Guvernanța economică și articolul 9 din Tratatul de la Lisabona (dezbatere) 
Președinta
Următorul punct este dezbaterea privind:
întrebarea cu solicitare de răspuns oral adresată Consiliului de Stephen Hughes, Pervenche Berès și Udo Bullmann, în numele Grupului S&D: Guvernanța economică și articolul 9 din Tratatul de la Lisabona - B7-0660/2010), și
întrebarea cu solicitare de răspuns oral adresată Comisiei de Stephen Hughes, Pervenche Berès și Udo Bullmann, în numele Grupului S&D: Guvernanța economică și articolul 9 din Tratatul de la Lisabona - B7-0661/2010)
Pervenche Berès
autoare. - (FR) Dnă președintă, dle Președinte în exercițiu al Consiliului, dle comisar, ambele instituții au lucrat mult în domeniul guvernanței economice și, astăzi, Parlamentul European dezbate cele șase propuneri ale Comisiei privind guvernanța economică.
Astăzi suntem guvernați de Tratatul de la Lisabona, iar articolul 9 prevede ca, în definirea și aplicarea politicilor și activităților sale, Uniunea să, citez, "țină seama de cerințele privind promovarea unui nivel ridicat al ocupării forței de muncă, garantarea unei protecții sociale corespunzătoare, combaterea excluziunii sociale, precum și de cerințele privind un nivel ridicat de educație, de formare profesională și de protecție a sănătății umane”. Acest articol are caracter obligatoriu pentru toate instituțiile Uniunii și pentru toate politicile sale.
Totuși, astăzi, nu ați realizat o evaluare de impact pentru "pachetul de guvernanță economică” asupra căruia ne cereți să deliberăm. Aceste evaluări de impact sunt foarte mult pe placul Comisiei, atunci când, de exemplu, se vorbește de aplicarea legislației privind bolile asociate câmpurilor electromagnetice.
Acest lucru trebuie salutat, însă am dori să vedem același interes și în privința guvernanței economice. Dar, dimpotrivă, ce vedem? Îl vedem pe dl comisar Rehn explicându-ne astăzi că strategia s-ar baza pe trei piloni: pe de o parte, creșterea economică, pe de altă parte, guvernanța și, în final, supravegherea piețelor financiare. Însă, dacă dreapta nu știe ce face stânga, măsurile Uniunii Europene vor fi incoerente, și nu se va respecta legislația europeană în conformitate cu articolul 9.
Prin urmare, vă solicităm să efectuați o evaluare a impactului social în ceea ce privește ocuparea forței de muncă, finanțarea pensiilor, protecția socială, finanțarea serviciilor publice sau măsurile pe care vă pregătiți să le luați.
Ce impact va avea lupta împotriva sărăciei asupra obiectivului Strategiei 2020, în condițiile în care, pe baza cifrelor valabile pentru 2008, aflăm că astăzi, în Uniunea Europeană, 116 milioane de oameni au cunoscut amenințarea sărăciei sau a excluziunii sociale?
Se pare că în realitate Comisia îndeplinește un mandat secret în temeiul căruia vi se solicită, ca răspuns la preocupările unor state membre din cadrul Consiliului, să reformați Pactul de stabilitate si creștere, astfel încât acesta să aibă un caracter mai obligatoriu, să stipuleze sancțiuni preventive și corective, ignorând strategia de investiție necesară pe care o presupune ceea ce ați adoptat chiar dvs., respectiv Strategia 2020.
Știm că, în ceea ce privește crearea de locuri de muncă, în următorii ani situația legată de perspectivele de creștere va fi mai dificilă decât în anii trecuți.
Nu ne opunem unei reveniri pe scenele finanțelor publice, dar suntem adversarii unei strategii de creștere care nu are niciun mijloc de finanțare și se bazează doar pe planuri de austeritate care pot avea efecte sociale enorme și sunt susceptibile de a genera consecințe majore în ceea ce privește inegalitățile, neabordând niciuna dintre aceste inegalități prin luarea în considerare a distribuirii bogăției.
Acesta nu poate fi spiritul Tratatului de la Lisabona, pentru care am luptat din greu și pe care dvs., dle Președinte în exercițiu al Consiliului, dle comisar aveți obligația să îl aplicați.
Olivier Chastel
președinte în exercițiu al Consiliului. - (FR) Dnă președintă, dle comisar, stimați deputați, sunt încântat de prezența acestui public. Este un lucru bun.
Aș dori, bineînțeles, să mulțumesc Parlamentului pentru includerea acestui punct pe ordinea de zi a acestei sesiuni. Ne permite să ridicăm o problemă importantă, pentru care s-a lucrat mult în ultimele luni în cadrul Consiliului.
Desigur, sunt conștient de importanța pe care acest Parlament o acordă guvernanței economice și implicațiilor pe care le are asupra problemelor sociale în sens larg, astfel cum sunt stabilite în articolul 9 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene. Obligația care decurge din articolul 9 trebuie respectată atunci când definim și aplicăm toate politicile și acțiunile Uniunii, deci inclusiv în toate acțiunile viitoare privind guvernanța economică.
Aș menționa în primul rând faptul că în timpul președinției belgiene s-a făcut referire foarte des la importanța aplicării articolului 9 și astfel, a clauzei sociale orizontale. Astfel, aș dori să reamintesc concluziile adoptate de Consiliu la 6 decembrie cu privire la dimensiunea socială în contextul unei Strategii integrate Europa 2020. Aceste concluzii îndeamnă Comisa Europeană să consolideze și să încurajeze utilizarea sistemului actual de evaluare a impactului social. Solicită Consiliului să elaboreze un raport privind modul în care articolul 9 este aplicat în lucrările și politicile europene prin metoda deschisă de coordonare. De asemenea, solicită Comisiei să găsească mijloace de punere în aplicare a integrării sociale ("social mainstreaming”) și, astfel, a articolului 9, în contextul inițiativei sale pilot a unei platforme europeană împotriva sărăciei, care ar trebui să fie publicată în următoarele zile.
Cu privire la mecanismul de monitorizare și coordonare macroeconomică, Consiliul nu consideră ocuparea forței de muncă și protecția socială ca simple rezultate influențate de noul cadru de monitorizare macroeconomică, al cărui impact ar trebui analizat, ci și ca factori ce stimulează creșterea macroeconomică și fiscală pe termen scurt și mediu. Acest lucru este important dacă dorim să evităm un cadru macroeconomic dezechilibrat și să conservăm echilibrul instituțional prevăzut de tratate.
Disponibilitatea Consiliului de a promova concret articolul 9 este evidentă și în cadrul semestrului european, care trebuie să reflecte, într-o abordare integrată, o poziție echilibrată între Strategia Europa 2020 și Pactul de Stabilitate și Creștere. Principiile cuprinse în articolul 9 trebuie, prin urmare, să se aplice în toate aceste documente și măsuri legislative, astfel încât acestea să devină un tot integrat.
Urmând această optică, Consiliul a lucrat în două etape. Într-o primă fază, activitatea Consiliului a constat în dezvoltarea Strategiei europene de ocupare a forței de muncă, astfel cum este prevăzută de Tratat și de noul cadru legislativ al guvernanței economice. În concluziile adoptate la 21 octombrie, Consiliul a definit locul Strategiei europene de ocupare a forței de muncă în cadrul guvernanței economice.
În cea de-a doua etapă, în cadrul Consiliului european din 6 decembrie, Consiliul a adoptat un nou instrument pentru monitorizarea multilaterală a ocupării forței de muncă și a politicilor sociale, Cadrul comun de evaluare, care va permite o monitorizare mai eficientă a ocupării forței de muncă și a politicilor sociale din statele membre și, astfel, va acorda o atenție mai mare acestor dimensiuni, la nivel european.
Aceste instrumente noi vor trebui mobilizate în etapa preventivă a monitorizării macroeconomice, astfel încât să se acorde atenția cuvenită situației piețelor forței de muncă și problemelor sociale, care ar putea pune în pericol Uniunea Economică și Monetară (UEM). Acestea vor fi, desigur, instrumente centrale pentru monitorizarea tematică a Strategiei Europa 2020.
Consiliul a mai menționat că a intenționat să contribuie atât la monitorizarea tematică, bazată pe cele cinci obiective ale Strategiei Europa 2020, cât și la monitorizarea macroeconomică, întrucât ambele cadre sunt interdependente. Și, ca răspuns la solicitarea președinției belgiene, Comisia pentru protecție socială a emis un aviz referitor la dimensiunea socială a Strategiei Europa 2020, prin care subliniază nevoia de sinergie între prioritățile Strategiei Europa 2020 și acel tot indivizibil format din obiectivele stabilite de Consiliul European.
Aș dori să menționez și faptul că Consiliul a făcut referire la articolul 9 și în alte concluzii: concluziile privind pensiile și concluziile Consiliul privind serviciile sociale de interes general.
Dnă președintă, stimați deputați, discuția noastră din această după-amiază ne permite să ridicăm probleme legate de guvernanța economică și, în special, de aspectele sociale. În calitate de Președinte în exercițiu al Consiliului, voi asculta cu atenție discursurile dvs. și aștept cu nerăbdare schimbul de opinii, care ne va ajuta în toate negocierile ulterioare.
Janusz Lewandowski
membru al Comisiei. - Dnă președintă, articolul 9 din Tratatul de la Lisabona, la care va referiți, chiar definește trăsăturile specifice ale modelului economic și social european. Atunci când citiți Strategia Europa 2020 puteți observa că subliniază explicit acest model al Europei, prin reunirea eforturilor de a crește performanța în domenii precum participarea pe piața muncii, educația pe toată durata vieții, adaptarea la locul de muncă, mobilitatea forței de muncă și incluziunea socială.
Totuși, acesta nu este un răspuns suficient în aceste vremuri de provocări majore, când climatul de criză din Europa afectează negativ, sau chiar dramatic economia reală, finanțele publice, piața muncii și calitatea vieții în Europa. Pentru a aborda provocările revelate de criză, Comisia a lansat câteva inițiative politice. Pentru a consolida stabilitatea sistemului nostru financiar, UE a convenit asupra unei noi configurații a reglementărilor financiare. Acest lucru a fost dezbătut în Parlament. În al doilea rând, pentru a aborda provocările privind dezechilibrele finanțelor publice și cele de natură macroeconomică, Comisia Europeană a propus o consolidare amplă a guvernanței economice în Uniunea Europeană, respectiv pachetul legislativ la care v-ați referit în întrebarea adresată.
Pachetul include, după cum știți, propuneri de a aborda problema datoriei publice excesive într-un mod mai serios decât în trecut, prin definirea unui ritm satisfăcător de reducere a datoriei. De asemenea, el mai propune solicitări minime pentru cadrele fiscale naționale pentru a garanta că respectă obligațiile stipulate în Tratat, precum și un sistem de monitorizare pentru dezechilibrele macroeconomice, cum ar fi deficitele de cont curent sau bulele de pe piața imobiliară. Subliniază importanța prevenției și prudenței pentru a asigura o mai bună pregătire în vreme de recesiune economică. Pentru a asigura credibilitatea noului cadru legislativ, Comisia propune o varietate de sancțiuni care ar trebui să fie aplicate încă din fazele incipiente.
Filozofia din spatele legislației propuse este că ar trebui să ajute statele membre să conducă politici disciplinate și să pună bazele unei creșteri stabile, pe termen lung, factor esențial al bunăstării cetățenilor europeni și, în același timp, să contribuie semnificativ la prevenirea crizelor viitoare.
Dată fiind actuala situație economică este cu adevărat important ca acest cadru de guvernanță economică să devină funcțional în cel mai scurt timp. În ceea ce privește evaluarea impactului, reformele guvernamentale au fost pregătite de analize ample, cuprinse în studiul UEM@10 din 2008. De asemenea, în cadrul pregătirii și monitorizării comunicatelor Comisiei, care anunțau noile structuri ale guvernanței din cadrul așa-numitului semestru UE, adoptate în mai și iunie 2010, Comisia a discutat propunerile sale cu multe dintre părțile interesate alături de Parlamentul European și Consiliu și a promovat o dezbatere viguroasă și amplă a acestor probleme. Și, desigur, am dezvoltat propunerile în contextul performanței trecute și a lecțiilor învățate.
Care sunt însă principalele lecții? Lecția esențială este că măsurile de prevenire sunt mult mai importante decât sancțiunile corective impuse unui stat, care are deja dificultăți. Așadar, încercăm să influențăm pozitiv combinarea de politici naționale responsabile pentru - și aici este principala responsabilitate - relația reciprocă între creșterea și relansarea economică reală, pe de o parte și austeritatea și consolidarea finanțelor publice, pe de alta.
Europa are nevoie de ambele.
Elisabeth Morin-Chartier
Dnă președintă, dle Președinte în exercițiu al Consiliului, dle comisar, ca urmare a întrebării dnei Berès, aș dori să mă concentrez asupra modelului economic pe care ne bazăm noi în Grupul Partidului Popular European (Creștin Democrat): economia socială de piață. Vreau să spun că trebuie, într-adevăr, să depunem toate eforturile nu numai pentru a pune capăt crizei, ci și pentru a combate sărăcia, dar, și mai important, pentru a asigura incluziunea socială a unora dintre cetățenii europeni care, astăzi, sunt marginalizați.
Problema incluziunii sociale trebuie abordată fără întârziere, pe de o parte pentru a ne asigura că acești cetățeni își pot reveni pe piața muncii, ceea ce înseamnă crearea de locuri de muncă pentru a lupta împotriva crizei, iar pe de altă parte - și acest lucru este extrem de important - pentru a ne asigura că, în anii următori, putem avea programe de formare profesională - inițiative de formare inițială și inițiative de învățare pe toată durata vieții - în fiecare stat membru, oferind astfel cetățenilor europeni posibilitatea de a se adapta locurilor de muncă ale viitorului, noilor calificări pe care le vom solicita și creșterii nivelului calificării, așa cum ne așteptăm în cadrul Strategiei Europa 2020.
Prin urmare, pe baza articolului 9 putem observa clar că, dincolo de toate măsurile la nivelul sistemelor financiare, trebuie să asigurăm toate condițiile pentru a garanta că cetățenii europeni sunt formați și capabili de a deveni actori cu drepturi depline în societate, întrucât sunt activi în această societate, iar activ înseamnă format și pregătit pentru noile locuri de muncă.
Așadar, solicit ca politicile Comisiei să fie conforme acestui obiectiv, altfel vom pierde din vedere obiectivul unei Europe cu un grad înalt de coeziune socială.
Antolín Sánchez Presedo
Dnă președintă, reprezentanți ai Consiliului și Comisiei, doamnelor și domnilor, în ultimii 50 de ani, interdependența economiei noastre a crescut în paralel cu creșterea interdependenței politicilor noastre economice.
Privirea cetățenilor este îndreptată asupra Uniunii Europene. Ei știu că procesul integrării europene a transferat multe aspecte ale vieții lor în sfera de responsabilitate a instituțiilor europene, multe decizii fiind adoptate în comun.
Multe dintre instrumentele tradiționale ale statelor membre au fost transferate la nivel european și fiecare recunoaște că politicile economice sunt o problemă de interes comun la nivel european. Uniunea Europeană este astfel punctul focal al acestei crize: toate privirile sunt ațintite asupra UE.
Nu ne aflăm, așa cum spun unii, într-un scenariu "post-criză”. Cel mult, ne-am putea afla într-un scenariu "post-recesiune”. Creșterea preconizată pentru acest an va fi mică și neuniformă, iar problema este că previziunile pentru anul viitor încă arată o posibilă scădere minoră. În prezent, numărul șomerilor din Uniunea Europeană este de 23 de milioane. Această criză a deschis o prăpastie socială semnificativă și, în plus, a pus presiune asupra finanțelor publice și chiar a amenințat viitorul monedei euro.
Este esențial să consolidăm guvernanța economică a Uniunii Europene pentru a face față crizei și pentru a asigura viitorul proiectului UE. Pentru a aborda aceste provocări comune, trebuie să restabilim creșterea economică și ocuparea forței de muncă, să schimbăm modelul economic și să promovăm dezvoltarea durabilă globală, asigurând, în același timp, viitorul modelului social european.
Din prima criză economică din 1929, am învățat că autoritățile publice au datoria de a restabili creșterea economică și ocuparea forței de muncă; din cea de-a doua criză economică, ce a survenit odată cu reconstruirea Europei după cel de-al Doilea Război Mondial, am învățat că noua Europă trebuie să se întemeieze pe dreptatea socială. Nici una dintre aceste lecții nu trebuie uitată și ambele trebuie să fie parte integrantă din viitorul unei Europe durabile.
Articolul 9 din Tratatul privind funcționarea UE precizează că "În definirea și punerea în aplicare a politicilor și acțiunilor sale, Uniunea ține seama de cerințele privind promovarea unui nivel ridicat al ocupării forței de muncă, garantarea unei protecții sociale corespunzătoare, combaterea excluziunii sociale, precum și de cerințele privind un nivel ridicat de educație, de formare profesională și de protecție a sănătății umane”.
Nu este, așadar, doar o problemă de austeritate. Austeritatea poate cauza contractarea economiei. Avem nevoie de politici care să promoveze și creșterea, cu alte cuvinte politici responsabile. Nu este nici o problemă de creștere într-o primă etapă și de distribuire mai târziu: am învățat că distribuția contribuie la creșterea economică. Nu este nici o chestiune de a progresa mai întâi și apoi de a asigura nevoile de bază ale cetățenilor: am învățat că educația, sănătatea, securitatea socială și serviciile publice sunt esențiale pentru progresul societăților. Dacă nu sunt puse la punct, ele devin cheltuieli care apasă pe viitorul societății noastre și este imposibil să avem o economie sănătoasă într-o societate bolnavă.
De aceea, ridicăm următoarele întrebări: trebuie ca viitorul cadru legislativ privind guvernanța economică să respecte modelul unei Europe sociale și articolul 9 din Tratatul privind funcționarea UE? Există o evaluare reală de impact? În final, ne dorim cu adevărat ca președintele Barrosso să-și îndeplinească angajamentul referitor la impactul social și să precizeze clar că Europa are nevoie de un nou pact social, atât în ceea ce privește standardele fiscale cât și cele ale ocupării forței de muncă, un model care asigură ocuparea forței de muncă, echitate, responsabilitatea față de mediu și dezvoltarea globală? Orice altă reformă va fi insuficientă.
Marian Harkin
în numele Grupului ALDE. - Dnă președintă, când făceam campanie electorală pentru un vot în favoarea Tratatului de la Lisabona, le-am dat cetățenilor irlandezi 10 motive pentru a vota pentru Lisabona. Unul dintre acelea a fost clauza socială, articolul 9.
Cu diferite ocazii, în această cameră și în alte locuri am cerut Comisiei și Consiliului să aplice articolul 9 în propunerile lor privind guvernanța economică și, desigur, în răspunsul la actuala criză economică, fapt care ar fi un adevărat test al angajamentului lor față de clauza socială. În Irlanda vedem dovada acestui răspuns, unde salariul minim a fost redus cu un euro pe oră în ultima săptămână și unde indemnizațiile pentru invaliditate și pentru persoanele oarbe au fost de asemenea reduse. Ce semnifică acum pentru acești cetățeni frazele "combaterea excluziunii sociale” sau "garantarea unei protecții sociale corespunzătoare” din articolul 9?
Desigur, ați putea spune că este o problemă internă a Irlandei, însă nu este așa. Parametrii austerității în Irlanda au fost stabiliți de către UE și guvernul nostru va trimite rapoarte lunare către dvs. Le veți reaminti de articolul 9 atunci când raportul va preciza reducerea salariului minim? De ce s-a întâmplat acest lucru? S-a întâmplat pentru că băncile irlandeze și cele europene s-au angajat în împrumuturi nesăbuite chiar sub privirile BCE.
Ratele dobânzilor pe care le impuneți acum în Irlanda pentru împrumuturi, potrivit ziarelor de astăzi, sunt cu 3 % mai mari decât în Letonia, România și Ungaria. Reprezentanții Curții de Audit spun că nu există precedent pentru impunerea de către UE a unor asemenea marje pe împrumuturi. Vă pot ruga să confirmați sau să infirmați această situație? Dacă este adevărat, vă rog sa-mi explicați, ca să le pot explica și eu cetățenilor irlandezi cum funcționează pentru ei clauza socială. Această situație este specifică Irlandei, dar dacă devine un model și pentru alte state membre aflate în dificultate, articolul 9 este mort din fașă.
Philippe Lamberts
Dnă președintă, voi fi concis. Dacă ne uităm la politicile aplicate astăzi, în linii mari avem o reducere a cheltuielilor de 80 % și o creștere a noilor venituri de 20 %, și cred că sunt generos când dau acest raport.
Toată lumea știe foarte bine că atunci când are loc o reducere de 80 % a cheltuielilor publice, primii care suportă consecințele sunt oamenii cei mai vulnerabili din societățile noastre. Prin urmare, aș dori să vă împărtășesc indignarea mea în fața a două contraste: primul este contrastul pe care-l observ între guvernanța economică, pe de o parte și Strategia UE 2020, pe de altă parte.
Guvernanța economică cere măsuri aspre, imediate și reguli stricte, obligatorii. Strategia UE 2020 are, într-adevăr intenții bune, în special reducerea sărăciei, dar este o opțiune delicată, voluntară, iar guvernele o vor urma doar dacă doresc cu adevărat și dacă au timp. Nu este nimic obligatoriu. Simt că acesta este un contrast de neconceput și, prin urmare, incompatibil cu spiritul articolului 9.
Al doilea contrast este între problema guvernanței economice, pe de o parte și problema cheltuielilor publice, pe de altă parte. Cheltuielile publice trebuie reduse rapid, altfel ne vom îndrepta spre o catastrofă. Datoria trebuie redusă în maximum 20 de ani și, în măsura posibilului, chiar mai devreme dar, în absența unei evaluări de impact, nu prea o luăm în serios.
Când vorbim despre generarea de noi venituri - pentru că, oricum ar fi, un buget cuprinde atât venituri, cât și cheltuieli - prin impozitele pe tranzacțiile financiare, impozitele pe energie și o bază consolidată pentru impozitul pe profit, spunem "Stați, se cere o evaluare, trebuie să luăm în calcul impactul, nu trebuie să facem mai mult. Haideți să chibzuim, haideți să nu ne grăbim, haideți să evaluăm...”. Chiar nu înțeleg de ce, pe de o parte, trebuie să avansăm repede, fără să ne facem griji în privința impactului, în timp ce, pe de altă parte, ne mișcăm încet și ne gândim pe îndelete iar între timp oamenii suportă consecințele.
Cred că aceste contraste demonstrează fiecăruia că articolul 9 nu are atâta greutate ca articolele privind convergența economică din Tratatele Uniunii Europene și este, consider eu, un contrast pe care trebuie să-l rezolvăm dacă dorim să recâștigăm încrederea cetățenilor.
Proinsias De Rossa
Dnă președintă, doresc să întreb Comisia dacă ar oferi acestei adunări parlamentare o definiție specifică privind modul în care intenționează să aplice articolul 9. Auzim constant despre monitorizarea macroeconomică. Nu auzim niciodată vorbindu-se despre monitorizarea macro-socială a ceea ce fac statele membre pentru a atinge obiectivele europene și politica socială europeană.
Aș dori să ne spună dacă intenționează să folosească acest lucru ca evaluare de impact, adică, dacă speră ca măsurătorile sale să nu aibă niciun impact social. Nu este suficient, deoarece articolul 9 vizează promovarea obiectivelor Uniunii Europene, așa cum se precizează în articolul 3 din Tratat. Nu este suficient să nu existe pur și simplu niciun impact - trebuie să existe un impact pozitiv. Aceasta este obligația Comisiei și ea trebuie să aplice tratatele.
Aș dori, de asemenea, să ridic problema serviciilor sociale de interes general, pentru care sunt raportor. Nu există niciun dubiu că actuala strategie de ieșire din criza pe care o aplică Comisia va distruge serviciile sociale de interes general din statele membre. Trebuie doar să vedeți Memorandumul de înțelegere încheiat între Comisie și guvernul irlandez, ca să va dați seama de acest lucru. La pagina 2 se precizează că se va aplica o reducere a cheltuielilor curente în 2011 de peste 2 miliarde de euro, inclusiv reduceri ale cheltuielilor cu protecția socială, reducerea forței de muncă în serviciile publice, reducerea progresivă a pensiilor din cadrul serviciilor publice, alte economii de cheltuieli de peste 1 miliard de euro și o reducere de aproape 2 miliarde de euro a cheltuielilor publice de capital în raport cu planurile existente pentru 2011.
Ce alt impact poate avea decât de a decima serviciile de interes general și, în special, serviciile sociale de interes general? Deci, unde este articolul 9? Unde era articolul 9 când Comisia negocia acest aspect cu un guvern conservator irlandez aflat în pragul colapsului?
Aș întreba Comisia și când intenționează să prezinte acest Memorandum de înțelegere semnat cu guvernul irlandez în fața acestei adunări? Este obligată să facă acest lucru în temeiul Tratatului de la Lisabona. Când îl vom vedea? Când vom avea ocazia să-l discutăm aici?
Unul dintre celelalte aspecte ale acestui acord pe care l-am menționat în această dimineață este insistența Comisiei ca salariul minim în Irlanda să fie redus cu 2 000 EUR pe an. Repet, salariul minim. Tratatul de la Lisabona declară că trebuie să avem protecție socială corespunzătoare, că trebuie să încurajăm oamenii să își păstreze locurile de muncă, că trebuie să eliminăm sărăcia, etc., etc., etc. și, totuși, noi reducem salariul minim cu 2 000 EUR pe an. La ce alt rezultat putem spera, decât mai mulți oameni obligați să-și abandoneze locurile de muncă pentru a intra în paradisul sigur, ca să mă exprim așa, al dependenței de statul asistențial?
Acestea sunt întrebări la care Comisia trebuie să răspundă. Nu mai vrem discuții de dragul discuțiilor. Nu mai vrem plámás. Nu mai vrem Europeneză. Vrem răspunsuri clare despre cum intenționează Comisia să aplice articolul 9 al Tratatului în raport cu guvernarea economică și, în special, cu înțelegerile pe care le face cu statele membre cu privire la strategia de ieșire din criză.
Salvatore Iacolino
(IT) Dnă președintă, dle Președinte în exercițiu al Consiliului, dle comisar, nu există îndoială că problema guvernanței economice este un drept absolut și un scop real al Parlamentului European.
Articolul 9, menționat în întrebare, răspunde în totalitate nevoii de a lua în considerare, în modul cel mai serios, tot ceea ce are legătură cu fiecare cetățean.
Astăzi, cu doar câteva ore în urmă, a fost votată o lege importantă, care recunoaște drepturile cetățenilor de a lua inițiativa legislativă, de a da întâietate dreptului lor la cetățenie.
O stabilitate mai mare înseamnă mai multe controale, înseamnă a interveni prompt și eficient și înseamnă a folosi la maximum competitivitatea. Duritatea trebuie combinată cu eficiența și profunzimea. Protecția socială este legată îndeaproape de o dorință reală de a crea locuri de muncă într-o situație foarte dificilă, precum cea a noastră.
Din acest motiv, trebuie să discutăm despre acest lucru - și să discutăm în mod clar - cu toți actorii implicați.
Kyriakos Mavronikolas
(EL) Dnă președintă, îmi permiteți să spun că problema guvernanței economice și a obiectivelor pe care și le propune, în special așa cum sunt precizate în Tratatul de la Lisabona, ridică probleme speciale, dacă se aplică o politică corectă din punct de vedere social, dacă se aplică o economie care are ca obiectiv o creștere verde și dacă se aplică o economie care luptă împotriva șomajului, în special în rândul tinerilor.
Aș dori să mă refer la Republica Cipru, care este acum sub observație. Măsurile luate, și în special acele măsuri care intră în conflict cu interesele generației tinere care a crescut pe insulă, sunt incapabile de a oferi o cale către o politică și o poziție socială adecvată.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Dnă președintă, noul raport privind ocuparea forței de muncă în Europa în 2010 subliniază faptul că tinerii poartă povara crizei și că aceștia au din ce în ce mai multe probleme, șomajul afectând în principal grupa de vârstă 15-24 de ani. Nu este suficient să stabilim problema; trebuie să o și rezolvăm. Există 3 milioane de șomeri în Uniunea Europeană. Dle comisar, spuneți-mi, vă rog, ce trebuie sa facem în această privință? Consider că ați făcut eforturi pentru a constata problema, dar aceasta trebuie rezolvată, iar dvs. aveți de jucat un rol istoric. Ceea ce este îngrijorător pentru Grecia, țara de unde provin, este că rata șomajului în rândul tinerilor cu vârsta până în 24 de ani a ajuns la 27,5 %, un procent uimitor și foarte periculos; și, ce este mai îngrijorător, este că ratele șomajului nu scad pe măsură ce se obțin mai multe calificări formale. După cum știți, locul de muncă nu este doar un mijloc de existență; este baza demnității umane. Trebuie să oferim demnitate tinerilor noștri.
Andreas Mölzer
(DE) Dnă președintă, au existat rapoarte recente în media despre directorii băncii germane HRE aflate în declin, care au pensii uriașe, în condițiile în care au lucrat acolo doar doi ani, pe baza contractelor întocmite după ce banca primise deja sume imense de ajutor de la stat. Aceasta confirmă credința cetățenilor Uniunii Europene că banii sunt pur și simplu aruncați înspre bănci, în timp ce programele stricte de austeritate sunt impuse oamenilor de rând.
Articolul 9 din Tratatul de la Lisabona se referă la "un nivel ridicat al ocupării forței de muncă, garantarea protecției sociale corespunzătoare”. Pentru acei oameni din Europa care au fost loviți puternic de criza financiară și economică și care acum sunt forțați să economisească, acest lucru le pune sare pe rană. De exemplu, când reforma pensiilor din Ungaria este retrasă iar cetățenii sunt nevoiți să revină în sistemul pensiilor de stat sau altfel vor pierde 70 % din drepturile de pensie, este clar că în toată UE situația este dificilă. În dezbaterea în plen privind viitorul zonei euro, Președintele în exercițiu al Consiliului a explicat că evenimentele din Dublin au subliniat importanța unui mecanism de control al politicii economice în UE. În opinia mea, este valabilă situația complet contrară. Avem prea mult centralism și prea mult conformism.
Janusz Lewandowski
membru al Comisiei. - Dnă președintă, pentru a apăra ceea ce numim modelul economic social european trebuie să adaptăm modelul european la realitate, adică la provocările globale și la criza din Europa. Dacă dorim să apărăm acest model, lucrurile nu pot rămâne la fel.
O presupunere majoră, care a fost deja menționată, este următoarea - și este o filozofie de bază: consolidarea și recâștigarea încrederii piețelor este baza creșterii economice stabile și durabile, precum și a creșterii numărului locurilor de muncă. Acest lucru este important pentru bunăstarea viitoare a cetățenilor europeni.
Referindu-mă concret la întrebările dnei Harkin și ale dlui De Rossa - cele ale dlui De Rossa referindu-se la Irlanda - stabilim aceeași rată ca FMI, în această privință. Nu suntem obligați să facem public Memorandumul încheiat cu guvernul irlandez. Trebuie să spun că nu există nimic mai antisocial decât să produci datorii și deficit, care să fie imputat generațiilor viitoare de cetățeni europeni. Nu există ceva mai lipsit de responsabilitate decât practicile bancare ce transformă problema bancară într-o chestiune de datorie suverană. Sunt acțiuni iresponsabile, anti-sociale și nu putem învinovăți Comisia pentru ele.
Recunoaștem că există o tensiune clară între austeritatea din atât de multe țări și impactul său asupra incluziunii sociale și nivelului sărăciei. Recunoaștem acest lucru și, prin urmare, avem nevoie de evaluări de impact și de discuții. O astfel de discuție s-a purtat ieri, aici, în Parlament.
Din nou, filozofia noastră fundamentală este că prevenirea este esențială. Prevenirea înseamnă că ar trebui să influențăm combinația de politici la nivel național. Combinația de politici la nivel național este principala răspunzătoare pentru relațiile dintre austeritate și creștere. Aceasta este responsabilitatea majoră, însă noi trebuie să influențăm această combinație de politici la nivel național astfel încât să descurajăm construirea viitorului Europei pe datorii și deficite, lucru care nu conduce nicăieri.
Olivier Chastel
Dnă președintă, dle comisar, doamnelor și domnilor, după cum ați înțeles din primul meu discurs, Consiliul este deplin conștient de obligațiile ce decurg din articolul 9 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, cu privire la nevoia de a lua în considerare aspectul general al cerințelor legate de promovarea unei creșteri a nivelului ocupării forței de muncă, asigurarea protecției sociale adecvate, combaterea excluziunii sociale și de atingere a unui grad înalt de educație, formare profesională și protecție a sănătății umane. Aceste obligații sunt și vor fi respectate în toate acțiunile Consiliului.
Dată fiind universalitatea acestei obligații, ea este necesară și în domeniul guvernanței economice. Se aplică rezultatelor conținute în raportul grupului operativ prezidat de președintele Van Rompuy, aprobat în întregime de către Consiliul european din octombrie. Se aplică și celor șase propuneri legislative care reies din lucrările grupului operativ, prezentate de Comisie la 29 septembrie.
Totuși, îndeplinirea obligațiilor în temeiul articolului 9 nu presupune o procedură formală de evaluare a impactului social. Obligația noastră, care se aplică atât Consiliului cât și Parlamentului, în special de când instituțiile noastre se ocupă de elaborarea politicilor și acțiunilor Uniunii prin adoptarea legislației în domeniu, este de a lua în considerare aceste cereri. Este ceea ce va face Consiliul.
Președinta
Dezbaterea a fost închisă.
Declarații scrise (articolul 149)
Nikolaos Chountis
în scris. - (EL) Pachetul de măsuri pentru guvernanța economică propus de Comisie prevede în Pactul de Stabilitate și Creștere o disciplină mai strictă și o monitorizare a bugetului, propunând sancțiuni pentru statele membre "nedisciplinate”. Cu alte cuvinte, este o versiune mai proastă a rețetei care a condus UE în criză și recesiune și a exacerbat drastic problemele sale sociale. Drumul marcat de Comisie, prin cererea de schimbări instituționale, exacerbează inegalitățile sociale și regionale. În consecință, repercusiunile sociale nefericite, menționate de colegii mei deputați în întrebările acestora, sunt un fapt cunoscut. În plus, deja vedem materializarea acestor repercusiuni și lucrătorii plătesc pentru ele, nu doar în anumite țări din sud, ci și în toată UE. Parlamentul European trebuie să înfrunte politica aceasta care, dincolo de faptul că prevede măsuri aspre de austeritate și reduce drepturile lucrătorilor, îi subminează rolul și rolul parlamentelor naționale. Cu alte cuvinte, subminează rolul reprezentanților aleși ai instituțiilor europene, care ar trebui totuși să demonstreze o conștientizare mai mare a cererilor privind lupta cetățenilor.
