Razmere v Tibetu (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka je izjava Komisije o razmerah v Tibetu.
Laima Liucija Andrikien
Gospod predsednik, vidim, da špansko predsedstvo EU zapušča dvorano, zato bi želela izraziti svoje globoko razočaranje, da niti špansko predsedstvo niti visoka predstavnica ne bosta prisotna na tej razpravi in da bosta njuna sedeža prazna.
To je sramotna poteza zoper Evropski parlament, edino institucijo EU, ki jo izvolijo narodi Evrope, in postavlja zelo slab precedens, zlasti zdaj, ko je Lizbonska pogodba v veljavi.
Ali vas lahko prosim, gospod predsednik, da tistim, ki bodo manjkali, posredujete, da o dnevnem redu plenarnega zasedanja odloča Parlament in ne Svet ali špansko predsedstvo EU in da bi vsaj eden izmed njiju moral biti danes prisoten.
Predsednik
Obveščen sem bil, da je špansko predsedstvo že prej, pred enim mesecem, oznanilo, da obžaluje, vendar ne more ostati dlje časa.
Maroš Šefčovič
član Komisije. - Gospod predsednik, želel bi se zahvaliti Parlamentu, da je danes to vprašanje uvrstilo v razpravo, ker menim, da je vredno o njem razpravljati, in mislim, da bi morali začeti z navedbo dejstva, da je naš odnos s Kitajsko - ki je za nas zelo pomemben in strateški - v zadnjih letih naredil ogromen napredek. Takšno močno strateško partnerstvo nam lahko in nam dejansko omogoča reševati vsa vprašanja, tudi najobčutljivejša.
Zgradili smo osupljiv okvir za sodelovanje na visoki ravni, kjer resno obravnavamo globalne izzive, s katerimi se srečujejo naši državljani, brez zanemarjanja vprašanj, kjer se naši pogledi razlikujejo - in Tibet je gotovo med njimi.
Očitno je, da razhajanja med Kitajsko in Tibetom ostajajo. Resno nas skrbi položaj človekovih pravic v Tibetu, dejstvo, da je Tibet ostal v večji meri zaprt za mednarodne medije, diplomate in humanitarne organizacije, in prav tako pomanjkanje napredka pri pogovorih med predstavniki dalajlame ter kitajskimi oblastmi.
Stališče EU ne dovoljuje napačnih razlag. Zato naj poudarim: EU spoštuje suverenost in ozemeljsko celovitost Kitajske, vključno s Tibetom. Spoštujemo politiko "ene Kitajske".
Vedno pa smo podpirali miroljubno spravo na podlagi dialoga med kitajskimi oblastmi in med predstavniki dalajlame. Ta dialog mora biti konstruktiven in bistven ter obravnavati mora ključna vprašanja, kot je ohranitev edinstvene tibetanske kulture, vere in tradicije in izoblikovanje sistema prave neodvisnosti Tibeta v kitajski ustavi.
Dialog bi prav tako moral obravnavati udeležbo Tibetancev v sprejemanju odločitev. Za EU je Tibet vprašanje človekovih pravic. Dosledno smo prenašali to sporočilo našim kitajskim kolegom in pozorno poslušali njihove poglede in zelo si prizadevamo, da bi razumeli njihovo stališče v duhu medsebojnega spoštovanja.
Vendar so človekove pravice univerzalne in položaj v Tibetu je utemeljena skrb mednarodne skupnosti, točka, ki jo redno omenjamo našim kitajskim sogovornikom.
V kitajsko-tibetanskem dialogu je tibetanska stran nedavno predložila posodobljen memorandum za resnično neodvisnost za prihodnost Tibeta. Pozdravljamo dejstvo, da je tibetanska stran ponovila svojo trdno zavezo, da ne bo zahtevala odcepa ali samostojnosti.
Prav tako nas veseli, da dalajlama ostaja zavezan iskanju srednje poti in dialogu, ki je edini način za dosego obojestransko sprejemljive in trajne rešitve.
EU pozdravlja dejstvo, da obe strani nadaljujeta s pogovori, čeprav z obžalovanjem opažamo, da ne dajejo rezultatov in jim manjka zagona.
Naj zaključim s pozivom predstavnikom obeh strani, naj nadaljujejo in okrepijo dialog z odprtim duhom in z namenom, da bi v Tibetu našli trajno rešitev. Z naše strani lahko zagotovim, da EU z vsem srcem podpira tak proces.
Laima Liucija Andrikienė
v imenu skupine PPE. - Gospod predsednik, deveti krog kitajsko-tibetanskih pogovorov ni dal nobenih oprijemljivih rezultatov in ni izboljšal položaja tibetanskega ljudstva. Obžalujemo, da EU ni dala nobene izjave pred koncem pogajanj, in upamo, da bo Evropska unija podala izjavo glede ovrednotenja izida pogovorov. Evropski parlament bi želel vedeti, na kakšen način bi Svet EU lahko pomagal ustvariti rešitev glede tibetanskega vprašanja, sprejemljivo za obe strani in ki bi zagotovila osnovne človekove pravice ter resnično neodvisnost Tibetancev.
Kot drugič naj vas spomnim, da Evropski parlament vztraja pri pomenu podpore Evropske komisije razvojnim projektom in projektom civilne družbe za tibetansko ljudstvo v Tibetu in tibetanske begunce v izgnanstvu - v Indiji, Nepalu, Butanu - na gospodarskem in socialnem področju, kot so zdravje in prehrana, preživetje in izobraževanje, dostop do delovnih mest, vprašanja spolov, okolje in oživitev naselij. Glede zadnje točke tibetanski načrt za oživitev begunskih naselij, ki ga je pripravila osrednja tibetanska uprava v Dharamsali, predstavlja potrebe tibetanske skupnosti v izgnanstvu in bi ga Evropska komisija lahko upoštevala in podprla.
Končno, predsednik Obama se je nedavno sestal z dalajlamo v Beli hiši. Z veseljem pričakujemo, da bo baronica Ashton povabila dalajlamo in se z njim srečala v Bruslju. To bi ustvarilo priložnost za začetek usklajevanja nacionalnih stališč glede Tibeta in opredelitev enotnega in jasnega stališča EU in politike na to temo. Imenovanje posebnega koordinatorja EU za Tibet, ki je omenjen v proračunu EU, bi lahko bilo koristno orodje, ki bi pripomoglo k oblikovanju skupnega evropskega stališča in strategije glede Tibeta.
María Muñiz De Urquiza
Gospod predsednik, zdaj sta minili dve leti od dogodkov, vstaje v Tibetu, in upamo, da se po demonstracijah ob tej priložnosti ne bodo ponovili napadi, aretacije in smrti, ki so se zgodile pred dvema letoma.
Kakor koli, ustreznost časa za to razpravo je zelo dvomljiva, ker je Parlament izrazil svoje mnenje glede vprašanja Kitajske ob več priložnostih v zadnjih mesecih, in predvsem, ker je Kitajska velik mednarodni akter, katere odnosi z Evropsko unijo precej presegajo vprašanje Tibeta. Čeprav je vprašanje človekovih pravic zelo pomembno, Parlament izraža le svoje mnenje glede Tibeta in ne glede človekovih pravic. Kakor koli, v tej razpravi je naše stališče, stališče socialdemokratov, zelo jasno: naše stališče je popolnoma enako stališču Evropske unije. Z drugimi besedami, branimo človekove pravice ter prav tako branimo dialog, srečanja in sporazum. V zvezi s tem smo popolnoma naklonjeni in zadovoljni z nadaljevanjem pogovorov med kitajskimi oblastmi in predstavniki Tibeta in zagovarjamo rešitev, sprejemljivo za obe strani, ki temelji na spoštovanju verskih in kulturnih pravic manjšin in je znotraj okvira ozemeljske celovitosti enotne države Kitajske.
Globoko obžalujem dejstvo, da podpredsednik Komisije in visoka predstavnica EU za zunanjo in varnostno politiko nista tukaj, saj ona predseduje Svetu za zunanje zadeve in bi morala prisostvovati razpravam o zunanji politiki.
Poleg tega je nepošteno reči, da ni prav, da špansko predsedstvo ni prisotno tukaj, ker je špansko predsedstvo neutrudno. Prisotnost gospoda Lópeza Garrida v tej dvorani, da bi govoril o vseh zadevah, je skoraj nadčloveška.
Opremili smo se z visoko predstavnico za zunanjo in varnostno politiko, ki predseduje nad stališči ministrov glede zadev zunanje politike in ona bi morala razpravljati o teh zadevah s Parlamentom.
Niccolò Rinaldi
Gospod predsednik, komisar, gospe in gospodje, jasno se zdi, da Kitajska nima nobenega namena, da bi se pogajala ali se spustila v dialog glede Tibeta.
Udeležba Kitajske v mednarodni trgovini, olimpijske igre in pretekle spremembe v pekinškem vodenju niso vodile v znatno spremembo politike. Medtem se boj Davida z Goljatom nadaljuje, zlasti ker je Kitajska spremenila demografsko ravnovesje v Tibetu, kar povzroča velike skrbi, in po potrebi uporablja celo vojaško represijo, kot se je zgodilo pred dvema letoma.
Nekaj, kar je po našem mnenju dediščina človeštva, namreč tibetanska kultura in duhovnost, izginjata. Seveda kitajska Komunistična stranka zelo malo ve o duhovnosti in kulturni identiteti. Če v zvezi s tem sprejmemo, kar bi lahko opisali kot kulturni genocid v Tibetu, bomo morali v prihodnosti biti pripravljeni, da sprejmemo še več nadaljevanj te vrste.
Ne smemo obupati. Kar v prvi vrsti zahtevamo od Kitajcev, je, da sprejmejo tibetansko kulturo, kakršna je. Sprejeli so posebno naravo Hong Konga, da je država z dvema sistemoma, zato bi morali sprejeti državo s tremi sistemi. Ramena Kitajske so dovolj široka, da lahko to stori.
Evropske institucije, od baronice Ashton do Sveta, prosimo, naj ne razočarajo evropskih državljanov, ki so na mnoge načine pokazali svojo naklonjenost tibetanskim idealom. Prav tako podpiramo - podobno kot gospa Andrikien- uvedbo koordinatorja za Tibet.
To je bol za svobodo, ki zato zadeva identiteto naše celine. Ko se bomo odločali, ali naj obnovimo embargo na orožje za Kitajsko, mislim, da bi morali upoštevati tudi to zadevo.
Heidi Hautala
(FI) Gospod predsednik, tudi jaz močno obsojam špansko predsedstvo, ker je zapustilo Parlament. Prisluhnili niso niti temu, kar je govorila gospa Andrikienė. Prosila je Svet, naj ima pogum, da prisostvuje tej razpravi in izrazi svoje mnenje glede vprašanja Tibeta.
Gospod predsednik, zmotili ste se: rekli ste, da je Španija izjavila, da so lahko tukaj do 18:50. To ni res. Prvotno so rekli, da morajo oditi ob 17.00, vendar so očitno lahko ostali tukaj skoraj dve uri dlje, ko je potekala razprava o državljanski pobudi.
To se ne sme ponoviti. Predvidevam, da Komisija, katere podpredsednica je baronica Ashton, misli resno in bo storila, kar je pravkar obljubila. To je, da so naši odnosi s Kitajsko tako pomembni, da moramo prav tako biti sposobni spregovoriti o težkih vprašanjih, kot je vprašanje Tibeta.
Moje stališče je, da je zdaj pravi čas, da obnovimo podporo Evropske unije Tibetu. Nekaj moramo narediti glede dejstva, da devet krogov pogajanj med Kitajsko in tibetansko vlado v izgnanstvu ni obrodilo rezultatov in tukaj se popolnoma strinjam z gospodom Rinaldijem. Zdi se, da Kitajska ne želi ničesar od pogovorov. Kitajska želi še naprej kršiti tibetanske kulturne, verske in jezikovne pravice. Ne moremo sprejeti kulturnega genocida te vrste.
Pred mesecem dni sem šla v Dharmsalo in se srečala z dalajlamo. Z njim sem se pogovarjala eno uro, preden je odšel v Združene države, da bi se srečal s predsednikom Obamo. Prepričana sem bila, da moram predlagati Parlamentu, da bi morali razpravljati o položaju v Tibetu.
Dalajlama je miren, miroljuben človek in narobe je, da Kitajska nenehno zatrjuje, da je nevaren separatist in da je on povzročil nemire in izbruhe, ki smo jim bili priča v Tibetu pred dvema letoma. Nasprotno, dalajlama je povedal, da so predstavniki Kitajske vabljeni, da preučijo dokumente v arhivih vlade v izgnanstvu, da bi se prepričali, da on ni spodbujal nasilja. Kljub temu so trditve še vedno prisotne.
Pozivam Evropsko unijo, da obsodi te pripombe in vprašanje izpostavi Kitajski. Če ne bo Evropska unija dovolj pogumna, da bi branila Tibet, ga tudi drugi ne bodo. Lahko se zgledujemo po predsedniku Obami: bil je tako pogumen, da je sprejel dalajlamo. Menim, da bi bila zelo običajna poteza, če bi visoka predstavnica Evropske unije naredila podobno, kot je bilo predlagano tukaj.
Te zadeve moramo v Evropskem parlamentu ohranjati pri življenju. Tukaj je prav tako bilo omenjeno dejstvo, da potrebujemo posebnega predstavnika za Tibet. Imamo vse vrste posebnih predstavnikov. Zakaj ne bi imeli posebnega predstavnika za Tibet, za katerega celo obstajajo sredstva v letošnjem proračunu? Nevzdržno je, da je Svet zapustil to razpravo. Svet je strahopeten in nima poguma, da bi se spopadel s tem problemom, kjer gre za vprašanje zaščite človekovih pravic.
Charles Tannock
v imenu skupine ECR. - Gospod predsednik, usoda tibetanskega naroda in njihove izjemne budistične kulture ostaja ena od najpomembnejšim misli tistih od nas v Parlamentu, ki verjamemo v človekove pravice.
Odkar so jih komunistične sile Ljudske republike Kitajske (LRK) zavzele pred 61 leti, se Tibetanci srečujejo s sistematično represijo njihovega edinstvenega načina življenja. Masovna migracija Han Kitajcev in prihod visoko ležeče železnice v Lhaso so še bolj okrepile primež Pekinga, v katerem se je znašel Tibet.
Medtem pa dalajlama z indijskega izgnanstva nadaljuje svojo miroljubno kampanjo, da bi poudaril položaj, s katerim se srečujejo njegovi ljudje.
Ujgurski pripadniki džihada so prav tako izkoristili nedavne nemire v Tibetu za razvnemanje lastnega nasilja zoper kitajsko vlado.
Tibet bi moral dobiti najvišjo možno neodvisnost in vemo, da je to mogoče znotraj mantre "ena država, dva sistema", ki se uporablja ne le za Hong Kong, pač pa tudi za Macao, zakaj se torej ne bi še za Tibet?
Peking bo nedvomno zavrnil našo zaskrbljenost v Parlamentu kot neupravičeno vmešavanje v njihove notranje zadeve, toda svež in bolj sproščen pristop Ljudske republike Kitajske do Tibeta bi se lahko obrestoval v kitajski notranji varnosti in pri njeni zunanji podobi v svetu.
Prav tako bi se želel pridružiti tistim, ki danes globoko obžalujejo dejstvo, da Svet ali špansko predsedstvo po rotacijskem sistemu nista prisotna, niti visoka predstavnica za zunanje zadeve.
Oreste Rossi
Gospod predsednik, gospe in gospodje, besede komisarja Šefčoviča so me presunile zdaj, ko je rekel, da spoštujemo ozemeljsko celovitost Kitajske. To pomeni, da Komisija priznava pravico Kitajske do okupacije Tibeta, kar je zelo resna zadeva.
Medtem ko je tibetanski narod še naprej ogrožen, je dalajlama v Memorandumu z leta 2008 in v Opombah, ki so bile priložene k njemu letos, potrdil svojo zavezo, da si ne bo prizadeval za odcep in neodvisnost Tibeta, ampak za učinkovito neodvisnost tibetanskega naroda znotraj okvira ustave Ljudske republike Kitajske: politika kompromisa z obojestranskimi koristmi, katere namen je ohranitev tibetanske kulture, osnovane na sočutju in nenasilju.
Tibetanski narod pričakuje odgovore od kitajske vlade; na primer pogovore s predstavniki dalajlame in strinjanje z zahtevo, ki jo je podal visoki predstavnik Združenih narodov za človekove pravice po napotitvi delegacije za razkritje krute realnosti.
Evropski parlament bi prav tako moral poslušati tibetansko skupnost. Z okrepitvijo nacionalnih sinergij bi lahko poskušal vzpostaviti evropsko usklajevalno omrežje za tibetanski narod, kateremu brez ostrih ukrepov mednarodne skupnosti grozi, da bo izbrisan.
Edward McMillan-Scott
Gospa predsednica, Tibet je čudovita dežela in njeni ljudje so predani, potrpežljivi in zatirani - najbrž so zaradi Kitajcev najbolj zatiran narod v celotni regiji. Mislim, da je razprava ta večer pokazala izjemno soglasje pogledov Parlamenta, na primer da EU imenuje posebnega koordinatorja za Tibet.
Dogodki od nas zahtevajo, da v Parlamentu sprejmemo nekatere odločitve. Ta teden je Google zapustil Kitajsko. Imamo nenehne probleme glede človekovih pravic na Kitajskem, z izginotjem krščanskega odvetnika za človekove pravice, Gao Zhishenga.
Vse te stvari poudarjajo pozornost, ki jo moramo nameniti Kitajski in seveda Tibetu in rad bi pripomnil, glede na odprtje Shanghai World Expo v maju, da bi vsi ljudje, ki poslujejo v Kitajski, morali upoštevati Svetovni dogovor Združenih narodov za podjetja, h kateremu se jih je zavezalo okrog 4 000 med njimi.
Na koncu bi rad povedal, da če EU ne bo imenovala posebnega koordinatorja, menim, da bi Parlament moral imenovati poročevalca za Tibet.
Filip Kaczmarek
(PL) Gospa predsednica, vprašanje Tibeta in Tibetancev je na žalost še vedno pomemben problem. Položaj ni tako slab, kot je bil pred dvema letoma, ko so obletnico tibetanske vstaje spremljali brutalen pregon, umori in mučenje. Po drugi strani pa ne moremo reči, da je položaj dober. Pred nekaj dnevi je bilo nekaj šolarjev aretiranih, ker so poskušali praznovati obletnico vstaje v Gansuju in Kanlhu. Tibetancem je prepovedano, da bi naredili kar koli, da bi rešili lastno kulturo, identiteto in religijo.
Kitajske oblasti pravijo, da je dalajlama posameznik. To me spominja na prizadevanja poljskih komunistov, ki so pred 25 leti isto rekli za Lecha Wałęso. Upam, da se bo tibetanski boj zaključil enako uspešno, kot se je poljski, in da bo tudi tokrat resnica zmagoslavna. Danes se v Dharamsali začne 21. srečanje tibetanske projektne skupine za kitajsko-tibetanska pogajanja. To je institucija, ki deluje pod okriljem tibetanske vlade v izgnanstvu, in njen namen je pomagati v tem dialogu.
Zdi se mi, da bi tudi Evropska unija morala nekaj narediti, da bi zagotovila pristnost dialoga. Včasih se pritožujemo, da ni mogoče veliko narediti, toda v tem primeru lahko sprejmemo posebne ukrepe in to je danes že bilo omenjeno. Zato je odsotnost Sveta tako pomembna - naši pozivi so usmerjeni v Svet, ki imenuje posebne koordinatorje. Tudi jaz se pridružujem temu pozivu, ker je ta zahteva bila večkrat izražena v resolucijah Evropskega parlamenta glede Tibeta - zahteva po posebnem koordinatorju, ki bo imel pravi vpliv na dialog, ki se odvija med Tibetanci in Kitajci.
Še nekaj: ne morem razumeti, kako bo Kitajska leta 2014 gostila še en olimpijski dogodek - tokrat bodo to mladinske olimpijske igre - če ne moremo prisiliti Kitajske, da bi napredovala na področju človekovih pravic. To je prav zares žalostno.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Gospa predsednica, prepričan sem, da je naša podoba tibetanskega procesa preveč poenostavljena. Področje se srečuje s postopkom modernizacije, istočasno pa so kritike, ki so bile izražene, utemeljene. Jasno je, da bi edina trajna rešitev bila neodvisnost, torej razširjena, prava neodvisnost. Kot sem izpostavil med našim obiskom v Pekingu, ko je bila tam delegacija Evropskega parlamenta, bi po analogiji s pristopom "ena država, dva socialna sistema" to neodvisnost lahko razvili v smislu "ena država, dva verska sistema"'.
Ni dovolj samo kritizirati. Kitajska bi bila odprta za dialog, odprta za uradnega predstavnika Evropske unije, naj bo to Romano Prodi ali Benita Ferrero-Waldner ali Margot Wallström, ki bi služil kot mediator med dalajlamo in pekinškim vodstvom. Dobro bi bilo, če bi Komisija, gospa Catherine Ashton in Svet to premislili. Hkrati govorimo o kitajskih odnosih, toda ali kolegi poslanci vedo, da Evropski parlament še nikoli v svoji zgodovini ni dal na svoj dnevni red odnosa med Evropsko unijo in Kitajsko? O njem ni niti potekala razprava v Svetu ministrov za zunanje zadeve. Da bi torej uspeli, kritike glede vprašanja Tibeta niso dovolj. Prav tako potrebujemo zasnovo in mediacijo.
Ryszard Czarnecki
(PL) Gospa predsednica, nadvse obžalujem, da se ta pomembna in potrebna razprava odvija ob opazni odsotnosti, ali pa naj rečem neopazni odsotnosti, gospe Ashton. Zlasti ona bi danes morala biti tukaj in ne bi smela le sodelovati v teatralnih nastopih, kot je to storila včeraj, ko je članom šestih odborov govorila o svojih načrtih na temo Evropske službe za zunanje delovanje. Navsezadnje je Tibet prav tako pomemben izziv. Glede Tibeta se lahko strinjamo ali ne, toda gospa Ashton bi res morala biti tukaj.
Zdi se mi, da to kaže, da si Evropska unija želi oprati roke, ker je tako lažje, ker mnogo držav članic, katerih predstavniki so poslanci tega parlamenta, raje posluje s Pekingom in ne bi bilo primerno zanje, da bi izrazile svoje mnenje ali spregovorile o Kitajski. Danes je gospa Ashton kot Poncij Pilat, ki si je opral roke. To je sramotno.
Andreas Mölzer
(DE) Gospa predsednica, nedavno smo nenehno poslušali o resnih kršitvah človekovih pravic v Tibetu, o mučenjih, primerih samovoljnega prijetja in pridržanjih brez sojenja.
Ko se proslava 50. obletnice kitajskega vladanja v Tibetu uporabi, kot da je šlo za osvoboditev himalajske regije, pa gre za pretiravanje! To spet kaže, da zgodovino pišejo zmagovalci in da je pri upravičevanju vojnih dejanj vedno prisotna velika domiselnost. Mimogrede, to je tudi umetnost, ki se uporablja v Iraku in Afganistanu, za katero so Združene države prav tako prejele podporo pri nekaterih državah članicah Unije.
Kljub temu pa menim, da moramo še naprej nadaljevati s svojimi prizadevanju za pridobitev boljših življenjskih pogojev za zatirane manjšine, kot so Tibetanci, Ujguri in Mongoli. Ni dovolj, da se manjšinam ponudijo pravice v obliki popolnoma folklornih nastopov za tuje turiste.
Verjamem, da dejstvo, da je v zadnjih letih Kitajska porabila približno 15 milijard evrov za razvoj regije in da je v času do olimpijskih iger leta 2008 prav tako izjavila, da je pripravljena voditi pogovore, kaže, da mednarodni pritisk gotovo lahko rodi sadove.
Cristian Dan Preda
(RO) Gospod Kaczmarek je prej govoril o protestih leta 2008.
Od takrat sta minili dve leti in danes sploh ne vemo, koliko ljudi je bilo pridržanih, koliko jih je bilo prijetih in koliko jih je naknadno morda bilo izpuščenih.
Vemo, kaj so ti ljudje počeli: sodelovali so v miroljubnih demonstracijah, nosili tibetanske zastave in razdeljevali letake.
Šokantno je, da dve leti po teh protestih ne vemo natančno, koliko teh ljudi je sodelovalo pri ukrepih in jih je kaznovala komunistična stranka. Prav zares me skrbi vmešavanje kitajske Komunistične stranke v neodvisno delovanje pravnega sistema z zahtevanjem aretacij ljudi in hitrih obsodb. Nacionalna varnost se ne sme uporabiti kot razlog za ukinitev temeljnih državljanskih pravic.
Ob tej priložnosti prav tako želim poudariti potrebo po sprejemu skupnega evropskega stališča glede človekovih pravic in zaščite manjšin na Kitajskem.
Če ne bomo sprejeli takšnega stališča, vemo, kaj se bo zgodilo. To smo videli v preteklosti, ko so kitajski komunistični voditelji skušali posamično ustrahovati države članice EU.
Končati bi želel s ponovitvijo stališča, ki sem ga izrazil na januarskem plenarnem zasedanju, namreč da je dialog o človekovih pravicah instrument, ki se je izkazal za neučinkovitega in nezadostnega. Menim, da je to vprašanje treba obravnavati na zasedanjih vrha. Včeraj med sestankom, ki smo ga imeli kot del Odbora za zunanje zadeve, je Catherine Ashton priznala, da je treba ponovno pregledati pristop, ki temelji na dialogih o človekovih pravicah. V tem pogledu se strinjam z visoko predstavnico.
Marek Henryk Migalski
(PL) Gospa predsednica, razumem, zakaj podjetja in zasebni subjekti dobiček uvrščajo nad spoštovanje človekovih in državljanskih pravic. Razumem celo, zakaj se posamezne države obnašajo na tak način, vendar ne morem razumeti, zakaj to počne Evropska unija, saj je bila Evropska unija ustanovljena na vrednotah, ki jih danes imenujemo evropske vrednote.
Kakšen je odziv Evropske unije na prav tiste dogodke, o katerih smo pravkar govorili? Odsotnost gospel Ashton - o tem smo govorili - odhod predstavnika Sveta točno v trenutku, ko smo začeli govoriti o Tibetu, in končno, uvodni govor komisarja.
Gospod Šefčovič, rekli ste, da obe strani pozivate k dialogu. Ali je to bila šala? Ali resnično nameravate pozvati predstavnike Tibeta k temu dialogu? Imel sem vtis, da si ga želijo. Če imate pogum, prosim, pozovite predvsem kitajske oblasti, ker so one tiste, zaradi katerih je ta dialog nemogoč.
Tunne Kelam
Gospa predsednica, Tibet in njegova kulturna dediščina sta naš skupni zaklad. V našem skupnem interesu je, da se tibetanska identiteta, vera in jezik ohranita in razvijata v najboljših možnih pogojih.
Na žalost temu ni tako. Pod krinko industrijskega razvoja se odvija kulturni genocid in Tibetanci so na robu tega, da v lastni deželi postanejo manjšina. To se lahko prepreči le, če se jim podeli resnično neodvisen status. EU lahko s svojim vplivom prispeva k temu, da se začne nepristranski in konstruktiven dialog, ki bi spoštoval obe strani.
Komisar, omenil bi vašo izjavo, da je Tibet naša utemeljena skrb. Kot rezultat takega dialoga in z odprtjem Tibeta za tuje medije in strokovnjake ZN za človekove pravice lahko kitajska vlada predvsem pridobi, ne le v notranjem smislu, pač pa predvsem v mednarodnem smislu. Kitajska lahko postane resnično mogočna le, če pokaže spoštovanje do manjšin. Gesta dobre volje bi bila, če bi dalajlami, katerega avtoriteta se priznava po vsem svetu, dovolili, da obišče svojo domovino.
EU bi morala popolnoma izkoristiti Lizbonsko pogodbo in pokazati aktivno solidarnost - preko konkretnih dejanj - z usodo naroda, katerega obstoj je ogrožen in katerega naravna pravica do neodvisnosti in varovanja lastne kulture je ostro zatirana. Podpiram idejo, da bi se baronica Ashton morala srečati z dalajlamo in EU bi navsezadnje morala zagotoviti posebnega predstavnika za Tibet.
Peter Šťastný
(SK) 10. marca obeležujemo 51. obletnico vstaje v Tibetu, pa tudi drugo obletnico protestov, in oboje so kitajske oborožene sile nasilno zatrle.
Glavno vprašanje je nepripravljenost Kitajske za pogovore z zakonitimi predstavniki tibetanske manjšine in poskus postopne asimilacije in uničenja kulture in religije v Tibetu. Osebno vem, česa je brezbožni in materialistični komunistični režim sposoben. Ena od najstarejših kultur in ena od najstarejših religij, ki sta preživeli več tisočletij, sta resno ogroženi. Svetovna javnost ne more ostati tiho. Sam sem član skupine Prijatelji Tibeta pri Evropskem parlamentu. Takšne skupine zdaj delujejo v številnih parlamentih po svetu, na primer v ZDA, Nemčiji, Avstraliji, Indiji, Češki republiki in drugod.
Ponosno oznanjam, da bo od 9. marca skupina Prijatelji Tibeta prav tako delovala v Nacionalnem svetu Republike Slovaške. Verjamem, da lahko pomagamo rešiti tibetanski problem z mediacijo pogajanj med najvišjimi kitajskimi predstavniki in Njegovo svetostjo, štirinajstim dalajlamo. To je prav tako možen način za uspešen zaključek in razrešitev problema tibetanskih beguncev, saj večina med njimi živi v težkih pogojih v sosednjih državah. Pozivam Komisijo, naj v svojih programih ne pozabi na to zelo zatirano skupino ljudi.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Gospa predsednica, optimistični smo glede današnje razprave, ker se mi zdi, da obstaja veliko soglasje. Po drugi strani pa je tukaj že bilo veliko takšnih razprav in pri govorjenju smo zelo dobri. Ne želim, da me pograbi sveta jeza, ker sem hinavec, tako kot so v bistvi vsi v tej dvorani. Hinavec, ki je odvisen od nečesa - od tiste poceni kitajske robe. V tem trenutku pa bi morda morali imeti dovolj samospoštovanja, da govorimo kategorično in nasprotujemo določenim stvarem ter spoštujemo tiste ideale, ki so nam dragi.
Morda bo prvi in najpomembnejši korak nekaj, kar je že bilo omenjeno tukaj, nekaj, o čemer smo govorili. V mislih imam imenovanje posebnega koordinatorja za Tibet. Nekoga, ki bo vodil proces, nekoga, ki bo prevzel odgovornost v našem imenu za izziv, ki ga predstavlja problem Tibeta, tako da ne bomo neopredeljeni in tako da bomo trdno in prepričljivo rekli, da so nam človekove pravice in državljanske svoboščine pomembne. Napravimo to. Napravimo to zdaj.
Raül Romeva i Rueda
(ES) Gospa predsednica, govor o Tibetu danes tukaj je stvar pravičnosti in stvar odgovornosti. Zato se ne strinjam s tistimi, ki menijo, da nas to vprašanje ne zadeva.
O tej zadevi poročamo že vrsto let in z zaskrbljenostjo opažam, da kljub ogromnim prizadevanjem tibetanske delegacije, zlasti dalajlame, za spodbujanje dialoga, za približanje kitajskim oblastem, za najdbo pravične in trajne rešitve za ta konflikt, blokado položaja vedno znova povzročajo kitajske oblasti.
Mi v Evropski uniji ne moremo še naprej tolerirati te igre, še manj pa jo podžigati. Zato se mi zdi bistveno, ne le da vas še enkrat spomnim na nujnost in pomembnost te razprave, temveč da vas tudi ponovno spomnim, da je tista, ki trenutno stoji na poti do rešitve, Kitajska.
Prav tako moramo biti jasni v tem pogledu. Edini način, kako je Evropska unija lahko dosledna, ko reče, da je zavezana človekovim pravicam, je, da sprejme, da mora prav tako nositi stroške v poslovnem in gospodarskem smislu. Drugače nič ne bo verodostojno v smislu človekovih pravic.
László Tőkés
Gospa predsednica, 10. marca smo praznovali 51. obletnico ljudske vstaje v Tibetu. Od takrat je preko dosledne in vztrajne zavezanosti za pridobitev prave neodvisnosti za svoj narod dalajlama svetu ponudil model, kako si prizadevati za demokracijo preko nenasilnih sredstev.
Evropejci se učimo od Njegove svetosti, dalajlame. Nedavno je izrazil svojo solidarnost z etnično ujgursko manjšino in stopil na stran Aung San Suu Kyi in ostalih demokratičnih disidentov. Tukaj v Evropskem parlamentu smo zavezani zagotavljanju varovanja človekovih pravic in pravic manjšin po vsem svetu.
(Predsednica je prekinila govornika)
Franz Obermayr
(DE) Gospa predsednica, takoj se bom obrnil h komisarju za razjasnitev. Zame je Tibet okupirana država in menim, da se mnogi poslanci Parlamenta iz vseh skupin strinjajo z mano. Celo vi, komisar, ne morete mednarodnega prava razglasiti za ničnega in neveljavnega. Mislim, da je to skrb, ki resnično teži vsakega evropskega državljana. Vsi se zavedamo gorja in kulturnega genocida v Tibetu in vsi sočustvujemo in edino prav je, da zastavimo pomembno vprašanje: kje je EU pri vsem tem? Zelo hitro obsodimo male države, ki storijo kršitve. Močno se odzovemo in zelo hitro obsodimo male države. Ko pa gre za obsojanje velikih držav, gospodarsko pomembnih držav, kot je Kitajska, smo politično zelo previdni. Skrajno smo previdni, tako politično kot v diplomatskem smislu. Ni znak poguma in hrbtenice, da raztrgamo male kršitelje in si zatisnemo oči, ko gre za Kitajsko. Prav tako nismo sposobni izvajati pritiska na Kitajsko preko milijonov, ki gredo za razvojno pomoč Zato pričakujem od visoke predstavnice...
(Predsednica je prekinila govornika)
Ivo Vajgl
(SL) Jaz sem med tistimi redkimi, ki mu je bila pred kratkim dana možnost, da obišče Tibet.
Tja prihaja napredek. Napredek, ki prinaša s seboj več slabega kot dobrega, ki odnaša tradicionalne vrednote kulturne, ki marginalizira tradicionalno tibetsko arhitekturo, ki meče neko modernizirano sliko na duhovno življenje Tibeta. Reke so umazane, pojavljajo se neke avtoceste, ki v bistvu kazijo podobo Tibeta.
Vendar tja prihaja napredek, ki se mu ni mogoče izogniti, in mislim, da je treba naše zahteve do Kitajske, naša pričakovanja, uskladiti z zahtevo, da Tibeta, da tudi on nekaj dobi od napredka, in da se tudi tam življenje ne odvija kot v muzeju.
Maroš Šefčovič
član Komisije. - Gospa predsednica, mislim, da je razprava danes ponovno pokazala, da nas resnično skrbi položaj v Tibetu. Menim, da so govori poudarili, da ta zaskrbljenost ostaja pristna in upravičena še več kot 50 let po tibetanski vstaji 10. marca 1959. Poleg tega pa je naša razprava izpostavila, kako nujno je za obe strani, da takoj nadaljujeta z dialogom.
Sporočim vam lahko, da Evropska unija pozdravlja ponovno vzpostavitev dialoga med poslaniki dalajlame in kitajsko oblastjo, ki se je ponovno začel septembra 2002. Od takrat močno podpiramo ta dialog in upamo, da bo ta proces vodil do pozitivnih rezultatov in do rešitve nerešenih vprašanj na miren in trajnosten način za Tibet.
V svojem političnem dialogu in nadaljnjimi stiki s Kitajsko predstavniki EU redno spodbujajo Kitajsko, da ta proces pragmatično uporabi za obravnavanje vseh nerešenih vprašanj v zvezi s Tibetom. Medtem ko Kitajska to šteje za notranjo zadevo, je vzela na znanje poglede in zaskrbljenost EU ter EU sporočila svoje stališče v zadevi.
Poudariti moram, da EU v svojem političnem dialogu in dialogu o človekovih pravicah s Kitajsko prav tako izpostavlja položaj človekovih pravic v Tibetu. Še več, EU dosledno poudarja pomen, ki ga daje spoštovanju svobode do izražanja in vere v Tibetu.
Tesno smo spremljali najnovejše dogodke v tem dialogu in dialog med kitajsko vlado in predstavniki dalajlame poteka. Obvestim vas lahko, da sta nas v preteklem mesecu obe strani obvestili glede zadnjega kroga pogajanj in ponovno smo ju spodbudili k znatnemu napredku.
Na koncu mi dovolite, da izrazim svoje prepričanje, da je ta razprava tukaj danes prav tako potrdila našo nepretrgano zavezo za sodelovanje s Kitajsko glede tega vprašanja in delo, ki ga bomo skupaj opravljali s ciljem, da bi dosegli večje spoštovanje človekovih pravic in svoboščin v Tibetu.
Predsednica
Razprava je zaključena.
Pisne izjave (člen 149)
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg  
v pisni obliki. - (PL) Gospa predsednica, gospe in gospodje, pred dvema letoma so številni menihi v Lhasi miroljubno protestirali, na kar so se kitajske oblasti odzvale z brutalnim posredovanjem policije in vojske. Na ducate civilistov je bilo ubitih in več sto jih je bilo ranjenih. Od takrat so Tibetanci organizirali več kot 200 miroljubnih protestov, ki so vključevali številne socialne skupine, med njimi učitelje, študente in intelektualce.
V prejšnjem parlamentarnem obdobju je Evropski parlament sprejel osem resolucij o Tibetu in večkrat razpravljal o zadevi. Rezultati teh prizadevanj še vedno niso zadovoljujoči. Nedavno so kitajske oblasti pridržale 30 učencev šole v Machu, ki so ob drugi obletnici dogodkov v Lhasi na začetku marca še enkrat izrazili svoje prepričanje in miroljubno protestirali. Ne dvomim, da za mnoge podobne incidente sploh nismo slišali.
Zato predlagam, da se ta problem vključi med odgovornosti visoke predstavnice Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko in se mu da širšo perspektivo. Temu bi sledili posebni ukrepi in, upam, vidni rezultati. Zahvaljujem se vam za pozornost.
Danuta Jazłowiecka  
Danes so mediji polni informacij o Kitajski. Poročila, članki in knjige nenehno pišejo o razvoju Kitajske in njeni modernizaciji ter o gospodarskem čudežu, ki se tamkaj dogaja. V tem kontekstu so mediji nedavno prav tako pisali o Tibetu.
Ameriška revija Newsweek je v nedavnem poročilu navedla, da "Kitajska dela veliko dobrega za Tibetance", ker pomaga eni od najrevnejših regij, da bi izšla iz svoje nerazvitosti. Poročilo izpostavlja kitajska vlaganja v prometno in telekomunikacijsko infrastrukturo, izobraževanje, zdravstvo in dostop do vode in elektrike. Tako se zdi, da se uresničuje načrt predsednika Hu Jintaa, ki izboljšuje življenjski standard Tibetancev in jih hkrati želi prisiliti, da se odpovejo svoji svobodi govora, svobodi do verske izpovedi in željam po neodvisnosti. Toda ali je lahko njegova strategija uspešna?
Nemiri v Lhasi, ki so izbruhnili pred dvema letoma ob obletnici protikitajske vstaje ter dogodki izpred dveh tednov so najbolje pokazali, da se Tibetanci čutijo preganjane v lastni deželi. Zgodovina moje države me je naučila, da je za svobodo in dostojanstvo vredno plačati vsako ceno. Gospodarski interesi ne morejo postati razlog, da se pozabi na preganjane in trpeče.
Zdi se mi, da je Evropski parlament organ, ki bi posebej močno moral pozivati k pravici Tibetancev, naj ohranijo svojo identiteto. Mi, ki smo prisotni tukaj, narodi Evropske unije, in v njihovem imenu bi morali Tibetancem zagotoviti našo solidarnost.
Csaba Sógor  
10. marca 1959 je tibetanski narod v revolucionarnem vzdušju branil svojega vodjo, vendar je njihovo začetno navdušenje neusmiljeno zatrla "miroljubna osvoboditev" kitajskega komunističnega režima, ki je zahtevala več tisoč civilnih žrtev. Od takrat dalajlama, prisiljen v izgnanstvo, že pol stoletja miroljubno protestira. Od takrat Tibetanci ne smejo svobodno obeležiti tega dneva. V vzhodni Evropi, od koder prihajam, je zgodba podobna. Čeprav se zdi, da smo tukaj odpravili podobne prakse komunističnega sistema, mislim, da ne bi smeli pozabiti naukov: v zgodovini vsakega naroda obstajajo dogodki, katerih obeležitev ne bi smela biti prepovedana. Vendar gre pri današnji temi za nekaj več. Kot predstavnik nacionalne manjšinske skupnosti sočustvujem z žalostnim položajem tibetanskega naroda in prosim kolege poslance, naj s svojimi glasovi podprejo miroljubna prizadevanja Tibeta na njegovi poti do neodvisnosti.
