2. Situācija Kongo Demokrātiskajā Republikā un tādi pārkāpumi kā kara noziegumi (debates)
Priekšsēdētāja
. Nākamais punkts ir debates par sešiem priekšlikumiem rezolūcijai par situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā un izvarošanu kā kara noziegumu.
Raül Romeva i Rueda
autors. - (ES) Priekšsēdētājas kundze, seksuāla vardarbība un izvarošana it sevišķi kā kara ierocis diemžēl nav jauns jautājums.
Tas, ka 1998. gada Starptautiskās krimināltiesas Romas statūtu 7. un 8. pants nosaka, ka izvarošana, seksuāla verdzība, piespiedu prostitūcija, piespiedu grūtniecība, piespiedu sterilizācija vai jebkura cita seksuālas vardarbības forma ir jāvērtē kā noziegumi pret cilvēci un kara noziegumi un tiks tiesāti un sodīti tāpat kā spīdzināšana vai nopietni kara noziegumi neatkarīgi no tā, vai tie ir vai nav veikti bruņota konflikta laikā, nav mazsvarīgs jautājums.
Karš Kongo Demokrātiskajā Republikā rāda, cik lielā mērā šis jautājums pelna lielāku uzmanību, nekā tā ir tikusi pievērsta līdz šim. Ir bijuši desmitiem tūkstošu ziņojumu par izvarošanu, seksuālu uzmākšanos ik gadu šajā reģionā. Turklāt daudzi no šiem incidentiem notiek pārvietoto personu vai bēgļu nometnēs, un tos bieži ir veikušas valdības armijas vienības, nemiernieku grupējumi vai citi spēki.
Es tāpēc uzskatu, ka ir ārkārtīgi svarīgi, ka šis Parlaments ne tikai nosoda šādu praksi, bet ka tas mudina Kongo Demokrātiskās Republikas iestādes nekavējoties izbeigt šo praksi, veikt izmeklēšanu, saukt vainīgos pie tiesas un droša soda un garantēt aizsardzību upuriem, lieciniekiem un ģimenes locekļiem.
Mums arī jāatgādina mūsu pašu iestādēm, ka Apvienoto Nāciju Drošības Padomes Rezolūcija 1325 uzsver dalībvalstu atbildību par nesodāmības izbeigšanu un to, kuri vainīgi noziegumos pret cilvēci un kara noziegumos, tostarp noziegumos, kas saistīti ar seksuālu vardarbību vai citiem īpašas vardarbības veidiem pret sievietēm, saukšanu pie atbildības .
Erik Meijer
autors. - (NL) Priekšsēdētājas kundze, Eiropas valstis Āfrikā apvienoja kolonijās ciltis, kurām nebija labas savstarpējās attiecības, un sadalīja citas ciltis, novelkot robežas tieši pa vidu viņu zemēm. Kongo Demokrātiskajai Republikai, milzīgai teritorijai, kurā neskaitāmas rasu grupas, nebija dota iespēja ieaugt neatkarībā, pakāpeniski veidojot pašvaldību kā Beļģijas kolonijai pirms 1960. gada. Dekolonizācija nebija nekādi iepriekš sagatavota: tā pēkšņi kļuva nenovēršama pēc tam, kad Anglija un Francija bija piešķīrusi neatkarību viņu mazākajām kolonijām kaimiņos 1950. gadu beigās daļēji atbrīvošanās karu rezultātā Marokā, Tunisijā, Alžīrijā un Kenijā.
Kopš tā laika Kongo ir bijusi nepārtraukta kara zona. Pirmajos gados valdīja konflikts starp J. Kasawubu no Rietumiem, P. Lumumba no Ziemeļaustrumiem un M. Tshombe Dienvidaustrumos. Viņi katrs pārstāvēja dažādas ideoloģijas un intereses, bet - vēl svarīgāk - viņu popularitāte aprobežojās ar nelielām Kongo iedzīvotāju daļām.
Spekulanta J. D. Mobutu nežēlīgā militārā diktatūra gadiem ilgi saglabāja valsti apvienotu šķietamā mierā, bet atšķirības netika pārvarētas. Arī pašās pēdējās vēlēšanās neizdevās radīt vienotību vai labu sadarbību. Valsts joprojām ir konflikta zona ar elastīgām robežām, kur tāpat kā 1960. gados konflikts ir par etnisko teritoriju demarkāciju un ieguvju zonu kontroli. No tā labumu ir guvuši ārzemju uzņēmumi. Liekas, ka tagad konflikts ir par to, kura grupa no neskaitāmajām cilšu grupām valdīs pār pārējām. Spriežot pēc pašreizējās situācijas, liekas, ka Kongo nākotnei nav izredžu.
Visas zvērības, kas pieminētas rezolūcijā, tostarp vispārēja likumu neesamība un biežas sieviešu izvarošanas, ir saistītas ar šo haosu. 2006. gada likums pret seksuālo vardarbību neatrisinās šo problēmu, kamēr konflikts turpinās un ir tik daudz cilvēku bez pastāvīgas vietas, kur dzīvot.
Rezolūcija pareizi atsaucas uz valdības pārstāvju, miera spēku, palīdzības organizāciju lomu; šiem cilvēkiem būtu jādara viss iespējamais, lai novērstu šādas zvērības, neiesaistoties tajās pašiem. Izvarošanas, piespiedu grūtniecības, seksuālas izmantošanas un citu seksuālās vardarbības formu atzīšana par kara noziegumiem Eiropas Savienībā un Apvienoto Nāciju Organizācijā ir priekšnosacījums, bet vardarbības augsnes likvidēšanai būs jānotiek uz vietas.
Ryszard Czarnecki
autors. (PL) Priekšsēdētājas kundze, es biju Kongo Demokrātiskajā Republikā tikai pirms trim nedēļām, tāpēc manas zināšanas par situāciju nav gūtas vienīgi no dokumentiem, kaut gan tie ir ļoti svarīgi.
Tā patiešām ir nelaimīga valsts, kurai ir bieži mainīts nosaukums. To mēdza saukt par Kongo, tad tā kļuva par Zairu, un tagad to pazīst kā Kongo Demokrātisko Republiku. Tā ir pieredzējusi savu iedzīvotāju masveida kustības daudz biežāk nekā nosaukuma maiņas. Dokumenti mūsu priekšā konstatē, ka pagājušajā gadā vien 400 000 iedzīvotāju bija spiesti pamest savas mājas. Kopējais cilvēku skaits, kam tas bija jādara iepriekšējos gados, ir četrreiz lielāks, sasniedzot 1,5 miljonus.
Man jāpiemin arī izvarošanas izmantošana kā ierocis, ko tīšuprāt izmanto politiskos nolūkos gan cīnītāji nemiernieku pusē, gan policija un armija valdības pusē. Tas ir kaut kas nepieredzēts, un Āfrikas Savienība ir pilnīgi bezspēcīga to risināt.
Tadeusz Zwiefka
autors. (PL) Priekšsēdētājas kundze, man ir stingrs iespaids, ka vārdi "Demokrātiska Republika”, kas veido daļu no Kongo oficiālā nosaukuma, skan diezgan tukši mūsdienās, jo tieši šajā valstī iepriekšējo gadu vissliktākā humānā krīze risinās mūsu acu priekšā.
Vairāk nekā 650 000 cilvēku pastāvīgi pārvietojas valstī. Tikai vienā Kivu provincē 80 % ģimeņu ir pārvietotas iepriekšējo piecu gadu laikā, aptuveni 1 000 sieviešu mēnesī tiek izvarotas, un desmitiem tūkstošu bērnu ir kļuvuši par kareivjiem. Kongo Demokrātiskajā Republikā armijas pārvietošanos pavada visu iespējamo veidu noziegumi pret civiliedzīvotājiem, tādi kā izvarošana, slepkavība un laupīšana. Seksuālu vardarbību izmanto, lai terorizētu un sodītu Kongo Demokrātiskās Republikas iedzīvotājus, kuri atbalstīja pretējo konfliktā iesaistīto pusi. Tā ir tik izplatīta, ka saskaņā ar Médecins sans Frontières (Ārsti bez robežām) 75 % no visām pasaulē izdarītajām izvarošanām notiek Kongo Demokrātiskās Republikas austrumos. Izvarošana notiek kopā ar barbarisku spīdzināšanu, piemēram, sišanu ar nūjām un kropļošanu ar nažiem. Daudzas jaunas sievietes ir ar varu nodotas seksuālā verdzībā.
Mums jāatceras, ka pasaulē lielākie ANO miera uzturēšanas spēki, kuru sastāvā ir 17 000 karavīru, pašlaik ir izvietoti Kongo Demokrātiskajā Republikā. Kāda ir galvenā metode seksuālās vardarbības novēršanai? Tie ir uzsaukumi uz sienām, kas saka, ka izvarošana ir necilvēciska. Vissatraucošākais ir tas, ka ANO karavīri paši ir iesaistīti šajā skandālā. Vairāk nekā vienā gadījumā ANO izmeklētāji ir atklājuši, ka ANO karavīri paši ir piespieduši Kongo meitenes nodarboties ar prostitūciju. Ir izrādījies neiespējami sodīt attiecīgos karavīrus, jo viņu vienību vadītāji darīja visu, ko varēja, lai kavētu sodīšanu. Karavīri ir turpinājuši vardarbību, nevis aizsargājuši pret to biežāk nekā vienā gadījumā, un šo gadījumu skaits aug. To var nosaukt tikai par skandālu.
Es vēlos vērsties pie starptautiskās kopienas ar lūgumu atbalstīt tūlītēju izlēmīgu rīcību, kuras mērķis ir atrast un sodīt tos, kas ir atbildīgi par seksuāla rakstura noziegumiem. Es vēlos arī uzsvērt, ka valstis, kuras sūta militāras vienības uz šo darbības lauku ANO aizgādībā, ir atbildīgas par pienācīgas izmeklēšanas veikšanu visiem pārmetumiem par miera uzturēšanas misijā iesaistītā personāla noziedzīgu uzvedību.
Es saprotu, ka Eiropas Savienībai ir ierobežotas izvēles iespējas attiecībā uz šāda veida konfliktu atrisināšanu. Tomēr es aicinu gādāt pieejamu finansējumu miera konferences rīkošanai Kivu. Eiropas Savienības palīdzība ir arī jāvirza medicīniska, tiesiska un sociāla atbalsta nodrošināšanai visiem seksuālo noziegumu upuriem.
Es ticu, ka Eiropas Savienība un ANO oficiāli atzīs, ka visa veida seksuāla rakstura noziegumi ir noziegumi pret cilvēci.
Josep Borrell Fontelles
autors. - (ES) Priekšsēdētājas kundze, Kivu, Kongo notiekošās seksuālās vardarbības apraksts rada nenovēršamu pretīguma sajūtu. Mūsu kolēģi deputāti ir aprakstījuši, kas tur notiek, un es negrasos to atkārtot. Mums ir ne tikai jāpiekrīt tā nosodījumam, jo tas var padarīt mūs par saucēja balsi tuksnesī: mums ir kaut kas jādara, lai to apturētu, un tas, ko mēs varam, ir izdarīt spiedienu uz Kongo valdību, jo ne tikai nemiernieki, bet arī bruņotie spēki veic šī veida zvērības, kuru nolūks ir pazemot sievietes un graut tās sabiedrības morāles pamatus, kurā viņas dzīvo.
Mums jāliek Apvienoto Nāciju Organizācijai un Eiropas Savienībai pasludināt seksuālo vardarbību par noziegumu pret cilvēci. Mums jāprasa, lai Komisija piešķir attīstības atbalsta finansējumu Kongo, kas pamatā un prioritāri ir kā atbalsts upuriem: tiesisks atbalsts, sociāls atbalsts un medicīnisks atbalsts.
Mums jāuzdod Apvienoto Nāciju izvietotajam personālam apsvērt upuru aizsardzību un atbildīgo meklēšanu kā prioritārus uzdevumus, un lai to darītu, mums jāpaplašina ANO misijas mandāts Kongo Demokrātiskajā Republikā, tiešākas saiknes izveidei ar šādu notikumu novēršanu.
Visbeidzot mums jāaicina tie, kas apmeklēs Kivu konferenci, iesniegt īpašu datu kopumu par sekām, kas prasa tiesu un atbildības uzņemšanos, jo, ja pēc visa notikušā izvarotāji beigu beigās paliks nesodīti, ietērpti Kongo Demokrātiskās Republikas oficiālās armijas formas tērpos, upuri būs divkārt pazemoti - pirmoreiz pašas izvarošanas laikā un pēc tam, kad viņi redzēs, ka tas paliek nesodīts.
To mēs varam izdarīt, un tas mums jādara. Es ticu, ka Komisija ņems to pienācīgi vērā un mainīs attīstības palīdzības finansējuma virzības ceļu uz Kongo, kā es to esmu pieprasījis, lai atbalstītu upurus un novērstu šo sieviešu goda mežonīgo slaktiņu.
Urszula Gacek
Priekšsēdētājas kundze, rezolūcijas tekstā, kas mums priekšā, ir satraucoši dati. Mums tomēr jāpatur prātā, ka aiz šīs statistikas slēpjas sieviešu individuālās traģēdijas.
Es vēlos Parlamentam izstāstīt stāstu par Lumo. Viņa bija masveida izvarošanas upuris 1994. gadā. Uzbrukums bija tik brutāls, ka šī jaunā sieviete ieguva pastāvīgas iekšējas traumas. Pēc gadiem ilgas ārstēšanās un četrām operācijām viņa vēl arvien nav atguvusi veselību un pilnībā, iespējams, neatgūs to nekad. No viņas ir novērsies viņas līgavainis, lielākā daļa no viņas ģimenes un sabiedrības. Viņas māte un Āfrikas labdarības organizācija HEAL Africa ir bijusi viņas vienīgais atbalsts. HEAL Africa ir atvērusi slimnīcu Gomā, kas ir Kongo Demokrātiskās republikas izvarošanas galvaspilsēta. Slimnīca specializējas brutālos seksuālas vardarbības gadījumos cietušo ārstēšanā. Ķirurgi ir bijuši ļoti sekmīgi, un tā sauktās mātes sniedz psiholoģisku atbalstu cietušajām.
Parlamentam jāizteic uzslava šiem cilvēkiem par viņu darbu, bet slavēšana viena pati nepietiek. Mums jāapsver, kā mēs varam sniegt viņām praktisku atbalstu. Mēs esam parādā palīdzību Lumo un tūkstošiem viņas Kongo māsu.
(Aplausi)<BRK>
Karin Scheele
Priekšsēdētājas kundze, ar šīsdienas priekšlikumu par situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā un izvarošanu un vardarbību kā kara noziegumu mēs aicinām Eiropas Savienību un Apvienoto Nāciju Organizāciju oficiāli atzīt izvarošanu, piespiedu grūtniecību, seksuālu verdzību un citas seksuālas vardarbības formas par noziegumu pret cilvēci un par spīdzināšanas formu. Mēs arī aicinām izdarīt spiedienu uz Kongo valdību, lai izbeigtu situāciju, kurā šie noziegumi tiek veikti nesodīti. Šie pasākumi ir vajadzīgi, lai uzlabotu drausmīgo situāciju, kurā atrodas simtiem tūkstošu sieviešu.
Vardarbība, ko sievietes cieš Kongo Demokrātiskajā Republikā, ir neiedomājama. Kivu provincē vairāk nekā viena trešā daļa no visām sievietēm ir tikušas izvarotas, un daudzas ir tikušas pakļautas vardarbībai atkārtoti ilgos laikposmos. Tas ir noticis daudzu gadu garumā. Lielākā daļa noziegumu veicēju ir karavīri no abām pusēm, Kongo drošības spēku locekļi un policija. ANO speciālā referente par vardarbību pret sievietēm iesniedza savu ziņojumu pagājušajā septembrī.
Bruņoto grupējumu paveiktās zvērības ir neiedomājamas to brutalitātē un domātas pilnīgi drošai sieviešu fiziskai un psiholoģiskai graušanai. Izvarošanas traumu padziļina tas, ka daudzas cietušās pēc tam tiek pakļautas sociālai diskriminācijai un izstumšanai no ģimenes un kopienas. Tas ir viens no iemesliem, kāpēc tikai par nelielu daļu faktiski notikušo izvarošanas gadījumu tiek ziņots.
Atkārtojot mana kolēģa J. Borell Fontelles tikko teikto, mēs tāpēc gribam redzēt, ka ANO mandāts tiek paplašināts, ietverot civiliedzīvotāju aizsardzību pret seksuālo vardarbību. Ziņojumi par ANO miera uzturēšanas misijas dalībnieku seksuālajiem pārkāpumiem ir jāizskata pamatīgāk, un atbildīgie par nodarījumiem ir jānodod tiesai.
Gomas konference par mieru, drošību un attīstību sākās pirms dažām dienām. Mēs nekavējoties aicinām visus dalībniekus risināt problēmu par seksuālo vardarbību pret sievietēm un meitenēm, lai uzsāktu par nodarījumiem atbildīgo saukšanu pie tiesas un izbeigtu pašreizējo situāciju, kurā šīs darbības var veikt nesodīti.
Marcin Libicki
Priekšsēdētājas kundze, mēs šodien diskutējam par izvarošanu kā kara noziegumu Kongo Demokrātiskajā Republikā. Tas, ka šī valsts jānosauc Kongo Demokrātiskās Republikas vārdā, skan ironiski. Mūsdienās šķiet, ka jo vairāk demokrātija tiek pieminēta nosaukumos un runās, jo mazāk cilvēktiesību bauda parastie ļaudis.
Es teikšu vēlreiz, ka vienīgais veids, kā savaldīt Āfrikas kara grupējumu vadoņus, kas ir pacelti līdz prezidenta postenim, ir, no vienas puses, ar ekonomiskajām sankcijām un no otras puses ar bruņotu intervenci. Kamēr Eiropas Savienība neradīs policijas speķus, kas, protams, neiejauksies kurā katrā pilsoņu karā, bet varētu vismaz uzraudzīt nometnes, tā saucamās bēgļu nometnes, kurās tiek izdarīti vissliktākie noziegumi Kongo Demokrātiskajā Republikā, viss, ko mēs spēsim izdarīt, būs turpināt debatēt par šo lietu. Cilvēki turpinās ciest un mirt, kamēr mēs nebeidzami debatēsim.
Hiltrud Breyer
Priekšsēdētājas kundze, drausmīgās masveida izvarošanas, kas notiek Kongo, tiek sistemātiski organizētas, un tas nozīmē, ka tās tiek arī izmantotas kā militārā stratēģija, un tas nav tikai karš vien, bet seksuāls terors pret sievietēm. Brutālās izvarošanas tagad izmanto katra karojošā frakcija Kongo austrumdaļā, vienalga, vai tas ir vietējās cilts bruņots grupējums vai nacionālās armijas karavīri, kā varas simbolu un kā iebiedēšanas līdzekli.
Tieši sabiedrībā visvājākie, proti, sievietes, bērni un pat zīdaiņi ir tie, pret kuriem barbariski izturas, tīšuprāt ievaino, kropļo, inficē ar HIV un citām infekcijas slimībām un pat nogalina. Mēs zinām un esam dzirdējuši, ka brutalitātes līmenis pārsniedz cilvēka iztēles iespējas, un mums nekavējoties ir jāpanāk, ka izvarošana beidzot tiek nosodīta kā noziegums pret cilvēci, kā kara noziegums un kā spīdzināšanas veids. Turklāt, kad izvarošanas upuri atgriežas traumēti un vieni savos ciematos pēc sāpīgām operācijām - kurās daudzas sievietes zaudē savus dzimumorgānus - viņas tur gandrīz vai nemaz neatrod pajumti.
Es tāpēc varu tikai atbalstīt piezīmes, kuras izteica J. Borell Fontelles un K. Scheele: mums jāizmanto Eiropas nauda, lai izveidotu sieviešu kopmītnes, kuras var kalpot kā sava veida pajumte tām, kuras atgriežas no ārstēšanās slimnīcā, un kur viņas var tad mēģināt veidot jaunu dzīvi. Patiešām, papildus pārciestajai fiziskajai vardarbībai psiholoģiskā vardarbība, ko viņas ir pārcietušas, ir neizmērojami briesmīga.
Mēs zinām, ka lielāko daļu šo uzbrukumu ir veikuši nemiernieki, bet gandrīz viena piektā daļa no paziņotajiem gadījumiem var tikt attiecināti uz valdības armijas daļām un policiju, uz patiešām tas ir kauns, ka neviens vainīgais vēl nav arestēts vai pat apsūdzēts. Tāpēc laiks tukšām runām ir pagājis. Mums ir vajadzīga politiska rīcība no ANO un Eiropas Savienības, jo, ja mēs ...
(Priekšsēdētājs atslēdza runātāju)
Urszula Krupa
Priekšsēdētājas kundze, kad es nesen ņēmu vārdu debatēs par seksuālu verdzību Japānā Otrā pasaules kara laikā, es arī izteicu savu pretestību pret brutālo vardarbību pret sievietēm, kas pašreiz turpinās Kongo Demokrātiskajā Republikā. Saskaņā ar Médecins sans Frontières 75 % no visām pasaulē veiktajām izvarošanām ir notikuši Kongo Demokrātiskajā Republikā. Vēl jo satraucošāki ir tas, ka vardarbību pavada īpaša nežēlība. Tiek pakļautas pat trīsgadīgas meitenes.
Bruņotas grupas izmanto izvarošanu kā taktisku metodi, lai salauztu pretestību un sodītu etniskas grupas. Tas attiecas ne tikai uz bruņotiem nemierniekiem, bet arī uz Kongo armiju. Līdzās pārtikas trūkumam un slimībām nepieredzēta mēroga seksuālā vardarbība un agresija ir veicinājusi teritorijas pārvēršanos par elli zemes virsū. Mums jāatceras, ka starpcilšu konkurence sakņojas koloniālajos laikos, kad vienai ciltij tika dotas priekšrocības salīdzinājumā ar citu.
Leopold Józef Rutowicz
(PL) Priekšsēdētājas kundze, Kongo Demokrātiskā Republika ir lielākā valsts Āfrikā. Tā ir lielas dabas bagātības, tādas kā ūdens, tropiskie meži un lauksaimniecības zeme, bet civilizācija ilgu laiku ir bijusi tur sabrukuma stāvoklī. Vairāk nekā četri miljoni cilvēku ir zaudējuši dzīvību Kongo Demokrātiskajā Republikā divu pilsoņkaru, cilšu konfliktu un bruņotu grupu un partizāņu darbību rezultātā. Papildinot tautas traģisko stāvokli, ir bijušas pilsoņu masveida izvešanas no viņu iepriekšējām dzīves vietām, korumpētas un neefektīvas valdības, AIDS epidēmija un pavisam nesen Ebola vīrusa uzbrukums.
Kā šiem cilvēkiem var palīdzēt? Papildus humānajai palīdzībai un tehniskajam atbalstam ir svarīgi nodarboties ar šo briesmīgo darbību vadītājiem un organizatoriem. Viņi var būt un palikt nesodīti, un viņi ir jāizslēdz no Kongo sabiedrības. Noziedznieki, kas ir atbildīgi par genocīdu, ir jāvajā ar starptautiskiem speciālajiem spēkiem tā, lai viņus var tiesāt tiesas priekšā.
Zbigniew Zaleski
(PL) Priekšsēdētājas kundze, es nevēlos atkārtot, kas jau ir sacīts, tādēļ es vienkārši teikšu, ka attiecībā uz mums nevar būt nekāda jautājuma, ka palīdzība ir jāsniedz. Cerams, ka palīdzība būs tik pamatīga un plaša, cik iespējams.
Es vēlētos arī teikt, ka tad, kad es biju Kongo Demokrātiskajā Republikā vēlēšanu laikā, es biju satriekts, atklājot, ka 13 gadus veciem vai dažreiz pat jaunākiem zēniem māca divas lietas: kā cīnīties un kā izvarot pat par viņiem pašiem jaunākas meitenes. Šāds ir opozīcijas prezidenta kandidāta Bemba atbalsta grupas tā saucamo karavīru tēls. Tomēr tas nav nekāds izņēmums. Situācija ir līdzīga visās frakcijās. Tāpēc es atbalstu J. Borell Fontelles paziņojumu, ka mums pieejamie fondi un avoti ir jāvirza šo jauno cilvēku pārizglītošanai citu mērķu starpā. Ja šie jaunieši pierod pie savas pašreizējās rīcības, vienīgā nākotne, uz ko viņi var cerēt, ir dzīve bandās, kas nodarbojas ar izvarošanu un slepkavībām. Ar viņiem kaut kas ir jādara. Liekas, ka mūsu priekšā ir uzdevums atrast veidu, ka palīdzēt šiem ļaudīm izmainīt viņu attieksmi pret dzīvi un pret pretējo dzimumu.
Meglena Kuneva
, Komisijas locekle. - Priekšsēdētājas kundze, Komisija ir ārkārtīgi satraukta par cilvēktiesību stāvokļa pasliktināšanos - it īpaši par plaši izplatīto seksuālo vardarbību - Kongo Demokrātiskās Republikas austrumdaļā un stingri nosoda visus vardarbības aktus pret sievietēm.
Valdošajā vardarbības un nedrošības atmosfērā visas Kongo Demokrātiskās Republikas austrumdaļā klātesošās bruņotās grupas, tostarp nacionālās armijas spēku elementi, ir zināmā mērā saistītas ar šī veida aktu dramatisko pieaugumu. Šajā sakarā ir svarīgi veicināt cīņu pret nesodāmību, kā arī risināt šīs problēmas pamatcēloņus. Būtu jāatzīmē, ka seksuālā vardarbība Kongo Demokrātiskās Republikas austrumdaļā ir dziļi saistīta ar nepārtraukto konfliktu un vardarbību šajā reģionā.
Miers ir vajadzīgs ilgstošai drošībai un stabilitātei, diviem galvenajiem elementiem, kas saistīti ar seksuālās vardarbības pārsvaru Kongo Demokrātiskajā Republikā. Tāpēc Komisija kopā ar ES dalībvalstīm ir pastāvīgi veicinājusi politisku risinājumu krīzei Kongo Demokrātiskās Republikas austrumdaļā.
Konference par mieru, drošību un attīstību, kas notiek Kivū, kopā ar neseno vienošanos, kas panākta starp Kongo Demokrātisko Republiku un Ruandu 2007. gada novembrī Nairobi, varētu patiešām būt nozīmīgs solis uz priekšu šajā procesā, atzīstot, ka priekšā vēl stāv daudzas problēmas, pirms var sasniegt ilgtspējīgu mieru Kivū.
Tomēr šie centieni nav pietiekami, un tiem ir jāiet kopā ar aktīvu atbalstu, lai stiprinātu valsts rīcībspēju, nodrošinot aizsardzību savai tautai. Šajā sakarā Komisija strādā kopā ar dalībvalstīm, stiprinot tiesiskuma principu un cīņu pret nesodāmību, atbalstot drošības sektora reformu, kas ietver armiju, policiju un tieslietas.
Es vēlos pakavēties pie dažiem deputātu uzdotiem jautājumiem un mēģināt uz tiem atbildēt. Komisija īpaši risina seksuālās vardarbības un noziedzības problēmu ar daudzu donoru atbalstītu tiesiskuma un rehabilitācijas projekta starpniecību Kongo Demokrātiskās Republikas austrumdaļā, koncentrējot uzmanību cita starpā uz tieslietu darbinieku rīcībspējas celšanu un stiprinot tiesiskā atbalsta sniegšanu seksuālās vardarbības upuriem.
Turklāt Komisija sniedz nozīmīgu humāno atbalstu - aptuveni EUR 40 miljonus gadā - Kongo Demokrātiskajai Republikai, it īpaši Uturi un Kivus. Mūsu humānās un veselības programmas ņem vērā minēto dzimumu vardarbību gan no radošās, gan izpratnes veidošanas perspektīvas.
Priekšsēdētāja
Debates ir slēgtas.
Balsošana notiks debašu beigās.
