Îmbunătăţiri care pot fi aduse cadrului juridic privind accesul la documente ca urmare a intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona (dezbatere) 
Preşedinte
Următorul punct este dezbaterea comună privind
- întrebarea orală adresată de Michael Cashman, în numele Comisiei pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne, Consiliului, referitoare la îmbunătăţirea cadrului juridic privind accesul public la documente în urma intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona - B7-0230/2009);
întrebarea orală adresată de Michael Cashman, în numele Comisiei pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne, Comisiei, referitoare la îmbunătăţirea cadrului juridic privind accesul public la documente în urma intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona - B7-0231/2009)
Michael Cashman
autor. - Dle preşedinte, aş dori să încep prin a spune că salut prezenţa dnei comisar Wallström în Cameră, precum şi pe cea a Ceciliei Malmström, din cadrul Preşedinţiei în exerciţiu a Consiliului, deoarece am fost amândoi implicaţi în acest dosar încă de la început, din 1999.
Este interesant să ne gândim că ceea ce am obţinut în acordul nostru din mai 2001 a fost oarecum istoric, printre 15 state membre care au trecut de la diferite tradiţii şi culturi şi abordări diferite, la deschidere şi transparenţă. Am reuşit să ajungem la un acord şi, interesant, într-o mare măsură acesta s-a datorat determinării Preşedinţiei suedeze din perioada respectivă.
De asemenea, s-a datorat determinării Comisiei de a recunoaşte că toate cele trei instituţii aveau nevoie de o schimbare culturală. Aveam nevoie să vedem că deschiderea şi transparenţa nu împiedicau dezvoltarea democraţiei, ci, de fapt, contribuiau la aceasta. Acesta a permis asumarea responsabilităţii. Acesta a permis cetăţenilor să vadă ce s-a făcut în numele lor şi, după cum se poate demonstra, ne-a ajutat să ridicăm cortină şi să dovedim o dată pentru totdeauna că în seifurile Comisiei şi Consiliului nu erau ascunse secrete teribile - nu sunt foarte sigur în ce priveşte Parlamentul, dar să sperăm că nici în seifurile Parlamentului!
Aş dori să mulţumesc în special dnei comisar şi, dacă îmi permiteţi, stimatei foste colege, Cecilia Malmström, pentru acest angajament. Acum avem nevoie de un nou angajament. După cum am afirmat, am reuşit foarte multe. Avem un registru de documente. Avem jurisprudenţa CEJ, care defineşte şi redefineşte în prezent ceea ce s-a convenit iniţial cu privire la accesul la documente. Am acceptat principiul că toate documentele trebuie să rămână accesibile şi că, în cazul în care nu sunt accesibile, neacordarea accesului trebuie justificată foarte clar şi specific în relaţie fie cu articolul 4 - excepţiile - fie cu articolul 9 - documentele sensibile.
Totuşi, pe măsură ce am avansat, Parlamentul a solicitat în mod repetat o revizuire. Cred că revizuirea pe care Comisia a prezentat-o Parlamentului, asupra căreia am votat apoi în comisie şi a cărei primă lectură a fost amânată în luna martie a acestui an, nu a mers suficient de departe şi ştiu opiniile noastre sunt diferite în ceea ce priveşte acest aspect. În egală măsură, au existat preocupări - şi aceste preocupări se menţin în continuare în Parlament - cu privire la faptul că a existat o încercare de recuperare în ce priveşte accesul la documente, în special în redefinirea documentelor - noţiunea că dosare întregi ar putea fi exceptate - şi încercarea de redefinire a noţiunii de veto al terţilor.
Este interesant că cetăţenii noştri care ne urmăresc din galerie pot crede că vorbim despre ceva ce se întâmplă în spaţiu - articole, veto-uri ale terţilor - dar de fapt noi vorbim despre o lege care le permite să se asigure că suntem responsabili: noi, parlamentarii, suntem responsabili pentru ceea ce facem în numele lor, Comisia pentru ceea ce face în numele lor şi, în egală măsură, Consiliul. Cum pot face ei acest lucru şi cum pot face ONG-urile acest lucru dacă modul în care lucrăm şi responsabilităţile fiecăruia în cadrul diferitelor unităţi rămân un secret bine păstrat, deschis doar acelor reprezentaţi ai grupurilor de interese şi acelor avocaţi care sunt la curent?
Cred că acest aspect se află în centrul Tratatului de la Lisabona. Acesta precizează că trebuie să consolidăm în continuare democraţia. Trebuie să îmbunătăţim accesul la documente. De aceea, Parlamentul, în prezenta întrebare orală, solicită elaborarea unei serii întregi de recomandări. În principiu, este vorba despre asigurarea că drepturile pe care le avem reprezintă un punct de plecare, că acestea nu sunt reduse şi despre recunoaşterea faptului că, după intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, nu va fi vorba numai de cele trei instituţii, ci şi de toate agenţiile şi organele instituite de acestea, inclusiv Banca Centrală Europeană, în unele cazuri, Curtea Europeană de Justiţie, Banca Europeană de Investiţii, Europol şi Eurojust. Toate aceste instituţii sunt acum responsabile în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1049/2001.
Credem că propunerile care au fost prezentate de la intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona nu sunt în concordanţă nici cu spiritul, nici cu litera acestui tratat şi nici cu obligaţiile care credem că sunt incluse în Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 iniţial care, pentru informarea ascultătorilor noştri, guvernează accesul public la toate documentele deţinute, primite sau elaborate de cele trei instituţii.
Cecilia Malmström
Dle preşedinte, după cum ştiţi, sporirea transparenţei este un aspect foarte important pentru Preşedinţia suedeză. Am înregistrat progrese importante în cadrul instituţiilor europene în ceea ce priveşte transparenţa. Totuşi, nu este vorba doar despre legi şi regulamente. Transparenţa se referă la atitudini şi la modul în care legile şi regulamentele sunt aplicate în practică.
În această dimineaţă, am avuta deosebita plăcere de a participa la o reuniune cu vicepreşedinta Comisiei, Margot Wallström şi cu vicepreşedinta Parlamentului, Diana Wallis, în cadrul Comisiei interinstituţionale privind accesul public la documente. Reuniunea a avut loc la iniţiativa Preşedinţiei suedeze. Comisia nu se întrunise de doi ani. Am avut discuţii foarte pozitive şi precise privind modul în care am putea îmbunătăţi, în practică, oportunităţile cetăţenilor de a accesa documentele instituţiilor. Ar trebui să ne reunim mai des, şi aceasta a fost, de asemenea, una dintre concluziile comune.
Sunt încântată că Tratatul de la Lisabona acordă o importanţă foarte mare transparenţei, controlului public şi democraţiei. Salutăm acest aspect. În ceea ce priveşte revizuirea Regulamentului (CE) nr. 1049, la care ne referim ca Regulamentul privind transparenţa, Preşedinţia doreşte, în primul şi în primul rând, să se concentreze asupra noului temei juridic al acestui regulament. Acest aspect este inclus în articolul 15 alineatul (3) din Tratatul de la Lisabona. Cea mai importantă modificare din noul temei juridic este extinderea sferei de aplicare instituţionale. Cu alte cuvinte, aceasta înseamnă că, în timp ce articolul anterior se aplica doar la documentele Parlamentului, Consiliului şi Comisiei, articolul nou extinde dreptul publicului de a accesa documentele pentru a include toate instituţiile, organele, oficiile şi agenţiile Uniunii Europene. Există anumite restricţii cu privire la documentele Curţii Europene de Justiţie, ale Băncii Centrale Europene şi ale Băncii Europene de Investiţii, însă este un domeniu mult mai extins decât era anterior.
Comisia a anunţat că va prezenta o propunere Parlamentului şi Consiliului cu scopul de a adapta Regulamentul privind transparenţa la noile prevederi ale tratatului.
Între timp, activitatea Consiliului pentru revizuirea Regulamentului privind transparenţa se va baza în continuare pe propunerea pe care Comisia a prezentat-o Parlamentului în mai 2008.
Din mai 2008, grupul de lucru consultativ al Consiliului a analizat propunerea de două ori. A doua analiză tehnică a fost finalizată în lunile iunie şi iulie ale acestui an şi include un număr de amendamente pe care Parlamentul le-a aprobat în şedinţa plenară din martie 2009. În luna mai, Parlamentul a decis să nu încheie lectura oficială a propunerii Comisiei în Parlamentul European. Aş dori să reamintesc Parlamentului că colega mea, Beatrice Ask, ministrul suedez al justiţiei, a explicat Comisiei pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne, la 2 septembrie 2009, la începutul Preşedinţiei suedeze, că era pregătită să iniţieze discuţii între instituţii. Aceasta a întrebat, în mod clar, dacă Parlamentul nou ales intenţionează să lucreze în continuare pe baza celor 92 de amendamente care au fost adoptate de Parlament în martie 2009. Motivul întrebării sale era că, în calitate de Preşedinţie, trebuie să cunoaştem poziţia Parlamentului, chiar dacă nu era neapărat sub forma unei prime lecturi finalizate.
După cum am înţeles, noul Parlament nu a avut încă oportunitatea de a dezbate propunerea Comisiei, dar s-a concentrat în schimb pe efectele posibile ale Tratatului de la Lisabona asupra revizuirii actuale.
În Consiliu, aşteptăm propunerea Comisiei, care a fost anunţată, în legătură cu impactul Tratatului de la Lisabona asupra Regulamentului privind transparenţa. Bineînţeles, vom fi dispuşi în continuare să discutăm propunerea actuală cu dumneavoastră şi se înţelege de la sine că, în astfel de discuţii, este normal să ţinem seama de efectele noului tratat.
În opinia mea, articolul 15 alineatul (3) din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene este un temei juridic pe deplin relevant pentru propunerea în conformitate cu noul tratat. Alte articole privind controlul public în general, o comunicare mai bună între instituţii şi cetăţeni şi buna administrare sunt foarte relevante pentru activitatea instituţiilor pentru consolidarea democraţiei, eficienţei şi legitimităţii. De asemenea, trebuie să discutăm cum trebuie realizat acest tip de obiectiv. Totuşi, nu sunt convinsă că există loc pentru acestea în cadrul Regulamentului privind transparenţa. Din motive de claritate, regulamentul ar trebui să conţină reguli clare privind doar accesul public la documente şi nimic altceva.
Margot Wallström
vicepreşedintă a Comisiei. - Dle preşedinte, onorabili deputaţi, aş dori să mă adresez mai întâi dlui Cashman. Cred că aceasta este ultima posibilitate sau oportunitate pe care o voi avea de a vă mulţumi. Într-adevăr, sunteţi în fruntea luptei pentru acest regulament şi pentru deschidere şi transparenţă în Parlament. Aţi devenit imaginea, simbolul şi avocatul acesteia.
Cred, de asemenea, că avem foarte multă credibilitate, fiind suedeze, atât eu, cât şi Cecilia Malmström şi nu cred că oamenii vor pune la îndoială faptul că vom continua să luptăm pentru deschidere şi transparenţă. În acelaşi timp, am avut disputele noastre pentru că jucăm, de asemenea, roluri diferite şi uneori trebuie să fim foarte realişti cu privire la ceea ce putem realiza şi trebuie să luptăm pentru punctele noastre de vedere din fiecare instituţie. Acest lucru nu este întotdeauna uşor. Cred că s-a schimbat întregul climat politic, precum şi echilibrul politic şi acest lucru a afectat discuţiile noastre privind aceste probleme.
Dar punctul nostru de pornire, aş spune, este exact acelaşi şi afirmăm, de asemenea, că acest regulament privind accesul la documente ne-a fost foarte util. De-a lungul anilor, acesta a fost un instrument excelent şi ne dorim ca acesta să fie folosit de un număr mai mare de persoane, nu numai de reprezentanţii grupurilor de interese şi de cei care sunt plătiţi pentru a studia toate documentele. Dorim ca publicul larg şi jurnaliştii să-l poată utiliza şi să aibă acces integral la documente. Acesta este punctul meu de pornire. Ştiu că împărtăşesc acest punct de vedere, după cum aţi auzit, cu dna ministru.
Cred, de asemenea, că Preşedinţia suedeză a reprezentat o oportunitate preţioasă de a înregistra progrese în această problemă. Acum aş dori să mulţumesc Parlamentului pentru oportunitatea de a avea această dezbatere privind transparenţa şi noul Tratat de la Lisabona, deoarece astfel se pune mai mult accentul pe deschidere şi pe ceea ce se numeşte democraţie participativă. Suntem cu toţii de acord că aceasta este o evoluţie binevenită.
Întrebarea concretă adresată astăzi este: Ce măsuri va lua Comisia cu privire la revizuirea Regulamentului (CE) nr. 1049/2001?
După cum ştiţi, Tratatul de la Lisabona a extins dreptul public de acces la documente, după cum a afirmat dna ministru, la documentele tuturor instituţiilor, organelor, oficiilor şi agenţiilor Uniunii Europene, deşi există unele restricţii în ceea ce priveşte Curtea Europeană de Justiţie, Banca Centrală Europeană şi Banca Europeană de Investiţii, din motive fireşti.
Referitor la revizuirea Regulamentului (CE) nr. 1049/2001, doresc să subliniez că noul temei juridic, articolul 15 alineatul (3) din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, este foarte similar cu fostul articol 255 şi principala diferenţă este extinderea sferei de aplicare instituţionale.
Acest aspect a fost abordat în comunicarea Comisiei din 2 decembrie, anul curent. Aceasta a avut ca scop alinierea propunerilor în aşteptare pentru legislaţia secundară la noul tratat. (Unii dintre cei prezenţi aici s-ar putea să o cunoască în jargonul UE ca "legea omnibus” - să uităm imediat că am spus asta!)
Înseamnă că unul din legiuitori poate introduce acum un amendament care să extindă domeniul de aplicare a regulamentului la celelalte organe şi instituţii. Aceasta şi pentru a aduce la cunoştinţa Consiliului că acest lucru a fost prezentat de Comisie şi adoptat de Comisie.
Continuarea progresului în procesul legislativ care duce la adoptarea unui Regulament (CE) nr. 1049/2001 modificat se află în mâinile legiuitorilor: Parlamentul şi Consiliul. Suntem încă în etapa primei lecturi. Nu avem o rezoluţie legislativă şi nu avem poziţia noului Parlament. Bineînţeles, Comisia va contribui în continuare la încheierea unui acord - ca şi în alte procese legislative.
Tratatul de la Lisabona stabileşte un cadru legal pentru democraţia participativă. Din partea Comisiei, am adoptat deja un număr de iniţiative cu scopul de a îmbunătăţi consultarea şi participarea publicului la politicile noi propuse. De exemplu, vom evalua orientările generale ale Comisiei privind consultarea în raport cu noile prevederi ale tratatului şi vom decide dacă sunt necesare modificări pentru a le îmbunătăţi într-o şi mai mare măsură şi am început deja lucrul la iniţiativa cetăţenilor prin lansarea unei consultări publice, pentru a asculta cetăţenii şi diferitele părţi interesate înainte de a prezenta propunerea.
Importanţa deosebită a iniţiativei cetăţenilor a fost recunoscută, de asemenea, de Consiliul European săptămâna trecută. Am înţeles că şi viitoarea Preşedinţie spaniolă acordă prioritate acestui aspect în agenda de lucru. Aceştia doresc rezultate rapide.
În această dimineaţă, după cum am aflat cu toţii deja, Comisia interinstituţională privind accesul public la documente s-a reunit la invitaţia Preşedinţiei suedeze. Sarcina acestui grup este de a examina cele mai bune practici, de a soluţiona eventualele conflicte şi de a discuta evoluţiile viitoare privind accesul public la documente.
Prin urmare am decis împreună că vom avea un portal Web "Openness” (Deschidere); vom dispune de complementaritatea registrelor publice ale instituţiilor noastre; serviciile noastre IT respective se vor întâlni şi îşi vor coordona eforturile privind accesul, iar acum vom lua în calcul impactul asupra accesului la documente în momentul în care instituţiile noastre vor crea sau schimba sistemele de stocare electronică.
Ştiu că acum este momentul anului când se scriu liste cu dorinţe. Dar cred că atunci când este vorba despre deschidere şi transparenţă, nu trebuie să ne bazăm pe Moş Crăciun. Cred că depinde de noi să obţinem rezultate acum: Parlamentul, Consiliul şi Comisia. Rezultate concrete şi directe. Cred că am început deja şi trebuie să continuăm pe această cale, aşa că aştept cu nerăbdare dezbaterea.
Renate Sommer
Dle preşedinte, am convenit cu raportorul şi cu raportorii alternativi din celelalte grupuri să adresăm o întrebare orală despre starea procedurii şi paşii următori. Pe baza răspunsului de la Consiliu şi Comisie, ne-am propus să discutăm în ce fel să continuăm. Tocmai am primit acest răspuns în principiu. Nu-mi este foarte clar de ce raportorul, contrar acordului dintre grupuri, a prezentat pe neaşteptate o rezoluţie în care a anticipat propriul punct de vedere. Ce răspuns doreşte acesta de la Comisie şi de la Consiliu? Dle Cashman, vă respect foarte mult, dar toate acestea s-au întâmplat discret şi în mod secret, cu o lipsă totală de transparenţă. Iată cum luptaţi dumneavoastră pentru transparenţă. Aţi încercat să ne ignoraţi. În plus, cred că legitimitatea acestei rezoluţii este foarte controversată în sensul Regulamentului de procedură. În orice caz, conţinutul rezoluţiei este o repetare a raportului dumneavoastră din legislatura trecută şi, prin urmare, este complet inutil.
Ştiu că aţi încercat să negociaţi cu raportorii alternativi pentru a introduce o rezoluţie comună, dar sunt fundamental împotriva acestei rezoluţii. Intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona nu a produs, în opinia mea, o astfel de modificare a temeiului juridic al dosarului încât să determine o schimbare a rolului Parlamentului European. Raportul a fost şi este un dosar în procedura de codecizie. Aceasta explică, de asemenea, preocupările grupului meu cu privire la legitimitatea unei rezoluţii în sensul Regulamentului de procedură.
Nu doresc să discut conţinutul. Aduceţi laolaltă o mulţime de lucruri diferite, inclusiv citate din Tratatul privind Uniunea Europeană, din Tratatul de la Lisabona şi din Carta Drepturilor Fundamentale, toate scoase din context, pentru a justifica propunerea dumneavoastră de rezoluţie. Cu siguranţă că aceasta nu poate fi justificată din punct de vedere juridic în forma absolută în care este prezentată. Nu v-aţi luat niciun angajament cu privire la confidenţialitate, lucru care este necesar, în mod clar, cel puţin într-o anumită măsură. Acest lucru este necesar, de exemplu, în contextul acordurilor internaţionale între părţi terţe, ca o condiţie sine qua non. Este suficient să vă gândiţi doar la acordul cu SUA privind SWIFT. De asemenea, nu există nicio soluţie de mediere, de exemplu, sub forma transparenţei ex-post. Nu aţi prevăzut acest aspect. În plus, alte drepturi protejate de lege, precum protecţia datelor sau dreptul la viaţă privată, sunt neglijate.
Nu ar trebui să adoptăm această rezoluţie. Am primit un răspuns încurajator din partea Comisiei şi a Consiliului şi ar trebui să continuăm pe această bază, cu alte cuvinte, răspunsul la întrebarea noastră orală. Aş dori să vă solicit, dle Cashman, să retrageţi propunerea de rezoluţie.
Vilija Blinkevičiūtė
Vă mulţumesc dle preşedinte, doamnelor şi domnilor. Sunt complet de acord cu opinia colegului nostru, dl Cashman, că după intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona şi modificarea statului juridic, acum este cel mai potrivit moment să reluăm discuţiile asupra regulamentului din 2001 privind accesul public la documente şi asupra îmbunătăţirii fundamentale şi modificării respectivului regulament.
Prin Tratatul de la Lisabona, dorim o deschidere mult mai mare faţă de societate, ceea ce înseamnă că deciziile trebuie luate într-un mod cât mai deschis posibil şi trebuie să fie cât mai uşor de înţeles de către cetăţeni. Cu atât mai mult cu cât opinia asupra întregii activităţi a Uniunii Europene şi încrederea în activitatea acesteia sunt legate de înţelegerea de către cetăţenii noştri a activităţii Uniunii Europene şi a documentelor adoptate de aceasta, precum şi de posibilitatea de a avea acces la acestea.
Deschiderea este necesară, în special în acest caz, pentru a consolida principiile democraţiei şi respectării drepturilor fundamentale. Astfel, posibilitatea ca societatea să aibă acces la documente trebuie să devină un principiu fundamental şi confidenţialitatea trebuie să se aplice doar în circumstanţe excepţionale.
Parlamentul European a acţionat deja intens în acest domeniu. În luna martie a acestui an, acesta a pregătit raportul privind propunerea Comisiei de modificare a regulamentului în vigoare la ora actuală şi această propunere nouă a Parlamentului European este o bază adecvată pentru noi discuţii. Totuşi, nu trebuie să uităm că dezbatem aici modificarea unui regulament şi, prin urmare, cooperarea continuă a tuturor instituţiilor Uniunii Europene şi acordurile comune privind revizuirea reglementărilor privind transparenţa sunt imperative.
Un regulament îmbunătăţit ar stabili un nivel mai ridicat de transparenţă. Deoarece Tratatul de la Lisabona consolidează principiile care urmăresc o deschidere mai mare în Uniunea Europeană şi o cooperare mai strânsă cu cetăţenii, este important să se stabilească măsurile concrete şi bazele pentru administrarea instituţiilor Uniunii Europene pentru a îndeplini acest obiectiv.
Prin urmare, solicit noii Comisii să prezinte o propunere cât mai curând posibil şi să convină asupra unei poziţii comune cu Consiliul, pentru a asigura în întregime un dialog deschis şi permanent cu cetăţenii şi cu asociaţiile care îi reprezintă.
Diana Wallis
în numele Grupului ALDE. - Dle preşedinte, sunt foarte încântată de întrebare şi sunt recunoscătoare dlui Cashman pentru că şi-a expus punctele de vedere. Într-adevăr, am crezut că toate grupurile politice din această Cameră au ajuns la un acord privind rezoluţia. Mi s-a comunicat că acesta a fost rezultatul reuniunii din această după-amiază.
Este clar că în urma intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona, putem avansa printr-o schimbare eşalonată privind întreaga problemă a transparenţei. Ca vicepreşedintă a acestei Camere responsabilă cu transparenţa, acesta nu mi s-a părut întotdeauna un subiect uşor, dar cred că acum avem şansa de a acţiona mai bine şi de a ne îndrepta atenţia şi mai mult către cetăţenii noştri. În această Cameră, analizăm propriile planuri privind accesul la documente şi accesul la informaţii. Pentru mine, a fost o adevărată plăcere să particip la reuniunea din această dimineaţă cu Cecilia Malmström şi cu Margot Wallström, astfel ca cele trei instituţii să coopereze pentru prima dată şi să se înregistreze un real progres. S-a făcut deja referire la faptul - şi cred că pentru noi acesta este un progres important - că, spre deosebire de acest organ interinstituţional care se întruneşte când şi când, la doi sau trei ani distanţă, ne-am propus să ne întrunim din nou peste şase luni şi un calendar mult mai regulat. Suntem serioşi şi acesta este un semnal serios pe care l-am transmis împreună, precizând că avem drept obiectiv un adevărat portal privind transparenţa între noi toţi, că dorim să ne asigurăm că cetăţenii noştri pot urmări procesul legislativ pe măsura desfăşurării acestuia, în toate etapele sale şi că aceştia pot avea o contribuţie reală şi pot înţelege cu adevărat ceea ce facem noi.
Deci, grupul meu - şi cred că toate grupurile - au acceptat amendamentele care vor reflecta progresul înregistrat astăzi. Nu îmi mai rămâne decât să vă mulţumesc, din partea noastră, a celor trei doamne, că am realizat un progres în ceea ce priveşte această problemă.
Zbigniew Ziobro
Dle preşedinte, conform părerii multor jurnalişti interesaţi de afacerile europene, ceea ce este cunoscut drept un deficit de democraţie se observă de mulţi ani în instituţiile europene. Această acuzaţie este adusă uneori pe nedrept, dar de alte ori, aceasta are o bază reală. În cel din urmă caz, se atrage atenţia că atunci când deciziile semnificative sunt percepute ca fiind adoptate de funcţionari europeni anonimi undeva, în Bruxelles-ul îndepărtat, mecanismul democratic nu funcţionează corespunzător. De aceea trebuie subliniat faptul că deschiderea este un element extrem de important al activităţii Uniunii Europene. Autoritatea trebuie să fie responsabilă faţă de societate. Altfel, după cum ne-a demonstrat întotdeauna istoria, puterea corupe.
Societatea europeană este alcătuită din diferite naţiuni care trăiesc în ţări separate. Prin urmare, instituţiile Uniunii Europene trebuie să îşi asume responsabilitatea faţă de cetăţenii fiecărui stat membru şi modul de a asigura supravegherea continuă a întregii autorităţi încredinţate Uniunii Europene este să permitem accesul deplin la documente. Mă gândesc, în primul rând, la documentele de lucru, analizele şi consultările efectuate de Comisia Europeană sau de Consiliu. Este esenţial ca influenţa grupurilor de interese asupra elaborării regulamentelor să fie înregistrată şi deschisă tuturor. Este important ca nu doar Parlamentul să aibă acces total la aceste documente. Cetăţenii tuturor statelor membre ale Uniunii Europene trebuie să aibă dreptul de supraveghere democratică, astfel încât să beneficieze de aceasta fiecare organizaţie interesată din societate şi fiecare jurnalist. Doar transparenţa poate garanta că autorităţile şi funcţionarii Uniunii Europene vor utiliza puterile cu care au fost investiţi pentru binele comun al cetăţenilor statelor membre.
Rui Tavares
Doamnelor şi domnilor, această dezbatere depinde în întregime de încredere. Instituţiile europene solicită întotdeauna cetăţenilor să aibă încredere în ele. Pe parcursul procesului legat de Tratatul de la Lisabona, acestea au solicitat cetăţenilor să aibă încredere în ele, la bine şi la rău. Criza financiară a început şi acestea le-au cerut cetăţenilor să aibă încredere în ele. Ei bine, încrederea este o stradă cu două sensuri şi nu puteţi cere întotdeauna cetăţenilor să aibă încredere în dumneavoastră dacă, în acelaşi timp, nu aveţi suficientă încredere în cetăţeni pentru a le prezenta toate procesele şi activitatea internă care fac să funcţioneze Comisia. Cei aflaţi la putere nu se pot plânge că cetăţenii nu au încredere în politicieni dacă politicienii înşişi nu au încredere în cetăţeni.
Aceasta este o problemă de democraţie; şi nu doar atât, este şi o problemă de risipă. Societatea este ea însăşi un vast cumul de cunoştinţe pe care le vom pierde dacă nu implicăm cetăţenii în procesul de conducere şi guvernare a Uniunii Europene. Prin urmare, afirm fără nicio îndoială că sprijin total eforturile raportorului, că acesta face democraţiei un serviciu şi că ar trebui să avansăm nu doar spre transparenţă ci, mai presus de toate, spre asigurarea că transparenţa nu este doar un cuvânt frumos, ci că are o semnificaţie concretă.
William  Dartmouth
în numele Grupului EFD. - Dle preşedinte, Uniunea Europeană are, în ţara mea şi, de asemenea, în alte locuri, o reputaţie binemeritată de a lua decizii pe furiş, în secret şi pe ascuns. Prin urmare, s-ar putea presupune că acum Comisia va face tot posibilul pentru a fi deschisă şi transparentă. În schimb, Comisia a elaborat această propunere - cred că este 1049 - din care o parte restricţionează de fapt accesul la documente care sunt publice în prezent.
În plus, există un punct obiectiv important pe care mi-l amintesc din perioada petrecută la Universitatea Harvard, şi anume: deciziile care sunt luate fără transparenţă şi fără control public adecvat au o tendinţă înnăscută de a fi decizii greşite. Trebuie să acceptaţi faptul că unul dintre motivele pentru care Comisia prezintă atât de multe propuneri nechibzuite, neanalizate, inadecvate şi elaborate greşit, pe care trebuie să le acceptăm în Anglia şi în alte ţări, este lipsa de transparenţă. Prin urmare, în ceea ce priveşte acest cadru legal, aş dori să solicit insistent Comisiei să se gândească mai bine, dacă acest lucru este într-adevăr posibil pentru o instituţie defectuoasă dintr-un sistem defectuos de guvernare.
Salvatore Iacolino
(IT) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, am ascultat foarte atent intervenţiile Comisiei, ale Preşedinţiei şi ale colegilor mei deputaţi. Programul de la Stockholm a clarificat într-adevăr şi mai mult importanţa dreptului de acces la documentele elaborate de instituţiile Uniunii Europene.
Tratatul de la Lisabona reafirmă, de asemenea, dreptul de acces la documente al persoanelor fizice sau juridice, asigurându-se, totuşi, stabilirea de regulamente conţinând criterii şi restricţii conforme cu caracteristicile fiecărui organ. După cum s-a menţionat deja, anul acesta, Parlamentul a avut deja ocazia să ia măsuri referitoare la accesul la documente şi opiniile au fost oarecum împărţite la acea dată.
Astăzi, suntem cu toţii de acord cu privire la necesitatea unei adaptări reale a regulamentului din 2001, totuşi soluţia propusă de dl Cashman nu pare plauzibilă, în măsura în care extinde dincolo de orice limită rezonabilă posibilitatea de a obţine documente care ar putea, de fapt, să contravină uneori interesului public prevalent. Aş dori să citez câteva exemple: negocierile cu ţările terţe sau alte activităţi sensibile necesită o definiţie clară, un echilibru între dreptul legitim la transparenţă, publicare şi cunoaştere şi interzicerea accesului la documente în conformitate cu interesul public prevalent şi recunoscut.
Rămânem convinşi de necesitatea de a promova dreptul de acces la documente al persoanelor fizice şi juridice, fiind conştienţi că trebuie să definim un principiu rezonabil pentru a echilibra necesităţi opuse: extinderea rolului Ombudsmanului European, stabilirea de criterii precise şi clare în ceea ce priveşte accesul şi introducerea de măsuri de tranziţie care vor conduce treptat la reglementări în conformitate cu nevoile cetăţenilor, compatibile cu funcţionarea corectă a instituţiilor. Ne bazăm pe rolul Preşedinţiei curente, Preşedinţiei spaniole şi pe activităţile Comisiei pentru a îndeplini acest obiectiv.
Cornelis de Jong
(NL) Dle preşedinte, ce document căutaţi, mai exact? Care este numărul documentului? Acestea sunt doar două dintre răspunsurile la care se pot aştepta cetăţenii când adresează o întrebare instituţiilor europene. Cetăţenii doresc informaţii, totuşi, nu material promoţional sau documente politice indescifrabile şi, prin urmare, este necesară o schimbare radicală de direcţie. Cetăţenii trebuie să fie în centrul atenţiei. Aceasta constituie baza întrebărilor adresate de dl Cashman, căruia aş dori să-i mulţumesc pentru cooperarea excelentă şi - mă adresez dnei Sommer, care din păcate a părăsit deja Camera - extrem de transparentă din ultimele câteva luni.
Aş dori să văd că o parte din bugetul european pentru informare este cheltuit pentru a garanta, atât prin mijloacele de informare digitale, cât şi prin contact direct, faptul că cetăţenii primesc informaţii complete, autentice şi răspunsuri la întrebări precum "Îmi puteţi spune care este evoluţia exactă a deciziilor luate de Europa în legătură cu efortul european în timpul Conferinţei de la Copenhaga privind schimbările climatice?” Astfel de lucruri vor cetăţenii să afle şi solicit Comisiei, Consiliului şi, în special, deputaţilor, să sprijine iniţiativele noastre pentru o transparenţă mai mare. Acesta mi se pare singurul mesaj cu adevărat clar.
Heidi Hautala
(FI) Dle preşedinte, accesul public la documente înseamnă dreptul cetăţenilor de a participa la luarea deciziilor şi obţinerea de informaţii în acest scop. Tratatul de la Lisabona susţine acest drept fundamental al cetăţenilor UE. Dacă Parlamentul European nu apără acest drept fundamental, atunci cine îl va apăra?
De aceea este foarte important să adoptăm o poziţie puternică şi clară în favoarea transparenţei în această şedinţă. Nu trebuie să acceptăm niciun pas înapoi sau cei pe care îi propune Comisia.
Vă pot asigura că circulă multe idei greşite privind lucrurile pe care le decidem aici. Nu dorim să prejudiciem negocierile internaţionale, dar credem că cetăţenii au dreptul să ştie ce aspecte sunt discutate cu puterile străine, care le afectează drepturile. Şi nici nu ajungem la concluzia că toţi deputaţii Parlamentului European trebuie să-şi facă public conţinutul e-mailurilor. Dacă este cineva care se teme de acest lucru, nu are niciun motiv.
Andreas Mölzer
(DE) Dle preşedinte, problema transparenţei şi a accesului cetăţenilor la documente în Uniunea Europeană este, fără îndoială, importantă în măsura în care cetăţenii europeni sunt încă foarte nesatisfăcuţi de politica de integrare europeană.
Acesta este cazul Austriei, în care o mare parte a cetăţenilor sunt nesatisfăcuţi de sau sceptici faţă de Uniunea Europeană, deoarece au senzaţia că nu există transparenţă şi acces la politică. Procesele pentru introducerea şi apoi aprobarea Tratatului de la Lisabona, împreună cu alegerea preşedintelui Consiliului European şi a Înaltului Reprezentant au dat cetăţenilor impresia că nu pot observa ce se întâmplă, că nu există transparenţă şi că nu înţeleg de ce s-au realizat aceste lucruri. Cred că dacă dorim ca Tratatul de la Lisabona să fie un succes pentru cetăţenii europeni, este important să le oferim oamenilor sentimentul că pot identifica persoanele care iau decizii în cadrul Uniunii, precum şi scopul şi modul în care sunt luate acestea.
Michael Cashman
autor. - Dle preşedinte, mi s-a părut necesar să comentez două puncte.
Dna Sommer mai este în Cameră şi am crezut că este potrivit, deşi nu ascultă, să răspund la ceea ce a afirmat. Domnia sa a adus o serie de acuzaţii. Una că nu am fost transparent. Aş dori să vă corectez şi să spun că toate grupurile politice şi toţi raportorii au fost invitaţi la toate reuniunile. Când aceştia nu au reuşit să fie prezenţi, poziţiile lor au fost reprezentate fidel la reuniunile respective. Toate deciziile luate ulterior au fost comunicate tuturor raportorilor alternativi şi tuturor grupurilor politice.
A fost sugerat că ar trebui să retragem această propunere de rezoluţie, despre care dna Sommer spune că este nedemocratică şi netransparentă - că grupul său nu ştia nimic despre aceasta. Mi se pare interesantă această afirmaţie, având în vedere că am negociat în această după-amiază cu grupul domniei sale, PPE, asupra propunerii lor de rezoluţie privind întrebarea orală. Deci nu pot decât să presupun că este informată greşit şi, pe această bază generoasă, aştept cu nerăbdare negocierile sincere şi de bună credinţă cu PPE şi cu toate celelalte grupuri.
În final, a fost o neglijenţă din partea mea. Este ultima dată când dna comisar Wallström şi cu mine ne aflăm faţă în faţă în această Cameră şi doresc să subliniez, dacă îmi permiteţi, că eu şi Parlamentul nu ne-am îndoit niciodată de devotamentul dumneavoastră în ceea ce priveşte deschiderea şi transparenţa. Aţi avut perfectă dreptate: întotdeauna a trebuit să ne apărăm punctele de vedere, în numele instituţiilor pe care le reprezentam, iar dumneavoastră vi le-aţi apărat în mod strălucit, dar nu v-aţi îndepărtat niciodată de principiul deschiderii şi transparenţei.
Aţi fost şi veţi rămâne, sunt sigur, un funcţionar public remarcabil, cu o reputaţie exemplară. Nu v-aţi ferit niciodată să faceţi ceea ce aţi crezut că este drept, just şi decent şi, în numele cetăţenilor care nu au avut niciodată privilegiul să vă întâlnească, permiteţi-mi să vă mulţumesc.
Cecilia Malmström
Dle preşedinte, legislaţia privind accesul public la documente, cu alte cuvinte, ceea ce numim Regulamentul (CE) nr. 1049, ne-a fost foarte util. Sunt foarte mândră că am participat, împreună cu dl Cashman şi cu contribuţii din partea Comisiei, prin intermediul dnei Wallström, la această etapă iniţială.
Tratatul de la Lisabona ne oferă oportunitatea de a face următorul pas, având în vedere extinderea domeniului de aplicare. Acesta este un lucru foarte bun. Regret că toamna aceasta nu a fost posibilă iniţierea unui dialog interinstituţional cu Parlamentul European. Am aşteptat avizul Parlamentului European înainte să putem continua. Cred că Preşedinţia spaniolă va avea, de asemenea, nevoie de unele indicaţii privind poziţia Parlamentului European asupra acestui aspect pentru a putea avansa în negocierile interinstituţionale.
În aşteptarea acesteia, putem face multe lucruri. Atât dna Wallström cât şi dna Wallis s-au referit la reuniunea pe care am avut-o în această dimineaţă, care reprezintă un mod tangibil de a promova transparenţa şi accesul la documente şi de a face în aşa fel încât instituţiile noastre să fie mai uşor de înţeles de către cetăţeni. Unul dintre aspectele pe care le-am discutat a fost modul în care putem utiliza sistemele noastre informatice astfel încât cetăţenii, jurnaliştii, ONG-urile şi alte părţi interesate să poată urmări calea urmată de o lege, de la propunerea Comisiei până la adoptarea finală.
Cred că acest lucru ar putea ajuta foarte mult la creşterea înţelegerii şi cunoaşterii Uniunii Europene, precum şi a încrederii în aceasta. După cum s-a afirmat aici, transparenţa este un aspect pozitiv şi este necesară şi importantă. Aceasta creşte eficienţa deciziilor, sporeşte încrederea în decizii şi reduce riscul de nereguli şi de suspiciune.
Dacă legitimitatea UE cu privire la decizii creşte, acest lucru va fi, de asemenea, benefic pentru calitatea deciziilor noastre. Prin urmare este excelent că Parlamentul European organizează această dezbatere şi sper ca procesul să continue, chiar dacă Preşedinţia suedeză nu va avea oportunitatea de a face acest lucru. Vă mulţumesc foarte mult dle Cashman şi mulţumesc Parlamentului pentru abordarea acestui subiect.
Margot Wallström
vicepreşedintă a Comisiei. - Dle preşedinte, acesta a fost un mod foarte eficient de reconciliere, acum când iau cuvântul pentru ultima dată. Nu aş fi putut alege un subiect mai bun asupra căruia să iau cuvântul, probabil, pentru ultima dată în Parlamentul European, decât deschiderea şi transparenţa.
Permiteţi-mi să menţionez câteva aspecte de bază. Comisia Europeană a prezentat o propunere. Aceasta este singura propunere prezentată. Am făcut-o sub forma unei reformări, ceea ce înseamnă că suntem de părere că principiile de bază din acest regulament sunt solide. Acestea sunt bune. Le putem utiliza dar trebuie să le modernizăm, să le actualizăm şi să le facem mai eficiente. Această idee a stat la baza reformării.
Avem unele puncte de vedere diferite asupra anumitor aspecte - cum să definim documentele etc. - dar acestea ţin în continuare de negocieri pe care ar trebui să le iniţiem şi să ne asigurăm că facem ca lucrurile să avanseze. Pentru aceasta, avem nevoie de o primă lectură din partea Parlamentului. Acesta este mesajul principal din partea noastră.
Credem, de asemenea, pe baza unui tratat nou, că putem face acest lucru prin extinderea domeniului de aplicare a acestui regulament. Aceasta este diferenţa principală, aşa cum o vedem în cadrul Comisiei. Acum acesta va include toate organele, agenţiile etc. ale Uniunii Europene. Aici ne aflăm în prezent, deci mai sperăm că Parlamentul va întreprinde, cât mai curând posibil, prima lectură. Apoi vom putea primi, de asemenea, punctele de vedere ale Consiliului, astfel încât să putem începe discuţii şi negocieri propriu-zise şi o decizie să fie, în cele din urmă, luată.
Cu privire la o serie de probleme foarte importante pe care le-aţi ridicat, de asemenea, dle Cashman, în raportul dumneavoastră: cred că există alte mijloace pe care să le putem utiliza, deoarece acestea sunt puţin în afara domeniului de aplicare a acestui regulament. Dar acestea reprezintă în continuare iniţiative foarte importante. Acestea se referă la registre, la aspecte pe care le-am discutat - astăzi, de exemplu - în cazul cărora putem spori deschiderea şi transparenţa prin alte metode şi nu doar prin regulamentul în discuţie. Vom continua în această privinţă. Ştiu că nu agreaţi foarte mult acest lucru, dar am preluat iniţiativa de a crea un plan de acţiune privind deschiderea - unele părţi ale acestuia fiind discutate astăzi - în cadrul căruia putem să ne unim forţele şi să facem eforturi pentru a continua deschierea şi transparenţa şi pentru a lupta în acest sens.
Pe acest ton pozitiv - doresc foarte mult să fie un ton pozitiv - aş dori să vă mulţumesc tuturor şi, de asemenea, aş dori să profit de această ocazie pentru a vă ura tuturor Crăciun Fericit şi Un An Nou Fericit!
Preşedinte
Doresc să profit de această oportunitate pentru a vă mulţumi încă o dată pentru cooperarea dumneavoastră din toţi aceşti ani. Crăciun Fericit şi cele mai bune urări.
Am primit cinci propuneri de rezoluţie prezentate în conformitate cu articolul 115 alineatul (5) din Regulamentul de procedură.
Dezbaterea a fost închisă.
Votul va avea loc joi, 17 decembrie 2009.
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Bogdan Kazimierz Marcinkiewicz  
Dle preşedinte, problema accesului la documentele organelor şi instituţiilor UE, pe care o discutăm astăzi, este, după părerea mea, foarte importantă în procesul legislativ al Uniunii Europene. Transparenţa, aici, este esenţială, datorită acesteia fiecare cetăţean al UE având dreptul de acces la documente, care, conform articolului 15 alineatul (3) din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, includ nu doar părţi din ordinea juridică în vigoare, ci şi propuneri de documente juridice. Aceasta înseamnă că orice persoană fizică sau juridică, care are reşedinţa sau sediul statutar în UE poate avea o influenţă directă asupra noii legislaţii şi acest fapt constituie o formă specială de control public. Regulamentul nr. 1049/2001 care prevalează în prezent asigură accesul adecvat la documentele UE, dar odată cu intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona la 1 decembrie 2009, ne confruntăm cu o provocare excepţională, în care rolul şi participarea reală a cetăţenilor UE a crescut. Accesul nerestricţionat la documente este, prin urmare, un factor determinant semnificativ al formei şi funcţionării viitoare a UE.
