
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0341/2003) af Stihler for Fiskeriudvalget om forslag til Rådets forordning om foranstaltninger til genopretning af torskebestande (KOM(2003) 237 - C5-0237/2003 - 2003/0090(CNS)).
Fischler,
   Hr. formand, kære kolleger, mine damer og herrer, lad mig som det første takke Dem, fru Stihler, for Deres betænkning. Det Internationale Havundersøgelsesråd, der er kendt under navnet ICES, offentliggjorde sine nye videnskabelige råd for 2004 i mandags og måtte desværre atter bekræfte, hvor katastrofal situationen er for torskebestandene i Nordsøen, hvilket også gælder for bestandene i farvandene vest for Skotland, i den østlige del af Den Engelske Kanal, i Skagerrak og i Kattegat.
ICES foreslog for nylig et fiskeristop for disse fire bestande. Det bringer os naturligvis i et kæmpemæssigt dilemma. Kan vi forsvare, at vi udelukkende baserer vores beslutning på ICES's argumentation om bestandsgenopretning, hvilket vil have den konsekvens, at vi så ikke kun skal forbyde torskefiskeriet, men også fiskeri af en lang række andre arter, og med den yderligere konsekvens, at tusindvis af fiskere står uden beskæftigelse? Eller findes der en udvej ved at forbedre vores genopretningsplaner, således at bestandsgenopretningen ganske vist forløber langsommere og også med bestemte usikkerhedsfaktorer, men dog sådan, at færre fiskere tvinges til at opgive deres erhverv? Det er unægtelig en svær beslutning, men vi bliver imidlertid nødsaget til at træffe denne beslutning, før vi overhovedet kan vedtage generelle genopretningsplaner for torskebestandene.
Det koncept, som vi forhandler om i dag, er som generelt koncept et godt fundament for en torskegenopretningsplan, som vil give os mulighed for at finde tilbage til normale forvaltningssituationer igen. Foreløbig fastsættes der en undergrænse, under hvilken forskerne anser en bestand for at være truet af sammenbrud. Planen indeholder anvisninger om beregningen af de samlede tilladte fangstmængder (TAC) på basis af videnskabelige skøn for de aktuelle bestandsstørrelser. Hvis bestandsstørrelsen ligger over undergrænsen, fastsættes TAC således, at bestanden kan vokse med 30 % i det følgende år. Der indføres begrænsninger i fiskeriindsatsen, som fordeles på medlemsstaterne alt efter deres andel af den samlede tilladte fangstmængde for torsk. Desuden er der indeholdt foranstaltninger til forbedring af overvågningen og kontrollen med de fartøjer, som omfattes af forvaltningsplanen. Herunder hører bestemmelser om forudgående meddelelse og om den obligatoriske landing i bestemte havne. 
Stihler (PSE ),
   Hr. formand, spørgsmålet om genopretning af torskebestande er vigtigt. Det har betydning ikke bare for mit eget land, Skotland, men også for resten af Det Forenede Kongerige, Irland og Danmark.
I sidste uge advarede ICES os om, at bestanden af små nordsøtorsk målt i begyndelsen af 2003 var på det laveste niveau i 20 år. Bekymringen for, at det, der skete i Newfoundland, hvor torskene aldrig kom tilbage, kunne gentage sig, plager os alle, og ICES's råd er barskt: (Disse torskebestande befinder sig på et så lavt niveau, at vi har måttet anbefale nulfangster som en sidste streg i sandet). Nulfangster betyder, at man ikke fisker i Nordsøen.
I Kommissionens forslag fremlægges en pakke med foranstaltninger, der, hvis de bliver fulgt, formodes at tillade fuld genopretning af denne værdifulde bestand i løbet af fem til 10 år. Kommissionen er ikke alene om at have dette mål. Forslaget fra i går om genopretning af torskebestanden fra The Scottish Fishermen's Federation (de skotske fiskeres sammenslutning) udtalte også, at (at føre torskebestanden tilbage til sit tidligere rigelige niveau er fortsat et vigtigt mål for fiskerne, eftersom et torskefiskeri med ny vitalitet ville forandre økonomien for hele bundfiskeriet).
Kommissionens forslag forsøger at nå en absolut minimumsstørrelse af bestanden og fastsætter retningslinjer for TAC'er (samlede tilladte fangstmængder), indfører fiskeribegrænsninger gennem kW-dage og tager sig af overvågning, inspektion og kontrol af fiskeriforvaltningen.
Som ordfører har jeg forsøgt at sige til Kommissionen, at man må gøre alt, hvad der er muligt, for at genoprette bestanden. Vi kan ikke indtage samme holdning til alle på hele det område, der dækkes af planen. Vi har brug for en fleksibel tilgang baseret på en videnskabelig vurdering, der gør det muligt at forsætte med at fiske efter andre arter. Hvor det kan bevises, at fiskeri efter andre arter på et bestemt område ikke skader genopretningen af torskebestanden, bør fiskeri fortsat være tilladt, og det er nødvendigt, at man grundigt undersøger idéen om afstandsmæssig forvaltning.
Med hensyn til forskningen har vi brug for at se alvorligt på interaktionen af torsk og andre kommercielle fiskearter såsom kuller og hvilling. Dette materiale bør inddrage fiskere såvel som videnskabsmænd.
Virkningen af det industrielle fiskeri trænger også til en grundig undersøgelse. Vi får hele tiden forskellige meldinger om dette spørgsmål og har brug for klarhed. Regionale rådgivende organer er afgørende for fremtiden for en bæredygtig fiskeripolitik i EU. Hvis vi skal nå vores mål om at genoprette fiskebestanden, må vi arbejde sammen med fiskerne. Det glæder mig at se Kommissionens forslag fra denne uge, der fremlagde en plan for disse regionale rådgivende råd og for, hvordan de skulle arbejde, og at to tredjedele af medlemmerne i disse nye organisationer skulle komme fra dem, der er aktive inden for fiskerisektoren. Jeg håber, vi vil kunne forbedre dialogen og samarbejdet mellem alle de berørte parter for at sikre en bæredygtig fremtid for vores erhverv.
Med hensyn til den socioøkonomiske virkning af disse foranstaltninger går Kommissionens forslag ikke langt nok. Nogle af de samfund, der bliver mest direkte ramt, ligger i virkelig afsides egne og i randområderne af EU. Parlamentet har allerede erkendt vigtigheden af de socioøkonomiske spørgsmål i sin beslutning af marts 2003. Hvis man skal være fair, har nogle af medlemsstaterne også gjort det. De skotske regeringmyndigheder har givet 50 millioner pund, heraf 40 millioner pund til ophugning og 10 millioner pund til den direkte socioøkonomiske virkning. Men vi må gøre det helt klart, at det er op til de nationale og regionale myndigheder at udnytte de muligheder, der stilles til rådighed for dem, når det gælder at yde hjælp til denne sektor i denne vanskelige tid.
Jeg vil gerne have, at medlemsstaterne skal foretage vurderinger af de socioøkonomiske virkninger af genopretningsplanen. På basis af disse rapporter ville vi kunne vurdere problemerne og mildne eventuelle negative virkninger. Jeg vil gerne have, at medlemsstaterne skal have disse ting på plads et år efter gennemførelsen af programmet.
Med hensyn til begrænsning af fiskeriet må princippet om proportionalitet gælde. Den referenceperiode, der bruges, må under et hvilket som helst ophugningsprogram tage hensyn til den modgang, industrien allerede har haft. Med hensyn til kontrol i form af inspektion må vi udvide satellitovervågningen af skibe, som det foreslås i rapporten fra det britiske Overhus fra maj 2003. Det forekommer at være en fornuftig foranstaltning, og jeg glæder mig over, at Kommissionen agter at fremlægge et særligt forslag om satellitovervågning.
Afslutningsvis vil jeg sige, at planen for genopretning af torskebestanden vil være smertefuld for fiskerisektoren og de samfund, der er afhængige af den. Det tjener ikke noget formål at mildne disse smerter eller andre lidelser, hvis de gennemførte foranstaltninger ikke fører til det ønskede resultat. Men hvis man ikke når til genopretning af bestanden, vil resultatet under alle omstændigheder blive forøgede socioøkonomiske vanskeligheder. En succesrig genopretning af bestanden må have højeste prioritet. Det, der er brug for, er en pakke med foranstaltninger, der både er effektive og minimerer omkostningerne for denne sektor. 
Schörling (Verts/ALE ),
   Hr. formand, jeg sætter pris på Kommissionens forslag til genopretningsplan for udryddede torskebestande. Det medfører, at Kommissionen gennemfører sine foranstaltninger i overensstemmelse med den fælles fiskeripolitik. Jeg sætter også pris på fru Stihlers arbejde og hendes betænkning og det samarbejde, som hun og jeg i min egenskab af ordfører for Miljøudvalget har haft.
Miljøudvalgets ændringsforslag, i henhold til hvilket forsigtighedsprincippet kræver, at der træffes drastiske foranstaltninger, og at medlemslandene skal have mulighed for at træffe yderligere foranstaltninger end de fælles foranstaltninger for at beskytte og bevare bestande, er vedtaget af Fiskeriudvalget, og det er jeg glad for. Som vi tidligere hørte, vil Det Internationale Havundersøgelsesråd, ICES, i morgen fremlægge sin årlige beretning om fiskebestanden i havene. Der anbefales endnu en gang totalstop, hvilket burde få tvivlerne til at indse, at der virkelig skal træffes nogle foranstaltninger. Vi ved, at Rådet, som ikke længere kan stikke hovedet i busken, bliver nødt til at handle og vedtage denne plan. Det er den fjerde udgave, som Kommissionen fremlægger for Rådet.
Selv om jeg er tilfreds med Kommissionens forslag og vurderer, at det går i den rigtige retning, ville jeg også gerne have haft Østersøen med, eftersom vi ved, at torskebestanden er lige så truet der. Den Internationale Østersøfiskeri-Kommission har desuden fremlagt nogle yderligere planer, som i oktober lød ganske godt. Jeg trak derfor mine ændringsforslag om Østersøen tilbage i Fiskeriudvalget. Ved et senere møde i oktober fraviger Den Internationale Østersøfiskeri-Kommission sine egne principper om, hvad der bør gøres, og lader hånt om de videnskabelige råd og angiver, at fangsten er 45 % større, end hvad de internationale rådgivere gør gældende. Dette er meget alvorligt.
At undlade at træffe de foranstaltninger, som de internationale rådgivere anbefaler, er sløseri med fiskeressourcerne. De er 1.600 forskere fra 19 lande, og at undlade at lytte til disse forskere er sløseri med det, som kunne være blomstrende fiskersamfund og blomstrende forretning. I Østersøen kunne vi have fisket tre gange så meget, som vi gør i dag. Træf nu en rigtig god beslutning i Europa-Parlamentet, så håber jeg, at det samme vil ske i Rådet og i Kommissionen.
Stevenson (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne komplimentere fru Stihler for hendes betænkning og takke hende for hendes store arbejde med dette yderst kontroversielle spørgsmål. Som vi endnu en gang har hørt, har ICES udtalt, at torskebestandene er i en så forfærdelig tilstand af kollaps, at de anbefaler et fuldstændigt stop for torskefiskeriet i Nordsøen, Det Irske Hav og det vestlige Skotland. De påstår, at år med strenge bevaringsforanstaltninger ikke har kunnet genopbygge bestandene, og at kun en total lukning af disse fiskebanker vil muliggøre en genopretning, der giver mening.
Naturligvis ved vi af bitter erfaring, at når videnskabsmændene endnu en gang opfordrer til komplet stop for torskefiskeriet, mener de også i praksis stop for kuller-, hvilling-, rødspætte- og rejefiskeriet, hvor torsk fanges som bifangst. Lad mig sige nu til hr. Fischler, og jeg siger det meget klart, at hvis der sker flere nedskæringer ved rådsmødet i december i år, vil det betyde enden på Det Forenede Kongeriges hvidfiskfiskerflåde. Og jeg mener ikke flere drastiske nedskæringer som sidste år, jeg mener enhver form for nedskæringer. De to foregående massive ophugningsrunder har reduceret den britiske flåde af hvidfiskfiskerbåde med ca. 40 %. Havnearbejderne og andre hjælpearbejdere, der er afhængige af flåden af hvidfiskfiskerbåde i deres erhverv, er nu på randen af ruin. Alle yderligere nedskæringer vil være fatale. De vil indebære, at selv hvis torskebestanden nogensinde kommer sig, vil der ikke være nogen fiskere i Det Forenede Kongerige til at fange torskene.
Jeg har ikke til hensigt at angribe videnskabsmændene. Man opnår ikke noget ved at skyde budbringeren, men den seneste rapport fra ICES sætter igen fokus på den afgørende betydning af at lytte til fiskernes råd såvel som til eksperternes. Sidste år fortalte videnskabsmændene os, at kullerbestandene var ved at svinde ind. Fiskerne sagde, det var noget sludder. Nu er videnskabsmændene enige i, at der formentlig er omkring 400.000 t kuller, der spreder bestandens biomasse i Nordsøen. Så hvem har ret?
Må jeg yderligere sige, at det ser ud til, at videnskabsmændene ikke lytter til hinanden, når de når frem til deres store konklusioner. Ifølge ny forskning fra den respekterede sir Alistair Hardy Foundation i Plymouth, der har overvåget Nordsøen i de sidste 70 år, er forrådene af koldtvandsplankton, som torskeynglen lever af, blevet drevet hundreder af sømil nordpå af en stigning i vandtemperaturen uden fortilfælde. Det forklarer måske, hvorfor der fanges så mange torsk omkring Færøerne, Island og Norge, mens der ikke er nogen tilbage i Nordsøen. Så lad os for himlens skyld begynde at lytte til fiskerne såvel som til videnskabsmændene. Fiskerne har en kommerciel interesse i at få torskebestandene genoprettet. Det er den eneste måde, hvorpå vi kan skaffe et anstændigt udkomme for vores fiskere i fremtiden. 
Miguélez Ramos (PSE ).
   - Hr. formand, Den Socialdemokratiske Gruppe glæder sig over, at Kommissionen endelig følger Parlamentets anmodning og forelægger en særlig genopretningsplan for torsk, som er adskilt fra genopretningsplanen for kulmule, da situationen for de to bestande, som vi altid har sagt, er temmelig forskellig.
Som ordføreren, fru Stihler, påpeger, har Det Internationale Havundersøgelsesråd i de sidste tre år gjort opmærksom på, at der er alvorlig risiko for et sammenbrud i torskebestanden i Nordsøen og vest for Skotland.
Den Socialdemokratiske Gruppe anmoder Kommissionen om at fremme de bedst mulige videnskabelige udtalelser for til enhver tid at have kendskab til de enkelte ressourcers tilstand på de enkelte fiskepladser og dermed på grundlag af disse nøjagtige videnskabelige udtalelser at kunne indføre genopretningsplaner, der kan indebære drastiske foranstaltninger, og som - det må vi ikke glemme - altid fører til ophugning af fartøjer og arbejdsløshed for fiskere og andre arbejdstagere, der er afhængige af fiskerisektoren, og desuden er et hårdt slag for de europæiske regioner, der er mest afhængige af fiskeri.
Derfor bør forsigtighedsprincippet efter vores opfattelse være en sidste udvej, der kun tages i betragtning, når der ikke findes pålidelige og sikre videnskabelige udtalelser, men det kan på ingen måde erstatte disse videnskabelige udtalelser.
Fiskersamfundene kræver - som hr. Stevenson sagde for et øjeblik siden - en klar holdning fra både Kommissionens og Parlamentets side til fordel for forudgående, sikre og velbegrundede videnskabelige udtalelser, som tager sektorens holdninger i betragtning, og som ud over ressourcernes tilstand beregner og vurderer de samfundsøkonomiske følger af beskyttelsesforanstaltningerne, og det har vi allerede anmodet Kommissionen om i lang tid.
Overfiskning er en afgørende faktor, men er ikke den eneste årsag til problemet med mangel på ressourcer. Det er afgørende, at vi kender årsagerne, hvis vi ønsker, at genopretningsplanerne - denne plan for torsk og andre fremtidige planer - træffer deres mål, for hvis vi begrænser os til at nedsætte fangstmængderne og ikke tager fat på andre årsager end overfiskning - jeg kan nævne bruddet på fødekæden og havforureningen - vil vi måske opleve, at årene er gået, men at fiskebestandene ikke er vokset.
Vi skal kende virkningerne på torskebestandene i Det Irske Hav og Nordsøen af fangsten af over en million ton fisk af andre arter end torsk, arter, som torskene imidlertid lever af. Vi skal også have kendskab til industrifiskeriets indvirkning på andre demersale bestande, for det er måske der, vi skal finde svaret på de faldende torske- og kulmulebestande. Vi ønsker, at Kommissionen undersøger årsagerne til sammenbruddet af denne art. Vi støtter idéen om en genopretningsplan, der gør det muligt at genoprette bestanden, og derfor går min gruppe ind for, at den største årlige ændring, op eller ned, i enhver TAC ikke overstiger 15 % efter genopretningsplanens første år.
Attwooll (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg begynder med at tilslutte mig det, kollegerne allerede har sagt. Jeg vil sige, at fru Stihlers meget klare og grundige betænkning forbedrer Kommissionens forslag på tre væsentlige områder.
For det første indfører den større fleksibilitet ved at tillade ændringer af de geografiske områder, der dækkes, og ved at skabe mulighed for flere kW-dage som reaktion på passende tekniske foranstaltninger.
For det andet efterlyser den visse rapporter. De drejer sig om effekten af det industrielle fiskeri, den socioøkonomiske virkning af reguleringen og om, hvorvidt forordningen selv når sine mål.
For det tredje søger den at involvere de regionale rådgivende råd så stærkt som muligt. Kommissionens meddelelse for nylig om, at den havde stillet forslag om at etablere sådanne organer, er velkommen, og vi ser frem til hurtige fremskridt på dette område.
Disse foranstaltninger er sammen med understregningen af begrænsninger af fiskeriet i et lige omfang for de forskellige medlemsstater og af forbedret satellitovervågning afgørende for vores hårdt trængte fiskerisektor, hvis den skal kunne gå positivt ind under forordningen. Men vi må se ud over denne forordning for at finde andre midler til at hjælpe med genopretningen af torskebestanden og gå over til bæredygtigt fiskeri overalt.
Forslaget fra The Scottish Fishermen's Federation om afstandsmæssig forvaltning fortjener alvorlig overvejelse i denne forbindelse. Selv om skotterne er dem, der er hårdest ramt, går virkningen langt videre, idet den også omfatter irerne, danskerne og hollænderne, og vi kan lære af hinanden. Et eksempel er den selvovervågning, som i øjeblikket praktiseres hos hollænderne. Det viser igen, hvor vigtig en rolle de regionale rådgivende råd kan spille.
Jeg håber, at Parlamentet vil støtte denne betænkning, der forsøger at gøre forordningen til et langt mindre stumpt redskab end det, der var lagt op til i det oprindelige forslag. 
McKenna (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, min gruppe støtter Kommissionens forslag. Det har nu i mange år været klart, at det er nødvendigt, at torsken kommer sig efter det alt for store pres, den har været udsat for ved det moderne fiskeri. Som hos mange andre arter ligger bestandene langt under et bæredygtigt niveau, og det har ført til omfattende socioøkonomiske problemer i kystområderne.
Folk mister det væsentlige af syne her og bytter om på årsag og virkning. De socioøkonomiske problemer skyldes et økologisk problem. Hvis man får hold på det, får man også hold på de socioøkonomiske problemer i stedet for at gå modsat til værks. Der har været overfiskning i alt for mange år på grund af, at TAC'erne blev sat alt for højt, og helt grundlæggende er de videnskabelige anbefalinger ikke blevet fulgt. Rådet har anmodet om et forslag til en genopretningsplan, som Kommissionen foreslog i 2001, men Rådet synes stadig ikke at have mod til at vedtage den. Dette er fjerde forsøg.
Forslaget har mange gode sider, herunder at det skitserer de betingelser, hvorunder fiskeri kan tillades; at der er regler for beslutninger vedrørende fiskeri under hensyn til forskellige niveauer af tilstrækkeligt store fiskebestande, og også forsøg på at forbedre kontrollen og overvågningen og en begyndende forvaltning af disse bestræbelser.
ICES's pressemeddelelse fra i mandags, som fru Stihler allerede har nævnt, viser, at bestandene er i alvorlig fare. Det er en klar illustration af faren ved at fastsætte for høje fangstkvoter, men det er foregået i årevis og gør det fortsat. Sidste år blev adskillige TAC'er fastsat på et højere niveau, end ICES havde tilrådet. Det helt groteske eksempel er Det Irske Hav, hvor fangstmængderne i gennemsnit er fastsat 28 % over, hvad videnskabsmændene har tilrådet de sidste 10 år.
Er det mærkeligt, at bestandene faktisk har problemer? ICES taler om at trække en streg i sandet, men ministrene og erhvervet og selv mange af politikerne synes at stikke hovedet i busken, og det er det, der er problemet. Ministrene må virkelig bevæge sig bort fra deres maskinstormerposition, hvor de ignorerer den videnskabelige rådgivning, og i stedet tage hensyn til denne.
Det påstås, at den fælles fiskeripolitik er ved at nå frem til et bæredygtigt grundlag som følge af reformerne i 2002. Der er sket visse fremskridt, såsom bedre kontrolforanstaltninger og et forbedret samarbejde mellem medlemsstaterne og muligheden for begrænsning af fiskeriet ud over de klassiske begrænsninger af den mængde fisk, der fanges, samt anerkendelse af den forsigtige tilgang, der er af afgørende betydning.
Men alt står langtfra vel til. De flerårige udviklingsprogrammer (FUP), som vi vil komme tilbage til senere i dag, er forsvundet, og der er ingen yderlige krav om reduktioner. Det ser alt sammen godt ud på papiret, men det afhænger helt af den politiske vilje til at gennemføre det. Kommissionen gør sig oprigtige bestræbelser for at forbedre tingene, og De Grønne vil som sædvanlig støtte Kommissionen. Men der er et kritisk niveau, hvis bestandene skal overleve. Men i Det Irske Hav giver Kommissionens forslag mulighed for et fiskeri under et bestandsniveau på 6.000 t, hvorimod ICES tilråder stop, indtil bestandene når dette niveau. Det er af afgørende betydning, at Kommissionen tager hensyn til ICES's rådgivning, når den anbefaler TAC'er for disse bestande for næste år. Vi kan ikke længere ignorere ICES. Fru Stihler har nævnt situationen i Canada. Det samme vil ske her, hvis vi ikke indtager en progressiv holdning. 
Ó Neachtain (UEN ).
   - Hr. formand, jeg benytter denne lejlighed, som Stihler-betænkningen giver mig, til at minde Parlamentet om, at den fælles fiskeripolitik har udviklet sig meget i de sidste 20 år, og nu er den en fuldt udviklet fællesskabspolitik med præcise mål. Men udkastet til den kommende traktat indeholder ingen særlige bestemmelser, som i særdeleshed beskæftiger sig med den fælles fiskeripolitik. I konklusionerne fra konventet er fiskeripolitikken blevet nedgraderet til kun at være et vedhæng til den fælles landbrugspolitik i stedet for åbent at blive anerkendt som havende en klar og særskilt eksistens.
Jeg opfordrer alle kolleger her i Parlamentet til over for deres nationale regeringer at understrege behovet for at finde en måde, hvorpå man kan råde bod på dette ved at definere særlige mål for den fælles fiskeripolitik i den sidste version af den kommende traktat. Det er en ting, som ikke vil bringe urede i noget eller tippe balancen i det endelige resultat. Der er stadig tid til, at dette kan gøres. Hvor der er en vilje, er der en vej.
Jeg komplimenterer fru Stihler for hendes udmærkede betænkning, der støtter de væsentligste elementer i Kommissionens plan, som jeg og enhver anden, der har den ringeste interesse for bevaring af bestandene, vil gøre. Men som fru Stihler mener jeg, at vi må have større fleksibilitet. Der må være langt større lokal deltagelse i disse afgørelser. Medlemsstaterne og de regionale rådgivende råd må kunne foreslå ændringer, både af de geografiske grænser for planen og de nøjagtige ordninger, der skal reducere fiskeriet.
Jeg vil sige til Kommissionen, at der vil blive stillet spørgsmål, og at man vil søge svar, hvis dette genopretningsprogram bruges som en form for skjult operation til at indføre et nyt ophugningsprogram.
Hr. kommissær, vil De være venlig at bekræfte over for Parlamentet her til formiddag, at De vil foreslå en tilstrækkelig kompensation for at modvirke nogle af de socioøkonomiske virkninger af dette forslag? Det er det, mine fiskere og fiskere fra de afsidesliggende områder i Europas periferi ønsker at høre fra Dem.
Hvordan kan det være, at de mindst skyldige skal bære de fleste af omkostningerne ved disse og andre forslag, der er stillet af hensyn til miljøbevaring? 
Van Dam (EDD ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, hvis vi skal forhindre torsken i helt at forsvinde fra Nordsøen, er der snarest brug for en "red torsken-kampagne". Spørgsmålet er, hvordan.
I den endelige genopretningsplan for torsk introducerer Kommissionen et system for en begrænsning af indsatsen. Dette system har allerede i lang tid vist sit værd i Nederlandene i form af et system med "antal dage til søs", hvilket skaber effektiv kontrol med fiskeriindsatsen.
Ikke desto mindre har planen også de uundgåelige ulemper. Den finder kun anvendelse på fartøjer med en længde på over 10 m, selv om kortere fartøjer også spiller en rolle i torskefiskeriet. Det samme gælder sportsfiskeri. Industrielt fiskeri, der med jævne mellemrum oplever stor bifangst af torsk, berøres næsten ikke. Proportionaliteten i de foranstaltninger, der skal træffes, er uklar. Genopretningsplanen bør være en mindre hindring for fiskere med en lille bifangst af torsk end for de fiskere, der bidrager relativt meget til problemet. I øvrigt kan virkningen af de forskellige typer fiskeri kun måles nøjagtigt, hvis det, der kasseres, også landes. Der er ingen forslag om at gøre dette. 
Souchet (NI ).
   - Hr. formand, det er glædeligt, at Kommissionen omsider slutter op om idéen med at adskille torsk og kulmule på trods af, at den i begyndelsen havde til hensigt at behandle de to bestande i en og samme genopretningsplan, hvilket ikke ville have givet mulighed for at tage hensyn til de to ressourcers særegenheder.
Den yderst drastiske foranstaltning, som Kommissionen foreslår over en længere periode - fem til 10 år - er baseret på en særligt alarmerende diagnose udarbejdet af ICES. Der er to slags overvejelser, som kaster en alvorlig skygge over diagnosens videnskabelige kvalitet og objektivitet. 
Den første er den manglende hensyntagen til de pragmatiske observationer fra fagfolkene, som konstaterer, at torsken flytter sig geografisk mod det nordlige af Nordsøen, en migration, der tillægges den omfattende og ubestridelige opvarmning af havene. Dette fænomen er ikke analyseret af videnskabsfolkene, som udelukkende koncentrerer sig om omfanget af fiskernes fangst. Det er et generelt problem, der berører hele den fælles fiskeripolitik, og det er glædeligt, at vores Fiskeriudvalg på mit initiativ har bedt STOA om at fremskaffe nogle oplysninger til vurdering af klimaopvarmningens indvirkning på fiskebestandene. De videnskabelige udtalelsers utilstrækkelige troværdighed bekymrer i øvrigt Rådet, som netop har besluttet at afsætte flere midler til forbedring af dem. Den manglende hensyntagen til fiskernes iagttagelser gør det også klart, at der mangler hensigtsmæssig koordinering mellem de to informationskilder, nemlig den videnskabelige og den faglige. Det er en anden stor fejl ved den fælles fiskeripolitik, som erkendes selv af Kommissionen, der ønsker at se de kommende transnationale regionale rådgivningsudvalg som det fremtidige forum for en fælles behandling af de to datakategorier. Og når datakvaliteten er utilstrækkelig, ved vi godt, hvad der sker. Videnskabsfolkene dækker sig ind under forsigtighedsprincippet ved at fortolke dataene bredest muligt, og Kommissionen byder over, idet de hver især beskytter sig maksimalt.
Den anden overvejelse, som gør, at man sætter spørgsmålstegn ved kvaliteten af ICES' vurderinger, er deres systematiske afvisning af alle betydningsfulde påvirkninger af industrifiskeri på torskebestandene. Det er underligt for ikke at sige mere end underligt, at ICES afskriver en form for fiskeri, som helt klart har en betydelig indflydelse på torskebestandenes tilstand i betragtning af fangsttonnagerne og arten af mål. Vores ordfører kommer ind på dette emne, men på en alt for tilbageholdende måde. Men det er da i hvert fald en begyndelse ...
Det er for øvrigt nærmest det eneste sted, hvor betænkningen afviger en smule fra Kommissionens oprindelige forslag, for den begrænser sig for det meste til at godkende dem, som de er, uden at foretage en kritisk analyse af dem og uden at foreslå nogle rettelser. Det er en smule overraskende, at en parlamentarisk betænkning giver så lidt udtryk for de bekymringer, der rører sig i befolkningerne, som vil rammes meget hårdt af denne plan, i betragtning af at vi trods alt repræsenterer disse befolkninger.
De berørte fagfolk inden for fiskeriet er særligt bekymrede over iværksættelsen af det nye instrument, som er planlagt i forbindelse med reformen af den fælles fiskeripolitik, nemlig reduceringen af fiskeriindsatsen. Dette centrale punkt havde fortjent en omfattende forhandling og behandling i dette forum, for vi har her at gøre med en arketypisk genopretningsplan, som vil blive mere og mere udbredt. Det er ikke, fordi den erstatter et dårligt instrument, FUP, som er både bekosteligt og ineffektivt, at fiskeriindsatsen bliver til et godt instrument. Kommissionen har til hensigt at iværksætte den, før den er kommet med en overbevisende demonstration af dens holdbarhed og gennemførlighed. Det er yderst bekymrende, at regnestykket for reduceringen af fiskeriindsatsen i praksis ender med at rense dem, der har overskredet deres kvoter, de ulovlige fangster, de såkaldte , på bekostning af dem, der har overholdt deres kvoter.
Betænkningen sætter ikke det mindste spørgsmålstegn ved denne procedure, hr. formand. Vi kan derfor naturligvis ikke støtte den.
Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, Kommissionen endte med at acceptere det forslag, som Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater i sin tid stillede om, at torsk og kulmule skulle behandles forskelligt og i forskellige forslag, fordi det drejede sig om situationer, der ikke var temmelig, men meget forskellige. Det glæder vi os over, og vi glæder os også over betænkningen - som vi lykønsker vores ordfører, fru Stihler, med - selv om hun i sin tid modsatte sig vores ændringsforslag om at skelne mellem de to arter. Tiden har vist, at vi havde ret.
Genopretningsplanerne er meget alvorlige og følsomme spørgsmål, som skal behandles med størst mulig videnskabelig viden og også størst mulig støtte fra den berørte sektor på grund af deres store samfundsøkonomiske virkning.
Uden forskeres og fiskeres deltagelse, enten direkte eller gennem regionale rådgivende råd - som det foreslås i betænkningen - er det ikke muligt at stille et reelt, troværdigt og gennemsigtigt forslag, hvilket gælder ikke bare torsk, men enhver anden art eller berørt sektor, som det er tilfældet med kulmulen, hvor vi håber inden længe at høre den berørte sektor i vores udvalg.
Vi går ind for samråd, og vi vil også opfordre Europa-Kommissionen til at tilpasse den gældende forordning (EF) nr. 2792/1999 om de nærmere regler og betingelser for Fællesskabets strukturforanstaltninger for fiskeriet med henblik på, at genopretningsplanerne altid ledsages af samfundsøkonomiske foranstaltninger, der er medfinansieret af EU, for at mildne de negative følger, som vedtagelsen af disse genopretningsplaner har for den berørte sektor. Det er det mindste, vi kan forlange, for at de berørte fiskere accepterer og respekterer planerne - hvad enten de omfatter EU-farvande eller ej - så længe de berører de europæiske flåder, som det for nylig var tilfældet med den foreslåede genopretningsplan for helleflynderen i NAFO's farvande. For alle disse tilfælde bør der indføres en generel godtgørelsesmekanisme inden for rammerne af nævnte forordning, og derfor anmoder vi kommissær Fischler - som vi takker for hans tilstedeværelse - om at stille Parlamentet et forslag om dette.
Casaca (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, hr. Stevenson, fru Stihler, mine damer og herrer, jeg vil især gerne bede fru Stihler og hr. Stevenson om at overbringe min dybeste sympati til fiskerne ved Shetlandsøerne og Skotland og for så vidt fiskere i alle områder i Europa, der er direkte berørt af denne tragedie. Vores hidtidige viden og erfaring, især fra farvandene ud for Newfoundland, er ikke opmuntrende. Vi kan desuden ikke udelukke muligheden for, at der allerede nu ikke er nogen vej tilbage, at selv ikke de mest gennemgribende foranstaltninger kan byde på bæredygtigt torskefiskeri i fremtiden.
Mine damer og herrer, jeg kan kun sige, at selv om vi sympatiserer med ofrene for denne katastrofe, skal vi også udlede de rigtige konklusioner af den. Vi skal sikre, at der ikke tyndes ud i vores biologiske ressourcer som følge af en irrationel fælles fiskeripolitik, og at denne tragedie aldrig sker igen i Europa. Aktivt hjulpet og tilskyndet af Kommissionen har Rådet for nylig åbnet det meste af den eksklusive økonomiske zone ved Azorerne og truer nu med at tillade rovfiskeri, herunder bundtrawl, i det meste af den eksklusive økonomiske zone. Det er i strid med Parlamentets demokratiske vilje og i strid med holdningen i de videnskabelige samfund i hele Europa.
Ved at vedtage denne foranstaltning har Kommissionen taget et skridt, der kan føre til en gentagelse af den tragedie, vi har været vidne til i Nordsøen, denne gang i de dele af det centrale Atlanterhav, der indtil nu har været beskyttet mod plyndring. Vi har derfor snarest brug for en ny fiskeripolitik, der i fællesskabsretten inkorporerer konventionerne for international havret, ejendomsretten som defineret i EU's charter om grundlæggende rettigheder samt forsigtighedsprincippet, der prædikes nok så meget om, men aldrig praktiseres. Vi har brug for en fiskeripolitik, der gør mere end lirer nekrologer af i forbindelse med følgerne af foranstaltninger, der hverken tillader eller tilskynder til bæredygtigt fiskeri.
Hudghton (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, endnu en gang drøfter vi dette emne på baggrund af krise, frygt og bæven i fiskerisamfundene, særlig i Skotland, og på baggrund af en næsten total mangel på tillid til EU's evne til overhovedet at forvalte fiskeri. Vi ville ikke stå over for så mange kriser, hvis den europæiske forvaltning havde været en succes, vel?
Hvem har en reel interesse i at genoprette bestandene til et bæredygtigt niveau? Det er fiskerne og fiskersamfundene og kun dem. Hvordan kan det da så være, at de hele tiden føler, at deres opfattelse, interesser og i særdeleshed ekspertise bliver ignoreret, når der træffes beslutninger om forvaltningen? Når man ser på det fra Skotland, er det umuligt at retfærdiggøre eller at acceptere den åbenlyse ulighed i forvaltningsbeslutningerne i den senere tid.
Skotterne bruger den største maskestørrelse i hele EU og skal alligevel tage de største nedskæringer i fangsterne, mens de, der bruger mindre masker, klarer sig bedre. Endnu en gang er vi udsat for en trussel om totalt stop for kuller, hvilling, rejer og andet fiskeri, der påstås at have forbindelse til torsken. Men der tales ikke om, at der skal skæres ned på industrifiskeriet, der ikke sigter mod konsum. 
Jeg overvejer at stemme imod Stihler-betænkningen, ikke fordi jeg er imod dens indhold, som trods alt i alt væsentligt er blevet formet ved hjælp af ændringsforslag fra mig, der blev accepteret i udvalget, men som protest imod, at Kommissionen sandsynligvis under alle omstændigheder vil ignorere den. Den har jo gentagne gange påpeget, at den ikke har nogen juridisk forpligtelse til at rådspørge de regionale rådgivende råd. Under alle omstændigheder vil der ikke finde et sted så tidligt, at der kan vedtages en plan om genopretning. Vi ved alle, at Rådet i sin afgørelse om dette emne sandsynligvis også vil ignorere vores opfattelse.
Medlemsstaterne bliver ofte selv af Kommissionen anklaget for at ignorere videnskaben, fordi de er fast besluttede på at forsvare deres nationale interesser i Rådet. Jeg ville blot ønske, at Skotland havde en medlemsstatsregering, der kunne forsvare dets nationale interesser i Rådet (fiskeri). I december fortsatte den daværende fiskeriminister fra Det Forenede Kongerige en lang tradition for aktivt at stemme imod skotske interesser i Ministerrådet, og den ny minister, der endelig i denne uge fik taget sig sammen til at tage til Skotland, hvor 70 % af Det Forenede Kongeriges fiskeriflåde er baseret, fortalte folk, at de måtte være realistiske - idet han formentlig bad dem om at acceptere, at der vil komme flere ulykker, fordi han ved, han ikke vil gøre noget for at hjælpe.
De sociale og økonomiske trængsler, som familierne i Skotlands kystbyer lider under, er meget reelle. De kender realiteterne i de afgørelser, der har fundet sted for nylig, og deres virkninger på dem selv. Det er helt uacceptabelt, at Det Forenede Kongeriges regering endnu en gang ikke har nogen som helst planer om at gøre andet end at forøge smerten. 
Langenhagen (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, jeg har netop været på Sicilien med en fiskeridelegation, og også dér blev jeg gentagne gange spurgt, hvordan man bedst muligt vil kunne imødegå den alvorlige trussel mod ressourcerne og også det truende fiskeristop, som er en følge heraf.
I dag er det min opfattelse, at man som politiker ikke kan svare generelt herpå. Hvis jeg siger nej til, at der skal indføres fiskeristop for en truet ressource, må jeg muligvis tage med i købet, at ressourcen kun vil være til rådighed i kort tid, og at man derfor også kun kan anvende den på kort sigt, hvilket under alle omstændigheder vil forværre den socioøkonomiske situation. Hvis jeg derimod siger ja til, at der skal indføres fiskeristop for ressourcen, fremmer det ganske vist genopretningen af bestandene, men selv i dette tilfælde vil fiskerisektoren og de virksomheder, der er afhængige af den, miste talrige arbejdspladser, som ikke kan erstattes. Man kan ligeledes forestille sig, at der går uoprettelig viden tabt i en region.
Hvis vi virkelig ønsker at imødegå den alvorlige trussel mod ressourcerne - især mod torskebestandene - effektivt, men også vil tage hensyn til alle følgerne af disse foranstaltninger, behøver vi - det er jeg mere overbevist om i dag end nogensinde tidligere - først og fremmest et omfattende koncept til udvikling af kystregionerne og en politisk helhedsløsning, en politisk vilje til at beskytte ressourcerne, en tjekliste, som skal udfyldes og effektueres, og som er bindende for alle. Alle aktører skal deltage i dette såkaldte koncept, det være sig biologer, forskere i havøkosystemer og miljøforkæmpere. Det gælder også for politikere rundt omkring, i hovedstæderne og i Bruxelles, og sidst, men ikke mindst fiskerne og fiskeforarbejdningsindustrien. De skal alle bære deres del af ansvaret.
Jeg kræver en såkaldt ansvarskæde her, ligesom jeg også allerede har krævet det ved skibsulykker. Jeg kræver, at der handles på basis af dette koncept, og at der handles nu. Al viden indikerer, at det er absolut sidste udkald!
Ortuondo Larrea (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, selv om det er noget, der ikke kun vedrører torsk, vil jeg fordømme, at flere europæiske fiskeriforordninger ikke tager højde for den forskelsbehandling, som de baskiske og de spanske fiskere har været ofre for siden tiltrædelsen af Det Europæiske Fællesskab.
Endnu i dag forsøger man at opretholde den uretfærdighed ved at begrænse deres adgang til den såkaldte irske kasse, som man ønsker at omdefinere som et følsomt område i Det Irske Hav. Jeg er enig i, at der skal passes på følsomme områder, men mulighederne skal være lige for alle.
Samtidig har man i databasens beregning, som skal være udgangspunkt for den fremtidige tildeling af tilladt fiskeriindsats målt i kW-dage, ikke taget højde for de midlertidige standsninger, som vores fartøjer frivilligt foretog for nogle år siden for at give fiskeressourcerne mulighed for at genoprette sig selv. Andre standsede ikke, de benyttede sig af det, de fiskede, og nu er det til deres fordel, fordi de ton, som de fangede, tages med i beregningerne.
Nu er det på tide, at der lovgives retfærdigt i frihedens og fællesmarkedets Europa, og at der ikke findes første- og andenrangsfiskere.
Nicholson (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg er sikker på, at bifaldet ikke skyldtes, at jeg tager ordet.
Må jeg først og fremmest komplimentere ordføreren for hendes meget betimelige betænkning. Uden tvivl får vi det sædvanlige slagsmål lige før jul om TAC'er og kvoter, og vi kan se, at vi er på vej i den retning. I lang tid - faktisk så længe, jeg kan huske - har det været et problem med torskebestandene, og vi synes ude af stand til at finde en løsning på det, fordi alle vores bestræbelser til dato helt klart ikke er lykkedes. Videnskabsmændene fortæller os, at alt, hvad der er sket indtil nu, ikke har virket. Vi får at vide af fiskerne, at videnskabsmændene tager fejl. Som jeg før har sagt her i Parlamentet, sidder vi midt imellem dem og forsøger at finde ud af, hvad der er rigtigt, og hvad der er forkert.
Vi har helt klart ikke forstået det rigtigt indtil nu, og jeg tror, vi må spørge, om videnskabsmændene har. Har det, vi har gjort indtil nu, ført til nogen resultater? Jeg må spørge Dem, hr. kommissær, for i kasse 7a i Det Irske Hav, hvor fiskerne fra Nordirland fisker, har gydebankerne været lukket i de sidste fire eller fem år for at gøre det muligt for den ny fiskeyngel at udvikle sig. Hvad har det ført til efter videnskabsmændenes mening? Det burde da have givet et resultat, eller i det mindste burde vi vide, om der har været nogen reaktion?
Den seneste ICES-rapport vil forkynde en total katastrofe for hele hvidfiskesektoren i Det Forenede Kongerige og vil helt afgjort ødelægge den nordirske flåde. Jeg mener, vi har brug for en mere regional tilgang. Jeg mener, vi må have bidrag fra folk på regionalt niveau og se på andre foranstaltninger, der vil hjælpe på genopretningen af torskebestandene. Vi må se på, hvad virkningen bliver på andre fiskearter.
Jeg forstår, at det ikke er let, og at De har et meget vanskeligt problem, hr. Fischler. Men den fælles fiskeripolitik gør det ikke lettere, og De kan ikke løse dette problem, medmindre De får fiskerne på Deres side. Det er det, De må forsøge at gøre, for de er centrale for dette. De er en del af det, og det er dem, der kommer til at lide mest under det. 
Doyle (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg komplimenterer fru Stihler for hendes betænkning om Kommissionens forslag til genopretning af torske- og kulmulebestandene. Det indbefatter TAC'er, forvaltningsforanstaltninger via dage på havet - baseret på størrelsen af bestandene i overensstemmelse med forsigtighedsprincippet - og naturligvis kapitel 4, der, hvad der er meget vigtigt, handler om foranstaltninger til overvågning og inspektion af indsatsforvaltningsordningen. Alle berørte må være med i en tilgang nedefra, hvis man skal opnå en genopretning af bestanden. Naturligvis under forudsætning af, at videnskabsmændene har ledt efter bestandene på de rigtige steder.
Hele dette område må forvaltes af de berørte via regionale rådgivende råd. Hvis ikke, vil det aldrig lykkes os at slå bro over den dybe kløft, der eksisterer mellem fiskerne og videnskabsmændene i øjeblikket.
Den foreslåede handlingsplan, den fælles inspektionsstruktur og nye fiskerikontrolagenturer må inddrage alle de berørte i at indføre en harmoniseret adfærdskodeks for inspektioner. De må indbefatte fiskerne, nationale myndigheder og videnskabsmænd, og Figueiredo-betænkningen senere i dag vil beskæftige sig med det.
Hvad angår resultatet af sidste uges møde i Rådet (fiskeri) om den irske kasse, vil jeg gerne høre, om De, hr. kommissær, klart kan angive, hvordan De vil sikre, at der ikke sker nogen forøgelse af indsatsen i det mest følsomme område mod sydøst af, hvad der var den irske kasse. Det er nu blevet udelukket fra bevaringsområdet efter en alvorlig reduktion af den irske kasse, der nu kun skal dække det sydvestlige område.
Det endelige mål må være bæredygtigt fiskeri via bæredygtig forvaltning ved at gøre styringen af den fælles fiskeripolitik mere åben og hjælpe med til at overvinde mistro og skepsis. Vi har hårdt brug for en integreret regional forvaltning af fiskeriet i Det Irske Hav. Status quo er ikke længere en mulighed. Jeg glæder mig over etableringen af den panirske havalliance og ønsker dem alt muligt held med at skaffe resultater til deres sårbare kystegne.
Jeg er enig i, at vi, som andre kolleger har sagt, ikke behøver første- og andenklasses fiskere. Men desværre er det nøjagtig det, vi har med kvoteforvaltningssystemet under den fælles fiskeripolitik: første- og andenklasses fiskere. Nogle må blive liggende med deres både fortøjet og se fiskere fra andre nationer fiske lige ud for deres egne kyster. Det er det, fiskerne står over for i det sydlige og østlige Irland i øjeblikket. 
Maat (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil først og fremmest komplimentere ordføreren, min kollega fru Stihler, med hendes betænkning. Jeg håber også, at hendes kommende marathon, jeg tror, det er i New York, bliver lige så vellykket som denne betænkning. Så vil situationen for torskefiskeriet også falde heldigt ud.
Problemet i forbindelse med torskebestanden er velkendt. Det er kun vores tilgang til problemet, der bliver ved med at ændres. Det internationale Havundersøgelsesråd foreslår nu på den ene side, at vi skal indstille alt fiskeri, og på den anden side fastholder canadiske biologer, at der ikke er noget formål med det, at det ikke fører til en genopretning af torskebestanden. Det betyder, at det er et vanskeligt problem, der kun kan løses, hvis der skabes et ægte, konstruktivt samarbejde mellem Kommissionen, områderne og fiskerisektoren.
Det er i den henseende yderst vigtigt, at især fiskernes indsats og engagement spiller ind her. Det er næsten umuligt at tackle denne form for problemer, medmindre man sætter fiskernes producentsammenslutninger i en stærk position: fælles forvaltning af kvoter, ved fælles hjælp at nedbringe bifangster så meget som muligt og også sammen se på, hvordan konsekvenserne af fangstbegrænsningsbestemmelserne imødegås. Det ville i den henseende være godt, hvis Kommissionen udviser gavmildhed i forbindelse med de strukturfondmidler, der afsættes til de områder, som rammes hårdt af en nedbringelse af torskefiskeriet. Måske kan de fonde bruges til at tiltrække ny beskæftigelse til de områder.
Jeg vil gerne endnu en gang give udtryk for støtte til fru Stihlers tiltag, og jeg håber, at Kommissionen tager denne betænkning meget alvorligt. 
Pérez Álvarez (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, fru ordfører - som jeg lykønsker - Europa-Kommissionen har i nogle måneder iværksat nogle omfattende aktioner til genoprettelse af fiskeressourcerne, som er i stærk forværring. Hidtil har planerne været centreret om torsk og kulmule i det nordlige område, og selv om der snart vil blive stillet andre forslag om andre bestande, f.eks. kulmule i det sydlige område, drejer det sig i dag om genopretning af torskebestandene.
Jeg mener, hr. kommissær, at Kommissionens forslag har nogle huller. Det første er manglen på instrumenter til imødegåelse af de samfundsøkonomiske følger af planerne for genoprettelse af fiskepladserne. Jeg vil fremhæve de følger, som genopretningsplanerne vil få i kystområder og -regioner, der afhænger af fiskeri. Derfor bør Europa-Kommissionen inden for en rimelig frist - naturligvis ikke over et år - forelægge en rapport ledsaget af forslag afbødning af de sociale og økonomiske følger af de vedtagne foranstaltninger med udgangspunkt i de oplysninger, som medlemsstaterne fremsender. Det drejer sig ikke om, hr. kommissær, ikke at forsvare genoprettelsen af bestandene, men om at forsvare fiskerne og deres familier.
ICES har i denne uge offentliggjort sin seneste udtalelse om flere fiskebestandes situation, og resultatet af undersøgelsen er ikke opløftende. Selv om Kommissionen burde sammenligne de forskellige videnskabelige udtalelser, er det ikke nok grundigt at gennemtænke denne type forslag, som har alvorlige og meget forskellige følger - først og fremmest sociale. Vi må forlange, at der stilles forslag om godtgørelsesforanstaltninger for at forhindre traumatiske situationer i de fiskeriafhængige regioner for fiskerne og deres familier.
Endelig mener jeg - og jeg slutter nu, hr. formand - at inddragelsen af sektoren bør være det tredje krav, der er uomgængeligt, hvis forslagene om genopretning af bestandene skal blive en succes.
Fischler,
   Hr. formand, mine damer og herrer, jeg har lyttet meget opmærksomt til forhandlingen, og jeg vil gerne påpege, fru Doyle, at det måske ikke er det rette øjeblik at komme ind på spørgsmålet om, hvordan vi vil gennemføre -forordningen. Der vil vise sig andre lejligheder hertil.
Jeg vil gerne komme ind på de rejste spørgsmål ved at forklare Kommissionens holdning til de enkelte ændringsforslag.
Jeg kan ikke acceptere ændringsforslag 1, for det er ikke forebyggelsestiltaget, som kræver et drastisk indgreb, men derimod den kendsgerning, at torskebestandene ligger under de biologisk sikre grænseværdier og således er truet af sammenbrud.
Derimod kan jeg meget vel acceptere ændringsforslag 2. Jeg foreslår imidlertid en mere klar formulering, hvori fiskeriindsatsen begrænses proportionalt med medlemsstaternes fangster.
Jeg var overrasket over ændringsforslag 4, for som De ved, har jeg - ikke én gang, men adskillige gange - opfordret medlemsstaterne til at informere os om de socioøkonomiske konsekvenser af genopretningsplanen. Jeg har ligeledes bedt medlemsstaterne om at meddele os, hvor stort et eventuelt yderligere finansieringsbehov ville være. Desværre har Kommissionen ikke fået nogen svar fra medlemsstaterne på de to forespørgsler. Jeg har også gjort medlemsstaterne opmærksom på, at de eventuelt kunne omprogrammere midlerne i fiskeristrukturfondene for at støtte sektoren. Det er der imidlertid heller ikke nogen medlemsstater, som har gjort brug af.
Ændringsforslag 5 er overflødigt, da Kommissionen under alle omstændigheder kan foreslå ændringer af de pågældende geografiske områder.
Til ændringsforslag 6 vil jeg godt sige, at de tekniske foranstaltninger til nød kan supplere begrænsningerne i fiskeriindsatsen, men de kan ikke erstatte dem.
Ændringsforslag 7 er overflødigt, for hvis der hverken står fiskerfartøjer på liste 1 eller på liste 2, så må de heller ikke lande nogen fangster af de pågældende arter. Fiskeriindsatsen beregnes på baggrund af listen i artikel 9.
Ændringsforslag 8 vil ikke kunne fungere i praksis, fordi definitionen af "dage ude af havnen" skal være i overensstemmelse med begrebsdefinitionerne i andre forordninger.
Jeg anser ændringsforslag 9 for at være uhensigtsmæssigt, fordi alle fartøjer, der er længere end 15 m, fra og med 2005 skal have indbygget det satellitunderstøttede kontrolsystem.
Selv om jeg må afvise ændringsforslag 11, vil jeg gerne samtidig påpege, at ICES er i færd med at lægge sidste hånd på en økosystemundersøgelse om industrifiskeriets indflydelse, og skulle denne undersøgelse føre til ny viden, vil vi tage hensyn hertil på passende vis.
Jeg kan acceptere de to første stk. i ændringsforslag 12, men jeg må afvise det tredje. Vi kan ikke pålægge medlemsstaterne, at de skal anvende alle midler for at afbøde de sociale og økonomiske konsekvenser.
Ændringsforslag 13 er efter min mening et rigtig godt forslag, for det er nødvendigt med den foreslåede årlige kontrol af bestandenes situation.
Jeg ser mig nødsaget til at afvise ændringsforslag 14. Opgaverne for de regionale rådsudvalg er entydigt fastlagt i den nye rammeforordning. Derfor har vi ikke brug for en ny definition på nuværende tidspunkt.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 11.00.
Vi går nu over til afstemning. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er afstemningen.
Mulder (ELDR ),
   Hr. formand, som det blev vedtaget ved budgetforligsmødet den 16. juli, vil jeg gerne minde om, at Parlamentet skal offentliggøre en tabel over de beløb, der vedrører EU med 15 medlemmer og EU med 25 for hver budgetkonto. Jeg forstår det sådan, at De er villig til at sende et brev til Rådet, der inkluderer denne oversigt. Det vil derfor ikke være nødvendigt at medtage den som en integreret del af beslutningen.
For det andet har jeg en teknisk rettelse at meddele. I en række ændringsforslag blev der indført en ukorrekt budgetkonto på grund af informationsteknologiproblemer. Denne rettelse går kun ind på den rette budgetkonto, naturligvis uden at ændre indholdet af ændringsforslagene.
(1)
Jeg vil også gerne stille tre mundtlige ændringsforslag. Vedrørende ændringsforslag 797 om det civile fredskorps vil jeg foreslå, at man tilføjer følgende bemærkninger: (Denne bevilling skal også finansiere en gennemførlighedsundersøgelse vedrørende etableringen af et europæisk civilt fredskorps, der går ud over humanitær hjælp i snæver forstand).
Ændringsforslag 649 til budgetkonto 070308 skal modificeres som følger. Følgende bemærkninger slettes: (En del af bevillingen kan gives til Det Europæiske Akademi for Bymiljø i Berlin med skyldig hensyntagen til bestemmelserne i finansforordningen).
Ændringsforslag 754 til budgetkonto 15060103 modificeres som følger. Følgende bemærkninger tilføjes: (150.000 euro er øremærket til en bevilling til Det Europæiske Akademi for Bymiljø i Berlin), og tallene forøges med samme beløb og derfor med 150.000 euro.
Gill (PSE ),
   Hr. formand, ændringsforslag 709 skal muligvis tilpasses rent teknisk for at afspejle resultatet af afstemningen i dag. Ændringsforslaget har til formål at afbalancere omkostningerne ved de vedtagne ændringsforslag, så Parlamentet holder sig inden for det selvpålagte loft på 20 % under sektion 5. Et antal ændringsforslag, der blev forkastet i Budgetudvalget, er blevet genfremsat, og hvis de bliver vedtaget, må omkostningerne dertil opvejes ved at tilpasse ændringsforslag 709 i overensstemmelse hermed.
Formanden.
   - Hermed er afstemningen om budgettet afsluttet.
Jeg vil på Deres vegne gerne have vores tak til embedsmændene for deres arbejde ført til protokols. Hr. Dunstan og hans kolleger sad oppe til kl. 3 i nat for at forberede afstemningen for os.
Walter (PSE ).
   - Hr. formand, hvis jeg opfatter det korrekt, står der heri, at vi afsætter 8,4 millioner euro til de politiske partier. Parlamentets beslutning viste netop, at vi har en p.m.-påtegning til budgetposten. At stemme om det nu og her, ville være i modstrid med plenarforsamlingens afstemning, og jeg spørger nu derfor, om det virkelig er rigtigt.
Gill (PSE ),
   Hr. formand, hr. Walter har helt ret, for ved en tidligere afstemning stemte vi imod ændringsforslagene om at anbringe 8,4 millioner euro i reserve eller på budgettet. Derfor har vi kun et p.m., så vi kan ikke opretholde ordlyden i paragraffen i sin nuværende form. 
Formanden.
   - Efter ordførerens råd ser det således ud til at ligge ud over kravene i lyset af tidligere afstemninger.
Evans, Robert J.E. (PSE ),
   Hr. formand, må jeg blot have lov at fremkomme med en lille ting, for et par af kollegerne har rejst et spørgsmål, selv om det er i sidste øjeblik, om noget af terminologien. Udtrykket (ulovlig handel) bruges eller tilføjes for at sikre - eller håber vi for at sikre - sproglig klarhed og undgå enhver tvetydighed.
Når først dele af menneskelige organer, blod og væv er med i betænkningen, er det nødvendigt at sikre, at enhver form for lovlig handel, der foregår med f.eks. blod, sperma eller menneskeligt væv, ikke kriminaliseres eller straffes. Der er ingen antydning af, at der skal være nogen lovlig handel med menneskelige organer - tværtimod. Det er formålet med betænkningen, og jeg håber, at det nu er klart.

(2)
Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i nr. 8 i denne tekst står der, at Vestbalkan overhovedet ikke hører til Europa, hvilket er fuldstændig uforståeligt. Jeg vil gerne bede ordføreren om at gøre det tydeligere, da jeg ellers ikke vil kunne stemme for betænkningen.
Formanden.
   - Frist mig ikke på denne tid af dagen, hr. Posselt!
 - Jeg vil gerne komplimentere ordføreren for hans betænkning og for den imponerende tavshed, han har bidraget med. 
(3) 
Zrihen (PSE ),
   Hr. formand, undskyld mig, men sagen er, at industriens teknik ikke altid er i top her. Jeg ville sige, at jeg, hvad angår ændringsforslag 8, stk. 2, foreslår at erstatte ordene "samtlige (...) tiltag" i originalteksten med "tiltag". Det kunne måske gøre det muligt for os at få en fælles afstemning.

Zrihen (PSE ),
   Hr. formand, hvad angår punkt 11, stiller jeg et mundtligt ændringsforslag, der sigter mod at erstatte ordene "alternativ energi" med ordene "vedvarende energi".

(4) 
 - Afstemningen er afsluttet.(5)

Ferrer (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg beklager, at to ændringsforslag, som var meget vigtige for at sende et politisk signal til tekstilindustrien - som er meget bekymret over de udfordringer, den står over for i 2005 - og til industrien i almindelighed - som også er meget bekymret over, at Kina træder ind i WTO - ikke har kunnet vedtages, fordi der ikke var kvalificeret flertal, for de kunne som sagt have tjent til at sende et politisk signal til disse meget bekymrede sektorer. Jeg mener, at alle de, der har stemt imod dem, har manglet overblik.
Samtidig vil jeg forklare, at jeg har stemt for en forhøjelse af budgettet til genopbygning af Irak - selv om jeg i sin tid var stærk modstander af den krig og stadig er det - fordi jeg mener, at vi ikke kan blive ved med at straffe det irakiske folk, navnlig når man tænker på de alvorlige mangler på basistjenesteydelser til befolkningen, der allerede fandtes.
Berthu (NI ),
    Europa-Parlamentet har endnu en gang i sit forslag til budget godkendt en konto, der hedder "3710 - Bidrag til europæiske politiske partier", vil jeg lige minde om. Vi har stemt imod.
Faktisk har vores forsamling i flere år brændt for at finansiere de såkaldt "europæiske" politiske partier med offentlige midler. Men det var umuligt, for der manglede retsgrundlag. Nice-traktaten har belejliget leveret et sådant (artikel 191, stk. 4 i traktaten om Den Europæiske Union), men den mangler stadig gennemførelsesforordningen.
Den er imidlertid ikke let at udarbejde, for den vil skabe grov diskrimination mellem de politiske partier, som er "integrationstilhængere", og de andre, men også mellem de strengt europæiske politiske partier og dem, der ud fra en national basis opererer på europæisk plan. Den ville således modsige traktatens artikel 191, stk. 4, som endda blev ændret af Nice-traktaten, der giver en bred definition af støttemodtagerne, eftersom den sigter mod partier "på europæisk plan" (i modsætning til, hvad man kunne tro ud fra den nuværende ordlyd af konto 3710).
For at undgå denne nye forhindring, indfører udkastet til europæisk forfatning endnu en ændring. Det sigter subtilt mod de politiske partier "på" europæisk plan (artikel I-45, stk. 4). Men desværre for føderalisterne er udkastet endnu langtfra vedtaget.
Busk og Riis-Jørgensen (ELDR ),
    Venstres medlemmer af Europa-Parlamentet, Niels Busk og Karin Riis-Jørgensen, stemte ved afstemningen om EU's budget for 2004 imod ændringsforslag 338.
Vi mener, at det er uhensigtsmæssigt at støtte tobaksproduktion i Europa. Men en vedtagelse af ændringsforslag 338 vil blot være et tomt slag i luften, da EU fortsat vil være juridisk forpligtet til at yde støtten. I stedet finder vi, at en fjernelse af støtten bør vedtages som en del af en samlet reform af EU's landbrugsstøtteordninger. 
Pasqua (UEN ),
    Genetableringen af landbrugsposten såvel som den betydelige indsats, der er planlagt til fordel for udvikling af landdistrikterne, skal modtages positivt i modsætning til det uhørte krav om reducering af støtten til tobakssektoren, en sektor, der er overordentlig sårbar, hvad angår arbejdspladser.
På internationalt plan kræver den meget alvorlige situation i Irak og den hjælp, vi skal yde landets hårdt prøvede befolkninger såvel som de hårdt medtagne infrastrukturer, at vi tager nogle principper og simple idéer i brug. Udenrigspolitikken kan kun høre ind under nationernes suverænitet. Hvad angår Unionens hjælp til genopbygningen af Irak, er Ministerrådet såvel som Europa-Kommissionen enige om at fastslå, at en bevilling på ca. 200 millioner euro indtil udgangen af 2004 skulle være det nødvendige og tilstrækkelige bidrag til genopbygning af landet eksklusive fødevare- og nødhjælp, idet de som udgangspunkt ved, at landets absorptionsevne er begrænset ifølge disse institutioner. Endvidere skal EU's bidrag for at modsvare det irakiske folks behov defineres i forhold til en nærmere fastlagt politisk aftale om betingelserne for iværksættelsen heraf, hvor FN tildeles en ledende rolle.

Schierhuber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, det glæder mig meget, at Socialdemokraternes ændringsforslag om at skære 40 millioner euro til eksporten af levende kvæg ikke blev vedtaget. Vi er ligeledes imod eksportrestitutionerne til transport af levende slagtekvæg, men dette udifferentierede forslag, hvor der ikke skelnes mellem nytte- eller avlskvæg og slagtekvæg, var desværre uhensigtsmæssigt. Det glæder mig meget, at der ikke kunne findes flertal for dette forslag, men jeg vil alligevel gerne gøre det klart, at sådanne forslag netop sætter spørgsmålstegn ved landbruget i de mindre begunstigede områder. 
Butel (EDD ),
    Heller ikke i år kan vi finde os selv i de overordnede retningslinjer for EU's budget.
Forslaget til budget er så meget desto mere foruroligende, fordi det fra den 1. maj 2004 kommer til at omfatte et Europa med 25 medlemmer. Det udmønter sig i en mærkbar forhøjelse af budgettet med mere end 112 milliarder euro i forpligtelsesbevillinger. Men borgerne i de stater, der som Frankrig bidrager mest, kommer ikke til at se skyggen heraf. De bliver tværtimod ofre for den fælles landbrugspolitiks utilstrækkeligheder og for omfordelingen af budgetbevillingen til strukturprogrammerne.
Chasse-, Pêche, Nature- og Traditions-medlemmerne (CPNT) af Gruppen for Demokratiernes og Mangfoldighedens Europa (EDD) mener, at Europa hellere skulle sætte en stopper for partiets bulimi end sætte det franske budget under kontrol.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Budgetforslaget for 2004 bekræfter tendensen til at reducere budgettets størrelse, hvilket har kunnet ses siden 1997. Dette budgetforslag svarer til under 1 % af Fællesskabets bruttonationalindkomst (BNI) til trods for, at det er et budget, der vedrører udvidelsen, med større krav med hensyn til social og økonomisk samhørighed, og til trods for, at EU oplever en økonomisk afmatning.
Takket være accepten af Agenda 2000, de restriktive økonomiske rammer på Rådets møde i København og konsekvenserne af de begrænsninger, der er pålagt ved stabilitetspagten, som berører gennemførelsen af budgettet direkte, er budgetproceduren blevet en udsalgsafdeling, hvor der drøftes betydningsløse spørgsmål, og hvor der efterleves en politik med overførsler, nedskæringer og omfordeling af midler. Alt dette reducerer budgettets gennemsigtighed.
Vi beklager, at oprettelsen af en budgetpost på 20 millioner euro til genopbygningen af Palæstina er blevet forkastet i kraft af forværringen i leveforholdene og infrastrukturen hos befolkningen i Palæstina.
Vi bifalder imidlertid Parlamentets godkendelse af vores forslag om at anmode Kommissionen om at fastholde finansieringsniveauet for Østtimor i betragtning af det nuværende behov for genopbygning i landet og de internationale forpligtelser, der er indgået med landet. Der bør derfor ske oprejsning for den uberettigede nedskæring på 70 % som foreslået af Kommissionen, der har slettet den specifikke budgetpost for Østtimor. 
Lund (PSE ),
    Jeg har den 23. oktober 2003 stemt for budgettet ved Europa-Parlamentets 1. behandling og for Jan Mulders betænkning (A5-0349/2003).
I den forbindelse vil jeg gerne understrege, at jeg ikke kan støtte de dele af budgettet, der vedrører støtte til de europæiske politiske partier og medlemsstatutten. 

Balfe (PPE-DE ).
    Hr. formand, i størstedelen af dette år har Kvæstorkollegiet støttet af formandskabet forsøgt at ændre budgettet, sådan at sygeforsikringsordningen udvides til tidligere medlemmer, hvis de har haft mindst to perioder i Europa-Parlamentet og er mindre end 60 år gamle, når de forlader det, og forudsat at omkostningerne ved ordningen skal deles på samme måde som for Parlamentets embedsmænd, bortset fra at tidligere medlemmer i tilgift dertil skal betale en præmie, der svarer til ca. fem års bidrag, ind i ordningen. Det vil give de tidligere medlemmer samme vilkår som personale med en tjenestetid af samme længde.
I dette budget på mange millioner euro har frøken Gill ved enhver lejlighed forsøgt at spænde ben for denne beskedne og temmelig billige ordning. Hendes holdning til sine aldrende tidligere kolleger har været grusom, hævngerrig og hyklerisk. Samtidig med, at hun dømmer dem til en smertefuld og sygdomsfyldt alderdom, har hun ikke de samme forbehold, når det gælder hendes egne frynsegoder.
Jeg udfordrer frøken Gill til at fortælle os, om hun benytter sig af Parlamentets private sygeforsikringsordning, og om hun ikke har fordel af Parlamentets frivillige pensionsordning.
Frøken Gills holdning har været og er fortsat en skandale. Selv nu håber jeg, at hun vil opbløde sin holdning, men jeg frygter, at det er forgæves. 
Lund (PSE ),
    Jeg har den 23. oktober 2003 stemt for budgettet ved Europa-Parlamentets 1. behandling og for Neena Gills betænkning (A5-0350/2003).
I den forbindelse vil jeg gerne understrege, at jeg ikke kan støtte de dele af budgettet, der vedrører støtte til de europæiske politiske partier og medlemsstatutten. 
Thorning-Schmidt (PSE ),
    Jeg har den 23. oktober 2003 stemt for budgettet ved Europa-Parlamentets 1. behandling og for Nina Gills betænkning (A5-0350/2003). I den forbindelse har jeg støttet, at Europa-Parlamentet køber bygningerne i Strasbourg og Luxembourg, fordi det på længere sigt reducerer omkostningerne i forbindelse med "det dobbelte hjemsted" og dermed sparer de europæiske skatteborgere for skattebetalinger.
Jeg vil gerne understrege, at jeg fortsat er imod, at Europa-Parlamentet har to hjemsteder, og at jeg er af den opfattelse, at et køb af bygningerne ikke vil påvirke beslutningen om at lade Europa-Parlamentet arbejde og stemme ét sted. Den beslutning skal tages af stats- og regeringscheferne, og til den tid kan bygningerne tilmed sælges til en favorabel pris. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
    Prioriteterne i Fællesskabets strafferetsplejesystem har altid været gerningsmændene til kriminalitet og tildelingen af straf på basis af den begåede kriminalitet. Kun lidt opmærksomhed har været rettet mod ofrene, der er underlagt forskellige nationale erstatningssystemer, som har store vanskeligheder med koordinering og håndhævelse i forbindelse med især grænseoverskridende forbrydelser. Det er derfor vigtigt at udarbejde mindstestandarder, der definerer begreberne "offer" og "forbrydelse", der fastlægger, hvilke personer der er berettiget til erstatning, hvis offeret dør, og som bestemmer betalingsmåderne og -midlerne.
Ordførerens overbevisning om den store betydning af at garantere erstatning er efter min mening meget imponerende. Det er afgørende ikke blot for i videst mulige omfang at afhjælpe den fortræd og de lidelser, der er forårsaget, men også for at håndtere den sociale konflikt, der opstår som følge af forbrydelsen og fremme anvendelsen af en ordentlig, rationel kriminalpolitik.
Et samfund, der efter sigende værner om individets ret, bør også sørge for at beskytte borgerne på individuelt plan.
Store lykønskninger til ordføreren med det fremragende arbejde. Jeg stemte for. 

Bordes, Cauquil og Laguiller (GUE/NGL ),
    Vi har undladt at stemme om betænkningen såvel som om de to andre betænkninger om fiskeri.
Vi støtter genopretningen af de fiskebestande, der er truet af udryddelse.
Men europæisk politik har i årevis udelukkende fokuseret på effektivitet, rentabilitet og bæredygtig udvikling. Hvorfor de store rederier har drevet rovdrift på bestandene og plyndret ynglestederne. Det har været yderst indbringende for rederne og forarbejdningsindustrierne, hvis omkostninger har været støt faldende. Eftersom fiskebestandene faldt i samme takt, blev myndighederne til sidst alarmerede og besluttede så at reducere fiskerflåderne. De små fiskere har betalt gildet ligesom skatteyderne, der har betalt støttebidrag, for at de store rederier kan få fortsat fremgang, idet "bæredygtig udvikling" kun er et udtryk for udviklingen i deres indtjening.
De europæiske institutioner eller nationalstaters planlagte foranstaltninger fordeler sig mellem vankelmodige foranstaltninger, hvorom en betænkning bekræfter, at de er blevet skudt i sænk af de store redere med EU-staternes hjælp, og foranstaltninger, hvis hovedvirkning er, at de skader de befolkninger, der lever af fiskeriet.
Vi modsætter os enhver foranstaltning, der under påskud af at bevare naturen ødelægger eksistensgrundlaget for de små fiskere, der lever af deres arbejde.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Som Det internationale Havundersøgelsesråd har angivet siden slutningen af 2000, er torskebestanden i Nordsøen i stor fare for at bryde sammen. Det er en alvorlig trussel mod miljøet og ressourcernes bæredygtighed, men også mod de fiskere og sektorer i flåden, der er en del af disse fangster.
Rådet foreslog på mødet i december 2002 en endelig genopretningsplan for disse bestande med henblik på at garantere en sikker genopretning af torskebestanden til det niveau, som videnskabsfolk anbefaler efter forsigtighedsprincippet i løbet af 5-10 år.
Der skal på den anden side være balance mellem de planlagte operationer, og man skal huske på de samfundsøkonomiske konsekvenser. Det tilskynder til foranstaltninger til at refundere de omkostninger, som disse sektorer af flåden og fiskeriområder, der er afhængige af disse fangster, har, samt garanterer, at de parter med størst interesse i en genopretning af bestanden - med andre ord fiskerne - spiller en ledende rolle. Det bør også være indlysende, at den fornødne finansiering garanteres til disse foranstaltninger, mens fleksibilitetsinstrumentet mobiliseres, eller det finansielle overslag gennemgås. 
Martin, David W. (PSE ),
    Jeg glæder mig over betænkningen af min kollega, fru Stihler, som godkender og forbedrer Kommissionens forslag om at gøre noget ved den alvorlige nedgang i torskebestandene i Fællesskabets farvande, som det er beskrevet i ICES's videnskabelige rapport.
Betænkningen accepterer, at der omgående er brug for fredningsforanstaltninger, men at de må afbalanceres af initiativer til at beskytte de økonomiske og sociale interesser, som fiskerne og deres medhjælpere har.
Ethvert forbud mod torskefiskeri bør ikke forvandles til et generelt forbud mod fiskeri efter hvidfisk. Det er vigtigt, at et væsentligt antal torsk ikke bliver fanget som bifangst i forbindelse med andre typer af fiskeri efter hvidfisk, men man må være selektiv med hensyn til områder, der er udelukket fra det almindelige fiskeri, for at gøre det muligt for fiskerne at fange arter, der ikke er truede. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Kommissionens forslag om at udarbejde en genopretningsplan for torskebestanden i Nordsøen og de omgivende farvande kommer som reaktion på data, der antyder, at den pågældende bestand er ved at bryde sammen. Fiskeriaktiviteten ville som følge heraf falde, hvilket påvirker fiskerisamfundene på øst-, vest- og nordkysten i Irland, det nordlige Skotland samt de skotske øer i nord og vest.
Der er tale om perifere og meget sårbare områder, da de har begrænsede muligheder for at skabe variation i den lokale økonomi, og adgangen til markeder er begrænset. Da denne betænkning således tilstræber at afbalancere behovet for at nå de angivne mål om genopretning af bestanden med den samfundsøkonomiske indvirkning på fiskerisektoren og de samfund, der i så høj grad afhænger af denne industri, kan jeg kun støtte den.
Jeg mener, at betænkningens vægt på fleksibilitet og lokal deltagelse - især, som ordføreren også foreslår, blandt fiskere og regionale rådgivende råd - i forbindelse med genopretningen af bestande er afgørende i denne forbindelse.
Lige så interessant er opfordringen til, at der udarbejdes en betænkning om industrifiskeriets indvirkning på torskebestanden, som stadig er et kontroversielt spørgsmål. 

De Keyser (PSE ).
   - Hr. formand, jeg er bekymret. Vi har allerede haft tilfælde af legionærsyge i Strasbourg, men nu er vi også netop blevet ramt af et smerteligt liberalsyndrom. Jeg tænker på Jarzembowski-betænkningen, og jeg undrer mig over, at man har stemt for en øget liberalisering af ikke blot fragtområdet, men også passagertransporten på trods af Kommissionens og Rådets advarsler og på trods af det faktum, at de fleste jernbaneselskaber ikke er klar. Vi gør det uden kendskab til den undersøgelse, som Kommissionen har bedt om, og vi gør det, selv om vi ved, at det vil give alvorlige konsekvenser for sikkerheden, det sociale område og den servicekvalitet, vi yder borgerne. Jeg mener, at Parlamentets afstemning i dag er totalt uansvarlig, og at den er dikteret af nationale interesser og kommende valg med valgfrister, som i dag influerer på vores stemmeafgivelser.
Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Jarzembowski-betænkningen er absolut en vigtig milepæl på vejen til et europæisk jernbanemarked, men jeg vil godt sige, at vi stadig har et gevaldigt efterslæb i den europæiske jernbanepolitik alt i alt, og jeg vil gerne her primært beskæftige mig med forsømmelsen af de jernbanelinjer, der forbinder øst med vest og vest med sydøst.
Jeg mener, at jernbaneforbindelsen fra Paris via Strasbourg og Sydtyskland til Wien og Budapest, men også forbindelsen fra Stuttgart til Prag har første prioritet, fordi det drejer sig om genforeningen af vores kontinent, som foregår i øjeblikket. Når jeg ser på vores diskussioner om jernbanepolitik, har jeg en fornemmelse af, at mange af de ansvarlige overhovedet ikke er klar over, at det handler om langt mere end om, hvorvidt man gør et område tilgængeligt trafikmæssigt eller ej. Det drejer sig virkelig om et stort trafikprojekt her, nemlig om "europæisk enhed". Det, som vi har udrettet hidtil, er i bedste fald fragmenter, og jeg vil gerne først og fremmest appellere til Rådet og regeringerne samt medlemsstaterne om at stille betydelige midler til rådighed for dette område af jernbanepolitikken. På den ene side tror jeg, at det har en altoverskyggende økonomisk betydning, men på den anden side, at den fælleseuropæiske enhed ikke kan lykkes, medmindre der omsider sker en massiv udbygning af forbindelserne mellem øst og vest, som ganske vist forbinder Centraleuropas vigtigste regioner med hinanden, men som desværre ikke har nogen forbindelse til de fleste nationale hovedstæder. Derfor anser nogle stater, som kun fokuserer på deres hovedstad, f.eks. Tyskland, dem for at være alt for perifere.
Désir (PSE ),
    Jeg har stemt imod forslaget om en generel liberalisering af jernbanetransporten i Europa. På trods af, at vi ikke har haft mulighed for at evaluere virkningerne af direktiv 2001/12/EF om adgangsrettigheder til det transeuropæiske godstransportnet, eftersom de er ved at blive gennemført i medlemsstaterne, foreslår Europa-Kommissionen og hr. Jarzembowski at fremme fuld liberalisering af jernbanetransporten. Det er for nemt at foregive, at jernbanernes tab af konkurrenceevne skyldes manglende liberalisering. Det var ikke nødvendigt at liberalisere passagertransporten for at udvikle konkurrencedygtige og sikre jernbanelinjer. Thalys-samarbejdet mellem operatører fungerer. Det, Europa mangler, er en industripolitik, udvikling af samarbejder mellem operatører i offentlige tjenester og investeringsbudgetter i medlemsstaterne og Unionen for de transeuropæiske netværk. På trods af de forbedringer, der er foretaget på området, stadfæster hr. Sterckx' betænkning det, som Ministerrådet har godkendt, nemlig at sikkerheden underlægges rentabiliteten. Jeg støtter Savary-betænkningen om oprettelse af et europæisk jernbaneagentur, hvis styrelse ville tælle repræsentanter fra lønmodtagerorganisationerne, og som ville tage miljømæssige, sociale og sikkerhedsmæssige aspekter i betragtning i overensstemmelse med fru Ainardis forslag.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Min gruppes forkastelse af de stillede ændringsforslag til den fælles holdning, som Europa-Parlamentet har godkendt på plenarforsamlingen, giver anledning til beklagelse. Både et flertal i Parlamentet og Rådet søger at liberalisere denne sektor og øge anvendelsesområdet til også at omfatte nationale jernbanegodstransportnet, selv om parlamentsmedlemmerne har mere travlt.
Parlamentet insisterer på, at jernbanegodstransport (international og national) samt international personbefordring skal have adgang til jernbanenettet pr. 1. januar 2006. Rådet foreslår den dato som frist for international jerbanegodstransport og 1. januar 2008 som frist for, at infrastrukturen i samtlige medlemsstater åbnes for alle former for jernbanegodstransport. Der foreskrives intet om international personbefordring.
Rådet tilskynder Kommissionen til inden 1. januar 2007 at fremlægge en rapport om gennemførelsen af direktivet med særlig henvisning til de forskellige involverede organisationers funktion, markedsudviklingen, tendensen inden for international trafik, samtlige berørte parters aktiviteter og markedsandel; den overordnede indvirkning på transportsektoren; indvirkningen på sikkerhedsniveauet i hver medlemsstat samt arbejdsbetingelserne i denne sektor i hver medlemsstat, som Parlamentet ikke vil acceptere. 
Lulling (PPE-DE ),
   Den anden jernbanepakke sigter ligesom den første mod at skabe et fælles indre marked for jernbanetransport. Som det f.eks. er tilfældet i telekommunikations-, post-, elektricitets- og naturgassektorerne, skal en åbning af jernbanenettene fremme konkurrencen og dermed medføre lavere priser for forbrugerne. Denne tankegang er i grunden rigtig og fortjener at blive gennemført, men ikke i et snuptag, som mange af mine kolleger forestiller sig. 
Jernbaneselskaber er ikke bare jernbaneselskaber. Der er store, og der er små, og det er ikke kun, fordi nogle selskaber har været mere effektive end andre, men også fordi nogle selskaber allerede fra begyndelsen har haft en monopolstilling på et større marked end andre. En for hurtig åbning af markederne ville betyde en uberettiget og unfair konkurrenceforvridning, som er en fordel for de tidligere monopolister i de store medlemsstater.
Jeg går ind for en åbning af jernbanenettene, som dog skal ske i henhold til en tidsplan, der gør det muligt for alle implicerede parter, det være sig virksomheder eller arbejdstagere, at forberede sig på denne nye situation. En fremskyndelse af fristen for åbning af jernbanenettene for den nationale varetransport fra 2008 til 2006 er uacceptabel. Det samme gælder for indførelsen af den foreslåede 2008-frist for den nationale persontransport.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg er enig i forslaget fra Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme, der i lighed med ordføreren anfører, at åbningen af jernbanemarkedet skal fremskyndes og foreslår starten af 2008 som frist for en fuldstændig liberalisering af den nationale personbefordring.
Jeg støtter også andre udkast til ændringsforslag, der er et positivt bidrag til genopretningen af jernbanesektoren og etablerer et afbalanceret forhold mellem transportmåderne og personbefordringen i henhold til de principper, der er defineret i hvidbogen om den europæiske transportpolitik.
Jeg håber derfor, at dette bliver endnu et skridt mod målet om et reelt indre jernbanemarked, der, hvad mere er, effektivt vil nedbringe trafiktætheden på motorvejene, især den store mængde gods, der transporteres i store lastbiler. 
Vairinhos (PSE ),
    Når man overvejer den jernbanepakke, der blev stemt om i dag, og som jeg støtter fuldt ud, skal man altid huske på geografien i EU. De perifere områder i de nuværende medlemsstater og de nye udvidelseslande må ikke glemmes.
Portugal må ikke lades ude af de transeuropæiske jernbanetransportnet. Den portugisiske regering er, indrømmet, ubeslutsom, men Unionen må ikke være så eftergivende og skal rette sin opmærksomhed mod at holde en tidsplan for de overordnede infrastrukturer i Unionen. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Formålet med dette direktiv er at indføre fælles sikkerhedsmål og fælles sikkerhedsmetoder. Ifølge Rådet skal disse sikre, at der fastholdes et højt sikkerhedsniveau, som kan forbedres, når det med rimelighed lader sig gennemføre og under hensyntagen til konkurrenceevnen for jernbanetransportområderne. Dette krav om konkurrenceevne understøtter sammen med kravet om, at det indre marked skal fungere korrekt, indholdet i dette direktiv.
Vi stemte derfor imod en lang række af ændringsforslagene, da målet om sikrere jernbaner ikke opnås via Europa-Parlamentets forslag, eftersom sidstnævnte kun foreskriver mindstestandarder på europæisk plan, hvilket afholder medlemsstaterne fra at udarbejde forskellige nationale standarder, medmindre de andre er enige. Desuden må de nye regler ikke bringe togenes frie bevægelighed i fare.
Endnu en gang har Europa-Parlamentet vedtaget et kompromisløst standpunkt, som vi er imod. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg mener, at der skal indføres foranstaltninger for at harmonisere sikkerhedsbestemmelserne i de enkelte medlemsstater for at fremme sikkerheden for Fællesskabets jernbanenet og for indirekte at forbedre jernbanegodstransporten. Derfor stemte jeg for denne betænkning.
Jeg har i nogen tid argumenteret for, at der er et presserende behov for at prioritere jernbanetransporten på bekostning af alle former for transport ad vej, mest af alt langdistancetransport af tungt gods. Den høje sikkerhed i forbindelse med europæisk jernbanetransport bekræfter fortsat som udgangspunkt, at det er et godt argument. Sådan en politik aflaster automatisk de overbelastede motorveje og sideveje, hvor der sker ulykker. En liberalisering af jernbanetransporten yder et stort bidrag til denne proces, selv om tilsyn og kontrol med håndhævelsen af sikkerhedsregler og især vedligeholdelsen af infrastrukturen bør have fortrinsret hos de offentlige myndigheder.
Som jeg havde lejlighed til at sige ved afstemningen ved førstebehandlingen, støtter jeg også indførelsen af et sikkerhedscertifikat til virksomheder i denne sektor og til infrastrukturforvaltere, ordentlig uddannelse af alt personale, fuld adgang til sikkerhedsoplysninger for alle jernbanevirksomheder og oprettelse af et fælles arbejdssprog for international jernbanetransport. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
    Den fuldstændige færdiggørelse af dette forslag til Europa-Kommissionens direktiv er med henblik på en accelerering af gennemførelsen af interoperabilitet mellem forskellige deltagere i det europæiske jernbanesystem også direkte forbundet med oprettelsen af det europæiske jernbaneagentur, der behandles i Savary-betænkningen. Det er endnu en god grund til at øge den allerede imponerende række af gode argumenter for oprettelsen af førnævnte europæiske agentur, og det vil indebære et højt niveau af teknisk harmonisering.
Med det agenturs værdifulde hjælp bliver det muligt at sikre bedre koordinering mellem de forskellige medlemsstaters investeringer i grænseoverskridende projekter, overvåge gennemførelsen af tekniske specifikationer for interoperabilitet (TSI'er), udarbejdet af den europæiske sammenslutning for jernbaneinteroperabilitet (AEIF), og finansiere gennemførelsen af TSI'erne.
Det er et godt tegn på overordnet enighed om dette spørgsmål, at det specialiserede parlamentsudvalg kun stillede meget få ændringsforslag - og det kun seks ubetydelige - til Rådets fælles holdning.
Jeg stemmer derfor for. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Jeg bifalder Rådets godkendelse af Europa-Parlamentets forslag om, at arbejdstager- og brugerorganisationer deltager i agenturets arbejde, især i bestyrelsen, men disse organer skal have ret til at udnævne deres egne repræsentanter. De skal ikke udpeges af Kommissionen.
Naturligvis ønsker Parlamentet, at repræsentanterne for arbejdstagerorganisationerne deltager i de pågældende udvalg, der senere udarbejder henstillinger og ikke blot, som Rådet foreslår, i den efterfølgende høring.
I modsætning til Kommissionens og Parlamentets forslag ønsker Rådet, at agenturets bestyrelse omfatter en repræsentant fra hver medlemsstat. Parlamentet støtter forslaget om kun seks repræsentanter for Rådet, en holdning, vi er imod. Med hensyn til de seks repræsentanter for jernbanevirksomhederne, infrastrukturforvaltere, jernbanesektoren, arbejdstagerfagforeninger, godskunder og passagerer støtter Rådet Kommissionens forslag om, at de udpeges af Kommissionen. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Fordelene ved at etablere et europæisk jernbaneagentur, der skal samarbejde med Europa-Kommissionen om at opnå en bedre koordinering mellem de forskellige aktører i jernbanesystemet og om at etablere et stående udvalg, der skal stimulere forhandlingen ved hjælp af henstillinger og udtalelser, fremgår klart af afstemningsresultaterne i Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme: 44 stemmer for og kun to undlod at stemme. Etableringen af dette agentur er endnu mere berettiget i kraft af den stigende liberalisering af sektoren og den kommende udbredelse af ensartede sikkerhedsregler i medlemsstaterne.
Hvis agenturets aktiviteter desuden spredes til områder som rådgivning, kan forslag og observationer føre til øget bevidsthed om de store fordele ved jernbanetransport hos medlemsstaterne og borgerne i Europa.
Jeg er enig i Transportudvalgets synspunkt om, at aktørerne i vejtransportsektoren bør inddrages i agenturets arbejde. Jeg deler dog ikke udvalgets synspunkt om sammensætningen af agenturet. Udvalget er imod, at Rådets repræsentanter i bestyrelsen tages fra medlemsstaterne. En sådan repræsentation bliver sandsynligvis vigtig og bør i det mindste involvere alle lande, som har store jernbanenetværk, og/eller som er en del af de transeuropæiske net. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
    De arbejdsopgaver, der beskrives i Savary-betænkningen og til dels også i Sterckx-betænkningen, er vigtige opgaver. Man kan derfor sætte spørgsmålstegn ved, om der er behov for en ny myndighed, eller om opgaverne i stedet ville kunne håndteres af Kommissionen og gennem samråd og udveksling på møder mellem repræsentanter for jernbanesektorerne i medlemsstaterne.
På den måde ville man kunne spare en myndighed og en del skattekroner. Såfremt jernbanespørgsmålene behandles i Kommissionen, kan sagsbehandlingen afvikles, når der ikke længere er behov for den. En myndighed er sværere at nedlægge bl.a. som følge af dens symbolværdi for værtslandet.
De svenske Kristelige Demokrater understreger behovet for samordning og samarbejde inden for Europas jernbanesektor, men sætter også spørgsmålstegn ved behovet for en permanent myndighed til at håndtere opgaverne.

Coelho (PPE-DE ),
    Jeg er bekymret over forekomsten af dette indbringende, men frastødende fænomen, der truer den enkeltes fysiske integritet. Det et blevet et privilegeret aktivitetsområde for organiserede netværk, der udnytter misforholdene og smuthullerne i medlemsstaternes retssystemer på bekostning af de mest sårbare grupper, f.eks. børn - antallet af bortførelser i Brasilien og Guatemala er chokerende - og dem, der lever i ekstrem fattigdom.
Handling på europæisk plan er endnu mere påkrævet i lyset af udvidelsen i 2004, eftersom der er en potentiel risiko for, at der åbnes indbringende handelsruter, især til og fra Ungarn og Den Tjekkiske Republik.
Der er brug for integrerede tiltag på fællesskabsplan, harmoniserede definitioner af de overtrædelser, der er forbundet med handel med menneskelige organer og menneskeligt væv og de gældende sanktioner. Det er vigtigt, at der introduceres et ekstraterritorialt element for at afholde folk fra at forsøge at købe organer illegalt uden for Unionen.
Vi skal tage fat i de underliggende årsager til denne kriminalitet. Den alvorlige mangel på organer til transplantationer skyldes nemlig i ikke ringe omfang, at offentligheden ikke har de fornødne informationer. Forskellige undersøgelser viser, at størstedelen af borgerne siger, at de er rede til at donere deres organer efter døden, men kun et lille mindretal har formelt givet deres samtykke hertil. 
Korakas (GUE/NGL ),
    KKE's medlemmer af Europa-Parlamentet har stemt for hr. Evans' betænkning, fordi den bekræfter den tragiske situation med handel med organer, der hersker i dag, og går ind for foranstaltninger for at styrke organdonation, som er det eneste håb om redning for tusindvis af patienter, der må opgive kampen, mens de venter på, at man finder et organ.
Vi vil dog gerne understrege, at den mangelfulde finansiering af oplysningskampagner, der skal overvinde tøven, fordomme og overtro, betyder færre donorer og støtter det afskyelige, men særdeles indbringende fænomen, der hedder handel med menneskelige organer. Vi har at gøre med den værste slags udnyttelse og kriminalitet, nemlig kidnapning og drab af mennesker, især børn og unge, med det formål at fjerne og sælge organer. Den absolutte elendighed, som tvinger mennesker til at sælge deres organer til smarte mellemmænd.
Den skammelige, men særdeles indbringende "transplantationsturisme", som er ved at udvikle sig, illustrerer problemets alvor og omfang og viser med al ønskelig tydelighed forbindelsen mellem storstilet kriminalitet og storkapitalens legale aktiviteter, dens udnyttelse af især de mindre udviklede lande og deres befolkninger.
Når sundheden imidlertid bliver genstand for handel og udnyttelse, og når store private klinikker høster enorme fortjenester på patientgrupper, der har behov for en transplantation, må der ikke være nogen grænser og betingelser for indsatsen for at sikre gennemsigtighed i organdonation.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Centralt for det forslag, der forhandles om, er idéen om, at den menneskelige krop ikke bør være en kilde til fortjeneste. Jeg stemte derfor for dette græske initiativ.
Jeg har altid været imod enhver handling, der truer den enkeltes integritet, men især når den pågældende sag er nem at vinde på bekostning af en sårbar tredjemand. Jeg bifalder også dette initiativ, da jeg må indrømme, at det er nemt for organhandlere at operere i EU-landene som følge af den frie bevægelighed i Fællesskabet. Reglerne skal være helt klare, og alle disse illegale aktiviteter skal straffes.
Handelen med menneskelige organer og menneskeligt væv er imidlertid lovlig til medicinske formål inden for meget stramme og strengt regulerede rammer. Jeg støtter derfor ordførerens forslag om at ændre rammeafgørelsens titel til "ulovlig handel med menneskelige organer og organdele og menneskeligt væv", da jeg mener, at den lovlige og strengt regulerede handel (med varer som sperma, blod eller afledte produkter) er fordelagtig og lovlig.
Jeg tror også på fordelene ved opfordringen til Kommissionen om at oprette databaser. En af disse vil omhandle lovligt tilgængelige organer, og læger i hele EU vil have adgang til den. De øvrige databaser på EU-plan vil omhandle patienter, der har brug for en transplantation ...
Roure (PSE ),
    Handelen med menneskelige organer har udviklet sig meget i de seneste år. Menneskehandelen er blevet organiseret med henblik på at fjerne organer fra levende donorer. Patienter, som er borgere i EU, køber organer fra donorer i tredjelande og udnytter således det kaos, der hersker på grund af den ekstreme fattigdom.
I den forbindelse skal vi lykønske os selv med forslaget til rammeafgørelse.
Organdonation fra levende mennesker er en sand kilde til misbrug og betyder ofte, at elendigheden udnyttes. Brug af levende donorer må således kun være en sidste udvej, når organtransplantation fra afdøde mennesker er umulig. Jeg har derfor stillet et ændringsforslag for at straffe enhver fjernelse af organer fra levende donorer, som ikke har nogle direkte personlige forbindelser som defineret ved lov. Såfremt der ikke eksisterer sådanne forbindelser, kan disse donationer kun ske på de ved lov fastsatte vilkår og efter tilladelse fra en relevant uafhængig instans. Organdonation fra levende donorer skal være strengt reguleret og strengt overvåget for at beskytte personer i sårbare situationer og undgå udnyttelse af mennesker for at få deres organer, hvilket er uacceptabelt.

Alyssandrakis (GUE/NGL ),
    Endnu en gang har topmødet lagt en skærpet befolkningsfjendtlig politik på befolkningernes skuldre. Efter at have forsøgt at overvinde deres modstand, af sekundær betydning, mod den europæiske forfatning, beskæftigede de sig med økonomien, den fortsatte udvikling af undertrykkelsen og de eksterne forbindelser, og de forsømte heller ikke at lykønske paven med hans 25 år i Guds tjeneste.
Som EU's ledere udtaler, går vejen til økonomisk opsving gennem fremskyndelse af strukturelle reformer og øget fleksibilitet på arbejdsmarkedet, det vil sige endnu hårdere ansættelsesvilkår for arbejdstagerne. De taler også om "modernisering" af de sociale beskyttelsesordninger og gentager, at pensionsordningerne trues af den demografiske udvikling, det vil sige den højere gennemsnitlige levealder. For at styrke monopolerne yderligere bebuder de nye store projekter inden for transport- og telekommunikationsnetværk.
De demokratiske rettigheder er endnu en gang i skudlinjen. Under påskud af grænse- og indvandrerkontrol indfører de "biometriske" elementer i visa og pas. De kræver tættere politi- og retssamarbejde med terrorisme som påskud.
De glæder sig over FN's Sikkerhedsråds USA-inspirerede resolution om Irak og erklærer, at de er rede til at bidrage til "stabiliteten" i landet.
Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Karlsson og Sandberg-Fries (PSE ),
    Resolutionen opfordrer den igangværende regeringskonference til at træffe "bedre bestemmelser" i del IV i konventets udkast til forfatning, som bl.a. behandler proceduren i forbindelse med ændringer af en kommende, vedtaget forfatning. Vi vil påpege, at en sådan "forbedring" ikke må føre til, at kravet om, at alle medlemslande skal ratificere ændringer, forsvinder.
Vi vil også påpege, at vi kan støtte oprettelsen af en grænseforvaltningsmyndighed, men at vi ikke vil se nogen operationel struktur eller på anden måde operativt samarbejde.
Berthu (NI ),
    Det Europæiske Råd af 16.-17. oktober har slettet tanken om en indvandringspolitik, der hviler på kvoter, som det italienske formandskab havde foreslået, fra sine konklusioner.
Det beklager vi inderligt, for en sådan politik ville have været det første skridt mod at få kontrol med indvandringen, eftersom man for at sætte kvotesystemet i værk først skal kunne tælle og kontrollere.
Blandt modstanderne har Jacques Chirac på Frankrigs vegne erklæret, at han a priori var fjendtligt indstillet over for selve kvoteprincippet med risiko for at virke tilbageholdende over for selve tanken om at begrænse indvandringen.
Andre modstandere havde bedre grunde. Kommissionen viste faktisk, at den ville bruge initiativet til at opbygge en samlet europæisk politik for kvoterne, der fratager staterne deres beføjelser med hensyn til at fastlægge det antal gæstearbejdere, som de vil kunne modtage. Endvidere ville den tilbyde ekstra kvoter til de tredjelande, som accepterede at tage de af deres emigranter tilbage, som var kommet illegalt til Europa. Det ville have været en mærkværdig handel, hvis vi belønnede dem, der skulle have skadet os, når det er deres strenge pligt at tage deres illegale indvandrere tilbage.
Det er under disse omstændigheder ikke underligt, at nogle stater har foretrukket at skyde kvotepolitikken i sænk.
Caudron (GUE/NGL ),
    Det Europæiske Råds møde i Bruxelles tegnede til at blive temmelig slapt og håbløst.
Det resumé, som vi har fået fra Rådets formandskab og fra Europa-Kommissionen, har bekræftet den globale middelmådighed i et Råd, der ikke har været på højde med udviklingen, især ikke på det sociale og beskæftigelsesmæssige område.
Hvad angår regeringskonferencen og udkastet til forfatning, får vi desværre bekræftet, at forhandlingerne, og således de eventuelle sidsteøjeblikskompromiser, udelukkende omhandler, og kommer til at omhandle, vægtningen af stemmer i Rådet og antallet af europæiske kommissærer. Vi befinder os temmelig langt fra de egentlige sociale og folkelige spørgsmål, som ville kræve en ny forfatningsramme, der afviger fra den liberale ramme, som karakteriserer Valéry Giscard d'Estaings forslag.
Som det ser ud, og selv om det bliver ændret til det yderste, er det ikke et forslag, jeg bryder mig om.
Collins (UEN ),
    Det topmøde, der for nylig fandt sted i Bruxelles, koncentrerede sig om økonomiske spørgsmål. Disse drøftelser fokuserede på den måde, EU's økonomi fungerer på, og hvordan man bedst kan stimulere væksten ved at forøge investeringerne og gå i gang med strukturelle reformer. Hvis vi træffer de rigtige beslutninger nu, kan vi sikre, at EU's økonomi vokser og trives i fremtiden.
Vi ved, at den europæiske økonomi har været træg i den seneste tid. Vi må positionere os således, at vi kan gennemføre den fulde politiske dagsorden, sådan som den er formuleret i Lissabon-processen. For at forblive konkurrencedygtige må vi sikre, at de fordele, der drages af den ny teknologi, bliver udbredt til alle Europas regioner.
Jeg glæder mig over EU-ledernes vilje til at fortsætte med en multilateral tilgang til handelsspørgsmål.
Det er vigtigt, at EU går i gang med pensionsreformprocessen, så man får mulighed for at klare pensionsudbetalinger i fremtiden.
Jeg glæder mig over udnævnelsen af Jean Claude Trichet og ønsker ham held i hans byrdefulde hverv som leder af Den Europæiske Centralbank.
På den internationale arena har EU's ledere med rette fokuseret på spørgsmål som Irak og den fremtidige rolle for FN.
Det er også klart, at forhandlingerne om bestemmelserne i den nye EU-traktat bliver fremskyndet en hel del. 
Krivine og Vachetta (GUE/NGL ),
    Såvel de europæiske liberale, konservative som socialdemokrater forelægger os en uacceptabel fælles resolution om resultaterne af Det Europæiske Råds møde i Bruxelles. Vi kan ikke dele deres politiske selvoptagethed, når vi står over for ministerpræsident Berlusconis svage konklusioner. Vi kan ikke stå inde for regeringskonferencens lukkede møder om udkastet til forfatning uden hensyntagen til de 450 millioner europæiske borgere. Dette overfald på demokratiet må høre op. Vi skal hurtigst muligt have en europæisk folkeafstemning, og hvis befolkningerne beslutter det, en anden forfatningsproces. Vi kan ikke nægte, at lønmodtagernes økonomiske og sociale situation forværres. 10 % af dem, det vil sige 15 millioner mennesker, står uden arbejde. Vi skal have en europæisk lov, der forbyder børskursafhængige fyringer.
Vi accepterer ikke, at Europa overlader bekæmpelsen af den illegale indvandring til tredjelande. Vi ønsker, at menneskerettighederne og først og fremmest asylretten, retten til fri bevægelighed og fri etablering respekteres. Og endelig fordømmer vi EU's holdning under WTO-forhandlingerne, hvor Unionen lader hånt om landene i Syd, verdens bønder og lønmodtagere. Vi opfordrer til at bryde med denne udemokratiske, liberale og militaristiske tankegang i den europæiske konstruktion ved at møde op og drøfte det nødvendige og alternative Europa på Det Sociale Forum i Paris i november.

Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg beklager, at jeg nødvendigvis må komme ind på noget gruppeinternt her, men i tirsdags aftalte vores gruppe med ordføreren, at nr. 8 skulle ændres, fordi det er formuleret således, at det kan misforstås. Da det ikke er sket, måtte en række kolleger, heriblandt fru Pack og jeg, stemme imod denne betænkning, fordi man gennem en uheldig formulering heri får det indtryk, at Vestbalkan, Hviderusland, Ukraine og Moldavien hører til Europas naboregioner snarere end at være en del af EU. Disse stater hører imidlertid entydigt til Europa, og Vestbalkan har naturligvis ikke alene et tiltrædelsesperspektiv, men derimod også en tiltrædelsesret siden topmødet i Thessaloniki, så snart staterne opfylder EU's kriterier.
Derfor er jeg imod denne formulering, som sidestiller Vestbalkan med Vestafrika og Sydkaukasus. Det er fuldkommen vanvittigt. Jeg går imidlertid ud fra, at der med formuleringen "Vestbalkan" ikke menes Kroatien. Den 9. april i år vedtog Parlamentet nemlig i en anden Brok-betænkning på baggrund af et ændringsforslag, som jeg var medstiller af, at man anser Kroatien for at være tiltrædelseskandidat allerede i 2007.
Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Karlsson og Sandberg-Fries (PSE ),
    Betænkningen er i mange henseender god. F.eks. er det vigtigt at påpege, at en sikkerhedsstrategi for EU udarbejdes inden for rammerne af FN-systemet. Folkerettens betydning betones flere steder. Det gøres klart, at man for at kunne bekæmpe de nye trusler og sikkerhedsrisici, som Europa står over for, har brug for politiske strategier for fattigdomsbekæmpelse, klimabeskyttelse, beskyttelse af menneskerettighederne og fremme af demokrati og retsstater.
Samtidig er der ting i betænkningen, som vi ikke kan acceptere. Vi vil beholde enstemmighedsprincippet i udenrigs- og sikkerhedspolitikken, og vi afviser på det bestemteste et fælles forsvar af det europæiske territorium. Desuden ønsker vi ikke en udvidelse af de militære ressourcer, eller at Fællesskabet får sit eget forsvarsbudget. Vi kan derfor ikke stemme for betænkningen.
Berthu (NI ),
    Jeg har stemt imod betænkningen af Brok, der vil ændre FUSP til en samlet, overnational politik på bekostning af de nationale forhold.
Som jeg i øvrigt også sagde i mit tidligere indlæg, da mikrofonen blev afbrudt af mødeformanden (for 10 sekunders overskridelse af taletiden, mens hr. Brok kunne overskride sin taletid så meget, han lystede), samler "den europæiske udenrigsminister", som skulle iværksætte denne politik i henhold til konventets forslag, både Kommissionen, den højtstående repræsentant og Ministerrådets formandskabs beføjelser under sig. Han ville således få nogle meget forskellige funktioner, hvilket ville føre til en tvivlsom blanding af områderne.
I sin indledende tale til regeringskonferencen den 4. oktober 2003 opfordrede Europa-Parlamentets formand til at "undgå en sammenblanding af rollerne" mellem Kommissionen og Rådet, idet han tydeligvis frygtede overgreb fra den nye formand for Det Europæiske Råd. Men den kendsgerning, at næstformanden for Kommissionen med ansvar for udenrigsanliggender står i spidsen for Rådet (udenrigsministrene), kalder tilsyneladende ikke på indsigelser fra nogen!
Vi kræver, at "ministeren" for udenrigsanliggender ikke står i spidsen for det tilsvarende Råd, og at han tværtimod står klart til ansvar over for dette.
Bordes, Cauquil og Laguiller (GUE/NGL ),
    Denne betænkning skulle retfærdiggøre iværksættelsen af en fælles udenrigspolitik og en fælles militær styrke i Europa, idet den foregiver at garantere den europæiske sikkerhed.
Men de eneste krige, der har fundet sted for nylig, hvor et eller flere lande i Europa har været involveret, i Irak, I Afghanistan og i Côte d'Ivoire, er alle røverkrige mod lande, hvorom det er latterligt at sige, at de har truet Europas sikkerhed. Hvad enten de europæiske magter fører krigene sammen eller hver for sig, så er de på ingen måde et led i at forsvare Unionens befolkning, men i at sikre dens besiddende klassers interesser.
I øvrigt kan betænkningen skrive ordet "multilateralisme" på samtlige de europæiske sprog, det ændrer ikke ved, at det er brokkerier fra små imperialistmagter, som den øverste magt, nemlig USA, ikke giver andet valg end at rette ind efter Washington-regeringen eller søge tilflugt i magtesløst surmuleri.
Det, at EU næsten faldt fra hinanden på grund af krigen i Irak, er ikke tilfældigt. Det viser, i hvilken grad EU er en dårligt tilpasset forsamling af stater med modstridende interesser på mange områder.
Vi afviser betænkningens "grundlæggende valg", som ikke er udarbejdet i henhold til befolkningernes interesser, men imod dem.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Denne betænkning er resultatet af bred enighed mellem de politiske kræfter til højre og socialdemokraterne om udarbejdelsen af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og militariseringen af EU.
Blandt de mange punkter, der berettiger vores direkte forkastelse af denne betænkning, vil jeg gerne fremhæve følgende, der ikke kommer som en overraskelse:
Betænkningen "bifalder" den "europæiske sikkerhedsstrategi", der blev forelagt på Rådets møde i Thessaloniki. Denne strategi godkender åbenlyst doktrinen om militær indgriben, som i øvrigt er i overensstemmelse med NATO's nye strategiske rolle.
Betænkningen taler om at militarisere EU i de såkaldte "transatlantiske forbindelsers interesse" og om at tilstræbe et "partnerskab" mellem EU og USA med henblik på at dominere og opdele verden.
Den "bifalder, at en styrkelse af den militære kapacitet" er medtaget som et mål i den såkaldte "europæiske forfatning", og at der er etableret et europæisk våbenagentur som et centralt punkt i processen med at militarisere EU.
Den forsøger også at begrænse medlemsstaternes suverænitet inden for udenrigspolitikken, idet der henvises til hver medlemsstats formodede "forfatningsmæssige forpligtelse" til at undlade en national stillingtagen, før EU på sin side har haft mulighed for at fastlægge en europæisk holdning.
Hvad angår resten, efterligner betænkningen USA's holdninger til de fleste af de spørgsmål, der på nuværende tidspunkt dominerer den internationale scene. 
Howitt (PSE ),
    Som jeg forklarede under gårsdagens forhandling, ønsker de britiske Labour-medlemmer af Parlamentet at se en stærk fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Dette behov bliver understreget af den succes, som denne uges fælles mission til Iran har haft, og understreges af det desperate behov for, at Europa opretholder et pres på fredsprocessen i Mellemøsten gennem kvartetten. Men vi må advare mod yderligere ændringer af den EU-forfatning, der er stillet forslag om; ændringer, som efter vores opfattelse ikke på nogen realistisk måde vil hjælpe med til, at vi kan nå vores mål. De europæiske regeringer vil ikke acceptere fællesskabsmetoden eller kvalificerede flertalsafstemninger for FUSP, eller en udenrigsminister, der helt er placeret inden for Kommissionen. At indføre en bestemmelse om forsvarssolidaritet inden for EU eller at oprette et særligt planlægnings- og forvaltningshovedkvarter bliver let til en unødvendig gentagelse af noget, som NATO-regeringerne gør. Regeringerne i de neutrale EU-lande vil afvise sådanne krav i langt højere grad end andre krav. Vi støtter stærkt et forsvarsagentur, men dets fokus bør være på at opbygge militær kapacitet i samtlige medlemsstater, ikke på at anskaffe udstyr til en særlig EU-forsvarsstyrke, som der ikke engang er blevet stillet forslag om. Det, sagen drejer sig om, er politisk vilje, ikke bare institutionelle ordninger, og det er her, Parlamentet - og denne betænkning - kan gøre sin største virkning.
Korakas (GUE/NGL ),
    KKE's medlemmer af Europa-Parlamentet stemmer imod Brok-betænkningen "om de vigtigste aspekter og de principielle valg inden for FUSP", fordi den på Europa-Parlamentets vegne støtter alle EU's imperialistiske interventions- og angrebsvenlige beslutninger om selvstændige aktioner eller supplerende aktioner i tæt samarbejde med ΝΑΤΟ og USA.
Den glæder sig også over konventets forslag om, at alle disse valg inddrages i "den europæiske forfatning".
Den støtter det velkendte farlige, militaristiske diskussionspapir, som Javier Solana fremlagde på topmødet på Chalkidiki i juni, og overtager de tre strategiske mål, han foreslår heri, som f.eks. forebyggende angreb ("reagere med konfliktforebyggende foranstaltninger, inden krisen bryder ud").
Den fremlægger det som et højt prioriteret mål, at EU påtager sig at dele ansvaret med USA for at "sikre fred, stabilitet, demokrati, tolerance og bæredygtig udvikling i verden". Når man kender USA's verdensherskerambitioner, står det imidlertid klart, at EU's mål ikke er alt dette, men at få del i byttet og få befolkningerne til at underordne sig.
Parlamentets klager over at blive tilsidesat er ikke andet end et skalkeskjul for betænkningens militaristiske orientering.
Dette kræver derfor en øjeblikkelig, slagkraftig mobilisering af befolkningerne mod disse beslutninger, så de kan spærre vejen for angriberne. 
Krivine og Vachetta (GUE/NGL ),
    Udkastet til betænkning om en fælles europæisk sikkerhedspolitik skulle i teorien fremme en gennemsigtig politik, der er baseret på multilateralisme og et globalt syn på sikkerhed, som ikke er rent militært. Men i praksis understreger det, at denne EU-politik "i sidste ende afhænger af graden af Europas militære potentiale og viljen til at anvende dette". Endvidere betragter det styrkelsen af forbindelserne mellem EU og NATO som et "vigtigt element i udviklingen af et europæisk sikkerhedskoncept". Endelig "glæder (det) sig over de foranstaltninger, EU har truffet i den internationale kamp mod terrorisme". Den foreslåede multilateralisme er således kun en overflade. Den gamle imperialistiske vision om en europæisk civilisationsopgave, der deles med USA, og som inkluderer militære valg, er blot blevet tilpasset.
Vores vision går i den modsatte retning. Krig skal totalt afvises som konfliktløsningsmiddel. De sociale budgetter skal prioriteres over de militære. Og vi modsætter os, at alle frihedsrettigheder kan blive angrebet med henvisning til en yderst selektiv kamp imod terrorismen, som ikke omfatter statsterrorisme. Det er således befolkningernes opgave at stille krav om en anderledes kollektiv sikkerhedspolitik, som er baseret på en Nord-Syd-solidaritet mellem de udnyttede imod krig og elendighed. Vi har stemt imod betænkningen.
Meijer (GUE/NGL ),
    Ordføreren, hr. Brok, maner beskyldningen om, at Rådets beretning om udenrigspolitikken i 2002 blot er en omgang bogholderi uden meninger om mål, prioriteter eller imødegåelse af omkostninger, i jorden. Han benytter i sin betænkning lejligheden til selv at give udtryk for det, Rådet undlader at sige. Når der tales om indflydelse på naboområder, skelner han ikke mellem dels mulige fremtidige EU-medlemsstater i det tidligere Jugoslavien og det tidligere Sovjetunionen, og dels ønskede indflydelsessfærer i Vestafrika og Mellemøsten. EU's evne til at handle ville have gavn af, at medlemsstaternes princip om enstemmighed afskaffes, og af øget magt til den fremtidige EU-udenrigsminister. En magtfuld, forenet europæisk superstat er en stor bidragyder til FN, der skal reformeres drastisk til dels på grund af europæiske interesser. Fra 2004 bør en europæisk interventionsstyrke bestående af 5.000 mand være permanent tilgængelig til redninger og humanitære operationer, og den bør i 2009 være klar til at udkæmpe krige andre steder i Europa i overensstemmelse med Kosovo-modellen. En forenet front med USA er ønskelig. Jeg takker hr. Brok for hans præcisering. Da hans model er meget forskellig fra min overbevisning, stemmer jeg imod betænkningen, selv om jeg er enig med ham på ét punkt. Hvis EU undlader at bekæmpe overtrædelser af menneskerettighederne i Tjekkiet, indebærer det, at der dannes ny grobund for omfattende terrorisme. 
Pasqua (UEN ),
    Monotonien i disse årsberetninger matches kun af deres ubegrænsede optimisme. For hvordan tør man opgøre en samlet set positiv status for FUSP i 2002 på trods af, at Europa i Irak-konflikten har vist sig ude af stand til at vælge mellem på den ene side betingelsesløst at underlægge sig den amerikanske udenrigspolitiks krav, som repræsentanterne for det "unge Europa" ønsker, og på den anden side den uafhængighedspolitik, som er indledt af repræsentanterne for det "gamle Europa"?
For at tingene skal være helt på det rene, vil jeg sige, at jeg, selv om jeg mener, at den amerikanske udenrigspolitik af og til gennemføres på en diskutabel måde, på ingen måde fordømmer den, i hvert fald ikke de grundlæggende elementer af den. Hvad jeg til gengæld beklager, er de europæiske føderalisters blindhed, når de i stedet for at drage lære af krisen snarere hårdnakket fortsætter ud ad en blind vej, idet de håber at gribe det irakiske fortilfælde som en "chance og en udfordring for at gøre Europa til en vægtig aktør på det udenrigspolitiske område".
En sådan mangel på forståelse af den internationale politiks ansvarsområder og en sådan fornægtelse af de geopolitiske realiteter giver anledning til nye og alvorlige desillusioner.
Queiró (UEN ),
    Som med de fleste rapporter har vi, i betragtning af rækken af synspunkter om et givet spørgsmål - i dette tilfælde EU's udenrigspolitik - konstateret, at nogle af konklusionerne fortjener vores støtte, mens vi ikke er enige i andre. Det siger sig selv i forbindelse med kompromistekster.
Vi er enige i konklusionerne vedrørende det transatlantiske samarbejde, der fremgår af flere afsnit, og vedrørende behovet for klare definitioner af prioriteter og trusler med henblik på at undgå eventuelle kriser.
Med hensyn til vores uenighed vil jeg gerne fremhæve de udenrigspolitiske instrumenter, der er foreslået til Unionen, herunder EU's udenrigsminister, øget samarbejde om forsvarspolitikken og kvalificeret flertal i forbindelse med afstemninger om den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Jeg indtager fortsat et forbeholdent og forsigtigt standpunkt i disse spørgsmål, ikke mindst fordi de drøftes på regeringskonferencen.
Da jeg hverken ønsker at tage afstand fra de holdninger, som jeg er enig i, eller ønsker at støtte dem, jeg er uenig i, var min eneste mulighed at undlade at stemme. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Nogle af ordførerens vigtige forslag vedrørende den fremtidige fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP) fortjener min urokkelige støtte, især den store styrkelse af de transatlantiske forbindelser og behovet for et samlet EU's stadig større deltagelse på den internationale scene. Jeg er også enig i erklæringen om, at der er brug for, at EU-medlemsstaterne udarbejder fælles definitioner af visse spørgsmål vedrørende sikkerhed og forsvar, f.eks. trusler, interesser og strategiske mål.
Jeg tager imidlertid afstand fra billedet om en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, der skal fungere under et system med kvalificeret flertal, under en superminister for udenrigsanliggender, under et direktorat, også selv om billedet maskeres af øget samarbejde. Jeg er ikke enig i et system, hvor der ses bort fra national suverænitet, og hvor der sættes spørgsmålstegn ved medlemsstaternes ret til uafhængighed og selvbestemmelse. Husk på, at disse og andre forslag er blandt rækken af grundlæggende muligheder, der drøftes på regeringskonferencen.
Jeg undlod derfor at stemme. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Jeg har bl.a. stemt nej til følgende nu vedtagne punkter:
I henhold til punkt 20 kræves "i det mindste i forbindelse med afgørelser om forslag fra den europæiske udenrigsminister, flertalsafgørelser". Af punkt 26 fremgår, "at de fælles udgifter til ESFP-operationer, også af militær art, skal finansieres over EU-budgettet".
I punkt 28 ønskes et europæisk forsvarsbudget og i punkt 46 et "territorialforsvar" for Europa .
De svenske Kristelige Demokrater vil styrke EU's udenrigspolitiske samarbejde - uden at det fører til, at hver medlemsstat afgiver sin egen ret til at træffe militære beslutninger eller tvinges til medfinansiering af militær virksomhed, som den ikke kan støtte. Vetoretten skal fastholdes i forsvarssamarbejdet ligesom princippet om, at EU's militære samarbejde ikke udvikles uden om Den Nordatlantiske Traktat, men derimod inden for NATO-samarbejdets hegn.

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Jeg bifalder initiativet om et forslag til, at FN's Generalforsamling, der for øjeblikket er sammenkaldt i New York, vedtager en resolution om indførelse af et internationalt moratorium for dødsstraf.
Dette initiativ vil bidrage til den fremtidige ophævelse af dødsstraffen i alle lande i verden. Tusinder af mænd og kvinder deler denne forhåbning, mens antallet af lande, der har udeladt dødsstraf af deres retssystemer, stiger støt.
Afskaffelse af dødsstraf er et vigtigt fremskridt for civilisationen, som skal udvides til alle lande. Lige så vigtigt er det at afskaffe den politik med dobbelte standarder, som den amerikanske regering ofte fører.

Berthu (NI ),
    Betænkningen af Menéndez del Valle om vejen mod fred i Mellemøsten støtter retteligt den "køreplan" fra april 2003, som skulle føre til eksistensen af to demokratiske, suveræne og levedygtige nabostater, Israel og Palæstina, der lever i fred inden for sikre og anerkendte grænser. Den tilføjer endda nogle gode forslag, som f.eks. at udråbe Jerusalem til "menneskehedens kulturelle og religiøse arv" og fælles hovedstad for Israel og den kommende palæstinensiske stat og at give byen en international status, der respekterer alle religioner (punkt 53).
Jeg har imidlertid til min store beklagelse undladt at stemme om betænkningen, for den har endnu en gang tendens til at skære alt over samme kam, både de palæstinensiske terrorattentater og de israelske militære gengældelsesaktioner. Den lykønsker endda Den Palæstinensiske Myndighed med at have underskrevet "køreplanen" på trods af, at Yassir Arafat i det skjulte støtter terrororganisationerne.
Endelig fordømmer betænkningen den "sikkerhedsmur", som Israel har bygget, på trods af, at denne mur netop skulle udgøre en nødvendig adskillelse i den palæstinensiske stats skabelsesproces. Placeringen af den kan naturligvis diskuteres, men det er et forhold, der i så fald kan forhandles, ikke en kritik af princippet.
Bordes, Cauquil og Laguiller (GUE/NGL ),
    En fremtid i "fred og værdighed" i Mellemøsten kræver, at de to folk, det israelske og det palæstinensiske, kan leve sammen, med de samme rettigheder og især med den samme ret til for begges vedkommende at råde over en uafhængig stat. Det er denne mulighed, som har været blokeret i årtier af den israelske stat, der fører en undertrykkende politik over for det palæstinensiske folk.
I løbet af de seneste år har denne politik udmøntet sig i en statsterrorisme, som er lige så nedrig som den individuelle terrorisme, den har avlet på den palæstinensiske side, men med helt andre midler.
At stoppe Israels statsterrorisme for at standse den individuelle terrorisme og at gå bort fra politikken om at skabe bosættelser er forudsætningerne for enhver fredsproces, der ud over de demokratiske rettigheder bør sikre masserne mulighed for at komme ud af elendigheden.
USA, men også Europa, har pressionsmidler, de kan bruge mod Israels ledere, der har et vitalt behov for økonomisk, politisk og militær støtte fra stormagterne. Hvis de ville, kunne de forpligte Israel til at gå bort fra sin undertrykkelses- og udplyndringspolitik.
Vi har stemt for ændringsforslagene om Genève-aftalen, ikke specifikt på grund af deres indhold, men af solidaritet med de mennesker, israelere og palæstinensere tilsammen, der kæmper for at sætte en stopper for en situation, som er katastrofal for de to folk.
Collins (UEN ),
    Problemerne i Mellemøsten er aldrig langt fra vores politiske horisont, og det bør de heller ikke være.
Det afgørende er simpelthen følgende. Vi har en køreplan for fred i Mellemøsten, og vi må alle arbejde sammen for at gennemføre den fuldt ud.
Det bliver ikke på nogen måde let, i særdeleshed når man betænker omfanget af den vold, vi alle har set i Mellemøsten i den seneste tid.
Den israelske regering har ikke opfyldt sine forpligtelser til at rydde de yderste bosættelser og fastfryse bosættelsesaktiviteten.
Palæstinenserne har ikke kunnet opfylde mange af deres forpligtelser vedrørende det afgørende spørgsmål om sikkerhed.
Jeg har før talt om behovet for dristige initiativer fra begge sider i denne konflikt.
EU har en vigtig politisk rolle at spille med hensyn til at få gang i fredsprocessen i Mellemøsten igen. Den kunne bestemt tænkes at spille en rolle som en ærlig mægler i denne region.
Jeg vil gerne fortsætte med at tilskynde det italienske formandskab for Rådet til at benytte alle til rådighed stående diplomatiske midler til at få fredsprocessen i Mellemøsten tilbage på sporet. 
Santos (PSE ),
    I Europa-Parlamentets beslutningsforslag gøres der forsøg på at finde en rimelig balance mellem forslagene til og kritikken af parterne i den israelsk-palæstinensiske konflikt. Det mål nås imidlertid ikke helt. Nogle af de største kritikker mod Staten Israel passer ikke ind i teksten, eftersom de aktioner, der gav anledning til dem, ikke nævnes, og de respektive interventioner bliver "retfærdiggjort". Jeg kan f.eks. nævne fordømmelsen af Israel efter dets angreb på terroristbaser i Syrien, hvor der ikke henvises direkte til den terroraktion, der gik forud for angrebet.
Kritikken af Israels opførelse af en skillemur er også dårligt underbygget historisk set. De israelske myndigheder opfatter ikke den mur som andet end en "sikkerhedsmur".
Af alle disse årsager stemte jeg ikke sammen med flertallet i De Europæiske Socialdemokraters Gruppe, men valgte at undlade at stemme.
Howitt (PSE ),
    Hr. formand, dette er en seriøs og velafbalanceret betænkning, som gør vores ordfører, hr. Menéndez del Valle, ære. Som Europa-Parlamentet altid må gøre, afviser den vold fra alle sider som den eneste vej til at støtte køreplanen for fred i Mellemøsten. De britiske Labour-medlemmer af Parlamentet giver helhjertet støtte til denne proces og til Parlamentets afstemning i dag.
Vi afholdt os kun vedrørende to tekniske punkter. Ja, vi mener, at begge sider bør opfylde associeringsaftalerne med os i EU, men vi mener ikke, at truslerne om hurtig suspension af disse aftaler er et konstruktivt skridt på dette stadium. Ligeledes må vi sige, at selv om vi ikke udelukker en fredsbevarende styrke fra FN i fremtiden, finder vi det urealistisk at efterlyse sådan en i øjeblikket, da det klart ikke vil kunne skabe enighed inden for selve regionen.
Det formindsker ikke værdien af dette vigtige politiske stykke arbejde, og Europa-Parlamentet kan være stolt af det bidrag, vi yder i dag til støtte for fred, retfærdighed og sikkerhed for Israel og Palæstina. 
Korakas (GUE/NGL ),
    KKE's medlemmer af Europa-Parlamentet vil ikke stemme for betænkningen, da den hævder, at "køreplanen" er den sidste og eneste løsning til nedtrapning af konflikten i Mellemøsten. Imidlertid bryder Israel, som USA's uforbeholdne støtte og EU's hemmelige samtykke har gjort kæphøj, alle aftaler, intensiverer den forbryderiske folkedrabspolitik over for den palæstinensiske befolkning, fortsætter bosættelserne på palæstinensisk territorium og rejser den fascistisk inspirerede mur, som splitter Palæstina og forvandler det til en ghetto. Hvis rejsningen af muren gennemføres, vil den annektere 58 % af territoriet på Vestbredden og spærre 600.000 palæstinensere og de mest frugtbare jordarealer inde. Herved ødelægges objektivt set enhver sandsynlighed for, at der bliver oprettet en uafhængig palæstinensisk stat.
Israels mål i denne henseende passer perfekt med de amerikanske imperialistiske planer i Mellemøsten, som Israel skal føre ud i livet. Under påskud af kampagnen mod terrorisme går EU med i støtten til Israel på trods af alle interne imperialistiske stridigheder. Selv om ordføreren for den betænkning, vi behandler her, har gode hensigter og forsøger at få den til at fremstå som "objektiv", har den grundlæggende en helt og holdent afventende holdning. I forsøget på at formilde angriberne, opmuntrer den dem objektivt set.
Vi står fuldt og fast på det palæstinensiske folks side i deres kamp for en uafhængig stat og støtter samtidig de kræfter i Israel, som kæmper mod Sharons forbryderiske politik, fordi de har indset, at en israelsk stat ikke kan eksistere uden en palæstinensisk. 
Meijer (GUE/NGL ),
    For 10 år siden regnede hele verden med, at konflikten mellem Israel og Palæstina kunne løses fredeligt i løbet af kort tid. I stedet for at strides om hinandens eksistensberettigelse og tvinge nabobefolkninger til at emigrere ville de leve fredeligt side om side fra da af uden ydmygelse, forhindringer eller frygt. Men så øjnede ekstremisterne på begge sider endnu en chance for at så hadets frø. Angst for andres vold får folk til at vælge volden selv. Flertallet af Israels befolkning accepterer en palæstinensisk stat, men derhjemme overlader de regeringsmagten til en modstander af den stat, fordi de i ham ser den bedste chance for beskyttelse mod palæstinensisk vold. I Palæstina er grupper som Hamas og Islamisk Jihad blevet magtfulde, fordi folk mener, at der alligevel aldrig kan opnås en aftale med besættelsesmagten, som bemægtiger sig mere og mere land til bosættelser og opførelse af muren. Derfor virker det, som om forbindelserne mellem Israel og Palæstina altid vil være håbløse. Den 12. november mødes de moderate sider fra de to lande i Genève for at præsentere et endeligt forhandlet forslag til retfærdig fred. Heldigvis peger denne betænkning i netop den retning, men det er vigtigt, at et pænt flertal i Europa-Parlamentet tydeligt støtter fredsplanen i dag ved at vedtage ændringsforslag 11.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Parlamentet har i nogen tid været optaget af ønsket om at fremskynde afslutningen på konflikten i Mellemøsten. Det skal siges, at Parlamentet er fælles om ønsket om en "endelig og holdbar fredsaftale", der sikrer, at jøder, muslimer og kristne kan leve sammen.
Det er beklageligt, at den konstruktive dialog, som var motiveret af dette fælles mål, er veget for en sekterisme, der er mere udbredt andre steder. Resultatet har været en strøm af monologer, den ene efter den anden, der bidrager meget lidt til at løse dette problem effektivt.
Det er vigtigt at forholde sig helt upartisk og objektivt til dette spørgsmål og modstå fristelsen til at indtage bombastiske holdninger.
Jeg beklager dybt, at denne sag stadig er genstand for splittelse og radikal propaganda, der oven i købet skader Europa-Parlamentets troværdighed og fører til, at dets beslutninger bliver ringeagtet.
At sammenligne en demokratisk suveræn stats aktioner til forsvar for dens borgere med terrorisme er en utilgivelig venden op og ned på de principper, der skulle være grundlaget for en uafhængig vurdering af årsager til og virkninger af denne konflikt i visheden om, at freden for begge parter skal opnås, ikke ved at fordele skyld, men gennem retfærdighed, stabilitet og ære.
Ved at stemme på enkelte dele kunne jeg bidrage til at forbedre balancen i den samlede tekst.
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Jeg har undladt at stemme ved den endelige afstemning.
Vi europæiske Kristelige Demokrater i PPE-DE-Gruppen stemte imod det nu vedtagne forslag (191 stemmer for, 179 stemmer imod og 39 blanke stemmer) i punkt 66 om "et internationalt mandatområde i Palæstina (...) som også omfatter en international styrke på stedet ". Dette ville være at skrue udviklingen flere årtier tilbage.
Punkt 18 er utydeligt, fordi terrorhandlinger, der begås af palæstinensiske selvmordsbombere, ikke skelnes fra den israelske hærs handlinger.
I litra g) beskrives mellemøstkvartettens fredsplan som "en enestående mulighed for at genskabe den vestlige verdens troværdighed i forhold til den offentlige, arabiske og islamiske opinion". Det er at miste fokus. Fredsplanens mål er at skabe fred og forsoning mellem israelere og palæstinensere - og intet andet.

Alyssandrakis (GUE/NGL ),
    Iværksætterkultur præsenteres som EU's nye ideal, som vil løse problemerne med økonomisk stagnation, arbejdsløshed osv. Man forsøger således, blandt andre ting, at flytte ansvaret for udvikling fra samfundet over på individet. Arbejdsløshed fortolkes f.eks. som mangel på iværksætterånd fra de arbejdsløses side og ikke som et grundlæggende element i kapitalismen.
Både Kommissionens tekst og betænkningen fra Europa-Parlamentets Industriudvalg er lovprisninger af dette nye ideal. Kommissionen foreslår tre søjler for indsatsen: fjernelse af hindringer for virksomhedernes udvikling og vækst, afvejning af risici og fordele ved iværksætterkulturen og samfundets værdsættelse af iværksætterkultur. Med andre ord foreslås fuld immunitet til virksomhederne, billige penge og garantier for, at investeringerne giver høje fortjenester, og en propagandakampagne på alle planer (uddannelse, massemedier osv.) for at overbevise selv de uvidende om, at de skal tilbede iværksætterkulturen eller i hvert fald iværksætterne. Betænkningen følger den samme linje.
Det kommer selvfølgelig ikke bag på os, at det kapitalistiske EU forguder iværksætterkulturen. Imidlertid forbyder vores idealer og principper os at acceptere dette tiltag. Vi skelner mellem personlig og kollektiv indsats og mellem overskudsgivende kapitalistisk virksomhed og virksomheder, der arbejder til gavn for samfundet som helhed. Derfor har KKE's medlemmer af Europa-Parlamentet stemt imod teksterne. 
Krivine og Vachetta (GUE/NGL ),
    Man kan forstå, at Parlamentet og Kommissionen ser nærmere på de problemer, som de små virksomheder i Europa og især håndværkerstanden støder imod. Men de forslag, der er tale om her, fører os ind i en virtuel verden, en ideologisk konstruktion til markedets fordel. Således har grønbogen om iværksætterkultur og denne betænkning, som kommenterer grønbogen, som forudsætning, at "iværksættere er drivkraften i den sociale markedsøkonomi". Lønmodtagerne, som klart betragtes som inertikraft, sætter pris på dette ... I øvrigt præciserer grønbogen alt det dårlige, som Kommissionen tænker om de stive regler, der påvirker arbejdsmarkedets fleksibilitet. Og Langen-betænkningen kræver, at der træffes "initiativer, der måtte være nødvendige for definitivt at sætte en stopper for tidligere tiders tankemåde, ifølge hvilken erhvervsvirksomhed og profit i forbindelse hermed fortsat betragtes som noget negativt". Og dog er det ude i "det virkelige liv" faktisk de store virksomheders jagt på maksimale profitter, som kvæler de små underleverandører. De pålægger dem de laveste priser og de højeste arbejdsrytmer, hvilket går ud over lønninger og arbejdsvilkår for lønmodtagerne, hvis arbejde nu er usikkert. Det siger forslagene ikke noget om, de gentager i stedet det fortærskede refræn om den nødvendige reducering af de sociale udgifter. Vi har derfor stemt imod denne delvise og partiske betænkning.
Marques (PPE-DE ),
    Jeg lykønsker hr. Langen med Europa-Parlamentets glimrende initiativbetænkning om iværksætterkultur, innovation og små og mellemstore virksomheder, som jeg støtter, navnlig hvad angår nødvendigheden af at stimulere iværksætterkultur i EU.
Jeg vil også understrege, at strukturændringen i erhvervslivet bygget på videnbaserede aktiviteter i tjenesteydelsessektoren vil skabe nye iværksættermuligheder. Unionen og medlemsstaterne må derfor forøge deres indsats for at fremme iværksætterkultur og initiativer i den sektor og være særligt opmærksomme på at fremme potentielle iværksættere i ugunstigt stillede områder, navnlig i områder i den yderste periferi.
Pasqua (UEN ),
    Selv om jeg ikke er enig i alt, hvad der står i Kommissionens grønbog såvel som i den parlamentariske betænkning - jeg beklager f.eks., at de ikke kommer mere ind på spørgsmålet om de små og mellemstore virksomheder - er jeg glad for, at Unionen resolut tager hånd om iværksætterproblematikken, og jeg håber, at medlemsstaterne vil følge dette eksempel.
På et tidspunkt, hvor Europa er på grænsen til recession, må enhver klart forstå, at genopretningen af vores overadministrerede økonomier uundgåeligt går igennem fremme af det frie marked og det private initiativ.
I dette perspektiv er det rent faktisk nødvendigt at ændre folks mentalitet, såvel statsborgernes, som alt for ofte har et negativt billede af virksomhedsskabelse, som især de offentlige myndigheders, eftersom de af ideologiske årsager rynker på næsen af at skabe betingelserne for en sand "iværksætterrevolution", ved at nægte at lette den administrative byrde, der hviler på virksomhederne, og sænke skattetrykket.
Det haster med at give dem, der ønsker det, fornyede midler, smag for og frihed til at skabe rigdom.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Denne grønbog er et vigtigt bidrag fra Europa-Kommissionen til fremme af vækst, beskæftigelse og iværksætterkultur. EU kan kun blive "den mest konkurrencedygtige og dynamiske økonomi i verden", hvis de økonomiske aktører i Unionen, navnlig de små og mellemstore virksomheder, selv bliver dynamiske, engagerer sig og deltager. I den forbindelse er det vigtigt at fjerne de forhindringer, der lurer i alle dele af virksomhedspolitik, at skabe et virkelig gunstigt klima på områder som beskatning, arbejdspladser og etiske principper og at iværksætte et energisk, hurtigt og effektivt angreb på strukturelle problemer som den modvilje mod at løbe en risiko og den skepsis med hensyn til virksomhedsetablering, der præger de unge i visse medlemsstater. Jeg er helt enig med ordføreren i, at dette problem ikke kan løses med nye støtteprogrammer. Her er der snarere brug for at gribe tilbage til de kræfter, der styrer den sociale markedsøkonomi, og anspore potentielle iværksættere til at løbe en risiko og tage et ansvar.
Iværksætterkulturen, der forhåbentlig vil blive en kilde til beskæftigelse, vækst, konkurrenceevne, realisering af det personlige potentiale og udvikling af hele samfundet, vil især udspringe af det "gunstige klima", som fællesskabsinstitutioner og nationale institutioner kan skabe gennem deres aktioner. Jeg mener, at dette er klart i ...

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Karlsson og Sandberg-Fries (PSE ),
    Vi svenske Socialdemokrater er i mange henseender enige i betænkningen, men vil pointere vores holdning til en fælles skattepolitik.
Vi støtter tanken om minimumsniveauer for visse skatter, f.eks. kapital- og selskabsskatter, eftersom det ville lette gennemførelsen af en politik for det indre marked. Via en delvis fælles skattepolitik kan vi f.eks. fordyre miljøskadelig virksomhed. Derimod vil vi understrege, at vi modsætter os harmonisering af indkomstskatter. Det bør også i fremtiden være de nationale parlamenter, som lovgiver om indkomstskatter.
Auroi (Verts/ALE ),
    Kommissionens forslag kom i rette tid, for på tærskelen til udvidelsen bekymrer borgerne sig om de mulige konsekvenser af et Europa med 25 medlemmer, som vil påvirke deres liv og først og fremmest deres arbejde.
Selv om de europæiske politikere oftest synger til de små og mellemstore virksomheders og fleksibilitetens pris (samtidig med at de, når lejlighed byder sig, træffer foranstaltninger, som gør livet umuligt for de små og mellemstore virksomheder, som f.eks. softwarepatentet), hilser jeg et initiativ, der anerkender, at industrierne fortsat er store økonomiske og sociale aktører.
Jeg hilser også indsatsen fra ordføreren, som understreger betydningen af en samfunds- og miljøorienteret industripolitik, idet hun har valgt at placere sit forslag i kontekst med de tre søjler for bæredygtig udvikling og med konklusionerne fra de europæiske topmøder i Lissabon og Göteborg. Højrefløjen har forsøgt at afskaffe disse understregninger, men heldigvis uden succes. De kommende, grundlæggende ændringer i industristrukturen giver lige så mange muligheder for at reducere miljøpåvirkningen fra visse virksomheder.
Desværre var der stadig et stykke i teksten - som De Grønne stemte imod, fordi dette vurderede, at brændselsceller og brint var alternative energiformer - der krævede investeringer i nanoteknologier uden nogen lovramme og nogen idé om de sundhedsmæssige og miljømæssige konsekvenser (tænk på konsekvenserne af GMO'er!) og investeringer i sikkerheds- og forsvarsindustrien. Bortset fra dette stykke vil De Grønne støtte betænkningen.
Bordes, Cauquil og Laguiller (GUE/NGL ),
    I Europa er et tocifret millionbeløb arbejdere helt eller delvist arbejdsløse. Men ifølge ordføreren kan det næsten ikke være bedre, eftersom det skulle stimulere "konkurrenceevnen".
Den "sociale dumping" i Østeuropa, som hun nævner, har rod i virkeligheden, nemlig i et sammenbrud i arbejdernes levestandard og i tilknytning hertil de enorme overskud i de vestlige virksomheder, der har etableret sig derovre, og supermarkederne herhjemme. For de store vestlige kapitalistkoncerner har lagt beslag på de centraleuropæiske virksomheder. Andre har "overflyttet" deres produktion til disse lande, og nogle gange flytter de den herefter til endnu fattigere lande, idet de spreder trøstesløsheden bag sig.
Kunne tekstilindustrien forsvinde fra Vesteuropa? Den franske beklædningsindustri har mistet 134.000 arbejdspladser siden 1986. Men dens aktionærer har ikke mistet noget. Denne "modernisering af produktionsapparatet"(65 % færre lønmodtagere!), siger dets ansvarshavende ledere, har ikke påvirket deres omsætning.
At forbyde afskedigelser, som kan støttes af truslen om sagsanlæg mod virksomheder med overskud, ville være den eneste industripolitik, der beskyttede arbejderne. Mange virksomheder, som afskediger folk for at drive virksomhed et andet sted, giver fortsat overskud. Deres akkumulerede overskud burde anvendes til at opretholde lønningerne, selv om det betyder, at arbejdet skal fordeles blandt alle.
Caudron (GUE/NGL ),
    Eftersom jeg altid har været forkæmper for et industrielt Europa og således en europæisk industripolitik, har jeg støttet og fulgt Olga Zrihens fremragende betænkning.
Jeg ville naturligvis have foretrukket at gå meget længere med hensyn til de foranstaltninger, der skal iværksættes (også inden for forfatningen), og med hensyn til miljøspørgsmålene, for ikke at glemme de samfundsmæssige og menneskelige dimensioner.
Det politiske og økonomiske styrkeforhold i Europa og i Parlamentet har selvfølgelig begrænset vores resultater.
Jeg har imidlertid støttet betænkningen, eftersom det skridt, der er taget takket være fru Zrihen, går i den rigtige retning.
Pasqua (UEN ),
    Betænkningen har mindst ét positivt aspekt, det antyder nemlig, at der stadigfindes en europæisk industripolitik. Vi må konstatere, at der er mange og først og fremmest lønmodtagerne i de europæiske virksomheder, som er ramt af den økonomiske krise, der tvivler på Europas vilje til at bevare vores industristruktur.
Det er rigtigt, at den europæiske industri i virkeligheden skal koncentrere sig om sine fordele, nemlig et højt kvalifikationsniveau for arbejdskraften, stor teknologi- og forskningskapacitet, beherskelse af produktionsprocesser etc.
Men er det tilstrækkeligt at sige det? Indtil nu har vi fået flere og flere analyser, men der dukker ikke noget konkret op.
Hvad mere alvorligt er, vores virksomheder, som er fanget i et jerngreb på grund af stabilitetspagten, der på ingen måde skelner mellem produktive investeringer og uproduktive udgifter i beregningen af den offentlige gæld, og underlagt Kommissionens kontrol, der er lige så streng som abstrakt, med statsstøttemidler (Alstom-sagen) eller virksomhedssammenslutninger, har tydeligvis ikke mulighederne for at konkurrere effektivt med den amerikanske industri, som selv nyder godt af en permanent støtte fra sin regering.
De europæiske industrier og iværksættere har mere brug for en klar politisk vilje end for betænkninger. Denne betænkning opfylder ikke dette øjeblikkelige krav.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg stemte for denne vigtige betænkning. I kølvandet på Europa-Kommissionens meddelelse har den igen bragt det afgørende spørgsmål om den fremtidige industripolitik i Europa, navnlig i forbindelse med den igangværende udvidelsesproces, på dagsordenen i dag og på den europæiske dagsorden.
Der er store omskiftelser i Unionens industripolitik, som i øjeblikket står over for følgerne af indførelsen af euroen og udvidelsen. Det er nødvendigt at finde en ny tilgang til industripolitikken baseret på følgende prioriteter: at fastholde indsatsen inden for uddannelse, erhvervsuddannelse og kvalifikation, begrænse de skattemæssige hindringer, forøge investeringerne i forskning og innovation, sikre kvaliteten af infrastrukturer (transport, kommunikation og energi), lette finansieringen af virksomhederne og den sociale dialog, gøre procedurerne for etablering af virksomheder mere fleksible osv. Det vil kun være muligt at nå målene i Lissabon-strategien og opnå harmonisering i et udvidet Europa baseret på Unionens nuværende arbejdsstandarder, hvis disse forskellige forhold bliver respekteret.
Endelig er det afgørende at forøge, fremme og bistå iværksætterdelen af industrien, altid med et mål om økonomisk effektivitet kombineret med social og menneskelig effektivitet.
Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi har udarbejdet en afbalanceret betænkning, og derfor stemte jeg for den.
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Betænkningen er et skridt mod at nå det højt placerede mål i Lissabon-strategien, nemlig at gøre EU til verdens mest konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi med en bæredygtig økonomisk vækst samt flere og bedre jobmuligheder. I en tid, hvor mange af EU's medlemslande kæmper med store økonomiske bekymringer, ikke mindst Tyskland og Frankrig, som ikke opfylder de krav, der står i EU's stabilitetspagt, føles dette mål fjernt. Derfor er det velkomment, at vi begynder at drøfte, hvilken plads industrispørgsmålene skal have i denne målsætning. Industrien er trods alt rygraden i den europæiske økonomi.
I betænkningen stilles der også krav om, at de nationale skattesystemer skal harmoniseres, eftersom - som det står - de "påvirker det fælles marked negativt". Denne formulering vender vi svenske Kristelige Demokrater os imod, eftersom skattepolitiske afgørelser er et nationalt anliggende. Dette resulterede i, at jeg stemte imod punkt 1, litra d).

Alyssandrakis (GUE/NGL ),
    Samtidig med, at EU's ledere på det seneste møde i Bruxelles udtrykte støtte til "den demokratisk valgte regering i Bolivia" og opfordrede befolkningen til at "afstå fra vold", fratrådte Sánchez de Lozada som landets præsident og rejste til Miami for at søge tilflugt hos sine venner.
Folkeopstanden i Bolivia med snesevis af ofre er resultat af den voldelige og blodige undertrykkelse og er de undertryktes, arbejdernes, landmændenes og de indfødtes oprør. Den er et krav om en plads i solen, en beslutning om at forsvare landets naturrigdomme mod de fremmede monopolers og den amerikanske neoimperialismes udplyndring. Endnu en gang står befolkningen frem som historiens hovedrolleindehaver. Endnu en gang viser det sig, at modstanderen ikke er uovervindelig, hvor stærk han end forekommer at være.
Selv om Europa-Parlamentets betænkning indeholder flere fornuftige vurderinger, indtager den en overvejende neutral holdning til folkeopstanden. Derfor har KKE's medlemmer af Europa-Parlamentet undladt at stemme. Samtidig vil vi udtrykke vores solidaritet med Bolivias og hele Latinamerikas befolkning og vores faste overbevisning om, at den nylige sejr ikke bliver den sidste. 
Bordes, Cauquil og Laguiller (GUE/NGL ),
    Beslutningen foregiver at støtte det demokratiske styre i Bolivia, selv om den i sine egne præmisser bekræfter, at den fattigste del af Sydamerika, bønderne, arbejderne og de arbejdsløse i dette land stort set er udelukket fra det politiske liv, og at dette såkaldt demokratiske styre i øvrigt netop har nedkæmpet de fattige, der demonstrerede imod den på det tidspunkt fungerende præsident for republikken.
Men for os er det eneste demokrati, der har eksisteret i Bolivia i de seneste dage, folkets direkte demokrati. Folket har bevist, at det på trods af hæren og på trods af undertrykkelsen er i stand til at vælte en præsident for republikken, som flertallet ikke ønsker.
Bolivia er et eksempel, ikke ved sit styre, men ved sit folks reaktion.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Jeg fordømmer på det stærkeste den bølge af brutal undertrykkelse, som den bolivianske hær har sluppet løs efter ordre fra landets tidligere præsident Gonzalo Sánchez de Lozada. Den har ført til snesevis af døde og hundredvis af sårede.
Det bolivianske folks kamp har udviklet sig igennem de seneste måneder og er blevet til en folkelig opstand, hvis centrale krav er en garanti for, at Bolivia og dets folk kan beholde magten over landets energiressourcer. Den kamp førte til præsident Sánchez de Lozadas tilbagetræden.
Det er afgørende, at de perspektiver og muligheder, der har åbnet sig som følge af denne store sejr for det bolivianske folk, sikrer, at deres største og lovlige ønsker bliver opfyldt. Det er især vigtigt, at landet har fuld kontrol over sine naturressourcer, navnlig energiressourcerne. Det bør først og fremmest ske ved at nationalisere dem og stoppe udenlandsk indblanding, især fra USA's side.
Det er også vigtigt at få sat en stopper for de nyliberale kapitalistiske politikker, der har foranlediget den fattigdom og de vanskeligheder, som langt størstedelen af befolkningen lider under. De skal erstattes af politikker, der gør det modsatte og effektivt opfylder Bolivias arbejderes og befolknings behov og forbedrer deres levevilkår.
Formanden.
   - Stemmeforklaringerne er afsluttet.

(6)

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0331/2003) af Figueiredo for Fiskeriudvalget om vejen til en ensartet og effektiv gennemførelse af den fælles fiskeripolitik (KOM(2003) 130 - 2003/2104(INI)). 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   Hr. formand, ærede kommissærer, mine damer og herrer, i Fiskeriudvalget har vi undersøgt og drøftet Kommissionens forslag om, at der skal gennemføres en handlingsplan fra 2003 til 2005, som har til formål at sikre, at adgangen til fiskeressourcerne og deres udnyttelse kontrolleres gennem hele fiskerikæden og underlægges en ordning med fælles regler og fælles kontrolprocedurer, som skal finde anvendelse på såvel fangster som transport og kommercialisering af fiskeriprodukter. En sådan ordning skal kunne frembringe resultater, der er sammenlignelige, uafhængigt af agentens nationalitet og af den pågældende nationale inspektionstjeneste.
Der er almindelig enighed i Europa-Parlamentet og fiskerisektoren om nødvendigheden af på fællesskabsniveau at forbedre koordineringen af den inspektions- og overvågningsvirksomhed, som finder sted i Fællesskabet, med henblik på at rationalisere ressourcerne og opstille prioriteter, navnlig i områder, hvor der er brug for en større grad af samarbejde mellem medlemsstaterne, nemlig internationale områder, der forvaltes af dertil oprettede regionale organisationer, hvori EU indgår som kontraherende part.
Det er også positivt, at man går til opgaven med foranstaltninger, som tilsigter at harmonisere processer og målsætninger, med udgangspunkt i de erfaringer, flere medlemsstater har gjort i årenes løb, navnlig når det drejer sig om samarbejde hen over grænserne, altid under hensyntagen til den betydelige rolle, de nationale myndigheder spiller for kontrol og evaluering af inspektions- og overvågningsvirksomheden i dialog med sektoren og de nationale myndigheder uden at miste blikket for regionale forskelle og uden at rejse tvivl om de funktioner, der påhviler hver enkelt medlemsstat.
Som vi understreger flere gange i betænkningen, afhænger effektiv gennemførelse af den fælles fiskeripolitik først og fremmest af fiskernes støtte til reguleringen på fiskeriområdet og deres respekt for samme, som vil øge, hvis fiskeriorganisationerne inddrages i beslutningsprocessen på alle niveauer. Det er efter vores opfattelse et særligt vigtigt punkt.
Det er imidlertid lige så vigtigt at træffe foranstaltninger, der har til formål at gøre mere effektiv brug af de nationale inspektions- og overvågningsressourcer i forhold til bestemte typer af fiskeri eller udvalgte enheder af bestande. Disse foranstaltninger skal gøres til genstand for analyse og debat med alle involverede parter, herunder fiskernes organisationer, producenter, redere og nationale myndigheder.
Vi vil imidlertid gøre opmærksom på, at det er dyrt at bruge ny teknologi, som er vigtig på dette område og vigtig for at forbedre inspektions- og overvågningsforanstaltninger. Da en sådan brug af ny teknologi kan betyde omfattende investeringer, er det af afgørende betydning at afsætte passende bevillinger i Fællesskabets budget samt yde støtte til de medlemsstater, der har brug for det.
Hvad angår Kommissionens forsæt om at fremsætte et forslag om indførelse af en fælles inspektionsstruktur, som i særlig grad baserer sig på et EU-fiskerikontrolorgan, der dækker hele Fællesskabet, med det formål at sikre en koordineret anvendelse af de nationale inspektions- og overvågningsressourcer, fremhæver vi det nødvendige i, at Kommissionen, i forståelse med medlemsstaterne, foretager en gennemførlighedsanalyse, der skal være så omfattende som muligt, af nødvendigheden af at indføre en organisationsstruktur for Fællesskabets inspektion og overvågning. Denne analyse skal især omfatte en undersøgelse af cost-benefit-relationen, sammenholdt med en forbedret udnyttelse af de nationale ressourcer, samt de praktiske implikationer, for så vidt angår materielle, finansielle og menneskelige ressourcer.
Vi opfordrer ligeledes Kommissionen til at undersøge andre modeller for EU-samarbejde om kontrol og gennemførelse som alternativ til forslaget om at indføre nævnte fælles kontrolorgan eller struktur, og som kunne være billigere. Vi understreger derfor, at en sådan undersøgelse skal udføres, før der træffes efterfølgende beslutninger. Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil slutte med at takke alle dem, der deltog i udarbejdelsen af denne betænkning.
Lamy,
    Hr. formand, Kommissionen vil først gerne takke fru Figueiredo for hendes fremragende betænkning og for den støtte, hun yder til den meddelelse, som vi har lagt frem.
Efter reformen af den fælles fiskeripolitik skal medlemsstaterne og Kommissionen nu sætte alt i værk for at sikre en korrekt gennemførelse af de nye regler, der er trådt i kraft. Hvad angår at nå dette fælles mål, tror jeg, at vi alle er fuldstændigt enige om nødvendigheden af at intensivere kontrolsamarbejdet. Ud fra det synspunkt definerer Kommissionens meddelelse en strategi for samarbejde og koordinering mellem medlemsstaterne og på EU-niveau, som omfatter såvel det, der kan gøres på kort som på mellemlang sigt. Det, vi har forestillet os som en handlingsplan, sigter mod at etablere en sammenhængende strategi for at gøre medlemsstaternes - eftersom det faktisk er deres kompetenceområde - inspektions- og overvågningsaktiviteter mere effektive, og vi foreslår tre store handlingsområder.
For det første foreslår vi, at der defineres inspektionsprioriteter for de mest truede arter. Dette tiltag skal efterfølgende udvides til andre aktiviteter som f.eks. dem, der angår fiskeri af udpræget vandrende arter i Middelhavet eller losning af skibe, der kan finde på at fiske ulovligt.
Det andet store handlingsområde er vedtagelse af specifikke og gennemsigtige opfølgningsprogrammer, der er tilpasset hver enkelt omfattet fiskeriaktivitet. Vores forslag er, at alle de omfattede nationale myndigheder deltager i udarbejdelsen af programmer, som dækker inspektion og overvågning til havs og naturligvis også kontrol med losning og markedsføring.
Den tredje akse er styrkelse af samarbejdet for at gøre kontrollen og gennemførelsen af reglerne ens og mere effektive. Erfaringen viser, at et delvist eller frivilligt samarbejde er utilstrækkeligt, især hvad angår adgangen til information, samarbejdet på operationelt plan og opfølgningen på alle uregelmæssigheder og overtrædelser. Vi mener, som industrien i øvrigt også kræver, at inspektionsprocedurerne skal harmoniseres.
Et frivilligt samarbejde er altså ikke længere nok, og det er efter vores mening nu nødvendigt med en organisationsstruktur på fællesskabsniveau. Derfor denne gennemførlighedsundersøgelse, som vi foreslår at involvere medlemslandene og de interesserede miljøer i - hvor vi i første række naturligvis har fiskerne og deres respektive samfund, som fru Figueiredo netop har sagt. Idéen var en fælles inspektionsstruktur ved hjælp af et EU-fiskerikontrolagentur. Denne gennemførlighedsundersøgelse ville foregå i den ånd, der hersker på et agentur, som er ansvarlig for organisering og tilvejebringelse af alle inspektions- og overvågningsmidler i henhold til de prioriteter, som skulle etableres på fællesskabsniveau.
Til slut vil jeg sige, at denne dialog om meddelelsen ikke er et problem for os, og vi takker endnu en gang fru Figueiredo for hendes forslag og støtte.
Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære få tilstedeværende kolleger, jeg vil fatte mig i korthed og indlede med at lykønske vores kollega, fru Figueiredo, med hendes betænkning.
En ensartet gennemførelse af den fælles fiskeripolitik i alle medlemsstater er uden tvivl en stor udfordring, og derfor skal Europa-Kommissionen også lykønskes med sit forslag. Der er ingen god fiskeripolitik, hvis der ikke eksisterer en reel og effektiv kontrol, som fiskerisektoren selv også deltager i.
De nye teknologier giver mulighed for bedre og større kontrol, og de skal udnyttes til at forbedre gennemførelsen af den fælles fiskeripolitik. Denne kontrol bør ikke udelukkende vedrøre fiskeriet i sig selv, men bør også - og det er meget vigtigt - omfatte de øvrige faser, det vil sige markedsførings-, transport- og salgskæden osv., herunder kontrol i hotel- og restaurationsbranchens foretagender. Derfor er vi alle sammen helt enige om, at der er brug for mere ensartethed, mere rationalitet, flere midler og større budget.
Den tid, jeg har tilbage, vil jeg bruge på at fremkomme med nogle korte bemærkninger til fru McKennas betænkning, for selv om vores parlamentariske gruppe havde anmodet om en forhandling under ét om disse betænkninger, blev det ikke sådan.
Jeg lykønsker ordføreren og glæder mig over, at det i både Kommissionens årsrapport og Parlamentets betænkning fremhæves, at kun fire medlemsstater har overholdt samtlige krav for de relevante kasser i alle flådesegmenter. Staterne er Finland, Danmark, Spanien og Portugal. Det vil sige, at der er 11 stater, som ikke overholder dem, og det er efter min mening det vigtigste, sammen med det tydelige faktum - og tillad, at jeg siger det sådan som spanier - at Spanien er med. Dermed imødegår jeg - og det skal være helt klart - nogle forsøg på at rakke ned på og ringeagte den spanske fiskerisektor. Spanien er altså en af de kun fire stater, der overholder planerne om flådereduktion - og jeg finder det nødvendigt at understrege det her - over for andre stater og dermed over for andre repræsentanter for andre medlemsstater, der ikke overholder kravene.
Miguélez Ramos (PSE ).
   - Hr. formand, den meddelelse, vi er ved at diskutere, om vejen til en ensartet og effektiv gennemførelse af den fælles fiskeripolitik, er tankevækkende og får os til at overveje nogle spørgsmål, som går længere end den fælles fiskeripolitik. Det mål, der forfølges - sammenhængende gennemførelse af den fælles fiskeripolitik - burde udvides til at omfatte alle fællesskabspolitikker og endog alle EU's og medlemsstaternes politikker.
Vi kræver sammenhæng og ikke uoverensstemmelse i de forskellige fællesskabspolitikker og også i de forskellige aspekter af den fælles fiskeripolitik. Alle aktioner i den fælles fiskeripolitik bør være orienteret mod et fælles mål, som er bæredygtigt fiskeri, der er det eneste middel til at gøre fiskeriet til en vedvarende aktivitet. Men Unionens andre politikker - som industripolitikken og miljøpolitikken - skal også bidrage til bevarelse af ressourcerne.
Fællesskabsinstitutionerne er på grund af subsidiaritetsprincippet blevet til et lovmaskineri, hvor gennemførelsen afhænger af medlemsstaterne, hvilket betyder, at denne ensartede og effektive gennemførelse afhænger af staternes gode vilje. Ligesom overtrædelser, overholdelse og manglende overholdelse også afhænger af staterne.
Antallet af overtrædelser af fællesskabslovgivningen stiger, hvilket underminerer dem og gør dem mindre og mindre effektive. Samtidig er der flere og flere, der kræver renationalisering eller regionalisering af fællesskabspolitikker som den fælles fiskeripolitik. Jeg vil imidlertid gøre opmærksom på, at der i forslaget til europæisk forfatning angives fire områder, hvorpå Unionen har enekompetence, og at et af dem netop er forvaltningen af fiskeressourcerne.
Derfor glæder De Europæiske Socialdemokraters Gruppe sig over, at Kommissionen foreslår, at der oprettes en fælles inspektionsstruktur. Vi har anmodet om denne fælles struktur i flere beslutninger, f.eks. den, der blev vedtaget i forbindelse med grønbogen om reform af den fælles fiskeripolitik, og derfor har Kommissionen Parlamentets opbakning.
I Spanien sagde greven af Romanones - der var minister i Restaurationstiden i begyndelsen af det 20. århundrede: "Lad parlamentet tage sig af lovene, så tager jeg mig af forordningerne". Men målet om bæredygtigt fiskeri nås ikke på grundlag af love eller forordninger, som er nødvendige, men utilstrækkelige. Det er helt nødvendigt på den ene side at inddrage medlemsstaterne og på den anden side alle aktørerne i sektoren - i bredeste betydning inklusive markedsføring - for at vi kan nå det mål. Og aktionen kan ikke begrænse sig til fællesskabsrammen - hvilket vi konstaterer på hvert eneste møde i Fiskeriudvalget - da mange af vores fiskeris problemer kan føres tilbage til det internationale område, og det i den sammenhæng, der kan findes løsninger. Samarbejdet mellem de forskellige forvaltninger er derfor afgørende, hvis vi ønsker, at den fælles fiskeripolitik skal være en succes. Og de regionale og lokale forvaltninger, der ofte - som inden for markedsføring - har til opgave at gennemføre fællesskabsbestemmelserne, skal også føle, at de deltager i beslutningstagningen.
Vermeer (ELDR ).
   - Hr. formand, det er en god betænkning, vi har foran os, og det vil jeg gerne understrege. Det er meget vigtigt, at vi har ensartede regler og ensartede overvågningsprocedurer. Det er meget vigtigt, hvis vi skal have redelig konkurrence i Europa.
Jeg synes også, at det er vigtigt, at overvågningen i videst muligt omfang bliver organiseret på internationalt plan, så nord, syd, øst og vest har det samme indtryk af overvågningens gennemførelse. Jeg vil gerne understrege, at der er en hel del planer, og at vi alle ønsker strukturelle ændringer, men jeg vil også tilføje, at finansieringen af dette må være midlertidig. Vi må ikke give en permanent bevilling til gennemførelsen af disse strukturelle ændringer.
Jeg vil også sige noget andet om den praktiske gennemførelse i fremtiden. Jeg mener, at det er nødvendigt med ændringer, og de kan kun opnås, hvis fiskernes organisationer er villige til at samarbejde. Der er masser af individuelle eksempler på dette i EU, men der er for lidt struktur.
Jeg vil opfordre til noget, som North Sea Commission Fisheries Partnership allerede har været inde på, nemlig at lade biologer sejle med på fiskerfartøjerne. Det betyder, at de ikke længere taber fartøjet af syne, fordi de følger efter i deres egen lille båd. Vi må sikre, at økologi og økonomi går hånd i hånd i fremtiden. Ændringerne kan også blive meget mere effektive, hvis det er målet. Jeg vil derfor gøre opmærksom på dette system, og jeg vil også endnu en gang opfordre til nye, forbedrede metoder, det vil sige forskning i akustiske metoder til genkendelse af fiskearter og en undersøgelse af bifangstsituationen - da det er overordentligt vigtigt, at vi får et indtryk af ikke bare hovedfangsten, men også bifangsten. Derfor er det vigtigt, at vi kan få det indtryk ved at lande fangsten og observere alt, hvad der landes. Det er den rigtige måde at bidrage til fiskeriets fremtid på.
Jeg har en enkelt, sidste bemærkning: Det ville også være nyttigt, hvis rettighederne kunne overdrages i fremtiden.
Esclopé (EDD ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, fiskeriet er et følsomt emne, som skaber alle former for konflikt. Det er et område, der er stærkt på traditioner, men hvor fribyttere og sørøvere af enhver slags forstyrrer den offentlige orden. Jeg lykønsker derfor ordføreren med hendes klare og modige betænkning.
Faktisk bringer de hemmelige og ulovlige aktiviteter, tyvefangster og fordækte salg erhvervet i fare for alle erhvervsfiskere. Dette erhverv finder kun politisk og social ro og bliver økonomisk rentabelt, såfremt der er effektive, retfærdige, klare, gennemsigtige og identiske kontroller i alle EU's medlemslande.
Men de er notorisk ineffektive i dag. De skal styrkes gennem rationalisering og modernisering. Vi må udvikle satellitpositionskontrollerne og forbedre logbøgerne, og hvert medlemsland skal tilvejebringe de heraf følgende og nødvendige menneskelige og materielle ressourcer. Landene er ansvarlige for kontrollerne, som De nævnte. Det skal de blive ved med. Men de skal forbedre og styrke disse kontroller, hvor EU's opgave er at koordinere dem, og Kommissionens fiskeriansvarlige tjenestegrenes opgave er at vurdere virkningen af denne forbedring. Det vil måske være nødvendigt, hvis virkningen af kontrollerne forbliver utilstrækkelig, og kun i dette tilfælde, at overveje en fælles inspektionsstruktur, som skulle tage afsæt i f.eks. et EU-fiskerikontrolagentur.
Maat (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg kan sige, at min gruppe og jeg sætter fru Figueiredos betænkning meget højt.
Vores fælles fiskeripolitik er kun så stærk som dens svageste led. Det betyder, at overvågning er særligt vigtig, for det er kun gennem effektiv kvoteforvaltning, at vi også i fremtiden kan føre en succesfuld fælles fiskeripolitik. Derfor har jeg på vegne af min gruppe stillet en række ændringsforslag, som Fiskeriudvalget og ordføreren har accepteret, hvilket jeg takker dem for.
Forskellene på medlemsstaternes overvågningsmetoder skal nedbrydes. Derfor går vi stærkt ind for et EU-fiskerikontrolorgan, som skal overvåge håndhævelsen af den fælles fiskeripolitik. Den politik ville også drage fordel af at være fast forankret i samfundet og af, at sektoren selv har tiltro til den. Som følge heraf har vi argumenteret for, at der oprettes grænseoverskridende producentorganisationer. Grænseoverskridende koordinering fører til et bæredygtigt fiskerisystem på et bredere grundlag. Fiskernes indsats er helt nødvendig i den forbindelse.
Her vil jeg igen gøre særligt opmærksom på rejesektoren. Den sektor havde i årevis et bæredygtigt fiskerisystem, beundret af mange. Men en national konkurrencemyndighed i Nederlandene greb ind, og så var det slut med det. På vegne af min gruppe vil jeg opfordre Kommissionen kraftigt til, at kommissær Fischler giver tilsagn om at tillade disse producentorganisationer. Det er indarbejdet i et ændringsforslag, som jeg har stillet, og Fiskeriudvalget har accepteret.
Andre kommissærers bestræbelser synes i for høj grad og for ofte at standse kommissær Fischler på det område. Jeg tænker især på kommissær Monti og kommissær Bolkestein, hvis porteføljer omfatter konkurrencepolitik. En overdrevent liberal tilgang fra en del af Kommissionens side må ikke ødelægge fiskernes sociale position og miljøsituationen i Nordsøen. På det punkt er jeg også meget tilfreds med denne betænkning. Kommissionen ville gøre klogt i at erkende, at navnlig fiskeriproducentorganisationernes indsats - også de grænseoverskridende - vil være helt nødvendig for en ordentlig tilgang til fiskerispørgsmålet i fremtiden.
Stevenson (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne begynde med at takke fru Figueiredo for hendes udmærkede betænkning og for hendes vedvarende, store indsats i udvalget.
Den rette kontrol og overvågning af den fælles fiskeripolitik og en retfærdig gennemførelse af reglerne er naturligvis den eneste måde, hvorpå vi kan vende tilbage til noget, der ligner troværdighed i forhold til denne fælles politik, der i den grad er kommet til at fremstå som utroværdig. Men jeg må sige, at ethvert nyt kontrolsystem vil kræve samarbejde inden for sektoren fra fiskerne selv.
Fiskerne er hurtigt ved at miste enhver respekt, de måtte have haft for denne utroværdige politik. Tag f.eks. det, der skete i sidste uge. Samme uge som ICES offentliggjorde sin seneste rapport og opfordrede til et fuldstændigt stop for torskefiskeriet omkring Det Forenede Kongerige og Irland, åbnede Ministerrådet den irske kasse og den eksklusive økonomiske zone rundt om Azorerne og Madeira og tillod i realiteten folk at udfolde sig frit på nogle af mest følsomme gyde- og udklækningsbanker i de europæiske farvande.
Det var en beslutning, der var baseret på politisk pres; den havde intet at gøre med bevaring og alt at gøre med politik. Det er sådanne beslutninger, der har bragt hele den fælles fiskeripolitik i vanry. Hvordan kan vores fiskere tro på, at deres uendelige trængsler skyldes bevaringshensyn, når de ser, at der træffes beslutninger som denne, der strider mod sund fornuft?
Det er også på tide, at Kommissionen tager fat på skandalen med de to millioner ton gode og sunde fisk, der bliver kastet døde tilbage i havet hvert år under påberåbelse af bevaring. Offentligheden vil ikke længere tolerere dette unyttige spild, som er blevet et symbol på den fælles fiskeripolitiks fiasko.
Jeg er fru Figuiredo taknemmelig for at forsøge at puste liv i liget af denne berygtede politik igen, men jeg frygter, at det kan være for sent at foretage genoplivningsforsøg. 
Lamy,
    Hr. formand, jeg tror, at de forslag, vi netop har hørt, på en gang bekræfter kvaliteten i fru Figueiredos arbejde og den fulde enighed og overensstemmelse, der er mellem Kommissionens og Parlamentets holdninger til dette emne.
Jeg vil gøre en undtagelse ved hr. Stevensons sidste forslag, fordi jeg ikke deler hans diagnostik af den fælles fiskeripolitiks tilstand, men han vil sikkert forstå, at Kommissionens vurdering ikke er helt i overensstemmelse med hans.
Hvad angår rejespørgsmålet, som hr. Maat rejste, vil vi selvfølgelig notere det, og der er ingen tvivl om, at hr. Fischler vil drøfte det med sine kolleger og eventuelt også, om nødvendigt, med hr. Monti.
Formanden.
   - Tak, hr. kommissær.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted efter forhandlingen om de punkter, der hører ind under artikel 50 i vores forretningsorden.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0332/2003) af McKenna for Fiskeriudvalget om Kommissionens årsberetning til Rådet og Europa-Parlamentet om resultaterne af de flerårige udviklingsprogrammer for fiskerflåden ved udgangen af 2001 og Kommissionens beretning til Rådet og Europa-Parlamentet om resultaterne af de flerårige udviklingsprogrammer for fiskerflåden pr. 30. juni (KOM(2002) 446 - KOM(2002) 483 - 2002/2262(INI)).
Lamy,
    Kommissionen ønsker først at takke fru McKenna for hendes betænkning og for den indsats, der er gjort på dette område.
Vi deler stort set Deres analyse, fru McKenna, af udviklingsprogrammerne for fiskerflådens kapacitet, det vi i vores jargon kalder FUP og i dette tilfælde FUP IV. De er i øvrigt klar over, at vi har draget konsekvenserne i reformen af den fælles fiskeripolitik for at råde bod på de mangler, som De understreger, og som var blevet tydelige for alle.
Vi deler også Deres anbefaling om ikke længere at finansiere eksporten af fiskerfartøjer til tredjelandene, for som De ved, har vi foreslået det i vores forslag til reform. Rådet har udskudt gennemførelsen en smule mere, end vi ønskede, men hovedsagen er, at offentligt støttet eksport af fiskerfartøjer efter 2004 ikke længere vil være muligt.
Til gengæld er der et punkt, hvor vi ikke deler Deres vurdering af de nye værktøjer til forvaltning af fiskerikapaciteten, som er fastlagt i reformen af den fælles fiskeripolitik. De synes at mene, at de nye værktøjer ikke giver mulighed for at reducere den overskydende kapacitet i fællesskabsflåden.
Jeg vil gerne kort gøre opmærksom på de to største fremskridt i denne nye forvaltningspolitik. Det første er den tilmeldelses- og frameldelsesordning, der er for fiskerfartøjerne - det er en fornyelse, som ikke er blevet accepteret med et smil, hverken af erhvervet eller af medlemslandene - og ordningen vil blive kombineret med forbuddet imod at erstatte de fiskerikapaciteter, som er blevet trukket tilbage, med offentlige, nationale eller fællesskabelige finansieringer. Det får den konsekvens, at vi reducerer vores flåde løbende.
Det andet fremskridt er de fangstbegrænsende ordninger. Det er naturligvis en central del af vores planer for genopretning af fiskebestandene, og ved at begrænse fangsterne styrker vi indsatsen for at reducere den overskydende kapacitet. Vi går således ud fra en analyse, som i langt overvejende grad er fælles med Deres, af fortidens svigt og vurderer, at de trufne foranstaltninger, som blev vedtaget under den nylige reform af fiskeripolitikken, giver os mulighed for i et meget stort omfang at svare på de bekymringer, som De har givet udtryk for i Deres betænkning.
McKenna (Verts/ALE ),
   Hr. formand, denne betænkning drejer sig om Kommissionens revision af de flerårige udviklingsprogrammer (FUP). Teknisk dækker den perioden op til 30. juni 2002, men eftersom Parlamentet ikke vil skrive betænkning om den endelige situation den 31. december, vil jeg komme med nogle kommentarer til situationen op til den dato.
Dette var fjerde generation af FUP'erne, en række programmer, der går tilbage til 1983. De prøvede at udøve en vis kontrol med størrelsen og fordelingen af EU's flåder. De har varet i alt 20 år. I betragtning af at formålet med dem var at nå en balance på et bæredygtigt grundlag mellem ressourcerne og udnyttelsen af dem, og i lyset af de råd, der er kommet fra ICES i de seneste dage, kan man roligt konkludere, at de har været en dundrende fiasko.
Det tjener Kommissionen til ære, at den har foreslået langt mere omfattende og væsentlige nedskæringer af fiskerflådens kapacitet, end Rådet nogensinde har kunnet acceptere. F.eks. var de mål for medlemsstaternes samlede flåder, man enedes om, så beskedne, at Fællesskabets fiskerflåde som helhed allerede var mindre end det samlede mål, selv før FUP IV trådte i kraft. Visse flåder behøvede overhovedet ingen reduktioner. Ikke desto mindre havde kun fem af de 13 lande opfyldt målene for alle de forskellige dele af flåden ved afslutningen af programmet i december 2002.
Spanien, der ofte er blevet kritiseret i Parlamentet, var et af dem. Det er klart, at medlemsstaterne ikke havde hjertet med i dette. Nu bliver FUP'erne selv skrottet. Vi erkender, at de har været ineffektive og besværlige at administrere, men de har i det mindste haft det mål at reducere flådens kapacitet. Det, der er blevet indført ved den såkaldte reform, opfylder ikke engang dette mål. Hver medlemsstat har fået en vis kapacitet for fiskerbåde i tonnage og kilowatt, men der er ingen krav om, at denne kapacitet skal reduceres.
Som kommissæren selv har sagt, er der kun krav om at reducere kapaciteten, hvis der bruges offentlige midler. Da fiskebestandene tager af hurtigere end fiskerflåderne, der jager dem, ser fremtiden ikke lys ud hverken for fiskene eller kystområderne og de folk, der er afhængige af fiskeriet. Det vil forårsage en større socioøkonomisk krise. Den rejser sig truende i horisonten. Som hr. Stevenson har sagt, vil de komme til at lide uendeligt. Men sådan vil det gå, hvis vi ikke forstår, hvad problemet er, og hvordan vi skal tackle det.
Da hr. Lamy er kommissær for handel, må han være interesseret i at få at vide, hvordan EU engagerer sig i frihandelen med sine fiskerbåde. I perioden 1998-2001 blev mindst 746 skibe eksporteret til tredjelande. Tallet kan være mange gange større, men eftersom de fleste af disse skibe havde forladt flåden, har Kommissionen ingen idé om, hvad der er sket med dem. De blev simpelthen taget ud af drift.
Af disse 746 skibe blev mindst 38 direkte eksporteret til kendte lande med bekvemmelighedsflag. Der er endog eksempler på, at ejerne af skibene fik støtte fra FTUF til at eksportere til lande med bekvemmelighedsflag. Selv hr. Lamy må indrømme, at det er vanskeligt at have en mere liberaliseret handel end det!
Et andet problem med Kommissionens forvaltning af FUP'erne drejer sig om farvandene uden for EU. For et par år siden tillod Kommissionen et temmelig stort skib, , at gå ind i den irske flåde med det resultat, at et andet skib, , blev eksporteret til et land med bekvemmelighedsflag, Panama. Det skete formentlig, fordi fiskene i Mauretanien findes eller fandtes i stort tal. Tidligere i år gjorde Kommissionen hollænderne en lignende tjeneste. Denne gang tillod de, hvad der svarer til tre at blive optaget i det hollandske register for at fiske de samme fisk ud for Mauretanien. Men Kommissionens egne videnskabelige rådgivere siger, at der ikke bør ske nogen forøgelse af fiskeriet der, så jeg kan ikke se, hvordan det kan retfærdiggøres.
Der er et væsentligt problem ved at belønne lovovertræderne. I tilfældet var dette skib ulovligt. Hvad gjorde Kommissionen? Den hjalp det til at blive lovligt. Den har lovliggjort en ulovlig situation. Det samme har den gjort med hollænderne. Den har nu lovliggjort en ulovlig situation.
Det sender et klart signal til dem, der ønsker at gøre dette. Bare bryd loven, ignorer den, så vil Kommissionen hjælpe dig til sidst. Det er det forkerte signal at sende. Det er klart, at Kommissionen gør alt, hvad den kan, for at imødekomme ejerne af disse enorme supertrawlere. Det er ikke de små kystsamfund, der bliver påvirket, det er de store forretningsforetagender.
Jeg er rystet over hr. Byrne, der også har gjort sig al mulig umage for at hjælpe ejeren af , verdens største dybhavstrawler, med at få en fiskerilicens. Jeg tror, det var et brud på hans forpligtelse som kommissær, at han varetog de interesser, en individuel forretningsmand fra hans eget land havde. Det bør man se nærmere på. Jeg vil gerne vide, hvor mange flere kommissærer, der gør alle mulige krumspring for at gøre det lettere for visse forretningsinteresser, stik imod det samlede Fællesskabs interesser. 
Maat (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil indlede med at lykønske ordføreren med den afsluttende betænkning, som vi forhandler om, og som også er blevet ændret en del. Jeg har en i nogen grad politisk bemærkning: Ordføreren tilhører en gruppe, der regelmæssigt opfordrer til civil ulydighed på en lang række områder, men jeg må konstatere, at hun nu er meget lovlydig. Så snart en iværksætter gør noget galt - noget, som ikke er helt efter bogen - skal han straks straffes. Jeg mener, at det er en god diskussion i sig selv: Det er muligt at diskutere med selv den europæiske venstrefløj, på hvilke områder vi skal eller ikke skal følge regeringen. Jeg kommer på afveje.
Jeg er enig med ordføreren i, at det er rigtigt, at de flerårige udviklingsprogrammer skal nedlægges. Fire generationer af flerårige udviklingsprogrammer har ikke ført til noget. Det er ikke måden at gribe den fælles fiskeripolitik an på. Jeg har også modsat mig denne tilgang, lige siden jeg kom ind i Parlamentet, og det glæder mig, at Kommissionen og ordføreren erkender det.
Desuden må vi ikke gå i stå. Det er klart, at der er for meget kapacitet, og det må der gøres noget ved. Men der er andre midler end blot at reducere flådens størrelse. Jeg tænker på brugen af havdage: Vi kan begrænse antallet af dage på havet. Desuden kan kvoterne overvåges bedre gennem producentorganisationernes fælles forvaltning af dem. Der er ikke så få muligheder, og jeg vil gerne anmode Kommissionen om at udnytte de eksisterende muligheder i politikken fuldt ud, før den griber til flere nye.
Samtidig vil jeg dog støtte Kommissionens politik på dette område, for det er vigtigt, at vi får et bedre greb om flådens størrelse, muligvis også med hensyn til at skifte fra mindre til større fartøjer i vores flåde. Med større fartøjer er det ofte muligt at stå til søs i flere dage, og det fører ikke altid til større tonnage, men det fører til mere egentligt fiskeri. I den forbindelse kunne netop det instrument - havdage - kombineret med en reduktion af flådekapaciteten virkelig blive et effektivt middel til at opnå en meget produktiv tilgang og samtidig bæredygtigt fiskeri.
Vores gruppe kan altså gå ind for denne betænknings overordnede tilgang, også efter ændringsforslagene, og jeg ser frem til kommissærens svar.
Lamy,
    Hr. formand, også her bekræfter de forslag, vi netop har hørt, min diagnostik af disse befolkningers fortid og af behovet, som jeg mener, blev fuldt ud anerkendt i fiskerireformen sidste år, for at gå over til andre systemer. Det er, hvad vi har gjort med, hvad jeg mener, er en klart udtrykt vilje i Kommissionen og medlemslandene, som efter en del drøftelser er endt med at acceptere at gå ind i denne tankegang.
Hvad angår fru McKennas bemærkninger om de ekstra tilladelser, som nederlænderne har fået for 2003, vil jeg svare, at Kommissionen - på et punkt - faktisk har accepteret en forhøjelse af antallet af pelagiske trawlere, dog på den ene betingelse, at de forpligtelser, som vi alle har indgået i denne ikke-atlantiske zone, overholdes for at undgå enhver overskridelse af de fangstkapaciteter, som vi havde fastlagt. Det var kun på denne betingelse, at den tilladelse, hun henviser til, blev godkendt. 
Formanden.
   - Tak, hr. kommissær.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted efter forhandlingen om de punkter, der hører ind under artikel 50 i vores forretningsorden.
Miguélez Ramos (PSE ),
   De flerårige udviklingsprogrammer er helt nødvendige for at opnå et ressourceniveau, som gør fiskeriet til en bæredygtig aktivitet med fremtidsudsigter i EU. Overtrædelser af dem skal sanktioneres.
Vi anmoder Kommissionen om at kræve, at alle medlemsstaterne overholder dem fuldt ud. At acceptere noget andet ville være det samme som at belønne overtrædere af fællesskabsbestemmelserne. Vi forstår ikke, hvordan man kan blive ved med at affinde sig med fiskeriministre, der vedtager bestemmelser i Rådet for dernæst at overtræde dem eller nægte at give oplysninger om deres overholdelse.
Fiskeressourcerne, Fællesskabets fiskerisektor og de regioner, der afhænger af fiskeri, ville være bedre stillet, hvis den fælles fiskeripolitik fulgte en langsigtet samfundsøkonomisk strategi uden modsætninger. Det duer ikke at støtte byggeri af skibe for derefter at betale for deres ophugning. Det ville være mere fornuftigt at give tilladelse til, at de eksporteres til et tredjeland inden for rammerne af et samarbejde mellem Fællesskabets fiskerisektor og fiskerisektoren i udviklingslandene. Den Socialdemokratiske Gruppe går ind for en langsigtet politik, der kombinerer tilpasning af flåden til ressourcerne med opretholdelse af en bæredygtig fiskeriaktivitet. Vi ønsker en fremtid for både fisk og fiskere.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er mundtlig forespørgsel (O-0065/2003 - B5-0280/2003) af Jové Peres for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter til Kommissionen om reform af de fælles markedsordninger for tobak, bomuld og olivenolie. 
Jové Peres (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, det skal allerførst nævnes, at Kommissionen behandler de enkelte sektorer meget forskelligt i sin meddelelse. Mens der for sukker gives tre alternativer, peges der for olivenolie, tobak og bomuld kun på én mulighed.
Disse tre sektorer har deres geografiske koncentration, deres store behov for arbejdskraft og deres afhængighed af andre tilknyttede økonomiske aktiviteter til fælles. Desuden er det værd at bemærke, at der findes et stort antal små bedrifter inden for tobaks- og bomuldssektoren.
På grund af denne situation må der forventes en stærk indvirkning på disse tre sektorer, navnlig hvad angår dyrkningsarealernes udvikling, antallet af bedrifter, beskæftigelsen og den økonomiske aktivitet i produktionsområderne.
Kommissionen har allerede erkendt, at man for bomulds vedkommende løber en risiko for, at avlen vil ophøre, og derfor har den foreslået en delvis afkobling af støtten. Selv om forholdene er de samme, har man imidlertid ikke overvejet denne mulighed inden for olivenolie- og tobakssektoren.
Hvis dyrkningsarealerne indskrænkes eller forsvinder, og navnlig hvad angår tobak, vil jeg gerne vide, hvilke alternativer Kommissionen overvejer i betragtning af dens stiltiende ønske om, at denne afgrøde forsvinder. Jeg vil også gerne vide, hvilken udvikling Kommissionen forventer i tobaksimporten, og om den mener, at forbruget bliver mindre med denne afgrødes forsvinden.
Kommissionens meddelelse giver også andre vidtrækkende juridiske problemer. Hvad angår olivenolie, fastslås det i Rådets forordning (EF) nr. 1638/98 om ændring af den fælles markedsordning for fedtstoffer, at "supplerende oliventræer og de dertil svarende arealer, der tilplantes efter den 1. maj 1998, kan ikke komme ind under støtteordningen for olivenproducenter".
Alligevel påpeges det i Kommissionens meddelelse, at støtten til olivenolie skal beregnes på grundlag af den støtte, der er modtaget i perioden 2000-2002. Oliventræet begynder at producere fem år efter, at det er plantet, og det når først op på fuld produktion 10 år efter, at det er plantet. I henhold til forslaget i Kommissionens meddelelse har oliventræer, der er plantet mellem 1990 og 1. maj 1998, ret til at modtage støtte, men støtten vil være mindre end støtten til de øvrige oliventræer. Dette skaber voldsom tvivl om, hvorvidt de retningslinjer, som Kommissionen har udarbejdet, er i overensstemmelse med princippet om retssikkerhed.
På samme måde fastsattes der i Rådets forordning fra 1998 nationale garantimængder, og hvis de blev oversteget, ville det føre til straf og dermed mindre støtte. Desuden ville støtten til oliventræer plantet fra 1988 til 1. maj 1998 også blive indskrænket, hvis den tilgang, som Kommissionen foreslår i sin meddelelse, bliver vedtaget. Også i dette tilfælde kan vi komme i konflikt med princippet om retssikkerhed og ligebehandling af alle producenter. Jeg vil gerne vide, hr. kommissær, hvad Kommissionen mener om disse spørgsmål, og om den ikke ser en risiko for, at nogle af de berørte producenter prøver forordningen ved Domstolen og sætter den ud af kraft.
Den fælles markedsordning for bomuld hidrører fra protokol nr. 4 knyttet til akten vedrørende Grækenlands tiltrædelse og har derfor retskraft som traktat. I stk. 2 står der: "Der indføres i Fællesskabet en ordning, som navnlig skal: støtte bomuldsproduktionen i de af Fællesskabets områder, hvor den spiller en betydelig rolle for landbrugsøkonomien, muliggøre en rimelig indkomst for de pågældende producenter og stabilisere markedet ved forbedring af strukturerne for udbud og afsætning". I stk. 2.1 står der: "Der indføres i Fællesskabet en ordning, som navnlig skal støtte bomuldsproduktionen i de af Fællesskabets områder, hvor den spiller en betydelig rolle for landbrugsøkonomien", og endelig står der i stk. 3: "Den i stk. 2 nævnte ordning omfatter ydelse af en produktionsstøtte".
Med den støtte, som Kommissionen peger på, kan man ikke opretholde produktionen i nogle områder i Unionen, hvor den sociale struktur er økonomisk skrøbelig. Desuden vil virkningerne af afkoblingen af støtten være i modstrid med de stykker, jeg citerede fra akten vedrørende Grækenlands tiltrædelse, og det, der blev aftalt i 1979 og ratificeret i 1986 i tekster, som er primære kilder til Fællesskabsretten. Mener Kommissionen som vogter af traktaterne, at dens forslag er i overensstemmelse med dem?
Tillad mig til sidst, hr. formand, at give udtryk for min forbavselse over, at Europa-Parlamentet ikke har udtalt sig om Kommissionens meddelelse i form af en beslutning. Hvis Kommissionen sender en meddelelse til Europa-Parlamentet, er det mindste, vi kan gøre, at give vores holdning til kende om dens indhold. I øvrigt er dette en beslutning uden fortilfælde. Hidtil har Europa-Parlamentet altid reageret med en betænkning eller med en beslutning på meddelelser forud for reformer af fælles markedsordninger.
Lamy,
    Hr. formand, som hr. Jové Peres netop har sagt, har vi faktisk præsenteret et nyt led i reformprocessen for vores landbrugspolitik for bomuld, olivenolie og tobak. Tanken hermed er at tilnærme disse områder til den generelle ordning, som nu er den fælles landbrugspolitik, med de samme målsætninger, nemlig ikke længere at støtte produktionen, men producenternes indtægter takket være overførslen af en stor del af de nuværende, produktionsafhængige udgifter til ordningen med enkeltbetaling pr. bedrift.
Som det netop blev sagt, er det sandt, at bomulds-, olivenolie- og tobakssektoren har deres særkender, at deres produktioner er koncentreret i regioner, der almindeligvis står tilbage i udvikling, og det er årsagen til, at Kommissionen har taget hensyn til de økonomiske, samfundsmæssige og miljømæssige virkninger af en fuldstændig afkobling i disse sektorer.
For at begynde med bomuld har vi beregnet den andel, der skal overføres til den nye afkoblede ordning med enkeltbetaling, som er på 60 %, for at bevare bomuldsafgrøden, samtidig med at vi giver producenterne mulighed for at skabe overskud, der er sammenlignelige med overskud på konkurrerende afgrøder. Men på den anden side foreslår vi for at reducere de negative indvirkninger på miljøet nogle maksimumsgrænser for arealet, som er mindre end det tilplantede areal i referenceperioden, for tildeling af ny arealstøtte. Man skal altså forvente en vis nedgang i den aktivitet, der er knyttet til bomuldsproduktion, og vi er bevidste om, at reformen kræver en tilpasningsindsats fra sektorens side. Derfor har vi også foreslået, at den kan ledsages af egnsudviklingsforanstaltninger. Så reelt vil det få en konsekvens, og denne konsekvens skal ledsages af egnsudviklingsforanstaltninger. 
Med hensyn til olivenolie forsøger vi for øjeblikket også at opnå en bedre markedsorientering med en større stabilitet i producenternes indtægt, på den ene side, og på den anden side at bevarelse olivenlundene i det tilfælde, at de udgør en klar samfunds- og miljømæssig fordel. Derfor har vi planlagt, at medlemslandene skal tilbageholde 40 % af deres aktuelle støtte til produktionsafhængige betalinger, med henblik på at finansiere støtte i form af nationale midler til bevarelse af de olivenlunde, der har disse fordele, som jeg netop har snakket om. Denne støtte er beregnet på at dække udgifterne til vedligeholdelse af oliventræerne og har ikke noget at gøre med støtte til produktionen eller til høsten. Fordi vi er bevidst om mangfoldigheden i de regionale forhold, mener vi, at det er godt, at medlemsstaterne får mulighed for at fastlægge præmieniveauet for at tilpasse enhedsstøttebeløbet til de lokale forhold og således, at det er størst der, hvor det er mest nødvendigt.
Hvad tobakken angår, baserer vores forslag sig også på en vidtrækkende konsekvensanalyse. Vi har analyseret alle direkte og indirekte konsekvenser af den nuværende fælles markedsordning set ud fra produktionen og fra konsekvensen af forskellige valg for landbrugets indtægter og beskæftigelsen i de forskellige regioner med tobaksafgrøder. Vi har hørt producenterne, vi har hørt de lokale folkevalgte fra produktionsområderne på et forum, der samlede alle interesserede parter, og vi er nået frem til den konklusion, at omlægningen af tobaksproduktionen var en nødvendighed. Vi må ikke glemme, at indtægterne på mange bedrifter selv på nuværende tidspunkt ikke dækker produktionens variable omkostninger.
Vores analyse viser også, at denne omlægning af produktionen naturligvis kan have en negativ indflydelse på beskæftigelsen for sektorens leverandører og aftagere, som er knyttet til tobaksøkonomien, selv om vi ikke har nogen nøjagtig undersøgelse af den globale og lokale konsekvens. Tobaksproduktionen er uden tvivl betydningsfuld for økonomien i visse regioner i dag, og nedlæggelsen har set fra det synspunkt uden tvivl nogle konsekvenser, som vi håber at begrænse. Derfor har vi en specifik tilgang til tobak til forskel fra det, der er fastlagt for bomuld eller olivenolie, som først og fremmest består i at afkoble de små bedrifter - dem, hvor produktionen er mindre end 3,5 t - fuldstændigt, og målet er med det samme at sikre, at disse småbedrifter bevarer hele den indkomststøtte, som de modtager for indeværende.
Dernæst foreslår vi ekstrafinansieringer af omstruktureringen ved at overføre en del af de aktuelle midler, som er afsat til direkte produktionsstøtte, til en omstruktureringsramme, som skulle supplere de nuværende egnsudviklingsfonde i produktionsområderne for at hjælpe dem med at støtte diversificeringen.
Denne form for omplacering, der består i at bruge eksisterende penge på omstruktureringen, er en del af Kommissionens forslag, hvori det er indforstået, at det er producenternes og de ansvarlige i de omfattede regioners ansvar at træffe de mest hensigtsmæssige foranstaltninger inden for rammen af alt, hvad der er til rådighed i viften af "egnsudviklings"-værktøjer.
Derfor tager vores forslag i de tre sektorer både hensyn til de generelle regler, som vi nu ønsker er den fælles landbrugspolitik, og til særtilfælde. De tre sektorer er meget forskellige fra de andre storafgrøder, de er meget forskellige fra hinanden, og vores forslag sigter mod at afspejle denne mangfoldighed, samtidig med at de holder sig inden for vores generelle principper.
Camisón Asensio (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i denne forhandling vil jeg udelukkende tale om den uro, som Kommissionen har skabt blandt de europæiske tobaksavlere med sit uigennemtænkte forslag til reform af sektoren. Man må spørge sig selv, om det er så svært at forstå formanden for Rådet (landbrug), den italienske minister Giovanni Alemanno. Han talte begejstret om den sociale betydning af opretholdelsen af denne afgrøde, navnlig i Spanien, Grækenland og Italien.
Det, der helt sikkert vil stige, er EU's import af tobak. Det er det, formanden for Rådet (landbrug) argumenterer med, og den spanske landbrugsminister mener noget af det samme, og det gælder også myndighederne i min region, Extremadura, som er en af de regioner, der vil lide mest under det slag, som reformens gennemførelse ville betyde.
Jeg vil igen påpege, at følgerne, som er dødbringende for den region, kan omfatte ca. 20.000 familier med tab i indtægter på omkring 200 millioner euro. Jeg vil også påpege, at der ikke er fundet en alternativ anvendelse af landbrugsjorden ud over at lade den ligge udyrket hen.
Kort sagt: Hvis Kommissionen har undersøgt det grundigt og nøje - hvilket kommissæren har forsøgt at vise - burde den f.eks. være i stand til at fortælle os, hvor meget tobaksforbruget i Unionen vil falde, når reformen er gennemført, eller hvilke toldforanstaltninger der vil blive indført for at begrænse EU's import af tobak.
Jeg regner med, at Kommissionen har noteret sig det, der er sket i Parlamentet i formiddag under afstemningen om budgetterne. Parlamentet har forkastet ændringsforslag 723 og 338, som havde til formål at nedsætte tobakspræmierne drastisk. Parlamentet har endnu en gang været lydhørt over for den sociale skade, som en nedsættelse af præmierne ville påføre mange europæiske landbrugsfamilier, der som sagt ikke har noget alternativ.
Jeg ønsker i betragtning af landbrugskommissærens lydhørhed at tro, at han har taget dette politiske budskab til sig.
Rodríguez Ramos (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, Kommissionen har forelagt en meddelelse om reform af sukker-, tobaks- og bomuldssektoren, men jeg er nødt til at sige, selv om hr. Jové allerede har sagt det, at forskelsbehandlingen, hvad angår reformerne af middelhavsproduktionerne igen er blevet tydeligt konstateret under denne forhandling.
For sukkersektoren har vi et dokument med flere muligheder, som vi vil drøfte og arbejde med i Landbrugsudvalget, og som Parlamentet vil udtale sig om, mens den eneste debat om denne meddelelse om de tre andre middelhavsproduktioner, finder sted i dag gennem en mundtlig forespørgsel, som ikke engang vil kunne give anledning til en beslutning fra Parlamentet.
Den forskellige formelle behandling synes ikke at have nogen berettigelse, men den forskellige behandling og forskelsbehandlingen vedrører ikke kun form, men også indhold. Inden for den fælles landbrugspolitik er der blevet indledt en proces, hvor instrumenterne til prisstøtte omlægges til indkomststøtte - en proces, der ifølge Kommissionen afslutter 1992-afkoblingen - og derfor er der tale om overgangsperioder på 15-17 år.
Alligevel kræves der i disse tre sektorer - bomuld, olie og tobak - en brat ændring: en radikal ændring fra en støtte, der er direkte knyttet til produktionen, til en støtte, der er totalt afkoblet. Det er helt urimeligt, at vi ikke har mulighed for at tale med Kommissionen om en passende overgangsperiode til at indføre ændringerne.
Beskæftigelsens betydning i de pågældende sektorer er afgørende, og ikke bare den beskæftigelse, som avlen skaber, men også beskæftigelse i forbindelse med forarbejdningsindustrien, serviceydelser og den velstand, der skabes i landdistrikterne. Produktionstab og produktionsindstilling i disse sektorer vil få forfærdelige økonomiske følger og vil bidrage til en voldsom affolkning af landdistrikterne.
Derfor anmoder jeg Kommissionen om at være fleksibel, at vi kan tale om forskellige muligheder i de stillede forslag, at den forelægger konsekvensanalyser - jeg vil minde kommissæren om, at der ikke findes nogen konsekvensanalyse for bomuldssektoren - og at den er fleksibel med hensyn til de overgangsperioder for tilpasning, som disse sektorer behøver.
Jeg vil ikke slutte mit indlæg uden at anmode kommissæren om, at Kommissionen, hvad angår bomuldssektoren - som jeg er ordfører for - efter Cancún-mødet tydeligt forklarer, hvad Fællesskabets bomuldsproduktion betyder på verdensmarkedet. Vi står for 0,5 % af verdens bomuldsproduktion, vi har overhovedet ingen eksportrestitutioner, importen er fri, den er fritaget for told, og vi importerer 80 % af den bomuld, som vi forbruger i EU.
Patakis (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, jeg vil indlede med at sige, at hvis Kommissionens nye forslag vedtages, vil det være nådestødet for middelhavsprodukterne. De græske landdistrikter og landets tre basale produkter, som 75 % af landmændene dyrker, vil få dødsstødet, og det sker for at tjene de nye planer og forpligtelser inden for den fælles landbrugspolitik, WTO og EU's udvidelse, det vil sige storkapitalens og de multinationale virksomheders ordrer om at udslette tobaksproduktionen, indskrænke bomuldsproduktionen og opgive olivenproduktionen, produkter, som EU har stort underskud af. De er ligeglade med konsekvenserne, som kommer til at gøre ondt, ikke kun på landmændene, men også på de arbejdstagere, der er beskæftiget med forarbejdning, oplagring osv., og alle, som har en erhvervsmæssig tilknytning til disse produkter, også mange små og mellemstore virksomheder, der arbejder inden for disse områder.
Koldt og kynisk foreslår Kommissionen, at tobaksproduktionen indstilles en gang for alle, og at tilskuddene afskaffes inden 2013. En kronik over et dødsfald, som blev annonceret i Göteborg. Under påskud af beskyttelse af sundheden udrydder den den europæiske tobaksproduktion, tobaksproducenterne og for Grækenlands vedkommende al virksomhed omkring dyrkning og forarbejdning af og handel med tobak, der som bekendt hovedsagelig er koncentreret i utilgængelige bjergområder med små jordlodder. Det er højeste grad af hykleri og kynisme, eftersom den ikke samtidig foreslår at afvikle den europæiske tobaksindustri, som naturligvis vil fortsætte med uhindret at importere uforarbejdet tobak fra tredjelande og tjene penge på at fremstille og eksportere cigaretter.
EU med sine 370 millioner indbyggere opfordres til at indstille finansieringen af 347.000 t tobak, mens USA, der har 263 millioner indbyggere, fortsætter med at øge sin produktion på 586.000 t, hvoraf en stor del importeres i EU. Det står klart, at tobaksproducenterne vil få færre penge, som fremover skal kaldes afkoblet støtte, men i praksis er det en sølle arbejdsløshedsunderstøttelse og en pseudokompensation for afskaffelsen af tobaksproduktionen i EU.
For at bomuldsproducenterne ikke skal nære nogen illusioner, gør Kommissionen det i sin indledende rapport klart, hvad angår bomuld, at den nye reform af den fælles markedsordning gennemføres, fordi det indtil nu ikke er lykkedes at gennemføre målet om at sænke prisen og reducere dyrkningsarealet og produktionen, sådan som det var meningen med reformen i 2001. Bomuldsproduktionen i Grækenland er på to år blevet reduceret med 70.000 ha med en væsentlig mindskelse af bomuldsprisen og af producenternes indtægt til følge på grund af forhøjelsen af medansvarsafgifterne og alle de afsindige forbudsforanstaltninger og foranstaltninger til begrænsning af, hvor stort et areal der må dyrkes, og hvor stort et udbytte det må give. I de to år er der ikke givet støtte til 250.000 t græsk produceret bomuld, og de har kun indbragt den internationale pris, som vi ved er fastsat af de multinationale. De samme priser får også udviklingslandene, som EU angiveligt gør sit yderste for at hjælpe. Imidlertid kræver Kommissionen endnu større nedskæringer med en ny katastrofal revision. Den sætter uden videre et lavt loft på 34.000 ha for Grækenland og foretager lignende nedskæringer i Spanien og Portugal med det formål at sænke grænsen yderligere med de foranstaltninger, den træffer. Som hr. Jové Peres var inde på, er Kommissionens forslag vedrørende bomuld endog i strid med protokol nr. 4 til den græske tiltrædelsesakt af 1980, på grundlag af hvilken producenten er garanteret en mindstepris.
Ikke engang et påvist sundt produkt som olivenolie undgår EU's evigt landbrugsfjendtlige politik. Der anvendes hykleriske og uholdbare argumenter for at udrydde olivenproduktionen. Forslagene i Kommissionens rapport om olivenolie er domineret af en hyklerisk ånd, som er en hån mod olivenproducenterne. Efter at have nævnt den alvorlige risiko for, at det mange steder vil gå ud over bevarelsen af oliventræerne, og selv om rapportens ophavsmænd og initiativtagere tydeligvis er klar over, hvad deres nye forslag vil føre til, foreslås foranstaltninger, som vil betyde det, de i teorien ikke ønsker, nemlig en afkobling på 60 %.
Disse tre middelhavsprodukter er ofre for den midtvejsreform af den fælles landbrugspolitik, som vil kvæle landbruget. Den destruktive fælles landbrugspolitik gøres til en endnu mere effektiv mekanisme til udryddelse af landmændene, især de små og mellemstore. Man påkalder sig miljøbeskyttelse og gentager det om og om igen som et alibi for at reducere landbrugsproduktionen. Hykleriet bliver endnu tydeligere, når man ser på antitobakskampagnen - snarere end antirygekampagnen - samtidig med at dyrkningen af modificerede produkter fremmes. Disse forslag tåler hverken ændringer eller forbedringer. Så hvis de ikke trækkes tilbage, som de er, vil de blive mødt med kamp og modstand fra landbrugsverdenen, der vil forsøge at afværge gennemførelsen.
Da De gjorde rede for Deres holdning, hr. Lamy, sagde De, at De også er kommet til forståelse med producenterne. Det eneste, De ikke har gjort, er at komme til forståelse med producenterne, de egentlige producenter. De er kommet til forståelse med dem, som ikke har noget med produktionen at gøre og ikke noget med produkterne at gøre, og De er især kommet til forståelse med de multinationale selskaber.
Ferrández Lezaun (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, vi er alle sammen klar over, at de produkter, som vi taler om, har en stor social betydning. Det ved Kommissionen, Parlamentet og de berørte. Hvad er det grundlæggende mål med landbrugsstøtten? At opnå et indkomstniveau, der er tilstrækkeligt til, at folk i landdistrikterne ikke flytter til byerne eller til de rigeste områder i Europa. Men hvorfor? Fordi vi går efter to grundlæggende principper: at opnå territorial ligevægt i Europa og at undgå problemer med affolkning og med ørkendannelse i landdistrikterne - som vi kender udmærket i min region, Aragonien.
Hr. kommissær, det er det, vi skal forsøge at opnå med hele den fælles landbrugspolitik og især med disse typer afgrøder, hvor den sociale betydning er meget stor. Hvis vi opnår, at folk i landdistrikterne forbliver i deres område, vil vi undgå at få ubeboede områder i Europa.
Cercas (PSE ).
   - Hr. formand, kommissær Lamy, jeg har nu i lang tid - ganske vist uden held - forsøgt at få Kommissionen til at fortælle mig, hvor mange arbejdspladser der vil gå tabt i produktionssektoren for bladtobak, i den dermed forbundne fremstillingsindustri og i de indirekte berørte sektorer.
I går spurgte jeg Kommissionen direkte, og i dag har jeg modtaget dens svar om, at reformen ikke vil få nogen negativ indflydelse på bedrifternes indtægter. Og i dag, hr. kommissær, siger Kommissionen igen, at reformen heller ikke vil få indflydelse på producenternes indtægter, men den siger stadig ikke noget om virkningen på beskæftigelsen. De har endda sagt, hr. kommissær, at der ikke findes en nøjagtig vurdering. Den samme besked har jeg fået i et skriftligt svar, selv om det forlyder, at 14 generaldirektorater har undersøgt virkningen.
Kommissær Lamy, jeg synes, at det er uansvarligt at gennemføre en så vidtrækkende reform uden at kende konsekvenserne for beskæftigelsen i en sektor, som har 100.000 direkte og 500.000 indirekte arbejdspladser, der som bekendt kan være i fare. Er det mon ikke sådan, at Kommissionen ikke oplyser tallene, fordi den udmærket ved, at de er skandaløse? Er det mon ikke, fordi både De og jeg og alle, der arbejder i og kender sektoren, ved, at reformen vil få katastrofale følger for beskæftigelsen og for de berørte regioner, uden at ledsageforanstaltningerne - der i øvrigt ikke er supplerende, hr. kommissær, men hidrører fra producenterne selv - vil løse problemet?
Hr. kommissær, producenterne i mit område, Extremadura, er vrede. De mener - og med rette - at reformen er brutal, radikal og urimelig, at de vil blive ofre for en sag, der er fuld af misforståelser, og at de bliver bragt i en uholdbar situation. De er vrede, fordi de hører hykleriske og løgnagtige udtalelser. Sagde De ikke til os i juni, at reformen ville blive gennemført under hensyntagen til den sociale situation i de mindst begunstigede områder? Var der ikke et politisk tilsagn i juni, foranlediget af Parlamentet og Rådet, om, at hr. Fischler skulle gå bort fra den ekstreme holdning om total afkobling? Nu kommer De alligevel med et forslag om total afkobling af den fælles markedsordning, der er mest arbejdskraftkrævende.
Hr. kommissær, jeg anmoder Dem - som andre har gjort det - om at tænke Dem om, og om at De, før De vedtager de forordninger, overvejer de familiers ængstelse og fremtiden for disse regioner, der ikke bør ofres på hykleriets alter, som en navnkundig franskmand, Molière, skrev i sin berømte komedie .
Lavarra (PSE ).
   - Kommissær Lamy, De har hørt mine kollegers bekymringer, og nu vil jeg blot fremkomme med en kommentar. Den ældgamle uligevægt mellem planteavl i Middelhavsområdet og planteavl i resten af Europa krævede en anden tilgang, eftersom vi står over for en reform af planteavlen i Middelhavsområdet efter fiaskoen i Cancún og med henblik på udvidelsen. Vi bliver mere og mere bekymrede for, at disse to processer vil øve yderligere utåleligt pres på vores middelhavsafgrøder.
Selv om alle skal respektere EU's princip om beskyttelse af helbredet, er vores bekymringer meget alvorlige, hvad angår tobak. Disse foranstaltninger vil forårsage voldsomme økonomiske og sociale omvæltninger og føre til, at tobaksimporten stiger til 100 %, så jeg mener, at der bør udvises større forsigtighed.
Jeg vil fokusere på en af de tre afgrøder, vi diskuterer, fordi jeg mener, at det drejer sig om tvungen kobling. Disse produkter er hver især specielle og fortjener at blive behandlet separat i stedet for at blive samlet under én paraply. Jeg tænker især på olivenolie.
Der er naturligvis et ønske om at reducere behovet for støtte baseret på den producerede mængde. Jeg vil imidlertid tillade mig at understrege, at dette produkt øger fødevareforbruget verden over, og eftersom det er godt for helbredet, er der en stigende efterspørgsel efter det. Derfor mener jeg, at vi har to hovedproblemer: Vi skal garantere et indkomstsikkerhedsnet og forbedre kvalitetspolitikkerne. Vi skal diskutere disse forslag efter forslaget til retsakt.
De henviser med rette til de enkelte staters beslutninger, men vi må også overveje nogle generelle kriterier såsom beskæftigelse. Mit spørgsmål til Dem er: Hvordan kan De forlige foranstaltninger til fremme af denne afgrødes kvalitet med den eksisterende mulighed for at blande olivenolie med andre fedtstoffer? Det er denne mulighed for at blande, der forårsager et lodret fald i priserne og er et slag for landbrugerne.
Lamy,
    Hr. formand, tillad mig at sige et par ord for at svare på de bemærkninger, som er fremkommet. Jeg kan konstatere, at udvælgelsen af talere gør, at det kun er parlamentsmedlemmer, som har forbehold over for disse reformer, der har udtalt sig.
Jeg begynder med tobakken. Jeg mindes personligt, at den allerede er blevet drøftet for mere end 10 år siden i selvsamme Europa-Parlament. Og med spørgsmålet om, hvorvidt vi i betragtning af de spændinger, man kunne konstatere her og der mellem landbrugspolitikken og sundhedspolitikken, har spurgt os selv, om det ikke var nødvendigt at genoverveje vores valg. Det er altså ikke nogen pludseligt opstået forhandling, det er ikke noget, vi bare lige med ét har fundet på, det er noget, vi har overvejet i årevis, og det er i øvrigt også noget, De har talt om i årevis i Parlamentet.
Jeg mener, at Kommissionen havde været Tartuffe, hvis den ikke havde draget nogle konklusioner af disse forhandlinger, som vi har haft i årevis, og jeg mener, at vi drager konklusionerne på en gennemskuelig måde. I dette tilfælde foreslår vi en industriel omstilling, en omstrukturering fra denne afgrøde til alternative afgrøder. Det er et klart valg, der træffes. Vi ved, at dette kræver en betydelig indsats fra en række tobaksproducenter i dag og fra leverandører og aftagere, men vi stiller de forslag, også af finansiel art, der gør en sådan omstrukturering - hvis nødvendighed jeg gentager, vi har drøftet i årevis - mulig.
Det ser anderledes ud for olivenolie og bomuld, hvor målet ikke er at omstrukturere, produktionsomstille eller dirigere disse produktioner eller disse producenter mod andre former for produktion. Vi ønsker at bevare et antal bomuldsafgrøder og mange af olivenlundene i EU, idet vi faktisk undgår affolkning eller ørkendannelse af de berørte områder, men også idet vi retter op på virkningerne af de aktuelle støtteordninger enten på produktionsplan, på miljøplan eller på EU-bevillingsplan. Det er grunden til, at Kommissionen har præsenteret os for et valg, et slags gennemsnit, som ikke går så vidt i sin afkobling som det, der blev vedtaget i Luxembourg i år for andre produktioner. Det er faktisk for at tage hensyn til den særlige sårbarhed i en række af disse regioner, at vi ikke er gået så vidt, som vi i teorien kunne have gjort, det vil jeg godt bevidne, eftersom jeg har deltaget i Kommissionens drøftelser af vores ven, hr. Fischlers, forslag på området.
Min tredje bemærkning angår forskellen i behandlingen af sukker. De kan forsikre Dem om, fru Rodríguez Ramos, at reformen af den fælles markedsordning for sukker er begyndt, eftersom vi har lagt tre valgmuligheder på bordet, hvilket er den indledende fase af en drøftelse, som skal finde sted, for den finder sandt at sige sted for første gang, hvilket jeg minder om, ikke er tilfældet for hverken tobak, bomuld eller olivenolie. Kommissionens formelle forslag kommer til næste år, så snart forhandlingen om de tre valgmuligheder har haft mulighed for at finde sted med de involverede hovedparter.
Endelig vil jeg sige til hr. Jové Peres, der bekymrede sig for konsekvenserne for støtten til oliventræer i henhold til, hvornår de er plantet, at jeg forstår, at dette ikke er noget egentligt problem, eftersom dette ikke har indflydelse på det omtalte støttebeløb, da de garanterede maksimumskvantiteter under alle omstændigheder er overskredet.
Formanden.
   - Tak, hr. kommissær. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er debat om tilfælde af krænkelse af menneskerettighederne, demokratiet og retsstatsprincippet (forretningsordenens artikel 50).
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling om beslutningsforslag (B5-0434/2003) for Udvalget om Udvikling og Samarbejde om krænkelser af menneskerettighederne og retsstatsprincippet i Burundi. 
Sauquillo Pérez del Arco (PSE ).
   - Hr. formand, den beslutning om Burundi, som vi skal diskutere, tager udgangspunkt i en situation, hvor den første demokratisk valgte præsident, hr. Ndadaye, blev myrdet for 10 år siden. Burundi har siden da været hensat i en borgerkrig med etniske konfrontationer, der desværre har kostet næsten 300.000 menneskeliv.
I øjeblikket er der en fredsproces i gang, som i begyndelsen blev ledet af Tanzanias præsident Julius Nyerere og senere af hr. Mandela. Processen omfatter ophør af de væbnede konfrontationer, en tidsplan for afholdelse af valg, en proces for overgang til demokrati, et system til lige fordeling af magten og et præsidentembede, der skifter hver 18. måned mellem hutuer og tutsier. Alle disse ting indgår i Arusha-fredsaftalen fra august 2000, som førte til den nuværende overgangsregering.
Den 22.-27. juni i år var en delegation fra Udvalget om Udvikling og Samarbejde i Burundi. Efterfølgende, den 9. juli 2003, gav Republikken Burundis præsident møde i Udvalget om Udvikling og Samarbejde. Den 8. oktober blev der indgået en aftale om effektiv overholdelse af våbenhvilen mellem regeringen og hovedfraktionen i Burundis Nationalråd til Demokratiets Forsvar ledet af Pierre Nkurunziza, men der har desværre fortsat været væbnede sammenstød mellem grupper som FDD og FNL.
Den Afrikanske Union har udsendt en fredsbevarende styrke (AMIB) bestående af 3.000 etiopiske, sydafrikanske og mozambiquiske soldater, som har til opgave at hjælpe med at afvæbne og demobilisere oprørsstyrkerne og reintegrere dem i samfundet. Desuden vil det, hvis freden opretholdes, blive lettere at få humanitær bistand frem til befolkningen i krigsområder og den fordrevne befolkning.
De sidste soldater fra AMIB ankom til Burundi i søndags. Styrken finansieres af USA, Frankrig, Storbritannien og Mozambique. Der er imidlertid økonomiske vanskeligheder med at opretholde den. Problemerne i Sydkivu fortsætter også, og disse konfrontationer varer ved og udgør en trussel for freden i området.
EU standsede samarbejdet med Burundi i januar 1997, men senere genoptog Kommissionen som et led i fredsforhandlingerne den humanitære bistand med 48 millioner euro til et rehabiliteringsprogram, der især skulle bidrage til de fordrevnes tilbagevenden og demobilisering. Programmet skulle også skabe retfærdighed og forsoning. Desuden blev der givet 2 millioner i institutionel støtte til økonomiministeriet.
I 2001 blev der under Paris-konferencen tildelt yderligere 150 millioner euro, herunder et ECHO-program til burundiske flygtninges tilbagevenden fra Tanzania støttet af UNHCR.
I øjeblikket beløber EU's bistand til rådighed for Burundi sig til 285 millioner euro plus de midler, der tildeles til landet under niende EUF. Med denne beslutning ønsker vi at gøre de burundiske myndigheder opmærksomme på den vigtige rolle, som vi mener, at kvinderne skal spille i fredsprocessen, og vi opfordrer også alle Burundis nabostater til at støtte denne fredsproces. Og vi ville gerne kunne glæde os over, at freden igen hersker i dette lille centralafrikanske land.
Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, vores gruppe støtter det foreliggende beslutningsforslag, som til trods for de mange ændringsforslag, som vi alle har accepteret, er meget afbalanceret. Vi mener imidlertid, at der først og fremmest er behov for en realistisk langsigtet proces for virkelig at løse problemet. I denne region, i de store søers land, har vi i lang tid haft at gøre med alt lige fra meget heftige konflikter til folkemord og massefordrivelser. Hvis vi kun forsøger at kurere fænomenet på kort sigt, vil massefordrivelser og folkemord være et stadigt tilbagevendende fænomen. Derfor bør vi begynde med at klarlægge begreberne. De begreber, som vi anvender her, stemmer ofte ikke overens med begreberne i den pågældende region. Når man taler om hæren, når man taler om partierne, og når man taler om flygtninge, så drejer det sig i reglen om etniske grupper, der optræder som hær, som parti eller som flygtningegruppe. Det handler i første omgang om at skabe en nogenlunde stabil balance mellem de etniske grupper og om at sørge for, at alle etniske grupper deltager i både det politiske liv og i de væbnede styrker, i administrationen, og - som det med rette hedder i ændringsforslaget - frem for alt også i lovgivningsarbejdet. Her afhænger det meget af, at vi har taktfølelse og fingerspidsfornemmelse og ikke optræder i rollen som skolelærer og anklager, for også vi europæere har i århundrede slået hinandens hjerneskaller ind på grund af etniske misforståelser og fordomme, og den dag i dag eksisterer der sådanne fænomener i Europa. Derfor skal vi virkelig gå til denne opgave med en dertil passende sensibilitet og ydmyghed, og vi kan ikke forlange af mennesker, som indtil for få år og måneder siden udsatte hinanden for grufuldheder, at de inden for få måneder skal lade, som om intet var hændt. Derfor har vi brug for denne proces. Vi skal gå hurtigt til værks, men vi behøver sensibilitet, vi behøver tid, og vi skal være til stede. Derfor skal vi være aktive dér som rådgivere for begge sider, med embedsmænd, med lovgivning og også med officerer.
Cauquil (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, det ulykkelige folk i Burundi lider fortsat under tilbagevendende drabsepisoder, tilfældige arrestationer og tortur, eftersom de etniske oppositionsgrupper konstant opildnes af de bevæbnede bandeledere, som kan være officielle eller halvofficielle, men som i årtier, skal man huske på, har været avlet og næret af den tidligere belgiske kolonimagt og af den franske administrerende myndighed. Beslutningen strør om sig med utallige moraliserende og alfaderlige råd til Burundis ledere, oprørspartiernes ledere eller til naboerne. Men der er brug for mere end råd, for de europæiske magter har trods alt et tyngende ansvar for det, der er sket, og det, der stadig sker i Burundi, ligesom de har det mere generelt for hele Afrika, for hvilket Rwanda og Burundi på sin vis står som triste symboler.
Et tyngende ansvar for at have åreladet dette Afrika gennem slavehandel, kolonimagternes udplyndring og derefter en anden form for udplyndring, som stadig foregår. Mens Europa-Parlamentet giver sine moraliserende råd, fortsætter de store britiske, franske, belgiske og mange andre kapitalistiske koncerner med at hæve deres præbende selv i de fattigste lande, og de få informationer, som siver ud fra utallige områder i Afrika, hvor etniske konflikter og minerigdomme lever side om side, viser, at det er yderst sjældent, at der bag de lokale krigsherrer ikke står en kapitalistisk koncern, som forsøger at lægge hånd på de rigdomme, som jorden gemmer på. Disse rigdomme, der i stedet for at bidrage til en bedre skæbne for den lokale befolkning bliver dens ulykke. Jeg ved godt, at selv en konsekvent materiel bistand ikke ville være tilstrækkeligt til at overkomme alle de problemer, som viderefører fortiden. Men hvis Europa ville, kunne det yde tilstrækkelig bistand til at give flygtningene mulighed for at komme hjem og Burundis befolkning mulighed for at få acceptable boliger og levevilkår, opbygge infrastrukturer, hospitaler og skoler og herved også skabe arbejdspladser.
Beslutningen hentyder ganske vist til bistand til især økonomisk genopbygning af landet, men den udbreder sig noget mere om finansieringen af de afrikanske fredsskabende og fredsbevarende styrker eller om udsendelsen af en mission af højtstående europæiske militærfolk, som skal møde deres ligemænd fra Burundis lovformelige hær. Men for nogle år siden, i nabolandet Rwanda, forhindrede tilstedeværelsen af højtstående militærfolk fra den franske hær ikke blot ikke folkedrabet, det opmuntrede det og bevæbnede måske endda bødlerne. Så det er helt sikkert ikke denne beslutning, selv om den blev ført ud i livet, der ville få de blodspor, som den europæiske storkapitals tilstedeværelse har efterladt i Burundi og mere generelt over hele det afrikanske kontinent, til at forsvinde.
McKenna (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, når vi overvejer den historiske koloniale indblanding fra mange europæiske lande i forskellige egne rundt om i verden, f.eks. Burundi, er det meget vigtigt, at vi får denne drøftelse her i dag om Burundi, hvor regeringsstyrker har været ansvarlige for drab uden lov og dom, for at folk er forsvundet, blevet tortureret, og andre alvorlige forbrydelser. I mellemtiden dræber bevæbnede grupper ulovligt folk eller lemlæster, bortfører og torturerer civile for at nå deres politiske mål.
Hvad mere er, bevæbnede krigsførende styrker i Burundi fortsætter med at rekruttere børnesoldater, undertiden med magt. Som vi blev enige om i december, og som det allerede er blevet nævnt her, er det vigtigt, at Burundi gennemfører en stabil og reel våbenstilstand mellem regeringen og oprørerne som en forløber for en meningsfuld og varig fred.
Vi i Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance har også efterlyst juridiske reformer og reformer af hæren, som det er bestemt i Arusha-aftalen fra 2000, og at der bliver gjort en ende på straffriheden for dem, der fortsat begår overtrædelser af menneskerettighederne. Vi opfordrer også regeringen til at etablere en sandheds- og forsoningskommission, som så mange i det civile samfund har opfordret til. Vi opfordrer regeringen til at ratificere Den Internationale Straffedomstol.
Vi erkender også, at Burundi behøver hjælp fra det internationale samfund, særlig finansiel hjælp til den økonomiske genrejsning af landet, til bevaring af freden og til fremme af en legitim, funktionsdygtig regering. Det er en udfordring, som EU må tage op. Men vi må også være opmærksomme på, at der ikke bliver gjort meget for at standse den veldokumenterede strøm af våben, der virker som benzin på bålet og forårsager omfattende menneskerettighedskrænkelser - ikke bare i Burundi, men i så mange andre dele af verden. Det er noget, som må have høj prioritet for EU, vi kan ikke tillade, at der sendes våben til lande, hvor de forårsager sådanne massive krænkelser af menneskerettighederne. Vi bør helt ærligt ikke have noget at gøre med våben overhovedet. 

Sandbæk (EDD ).
   - Hr. formand, Pretoria-protokollen bringer nyt håb for fredsprocessen i Burundi, og EU må sammen med det internationale samfund stærkt støtte overgangsregeringen i dens bestræbelser på at genoprette stabilitet samt lov og orden. For at genopbygge den nationale enhed og opnå en forsoning efter disse lange år med borgerkrig, er det af afgørende betydning at sikre, at folk, individer og samfundsgrupper, som har været udsat for grove overtrædelser af menneskerettighederne, får anerkendelse og kompensation.
Det er grunden til, at jeg støtter oprettelsen af en sandheds- og forsoningskommission af den slags, der er blevet oprettet i f.eks. Sydafrika og Sierra Leone. Det vil gøre det muligt at erkende og efterforske tilfælde med ekstreme overtrædelser af menneskerettighederne begået af alle parter. Det giver også ofrene støtte til at sikre, at de får deres værdighed tilbage, at deres sår kan blive helet, og at de kan komme videre.
At bringe de anklagede for retten styrker lov og orden og er af afgørende betydning for at bryde den cyklus af hævn, der skyldes de udbredte tilfælde af voldtægt og drab, som er forøvet, uden at det har fået konsekvenser. En sandheds- og forsoningskommission vil også skærpe opmærksomheden på menneskerettighederne og danne grundlag for opbygning af fred og en bæredygtig forsoning af de forskellige befolkningsgrupper i Burundi. 
Lamy,
    Hr. formand, som fru Sauquillo Pérez del Arco er det med en vis optimisme, at vi har modtaget nyheden om, at der er indgået en aftale i Pretoria mellem overgangsregeringen og den bevæbnede hutugruppe FDD. Denne aftale er faktisk i vores øjne et vigtigt skridt imod konsolideringen af fredsprocessen i Burundi. Den viser, at en stor del af de lokale aktører er rede til at respektere, at Arusha-aftalen danner ramme om fredsprocessen.
Som initiativtagere til den beslutning, vi forhandler om i eftermiddag, er vi også bekymrede over, at den sidste oprørsgruppe, FNL, er blevet udelukket fra processen, og vi mener, at man skal fortsætte med at støtte ethvert initiativ, der sigter mod at få gang i forhandlingerne mellem FNL og overgangsregeringen i Burundi.
Hvad har vi gjort hidtil? Vi har overvejende fulgt fredsprocessen på så tæt hold som muligt, idet vi har anvendt en række værktøjer for at dæmpe konflikten og fremme forsoningen, det være sig fødevarehjælp, og det være sig det finansielle bidrag til opbygning af et observatørkorps fra Den Afrikanske Union, og mens vi afventer opbygningen af en fredsbevarende facilitet, udarbejder vi sammen med Den Afrikanske Union et hasteforslag til bevarelse af freden i Burundi for et beløb på ca. 25 millioner euro. Vi håber naturligvis, at hele selskabet af kapitalindskydere vil slutte op om os.
Hvad angår den økonomiske genopbygning af Burundi, arbejder vi på et genopbygningsprogram, der beløber sig til en smule under 50 millioner euro, et program for fysisk genopbygning af de økonomiske og samfundsmæssige infrastrukturer, som borgerkrigen ulykkeligvis her som andre steder i Afrika har ødelagt.
Vi undertegnede i august i forbindelse med den niende EUF et nationalt vejledende program for Burundi for et beløb på omtrent 70 millioner euro, hvoraf en del naturligvis er afsat til genopbygning af de politiske institutioner i overgangsperioden. Derfor er støtte til fredsprocessen og et substantielt bidrag til landets genopbygning præcis de to mål, som Unionen efter vores mening fortsat skal sætte sig for at støtte den smule fremgang, vi ser i fredsprocessen i dette så ulykkelige land.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted efter forhandlingen. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende beslutningsforslag om Turkmenistan og Centralasien:
- B5-0436/2003 af van den Berg og Corbett for PSE-Gruppen;
- B5-0440/2003 af Andreasen for ELDR-Gruppen;
- B5-0445/2003 af Belder for EDD-Gruppen;
- B5-0446/2003 af Muscardini for UEN-Gruppen;
- B5-0449/2003 af Frahm og Vinci for GUE/NGL-Gruppen;
- B5-0450/2003 af Bowis m.fl. for PPE-DE-Gruppen;
- B5-0452/2003 af Staes m.fl. for Verts/ALE-Gruppen. 
Belder (EDD ).
   - Hr. formand, det er ikke uden grund, at præsident Nijasovs Turkmenistan i beslutningen betegnes som "et af de værste totalitære systemer i verden". Som medlem af Parlamentet kan jeg næsten ikke tro mine egne øjne, når jeg ser Frankrigs præsident Chirac referere til den figur, der også kaldes Turkmenbashi, som "alle turkmeneres fader" og "min bedste og nære ven". Det gjorde han den 13. oktober i forbindelse med præsentationen af den nye franske ambassadørs akkreditiver i Asjgabad.
I sit brev til præsident Nijasov gav præsident Chirac også udtryk for et ønske om at konsolidere og uddybe de varme forbindelser mellem Frankrig og Turkmenistan. Olie- og naturgasinteresser går åbenbart forud for alt andet i Paris. Prøv at sammenligne det med vores beslutning. Hvad var det, vi sagde om én europæisk stemme?
Mens EU's medlemsstater diskuterer det ubestridelige faktum om den kristne tradition i Vesten, må oprigtige kristne i Turkmenistan hver dag frygte for deres liv. Det er deres sikre viden og trøst, at Gud våger over sin menighed overalt. Det ændrer imidlertid ikke på det faktum, at vi har et politisk ansvar rettet mod deres undertrykkere. Jeg anmoder Rådet og Kommissionen om at forstå deres kald.
Bowis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i dag er det torsdag i Europa og alle dele af den civiliserede verden, men i Turkmenistan er det ironisk nok "retfærdighedens dag". Nå, der er ikke noget retfærdigt ved livet i Turkmenistan, men retfærdighed for hele det turkmenske folk er, hvad denne debat drejer sig om.
Præsident Nijasov har genudnævnt sig selv. Han har givet ugedagene nye navne. Han har opkaldt årets måneder efter sine nationale helte, idet han begyndte med sig selv og sin mor. Han har bygget overdådige paladser; han har rejst statuer af sig selv, mens befolkningen fortsat er forarmet. Fra 1985 har han regeret som tyran. Siden 1999 har han været præsident på livstid. I november sidste år fulgte den værste undertrykkelse nogensinde efter et angreb på ham.
Turkmenistan er blevet et land med tortur og fængslinger, død i fangenskab og intolerance over for politiske og religiøse opfattelser. Pressen er kneblet, menneskerettighedsorganisationerne er forment adgang, og oppositionen drevet ud af landet. Vores beslutningsforslag opregner navne, og vi forlanger, at disse navngivne personer bliver løsladt, og at der gøres en ende på mishandlingen i de tilfælde, hvor de faktisk stadig er i live, og at Røde Kors kan få adgang til dem. Men det er kun toppen af det isbjerg, som må blotlægges. Jeg stoler på, at Kommissionen vil gøre dette.
Vores delegation for Centralasien dækker alle landene i Centralasien og Mongoliet. I maj var vi i Usbekistan, Timur Lenks smukke og historiske land. Vi blev budt velkommen og så forbedringer af menneskerettighederne og villighed til at åbne døre. Men to dage efter at vi rejste, blev Ruslan Sharipov arresteret.
Ruslan Sharipov er en journalist, der skrev om korruption i politiet og regeringen. Han blev arresteret på baggrund af anklager om homoseksualitet, som er kriminelt i landet i henhold til artikel 120 i straffeloven i modstrid med bestemmelserne i ICCPR (FN's konvention om borgerlige og politiske rettigheder), som Usbekistan har ratificeret. Den 28. august kidnappede maskerede mænd hans forsvarer Surat Ikramov og gennembankede ham.
I september kom hr. Sharipov ud på grund af påstande i breve om, at han var blevet mishandlet og truet i fængslet af politiet og fængselspersonalet. I september blev anklagen reduceret, men kun reduceret. Han burde aldrig have været tiltalt. Han bør løslades nu, og jeg opfordrer Kommissionen til at gå ind i sagen.
Mens vi var i Usbekistan, mødte vi også den britiske ambassadør Craig Murray. Han er en frygtløs diplomat, der fortalte os sandheden, som han så den. Måske var det ikke klogt af ham at gøre det, men det var rigtigt af ham at gøre det. Ved et møde i Tasjkent den 17. oktober sagde han: (Jeg mener, at folk er født med et instinkt for frihed, og at frihed og demokrati kommer naturligt til folk overalt, hvis de bare får en chance). Nuvel, den britiske regering støttede eller roste ham ikke. Den hjemkaldte ham til behandling. Jeg opfordrer Kommissionen til at udstede en diplomatisk "habeas corpus"-udfordring til den britiske udenrigsminister. Sæt en god mand tilbage på sin post, så vil det ikke kun blive den usbekiske befolkning og deres ledere, der vinder ved det, men også det britiske diplomatis gode navn og rygte. 
Lagendijk (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, klarheden i den beslutning, som vi nu skal stemme om, lader intet tilbage at ønske. Som det allerede er blevet nævnt af andre medlemmer, er Turkmenistan "et af de værste totalitære systemer i verden". Situationen i andre centralasiatiske stater er måske lidt bedre, men også der er menneskerettighedssituationen forfærdelig. Betyder det, at Europa skal ignorere Centralasien? Mit svar er nej af to grunde.
Den første er de strategiske mål. Det duer ikke at ignorere den region. Det er ikke i Europas interesse at lade disse lande, der eksporterer korruption og ustabilitet såvel som olie og gas, forblive slyngelstater.
Der er også en anden grund - som allerede er blevet nævnt af nogle af mine kolleger - nemlig nødvendigheden af at forhandle om de store mængder af olie og gas i regionen. For nogle politikere og desværre også for nogle medlemmer af Parlamentet betyder det imidlertid, at vi først og fremmest skal gøre forretninger, og at vi blot skal nævne menneskerettighederne, men under ingen omstændigheder fokusere for meget på dem.
Lad os ikke gentage fortidens fejltagelser, hvor vi på grund af vores behov for olie fra Mellemøsten tav om menneskerettighedskrænkelserne i Saudi-Arabien. Det er rigtigt, at Europa har brug for olie og gas også fra den region, men det betyder også, at de lande har brug for os, og det giver os lejlighed til at prioritere menneskerettighedssituationen - og især til at forbedre den - i vores forbindelser med de lande og først derefter tale om olie. Med henvisning til EU's politik i Kosovo vil jeg sige: "standarder før olie".
Maat (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det, jeg vil sige, supplerer det, som min kollega hr. Bowis sagde. Vi er begge medlemmer af Centralasien-delegationen, og det er til dels takket være ham og hans store engagement, at vi har kunnet få dette emne tilbage på dagsordenen.
Jeg vil begynde med Turkmenistan. Jeg er stadig ordfører for en ny samarbejdsaftale mellem EU og Turkmenistan. Parlamentet har sammen med Kommissionen erklæret, at det egentlig ikke ønsker at indgå den aftale og heller ikke ønsker at drøfte den. Det er der al mulig grund til. Som hr. Bowis og andre medlemmer allerede har sagt, er det, når man ser på den aktuelle situation, helt klart, at det styre er uacceptabelt. Samtidig må vi imidlertid overveje, hvad vi kan gøre for befolkningen i Turkmenistan. Vi mener, at Parlamentet omgående må opfordre til, at Røde Kors under alle omstændigheder kan besøge fangerne igen, at vi kan genoptage de gode forbindelser med ngo'erne, og at ngo'erne igen får lidt frihed i de lande. Vi skal forsvare de mennesker - herunder politikere og menneskerettighedsaktivister - der i øjeblikket er fængslet. Vi skal forsvare trosfrihed. Det er helt absurd, at kun en vis form for islam og kun den ortodokse kirke stadig har en grad af frihed eller i hvert fald stadig får et vist mål af beskyttelse, mens alle andre grupper, både kristne og ikke-kristne, ingen beskyttelse får. Det er uacceptabelt, fordi mennesker og religion hører sammen.
Hvad angår en række af de andre nævnte lande, vil jeg påpege, at vi i foråret også diskuterede en beslutning om Kasakhstan. Det førte til intense samtaler mellem vores delegation og de parlamentariske delegationer fra Kasakhstan, og der blev opnået forbedringer på en række områder. Vi er imidlertid stadig skuffede på mange punkter såsom retlige procedurer, pressefrihed og foreningsfrihed. Jeg håber, at disse første skridt, som Kasakhstan har taget i den rigtige retning, ikke er de sidste, og at yderligere pres, også fra EU's side, vil føre til en forbedret situation i landet.
Jeg vil opfordre indtrængende til, at der indgås en ny samarbejdsaftale med Tadsjikistan. Heldigvis er Kommissionen ved at forberede en aftale med også det land, hvilket er meget positivt, for vi må fastholde forbindelserne med de lande.
Hr. Bowis har allerede beskrevet situationen i Usbekistan, og jeg har intet at tilføje.
Så er der Kirgisistan tilbage. I beslutningen er der med rette en række kritikpunkter, men samtidig er der tale om et land, der fortjener vores varme støtte, fordi det, med svingende held, forsøger at opbygge et demokrati, til trods for at det hverken har ressourcer eller olie. Der skal øves kritik, når kritik er på sin plads, men endnu vigtigere er det, at der ydes støtte, når støtte er på sin plads. Jeg vil også over for Kommissionen udtrykke mit håb om, at EU i de kommende år, hvad angår Centralasien, vil give lidt ekstra støtte til et land som dette, der jo hverken har olie eller ressourcer.
Lamy,
    Hr. formand, Europa-Kommissionen deler den bekymring, parlamentsmedlemmerne har givet udtryk for vedrørende Turkmenistans manglende overholdelse af sine forpligtelser, hvad angår demokrati og menneskerettigheder, hvad enten det drejer sig om den klart uretfærdige karakter af politiske fangers retssager, om den dårlige behandling, som det er almindeligt kendt, at disse fanger udsættes for, eller om de alvorlige overgreb, som vi ved lige så meget om som De, på f.eks. religionsfriheden.
Vores diagnose munder således ud i, at situationen er alvorlig set fra et menneskerettighedssynspunkt. Vi mener, at det på trods af denne situation fortsat er vigtigt at fastholde dialogen med Turkmenistan for at undgå en total isolation af landet, som ifølge os og under de nuværende omstændigheder sandsynligvis ville blive endnu værre, når man taler om overholdelse af menneskerettighederne, som vi håber på.
Hvad angår de andre lande i Centralasien - Kasakhstan, Kirgisistan og Usbekistan - som De netop har nævnt, insisterer vi både på EU-plan og i de enkelte medlemslande indtrængende på, at de internationale forpligtelser på menneskerettighedsområdet overholdes, og det gør vi inden for rammen af partnerskabs- og samarbejdsaftalen.
Hvad angår den bilaterale forbindelse mellem Unionen og disse lande, gør vi det samme, og det har vi gjort offentligt med alle de problemer, der er med demokratiet i Centralasien, ved at koordinere vores arbejde med andre internationale instanser, som arbejder sammen med os på dette område, det være sig FN, OSCE eller Menneskerettighedskommissionen. Vi deler således fuldt og helt de bekymringer, som netop er kommet til udtryk, og som vi finder i beslutningsforslaget.
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted efter forhandlingen. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende beslutningsforslag om Nepal:
- B5-0435/2003 af Collins for UEN-Gruppen;
- B5-0437/2003 af Swoboda og Carrilho for PSE-Gruppen;
- B5-0439/2003 af Thors for ELDR-Gruppen;
- B5-0448/2003 af Marset Campos for GUE/NGL-Gruppen;
- B5-0451/2003 af Thomas Mann for PPE-DE-Gruppen;
- B5-0453/2003 af Messner m.fl. for Verts/ALE-Gruppen. 
Stihler (PSE ).
   - Hr. formand, sammenbruddet af våbenstilstanden i Nepal for nylig og den vold, der fulgte efter, har ført til omfattende tab af menneskeliv og til skader. For at nå en varig fred i Nepal, et åbent og demokratisk samfund, og fremskridt og velstand for alle må alle overholde våbenstilstanden af 19. januar såvel som den adfærdskodeks, der blev underskrevet både af de maoistiske oprørere og af regeringen den 13. marts 2003. Meddelelsen i går om, at de maoistiske oprørere ikke længere vil udføre politiske drab eller ødelægge offentlige faciliteter eller infrastruktur, giver en lille smule trøst. Det er sørgeligt, at 211 mennesker har mistet livet siden sammenbruddet af våbenstilstanden. Vi må sikre, at vi støtter og fremmer demokratiet og lov og orden i lande som Nepal. Åbningen for nylig af et EU-delegationskontor i Katmandu udgør en velkommen styrkelse af forbindelserne og samarbejdet mellem EU og Nepal. Vi må sikre, at vi gør alt, hvad vi kan på stedet, for at hjælpe dem, der direkte og indirekte lider under uroen.
Vi bør forøge vores finansielle bistand til Nepal og sikre, at det væsentlige mål bliver udryddelse af fattigdom og tilvejebringelse af generelle sundhedstjenester og uddannelsessystemer. Disse grundlæggende årsager til konflikten må fortsat være i fokus for al EU's samarbejdsbistand til landet. Kommissionen må arbejde i Nepal gennem alle stadier af konflikten, fra at tilvejebringe humanitær bistand til de lidende til at sikre, at der iværksættes programmer til konfliktløsning og -forebyggelse for at forhindre yderligere vold.
Jeg glæder mig over opfordringen i beslutningsforslaget til at udpege en særlig EU-repræsentant for Nepal. En sådan repræsentant kunne arbejde på at sikre, at der ydes hjælp til de bhutanske flygtningelejre. UNHCR's beslutning om at udfase bistanden til disse lejre er foruroligende og kommer på et tidspunkt, hvor Nepal trænger til fortsat snarere end formindsket støtte. Selv om Nepal har givet ly til mange tibetanske og bhutanske flygtninge i årenes løb, er udvisningen af 18 tibetanere til Tibet for nogle få måneder siden en foruroligende udvikling. Alle flygtninges velfærd må garanteres. Man kan kun få fred i Nepal via en demokratisk proces. EU bør hjælpe denne proces og hjælpe nepaleserne med at bygge en bedre fremtid. 
Mann, Thomas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, våbenstilstanden i Nepal, som blev indgået den 29. januar 2003 mellem regeringen og maoisterne, holdt kun i syv måneder. Så sent som i marts modtog begge parter et adfærdskodeks. Som følge heraf blev der løsladt oprørsledere fra fængslerne. Der fandt tre forhandlingsrunder sted, hvilket resulterede i, at maoisterne afstod fra deres krav om en afskaffelse af monarkiet. Regeringen fremlagde et koncept for reformering af statssystemet, hvis køreplan og målsætning jeg har her i hånden. Heri er der planlagt rundbordskonferencer med deltagelse af alle parter, ligesom der er planlagt snarlige valg til det nationale parlament, nye strukturer med regionalt selvstyre, gennemførelse af markedsøkonomi og rettigheder til etniske grupper og til mennesker med handicap på uddannelses- og beskæftigelseområdet, hvilket alt i alt er et væsentligt tiltag.
I august 2003 blev våbenstilstanden imidlertid brudt af maoisterne. Siden har 300 mennesker mistet livet, heraf alene 25 i den forgangne uge. Skræmmekampagner, afpresning, hårde kampe og mord er blevet det skræmmende hverdagsbillede i Nepal. For første gang er udlændinge blevet bortført og turister beskudt. Situationen i landet, som er stærkt afhængig af turisme, tager til i dramatik. PPE-DE-Gruppen opfordrer maoisterne til omsider at forny våbenhvilen og vende tilbage til forhandlingsbordet. Hvis de to parter skulle få behov for en mægler udefra, kan EU meget vel udfylde denne rolle, og det netop på grund af den store tillid, som vi europæere nyder i hele det asiatiske område.
Vi opfordrer derfor Rådet til at udnævne en særlig udsending for Nepal, og, hr. Lamy, Kommissionen skal udbygge relationerne mellem EU og Nepal yderligere. Et første, vigtigt skridt ville være at udvide personalet på det nye kontor i Katmandu. Det har naturligvis første prioritet, at borgerkrigen bringes til ophør, men overholdelsen af menneskerettighederne må på intet tidspunkt negligeres. Demokratiet skal udbygges, og der skal gennemføres reformer, som der er en grundlæggende accept af i befolkningen, og mindretal skal respekteres! Det gælder især de bhutanesiske flygtninge i de lejre, som Europa-Parlamentets delegation for Den Sydasiatiske Sammenslutning for Regionalt Samarbejde (SAARC) besøgte dengang, og hvis finansiering åbenbart ikke længere er sikret af UNHCR.
Til mindretallene hører også flygtningene fra Tibet, som med fare for liv og lemmer har måttet forlade deres hjemstavn, og som rejser gennem Nepal på vejen til Indien. Ifølge de oplysninger, som jeg har til rådighed, var udleveringen af 18 tibetanere til kineserne en engangsforeteelse dengang. Bare det vedbliver med at være sådan! Den nepalesiske regering skal garantere, at den vil forhindre deportationer. Alle flygtninge fra Bhutan og Tibet skal garanteres beskyttelse i henhold til internationale menneskerettighedsaftaler.
Maes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, Nepals befolkning har kendt til fattigdom og et skånselsløst kastesystem i århundreder og til en regering, der ikke har været i stand til at finde nogen løsninger. Dermed opstod der en frugtbar yngleplads for maoistisk oprørskhed, som kostede 7.000 menneskeliv. I januar i år blev der indgået en våbenhvile, som ophørte i august, men så blev forhandlingerne omgående afbrudt. Siden da er der ifølge mine oplysninger blevet dræbt over 800 mennesker, navnlig maoister og fattige bønder og landsbyboere. Den seneste voldshandling skete, da fire studerende den 13. oktober blev fanget i en krydsild mellem maoister og hæren og dræbt.
Nepals regering modtager massive våbenleverancer fra USA, bistand fra Indien, militær bistand fra Det Forenede Kongerige og andre lande og våbenleverancer fra Belgien, der endog ændrede sin våbenlov for at kunne levere de våben. Over halvdelen af de indtægter, som landet overlever på, stammer nu fra udenlandsk bistand. Regeringen har ingen demokratisk legitimitet, og magten ligger hos kongen og hæren. Takket være våbenleverancerne har regeringen øjensynligt valgt at standse dialogen og vælge det, der er kendt som den militære løsning: at udrydde oprørerne og de såkaldte oprørere - fattige landsbyboere - med våben. Menneskerettighederne trædes under fode med straffrihed i processen, hvilket den britiske repræsentant, Jeffrey James, var vidne til på stedet. Der må gøres alt for at få parterne tilbage til forhandlingsbordet. Våbenleverancerne må ophøre, og de, der tror, at våben kan fremkalde en løsning her, vil ikke komme til at se andet end en total ødelæggelse af landet. Endnu flere børn vil blive narret til at forlade deres hjem og lade sig rekruttere som børnesoldater, og endnu flere bønder vil blive skudt på deres marker. Der vil blive flere drab i det hele taget. I mellemtiden er denne befolkning blevet så træt.
Nu har vi en delegation i Nepal. Vil vi nu gå i aktion der og bestræbe os på at genoprette freden? Eller vil vi fortsætte med at give bistand med den ene hånd og levere våben med den anden, mens vi lukker øjnene for, at regeringen selvfølgelig bruger de penge til at betale våbnene med? Jeg spekulerer på, hvad det er for et hyklerisk spil, vi spiller.
Lamy,
    Hr. formand, Kommissionen hilser og priser Parlamentets initiativ til at offentliggøre en beslutning næsten to måneder efter den pludselige afbrydelse af fredsforhandlingerne i Nepal, der, som fru Maes netop har sagt, indledtes efter våbenstilstanden i januar i år.
Som vi desværre ved, er der ikke opnået konsensus om en vedvarende løsning, og vi mener, at de politiske partier og civilsamfundet nu skal spille en større rolle i fredsprocessen, fordi der ellers ikke er nogen seriøs chance for at genoprette tilliden. Dette forekommer os at være en absolut nødvendig forudsætning for enhver folkelig opbakning til fredsforhandlingerne, og vi er rede til at støtte appellen om en rundbordsforhandling, der ville samle en bred vifte af repræsentanter for partierne og civilsamfundet og give mulighed for at komme videre i vores forsøg på at finde en løsning på krisen. På dette stadie mener vi derimod ikke, at vi kan træffe yderligere foranstaltninger i form af f.eks. direkte mægling i fredsprocessen, så længe den ikke kan basere sig på en bred konsensus mellem de forskellige involverede parter.
De nævnte i Deres indlæg flygtningenes situation. Vi vurderer deres antal til at være mere end 100.000, vi begræder den langsommelighed, hvormed godkendelsesprocessen for disse flygtninge skrider frem, og vi vil med henblik på deres hjemsendelse og etablering fortsætte med at yde støtte til lejrene og til Flygtningehøjkommissariatet.
Flere af Dem har understreget behovet for at afsætte ekstra midler til vores kontor i Katmandu. Det er vi rede til inden for grænserne af vores budget, naturligvis, der, som De ved, i stort omfang fastlægges af Parlamentet.
Endelig er det, hvad angår spørgsmålet om våbensalg, i vores øjne klart, at der ikke er noget håb om en væbnet eller militær løsning på konflikten. Vi vil fortsat holde skarpt øje med, at adfærdskodeksen for våbeneksport overholdes, eftersom den, som De ved, indeholder nogle specifikke forpligtelser også for vores medlemslande.
Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det glæder mig, at fru Stihler har talt, og at der igen er socialdemokratiske kolleger til stede, for vi har forhandlet om to vigtige menneskerettighedstemaer, uden at den andenstørste gruppe i Parlamentet har sagt noget i den forbindelse. Jeg var næsten bange for, at gruppen var ophørt med at eksistere, eller at den havde trukket sig ud af menneskerettighedspolitik. Jeg kunne godt tænke mig at vide, om De ikke har brug for Deres taletid længere, og om det i så fald vil være muligt i henhold til forretningsordenen, at De fremover kan overdrage taletiden til vores gruppe? Vi ville være meget taknemmelige herfor.
Formanden.
   - Der er ingen fare for, at vi ikke bemærker Deres tilstedeværelse, hr. Posselt.
Forhandlingen under ét er afsluttet.(1) 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er afstemningen.(1)
 - Afstemningen er afsluttet.
Patakis (GUE/NGL ),
    Af følgende årsager er vi ikke enige med betænkningen:
For det første fordi de foranstaltninger, der foreslås, har til formål at beskytte og styrke EU's fælles fiskeripolitik, som vi er uenige i på grund af de begrænsninger, den sætter for produktionen, og fordi den hovedsagelig går imod de små og mellemstore fiskere, især i lande som Grækenland. Endvidere bliver vi bedt om at støtte et urimeligt kontrolsystem, hvor den kontrollerede er identisk med kontrollanten.
For det andet fordi den kortsigtede handlingsplan og i endnu højere grad oprettelsen af en fælles inspektions- og kontrolstruktur er foranstaltninger, der tager sigte på en yderligere EU-integration på fiskeriområdet, hvilket betyder større begrænsninger for udformningen af nationale fiskeripolitikker og nationale foranstaltninger, som tager hensyn til de nationale særegenheder og behov. Samtidig giver den foreslåede fælles inspektionsstruktur anledning til flere spørgsmålstegn, fordi den også rejser spørgsmål om national suverænitet inden for medlemsstaternes havområder. 
Bordes og Cauquil (GUE/NGL ),
    Vi har undladt at stemme om denne betænkning såvel som de to andre betænkninger om fiskeri. Vi kan ikke andet end støtte, at man vil genoprette fiskebestandene og især de truede torskebestande, som det fremstilles i en anden betænkning, der er blevet behandlet i løbet af dette møde. Men vi ville ikke være i stand til at betro dette til hverken de europæiske institutioner eller de nationale stater.
For enten munder dette ud i vankelmodige foranstaltninger, hvorom en betænkning siger, at de er blevet skudt i sænk af forskellige EU-medlemsstater med det resultat, at fiskeressourcerne for flere arters vedkommende fortsat mindskes dramatisk. Eller også ender det med foranstaltninger, der fremlægges som absolut nødvendige for at redde naturen, men hvis største om ikke eneste konsekvens er, at det går ud over befolkningerne og i dette tilfælde dem, der lever af fiskeriet. Og det, skal det understreges, uden at de store rederier har noget som helst at frygte. Tværtimod, som resultatet af de flerårige europæiske udviklingsprogrammer for fiskerflåderne, der blev fremlagt på dette møde, vidner om.
Hvad får vi ud af at bevare naturen, hvis prisen skal være, at vi rammer menneskene eller i hvert fald flertallet af dem, dem, der lever af deres arbejde?
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Hvis Kommissionen ønsker at samle alle nationale inspektions- og overvågningsressourcer i et EU-fiskerikontrolorgan, så de underlægges en fælles kontrolprocedure med henblik på at oprette en fælles inspektionsstruktur, bør den også definere klart, hvilke beføjelser Fællesskabet har, og hvilke medlemsstaterne har, som ordføreren understregede. Disse definitioner er især vigtige, fordi det almindelige princip hidtil har været, at medlemsstaterne er ansvarlige for overvågningen af fiskeriaktiviteten.
Når de vidtrækkende juridiske implikationer af Kommissionens forslag - husk på, at den fælles fiskeripolitiks overvågnings- og kontrolmekanismer i visse tilfælde også sikres med militære midler - og deres meget høje omkostninger tages i betragtning, er ordførerens forslag om, at der skal foretages en gennemførlighedsanalyse i forbindelse med dette forslag, i en koordineret indsats med medlemsstaterne, også fornuftigt. Som forskellige medlemsstater, teknikere og organisationer fastholder, skal undersøgelsen omfatte muligheden for at udnytte alternative modeller for fællesskabssamarbejde på dette område.
Ordførerens ønske om, at sektorens repræsentanter skal inddrages i de forskellige faser af beslutningsprocessen, skal også prioriteres.
Endelig vil jeg gentage, at det er absolut nødvendigt, at der en gang for alle skabes en retligt uafhængig fælles fiskeripolitik, da den fælles fiskeripolitik tilsyneladende uden grund hidtil kun er blevet nævnt i traktaterne i forbindelse med "landbrugsvarer" og i forbindelse med den fælles landbrugspolitik.

Patakis (GUE/NGL ),
    Selv om vi erkender, at målene om reduktion af fiskerflåden ikke er nået - hvilket ikke gælder f.eks. for Grækenland, hvor vi både har set en reduktion af flåden og en reduktion af fiskefangsten til gavn for importen og for akvakulturen - ser vi ingen grund til at beklage fiaskoen med de flerårige programmer. Med disse programmer startede nemlig de nedskæringer, som rammer de små og mellemstore fiskerivirksomheder, f.eks. i Grækenland, hvilket fører til indskrænkning af fiskeriet, forringelse af fiskerihandelsbalancen og negative følger for befolkningen i kystområderne.
Vi er ikke uenige i, at der skal være kontrol med flådens fiskerikapacitet, men vi er uenige i, at kontrollen sker fra den fælles fiskeripolitiks side, som denne er formuleret med de flerårige programmer. Vi mener i stedet, at de nødvendige ordninger skal gennemføres under hver enkelt medlemsstats ansvar, idet de træffer foranstaltninger til at tilpasse fiskeriet til de faktiske videnskabelige data fra andre organisationer som f.eks. FAO, vedrørende fiskeribestanden osv. Vi er under ingen omstændigheder enige i, at dette ansvar skal overgives til overnationale organer som EU, da EU's politik bidrager til yderligere styrkelse af kapitalen, også inden for fiskerisektoren, og rammer de små og mellemstore fiskerivirksomheder, så skibe må oplægges og ophugges, og vi får foranstaltninger til fordel for akvakultur m.m. 
De Roo (Verts/ALE ),
    Overfiskningen i de europæiske farvande har fået forskerne til nu at foreslå et totalt stop for torskefiskeri og stærke begrænsninger for andre fiskearter såsom rødspætte. Hidtil er forskernes advarsler blevet ignoreret på de 15 fiskeriministres årlige møder i december. Som følge heraf trues vi nu af den samme situation som den, der eksisterede for 10 år siden ud for Canadas kyst (Newfoundland). De farvande blev tømt for den allersidste torsk, og nu, 10 år efter, er der stadig ingen torsk. Fiskersamfundene i det østlige Canada overlevede det ikke.
EU har i årevis forsøgt at reducere de europæiske fiskeres flådekapacitet. Den reduktion er imidlertid sket i praksis. Europas overfiskningsproblemer er blevet ført over på resten af verden ved, at et stigende antal europæiske fiskere overfisker fiskebestandene i andre kontinenters farvande.
Det hele begyndte i Irland for et par år siden, da en supertrawler, , skulle tages ud af drift. I stedet for sejler den nu under panamansk flag for det selv samme irske firma i tredjeverdensfarvande.
Der er nu hele tre supertrawlere, som ikke er blevet taget ud af drift af Nederlandene. Disse fartøjer overfisker nu fiskebestande i farvandet ud for den vestafrikanske kyst under nederlandsk flag. Tusinder af små afrikanske fiskere bliver ladt i stikken, og snart vil udbyttet ud for den vestafrikanske kyst også falde. Den nederlandske regerings reaktion vil så sandsynligvis være at sende disse supertrawlere endnu længere væk. Forskernes advarsler om global overfiskning bliver ikke taget alvorligt, hverken af den nederlandske regering eller af Europa-Kommissionen.
For et år siden undertegnede de nederlandske og de europæiske myndigheder på verdenstopmødet om bæredygtig udvikling i Johannesburg (september 2002) hyklerisk erklæringer om, at den globale overfiskning skal ophøre inden 2010, men i virkeligheden overfører de nederlandske og de europæiske myndigheder de problemer, der skyldes overfiskning i europæiske farvande, til udviklingslandene.
Vi fisker verdenshavene tomme med hovedet i busken. Jeg kan ikke finde nogen anden måde at opsummere det på.
Wieland (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil ikke trække det i langdrag, men De har sikkert bemærket, at råbet om "check 16" i mellemtiden er blevet en stående vittighed i Parlamentet. Da der var et fortilfælde, som De sandsynligvis kan sætte Dem ind i - men De er igen den forkerte adressat - bad jeg under det sidste møde Parlamentets Præsidium om at være opmærksom på, under hvilke betingelser en afstemning kontrolleres, hvis et parlamentsmedlem eller flere parlamentsmedlemmer forlanger en kontrol af afstemningsresultatet. Jeg har stadig ikke modtaget nogen meddelelse fra Præsidiet. Vi taler tit og ofte om Parlamentets værdighed, men det hører også til Parlamentets værdighed, at det får et svar fra Præsidiet på dette spørgsmål.
Formanden.
   - Det er klart, at artikel 19 i forretningsordenen allerede dækker dette spørgsmål. Men jeg vil anmode Formandskonferencen om at give Dem et svar.(2) 

Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.
