3. Somalia (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling om Somalia.
John Bowis  
Fru formand! Borgere fra Somaliland og Somalia er i generationer kommet til London for at arbejde. Disse borgere har lang tradition for at arbejde i den britiske flåde og sende penge hjem. I min tid som medlem af det britiske parlament var jeg medformand for den britisk-somaliske tværpolitiske gruppe. Sommetider løste vi problemer, og sommetider behandlede vi personlige spørgsmål osv. Der var mange personlige spørgsmål. Somalierne er vidunderlige mennesker, men de har ikke været heldige med deres ledere.
Nu er situationen forværret yderligere. Der er nu tale om en stat, der har forfejlet sit mål. Vi har en situation, hvor landet har den værste sundhedsstatistik i verden. Befolkningen udsættes dagligt for vold, og dødeligheden for børn og mødre er fortsat stigende. De er fanget i krydsilden mellem Etiopien og regeringsstyrker og væbnede militser. Derfor er spørgsmålet sat på dagsordenen i dag. Vi kan se, hvor forfærdeligt det er at leve i Somalia i dag. Vi kan se, hvor nødvendigt det er, at der ydes humanitær bistand. Vi kan se behovet for fredsbevarende styrker, og vi bifalder de løfter, som Den Afrikanske Union har givet, men beklager, at Den Afrikanske Union endnu ikke har indfriet løfterne fuldt ud.
De eneste styrker i Somalia i øjeblikket er styrker fra Uganda. Etiopierne forlader ikke stedet, før der er indsat 8.000 soldater som lovet. Vi må undersøge, hvordan vi kan få en dialog i gang - på tværs af grænserne og på tværs af vores traditionelle fordomme - for der vil ikke være stabilitet, før der er dialog, og hvis der ikke er stabilitet, vil der ikke være nogen fremtid for landet. Og hvis der ikke er nogen fremtid for landet, vil befolkningen dø. Det vil ikke være vores ansvar, men vi vil heller ikke have spillet nogen rolle i forsøget på at forhindre det i at ske.
Raül Romeva i Rueda  
forslagsstiller. - (ES) Fru formand! Jeg vil naturligvis også påpege vigtigheden af denne beslutning, især set i lyset af den forhandling, vi havde i morges. Vi taler om, hvordan vi præcis skal håndtere situationen med skrøbelige stater. Somalia er ikke en skrøbelig stat, det er faktisk en fejlslagen stat.
I den forbindelse må vi dog ikke glemme, som hr. Bowis sagde, at den udbredte vold, der florerer i landet i øjeblikket, primært skyldes den konstante tilstrømning af våben, hovedsageligt lette våben og ammunition, som kommer fra andre lande i regionen og i mange tilfælde direkte fra de vestlige lande, herunder EU.
Vi må derfor ikke glemme, at vi foruden at reagere på de aktuelle og øjeblikkelige konsekvenser af, hvad der sker i Somalia, også har et ansvar for denne situation, og når vi taler om forpligtelsen til og ansvaret for at beskytte, hvilket er, hvad vi er vant til at gøre i denne type forhandling, må vi også påtage os et ansvar for at beskytte, f.eks. ved at styre eksporten af våben.
Ana Maria Gomes  
forslagsstiller. - (PT) Fru formand! I går i Mogadishu var der tilskyndelser til at angribe styrker fra Den afrikanske Union - så stort er omfanget af den tragedie og det tab af kontrol, der ødelægger Somalia og antænder situationen på hele Afrikas Horn. EU må straks lægge pres på alle konfliktens parter, så de forpligter sig til at deltage i en inklusiv proces med national forsoning, som kan dæmme op for de politiske problemer, der ligger til grund for krisen. "Overgangsregeringen" bliver ved med at være en fiktiv idé, hvis den fortsat undlader at beskytte civilbefolkningen og tilvejebringe humanitær bistand.
Somalia flyder i endnu flere våben end nogensinde før ifølge en nylig FN-rapport. Det er yderst vigtigt, at lande og våbenhandlere, som bryder den våbenembargo, der blev indført i 1992, bliver stoppet og stillet til ansvar. Desuden er det tvingende nødvendigt, at den fredsbevarende styrke fra Den Afrikanske Union forstærkes, og at de etiopiske besættelsesstyrker forlader landet. Det bør anerkendes, at den etiopiske intervention, som Bush-administrationen tilskyndede til med passiv meddelagtighed fra EU's side, ikke bragte fred, en regering eller endda hjælp til at bekæmpe terrorisme i Somalia. Den bragte kun flere lidelser, mere fattigdom og mere død til befolkningen i hele regionen.
Marcin Libicki  
Fru formand! Vi taler her i dag om den tragedie, der har fundet sted i Somalia. Som udgangspunkt kan der iværksættes tre interventionsforanstaltninger i et sådant tilfælde: diplomatisk pres, en økonomisk embargo og, hvis det er nødvendigt, militær intervention. Der er dog også en fjerde mulighed, vi ikke har nævnt, og det er, at EU-landene skulle begynde med at eliminere muligheden for, at deres egne pseudoforretninger korrumperer bureaukrater i forskellige tidligere kolonilande, som derefter starter borgerkrige, ofte med de grundlæggende interesser, som pseudoforretningerne forfølger.
Lad mig sige noget andet om det emne, som hr. Romeva i Rueda og fru Gomes talte om: De våben, der bruges i disse lande, herunder Somalia, er helt sikkert produceret i og eksporteret fra såkaldte demokratiske lande - lande, der er økonomisk udviklet. Lande i denne del af verden bør især lægge pres på deres egne våbenproducenter og pseudoforretningsfolk for at sikre, at de ikke provokerer eller spiller en rolle i de værste katastrofer, der udspiller sig på jorden i dag.
Marios Matsakis  
Fru formand! Somalia har tidligere været emnet for adskillige af Europa-Parlamentets beslutninger og FN's resolutioner. Desværre er situationen ikke blevet bedre, og den langvarige destruktive borgerkrig fortsætter uhindret. De deraf følgende menneskelige lidelser fortsætter med hundredtusinde fattigdomsramte flygtninge, mange tusinde underernærede og døende børn, og det er endvidere rapporteret, at der er opstået smitsomme sygdomme som f.eks. kolera og hepatitis i området. Landet er i en desperat situation, hvor der er anarki og junglelove.
I det fælles beslutningsforslag - som i tidligere beslutninger - stilles der en række relevante forslag, f.eks. indstilling af enhver udenlandsk militær indgriben i Somalia - hovedsageligt fra Etiopien og Eritrea - og fuld gennemførelse af våbenembargoen over for Somalia, der desværre stadig ikke er trådt rigtigt i kraft, selv om den blev pålagt for 15 år siden.
Vi ønsker endvidere at understrege det presserende behov for beskyttelse af pressefriheden gennem fordømmelse af den somaliske regerings systematiske chikane over for medierne og regeringens skamfulde undladelse af at efterforske drabene på journalister, hvis rapportering blev opfattet som kritisk af regeringen.
Vi henleder opmærksomheden på disse forhold i bevidstheden om, at muligheden for at nogen lytter er meget begrænset. Men vi må fortsætte med at gøre opmærksom på forholdene i håbet om, at fornuft og menneskelighed til sidst vil sejre, og at den somaliske befolkning endelig vil opleve mere fredelige og fremgangsrige tider.
Erik Meijer  
Fru formand! I praksis har Somalia ikke eksisteret siden 1991, i det mindste ikke når det gælder det område, der udgjorde den tidligere italienske koloni. Kun i den tidligere britiske koloni Somaliland mod nord findes der en slags statsmagt, men den er ikke internationalt anerkendt.
Statsmagten er erstattet med krigsherrer, som skiftevis ligger i indbyrdes strid og samarbejder. Hæren i nabolandet Etiopien har udråbt sig selv til fælles beskytter. Sammenslutningen af islamiske domstole ses til gengæld som deres fælles modstander, som vil genforene Somalia på grundlag af traditionelle islamiske regler og uden om krigsherrerne.
Alle hidtidige forsøg på at etablere en alment accepteret enhedsregering og hjælpe Somalia til igen at fungere som stat er mislykkedes. Kommissionen har ydet finansiel støtte til de føderale overgangsinstitutioner, der blev etableret i 2004. Det forekom berettiget på daværende tidspunkt, men det har udløst anklager mod EU for at vælge side i en væbnet konflikt og i den forbindelse samarbejde med Etiopien mod de kræfter, som helst så et strengt islamisk styre ved magten.
Uanset hvor velment det måtte være, vil en sådan politik fra europæisk side ikke lykkes, medmindre den støttes af Somalias indbyggere. Det er derfor positivt, at der i det forslag til beslutning, som om lidt sættes under afstemning, opfordres til, at fremmed militær intervention i Somalia bringes til ophør, og der opfordres til dialog og forsoning på de indre linjer.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
Fru formand! Siden Siad Barre-regimets fald i 1991 har Somalia ikke haft en velfungerende regering. Den interne situation i landet er præget af kaos og anarki. På grund af konflikten mellem oprørene fra Sammenslutningen af Islamiske Domstole (Islamic Courts Union) og styrker fra den provisoriske regering blev 850.000 mennesker gjort hjemløse, og mange døde.
Situationen i Somalia er dramatisk. Kolera spreder sig i hele regionen, mere end 1,5 millioner mennesker har brug for akut lægehjælp, og titusindvis af børn lider af fejlernæring. Der er en reel risiko for, at denne konflikt kan medføre en destabilisering af hele regionen. Hvad der er endnu mere bekymrende, er, at der indtil videre kun er indsat 1.600 af de lovede 8.000 soldater fra Den afrikanske Union i deres mæglende rolle.
Derfor bør Den afrikanske Union, USA, EU og FN øge den humanitære og logistiske bistand til somalierne og øge de diplomatiske bestræbelser på at sætte fart i fredsprocessen og etablere en stabil regering ved frie valg i 2009.
Leopold Józef Rutowicz
Fru formand! Somalia ligger på den somaliske halvø, der er kendt som Afrikas Horn, og er en etnisk og religiøst homogen stat. Somaliere udgør 97 % af befolkningen, hvor næsten 100 % har Islam som religion.
Den Somaliske Republik, som opstod i 1960, havde med landets naturressourcer de nødvendige forudsætninger for at skabe økonomisk udvikling og et anstændigt liv for borgerne. Desværre har en kombination af et statskup, en borgerkrig, ændringer i den politiske orientering, uoverensstemmelser mellem stammer og involveringen af Sammenslutningen af Islamiske Domstole (Islamic Courts Union) med sine forbindelser til Taleban i kampen om magten skabt et helvede på jorden for befolkningen i Somalia.
Hvordan kan vi hjælpe disse mennesker? Løsningen på Somalia-problemet ligger hos FN og Den afrikanske Union. Den afrikanske Union bør i Afrikas interesse øge sine militære aktiviteter for at beskytte folk og skabe de forhold, der er nødvendige for, at FN og EU kan levere den absolut livsvigtige humanitære bistand. I Somalias situation ændrer en forhandling om overtrædelse af menneskerettigheder, som sker i massivt omfang i landet, ingen ting. Det, der kræves, er handling, som EU ville støtte.
Danuta Hübner
Fru formand! Jeg er helt enig med hr. Bowis i, at der altid er håb, så længe der er dialog. Vi mener, at det er på høje tid at ruske op i Somalia, da situationen på nuværende tidspunkt er en trussel imod fred og sikkerhed, ikke blot i den pågældende region, men også i andre regioner. Situationen medfører også frygtelige lidelser for Somalias befolkning.
Som De ved, har EU påtaget sig en ledende rolle i fredsprocessen for Somalia og etableringen af de føderale overgangsinstitutioner. Vi har hele tiden forsøgt at finde en politisk løsning, der involverer alle parter i Somalia, og kommissær Louis Michel foretog en sidste fredsmission for at redde fredsprocessen inden Etiopiens indgriben i december 2006 og har ydet en stor indsats for at tildele EU-støtte til Den Afrikanske Unions fredsmission og iværksættelsen af en betydningsfuld national kongres om forlig.
Vi står over for en humanitær katastrofe og et indskrænket humanitært område i Somalia, herunder angreb på de uafhængige medier og journalister, som dræbes i målrettede angreb. Den nuværende humanitære katastrofe i den sydlige og centrale del af Somalia er alarmerende. Ca. 1,5 millioner mennesker har brug for humanitær bistand, herunder over 730.000 internt fordrevne personer, hvoraf en tredjedel menes at være i stor fare. Ca. 173.000 indbyggere i Mogadishu er blot i de seneste to uger flygtet fra volden.
Jeg ønsker endvidere at informere Dem om, at EU's Kontor for Humanitær Bistand, ECHO, samarbejder med gennemførelsespartnere med henblik på at yde bistand til 1,5 millioner mennesker, herunder etablering af adgang til vand, sanitet og tildeling af mad, medicin og hjælp til bedrifter og eksistenssikring for lokalbefolkningen, de internt fordrevne personer og værtssamfundene. I år har ECHO afsat det største beløb nogensinde på 20 millioner euro til støtte af Somalia.
Vi er endvidere meget bekymrede over sikkerhedssituationen i Mogadishu og andre regioner i den sydlige og centrale del af Somalia. Oprøret fortsætter, og alle parter har styrket deres militære stilling betydeligt i de seneste uger. EU er forpligtet til at følge en flersporet tilgang, som indebærer støtte af en omfattende sikkerhedsstrategi, herunder våbenhvile og fuld gennemførelse af Den Afrikanske Unions mission i Somalia, der vil lette Etiopiens tilbagetrækning, og fremskyndelse af udpegelsen af en repræsentativ og effektiv premierminister og regering med respekt for oppositionen, således at dennes involvering i den resterende del af overgangsperioden op til valget i 2009 sikres. Derudover ønsker EU indtrængende at opfordre alle parter til at respektere grundlæggende menneskerettigheder og den humanitære folkeret.
Endelig skal vi også tage højde for de regionale dimensioner af krisen og indlede en dialog med Etiopien og Eritrea, som kæmper en krig på andres vegne i Somalia med risiko for at fremprovokere grænsekonflikter i deres egne lande. Kommissionen har udpeget en særlig udsending for Somalia og stillet forslag til EU-aktioner på Det Europæiske Råds møde (almindelige anliggender og eksterne forbindelser). Kommissionen er fortsat helt indstillet på et tæt samarbejde med Europa-Parlamentet for at stoppe volden og finde en politisk løsning på denne krise.
Formanden
Hr. Matsakis vil tale angående et procedurespørgsmål.
Marios Matsakis
(EN) Fru formand! Jeg har et indlæg til forretningsordenen, inden vi går over til afstemningen. Jeg noterede mig endnu en gang, at Rådet ikke er repræsenteret i mødesalen. Det er næsten en permanent situation, og det bør der måske gøres noget ved.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted efter forhandlingen.
Skriftlig erklæring (artikel 142)
Glyn Ford
(EN) Fru formand! Situationen i Somalia er resultatet af en ødelagt stat med en fejlslagen økonomi. Der har ikke været nogen fungerende regering siden Said Barre-regimet, som blev styrtet i 1991, hvilket resulterede i anarki, interne kampe og ulovligheder.
På grund af krigen mellem sammenslutningen af islamiske domstole og de allierede etiopiske styrker og overgangsregeringens styrker er mindst 100.000 personer fordrevet internt, og der er truende hungersnød. Til trods herfor har den forværrede sikkerhedssituation i Mogadishu forhindret de internationale ngo'er i at yde bistand i forbindelse med denne humanitære katastrofe.
Jeg bifalder Den Afrikanske Unions bestræbelser på at samle en fredsbevarende styrke til at hjælpe med at opnå et nationalt forlig, men kun 20 % af de lovede 8.000 er faktisk deployeret. Den Afrikanske Union skal opfylde sine forpligtelser. EU skal imidlertid også samtidig yde en større indsats for at yde politisk, økonomisk og logistisk støtte.
Det internationale samfund, herunder EU, skal yde mere koncentreret humanitær bistand til de internt fordrevne personer. Den ultimative løsning vil imidlertid være at genopbygge Somalia som en fungerende stat, og det vil kræve, at den internationale kontraktgruppe for Somalia, herunder Den Afrikanske Union, FN, EU og USA, indleder en dialog med aktører i Somalia om støtte til gennemførelse af det føderale overgangscharter og overgangsinstitutionerne.
