Årsrapport (2007) om de vigtigste aspekter og grundlæggende valg inden for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP) - Den europæiske sikkerhedsstrategi og ESFP - NATO's rolle i EU's sikkerhedsstruktur (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende betænkninger:
af Saryusz-Wolski, for Udenrigsudvalget om årsrapporten om de vigtigste aspekter og de grundlæggende valg inden for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP) forelagt Europa-Parlamentet i medfør af afsnit G, punkt 43, i den interinstitutionelle aftale af 17. maj 2006 - 2007,
af von Wogau, for Udenrigsudvalget om den europæiske sikkerhedsstrategi og den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik (ESFP), og
af Vatanen, for Udenrigsudvalget om NATO's rolle i EU's sikkerhedsstruktur.
Hvis De ikke ønsker at følge forhandlingerne, anmoder ordføreren Dem med rette om at forlade mødesalen i stilhed af hensyn til vores arbejde.
Jacek Saryusz-Wolski
ordfører. - (FR) Hr. formand! Jeg mener ganske rigtigt, at Unionens udenrigspolitik fortjener opmærksomhed.
(FR) Hr. formand! Vi har en særlig forhandling i dag om tre større betænkninger om udenrigspolitik, om sikkerhed og forsvar og om forbindelserne mellem EU og NATO.
Vores årlige betænkning om den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP) er blevet et vigtigt instrument, som Parlamentet bruger til at give udtryk for sin strategiske holdning til EU's udenrigspolitik. I år har vi besluttet at fokusere på beslutningstagning og politikudformning i betænkningen. Vi har fokuseret på behovet for at etablere en reel dialog med Rådet om de vigtigste mål for EU's fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Vi har anerkendt, at der sker fremskridt, idet Rådet i sin rapport for første gang henviser til de beslutninger, som Europa-Parlamentet har vedtaget. Det glæder os. Det er en virkelig bedrift. Vi har imidlertid også udtrykt beklagelse over, at Rådet ikke engagerer sig i en virkelig dialog om Parlamentets synspunkter, og at det heller ikke henviser til disse beslutninger i operationelle dokumenter såsom fælles aktioner eller fælles holdninger.
Vi forventer, at Rådets årsrapport vil skabe mulighed for at etablere en dialog med Europa-Parlamentet, der tager sigte på at udvikle en mere strategisk tilgang til den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik Vi har i vores betænkning understreget de vigtigste principper, der bør danne udgangspunkt for vores udenrigspolitik. FUSP skal efter vores opfattelse baseres på de værdier, som EU og dens medlemsstater værner om, især demokrati, retsstatsprincippet og respekten for menneskets værdighed, for menneskerettigheder og for grundlæggende frihedsrettigheder samt fremme af fred og effektiv multilateralisme.
Vi mener, at EU kun kan gøre en forskel, hvis Unionen taler med én stemme, og hvis den udstyres med de fornødne instrumenter såsom de instrumenter, der er fastlagt i Lissabontraktaten, og et større budget. Vi kan kun træffe effektive foranstaltninger, når de legitimeres af både Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter på deres respektive niveauer og i overensstemmelse med deres egne mandater.
FUSP skal, hvis den skal være troværdig og opfylde EU-borgernes forventninger, have tilført midler, der svarer til dens målsætninger og særlige mål - og jeg siger dette lige før det kommende valg til Europa-Parlamentet. Vi beklager således, at FUSP-budgettet er alvorligt underfinansieret som i de foregående år.
Vi behandler horisontale og geografiske spørgsmål i vores betænkning. Med hensyn til de horisontale spørgsmål vil jeg blot nævne de vigtigste spørgsmål, som vi kommer ind på. For det første håndhævelse af menneskerettigheder og fremme af fred og sikkerhed i Europas naboområder og på globalt plan. For det andet støtte til effektiv multilateralisme og overholdelse af international lovgivning. For det tredje bekæmpelse af terrorisme. For det fjerde ikkespredning af masseødelæggelsesvåben og nedrustning og for det femte klimaændringer og energiforsyningssikkerhed og spørgsmål som f.eks. cybersikkerhed.
Vi er helt bevidst selektive i denne betænkning. Vi fokuserer således på en række strategiske og geografiske prioriteter som f.eks. Vestbalkan, Mellemøsten og det bredere Mellemøsten, Sydkaukasus, Afrika og Asien og naturligvis forbindelserne med vores strategiske partner, USA, samt med Rusland.
Denne betænkning skal ses i sammenhæng med og som et supplement til Parlamentets mere detaljerede betænkninger. Den bør ikke være en gentagelse.
Jeg vil gerne takke mine kolleger i Parlamentet fra de forskellige politiske grupper for deres forståelse og fremragende samarbejde. Vi har forsøgt at tage hensyn til de fleste synspunkter, og jeg håber, at betænkningen vil blive støttet af et stort flertal i Parlamentet.
Til vores partnere i Rådet og Kommissionen vil jeg endelig sige, at vi håber, at vi ved denne lejlighed får mulighed for at indlede en dybere strategisk dialog mellem Parlamentet, Rådet og Kommissionen, der vil give hr. Solanas og kommissær Ferrero-Waldners store indsats for at styrke samarbejdet mellem de tre institutioner større demokratisk legitimitet.
Jeg håber, at De vil betragte dette som en mulighed for at udvikle større synergi, styrke vores fælles stemme - alle tre aktørers stemme - og skabe større demokratisk og parlamentarisk legitimitet omkring vores fælles mål: udenrigspolitik, én stemme, EU.
Karl von Wogau
ordfører. - (DE) Hr. formand, hr. højtstående repræsentant, fru kommissær! Denne betænkning bør være en anledning til at overveje, hvor langt vi er kommet med EU's sikkerheds- og forsvarspolitik, hvor vi står nu, og hvilken rolle EU skal spille på dette område.
Vi skal i denne forbindelse bemærke, at der indtil videre er blevet gennemført 22 missioner inden for rammerne af den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik, herunder 16 civile missioner og seks militære missioner. Der har således været stor fokus på det civile aspekt. Dette civile aspekt er naturligvis underlagt fuld funktionel demokratisk kontrol, idet de civile operationer under ESFP finansieres via EU-budgettet og derfor kontrolleres af Europa-Parlamentet. En række andre foranstaltninger, der finansieres via EU-budgettet, er direkte forbundet med sikkerhedspolitikken, f.eks. sikkerhedsforskning - 1,3 mia. EUR over syv år, Galileo, der har en række sikkerhedsaspekter - 3,4 mia. EUR, og GMES/Kopernikus-projektet, der har et budget på 1 mia. EUR. Nu har vi også, hvilket er en ny udvikling, lovgivning i Europa-Parlamentet på sikkerheds- og forsvarsområdet. Vi har vedtaget Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om overførsel af forsvarsprodukter inden for Fællesskabet og om indkøbsprocedurer på sikkerheds- og forsvarsområdet. Dette er det første vigtige skridt på vejen.
Underretning af Europa-Parlamentet er imidlertid af særlig vigtighed. I denne forbindelse er vores særlige udvalg, der også har adgang til hemmelige oplysninger, og de jævnlige drøftelser, som vi fører i dette udvalg med den særlige repræsentant om disse spørgsmål, af særlig vigtighed. Jeg vil gerne benytte lejligheden til at takke den højtstående repræsentant og hans kolleger for det konstruktive samarbejde, der er blevet etableret.
Jeg vil nu vende tilbage til de individuelle punkter i denne betænkning. I denne betænkning opfordres EU til at definere sine egne sikkerhedsinteresser mere klart. Vi taler altid om de enkelte landes sikkerhedsinteresser, men vi har også fælles sikkerhedsinteresser. Beskyttelsen af vores borgere i og uden for Unionen, fred i vores nabolande, beskyttelsen af vores ydre grænser, beskyttelsen af vores kritiske infrastrukturer, energisikkerhed, sikre handelsveje, sikkerhed for vores værdier på globalt plan og meget andet er i virkeligheden EU's individuelle og fælles sikkerhedsinteresser.
Vi er også nødt til at overveje EU's reelle sikkerheds- og forsvarsmæssige ambitioner. Det fastslås meget klart i udkastet til betænkning, at vi ikke har ambitioner om at blive en supermagt som USA. Det fastslås endvidere klart, at vi skal fokusere på EU's geografiske nærområde. Vores prioriteter er Balkanlandene - EU's hovedopgave - Nordafrika, de frosne konflikter i Østen og vores bidrag til en løsning af konflikten i Palæstina. Vi må fokusere meget klart på disse områder.
Jeg føler mig nødsaget til at påpege, at Rådet ved udgangen af det franske formandskab fastsatte et meget ambitiøst mål, nemlig at vi skal være i stand til at foretage visse operationer parallelt. Hvis dette er vores mål, har vi brug for midler til at nå dette mål. Dette vil indebære oprettelsen af et selvstændigt og permanent hovedkvarter i Bruxelles. Dette er det første meget klare krav fra Parlamentet. Der var et meget stort flertal for dette i udvalget. For det andet skal vi huske på, at de 27 medlemsstater råder over 2 mio. soldater. 3 % af disse soldater bør stilles permanent til rådighed for EU, dvs. 60 000 soldater. Dette er baggrunden for, at der i betænkningen også stilles forslag om, at Eurocorps underlægges EU permanent. Denne opfordring er stilet til de seks medlemsstater, der står bag Eurocorps.
Vi fastslår desuden klart, hvilke kapaciteter, der skal udvikles. De 27 EU-medlemsstater bruger tilsammen 200 mia. EUR på forsvar om året, og disse 200 mia. EUR skal anvendes mere hensigtsmæssigt end hidtil. Vi har ikke råd til at genopfinde hjulet 27 gange, og vi anmoder Dem derfor i dag om at sikre, at fremover, når EU's og skatteydernes penge anvendes på forsvar, anvendes de mere hensigtsmæssigt end hidtil.
Ari Vatanen
ordfører. - (EN) Hr. formand! For 70 år siden kom hr. Chamberlain tilbage fra München og viftede med et stykke papir, mens han sagde: "Jeg tror, at det betyder fred i vor tid". Vi ved nu alle, at han tog helt fejl, og vi ved også, at ønsketænkning er en dødbringende erstatning for realisme. I dag er vi nødt til at være hudløst ærlige omkring dette spørgsmål. EU har været en utrolig succes med hensyn til at skabe fred. EU blev dannet på baggrund af begivenhederne under Anden Verdenskrig.
Det glæder mig meget, at hr. Solana er til stede i dag, således at vi endelig har dette telefonnummer til EU. Hr. Solana har dette nummer, som hr. Kissinger bad om at få for mange år siden.
Men hvilke former for instrumenter giver vi - medlemsstaterne og politikerne - hr. Solana? Det er spørgsmålet.
Vi har en finanskrise i dag, som ikke faldt ned fra himlen. Der er i høj grad tale om en selvforskyldt krise. Vi taler om bankernes giftige aktiver og om, hvordan vi skal opkøbe dem. Måske er tiden også inde til at stille spørgsmålet: Hvad er giftige aktiver, og hvad er til hinder for fredsskabelse, vores eksistensberettigelse?
Vi er nødt til at komme videre - EU er nødt til at komme videre i fredsskabelsesprocessen. Verden er i hastig forandring. Den største hindring er, at vi ganske enkelt ikke har en vision. Vores politikere er kortsigtede hverdagspolitikere. Vores store problem er immobilitet. Verden omkring os ændrer sig hurtigere, end vi kan nå at reagere. Hvad er følgen af ineffektive og svigtende sikkerhedspolitikker? Menneskelig lidelse, dødsofre, lemlæstede mennesker og uhyrligheder. Selv om disse mennesker ikke stemmer på os, er vi nødt til at tage os af dem, da de er vores brødre og søstre.
Den 2. april 1917 udtalte præsident Wilson, at det kun er muligt at stå sammen om fred for et partnerskab af demokratiske nationer. Præsident Wilson blev tildelt Nobels fredspris - som han fortjente langt mere end Al Gore.
I EU er vi ikke klar over, hvilke redskaber vi råder over, som følge af EU's brogede sammensætning med 27 lande. Denne sammensætning giver os en unik mulighed for fredsopbygning. Det er muligt, at nogle ikke kan lide franskmændene, og at andre ikke kan lide tyskerne, og det er muligt, at nogle ikke kan lide finnerne - men jeg tror, at alle kan lide finnerne! Vi er imidlertid 27 lande i forening, og ingen kan sige, at de hader EU. Denne enestående mulighed sætter os således i stand til at agere læge eller dommer i krisesituationer, men uden den militære kapacitet, uden den militære troværdighed er vi som en gøende hund uden tænder. Vi har idealisme, men vi sikrer os ikke de redskaber, der sætter os i stand til at opfylde disse mål.
Tiden er nu inde til at smede, mens jernet er varmt. "Il faut battre le fer tant qu'il est chaud", som franskmændene siger. Hr. Obama er nu den nye præsident i USA, og han værdsætter Europa - han siger, at vi er vigtige allierede. Hvad skal vi gøre? Vi er nødt til at tage os sammen.
94 % af EU's borgere er borgere i NATO-lande, og blot 6 % står uden for. Hvorfor bruger vi ikke NATO mere effektivt? Det skylder vi befolkningen, da det er vores pligt at afhjælpe menneskelig lidelse. Det er vores etiske pligt, og det er vores langsigtede interesse. Vi kan kun være tro mod EU's arv og gøre det uundgåelige utænkeligt, hvis vi følger i vores forfædres fodspor - og det er det, som fredsskabelse handler om.
Javier Solana
højtstående repræsentant for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. - (ES) Hr. formand! Jeg vil gerne takke, fordi jeg endnu engang er blevet indbudt til denne vigtige forhandling om FUSP. Jeg tror, at det er blevet en tradition at drøfte dette spørgsmål én gang om året, og det glæder mig at deltage. Jeg vil gerne takke de tre ordførere, hr. Saryusz-Wolski, hr. von Wogau og hr. Vatanen for deres betænkninger. Der var mange betragtninger i betænkningerne, der er i overensstemmelse med vores tankegang og handlinger. Jeg har taget mange af de ting, der siges i betænkningerne, til efterretning, og jeg håber meget, at de vil medvirke til at ændre vores tankegang i samarbejde med Parlamentet.
Når jeg står her i Europa-Parlamentet og taler i dag i starten af 2009, kommer jeg til at tænke på, hvor vi stod for 10 år siden i 1999, hvor vi for alvor begyndte at arbejde med ESFP. Når jeg ser på, hvor vi står i dag, i forhold til hvor vi stod, da vi begyndte at arbejde med ESFP, er der virkelig sket store fremskridt. Ingen kan undgå at se, hvad vi har opnået.
Som nævnt er der blevet iværksat eller gennemført over 20 civile og militære operationer på næsten alle kontinenter, fra Europa til Asien og fra Mellemøsten til Afrika. Tusindvis af europæiske mænd og kvinder er involveret i disse operationer lige fra militær til politi, fra grænsevagter til observatører, fra dommere til anklagere, mange forskellige mennesker, der yder et bidrag til den globale stabilitet.
Jeg tror, at dette er den europæiske tilgang, en samlet tilgang til kriseforebyggelse og krisestyring; en stor og mangfoldig værktøjskasse med de nødvendige værktøjer; en hurtig reaktionskapacitet; at forsøge at være, hvad vi bør være, en global aktør, hvilket tredjelande forventer af os. Hvis Lissabontraktaten blev ratificeret, og det håber jeg, at den bliver, ville vi uden tvivl være langt mere effektive.
Jeg vil gerne takke Parlamentet for den støtte, som vi har fået igennem de senere år, for det samarbejde, som jeg altid har haft med Dem, repræsentanterne for EU's borgere. Uden engagement, forståelse og støtte fra medlemmerne af Europa-Parlamentet og fra EU-borgerne gennem andre mekanismer - deres egne parlamenter - ville det være meget vanskeligt at spille den rolle, som vi forsøger at spille med vores mange operationer og med de mange EU-borgere, der er involveret i disse operationer.
FUSP er ikke blot et instrument. FUSP handler også om vores værdier, Deres værdier og borgernes værdier. Jeg føler mig virkelig knyttet til disse værdier, der er grundlæggende værdier i alle 27 EU-medlemsstater, nemlig menneskerettighederne, retsstatsprincippet, international lovgivning og effektiv multilateralisme. Alle disse ord og begreber udtrykker formodentlig meget godt, hvad vi er. FUSP medvirker imidlertid også til at forme EU-medlemsstaternes indbyrdes samarbejde. Vi definerer os selv gennem samarbejde og en fælles indsats. Gennem FUSP definerer EU således sig selv hver dag.
Jeg tror, at formanden for Udenrigsudvalget er enig med mig. Det er i realiteten det, vi gør, og det, som EU handler om, nemlig værdier og handling og opbygning af EU. Vi handler, fordi vi er, som vi er, og vi er, hvad vi gør. Det er efter min mening vigtigt at huske på.
Sikkerhedsstrategien fra 2003 var et grundlæggende dokument, der gav os mulighed for at afstikke den fremtidige kurs. Der blev henvist til dette dokument i de tre betænkninger. Som De ved, opdaterede vi dokumentet i samarbejde med Kommissionen og Parlamentet i 2008. Dette dokument erstatter ikke dokumentet fra 2003, men det styrker og opdaterer helt sikkert dokumentet, idet de trusler og udfordringer, som vi står over for i dag, lige fra klimaændringer til terrorisme, fra energisikkerhed til piratvirksomhed, er blevet indarbejdet.
Jeg vil gerne sige et par ord om piratvirksomhed, fordi det vedrører den seneste operation, Atalanta. Jeg vil gerne understrege, at det er første gang, at der er blevet iværksat en maritim operation under ESFP. Det er et stort fremskridt, et stort skridt i den rigtige retning at iværksætte denne form for operation. Denne maritime operation til bekæmpelse af piratvirksomhed ledes fra et europæisk operativt hovedkvarter i Det Forenede Kongerige. En lang række lande er inddraget i operationen, og en lang række tredjelande ønsker at blive inddraget. Jeg spiste frokost med den schweiziske udenrigsminister i dag, og Schweiz ønsker at deltage i denne operation, da schweizerne også er bekymret over piratvirksomhed. Denne operation er meget vigtig. De synes formodentlig, og jeg er enig med Dem, at denne maritime operation er meget vigtig, men at det også er nødvendigt at løse problemerne på land.
Jeg vil gerne sige et par ord om strukturer - interne ESFP-strukturer. Som De ved, arbejdede vi i den sidste måned under det franske formandskab på et dokument om reorganisering og udvikling af en kapacitet, som jeg lægger stor vægt på. Jeg forsøgte at få dette tiltag igennem, da jeg tiltrådte, og nu har vi opbakningen til at gøre det, nemlig at udvikle en strategisk civil-militær planlægningskapacitet. Dette er den moderne tilgang til krisestyring. Jeg tror, at vi har forholdsvis begrænset erfaring med sådanne tiltag, og derfor kan vi være endnu mere effektive og fleksible og bedre i stand til at tilpasse os nye realiteter end andre. Jeg mener derfor, at dette tiltag vedrørende militært og civilt samarbejde på det strategiske planlægningsniveau er meget vigtigt.
Jeg er nødt til at sige, og jeg håber, at De er enig med mig, at de konflikter, som vi står over for i dag, ikke kan løses alene gennem militære aktioner. Det er ikke muligt at gennemføre civile aktioner uden et sikkert miljø. Det er den balance, som vi skal finde, og det ser vi alle vegne - i Mellemøsten, i Afghanistan og alle andre steder. Der er en meget vigtig symbiose mellem de politiske, civile og sikkerhedsmæssige aspekter i vores liv.
Som understreget meget klart af alle tre ordførere har vi brug for kapaciteter. Uden kapaciteter har vi kun dokumenter, og vi kan ikke løse konflikter med dokumenter alene.
Det blev klart understreget på Det Europæiske Råds møde i december, og jeg vil gerne takke de tre ordførere, fordi de har gjort dette meget klart. Vi har problemer med styrkeopbygning, og det er meget vigtigt, at De er klar over dette. Uden en hurtigere styrkeopbygning, hvad enten der er tale om politistyrker, anklagere eller militærstyrker, vil det blive meget vanskeligt at sætte ind med krisestyring med den nødvendige hurtighed.
Jeg vil gerne sige et par ord om forbindelserne mellem NATO og EU, da der henvises til disse forbindelser i hr. Vatanens betænkning. Som De ved, har vi et samarbejdsgrundlag, den såkaldte Berlin Plus-ordning. Det er dog ikke alle de operationer, som vi gennemfører på vegne af EU, der falder inden for rammerne af denne ordning for samarbejde med Den Nordatlantiske Alliance. Som De ved, er der stadig problemer, idet denne ordning ikke har gjort det muligt at overvinde nogle af de reelle samarbejdsproblemer med NATO omkring operationer, der falder uden for Berlin Plus-ordningen. Vi har problemer i Kosovo, der stadig ikke er blevet løst, og vi har problemer i Afghanistan. Jeg håber meget, at vi vil være i stand til at løse disse problemer forud for NATO-topmødet.
Jeg vil gerne sige et par ord om Afghanistan. Det bliver uden tvivl et af de vigtigste spørgsmål i 2009. De har hørt præsident Obamas holdning til denne krigsskueplads - Afghanistan og Pakistan - og der er blevet udpeget en særlig repræsentant. Vi bliver nødt til at yde en indsats, og det skal ske på en fornuftig måde. Vi skal engagere os yderligere. Dette indebærer ikke nødvendigvis en militær indsats, men vi bliver nødt til at engagere os på en mere effektiv måde, og der skal ske en større samordning mellem EU-medlemsstaterne indbyrdes og mellem EU og tredjelande - USA, hele det internationale samfund og FN. Jeg har allerede haft lejlighed til at møde Richard Holbrooke et par gange samt general Petraeus. Vi skal drøfte dette spørgsmål på ny i de kommende uger, og det vil være meget fint, hvis vi herefter er i stand til konstruktivt at imødegå et meget vigtigt problem, som vi er engageret i, som EU er engageret i, som medlemsstaterne er engageret i, og vi bør efter min opfattelse fastholde dette engagement.
Vi kunne tale i timevis om mange andre spørgsmål - energi, ikkespredning osv., men det er efter min opfattelse vigtigt, at der i alle de tre betænkninger, som vi har fået forelagt i dag, gives udtryk for en grundlæggende enighed omkring vores indsats gennem den seneste tid. Jeg vil gerne slutte her og takke Dem for Deres samarbejde. Jeg vil også gerne takke de medlemmer, der har arbejdet mere intenst sammen med mig i forbindelse med nogle af de specifikke opgaver, som vi er involveret i. Som sagt mener jeg, at vores indsats på den internationale arena på vegne af EU også vil definere, hvem vi er. Det er meget vigtigt, at vi forbedrer vores indsats, da vi ønsker at forbedre os.
Benita Ferrero-Waldner
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Jeg glæder mig over, at jeg endnu engang har mulighed for at deltage i denne omfattende debat om udenrigs- og sikkerhedspolitiske spørgsmål.
Jeg vil gerne takke ordførerne for de tre betænkninger, der danner grundlag for forhandlingen i dag. Jeg vil gerne påpege, at der var et meget fint samarbejde mellem Javier Solanas stab og min egen omkring rapporten om den europæiske sikkerhedsstrategi (ESS), hvilket resultatet efter min opfattelse vidner om. Rapporten afspejler på passende vis de nye sikkerhedsudfordringer, som vi står over for, og der tilvejebringes en bred definition af begrebet sikkerhed.
Jeg vil gerne indledningsvis sige et par ord om den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP). Det konkluderes i de betænkninger, som vi drøfter i dag, og i rapporten om den europæiske sikkerhedsstrategi, at EU kan gøre en forskel, hvis alle samarbejder om at sikre, at vi har en fuldt ud sammenhængende politik, en politik der omfatter FUSP, fællesskabsdimensionen og naturligvis medlemsstaternes tiltag. Vi skal ikke blot tale med én stemme, men også handle i fællesskab på en sammenhængende og samordnet måde.
Dette kræver en optimal sammensætning af EU's politiske instrumenter, fra EPSF-operationer til konfliktforebyggelse og kriseforanstaltninger gennem stabilitetsinstrumentet, udviklingsbistand, humanitær bistand og demokrati- og menneskerettighedsredskaber. Lad mig blot nævne nogle få eksempler, nemlig Afghanistan, Georgien, Kosovo og Tchad for at vise, hvordan dette kan gennemføres i praksis.
I Afghanistan har vi lagt stor vægt på reformen af sikkerhedssektoren og forvaltning i vores overordnede bistandsstrategi. I 2007 iværksatte Kommissionen et nyt program vedrørende reform af retssystemet. På politiområdet varetager Rådets EUPOL-mission mentor- og uddannelsesopgaver i Afghanistan, og Kommissionen støtter det afghanske nationale politi gennem LOTFA (Law and Order Trust Fund). Kommissionen dækker ligeledes de fleste driftsomkostninger for det afghanske politi og har således udbetalt over 200 mio. EUR til dato siden 2002.
I Georgien yder EU supplerende postkonfliktstøtte. Indtil dato har regeringen modtaget i alt 120 mio. EUR - af en pakke på 500 mio. EUR fra 2008 til 2010. Denne ekstraordinære fællesskabsbistand har medvirket til at forhindre en større humanitær krise.
I Kosovo har Kommissionen spillet en rolle ved at sikre, at EULEX-missionen i Kosovo blev bemandet og udstyret i tide. Ud over den nuværende støtte vil vi i år udarbejde en undersøgelse med henblik på at fastslå, hvorledes vi fremmer Kosovos politiske og socioøkonomiske udvikling og integration i EU.
I Tchad har vi afsat i alt 311 mio. EUR under den 10. Europæiske Udviklingsfond. Det er vores mål at medvirke til at mindske fattigdommen og fremme den økonomiske vækst. Vi prioriterer god forvaltningsskik, herunder inden for retsvæsenet og politiet, infrastruktur og udvikling af landdistrikter. Vi har endvidere afsat 10 mio. EUR under stabilitetsinstrumentet til træningen af 850 tchadiske politifolk, der varetages af FN-missionen MINURCAT. Vi fremmer ligeledes den frivillige tilbagevenden af tchadiske internt fordrevne personer og flygtninge og yder 30 mio. EUR i humanitær støtte.
Jeg mener, at dette er den rette tilgang, og den skal anvendes systematisk, hver gang EU står over for en ny krise.
Denne fleksibilitet i sammensætningen af vores politiske virkemidler understreges i rapporten om den europæiske sikkerhedsstrategi fra december, og der henvises hertil i alle de tre betænkninger, som vi har fået forelagt. Det påpeges med rette i ESS-rapporten, at sammenhængen mellem interne og eksterne politikker er blevet mere udtalt, hvilket er af afgørende betydning for vores tilgang til energisikkerhed og klimaændringer og til samspillet mellem sikkerhed og udvikling og anerkendelse af betydningen af mindskelsen af fattigdommen på lang sigt som et middel til at mindske sikkerhedstrusler.
Det anerkendes i rapporten, at vi er nødt til at kommunikere bedre med vores borgere omkring alle de sikkerhedsaspekter, som de lægger særlig vægt på, således at vi kan fastholde støtten til vores globale engagement, og det understreges, at alle EU's tiltag på sikkerhedsområdet er baseret på vores værdier og principper, og at de er i overensstemmelse med FN's målsætninger. Det er dette budskab, som vi til stadighed skal sende til borgerne, også når det handler om terrorisme, og vi skal understrege, at det er fast forankret i respekten for menneskerettighederne og international ret.
Vi anerkender endvidere civilsamfundets, ngo'ers og kvinders rolle i forbindelse med fredsskabelse, hvilket således afspejler en ægte europæisk tilgang.
Det glædede mig, at det i Parlamentets betænkning om ESS blev understreget, at der er behov for en videre gennemførelse af FN's Sikkerhedsråds resolution 1325 og resolution 1820 om kvinder og konflikter.
Med hensyn til energi fik den gaskrise, der ramte EU i år, hidtil usete følger. Med hensyn til energisikkerhed skal vi helt klart drage en række erfaringer. Det står f.eks. nu klart, at vi skal skabe et velfungerende indre energimarked i EU, iværksætte sammenkoblings- og infrastrukturprojekter, udvikle mekanismer til håndtering af forsyningskriser og udforme en stærk ekstern energipolitik, og vi støtter denne brede tilgang.
Det understreges i betænkningen, at EU bør spille en større rolle i nabolandene, men jeg vil ikke komme ind på dette spørgsmål nu.
Vores forbindelser med Rusland, der er blevet sat på prøve i den seneste tid, spiller en vigtig rolle og er af stor sikkerhedsmæssig betydning.
De transatlantiske forbindelser er fortsat af grundlæggende betydning for vores fælles sikkerhed, og vi vil i denne forbindelse snart indlede et samarbejde med præsident Obama omkring højt prioriterede spørgsmål.
Jeg vil gerne afslutningsvis sige et par ord om et særligt element i Kommissionens bidrag til EU's kriseindsats, nemlig stabilitetsinstrumentet. Dette nye instrument har været en succes i de første to år siden lanceringen både med hensyn til budgetgennemførelse, operationel kvalitet og politisk koordinering med Rådet og Parlamentet. Der er til dato blevet bevilget 220 mio. EUR til 59 aktioner verden over i 2007 og 2008, navnlig i Afrika efterfulgt af Asien, Mellemøsten, Kosovo og Georgien. Som allerede påpeget af Javier Solana vil vi i 2009 helt sikkert også prioritere Afghanistan, Pakistan og Mellemøsten.
Jeg vil gerne understrege, at vi gennem stabilitetsinstrumentet er involveret i en række aktiviteter i tæt samarbejde med Rådets sekretariat, og at vi spiller en stadig vigtigere rolle i forbindelse med uddannelse af missionspersonale i indkøb og finansiel forvaltning og i ESFP-relateret træning af civile reaktionshold. Vi har uddannet 600 politieksperter i civil krisestyring i overensstemmelse med FN's uddannelsesstandarder, og EU-politielementerne er således blevet mere robuste, fleksible og interoperable.
Jeg vil gerne tilføje - og jeg mener, at dette punkt er meget vigtigt, f.eks. i Afghanistan - at vi også skal sikre, at ansættelsesvilkårene for udstationeret personale fra medlemsstaterne og for kontraktansatte er tilstrækkeligt attraktive til at sikre, at der er et tilstrækkeligt antal kvalificerede kandidater at vælge blandt til bemanding af vores missioner. Jeg tror, at vi bliver nødt at arbejde i denne retning. Der er således stigende efterspørgsel efter vores bidrag til kriseforvaltning, og der er store forventninger til EU's indsats. Vi vil imidlertid forsøge at leve op til disse forventninger.
Valdis Dombrovskis
ordfører for udtalelse fra Budgetudvalget. - (LV) Hr. formand, mine damer og herrer! Med hensyn til årsrapporten (2007) om de vigtigste aspekter og de grundlæggende valg inden for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik vil jeg gerne understrege nogle af de aspekter, som Budgetudvalget lægger vægt på. For det første vil jeg gerne tale om gennemskueligheden i anvendelsen af budgetmidlerne til den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Kommissionens praksis, som indebærer fremførsel af uudnyttede bevillinger, der er afsat under budgetkapitlet vedrørende den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, og som af Kommissionen anses for at være formålsbestemte indtægter, til det efterfølgende regnskabsår giver anledning til en vis bekymring. Budgetudvalget har anmodet Kommissionen om at give Parlamentet oplysninger om denne finansielle praksis og foreslået, at dette emne tages op til videre behandling på de regelmæssige konsultationsmøder om den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. For det andet vil jeg gerne drøfte overførslen af bevillinger mellem forskellige artikler inden for FUSP-budgetkapitlet. Vi har helt sikkert brug for en vis fleksibilitet på dette område, således at vi kan reagere hurtigt på krisesituationer i tredjelande. Kommissionen kunne imidlertid forbedre gennemskueligheden og således den demokratiske kontrol i forbindelse med den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik ved i god tid at underrette Parlamentet om interne overførsler. Dette er navnlig vigtigt, eftersom hovedparten af FUSP-missionerne, og ikke mindst EUMM Georgien eller EULEX Kosovo, er følsomme politiske emner. Med hensyn til afholdelsen af de regelmæssige konsultationsmøder om den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, jf. den interinstitutionelle aftale af 17. maj 2006 om budgetdisciplin og forsvarlig økonomisk forvaltning, mener Budgetudvalget for det tredje, at disse møder kunne udnyttes langt mere effektivt, hvis de også blev brugt til at vurdere planlagte tiltag inden for rammerne af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og EU's strategier på mellemlang og lang sigt over for tredjelande og til at fastlægge budgetmyndighedens holdning forud for forligsmødet.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
for PPE-DE-Gruppen. - (ES) Hr. formand! Jeg vil gerne takke Europa-Parlamentets tre ordførere - hr. Saryusz-Wolski, hr. von Wogau og hr. Vatanen - for deres betænkninger og i lighed med kommissær Ferrero-Waldner og hr. Solana understrege, at de udgør et væsentligt bidrag fra Parlamentet til udformningen af en stærk, synlig og effektiv udenrigs- og forsvarspolitik. Denne politik skal sikre forsvaret af vores interesser globalt og beskytte og skabe sikkerhed for vores borgere. Den skal medvirke til at skabe et EU, der spiller sin rolle i et effektivt multilateralt system, og den skal frem for alt medvirke til at sikre, at menneskerettighederne og de demokratiske værdier har forrang i hele verden.
Det fremgår efter min opfattelse af Lissabontraktaten og af nyhederne i dag fra Irland - hvor 60 % af befolkningen ifølge meningsmålinger er for traktaten - og fra Den Tjekkiske Republik - hvor det tjekkiske parlament har ratificeret traktaten - at EU er ved at blive myndig på det udenrigs- og sikkerhedspolitiske område. Det må frem for alt også tilskynde vores regeringer til at tænke i mere europæiske baner i en krisesituation.
EU bør efter min opfattelse udvikle sine egne strategiske overvejelser - det er åbenlyst, og det sker også i den nye sikkerhedsstrategi - men EU må ikke se bort fra de transatlantiske forbindelser, der er af grundlæggende betydning for EU. USA har gennem Den Nordatlantiske Traktats Organisation været garant for Europas sikkerhed, og der er for indeværende stadig intet alternativ til disse forbindelser.
Jeg mener endvidere, at det kun vil være muligt at gøre Europa til en "magt", hvis Europa gør sin indflydelse gældende, ikke på bekostning af USA, men sammen med USA som to partnere, der har det samme syn på verden, og som respekterer hinanden. Dette betyder naturligvis ikke, at EU skal give USA carte blanche. Vi skal altid forsvare vores interesser og vores værdier, når vi skønner det hensigtsmæssigt. USA skal også lære at respektere EU's holdninger, da vi er en institution, der kan respekteres internationalt, og som har et betydeligt potentiale som samtalepartner i alle verdens regioner, hvilket også er forudsætningen for kommissær Ferrero-Waldners og hr. Solanas arbejde.
Helmut Kuhne
for PSE-Gruppen. - (DE) Hr. formand! Det gælder ikke for Rådet, men Parlamentets og således også Kommissionens valgperiode er ved at udløbe. Jeg mener derfor, at det er fornuftigt, at vi ikke blot agerer bogholdere og kontrollerer udviklingen af den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik, men at vi i stedet spiller en langt mere afgørende rolle.
Jeg må indrømme, at jeg er fuldstændig splittet mellem to holdninger til dette spørgsmål. Jeg river mig i håret, når vi skal klare de daglige fornødenheder, når en mission er truet, fordi der mangler seks helikoptere, når der ikke er politisk vilje i de forskellige hovedstæder, eller når der er delte holdninger til teknologiprojekter.
Når jeg anskuer situationen i et historisk perspektiv, ser situationen imidlertid anderledes ud, og det skyldes i høj grad hr. Solana. Vi bør huske på, at den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik kun har eksisteret i omkring 10 år, og dokumentet om sikkerhedsstrategien blev først udarbejdet i 2003. I lyset heraf er der virkelig sket meget store fremskridt set ud fra et historisk synspunkt. Som historisk optimist vælger jeg det sidste synspunkt i tvivlstilfælde.
Det andet punkt, som jeg som socialdemokrat ønsker at fremdrage, vedrører et aspekt, som hverken EU eller NATO er ansvarlig for, men som berører alle os europæere, nemlig udviklingen i forbindelse med missilforsvarssystemet i Polen og Den Tjekkiske Republik. Som socialdemokrater glæder vi os meget over, at nogle af de ting, som vi har sagt, nu gennemføres i USA i forbindelse med den ændrede politik.
Vi har altid sagt, at det ikke giver nogen mening at træffe en forhastet afgørelse om placering af missiler, da der ikke for indeværende er nogen trussel fra f.eks. Iran. Hillary Clinton meddelte i sidste uge, at USA fremover vil træffe beslutninger på dette område på grundlag af udviklingen i Iran. Joe Biden har sagt, at det afhænger af den tekniske formåen og finansielle hensyn. Vi bifalder alt dette. Vi vil i det mindste ikke blive den sidste fortabte brigade, der står tilbage viftende med dette flag - dette missilforsvarssystem.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
for ALDE-Gruppen. - (NL) Hr. formand! Det fremgår af dagens forhandling om de tre betænkninger, at i modsætning til hvad mange europessimister og euroskeptikere påstår, tager den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik og den europæiske udenrigspolitik mere og mere form og bliver mere og mere sammenhængende. Det er blevet demonstreret til overflod af de tidligere talere i dag.
Jeg vil først og fremmest gerne takke de tre ordførere for den måde, hvorpå de har taget hensyn til de liberale skyggeordføreres holdninger under udarbejdelsen af deres betænkninger. Vi glæder os over, at mange af vores holdninger er afspejlet i disse betænkninger. Det er efter min opfattelse lidt uheldigt, at Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater og De Europæiske Socialdemokraters Gruppe, muligvis i et forsøg på at sætte deres eget præg på betænkningen, i sidste øjeblik stillede en række ændringsforslag til betænkningen om NATO udarbejdet af hr. Vatanen, der havde lagt meget stor vægt på at tage hensyn til så mange holdninger og tilgange som muligt.
Vi vil ikke desto mindre støtte betænkningen, da vi mener, at der fokuseres på de rette aspekter i betænkningen, og da den også er tilstrækkelig realistisk. Det anerkendes f.eks., om end på elegant vis, at der helt klart er konkurrence mellem EU og NATO. Dette ignoreres normalt fuldstændigt, selv om det er sådan, det forholder sig.
For det andet er hr. Duffs og mit ændringsforslag, hvori vi redegør klart for de problemer, som Tyrkiets, Grækenlands og Cyperns holdninger skaber i NATO og EU, blevet vedtaget. Normalt bliver det ikke til meget mere end diskrete hentydninger.
Endelig understreges betydningen af at sikre komplementaritet mellem EU's og NATO's strategier på forsvars- og sikkerhedsområdet, hvilket er af absolut afgørende betydning.
Konrad Szymański
for UEN-Gruppen. - (PL) Hr. formand! Den liberale udgang på historien, der blev forudsagt i 1990'erne, har vist sig at være et fantasibillede. Vi føler os med god grund mere og mere isolerede. Der er derfor ikke noget alternativ til et samarbejde mellem EU og NATO. Der er ikke noget alternativ til et større engagement i Europa og USA i internationale sikkerhedsspørgsmål. I modsat fald vil principperne for den internationale orden de facto blive fastlagt af Korea, Iran eller terroristerne i Hamas.
Der skal navnlig fokuseres på energi, råmaterialer, piratvirksomhed og internetsikkerhed. I Polen erkendte vi for nylig, at bedre samordning af redningen af gidsler også er et enormt problem. Det forhold, at der træffes beslutninger i fællesskab, betyder imidlertid ikke, at disse beslutninger er gode. Jeg mener derfor ikke, at Lissabontraktatens rolle bør overvurderes. Vores effektivitet begrænses af politikerne i de europæiske hovedstæder. Det er der, vi bør søge den politiske vilje til at gennemføre en fælles global politik, og ikke i procedurer.
Angelika Beer
for Verts/ALE-Gruppen. - (DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Der er sket en hurtig udvikling på det udenrigs- og sikkerhedspolitiske område gennem de senere år. Vi skal imidlertid sikre, at der sker en lignende hurtig udvikling med hensyn til trusler og kriser af enhver art.
Min gruppe ønsker ikke at udbrede sig om vores eget arbejde. Derfor ønsker jeg ligeledes heller ikke at udbrede mig om de betænkninger, som vi har fået forelagt i dag. Hr. Saryusz-Wolski har udarbejdet en fornuftig betænkning, som vi vil støtte. Når det er sagt, er der et klart strategisk dilemma. De har helt ret, hr. Solana! De har netop påpeget, at det europæiske samarbejde skal styrkes på strategisk plan. Vi er dog først og fremmest nødt til at tilstræbe og udforme en fælles europæisk udenrigs- og sikkerhedspolitisk strategi - hvilket vi endnu ikke har.
Det siger jeg, fordi vi befinder os i et historisk øjeblik. Med disse betænkninger - navnlig Vatanen-betænkningen - om NATO stiller vi os i skyggen af den nye amerikanske regering. Hr. Vatanen nægtede at behandle spørgsmålet om kernevåbennedrustning - som vi vil stemme om på ny i morgen - i sin betænkning. Hvad er det så, vi skal drøfte?
Jeg vil nu kommentere hr. von Wogaus betænkning. I denne betænkning introduceres et nyt begreb, nemlig SAFE. Det er et nydeligt ordspil - Synchronised Armed Forces Europe - men dette begreb eksisterer ganske enkelt ikke. Vi kan desuden ikke se, hvorfor vi skulle støtte det, når dette begreb ganske enkelt ikke eksisterer. Hr. von Wogau kommer ikke ind på menneskers sikkerhed i sin betænkning. Min gruppe insisterer på, at EU skal fastlægge dette som et klart mål i international politik. Han har ikke sikret, at vi taler om det fredsskabende partnerskab og udviklingen af et civilt fredskorps. På denne baggrund mener jeg mig berettiget til at sige, at denne betænkning er helt utilstrækkelig, hvis vi mener, at Europa skal skride til handling nu, i de kommende måneder, fra i dag - hvilket blev klart understreget under sikkerhedskonferencen i München.
Der er et vindue af muligheder efter valget i USA. Jeg ved ikke, hvor længe dette vindue vil stå åbent. Vi europæerne skal nu formulere vores strategiske interesser og gøre dem gældende i alliancen - NATO - og som påpeget af kommissær Ferrero-Waldner skal vi også definere vores sikkerhed i forhold til Rusland. I modsat fald vil der ske det, at den amerikanske regering om et par måneder vil være mere fremsynet end os i EU og således - under bilaterale forhandlinger med Rusland - træffe afgørende sikkerhedsstrategiske beslutninger, og EU vil ikke få nogen indflydelse - politisk eller med hensyn til konfliktforebyggelse - på denne stabilisering af den transatlantiske sikkerhedspolitik.
På denne baggrund bør vi alle helt opgive den gamle koldkrigstankegang og idéen om at vælge side én gang for alle og komme videre. Europa har i dag en forpligtelse over for borgerne til at opbygge et sikkerhedsmæssigt partnerskab, der skaber fred og ikke det modsatte.
Tobias Pflüger
for GUE/NGL-Gruppen. - (DE) Hr. formand! Hr. von Wogaus og hr. Vatanens betænkninger er tydelige og klare, og der tilskyndes til en yderligere militarisering af Europa. Der stilles i betænkningerne krav om, at EU reelt omdannes til en militærmagt. I hr. Wogaus betænkning om den europæiske sikkerhedsstrategi understreges nødvendigheden af "en integreret europæisk væbnet styrke". Jeg er ikke enig i, at dette er vejen frem. Derudover slås der i betænkningen bl.a. til lyd for et operativt EU-hovedkvarter og et europæisk marked for forsvarsmateriel.
I von Wogau-betænkningen udtrykkes der endog med tilbagevirkende kraft støtte til det frygteligt dyre Eurofighter-program. Det understreges i betænkningen, at der med Lissabontraktaten "indføres væsentlige fornyelser inden for ESFP", og at denne traktat er af afgørende betydning. Det er hovedårsagen til vores modstand mod Lissabontraktaten.
I Vatanen-betænkningen slås der til lyd for permanente samarbejdsstrukturer mellem EU og NATO. Det er efter vores opfattelse forkert. Enhver ny EU-militærmission er problematisk. NATO er ikke en alliance for fred, men for krige, i Jugoslavien og nu i Afghanistan. Hvilke krige vil vi se næste gang? NATO fører en krigsstrategi. Det understreges i betænkningen, at NATO udgør "grundlaget for EU's sikkerhed". Nej! NATO skaber usikkerhed! En tæt tilknytning mellem NATO og EU vil være yderst problematisk, navnlig henset til de to strategier.
Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre ønsker et civilt EU og er imod NATO. NATO skal opløses. NATO ønsker at fejre sin 60-årsdag i Strasbourg, Baden-Baden og Kehl. Jeg vil gerne her i Europa-Parlamentet i dag opfordre til protest mod dette NATO-topmøde! NATO har eksisteret i 60 år, og det er 60 år for mange.
Min gruppe har afgivet mindretalsudtalelser om hr. von Wogaus og hr. Vatanens betænkninger, og mine kolleger vil redegøre nærmere for de specifikke problemer i forhold til Rusland. Som hidtil forkaster vi missilforsvarssystemet, og vi forkaster ordlyden i denne betænkning, hvor der henvises til Cypern. Vi vil derfor stemme imod de to betænkninger.
Bastiaan Belder
for IND/DEM-Gruppen. - (NL) Hr. formand! Da jeg for mindre end et år siden som deltager i en EP-delegation fik indblik i det arbejde, der blev udført af EU's politimission på Vestbredden, skimtede jeg et glimt af håb om, at Den Palæstinensiske Myndighed rent faktisk var i gang med at sætte sin myndighed igennem ved hjælp af et effektivt politi- og sikkerhedssystem. Derfor bifaldes fornyelsen af mandatet til EU's politimission i de palæstinensiske territorier i punkt 25 i Saryusz-Wolski-betænkningen.
Jeg har imidlertid for ganske nylig set et par meget negative rapporter om den offentlige sikkerhed på Vestbredden, hvoraf det bl.a. fremgik, at en række personer inden for det palæstinensiske sikkerhedssystem benytter sig af afpresning og opererer som mafialedere om natten, og at navne på medlemmer af terrorgrupper endog står opført på Den Palæstinensiske Myndigheds lønningsliste.
Jeg vil gerne spørge Rådet og Kommissionen, om disse rapporter er korrekte. Er det ren opdigtning? Kort sagt, hvad er seneste status for EU's politimission i de palæstinensiske territorier? Det er trods alt af afgørende betydning. Hvis de forsøger at skabe en levedygtig palæstinensisk stat, skal lov og orden først genoprettes på Vestbredden.
Luca Romagnoli
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg mener, at Den Atlantiske Alliance er et forældet forsvarsinstrument, og at den på det seneste i en række situationer rent faktisk ikke har styrket forbindelserne, f.eks. med Rusland. Vi bør efter min opfattelse opretholde vores forbindelser med Rusland og bruge dem til at bane vej for et privilegeret partnerskab.
Jeg er enig med kommissær Ferrero-Waldner i, at vi i forbindelse med vores fælles sikkerhedspolitikker ikke bør se bort fra, at NATO inden for de senere år ikke har været det mest nyttige afskrækkende og fredsskabende instrument.
Jeg mener, at Europa nu er parat til og har behov for at udforme sin egen uafhængige sikkerhedsstrategi. Det betyder ikke, at vi skal indtage en modsat holdning. Som påpeget af andre medlemmer kan vi arbejde ved siden af hinanden uden fortsat at være underlagt interesser, der ofte ikke er europæiske. Jeg kan derfor ikke støtte betænkningerne.
Javier Solana
højtstående repræsentant for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. - (ES) Hr. formand! Da de forskellige talere i deres bidrag generelt har fokuseret på det samme, vil jeg gerne kort nævne tre eller fire aspekter, som jeg kom til at tænke på efter at have hørt indlæggene.
For det første ressourcer og midler. Ordførerne for de forskellige betænkninger påpegede, at vi ganske rigtigt har problemer med ressourcer og midler, og at det ville være hensigtsmæssigt at udnytte de nationale ressourcer bedre. Jeg ønsker imidlertid at påpege, at vi også råder over en række midler, som vi ikke udnytter optimalt, hvilket jeg gerne vil understrege.
Jeg mener, at det var en god idé at oprette Det Europæiske Forsvarsagentur på grundlag af en aftale i Det Europæiske Råd, uden at det blev nødvendigt at anvende eller vedtage Lissabontraktaten. Agenturet har efter min opfattelse en vigtig opgave i at sikre samordningen af nationale politikker med henblik på at tilføre alle indførte politikker større merværdi.
En af talerne kom ind på helikoptere. Der er brug for helikoptere i forbindelse med alle former for missioner - civile missioner, militære missioner, alle former for missioner - til transport. Helikopteren er i dag blevet et meget vigtigt krisestyringsredskab.
En bedre samordning af tilgængelige ressourcer, både med hensyn til hardware og med hensyn til en bedre udnyttelse af vores software til helikoptere, ville give os mulighed for at udnytte disse ressourcer bedre og ville rent faktisk øge de tilgængelige ressourcer i dagligdagen.
Jeg vil også gerne påpege, at der i de seneste uger er sket store fremskridt med hensyn til vores strategiske forbindelser med USA og Den Russiske Føderation.
Fru Beer kom ind på sikkerhedskonferencen i München. Det var efter min opfattelse en vigtig begivenhed, hvor der skete fremskridt i de uformelle drøftelser. Konferencen var ikke et politisk beslutningstagende forum, men et meget vigtigt forum for overvejelser. Jeg tror, at vi i de kommende år og måneder vil komme til at drøfte vores strategiske forbindelser med USA for de kommende år, og vores forbindelser med Rusland. Det gjorde vi i München og efterfølgende, da kommissær Ferrero-Waldner og jeg var i Moskva, hvor vi drøftede et fundamentalt spørgsmål, nemlig de nye idéer vedrørende europæisk sikkerhed, med lederne af Den Russiske Føderation.
Europa ønsker ikke at være en militærmagt. Jeg mener, at Europa - Den Europæiske Union - er en civil magt med militære midler, hvilket er noget helt andet end en militærmagt, og jeg mener, at det fortsat bør være sådan. Dette arbejde og alle de dokumenter, som vi udarbejder, som både Parlamentet og Kommissionen - eller jeg selv - udarbejder, er rettet mod dette mål.
Jeg vil gerne sige et par ord om politiet i de palæstinensiske områder, som vi drøftede under den tidligere samling. EUPOL er et af vores vigtigste troværdighedsskabende aktiver i forbindelse med vores sikkerhedssamarbejde med palæstinenserne i de besatte områder, og missionen vil fortsat være et vigtigt aktiv for EU, der vinder gradvis anerkendelse blandt palæstinenserne og israelerne og i nabolandene. De kan derfor være forvisset om, at vi vil gøre vores yderste for at fortsætte arbejdet hen imod dette mål.
Elmar Brok
(DE) Hr. formand, fru kommissær, hr. Solana! Jeg vil gerne takke de tre ordførere og ønsker blot at kommentere nogle få delaspekter. Jeg vil imidlertid navnlig gerne påpege, at 60 år med NATO har betydet 60 år med fred og frihed for min generation. Det er værd at bemærke.
Hvis det nu lykkes os at styrke EU's udenrigs-, sikkerheds- og forsvarspolitik på et tidspunkt, hvor multilateralisme på ny vinder indpas - som den højtstående repræsentant, hr. Solana, netop har påpeget - dvs. hvis det lykkes os i højere grad at integrere vores idéer om forebyggende foranstaltninger og blød magt i en fælles transatlantisk strategi i denne multilateralistiske fase, går vi en lys fremtid i møde.
Frankrigs genindtræden i den integrerede militærstruktur styrker samtidig Europas stilling. Sikkerhedskonferencen i München var meget sigende. Premierminister Tusk, kansler Merkel og præsident Sarkozy redegjorde - i nærværelse af den amerikanske vicepræsident Joe Biden - for forslaget om et europæisk korps inden for rammerne af NATO, og det blev stort set ikke anfægtet. Det var i hvert fald i mine øjne sensationelt, at der ikke var nogen protester fra amerikanerne. Med hensyn til vores transatlantiske forbindelser kan vi også fremskynde udviklingen af fælles holdninger på det militære område, således at forbindelserne afspejles troværdigt i NATO. Vi bør derfor sætte vores holdninger til militære kapaciteter med vægt på blød magt og forebyggelse igennem, når vi skal tackle den nye dagsorden, en dagsorden, der allerede eksisterede, men som blev åbenlys i München, idet præsident Obamas politikker giver os mulighed for at indlede en ny æra med nedrustningsforhandlinger. Vi europæere kan spille en rolle på dette område med START, med NPT, der skal anerkendes, og navnlig med CFE-traktaten, der er af særlig betydning for Europa, og vi har også en række problemer i forhold til Rusland.
Hvis alle disse aspekter integreres, herunder missilskjoldet, vil vi få nye - bedre - muligheder for at føre en fælles transatlantisk politik med USA som vores allierede og Rusland som vores strategiske partner, en politik, der fremmer Europas interesse i fred. Vi kan kun gøre brug af denne mulighed, hvis vi selv bliver stærkere og får større indflydelse, og denne politik peger derfor i den rigtige retning.
Ioan Mircea Paşcu
(EN) Hr. formand! Betænkningen om NATO's rolle i EU's sikkerhedsstruktur afspejlede de forskellige holdninger i Europa-Parlamentet mellem medlemmer, der fortsat betragter NATO som den organisation, der tilbyder sine medlemmer den stærkeste sikkerhedsgaranti, og medlemmer, der derimod ser et mindre og mindre behov for NATO i en verden, hvor der tilsyneladende ikke er nogen større trusler - i det mindste ingen trusler, der kan sammenlignes med den tidligere sovjetiske trussel.
Indtil videre har intet medlem af disse to organisationer imidlertid ønsket at give afkald på NATO's sikkerhedsgaranti, selv om EU styrker sit forsvar og sin sikkerhedsindsats og har indført en pendant til artikel 5 i Washingtontraktaten, nemlig solidaritetsbestemmelsen i Lissabontraktaten.
Forholdet mellem NATO og EU - det vigtigste aspekt i det bredere transatlantiske forhold - bør efter min opfattelse i sagens natur være komplementært og gensidigt fordelagtigt for to partnere, der er nødt til at samarbejde om imødegåelsen af de stadig flere og stadig mere komplekse udfordringer, som vi står over for i dag. I denne forbindelse kan vi forbedre eksisterende mekanismer, f.eks. Berlin Plus-aftalerne, og der bør indføres nye mekanismer, f.eks. forslaget om et operativt EU-hovedkvarter. Hindringer skal fjernes, f.eks. den negative indvirkning af Cypern-problemet, og parterne bør helt bestemt navnlig ændre opfattelse af hinanden. NATO bør således på den ene side ikke længere betragtes som en modstander, og EU bør på den anden side ikke længere betragtes som et vedhæng til NATO.
Som nævnt er sandheden den, at de to parter udmærket kan samarbejde og supplere hinanden i praksis. Betænkningen er således blevet ændret, og forhåbentlig kan mange af os acceptere det endelige resultat.
Andrew Duff
(EN) Hr. formand! En række talere indtager en positiv holdning i eftermiddag. Kendsgerningen er, at det ikke er alle ESFP-missioner, der er en succes. En række missioner har ikke haft noget klart mål, en række missioner er utilstrækkeligt finansieret, og der er stadig en mulighed for, at missionen i Afghanistan ikke bliver en succes. Det er således positivt, at Parlamentet yder et væsentligt bidrag til fastlæggelsen af den fælles sikkerhedspolitik, og vi skal nu fastsætte langt klarere kriterier for ESFP-missionerne.
Med hensyn til integration af vores styrker sker der kun små fremskridt, og jeg mener ikke, at vi just havde forventet et sammenstød mellem franske og britiske ubåde!
Ryszard Czarnecki
(PL) Hr. formand! Hvis der er for mange ledere, er der i realiteten ingen. Når vi taler om sikkerhed, bør vi tale klart og tydeligt om et meget presserende og vigtigt spørgsmål. Begivenhederne sidste år i Kaukasien meget tæt på EU viser, at vi helt sikkert skal lægge vægt på østpolitikken og betragte den som en specifik investering i Europas og EU's sikkerhed. Derfor er et partnerskab med lande øst for EU efter min opfattelse af afgørende betydning, og selv om jeg glæder mig over, at dette partnerskab eksisterer, er jeg også bekymret, da de budgetmidler, der er afsat til det østlige partnerskab, er blevet reduceret med omkring 300 %. Det er efter min mening et helt afgørende spørgsmål, og jeg tror, at det vil være et særligt EU-banner, ikke kun i EU's nærmeste nabolande, men også i lande et godt stykke på den anden side af Belarus, Ukraine og Georgien.
Satu Hassi
(FI) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke de tre ordførere. Jeg er desværre nødt til at sige, at jeg ikke er enig i den ukritiske holdning til NATO, der navnlig gives udtryk for i hr. Vatanens betænkning.
NATO har naturligvis ændret sig siden den kolde krig, og det har Europa også, og et samarbejde mellem NATO og Europa er en udmærket ting. Jeg er imidlertid ikke enig i, at det ville være et problem, hvis nogle af EU-medlemsstaterne ikke var medlem af NATO.
Vi er nødt til at anerkende, at en række lande har været i stand til at yde et værdifuldt bidrag til fredsskabelse, netop fordi de ikke har tilsluttet sig militære alliancer, f.eks. mit land, Finland. Da Finland ikke er tilsluttet nogen militær alliance, betragtes Finland stort set ingen steder som fjendtlig eller som en talsmand for fjenden. Dette har gjort det nemmere for mange finner at spille en fredsskabende rolle, f.eks. vores tidligere premierminister Holker i Nordirland, vores tidligere præsident Ahtisaari i Namibia, Indonesien, Aceh og Kosovo, og vores tidligere minister, hr. Haavisto, i Sudan.
Selv om de fleste EU-statsborgere lever i NATO-medlemsstater, er vi imidlertid også nødt til at anerkende, at der er en række alliancefri lande, som er en værdifuld fredsskabende ressource. Vi må ikke se bort herfra ud fra en eller anden målsætning om at harmonisere militærpolitikken i EU.
Vladimír Remek
(CS) Hr. formand! Jeg ønskede oprindeligt at tale om farerne ved militariseringen af rummet, da jeg som tidligere astronaut føler, at jeg har en særlig forståelse for dette problem. I de forelagte betænkninger understreges det bl.a., at sikkerhedspolitikken skal anvendes til gavn for EU-borgerne. Samtidig ser vi helt bort fra deres holdning, f.eks. til den planlagte etablering af nye udenlandske baser på EU's territorium. Navnlig i Polen og Den Tjekkiske Republik er man fortsat i gang med at forberede installationen af komponenter til det amerikanske missilforsvarssystem. Og navnlig i mit eget land, Den Tjekkiske Republik, ses der helt bort fra borgernes holdninger og interesser. EU har ikke én gang officielt støttet borgernes interesser. EU eksisterer måske ikke for dem på dette område. Samtidig er to tredjedele af befolkningen i Den Tjekkiske Republik konsekvent imod den udenlandske base på trods af de oplysnings- og markedsføringskampagner, der har været ført i over to år. Jeg mener, at der er noget galt med EU, når befolkningens interesser ikke afspejles i vores dokumenter, og når der ses bort fra borgernes holdninger i demokratiets navn. Det er således ikke så underligt, at borgerne vender ryggen til europæisk politik, idet de ikke betragter den som deres, eller at de direkte forkaster den.
Bernard Wojciechowski
(EN) Hr. formand! Borgerne i Europa har brug for en stærk union med en konkurrencedygtig udenrigs-, sikkerheds- og forsvarspolitik. Det vil ikke ske, hvis Unionen står stille det samme sted. Kina og Indien vokser, ikke kun med hensyn til økonomisk magt, men også i militær styrke.
Europas konkurrencefordel skal baseres på viden og innovation. Vi bør således alle fremme og støtte viden og innovation. Det ligger i en effektiv sikkerhedsstrategi, at vores europæiske styrker har adgang til udstyr og ressourcer af højeste kvalitet. Mens USA bruger trillioner af dollars på sikkerhed, går det trægt i Europa med at udvikle vores egen strategi. I krisetid lukker vi våbenfabrikker som fabrikken i Radom i Polen. Vi bør i stedet investere i avanceret teknologi som f.eks. den rekylfri teknologi, der udvikles i Polen i øjeblikket. Innovation skaber nye forretningsmuligheder og arbejdspladser. Vi kan ikke opbygge europæiske kapaciteter ved at lukke vores egne fabrikker.
Roberto Fiore
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg er i princippet bestemt for idéen om en europæisk hær, men vi må definere, hvilken form for hær, det skal være, og dets begrænsninger.
Det er ganske rigtigt meget selvmodsigende, at vi har to væbnede styrker, der står over for hinanden - den tyrkiske hær og den græske hær - som indgår i den samme alliance. Jeg er sikker på, at Rådet har besøgt Nordcypern og haft mulighed for at vurdere de skader, som de tyrkiske soldater og den tyrkiske besættelse har forvoldt på en ø, der helt sikkert er europæisk.
Det skal også siges, at alliancen med USA helt klart er en alliance, der meget ofte skaber store problemer. USA har trukket os ind i adskillige krige, i adskillige konflikter - jeg tænker på Serbien, Irak og Afghanistan - og de bagvedliggende interesser var helt sikkert ikke europæiske.
Vi bør i stedet alliere os med Rusland og Belarus, der rent faktisk er europæiske i historisk, religiøs, militær og geopolitisk henseende. Den fremtidige europæiske hær er således en hær, der bestemt ikke er i krig med USA, men som holder en respektfuld afstand, en hær uden Tyrkiet, da Tyrkiet, indtil det modsatte er bevist, er en del af Asien og desværre ligger i konflikt med et europæisk land i Middelhavsområdet, og en hær, der er allieret og tæt forbundet med Rusland og Belarus.
Geoffrey Van Orden
(EN) Hr. formand! Det vil ikke overraske Dem, at jeg udtrykker bekymring over grundsigtet i betænkningerne vedrørende ESFP, navnlig i hr. von Wogaus betænkning, der indeholder en lang række falske antagelser vedrørende EU's karakter og ambitionen om at oprette en europæisk hær under EU-kontrol. "Synchronised Armed Forces Europe" betragtes som et skridt hen imod "en integreret europæisk væbnet styrke", altså med andre ord en europæisk hær. Som vi alle ved, tilfører ESFP ingen militær merværdi. Det er et politisk redskab til fremme af et integreret Europa. Det bør ses for, hvad den er.
Jeg har længe slået til lyd for, at EU kunne spille en nyttig rolle i forbindelse med tilvejebringelsen af civile krisestyringsinstrumenter og postkonfliktgenopbygning. Det kunne rent faktisk være nyttigt. Jeg kender for øvrigt ingen officerer, der tror, at konflikter som den i Afghanistan kan løses med militære midler alene. Der er intet nyt i det, der nu med et moderne udtryk kaldes "den brede tilgang". Vi kaldte det tidligere "hjerte og sind". Det er således helt forkert - rent faktisk svigagtigt - når EU forsøger at begrunde sin involvering i militære anliggender ved at gøre den brede tilgang til sin egen - en form for unikt EU-salgsargument. En ærlig og fornuftig tilgang for EU ville være at droppe ESFP's militære dimension og fokusere på dens civile dimension. Europa og Europas allierede ville således måske få mulighed for at fokusere på deres militære bidrag til NATO og give den transatlantiske alliance styrke til at klare de vanskelige år, der ligger forude, uden at blive distraheret af EU's dobbelte dagsorden.
Det overhængende problem er, at EU's ambitioner nu er begyndt at skade NATO, og jeg er alvorlig bekymret over, at det vil berøre fejringen af 60-året. Regeringsministrene i Det Forenede Kongerige nægter imidlertid ethvert kendskab til, at noget sådant skulle foregå.
Martí Grau i Segú
(ES) Hr. formand, fru kommissær, hr. Solana, mine damer og herrer! Jeg vil først og fremmest gerne takke de tre ordførere for deres indsats. Som skyggeordfører for betænkningen om den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP) vil jeg fokusere specifikt på dette dokument og indledningsvis lykønske hr. Saryusz-Wolski med resultaterne af hans arbejde og hans samarbejde med andre grupper med henblik på at opnå konsensus.
På samme måde som Parlamentet gentagne gange har krævet, at EU får de nødvendige redskaber til at tale med én stemme i verden, er Parlamentet også i stand til at danne fælles front, når det evaluerer og giver impulser til de vigtigste prioriteter for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Bestræbelserne i vores gruppe - De Europæiske Socialdemokraters Gruppe - har haft et dobbeltsigte. For det første ønskede vi at introducere og styrke de store spørgsmål, der efter vores opfattelse berører alle udenrigspolitiske områder, herunder kampen mod klimaændringer, fremme af fred i hele verden og en forpligtelse til at fremme menneskelig udvikling. For det andet ønskede vi at stille forslag til, hvorledes vi kan genskabe balancen mellem de oprindelige geografiske prioriteter i FUSP, i det omfang de var nedfældet i teksten, eller introducere dem som et nyt element, i det omfang de var fraværende.
Dette er baggrunden for, at vi f.eks. har slået til lyd for en større afklaring af forholdet mellem de institutionelle og samarbejdsmæssige rammer for den nyligt definerede østlige dimension. Vi har understreget, at der skal ske en større afklaring, og at der skal lægges større vægt på forholdet til Afrika, et kontinent, som vi ofte kun er opmærksomme på, når der udbryder særligt voldelige krige, og meget ofte end ikke da.
Med hensyn til Latinamerika så vi gerne, at der blev fokuseret på de aktuelle forhandlinger om associeringsaftaler - for første gang i sin historie vil EU afslutte biregionale forhandlinger.
Med hensyn til Mellemøsten har vi gjort indsigelse mod en overforenklet tilnærmelse, hvor der udelukkende fokuseres på sikkerhed. Vi ønsker i stedet at inddrage den rige politiske, økonomiske og sociokulturelle arv fra Barcelonaprocessen.
Min gruppe har ikke indgivet ændringsforslag til behandling på plenarmødet, da vi mener, at vi således styrker den balance, der blev skabt med kompromisforslaget. Vi vil derfor forkaste de fleste ændringsforslag for ikke at svække det kompromis, der blev indgået i Udenrigsudvalget.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Hr. formand! Tony Blair sagde engang, at EU ikke skal være en superstat, men en supermagt. Vi kunne tilføje: ikke kun en økonomisk supermagt, for det er EU allerede, men en vigtig global aktør i alle medlemsstaternes interesser, herunder økonomiske interesser.
Henry Kissinger spurgte efter forlydende engang, hvilket telefonnummer, han skulle ringe til for at få kendskab til EU's holdning til vigtige internationale politiske spørgsmål. Det er i dag den højtstående repræsentants telefonnummer. Problemet er imidlertid, at når telefonen ringer, skal hr. Solana vide, hvad han skal sige. Det er derfor af afgørende betydning at opbygge en fælles udenrigspolitik, der også omfatter en sikkerheds- og energipolitik og således også en fælles holdning til Rusland.
Jeg vil gerne vende tilbage til det stadig tilbagevendende spørgsmål vedrørende nødvendigheden af, at alle EU-lande taler med én stemme i dialogen med Rusland. Hvis dette skal ske, skal der hurtigst muligt fastlægges en klar politik i forhold til Rusland, en fælles politik baseret på solidaritet. Dette vil ikke blot skabe klare rammer for drøftelser mellem EU og Rusland, men også for bilaterale drøftelser med individuelle medlemsstater. Europa-Parlamentet skal tildeles en meget vigtig rolle i fastlæggelsen af denne politik i lyset af det mandat, som Parlamentet har fået i demokratiske valg, og som Parlamentet kan være stolt af.
Adamos Adamou
(EL) Hr. formand! Betænkningen om NATO's rolle i EU er blevet brugt som undskyldning for at indsnige spørgsmålet om Cyperns deltagelse i partnerskabet for fred og NATO. Republikken Cyperns holdning skal respekteres. Det er ikke legitimt at blande sig i en suveræn medlemsstats indre anliggender med det formål at sikre en integration, der ikke følger af en traktat.
På et tidspunkt hvor Republikken Cypern står midt i forhandlinger om en løsning på Cypern-spørgsmålet, åbnes der op for fronter, der har meget negative virkninger på processen. Det må være alle parters eneste mål at sikre fuld demilitarisering af et hjemland, der er besat af Tyrkiet, og at sikre en holdbar fremtidlig løsning. Det er desuden den holdning, som Europa-Parlamentet har givet udtryk for i andre betænkninger.
Vi opfordrer Dem til at støtte ændringsforslag 22, 23 og 24 og til at stemme imod de punkter, der udgør indblanding i en suveræn stats indre anliggender. Vi opfordrer Dem til at bekræfte, at princippet om respekt for medlemsstaternes suveræne rettigheder er ukrænkeligt, uanset Deres generelle holdning til partnerskabet og til NATO. Vi støtter demilitarisering og overholdelse af folkerettens principper.
Georgios Georgiou
(EL) Hr. formand! I henhold til international ret betyder "jeg har en stat", at jeg kontrollerer visse områder, og at jeg indsætter en regering, der fører en udenrigs- og forsvarspolitik. Jeg stiller Dem nu nogle spørgsmål om "staten Europa", som der prædikes om fra forskelligt hold. Gad vide, hvor dens grænser går, hvor ligger disse territorier, og hvor er dens forsvar, når dens forsvar ligger i hænderne på en stor - desværre amerikansk - hær, og hvor er dens udenrigspolitik, når vi har et Mellemøsten i flammer, et terroristisk drivhus, der eksporterer terrorisme, flygtninge og ofre, der ikke er på vej til Alabama eller Arizona eller Kentucky, men som desværre er på vej til Grækenland, til Cypern, til Tyskland og til Spanien?
Derfor er jeg nødt til at sige, at jeg er begyndt at tvivle på, om jeg kan støtte holdningen bag de forslag, der er blevet stillet af ordførerne for de forelagte betænkninger, og jeg overvejer at stemme imod betænkningerne i morgen.
Jim Allister
(EN) Fru formand! De, der påstår, at der ikke opbygges en EU-superstat lige for øjnene af os, skylder os en god forklaring på indholdet i disse imperialistiske betænkninger.
Udtalelser om, at en fælles forsvarspolitik - der nu betragtes som en kendsgerning - og EU's "strategiske uafhængighed" nødvendiggør en integreret europæisk væbnet styrke, og krav om et selvstændigt og permanent operativt EU-hovedkvarter - og kravene om sidestilling med NATO - lader ingen tvivl tilbage om, at de grupper, der inden for rammerne af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik presser på for at få gennemført det europæiske projekt, ikke kun kræver politisk magt, men også militær magt, hvilket nødvendigvis vil indebære en mindskelse af medlemsstaternes beføjelser, rettigheder og uafhængighed. Jeg forkaster en sådan superstat og en centraliseret europæisk hær og Lissabontraktaten, der danner grundlag herfor.
Tunne Kelam
(EN) Fru formand! Budskabet fra vores ordførere i dag kunne være, at et dynamisk euro-atlantisk partnerskab er den bedste garanti for europæisk sikkerhed og stabilitet.
Jeg støtter bestemt vedtagelsen af en ny transatlantisk dagsorden og etableringen af en række nye euro-atlantiske institutioner og et omfattende transatlantisk fælles marked.
Ari Vatanen har opfordret alle landene i EU og NATO til at indlede et tættere samarbejde på tværs af organisationerne. Det er efter min opfattelse et meget praktisk forslag i lighed med hans forslag om et permanent operativt EU-hovedkvarter, der skal være et supplement til NATO's kommandostruktur og naturligvis ikke konkurrere hermed.
Et andet vigtigt aspekt er, at vi trækker på den samme mængde ressourcer. Jacek Saryusz-Wolski påpegede, at FUSP er alvorligt underfinansieret, og det er således af afgørende betydning at undgå overlapninger og øge effektiviteten. Spørgsmålet til medlemsstaterne er: Hvad tilbyder de hr. Solana med henblik på gennemførelse af vores fælles forsvarspolitik?
For det tredje er tiden inde til at tage fat på nye sikkerhedsudfordringer. Fremtidige konflikter vil rent faktisk blive ført og måske endda afgjort i cyberspace, hvor de enkelte stater er nødt til at reagere og forsvare sig selv, til tider inden for et sekund. Europa-Parlamentet skal også tage initiativ til at bidrage til det nye århundredes dramatiske udfordring, en udfordring baseret på demokratiseringen af moderne teknologi.
Hannes Swoboda
(DE) Fru formand! De nationalistiske, snæversynede medlemmer af Europa-Parlamentet mener uden tvivl, at de enkelte lande kan imødegå de globale risici og trusler alene.
Hr. Allister er et typisk eksempel. Mener han virkelig, at den globale terrorisme kan bekæmpes alene ved at sætte sin lid til det nationale forsvar i hans land? Mener han virkelig, at problemerne med energisikkerhed kan løses, hvis alle tackler dem alene? Det er en forældet tilgang. Lissabontraktaten, der ofte kritiseres, ville give os en stor fordel, idet den ville give os mulighed for at styrke vores samarbejde, f.eks. omkring energipolitik og den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, således at vi effektivt kan imødegå globale risici og trusler.
Den nye amerikanske regering under præsident Obama glæder sig over, at denne fælles europæiske politik eksisterer, da USA således har en partner at samarbejde med omkring løsningen af en række af disse problemer. Derudover har Rusland - hvilket den hyppige tilstedeværelse af russiske repræsentanter i Parlamentet har gjort klart - nu erkendt, at den tidligere strategi, der gik ud på kun at forhandle med de enkelte lande og herefter spille dem ud mod hinanden, ganske enkelt ikke virker længere. Rusland har erkendt, at landet skal samarbejde med EU, hvis der skal findes fælles løsninger, f.eks. inden for energisikkerhed.
Det understreges også gentagne gange i Saryusz-Wolski-betænkningen. Hvordan kan vi løse disse problemer i fællesskab, f.eks. problemet med energisikkerhed? Jeg glæder mig over, at den højtstående repræsentant og hans stab agter at styrke deres indsats på dette område fremover, da det vil give os mulighed for at vise vores borgere, hvorledes der i den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik tages hensyn til deres specifikke interesser, og hvorledes vi agter at hindre, at europæerne kommer til at ryste igen i fremtiden. Det er det, det handler om, og det er baggrunden for, at vi foretrækker en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik frem for en nationalistisk udenrigspolitik.
Philippe Morillon
(FR) Fru formand! Jeg vil gerne ønske vores tre ordførere tillykke med deres meget bemærkelsesværdige sammenfatning af den aktuelle status for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Hr. Solana, De ved bedre end nogen, at Europa forventes at gøre sig gældende globalt henset til dets økonomiske og demografiske magt og udbredte demokratiske og humanistiske værdier.
Det skal understreges, at på trods af de forventninger, som mere end to tredjedele af vores europæiske medborgere jævnligt giver udtryk for, eksisterer dette Europa endnu ikke, men som De påpegede, er der ganske rigtigt sket visse fremskridt igennem de seneste 10 år.
Hvis der var behov for at anføre et eksempel, ville et nyligt eksempel være Europas tilbageholdenhed med hensyn til at afhjælpe den nye tragedie i Mellemøsten. Europas tilstedeværelse i Gaza var, og er fortsat, nødvendig, og Europa skal spille en aktiv rolle og hjælpe befolkningen med at overleve og genopbygge landet og bidrage til bekæmpelsen af våbensmugling, der har gjort dette område til en base for affyring af små og store raketter.
På trods af verbale udgydelser fra Sharm el-Sheikh og Jerusalem er der endnu ikke sket noget på dette område. Jeg vil gerne på ny stille et spørgsmål til hr. Solana, der allerede blev stillet på tidspunktet for Libanonkrisen: Hvornår kan vi forvente, at der indsættes en europæisk flåde i Middelhavet som den, der er blevet indsat med henblik på at bekæmpe piratvirksomhed? Vi har ressourcerne. Vil vi få viljen en dag?
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Fru formand! EU skal beskytte borgernes sikkerhed i alle medlemsstaterne. EU bør frem for alt påtage sig et medansvar for bekæmpelsen af terrorisme og reagere skarpt på enhver terrorhandling.
Mordet på en polsk ingeniør - der blev holdt som gidsel i Pakistan - begået af den lokale Taliban-gruppe har haft vidtrækkende konsekvenser i den seneste tid. Det såkaldte europæiske diplomati deltog ikke i de forudgående forhandlinger med henblik på at sikre hans løsladelse. Denne chokerende begivenhed indgår i en bredere sikkerhedsproblematik, og jeg opfordrer til, at vi behandler dette spørgsmål under en særskilt parlamentarisk forhandling, og at der træffes særlige foranstaltninger. Det vigtigste i øjeblikket er at få udleveret liget af den myrdede polak og at hjælpe hans familie. Disse afgørende, men kortsigtede, foranstaltninger, kan imidlertid ikke træde i stedet for en samlet tilgang til terrorisme og en forøgelse af det diplomatiske pres på lande som f.eks. Pakistan.
Pedro Guerreiro
(PT) Fru formand! I sine internationale forbindelser overholder Portugal principperne om national uafhængighed, respekt for menneskerettigheder og folks rettigheder, lighed mellem stater, fredelig løsning af internationale konflikter, ikkeindblanding i andre staters indre anliggender og samarbejde med alle andre folk med henblik på at sikre menneskehedens frigørelse og fremgang.
Portugal slår til lyd for afskaffelsen af imperialisme, kolonialisme og enhver anden form for vold, kontrol eller udnyttelse mellem folk samt en omfattende, samtidig og kontrolleret nedrustning, opløsning af politiske og militære blokke og etablering af et system for kollektiv sikkerhed, der skal sikre en international orden, der skaber fred og retfærdighed mellem folk.
Jeg henviser til ordlyden i artikel 7 i Den Portugisiske Republiks forfatning for at vise, at EU langt fra overholder disse principper. Ved at påtage sig rollen som NATO's europæiske søjle i partnerskab med USA og ved i stigende grad at fremme militariseringen af internationale forbindelser, våbenkapløbet, indblanding og aggression med det formål at sikre stormagternes kontrol og deling af markedet og naturressourcerne, handler EU i direkte strid med disse principper.
Gerard Batten
(EN) Fru formand! Da der er tale om initiativbetænkninger, kan de affærdiges som det rene sludder. Vi ved imidlertid, at sådanne betænkninger til tider bruges til at introducere EU's politiske målsætninger.
Hr. von Wogau har tidligere været formand for Økonomi- og Valutaudvalget og medvirkede til indførelsen af den fælles valuta i Europa. Han er nu formand for Underudvalget om Sikkerhed og Forsvar, og når han i en betænkning påpeger, at EU har brug for sine egne væbnede styrker, kan vi være sikre på, at det er netop, hvad EU agter at oprette, når tiden er inde.
I disse betænkninger opfordres EU til at oprette sine egne væbnede styrker gennem fælles indkøb af våben, et fælles kommunikationssystem og en uafhængig fælles kommando- og kontrolstruktur. Hr. von Wogau slår til lyd for, at en stående EU-styrke på 60 000 soldater permanent stilles til rådighed. EU ønsker sine egne soldater, våben, tanks, flyvemaskiner og bomber for at "opfylde sine internationale forpligtelser".
Hvilke forpligtelser er der helt præcist tale om? For at få svar på dette spørgsmål er det nødvendigt at vente og se, om Lissabontraktaten ratificeres fuldt ud, således at der indføres "en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, der fører til et fælles forsvar". Ingen kan påstå, at de ikke blev advaret om EU's militære målsætninger.
Bruno Gollnisch
(FR) Fru formand! Uanset hvor stort et venskab, vi nærer for ordførerne, hr. Vatanen og hr. von Wogau, kan vi ikke støtte deres betænkninger.
For det første fordi NATO, Den Nordatlantiske Traktats Organisation, blev oprettet i 1949 som svar på den frygtelige kommunistiske trussel mod Vesteuropa. Den spillede en nyttig og endog afgørende rolle. Dette frygtelige kommunistiske system er imidlertid brudt sammen i dag, og Warszawapagten er blevet opløst.
NATO udvider imidlertid til stadighed sine aktiviteter. Organisationens aktiviteter rækker ud over dens geografiske sfære. Mig bekendt har Afghanistan ikke en nordatlantisk kyst. Det har Kosovo heller ikke, hvor NATO bidrog til den etniske udrensning af serberne i en uretfærdig krig, der ikke løste nogen problemer. NATO krænker således FN-pagten.
De er fuldstændig inkonsekvent. De ønsker at skabe et stærkt, uafhængigt Europa, og De integrerer det europæiske forsvar i et amerikansk domineret ledelsessystem. Hvordan kan Rusland og andre nationer opfatte dette som andet end en aggressiv holdning?
NATO har påtvunget os Amerikas Forenede Staters politik. Vi er deres venner, men vi ønsker ikke at være deres tjenere og slet ikke deres lakajer. Vi bliver nødt til at sætter en stopper for dette og træde ud. NATO har haft sin tid.
Hubert Pirker
(DE) Fru formand, fru kommissær, hr. Solana! Som vi alle ved, ændrer risikoscenarierne sig konstant. Traktaten ændrer sig også og hermed også mulighederne for den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik. Borgernes ønske om sikkerhed og stabilitet, om en stærk union og om nedrustning, navnlig kernevåbennedrustning, vil imidlertid aldrig ændre sig.
Med de tre betænkninger, der drøftes i dag, sender Europa-Parlamentet et meget stærkt budskab om, hvorledes det agter at nå disse mål og garantere sikkerheden. For det første er der betænkningen om den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, hvor der fokuseres på sikkerhed i Balkanlandene, stabilitet i Afrika og fred i de palæstinensiske områder. For det andet er der betænkningen om samarbejde med NATO, hvor der fokuseres på et tættere samarbejde mellem EU og NATO og på bedre samordning. I den tredje betænkning fokuseres der på videreudvikling af den europæiske sikkerheds- og udenrigspolitik med henblik på at sikre større effektivitet og bedre samordning i anvendelsen af forsvarsmidlerne og sikre EU's strategiske uafhængighed og således også lette medlemsstaternes byrde.
Hvis vi støtter disse målsætninger, skal vi støtte opfordringerne i disse betænkninger, f.eks. om fælles forskning og udvikling, om udvikling af fælles standarder og om fælles indkøbssystemer - der alle har til formål at sikre interoperabilitet. Dette vil også indebære optimalt samarbejde mellem militæret i medlemsstaterne, samarbejde mellem politi og militær, samt etablering af permanente militære strukturer og oprettelse af et operativt hovedkvarter og/eller et råd af forsvarsministre.
Jeg er overbevist om, at dette vil være en afgørende mulighed for at omdanne vores union til en politisk union og udvikle en sikkerhedsunion, der indfrier borgernes forventninger til Unionen, nemlig varig sikkerhed, stabilitet og fred.
Formanden
Indtil nu har talerne overholdt taletiden. Vi er virkelig i tidsnød. Jeg vil derfor bede Dem overholde taletiden.
Jan Marinus Wiersma
(EN) Fru formand! FUSP omfatter efterhånden næsten alt, og man kan således tale om næsten alt i en forhandling som denne. Tidligere drøftede vi kun sikkerhedsspørgsmål, og nu drøfter vi også klimaændringer, energi osv. Jeg bliver derfor nødt til at være selektiv og sige noget om forholdet mellem EU og USA og om den nedrustningsdagsorden, som vi efter min opfattelse kan bringe videre i år.
Den nye regering er kommet vældig godt fra start, også symbolsk med meddelelsen om lukningen af Guantánamo. Jeg mener, at vi bør fokusere på dette spørgsmål og forsøge at samarbejde om løsningen på nogle af de problemer, som amerikanerne står over for.
Det andet grundlag for debatten i år vil være økonomisk sikkerhed. Vil USA og Europa være i stand til at sætte ind over for krisen i fællesskab, eller vil de forsøge at klare det selv, hvilket vil indebære en hurtig optrapning af protektionistiske foranstaltninger?
Afghanistan er også et vigtigt spørgsmål. Vil vi være i stand til at matche amerikanernes øgede indsats, og på hvilke betingelser? Det er i denne forbindelse positivt, at amerikanerne har sagt, at de er klar over, at der bør findes en politisk løsning, da denne konflikt ikke kan løses militært. EU kommer således straks ind i billedet.
Med hensyn til nedrustningsdagsordenen holdt hr. Solana en meget fin tale her i Parlamentet i december om sine egne, Rådets og Unions idéer til fremme af en positiv dagsorden ved i første omgang at støtte amerikanernes og russernes genforhandling af START-traktaten og samarbejde med amerikanerne om ratifikationen af traktaten om et altomfattende forbud mod atomprøvesprængninger. Vi vil også støtte fjernelsen af de resterende tekniske kernevåben i Europa, og det vil fremme målet om at bringe brændstofkredsløbet under international kontrol med henblik på at sikre, at lande, der ønsker at udvikle kernekraft, har adgang til fredelige formål, men at de ikke vil være i stand til at udnytte denne adgang til militære formål.
Vi mener, at EU bør støtte en sådan dagsorden, idet præsident Obama har ambitioner. Da han talte om udenrigsanliggender i sin åbningstale nævnte han først Irak og Afghanistan, men kom derefter ind på sine ambitioner om at gøre noget ved kernevåbennedrustningen.
Samuli Pohjamo
(FI) Fru formand! Jeg vil tale om hr. Vatanens betænkning, og jeg vil først og fremmest gerne takke ham for den åbenhed, han har udvist under udarbejdelsen af betænkningen.
Parlamentet sender efter min mening imidlertid et farligt budskab, hvis det insisterer på at styrke EU's militære struktur og understreger betydningen af en militær magt, der er afhængig af NATO som foreslået i betænkningen. Samarbejde og partnerskab og demokrati og menneskerettigheder som en garanti for fred og stabilitet er en bæredygtig europæisk model, der bør anvendes i alle verdens krisebrændpunkter. Vi står desuden over for en voksende økonomisk krise, miljøproblemer og klimaudfordringer, der ikke kan løses med militær magt.
Det ville efter min opfattelse være mere relevant at understrege betydningen af EU's fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og at fokusere på konfliktforebyggelse og fjerne årsagerne til kriser, f.eks. gennem udryddelse af fattigdom og fremme af demokrati, menneskerettigheder og civilsamfundet.
Endelig vil jeg gerne minde om, at en række EU-medlemsstater ikke er medlem af NATO, og at de har deres egne grunde hertil. Disse lande skal have mulighed for selv at træffe afgørelse om deres sikkerhedspolitiske løsninger uden pres udefra. Finland har f.eks. tacklet sine egne forsvarsanliggender godt og har i årtier været involveret i fredsbevarende operationer i forskellige dele af verden. Der er blevet stillet en lang række ændringsforslag til betænkningen, der forbedrer den, men de ændrer ikke ved grundtonen.
Mario Borghezio
(IT) Fru formand, mine damer og herrer! Har Europa sin egen geopolitik? Det forekommer mig ikke at være tilfældet! Hvis Karl Haushofer var i live, ville han fortælle dette noget holdningsløse Europa, at det har brug for en maritim strategi i Atlanterhavet, Stillehavet og Det Indiske Ocean og over for landene i nord med Det Arktiske Ocean, der indeholder enorme og meget værdifulde energiressourcer. Det er supermagterne USA og Rusland, der er aktive i disse områder, ikke Europa!
Kampen mod terrorisme indebærer også en kamp mod dem, der smugler terrorinstrumenter, dvs. mennesker, der kan udnyttes af terrorister. I dette øjeblik står Lampedusa i flammer, da nogen har stukket ild til tilbageholdelsescentrene for ulovlige indvandrere. Europa bør støtte den italienske regering, der forsøger at forhindre invasionen af ulovlige indvandrere, der kan udnyttes af mafiaen og terrorister. Jeg ser imidlertid ingen tegn på den nødvendige konsekvente praktiske tilgang. Europa skal forsvare sig mod denne trussel, ikke gennem ord, men gennem handling, som hr. Maroni og den italienske regering.
Rihards Pīks
(LV) Fru formand, kommissær Ferrero-Waldner, hr. Solana! De tre betænkninger fra vores kolleger er alle meget professionelle og afbalancerede, og de er navnlig blevet udarbejdet på det rigtige tidspunkt. Uden at komme ind på de mange konkrete oplysninger, vurderinger og forslag i betænkningerne vil jeg gerne understrege to aspekter. Det er for det første vigtigt at revidere Europas sikkerhedsstrategi hvert femte år, da vi kan se, at sikkerhedsspørgsmål som energisikkerhed, cybersikkerhed og klimasikkerhed i de seneste år er blevet meget aktuelle, og de potentielle konfliktområder har også flyttet sig fra en region til en anden. For det andet skal EU yde en væsentlig større konfliktforebyggende indsats. Jeg mener, at det også ville have været muligt i Sydkaukasus, men EU's holdning forud for den væbnede konflikt var efter min opfattelse for svag. EU har ret og pligt til at gennemføre forebyggende aktiviteter og mæglingsmissioner, da EU er et fredsskabende projekt, en opgave som EU har varetaget i de seneste 50 år. Hvis vi skal imødegå udfordringerne og træffe forebyggende foranstaltninger, skal vi først og fremmest have den politiske vilje og for det andet etablere og forbedre en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og europæiske sikkerheds- og forsvarspolitiske institutionelle instrumenter. Et af disse instrumenter er det østlige partnerskab, der henvises til i hr. Saryusz-Wolskis betænkning, herunder oprettelsen af den fælles parlamentariske forsamling EURONEST. Dette kunne øge forståelsen og derudover fremme udviklingen af demokrati uden for vores østlige grænser. Endelig vil jeg gerne give udtryk for min tilfredshed med punkt 33 i hr. von Wogaus betænkning, da begivenhederne i Kaukasus og den voksende nationalisme i vores nabostat giver anledning til alvorlig bekymring. Et klogt gammelt ordsprog i mit land lyder som følger: "Man skal altid håbe det bedste, men forberede sig på det værste, og Gud hjælper dem, der hjælper sig selv!"
Ana Maria Gomes
(PT) Fru formand! Jeg vil gerne takke ordførerne, Ari Vatanen og Karl von Wogau, for deres arbejde og indsats for at opnå konsensus, navnlig omkring det vanskelige spørgsmål om den nukleare politik, som EU og NATO skal revidere omgående, nu hvor præsident Obama er ved at puste nyt liv i målsætningen om at befri verden for kernevåben, og hvor to europæiske atomubåde var tæt på at forårsage en katastrofe.
I Vatanen- og von Wogau-betænkningerne understreges behovet for et politisk, strategisk og operationelt uafhængigt EU og således for en ambitiøs europæisk sikkerheds- og forsvarspolitik (ESFP). Vi har brug for institutionelle, finansielle og operationelle instrumenter, hvis vi skal nå disse mål. Der skal således indledes et tæt samarbejde mellem NATO og EU baseret på respekt for de to komplementære organisationers politiske uafhængighed. Vi opfordrer derfor til, at der oprettes et permanent operativt EU-hovedkvarter i Bruxelles med selvstændigt mandat til at planlægge og gennemføre militære ESFP-operationer. Vi opfordrer derfor medlemsstaterne og EU til at øge bestræbelserne på at anvende deres nationale forsvarsbudgetter mere hensigtsmæssigt og mere effektivt og på en mere europæisk vis, hvilket de ikke kan gøre på behørig vis hver for sig.
Budskabet fra Parlamentet er utvetydigt og tjener som en advarsel. Uden et forsvarets Europa vil forsvaret i Europa være truet. Vores forsvarsindustri kan blive truet. De kapaciteter, som Europa har brug for, hvis Europa skal opfylde sin forpligtelse til at beskytte civilbefolkninger og forhindre massakrer og folkedrab, kan blive truet. Europas rolle som en global aktør inden for krisestyring kan blive truet. Det er tvingende nødvendigt at fremskynde udvidelsen af den europæiske politiske integration til at omfatte sikkerhed og forsvar i overensstemmelse med Lissabontraktaten. Det er ikke kun i EU's interesse, men også i NATO's, da begge organisationer vil drage fordel af et Europa, der er bedre rustet til at imødegå de voksende udfordringer forbundet med europæernes sikkerhed og den globale sikkerhed.
Andrzej Tomasz Zapałowski
(PL) Fru formand! NATO har vist sin nytte som en international sikkerhedsorganisation i en tid med relativ fred i Europa. Den hurtige beslutningstagning i de organer, der styrer alliancen, og selve beslutningerne svækker i betydelig grad den følelse af sikkerhed, som denne organisation giver os. NATO har på trods heraf en stabiliserende indvirkning på den globale sikkerhed. Det er en fejltagelse at forsøge at "blødgøre" NATO og svække organisationens stilling ved at udvide EU's militærstrukturer. EU har i dag problemer med at nå til enighed om vanskelige politiske beslutninger, herunder navnlig militære beslutninger.
EU bør fokusere på at styrke den interne sikkerhed og medlemsstaternes forsvarskapacitet, navnlig i medlemsstater, der støder op til lande, hvor yderliggående nationalistiske ideologier har vind i sejlene, og i medlemsstater, som har tiltrukket terrorgruppers interesse. EU bør ikke involvere sig for dybt i foranstaltninger vedrørende oprettelse af store ekspeditionsstyrker til udsendelse i forbindelse med operationer uden for Europa.
Alojz Peterle
(SL) Fru formand! Hr. Solana, den højtstående repræsentant for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, mindede os med rette om, hvor vi stod i 1990. Det ville være endnu mere interessant at spørge os selv, hvilken form for fælles politik vi havde i starten af 1990'erne.
På daværende tidspunkt havde Det Europæiske Fællesskab ingen magt. Vores ønsker blev efterfølgende omsat i visioner, strategier, politisk vilje og kapaciteter, hvilket også foranledigede os til at handle, ikke kun på europæisk plan, men også på globalt plan. I disse år, navnlig efter den historiske udvidelse i 2004, ændrede konteksten og målsætningerne for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP) sig betydeligt.
For 10 år siden var vi stadig primært fordybet i vores egne bekymringer. I dag kan vi imidlertid se tilbage på de gode resultater, som vi har skabt, og det er umuligt at forestille sig en FUSP eller en europæisk sikkerheds- og forsvarspolitik (ESFP) uden en global dimension. I lyset heraf er jeg ikke overrasket over, at ordførerne i alle tre betænkninger og mange af vores kolleger har henledt opmærksomheden på den nye situation, på behovet for strategiske ændringer, større samhørighed og større interinstitutionelt samarbejde.
Der er desuden blevet stillet konkrete forslag til forbedring af vores operationelle strukturer og vores politiske beslutningsproces, som jeg støtter fuldt ud. Jeg er enig i, at vi er nået til en ny fase i vores fælles politik, og jeg vil gerne understrege to aspekter i denne forbindelse.
For det første skal vi se nærmere på, hvorledes den finansielle eller økonomiske krise kan påvirke konteksten for vores fælles politik. Det er min faste overbevisning, at vi skal være meget opmærksom på de mulige politiske følger af krisen, navnlig følgerne af en eventuel endnu dybere monetær krise.
For det andet har jeg i en årrække kunnet konstatere den overraskende kendsgerning, at mange af vores partnere ønsker, at EU har en mere klart defineret og stærkere fælles udenrigs- og forsvarspolitisk identitet. De ønsker med andre ord, at EU bliver en global aktør. I denne ånd mener jeg, at det er vigtigt, at vi betragter vores bilaterale partnerskaber i et mere globalt perspektiv end hidtil, og at vi også udvikler innovative tilgange til multilaterale partnerskaber, hvor der ikke kun tages hensyn til bilaterale interesser, men også til stabiliseringen af den pågældende region som helhed.
Maria Eleni Koppa
(EL) Fru formand! Det internationale system er i en overgangsfase, og vi står alle over for enorme udfordringer. Vi skal derfor revurdere og forbedre forbindelserne mellem EU og NATO for at imødegå fælles trusler som f.eks. terrorisme, spredning af masseødelæggelsesvåben, stigende international piratvirksomhed og de nye problemer som følge af klimaændringer.
Jeg mener imidlertid samtidig, at tiden er inde til at bekræfte FN's Sikkerhedsråds rolle som den grundlæggende garant for international fred og sikkerhed. Det er nu tvingende nødvendigt at ændre organisationen, og vi har påtaget os den opgave at fremme denne reform, således at FN kan varetage sin vigtige opgave mere effektivt.
Det er også vigtigt for os at understrege, at alle stater og internationale organisationer, herunder NATO, bør afholde sig fra trusler om vold eller anvendelse af vold af enhver art, der er i strid med målsætningerne og principperne i FN's stiftelsescharter. NATO og EU har fælles interesser, og de bør ikke konkurrere indbyrdes. Vi har brug for et mere afbalanceret partnerskab og en bedre samordning af tiltag og et stærkere samarbejde. Begge parter bør imidlertid respektere den anden parts uafhængige beslutningstagning og sikre, at der er gensidig forståelse i tilfælde af divergerende militære vurderinger.
Endelig vil jeg gerne understrege behovet for at respektere staternes ret til neutralitet og i denne forbindelse anmode om, at opfordringen til Republikken Cypern om at tiltræde partnerskabet for fred slettes. Enhver stat har en suveræn ret til at træffe denne beslutning, og Cypern er en uafhængig og suveræn stat, der kan træffe beslutninger om sin egen fremtid.
Jana Hybášková
(CS) Fru formand! Vi skal fejre NATO's 60-årsdag. Der vil snart blive afholdt en række større USA-EU-NATO-topmøder. Frankrigs genindtræden i NATO's militære struktur og arbejdet med fastlæggelsen af de europæiske sikkerheds- og forsvarspolitikker er en fremragende lejlighed til at harmonisere de europæiske sikkerhedsstrategier og eventuelle nye NATO-strategier. Ratifikationen af Lissabontraktaten i det tjekkiske parlament i dag styrker i høj grad den europæiske forsvars- og sikkerhedspolitik. Vi skal skabe et fælles europæisk lederskab. Vi skal rationalisere det europæiske forsvarsmarked. Vi skal investere i videnskab og forskning og i Det Europæiske Forsvarsagentur. Vi skal udarbejde en lov for den europæiske soldat. Vi skal undgå tvetydigheder, og vi skal for alvor sætte os ud over det tyrkiske syndrom. Vi skal gribe den chance, som den nye amerikanske regering tilbyder os, for et reelt samarbejde i Afghanistan og et missilforsvar i Europa. Vi har fået en meget stor chance for at gøre den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik til drivkraften for yderligere integration og sikkerhed i Europa. Vi må ikke forspilde denne chance.
Libor Rouček
(CS) Fru formand! Jeg vil gerne sige et par ord om forbindelserne mellem EU og Rusland. Det er efter min mening ikke muligt at fastlægge en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik uden dialog med Rusland. Det Europæiske Forsvarsagentur, der omfatter dialog med USA, NATO og OSCE og internationale nedrustningsaftaler, bør også omfatte dialog med Rusland.
Jeg vil derfor gerne opfordre såvel Rådet som Kommissionen til at indtage en åben og konstruktiv holdning til mulige forhandlinger mellem EU, USA og Rusland om en genoptagelse af den transatlantiske sikkerhedsdialog baseret på Helsinkiprocessen.
Jeg mener, at disse forhandlinger også bør omfatte drøftelser af missilforsvaret. EU bør også spille en langt større rolle på dette område end hidtil. Det bør efter min opfattelse ikke overlades til USA og Rusland at indgå aftaler på dette område alene. Det forventer de europæiske borgere af os.
Józef Pinior
(PL) Fru formand! I Parlamentet er der enighed om EU's fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. De vigtigste politiske kræfter er enige på dette område. Problemet, det virkelige politiske problem, er hvordan dette centrale mål skal nås.
For det første skal Lissabontraktaten ratificeres hurtigst muligt. De politiske ledere, der forhaler ratifikationen af traktaten, svækker udviklingen af EU's fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Det er vanskeligt for alvor at tale om EU's fælles sikkerhedspolitik uden Lissabontraktaten.
For det anden vil jeg gerne understrege spørgsmålet om menneskerettigheder og udviklingen af EU's udenrigspolitik. Politikken bør fremme international ret - den humanitære folkeret, det liberale demokrati og retsstatsprincippet.
For det tredje forudsætter denne politik en betydelig udvikling af den europæiske forsvarspolitik, en udvikling af EU's militærstrukturer og en udvikling af den europæiske forsvarsindustri.
Adrian Severin
(EN) Fru formand! Jeg vil gerne fremdrage to aspekter. Det første aspekt vedrører værdier. EU er et værdifællesskab. Disse værdier er kriterier for tiltrædelse. De styrer vores adfærd. De er et middel til at skabe interoperabilitet med vores eksterne partnere. Vi bør imidlertid ikke basere vores udenrigspolitik på eksport af vores værdier. Vi skal tværtimod lære at operere i en mangfoldig verden og tilmed at respektere den anden parts ret til at tage fejl.
Det andet aspekt vedrører institutioner. Da de nuværende internationale institutioner og internationale love blev udformet og udviklet, så verden helt anderledes ud. Vi kan dagligt konstatere, at de ikke er tilpasset de nye udfordringer, nye muligheder og nye trusler, som verden står over for i dag. Jeg mener derfor, at EU bør støtte forslaget om en ny konference om sikkerhed og samarbejde i Europa i et større Europa - fra Vancouver til Shanghai, ikke kun til Vladivostok - med henblik på at skabe et nyt rum for sikkerhed, for frihed og for samarbejde. Dette bør efter min opfattelse være en af vores vigtigste prioriteter, og vi bør ikke være bange for, at andre måske har andre idéer på dette område.
Luis Yáñez-Barnuevo García
(ES) Fru formand! For det første vil jeg gerne give udtryk for min generelle opbakning til de tre betænkninger, der er til forhandling.
For det andet vil jeg gerne rose fru FerreroWaldner, især for det, som hun sagde om det tætte samarbejde og samarbejdet mellem hendes og hr. Solanas stab. For det tredje vil jeg gerne takke hr. Solana, for uden hans viljestyrke og kreativitet ville den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik sandsynligvis ikke være, hvad den er i dag, nemlig et retligt og dokumentarisk grundlag. Selv fremskridtene med strategidokumentet fra 2003 ville ikke i så høj grad have kunnet fremme den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik inden for de seneste år. For det fjerde vil jeg gerne sige, at Lissabontraktaten - som der som sagt er godt nyt om, eftersom den måske vil blive ratificeret inden længe - uden tvivl vil være et langt stærkere og bedre værktøj i hans og EU's hænder i forhold til at gøre Unionen til det, som den bør være, nemlig en global aktør i ordets egentlige forstand.
Jeg vil slutte af med en betragtning, som han selv har formuleret, nemlig at Europa skal være en civil aktør og magt, der besidder militære midler, ikke en militærmagt.
Proinsias De Rossa
(EN) Fru formand! Eftersom jeg i weekenden kom tilbage fra et besøg i Gaza, vil jeg bruge mine 60 sekunder på at tale om, hvad jeg betragter som et alvorligt problem i området. Princippet om menneskers sikkerhed forpligter os til at reagere i en humanitær krise, men det forpligter os også til at reagere og fortælle Israel, at nu er det nok, og at Europa ikke længere kan lukke øjnene for overgrebet på den palæstinensiske selvbestemmelsesret.
Det voldsomste overgreb på denne ret er Israels ubønhørlige og velovervejede kolonisering af Vestbredden og Østjerusalem. 500 000 bosættere har nu slået sig ned i områder, der skulle udgøre den primære del af den foreslåede uafhængige palæstinensiske stat. Det er mere og mere vanskeligt at tro, at Israel reelt er tilhænger af en uafhængig palæstinensisk stat i lyset af landets fortsatte annektering af palæstinensisk territorium - hvilket sker den dag i dag.
Erklæringerne om, at Europa og USA støtter en tostatsløsning, som omfatter en selvstændig og levedygtig palæstinensisk stat, er vitterlig ikke det papir værd, de er skrevet på, medmindre vi siger fra over for Israel med hensyn til bosættelserne. De må ophøre nu og med tiden ryddes, ellers vil der aldrig kunne opnås en bæredygtig fred i Mellemøsten, hr. Solana.
Călin Cătălin Chiriţă
(RO) Fru formand! Jeg vil gerne rose de tre ordførere. NATO har vist sig at have afgørende betydning for Europas sikkerhedsstruktur og ikke kun frem til i dag. Organisationen frembyder også reelle udsigter for resten af det 21. århundrede. Jeg mener, at EU og NATO skal samarbejde med hinanden og undgå eventuel rivalisering.
Stærke, frugtbare transatlantiske forbindelser er den bedste garanti for fred, sikkerhed og stabilitet i Europa og for respekten for demokratiske principper, menneskerettigheder, retsstaten og god regeringsførelse. Vi er kommet til et tidspunkt i historien, hvor det transatlantiske samarbejde har fået afgørende betydning for den fælles udarbejdelse af en ny sikkerhedsstrategi for EU og det nye strategiske koncept for NATO.
På NATO-topmødet i Bukarest i april 2008 bifaldt de allierede den politiske rolle, som EU kan få, hvis Unionen opbygger handlingskapacitet på sikkerheds- og forsvarsområdet. NATOs partnerskab for fred og EU's østlige partnerskabsprojekt er af afgørende betydning for udviklingen af demokrati og retsstat og for overgangen til en effektiv markedsøkonomi i visse lande i Sortehavsregionen.
Rosa Miguélez Ramos
(ES) Hr. formand, hr. Solana! Jeg har været her siden kl. 15 blot for at tale med Dem om pirateri og for at takke Dem for at have iværksat en europæisk flådeoperation til bekæmpelse af pirateri i farvandene i Det Indiske Ocean. De ved, at regeringen i mit land er fuldt involveret i denne opgave. Jeg vil gerne minde Dem om, at fangstperioden starter i april, og at vores fiskere er bekymrede over den måde, som flådestyrkerne i Det Indiske Ocean i øjeblikket er fordelt på geografisk. De ville gerne have beskyttelse i nærheden af det område, hvor de kommer til at fiske, dvs. længere mod syd. Jeg vil gerne høre, hvad De har at sige til det.
Jeg vil også gerne fortælle Dem, at jeg gerne så, at denne operation blev forlænget i forhold til den fastlagte tidsplan. Jeg synes, at det ville være en skam, hvis en så stor fælles indsats, der involverer alle tre søjler på en gang, brat skulle afbrydes efter et år, særlig i betragtning af at situationen i Somalia og i resten af regionen ikke synes at ville ændre sig eller blive bedre på kort eller mellemlang sigt.
Marios Matsakis
(EN) Fru formand! NATO er rygraden i europæisk forsvar, og vi er afhængige af NATO-styrker for at garantere EU's sikkerhed. NATO-styrkerne i Cypern - tyrkiske NATO-soldater - er imidlertid ikke en fredsstyrke, men en besættelsesstyrke, som besætter EU-territorium. Disse tyrkiske soldater forårsagede ikke kun død og ødelæggelse på øen, da Tyrkiet invaderede den i 1974, de holder den dag i dag fast i opsplittelsen af en EU-medlemsstat og skaber frygt og undertrykkelse både blandt græske og tyrkiske cyprioter og blokerer de igangværende forhandlinger mellem lederne af de to samfund på øen.
Når vi således drøfter NATOs vigtige rolle i europæisk forsvar, er det kun rimeligt at huske på, at EU endnu ikke har lagt det fornødne pres på Tyrkiet for betingelsesløst og straks at få landets NATO-invasionshær ud af Cypern. Er De ikke enig med mig, hr. Solana? Måske hører han mig ikke. Er De ikke enig i, at den tyrkiske hær straks bør forlade Cypern, hr. Solana?
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Fru formand! Jeg vil gerne bruge Georgien som eksempel til at vise Dem, hvor langt vi er fra vores erklærede ambition for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik trods vores højtstående repræsentants og kommissær Ferrero-Waldners indsats.
Nu beder hr. Solana selvfølgelig om større kapacitet og flere midler. Personligt vil jeg gerne stille Dem følgende spørgsmål: Er EU i øjeblikket i stand til at opfylde sine forpligtelser, særlig i forhold til våbenhvileaftalen med Rusland?
Jeg forstår naturligvis godt kommissæren. Vi ved, i hvilket omfang EU har været til stede, og hvor hurtigt vi greb ind, men i dag må vi også huske på, at georgierne står ansigt til ansigt med den russiske hær, som befinder sig i Abkhasien og i Sydossetien. Jeg sætter bestemt ikke spørgsmålstegn ved den civile observatørmissions betydningsfulde arbejde på stedet, men hvad kan vores observatører imidlertid gøre for at beskytte civile imod de daglige uroligheder? Ikke meget, bortset fra at bevidne dem.
Desuden vil ambitionerne for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik i dette tilfælde i Georgien blive bedømt i forhold til, at vi omsider har fattet mod til at indsætte fredsbevarende styrker for at stabilisere en region, der er omfattet af vores naboskabspolitik.
Alexandru Nazare
(RO) Fru formand! I de tre betænkninger, som vi har drøftet i dag, er jeg stødt på nogle relevante og nyttige punkter, der kan definere EU's fremtidige politik i rollen som global aktør.
Jeg vil gerne fremsætte tre bemærkninger. For det første vil jeg gerne understrege betydningen af det transatlantiske aspekt i EU's udenrigspolitik. Vi skal bruge de nuværende gode forbindelser med USA til at åbne et nyt kapitel på dette område og øge vores indflydelse i verden.
For det andet skal EU's sikkerhedsdimension harmoniseres med NATOs for at forhindre overlapninger og ressourceknaphed.
For det tredje mener jeg, at EU skal anvende den europæiske sikkerheds- og samarbejdspolitik til at styrke stabiliteten på Vestbalkan efter afklaringen af Kosovos status. Ifølge EU's særlige repræsentant Peter Faith har Kosovo i øjeblikket "overvåget selvstændighed". Selv om hr. Faith under en nylig høring i Parlamentet afviste at bruge begrebet "EU-protektorat" om Kosovo, erkendte han, at vejen til "fuld selvstændighed" er lang og vanskelig. Hr. Faith sagde, at det ville være et mirakel, hvis vi kunne afslutte missionen på to år.
Jeg mener imidlertid, at vi må fastlægge en klar tidsplan for EU's engagement i Kosovo. Derfor glæder jeg mig over Kommissionens initiativ til at foretage en undersøgelse om Kosovo, så længe den bidrager til en succesrig EULEX-mission.
Benita Ferrero-Waldner
Fru formand! Jeg vil blot fremsætte nogle få bemærkninger og én i særdeleshed. Jeg synes, at denne forhandling har vist, at der er en voksende accept af EU's tilgang til krisestyring og konfliktforebyggelse. Sikkerhedskonferencen i München bekræftede behovet for en helhedstilgang, for sikkerhed og udvikling går hånd i hånd - det ene kommer ikke uden det andet. Jeg mener, at denne europæiske tilgang er et vigtigt element i vores strategi for fremme af fred og sikkerhed i vores nabolande og også længere væk.
Den fungerer, men kræver tilstrækkelige ressourcer, så vi må arbejde på at opbygge vores kapacitet og kompetencer både på civilt og militært plan, og vi vil i det mindste forsøge at gøre vores indflydelse gældende i videst muligt omfang.
Jeg vil også gerne besvare Deres spørgsmål, særlig det fra formanden for Udenrigsudvalget, hr. Saryusz-Wolski, vedrørende underfinansieringen af FUSP-budgettet. Det er korrekt, at budgettet er blevet reduceret i år, men det bør ikke - håber vi - stille sig hindrende i vejen for vores politiske ambitioner for en civil europæisk sikkerheds- og forsvarspolitik, hvis blot der ikke kommer nye større missioner i år. Det er vigtigt at huske på, at kun visse omkostninger er dækket af FUSP-budgettet - omkostninger til udstyr, kontraktansat personale, særlige tillæg og EU's særlige repræsentanter - men medlemsstaterne betaler omkostningerne til deres udstationerede personale. Budgettet vil som bekendt blive forhøjet til 400 mio. euro, ikke i år, men i 2013.
Vedrørende overførsler mellem budgetposter, som hr. Dombrovskis nævnte, medtager Kommissionen oplysninger om overførsler inden for FUSP-budgettet i sine kvartalsberetninger til budgetmyndigheden, og i de seneste år er der disponeret over alle bevillingerne i FUSP-budgettet.
Lad mig kommentere to specifikke aspekter. Det første er menneskers sikkerhed. Menneskers sikkerhed er noget, der personligt ligger mig meget på sinde, fordi den skal fremmes. Vi skal således skabe frihed for nød og frihed for frygt gennem udenrigs- og sikkerhedspolitikken. Dette anerkendes også i vores beretning for 2008 om den europæiske sikkerhedsstrategi (ESS), som vi begge nævnte før. Desuden anerkendes det i ESS-beretningen, at uden udvikling og fattigdomsbekæmpelse vil der ikke kunne opnås bæredygtig fred. Menneskers sikkerhed er derfor meget vigtig, og fremme af menneskerettigheder indgår også i dette regnestykke.
Lad mig til sidst sige lidt om tidlig varsling og konfliktforebyggelse, som hr. Pīks talte om. Jeg er generelt enig i, at vi som europæisk union skal gøre en større indsats i de tidlige faser af et konfliktforløb, hvilket er ensbetydende med tidlig varsling, konfliktforebyggelse og forebyggende diplomati. For Kommissionens vedkommende er et af vores initiativer på området at styrke forbindelserne med ngo'er som led i et fredsskabende partnerskab og sikre en bedre anvendelse af åbne informationskilder. Vi vil imidlertid forsøge at styrke den tidlige varsling i fremtiden. Vi ved, at det er et meget vigtigt aspekt.
Javier Solana
Fru formand! Jeg skal gøre det ganske kort. Jeg vil gerne takke de parlamentsmedlemmer, som har haft ordet. Jeg har noteret mig deres bemærkninger og spørgsmål, og jeg vil helt bestemt vende tilbage med et ordentligt svar på de spørgsmål, der kræver det.
Jeg vil gerne sige, at dette er anden gang, at vi har haft en forhandling af denne karakter i Parlamentet, en næsten tre timer lang forhandling om europæisk sikkerhed. Jeg mener, at det er meget vigtigt, og jeg håber i høj grad, at der også vil blive afholdt denne type forhandlinger fremover. Mange tak til de tre ordførere for deres arbejde! De kan være sikre på, at vi vil fortsætte samarbejdet med Dem i fremtiden.
Jacek Saryusz-Wolski
Fru formand! Det har været en meget bred og for mig tilfredsstillende forhandling om succeser, mangler og igangværende aktioner. Groft sagt kunne man sige, at det er devisen om, hvorvidt glasset er halvt tomt eller halvt fuldt, afhængig af hvem der ser på det.
Nogle spørgsmål blev besvaret af hovedstrømmen af talerne. Sker der fremskridt på området? Ja! Er det nok? Nej! Er der større konvergens mellem institutioner som Parlamentet, Rådet, Kommissionen og medlemsstaterne? Ja, der er sket større fremskridt, selv om EU's udenrigspolitik med et budget, der overgås af politikken for udbredelse af bredbånd, ikke er tilstrækkelig stærk, og her henviser jeg til Deres løfter om penge, kommissær Ferrero-Waldner. Hvis vi havde flere penge eller i det mindste lige så mange, som Kommissionen foreslår at anvende til udbredelse af bredbånd i landdistrikter - 1,5 mia. euro - så ville medlemsstaterne måske - når de ikke behøvede at betale - være mere villige til at deltage i FUSP-aktioner. Som bekendt opfordrer Parlamentet til, at sådanne udgifter dækkes over fællesskabsbudgettet.
Værdsætter borgerne denne udenrigspolitik? Svaret er igen "ja". Udnytter vi i tilstrækkelig grad udenrigspolitikken til at legitimere Unionen? Svaret er "nej". Kapacitet: i ordets brede forstand, alt, der vedrører kriseforebyggelse og hurtige indsatser. Vi har, hvad vi kunne få, og - jeg kunne forvente, at hr. Solana vil nikke - mere. Jeg har allerede været inde på finansieringen. Med hensyn til retlige og institutionelle instrumenter - Lissabontraktaten - er alle enige om, at vi har behov for flere og stærkere traktatfæstede instrumenter.
Der arbejdes i øjeblikket diskret på at sikre konvergens, og jeg vil gerne rose den højtstående repræsentant for hans diskrete indsats og diplomati, ikke kun udadtil, men også indadtil. Hvordan opnår vi en fælles indstilling? Når De, hr. Solana, kan tale på vegne af hele Unionen, skal der forinden være gjort en indsats for at overbevise alle og få alle med.
Spørgsmålet om værdier blev rejst. Er vi enige om værdierne? Ja, vi er, men vi har forskellige fremgangsmåder, og den interessemæssige værdiakse spiller også ind. Det bedste eksempel er fremgangsmåden i Centralasien. Dette blev drøftet under forhandlingen om strategien for Centralasien.
Afslutningsvis vil jeg sige, at jeg blev rørt over det, som hr. Solana sagde - at EU identificerer sig gennem udenrigspolitikken. EU får en stærkere identitet. Det, vi med vores tilgang i Parlamentet bidrager med, er større legitimitet, hvilket er ensbetydende med større magt. Det kan derfor få afgørende betydning for den europæiske integration. Den fremherskende debat har vist, at der er appetit efter mere Europa i udenrigspolitikken, og at der er behov for i højere grad at forene europæisk politisk og materiel kapital.
Formanden
Vi giver ordførerne lidt mere tid, men vi er bagud tidsmæssigt, og vi kan ikke blive ved med at strække tidsplanen.
Karl von Wogau
Fru formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne kommentere nogle få punkter.
Først vil jeg gerne forklare, hvorfor jeg ikke medtog principperne om "menneskers sikkerhed" og "ansvar for at beskytte" i min betænkning. Det har været meget omdiskuteret. Min personlige holdning er, at selv om disse principper, som vi har udviklet, er meget vigtige, hører de ikke hjemme i en sikkerhedspolitik, da de kan misbruges og anvendes som grundlag for militære interventioner rundt om i hele verden. Det er en helt reel fare, som jeg levende kan forestille mig. Jeg er således tilhænger af disse to principper, men ikke inden for sikkerhedspolitikken.
Det blev også sagt, at jeg er i gang med at opbygge en EU-hær, og at jeg tilskynder hertil i min betænkning. Jeg vil gerne bede Dem om at læse hele betænkningen igennem igen - De vil bestemt ikke finde ordene "EU-hær" her. Det, der anføres i betænkningen, er, at skatteydernes penge bør bruges bedre på dette område, end det hidtil har været tilfældet.
Så er der den europæiske sikkerhedsstrategi, som nu har alles opbakning. Det arbejde, der skulle gøres i forbindelse med den, tog flere år og var meget vellykket. Efter min opfattelse må det næste skridt være at arbejde med gennemførelsen af sikkerhedspolitikken, at udarbejde en hvidbog om sikkerhedspolitikken. Det er en opgave, der bør løses i næste valgperiode.
Sidst, men ikke mindst, mener jeg, at vi i de næste forhandlinger om dette emne bør drøfte spørgsmålet om EU BAM Rafah. Hvordan kan vi få nyt liv i denne mission, og hvordan kan den forlænges?
Ari Vatanen
Fru formand! Jeg vil lige gentage, hvad præsident Wilson sagde i 1917, og hvad bl.a. vores kollega hr. Swoboda sagde for en halv time siden, nemlig at nationen alene ikke kan løse problemer. Parlamentet og EU vidner herom. Vi må lære af vores fejltagelser. Vi må arbejde sammen på tværs af samfundslag, ikke noget med selektivt samarbejde. Der er ingen, der kører gratis i virkelighedens verden. Vi kan ikke overlade det til nogle få at bære byrden. Vi må alle lægge skuldre til, for vi er demokratiske nationer. Det er en ædel sag.
Indimellem har jeg vanskeligt ved at forstå, hvorfor folk, så snart de hører ordet "NATO", er imod. Kan det skyldes antiamerikanske følelser eller antimilitaristiske holdninger? Ja, vi er pacifister. Hvem er ikke pacifist? Ethvert fornuftigt menneske er pacifist. Hvem ønsker lidelse, hvem ønsker krig? Vi må dog have midlerne til at forebygge krig og lidelse. Vi må være proaktive. Krige kommer og går, hvis der er denne type holdning - vi skal aktivt opbygge fred.
Jeg roser virkelig flertallet af medlemmerne i Parlamentet, som i aften endnu engang beviste, at konstruktiv og ansvarlig sund fornuft vil sejre. Det er, hvad Parlamentet bør være: et parlament, som ser fremad, for medmindre vi samarbejder, taber vi freden.
Lad mig fremsætte en sidste bemærkning. Fodboldlegenden Michel Platini taler lige nu i en anden sal. Jeg var i Frankrig, da massakren i Rwanda fandt sted - og denne bemærkning er ikke rettet imod Frankrig, men er et eksempel på, hvordan medierne formidler oplysninger - og den omstændighed, at fodboldstjernen Zinedine Zidane havde en vorte på knæet tiltrak bogstaveligt talt større opmærksomhed end massakren i Rwanda. Nej, vi kan ikke forholde os tavse. Vi skal være proaktive, ellers giver vi blot udtryk af at tolerere denne form for begivenheder i verden.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag den 19. februar 2009.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Alexandra Dobolyi  
Hvordan bør Europa reagere på udviklingen mod øst, hvor Shanghai-samarbejdsorganisationen (SCO), en regional organisation bestående af flere spirende supermagter og stater, der er rige på energiressourcer, bliver stærkere? SCO grænser op til EU via Rusland, og derfor kræver organisationen i sagens natur reel opmærksomhed fra EU's side. Ser vi på SCO's medlemmer og observatører kan vi roligt konkludere, at disse lande sidder på en betydelig del af verdens olie- og gasreserver.
Vi kan derfor ikke komme uden om at skulle udvikle en ny strategi over for Rusland og Centralasien, der indeholder landespecifikke politiske risikovurderinger.
I lyset af gasstriden mellem Rusland og Ukraine vil jeg også gerne påpege, at EU's aktuelle sårbarhed og store energiafhængighed undergraver udviklingen af en egentlig, effektiv og konsekvent fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Desuden reagerer landene forskelligt på baggrund af deres historiske erfaring og finansielle interesser. Da det fremgår mere tydeligt i dag end på noget andet tidspunkt i historien, er det særligt vigtigt at træffe ensartede politiske foranstaltninger og harmonisere nationale interesser og holdninger.
EU er nødt til at forbedre effektiviteten og sammenhængen i sine internationale tiltag. Ratificeringen af Lissabontraktaten og indførelsen af de udenrigspolitiske værktøjer, der er fastlagt heri, kunne i høj grad bidrage til opfyldelsen af denne målsætning.
Den omstændighed, at EU i stigende grad er nødt til at handle mere effektivt og hurtigere, kombineret med begivenheder, der kræver akutte intellektuelle løsninger, fordrer en gennemgang af de organisatoriske mekanismer og beslutningsmekanismerne til forvaltning af vores udenrigspolitik samt passende strukturelle løsninger.
Glyn Ford  
Jeg roser hr. Vatanen for hans betænkning, som har min opbakning. Jeg støtter særligt idéen om at oprette et operativt EU-militærhovedkvarter. NATO bør naturligvis være - og er - det sted, vi først vender blikket mod, når sikkerheden er truet. Under valgkampen mellem Bush og Gore for lige godt ti år siden udtalte George Bush faktisk, at hvis han havde været præsident, ville han ikke være gået ind i Kosovo.
Trods min modvilje mod Bush-regeringens udenrigspolitik forekommer det mig at være en fuldstændig nærliggende holdning for Bush at indtage på baggrund af USA's egne interesser. Det er imidlertid ikke en holdning, som Europa kunne eller burde have fulgt. Ud over det stærke moralske argument om at vi havde et ansvar for at beskytte de mennesker, som var truet af serbernes folkedrab, stod vi også med konsekvenserne, flygtninge i ti-, ja hundredtusindvis. I vores egen og i deres interesse skal vi være i stand til at gøre noget uden amerikanerne. I den forbindelse er det en lille pris, vi betaler for at få et permanent operationelt EU-militærhovedkvarter, der i fremtiden kan stå klar i lignende situationer.
Anneli Jäätteenmäki  
skriftlig. - (FI) Finland behøver ikke at skamme sig over sine sikkerhedspolitiske løsninger. Finland, som står uden for NATO, er i godt selskab af Sverige, Østrig og Schweiz. Det er let at identificere sig med dem. At fravælge NATO-alliancen er det moderne alternativ for en moden stat.
Vi begyndte at tale om et blidere NATO, da USA udskiftede deres "krigslystne" præsident med en mere "fredelig". Det kan forventes, at de begejstrede taler om et blidere NATO under præsident Obama og udenrigsminister Hillary Clinton bliver et mere almindeligt fænomen. Lad os nu imidlertid se tiden an og se, hvordan NATO reelt udvikler sig.
Min personlige holdning er, at NATOs grundlæggende karakter ikke har ændret sig overhovedet, siden det bipolare sikkerhedssystem slog fejl. På den anden side har reklamen for det blidere NATO virket.
Det fører ikke til noget blot at stirre i retning af Rusland (Rusland, Rusland, Rusland) eller afvente en ny vinterkrig. Desuden er NATO ikke den rette løsning på de større problemer, som Finland vil stå over for i en nær fremtid, og som primært er af økonomisk art.
Adrian Manole  
Evalueringen af betydningen af samarbejdet mellem EU og NATO må starte med anerkendelsen af, at det politiske landskab i både Europa og USA har ændret sig markant for ganske nylig, og at EU nu har en egentlig rolle at spille i forhold til international sikkerhed.
Denne situation kræver, at alliancen "politiseres" og bliver et forum for åben dialog og drøftelse af de vigtige spørgsmål, som den har pligt til at engagere sig i. En reel transatlantisk dialog om eksempelvis den nødvendige indsats over for terrorisme er en absolut prioritet, netop fordi de allierede har forskellige opfattelser af, hvordan de skal reagere over for denne fælles udfordring.
I den aktuelle situation, hvor medlemsstaterne står over for stadig mere forskelligartede internationale sikkerhedsopgaver, fra etniske konflikter i umiddelbar nærhed af allieret territorium til internationale terrornetværk og truslen om spredning af masseødelæggelsesvåben, må de lægge særlig vægt på refleksion og dialog og støtte alliancens reformprocesser. Jeg tænker navnlig på de sikkerhedsproblemer, der påvirker områderne i vores umiddelbare nærhed, hvor alliancen kan spille en afgørende rolle ved at skabe et demokratisk forsvar og opbygge sikkerhedsinstitutioner på Balkan og i området omkring Sortehavet.
Marian-Jean Marinescu  
Vi har behov for en fælles, sammenhængende og ajourført europæisk sikkerhedspolitik, der kan være med til at styrke vores europæiske identitet og gøre EU i stand til at tale med én stemme, en troværdig stemme, i international sammenhæng.
Den aktuelle situation, som er præget af store udfordringer såsom den økonomiske krise, energiforsyningssikkerhed, klimaændringer og migrationsforvaltning, kræver, at medlemsstaterne samarbejder og tager ansvar for at beskytte deres fælles interesser og fremme fred, sikkerhed og respekt for territorial integritet.
Unionen kan kun få indflydelse, hvis den taler med én stemme og har de fornødne instrumenter og udnytter dem effektivt i indsatsen for at styrke samarbejdet med nabolandene.
Vi er nødt til at tænke strategisk, engagere os aktivt i tingene og konsekvent handle på internationalt plan. Vi har også behov for regional sikkerhed og tætte bånd til de relevante regionale aktører.
Strategiske partnerskaber med vores nabolande mod øst er en nødvendighed, og vi skal styrke forbindelserne med Rusland ved at anvende en sammenhængende strategi med fælles, gensidigt fordelagtige forpligtelser.
Vi er nødt til at investere i vores nabolande, særligt i dem mod øst, og give dem de nødvendige incitamenter til at fortsætte deres reformer og gøre EU i stand til at styrke sin tilstedeværelse i området. Vi har nye instrumenter klar, bl.a. det østlige partnerskab, som vi kan bruge til at skabe en ny samlet tilgang på et højere plan med vores partnere i regionen.
Zdzisław Zbigniew Podkański  
International sikkerhed er en af de vigtigste værdier i alle aspekter af de internationale forbindelser. I dag er vi vidne til en omdefinering af dette koncept, hvor vægten nu lægges på ikkemilitære faktorer, som truer stabiliteten og den internationale sikkerhed. Eksempler på sådanne trusler er organiseret kriminalitet, internetterrorisme, sørøveri (bl.a. i farvandet ud for Somalias kyst), klimaændringer og de farer, der opstår som følge af den globale økonomiske krise. EU, som har opmærksomheden rettet mod udviklingen af fælles militære instrumenter som Eurokorpset, den europæiske lufttransportflåde og et permanent operativt EU-militærhovedkvarter, må imidlertid ikke samtidig glemme andre og lige så alvorlige trusler. Der bør lægges større vægt på oprettelse af organer og institutioner, der kan gøre os i stand til at afhjælpe den finansielle situation, som er forårsaget af den globale økonomiske krise, og beskytte miljøet og biodiversiteten. Vi må heller ikke glemme interne trusler som narkotika, fattigdom i samfundet og internetkriminalitet.
Alle disse elementer er vigtige faktorer, som påvirker den internationale sikkerhed, EU's sikkerhed, ethvert lands sikkerhed. Uden en løsning på disse grundlæggende spørgsmål vil det ikke være muligt at skabe en stabil europæisk sikkerhedsstrategi.
Flaviu Călin Rus  
Den fælles sikkerhedspolitik er et emne, som er blevet drøftet mange gange, og som der er skrevet en hel del om. EU er i stigende grad en vigtig mægler på regionalt og internationalt plan. Det er netop af den grund, at jeg føler, at EU skal være synligt aktiv ved grænserne og have en proaktiv rolle i alle dele af verden.
Efter i dag at have behandlet de tre betænkninger - betænkningen om årsrapporten 2007 om de vigtigste aspekter og de grundlæggende valg inden for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, betænkningen om gennemførelsen af den europæiske sikkerhedsstrategi og ESFP og betænkningen om NATO's rolle i EU's sikkerhedsstruktur - mener jeg, at vi kan drage tre konklusioner:
1. EU skal have en fælles sikkerhedspolitik, der kan fremme demokratierne inden for EU's grænser og partnerskaberne med EU's nabolande.
2. EU skal signalere, at den er en fælles enhed, og EU har behov for en udrykningsstyrke, der kan sættes ind når som helst for at støtte fred, demokrati og menneskerettigheder.
3. EU skal styrke sin position internationalt og fortsat fremme stabilitet og balance mellem verdens stormagter.
Katrin Saks  
Hr. formand! Jeg vil gerne takke min kollega hr. Vatanen for hans gode betænkning om synergier mellem EU og NATO. Den generelle styrkelse af samarbejdet og partnerskabet, den fornuftige ressourceudnyttelse og undgåelse af overlapninger samt en appel til medlemmerne af begge organisationer om at være mere fleksible, målrettede og pragmatiske - denne betænkning indeholder alt, hvad vi i Europa og også i Parlamentet altid har understreget i vores holdninger.
Blandt de øvrige vigtige punkter i betænkningen vil jeg gerne fremhæve forslaget om, at EU-kandidatlande, som også er medlem af NATO, bør tildeles en form for midlertidig status inden for Det Europæiske Forsvarsagentur (EDA). Det ville bestemt være en løsning for Tyrkiet ud fra et NATO-synspunkt.
Betænkningen af hr. von Wogau om den europæiske sikkerhedsstrategi og ESFP rammer generelt plet. Den ESS-rapport, som blev godkendt af Rådet i december, besvarede de fleste af de rejste spørgsmål. De nye aspekter i betænkningen og de holdninger, der styrer EU's sikkerhedsrelaterede aktiviteter, vil være med til at gøre EU bedre i stand til effektivt at forsvare sine sikkerhedsinteresser, sådan som det påpeges i hr. Wogaus betænkning. Betænkningens holdning om, at EU bør indgå et samarbejde med andre partnere, bør støttes.
Theodor Dumitru Stolojan  
Jeg vil gerne give udtryk for min støtte til hr. Saryusz-Wolskis betænkning, hvori det korrekt understreges, at opgaven med at garantere energiforsyningssikkerheden af hensyn til de europæiske borgere skal gøres til en vigtig prioritet i EU's fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Jeg vil gerne sige dette højt og tydeligt: Vores energiforsyningssikkerhed og særligt spredningen af gasressourcerne vil blot forblive en smuk drøm, medmindre vi anlægger Nabucco-rørledningen.
Nabucco-projektet skal blive et strategisk mål for hele EU. Det kræver både meget store finansielle investeringer og i særdeleshed en effektiv europæisk udenrigs- og sikkerhedspolitik. En effektiv politik kan garantere regional stabilitet i det område, som gasrørledningen kommer til at løbe igennem. Med dette mål in mente bør vi bestræbe os på at give vores fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik den sammenhængende og effektive struktur, den har så hårdt brug for, hvis den skal sikre mærkbare resultater.
Jeg tænker bl.a. på EU's behov for en højtstående embedsmand for den eksterne energipolitik, som nyder stærk politisk opbakning og har de fornødne aktionsinstrumenter til rådighed.
Jeg er enig i, at EU må afsætte tilstrækkelige finansielle og menneskelige ressourcer til sin fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik for at kunne opnå de konkrete resultater, som de europæiske borgere forventer af os.
Daniel Strož  
Jeg er grundlæggende imod betænkningen om gennemførelsen af den europæiske sikkerhedsstrategi og den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik i dens nuværende form. Denne betænkning er et typisk eksempel på militariseringen af EU og et bevis på, at i europæiske sikkerhedsspørgsmål skal militære midler og foranstaltninger erstatte eller afløse nødvendige foranstaltninger af politisk karakter. Mange af konklusionerne og anbefalingerne i betænkningen er i direkte strid med den omstændighed, at EU efter planen skulle udvikles som et fredsprojekt. Det er ikke så mærkeligt, at EU-borgerne, hver gang de får mulighed for at udtrykke deres mening, tager afstand fra Lissabontraktaten, bl.a. på grund af den måde, hvorpå den giver EU et militaristisk præg. Der er en yderst urimelig og farlig holdning i betænkningen, der på den ene side henviser til EU's sikkerhedsmæssige interesser og på den anden side kritiserer Rusland for at forsvare sine egne helt legitime sikkerhedsinteresser i Kaukasus.
Dushana Zdravkova  
Den omstændighed, at vi her i Parlamentet drøfter tre betænkninger om sikkerhed og forsvar, er udtryk for vores store politiske ansvar over for de europæiske borgere forud for NATO-topmødet. Den etablerede praksis med at vedtage beslutninger om Rådets rapport om de vigtigste aspekter og grundlæggende valg i forbindelse med den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik er en fremragende mulighed for at henstille til medlemsstaterne at anvende denne praksis på nationalt plan.
Det er især vigtigt at udvikle en uafhængig akademisk kapacitet med henblik på at analysere og vurdere den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik sideløbende med de nationale sikkerhedspolitikker. Det vil danne grundlag for en offentlig debat om den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik gennem et netværk af analysecentre, der er placeret i medlemsstaterne.
Det er ikke muligt at arbejde med en hvidbog om europæisk sikkerhed og forsvar, hvis medlemsstaterne ikke gennemfører dokumentets indhold i deres nationale strategier. Det gælder også en styrkelse af de nationale analytiske ressourcer og muligheden for computerbaseret læring og uddannelse med henblik på at afprøve og udforske nye koncepter på området for civil-militært samarbejde.
Vi må opmuntre medlemsstaterne til at foretage en fælles strategisk gennemgang på sikkerhedsområdet og få fastlagt et fornuftigt grundlag for samspillet mellem EU og NATO i forbindelse med udviklingen af et nyt strategisk koncept for NATO i forhold til den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik.
