2009 m. plėtros strategija dėl Vakarų Balkanų valstybių, Islandijos ir Turkijos (diskusijos) 
Pirmininkas
Kitas klausimas - Tarybos ir Komisijos pareiškimai dėl 2009 m. plėtros strategijos dėl Vakarų Balkanų valstybių, Islandijos ir Turkijos.
Carl Bildt
einantis Tarybos Pirmininko pareigas. - Gerb. pirmininke, gerbiamieji Parlamento nariai, tai iš tiesų svarbi diskusija tikrai svarbiu klausimu. Vis dėlto, jeigu būčiau norėjęs, būčiau galėjęs apsiriboti tik pasakymu, kad Tarybai pirmininkaujanti šalis visiškai sutinka su pasiūlymu dėl rezoliucijos, kurį G. Albertini pateikUžsienio reikalų komiteto vardu. Svarbu, kad tokiu reikšmingu klausimu, kaip šis, Parlamentas, Taryba ir Komisija laikytųsi išvien.
Žvelgiant atgal, galbūt pats svarbiausias iš visų straipsnių toje sutartyje, kuri daugiau nei prieš pusę amžiaus buvo pasirašyta ant Romos Kapitolijaus kalvos, buvo tas, kuris šiandien yra Lisabonos sutarties 49 straipsnis: kiekviena Europos valstybė, gerbianti mūsų vertybes ir įsipareigojusi jas remti, gali pareikšti norą tapti Europos Sąjungos nare.
Būtent pagal jį šiandien 19 mūsų Europos Sąjungos šalių tampa mūsų Europos Sąjungos istorinio sumanymo dalyvėmis ir dalimi. Būtent pagal šį straipsnį mums pavyko puoselėti taiką ir klestėjimą bei stiprinti teisinę valstybę ir atstovaujamąją vyriausybę kaip niekada didelėje šios kadaise konfliktų taip kamuotos pasaulio dalies teritorijoje.
Kartais jums reikėtų nuvykti į kitas pasaulio dalis, kaip gana dažnai privalau daryti aš, kad neužmirštumėte, koks iš tikrųjų didžiulis yra šis laimėjimas.
Daugiau nei pusę amžiaus mūsų Europa į visą likusią pasaulio dalį eksportavo karus ir totalitarines ideologijas. Du pasauliniai karai; dvi totalitarinės ideologijos; nesantaika ir kančia.
Tačiau dabar eksportuojame taikaus susitaikymo, peržengiančios senas sienas integracijos bei bendrų taisyklių ir reglamentų, kaip įprasto būdo siekti geresnio valdymo, idėjas. Reikėtų pridurti, kad visa tai buvo pasiekta pagal 49 straipsnį, ir dėl to mūsų Europos Sąjunga pasaulyje taip pat stovi aukščiau.
6, 9, 12, 15 ar netgi 25 narių Europa būtų buvusi mažesnkiekvienu atskiru aspektu - užmojų, padėties, galimybių ir pagarbos visame pasaulyje.
Savo rezoliucijoje jūs tikrai turėjote teisę pasakyti, jog pasirodė, kad plėtra yra viena sėkmingiausių Europos Sąjungos politikos krypčių. Bet kuriuo atveju tai pasakyta labai santūriai.
Visi žinome, kad procesas nebuvo visiškai lengvas. Prisimenu savo atėjimą į ankstesnį Europos Parlamentą, kai ėjau kitas pareigas ir atstovavau šaliai, siekiančiai įstoti, ir taip pat susitikdavau su tais, kurie baiminosi, kad tolesnplėtra - tada nuo 12 - keltų pavojų, kad bus sumenkinti Europos Sąjungos politiniai užmojai.
Buvo sunkumų tiek naujiems nariams įgyvendinant mūsų vis plečiamas politikos sritis ir acquis, tiek mums prisiderinant prie savo sėkmės - naujų narių -, tačiau kai pažvelgiame atgal, lengvai pastebime, kad plėtros laikotarpiai buvo laikotarpiai, kuriais taip pat gerinome mūsų bendradarbiavimą.
Per pastaruosius du dešimtmečius daugiau nei dvigubai padidinome valstybių narių skaičių ir greitai vieną po kitos pasirašėme Mastrichto, Amsterdamo, Nicos ir Lisabonos sutartis. Per ankstesnius tris dešimtmečius mums netgi nepavyko iki galo įgyvendinti Romos sutarties.
Norėčiau pareikšti, kad 49 straipsnis tiek pat svarbus mūsų ateičiai, kiek jis buvo svarbus mūsų praeičiai. Mūsų patrauklumas tebėra. Per pastaruosius metus gavome naujus Juodkalnijos, Albanijos ir Islandijos prašymus priimti į ES, taip yra kitų šalių, kurios - mes visi žinome - lygiai taip pat trokšta pasiekti tokį statusą, kad būtų galima pateikti prašymą.
Po paskutinės plėtros, per kurią į mūsų Europos Sąjungą buvo įsileista apytikriai 100 mln. naujų piliečių, mūsų dėmesys dabar sutelktas į Pietryčių Europos šalis - galbūt taip pat iki 100 mln. piliečių.
To nebus galima padaryti nei lengvai, nei greitai. Puikiai žinomos problemos, su kuriomis susiduriame įvairiose Vakarų Balkanų valstybėse, ir mūsų tebelaukia reikšminga didžiuliai Turkijos pokyčiai.
Visi žinome, kad tarp viešosios nuomonės reiškėjų yra tokių, kurie labiau norėtų tiesiog užtrenkti duris visoms šioms šalims, tikėdamiesi, kad problema pati dings, ir kurie renkasi uždaresnės Europos idėją.
Priklausau tiems, kurie yra įsitikinę, kad tai būtų istorinės reikšmės klaida, kurios pasekmes mūsų Europa jaustų labai ilgai.
Šalių durys į mūsų Europos Sąjungą kartai galėtų būti labai tolimos. Kai kurios iš jų turės nueiti ilgą ir sunkų reformų kelią, tačiau jeigu durys bus uždarytos, nedelsiant atsivers kitos durys kitoms jėgoms, todėl, ko gero, galėtume pamatyti, kaip kitos Europos dalys juda kryptimis, kurios bėgant laikui turėtų neigiamą poveikį mums visiems.
Todėl 49 straipsnis išlieka toks svarbus. Jis yra reformų ir susitaikymo švyturys, taip pat įkvepiantis ir orientuojantis Europos regionus, kurie dar nėra mūsų Europos Sąjungos nariai.
Komisijos narys O. Rehn išsamiau paaiškins Komisijos atliktą visų suinteresuotųjų šalių pažangos vertinimą, tačiau Tarybai pirmininkaujanti valstybpritaria Komisijos atliktam vertinimui.
Mūsų siekis išlieka vesti visas Vakarų Balkanų valstybes į priekį stojimo procese žinant, kad jos yra labai skirtinguose jo etapuose. Tikimės, kad bus priimtas bent kiek su tuo susijęs sprendimas, kad nuo gruodžio 19 d. Buvusiosios Jugoslavijos Respublikos Makedonijos, Juodkalnijos ir Serbijos piliečių įvažiavimas į mūsų Europos Sąjungą bus bevizis. Tai yra didžiausias ir svarbiausias žingsnis į priekį.
Kartu su Parlamentu tikimės, kad Albanija ir Bosnija kiek įmanoma greičiau pasivys ir galės prisidėti prie šio svarbiausio žingsnio.
Kroatijos stojimo procese kliūtys buvo pašalintos, todėl dabar jis eina į priekį. Tai svarbu Kroatijai ir visam regionui. Komisija pateiklabai pozityvią ataskaitą Buvusiajai Jugoslavijos Respublikai Makedonijai, todėl tikiuosi, kad gruodžio mėn. Taryba galės konkrečiai nurodyti kitus žingsnius jos stojimo procese.
Juodkalnijos ir Albanijos prašymai buvo perduoti Komisijai, todėl, mano manymu, gauti jos nuomonę galime tikėtis per metus ar panašiai.
Dėl Bosnijos tikimės, kad jos politiniai lyderiai sugebės susitarti dėl reformų, kurios yra būtinos, kad šiai šaliai atsirastų galimybtaip pat pagalvoti apie paraišką įstoti į ES. Kaip šiandien sakome, vyksta netiesioginės derybos, kuriose glaudžiai bendradarbiaudamos padeda Europos Sąjunga ir Jungtinės Valstijos.
Serbija dardidelę pažangą vienašališkai įgyvendindama laikinąjį susitarimą, todėl akivaizdu, kad labai atidžiai išnagrinėsime būsimą TBBJT generalinio prokuroro ataskaitą dėl jo paramos šalies pastangoms. Tikimės, kad jį tenkins esamas pastangų lygis, nors, žinoma, taip pat bus svarbu, kad šios pastangos būtų palaikomos.
Toliau pereidamas prie Pietryčių Europos, norėčiau padėkoti už esmines reformas, vykdomas Turkijoje Kurdistano klausimu. Jei šios reformos pavyktų, šalis labiau priartėtų prie mūsų Europos standartų pačiose svarbiausiose srityse.
Yra daugybkitų klausimų, kuriuos, mano manymu, Komisijos narys atidžiai išnagrinės. Tiesiogiai su klausimu nesusijusios, tačiau akivaizdžiai šiuo atžvilgiu reikšmingos yra vykstančios Prezidento D. Christofiaso ir M Ali Talato derybos dėl Kipro suvienijimo. Galime tik paraginti juos eiti į priekį ieškant visapusiško sprendimo remiantis politiškai lygiateisių dviejų zonų, dviejų bendruomenių federacija pagal atitinkamas JT Saugumo Tarybos rezoliucijas. Vargu ar įmanoma perdėti šio sprendimo reikšmę.
Arba eisime į naują susitaikymo ir bendradarbiavimo amžių šioje Europos dalyje ir visame rytiniame Viduržemio jūros regione, arba pateksime padėtį, kurioje lengva pastebėti, kad būsime susidūrę su sparčiai kylančiomis problemomis.
Daug savo dėmesio skiriame Pietryčių Europos problemoms, tačiau Islandijos paraiška priskirtina prie tų priežasčių, dėl kurių turime daugiau dėmesio skirti visoms Arktikos ir platesnės Tolimosios Šiaurės problemoms. Tai yra regionas, kuriame ateityje mūsų Europos Sąjunga taip pat turi daugiau dalyvauti ir kuriuo turėtų daugiau domėtis. Į jo reikšmę vis dažniau atkreipia dėmesį visos svarbios pasaulinio masto veikėjos, todėl Islandijos paraiška taip pat turėtų būti vertinama šiuo požiūriu.
Turėdama tūkstančio metų ar maždaug tiek senumo demokratines tradicijas ir būdama mūsų bendros rinkos narEuropos ekonominėje erdvėje, Islandija akivaizdžiai yra gana daug nukeliavusi narystės link, nors turėsime įvertinti tolesnę jos pažangą, kai iš Komisijos gausime avis.
Gerb. pirmininke, štai ką Tarybai pirmininkaujančiai Švedijai pavyko pasiekti svarbioje plėtros srityje. Dar turėsime keletą svarbių savaičių, per kurias tikiuosi tolesnės pažangos, tačiau norėčiau baigdamas pasakyti, jog netikiu, kad užbaigėme kurti mūsų Europą. Manau, kad turime išlikti atvira Europa ir kad turėtume likti atsakingi už plėtros procesą, kuris užtikrina gerą valdymą, teisinę valstybę, susitaikymą, taiką ir klestėjimą vis didesnėje mūsų Europos dalyje.
Tai akivaizdžiai turi itin didelę reikšmę toms šalims, tačiau turėtume pripažinti, kad tai turi itin didelę reikšmę ir mums, tačiau nepamirškime, kad, be to, plėtra suteiks mums galimybę pasaulyje užimti aukštesnę padėtį ir kad ateityje mūsų nuomonbus dar labiau gerbiama.
Olli Rehn
Komisijos narys. - Gerb. pirmininke, pirmiausia norėčiau padėkoti Užsienio reikalų komitetui ir jo pirmininkei G. Albertini už suderintą ir visapusišką rezoliuciją. Be to, norėčiau padėkoti jums visiems už puikų bendradarbiavimą per pastaruosius penkerius metus. Europos Parlamentas labai padėjo formuoti mūsų plėtros politiką, nes jūs rodėte demokratinės atskaitomybės pavyzdį. Tikiuosi, jog ateityje ir toliau puikiai bendradarbiausime, kad ir kokios būtų mano pareigos.
Kitą savaitę, kai įsigalios Lisabonos sutartis, ES žengs ilgai lauktą žingsnį į priekį. Juo bus pradėta nauja ES užsienio politikos era. Be to, netiesiogiai bus sustiprintas atnaujintas ES bendras sutarimas dėl plėtros, grindžiamos trimis "C" (angl. consolidation, conditionality, communication), t. y. konsolidavimu, sąlygotumu ir komunikavimu, kartu su patvirtinta kompetencija integruoti naujas nares. Tai suteiks mums galimybę tęsti mūsų palaipsnį ir atsargų valdomą stojimo procesą.
Kaip aiškinama jūsų rezoliucijos projekte, šiandien plėtra yra viena galingiausių ES užsienio politikos priemonių. Tai taip pat buvo C. Bildto žinios dvasia, ir aš sutinku su ta žinia, grindžiama empiriniu patyrimu, sukauptu Švedijos pirmininkavimo Tarybai metu ir per daug metų bei dešimtmečių. Be to, tiesa, kad ES, kaip pasaulinės veikėjos, patikimumas didėja arba mažėja pagal mūsų gebėjimą formuoti savo pačių kaimynystę. Būtent čia pasiekėme savo žymiausius laimėjimus per pastaruosius 20 Europos žemyno pertvarkymo metų, vienydami Rytus ir Vakarus ir taip kurdami stipresnę Europos Sąjungą.
Plėtra buvo šio proceso varomoji jėga, kuri šiandien toliau keičia Pietryčių Europą. Albanijos ir Juodkalnijos paraiškomis įstoti į ES pabrėžiama pastovi Europos Sąjungos patrauklumo jėga. Islandijos paraiška mūsų plėtros darbotvarkę papildo nauju politiniu ir geoekonominiu aspektu. Tiek Bosnija ir Hercegovina, tiek Serbija svarsto galimybę pateikti paraišką. Atsižvelgiant į ekonomikos krizę, visos šios šalys lengvai galėtų užsisklęsti. Tačiau jos toliau orientuojasi į Europą, taip pat visų su tuo susijusių sunkių apsisprendimų ir drąsių reformų. Po ketverių intensyvių derybų dėl narystės metų Kroatija artėja prie finišo linijos. Dabar Zagrebui reikia intensyvinti savo pastangas vykdyti reformas, visų pirma teismų sistemos bei kovos su korupcija ir organizuotu nusikalstamumu srityse, kad būtų galima užbaigti derybas. Bendradarbiavimas su TBBJT lieka būtina sąlyga.
Taip pat matėme pastovią Turkijos pažangą. Turkijai tenka labai svarbus vaidmuo užtikrinant energetinį saugumą ir skatinant kultūrų dialogą. Ankaros įsipareigojimas normalizuoti santykius su Armėnija yra istorinis, kaip ir pirmosios demokratinės pastangos išspęsti kurdų klausimą, tačiau Turkija dar turi nueiti ilgą kelią. Tikimės, kad, be reformų, Turkija sieks užtikrinti visišką Ankaros protokolo įgyvendinimą ir padaryti pažangą normalizuodama santykius su Kipru.
Buvusioji Jugoslavijos Respublika Makedonija neseniai padarįtikinamą pažangą ir iš esmės ėmėsi pagrindinių reformos prioritetų. Ši šalis pakankamai gerai vykdo Kopenhagos politinius kriterijus. Šiais veiksniais buvo sudarytos sąlygos Komisijai rekomenduoti pradėti derybas dėl stojimo. Susidariau įspūdį, kad Skopjės vyriausybteisingai suprato mūsų rekomendacijas kaip paskatinimą galutinai suderinti pavadinimą su Graikija. Dabar yra nauja situacija, naujos diskusijos ir nauja galimybė, kuria, tikiu, tiek Skopjė, tiek Atėnai tikrai pasinaudos.
Gerų naujienų buvo ir Serbijoje. Belgradas parodesąs įsipareigojęs integruotis į ES, ypač vienašališkai įgyvendindamas laikinąjį susitarimą su ES, todėl manau, kad dabar TBBJT turėtų būti patenkintas Serbijos pastangomis. Sutinku su jūsų rezoliucijos projektu, kuriuo siekiama atnaujinti susitarimo galiojimą. Dabar tinkamas laikas leisti Serbijai pereiti į kitą savo kelionės į Europą etapą.
Bosnijoje ir Hercegovinoje yra savų rimtų sunkumų, - iš dalies dėl jų karo laikų istorijos, - tačiau norėčiau aiškiai pasakyti, kad vykdant ES plėtrą negali būti daroma jokių nuolaidų. Bosnijos paraiška įstoti į ES gali būti svarstoma tik tada, kai bus uždarytas Vyriausiojo įgaliotinio biuras. Be to, Bosnijai reikia imtis įgyvendinti konstitucinius pokyčius, iš dalies siekdama atitikti Europos žmogaus teisių konvencijos reikalavimus. Pagarba žmogaus teisėms - Europos Sąjungos pagrindų principas. Kartu su Tarybai pirmininkaujančia valstybe ir Jungtinėmis Valstijomis pasiūlėme reformų paketą šiam tikslui pasiekti. Tikiuosi, kad dėl piliečių ir dėl viso regiono Bosnijos lyderiai pasinaudos proga ir sudarys susitarimą. ES ir JAV dalyvauja aukščiausiu lygiu, nes norime, kad Bosnijai pavyktų. Manau, kad jai gali pavykti.
Dėl Kosovo reikia pasakyti, kad stabilumas buvo išlaikomas, tačiau vis dar lieka pažeidžiamas. Komisija pristattyrimą, kaip skatinti Kosovo socialinį ir ekonominį vystymąsi ir jį įtvirtinti Europoje. Numatome galimą vizų išdavimo supaprastinimą ir prekybą kaip pavyzdines priemones, jeigu bus įvykdytos sąlygos.
Taigi prieš penkerius metus kartu nustatėme plataus užmojo, tačiau, žvelgiant į praeitį, realistinę darbotvarkę, kai ėmiausi savo, kaip už plėtrą atsakingo Komisijos nario, įgaliojimų. Per mano klausimus Parlamente pasakiau, jog iki 2009 m. norėtume sulaukti, kad ES kartu su įstojusia Bulgarija ir Rumunija sudarytų 27 valstybės narės, kad prasidėtų paskutinis Kroatijos stojimo proceso etapas, kitos Vakarų Balkanų šalys įsitvirtintų ES pagal asociacijos susitarimus, Turkija tvirtai žengtų keliu į Europą, būtų nustatytas Kosovo statusas ir suvienytų Kipras. Esu patenkintas ir didžiuojuosi tuo, kad, nepaisant svarbios Kipro, kuriame vis dar vyksta derybos dėl padėties sureguliavimo, išimties, beveik visi mūsų siekiai buvo įgyvendinti. Dirbome kartu dėl šių labai vertingų tikslų ir kartu pasiekėme teigiamų pokyčių. Netgi Kipro problema vis dar gali būti išspręsta visų jo piliečių ir Europos Sąjungos labui.
Be to, prieš penkerius metus net nedrįsau prognozuoti pažangos vizų režimo liberalizavimo srityje, nors dėjau į ją vilčių. Tačiau štai, matome, kad liko tik vienas mėnuo iki Serbijos, Juodkalnijos ir Buvusiosios Jugoslavijos Respublikos Makedonijos piliečių svajonės išsipildymo. Tikimės kitais metais tą patį padaryti dėl Albanijos ir Bosnijos ir Hercegovinos, jeigu jos įvykdys sąlygas.
Todėl mums visiems, kurie dirba su Pietryčių Europa, tai yra labai svarbus priminimas, kokia patraukli Europos svajontebėra milijonams piliečių, gyvenančių mūsų artimiausioje kaimynystėje. Leiskime tai svajonei gyvuoti ir ilgainiui paverskime ją tikrove.
Gabriele Albertini
PPE frakcijos vardu. - (IT) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, pirmadienio balsavimas Užsienio reikalų komitete - tai dar vienas įrodymas, kaip sudėtinga ir kartu naudinga praplėsti mūsų šiandien žinomas Europos geografines ir politines sienas.
Dėl mano kolegų pranešėjų darbo bei pastangų ir atskirų frakcijų įnašo mums pavyko parengti dokumentą, kuriuo išplečiamas pirminis dokumentas ir kuriame patobulinama daug aspektų, iš pradžių paminėtų tik šiaip sau.
Komitete, taip pat pačiose frakcijose vykstančiose diskusijose netrūko nesutarimų, kartai smarkių, kurie būdingi visa apimančiai konfrontacijai, išeinančiai už atitinkamų politinių pozicijų ribų. Ginčuose, kilusiuose šalims kandidatėms ir siekiančiosioms tapti šalims kandidatėms pateiktus prašymus, buvo ginčijamasi dėl istorinių kiekvienos valstybės įvykių ir dabartinės santykių su jomis padėties.
Mažiau nei per metus buvo pateikti dar trys paraiškos įstoti į ES - 2008 m. gruodžio mėn. Juodkalnijos, 2009 m. balandžio mėn. Albanijos ir 2009 m. liepos mėn. Islandijos. Tai yra ženklas, kad Europos projektas vis dar gali didžiuotis prašymų gausa ir yra laikomas itin svarbiu stabilumo veiksniu, ypač po žlugimų finansų rinkose.
Balsuojant Užsienio reikalų komitete priimtame dokumente tvirčiau pabrėžiama, kad šalims, kurios nori įstoti į Europos Sąjungą, šio perėjimo būtina imtis sąmoningai ir žinant pareigas bei pasekmes, susijusias su šiuo procesu.
Reikalaujama, kad stodamos jos laikytųsi ne tik ekonominių ir politinių, bet ir kultūrinių, socialinių ir teisinių Europos kriterijų siekiant užtikrinti, kad galutinis rezultatas būtų daugiau nei jos dalių suma.
Tikiuosi, kad dokumente, dėl kurio rytoj bus balsuojama plenariniame posėdyje, bus proporcingiau ir glausčiau nagrinėjami visi bendros plėtros strategijos aspektai. Akivaizdu, kad konkrečių rezoliucijų dėl kiekvienos šalies įnašas bus naudingas dokumentui.
Kristian Vigenin
S&D frakcijos vardu. - Gerb. pirmininke, plėtros strategijos dokumentas ir rezoliucija, kurią ketiname rytoj patvirtinti, rodo mūsų tvirtą pritarimą plėtros politikai, kuri pasirodesanti viena sėkmingiausių iš visų ES politikos krypčių ir kuri naudinga senoms ir naujoms valstybėms narėms.
Plėtra prisidėjo prie neturinčios precedento taikos, klestėjimo ir saugumo erdvės plėtros Europoje, todėl dabar rengiamės tolesnei šios erdvės plėtrai, kad ateityje ji apimtų Vakarų Balkanų šalis, Islandiją ir Turkiją.
Socialistų ir demokratų pažangusis aljansas išlieka viena labiausiai plėtrą palaikančių Parlamento jėgų, nors kartu jis pabrėžia, kad negalima eiti į jokius kompromisus dėl Kopenhagos kriterijų ir visų svarbių kontrolinių rodiklių, pagal kuriuos vertinamas šalių kandidačių pasirengimas, įvykdymo.
Derybų su Kroatija pabaigos tikimės sulaukti kuo greičiau - jau kitais metais. Tikimės, jog Taryba patvirtins Europos Komisijos pasiūlymą kitais metais pradėti derybas su Buvusiąja Jugoslavijos Respublika Makedonija, kad procesas galėtų prasidėti kitais metais. Tikimės naujų pokyčių derybų su Turkija procese, įskaitant energetikos skyriaus atidarymą. Taip pat manome, kad ES gali išlaikyti tempą stiprindama pozityvius pokyčius visose plėtroje dalyvaujančiose šalyse. Vizų režimo liberalizavimas - puikus žingsnis siekiant Vakarų Balkanų valstybių gyventojams parodyti, kad jie eina teisinga kryptimi.
Be to, norėčiau išreikšti viltį, kad dėl Lisabonos sutarties įsigaliojimo toliau didės ES pajėgumas integruoti naujas nares ir bus užbaigtos Europos Sąjungos institucijų reformos.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
Kaip Liberalų ir demokratų aljanso už Europą frakcijos pirmininkas, aš turiu draugų, pažįstamų ir bendražygių visose šalyse, kurios aptariamos šiandieniniame pranešime.
Norėčiau pirmiausia palinkėti Komisijos nariui O. Rehnui visokeriopos sėkmės dirbant tais klausimais, kuriais dirbo pastaruosius penkerius metus, ir ypač pagirti už šias jo pastangas. Jis nusipelno visiško mūsų pripažinimo. Kaip jau sakiau, turiu draugų ir pažįstamų visose šiose šalyse ir galiu su tam tikru pasididžiavimu pasakyti, kad, kiek žinau, esame vieninteldidelgiminingų politinių partijų grupė, kuri susitardėl Kosovo statuso. Dėl vienodos pozicijos mes susitarėme dar 2006 m., ir nuo to laiko jos laikėmės. Nemanykite, kad tai buvo tiesiog atsitiktinumas, nes būtent į tai įdėjome labai daug sunkaus darbo.
Galite įsivaizduoti, kaip nusivyliau pirmą kartą pamačiusi, kad Kosovas neįtrauktas į susitarimą dėl vizų režimo supaprastinimo. Man atrodo, jog Kosovo gyventojai baudžiami už tai, kad keletas valstybių narių dar negali susitaikyti su tuo, kad dabar Kosovas yra nepriklausoma valstybė. Mano nuomone, labai gaila, kad taip yra. Tarybos Pirmininke, Komisijos nary, jums leidus taip pat norėčiau iškelti keletą klausimų, kokia, kaip įsivaizduoju, kaip, mano įsivaizdavimu, dabar turėtų klostytis reikalai Bosnijoje ir Hercegovinoje. Bijau, kad dėl pozityvios baigties daugelyje sričių esu nusiteikusi mažiau optimistiškai negu jūs, jau vien dėl to, kad yra tikimybė, jog gyventojai galėtų susidaryti įspūdį, kad staiga viskas turi pradėti vykti nepaprastai greitai ir kad nėra laiko atitinkamoms konsultacijoms, bent jau ne su kokiomis nors kitomis partijomis, išskyrus didžiausias, su kuriomis jūs palaikote ryšius.
Galiausiai savo frakcijos vardu noriu aiškiai pasakyti, jog primygtinai reikalaujame, kad šalis kandidatlaikytųsi visų Kopenhagos kriterijų, visiškai niekam nedarant jokių išimčių. Taip pat neturėtumėte manyti, kad mums nerūpi pajėgumas priimti naujas Europos Sąjungos nares. Tačiau esame nepatenkinti tuo, kad kai kurie mūsų kolegos Parlamento nariai, atrodo, nori pasinaudoti šia pajėgumo priimti naujas nares sąvoka, kad neribotam laikui būtų atidėtas naujų narių stojimas. Mes tam nepritariame.
Norėčiau baigti. Komisijos nary, manau, kad pastarieji penkeri metai tikrai buvo sėkmingi. Linkiu jums visokeriopos sėkmės ateityje. Esu tikras, kad vėl susitiksime čia, netgi jei galbūt eisime kitas pareigas, tačiau bet kuriuo atveju labai ačiū.
Ulrike Lunacek
Verts/ALE frakcijos vardu. - Gerb. pirmininke, Žaliųjų frakcijos / Europos laisvojo aljanso vardu turiu pasakyti, kad esu labai patenkintas, jog šioje bendroje rezoliucijoje vėl sakoma, kad Europos Parlamentas yra tvirtai palaiko plėtrą ir kad turi būti išlaikytas plėtros tempas, - būtent apie tai diskutavome Užsienio reikalų komitete.
Tai ypač teisinga kalbant apie Pietryčių Europą. Tikiuosi, kad visiems laikams bus baigta ginkluotų konfliktų ir neįsivaizduojamo žiaurumo tos Europos dalies istorija, ir manau, kad šiuo atžvilgiu Europos Sąjunga atlieka svarbų vaidmenį. Šia prasme taip pat esu labai patenkintas, kad šioje rezoliucijoje išlieka tvirtas įsipareigojimas.
Kaip jau buvo sakyta, buvo padaryta pažanga daugeliu klausimų. Buvo padaryta pažanga kai kurių ten vykstančių konfliktų klausimu, todėl, kaip pranešėjas dėl Kosovo, esu labai patenkintas, kad Tarybai pirmininkaujanti Ispanija savo pirmininkavimo metu paskelbė, jog pakvies Kosovą dalyvauti Vakarų Balkanų konferencijoje, nes manau, kad tai bus galimybpasiekti pažangą statuso klausimu.
Yra vienas su Kosovu susijęs dalykas, kurį jau paminėjo prieš mane kalbėjęs kalbėtojas. Norėčiau, kad Kosovas būtų jo dalis, tačiau bent jau mums buvo garantuota, jog siekiant liberalizuoti vizų režimą bus pradėtas dialogas dėl vizų režimo.
Norėčiau pareikšti pastabų apie vieną pakeitimą, kurį pasiūlysime rytojui. Jis skirtas vienai iš mažumų, kurios padėtis daugelyje Pietryčių Europos regionų, taip pat kitose Europos dalyse, tačiau pirmiausia Kosove, labai kebli, t. y. romų bendruomenei. Šiuo metu apytikriai 12 000 gyventojų romų, daugiausia vaikų, ketinama išsiųsti iš valstybių atgal, daugiausia į Kosovą, kuriame, kaip žinome, sąlygos tokios, kad jie negalės žmoniškai gyventi. Taigi noriu paprašyti Parlamento narių rytoj balsuoti už pakeitimą, kuriame siūlome, bent jau žiemos laikotarpį, sustabdyti gyventojų romų siuntimą atgal į Kosovą ir padėti Kosovui sudaryti pakenčiamas gyvenimo sąlygas romų mažumoms ten ir čia.
Tarptautinę smurto prieš moteris panaikinimo dieną taip pat esu patenkintas, kad mums pasisekį šį dokumentą įtraukti pakeitimus, kuriuose aiškiai leidžiama suprasti, kad moterų diskriminacija ir smurtas prieš moteris taip pat yra toks reiškinys, su kuriuo turi kovoti tiek regiono vyriausybės, tiek Europos Sąjunga.
Paskutinis dalykas - kitos etninės mažumos ir seksualinės mažumos. Manau, kad tai - svarbus kelias į demokratizaciją.
Charles Tannock
ECR frakcijos vardu. - Gerb. pirmininke, ECR frakcija ryžtingai palaiko Europos plėtrą. ES narystės teikiamus pranašumus taikydami ir toms šalims, kurios atitinka reikalavimus pagal 49 straipsnį, tikimės pamatyti, kaip vystosi laisvesnir lankstesnEuropa, kuria mes, kaip frakcija, tikime.
Esu pranešėjas Juodkalnijos klausimu, kuri yra puikus naujas pažangos siekiant narystės pavyzdys ir kuri šiomis dienomis kaip tik teisėtai pateikprašymą. Vis dėlto taip pat greitai apsilankysiu šioje šalyje, kad galėčiau apsispręsti ir nepriklausomai vertinti.
Be to, džiaugiuosi, kad Islandija gali greitai tapti kandidate. Tačiau iki šiol Balkanuose vykstantis Kroatijos dvišalis ginčas dėl sienų su Slovėnija neturėtų būti kliūtis įstoti į ES. Tikiuosi, kad netrukus Makedonija taip pat pradės derybas.
Dėl Turkijos reikia pasakyti, kad išlieka daug problemų, susijusių su žmogaus teisėmis, vykdoma Armėnijos blokada, religinėmis laisvėmis ir atsisakymu įleisti Kipro laivus į Turkijos uostus. Be to, mano nuomone, apgailėtina tai, kad į Islamo konferencijos organizacijos konferenciją Turkija neseniai pakvietSudano prezidentą O. al-Bashirą - žmogų, kuriam Tarptautinis baudžiamasis teismas pareiškkaltinimus dėl Darfūro baisybių.
Galiausiai, nors Ukraina yra šalis, tiesiogiai nesusijusi su šia diskusija, taip pat tikiuosi, kad, nepaisant nepriklausomų prezidento rinkimų Ukrainoje rezultatų, ES toliau siūlys Ukrainai potencialios ES narystės galimybę, jeigu tai iš tikrųjų yra daugumos Ukrainos gyventojų nuomonė. Be to, tai taip pat turėtų būti taikoma Moldovai ir kada nors - Baltarusijai, jeigu ji taptų demokratine šalimi.
Nikolaos Chountis
Gerb. pirmininke, Komisijos nary, Tarybos Pirmininke, pradėdamas kalbėti plėtros strategijos klausimu norėčiau pasakyti, jog, sprendžiant iš ligšiolinės plėtros pavyzdžių ir iš to, kaip mes žiūrime į naujas šalis kandidates, manau, kad Europos Sąjungos politika ne visada padeda spręsti darbuotojų ir visuomenių, kurios įstojo arba įstos, ekonomines ir socialines problemas, taip pat daugeliu atvejų pagalba, finansinar kitokia, arba yra nepakankama, arba nukreipiama netinkama kryptimi, todėl regioninir socialinnelygybarba įamžinama, arba toliau išlieka.
Norėčiau paminėti Turkijos atvejį. Reikia panaudoti spaudimą siekiant priversti Turkiją laikytis savo pažadų ir gerbti savo įsipareigojimus, ypač Ankaros protokolo dėl Kipro Respublikos, kurios teises pagal tarptautinę teisę ji ginčija, pripažinimo. Norėčiau Parlamentui priminti, kad iki šiol Turkijoje yra problemų, susijusių su pagarba demokratinėms teisėms ir profesinių sąjungų laisvėms, kaip parodpaskutinis Turkijos profesinės sąjungos narių patraukimas baudžiamojon atsakomybėn ir teismo procesas Izmire.
Be to, norėčiau paminėti Kosovo atvejį. Šiuo atveju požiūris turi atitikti JT Saugumo Tarybos rezoliuciją Nr. 1244/99. Kosove iki šiol yra problemų, pvz., Kosovo serbų, kurie gyvena izoliuoti, statusas ir susitarimų dėl pabėgėlių grąžinimo nesilaikymas.
Galiausiai BJRM: pavadinimo problema turi būti sprendžiama JT ir pagal dvišalius susitarimus, kuriais nustatomos geografinės ribos. Norėčiau paklausti jus, Komisijos nary ir Tarybos Pirmininke, ką manote apie paskutinę naujai išrinkto Graikijos ministro pirmininko iniciatyvą dėl susitikimo su Albanijos ir BJRM ministrais pirmininkais?
Nikolaos Salavrakos
Gerb. pirmininke, mano nuomone, Romos sutarties 49 straipsnis nėra nerealus raginimas valstybėms narėms dalyvauti vykdant susivienijusios Europos plėtrą. Tai yra realus siekis, kad kuo daugiau Europos šalių pasirinktų Europos Sąjungos principus. Tik tada bus svarbiausios prielaidos taikyti tris "C" (angl. consolidation, conditionality, communication) principus: įsipareigojimų konsolidavimą, sąlygotumą ir komunikavimą.
Rytoj Taryba išnagrinės G. Albetini pasiūlymą dėl rezoliucijos, kuriame jis aiškiai tvirtina, kad nors Turkija padartam tikrą pažangą Kopenhagos politinių kriterijų atitikties požiūriu, jai vis dar reikia daug padaryti tiek žmogaus teisių, žodžio laisvės ir religinės laisvės sektoriuose, tiek apskritai Turkijos politinio elgesio teisingumo sistemoje srityje, ir kt.
Tačiau akivaizdu, kad neseniai Turkija bandArtimųjų Rytų ir Kaukazo regione primesti savo viešpatavimą tokiais metodais, kurie prieštarauja įprastiems Europos Sąjungos principams. Kitas pavyzdys yra Turkijos elgesys Irano klausimu, kuris visiškai prieštarauja ES užsienio politikai ir Turkijos įsipareigojimams pagal Ankaros protokolą. Dar yra aštuoni skyriai, kuriuos reikia išnagrinėti su Turkija, todėl manau, kad esant tokiai padėčiai Turkija dar nėra pasirengusi tiek, kad būtų galima jai pasiūlyti derybų pradžios datą.
Dėl BJRM turiu pasakyti du dalykus: pastebėjome, kad paskutiniais veiksmais ir pareiškimais ministras pirmininkas sukelia problemų kaimyninėse šalyse, todėl norėtume, kad toks elgesys būtų sušvelnintas.
Barry Madlener
(NL) H. Van Rompuy neabejotinai buvo visiškai teisus, kai 2004 m. pateikšią pastabą: "Turkija nėra Europos dalis ir niekada ja nebus."
Šia pastaba H. Van Rompuy pabrėžpagrindines Europos vertybes, kurioms, jo nuomone, Turkija pakenktų. Taip H. Van Rompuy iš esmės išreišknepritarimą Turkijos narystei. Mes, Nyderlandų laisvės partija, visiškai sutinkame su juo. Žinoma, dabar jis negali atsiimti šių principingų žodžių netgi norėdamas neprarasti pelningų Europos Sąjungos Pirmininko pareigų. Turkija parodpanieką netgi demokratijai ir žodžio laisvei, pavadinusi mano partijos lyderį G. Wildersą - demokratiškai išrinktą žmonių atstovą - fašistu ir rasistu. Koks įžeidžiantis ir nepagrįstas palyginimas! Mes neturėtume atsisakyti galimybės kritikuoti islamą. Tačiau šiuo atveju Turkija parodo savo tikrąjį veidą.
Pone O. Rehnai, užduodu jums šį klausimą: kokia jūsų reakcija į šį įžeidžiamą Turkijos elgesį? Žinoma, šiuo atveju vienintelįmanoma reakcija būtų tokia: nedelsiant nutraukime visas derybas su Turkija. Būkime nuoširdūs su turkais. Būkime tokie pat nuoširdūs su turkais, kokie buvo A. Merkel ir N. Sarkozy, taip pat jų geras draugas H. Van Rompuy. Nutraukime visas derybas su Turkija ir kitomis islamo šalimis.
(Kalbėtojas sutiko atsakyti į klausimą, užduotą pagal Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnio 8 dalį pakėlus mėlynąją kortelę)
William
Jums, matyt, padardidelį įspūdį tai, ką pasakH. Van Rompuy. Ar nemanote, jog daugumai žmonių dar didesnį įspūdį padarytų tai, kad apskritai tik 3 proc. Turkijos sausumos ploto yra Europos žemyne ir kad šis tvirtinimas, jog Turkija turėtų tapti visateise Europos Sąjungos nare, geografiniu požiūriu yra visiškai keistas?
Barry Madlener
Ką gi, negirdėjau tikro klausimo, tačiau, be abejo, sutinkame, kad yra daugybpriežasčių pasakyti Turkijai "ne". Paminėjau vos keletą jų, tačiau tai yra kita tinkama priežastis pasakyti "ne", todėl dėkoju jums už tai.
Elmar Brok
(DE) Gerb. pirmininke, pone A. M. Bildtai, Komisijos nary, tai galbūt paskutindiskusija dėl plėtros, kurioje dalyvaujame kartu su jumis, pone O. Rehnai. Noriu padėkoti jums už daug puikių diskusijų, kuriose kartu su jumis dalyvavome nuo 2004 m.
Norėčiau pateikti keletą pastabų. Mano nuomone, dabar būtų tinkamas laikas greitai pašalinti sunkumus, Kroatijai sudarytus šalies išorėje, kad per kitus metus galėtume greitai priimti sprendimą kartu su Kroatija, užbaigti derybas ir ratifikuoti stojimo sutartį. Manau, kad turėtų būti greitai išspręstos šios dvišalės problemos, susijusios su keletu kitų šalių, įskaitant BJRM ir Graikiją, taip pat pašalintos priemonės, kurių nuolatos imamasi prieš Serbiją, kuri, mano manymu, yra itin svarbi šalis regiono stabilumo požiūriu.
Turi būti aiškiai pasakyta, kad apie kiekvieną šalį turėtų būti sprendžiama pagal jos gebėjimus ir kad bus laikomasi Salonikuose duoto pažado, visų pirma susijusio su Vakarų Balkanų šalimis. Kiekviena šalis turi būti vertinama pagal jos gebėjimus, taip pat turi būti atitinkamai koreguojamas jos proceso tempas.
Tačiau taip pat svarbu paaiškinti, kad Kopenhagos kriterijai galioja. Apgailestauju, kad socialdemokratai, žalieji ir kiti atsisakkomitete paminėti Kopenhagos kriterijus. Tikiuosi, kad plenariniame posėdyje šis klausimas bus persvarstytas. Lygiai taip pat perduotume klaidingą žinią šalims kandidatėms, jeigu nepaminėtume Europos Sąjungos pajėgumo priimti naujas nares.
Europos perspektyva turi būti teisinga, kad būtų galima pradėti vidaus reformų procesus. Tačiau taip pat svarbu, kad būtų įvykdytos būtinos sąlygos, kad nekiltų jokių nepagrįstų lūkesčių.
Todėl, kalbant apie Kopenhagos kriterijus, Turkijos atveju taip pat privalome užtikrinti, kad politinės sąlygos, susijusios su žodžio laisve, demokratija, teisine valstybe ir religijos laisve, būtų stojimo reikalavimas ir kad nebūtų jokių klausimų apie kompromisą šioje srityje.
Adrian Severin
Gerb. pirmininke, galbūt svarbiausia iš praėjusio plėtros etapo padaryta išvada yra ta, kad priėmėme į Europos Sąjungą šalis, rinkas, institucijas ir pramonės turtą, tačiau palikome žmonių širdis ir protus. Manau, turime vengti, kad ateityje dar kartą nebūtų tokio pat patyrimo.
Be to, turime rengti ne tik stojančias šalis, bet ir esamas valstybes nares. Gerai žinomas nuovargis dėl plėtros pasako daugiau apie nepakankamą dabartinių valstybių - senųjų valstybių narių, nepasirengusių būti kartu su naujosiomis valstybėmis narėmis, - pasirengimą nei sunkiai suprantamas naujųjų valstybių narių būdas.
Toliau, manau, kad kalbėdami apie šalis kandidates turėtume vengti bet kokio sąlyginumo, kuris nebūtų tiesiogiai susietas su jų gebėjimu būti sąveikiomis su mumis teisiniu, instituciniu, politiniu ir kultūriniu požiūriu ir konkuruoti su mumis vidaus rinkoje platesne šios koncepcijos prasme. Neturėtume nustatyti sąlyginumų, kurie nėra susiję su šiais kriterijais. Turėtume nepamiršti, kad plėtra susijusi su geresne ateitimi, o ne su geresne praeitimi. Pernelyg daug galvojame apie tą praeitį.
Trečia, kiekviena šalis iš tiesų turėtų įstoti pagal jos nuopelnus. Tačiau taip pat turėtume įvertinti jų gebėjimą įstojus prisidėti prie padėties regione pagerinimo, didesnio stabilumo ir didesnės integracijos regiono pagrindu.
Taip pat itin svarbus yra lūkesčių valdymas, todėl tikiu, kad galbūt ateityje turėtume būti šiek tiek lakesnės vaizduotės, bandydami leisti tam tikrą laipsnišką integraciją šaliai, kuriai visateisintegracija artimiausiu metu nenumatoma.
Galiausiai manau, kad turime persvarstyti mūsų tapatumo, t. y. mūsų kultūrinio ir geopolitinio tapatumo, probleminį klausimą, kad tiksliai žinotume, kokios yra mūsų plėtros ribos.
Ivo Vajgl
(SL) Šiandien čia ketiname patvirtinti rezoliuciją, kurios daugelyje Pietryčių Europos šalių laukiama su dideliu susidomėjimu ir tikėjimu.
Ši rezoliucija dėstoma visiškai kitokiai žodžiais, nei tie, kurie vos prieš kelerius metus buvo vartojami Pietryčių Europoje. Iš esmės būtent šie žodžiai paskatino šiandieninę mūsų diskusiją ir buvo jos orientyras. Manau, svarbu, jog tai, ką, viena vertus, galime paimti iš Tarybos Pirmininko C. Bildto ir Komisijos nario O. Rehno ir, kita vertus, Užsienio reikalų komiteto pirmininko G. Albertini, kuris užtikrino, kad galėtume patvirtinti tokią vertingą ir svarbią rezoliuciją, kalbų, yra tai, kad mes palaikome visų suinteresuotųjų šalių numatomą galimybę tapti ES narėmis. Čia norėčiau visų pirma išskirti Turkiją.
Tik tada, kai plėtros ir įtraukties perspektyvą siūlome visoms suinteresuotosioms šalims, kai kurios šio regiono problemos, pvz., tendencijos, rodančios, kad kai kurios buvusios Jugoslavijos teises perėmusios valstybės toliau skyla į dalis, problemas dėl sienų ir kartais pasitaikančius incidentus, susijusius su religiniu arba panašiu nepakantumu, tampa kiek mažiau pavojingos visam regionui.
Todėl galime daryti išvadą, kad imamasi tęsti taikos ir pažangos užtikrinimo projektą, kuris skirtas kadaise buvusiai nestabiliai Europos daliai.
Hélène Flautre
(FR) Gerb. pirmininke, mes, aš ir mano frakcija, sutinkame, kad Europos Sąjungos plėtros politika yra viena rezultatyviausių ir labiausiai įtikinamų politikos sričių.
Todėl, pone O. Rehnai, šiek tiek nerimauju dėl jūsų ateities, nes nesu visiškai įsitikinusi, kad žinau, kaip ketinate būsimoje Komisijoje susirasti tokias pareigas, kurios būtų daug patrauklesnės nei su plėtra susijusios pareigos.
Apstulbsti pamatęs, ką narystės perspektyva, kaip permainas skatinanti jėga, gali duoti demokratijos stiprinimui tokioje šalyje, kaip Turkija. Taip, žinoma, vis dar yra daug dalykų, kurių reikia siekti: teismų nepriklausomumo, nustatyto kariuomenės vaidmens, žodžio laisvės, taip pat, žinoma, kad visiems laikams būtų tikrai išspręsti visi kurdų problemos aspektai.
Tačiau manau, jog reikia pabrėžti, kad ši ES plėtros strategija naudinga ne tik šalims, kurios dalyvauja stojimo procese, bet ir mums bei mūsų Europos sprendimus priimantiems subjektams.
Būtų neatsakinga sumenkinti tokios šalies, kaip Turkija, bandymą pasikeisti ir jai palikti abejonių dėl derybų proceso baigties. Taip, derybų procesas baigsis tuo, kad Turkija įstos, - privalome tai aiškiai pasakyti.
Ryszard Antoni Legutko
(PL) Gerb. pirmininke, Europos Sąjungos plėtra atitinka ne tik šalių, kurios įstoja į ES arba trokšta įstoti, bet ir visų mūsų interesus. priežastis ta, kad ji padidina integraciją ir saugumą. Todėl su malonumu pastebime Vakarų Balkanų šalių ir Turkijos daromą pažangą, taip pat tai, kad Islandija pateikparaišką įstoti į ES. Yra tokia aplinkybė, kaip nuovargis dėl plėtros, tačiau nepamirškime, kad kiekviena demokratinEuropos šalis, kuri atitinka labai tiksliai nustatytus kriterijus, gali kreiptis dėl Europos Sąjungos narystės. Neturėtume pamiršti šių kriterijų, tačiau taip pat neturėtume užtrenkti durų kandidatėms. Taip pat neužtrenkime durų savo Rytų partneriams. Turėtume pasiūlyti Ukrainai aiškią narystės galimybę.
Dar vienas dalykas. Europos Sąjungoje labai dažnai vartojamas žodis "solidarumas". Būtent tas žodis traukia kitas Europos šalis į mūsų Bendriją ir kartu įpareigoja mus toliau plėsti ES. Deja, daugeliu atvejų ES nerodo solidarumo vidaus santykių srityje. Akivaizdus pavyzdys - Šiaurės dujotiekio projektas, kuriuo tiesiogiai planuojama smogti tranzito šalims ir visų pirma Lenkijai, o "Pietų srovės" projektas - Maskvos atsakymas į energijos išteklių įvairinimo planus, susijusius su "Nabucco". Labai neramu, kai matome, kaip konkrečios šalys taip lengvai leido Rusijai manipuliuoti jomis. Todėl dėl atskirų valstybių narių ir Rusijos dvišalių interesų įgyvendinimo kyla vidaus konfliktų ir silpnėja mūsų pozicija - ES pozicija. Tai - solidarumo principo paneigimas. Plėtra turi prasmę, tačiau privalome pasirūpinti, kad žodžiai atitiktų darbus.
Charalampos Angourakis
(EL) Gerb. pirmininke, Lisabonos sutartimi Europos Sąjungos valstybių narių ir šalių plėtros dalyvių gyventojams sukuriama dar nepalankesnsistema. Deja, Balkanų regiono gyventojų padėtis dėl NATO karo, kapitalistinių pertvarkymų, susitarimų su Europos Sąjunga, užsienio karinių bazių regione, kapitalizmo krizės ir pagrindinių galingųjų valstybių konkurencijos dėl energijos pasekmių yra katastrofiška. Šių šalių stojimas atitinka stambaus verslo interesus ir imperialistų planus, kuriuose yra net šio regiono šalių sienų nustatymas iš naujo. BJRM įstojus į NATO ir Europos Sąjungą paaštrės vidaus konfliktai, nors šios šalies suverenios jėgos vis dar atkakliai laikosi savo susigrąžintų pozicijų. Turkija naudojasi savo geostrategine padėtimi ir atkakliai tęsia didelės Kipro dalies okupaciją, reiškia pretenzijas Egėjo jūroje ir laiko tūkstančius suimtų profesinių sąjungų narių, kurdų, žurnalistų bei kitų asmenų. Islandijoje buvo demaskuotas ekonomikos stebuklo mitas, taip pat galima girdėti, kaip ji spaudžiama prisikabinti prie Europos imperialistinio sąstato. Graikijos komunistų partija yra prieš Europos Sąjungos plėtrą, nes ji yra prieš pačią Europos Sąjungą ir prieš Graikijos įstojimą į ją bei likimą joje. Mes kartu su kitais Europos gyventojais kovojame dėl taikos ir socialinio teisingumo ir su imperialistinėmis sąjungomis.
Fiorello Provera
(IT) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, Europos Sąjungos plėtra gali būti galimybarba problema, tačiau ji vis dar yra didžiulis iššūkis.
Galimybę rodo tai, kad naujosios valstybės narės gali svariai prisidėti prie Europos politikos kūrimo. Tam nepakanka atitikti Kopenhagos kriterijus arba vien formaliai patvirtinti juos. Būtina didinti šalių kandidačių piliečių sąmoningumą panaudojant širdžių ir protų kampaniją, į kurią reikia įtraukti politikus, intelektualus ir žiniasklaidą.
Į Europą nebegalima žiūrėti tik kaip į didžiulį bendrą finansinių išteklių fondą ekonomikos, socialinėms ir infrastruktūros problemoms spręsti - ji turi būti ir institucija, kuriai kiekvienas turi pasiūlyti pradinį įnašą, kad būtų galima sukurti bendrų vertybių politiką.
Valstybėse narėse plėtra, ypač tam tikrų valstybių atžvilgiu, menkai palaikoma. Ar norime nepastebėti šios padėties, ar norime įtraukti savo bendrapiliečius ir paklausti jų nuomonės? Manau, referendumas yra tinkamiausias kelias žengti į priekį dėl to, kad jis yra tiesiogindemokratijos forma ir priartintų Europą arčiau savo piliečių bei jų apsisprendimo laisvės.
Philip Claeys
(NL) Turime liautis reiškę šias didžiules pretenzijas, kai kalbame apie Turkijos stojimą. Turime liautis slėpę ir menkinę problemas. Mums visiems reikia turėti pakankamai ryžto pripažinti tikrovę. Jau penkerius metus su Turkija vedame derybas dėl stojimo, tačiau koks buvo rezultatas? Turkija vis dažniau vykdo prieš Europą ir Vakarus nukreiptą užsienio politiką. Vadovaujama R. T. Erdogano ir Prezidento A. Gülo Turkija savo pobūdžiu tampa vis labiau islamiška. Turkija vis dar atsisako pripažinti visas esamas Europos Sąjungos valstybes nares ir gerbti įsipareigojimus, kuriuos reikia įvykdyti pagal muitų sąjungos sistemą. Turkija vis dar tęsia vienos iš ES valstybių narių teritorijos dalies okupaciją. Tačiau nnepaminėjau struktūrizuotos ir pastovios dar nepakankamos Turkijos pagarbos žodžio laisvei problemos.
C. Bildt ką tik pasakė, kad atmeta uždaros Europos idėją. Ką gi, kaip žinau, niekas iš mūsų, čia esančiųjų, nėra už uždaros Europos idėją, tačiau čia yra keletas narių, - ir aš esu vienas iš jų, - kurie yra už Europos europiečiams idėją. Kartoju paskirtojo Europos Vadovų Tarybos Pirmininko H. Van Rompuy žodžius: Turkija nėra Europos dalis ir niekada ja nebus!
Cristian Dan Preda
(RO) Kalbame apie plėtrą, susijusią su Vakarų Balkanų valstybėmis, Islandija ir Turkija, tačiau tai yra trys labai skirtingi atvejai. Pirma, yra Vakarų Balkanų valstybės, kurios toli gražu neatitinka Europos Sąjungos reikalaujamų ekonominių ir politinių kriterijų. Tačiau šių šalių plačioji visuomenir politiniai lyderiai palaiko integracijos tikslą ir stojimo atžvilgiu yra nusiteikę itin optimistiškai.
Antras mūsų turimas atvejis yra Islandija - šalis, kuri atitinka daugelį ekonominių ir politinių kriterijų, tačiau plačioji visuomenir jos lyderiai dėl šio tikslo stoti į ES yra labai susiskaldę. Vakarų Balkanų valstybes ir Islandiją - tik šiuo metu - sieja tai, kad gili ekonomikos krizsuteikia jiems drąsos stoti.
Tačiau galiausiai yra Turkija, kurios siekiai įstoti į Europą nesusiję su jokiu ekonomikos ciklu. Ji yra viena iš dinamiškiausios ekonominės veiklos šalių, kurioje vyksta didelės diskusijos. Visai neseniai 45 proc. turkų palaikšį tikslą.
Noriu, kad skirtume šiuos tris atvejus, nes integracijos požiūriu Vakarų Balkanų valstybės, Islandija ir Turkija yra trys labai skirtingi scenarijai. Kita vertus, taip pat puiki mintis mums nenagrinėti šių atvejų pagal dvišalės politikos logiką.
Mano nuomone, valstybės narės arba trečiosios šalys negali naudotis valstybių narių ir perspektyvių šalių kandidačių skirtumais, kad blokuotų kelią į Europos integraciją. Manau, kad kiekvienos šalies nuopelnai ir visuomenės sutarimas - vienintelės gairės krypčiai į Europos integraciją nustatyti.
Maria Eleni Koppa
(EL) Gerb. pirmininke, nepaisant kai kurių žmonių abejonių, plėtros politika suteikEuropai stabilumą, taiką ir klestėjimą. Šiandien esame raginami tęsti derybas su šalimis kandidatėmis - Vakarų Balkanų valstybėmis, Islandija ir Turkija. Vakarų Balkanų valstybių integracija neabejotinai yra didžiausias iššūkis. Jų integracija bus užbaigtas konfliktų laikotarpis, kuris prasidėjo 1990 m., ir bus pašalinta tai, kas turi tendenciją tapti "juodąja skyle" Europos širdyje. Kroatija integracijai bus pasirengusi po kelių mėnesių, kitos šalys taip pat sparčiai daro pažangą. Ypač dėl Serbijos mums visiems reikia suvokti, kiek toli ji nuėjo, ir palaikant jos pažangą skatinti ją žengti Europos link. Žinoma yra neišspręstų klausimų. Neišspręstas Kosovo statuso klausimas, sudėtinga padėtis Bosnijoje ir ginčai dėl buvusiosios Jugoslavijos Respublikos pavadinimo - neužgyjančios šio regiono žaizdos. Dėl Graikijos reikia pasakyti, kad naujoji vyriausybstengiasi rasti sprendimą, kuriuo būtų užbaigti ginčai. Po 17 įtampos metų galų gale turi būti duotas abiem pusėms priimtinas terminas, per kurį turi būti rastas sprendimas. Apskritai kalbant, turi būti rodomi geri kaimyniniai santykiai, kurie, norime mes to ar nenorime, yra būtina integracijos sąlyga. Tad dirbkime šiais klausimais.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Gerb. pirmininke, jūs, pone C. Bildtai, pasakėte puikią, aiškią ir glaustą kalbą. Tai, ką pasakėte apie Europos Sąjungą kaip geopolitinį stabilizuojantįjį veiksnį ir plėtros politiką kaip priemonę yra visiškai teisinga.
Tačiau manau, kad intelektualiai arba politiškai netinka elgtis taip, tartum nebūtų prieštaravimo tarp tikslo siekti vis didesnės sąjungos ir tikslo siekti vis didesnės uždaros sąjungos. Tai yra klausimas, į kurį iki galo neatsakėme. Esate teisus sakydamas, kad didesnEuropos Sąjunga turi didesnę įtaką, tačiau ji taip pat yra sudėtingesnė, o tai turi poveikį mūsų gebėjimui veikti. Todėl, kaip pasiūlsocialdemokratas A. Severin, turime pradėti naują dialogą dėl plėtros, kuris apimtų laipsnišką integraciją ir naujas narystės formas, kad būtų galima suderinti šiuos du pagrįstus tikslus.
Mums reikia institucinių reformų. Pvz., negaliu Vokietijos gyventojams paaiškinti, kodėl palaikau Salonikus ir kodėl vieną dieną valstybės Jugoslavijos teisių perėmėjos turės daugiau Komisijos narių nei visos Europos Sąjungos narės įkūrėjos kartu sudėjus. Taip neturėtų būti. Savo plėtros politikos atžvilgiu mums reikia būti teisingiems, kad vėl įgytume piliečių paramą šiai svarbiai politikos sričiai.
Peter van Dalen
(NL) Eurobarometro apklausos duomenimis, Europos piliečiai aiškiai išreišksavo nuomonę dėl Turkijos stojimo - 28 proc. yra už ir 59 proc. - prieš. Skaičiai akivaizdūs, todėl jokie politikai negalėtų ir neturėtų jų neigti. Jeigu neigsime juos, toliau didinsime piliečių ir politikų atotrūkį.
Turkija geografiškai nėra nei Europos, kurios religinę, kultūrinę ir politinę aplinką suformavo krikščionybė, renesansas, švietimas ir demokratintautų padėtis, dalis, nei Europos istorijos dalis. Kita vertus, privilegijuotos partnerystės forma sujungtų tai, kas abiejuose pasauliuose yra geriausia. Be daugelio ekonominių pranašumų, tokia partneryste būtų kuriami daug laisvesni Europos ir Turkijos santykiai ir būtume išlaisvinti nuo nemažėjančios įtampos dėl stojimo. Todėl atėjo laikas priimti aiškų sprendimą - sustabdykime derybas dėl stojimo ir pradėkime derybų dėl privilegijuotos partnerystės procesą. Tegul tai būna mūsų 2010 m. plėtros strategija.
Helmut Scholz
(DE) Gerb. pirmininke, Tarybos Pirmininke, Komisijos nary, mes, aš ir mano frakcijos kolegos, visada žiūrėjome į plėtrą kaip į vieną svarbiausių ES projektų ir visada ją palaikėme. Nepaisant visos mūsų pagrįstos įvairių plėtros aspektų kritikos, plėtra buvo vienas sėkmingiausių ES išorės plėtros skyrių ir yra sudėtinga ilgalaikužduotis tiek šalims kandidatėms, tiek ES. Tai šiandien jau buvo svarstoma plenariniame posėdyje.
Privalome savęs paklausti, ar mums tinka tolesnis plėtros procesas. Ypač ar Pietryčių Europos, turinčios ilgą valstybių ir imperijų žlugimo istoriją, atžvilgiu teisinga ir tinkama tai, kad šių šalių, sudarančių šio neramaus regiono dalį, gyventojams buvo pasiūlyta Europos Sąjungos narystės galimybė. Dėl to, kad kai kurie Europos Sąjungos valstybių narių politikai atsiribojo nuo šio pažado ta dingstimi, kad ES tapatumo ir institucijų stiprinimas yra svarbesnis nei stojimai į ES, ne tik padidėjo šalių kandidačių nepasitikėjimas, bet ir susitrukdregiono demokratinio nuomonės formavimo ir reformų procesai.
Bastiaan Belder
(NL) Iki šiol aiškiai prisimenu, kaip viename iš mūsų susitikimų Komisijos narys O. Rehn pasakė, kad norėdamas būti Komisijos nariu, atsakingu už plėtrą, turite būti optimistas.
Privalau pridurti, kad, mano nuomone, šie žodžiai jį labai gerai apibūdina, tačiau, manau, optimisto vaidmuo jam netinka. Mano nuomone, politikoje - jai taip pat priskiriama Europos politika - optimizmas turi būti antroje vietoje po realizmo. Mane itin sukrečia tai, kad Parlamentas sutinka su tokiu perdėtai optimistiniu požiūriu. Kodėl reikėjo slopinti aiškų signalą, pirmame G. Albertni'o pranešime siųstame Turkijai ir Bosnijai? Kodėl turime sakyti komplimentus Turkijai? Kodėl žūtbūtinai stengiamės rasti pozityvią pradinę žinią Bosnijai?
Ar Parlamentas gerai nežino, kad esame įpareigoti atstovauti Europos Sąjungos valstybių narių gyventojams? Nesitikėkime, kad informavimo kampanijos kuo nors padės užtikrinti tokį plėtros procesą, kurį palaikytų gyventojai. Jį užtikrinsime tik sąžiningai ir realistiškai vertindami, kiek šios šalys atitinka Kopenhagos kriterijus.
Franz Obermayr
(DE) Gerb. pirmininke, Turkijos stojimo atveju nerimą kelia labai akivaizdi ES demokratijos stoka. Dauguma ES gyventojų aiškiai yra prieš Turkijos stojimą į ES. Vis dėlto bandymo pateisinti, vertinimo ir derybų procesas vyksta nekreipiant dėmesio į piliečius.
Nesąžininga elgtis taip, tartum nejudėtume visateisės narystės link. Kaip stojančioji šalis kandidatė, Turkija jau gauna 2,26 mlrd. EUR 2007-2010 m. laikotarpiui. Juos moka valstybės, kurios yra grynųjų įmokų mokėtojos ir kurių piliečiai nenori, kad Turkija įstotų.
Visa tai aiškiai susiję su JAV interesais. Turkijai įstojus būtų galima išspręsti nemažai ne Europos konfliktų. Tačiau, nors Turkija dalyvauja Eurovizijos dainų konkurse, laikausi tokios pat nuomonės, kaip didžiai gerbiamas buvęs Vokietijos Prezidentas T. Heuss, kuris pateikaiškią Europos apibrėžtį. Jis pasakė, kad Europa pastatyta ant šių trijų kalvų: Akropolio - dėl Graikijos humanizmo, Romos Kapitolijaus - dėl Europos valstybės koncepcijos ir Golgotos - dėl krikščioniškojo Vakarų pasaulio.
Doris Pack
(DE) Gerb. pirmininke, Tarybos Pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, ES plėtros siekiant įtraukti Vakarų Balkanų valstybes klausimas išspręstas jau Salonikuose. Šių šalių priėmimas, jeigu jos įvykdytų sąlygas, yra ne malonė, kaip mano daugelis žmonių, o paprasčiausia būtinybatsižvelgiant į jų geografinę padėtį Europos Sąjungos viduryje.
Mūsų stabilumą lemia jų stabilumas, kaip išsiaiškinome praėjusio amžiaus dešimtajame dešimtmetyje. Žinoma, visos šalys privalo atitikti Kopenhagos kriterijų reikalavimus, taip pat - kadangi šios šalys anksčiau buvo priešės - privalo dalyvauti regioninio bendradarbiavimo programose. Tai taip pat taikoma šalims, kurios yra šių šalių kandidačių kaimynės. Tikiuosi, kad Slovėnija ir Graikija padės šalims kandidatėms greitai ir lengvai pasiekti savo tikslus.
Deja, Bosnijos ir Hercegovinos padėtis yra labai sunki, todėl nemanau, kad per pusantros minutės galiu nušviesti ją, nors esu pranešėjas šio regiono klausimu. Net nebandysiu. Tik linkiu C. Bildtui ir O. Rehnui, kad derybos ten vyktų palaikant glaudesnius ryšius su žmonėmis, o ne būtų primetamos iš išorės.
Visos regiono šalys turi nueiti skirtingą atstumą, todėl turime padėti joms įveikti jų problemas. Pone A. Lambsdorffai, mintis, kad šalys kandidatės turės daugiau Komisijos narių nei narės steigėjos, yra visiškai nevykęs argumentas. Iš tikrųjų tai netgi ne argumentas - tai pribloškiantis argumentas. Šią problemą galima išspręsti, tačiau šių šalių gyventojų nereikėtų neįsileisti vien dėl to, kad jūs nenorite spręsti šios problemos.
Zoran Thaler
(SL) Noriu padėkoti tiek Komisijos nariui O. Rehnui, tiek einančiam Tarybos Pirmininko pareigas C. Bildtui už dalykiškas ir pozityvias įžangines pastabas.
Man, kaip pranešėjui Buvusiosios Jugoslavijos Respublikos Makedonijos (BJRM) klausimu, ypač malonu pažymėti, kad 2009 m. ši šalis padarpažangą ir kad Komisija rekomendavo Tarybai nustatyti derybų pradžios datą. Be to, atsižvelgiame į tai, kad ministrai pirmininkai G. Papandreou ir N. Gruevski pradėjo tiesiogiai bendrauti.
Noriu paraginti C. Bildtą ir Komisijos narį O. Rehną, taip pat visų valstybių narių, kurios suinteresuotos šiuo klausimu, paimti telefonus ir paskambinti ministrams pirmininkams G. Papandreou ir N. Gruevskiui, kad rengiantis gruodžio mėn. aukščiausiojo lygio vadovų susitikimui jiems parodytumėte savo solidarumą ir paremtumėte jų ryžtingą bandymą rasti šio ginčo, kuris tęsiasi 20 metų, sprendimą.
Tik taip Graikija, kaip sena Europos Sąjungos narė, sugebės įgyvendinti savo siekius ir įvykdyti įsipareigojimus šio regiono atžvilgiu.
Jelko Kacin
(SL) Per pastaruosius keletą mėnesių Serbija padarpažangą ir, įvykdydama savo kriterijus dėl vizų režimo liberalizavimo, sau ir Europai įrodė, kad pajėgia pasiekti daugiau ir padaryti daugiau nei dariki šiol. Už šią sėkmę ji nusipelno pripažinimo.
Serbija turi nematomą potencialą, kurį turi realizuoti kelyje į ES narystę savo interesais ir kaimynių, viso regiono ir Europos Sąjungos interesais. Žinant jos dydį ir strateginę poziciją, ji galėtų tapti varomąja jėga, kuri suartintų regioną. Būtent šiuo metu ji suprato savo vaidmenį ir dėl plėtros padardaugiau nei iki šiol.
Belgrado vadovybprivalo nuolat rūpintis neatidėliotina politine ir ekonomine reforma ir bendradarbiavimu su visomis savo kaimynėmis. Besąlyginio bendradarbiavimo su Hagos tribunolu nepakanka, nes bendradarbiauti reikia iki sėkmingos pabaigos. Serbijai reikia gerinti savo politinę kultūrą, nes šiuo atžvilgiu iki šiol pasiekti rezultatai gali stabdyti stojimo procesą. Jai reikia skaidrumo, aktyviai formuoti kuo platesnį visuomenės bendrą sutarimą ir įveikti valdančiosios koalicijos ir opozicijos susiskaldymą svarbiausiais ES klausimais. Vis dėlto dvi svarbios išankstinės greitesnės pažangos sąlygos yra žiniasklaidos laisvbei nepriklausomybir liovimasis manipuliuoti žiniasklaida.
Geoffrey Van Orden
Gerb. pirmininke, viskas, ko norėčiau paprašyti, tai būti sąžiningesniems derybose su Turkija ir teisingai bei nešališkai aiškinti įvykius, ypač susijusius su Kipru, kurio iškraipyta nesenos istorijos versija, deja, tampa pripažintu faktu.
Nuo šio momento iki prezidento rinkimų, vyksiančių balandžio mėn. Šiaurės Kipre, bus reali galimybė, kuria reikėtų pasinaudoti, tačiau tai yra abiejų šalių reikalas. Turėtume niekada nepamiršti, kad 2004 m. balandžio mėn. Kipro turkai pritarJT šalies susivienijimo planui. Jį atmetpietindalis. Be to, turėtume nepamiršti 2004 m. gegužės mėn. Europos Sąjungos duoto pažado nutraukti Šiaurės Kipro izoliaciją - pažado, kuris niekada nebuvo įgyvendintas. Šiuo atveju ES turi moralinę pareigą. Bijau, kad jeigu taip toliau žiūrėsime į Turkijos interesus, rizikuosime prarasti svarbų sąjungininką strateginiame didžiulės svarbos regione ir paskatinsime visas netinkamas tendencijas pačioje Turkijoje.
Žinoma, daugelis iš mūsų yra labai susirūpinę dėl migracijos problemų, susijusių su mūsų tautomis. Tai yra mūsų derybų su Turkija aspektas, dėl kurio turės būti sprendžiama konkrečiai ir ryžtingai.
Jeigu turėčiau laiko, paminėčiau Kroatiją ir kitas Pietryčių Europos šalis, kurioms prieš stojant, arba būtinai reikia imtis korupcijos, organizuoto nusikalstamumo ir piktnaudžiavimo tam tikromis privačios nuosavybės teisėmis problemų (Kroatijos atveju), arba kandidatūra gali būti toliau priimama su pasitikėjimu.
William
Gerb. pirmininke, šalys, kurioms siūloma ES narystė, yra palyginti skurdžios. Jų su Europa siejama svajonė, kaip teigia Komisijos narys, - gauti subsidijų. Štai apie ką kalbama. Tiesa yra tai, kad turtingos šalys, pvz., Norvegija ir Šveicarija, tiesiog nenori stoti į ES. Pateikiu iškalbingą faktą: kol būdo turtinga šalis, Islandija nesidomėjo stojimu į Europos Sąjungą. Dabar, kai, deja, yra bankrutavusi, Islandijos vyriausybė, žinoma, yra norinčiųjų įstoti eilėje. Europos Sąjungai "Šv. Andriejaus lūžis" yra tarp septynių valstybių narių, kurios yra didelės grynųjų įmokų mokėtojos, ir likusiųjų.
Ši padėtis yra nestabili, nepatikima ir netvari. Manote, kad šia prastai apgalvota politika plečiate ES imperiją. Iš esmės jūs stumiate ją į ekonominį chaosą, laukiantį ateityje.
Francisco José Millán Mon
(ES) Gerb. pirmininke, plėtros procesas buvo didžiulsėkmė. Paskutinplėtra sudarsąlygas mums susivienyti su tomis Vidurio ir Rytų Europos šalimis, kurioms po Antrojo pasaulinio karo nesąžiningai buvo atimta teisį laisvę ir gerovę. Šiuo metu plėtra orientuojama į Vakarų Balkanų valstybes, Turkiją ir Islandiją.
Pritariu mintims, kurias pastaraisiais metais pasirinkome kaip pagrindinius plėtros proceso principus. Kalbu apie konsolidaciją, sąlygų laikymąsi ir komunikaciją. Kitaip tariant, turėtume vykdyti savo įsipareigojimus, tačiau neduoti skubotų pažadų dėl būsimos plėtros.
Antra, pažanga įvairiuose stojimo procesuose priklauso nuo griežto sąlygų laikymosi. Šalys kandidatės privalo dėti ryžtingas pastangas siekdamos įvykdyti būtinas reformas. Trečia, visi privalome stengtis komunikuoti su piliečiais. Rezoliucijoje, dėl kurios rytoj balsuosime, kaip labai svarbus pabrėžiamas komunikacijos klausimas.
Todėl norėčiau pakartoti bendresnio pobūdžio pasiūlymą, kurį esu pateikęs anksčiau pasitaikiusiomis progomis, - būtent kad taip pat būtų gerai pagilinti jaunų europiečių žinias apie Europos Sąjungą, padarius šią temą privaloma disciplina aukštesniųjų vidurinių mokyklų programoje.
Kita aktuali idėja, įtraukta į rezoliuciją, yra gebėjimas integruotis. Dėl plėtros reikia, kad esamos Europos Sąjungos valstybės narės imtųsi tam tikrų priemonių. Pvz., kalbant apie finansus, plėtrai reikia pakankamų finansinių išteklių siekiant užtikrinti, kad nekiltų pavojaus svarbiausioms Bendrijos politikos sritims, pvz., bendrajai žemės ūkio arba sanglaudos politikai.
Jau greitai baigsiu. Norėčiau atkreipti dėmesį, kad, kaip visi žinome, Kosovas yra specifinis atvejis. Tačiau, deja, rezoliucijoje yra skyrių, kuriuose šis specifiškumas neišaiškintas.
Pier Antonio Panzeri
(IT) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, rezoliuciją, kurią šiandien svarstome Parlamente, laikau tikrai pozityvia.
Sustodamas iš dalies ties tuo, manau, kad artimiausiais mėnesiais Europos plėtros į Vakarų Balkanų valstybes tema yra ir turi būti vienas iš Europos veiksmų ramsčių.
Noriu pagirti Tarybai pirmininkaujančią Švediją ir visų pirma Komisijos narį O. Rehną už jų darbą. Vis dėlto privalome labiau įsitraukti į plėtros procesą.
Kai kurios šalys neabejotinai turi daugiau nuveikti teisės srityje kovos su nusikalstamumu ir reformų požiūriu. Tačiau negalime pamiršti politinio tikslo - sustiprinti demokratiją šiose šalyse ir ekonomikos, socialiniu ir infrastruktūros požiūriu priversti jas eiti Europos keliu.
Pvz., galvoju apie tokias šalis kaip Kosovas, - šiuo atžvilgiu sutinku su U. Lunacek pateiktu pakeitimu dėl romų problemos, - nes tai yra šalis, kurios negalime palikti užribyje vien dėl to, kad penkios Europos šalys dar nepripažino jos nepriklausomybės.
Apibendrinant reikia pasakyti, kad mums reikia pakankamai drąsos ir įžvalgios politikos, kuri atitiktų uždavinį, vykstant plėtros procesui iškylantį mums visiems.
Jorgo Chatzimarkakis
(DE) Gerb. pirmininke, Tarybos Pirmininke, kalbu kaip delegacijos, deleguotos į Buvusiąją Jugoslavijos Respubliką Makedoniją, vadovas, todėl daugiausia dėmesio skirsiu šiai šaliai. Noriu labai šiltai padėkoti O. Rehnui už jo drąsą. Jo pranešimas ir jo šiai šaliai duotas leidimas yra drąsus žingsnis į priekį, kuris tapo paskata. Tuo pat metu Graikijoje buvo surengti rinkimai, todėl Atėnuose yra nauja vyriausybė, kuri sudaro mums sąlygas ir suteikia laiko, per kurį galima kai ką pasiekti. Tačiau norėčiau paprašyti savo kolegas Parlamento narius reaguoti ramiai. Penktadienį rengiamas G. Papandreou ir Ministro Pirmininko N. Gruevskio susitikimas, ir jeigu nusistatysime per didelius lūkesčius, galime padidinti spaudimą tiek, kad visas reikalas žlugs, tačiau mes nenorime tuo rizikuoti.
Privalome padrąsinti visas šalus toliau draugiškai eiti jau pasirinktu keliu. Noriu padėkoti pranešėjui Z. Thaleriui už tai, kad taip tiksliai apibūdino šį kelią. Be to, noriu palinkėti savo draugui O. Rehnui sėkmingos kloties Komisijoje.
(Kalbėtojas sutiko atsakyti į klausimą, užduotą pagal Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnio 8 dalį pakėlus mėlynąją kortelę)
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Gerb. pirmininke, turiu klausimą J. Chatzimarkakiui, jeigu jis leis man jį užduoti. Akivaizdu, kad D. Pack negirdėjo manęs, kai sakiau, kad palaikome Salonikus. Norėčiau tai pakartoti dabar.
Norėjau J. Chatzimarkakio paklausti, kokių skubiausių veiksmų, jo manymu, privalo imtis Buvusioji Jugoslavijos Respublika Makedonija, siedama padaryti pažangą sprendžiant ginčą dėl pavadinimo ir užtikrinti, kad dar tik prasidedančios derybos būtų kuo sėkmingesnės?
Jorgo Chatzimarkakis
(DE) Gerb. pirmininke, labai ačiū už klausimą. Manau, kad abiem pusėms reikia keisti savo įsitikinimus, tačiau akivaizdu, kad abi pusės pasirengusios žengti žingsnį į priekį. Dabar laukiame ilgalaikio sprendimo. Todėl tikiuosi, kad penkių minučių diskusijoje pavadinimo klausimas turi būti išspręstas aiškiai ir galutinai. Tai nėra problema.
Pavadinimo vartojimas, t. y. vadinamoji taikymo sritis, yra opus klausimas, todėl abiem pusėms akivaizdžiai reikia laiko jam išspręsti. Norėčiau sulaukti ilgalaikio sprendimo, nes alternatyva yra trumpalaikis sprendimas, kuris galėtų sukelti katastrofą. Todėl visi privalome draugiškai padrąsinti abi puses ieškoti ilgalaikio sprendimo, kuriuo būtų užtikrinama plati pavadinimo taikymo sritis ir platus jo vartojimas.
Mario Borghezio
(IT) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, privalome labai atidžiai apsvarstyti teiginį, kad plėtra bus stabilumo veiksnys.
Prisiminkime tai, ką prieš keletą dienų pasakMinistras Pirmininkas T. Erdogan. Jis pasakė, kad negalėtų sugyventi su B. Netanyahu, tačiau daug patogiau jautėsi su O. al Bashiru, kuris, jei neklystu, yra Sudano prezidentas, dėl kurio vykdomas tyrimas, nes jis kaltinamas nusikaltimu žmogiškumui.
Kaimynių klausimu reikia pasakyti, kad jei Turkija įstotų į Europą, mūsų kaimynai būtų Iranas, Irakas ir Sirija. Man neatrodo, kad tokia kaimynystbūtų ideali. Mums būtų geriau, jei Turkija būtų prisijungusi prie Europos pagal privilegijuotos partnerystės įsipareigojimus. Tiesiog mūsų akyse šiek tiek nerimą kelianti Turkijos tolimo nuo Vakarų tendencija tapo intensyvi. Mums tiesiog reikia prisiminti priemones, turinčias poveikį bendruomeniniam socialiniam gyvenimui, pvz., atskirus plaukimo baseinus vyrams ir moterims, opozicijos laisvės apribojimą, kurie faktiškai didinami iki 3 mln. EUR baudos skyrimo už opozicijai priklausiantiems transliuotojams ir kt.
Manau, kad vis dėlto turime atsižvelgti į vieną faktą: šiame Parlamente dauguma gali būti už, tačiau Turkijos gyventojų dauguma yra prieš Turkijos stojimą. Mes primygtinai reikalaujame praplėsti mūsų sienas į Turkiją, nors patys turkai to nenori.
Italijos Respublikos prezidentas pasakė, kad paktų privalu laikytis. Sutinku, tačiau privalome atsižvelgti į tai, kad turkai yra turkai.
Georgios Koumoutsakos
(EL) Gerb. pirmininke, pranešimu, kurį šiandien svarstome, norime pasiųsti teigiamą žinią apie numatytą galimybę tapti ES narėmis ir galiausiai apie Vakarų Balkanų valstybių, Turkijos ir Islandijos stojimą į Europos Sąjungą. Manau, kad visi mes, esantieji čia, šioje posėdžių salėje, arba bent jau dauguma mūsų, pritaria šiai teigiamai žiniai. Vis dėlto kartu turi būti aiškiai pasakyta, kad prieš stojimą reikia padaryti pažangą. Tai nėra rožėmis klotas kelias. Todėl Europos Sąjungos patikimumo klausimas - žiūrėti, kad jos nustatyti kriterijai ir išankstinės sąlygos atitiktų darbus, o ne tik gerus ketinimus. Kitaip tariant, dėl visiškos integracijos reikalingas visiškas prisitaikymas.
Šiame kontekste labai svarbu pasinaudoti gerais kaimyniniais santykiais. Neturime bandyti slėpti ketinimų. Neišspręstos rimtos gerų kaimyninių šalių kandidačių ir valstybių narių santykių problemos turi poveikį pažangai siekiant įstoti toms šalims, kurios nori tapti šios šeimos narėmis. Slovėnijos ir Kroatijos precedentas tai patvirtina. Todėl neišspręstas Buvusiosios Jugoslavijos Respublikos Makedonijos pavadinimo klausimas turi būti išspręstas iki derybų dėl stojimo pradžios, o ne po jų. Priežastis paprasta. Jeigu šiai šaliai derybų pradžios data bus pranešta neišsprendus šios problemos, jos vyriausybnebeturės jokių stiprių paskatų laikytis konstruktyvios pozicijos siekdama galutinai susitarti su Graikija dėl priimtino sprendimo.
Dėl Turkijos reikia pasakyti, kad jos santykių su Kipro Respublika sureguliavimas ir jos karinio lėktuvo skraidymo virš Graikijos teritorijos nutraukimas yra du svarbūs veiksniai spartinant jos pažangą siekiant įstoti. Apimti būtent šių minčių apsisprendžiame dėl savo pozicijos per rytojaus balsavimą.
Richard Howitt
Gerb. pirmininke, šiandieninėmis diskusijomis ir rezoliucija naujajam Europos Parlamentui suteikiama galimybiš naujo įsipareigoti toliau plėsti Europos Sąjungą, atkreipti dėmesį į teigiamus pokyčius, kurių šalyse kandidatėse yra beveik kiekvienu konkrečiu atveju, ir prisiminti, kad dėl prekybos išlaisvinimo, stabilumo palaikymo, mūsų sienų kontrolės stiprinimo ir galimybių keliauti bei laisvai keistis mūsų gyventojams išplėtimo mūsų Europos Sąjunga yra stiprinama, o ne silpninama.
Šiandien Europos konservatoriai kartoja, kad jie yra už plėtrą, tačiau, nepaisydami to, neįtraukia jos į savo naujosios frakcijos steigimo dokumentą, o šios grupės oficialus atstovas, kalbėdamas šioje diskusijoje, pakartoja savo priešišką nuomonę apie Turkiją, taip priskirdamas juos tai pačiai, kaip ir kraštutiniai dešinieji, stovyklai - šią popietę tai visi girdėjome.
Tačiau nuoširdžiai dėkoju Komisijos nariui O. Rehnui, kurio puikų humoro jausmą parodjo neseniai pasakyta pastaba, kad ateityje Plėtros generalinis direktoratas turėtų būti ne vienodu atstumu nutolęs nuo Tarybos ar Komisijos, o būti rue de la Loi viduryje.
Vertinu jo puikų humoro jausmą ir puikų nuovokumą. Tikiuosi, kad jo palikimas bus visų dabartinių ES šalių kandidačių įstojimas.
Pat the Cope Gallagher
(GA) Gerb. pirmininke, Islandijos ir Europos Sąjungos ryšys visada buvo stiprus, todėl aš, kaip delegacijos santykiams su Šveicarija, Islandija, Norvegija ir Europos ekonomine erdve pirmininkas, esu labai patenkintas, kad turiu galimybę sutikti praėjusią savaitę iš Islandijos grįžusią Parlamento delegaciją. Tikiuosi, kad greitai bus įsteigtas jungtinis parlamentinis komitetas ir kad po to, kai praėjusį liepos mėn. užsienio reikalų ministrai priėmsprendimą, Islandijos vyriausybdalyvauja uždarose derybose su Komisija. Esu tikras, jog Europos lyderiais duos leidimą, kad Europos Sąjungos ir Islandijos derybos galėtų prasidėti kitą pavasarį vyksiančiame aukščiausiojo lygio vadovų susitikime. Kadangi Islandija yra Europos ekonominės erdvės narė, ji jau yra įgyvendinusi dvidešimt du skyrius iš tų skyrių, kuriuos reikia įgyvendinti. Daugybdarbų jau padaryta. Esu įsitikinęs, kad kitais skyriais bus užsiimta teigiamai, tiesiogiai ir draugiškai.
Krzysztof Lisek
(PL) Gerb. pirmininke, kaip lenkas, tačiau kartu dabar jau penkerius metus ir Europos Sąjungos pilietis, noriu išreikšti didžiulį pasitenkinimą, kad čia kalbame būdami tokioje žymioje kompanijoje, kurioje yra žmonės, tiesiogiai dalyvaujantys plėtros procese, pvz., O. Rehn ir C. Bildt. Kalbame apie tolesnę Europos Sąjungos plėtrą ir tai darome nepaisydami tų, kurie sako, kad ES pasiekviršutinę savo galimybių plėsti teritoriją ribą. Vienintelgera žinia, kurią turime šiems tolesnės plėtros oponentams, yra ta, kad 2009 m. apskritai nebus jokios ES plėtros.
Norėčiau, kad į ES plėtros procesą žiūrėtume ne tik teisinių išlygų požiūriu. Norėčiau, kad į jį taip pat žiūrėtume kaip į istorinį procesą. Šiaip ar taip, istorija mus moko, kad Balkanai, pvz., buvo daugelio XX amžiaus konfliktų šaltinis. Tai buvo konfliktai, paskui išplitę į visą žemyną, pvz., Pirmasis pasaulinis karas, ir tokie kaip praėjusio amžiaus dešimtojo dešimtmečio konfliktai, kurie taip pat turėjo poveikį kitoms šalims vien dėl to, kad migravo daug milijonų gyventojų. Todėl Balkanų valstybių priėmimas į Europos Sąjungą, mano nuomone, galėtų būti svarbiausias kada nors buvęs ES įnašas į mūsų žemyno stabilizavimą ir taiką.
Jei tik galėčiau pasakyti dar vieną dalyką apie tai, ką C. Bildt pasakapie atviras duris, norėčiau paprašyti jūsų nepamiršti, kad yra dar kitų šiame dokumente nepaminėtų šalių, kurios svajoja apie ES narystę.
Emine Bozkurt
(NL) Visų pirma apgailestauju, kad tiesiog dabar nesugebame nupiešti Bosnijos ir Hercegovinos politinės padėties rožinio paveikslo.
Šioje šalyje vykstantį reformų procesą iki šiol paralyžiuoja joje esančios politinės jėgos. Du teritoriniai subjektai nesugebėjo sukurti bendros vizijos, todėl pažanga sustojo.
Dar kartą noriu pabrėžti, kaip svarbu sukurti tvarią konstitucinę sistemą, kuri būtina šiai šaliai ir jos institucijoms, kad jos galėtų veikti veiksmingiau. Todėl raginu abiejų teritorinių subjektų politinius lyderius tai laikyti darbo ta linkme išeities tašku.
Be to, norėčiau atkreipti dėmesį, kad esu patenkintas galėdamas sužinoti, jog Turkija tokia artima mano kolegos Parlamento nario B. Madlenerio partijos, t. y. Nyderlandų laisvės partijos, širdims ir protams. Būtent dėl Turkijos derybų su Europos Sąjunga ši šalis žengmilžinišką žingsnį pirmyn. Todėl tikėjausi, kad laisvės partija labiau palaikys derybų procesą.
Galiausiai noriu atkreipti dėmesį, kad stojimo procesas turi būti orientuotas į rezultatus ir kad per jį būtų paisoma ne stojimo datos, o pasiektų rezultatų. Jeigu šalys kandidatės kartą įvykdo nustatytus reikalavimus ir taip įgyja teisę į visateisę narystę, nebegali būti jokių kalbų apie stojimą.
Arnaud Danjean
(FR) Gerb. pirmininke, Komisijos nary, ministre, jūs teisingai nurodėte, kad Lisabonos sutarties priėmimu mums suteikiama galimybpradėti naują plėtros politikos erą, todėl privalome realistiškai ir išmaningai pasinaudoti šiuo nauju procesu - tokia šios rezoliucijos esmė.
Viena vertus, naujas procesas nereiškia, kad yra planų jį nutraukti. Tai būtų labiausiai užtikrintas būdas visuomenėje skatinti nesusipratimus, netgi įtarimus, taip pat geriausias būdas šalyse kandidatėse kurti klaidingas idėjas ir skatinti jas ieškoti išsigelbėjimo retorinėje ir kosmetinėje politikoje, o ne politikoje, kuria siekiama nuodugnių reformų. Privalome saugotis veiksmų, sąlygų ir vertybių, dėl kurių negalime eiti į kompromisą, todėl ypač tikiu bendradarbiavimu su Tarptautiniu baudžiamuoju tribunolu.
Kita vertus, privalu dar kartą kuo aiškesniais žodžiais patvirtinti, kad Vakarų Balkanų valstybių vieta, visų Vakarų Balkanų valstybių, įskaitant Kosovą, vieta iš tiesų yra Europos Sąjungoje ir kad privalome skatinti jas ir toliau dėti kuo daugiau pastangų. Nėra jokio prieštaravimo tarp, viena vertus, reikalavimų išaiškinimo ir, kita vertus, visiškos paramos plėtros procesui, kuriuo siekiama įtraukti Vakarų Balkanų valstybes, rodymo, lygiai taip pat, kaip nėra prieštaravimo tarp šios nuomonės apie kiekvieną pagal jo nuopelnus susidarymo filosofijos laikymosi ir būtinybės imtis svarbių, visoms regiono šalims skirtų, iniciatyvų, pvz., vizų režimo liberalizavimo.
Galiausiai norėčiau pasakyti keletą žodžių apie Turkiją. Užuot spekuliavęs kokia nors labai hipotetine būsima Turkijos stojimo proceso baigtimi, paprasčiausiai pasakysiu, kad Komisija bėgant antriems metams atkreipdėmesį į tai, kad nepadaryta jokia pažanga pagal Ankaros protokolą ir kad tai neleido atidaryti jokių naujų derybų skyrių.
Hannes Swoboda
(DE) Gerb. pirmininke, praleidau šios diskusijos pradžią, nes, kaip pranešėja Kroatijos klausimu, turėjau daryti pranešimą ES ir Kroatijos jungtiniame parlamentiniame komitete.
Norėčiau pasinaudoti šia galimybe padėkoti C. Bildtui ir O. Rehnui už jų pagalbą inicijuojant bent jau laikiną Slovėnijos ir Kroatijos ginčo dėl sienų sprendimą. Tai yra puikus pavyzdys, kaip Tarybos, Komisijos ir Parlamento bendradarbiavimas gali padėti šalims išspręsti savo problemas. Aš taip pat prisidėjau prie užtikrinimo, kad bent jau Kroatijoje sutartis būtų beveik vienbalsiai ratifikuota.
Tačiau man kur kas daugiau nerimo kelia Bosnija ir Hercegovina. Neseniai buvau Bania Lukoje ir Sarajeve. Reikia pripažinti, kad per mūsų susitikimą M. Dodik ėjo į kai kuriuos kompromisus ir pasiūlkai kuriuos pakeitimus, su kuriais jis galėtų sutikti. Tačiau norėčiau grįžti prie idėjos, kurią ką tik paminėjo D. Pack. Kaip galėtume palaikyti ryšį su didžiąja gyventojų dalimi? Čia yra didžiulis suinteresuotumas tuo, kad neliktų šio jų balso trūkumo, taip pat prieštaravimų, kurie apibūdina daugelį politikos sričių. Privalome kaip nors sugebėti kalbėti su žmonėmis tiesiogiai, nes priešingai nei kartą pasakW. Earl of Dartmouth, šiame regione yra daug gyventojų, kuriuos domina ne Europos Sąjungos pinigai ir kurie nori pereiti iš neapykantos ir karų regiono į taikos ir supratimo sąjungą. Štai kokia Europos esmė. Jeigu nenorite to suprasti, niekada ir nesuprasite. Tačiau Sarajevo ir Bania Lukos gyventojai žino, kas yra Europa, ir būtent jiems reikia mūsų pagalbos.
Bernd Posselt
(DE) Gerb. pirmininke, kitais metais turime priimti Kroatiją į Europos Sąjungą arba bent užbaigti stojimo derybas ir pradėti ratifikavimo procesą. 20 metų Kroatija žengįstojimo į Europos Sąjungą ir laisvės link. Jos kelyje buvo statomos dirbtinės kliūtys, todėl esu dėkinga Tarybai pirmininkaujančiai Švedijai už pagalbą jas šalinant.
Dabar Kroatija dviem trečdaliais balsų ratifikavo susitarimą su Slovėnija, todėl turime padaryti viską, ką galime, kad užtikrintume, jog Slovėnija taip pat įvykdys savo įsipareigojimus Europos Sąjungai. Numatyta 2010 m. data taip pat svarbi, nes tai yra pačios Europos Sąjungos patikimumo klausimas.
Kalbant apie Makedoniją reikia pasakyti, jog tikiuosi, kad Tarybai pirmininkaujančiai Švedijai pavyks sudaryti sąlygas pradėti stojimo derybas kitais metais, kad galėtume galutinai išspęsti dvišalę problemą, kuri šiuo atveju taip pat yra. Tikiuosi, kad galime pakeisti pranešimo tekstą, kuriame gana vienašališkai per daug įpareigojama Makedonija, tačiau per mažai - kaimyninės šalys. Visos šalys privalo įvykdyti savo pareigą, įskaitant Europos Sąjungos šalis.
Manau, kad mums itin svarbu iki galo įtraukti Kosovą į Salonikų procesą, todėl G. Albertini pranešime yra svarbūs punktai. Šiai šaliai taip pat reikia numatyti galimybę įstoti į ES. Norėčiau paraginti visas valstybes nares, kurios to dar nėra padariusios, pripažinti Kosovą, kad daugiau neturėtume jokių teisinių arba techninių problemų ir kad Kosovas galėtų kaip visateisis dalyvauti integracijos procese.
(Kalbėtojas sutiko atsakyti į klausimą, užduotą pagal Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnio 8 dalį pakėlus mėlynąją kortelę)
Nikolaos Salavrakos
(EL) Gerb. pirmininke, atkreipiu dėmesį, kad B. Posselt, taip pat kiti Parlamento nariai, kalbėdami apie BJRM, vartoja terminą "Makedonija". Būtent terminas "Makedonija" yra Graikijos, kuri yra Europos Sąjungos valstybnarė, ir šios šalies kandidatės nesutarimų priežastis. Būčiau labai dėkingas, jeigu būtų galima parengti rekomendaciją mano kolegoms Parlamento nariams vartoti tikrąjį šios šalies pavadinimą.
Bernd Posselt
(DE) Gerb. pirmininke, norėčiau trumpai atsakyti cituodamas savo labai gerbiamą kolegą D. Cohn-Benditą iš Žaliųjų frakcijos / Europos laisvojo aljanso), kuris šiame Parlamente kartą pasakė: "Makedonija yra Makedonija yra Makedonija." Esame lygiai tokios pat nuomonės. Kaimyninės šalies bauginimas niekada nėra naudingas.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Gerb. pirmininke, yra tik viena Makedonija, kuri yra graikų, todėl reikia padaryti galą šiems žaidimams. Kai kalbame šioje posėdžių salėje, mums reikia vartoti terminus, kuriuos visi pripažino, nes BJRM, šalis kandidatė, buvo pripažinta kaip "BJRM", o ne kaip "Makedonija".
Andrey Kovatchev
(BG) Visų pirma noriu padėkoti G. Albertini už jo atliktą darbą rengiant šį sudėtingą pranešimą dėl įvairių šalių, esančių skirtinguose pasirengimo įvykdyti Europos Sąjungos narystės kriterijus etapuose, pažangos skatinimo strategijos. Suprantu ir palaikau G. Albertini norą užtikrinti kuo didesnį aiškumą ir pritarti Europos Sąjungos plėtrai, susijusiai su Vakarų Balkanų valstybėmis, Islandija ir Turkija. Tačiau dauguma siūlomų pakeitimų rodo, kad šis klausimas sudėtingas. Gruodžio 1 d. įsigaliojus Lisabonos sutarčiai turėsime išanalizuoti ir padidinti mūsų Europos Sąjungos gebėjimą integruoti. Noriu pasiūlyti, kad Komisija atliktų tokią Europos Sąjungos gebėjimo integruoti analizę, nes be mūsų piliečių paramos Europos Sąjunga rizikuoja pavirsti "tuščia struktūra".
Be to, palaikau požiūrį, kad valstybės narės neturėtų iš šalies kandidatės reikalauti neįvykdomų narystės sąlygų. Visos dvišalės problemos turi būti išspręstos vadovaujantis europietiško supratimo bei dalijimosi bendromis vertybėmis, istorija ir kultūra dvasia. Šią akimirką noriu paraginti bendrai paminėti Balkanų pusiasalio istorinius įvykius ir didvyrius.
Kyriakos Mavronikolas
(EL) Gerb. pirmininke, noriu pakalbėti apie Turkijos interesus, kurie vertinami pažeidžiant Kipro Respublikos interesus. Noriu išreikšti nepasitenkinimą tuo, kad su Kipro Respublika susiję klausimai priskiriami antraeiliams, o klausimai, kuriais Turkija turėtų būti pasmerkta, šiandien naudojami Turkijos pozicijai pagerinti jos stojimo į Europos Sąjungą požiūriu. 2006 m. Turkija įsipareigojo pripažinti Kipro Respubliką, taikyti Ankaros protokolą ir padėti išspręsti Kipro klausimą. Ji nieko nepadarė. Priešingai, šiandien sakomos Turkijai palankios kalbos, kurias vainikuoja bandymas atidaryti energetikos skyrių, kuris neabejotinai laikomas naudingu pačiai Europos Sąjungai. Tačiau jūs suprantate, kad Kipro Respublikai, kaip mažai valstybei, reikia pasirūpinti savo interesais ir pareikalauti sankcijų Turkijai, iš kurių viena, žinoma, būtų tokia: neleisti atidaryti skyriaus.
Franziska Keller
Gerb. pirmininke, pirmiausia mano Žaliųjų frakcija labiau norėtų, kad nebūtų nurodyta jokia Kroatijos stojimo data. Manome, jog patirtis parodė, kad praeityje sprendžiant, ar Kroatija turėtų įstoti, kai tik bus įvykdyti kriterijai, tai nebuvo geras sumanymas.
Antra, pone E. Brockai, Kopenhagos kriterijai, be abejo, galioja. Jie yra, todėl mums nereikia jų nuolat minėti. Mes laikomės susitarimų, kuriuos Europos Sąjunga sudardėl stojimo, ir Kopenhagos kriterijų. Stojimo pažangos tikslas - pats įstojimas.
Diskutuodami Turkijos klausimu neturėtume pamiršti stebinančios pažangos, kuri Turkijoje buvo padaryta tose srityse, kuriose prieš keletą metų atrodė, kad ji niekada nebūtų įmanoma. Tai yra akivaizdi stojimo proceso sėkmė, kurios neturėtume pamiršti.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Gerb. pirmininke, Komisijos nary, norėčiau padėkoti jums už pasiaukojamą darbą Europos Sąjungos plėtros klausimu. Per pastaruosius dvejus metus Europos Sąjunga turėjo didžiulę įtaką demokratinėms permainoms ir ekonomikos reguliavimo panaikinimui Vakarų Balkanų šalyse. Beviziu režimu kai kurioms Vakarų Balkanų šalims ir stojimo derybų su BJRM pradžia pažymima pažanga, kuri naudinga Europos piliečiams tiek dėl teismų ir policijos bendradarbiavimo, tiek ekonomikos požiūriu.
Manau, kad dabartiniu ekonomikos krizės laikotarpiu ES plėtros procesu siūlomas sprendimas, kaip atgaivinti Europos Sąjungos ekonomiką. Tačiau neturime užmiršti neigiamų pasekmių dėl nesąžiningų privilegijų, kurias Europos Sąjunga suteikia įvairioms Vakarų Balkanų regiono šalims. Be to, Komisija privalo atidžiai išnagrinėti galimybę į Vakarų Balkanų šalių grupę įtraukti Moldovą, nes kaimyninėms šalims teikiama pagalba siekiant padėti įgyvendinti būtinas reformas toliau turi būti teikiama sąžiningai. Moldova yra potenciali šalis kandidatė, pasirengusi susitarti su Europos Sąjunga iš dalies dėl politinės ir ekonominės integracijos proceso.
Corina Creţu
(RO) Dabar Europos Sąjunga turi konstituciją - Lisabonos sutartį, Pirmininką ir vyriausiąją įgaliotinę užsienio reikalams ir saugumo politikai. Todėl imdamiesi naujo plėtros proceso, kuriame dalyvauja Vakarų Balkanų valstybės ir Islandija, o svarbiausia, Turkija, galime rinktis kitokią perspektyvą.
Žinau, kad Europos Sąjungoje yra daug tokių, kurie nesiryžta prisiimti atsakomybės dėl naujo plėtros proceso, tačiau, pvz., Rumunijos ir Bulgarijos patirtis rodo, kad stojimas į ES mūsų šalyse buvo pati veiksmingiausia priemonkeičiant reikalus į gera.
Žinoma, mums reikia labai kritiškai pasižiūrėti į procesus, vykstančius visose šiose šalyse, norinčiose įstoti į Europos Sąjungą. Visų pirma turime orientuotis į demokratinių politinių sistemų logiškumą ir funkcionalumą. Tačiau mes turime atitinkamas priemones atitikčiai stojimo sąlygoms kontroliuoti. Aiškesnės numatytos galimybės įstoti siūlymas šioms šalims būtų stabilizuojamasis veiksnys ir veiktų kaip šalių kandidačių vidaus pažangos katalizatorius.
György Schöpflin
Gerb. pirmininke, esu labai dėkingas už šią galimybę pasidalyti keletu minčių su jumis. Plėtra teisėtai buvo pavadinta viena sėkmingiausių Europos Sąjungos politikos krypčių - šioje diskusijoje daugelis iš mūsų tai sakė. Be to, idėja, kad svarbiausios Europos vertybės - demokratija, žmogaus teisės ir solidarumas - turėtų apimti visas Europos valstybes, buvo ir liks Europos tapatumo pagrindas.
Europa, kuri yra, buvo kuriama pagal teiginį, kad dėl integracijos Europos valstybės pamažu pripažins taikų konfliktų sprendimo būdą, tačiau šis procesas nevyksta be pastangų. Stojančiosios šalys turi visiškai transformuotis, kad atitiktų ES narystės reikalavimus. Reikėtų pabrėžti, kad procesas yra savanoriškas. Jokia valstybneverčiama stoti, tačiau norint įstoti į ES būtina įvykdyti tam tikras sąlygas.
Tačiau būtent dėl to, kad šioms sąlygoms įvykdyti reikia didelių pastangų, stojančiosios šalys taip pat turi būti skatinamos dėti su tuo susijusias pastangas ir ne tik. Įpareigojimai, kurie siejami su ES naryste, turi būti perkeliami iš dokumentų į praktiką. Jei nėra įgyvendinimo, procesas lieka tuščias.
Tai yra žinia, kuri G. Albertini rezoliucija siunčiama numatomoms kandidatėms įstoti į ES. ES pasirengusi priimti Vakarų Balkanų valstybes ir Turkiją kaip visateises nares, tačiau jų pareiga - įvykdyti ES nustatytas sąlygas.
Carl Bildt
einantis Tarybos Pirmininko pareigas. - Gerb. pirmininke, norėčiau pasistengti kalbėti trumpai.
Pirma, jeigu tai tinka Tarybai pirmininkaujančios valstybės požiūriu, prisidedu prie tų narių, kurie pagerbKomisijos narį O. Rehną už darbą, kurį jis padarper pastaruosius penkerius metus. Pasiekta buvo daug. Jūsų darbo tęsėjui gali būti gerai, kad dar kažkas liko daryti, tačiau daug buvo padaryta.
Be to, reiškiu mūsų dėkingumą už labai aiškią paramą plėtros politikai, kurią per diskusiją išreiškvisi visų čia dalyvaujančių pagrindinių frakcijų atstovai. Manau, kad tai yra jėgos šaltinis.
(Williamo (The Earl of) Dartmoutho šūksnis: "Ar jūs klausėtės diskusijos?")
Aš klausiausi diskusijos. Jūs nesate vienos iš pagrindinių frakcijų dalis. Apgailestauju dėl to.
A. Severin buvo vienas iš minėjusiųjų, kad tai yra procesas, kurį mes taip pat privalome įtvirtinti žmonių širdyse ir protuose. Sutinku su tuo, tačiau taip pat turėtume pripažinti, kad tam reikalingas ryžtingas politinis kiekvieno iš mūsų vadovavimas. Jeigu prisimintumėte mūsų Europos Sąjungos istoriją, lengvai pastebėtumėte, kad Europos integracijos istorijoje labai mažai kas įvyko dėl kai kurių netikėtų viešosios nuomonės, reikalaujančios integracijos, bangų.
Beveik viskas pasiekta pagrįstu vizija, įžvalgiu, dažnai sudėtingu ir reikalaujančiu pastangų politiniu vadovavimu, tačiau paskui pelnėme savo piliečių paramą tam, ką darėme.
Sakiau, kad kai įstojome į Europos Sąjungą, buvau mūsų šalies ministras pirmininkas. Kovojome labai nuožmioje referendumo kampanijoje. Mes ją nedidele persvara laimėjome. Kurį laiką mūsų viešoji nuomonbuvo nepalanki Europos Sąjungai. Jeigu pažvelgtumėte į viešosios nuomonės apklausas, pamatytumėte, kad dabar esame viena iš pozityviausiai Europos atžvilgiu nusiteikusių Europos šalių. Reikėjo politinio vadovavimo, kad tai pasiektume. Tai neįvyksta savaime.
Norėčiau taip pat pasakyti, kad kai pereiname prie sudėtingesnių Europos sričių, tas susitaikymas nėra lengvas. Tam reikia labai daug šio vadovavimo, todėl susitaikymas turi būti iki galo įgyvendinamas visose Europos dalyse.
Vakarų Balkanų valstybių klausimą svarstdaug kalbėtojų - ir teisingai. Norėčiau jus užtikrinti, kad žinome apie Kosovo problemas ir apie būtinybę žengti į priekį kartu su juo, nepamirštant kai kurių problemų, kurių turime Europos Sąjungos viduje.
Bosnijos klausimą svarstkeletas žmonių, pvz., D. Pack ir H. Swoboda, tačiau čia norėčiau pateikti vos keletą pastabų. Šiais metais praleidau ištisas keturias dienas derėdamasis su politine Bosnijos vadovybe, bandydamas paakinti juos eiti į priekį ir mėgindamas papasakoti apie slydimo atgal, kai likusi regiono dalis žengia į priekį, pavojus. Turbūt padariau per daug, nes galiausiai, kaip sakD. Pack, jie tai turės padaryti patys. Tai jų šalis, o ne mūsų, tačiau mes taip pat turime pareigą jiems pasakyti, kad jeigu jie to nepadarys, likusi regiono dalis žengs į priekį, todėl jų šaliai tai nebus gerai. Būtent tai mes jau kurį laiką bandėme padaryti ir tam tikru mastu iki šiol bandome daryti.
Mūsų plėtros procesas, kaip nurodvisi, yra grindžiamas rezultatais. Jam reikia reformų. Jam reikia susitaikymo. Tai taikoma visiems be išimties. Kažkada tai buvo taikoma Švedijai, tačiau mums pavyko. Tai taikoma visiems be išimties.
Dėl pono, kuris buvo suinteresuotas įsitraukti į diskusiją, atkreipiau dėmesį, kad buvo daug - daugiausia - ponų, sėdinčių nuo dešiniojo galo iki pat čia, kurie, kuo švelniau tariant, turėjo abejonių dėl Turkijos. Jeigu supratau argumentą, jis buvo toks: Turkija pernelyg didelė, pernelyg sudėtinga ir pernelyg musulmoniška.
Jeigu skaitėte 49 straipsnį, - būtent juo turime grįsti mūsų politiką, - jame nenumatoma jokių išimčių didelėms šalims, nenumatoma jokių išimčių sudėtingiems atvejams ir nėra religinių kriterijų.
(Plojimai iš centro kairiosios pusės)
Taigi būtent to mes turime laikytis. Klausiausi jaudinančių žodžių apie krikščionišką paveldą, kuriuose yra daug tiesos. Visi katalikai, stačiatikiai arba protestantai ir anglikonai gali aiškinti tai įvairiai, tačiau norėčiau perspėti dėl žydų paveldo apibūdinimo be Europos. Jie nėra krikščionys, tačiau jie taip pat yra kartu su visomis mūsų istorijos problemomis mūsų buvusios, dabartinės ir būsimos Europos dalis.
Taip pat norėčiau įrodyti, jog būtų lygiai taip pat klaida nustatyti musulmonų tikėjimo piliečius, kad ir kur jie būtų - mūsų esamose valstybėse narėse, Bosnijoje, kokioje nors kitoje vietoje ar Turkijoje, ir atsisakyti jiems taikyti sutarties 49 straipsnį. Manau, kad tai būtų klaida.
(Plojimai iš centro kairiosios pusės)
Šiuo atžvilgiu susidomėjęs klausiausi, kaip Graikijai atstovaujanti E. Koppa teikpastabas tiek dėl uždavinių Vakarų Balkanų valstybėse, tiek dėl susitaikymo su Turkija, ir paskui atkreipiau dėmesį į Ministro Pirmininko G. Papandreou veiksmus ir pareiškimus.
Norėčiau grįžti prie vieno savo mėgstamo klausimo. Kažkas minėjo, kaip kartais pasitaiko šioje diskusijoje, gebėjimo absorbuoti klausimą - kad paprasčiausiai negalime absorbuoti per daug šalių. Man nepatinka šie žodžiai. Nežiūriu į mūsų Europos Sąjungą kaip į "absorbuojančią" valstybes. Nežinau, ar absorbavome Didžiąją Britaniją. Taip pat nežinau, ar Prancūzija nori būti absorbuota. Tikiuosi, kad Švedija niekada nebus absorbuota.
Europos Sąjungą suvokiu kaip praturtinančią šalis mums įstojus, ir kol kas nemačiau plėtros, dėl kurios mūsų Europos Sąjunga būtų tapusi silpnesnė. Kiekviena atskira plėtra, nors buvo sunki, padarmūsų Europos Sąjungą stipresnę, turtingesnę ir platesnių užmojų, tačiau esu tas, kuris nepriklauso manantiesiems, kad ši istorija baigiasi. 49 straipsnis galioja.
Galiausiai vienas ponas pasakė, kad taip pat yra kitų šalių, kurių nesvarstėme. Tai tiesa. 49 straipsnis galioja visoms be išimties Europos šalims, įskaitant tas, kurios šiandien diskusijoje dar nebuvo paminėtos.
Olli Rehn
Komisijos narys. - Gerb. pirmininke, norėčiau padėkoti jums už labai gyvą ir išsamią diskusiją apie ES plėtrą ir mūsų strategiją - dabar, kitais metais ir artimiausioje ateityje. Ši diskusija vyko pagal geriausias demokratines šio Parlamento tradicijas, todėl esu dėkingas už didelį visuotinį pritarimą mūsų atsargiai vykdomai plėtros politikai.
Jūs teisingai pabrėžėte, kaip svarbu, kad vienu metu ir kartu būtų užtikrinamas įsipareigojimas ir sąlygų laikymasis ES plėtros atžvilgiu. Sutinku ir noriu pabrėžti milžinišką buvimo sąžiningais ir kartu tvirtais reikšmę.
Turime būti sąžiningi ir laikytis įsipareigojimų, prisiimtų šalims, kurios patenka į mūsų konsoliduotą plėtros darbotvarkę Pietryčių Europoje, t. y. Vakarų Balkanų šalims ir Turkijai. Kartu galime būti tokie pat tvirti, kaip ir sąžiningi, todėl turime taikyti griežtas sąlygas, kai tvarkome reikalus su šiomis šalimis kandidatėmis ir galimomis kandidatėmis.
Tai veikia tik kartu - tandemu, unisonu - ir tai iš tiesų yra geriausias būdas skatinti reformas bei demokratinę ir ekonomikos pertvarką Pietryčių Europoje. Be to, tai geriausias būdas įtvirtinti stabilumą Vakarų Balkanuose ir skatinti reformas, kuriomis Turkijoje stiprinamos pagrindinės laisvės.
Manau, jog H. Flautre teisi, kad pagal apibrėžtį negali būti patrauklesnių pareigų nei atsakingo už plėtrą asmens pareigos. Tačiau esu nuosaikus žmogus, - tikėsite tuo ar ne, - todėl manau, kad yra tam tikros ribos, kiek žmogus gali naudotis patrauklumu ir žavesiu. Be to, kaip pageidavo C. Bildt, taip pat buvo palikta kažkiek darbo mano darbo tęsėjui, kitai Komisijai ir šiam Parlamentui.
Kad ir kaip ten būtų, dirbti su jumis buvo puiku. Kartu pasiekėme teigiamų pokyčių. Prisiminkime, kad ES plėtra daug prisidėjo prie to, kad šiandien Europa yra visa ir laisva. Išsaugokime ją tokią ir užbaikime savo darbą Pietryčių Europoje.
(Plojimai)
Pirmininkas
Gavau vieną pasiūlymą dėl rezoliucijos, pateiktą pagal Darbo tvarkos taisyklių 110 straipsnio 2 dalį.
Diskusijos baigtos.
Balsavimas vyks 2009 m. lapkričio 26 d., ketvirtadienį.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
Elena Băsescu  
Manau, jog nepaprastai svarbu, kad Europos Parlamentas būtų įtrauktas į plėtros proceso vertinimą. Šis procesas buvo didžiulEuropos Sąjungos sėkmė, užtikrinusi jai taiką ir stabilumą. Atsižvelgdami į tai, privalome nepamiršti, kad Vakarų Balkanų šalys geografiškai, kultūriškai ir istoriškai yra Europos dalis. Iš šioje rezoliucijoje minimų galimų šalių kandidačių norėčiau iškirti Serbiją dėl jos sėkmingų pastangų ir akivaizdžios pažangos. Ši šalis žengpirmyn ir vienašališkai įgyvendino laikinąjį susitarimą dėl prekybos, kurį pasirašsu ES, ir taip įrodė, kad yra pasiryžusi priartėti prie Europos Sąjungos, nepaisydama politinių ir ekonominių sunkumų, su kuriais susiduria. Europos Parlamentas turi skatinti Serbiją tęsti savo kelionę į ES. Šiuo klausimu turime paprašyti Tarybą ir Komisiją būti atviras ir dalykiškai tęsti derybas su šia šalimi. Manau, kad pažanga, susijusi su Serbijos integracijos į Europos Sąjungą procesu, neturi priklausyti nuo Kosovo nepriklausomybės pripažinimo.
Takis Hatzigeorgiou  
Pasipriešinimas Turkijai yra svarbiausias klausimas, kuris gruodžio mėn. Europos Vadovų Tarybos aukščiausiojo lygio susitikime bus svarstomas kaip plėtros klausimas. Palaikome visišką integraciją, nes manome, kad šis tikslas turi būti reformų ir politikos pokyčių svarbiais klausimais varomoji jėga. Norėtume atkreipti dėmesį, kad Turkija iki šiol nesilaiksavo sutartinių įsipareigojimų ES ir visoms valstybėms narėms. Ji privalo tučtuojau pradėti laikytis įsipareigojimų, nes kitaip gruodžio mėn. atliekant vertinimą nukentės. Įsipareigojimai, pagal kuriuos ji bus vertinama, ir terminai pateikiami 2006 m. gruodžio mėn. išvadose. Pvz., papildomo protokolo taikymas, geresni dvišaliai santykiai ir Kipro Respublika ir jos pripažinimas bei dalykiška pozicija Kipro klausimo sprendimo procedūros atžvilgiu. Absurdiška, kad nors ir siekdama integracijos bei vaidinti reguliuojamąjį vaidmenį regione, laikydama okupacinę kariuomenę valstybėje narėje Turkija toliau pažeidinėja tarptautinę teisę ir principus, kuriais grindžiama ES. Galiausiai energetikos skyriaus negalima atidaryti tol, kol Turkija trukdys Kipro Respublikai naudotis savo suvereniomis teisėmis savo išskirtinėje ekonominėje zonoje.
Cătălin Sorin Ivan  
ES yra kaip statomas pastatas, todėl nuomonė, kad reikia sustabdyti jos plėtrą, prieštarautų pačiam jos principui, kuriuo ji grindžiama. Pagal ES sutarties 49 straipsnį "kiekviena Europos valstyb<...> gali pareikšti norą tapti Sąjungos nare". Būtent dėl to plėtros strategija dėl Vakarų Balkanų valstybių, Turkijos ir Islandijos sulaukia vis daugiau dėmesio kaip mūsų veiklos dalis. Visiškai palaikau šį didžiulį susidomėjimą. Kroatija, Turkija ir Buvusioji Jugoslavijos Respublika Makedonija turi kandidačių statusą, nes atsakingai pasirinko kelią į integraciją. Islandija, Juodkalnija ir Albanija pareišknorą įstoti, pirmąsias dvi šiuo metu vertina Komisija. Be abejo, yra problemų, kurias dar reikia išspręsti, pvz., korupcijos, nusikalstamumo ir žiniasklaidos laisvės problemos. Bevizio režimo nustatymu nuo gruodžio 19 d. Serbijoje, Juodkalnijoje ir Buvusiojoje Jugoslavijos Respublikoje Makedonijoje šiam procesui duodamas stiprus impulsas. Tačiau taip pat noriu atkreipti jūsų dėmesį į tai, kad kalbėdami apie plėtrą taip pat privalome atkreipti dėmesį į Moldovos Respubliką, kuri šiuo metu išgyvena itin svarbų politinį laikotarpį kelio į demokratiją ir stojimo į ES pasirinkimo požiūriu. Atsižvelgdami į tai, turime palaikyti 2007-2013 m. Europos strategijos dėl Moldovos Respublikos tikslų įgyvendinimą, kad pasiektume abiejų šalių trokštamus rezultatus.
Tunne Kelam  
raštu. - Norėčiau pateikti tris pastabas. Pirma, esu patenkintas, kad užsienio reikalų ministras C. Bildt atkreipdėmesį į svarbiausią G. Albertini rezoliucijos žinią - kad ES lieka atsidavusi plėtros politikai ir vertina ją kaip vieną sėkmingiausių savo politikos sričių. Prie to savo puikiu darbu labai daug prisidėjo Komisijos narys O. Rehn. Kita svarbi žinia yra tai, kad teisinės valstybės principas laikomas pagrindiniu demokratinės pažangos principu ir viena pagrindinių tolesnių stojimų sąlygų. Taip pat turėtume toliau laikytis aiškios nuomonės dėl Kopenhagos kriterijų aktualumo. Trečia pastaba: primygtinai siūlau, kad remdamasi Komisijos rekomendacija, gruodžio mėn. Europos Vadovų Taryba priimtų sprendimą dėl stojimo derybų su Makedonija pradžios.
Petru Constantin Luhan  
raštu. - Platesniame Europos integracijos procese Islandija jau yra aktyvi ir sena partnerė. Islandija glaudžiai bendradarbiauja su ES valstybėmis narėmis kaip NATO narįkūrėja, Europos Tarybos, ELPA, ESBO narir Šengeno bendradarbiavimo dalyvė. Be to, buvo paskaičiuota, kad Islandija jau perėmapytikriai 60 proc. didžiulio acquis communautaire. Šiuo požiūriu Islandijos pareikštas noras tapti ES nare yra logiškas žingsnis.
Mano nuomone, Islandija visada buvo linkusi į Europą, todėl Islandijos narystbus abiem pusėms naudinga. Jau dabar mokomės iš Islandijos patirties tvaraus žuvų išteklių valdymo, geoterminės šilumos naudojimo ir kovos su klimato kaita priemonių srityse. Islandija įrodsavo pasiryžimą įstoti į Europos Sąjungą - gerokai anksčiau nustatyto termino pateikatsakymus į Komisijos klausimyną, todėl dabar laukiu vertinimo, kuris turi būti atliktas gruodžio mėn. viduryje vyksiančiame aukščiausiojo lygio susitikime. Jeigu visi reikalavimai bus įvykdyti ir bus laikomasi pačių nuopelno principo, tikiuosi, kad Islandijos stojimą bus galima susieti su Kroatijos stojimu.
Andreas Mölzer  
raštu. - (DE) Reikalingas diferencijuotas požiūris į plėtros strategiją. Islandija yra Europos šalis, pasirengusi ES narystei, o Balkanų šalys, išskyrus Kroatiją, dar nėra pasirengusios. Jau įstojus sunku išspręsti neišspręstas problemas, todėl jos lieka neišspręstos daug metų. Todėl neturi būti visiškai jokių abejonių dėl Balkanų šalių pasirengimo stoti, o atlyginimai ir socialinės sąlygos jose turi atitikti Europos vidurkį. Daugelį metų pranešimus dėl Turkijos pažangos sudarvien ilgi problemų sąrašai. Jeigu Turkija būtų buvęs automobilis, būtų seniai neperėjusi techninės apžiūros. Tiesa, kad ši šalis nei geografiniu, nei dvasiniu, nei kultūriniu požiūriu nėra Europos dalis. Tai aišku iš to, kad ji nuolat nepaiso žmogaus teisių ir žodžio laisvės, iš plano kurdų atžvilgiu, kurio ji negali nuslėpti, ir iš Kipro klausimo. Tačiau galbūt ES taip pat nori nukrypti nuo savo žmogaus teisių standartų. Tik tokiu būdu būtų galima paaiškinti jos pagarbą E. Benešo dekretams. Turkija save laiko aukščiausiąja Turkijos gyventojų valdžia. Todėl Turkijai įstojus ES problemos tik paaštrėtų, nes ji savo veiksmais ne kartą leido tai aiškiai suprasti. Teigiamų poslinkių, pvz., didesnio energetinio saugumo, galima pasiekti ir privilegijuotos partnerystės priemonėmis. Dabar pats laikas pradėti kalbėti sąžiningai ir aiškiai.
Csaba Sándor Tabajdi  
raštu. - (HU) Kaip Europos Parlamento narys iš Vengrijos, Vakarų Balkanų regiono kaimyninės šalies, nuoširdžiai palaikau Vakarų Balkanų šalių siekius įstoti į ES. Svarbus žingsnis šioje srityje buvo Europos Komisijos įgyvendinta iniciatyva, kuria nuo 2010 m. sausio 1 d. panaikinami vizų režimo reikalavimai Serbijai, Makedonijai ir Juodkalnijai. Tačiau Europos Parlamento pasiūlymas, kuriuo vizų režimo reikalavimai būtų panaikinti dar gruodžio 19 d., turėtų simbolinę reikšmę ir duotų praktinės naudos.
Vargu ar Europos Sąjunga galėtų pasiūlyti geresnę Kalėdų dovaną nei bevizes keliones vengrams, gyvenantiems Serbijoje esančioje Voivodinoje, turinčioje daugybę sąsajų su Vengrija, ir taip padėti šeimoms ir draugams, gyvenantiems abiejose sienos pusėse. Esu tikras, kad valstybės narės tą patį mėnesį palaimins šį sprendimą.
Bevizis režimas yra teigiamas atsakas į nuoširdžias Vakarų Balkanų šalių pastangas siekiant Europos integracijos. Neseniai Serbija padarypač didelę pažangą. Netgi neseniai Komisijos paskelbtame pranešime tvirtinama, kad naujoji Ministro Pirmininko M. Cvetkovićiiaus vyriausybsėkmingai ėmėsi kovos su korupcija, o ją jau kalbėti apie nepaprastai svarbią pažangą, kuri buvo padaryta mažumų teisių srityje. Serbijos parlamentas priėmnacionalinių tarybų įstatymą. Po vilčių teikiančių pirminių diskusijų kitą savaitę Serbijos parlamentui bus pateiktas sprendimas dėl Voivodinos statuso. Nepaisant daugelio teigiamų pokyčių, turi būti toliau stengiamasi, kad Voivodinoje nebūtų daroma jokių etniniu pagrindu inicijuojamų smurtinių nusikaltimų ir nebebūtų vengrų mušimo atvejų, kurių nuolat daugėja.
Jarosław Leszek Wałęsa  
raštu. - (PL) Noriu padėkoti G. Albertini už rezoliuciją dėl Europos Komisijos plėtros strategijos. Žinoma, sutinku, kad šalys kandidatės privalo tęsti reformų procesą. Daugiausiai pastangų turėtume skirti teisinės valstybės principui ir vienodam požiūriu į etines mažumas užtikrinti, taip pat kovai su korupcija ir organizuotu nusikalstamumu. Turkijos politinės padėties, įskaitant reformas, kurios buvo suplanuotos arba įvykdytos, įvertinimas atitinka Komisijos įvertinimą, pateiktą reguliariojoje ataskaitoje. Pažanga akivaizdi Kopenhagos kriterijų atitikties srityje, tačiau, deja, daug ką liko padaryti plačiai suprantamos piliečių laisvių kategorijos atžvilgiu. Tačiau visų svarbiausia tai, kad įtraukus šalis buvo išspręsti dvišaliai ginčai. Patys šie klausimai neturėtų būti kliūtimis kelyje į stojimą, tačiau ES turėtų stengtis, kad jie būtų išspręsti iki įstojimo. Europos Parlamentas turėtų būti objektyvus stebėtojas, nes norėtume, kad derybos baigtųsi susitarimu, kuris palengvintų Turkijos stojimą į ES. Kaip Lenkijos, šalies, kuri į Europos Sąjungą įstojo 2004 m., pilietis, žinau, kad plėtros strategija yra viena veiksmingiausių ES politikos sričių. Itin svarbu laikytis prisiimtų įsipareigojimų - tai galioja ir Europos Sąjungai. Stojimo derybų tikslas - visateisnarystė, todėl griežtų, tačiau aiškių sąlygų įvykdymas taip pat turėtų būti būtina sąlyga, kad jie galėtų pasiekti šį tikslą. Tai galioja visoms valstybėms, įskaitant Turkiją.
Dominique Vlasto  
Mūsų rezoliucijoje dėl tolesnės plėtros turėtų atsispindėti Europoje vyraujanti nuomonė. Turėtume nekartoti praeities klaidų ir kurti Europą kartu su jos gyventojais. Sprendimai, kurie turi būti priimti, yra labai susieti su įsipareigojimais, todėl turėtų būti gerai parengti ir išaiškinti, kad dauguma Europos piliečių galėtų juos palaikyti. Mūsų Parlamentas, atstovaujantis šiems piliečiams, šiuo klausimu turi būti ypač budrus.
Skuba būtų pati blogiausia galima politika, kuri galėtų sugrąžinti mus į institucinio nestabilumo laikotarpį, net jei įsigaliojus Lisabonos sutarčiai Europos Sąjunga kaip tik užbaigia jį. Šiandien turime patikrinti naują institucinį mechanizmą, sukurtą pagal Lisabonos sutartį, kurti politinę Europą ir konsoliduoti politikos sritis, kurių mūsų piliečiai nori užimtumo, ekonomikos atgaivinimo, kovos su klimato kaita, energijos tiekimo patikimumo ir bendros gynybos požiūriu.
Užuot keitę prioritetus, prieš siekdami naujos ES plėtros turėtume didinti Bendrijos politikos nuoseklumą ir veiksmingumą. Galiausiai iki šiol esu prieš Turkijos stojimą į Europos Sąjungą ir toliau tikiuosi privilegijuotos partnerystės su šia šalimi Viduržemio jūros šalių sąjungoje.
