Bekämpning av människohandeln- en integrerad strategi och förslag till en handlingsplan (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Edit Bauer, för utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, om bekämpning av människohandeln - en integrerad strategi och förslag till en handlingsplan.
Edit Bauer 
Man talar nu om människohandel som den utan tvekan största skammen i vår moderna tid och den mest flagranta kränkningen av de mänskliga rättigheterna. Den är också en utomordentligt farlig typ av brottslig verksamhet som efter handeln med vapen och narkotika utgör den tredje största inkomstkällan med en omsättning på flera miljarder euro och dollar.
Just i dag har Vatikanen gjort ett uttalande där människohandeln beskrivs som värre än slavhandeln. Experter beräknar att omkring hundra tusen människor i EU varje år faller offer för människohandel. Unicefs senaste resultat tyder på att två tredjedelar av medlemsstaterna finns bland ursprungsländerna eller de länder som utgör målet för handeln. Uppfattningen att detta inte gäller oss är därför felaktig. Felaktig är också tanken att detta är en fråga som endast berör några tusen prostituerade vilkas öden ofta är tragiska. Det har emellertid tillkommit vissa faktorer. Till dem hör det ökande antalet människor som drabbas av människohandel i samband med tvångsarbete, tillhandahållande av tjänster, påtvingat tiggeri bland barn och småbrottslighet liksom även människohandel som syftar till olaglig adoption eller tvångsäktenskap. I en rapport från Europarådet nämns också bevis för handel med mänskliga organ i EU:s länder.
Även om offren i de allra flesta fall är kvinnor finns det oroväckande bevis för att 40-50 procent av offren är barn. Syftet med betänkandet är att ge en översikt över problemet med människohandel i dess helhet. Det handlar inte i sig om människosmuggling eller prostitution. Det handlar om människohandel där en tidig identifiering av offret är av ytterst stor betydelse. Om offren inte identifieras tidigt kan det mycket väl leda till att de själva anklagas för invandringsbrott eller för inblandning i olaglig verksamhet, och de kan utvisas från landet innan de ens har fått en chans att bidra till att avslöja de välorganiserade brottsliga nätverken, vilket gör det mycket sannolikt att de faller offer för samma nätverk igen.
I detta sammanhang är det nödvändigt att framhålla betydelsen av EU:s plan och även de utprövade och testade strategier, standarder och förfaranden för att bekämpa människohandeln som allmänt anses vara ett viktigt framsteg på detta område.
Jag vill emellertid lyfta fram fyra problemområden i betänkandet.
För det första: trots att detta är ett ytterst allvarligt brott är situationen i medlemsstaterna långt ifrån tillfredsställande när det gäller lagstiftningen i frågan och tillämpningen av den. Fem medlemsstater har ännu inte ratificerat FN:s konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet eller dess kompletterande protokoll, känt som Palermoprotokollet, om att förebygga, förhindra och bestraffa människohandel, särskilt handel med kvinnor och barn. Så många som tio medlemsstater har ännu inte undertecknat det fakultativa protokollet till konventionen om barnets rättigheter om handel med barn, barnprostitution och barnpornografi.
Europarådets konvention om åtgärder mot människohandel har hittills endast ratificerats av ett land, och sju medlemsstater har inte undertecknat den. Det finns problem när det gäller uppfyllandet av förpliktelserna. I en medlemsstat kan brottet människohandel bara bestraffas med böter. I ett annat land är det inte möjligt att åtala handel med barn som sedan tvingas att tigga eftersom tiggeri i sig inte betraktas som något brott. I andra länder kan juridiska personer inte åtalas för sådana brott. Tillämpningen är också problematisk i de fall där medlemsstaterna har alla tillgängliga resurser, till exempel genom arbetslagstiftning och yrkesinspektion, men där människohandel trots detta fortfarande förekommer.
För det andra är våra brister på det förebyggande området inte mindre allvarliga. Jag vill nämna ett chockerande resultat i en nyligen publicerad Unicef-rapport enligt vilken så många som 30 procent av barnen i världen fortfarande är oregistrerade. Dessa barn kan, i likhet med gatubarnen, lätt falla offer för brottslingar.
För det tredje är skydd av offren mer än bara en humanitär uppgift. Det finns övertygande bevis från Europol om att vi utan skydd av offren inte kan räkna med att kunna avslöja de välorganiserade nätverken av brottslingar och mellanhänder effektivt. Och i stället för att skydda offren väljer man ändå ofta det enklare alternativet att kriminalisera dem.
För det fjärde är det uppenbart att en effektiv kamp mot människohandeln kräver förstärkt samarbete mellan medlemsstaterna och Europol, Eurojust, Frontex, Unicef och andra internationella organisationer, inbegripet icke-statliga organisationer. En enhetlig metod att identifiera offren och en enhetlig definition av den bakomliggande brottsligheten skulle vara till stor hjälp för att bättre förstå nya inslag i utvecklingen och problemets totala omfattning. Nu kan vi nämligen bara arbeta utifrån beräkningar som anses fullständigt otillförlitliga av experter på området. Nu kommer nämligen brottslingarna även i fortsättningen att ha ett försprång före de organ som tillämpar lagarna.
Avslutningsvis vill jag tacka mina kolleger som har bidragit till att förbättra betänkandet. Jag vill också tala om att jag delar den uppfattning som för en tid sedan uttrycktes av Helga Konrad, tidigare OSSE:s särskilda representant för kampen mot människohandel. Problemet med människohandel befinner sig vid en skiljeväg. Vi vet mycket om problemet, men det råder tvivel om vi också vill vidta åtgärder. Många av oss anser att det nu är dags för kraftfulla åtgärder för att bekämpa denna ytterst allvarliga, farliga och skamliga brottslighet.
Franco Frattini
kommissionens vice ordförande. (EN) Herr talman! Först vill jag gratulera föredraganden till detta mycket viktiga betänkande. EU:s politik mot människohandel är en prioritet inte bara för parlamentet, utan också för kommissionen och mig själv.
Ytterligare och effektivare åtgärder behövs för att bekämpa människohandeln. Även om många initiativ har tagits på nationell och internationell nivå, är resultaten inte jämförbara med den enorma omfattningen av detta kriminella fenomen. EU:s handlingsplan som godkändes i december förra året, som ni kanske minns, är ramen för de praktiska åtgärder som syftar till att ta itu med alla aspekter av människohandel.
Jag vill understryka några prioriteringar som jag anser vara nödvändiga. Först och främst är det viktigt att medlemsstaterna påskyndar tillämpningen av direktiv 2004/81/EG om uppehållstillstånd till tredjelandsmedborgare som har fallit offer för människohandel eller som har fått hjälp till olaglig invandring och vilka samarbetar med de behöriga myndigheterna. Det gäller i synnerhet hjälp och sociala återanpassningsåtgärder, betänketid och utfärdande av uppehållstillstånd till offer för människohandel, också med beaktande av Europarådets konvention från 2005.
Här är det viktigt att påpeka att betänketid och hjälpåtgärder ska ges till offren oavsett deras vilja eller förmåga att samarbeta med de brottsbekämpande myndigheterna och att offren efter utfärdandet av uppehållstillstånden får tillträde till arbetsmarknaden, yrkesutbildning och utbildning.
Hur ser situationen ut så här långt? Tyvärr är den mycket nedslående. Hittills har endast två medlemsstater införlivat EG-direktivet och endast sex ytterligare anmälningar av åtgärder för införlivande har behandlats av Europeiska kommissionen. Från 12 medlemsstater har det inte kommit några anmälningar alls. Som ni vet gick tidsfristen för införlivande ut den 6 augusti 2006 och jag har därför beslutat att inleda överträdelseförfaranden mot alla medlemsstater som ännu inte har införlivat detta mycket viktiga EG-direktiv.
När det gäller hjälp och social återanpassning måste man också betona behovet av ett regelbundet nära samarbete mellan de offentliga myndigheterna, inklusive de brottsbekämpande myndigheterna, och icke-statliga organisationer. Jag anser att det är mycket viktigt med ett nära och varaktigt samarbete mellan de offentliga myndigheterna och den privata sektorn för att skydda och återanpassa offren.
Vad beträffar utredningar till följd av initiativ från Europeiska polisbyrån (Europol) bör internationellt polissamarbete mellan medlemsstaternas specialenheter öka. Jag stöder och uppmuntrar ett bättre och närmare samarbete mellan alla specialiserade nationella enheter som motarbetar människohandel. Här finns det dock en aspekt som jag vill nämna för er. När det gäller åtal noterar jag med besvikelse att åtalen mot kriminella som utnyttjar offer för människohandel - till exempel för sexuella ändamål - mycket ofta är svaga och endast fokuserar på prostitutionen i stället för på själva åtalet, som borde vara degradering av offren till slavar. Det är åklagarna som bestämmer åtalet, men jag hoppas verkligen att domarna nu kommer att ta mycket tuffare tag än tidigare. Det är så det verkligen förhåller sig.
Det finns också prioriteringar för kommissionen. Jag har beslutat att starta en expertgrupp för människohandel. Denna expertgrupp kommer särskilt att hantera indikatorer och kriterier för att identifiera olika former av människohandel, vars syfte är att utnyttja arbetskraft. I detta sammanhang kommer jag i början av 2007 att föreslå EU-lagstiftning när det gäller sanktioner mot arbetsgivare som utnyttjar illegala arbetstagare, vars arbetsförhållanden ibland liknar slaveri.
När det gäller människohandel med sexuellt utnyttjande som syfte, ska vi snart upprätta ett frågeformulär som syftar till att utvärdera bland annat den eventuella effekt en ny lagstiftning kan ha som brottsförklarar användningen av sexuella tjänster när man vet att personen ifråga är offer för handel. Jag håller därför mitt löfte till er om detta frågeformulär.
Vidare måste man ta itu med de underliggande orsakerna till människohandeln, inklusive fattigdom, brist på arbetstillfällen, könsrelaterat våld och könsdiskriminering. Inom mina tjänsteavdelningar kommer man snart att hålla ett gemensamt seminarium om denna fråga, just för att fokusera på huvudproblemen som uppkommer.
En sista viktig punkt är ökad medvetenhet. Kommissionen stöder inrättandet av en dag mot människohandel, eventuellt den 11 juni. Syftet med detta initiativ är att ytterligare synliggöra problemen med människohandel och de åtgärder som vidtas för att motarbeta själva handeln. I detta kommer man att efterlysa samarbete från statliga institutioner och det civila samhället och utvärdera kvaliteten på och resultaten av alla åtgärder som kommit igång.
Simon Coveney 
föredragande för yttrandet från utskottet för utrikesfrågor. - (EN) Herr talman! Jag vill börja med att gratulera kommissionsledamoten till hans mycket positiva tal och till allt han gör på detta område. Han menar allvar med att göra skillnad när det gäller att bekämpa människohandeln och det måste erkännas.
Jag vill också gratulera Edit Bauer till hennes betänkande. Det har inte varit ett lätt betänkande att utarbeta, eftersom olika yttranden från ett antal olika utskott skulle införlivas i slutversionen. Jag var ansvarig för yttrandet om människohandel från utskottet för utrikesfrågor, vilket koncentrerade sig särskilt på de aspekter av detta problem som rör yttre förbindelser. Ett stort antal punkter och rekommendationer från mitt yttrande har införlivats i betänkandets text och jag tackar Edit Bauer för hennes samarbete i detta avseende.
Jag ville ha den här kvällen för att i första hand uttala mig om frågor som gäller yttre förbindelser. I betänkandet betonas hur viktigt det är för medlemsstaterna att underteckna internationella överenskommelser, vilket garanterar en faktisk skyldighet för länder att ta itu med frågor som rör människohandel. Den irländska regeringen har till exempel inte ratificerat FN:s konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet och denna konventions protokoll om förebyggande, bekämpande och bestraffande av människohandel. Konventionen och protokollet mot människohandel har ratificerats av 121 stater i världen, inklusive de flesta europeiska länder, men sju av EU:s medlemsstater har fortfarande inte ratificerat dem, vilket inte är godtagbart.
I betänkandet uppmanas också EU:s medlemsstater att tillämpa rådets direktiv om uppehållstillstånd, så att tillfälligt uppehållstillstånd kan ges till offren för människohandel. Detta är absolut nödvändigt för att sluta betrakta människor som fallit offer för olaglig handel som illegala invandrare och i stället behandla dem som offer för övergrepp. Genom att man garanterar offren en barmhärtig och rättvis behandling kommer man också att uppmuntra dem att gå till polisen.
En av grundstenarna i yttrandet från utskottet för utrikesfrågor är att rådet och kommissionen regelbundet bör ta upp frågan om människohandel i politiska dialoger med tredjeländer. De klausuler om mänskliga rättigheter som finns inskrivna i överenskommelserna mellan EU och dessa länder bör när det är lämpligt användas för att ta upp frågor om människohandel. Det finns klara bevis i olika områden i världen för att påtryckningar från regeringar, internationella organisationer och icke-statliga organisationer börjar få effekt på attityderna till människohandel. EU har ett ansvar för att höja sin röst på alla tänkbara sätt mot detta alltjämt fortgående och skamlösa slaveri i modern tid.
EU måste föregå med gott exempel om man ska kunna insistera på att andra delar av världen ska följa efter. Jag är inte säker på - och detta bekräftades av kommissionsledamotens anmärkningar - att EU:s regeringar tar denna fråga på fullt allvar. Detta måste förändras, och betänkandet är ett steg i rätt riktning.
Jean Lambert 
föredragande för yttrandet från utskottet för sysselsättning och sociala frågor. - (EN) Herr talman! Jag vill också tacka föredraganden för det utmärkta arbete hon har gjort med sitt betänkande. Som sagt utarbetade jag yttrandet från sysselsättningsutskottet, där vi fokuserade på de människor som i grund och botten fallit offer för handel med arbetskraft. Något som jag verkligen välkomnar i detta betänkande är erkännandet att det finns många olika orsaker till att människor utsätts för handel.
Mitt utskott välkomnar särskilt att den integrerade handlingsplanen bygger på de mänskliga rättigheterna och medger att det, som kommissionsledamoten sa, krävs att man lägger tonvikten på tvångsarbete eller tvångstjänster, slaveri och slaveriliknande följder av handeln. Vi har sett bevis för dessa slaveriliknande följder alltför nyligen, i form av arbetstagare som inte har något val alls när det gäller när, var eller hur de arbetar. De har inga rättigheter. Deras bostad är knuten till arbetet. De kan bli slagna, bli utan läkarvård, sakna vatten när det är varmt och ibland, vilket var fallet i Morecombe Bay i Storbritannien, lämnas de att dö.
När utskottet tittade på orsakerna, undersökte det också efterfrågan och konstaterade att efterfrågan inom EU på billig och foglig arbetskraft som saknar papper bidrar till den illegala människohandeln. Det anser att förekomsten av sådan arbetskraft kan sänka kostnaderna, men att detta sker på bekostnad av mänsklig värdighet och underminerar arbetsnormer, hälso- och säkerhetsåtgärder, rättvisa löner samt lokala och/eller statliga intäkter genom att skatter och sociala avgifter inte betalas.
I detta betänkande välkomnar vi synpunkten att vi till exempel bör titta på de tvivelaktiga arbetsförmedlingar som vänder sig till medborgarna i både EU och tredjeländer och som har blivit en täckmantel för dessa slaveriliknande följder. Vi anser att vi måste tillämpa befintlig arbetsrätt och hämta information från arbetsinspektörerna och lämna den till polisens underrättelsetjänst, så att vi kan stoppa eller störa den olaglig handeln. Vi anser även att det är viktigt med utbildning för dessa inspektörer.
Vi värdesätter god företagssed, där efterlevnad verkligen eftersträvas hela vägen, och vi uppskattar också det värdefulla arbete som nätverk, arbetstagarorganisationer och ansedda företag gör för att förebygga människohandel och ta hand om offren.
Personligen välkomnar jag i hög grad den åtgärd kommissionsledamoten har sagt att han tänker vidta när det gäller tillfälliga uppehållstillstånd. Jag beklagar djupt agerandet av bland andra min egen medlemsstat som, precis som Simon Coveney sa, ser offren främst som illegala invandrare snarare än som offer. Polisen har berättat för oss att de som förts bort ofta utsätts för handel om och om igen i en ond cirkel, snarare än betraktas som sårbara individer eller faktiskt som möjliga informationskällor.
Jag välkomnar i hög grad vad kommissionsledamoten sagt, liksom betänkandet, och ser fram emot att detta följs upp med mycket kraftfulla åtgärder.
Maria Carlshamre 
föredragande för yttrandet från utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män. - (EN) Detta betänkande är resultatet av förstärkt samarbete enligt artikel 47 mellan två utskott, utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor och utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män. Jag är därför delvis ansvarig för detta betänkande, särskilt de delar som handlar om handel med kvinnor och flickor för sexuellt utnyttjande.
Sjutton år: det är åldern på det typiska offret för människohandel i Europa. Hon är en ung flicka som slutar på en bordell eller inom en så kallad eskorttjänst i Tyskland, Österrike eller Nederländerna.
Sjutton år: det är samma tid som parlamentet har debatterat och producerat dokument om människohandel. Man säger att vi bör hålla oss till det vi hittills gjort här i parlamentet. Men jag menar att vi måste sluta upp med önsketänkandet, det tomma pratet och de tomma besluten och börja ta itu med denna fråga på ett praktiskt sätt.
Först och främst måste vi identifiera fienden. Det är organiserad brottslighet. Medan vi har pratat har de bytt program från vapen och droger till ett lönsammare köpande och säljande av människor i sexindustrin. Vi talar om varor. Vi talar om handelsvaror. Vi talar om vanliga marknader där nakna unga flickor säljs till högstbjudande. Vi talar om flickor som säljs när de är 17 år och när de är 20 år är värdelösa och kastas bort. Jag har träffat dem och lyssnat på otroliga skräckberättelser om våldtäkter 14 gånger om dagen. Vill vi ha ett slut på detta eller vill vi bara fortsätta att prata? Denna industri för organiserade brott lever på efterfrågan från vanliga män som tror att de har rätt att köpa en ung flickas kropp så billigt som möjligt.
En del människor säger att handeln med kvinnor och flickor för sexuellt utnyttjande redan i sig är ett brott, medan prostitution bara är en fråga om vuxna som gör en frivillig affärstransaktion. Men mer än 90 procent av flickorna inom sexindustrin i Tyskland, Österrike och Nederländerna, där prostitution är lagligt, kommer från andra länder. Hur kan man veta att flickan gör det av egen fri vilja? Hur kan man vara säker på att hon inte bara ler för att hon vet att någon kommer att hota hennes familj där hemma om hon inte fogar sig? Om ni bara ser detta som vilket jobb som helst, hur kommer det sig att ni inte vill att er dotter ska göra det? Eller er egen fru? Efterfrågan från män att köpa sex är också en drivkraft i handeln.
Om ni håller med mig att vi verkligen behöver göra något åt människohandeln, var snälla och följ mitt exempel och rösta mot ändringsförslagen 23, 24 och 25 imorgon.
Kommissionsledamot Frattini! Jag är mycket tacksam för ert arbete, men vi väntar fortfarande på undersökningen om hur Europas prostitutionslagar påverkar antalet offer för människohandel. Den behövs om vi ska hitta de bästa metoderna.
Carlos Coelho
för PPE-DE-gruppen. - (PT) Människohandeln är en modern form av slaveri. Den är inte någon ny företeelse. Människohandeln har vuxit under de senaste åren och har nått oroväckande nivåer. Internationella arbetsorganisationen beräknar till exempel att det finns omkring 2,5 miljoner människor i tvångsarbete runtom i världen.
Detta är redan den tredje mest lukrativa handeln, efter handeln med narkotika och vapen. Som tidigare talare har nämnt kommer människohandeln till uttryck i form av sexuellt utnyttjande men även i form av skamliga arbetsförhållanden, tvångsarbetskraft i hushållen, olagliga adoptioner, påtvingat tiggeri och handel med organ.
Att bekämpa människohandeln är därför en av de viktigaste prioriteringarna både på gemenskapsnivå och på internationell nivå. Gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater vill lyckönska Edit Bauer till hennes utmärkta betänkande. Vi håller med om att det krävs en sammanhängande EU-politik för att bekämpa människohandeln effektivt, en politik som täcker alla delar av frågan, däribland frågor som gäller ursprungs-, transit- och destinationsländer, människor som rekryterar och utnyttjar och andra mellanhänder, kunder och andra som drar nytta av människohandeln. Offer och vittnen måste skyddas, och strategier för förebyggande måste utarbetas.
Människohandeln är oacceptabel, och juridiska kryphål som underlättar den får inte tillåtas. Lagstiftningen måste vara tydlig och långtgående och den måste genomföras och tillämpas korrekt av alla medlemsstaterna. Det måste finnas en juridisk plattform som utgångspunkt för att intensifiera det internationella samarbetet, och jag är bestört över att det har tagit så lång tid att ratificera och genomföra olika internationella instrument som till exempel FN:s konventioner. Jag vill uppmana de medlemsstater som ännu inte har vidtagit nödvändiga åtgärder att göra detta så snart som möjligt. Låt mig i detta sammanhang lovorda Franco Frattini för hans kommentarer i kammaren i dag om att bestraffa de medlemsstater som dröjer med att införliva de direktiv som har antagits.
Inger Segelström
för PSE-gruppen. - Herr talman, kommissionsledamot Frattini, ledamöter och åhörare! Jag vill börja med att tacka Edit Bauer för ett bra betänkande och utskottet LIBE för ett bra samarbete och för det förstärkta samarbetet med kvinnoutskottet. Jag vill även tacka kommissionsledamot Frattini.
Under de två och ett halvt år som jag suttit i Europaparlamentet har frågan om människohandel kommit högt upp på den politiska dagordningen, både här hos oss och i medlemsstaterna och bland våra medborgare. Det är en bra början. Jag är mycket nöjd med att vi har en gemensam syn på fördömandet av människohandel, som under fotbolls-VM. Jag välkomnar att vi nu också inkluderar andra delar av människohandeln samt att vi enas om det vi talar om är dagens slavhandel och att minst 80 procent är kvinnor och barn.
Det jag oroas över är bristen på analys av vad som händer med kvinnorna och barnen när de väl är här i EU. Det hjälper inte att uppröra sig över handeln över gränserna om man inte ser eller vill tala om vad som händer sen i EU. Marknaden i EU och sexköparna köper kvinnor och barn utan urskiljning. När jag träffat kvinnor som man handlat med berättar de att de har köpts och sålts till prostitution och kunder i många, många EU-länder varje dag året runt. Det har varit möjligt, eftersom vi här i EU fortfarande inte vågar tala om de kvinnor och barn som är här och nu. Det är dags att ändra attityder. Nästa steg är att skaffa oss mer kunskaper. Att det är 50 procent barn som säljs till prostitution är en skandal! Vi borde skämmas varje dag för att vi inte gör mer, eftersom vi i EU ansvarar för barnens rätt.
Jag kan med stolthet berätta för er att vi i PSE-gruppen enas om hur vi vill gå vidare. Vi vill sätta mål, genomföra studier och få bättre kunskaper. Sen kanske vi kan enas om vad som krävs på kort och lång sikt. Om ni andra partier vill veta det, kan jag berätta att vi öppnar upp för en debatt om olika lösningar för människohandel i medlemsländer, t.ex. legalisering eller sexköpslag som i Sverige. Varför är PPE-DE-gruppen rädd för universitetsstudier? Det skulle jag vilja veta.
Att bara vara emot ikväll är att säga att vi i Europaparlamentet är oroade över människohandeln, men vi sticker huvudet i sanden som strutsen och tar inte ansvar för vad som händer med alla de kvinnor och barn som utnyttjas här och nu. Många medborgare talar om att vi mest pratar här i EU utan att sätta upp konkreta mål. Därför vill PSE-gruppen och jag att vi ska fastställa målet att EU ska halvera antalet personer som utsätts för människohandel inom tio år.
Dessutom yrkar PSE-gruppen bifall till ändringsförslagen 1-22 och för skäl P. I omröstningen om skäl O kommer vi att avstå, eftersom vi inte tar ställning vare sig för eller emot en enskild undersökning. Om ändringsförslag 25 kommer vi att rösta olika. Jag kommer att rösta för punkt 1 led al och emot ändringsförslag 25 utifrån mina politiska erfarenheter av synen på sexhandel och prostitution i Sverige. Det viktigaste nu är halveringsmålet och att den planerade undersökningen i EU 2007 genomförs. Jag vill tacka alla medborgare för denna diskussion. Jag vill tacka alla som har deltagit i debatten här i kammaren samt talmannen och kommissionsledamot Frattini.
Margrete Auken
för Verts/ALE-gruppen. - (DA) Herr talman! Jag får nog lov att hålla ett annat anförande än det jag hade skrivit eftersom mycket av vad jag ville säga redan har sagts. Detta är en bra debatt där det är viktigt för oss att framhålla att det är nödvändigt att ta itu med den fråga vi diskuterar, både genom att ratificera konventionerna och genom att arbeta med de stora bristerna i fråga om social jämlikhet. Låt mig då säga att det inte räcker med att ratificera konventioner. De måste också efterlevas. Jag kan säga att enbart i ett land som Danmark anslås alltför få resurser för att bekämpa sexhandeln. Det görs inte tillräckliga undersökningar, och de kvinnor som är offer för handeln har bara 30 dagar på sig innan de sparkas ut ur landet. Det finns inte tillräckligt med tid vare sig för att de ska få den hjälp de behöver eller för att någonting ska göras åt problemet. Då ställer vi oss frågan om detta beror på att vi i själva verket accepterar att det kan förekomma handel med kvinnor och barn. På denna punkt håller jag personligen faktiskt med svenskarna. Det har nämligen visat sig att när det finns en marknad är det bara alltför lätt både att skapa acceptans för att denna verksamhet kan förekomma och naturligtvis också att göra situationen lättare för brottslingarna. Det är mycket lätt för dem att få tillträde till en redan etablerad marknad med sina offer, och innan man gör någonting åt detta tror jag faktiskt inte att vi verkligen kommer att kunna utrota denna handel.
Detta är en debatt som vi måste hålla eftersom det är otroligt viktigt att vi gör någonting åt denna fråga. Som jag säger vill jag personligen stödja det svenska förslaget, men jag är också otroligt öppen för andra förslag så länge vi slår fast att det inte bara är ratificeringar som krävs utan förändrade attityder och att ekonomiska resurser måste ställas till förfogande, för innan allt detta sker har vi inte mycket mer än ord att komma med, som min svenska kollega sa innan jag fick ordet. Jag kan tala om för er att inte ens de bästa mål är till hjälp för de människor som är offer för människohandel om målen inte stöds av verkliga befogenheter, politisk vilja och ordentliga insatser. Jag hoppas alltså att detta är någonting vi kan vara eniga om.
Bairbre de Brún
för GUE/NGL-gruppen. - (Talaren talade iriska.)
Herr talman! Jag vill tacka föredraganden Edit Bauer för det stora arbete med raden förslag som finns i rekommendationerna för en integrerad linje när det gäller att bekämpa människohandeln. Mot bakgrund av att detta problem blir större behövs en integrerad linje och en linje som fullt ut tar hänsyn till vikten av förebyggandet och den avgörande frågan att minska efterfrågan.
Jag välkomnar uppmaningen i betänkandet till EU:s medlemsstater och rådet att i denna fråga stärka hänsynen till de mänskliga rättigheterna, jämställdheten och offrens betydelse. Det är viktigt att människohandeln behandlas som en fråga om mänskliga rättigheter, snarare än en fråga främst om gränskontroll. Människohandel handlar framför allt om utnyttjande, inte illegal invandring. Det är inte godtagbart att det i vissa länder inte finns några lagstiftande bestämmelser för uppehållstillstånd för offer för människohandel, medan andra stater, som har bestämmelser, kopplar uppehållstillstånden till offrens samarbetsvilja med polisen. Vissa offer kan uppenbarligen inte ge någon användbar information. De är för chockade för att kunna göra det.
Jag välkomnar också kommissionsledamotens synpunkter här ikväll. Jag anser att de visar att det är dags för regeringarna, även min egen, att äntligen agera.
Betänkandet innehåller viktiga åtgärder för att skydda offren och visar på den omfattning av skyddsåtgärder som behövs. Dessa måste införlivas och sparas som en del, som en huvuddel faktiskt, av alla handlingsplaner och tillämpningen av dessa planer. Jag håller med de andra talarna om att ratificering av överenskommelser är bra, handlingsplaner är bra, men vi måste faktiskt få se handling för att kunna genomföra detta.
Att identifiera offren för människohandel är naturligtvis avgörande för att vi ska kunna garantera att de får den hjälp de behöver. Utbildning för dem som kommer i kontakt med invandrare som saknar dokument är därför viktigt. I betänkandet påpekas också att åtgärder behövs för att man ska kunna garantera skydd inte bara av sexuellt utnyttjade offer utan också offer för arbetsutnyttjande och andra former av människohandel.
Europeiska regeringar måste därför inse att en central del i kampen mot den olagliga handeln är införandet av åtgärder som stärker arbetstagarnas rättigheter, för att kunna skydda invandrade arbetstagare. Jag anser att vi inte bara måste titta på Europarådets konvention om åtgärder mot människohandel utan också på ratificeringen av den internationella konventionen om skydd av migrerande arbetstagare och deras familjemedlemmar. Det måste också vara en viktig del i kampen mot människohandel.
Irena Belohorská
(SK) Jag välkomnar detta viktiga betänkande och jag vill också tacka Edit Bauer för hennes arbete. Det gläder mig att en del av mina ändringsförslag har godkänts i underutskottet för mänskliga rättigheter, och jag är övertygad om att de också har bidragit till kvaliteten på betänkandet.
Människohandel är en av de mest sofistikerade, bäst organiserade och mest lukrativa formerna av brottslig verksamhet. Detta är ett problem inte bara för utvecklingsländerna utan också för EU. I mina ändringsförslag lade jag tonvikten vid att de flesta offren för sexuellt utnyttjande och människohandel är minderåriga, som är den mest sårbara delen av befolkningen. Ett barns samtycke till prostitution till exempel uppfattas kanske inte på samma sätt som samtycket från en vuxen som är medveten om följderna av sitt beteende. Många internationella avtal och fördrag har undertecknats om denna fråga. Men många stater har inte ens ratificerat dessa instrument och de som har ratificerat dem genomför dem inte, vilket gör att dessa dokument blir betydelselösa.
Även om vi vid internationella konferenser med olika stater alla är överens om att vi verkligen måste genomföra de dokument som vi har samtyckt till upphör sådana ansträngningar ofta på konferensens sista dag och den hittillsvarande situationen förblir oförändrad. Förutom inriktningen på relationen mellan kund och offer är det nödvändigt att uppmärksamma arbetsgivarna, särskilt i de länder där det inte krävs visum. Det måste ske ett samarbete mellan dessa tre element, det vill säga ursprungslandet, transitländerna och de länder som utgör målet för människohandeln. Det är nödvändigt att övervaka hur arbetsförmedlingsbyråerna fungerar och hur tillförlitliga de är, inbegripet sådana byråer som man tror endast rekryterar säsongsarbetare.
Företag som använder billig arbetskraft som de har fått genom människohandel måste bestraffas synnerligen strängt. Det räcker inte med inspektioner vid anläggningar som erbjuder sexuella tjänster. Det skulle vara önskvärt att också ha administrativa inspektioner utöver de straffpåföljder som stadgas i strafflagstiftningen. De ekonomiska resurser som anslås till icke-statliga organisationer som sysslar med politiska rättigheter är flera gånger större än de resurser som anslås till de icke-statliga organisationer som sysslar med människohandel eller kvinnors rättigheter. Sorgligt nog verkar detta återspegla vilka prioriteringar länderna har gjort.
Kinga Gál
(HU) Herr talman! Jag kan bara gratulera Edit Bauer till att hon har behandlat denna sorgliga och mycket allvarliga fråga med sådan yrkesmässig sakkunskap och sådant engagemang. Vi kan bara stödja henne i detta vid omröstningen i morgon. Ett tack bör även framföras till Franco Frattini för samma grad av engagemang. Det är nämligen detta som krävs eftersom människohandeln, särskilt handeln med kvinnor och barn, sedan 1990-talet har vuxit till en av de mest oroväckande företeelserna i världen.
Alla har säkert hört de häpnadsväckande siffrorna - vi har lyssnat på dem och diskuterat dem här i dag. För mig är det särskilt sorgligt att 40-50 procent av alla offer är barn. Enligt Unicefs beräkningar faller en miljon barn om året offer för den internationella handeln med barn.
En av orsakerna till problemet är den hopplösa situationen i ursprungsländerna. Men vi måste också inse att den främsta drivkraften bakom handeln är efterfrågan. Människohandlarna skulle inte lyckas om värdländerna inte hade en så stor efterfrågan på kvinnor och barn att utnyttja, det vill säga efterfrågan på billig arbetskraft.
Det spelar ingen roll att praktiskt taget hela världen fördömer detta sexuella utnyttjande av barn eller barnslaveri, och polismyndigheterna i enskilda länder arbetar förgäves för att avslöja pedofilligor om människohandeln fortfarande i stor utsträckning har internationell räckvidd. Därför måste vi förstärka det gränsöverskridande samarbetet för att skydda offren, på ett effektivt sätt ställa brottslingarna inför rätta och utarbeta omfattande metoder för förebyggande.
Människohandeln är för närvarande den snabbast växande brottsliga verksamheten inom EU. Bekämpningen av handeln med kvinnor och barn är även en moralisk fråga, och jag tvivlar inte på att det är vår skyldighet att ingripa mot den. Det är sorgligt att se att Europaparlamentet måste debattera denna fråga här bland de tomma bänkarna, för enligt min uppfattning berör denna fråga på sätt och vis oss alla eftersom det är våra barns öde som står på spel.
Francisco Assis
(PT) Människohandel är ett avskyvärt brott som på ett särskilt lömskt och förnedrande sätt kränker människovärdet. Tyvärr har den blivit en av de mest lukrativa formerna av internationell organiserad brottslighet. Den berör hundratusentals människor runtom i världen och särskilt de svagaste och fattigaste, kvinnor och barn.
Bekämpningen av detta gissel bör ha omedelbar prioritet. För att denna kamp ska bli framgångsrik måste det internationella samarbetet intensifieras på områdena information, identifiering av offer, lagtillämpning och återanpassning till samhället. De medlemsstater som ännu inte har gjort det måste påskynda förfarandena för att ratificera och genomföra de många befintliga internationella konventioner som på ett avgörande sätt skulle kunna bidra till att så småningom utrota denna verkligt avskyvärda brottslighet.
Även EU måste öka sitt engagemang och främja initiativ för att bekämpa orsakerna till denna ytterst skamliga hantering och unionen måste stödja de svagaste länderna där det mesta av människohandeln har sitt ursprung.
När vi debatterar denna fråga här i kammaren måste vi alla vara medvetna om de enorma svårigheterna i den kamp som vi måste föra tillsammans. Vi måste ha klart för oss att vi kämpar för att försvara den mänskliga värdigheten. Därför finns det ingen kamp som är mer angelägen än denna.
Leopold Józef Rutowicz
(PL) Herr talman! Kampen mot människohandeln är en stor utmaning för 2000-talet. I kampen för mänsklig värdighet och för att begränsa denna företeelse har internationella och nationella organisationer undertecknat en rad deklarationer, konventioner och direktiv och genomför en rad handlingsplaner. Som föredraganden har påpekat kanske dessa handlingsplaner begränsar människohandeln i dess vidaste bemärkelse men de avlägsnar inte dess orsaker.
Bland orsakerna finns arbetslöshet, hunger, fattigdom som drabbar stora delar av samhället, höga indirekta arbetskostnader, konkurrens och önskan att skapa maximal vinst. Dessa faktorer uppmuntrar ofta till olagligt arbete och gör det möjligt för lokalsamhällena att blunda för slavarbete (ett exempel skulle vara området runt den italienska staden Foggia), sexuellt utnyttjande, etniska konflikter och krig.
Betänkandet skulle kunna tjäna som utgångspunkt för att utarbeta ett program för ytterligare ekonomiska, juridiska och politiska insatser, insatser på utbildnings- och informationsområdet samt institutionella insatser. Ett genomförande av detta program skulle leda till en minskning av människohandeln, som strider mot principerna om demokrati och mänsklig värdighet.
Hubert Pirker
(DE) Herr talman, herr kommissionsledamot! Edit Bauers betänkande ger oss inte bara en djupgående analys av dessa fasansfulla förhållanden utan också mycket långtgående förslag om hur man på ett framgångsrikt sätt ska kunna genomföra strategier för att bekämpa människohandeln - en av de grymmaste grenarna inom den organiserade brottsligheten. Förslagen sträcker sig från förbättrad lagstiftningen till förbättrad samordning av de mest skiftande åtgärder på nationell nivå och på EU-nivå samtidigt som de också omfattar de insatser som krävs för att minska efterfrågan och skydda offren.
Jag stöder förslagen men jag vill också föreslå rättelser på ett antal punkter där det i detalj föreskrivs vilka åtgärder medlemsstaterna ska vidta för att skydda offren när det gäller sådant som tillträde till arbetsmarknaden, bostäder, utbildning och så vidare oavsett om offret i fråga är villigt att samarbeta med myndigheterna. I dessa avseenden är det medlemsstaterna som bör vidta lämpliga åtgärder för att skydda offren, dock inte åtgärder av ett sådant slag att de driver fler av dem i människohandlarnas klor.
Jag är särskilt tacksam mot kommissionsledamot Franco Frattini för hans bestämda agerande som kommer att få en varaktig effekt, och jag stöder honom i högsta grad när han nu framför hot mot de medlemsstater som hittills inte har velat genomföra och införliva direktiv, förordningar och konventioner i denna fråga och säger att de måste stå för följderna. Deras inställning är helt enkelt oacceptabel, och medlemsstaterna måste nu göra någonting för att leva upp till kraven från både FN och EU.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Herr talman! Först av allt vill jag gratulera föredraganden som har behandlat en mycket viktig fråga av stor socialpolitisk betydelse.
Människohandeln är ett världsomfattande problem och den är en modern form av slaveri som kränker grundläggande mänskliga rättigheter. Handeln med kvinnor och barn är en särskilt tragisk sida av denna företeelse. I mitt anförande vill jag koncentrera mig på företeelsens ekonomiska aspekter.
Det bör framhållas att människohandeln styrs av både utbud och efterfrågan. Till skillnad från den sociala och ekonomiska utvecklingsnivån i EU finns det i en del utvecklingsländer få framtidsutsikter när det gäller den ekonomiska och sociala situationen, arbetslösheten är hög och fattigdomen ökar. Dessa faktorer bidrar till en situation där det är lätt för kriminella organisationer att skaffa sig vinster genom människohandel.
Men vi bör också beakta att efterfrågan på billiga, oregistrerade och lydiga arbetare i EU bidrar till den olagliga människohandeln eftersom man kan minska sina kostnader genom att utnyttja sådan arbetskraft. Detta sker dock på bekostnad av den mänskliga värdigheten och det inverkar negativt på anställningsvillkor, hälsa och säkerhet, rättvis lönesättning och lokala och nationella budgetar genom obetalda skatter och sociala avgifter.
Bland olika former av organiserad brottslighet i EU är människohandeln den brottsliga verksamhet som växer snabbast. Åtgärderna för att minska människohandeln har hittills inte lett till några påtagliga resultat.
Det finns uppenbara svårigheter i kampen mot denna företeelse, men EU måste göra en kraftfull insats. Därför bör vi med glädje anta det aktuella betänkandet med dess förslag om en integrerad strategi och den föreslagna handlingsplanen.
Ivo Belet
(NL) Herr talman, herr kommissionsledamot! Det är kvinnor och barn som är mest utsatta för människohandel, och det är olyckligt att idrottsvärlden bär en del av skulden i detta avseende. Fler och fler professionella idrottsklubbar väljer att locka till sig allt yngre spelare, särskilt från Afrika, av den uppenbara anledningen att de betalar mycket lite, eller ingenting alls, för dem. Dessa spelare dumpas ofta helt enkelt när det passar och går sedan under jorden. Detta uppmärksammas alltför lite.
I vårt förslag till betänkande om proffsfotbollens framtid i EU kräver vi att kommissionen ska ta itu med detta i enlighet med rådets rambeslut om bekämpning av människohandeln. Eftersom det i beslutet utan omsvep sägs att utnyttjande av barn är straffbart vill vi att medlemsstaterna ska införa kännbara straff för det, herr kommissionsledamot. Får jag i detta sammanhang påminna er om den överenskommelse vi träffade vid Europeiska rådets toppmöte i Haag för två år sedan? Europeiska rådet rekommenderade då att EU skulle utarbeta en plan för att utveckla gemensamma standarder, bästa praxis och liknande för att förebygga och bekämpa människohandel.
Jag måste tala om för kommissionsledamot Franco Frattini att denna fråga håller på att bli mer och mer angelägen och akut eftersom en del professionella fotbollsklubbar har för avsikt att kringgå och undergräva den så kallade ”inhemska” regeln genom att locka till sig allt yngre spelare till Västeuropa eller till EU över huvud taget. Detta innebär ofta att hela familjer flyttar, och många av dem överges sedan och får klara sig på egen hand.
Jag vill tillägga att vi till 100 procent stöder denna inhemska regel som UEFA redan har genomfört eftersom den gynnar utbildningen av unga fotbollsspelare. Med utgångspunkt från tidigare diskussioner här i parlamentsutskotten verkar den inhemska regeln dessutom ha ett brett stöd här i parlamentet. Vad vi än gör måste vi utesluta risken för att denna åtgärd undergrävs, och därför uppmanar jag er att stödja det ändringsförslag med detta innehåll som föredraganden och jag har lagt fram. Min fråga är naturligtvis riktad till parlamentets ledamöter men också till kommissionen och ministrarna.
Justas Vincas Paleckis
- (LT) Jag vill tacka föredraganden för ett enormt viktigt arbete.
Europa har länge varit stolt över att slaveriet avskaffades här tidigare än på någon annan kontinent. Tyvärr håller det på att komma tillbaka i former som är lika motbjudande, med människoförakt, nöd och, ironiskt nog, otroliga vinster.
Vad bör vi göra först? Vi bör samordna EU:s och alla grannländers insatser bättre och eliminera de juridiska luckor som gör det möjligt för brottslingarna att kringgå lagarna och slippa straff. Vi bör till och med ge alla Europaparlamentets ledamöter ett slags ”skamlista” över stater som inte har ratificerat FN:s konventioner om människohandel och utarbeta en uppförandekod för anställda i EU:s institutioner och organ, vilket också skulle vara nyttigt för en del parlamentsledamöter.
Vi måste göra våra medborgare, särskilt dem i de nya EU-medlemsstaterna, klart medvetna om risken att utsättas för människohandel. Förövarnas offer måste inte bara ha modet utan också rätten att vända sig till regeringsinstitutionerna utan fruktan för att bli utvisade.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon kl. 12.00.
Skriftlig förklaring (artikel 142)
Alessandro Battilocchio
(IT) Jag arbetade som föredragande för utvecklingsutskottet med det finansiella instrumentet för demokrati och mänskliga rättigheter tillsammans med ledamöterna i utrikesutskottet. Vårt utskott har röstat för ett ändringsförslag som innebär att kampen mot handel med kvinnor och barn, som är de flesta som utsätts för människohandel, ska ingå bland de projekt som kan finansieras genom detta instrument, i första hand för att hjälpa människohandelns ursprungsländer att bekämpa denna förnedrande hantering.
Men för att bekämpa ett problem som berör över en miljon offer om året, framför allt kvinnor, tonårsflickor och barn, räcker det inte med ett antal projekt även om de är välplanerade. En lagstiftning om prostitution, nära samarbete mellan medlemsstaterna och framför allt med flertalet offers ursprungsländer och dessutom ytterst stränga straff för dem som främjar denna handel, allt detta är nödvändiga verktyg för att få slut på detta gissel. Men vi måste också bedriva en kraftfull kampanj för att avråda och skapa medvetenhet hos alla EU-medborgare som understöder människohandeln, i första hand genom sexturism.
Slutligen vill jag säga att jag stöder utskottets förslag om åtgärder för att stödja offren, hjälpa dem att träda fram, ange sina människohandlare och återanpassas i det europeiska samhället.
