologier i uddannelsesprocessen er meget vigtigt. Aldringen i befolkningen gælder også for lærere. Mange af EU's medlemsstater står over for en stadig større mangel på eller et underskud af lærere, og man skønner, at der vil mangle mere end en million lærere i det kommende årti, og i dag er mere end halvdelen af lærerne i mange lande over 50.
Jeg berører kun udkanten af det overordnede problem, men hjerneflugten drejer sig om, hvor stor vægt vi lægger på intellektuel kapacitet, og hvordan vi ønsker at investere i intellektuel ejendomsret, talent og menneskers mulighed for at udvikle deres evner derhjemme i stedet for at rejse ud i søgen efter bedre muligheder. Det er netop af denne grund, at man bør støtte ikke blot vigtige forbedringer af uddannelsernes kvalitet og tilgængelighed, men også af deres relevans. Dette bør være målene for næste år, som er udnævnt til det europæiske år for kreativitet og innovation. Hele EU skal bestræbe sig mere på at blive mere attraktiv for højtuddannede og på at tiltrække talent i stedet for bare at begræde, at talenterne flygter. Og det er naturligvis op til de enkelte lande at investere mere i uddannelse nu, på trods af krisen, fordi investeringer i uddannelse er afgørende og grundlæggende selv i tider som disse, hvis vi skal komme ud af krisen bedre rustet til konkurrencen, bedre i stand til at innovere og ganske enkelt med et stærkere menneskeligt potentiale.
Jeg vil gerne slutte med at sige, at det ikke er muligt at opnå et seriøst og pålideligt samarbejde på uddannelsesområdet på længere sigt uden at være særligt opmærksom på spørgsmålet om lærere, læreruddannelse af høj kvalitet og støtte til efteruddannelse af lærere, ikke bare i begyndelsen, men gennem hele deres karriere.
Om: Hvidbog om idræt
Kan Kommissionen oplyse, hvilke aspekter af hvidbogen om idræt der hidtil er blevet gennemført, og hvilke politikker den i de kommende måneder vil prioritere inden for sport?
Ján Figeľ
Fru formand! Jeg mener, at hvidbogen allerede er et meget vellykket bidrag fra EU, startende med Kommissionen og med de meget positive overvejelser fra Parlamentets side (hr. Mavrommatis sidder her som ordfører om hvidbogen) og ligeledes fra medlemsstaterne. Jeg vil gerne erindre Dem om, at Det Europæiske Råd i sidste uge vedtog specifikke konklusioner om idræt - for første gang siden Det Europæiske Råds møde i Nice i december 2000 - og jeg mener også, at dette afspejler den nye situation.
Der er faktisk sket en hel del på et år, og der foregår meget på dette område. F.eks. er 38 af de 53 foranstaltninger i handlingsplanen ved navn Pierre de Coubertin enten blevet iværksat eller er under gennemførelse, og nogle af dem er allerede tilendebragt: to tredjedele af foranstaltningerne. Så det siger noget om appetitten og ønsket om at skabe resultater, og det glæder mig at se. En del af resultaterne kommer selvfølgelig fra Kommissionens side.
Disse tilfredsstillende resultater har været mulige, fordi medlemsstaterne, men også idrætsorganisationerne har engageret sig.
Jeg mener også, at hvidbogen har givet mulighed for at integrere idræt og idrætsrelaterede projekter i de eksisterende EU-programmer. Idrætsrelaterede projekter har f.eks. for nylig modtaget støtte fra Den Europæiske Regionaludviklingsfond, Den Europæiske Socialfond, programmet for livslang læring, programmet for folkesundhed og programmet Aktive Unge samt programmerne for Borgernes Europa.
Der er gjort fremskridt på bestemte områder. Jeg vil gerne nævne nogle af dem. Retningslinjer for fysisk aktivitet, som for nylig blev vedtaget af ministrene for idræt og videresendt til sundhedsministrene, kampen imod doping, europæiske kvalifikationsrammer for livslang uddannelse og et europæisk meritsystem for faglig uddannelse og oplæring, hvor idræt er et af de første områder, der anvendes som pilotområde. Lokalt uddannede aktører - her minder jeg om, at vi vedtog en beslutning i maj i år om såkaldt "hjemmedyrkede" eller lokalt uddannede aktører. Undersøgelsen om frivillighed inden for idræt: et meget vigtigt emne. Kampen mod racisme og fremmedhad: mange foranstaltninger, også i Europa-Parlamentet. Idræt er et værktøj i EU's forbindelser udadtil. En europæisk statistikmetode til måling af idrættens økonomiske virkninger. Og så "bekæmpelse af forskelsbehandling på grund af nationalitet", konsekvensvurderingen af spilleragenter, som er undervejs, samt en konference om licenssystemerne inden for fodbold. Vi er ved at forberede os på næste semester og den europæiske sociale dialog, som blev indledt den 1. juli i Paris mellem parterne inden for professionel fodbold - UEFA, FIFPro, APFL og ECA. Mange forkortelser, men der er tale om arbejdsgivere og arbejdstagere, og UEFA er paraplyorganisationen inden for europæisk fodbold.
Det glæder mig, at den sociale dialog er kommet i gang. Så selv om det ikke ved denne lejlighed er muligt at aflægge en detaljeret statusrapport om alle de ovennævnte foranstaltninger, kan man med rimelighed konkludere, at en stor og repræsentativ del af handlingsplanen allerede er ret langt fremme.
Sidst, men ikke mindst vil jeg gerne fortælle Dem, at Kommissionen sidst i november stod for det første europæiske idrætsforum i Biarritz, hvor mennesker fra idrætsverdenen - 300 deltagere fra forskellige sammenslutninger, forbund, men også Kommissionen og medlemsstaterne - mødtes. Mødet blev efterfulgt af en ministerkonference. Jeg mener, at dette var meget vigtigt som den første begivenhed, men der findes en masse budskaber om kontinuitet og åbenhed på dette område til de næste formandskaber og det næste møde.
Det glæder mig, at dette forsøg på samarbejde mellem interessenterne på idrætsområdet nu er langt mere synligt og frugtbart.
Seán Ó Neachtain
(GA) Fru formand! Kan kommissæren uddybe det, han har sagt om frivilligt arbejde inden for idræt, og hvordan Kommissionen vil fremme dette?
Ján Figeľ
Fru formand! Efter min mening er frivilligt arbejde inden for idræt et af de centrale aspekter eller aktiviteter, der sikrer, at idrætten overhovedet kan fungere, samt for det overordnede organisatoriske hierarki inden for idrætten eller i det mindste den europæiske idrætsmodel. Hermed mener jeg, at det er en meget vigtig forudsætning at skabe plads og sikre støtte til frivilligt arbejde inden for idrætten.
I hvidbogen lovede vi en undersøgelse af frivillige inden for idræt. Der blev gennemført en udbudsprocedure i forbindelse med undersøgelsen, og den er faktisk afsluttet, så undersøgelsen går i gang i 2009. Dette betyder, at vi kan forvente resultaterne ved årets udgang eller i starten af 2010, og de sociale, økonomiske og juridiske aspekter af frivillige inden for idræt vil udgøre en del af analysen og vil danne grundlag for udarbejdelsen af vores henstillinger vedrørende næste fase af processen. Jeg er glad for at kunne tilføje, at inden for rammerne af programmet for den europæiske volontørtjeneste for unge vokser antallet af frivillige, og dette program nyder også stor opbakning her på plenum. Der er også planer om at afholde et europæisk år for frivilligt arbejde.
Efter min mening får frivilligt arbejde også ny betydning, idet det anerkendes som en slags uformel uddannelse. I november vedtog Rådet for første gang i historien en henstilling om frivilligt arbejde for unge i EU. Det er den første lovgivningsforanstaltning på ungdomsområdet, siden dette samarbejde blev oprettet for mere end 20 år siden, og det glæder mig, at det også har en nær sammenhæng med frivilligt arbejde inden for idræt.
En række nyere EU-projekter, navnlig fra Kommissionens og Parlamentets side, har haft til formål at yde støtte til frivilligt arbejde i forbindelse med internationale idrætsarrangementer. Denne undersøgelse vil derfor hjælpe os i forberedelserne af de næste skridt. Efter min mening er den frivillige sektor i kolossal vækst, både i kvalitativ og kvantitativ henseende.
Manolis Mavrommatis
(EL) Fru formand! Hr. kommissær, jeg vil gerne igen lykønske Dem med Kommissionens initiativ med fremlæggelse af hvidbogen om idræt for Parlamentet, og som Europa-Parlamentets ordfører vil jeg gerne stille følgende tillægsspørgsmål: Som både Nicolas Sarkozy og José Barroso fortalte os i går, vil reformtraktaten blive gennemført sidst i 2009, hvis den vedtages i Irland, og idræt er derfor nu et aktivt aspekt og en del af Lissabon- eller reformtraktaten. Vi har hørt Deres program. Jeg vil gerne fokusere på, hvordan finansieringen og budgettet bliver for næste år og året efter, igen bare på idrætsområdet, hvis vi kan beregne det allerede nu.
Avril Doyle
(EN) Fru formand! Jeg vil gerne spørge kommissæren, om han vil kommentere sine synspunkter om idræt i læseplanerne i vores skoler, den nuværende overvægtsepidemi blandt børn og den alvorlige sammenhæng mellem de to, og ligeledes, om han kan fortælle, om alle medlemsstater var repræsenteret ved idrætsforummet i Biarritz i november.
Ján Figeľ
Fru formand! Efter min mening giver den nye aftale mulighed for ikke bare en idrætspolitik for EU, men også for et idrætsprogram i EU, og jeg tror, at dets popularitet og nærhed til EU's borgere kommer til at minde om Erasmus-programmet, som er blevet både yderst populært og effektivt. Dette er ikke bare et spørgsmål om at øge personers mobilitet, men også om Bolognaprocessen og antallet af uddannelsesmuligheder, som vi kan se efter 20 år som en europæisk vej til større åbenhed og relevans inden for uddannelse, kvalifikationer og Europas tiltrækningskraft. Og det er meget vigtigt.
Idræt er meget nødvendigt og også populært, og derfor skal alle programmer i forbindelse med artikel 149 knyttes tæt sammen med området og dagsordenen for uddannelse og unge, for idræt er udtrykkeligt medtaget i artikel 149 for første gang. Der vil blive udformet tilsvarende instrumenter og tilsvarende rådssammensætninger i henhold til denne artikel.
Det glæder mig at kunne sige, at Kommissionen er parat til at tage del i gennemførelsen af denne artikel, og hvidbogen udgør en fremragende forudsætning og et skridt i denne retning, som samtidig ikke foregriber, men i højere grad sætter idrætten i centrum af samarbejdet både mellem lande og mellem idrætsorganer i Europa.
Med hensyn til finansieringen er al begyndelse ofte svær, og samtidig helt nødvendig. Jeg forventer, at der vil blive vedtaget et særligt budgetkapitel eller en særlig budgetpost i Parlamentet for næste år, og de i alt 6 mio. EUR vil bidrage til en række aktiviteter eller forberedelser af den kommende periode for idrætsprogrammet. Det ville være for tidligt af mig at tale om de budgetmæssige konsekvenser i dag. Jeg vil hellere tale om forberedelserne. Nogle idéer er allerede blevet vedtaget i Parlamentet.
Med hensyn til Biarritz eller uddannelse og idræt mener jeg, at Biarritz var en succes, og jeg har allerede sagt, at det var det første forum. Samtidig kom konklusionerne fra Det Europæiske Råd inden for to uger, og det er ikke hverdagskost, at premierministre og præsidenter taler om idræt. De formelle konklusioner er meget opløftende, ikke kun vedrørende forummet i Biarritz, men også for det videre samarbejde og indholdet af dette samarbejde.
Overvægt og idræt for alle hænger nært sammen, da idræt er en af de mest effektive modgifte eller våben i kampen mod overvægt. I Europa sker der desværre en generel tilbagegang i omfanget af idrætsundervisning målt i timetal pr. elev i løbet af skoleåret, og det er en dårlig tendens, der skal ændres. Samtidig skal kvaliteten af den tid, der bruges på denne type uddannelse, forbedres, og det glæder mig, at det for første gang er lykkedes os at udforme et sæt retningslinjer for fysisk uddannelse, som faktisk blev vedtaget i Biarritz. Det blev udformet af eksperter, og jeg tror, at det vil blive godkendt, måske gennemført, men især godkendt og vedtaget på medlemsstatsniveau af sundhedsministrene i sundhedsministerrådet. Dette viser blot, at idræt kræver en horisontal fremgangsmåde. Det kræver mere koordination og sammenhæng mellem vores forskellige politikområder, og Kommissionen vil bestræbe sig på at opnå dette med Deres hjælp.
Christopher Beazley
(EN) Fru formand! Som en bemærkning til forretningsordenen vil jeg gerne sige, at eftersom hr. Cappato er til stede, skuffer det mig meget, at spørgsmål nr. 38 ikke besvares af Kommissionen. Jeg kan forstå på Deres tjeneste, at hr. Cappato vil modtage et skriftligt svar, eller regner De med at tage spørgsmål nr. 38 senere?
Formanden
Hr. Beazley, jeg skulle lige til at sige, at spørgsmål nr. 38 vil blive besvaret skriftligt.
Jeg er også skuffet over, at vi ikke har nået det, men spørgetiden er altid struktureret sådan, at vi har 20 minutter pr. kommissær, og kommissær Figeľ er allerede gået langt over den tid. Så nu skal vi videre til kommissær Almunia.
Christopher Beazley
(EN) Fru formand! Vil det være i orden, hvis kommissæren sender mig en kopi af svaret til hr. Cappato, for jeg har en interesse i emnet?
De kan hævde, at dette ikke er tidspunktet for en diskussion af spørgsmålet. Der bør ikke være andre flag ved De Olympiske Lege end det olympiske flag. Hvis vi brugte det europæiske flag, ville Deres og mine landsmænd måske vinde nogle flere medaljer.
Formanden
Hr. Beazley, jeg er bevidst om, at vi ønsker at fortsætte med dem, der har stillet spørgsmål. Jeg er sikker på, at hr. Cappato vil være så venlig at sende Dem en kopi af svaret.
Om: Euroen og inflationen
Hvordan er der i euroområdet blevet reageret på det inflationspres, der i det seneste år har været i hele verden? Hvordan er udsigterne til, at den fælles valutas købekraft kan opretholdes?
Joaquín Almunia
Fru formand! Hr. Medina Ortega, De spørger mig om inflationsudviklingen i euroområdet og dens konsekvenser, dvs. hvordan euroområdet har reageret.
Gennem de seneste 15 måneder har vi utvivlsomt oplevet to tilsyneladende modsatrettede processer, men de er begge forekommet i vores økonomier. På den ene side blev økonomierne i euroområdet, alle de andre europæiske økonomier og mange andre i både industrialiserede lande og i de nye vækstøkonomier ramt af et alvorligt chok på grund af stigende priser på olie og andre råvarer, både fødevarer og ikkefødevarer.
Disse forbløffende stigninger betød, at prisen på en tønde olie steg til næsten 150 USD i juli, og priserne på hvede, majs, ris og andre råvarer steg til utroligt høje niveauer, hvilke forårsagede indlysende sociale problemer og stigende prisindekser. Euroområdet oplevede en stigning i prisindekset på omkring 4 % i juni-juli i år.
Den kraftige økonomiske nedbremsning - og nu i mange tilfælde recession - inden for vigtige økonomier i hele euroområdet samt i USA og Japan begyndte i sommer og forårsagede et særdeles akut negativt chok i efterspørgslen, hvilket også kan iagttages i de nye vækstøkonomier som Kina, Indien m.fl. Priserne på råvarer er nu faldet kraftigt, så en tønde olie nu koster omkring 43 eller 45 USD, men det samme mønster med et meget kraftigt fald kan iagttages i prisudviklingen for mange andre råvarer. Hvad angår vores prisindeks, offentliggjorde Eurostat prisindekset for november her til morgen, og det viser, at inflationstakten fra år til år i euroområdet ligger på 2,1 %.
Eftersom priserne steg betydeligt i årets første halvdel, vil den gennemsnitlige inflation i euroområdet ligge på omkring 3 % i 2008. Jeg kan ikke give Dem det nøjagtige tal, men vi får det om præcis en måned. Generelt kan vi imidlertid sige allerede nu, at for første gang siden euroområdet blev oprettet, nemlig siden 1999, vil den gennemsnitlige inflation næste år i området med de 16 eurolande være under 2 %, hvilket er lavere end den inflationstærskel, som Den Europæiske Centralbank har defineret som værende forenelig med prisstabilitet. Vi kan ikke udelukke, at år-til-år-inflationen midt på året, i juni eller juli, endda kan være negativ på grund af den kraftige stigning i priserne på olie og råvarer.
Det betyder imidlertid ikke, at der ikke er problemer med prisdannelsen. Selv i en periode med lav inflation, som skyldes krisen og tendensen i råvarepriserne, er der stadig mikroøkonomiske problemer med prisdannelsen. Kommissionen har netop offentliggjort en meddelelse om fødevarepriser, hvor vi analyserer de foranstaltninger, vi gennemfører for at afhjælpe situationer med misbrug på detailmarkedet eller fejlfunktion i forbindelse med fødevarepriserne. I forbindelse med revisionen af det indre marked annoncerer Kommissionen også en lang række foranstaltninger til overvågning af markeder, hvor prisdannelsen ikke er korrekt.
Vi sætter derfor makroøkonomisk ind på de områder, hvor vi og Centralbanken har kompetence, og vi handler også mikroøkonomisk.
Endelig henviser De til aspekter vedrørende ekstern købekraft. Euroen er steget betydeligt i forhold til den amerikanske dollar og andre valutaer. I juli var den effektive realkurs for euroen over for resten af vores partneres og konkurrenters valutaer utroligt høj, og der var tale om en klar overvurdering af den effektive eurokurs. I dag er situationen vendt tilbage til et mere normalt niveau, som kan betragtes som værende tæt på det, man i akademiske eller analytiske arbejder kunne betragte som en afbalanceret eurokurs.
Manuel Medina Ortega
(ES) Fru formand! Tak, hr. kommissær, for Deres yderst relevante, korrekte og fuldstændige svar.
Jeg er nødt til at formulere mit tillægsspørgsmål ret omhyggeligt, for det ikke er Kommissionen, men Den Europæiske Centralbank, der fastsætter renten, og de to instanser er uafhængige af hinanden. Det lader imidlertid til, at inflationen og rentesatserne har en indbyrdes sammenhæng.
Nogle personer mener, at Den Europæiske Centralbank hævede rentesatserne på et tidspunkt, hvor det måske var unødvendigt at gøre det, og dermed skabte betydelige problemer for forbrugerne, mens vi nu oplever en anderledes proces, en slags konkurrence i rentenedsættelser. Jeg tror, at renten i USA er på 0,25 %, altså stort set nul.
Foretager Kommissionen en eller anden vurdering af Den Europæiske Centralbanks beslutningers betydning for inflationen, og forudser den, hvilke konsekvenser dette kan medføre i fremtiden?
Joaquín Almunia
Fru formand! Vores rapport om de første 10 år med euroen - EMU 10 - som jeg har haft lejlighed til at præsentere for medlemmerne her i Parlamentet og for Parlamentets Økonomi- og Valutaudvalg, indeholder en analyse af inflationens udvikling og de instrumenter, der anvendes i bl.a. pengepolitikken.
Vi gennemførte denne analyse meget omhyggeligt for ikke at efterlade skyggen af tvivl om vores respekt for Den Europæiske Centralbanks uafhængighed. Jeg kan dog også sige, at hvis man kigger på inflationstallene for euroområdet fra 1999 til 2007, har den gennemsnitlige inflation i området ved udgangen af de enkelte år, når det er muligt at beregne den som gennemsnit over hele året, altid ligget lidt over ECB's mål for prisstabilitet, om end meget tæt på dette.
Derfor mener jeg, at man kan sige, at de årlige resultater siden euroens indførelse og siden ECB fik ansvaret for den monetære politik for euroen, har været entydigt positive og langt bedre end resultaterne i mange af økonomierne i euroområdet, da de havde deres egne monetære politikker og naturligvis deres egne centralbanker.
Af de grunde, jeg henviste til i mit første svar, har det seneste år, 2008, været langt mere kompliceret, fordi det har bestået af to radikalt forskellige halvdele. Det første halvår var kendetegnet af stigende priser forårsaget af et eksternt, ekstremt kraftigt inflationschok. I andet halvår styrtdykkede priserne af en række forskellige årsager, men især på grund af den økonomiske opbremsning og for vores vedkommende den recession, som vi desværre er ved at synke ned i.
Under disse omstændigheder er det meget let at kritisere en centralbank, hvad enten den ligger i Frankfurt, Washington, London eller andre af verdens hovedstæder. Men gennem hele krisen, lige siden august 2007, har ECB udarbejdet forsvarlige analyser, truffet besindige beslutninger og haft succes med sine politiske retningslinjer.
Det var banken, der førte an i reaktionerne på subprime-krisen i august 2007. Jeg mener, at dens handlinger har været konsekvente med det mandat, den er blevet overdraget af traktaten, Rådet, Parlamentet og EU i almindelighed. Lige nu mener jeg, at den gør det, en bank bør gøre, nemlig frem for alt at levere likviditet og forhindre manglende likviditet i at skabe en kreditklemme, som kan gøre tingene endnu værre.
Jeg kan ikke sige, i hvilken retning ECB's beslutninger vil gå i fremtiden. Hr. Trichet, som regelmæssigt mødes med Dem, kan fortælle Dem det med en centralbankdirektørs egne ord. Men efter i mange år at have fulgt meddelelserne fra ECB om torsdagen i den første uge hver måned, lige efter mødet i bankens styrelsesråd, mener jeg, at det er ret let ikke bare at finde frem til de beslutninger, den træffer, men også, uden at annoncere dem på forhånd, de markedsorienteringer og dens analysemetoder for dens monetære politik i de kommende måneder.
Gay Mitchell
(EN) Fru formand! Jeg er enig med kommissæren i hans beundring for de foranstaltninger, som Den Europæiske Centralbank har gennemført. Jeg mener, at de har været meget konsekvente og meget tilbageholdende. Men jeg har et spørgsmål til kommissæren, uanset Centralbankens uafhængighed, som vi alle støtter her i Parlamentet, og som han også selv går ind for. At holde inflationen under kontrol har bidraget til at skabe omkring 16 mio. arbejdspladser i euroområdet i de 10 år, hvor den har været brugt. Når nu inflationen er så lav, hvilke ting mener kommissæren da, at Den Europæiske Centralbank bør prioritere? Centralbankens selvstændighed skal beskyttes, men det hindrer os ikke i at have en mening. Så mener kommissæren, at ECB nu bør skifte prioritering, fordi inflationstakten er så lav, og renterne ikke længere kan bringe inflationen ned?
Paul Rübig
(DE) Fru formand! Hvor stor forskel er der på euroområdet og landene uden for euroområdet i denne henseende, og inden for hvilke sektorer forventer De den højeste inflationstakt i den nærmeste fremtid?
Joaquín Almunia
Fru formand! Hr. Mitchell, prisstabilitet er indskrevet i traktaten som den fornemmeste opgave. Den Europæiske Centralbanks vigtigste opgave er at holde priserne stabile. Når dette vigtigste mål er nået, eller for så vidt det er nået, består opgaven i at sikre, at den monetære politik koordineres med resten af målene for den økonomiske politik. Dette er noget, som ECB selv og de øvrige europæiske institutioner skal sikre.
Hvad mener ECB med prisstabilitet? Jeg mener, at man definerede det meget klart tilbage i 2003, hvis jeg husker rigtigt. Det betyder en inflation på under 2 %, men meget tæt på 2 % på mellemlangt sigt.
Gennem alle disse år fra 1999 og frem til i dag har det at opfylde dette mål på lige under 2 % betydet, at man skulle forsøge at holde inflationen nede. Hvis prognoserne er rigtige, vil prisstabilitet til næste år måske for første gang blive fortolket sådan, at man skal forsøge at nå op på 2 % uden at overskride denne sats, for vi vil formentlig befinde os i en situation, hvor ikke bare inflationen fra måned til måned, men måske også inflationsprognoserne på mellemlangt sigt falder til under 2 %.
Mandatet vil imidlertid fortsat være det samme. De anvendte instrumenter og de metoder, der benyttes til at nå målet, vil naturligvis være anderledes, men det vil fortsat være målet.
Det andet aktivitetsområde eller sæt af foranstaltninger for enhver centralbank og naturligvis for Den Europæiske Centralbank er at levere likviditet. Dette er kolossalt vigtigt i øjeblikket.
Jeg synes, at ECB gør det, den skal, men den gør ikke nogen hemmelighed af - den siger det helt åbent - at den leverer likviditet om morgenen, men inden lukketid om aftenen har den normalt modtaget likviditet fra de finansinstitutioner, der ikke har brugt denne likviditet til deres kreditoperationer. Dette har nu givet anledning til diskussion. I disse dage bringer aviserne udtalelser af ECB's næstformand hr. Papademos og af andre ledende medarbejdere om, at man i banken diskuterer, hvordan man skal bruge de nødvendige instrumenter til at sikre, at leveringen af likviditet er effektiv og ikke bare en operation, der går i ring, så pengene hver eftermiddag ender det samme sted, som de kom fra om morgenen.
Nu kommer jeg til det andet spørgsmål om forskellen. I nogle EU-medlemsstater uden for euroområdet er inflationen højere end i det store flertal af lande inden for euroområdet. Hvis man kigger på det notat, som Eurostat udsendte i morges om inflationen ved udgangen af november, kan man se, at de fleste EU-lande uden for euroområdet har en højere inflationstakt end det land inden for euroområdet, der har den højeste inflation.
Derfor er der højere inflation uden for euroområdet i øjeblikket, i høj grad fordi der findes lande uden for området, der gennemgår en hurtig konvergensproces, og hvor der findes et større inflationspres på grund af en række mere intense virkninger af energiforbruget, større afhængighed af udenlandske energikilder, der er steget i pris, eller "Balassa-Samuelson-effekten" for at udtrykke det teknisk.
Hvis man sammenligner sektor for sektor, er inflationen helt klart højere inden for servicesektoren. På trods af et meget hurtigt fald i år-til-år-inflationen i de seneste måneder kan man se, at inflationen inden for servicesektoren har ligget ret konstant på 2,5-2,6 %. Inflationen på fødevarer, forarbejdede fødevarer og på industrivarer har svinget langt mere af de grunde, jeg tidligere har skitseret i mit svar til hr. Medina Ortega. Servicesektoren har imidlertid ligget på en inflationstakt, der ligger over målet for prisstabilitet, som skal være under 2 %. Alligevel ligger takten tæt på 2 %.
Om: Tilrettelæggelse af den økonomiske styring i Den Europæiske Union
Som bekendt er der i forbindelse med den lovgivningsmæssige intensitet og lovgivningens bindende karakter tale om en manglende symmetri mellem den ufuldendte økonomiske union og den fuldstændige monetære union.
Hvilken strategisk vej bør man efter Kommissionens opfattelse slå ind på ved tilrettelæggelsen af den økonomiske styring i EU, således at der skabes symmetri?
Joaquín Almunia
Fru formand! Hr. Papastamkos spørger om styring i euroområdet.
Jeg har netop talt om styring inden for den monetære søjle i Den Økonomiske og Monetære Union, Den Europæiske Centralbank og det europæiske system af centralbanker. Jeg mener helt ærligt, at det fungerer meget godt. Jeg synes, at det er en succes.
Styringen under den anden søjle, den økonomiske søjle i Den Økonomiske og Monetære Union, virker, men der er stadig lang vej endnu. Koordineringen af finans- og budgetpolitikkerne fungerer, og jeg mener, at stabilitets- og vækstpagten og den budgetkoordinering, der ligger implicit i gennemførelsen af pagten, har fungeret ganske udmærket siden revisionen i 2005.
Vi bliver nu udsat for nogle meget alvorlige prøvelser, fordi de offentlige finanser på grund af den økonomiske opbremsning og de finanspolitiske stimuleringsforanstaltninger samt støttepakkerne til finanssystemet er under et kolossalt pres, og stabilitets- og vækstpagten skal gennemføres i en meget vanskelig situation.
Den skal gennemføres med den fleksibilitet, den rummer, idet man fastholder og overholder reglerne i pagten, og det bliver en vigtig prøve.
Der findes en anden faktor, som også analyseres i vores betænkning om de første 10 år med Den Økonomiske og Monetære Union. Hvis man ser længere end koordineringen af vores finans- og budgetpolitikker, mener jeg, at det er nødvendigt at forbedre koordineringen af vores makroøkonomiske politikker. Der findes betydelige makroøkonomiske skævheder i nogle lande, herunder Ungarn og Letland, som i øjeblikket har store problemer med deres betalingsbalance og kræver betydelig økonomisk støtte fra os, fra den monetære fond. Dette viser, at der har været akkumulerede skævheder, som vi ikke har været i stand til at rette op på i tide gennem vores koordineringssystem.
Der er tale om lande uden for Den Økonomiske og Monetære Union, i den tredje fase med euroen. Også inden for euroområdet er der imidlertid forskelle i underskuddene på de løbende poster og udviklingen i arbejdskraftomkostningerne pr. enhed. Efter min mening er der brug for en langt mere effektiv koordinering, end det hidtil er lykkedes os at levere, trods eurogruppens forsøg på dette.
Jeg mener, at eurogruppen har arbejdet langt bedre, siden Luxembourgs premierminister Jean-Claude Juncker overtog formandsposten i 2005 og etablerede et stabilt formandskab. Der er imidlertid stadig lang vej igen med den interne koordinering af de makroøkonomiske politikker eller med bestemte strukturreformer, som går videre end budgetkoordinering, og helt klart lang vej igen med ekstern koordinering.
Jeg mener, at euroen som valuta er tilstrækkelig vigtig for os og for resten af verden til, at vi ikke kan tillade os den luksus at undlade at sikre, at euroens interesser, positioner og prioriteringer i landene i euroområdet er repræsenteret i multilaterale fora og institutioner på en sammenhængende, konsekvent og integreret måde.
Georgios Papastamkos
(EL) Fru formand! Jeg vil gerne sige tak til kommissæren for hans svar. Jeg glæder mig over, at De nævnte, at den økonomiske styring stadig lader meget tilbage at ønske, og at De bekræftede asymmetrien mellem en stram monetær teori og en afslappet og ufuldstændig økonomisk styring. Jeg vil gerne spørge kommissæren:
Hånden på hjertet, ud fra Deres hidtidige erfaringer og under hensyntagen til den seneste finanskrise og det forhold, at den er blevet til en økonomisk krise, hvis vi skulle revidere traktaten i dag, hvad ville De da foreslå som institutionelt grundlag for at fremme den økonomiske styring i EU?
Joaquín Almunia
Fru formand! Det kan jeg vist besvare meget hurtigt, for ikke at gentage nogle af tingene fra mit tidligere svar.
Mine tanker om, hvad der skal gøres, kommer til udtryk i rapporten om de første 10 år med Den Økonomiske og Monetære Union og i den mere politiske meddelelse, som Kommissionen vedtog på mit initiativ, og som vi har drøftet her i Parlamentet og i Rådet. Vi har behov for bedre koordinering af finans- og budgetpolitikkerne, ikke kun på kort sigt, men også på mellemlang og lang sigt. Vi har behov for koordinering - hidtil har den været meget svag - af de øvrige makroøkonomiske politikker ud over finanspolitikken, for at forbedre euroområdets økonomiers evne til at tilpasse sig og forbedre forberedelserne i lande, der ønsker at komme med i euroområdet i de næste par år, idet flere og flere ansøger. Vi har brug for koordinering på grundlag af en tydelig, præcis strategi med eksplicitte prioriteringer og én stemme uden for euroområdet, og vi har brug for styring i form af at fortsætte bestræbelserne på at få eurogruppen til at arbejde mere effektivt i stil med det, vi har gjort under hr. Junckers formandskab siden den 1. januar 2005.
Armando França
(PT) Fru formand! Jeg sætter stor pris på Deres meninger. Jeg vil gerne høre Deres mening om følgende: Efter min mening vil den økonomiske og monetære struktur i EU først blive fuldstændig, når det fælles område med frihed, sikkerhed og retfærdighed etableres. Vi har med andre ord brug for fælles love, som er ens for alle, og vi skal have domstolene til at anvende disse love på samme måde over hele EU. Men vi er langt fra at etablere et fælles område med frihed, sikkerhed og navnlig retfærdighed. Mit spørgsmål er følgende: Hvis Lissabontraktaten af en eller anden grund ikke træder i kraft, hvilket vi ikke ønsker at se, mener De så, at dette vil bringe den europæiske integrationsproces i fare, navnlig Den Økonomiske og Monetære Union?
Joaquín Almunia
Fru formand! Hr. França, jeg er nødt til at give et kort svar på Deres ellers meget interessante spørgsmål.
Rent juridisk - i henhold til traktatens bogstav - må jeg sige, at det store flertal af de forskrifter i primærlovgivningen, som Den Økonomiske og Monetære Union har brug for for at kunne fungere, som vi alle ønsker, at den skal fungere, har stået i lovbøgerne siden Maastrichttraktaten og er blevet taget op i de efterfølgende traktater. I dag findes de i Nicetraktaten, og i morgen vil de være med i Lissabontraktaten.
Der findes nogle yderligere forbedringer i Lissabontraktaten, men de centrale forudsætninger, som Den Økonomiske og Monetære Union har brug for rent traktatmæssigt, har stået i lovbøgerne siden Maastricht.
Men Lissabontraktatens ikrafttræden skaber sammen med beslutninger, der har til formål at fremme den europæiske integration, som dem, der blev vedtaget i sidste uge i Det Europæiske Råd og her til formiddag her i Parlamentet, de nødvendige rammer for, at den økonomiske og monetære integration kan komme videre i den retning, vi ønsker. Traktatens ordlyd kan afgøre, hvor store fremskridt der sker med Den Økonomiske og Monetære Union, og hvorvidt den er på vej i den rigtige eller forkerte retning.
Jeg mener, at Lissabontraktaten som politisk målsætning og den politiske vilje, der udvises af lederne, medlemsstaterne, Parlamentet og Kommissionen til at komme videre med Lissabontraktaten, på trods af problemerne med flere på hinanden følgende nederlag ved folkeafstemninger, er det, Den Økonomiske og Monetære Union har brug for som et politisk rum, et politisk miljø, for at komme videre i den rigtige retning.
Gay Mitchell
(EN) Fru formand! Jeg vil ikke forsinke mødet. Jeg er klar over, at der er problemer, men i aftes blev spørgetiden til Rådet aflyst.
Jeg arbejder i udvalgene som mange andre medlemmer her. Der findes andre, der ikke deltager i Parlamentets arbejde, hverken i udvalgene eller på plenum. Den eneste mulighed, vi får for at vise, at vi er med, er ved at tale på plenum.
Jeg kender medlemmer, der ikke kommer i Parlamentet, men de hæver deres løn. De af os, der kommer her, bør have mulighed for at stille spørgsmål til kommissærerne. Mit spørgsmål er to spørgsmål væk. Måske er tiden inde til at gå over til lodtrækning, så den enkelte kommissær skal besvare fire eller fem spørgsmål, mens resten besvares skriftligt. Men det er virkelig uacceptabelt at fortsætte med det nuværende system.
Tak for Deres tålmodighed. Jeg vil bare gerne have det ført til protokols, fordi jeg mener, at det er meget uretfærdigt.
Formanden
Hr. Mitchell, jeg må sige, at det har været ret ubehageligt at sidde her i aften. Der er problemer, og vi er nødt til at finde en løsning.
Måske må jeg sige i forbindelse med høringen af medlemmerne af Kommissionen, at de måske vil forstå, at vi har en kø af medlemmer, der venter på deres svar, og selv om vi sætter meget stor pris på detaljerede svar, vil vi undertiden sætte pris på hurtigere svar. Jeg siger det ikke for at kritisere, men måske kan De notere denne bemærkning.
Om: Behandling med lægemidler - grænseoverskridende sundhedsydelser
I forslaget til direktivet om patientrettigheder i forbindelse med grænseoverskridende sundhedsydelser henvises der i artikel 14 til anerkendelsen af recepter, der er udstedt i en anden medlemsstat. Der er imidlertid de forhold at tage i betragtning, at ikke alle lægemidler er i fri handel i alle medlemsstaterne, det samme lægemiddel kan forekomme i forskellige doseringer og emballager, nogle lægemidler markedsføres i visse medlemsstater udelukkende under et bestemt varemærke og ikke under fællesbetegnelsen, og lægemidler kan på recepten være skrevet på et sprog, som den læge eller apoteker, der skal udlevere præparatet, ikke forstår.
Mener Kommissionen, disse forhold taget i betragtning, at der er sandsynlighed for, at et lægemiddel, der er udskrevet på recept, men ikke er i handel i en medlemsstat, erstattes af et andet lægemiddel (original- eller kopiprodukt), selvom visse medlemsstater som bekendt forbyder denne fremgangsmåde?
Kan Kommissionen fremlægge mere detaljerede oplysninger om de foranstaltninger, den har i sinde at vedtage (jf. artikel 14, stk. 2, litra a) og b)) for at sikre kontrollen af receptens ægthed og korrekt identifikation af de ordinerede lægemidler?
Androulla Vassiliou
medlem af Kommissionen. - (EL) Fru formand! Som Kommissionen har bemærket og fremhævet gentagne gange, er reglen om at forbyde apoteker etableret i én medlemsstat at modtage recepter til personlig brug fra en læge, der er etableret i en anden medlemsstat, mere vidtgående end forordningens bestemmelser om beskyttelse af folkesundheden og strider derfor mod fællesskabslovgivningen, navnlig traktatens artikel 49. Hvis et lægemiddel derfor har en markedsføringstilladelse på en medlemsstats område i henhold til artikel 6, stk. 1, i direktiv 2001/83, skal den pågældende medlemsstat sikre, at recepter udskrevet af godkendte personer i andre medlemsstater kan anvendes inden for dens område. Ifølge retspraksis ved EF-Domstolen må enhver begrænsning af denne anerkendelse ikke give anledning til forskelsbehandling og skal være begrundet og forholdsmæssig.
Kommissionen mener desuden, at det af hensyn til folkesundheden vil være hensigtsmæssigt, at man i den nationale lovgivning giver apotekerne mulighed for at afvise en recept, hvis de har legitime og begrundede tvivl om receptens autenticitet, og indføre en undtagelse for lægemidler, der kræver en særlig recept i henhold til artikel 71, stk. 2, i direktiv 2001/83.
Artikel 14 i forslaget til direktiv om patientrettigheder i forbindelse med grænseoverskridende sundhedsydelser er udformet med henblik på at sikre anerkendelsen af recepter, der er udstedt lovligt i en anden medlemsstat inden for ovennævnte grænser. Formålet med artikel 14, stk. 2, er at lette anerkendelsen af recepter udstedt af en læge i en anden medlemsstat ved at godkende foranstaltninger, som kan hjælpe apotekerne med at udlevere lægemidler på recepter udstedt i en anden medlemsstat, når der hverken hersker tvivl om receptens autenticitet eller om den korrekte identifikation af lægemidlet på recepten. Kommissionen kan ikke komme med detaljer om de foranstaltninger, der skal godkendes under artikel 14, fordi disse naturligvis vil blive godkendt i henhold til forskriftsprocedure inden for rammerne af et udvalg bestående af medlemsstaternes repræsentanter, og Kommissionen kan derfor allerede nu foregribe, hvilke foranstaltninger medlemsstaternes repræsentanter vil indføre. Kommissionen ønsker ligeledes at understrege, at der i artikel 14, stk. 2, blot henvises til foranstaltninger, der vil sikre den korrekte identifikation af de udskrevne lægemidler, og at dette stykke ikke indeholder nogen specifik løsning med henblik på at nå dette mål.
Kommissionen er desuden opmærksom på den sag, som De henviser til i forbindelse med de politikker, som de forskellige medlemsstater følger med hensyn til muligheden for at erstatte et lægemiddel, der måske markedsføres som et patentlægemiddel, med et generisk lægemiddel, men dette er et spørgsmål, som medlemsstaterne selv tager stilling til. Fra Kommissionens side kan vi ikke tvinge medlemsstaterne til at beslutte, hvornår apotekerne kan erstatte et lægemiddel med et andet. Det er naturligvis op til medlemsstaterne.
Derfor vil jeg gerne slutte med at sige, at en recept udstedt af en læge, der er etableret i en anden medlemsstat, rummer de samme garantier for patienterne som en recept udstedt af en læge, der er etableret i den pågældende medlemsstat, og i henhold til Domstolens dom af den 7. marts i Schumacher-sagen og i sagen Kommissionen mod Tyskland i 1990 gælder det samme for lægemidler, der er købt på et apotek i en anden medlemsstat.
Emmanouil Angelakas
(EL) Fru formand! Først og fremmest vil jeg gerne ønske kommissæren held og lykke i hendes anstrengelser med lovgivningsinstrumentet om grænseoverskridende sundhedsydelser. Jeg vil gerne stille følgende spørgsmål: Eftersom patienter, der rejser i medlemsstaterne, altid skal kunne finde deres medicin, og eftersom dette er særligt vigtigt for patienter med kroniske lidelser som hjertelidelser, mentale lidelser og andre tilsvarende lidelser, har De måske overvejet at oprette en database over de patentlægemidler, der er tilgængelige i EU, så lægerne ved, at en patient, der rejser fra medlemsstat A til medlemsstat B, kan være sikker på at finde sin medicin? Og hvis ja, hvordan forestiller De Dem det?
Androulla Vassiliou
Fru formand! Jeg vil gerne fortælle Parlamentet, at ΕΜΕΑ, der jo er Det Europæiske Lægemiddelagentur i London, i øjeblikket er i gang med et vigtigt projekt, hvor man etablerer en nøjagtig opgørelse over alle de lægemidler, der er godkendt i de forskellige medlemsstater, og som måske har de samme ingredienser, således at en apoteker, der tager imod en recept, ved, hvilket lægemiddel i hans medlemsstat der svarer til lægemidlet på recepten, naturligvis hvis det markedsføres under et andet navn i de forskellige medlemsstater. Jeg mener, at dette er et meget vigtigt projekt. Jeg ved ikke præcis, hvornår det bliver færdigt, men det er i gang.
Om: Mærkning af fødevarer
Den seneste fødevareskandale i Kina har endnu en gang vist, at det er nødvendigt at foretage en bedre mærkning af produkter og at gøre det lettere at spore de råvarer, som anvendes til fremstillingen af fødevarer. I henhold til den gældende fællesskabslovgivning om information af forbrugere om fødevarer, er visse angivelser frivillige, medens andre er obligatoriske.
Vil det blive obligatorisk at angive produktets oprindelsesland?
Vil der blive foretaget ændringer i mærkningen af forarbejdede produkter af animalsk oprindelse? Skal oprindelseslandet for de animalske biprodukter, der er blevet anvendt, anføres? Vil det være obligatorisk for alle medlemsstater?
Vil der blive fastlagt særlige bestemmelser for mærkning af forarbejdede produkter af animalsk oprindelse fra tredjelande?
Hvilke regler er der planer om, for så vidt angår fjernsalg eller elektronisk salg af fødevarer?
Androulla Vassiliou
Fru formand! Jeg vil gerne slå fast, at det grundlæggende princip i EU's fødevarelovgivning er, at kun sikre fødevarer må markedsføres i Fællesskabet, og at alle fødevarer og alt foder, der markedsføres lovligt i EU, skal være sikkert uanset oprindelse. Der er indført en lang række fødevaresikkerhedsforanstaltninger og foranstaltninger, der skal gøre det lettere at tilbagetrække usikre fødevarer og usikkert foder fra markedet i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen.
I henhold til den generelle fødevareforordning er sporbarhed inden for EU's område obligatorisk for fødevarevirksomheder på alle niveauer og trin i fødevarekæden, lige fra importører til detailbutikker. Især med hensyn til produkter af animalsk oprindelse, herunder produkter fra tredjelande, sikrer fødevarelovgivningen bedre sporbarhed for produkter af animalsk oprindelse, som er omfattet af forordning (EF) nr. 853/2004, hvori der indføres følgende krav:
Erhvervsdrivende på fødevareområdet skal indføre systemer og procedurer, så de kan identificere de fødevarevirksomheder, hvorfra de har modtaget, og til hvem de har leveret produkter af animalsk oprindelse. Disse produkter skal også forsynes med et sundhedsmærke eller et identifikationsmærke. Kommissionen påtænker ikke at ændre sporbarhedsreglerne eller sundheds- eller identifikationsmærkerne for forædlede produkter af animalsk oprindelse.
Med hensyn til obligatorisk angivelse af oprindelsessted for alle fødevareprodukter i almindelighed skal det understreges, at angivelsen af oprindelsesstedet for fødevarer ikke er nogen fødevaresikkerhedsforanstaltning. Det er et værktøj, som borgerne kan bruge til at genkende de enkelte produkter. Angivelsen af oprindelsesstedet er imidlertid en nødvendighed af principielle hensyn i tilfælde, hvor der er fare for at vildlede forbrugerne med hensyn til fødevarernes reelle oprindelsessted, samt i henhold til særlige regler såsom reglerne vedrørende frugt, grønsager, oksekød, vin, honning og fisk. I disse tilfælde er oprindelsesangivelsen obligatorisk. Der kræves også en oprindelsesangivelse for importeret fjerkrækød og fra den 1. juli 2010 også for færdigpakkede fødevarer, der er mærket som økologiske. I disse tilfælde er oprindelsesangivelsen nødvendig og obligatorisk.
Kommissionen er naturligvis klar over, at dette er en sag, der kræver yderligere diskussion, og vi ved, at borgerne ofte ønsker at kende produkternes oprindelse. Men det er ikke tilstrækkelig grund til at gøre oprindelsesangivelsen obligatorisk, netop fordi vi ikke mener, at det er nogen fødevaresikkerhedsforanstaltning. Som jeg forklarede, er det et værktøj til at informere borgerne om kendetegnene ved produkternes oprindelse. Mærkning af fødevarer kan naturligvis være frivillig i stedet for obligatorisk, og så skal vi følge nogle bestemte regler, så der er overensstemmelse mellem alle medlemsstaterne.
Ikke desto mindre dækker Kommissionens forslag om fødevareinformation alle metoder, der anvendes til at levere fødevarer til forbrugerne, herunder fjernsalg. Målet er at præcisere, at de relevante obligatoriske oplysninger i sådanne tilfælde, f.eks. ingredienser og allergener i fødevarer, også skal videregives til køberen ved fjernsalg, ikke kun ved levering af produkterne, men også fra det øjeblik, hvor nogen starter bestillingsprocessen, så de ved nøjagtig, hvilke ingredienser der er i produkterne, og om de produkter, de ønsker at bestille, indeholder allergener eller andre ting.
Ioannis Gklavakis
(EL) Fru formand! Jeg vil gerne takke kommissæren. Men jeg vil imidlertid gerne sige følgende: EU har truffet alle de velkendte foranstaltninger inden for landbrugsproduktionen og vedrørende markedsføring af produkter på sit område, som er beregnet på at beskytte både forbrugerne og miljøet. Regner Kommissionen med at gennemføre garanterede foranstaltninger i denne sag vedrørende produkter fra tredjelande, så de selv kan styrke mærkningsreglerne? For selv om vi ser pålidelig mærkning inden for EU's område, er jeg bange for, at mærkningen fra tredjelande ikke er pålidelig.
Hvis man ikke gør noget ved dette, vil de europæiske landmænd, som er underlagt disse foranstaltninger, få en økonomisk omkostning og gå fallit, og de produkter, der kommer fra tredjelande, vil være af tvivlsom kvalitet for forbrugerne, hvilket betyder, at vi ikke gør noget, men svækker Europa.
Androulla Vassiliou
Fru formand! Jeg vil gerne sige, at vi kræver, at bestemmelser, der gælder for varer fremstillet i EU, også indføres i lande, der eksporterer til EU. Jeg vil desuden minde Dem om noget andet: Hvis dette ikke gjaldt, ville vi ikke være i stand til at forbyde import af kød fra Brasilien, og vi ville ikke kunne standse importn af mælk og mejeriprodukter fra Kina osv. Det er netop, fordi vi har disse sikkerhedsregler, at vi kan føle os sikre på, at de varer, der importeres til EU, er lige så sikre som de varer, der fremstilles i EU.
Vi må naturligvis ikke tro, at der ikke forekommer svig, uanset om disse varer fremstilles inden for EU eller importeres. F.eks. har man fundet en lille mængde mejeriprodukter fra Italien, der var importeret ulovligt fra Kina, men det betyder ikke, at vi ikke har de rette bestemmelser. Det skyldes ganske enkelt, at borgerne ofte finder ulovlige metoder til import af sådanne varer.
Jim Allister
(EN) Fru formand! Hr. kommissær, jeg vil påstå, at de eksisterende ordninger ikke virker. Det fremgår af de seneste erfaringer fra min egen valgkreds. Der har lige været en alarm på øen Irland på grund af dioxinforurenet foder i Republikken Irland, hvilket har påvirket landbrugsprodukter, der sælges på hele øen Irland.
I min valgkreds i Nordirland, hvor intet af det forurenede foder blev brugt, skulle alle produkter med svinekød fjernes fra hylderne. Hvorfor? Fordi vi ikke er i stand til at fastslå oprindelseslandet for svinekødsprodukterne.
Dette er en klar illustration af, at de nuværende ordninger ikke virker. Vi burde ikke være nødt til at påføre vores lokale svineindustri så store skader, fordi vi ikke ved, præcis hvor svinekødsprodukterne i vores butikker kommer fra. Så vil De i lyset af dette se nærmere på problemerne og fortælle os, hvad der er kommet ud af dette?
Marian Harkin
(EN) Fru formand! Jeg ønskede at stille kommissæren et specifikt spørgsmål om forædlede fødevarer fra tredjelande, navnlig kyllingefileter, der ankommer fra Sydamerika i frosne blokke på et ton, optøs i et EU-land, måske kommer man panering eller dej på dem, og så sælges de som EU-produkter. Hvordan kan Kommissionen acceptere det? De fortalte os, at angivelse af oprindelseslandet ikke er nogen garanti for sikre fødevarer. Det har De ret i, og det er et andet instrument, der kan hjælpe forbrugerne. Men det hjælper også producenterne, fordi forbrugerne så kan sammenligne på lige fod.
De sagde, at der i 2010 kommer et krav om, at man skal angive, hvor forædlede fødevarer sælges. Betyder det specifikt, at restauranter, hvor man sælger fødevarer osv., skal angive oprindelseslandet for animalske produkter?
Endelig, fru kommissær, vil jeg blot lykønske Dem med, at De er hårdtarbejdende og nyskabende.
Androulla Vassiliou
Fru formand! Først og fremmest mener jeg, at spørgsmålet om krisen i Irland beviser, at vi har gode systemer. De er ikke enig, men jeg mener, at hvis vi ikke havde gode systemer, ville man ikke have opdaget krisen i Irland.
Det er rent faktisk, fordi vi har fundet ud af, at der var dioxin i dette kød - på grund af de erhvervsdrivendes sporbarhed, og hvor de køber og leverer deres kød - at vi straks kunne trække det tilbage.
(Indlæg fra salen)
Det var en forebyggende foranstaltning, som den irske regering besluttede at indføre. Det er muligt at spore produkterne, fordi de fører registre over, hvor de sælger deres produkter.
Det har De Deres mening om. Jeg er naturligvis sikker på, at mine tjenestegrene vil overveje krisen i Irland, fordi den har kostet EU mange millioner euro og ligeledes et stort beløb for den irske regering, så det er ikke noget, der vil blive forbigået i ubemærkethed, og vi vil undersøge det.
Men jeg mener, og dette er min personlige holdning, at det er takket være sporbarhedsreglerne, at vi var i stand til at håndtere krisen.
Formanden
Jeg er ikke sikker på, om De besvarede fru Harkins spørgsmål.
Androulla Vassiliou
Fru formand! Det, jeg sagde om mærkning, drejede sig om importeret kylling. Da kyllingen blev importeret, skulle den mærkes, og jeg sagde specifikt, at det er nødvendigt med obligatorisk mærkning af fjerkrækød.
Men hvis kødet optøs og sælges i en anden form, skal man overholde reglerne inden for EU. Man behøver ikke overholde oprindelseslandets regler. Alle kødproducenter, uanset om det er den person, der fremstiller fjerkræ, eller den person, der fremstiller fødevaren, skal overholde vores meget strenge fødevarelovgivning. Hvis det ikke er tilfældet, er vedkommende ansvarlig.
Avril Doyle
(EN) Fru formand! Jeg modtog et brev præcis kl. 12 i dag fra tjenesten for mundtlige forespørgsler: "Deres spørgsmål er et af de første spørgsmål til Kommissionen. Det vil normalt blive besvaret mundtligt. Hvis De ikke er til stede, bortfalder spørgsmålet, og De vil ikke få et svar."
Så fordi jeg ønskede et svar, hvilket alle, der stiller et spørgsmål, gør, har jeg siddet her i en time på det, der formentlig er en af de travleste parlamentsdage i min karriere. Jeg skulle have været tre andre steder i løbet af den forgangne time.
Jeg klager ikke over Dem, fru formand, for De kan kun forvalte de regler, De får stukket ud. Men hvis De, når De beregner forholdet i tillægsspørgsmålene (og jeg får mere, end jeg er berettiget til), tager hensyn til, hvor længe medlemmerne sidder i salen, i stedet for at nogle medlemmer kan komme ind og få et tillægsspørgsmål med det samme, bare fordi De vil sikre balancen mellem de politiske grupper, eller hvad det nu kan være, mener jeg, at vi alle med stor glæde vil overholde Deres tommelfingerregel.
I øjeblikket står De med en umulig opgave. Vend tilbage til Formandskonferencen, og kig på systemet for, hvordan spørgsmålene indplaceres. Hvis vi ikke bliver i salen - i en time i mit tilfælde, for jeg blev inviteret herind, fordi et af mine spørgsmål skulle besvares - får vi ikke noget svar overhovedet, ikke en gang et skriftligt svar. Det er det, vi er frustrerede over. Tak for Deres tålmodighed.
Formanden
Jeg forstår Deres frustration, fru Doyle, og tro mig: Tjenesterne og jeg forsøger at gøre vores bedste, og jeg ved, at vi burde gøre det bedre.
Tak for Deres tålmodighed, for dette er den sidste spørgetid inden jul, så jeg vil også gerne ønske Dem glædelig jul og godt nytår!
Spørgsmål, der på grund af tidnød ikke er blevet besvaret, vil blive besvaret skriftligt (se bilag).
Spørgetiden er afsluttet.
(Mødet udsat kl. 19.55 og genoptaget kl. 21.05)
