Risiko for lukning af skibsværfterne i Gdańsk (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om risiko for lukning af skibsværfterne i Gdańsk.
Charlie McCreevy
Hr. formand! Jeg tager mig af denne sag på vegne af min kollega fru Kroes, som er kommissær for konkurrence.
Kommissionen ønsker ikke, at skibsværftet i Gdańsk lukker. Skibsværftet i Gdańsk har spillet en vigtig rolle i europæisk historie og i kampen for frihed og et genforenet Europa. Vi ser gerne, at skibsværftet underkastes en omfattende omstrukturering, så det bliver en succesrig virksomhed, der kan konkurrere af egen drift på skibsværftsmarkederne i EU og hele verden.
I de seneste årtier er skibsværftsindustrien blevet omstruktureret over hele Europa. Kommissionen er udmærket klar over, at det har været en vanskelig proces for mange skibsværfter og regioner. Mange skibsværfter blev lukket, og skibsbygningskapaciteten måtte reduceres. Uanset hvor der er anvendt national statsstøtte til denne omstrukturering, har Kommissionen været nødt til at udøve sit ansvar i henhold til traktaten og sikre, at de lige vilkår for skibsværfter i EU ikke blev fordrejet.
Kommissionen har nu det samme ansvar i forbindelse med skibsværftet i Gdańsk. Betingelserne for, at statsstøtte til skrantende virksomheder er forenelig med traktaten, er fastsat klart i Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder.
En egentlig omstrukturering af skibsværftet i Gdańsk er blevet udsat i mange år. Der er ikke brugt offentlige midler til at skabe varige arbejdspladser, men til at holde liv i en virksomhed, som under normale markedsbetingelser ikke længere ville have eksisteret.
Kommissionen har tre mål. For det første at sikre, at omstruktureringen af skibsværftet i Gdańsk fører til dets langsigtede rentabilitet. Det kunne muligvis betyde, at det måtte indskrænke aktiviteterne, men det ville i den sidste ende føre til et mindre, men mere effektivt skibsværft, der kunne stå på egne ben.
For det andet skal værftets produktionskapacitet reduceres for at begrænse fordrejning af de lige vilkår og skade på europæiske konkurrenter forårsaget af statslig intervention. Desuden skal et betydeligt bidrag til omstruktureringsplanen ydes med egne midler, herunder ved afhændelse af aktiver, som ikke er nødvendige for skibsværftets overlevelse, eller ved ekstern finansiering på markedsvilkår.
For det tredje skal der sikres ligebehandling. Skibsværfter i andre lande har ligesom polske skibsværfter måttet reducere deres kapacitet betydeligt. Skibsværftet i Gdańsk kan ikke være nogen undtagelse.
Andre medlemsstater har brugt strukturfondsmidler og anden EU-bistand til at håndtere den vanskelige overgangsperiode og støtte de berørte regioner. Vi har gentagne gange gjort de polske myndigheder opmærksom på denne mulighed.
Kommissionen har ført og vil vedblive med at føre en tæt og konstruktiv dialog med de polske myndigheder i forsøget på at finde en udvej, hvor betingelserne for statsstøttens forenelighed opfyldes, og statsstøtten kan godkendes. Den proces er i gang.
Skibsværftet i Gdańsk fortjener en levedygtig fremtid ved at skabe sig en ny og bæredygtig position i EU's konkurrenceprægede skibsværftsindustri.
Janusz Lewandowski
for PPE-DE-Gruppen. - (PL) Hr. formand! Som parlamentsmedlem fra Gdańsk føler jeg mig dobbelt ansvarlig: for det første for skæbnen af de 3.000 arbejdspladser og anlægget, der har en symbolværdi i Polen. Jeg føler mig for det andet ansvarlig for, at vi sammen overholder reglerne for en rationel økonomi, som EU er baseret på, hvilket har skaffet velstand til millioner af indbyggere i Europa. Jeg tror således ikke, at dagens forhandling bliver en politisk manifestation. Skibsværftet i Gdańsk er omgærdet af for meget politik. Skibsværftet er hidtil blevet udnyttet for meget rent politisk. Jeg stoler på, at forhandlingen vil være et skridt mod at finde optimale løsninger.
Jeg tror ligeledes, at dette er intentionen af det radikale venstre i Parlamentet, der har taget initiativ til forhandlingen, men jeg vil dog gerne gøre opmærksom på, at det ikke er drømmere om social lykke, der to gange har lukket skibsværftet i Gdańsk. Det har udøvere af realsocialisme, som hos os kaldes postkommunister, derimod gjort, og det har skadet værftets økonomiske troværdighed, hvilket er en af årsagerne til de nuværende problemer.
Jeg var vidne til og en beskeden deltager i den kollektive ekstase, der i august 1980 gav fødsel til Solidaritet, en bevægelse, der senere rummede 10 millioner mennesker. Jeg ved, at der blandt de 3.000 ansatte på nutidens skibsværft findes folk, der dengang risikerede deres liv i den menneskelige værdigheds navn, i menneskerettighedernes navn og andre værdier, der står skrevet på EU's bannere. De udviste mod, men også omtanke, uden anvendelse af vold. Denne vej uden anvendelse af vold kan derfor være en retningsangivelse for os i det 21. århundrede som et redskab mod terror.
Man ser naturligvis gerne, at disse store centre med arbejdstagere - skibsværfter, miner, metalværk - er mønstereksempler på økonomisk succes på det fri marked. Centrene var Solidaritets bastion og indgav Solidaritet en kraft, der var meget større end den, som ensomme dissidenter i andre lande havde. Det er meget svært at gøre centrene til mønstereksempler, det er umuligt i en kort tidsperiode, hvilket erfaringen fra de store centre med tungindustri i Vesteuropa vidner om. De har haft brug for flere årtier til at blive omdannet til en ny, økonomisk kvalitet. Det gælder især for denne branche, skibsværftsbranchen, der er i konkurrence med Fjernøsten, Korea, Kina, Vietnam, hvor ikke blot den billige arbejdskraft er bestemmende, men først og fremmest forskellige åbne og kamuflerede former for statsinterventionisme.
Jeg vil gerne have, at denne kompleksitet også registreres af Kommissionen, for hvis den ikke tages i betragtning, vil der opstå frustration og grobund for politisk populisme i vores land. Jeg kan forstå frustrationen af skibsværftsarbejderne, der føler, at de har udrettet en historisk gerning, og som nu støder sammen med et sjælløst bureaukrati, som de siger. Jeg kan også forstå frustrationen af Kommissionen, der har at gøre med en utrolig stædig, trodsig arbejdsplads, som mere end én myndighed har måttet give fortabt til. Jeg synes ikke, at skibsværftets ansatte skal straffes for den ikke særlig kompetente, ja, ligefrem ubehjælpsomme håndtering af sagerne, som den nuværende regeringskoalition har lagt for dagen. Jeg ved også, at grundlaget for et kompromis er en langsigtet vision og ikke hurtigt skrevne planer. Den langsigtede vision indebærer en investor, der udstyrer skibsværftet med moderne teknologi frem for de nuværende, ældgamle, omstridte beddinger. Og jeg tror på, at forhandlingen i dag er et skridt i denne retning.
Bogusław Liberadzki
for PSE-Gruppen. - (PL) Hr. formand! Det er godt, at vi i dag har en forhandling om skibsværftet i Gdańsk. To direkte forhold er vigtige i denne forhandling: for det første årsdagen for underskrivelsen af Szczecinaftalen den 30. august og Gdańskaftalen den 31. august 1980, og det andet meget vigtige forhold vedrører den aktuelle finansielle situation af skibsværftet i Gdańsk.
Skibsværftet i Gdańsk er et symbol på de historiske forandringer i Polen samt på de store forandringer i Europa og verden. Det er her det startede. I 1980'erne kom ledere fra den fri verden til skibsværftet i Gdańsk, og de opfordrede til at holde stand i kampen. Her kæmpede man også for menneskerettighederne, for ytringsfriheden, for fri fagforeninger, for den menneskelige værdighed, for en udvikling i stil med det daværende Europæiske Økonomiske Fællesskab.
Det er altså et levende mindesmærke, som vi skal være stolte af, men det er også et skibsværft - i dag er det måske først og fremmest en virksomhed, der producerer skibe. Skibsværftsarbejderne mindede om dette for en uge siden i Bruxelles: de talte ikke om historiske fortjenester, de talte om økonomiske forhold, om deres liv, om deres arbejdspladser. Skibsværftsindustrien er en global industri - man kan let købe skibe i Asien, men ikke nødvendigvis i Europa.
Hr. kommissær! Vi bør have dette in mente i forbindelse med afgørelser om konkurrencedygtighed i stedet for blot at have fokus på den såkaldte "fair konkurrence" i EU. En global tilgang er påkrævet. Vi skal altså anskue EU's skibsværftsindustri i et globalt konkurrencemiljø og derpå overveje alle betingelser for at drive et skibsværft i EU, herunder skibsværftet i Gdańsk eller skibsværftet i Szczecin.
EU's markedsreguleringer er acceptable og accepteres som princip, men måden hvorpå de træder i kraft samt deres tidsplan skal være realistisk, især når de er adresseret til forskellige enheder. Privatisering anvendt som et middel til at nå et mål - ja, privatisering som et mål, der skal opfyldes inden en fastsat dag - synes tvivlsom. Jeg opfordrer derfor den polske regering til at have et tæt samarbejde med Kommissionen og det samme gælder for samarbejdet med skibsværftets ledelse for at styre denne virksomhed effektivt.
Bronisław Geremek
for ALDE-Gruppen. - (PL) Hr. formand! Jeg vil først og fremmest gerne udtrykke min glæde over, at Europa-Parlamentet i dag overvejer denne sag, samt min taknemmelighed over initiativet. Jeg vil gerne takke kommissær McCreevy for dagens erklæring samt sige, at det er vigtigt, at vi tænker på EU som et fællesskab.
Når man går ind i Europa-Parlamentsbygningen, går man forbi en statue, der fortæller, at L'Europe a un coeur, at Europa har et hjerte. Overført til politikersprog betyder dette den europæiske samfundsmodels kraft. For 27 år siden påbegyndte arbejderne på skibsværftet i Gdańsk kampen mod det kommunistiske system, de kæmpede for brød og frihed, de ville genindføre meningen med menneskeligt arbejde, de ville fri økonomien fra statens monopol. Dette historiske skibsværft er genstand for Kommissionens dramatiske anbefaling om at reducere produktionen med to tredjedele og minimum at lukke to beddinger.
I denne situation mener vi: Man skal for det første nøjes med at lukke én bedding og på den måde give skibsværftet en chance for at blive rentabel. Man skal for det andet give tid til at rationalisere skibsværftets ledelse, eftersom den nuværende ledelse lader meget tilbage at ønske. På denne måde bliver skibsværftet rentabelt, og 3.000 arbejdere mister ikke deres arbejde. For det tredje skal man huske på, at skibsværftet i Gdańsk er et af de store steder i den europæiske hukommelse og et vidnesbyrd om, at den samfundsmæssige solidaritet er en af de grundlæggende værdier i EU.
De europæiske institutioner kan jo ikke ignorere denne afgørelse. Vores handlingers pragmatisme skal gå hånd i hånd med en forståelse for, at vi bygger et EU for folk og takket være folk. Den europæiske konstruktions styrke afhænger af, om vi formår at være innovative og konkurrencedygtige, men også af, om vi formår at være sensitive over for svage personers skæbne, personer, der ikke er så begunstiget af den gode skæbne. Det er efter min opfattelse meningen med den liberale frihedstanke. Jeg vil også gerne henvise til en vis erindring, som jeg har: generationer af europæere i alle EU's stater, der med stolthed og håb bar Solidaritetsmærker i reversen. Disse folk er i denne sal. Det er en generation, der opbygger den europæiske enhed, og den bør derfor være bevidst om den historiske betydning af skibsværftet i Gdańsk.
Marcin Libicki
for UEN-Gruppen. - (PL) Hr. formand! Jeg ledsagede arbejderne fra skibsværftet i forbindelse med samtalerne med kommissær Kroes og kommissær Špidla. Jeg var også sammen med dem, da de stod foran Kommissionen og appellerede til Europa om hjælp. Skibsværftet i Gdańsk er i dag ved at have overstået de finansielle problemer, det begynder at have overskud. Det vil være en stor misforståelse, hvis skrappe finansielle restriktioner på dette tidspunkt skal forhindre skibsværftet i at oparbejde en finansiel profit, samt forhindre, at alle de folk, der arbejder der, samt alle os andre opnår en succes.
Jeg vil også gerne fremhæve det historiske aspekt. Hvis det ikke var for Solidaritet, der netop blev født på skibsværftet i Gdańsk, ville der ikke være 27 stater i det forenede Europa, et Europa, der ikke er truet af en atomkrig. Det skal alle huske på i dag, også de politikere, der har sæde her.
Jeg vil også gerne gøre opmærksom på, at alle talere, der hidtil har taget ordet om denne sag, har været helt enige uanset de politiske forskelle. Jeg tror også, det vil gælde for de efterfølgende talere. Det skal man tage hensyn til.
Francis Wurtz
Hr. formand! Det glæder mig, at mine kolleger i gruppeformandskonferencen har billiget mit forslag om at bede Kommissionen udtale sig her i Parlamentet, inden der træffes nogen afgørelse om skibsværfternes fremtid i Gdańsk.
Generaldirektoratet for Konkurrence behøvede ikke denne nye sag for at anskueliggøre sin doktrin. Den er i forvejen så omstridt, at adskillige observatører, der næppe kan mistænkes for antiliberalisme, længe har betegnet den som dogmatisk. Faktisk anses en omstruktureringsplan kun for at være overbevisende, hvis den sender 1000 arbejdstagere på gaden. Der er fortilfælde nok, hvor virksomheder i vanskeligheder er blevet tvunget til at nedlægge hundredvis af stillinger for ikke at skulle de tilbagebetale den støtte, der var nødvendig for deres overlevelse. Jeg gad vide, hvilket skibsværft der drives uden tilskud. At der skal stilles betingelser for tildelingen af subsidier, forekommer mig indlysende. Men hvis disse betingelser systematisk indebærer svære ofre for arbejdstagerne, så er der noget galt.
Selv om det mest udprægede kendetegn ved de konkurrencekommissærer, jeg har kendt, sjældent har været medfølelse, og selv om socialsans åbenbart ikke hører til deres egenskaber, så har Kommissionens ypperligste generaldirektorat denne gang overgået sig selv ved at vise sin ligegyldighed over for såvel politiske anliggender som sociale problemer. Når Kommissionen truer dette så symbolske sted i Polen på livet, er den så klar over den politiske rækkevidde i den meddelelse, den sender det nye medlemslands folk knap tre år efter tiltrædelsen? Det bekymrer tilsyneladende ikke den frie uforfalskede konkurrences vogtere det mindste. I deres øjne er det en sag at prise værftsarbejdernes afgørende - historiske, som hr. McCreevy sagde - rolle i kampen for frihed i Gdańsk, og en anden sag at udsætte dem for liberalismens jernhårde lov.
Vi kan stadig nå at forhindre denne uansvarlige handling. Det første skridt er efter min mening at drøfte de grundlæggende spørgsmål med de polske fagforeninger, endog med Den Europæiske Metalarbejdersammenslutning. Det gælder både om at få afklaret, hvor meget skibsværfterne egentlig har fået i støtte, og især om at finde en løsning, som skåner arbejdspladserne.
Derudover bestyrker denne nye sag, som på helt absurd vis belyser, hvor snævre kriterier der efterhånden anvendes i kampen mod konkurrenceforvridninger, min gruppes overbevisning om, at en offentlig flersidig substansdebat om EU's overordnede mål og overensstemmelsen mellem disse mål og de iværksatte politikker er absolut nødvendig, inden der træffes endelig beslutning om den kommende EU-traktat.
Henvisningen til skibsværfternes historie i Gdańsk understreger, at en politisk opbygning, der viser sig ude af stand til at tage kampen op med sine egne modsigelser og overvinde dem positivt, er dødsdømt. Denne lære er stadig højaktuel, og visse europæiske ledere ville gøre klogt i også at tænke over den.
Witold Tomczak
for IND/DEM-Gruppen. - (PL) Hr. formand! Kommissionens forslag om at lukke to ud af tre beddinger på skibsværftet i Gdańsk under trussel om tilbagebetaling af den offentlige bistand er en stor misforståelse. Der er nemlig ikke taget hensyn til mange elementer, herunder de hidtidige skadelige handlinger mod skibsværftet udført af politiske ødelæggere og uærlige forretningsfolk, der lurer på ejendommene og områderne i byens centrum. Den uærlige privatisering af skibsværftet er genstand for retssager.
Kommissionen har ikke en ordentlig viden om dette. Skibsværftet er allerede blevet omstruktureret, tusindvis af ansatte er fyret, syv ud af 10 beddinger er elimineret. I øjeblikket kan skibsværftet fremvise positive finansresultater. Lukningen af to beddinger vil ødelægge denne præstation og anstrengelse. Skibsværftet i Gdańsk gik glip af den enorme offentlige støtte, som skibsværfter i de gamle medlemsstater modtog. Det skaber ikke lige chancer, der tages heller ikke hensyn til de forskellige metoder til at beregne skibsværfternes rentabilitet.
Ved at ramme skibsværftet i Gdańsk svækker man samtidig hele EU's skibsværftsindustri. Jeg vil gerne minde om, at EU's andel i verdensproduktionen af skibe er tre gange mindre end Sydkoreas alene, der jo yder statsstøtte til denne industri. Det viser Kommissionens manglende omsorg for EU's langsigtede økonomiske interesser. Kommissionens hensigt er i modstrid med målsætningerne i Lissabonstrategien.
Skibsværftsarbejderne i Gdańsk kæmpede for en solidaritet, der ikke medfører en brutal nedkæmpelse af konkurrenterne. Solidaritet er ikke et tomt slogan, det er ikke medlidenhed, men ansvarlighed og ærlighed, det er at se sandheden i øjnene. Kan EU i dag leve op til disse værdier?
Maciej Marian Giertych
(PL) Hr. formand! Skibsværftet i Gdańsk har en særlig betydning for Polen - det er ikke blot en arbejdsplads, men også et politisk symbol. Man forsøgte at ødelægge værftet under kommunismen. De ansattes politiske engagement og hele nationens støtte medførte, at det ikke lykkedes for de daværende magthavere at eliminere værftet. De ansatte er bevidste om virksomhedens særlige betydning og reagerer som dengang på trusler med protester. Det er meget dårligt, hvis en virksomhed, der har forsvaret sig mod de kommunistiske myndigheder, går under som følge af presset fra et EU-direktiv.
Det er af største vigtighed, at virksomheden forbliver et skibsværft, at den tilhører skibsværftsindustrien i stedet for en eller anden industri. Kommissionens foreslåede reduktion af antallet af beddinger fra tre til én berøver virksomheden muligheden for at være rentabel på lang sigt, for hvad angår bygning af skibe. Der er minimum behov for to beddinger til at kunne fortsætte en indbringende skibsværftsaktivitet.
Polen respekterer de gældende finansbestemmelser, men vi ved, at skibsbygning ikke længere er en så følsom sektor i EU's økonomi, hvorved bistand til skibsværftet i Gdańsk ikke vil forstyrre markedet. Kommissionen skal tage hensyn til den særlige karakter af skibsværftet i Gdańsk, den må give værftet en særbehandling. Symbolet på kampen for uafhængighed fra de kommunistiske magthavere - skibsværftet i Gdańsk - skal forblive et skibsværft.
Józef Pinior
(PL) Hr. formand, hr. kommissær! Skibsværftet i Gdańsk er et stort symbol for Europa, et sted, hvor polske arbejdere med Lech Wałęsa i spidsen i august 1988 begyndte en strejke for frihed og retfærdighed. Skibsværftet blev et symbol på kampen for fagforeningsrettigheder, politiske rettigheder og borgerrettigheder for arbejderbevægelsen i hele verden. Jeg vil gerne fremhæve betydningen af hr. Wurtz' initiativ, hvorfor vi i dag i Europa-Parlamentet kan afholde en forhandling om risikoen for lukning af skibsværfterne i Gdańsk.
Jeg forsvarede for første gang skibsværftet i Gdańsk, da jeg var aktivist i undergrundsorganisationen Solidaritet i november 1988, hvor Mieczysław Rakowskis regering lod skibsværftet træde i likvidation under påskud af svage økonomiske resultater. Skibsværftet i Gdańsk blev desværre også et symbol på nedbrydelsen af tungindustrien samt arbejdstagernes og fagforeningernes hjælpeløshed i en proces, der var et mønstereksempel på alt det, som forbindes med kasinokapitalisme. Der er ikke meget tilbage af dette stolte skibsværft, Solidaritets vugge. Solidaritetsregeringerne efter 1989 har ikke interesseret sig for skibsværftets skæbne. Virksomheden har på den ene side været genstand for markedsspekulationer og demagogi og populisme på den anden.
Efter tiltrædelsen af EU har de polske skibsværfter modtaget statsstøtte. Skibsværftet i Gdańsk har påbegyndt en omstrukturering og har vist, at det er i stand til at være rentabelt. Kommissionens nuværende krav om lukning af to ud af tre af de beddinger, som værftet anvender til bygning af skibe, medfører, at virksomheden ophører med at være rentabel. Som følge heraf vil der opstå arbejdsløshed og drama i mange arbejdstageres familier. Jeg vil gerne appellere til at udvise omtanke i denne sag her i Europa-Parlamentet på den 27. årsdag for underskrivelsen af augustaftalerne. Hr. kommissær! Lad os finde et klogt kompromis, der på den ene side forener principperne for det indre marked, der beskyttes af kommissionen, med interessen af skibsværftets 3.000 arbejdstagere. Lad os redde skibsværftet i Gdańsk!
Hanna Foltyn-Kubicka
(PL) Hr. formand! Når Kommissionen taler om skibsværftet i Gdańsk glemmer den i al sin pragmatisme et forhold, der er meget vigtigere end penge - historien. Hvis det ikke var for skibsværftet, ville hverken jeg eller mange andre parlamentsmedlemmer fra Øst- og Centraleuropa være til stede her i dag. Uden forandringerne, som blev iværksat på skibsværftet, ville hele Europa se helt anderledes ud nu - et Europa bygget på sådanne værdier som demokrati, frihed, lighed og respekt for menneskerettighederne, som skibsværftet i Gdańsk symboliserer kampen for. Afmonteringen af kommunismen blev netop påbegyndt med strejkerne på dette skibsværft.
EU har råd til symboler, det er nok at kigge på det sted, hvor vi befinder os, og huske på, at vi som følge af to nationers efterkrigsforsoning er i stand til at bruge over 200 millioner euro om året på de månedlige rejser til Strasbourg. Hvorfor skal vi ikke ligeledes yde finansiel støtte til skibsværftet i Gdańsk, der symboliserer afslutningen på den kolde krig samt hele Øst- og Centraleuropas befrielse fra kommunismens åg?
Jeg vil således gerne appellere på dette sted: Vi må ikke lade skibsværftet gå under, vi må ikke ødelægge Solidaritets vugge, vi må ikke omregne den historiske værdi af dette sted til euro.
Mary Lou McDonald
(EN) Hr. formand! De har selv anerkendt, hr. kommissær, at skibsværfterne i Gdańsk og det, de står for, har en meget vigtig politisk symbolværdi. Men skibsværfterne er naturligvis mere end symboler. De er hjørnestenen i en hel regional økonomi, som direkte og indirekte tilvejebringer tusindvis af job. Lukningen eller nedtrapningen af skibsværfterne i Gdańsk kunne lægge hele den regionale økonomi i ruiner og ødelægge hundredtusinder af menneskers liv.
De har talt om betydningen af konkurrence, betydningen af det frie marked. Jeg vil gerne høre Dem tale om betydningen af de pågældende arbejdspladser. Jeg ser gerne, at De anerkender dette skibsværfts strategiske betydning for Polen - ja, denne industris betydning for EU som helhed. Jeg mener, at denne uenighed endnu en gang afslører reglerne om statsstøtte og retningen i EU's politik. Jeg mener, at det ville være ironisk og næsten tragisk, hvis lukningen af skibsværftet i Gdańsk og alt, hvad det symboliserer, skyldtes den hårdhændede EU-politik, som er viet til konkurrencens dynamik, markedsøkonomien - til udelukkelse af alt andet, lader det til.
Genowefa Grabowska
(PL) Hr. formand! Ingen benægter, at reglerne gældende for det fælles marked og konkurrencen udgør drivkraften for den europæiske økonomi, de garanterer økonomiens hurtige udvikling. Arbejdspladser, der ikke kan klare disse udfordringer, har et problem, de må f.eks. likvideres, og det er åbenlyst, at arbejdstagerne på disse virksomheder vil protestere.
Men protesten fra de polske skibsværftsarbejdere i sidste uge skal betragtes på en anden måde. De kom ikke til Bruxelles for at beklage sig, vække medfølelse eller bede om penge. De ville protestere mod en afgørelse, som de opfattede som den seneste dødsdom for deres skibsværft, en dom, der sender mindst 1.000 arbejdstagere ud på gaden.
Og hvad ville de fortælle? Skibsværftsarbejderne, der befandt sig i Bruxelles, ønsker lige chancer, samt at Kommissionens afgørelse er baseret på troværdige, kontrollerede informationer, for i virkeligheden er skibsværftet kommet ud af problemerne, det har endelig en chance for at blive et rentabelt foretagende. Og EU-lovgivningen tillader jo ekstrahjælp i sådanne situationer. Vi har eksempler indskrevet i traktaten om, hvordan de østlige tyske forbundslande modtog en sådan bistand.
Jeg vil også understrege, at det ikke var en protest fra den polske regering. Det var EU-borgere, der protesterede - skibsværftsarbejdere, der har ret til dette. De organiserede det selv og kom hertil for at gøre os opmærksom på, at der sker noget dårligt omkring dem. Vi bør værdsætte dette, for på denne måde bygger vi borgersamfund.
Og en sidste ting: Deres tilstedeværelse i Bruxelles viser også, at de har enorm tillid til EU, og en sådan tillid udtrykkes af hele det polske samfund, og hverken vi eller Kommissionen bør svigte denne tillid fra det polske samfund til EU.
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Hr. formand! I sidste uge ankom en polsk delegation af skibsværftsarbejdere til Bruxelles for at protestere mod Kommissionens afgørelse om at eliminere to beddinger, hvilket vil medføre massefyringer. Skibsværftsarbejderne synes, at Kommissionens behandling af deres arbejdsplads er for streng og uretfærdig. Efter samtaler med kommissær Kroes og kommissær Špidla vendte skibsværftsarbejderne tilbage til Polen med store håb. Kommissionen bør som erklæret grundigt genanalysere skibsværftets situation.
Jeg vil gerne bemærke, at ca. 1 million personer har forladt mit land efter Polens tiltrædelse af EU for at lede efter arbejde i udlandet, og tallet stiger hele tiden. Hvis Kommissionen holder fast i afgørelsen, medfører det uundgåeligt fyring af tusindvis af ansatte fra værftet, der i øjeblikket klarer sig ganske godt på det konkurrencedygtige europæiske marked.
Der er allerede opstået mistanke om, at Kommissionen er partisk og støtter en anden skibsværftslobby. I vildnisset af de ofte usammenhængende bestemmelser kan man helt sikkert finde en løsning, der er tilfredsstillende for begge parter. Jeg tilslutter mig således appellen om at ændre afgørelsen, der skader skibsværftet, samt om, at man ikke blot skal behandle skibsværftet i Gdańsk som en almindelig fabrik, der producerer skibe, men også som et nationalt og europæisk symbol.
Charlie McCreevy
Hr. formand! Jeg vil gerne understrege, at Kommissionen forstår den historiske betydning af skibsværftet i Gdańsk og forstår, hvor følsomt spørgsmålet er. Vi er alle sammen enige om, at skibsværftet i Gdańsk bør omstruktureres, så det kan blive levedygtigt. Det er den proces, som Kommissionen ønsker at tilskynde til.
Men Kommissionen har ansvar for at gøre det, samtidig med at den sikrer lige vilkår på det europæiske marked for skibsbygning og ensartet behandling af virksomheder under omstrukturering. Jeg håber, at de igangværende drøftelser mellem de polske myndigheder og Kommissionen fører til et tilfredsstillende resultat.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
(Mødet udsat kl. 11.15 på grund af afstemningstiden og genoptaget kl. 11.30)
