Strategija širitve 2009 glede držav zahodnega Balkana, Islandije in Turčije (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka so izjave Sveta in Komisije o strategiji širitve 2009 glede držav zahodnega Balkana, Islandije in Turčije.
Carl Bildt
predsedujoči Svetu. - Gospod predsednik, spoštovani poslanci, to je zelo pomembna razprava o zelo pomembni temi. Če bi želel, bi kljub vsemu lahko moj današnji nastop omejil in rekel samo, da se predsedstvo v celoti strinja s predlogom resolucije, ki ga je v imenu Odbora za zunanje zadeve vložil gospod Albertini. Pomembno je, da pri tako ključnem vprašanju, kot je to, Parlament, Svet in Komisija držijo skupaj.
Gledano nazaj, je mogoče najpomembnejši izmed členov v pogodbi, ki je bila pred več kot pol stoletja podpisana na Kapitolu v Rimu, člen, ki ga danes predstavlja člen 49 Lizbonske pogodbe; vsaka evropska država, ki spoštuje naše vrednote in si prizadeva za njihovo spodbujanje, lahko zaprosi za članstvo v Uniji.
Na podlagi tega je 19 držav naše Unije danes član in del zgodovinskega projekta naše Unije. Na podlagi tega člena smo uspeli spodbujati mir in napredek ter načelo pravne države in predstavniške vlade na čedalje večjih območjih v tem delu sveta, ki so ga nekoč razdejali konflikti.
Včasih se morate odpraviti v druge dele sveta, kar sem sam dolžan pogosto početi, da bi se spomnili, kako ogromen dosežek je to v resnici.
Naša Evropa je več kot pol stoletja izvažala vojne in totalitarno ideologijo po vsem svetu. Dve svetovni vojni, dve totalitarni ideologiji, konflikti in trpljenje.
Zdaj izvažamo zamisel o spravi po mirni poti, o povezovanju prek starih meja, o skupnih predpisih kot skupnem načinu boljšega upravljanja. Če k temu dodamo še vse, kar je bilo doseženo s členom 49, je naša Unija še odločnejša in ponosnejša v svetu.
Evropa 6, 9, 12, 15 in celo 25 držav bi lahko prav v vseh pogledih bila manj uspešna - v ambicijah, položaju, možnostih in slovesu v svetu.
V vaši resoluciji povsem pravilno piše, da se je širitev, citiram, "izkazala za eno od najbolj uspešnih politik EU". Če nič drugega, je to evfemizem.
Vsi vemo, da proces ni bil popolnoma lahek. Spominjam se časov, ko sem prišel v Evropski parlament v vlogi predstavnika države, ki je prosila za pristop, in se srečal s tistimi, ki so se bali, da bo nadaljnja širitev s takratnih 12 držav pomenila tveganje oslabitve političnih ambicij Unije.
Težave so bile tako na strani novih članic, ki so uvajale čedalje večje število naših politik ter pravni red, kot na naši strani, ki smo se prilagajali našemu novemu uspehu v obliki sprejemanja novih članic, a če se pogledamo nazaj, zlahka vidimo, da so obdobja širitve bila obdobja, v katerih smo tudi poglobili naše sodelovanje.
V zadnjih dveh desetletjih smo število držav članic več kot podvojili in v hitrem zaporedju dobili Maastrichtsko in Amsterdamsko pogodbo, Pogodbo iz Nice in Lizbonsko pogodbo. V predhodnih treh desetletjih se Rimske pogodbe celo ni uspelo v celoti izvesti.
Prepričan sem, da je člen 49 enako pomemben za našo prihodnost, kot je bil za našo preteklost. Naš magnetizem je še tu. V teku zadnjega leta dni so nove prošnje za članstvo vložile Črna gora, Albanija in Islandija, prav tako pa si tudi druge države, ki jih vsi poznamo, prizadevajo doseči položaj, ki bi jim omogočal vložitev prošnje.
Po zadnji širitvi, s katero je naša Unija pridobila približno 100 milijonov novih državljanov, smo zdaj usmerili pozornost na države jugovzhodne Evrope - kar mogoče spet pomeni do 100 milijonov državljanov.
To ne bo niti hitro niti lahko delo. Dobro smo seznanjeni z različnimi izzivi, s katerimi se soočamo v različnih državah zahodnega Balkana, in tudi razsežnosti preoblikovanja Turčije nismo pozabili.
Vsi se dobro zavedamo, da v naši javnosti obstajajo tisti, ki bi najraje vsem skupaj preprosto zaprli vrata v upanju, da bo to vprašanje odpravljeno, in ki podpirajo bolj zaprto zamisel o Evropi.
Sam spadam med tiste, ki so prepričani, da bi to bila napaka zgodovinskih razsežnosti: posledice te napake bi še zelo dolgo preganjale našo Evropo.
Vrata, vodijo te države v našo Unijo, so mogoče včasih zelo oddaljena. Nekatere izmed njih bodo morale opraviti še dolgo in težko pot reform, a če bi bila ta vrata zaprta, bi se še isti hip odprla vrata drugim silam in lahko bi se zgodilo, da bi ti deli Evrope krenili v smeri, ki bi sčasoma prinesle negativne posledice za vse nas.
Zato je člen 49 še vedno temeljnega pomena. Je svetilnik reforme in sprave, ki navdihuje in vodi tudi regije Evrope, ki še niso članice naše Unije.
Komisar Rehn bo podrobneje spregovoril o oceni napredka vseh teh zadevnih držav, ki jo je opravila Komisija, predsedstvo pa se z njeno oceno strinja.
Naša želja je še vedno, da pomagamo pri napredovanju vseh držav zahodnega Balkana v pristopnem procesu, vedoč, da se nahajajo na zelo različnih ravneh tega procesa. Nekoliko povezano s tem pričakujemo sprejetje odločitve, da bo od 19. decembra prost vstop v našo Unijo brez vizumov omogočen državljanom Nekdanje jugoslovanske republike Makedonije, Črne gore in Srbije. To je velik in najpomembnejši korak naprej.
Pridružujemo se upanju Parlamenta, da jih bosta čim prej dohiteli tudi Albanija in Bosna in s tem tudi sami naredili ta najpomembnejši korak.
Pristopni proces Hrvaške je bil deblokiran in gre zdaj naprej. To je pomembno tako za Hrvaško kot za celotno regijo. Komisija je podala zelo pozitivno poročilo o Nekdanji jugoslovanski republiki Makedoniji in upam, da bo Svet decembra lahko opredelil konkretne nadaljnje korake v tem pristopnem procesu.
Prošnji Črne gore in Albanije sta bili posredovani Komisiji in prepričan sem, da lahko njeno mnenje pričakujemo približno v enem letu.
V zvezi z Bosno upamo, da se bodo politični voditelji uspeli dogovoriti o reformah, ki so potrebne, da bi tudi ta država lahko začela razmišljati o prošnji za članstvo. Danes, ko tu govorimo, potekajo posredna pogajanja s podporo Evropske unije v tesnem sodelovanju z Združenimi državami.
Srbija dobro napreduje pri enostranskem izvajanju začasnega sporazuma in seveda bomo zelo natančno preučili bližajoče se poročilo glavnega tožilca ICTY o prizadevanjih Srbije pri sodelovanju s sodiščem. Upamo, da je s trenutno ravnjo prizadevanj zadovoljen, seveda pa je ključnega pomena, da se ta prizadevanja ohranijo.
Če se pomaknem bolj proti jugovzhodu, bi želel izkazati spoštovanje temeljnim reformam, ki v Turčiji potekajo v zvezi z vprašanjem Kurdov. Uspeh teh reform bi državo močno približal našim evropskim standardom na področjih, ki so temeljnega pomena.
Tu so še številna druga vprašanja, ki se jih bo, po mojem mnenju, lotil komisar. Sicer ne neposredno povezana, vendar očitno pomembna v tej zvezi so tekoča pogajanja med predsednikom Christofiasom in gospodom Talatom o ponovni združitvi Cipra. Lahko ju samo pozovemo, da se približata celoviti rešitvi na podlagi dvoskupnostne, dvoconske federacije s politično enakostjo v skladu z ustreznimi resolucijami Varnostnega sveta ZN. Pomen tega je težko napihniti.
V tem delu Evrope in celotni regiji vzhodnega Sredozemlja bomo krenili bodisi proti novemu obdobju sprave in sodelovanja bodisi proti razmeram, iz katerih bo mogoče jasno razbrati, da se bomo soočili s hitro naraščajočimi problemi.
Izzivom jugovzhodne Evrope smo namenili večino pozornosti, toda prošnja Islandije je še en razlog več, da moramo več pozornosti nameniti vsem vprašanjem Arktike in širšega daljnega severa. To je področje, v katerem mora biti naša Unija v prihodnosti prav tako bolj prisotna in vključena. Njegov pomen prihaja čedalje bolj v središče pozornosti vseh pomembnih svetovnih akterjev, zato je treba prošnjo Islandije obravnavati tudi s tega vidika.
Z demokratično tradicijo, ki sega približno tisoč let v zgodovino, in s članstvom v našem enotnem trgu prek Evropskega gospodarskega prostora je očitno, da je Islandija opravila že precejšnjo pot do članstva, čeprav bomo morali oceniti še nadaljnji napredek, ko bomo prejeli mnenje Komisije.
Gospod predsednik, toliko o tem, kar je švedsko predsedstvo do zdaj uspelo doseči na pomembnem področju širitve. Pred nami je še nekaj pomembnih tednov, v katerih pričakujem nadaljnji napredek, a dovolite mi, da za konec povem, da gradnje naše Evrope po mojem mnenju še nismo končali. Mislim, da moramo ostati odprta Evropa in da bi se morali še naprej zavzemati za proces širitve, ki v čedalje širše dele Evrope prinaša dobro upravljanje, pravno državo, spravo, mir in napredek.
To je zanje nedvomno ključnega pomena, vendar moramo priznati, da je to ključnega pomena tudi za nas, in ne smemo pozabiti, da nam bo to omogočilo, da bomo odločnejši in ponosnejši v svetu in da bomo lahko v prihodnosti zahtevali še večje spoštovanje.
Olli Rehn
član Komisije. - Gospod predsednik, dovolite mi, da se na začetku zahvalim članom Odbora za zunanje zadeve in njegovemu predsedniku Gabrielu Albertiniju za usklajeno in celovito resolucijo. Zahvaliti se želim tudi vsem vam za odlično sodelovanje v zadnjih petih letih. Evropski parlament je zelo veliko pomagal pri oblikovanju naše politike širitve in postavili ste tudi zgled za demokratično odgovornost. Veselim se nadaljevanja našega sodelovanja v prihodnosti, ne glede na to, kakšno bo moje delovno področje.
EU bo naslednji teden, ko bo začela veljati Lizbonska pogodba, naredila dolgo pričakovani korak naprej. S tem se bo začelo novo obdobje v zunanji politiki EU. Neposredno se bo utrdilo tudi obnovljeno soglasje EU o širitvi, ki temelji na konsolidaciji, pogojenosti in komunikaciji, združenimi s potrjeno zmogljivostjo vključevanja novih članic. To nam bo omogočilo, da nadaljujemo s postopnim in skrbno vodenim pristopnim procesom.
Kot opisuje vaš osnutek resolucije, je širitev ena izmed današnjih najmočnejših orodij zunanje politike EU. To je tudi duh sporočila gospoda Carla Bildta in s tem sporočilom, ki temelji na empiričnih dokazih iz časa švedskega predsedovanja ter preteklih let in desetletij, se zagotovo strinjam. Res je tudi, da je verodostojnost EU kot globalnega akterja odvisna od naše sposobnosti oblikovanja lastne soseščine. In prav tu smo v zadnjih 20 letih dosegli naš najbolj izjemen uspeh, saj smo s ponovno združitvijo vzhoda in zahoda preoblikovali evropsko celino in tako zgradili močnejšo Evropsko unijo.
Širitev je bila ključno gonilo tega procesa in z njo se danes nadaljuje preoblikovanje jugovzhodne Evrope. Prošnji Albanije in Črne gore za članstvo v EU poudarjajo nenehno moč privlačnosti Unije. Prošnja Islandije daje našemu načrtu širitve novo politično in geoekonomsko razsežnost. Bosna in Hercegovina ter Srbija preučujeta možnost vložitve prošnje. Glede na gospodarsko krizo bi se vse te države lahko preprosto zaprle same vase. Namesto tega še naprej sledijo evropski usmeritvi z vsemi težkimi izbirami in pogumnimi reformami, ki jih to prinaša za sabo. Hrvaška se približuje koncu po štirih letih intenzivnih pristopnih pogajanj. Zagreb mora zdaj povečati svoja prizadevanja pri reformah, zlasti v pravosodju ter boju proti korupciji in organiziranemu kriminalu, da bi se pogajanja lahko zaključila. Sodelovanje z ICTY je še vedno obvezno.
Tudi v Turčiji smo priča postopnemu napredku. Turčija igra glavno vlogo v energetski varnosti in dialogu med civilizacijami. Zaveza Ankare, da bo normalizirala odnose z Armenijo, je zgodovinskega pomena, kot je tudi demokratična možnost, da se reši kurdsko vprašanje, vendar pa je pred Turčijo še dolga pot. Od Turčije pričakujemo, da poleg reform zagotovi tudi celovito izvajanje protokola iz Ankare in da si prizadeva za napredek k normalizaciji odnosov s Ciprom.
Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija je v zadnjem času dosegla prepričljiv napredek in v veliki meri preučila ključne prednostne naloge na področju reform. Ta država v zadostni meri izpolnjuje københavnska politična merila. Ti dejavniki so prepričali Komisijo, da poda priporočilo za odprtje pristopnih pogajanj. Imam vtis, da je vlada v Skopju naše priporočilo pravilno razumela kot spodbudo, da se z Grčijo končno dogovori o težavi z imenom. Zdaj imamo nov okvir, novo razpravo in novo okno priložnosti; Skopju in Atenam zaupam, da bosta to res obrnila sebi v prid.
Dobre novice prihajajo tudi iz Srbije. Beograd je pokazal svojo zavezo povezovanju EU, nenazadnje tudi z enostranskim izvajanjem začasnega sporazuma z EU, in predvidevam, da bi ICTY zdaj moral biti zadovoljen s prizadevanji Srbije. Strinjam se z vašim osnutkom resolucije, ki zahteva deblokado sporazuma. Skrajni čas je, da Srbiji omogočimo, da se premakne na naslednjo točko na svoji evropski poti.
Bosna in Hercegovina predstavljata svoje resne izzive, deloma zaradi vojne zgodovine, vendar moram jasno povedati, da pri širitvi EU ne more biti nikakršnih popustov. Prošnja Bosne za članstvo v EU se bo lahko preučila šele po zaprtju Urada visokega predstavnika. Bosna mora opraviti tudi nekatere ustavne spremembe, da bi se uskladila z Evropsko konvencijo o varstvu človekovih pravic. Spoštovanje človekovih pravic je ustanovno načelo Evropske unije. Skupaj s predsedstvom in Združenimi državami smo predlagali sveženj reform, da bi to dosegli. Za dobro državljanov in cele regije upam, da bodo voditelji Bosne pokazali, da so dorasli okoliščinam, in da bodo sprejeli sporazum. EU in ZDA so vključeni na najvišjih ravneh, saj Bosni želimo uspeh, in prepričan sem, da lahko uspe.
Na Kosovu se je stabilnost obdržala, vendar je še vedno krhka. Komisija je predložila študijo o tem, kako spodbuditi družbeno-gospodarski razvoj Kosova in ga povezati z Evropo. Možna vizumska olajšava in trgovina bosta glavna projekta po izpolnitvi pogojev.
Za zaključek naj še povem, da smo pred petimi leti, ko sem prevzel mandat komisarja za širitev, skupaj oblikovali velikopotezen, vendar gledano nazaj, uresničljiv načrt. Na svojih zaslišanjih sem temu Parlamentu povedal, da do leta 2009 želimo EU s 27 državami članicami, vključno z Bolgarijo in Romunijo, da želimo, da se pristopni proces Hrvaške pripelje h koncu, da se druge države zahodnega Balkana povežejo z EU s pridružitvenimi sporazumi, da Turčija odločno stopi na evropsko pot, da se uredi status Kosova in da se Ciper ponovno združi. Vesel in ponosen sem, da smo s pomembno izjemo Cipra, kjer pogajanja o reševanju tega problema še potekajo, uresničili skoraj vse naše cilje. Zanje smo si prizadevali skupaj in skupaj smo ustvarili spremembe. Zgodi se nam lahko tudi Ciper, kar bo koristilo vsem njegovim državljanom in državljanom Evropske unije.
Razen tega si pred petimi leti nisem upal napovedati napredka na področju liberalizacije vizumske ureditve, čeprav sem upal, da se bo to zgodilo. In zdaj smo tu: en mesec pred tem, ko bodo sanje državljanov Srbije, Črne gore in Nekdanje jugoslovanske republike Makedonije postale resničnost. Upamo, da nam bo to naslednje leto uspelo tudi pri Albaniji ter Bosni in Hercegovini, ko bosta izpolnili pogoje.
Zato je to za nas, ki se ukvarjamo z jugovzhodno Evropo, zelo pomemben opomnik: da je evropski sen še vedno privlačen za milijone državljanov v naši neposredni bližini. Ohranjajmo ta sen in, ko bo prišel čas, pomagajmo, da se bo tudi uresničil.
Gabriele Albertini
v imenu skupine PPE. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, na ponedeljkovem glasovanju na Odboru za zunanje zadeve smo dobili še en dokaz o zapletenosti in obenem tudi koristih širjenja geografskih in političnih meja Evrope, kot jo poznamo danes.
Zahvaljujoč delu in prizadevanjem mojih kolegov poročevalcev in prispevku posameznih političnih skupin, smo dobili besedilo, ki razširja izvirno besedilo in ki izpopolnjuje mnoge vidike, ki smo jih na začetku omenili samo mimogrede.
Razprava na odboru in tudi znotraj skupin samih ni bila brez nesoglasij, včasih tudi zelo razgretih, ki so značilna za navzkrižne spore, ki presegajo zadevna politična stališča. Zgodovinski dogodki v vsaki državi in trenutno stanje njihovih odnosov so bili b navzkrižju s prošnjami držav kandidatk ali držav, ki si prizadevajo za članstvo.
V manj kot enem letu so bile predložene tri prošnje za odprtje pogajanj o članstvu: decembra 2008 jo je predložila Črna gora, aprila 2009 Albanija, julija 2009 pa Islandija. To je znak, da se lahko evropski projekt še vedno ponaša z veliko privlačnostjo in da kljub sesutju finančnih trgov še vedno velja za pomemben dejavnik stabilnosti.
Besedilo, ki smo ga dobili po glasovanju na Odboru za zunanje zadeve, še močneje poudarja dejstvo, da se morajo države, ki se želijo pridružiti Evropski uniji, zavestno soočiti s tem prehodom in se zavedati dolžnosti ter posledic, ki jih ta proces vključuje.
Za njihov vstop se zahteva, da spoštujejo evropske parametre, ne samo gospodarske in politične, temveč tudi kulturne, socialne in pravne, da bi tako poskrbele, da bo končni rezultat več kot samo vsota njegovih delov.
Upam, da bo besedilo, o katerem bomo glasovali jutri na plenarnem zasedanju, vse vidike splošne strategije širitve obravnavalo na bolj uravnotežen in jedrnat način. Zagotovo bodo k njemu prispevale posebne resolucije o vsaki državi.
Kristian Vigenin
v imenu skupine S&D. - Gospod predsednik, dokument in resolucija o strategiji širitve, ki ju bomo sprejeli jutri, kažeta našo trdno zavezo politiki širitve, ki se je pokazala kot najuspešnejša od vseh politik EU in je prinesla ugodnosti tako obstoječim kot novim državam članicam.
Širitev je prispevala k širitvi območja miru, varnosti in napredka v Evropi, kakršne do zdaj še ni bili, zdaj pa pripravljamo nadaljnjo širitev tega območja, da bi v prihodnjih letih lahko obsegalo še zahodni Balkan, Islandijo in Turčijo.
Zavezništvo socialistov in demokratov ostaja ena izmed sil v tem Parlamentu, ki zagovarja širitev, obenem pa poudarja, da pri izpolnjevanju københavnskih meril ter vseh drugih pomembnih meril, na podlagi katerih se ocenjuje pripravljenost kandidatk, niso mogoči nikakršni kompromisi.
Upamo, da se bodo pogajanja s Hrvaško zaključila čim prej naslednje leto. Pričakujemo, da bo Svet potrdil predlog Evropske komisije, da naj se naslednje leto začnejo pogajanja z Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo in s tem tudi sam proces. Upamo na novo dinamiko v procesu pogajanj s Turčijo, vključno z odprtjem poglavja o energiji. In verjamemo tudi, da lahko EU ohrani zagon in okrepit pozitiven razvoj dogodkov v vseh državah širitve. Liberalizacija vizumske ureditve je odličen korak, s katerim lahko prebivalcem zahodnega Balkana pokažemo, da je njihova smer prava.
Naj izrazim tudi upanje, da bo začetek veljavnosti Lizbonske pogodbe še bolj povečal zmogljivost EU pri vključevanju novih članic z dokončanjem institucionalnih reform v Uniji.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
v imenu skupine ALDE. - (NL) Kot predsednica Skupine zavezništva liberalcev in demokratov za Evropo imam prijatelje, znance in tovariše v vseh državah, ki so predmet današnjega poročila.
Na začetku bi zaželela gospodu komisarju Olliju Rehnu veliko uspeha pri tem, na čemer dela že zadnjih pet let, in mu predvsem čestitati za ta trud. Zasluži si naše polno priznanje. Kot sem rekla, imam v vseh teh državah prijatelje in znance in z določeno mero ponosa lahko rečem, da smo po mojem mnenju edina velika politična družina, ki se je dogovorila o statusu Kosova. Soglasno stališče o tem smo sprejeli že leta 2006 in ga tudi ohranjamo vse od takrat. Nikar ne mislite, da je bilo to zgolj naključje: za to smo si namreč trdno prizadevali.
Lahko si torej predstavljate, kako sem razočarana, prvič, ko vidim, da Kosovo ni bilo vključeno v sporazum o vizumskih olajšavah. Zdi se mi, da so prebivalci Kosova kaznovani zato, ker se nekaj držav članic EU še ni uspelo sprijazniti z dejstvo, da je Kosovo zdaj neodvisna država. To je po mojem mnenju velika škoda. Gospod predsedujoči Svetu in gospod komisar, dovolita mi, da postavim tudi nekaj vprašanj o stanju v Bosni in Hercegovini. Bojim se, da nisem tako optimistična kot vi glede pozitivnega izida na številnih področjih, če nič drugega, samo zato, ker obstaja možnost, da bodo tamkajšnji prebivalci dobili vtis, da se mora nenadoma vse odviti neverjetno hitro in da ni več časa za ustrezno posvetovanje z drugimi političnimi strankami, razen z največjimi, s katerimi ste vi v stiku.
Na koncu bi želela v imenu moje skupine pojasniti, da popolnoma vztrajamo pri tem, da morajo države kandidatke spoštovati vsa københavnska merila in da pri tem ne more biti za nobeno prav nobenih izjem. Prav tako ne smete misliti, da smo brezbrižni glede zmogljivosti absorpcije Evropske unije. Vendar pa smo nezadovoljni zaradi dejstva, da želijo nekateri naši kolegi poslanci očitno izkoristiti ta pojem zmogljivosti absorpcije, da bi pristop novih držav prestavili za nedoločen čas. Tega ne odobravamo.
Naj zaključim. Gospod komisar, prepričana sem, da je bilo zadnjih pet let uspešnih. Želim vam veliko uspeha tudi v prihodnosti. Na teh klopeh se bomo gotovo spet srečali, čeprav mogoče v drugačni vlogi, a kljub vsemu se vam zelo zahvaljujem.
Ulrike Lunacek
v imenu skupine Verts/ALE. - Gospod predsednik, v imenu Skupine Zelenih in Evropske svobodne zveze moram reči, da sem zelo zadovoljna, da ta skupna resolucija ponovno govori o močni zavezi Evropskega parlamenta širitvi in da je treba ohraniti zagon širitve, o čemer smo razpravljali na Odboru za zunanje zadeve.
To še zlasti velja za jugovzhodno Evropo. Upam, da se bo zgodovina oboroženih spopadov in nepredstavljivih grozot v tistem delu Evrope enkrat za vselej končala in mislim, da v Evropska unija pri tem igra bistveno vlogo. Tudi v tem smislu sem zelo zadovoljna, da ta resolucija ohranja močno zavezo.
Kot je bilo že povedano, je bil pri mnogih vprašanjih dosežen napredek. Napredek je bil dosežen pri nekaterih sporih, ki jih imamo tam, in kot poročevalka za Kosovo sem zelo zadovoljna, da je špansko predsedstvo v času svojega predsedovanja napovedalo, da bo povabilo Kosovo k udeležbi na konferenci o zahodnem Balkanu, za katero upam, da bo predstavljala priložnost za napredek pri vprašanju glede statusa.
Govornica pred mano je že omenila eno stvar v zvezi s Kosovom. Ljubše bi mi bilo, če bi tudi Kosovo bilo del tega, a uspeli smo vsaj zagotoviti, da se bo dialog o vizumih s ciljem liberalizacije vizumske ureditve sploh začel.
Želela bi povedati nekaj o enem izmed predlogov sprememb, ki ga bomo vložili jutri. Gre za eno izmed manjšin, ki so v zelo težkem položaju v mnogih regijah jugovzhodne Evrope in tudi v drugih delih Evrope, predvsem pa na Kosovem, in to je romska manjšina. Ta trenutek približno 12 000 Romov, večinoma otrok, čaka, da se jih države članice pošljejo nazaj, predvsem na Kosovo, kjer so razmere takšne, da jim ne bodo omogočale človeka dostojnega življenja. Zato bi poslance tega Parlamenta prosila, naj jutri podprejo naš predlog spremembe, da bi vsaj v času zime prenehali pošiljati Rome nazaj na Kosovo in da bi Kosovu pomagali pri ustvarjanju razmer, s čimer bi romski manjšini omogočili življenje tam in tukaj.
Prav tako sem na mednarodni dan boja proti nasilju nad ženskami zelo vesela, da smo v tem besedilu sprejeli spremembe, ki jasno poudarjajo, da sta tudi diskriminacija žensk in nasilje nad ženskami nekaj, proti čemur se morajo boriti tako vlade v tej regiji kot Evropska unija.
Še zadnja stvar: druge etnične manjšine in spolne manjšine. Menim, da je to pomembna pot v smeri proti demokratizaciji.
Charles Tannock
v imenu skupine ECR. - Gospod predsednik, skupina ECR močno podpira evropsko širitev. Upamo, da bomo z večanjem ugodnosti, ki jih članstvo v EU prinaša tistim državam, ki izpolnjujejo pogoje iz člena 49, razvili ohlapnejšo, prožnejšo Evropo, v katero kot skupina verjamemo.
Sam sem stalni poročevalec za Črno goro, ki pošilja dobre novice v smislu napredka proti članstvu, to pa se je zgodilo pred kratkim. Kljub temu bom kmalu sam obiskal to državo, da bi se odločil sam in opravil neodvisno oceno.
Pozdravljam tudi dejstvo, da bo tudi Islandija kmalu kandidatka. A, če ostanemo na Balkanu, hrvaški dvostranski spor glede meje s Slovenijo ne sme biti ovira za pridružitev EU in upam, da bo pogajanja kmalu odprla tudi Makedonija.
Kar zadeva Turčijo, ostaja še vedno precej pomislekov glede človekovih pravic, trajajoče blokade Armenije, verske svobode in zavračanja ciprskih ladij iz turških pristanišč. Po mojem mnenju je bilo tudi obžalovanja vredno, da je Turčija pred kratkim na vrh OIC v Carigradu povabila sudanskega predsednika Baširja, moža, ki ga je Mednarodno kazensko sodišče obsodilo za grozote v Darfurju.
In nazadnje, čeprav je Ukrajina država, ki ni neposredno povezana s to razpravo, upam tudi, da bo EU ne glede na rezultate bližajočih se predsedniških volitev v Ukrajini še naprej tej državi nudila možnost za članstvo v EU, če je to dejansko stališče večine prebivalcev Ukrajine. Enako bi moralo veljati tudi za Moldavijo in nekega dne še za Belorusijo, če bo postala demokratična država.
Nikolaos Chountis
v imenu skupine GUE/NGL. - (EL) Gospod predsednik, gospod komisar, gospod predsedujoči, na začetku bi v zvezi z vprašanjem o strategiji širitve želel reči, da glede na dosedanje širitve in naš način obravnavanja novih držav kandidatk menim, da politika Evropske unije ni vedno v pomoč pri reševanju gospodarskih in socialnih problemov delavcev in družb, ki so že ali še bodo pristopile, ter da je pomoč, finančna ali katera koli druga, v številnih primerih bodisi neustrezna ali napačno usmerjena, zaradi česar se regionalne in socialne neenakosti bodisi podaljšujejo ali večajo.
Želel bi omeniti primer Turčije. Na Turčijo je treba pritisniti, da bo izpolnila svoje obljube in spoštovala zaveze, predvsem protokol iz Ankare o priznanju Republike Ciper, katerega pravice, ki izhajajo iz mednarodnega prava, Turčija ne spoštuje. Parlament bi želel spomniti, da v Turčiji še vedno obstajajo problemi v zvezi z demokratičnimi pravicami in svobodo sindikatov, kar jasno kažeta tudi nedavni pregon in sojenje članom turškega sindikata v Izmirju.
Želel bi omeniti primer tudi primer Kosova. Slednjega je treba obravnavati ob upoštevanju resolucije Varnostnega sveta ZN 1244/99. Še vedno obstajajo problemi, kot sta status Srbov na Kosovu, ki živijo v izolaciji, ter nespoštovanje sporazumov o ponovni naselitvi beguncev.
Nazadnje še Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija: težavo z imenom je treba obravnavati v okviru ZN in v okviru dvostranskega sporazuma o opredelitvi geografskih meja. Gospod komisar, gospod predsedujoči, želel bi vaju vprašati, kaj menita o zadnji pobudi novoizvoljenega grškega predsednika vlade za srečanje s predsednikoma vlade Albanije in Nekdanje jugoslovanske republike Makedonije?
Nikolaos Salavrakos
Gospod predsednik, člen 49 Rimske pogodbe po mojem mnenju ni romantična želja držav članic, da se udeležijo širitve enotne Evrope. Uresničljiva želja za čim več evropskih držav je sprejeti načela Evropske unije. Samo takrat se bodo temeljni predpogoji nanašali na konsolidacijo, pogojenost in komunikacijo.
Svet bo jutri preučil predlog resolucije gospoda Albertinija, v katerem jasno navaja, da je treba kljub določenemu napredku Turčije pri izpolnjevanju københavnskih meril, še vedno opraviti precej tako na področju človekovih pravic, svobode govora in verske svobode, kot pri sami politiki Turčije na splošno v pravosodnem sistemu in tako dalje.
Vendar je jasno, da si je Turčija v zadnjem času prizadevala, da bi svoja pravila o območju Bližnjega Vzhoda in Kavkaza vsilila na način, ki je v nasprotju s standardnimi načeli Evropske unije. Drug primer je vedenje Turčije pri vprašanju Irana, ki popolnoma nasprotno zunanji politiki EU in njenim zavezanim v okviru protokola iz Ankare. Še vedno je pred nami osem poglavij, ki jih je treba preučiti s Turčijo, zato menim, da zaradi teh dejstev Turčija še ni pripravljena, da se zanjo določi datum za začetek pogajanj.
Kar zadeva Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo, moram reči dve stvari: opozorili smo, da nedavno početje in izjave njenega predsednika vlade povzročajo probleme v sosednjih državah, zato želimo, da se to vedenje umiri.
Barry Madlener
(NL) Gospod Van Rompuy je imel seveda popolnoma prav, ko je leta 2004 rekel naslednje: "Turčija ni del Evrope in tudi nikoli ne bo".
S tem je Van Rompuy poudaril temeljne vrednote Evrope, ki bi jih turške po njegovem mnenju spodkopale. Van Rompuy je s tem načeloma izrazil nasprotovanje članstvu Turčije. Mi, nizozemska Stranka za svobodo, se z njim v celoti strinjamo. Seveda zdaj teh načelnih besed ne more vzeti nazaj, tudi če bi želel zaščititi sanjsko službo predsednika Evropske unije. Turčija je celo pokazala prezir do demokracije in svobode izražanja, ko je voditelja moje stranke, Geerta Wildersa, demokratično izvoljenega predstavnika ljudi, imenovala za fašista in rasista. Kako nezaslišana in neutemeljena primerjava! Nihče nam ne bi smel odreči možnosti, da kritiziramo islam. Toda Turčija tukaj kaže svoj pravi obraz.
Gospod Rehn, sprašujem vas naslednje: kakšen je vaš odziv na to nezaslišano držo Turčije? Obstaja seveda samo en možen odgovor: nemudoma prekiniti vsa pogajanja s Turčijo. Bodimo pošteni do Turkov: bodite pošteni do Turkov, kot sta bila Angela Merkel in Nicolas Sarkozy in kot je bil tudi njihov veliki prijatelj Herman Van Rompuy. Prekinite vsa pogajanja s Turčijo in drugimi islamskimi državami.
(Govornik se je strinjal, da sprejme vprašanje na podlagi modrega kartončka v skladu s členom 149(8))
William
Zdite se zelo navdušeni na tem, kar ima reči gospod Van Rompuy. Se vam ne zdi, da bi večino ljudi bolj zanimalo dejstvo, da so na evropski celini samo 3 % kopna Turčije in da je ta predlog, da bi Turčija morala postati polnopravna članica Evropske unije, z geografskega vidika popolnoma bizaren?
Barry Madlener
No, nisem slišal vprašanja, ampak se seveda strinjam, da obstaja več razlogov za "ne" Turčiji. Omenil sem samo nekatere, to pa je še en dober razlog za "ne", zato se vam zahvaljujem.
Elmar Brok
(DE) Gospod predsednik, gospod Bildt, gospod komisar, to je verjetno zadnja razprava o širitvi, ki jo imamo z vami, gospod Rehn. Želel bi se vam zahvaliti za številne dobre razprave, ki smo jih imeli z vami od leta 2004.
Rad bi izrazil nekaj pripomb. Po mojem mnenju je čas, da se težave, ki so za Hrvaško nastajale zunaj njene države, hitro rešijo, da bi še naslednje leto lahko s Hrvaško hitro sklenili odločitev, zaključili pogajanja in ratificirali pristopno pogodbo. Mislim, da je treba hitro rešiti dvostranska vprašanja, povezana s številnimi državami, vključno z Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo in Grčijo, pa tudi ukrepe, ki se nenehno sprejemajo proti Srbiji, ki je po mojem mnenju izredno pomembna država za stabilnost regije.
Jasno mora biti, da je treba vsako državo presojati po njenih zmogljivostih in da bodo obljube, dane v Solunu, predvsem v zvezi z zahodnim Balkanom, izpolnjene. Vsako državo je treba ocenjevati na podlagi njenih zmožnosti, temu pa je treba ustrezno prilagoditi hitrost procesa.
Vendar pa je treba tudi pojasniti, da se pri tem uporabljajo københavnska merila. Obžalujem dejstvo, da socialni demokrati, zeleni in drugi na odboru niso želeli omeniti københavnskih meril. Upam, da se bo to spremenilo na plenarnem zasedanju. Prav tako bi državam kandidatkam poslali popolnoma napačno sporočilo, če ne bi omenili zmogljivosti absorpcije Evropske unije.
Evropski vidik mora biti točen, da bi se notranji procesi reform lahko začeli. Vendar pa je pomembno tudi, da se izpolnijo potrebni pogoji in da ne pride do neprimernih izjem
Zato moramo ob upoštevanju københavnskih meril tudi v primeru Turčije zagotoviti, da bodo politični pogoji, ki se nanašajo na svobodo govora, demokracijo, pravno državo in versko svobodo, zahteva za pristop in da na tem področju ne pride do nikakršnega vprašanja kompromisov.
Adrian Severin
Gospod predsednik, najpomembnejša lekcija pretekle širitve je mogoče ta, da smo v Unijo pripeljali države, trge, institucije in industrijska sredstva, zunaj pa smo pustili srce in dušo ljudi. Mislim, da se moramo takšnemu početju v prihodnje izogniti.
Pripraviti moramo ne samo države pristopnice, temveč tudi sedanje države članice. Znana utrujenost zaradi širitve nam pove več o nezadostnih pripravah sedanjih držav - starih držav članic, ki niso pripravljene na skupno življenje z novimi državami članicami - kot o neprebavljivem značaju novih držav članic.
Drugič, mislim da bi se, ko govorimo o državah kandidatkah, morali izogniti vsem pogojem, ki niso neposredno povezani z njihovo zmogljivostjo, da se z nami povežejo s pravnega, institucionalnega, političnega in kulturnega vidika, ter da nam konkurirajo na notranjem trgu v širšem smislu tega pojma. Pogojev, ki niso povezani s temi merili, ne smemo postavljati. Ne smemo pozabiti, da gre pri širitvi za boljo prihodnost, ne boljšo preteklost. Preveč mislimo na to preteklost.
Tretjič, vsaka država mora dejansko vstopiti na podlagi svojih zaslug. Vendar pa moramo oceniti tudi, ali bodo s svojim pristopom lahko prispevale k boljšim razmeram v regiji, k večji stabilnosti in večjem povezovanju na regionalni osnovi.
Izredno pomembno je tudi upravljanje pričakovanj in prepričan sem, da bi v prihodnosti mogoče morali biti nekoliko iznajdljivejši pri omogočanju nekakšnega postopnega vključevanja države, za katero ni mogoče predvideti možnosti hitre celovite vključitve.
In nazadnje, menim, da moramo ponovno preučiti vprašanje naše identitete, naše kulturne in geopolitične identitete, da bi natančno opredelili meje naše širitve.
Ivo Vajgl
(SL) Danes bomo tukaj sprejeli resolucijo, ki jo pričakujejo z velikim zanimanjem in z veliko prizadetostjo v številnih državah jugovzhodne Evrope.
Ta resolucija govori v drugačnem jeziku, kot se je v jugovzhodni Evropi govorilo še pred nekaj leti. To je največja pravzaprav spodbuda in popotnica za današnjo razpravo. Mislim, da je pomembno, da tako iz besed predstavnika predsedujoče države kot Komisije kot našega predsednika AFET-a, ki je omogočil sprejem tako bogate in vsebinske resolucije, izhaja to, da podpiramo evropsko perspektivo vseh držav, jaz bi rekel posebej še tudi Turčije.
Samo s perspektivo širitve in vključitve vseh držav postajajo nekatera vprašanja v tej regiji, kot so na primer tendence po nadaljnji fragmentaciji bivše Jugoslavije, držav bivše Jugoslavije, mejni problemi in občasni izrazi nestrpnosti na verski osnovi in podobno, nekoliko manj nevarni tudi za širši prostor.
Tako lahko mirno danes ugotovimo, da se projekt miru in napredka na nekoč kritičnem delu Evrope nadaljuje.
Hélène Flautre
(FR) Gospod predsednik, kakor tudi moja skupina se strinjam, da je politika širitve Evropske unije ena izmed najproduktivnejših in najprepričljivejših politik.
Zato sem, gospod Rehn, malce zaskrbljena za vašo prihodnost, kajti nisem povsem prepričana, kako vam bo v prihodnji Komisiji uspelo najti delovno področje, ki bi bilo privlačnejše od širitve.
Popolnoma osupljivo je, ko vidimo, kaj lahko državi, kot je Turčija, prinesejo obeti za članstvo, ki je dejavnik spremembe, gradnje demokracije. Seveda je treba doseči še veliko tega: vzpostaviti neodvisnost pravosodnega sistema, opredeliti vlogo vojske, omogočiti svobodo izražanja in seveda dokončno in dejansko rešiti vse vidike kurdskega vprašanja.
Menim pa, da je treba poudariti, da ta strategija širitve EU ne prinaša ugodnosti samo tistim državam, ki so v pristopnem procesu; ugodnosti prinaša vsem nam in tudi evropskim nosilcem odločanja.
Neodgovorno je, da se prizadevanja za spremembe v državi, kot je Turčija, podcenjujejo, ker se dovoljujejo dvomi v rezultat procesa pogajanj. Da, rezultat procesa pogajanj bo, da se nam bo Turčija pridružila, in to moramo jasno povedati.
Ryszard Antoni Legutko
(PL) Gospod predsednik, širitev Evropske unije ni samo v interesu držav, ki pristopajo k EU ali si za to prizadevajo, temveč je v interesu vseh nas. To pa zato, ker se s tem povečujeta povezovanje in varnost. Zato z zadovoljstvom spremljamo napredek v zvezi z državami zahodnega Balkana in Turčijo. Obstaja tudi to, čemur pravimo utrujenost zaradi širitve, vendar ne pozabimo, da lahko za članstvo v Evropski uniji zaprosi vsaka demokratična evropska država, ki zelo natančno izpolnjuje določena merila. Teh meril ne smemo pozabiti, vendar tudi ne smemo zapirati vrat kandidatkam. Ne zapirajmo jih niti našim vzhodnim partnerjem. Ukrajini moramo ponuditi jasno možnost za članstvo.
In še nekaj. V Evropski uniji se zelo pogosto uporablja beseda "solidarnost". To je beseda, ki v našo skupnost priteguje druge evropske države in ki nas obenem zavezuje, da EU še bolj razširimo. Na žalost EU v pogosto ne kaže solidarnosti v svojih notranjih odnosih. Očiten primer je projekt severnega plinovoda, ki naj bi neposredno zajel prav tranzitne države in predvsem Poljsko, medtem ko je južni tok odgovor Moskve na načrte za povečanje raznolikosti virov energije, povezane z Nabuccom. Zelo zaskrbljujoče je, ko vidimo, kako so nekatere države kar tako dovolile Rusiji, da z njimi manipulira. Zaradi tega izpolnitev dvostranskih interesov med posameznimi državami članicami EU in Rusijo v vodi k notranjim sporom in slabi naš položaj - položaj EU. To je v nasprotju z načelom solidarnosti. Širitev je smiselna, vendar moramo uskladiti tudi retoriko in prakso.
Charalampos Angourakis
(EL) Gospod predsednik, Lizbonska pogodba ustvarja še večji negativen okvir za narode držav članic Evropske unije in države širitve. Na žalost so se narodi na Balkanu znašli v hudih razmerah, ki so posledica napadov zveze Nato, kapitalističnega prestrukturiranja, sporazumov z Evropsko unijo, tujih vojnih baz na tem območju, krize kapitalizma ter konkurence med glavnimi silami na energetskem področju. Pristop teh držav je v interesu velikih družb in imperialističnih načrtov, ki vključujejo celo ponovno določitev meja držav na tem območju. Pristop Nekdanje jugoslovanske republike Makedonije k zvezi Nato in Evropski uniji bo zaostril notranje boje, medtem ko vrhovne sile te države še vedno vztrajajo na svojem stališču, da gre pri tem za reševanje. Turčija izkorišča svoj geostrateški položaj in vztraja pri okupaciji velikega dela Cipra, si lasti območje na Egejskem morju in drži v priporu na tisoče članov sindikata, Kurdov, novinarjev in drugih. Na Islandiji se je razkril mit o gospodarskem čudeži in slišati je, da se na državo pritiska, naj se zavihti na evropsko imperialistično kočijo. Grška komunistična stranka nasprotuje širitvi Evropske unije, ker nasprotuje Evropski uniji sami in ker se ne strinja z vstopom Grčije ter njenim članstvom v njej. Skupaj z ljudmi Evrope se borimo za mir in socialno pravičnost ter proti imperialističnim zvezam.
Fiorello Provera
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, širitev Evropske unije je lahko ali priložnost ali problem, a še vedno ostaja velik izziv.
Priložnost predstavlja dejstvo, da lahko nove države članice dajo oprijemljiv prispevek k oblikovanju evropske politike. Da bi to storile, ni dovolj, da izpolnijo københavnska merila in jih samo formalno potrdijo. Bistvenega pomena je, da povečajo evropsko zavest državljanov v državah kandidatkah s kampanjo, ki bo osvojila srce in dušo ljudi in v katero bodo vključeni politiki, intelektualci in mediji.
Evropa ne more več predstavljati zgolj velikega bazena finančnih sredstev za reševanje gospodarskih, socialnih in infrastrukturnih težav, temveč mora biti institucija, h kateri morajo vsi zares prispevati, da bi oblikovali politiko, ki bi temeljila na skupnih vrednotah.
Podpora širitvi v državah članicah je nizka, zlasti v zvezi z nekaterimi državami. Ali želimo zapreti oči pred temi okoliščinami ali pa želimo vključiti naše sodržavljane in jih vprašati za mnenje? Mislim, da je referendum najboljši način, da gremo naprej, saj je to najbolj neposredna oblika demokracije, ki bi Evropo približala njenim državljanom in njihovi svobodi izbire.
Philip Claeys
(NL) Ne smemo se več tako sprenevedati, ko gre za pristop Turčije. Ne smemo več prikrivati in zmanjševati probleme. Moramo pokazati dovolj poguma in se soočiti z resničnostjo. Pristopna pogajanja s Turčijo vodimo že pet let in kakšen je rezultat? Turčija čedalje bolj izvaja zunanjo politiko, usmerjeno proti Evropi in proti zahodu. Pod vodstvom gospoda Erdogana in predsednika Güla postaja čedalje bolj islamska po značaju. Turčija še vedno ne želi priznati vseh sedanjih držav članic Evropske unije niti izpolniti obveznosti, ki ji jih nalaga okvir carinske unije. Še naprej nadaljuje z okupacijo dela ozemlja ene izmed držav članic EU. In nisem še omenil strukturnega in vztrajnega problema nespoštovanja svobode izražanja.
Gospod Bildt je pravkar rekel, da zavrača zamisel o zaprti Evropi. Kolikor vem, nihče izmed nas tukaj ne podpira zamisli o zaprti Evropi, vendar pa imamo nekaj poslancev, in med njimi sem tudi jaz, ki podpirajo zamisel o evropski Evropi. Če si sposodim besede Hermana Van Rompuya, kandidata za mesto predsednika Evropskega sveta: Turčija ni del Evrope in tudi nikoli ne bo!
Cristian Dan Preda
(RO) Govorimo o širitvi na zahodni Balkan, Islandijo in Turčijo, kar so trije zelo različni primeri. Prvič, na zahodnem Balkanu imamo države, ki še zdaleč ne izpolnjujejo gospodarskih in političnih meril, ki jih pričakuje Evropska unija. Vendar pa v teh državah javnost in politični voditelji podpirajo cilj vključevanja in so izredno optimistični glede pristopa.
Drugi primer je Islandija, država, ki izpolnjuje številna gospodarska in politična merila, vendar so javnost in njeni voditelji močno deljenih mnenj glede te pridružitve EU. Kar nekako povezuje države zahodnega Balkana in Islandijo, vendar samo v tem trenutku, je dejstvo, da jim je huda gospodarska kriza vlila pogum, da se pridružijo.
Nazadnje pa imamo še Turčijo, katere evropske težnje niso povezane z nikakršnimi gospodarskimi ciklusi. Gre za državo z najbolj dinamično gospodarsko dejavnostjo, kjer poteka velika razprava. Še nedavno je ta cilj podpiralo 45 % Turkov.
Želel bi, da bi razlikovali med temi tremi vrstami razmer, kajti zahodni Balkan, Islandija in Turčija predstavljajo z vidika povezovanja tri različne scenarije. Na drugi strani bi bilo zelo dobro, če teh primerov ne bi obravnavali na podlagi dvostranske politične logike.
Po mojem mnenju države članice ali tretje države ne smejo izkoriščati razlik med državami članicami in potencialnimi državami kandidatkami, da bi blokirale pot od evropskega povezovanja. Mislim, da so zasluge vsake države in soglasje javnosti edina merila za določitev poti, ki vodi k evropskemu povezovanju.
Maria Eleni Koppa
(EL) Gospa predsednica, kljub zadržkom ljudi je politika širitve v Evropo prinesla stabilnost, mir in napredek. Danes smo pozvani, naj nadaljujemo s pogajanji z državami kandidatkami: zahodnim Balkanom, Islandijo in Turčijo. Vključevanje zahodnega Balkana je nedvomno največji izziv. S tem se bo končalo obdobje spopadov, ki se je začelo leta 1990, in preprečil nastanek črne luknje v osrčju Evrope. Hrvaška bo na vključevanje pripravljena čez nekaj mesecev, druge države pa hitro napredujejo. Predvsem moramo v primeru Srbije vsi priznati, kako daleč je prišla, ter podpreti njen napredek tako, da jo spodbudimo na poti k Evropi. Seveda so tudi nerešena vprašanja. Nerazrešen status Kosova, težke razmere v Bosni in spor glede imena Nekdanje jugoslovanske republike so odprte rane na tem območju. Kar zadeva Grčijo, si nova vlada prizadeva za iskanje rešitve, ki bo ta spor končala. Po 17 letih napetosti je treba omogočiti dovolj časa, da se končno poišče rešitev, ki bo sprejemljiva za obe strani. Na splošno lahko rečemo, da so se vzpostavili dobri sosedski odnosi, ki so predpogoj za vključevanje, če nam je to všeč ali ne. Zato torej delajmo na njih.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Gospa predsednica, gospod Bildt, vaš nastop je bil dober, jasen in izčrpen. Vse, kar ste rekli o tem, da je Evropska unija geopolitičen stabilizacijski dejavnik in da politika širitve predstavlja orodje, drži.
Vendar pa menim, da ne z intelektualnega ne s političnega vidika ni dobro, da se vedemo, kot da med ciljem čedalje večje unije in čedalje bližje unije ne prihaja do navzkrižij. To je vprašanje, na katerega še nismo dokončno odgovorili. Prav imate, ko pravite, da ima večja Evropska unija večji vpliv, vendar je tudi bolj kompleksna, kar ima posledice za našo sposobnost ukrepanja. Zato moramo vzpostaviti nov dialog o širitvi, kot je predlagal gospod Severin iz Socialnih demokratov, ki bo zajemal postopno vključevanje in nove oblike članstva, da bi se ta dva legitimna cilja lahko uskladila.
Potrebujemo institucionalne reforme. Na primer, ljudem v Nemčiji ne morem pojasniti, zakaj sem na strani Soluna in zakaj bodo nekdanje jugoslovanske države nekoč imele več komisarjev kot vse ustanovne članice Evropske unije skupaj. To ni prav. Moramo biti pošteni glede naše politike širitve, da bomo ponovno dobili podporo državljanov pri tem pomembnem področju politike.
Peter van Dalen
(NL) V skladu z raziskavo Evrobarometra so se evropski državljani jasno izrekli o pristopu Turčije: 28 % jih je bilo za, 59 % pa proti. Ti številki govorita sami zase in noben politik jih ne more oziroma ne sme zanikati. Če jih zanikamo, bomo samo še povečali prepad med državljani in politiki.
Turčija geografsko ni del Evrope niti ni del evropske zgodovine, kajti njeno versko, kulturno in politično pokrajino opredeljujejo krščanstvo, renesansa, razsvetljenstvo in demokratična nacionalna država. Na drugi strani pa bi oblika prednostnega partnerstva lahko združila najboljše iz obeh svetov. Poleg mnogih gospodarskih prednosti bi takšno partnerstvo vzpostavilo bolj sproščene odnose med Evropo in Turčijo in bi nas odrešilo nenehnega stresa, ki ga ustvarja pristop. Zato je čas, da sprejmemo jasno odločitev: ustavimo pristopna pogajanja in se lotimo pogajanj o prednostnem partnerstvu. Naj bo to naša strategija širitve za leto 2010.
Helmut Scholz
(DE) Gospod predsednik, gospod predsedujoči Svetu, gospod komisar, tako jaz kot večina mojih kolegov iz skupine smo na širitev vedno gledali kot na enega izmed najpomembnejših projektov EU in smo jo zato tudi vedno podpirali. Navkljub vsem našim upravičenim kritikam različnih vidikov širitve je bila slednja ena izmed najuspešnejših poglavij v zunanjem razvoju EU in predstavlja zapleteno dolgoročno nalogo tako za države kandidatke kot za EU. O tem smo danes že razpravljali na plenarnem zasedanju.
Vprašati se moramo, ali nam nadaljnji procesi širitve ustrezajo. Predvsem kar zadeva jugovzhodno Evropo in njeno dolgo zgodovino razpada držav in imperijev je pravilno in ustrezno, da se ljudem v teh državah, ki tvorijo nemirno območje, ponudi možnost članstva v Evropski uniji. Dejstvo, da so se nekateri politiki v državah članicah Evropske unije distancirali od te obljube pod pretvezo, da ima krepitev identitete institucij EU prednost pred novimi pristopi k EU, ni samo povečalo nezaupanja držav kandidatk, temveč tudi zavrlo demokratičen proces oblikovanja mnenj ter proces reform v regiji.
Bastiaan Belder
(NL) Še vedno se živo spominjam besed komisarja Rehna, ki je na eni izmed naših zadnjih sej dejal, da če želiš biti komisar za širitev, moraš biti optimist.
Moram priznati, da ga ta beseda po mojem mnenju dobro opisuje, vendar menim, da mu vloga optimista ne ustreza. Moje osebno mnenje je, da v politiki, to pa vključuje tudi evropsko politiko, optimizem prihaja za realizmom. Naravnost šokantno je, da se Parlament pridružuje tako rožnatemu pristopu. Zakaj je bilo treba omiliti jasen signal, ki je bil v prvi različici poročila gospoda Albertinija namenjen Turčiji in Bosni? Zakaj smo morali Turčijo hvaliti? Zakaj smo si obupano prizadevali, da bi našli pozitivno sporočilo o možnostih za Bosno?
Se mar Parlament ne zaveda dejstva, da smo dolžni predstavljati narode držav članic Evropske unije? Informativne kampanje ne bodo prav nič pomagale pri doseganju procesa širitve, ki naj bi ga podpirali ljudje. To bomo dosegli samo, če bomo pošteno in realno ocenili, v kolikšnem obsegu so te države izpolnile københavnska merila.
Franz Obermayr
(DE) Gospa predsednica, sila zaskrbljujoče je, kako očiten je demokratični primanjkljaj v EU v primeru pristopa Turčije. Večina prebivalcev EU očitno nasprotuje pridružitvi Turčije EU. Kljub temu se proti volji državljanov proces prikrivanja, ocenjevanja in pogajanja nadaljuje.
Nepošteno je, da se vedemo, kot da nam ne gre za polnopravno članstvo. Kot kandidatka za pristop je Turčija že prejela 2,26 milijard EUR za obdobje od leta 2007 do leta 2010. To so plačale države, ki so neto plačnice in katerih državljani nasprotujejo pridružitvi Turčije.
Očitno je, da gre samo za interese ZDA. Številne neevropske spore bi bilo mogoče rešiti po pristopu Turčije. A kljub udeležbi Turčije na tekmovanju za Pesem Evrovizije, sem istega mnenja kot nekdanji visoko cenjeni nemški predsednik Theodor Heuss, ki je predstavil jasno opredelitev Evrope. Evropa, je rekel, je zgrajena na treh gričih: na Akropoli grškega humanizma, na Kapitolu rimskega pojma evropske države in na Golgoti krščanskega zahodnega sveta.
Doris Pack
(DE) Gospa predsednica, gospod predsedujoči Svetu, gospod komisar, gospe in gospodje, širitev EU z vključitvijo zahodnega Balkana je bila dogovorjena po Solunu. Sprejem teh držav, potem ko bodo izpolnile pogoje, ni dejanje usmiljenja, kot trdijo mnogi, temveč preprosta potreba glede na njihov geografski položaj v središču Evropske unije.
Naša stabilnost je pogojena z njihovo stabilnostjo, kar smo na žalost ugotovili v 90. letih prejšnjega stoletja. Vse države morajo seveda izpolniti zahteve københavnskih meril in ker so te države bile prej sovražnice, se morajo vključiti tudi v programe regionalnega sodelovanja. To velja tudi za države, ki so sosede držav pristopnic. Pričakujem, da bosta Slovenija in Grčija pomagali državam pristopnicam, da hitro in brez težav dosežejo svoj cilj.
Bosna in Hercegovina je na žalost v zelo težkem položaju in dvomim, da ji lahko namenim samo minuto in pol, čeprav sem poročevalka za to regijo. Ne bom niti poskušala. Gospod Bildt in gospod Rehn, želim si samo, da bi pogajanja v tej državi lahko potekala v bližini ljudi in da ne bodo narekovana od zunaj.
Države v tej regiji morajo opraviti različno dolge poti in pomagati jim moramo, da premagajo svoje težave. Gospod Lambsdorff, misel, da bodo kandidatke za pristop imele več komisarjev od ustanovnih članic, je dokaj patetičen argument. To v bistvu sploh ni argument: je izločitvena trditev. Ta problem se lahko reši, vendar ljudi iz teh držav ne smemo izključevati samo zato, ker vi tega problema ne želite reševati.
Zoran Thaler
(SL) Čestitke komisarju Rehnu in predsedujočemu ministru Bildtu za konstruktivne in pozitivne uvodne besede.
Kot poročevalec za Makedonijo sem posebej zadovoljen, da je država napredovala v letu 2009 in dobila rakomandacijo Komisije, da ji Svet določi datum začetka pogajanj. Vemo, da se je začela direktna komunikacija med predsednikoma vlad Papandreuom in Gruevskim.
Apeliram na predsedujočega ministra Bildta, na komisarja Rehna ter na zainteresirane vlade držav članic, da v teh dneh pred decembrskim summitom dvignete telefone, kontaktirate predsednika vlade Papandrea in predsednika vlade Gruevskega, jima izrazite solidarnost in ju hrabrite v odločenosti, da najdeta rešitev tega 20 let starega spora.
Grčija kot tradicionalna članica Evropske unije bo le tako lahko izpolnila svoje ambicije in odgovornosti v regiji.
Jelko Kacin
(SL) Srbija je v zadnjih mesecih napredovala in z izpolnitvijo sprejetih obveznosti z načrta za ukinitev viz pokazala sebi in Evropi, da zmore še veliko več in bolje, kot je pokazala doslej. Za uspeh si zasluži vse priznanje.
Srbija ima skrite potenciale, ki jih mora aktivirati na svoji poti k Evropski uniji, v korist Srbije, njenih sosed, celotne regije in Evropske unije. Glede na svojo velikost in strateški položaj bi lahko bila motor približevanja regije in čas je, da se tega zave in za širitev naredi več, kot je storila doslej.
Uradni Beograd se mora sistematično posvetiti nujnim političnim ter ekonomskim reformam in sodelovanju z vsemi sosedi. Ni dovolj polno sodelovati s Haagom, sodelovanje je potrebno tudi uspešno dokončati. Nujno je dvigniti nivo politične kulture, saj bi bil lahko z dosedanjo prakso pristopni proces otežen. Potrebna je transparentnost in aktivno iskanje čim širšega konsenza v javnosti ter preseganje delitve na koalicijo in opozicijo v ključnih vprašanjih Evropske unije. Svoboda in neodvisnost medijev in konec medijskega manipuliranja pa sta nujen predpogoj, če želi država napredovati hitreje.
Geoffrey Van Orden
Gospa predsednica, vse, kar prosim, je več iskrenosti v naših odnosih s Turčijo ter točno in pošteno tolmačenje dogodkov, predvsem v zvezi s Ciprom, kjer je izkrivljena različica novejše zgodovine na žalost postala sprejeto prepričanje.
Od danes pa do predsedniških volitev na severnem Cipru, ki bodo potekale aprila, obstaja prava priložnost, ki jo je treba pograbiti, in to velja za vse strani. Nikakor ne smemo pozabiti, da so se turški Ciprčani aprila 2004 strinjali z načrtom ZN o ponovni združitvi. To je zavrnil jug. Prav tako ne smemo pozabiti, da je Evropska unija maja 2004 obljubila, da bo prekinila izolacijo severnega Cipra, te obljube pa ni nikoli izpolnila. EU ima tukaj moralno dolžnost. Če bomo turške interese obravnavali na tak način, potem se bojim, da tvegamo, da bomo s tem izgubili ključno zaveznico na zelo pomembnem strateškem območju in tako spodbudili sama napačna nagnjenja v Turčiji.
Seveda smo mnogi globoko zaskrbljeni glede problemov preseljevanja, povezanih z našimi narodi. To je vidik naših pogajanj s Turčijo, ki ga bomo morali še posebej in skrbno preučiti.
Če bi imel čas, bi spregovoril tudi o Hrvaški in drugih državah jugovzhodne Evrope, ki morajo pred pristopom nujno rešiti problem korupcije, organiziranega kriminala in zlorabe nekaterih pravic zasebne lastnine v primeru Hrvaške, da bi lahko samozavestno kandidirale naprej.
William
Gospa predsednica, države, ki so predlagane za članstvo v EU, so sorazmerno revne. Njihov evropski sen, če naj citiram komisarja, je, da bodo prejele subvencije. To je bistvo. Dejstvo je, da se bogate države, na primer Norveška in Švica, enostavno ne želijo pridružiti EU. Zgovoren dokaz je Islandija, ki jo pridružitev Evropski uniji sploh ni zanimala, dokler je bila bogata. Zdaj ko je doživela bankrot, zaradi česar nam je žal, se je islandska vlada seveda postavila v vrsto za pridružitev. Prelomnica San Andreas za Evropsko unijo se nahaja med državami članicami, ki so velike neto plačnice, ter ostalimi.
Stanje je nestabilno, nevzdržno in netrajnostno. Mislite, da s to slabo premišljeno politiko širite imperij EU. Pravzaprav ga peljete v prihodnji gospodarski kaos.
Francisco José Millán Mon
(ES) Gospa predsednica, proces širitve je odmeven projekt. Zadnja širitev nam je omogočila, da se povežemo s tistimi državami srednje in vzhodne Evrope, ki so po drugi svetovni vojni bile prikrajšane za svobodo in napredek. Širitev je trenutno usmerjena v zahodni Balkan, Turčijo in Islandijo.
Podpiram zamisli, ki smo jih v zadnjih letih opredelili kot vodilna načela procesa širitve. S tem mislim na konsolidacijo, pogojenost in komunikacijo. To pomeni, da bi morali izpolniti naše obveznosti, ne pa dajati nepremišljenih obljub glede prihodnjih širitev.
Drugič, napredek pri različnih pristopnih procesih je odvisen od strogega izpolnjevanja pogojev. Države kandidatke si morajo odločno prizadevati za izvajanje potrebnih reform. Tretjič, vsi si moramo prizadevati za komunikacijo z državljani. Resolucija, o kateri bomo glasovali jutri, poudarja zelo pomembno vprašanje komunikacije.
V tej zvezi bi želel ponoviti širši predlog, ki sem ga podal ob prejšnjih priložnostih, in sicer da bi bilo ustrezno tudi, da znanje mladih Evropejcev o Uniji poglobimo tako, da uvedemo obvezen predmet o tem v učni načrt višjih letnikov srednjih šol.
Druga ustrezna zamisel v resoluciji je zmogljivost povezovanja. Širitev od obstoječih članic Unije zahteva, da sprejmejo nekatere ukrepe. Na primer, v zvezi s financami širitev zahteva zadostna finančna sredstva, s katerimi bo zagotovljeno, da temeljne politike Skupnosti, kot sta skupna kmetijska politika ali kohezijska politika, ne bodo ogrožene.
Zaključil bom. Želel bi poudariti, da je Kosovo poseben primer, česar se zadevamo vsi. Na žalost pa so v resoluciji nekateri deli, kjer to ni jasno navedeno.
Pier Antonio Panzeri
(IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, menim, da je resolucijo, o kateri danes razpravljamo v Parlamentu, resnično pozitivno.
Če premislim o delu tega, menim, da je evropska širitev na zahodni Balkan eno izmed osrednjih delov evropskega ukrepanja v naslednjih mesecih in da mora to tudi ostati.
Švedskemu predsedstvu in predvsem komisarju Rehnu bi želel čestitati za njihovo delo. Kljub temu moramo biti bolj vključeni v proces širitve.
Nekatere države morajo nedvomno pospešiti svoje ukrepe na pravnem področju v smislu boja proti kriminalu in reform. Vendar pa ne smemo opustiti političnega cilja, in sicer utrjevanja demokracije v tistih državah in njihovo usmeritev na evropsko pot v gospodarskem, socialnem in infrastrukturnem smislu.
Mislim na primer na države, kot je Kosovo - in v tem pogledu se strinjam s predlogom spremembe o romskem vprašanju, ki ga je vložila gospa Lunacek -, saj je to država, ki je ne moremo postaviti na stranski tir samo zato, ker pet evropskih držav še ni priznalo njeno neodvisnost.
Naj povzamem: potrebujemo pravo mero poguma in daljnovidno politiko, ki bo kos izzivu, ki ga pred vse nas postavlja proces širitve.
Jorgo Chatzimarkakis
(DE) Gospa predsednica, gospod predsedujoči Svetu, govorim kot vodja delegacije v Nekdanji jugoslovanski republiki Makedoniji, zato se bom tudi osredotočil na to državo. Iskreno bi se želel tudi zahvaliti gospodu Rehnu za pogum. Njegovo poročilo in zelena luč, ki jo je dal tej državi, predstavljata pogumen korak naprej, ki je ustvaril zagon. Hkrati so v Grčiji potekale tudi volitve in v Atenah je nova vlada, kar nam ponuja možnosti in okno, da lahko nekaj dosežemo. Vendar pa bi prosil moje kolege poslance, da se mirno odzovejo. V petek se bosta sestala gospod Papandreou in predsednik vlade Gruevski in če bomo zastavili previsoka pričakovanja, lahko pritisk povečamo tako močno, da bo cela zadeva propadla, tega pa ne želimo tvegati.
Obe strani moramo spodbuditi, da po poti, ki sta si jo že zastavili, stopata v prijateljstvu. Poročevalcu, gospodu Thalerju, bi se želel zahvaliti za zelo natančen opis te poti. Sovjemu prijatelju, gospodu Rehnu, pa želim uspešno prihodnost v Komisiji.
(Govornik se je strinjal, da sprejme vprašanje na podlagi modrega kartončka v skladu s členom 149(8))
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Gospa predsednica, imam vprašanje za gospoda Chatzimarkakisa, če mi dovoli. Gospa Pack me očitno ni slišala, ko sem rekel, da podpiramo Solun. To bi želel zdaj ponoviti.
Gospoda Chatzimarkakisa sem želel vprašati, kateri so po njegovem mnenju najnujnejši ukrepi, ki jih mora Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija sprejeti, da bi dosegla napredek v sporu okrog imena in da bi zagotovila čim bolj uspešen izid pogajanj, ki se pravkar začenjajo.
Jorgo Chatzimarkakis
(DE) Gospa predsednica, hvala za vprašanje. Mislim, da morata obe strani zamenjati mesti in jasno je, da sta obe pripravljeni, da naredita korak naprej. Zdaj pričakujemo trajno rešitev. Zato pričakujem, da se bo problem z imenom jasno in dokončno rešil s petminutno razpravo. To ni problem.
Glavni problem je uporaba imena, tako imenovan obseg, za to pa obe strani očitno potrebujeta več časa. Želim si trajne rešitve, kajti druga možnost je samo kratkoročna rešitev, ki bi lahko pripeljala do katastrofe. Zato moramo vsi skupaj prijateljsko spodbuditi obe strani, da poiščeta dolgoročno rešitev s širokim obsegom in široko uporabo.
Mario Borghezio
(IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, zelo natančno moramo premisliti o izjavi, da bo širitev dejavnik stabilnosti.
Spomnimo se, kaj je pred nekaj dnevi dejal predsednik vlade Erdogan. Rekel je, da se ne more strinjati z gospodom Netanyahujem in da mu bolj ugaja gospod Bašir, ki je, če se ne motim, sudanski predsednik, proti katerem poteka preiskava, ker je obtožen zločinov proti človeštvu.
Kar zadeva sosede: če bi se Turčija pridružila Evropi, bi naše sosede postali Iran, Irak in Sirija. To se meni ne zdi idealna soseščina. Veliko bolje bi bilo, če bi se Turčija pridružila Evropi prek prednostnega partnerstva. Nekoliko zaskrbljujoč trend oddaljevanja Turčije od zahoda je pred našimi lastnimi očmi dosegel izredno visoke ravni. Pomisliti moramo samo na ukrepe, ki vplivajo na skupno družbeno življenje, kot so ločeni bazeni za moške in ženske, omejevanje svobode opozicije, ki gre dejansko tako daleč, da se za predvajanje opozicijskih programov nalaga denarna kazen v višini 3 milijonov EUR, in tako dalje.
Mislim, da moramo preučiti še eno dejstvo: vstop Turčije mogoče res ima podporo večine v tem Parlamentu, toda večina Turkov temu nasprotuje. Vztrajamo pri razširitvi naših meja na Turčijo, medtem ko Turki sami tega ne želijo.
Predsednik Italijanske republike je rekel, da je treba pakte spoštovati. Strinjam se, vendar ne smemo pozabiti, da so Turki Turki.
Georgios Koumoutsakos
(EL) Gospa predsednica, poročilo, o katerem razpravljamo danes, želi poslati pozitivno sporočilo o evropskih obetih in nazadnje tudi o pristopu držav zahodnega Balkana, Turčije in Islandije Evropski uniji. Prepričan sem, da se vsi v tej dvorani, ali vsaj večina od nas, strinja s tem pozitivnim sporočilom. Vendar pa je obenem treba pojasniti, da je pred pristopom potreben napredek. Ta pot ni posejana z rožicami. Zato gre pri tem za verodostojnost Evropske unije, ki mora preveriti, da so merila in predpogoji, ki jih postavlja, izpolnjeni z dejanji in ne samo z dobrimi namerami. Z drugimi besedami, za celovito povezovanje je potrebna celovita prilagoditev.
V tem okviru je zelo pomembna uporaba dobrih sosedskih odnosov. Temu se ne smemo poskušati izogniti. Resni nerešeni problemi v dobrih sosedskih odnosih med državami kandidatkami in državami članicami vplivajo na napredek, ki vodi k pristopu tistih, ki želijo postati člani te družine. To potrjuje precedenčni primer Slovenije in Hrvaške. Zato je treba nerešeno vprašanje glede imena Nekdanje jugoslovanske republike Makedonije rešiti še pred začetkom pristopnih pogajanj. Razlog je preprost. Če bo ta država dobila datum za začetek pogajanj, še preden se to reši, potem njena vlada ne bo več imela nobene močne spodbude, da oblikuje konstruktivno stališče, s katerim bi lahko končno dosegla rešitev z Grčijo, ki bi bila sprejemljiva za obe strani.
Kar zadeva Turčijo, sta ureditev njenih odnosov z Republiko Ciprom in zaustavitev preletov njenih vojaških zrakoplovov prek grškega ozemlja dva pomembna dejavnika, ki lahko pospešita napredek proti pristopu. S temi mislimi se bomo na jutrišnjem glasovanju odločili o našem stališču.
Richard Howitt
Gospa predsednica, današnja razprava in resolucija dajeta novemu Evropskemu parlamentu priložnost, da se ponovno zaveže nadaljnji širitvi Evropske unije, da zabeleži pozitiven razvoj dogodkov v državah kandidatkah, v skoraj vsakem posameznem primeru, in da se spomnimo, da sprostitev trgovine, podpiranje stabilnosti, izboljšanje nadzora na naših mejah in večanje priložnosti za potovanja in prosto izmenjavo za naše narode našo Evropsko unijo krepijo in je ne slabijo.
Evropski konzervativci danes ponavljajo, da so rekli, da širitev podpirajo, vendar jo obenem izključujejo iz ustanovnega dokumenta njihove nove skupine, katere uradni govornik, ki je nastopil na tej razpravi, ponovno izraža svoje nasprotovanje Turčiji, s čimer svojo skupino postavlja v isti koš s skrajno desnico, kot smo danes popoldne vsi slišali.
Kljub temu bi se želel toplo zahvaliti komisarju Olliju Rehnu, katerega duhovitost se kaže v njegovi nedavni opazki, da Generalni direktorat za širitev v prihodnje ne bi smel biti enako oddaljen od Sveta ali Komisije, sredi rue de la Loi.
Cenim njegovo duhovitost in cenim njegovo dobro presojo. Upam, da bo njegova zapuščina pristop vseh sedanjih držav kandidatk za EU.
Pat the Cope Gallagher
(GA) Gospa predsednica, med Islandijo in Evropsko unijo je bila vedno močna vez in kot predsednik delegacije za odnose s Švico, Islandijo, Norveško in Evropskim gospodarskim prostorom sem bil zelo vesel, da sem lahko prejšnji teden sprejel delegacijo iz Islandije. Upam, da bo Skupni parlamentarni odbor kmalu vzpostavljen, islandska vlada pa po odločitvi zunanjih ministrov Unije, ki je bila sprejeta julija, že sodeluje v pogovorih s Komisijo. Prepričan sem, da bodo evropski voditelji dali zeleno luč za začetek pogajanj med Unijo in Islandijo na srečanju vrha naslednjo pomlad. Ker je Islandija članica Evropskega gospodarskega prostora, ima dvaindvajset poglavij, ki jih je treba izpolniti, že obdelanih. Veliko dela je bilo torej že storjenega. Prepričan sem, da bodo tudi druga poglavja rešena na pozitiven način in v prijateljskem duhu.
Krzysztof Lisek
(PL) Gospa predsednica, kot Poljak, a hkrati tudi že pet let državljan Evropske unije, bi želel izraziti veliko zadovoljstvo, da danes razpravljamo v tako ugledni družbi, vključno z ljudmi, ki so tesno povezani s procesom širitve, kot sta gospod Rehn in gospod Bildt. Govorimo o nadaljnji širitvi Evropske unije in to počnemo navkljub tistim, ki pravijo, da je EU dosegla zgornjo mejo svojih možnosti za ozemeljski razvoj. Edina dobra novica, ki jo lahko sporočim tem nasprotnikom nadaljnje širitve, je, da leta 2009 ne bo nobene širitve EU.
Želim si, da na proces širitve EU ne bi gledali samo z vidika zakonskih klavzul. Želim si, da bi nanj gledali tudi kot na zgodovinski proces. Zgodovina nas navsezadnje uči, da je bil Balkan na primer vir številnih konfliktov v 20. stoletju. To so bili konflikti, ki so se potem razširili po celotni celini, kot je prva svetovna vojna, ter konflikti, kot je bila vojna v 90. letih 20. stoletja, ki je prav tako vplivala na druge države, če nič drugega, pa vsaj s preseljevanjem več milijonov ljudi. Zato bi sprejem balkanskih držav v Evropsko unijo lahko po mojem mnenju bil najpomembnejši dosedanji prispevek EU k stabilizaciji in miru na naši celini.
Če lahko rečem samo še nekaj v zvezi, s tem kar je gospod Bildt rekel o odprtih vratih, bi vas prosil, da ne pozabite, da so tu še vedno druge države, ki v današnjem dokumentu niso omenjene in ki sanjajo o članstvu v EU.
Emine Bozkurt
(NL) Prvič, obžalujem dejstvo, da v tem trenutku političnih razmer v Bosni in Hercegovini ne moremo prikazati z rožnatimi barvami.
Proces reform v tej državi še vedno hromijo tamkajšnje politične sile. Dve entiteti nista mogli oblikovati skupne vizije, zato je napredek obstal.
Še enkrat bi želela poudariti pomen oblikovanja trajnostnega ustavnega okvira, ki ga ta država in njene institucije potrebujejo, da bi lahko učinkoviteje delale. Zato pozivam politične voditelje obeh entitet, da si v izhodišču prizadevajo prav za to.
Poleg tega bi želela poudariti, da sem navdušena, ko slišim, da je Turčija tako močno segla v srce in dušo stranke mojega kolega poslanca gospoda Madlenerja, nizozemske Stranke za svobodo. Prav zaradi pogajanj Turčije z Evropsko unije je tej državi uspelo, da je naredila tako velike korake naprej. Zato sem od Stranke za svobodo pričakovala, da bo pokazala večjo podporo procesu pogajanj.
Na koncu bi želela poudariti, da bi moral biti pristopni proces usmerjen v rezultate in da ga ne bi smel voditi datum pristopa, temveč doseženi rezultati. O pristopu se lahko govori šele takrat, ko države kandidatke izpolnijo vse opredeljene zahteve in s tem postanejo upravičene do polnopravnega članstva.
Arnaud Danjean
(FR) Gospa predsednica, gospod komisar, gospod minister, pravilno ste poudarili, da nam bo sprejetje Lizbonske pogodbe omogočilo, da vstopimo v novo obdobje politike širitve in da se bomo morali tega novega procesa lotiti z realizmom in trezno glavo: to je bistvo te resolucije.
Na eni strani nov proces ne pomeni, da gremo na vse ali nič. To bi bil najbolj gotov način ustvarjanja nesporazumov, celo nezaupanj, v javnosti, pa tudi najboljši način oblikovanja napačnih predstav med državami kandidatkami in spodbujanja teh držav, da se zatečejo k retoričnim in kozmetičnim politikam, namesto k politikam, ki bi bile usmerjene v temeljitejše reforme. Paziti moramo na korake, pogoje in vrednote, pri katerih ne moremo sprejemati kompromise, sam pa predvsem verjamem v sodelovanje z Mednarodnim kazenskim sodiščem.
Na drugi strani je treba ponovno popolnoma jasno potrditi, da je zahodnemu Balkanu, vsem državam zahodnega Balkana, vključno s Kosovom, mesto prav res v Evropski uniji, in da jih moramo spodbuditi, da nadaljujejo in povečajo svoja prizadevanja. Med jasno postavljenimi zahtevami na eni strani in nudenjem polne podpore procesu širitve, da bi se vključil zahodni Balkan, na drugi, ni nikakršnih nasprotij, prav tako kot ni nikakršnih nasprotij med miselnostjo, da se vsakega presoja po njegovih zaslugah in da je treba sprejeti pomembne pobude za vse države v regiji, kot je liberalizacija vizumske ureditve.
Za konec mi dovolite še besedo o Turčiji. Preden bi začeli ugibati o kakršnem koli zelo hipotetičnem prihodnjem izidu v zvezi s pristopnim procesom Turčije, bi samo rekel, da Komisija že drugo leto zapored opaža, da pri protokolu iz Ankare ni bilo doseženega nobenega napredka in da se je s tem preprečilo odprtje novih pogajalskih poglavij.
Hannes Swoboda
(DE) Gospa predsednica, zamudil sem začetek razprave, ker sem kot poročevalec za Hrvaško moral poročati na Skupnem parlamentarnem odboru EU-Hrvaška.
Želel bi izkoristiti to priložnost, da se zahvalim gospodu Bildtu in gospodu Rehnu za njuno pomoč pri doseganju vsaj začasne rešitve v zvezi s sporom o meji med Slovenijo in Hrvaško. To je dober primer, kako lahko sodelovanje med Svetom, Komisijo in Parlamentom pomaga državam, da premagajo svoje probleme. Prispeval sem tudi k zagotovitvi, da je bila pogodba, vsaj na Hrvaškem, skoraj soglasno ratificirana.
Vendar pa sem precej bolj zaskrbljen v zvezi z Bosno in Hercegovino. Nedavno sem bil v Banja Luki in Sarajevu. Res je, da je gospod Dodik sprejel nekaj kompromisov in ponudil nekaj sprememb na našem srečanju, s katerimi se lahko strinja. Vendar pa bi želel nadaljevati z zamislijo, ki jo je pravkar omenila gospa Pack. Kako lahko pridemo v stik z velikim številom prebivalcev? Med njimi je velik interes, da se premaga to pomanjkanje glasu in nasprotij, ki so značilni za mnoge politike na vrhu. Nekako nam mora uspeti, da bomo govorili neposredno z ljudmi, kajti v nasprotju s tem, kar je ponovno dejal Earl of Dartmouth, veliko je ljudi v tej regiji, ki jih ne zanima denar Evropske unije, ki pa se želijo odmakniti od regije sovraštva in vojne v unijo miru in razumevanja. To je bistvo Evrope. Tega ne želite razumeti in tega ne boste nikoli razumeli. Toda ljudje v Sarajevu in Banja Luki vedo, kaj Evropa pomeni, in oni so tisti, ki potrebujejo našo pomoč.
Bernd Posselt
(DE) Gospa predsednica, Hrvaško moramo naslednje leto pripeljati v Evropsko unijo ali vsaj zaključiti s pristopnimi pogajanji in začeti proces ratifikacije. Hrvaška se že 20 let približuje pridružitvi Evropski uniji in svobodi. Na njeno pot so se postavljale umetne ovire in hvaležen sem švedskemu predsedstvu, ker jih je pomagalo odstraniti.
Hrvaška je zdaj ratificirala sporazum s Slovenijo z dvotretjinsko večino in storiti moramo vse, kar je v naši moči, da lahko zagotovimo, da bo tudi Slovenija izpolnila svoje obveznosti do Evropske unije. Pomemben je tudi ciljni datum v letu 2010, kajti to je vprašanje verodostojnosti same Evropske unije.
Kar zadeva Makedonijo, upam, da bo švedsko predsedstvo uspelo omogočiti, da se bodo pristopna pogajanja začela naslednje leto, da bi lahko končno rešili dvostranski problem, ki obstaja tudi v tem primeru. Upam, da lahko spremenimo besedilo poročila, ki dokaj enostransko postavlja nalaga preveč obveznosti Makedoniji in premalo obveznosti njenim sosedam. Vsak mora opraviti svoj del naloge, tudi tisti, ki so v Evropski uniji.
Mislim, da je za nas ključnega pomena, da Kosovo v celoti vključimo v solunski proces, to pa so tudi pomembni deli v poročilu gospoda Albertinija. Tudi ta država potrebuje evropsko perspektivo. Želel bi pozvati vse države članice, ki tega še niso storile, da priznajo Kosovo, da ne bomo imeli več pravnih ali tehničnih problemov in da bi Kosovo lahko v celoti odigralo svojo vlogo v procesu povezovanja.
(Govornik se je strinjal, da sprejme vprašanje na podlagi modrega kartončka v skladu s členom 149(8))
Nikolaos Salavrakos
(EL) Gospa predsednica, opazil sem, da gospod Posselt, tako kot drugi poslanci, uporablja besedo "Makedonija" za Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo. Prav beseda "Makedonija" je namreč tista, ki povzroča trenja med Grčijo, ki je država članica Evropske unije, ter to državo kandidatko. Bil bi zelo hvaležen za priporočilo mojim kolegom poslancem, naj uporabljajo dejansko ime te države.
Bernd Posselt
(DE) Gospa predsednica, želel bi na kratko odgovoriti s citatom visoko cenjenega kolega gospoda Cohn-Bendita iz Skupine Zelenih/Evropske svobodne zveze, ki je nekoč v tem Parlamentu dejal: "Makedonija je Makedonija je Makedonija". Sam sem popolnoma enakega mnenja. Ustrahovanje sosednje države ni nikoli v pomoč.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Gospa predsednica, obstaja samo ena Makedonija in ta je grška, zato se morajo te igrice končati. Ko govorimo v tej dvorani, moramo uporabljati izraze, ki so jih sprejeli vsi, in Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija, država kandidatka, je bila sprejeta kot "Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija" in ne kot "Makedonija".
Andrej Kovačev
(BG) Najprej se želim zahvaliti gospodu Albertiniju za delo, ki ga je opravil na tem težkem poročilu o strategiji za spodbujanje napredka mnogih držav, ki so dosegle različne ravni v pripravah na izpolnitev meril za članstvo v Evropski uniji. Razumem in podpiram željo gospoda Albertinija, da zagotovi največjo jasnost in da dvigne palec za širitev Evropske unije na zahodni Balkan, Islandijo in Turčijo. Vendar pa večina predlaganih sprememb kaže, da je to zapletena tema. Ko bo Lizbonska pogodba 1. decembra začela veljati, moramo analizirati in povečati zmogljivost povezovanja naše Unije. Komisiji želim predlagati, naj to analizo zmogljivosti povezovanja Evropske unije opravi, ker je brez podpore naših državljanov Evropska unija v nevarnosti, da se spremeni v prazno lupino.
Podpiram tudi stališče, da države članice državam kandidatkam ne bi smele nalagati pogojev za članstvo, ki jih ni mogoče izpolniti. Vsi dvostranski problemi se morajo rešiti v duhu evropskega razumevanja, skupnih vrednot, zgodovine in kulture. Na tej točki bi želel pozvati, da se skupaj spomnimo zgodovinskih dogodkov in herojev z Balkanskega polotoka.
Kyriakos Mavronikolas
(EL) Gospa predsednica, želel bi govoriti o interesih Turčije, ki se jih po mojem mnenju obravnava na škodo interesov Republike Cipra. Izrazil bi nezadovoljstvo zaradi dejstva, da se vprašanjem, povezanim z Republiko Ciprom, daje drugoten pomen; vprašanja, zaradi katerih bi Turčijo bilo treba obsoditi, pa se danes uporabljajo, da bi se izboljšal položaj Turčije pri njenem pristopu k Evropski uniji. Leta 2006 se je Turčija zavezala, da bo priznala Republiko Ciper, uveljavila protokol iz Ankare in pomagala rešiti ciprsko vprašanje. Storila pa ni nič. Nasprotno, danes se pogovori uporabljajo v korist Turčije, okronane s prizadevanji za odprtje poglavja o energiji, kar se seveda razume kot korist same Evropske unije. Vendar pa boste razumeli, da mora Republika Ciper, majhna država, skrbeti tudi za svoje interese in zahtevati sankcije za Turčijo, med katerimi je seveda tudi onemogočanje odpiranja poglavij.
Franziska Keller
Gospa predsednica, prvič, moja skupina Zelenih si ne želi, da bi se za Hrvaško določil kakršen koli datum pristopa. Mislimo, da so nam dosedanje izkušnje pokazale, da to, ali naj se Hrvaška pridruži takoj, ko bodo izpolnjeni pogoji, v preteklosti ni bila dobra zamisel,
Drugič, gospod Brok, københavnska merila so seveda veljavna. Imamo jih; ni nam jih treba vedno znova omenjati. Držimo se sporazumov, ki jih je Evropska unija sprejela o pristopu, ter københavnskih meril. Cilj napredka pri pristopu je sam napredek.
Ko govorimo o Turčiji, ne smemo pozabiti na neverjeten napredek, ki je bil dosežen tudi tam, in sicer na področjih, za katera smo še pred nekaj leti mislili, da to ne bo nikoli mogoče. To je jasen uspeh pristopnega procesa, na kar ne smemo pozabiti.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Gospa predsednica, gospod komisar, prosim, dovolite mi, da se vam zahvalim za vaše predano delo na področju širitve Evropske unije. Evropska unija je v zadnjih dveh letih na zahodnem Balkanu močno vplivala na demokratske spremembe in ekonomsko deregulacijo. Odprava vizumov za nekatere države zahodnega Balkana in začetek pristopnih pogajanj za Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo označujeta napredek, ki bo prinesel ugodnosti evropskim državljanom tako v smislu sodelovanja na področju pravosodja in policije v EU kot gospodarskega vidika.
Mislim, da v tem času gospodarske krize proces širitve EU nudi rešitev za oživitev gospodarstva Evropske unije. Vendar pa ne smemo pozabiti negativnih posledic, ki izhajajo iz neupravičenih ugodnosti, ki jih Evropska unija nudi različnim državam v regiji zahodnega Balkana. Komisija mora tudi natančneje preučiti vključitev Moldavije v skupino držav na zahodnem Balkanu, saj se mora pomoč, ki je na voljo sosednjim državam za namen izvajanja potrebnih reform, še naprej zagotavljati na pošten način. Moldavija je potencialna kandidatka, ki je pripravljena, da se v okviru političnega in gospodarskega procesa povezovanja uskladi z Evropsko unijo.
Corina Creţu
(RO) Evropska unija ima zdaj ustavo - Lizbonsko pogodbo - predsednika in visoko predstavnico za zunanjo in varnostno politiko. Zato lahko sprejmemo drugačno stališče pri obravnavanju novega procesa širitve, ki vključuje države zahodnega Balkana in Islandijo, zlasti pa Turčijo.
Zavedam se, da je v Evropski uniji veliko tistih, ki se obotavljajo pri zavezi novemu procesu širitve, toda izkušnje Romunije in Bolgarije na primer kažejo, da je pristop k EU najmočnejši instrument, s katerim je v naših državah mogoče spremeniti stvari na bolje.
Seveda moramo zelo kritično gledati na procese v vseh teh državah, ki se želijo pridružiti Evropski uniji. Predvsem se moramo osredotočiti na trdno naravo in funkcionalnost demokratičnih političnih sistemov. Vendar pa imamo tudi ustrezne instrumente za spremljanje skladnosti s pristopnimi pogoji. Če bi tem državam ponudili jasnejši pogled na pristop, bi to bil stabilizacijski dejavnik, ki bi deloval kot katalizator notranjega napredka v državah kandidatkah.
György Schöpflin
Gospa predsednica, zelo sem hvaležen za to priložnost, da lahko z vami delim nekaj misli. Širitev je bila upravičeno opisana kot ena izmed najuspešnejših politik Evropske unije; to so v tej razpravi rekli mnogi od nas. In zamisel, da bi osrednje vrednote Evrope - demokracija, človekove pravice, solidarnost - morale veljati za vse države Evrope, je bila in bo še naprej ostala v osrčju identitete Evrope.
Obstoječa Evropa je bila zgrajena ob predpostavki, da bodo države Evrope s povezovanje postopoma sprejele mirno razrešitev sporov, toda v ta proces je treba vložiti trud. V državah pristopnicah mora priti do temeljitega preoblikovanja, da bi se izpolnile zahteve za članstvo v EU. Poudariti je treba, da je ta proces prostovoljen. Nobena država ni prisiljena v pridružitev, če pa se želi pridružiti EU, mora izpolniti določene pogoje.
Obenem je treba države pristopnice prav zato, ker je za izpolnitev pogojev potrebno veliko truda, spodbujati, da trud dejansko vložijo, a ne samo to. Obveznosti, ki gredo skupaj s članstvom v EU, je treba prenesti s papirja v prakso. Proces brez izvajanja ostaja prazen.
To je sporočilo, ki ga resolucija gospoda Albertinija pošilja potencialnim kandidatkam za članstvo v EU. EU je pripravljena sprejeti države zahodnega Balkana in Turčijo kot polnopravne članice, vendar je od njih odvisno, ali bodo izpolnile pogoje, ki jih je določila EU.
Carl Bildt
predsedujoči Svetu. - Gospa predsednica, poskusil bom biti kratek.
Prvič, če je to primerno z vidika predsedstva, se pridružujem tistim poslancem, ki so čestitali gospodu Rehnu za delo, ki ga je opravil v zadnjih petih letih. Veliko je bilo doseženega. Za vašega naslednika je mogoče dobro, da je treba še kaj postoriti, vendar je bilo veliko že opravljenega.
Izražam tudi našo zahvalo za zelo široko podporo politiki širitve, ki so jo v teku te razprave izrazili vsi predstavniki vseh tukajšnjih glavnih političnih frakcij. Mislim, da od tod izvira moč.
(Prekinitev s strani Williama (The Earl of) Dartmoutha: "Ali ste poslušali razpravo?")
Sem poslušal. Vi niste član ene izmed glavnih skupin. Žal mi je zaradi tega.
Gospod Severin je bil eden izmed tistih, ki so omenili, da je to proces, ki ga moramo položiti tudi v srce in dušo ljudi. S tem se strinjam, vendar moramo tudi priznati, da to od vsakega izmed nas zahteva odločno politično vodstvo. Če se ozrete na zgodovino naše Unije, boste zlahka opazili, da se je zelo malo tega v zgodovini evropskega povezovanja zgodilo zato, ker bi tako zahteval nekakšen nenaden val javnega mnenja.
Skoraj vse je bilo rezultat vizionarskega, daljnovidnega, pogosto težkega in zahtevnega političnega vodenja, a kljub temu smo pozneje za naše delo pridobili tudi podporo naših državljanov.
Rekel sem, da sem bil v času, ko je moja država stopila v Evropsko unijo, predsednik vlade. Imeli smo zelo hudo referendumsko kampanjo. Zmagali smo s tesnim izidom. Javnost je dolgo časa nasprotovala Evropski uniji. Če si ogledate javnomnenjske raziskave, boste videli, da smo danes ena izmed najbolj evro-pozitivnih držav v Evropi. Da bi to dosegli, je bilo potrebno politično vodenje. To se ne zgodi samo od sebe.
Naj povem tudi, da če pogledamo v bolj težavna območja Evrope, sprava ni enostavna. Za to je potrebno veliko tega vodenja, spravo pa je še treba v celoti doseči v vseh delih Evrope.
O zahodnem Balkanu so spregovorili mnogi govorniki in tudi upravičeno. Naj vam zagotovim, da se zavedamo vprašanj, povezanih s Kosovom, kakor tudi potrebe, da jih rešujemo naprej, pri čemer moramo upoštevati tudi nekatera vprašanja znotraj naše Unije.
Bosno je omenjalo več ljudi, na primer gospa Pack in gospod Swoboda, in dovolite mi, da o tem povem nekaj besed. Letos sem preživel štiri dni s političnim vodstvom Bosne: poskušal sem jih spodbuditi jim pojasniti nevarnosti, ki jih prinaša nazadovanje, ko se ostali deli regije pomikajo naprej. Verjetno sem naredil preveč, kajti na koncu, kot je dejala gospa Pack, morajo to opraviti sami. To je njihova država, ne naša, vendar pa je naša dolžnost, da jim povemo, da se bodo ostali deli regije pomaknili naprej in da za njihovo državo ne bo dobro, če tudi sama tega ne stori. To smo poskušali storiti in do neke mere to še vedno poskušamo.
Naš proces širitve, kot so poudarili vsi, temelji na dosežkih. Zahteva reforme. Zahteva spravo. To pa velja za vsakega in za vse. Nekoč je to veljalo za Švedsko in uspelo nam je. Velja za vsakega in vse.
Kar zadeva gospoda, ki se je želel vključiti v razpravo, sem opazil, da je veliko število - predvsem - gospodov s skrajne desnice, najbolj milo rečeno, izrazilo zadržke v zvezi s Turčijo. Če sem prav razumel argument, gre za to, da je Turčija prevelika, preveč zapletena in preveč muslimanska.
Če ste prebrali člen 49 pogodbe, in to je člen, na katerem moramo utemeljiti naše politike, v njem ni nobenih izjem za velike države, ni nobenih izjem za zapletene primere in ni nobenih verskih meril.
(Aplavz z leve sredine)
To moramo torej spoštovati. Poslušal sem čustvene besede o krščanski dediščini in v tem je veliko resnice. Vsi katoliki in pravoslavci ali protestanti in anglikanci bi lahko to tolmačili na zelo različne načine, vendar pa bi opozoril pred izključevanjem judovske dediščine iz Evrope. Niso kristjani, vendar so z vsemi problemi v naši zgodovini tudi del naše evropske preteklosti, sedanjosti in prihodnosti.
Trdim, da bi bila prav tako napaka, če bi opredeljevali državljane muslimanske vere, ne glede na to ali živijo v naših državah članicah, Bosni, nekje drugje ali v Turčiji, ter rekli, da člen 49 pogodbe zanje ne velja. Mislim, da bi bila to napaka.
(Aplavz z leve sredine)
V tem smislu sem z zanimanjem prisluhnil gospe Koppa, ki je predstavljala Grčijo, ter njene pripombe o izzivih na zahodnem Balkanu ter spravi s Turčijo, opazil pa sem tudi nedavne korake in izjave predsednika vlade Papandreouja.
Ali se lahko na koncu vrnem samo na eno izmed mojih priljubljenih točk? Nekdo je omenil, kot se včasih zgodi v tej razpravi, vprašanje zmogljivosti absorpcije - da preprosto ne moremo absorbirati preveč držav. Ta beseda mi ni všeč. Ne vidim, da bi naša Unija "absorbirala" narode. Ne vem, če smo absorbirali Britanijo. In nisem prepričan, ali si Francija želi, da jo absorbiramo. In upam, da Švedske ne bomo nikoli absorbirali.
Naša Unija, kot jo vidim jaz, bogati države, ko vanjo vstopimo, in nisem še videl širitve, ki bi našo Unijo oslabila. Prav vsaka širitev, četudi težka, jo je okrepila, jo je obogatila, je iz nje naredila bolj velikopotezno Unijo, in jaz gotovo ne spadam med tiste, ki menijo, da je zgodovine konec. Člen 49 se izvaja.
Eden izmed gospodov je dejal, da so še druge države, o katerih nismo razpravljali. To je res. Člen 49 velja za vsako posamezni evropsko državo, vključno z vsemi tistimi, ki na današnji razpravi še niso bile omenjene.
Olli Rehn
član Komisije. - Gospa predsednica, želel bi se zahvaliti za zelo živahno in izčrpno razpravo širitvi EU in naši strategiji - danes, naslednje leto in v bližnji prihodnosti. Razprava je potekala v skladu z najboljšimi demokratičnimi tradicijami tega Parlamenta in zahvaljujem se za široko, splošno potrditev naše skrbno vodene politike širitve.
Pravilno ste poudarili pomen sočasne in vzporedne zaveze in pogojenosti v širitvi EU. S tem se strinjam in želim poudariti izreden pomen tega, da moramo biti hkrati pošteni in odločni.
Pošteni moramo bili glede zavez, ki smo jih dali državam, ki jih zajema naš konsolidiran načrt širitve v jugovzhodni Evropi, tj. na zahodnem Balkanu in v Turčiji. Obenem moramo biti prav tako trdni, kot smo pošteni, in pri obravnavi teh držav kandidatk in potencialnih kandidatk uporabiti strogo pogojenost.
To deluje samo skupaj - v tandemu, naenkrat - in to je dejansko najboljši recept za poganjanje reform ter demokratičnega in gospodarskega preoblikovanja v jugovzhodni Evropi. Je tudi najboljši recept za uvajanje stabilnosti na zahodnem Balkanu in poganjanje reform, ki krepijo temeljne svoboščine v Turčiji.
Mislim, da ima gospa Flautre prav, da po definiciji ne more biti bolj privlačnega delovnega področja, kot je širitev. Vendar pa sem zmeren človek - če verjamete ali pa ne - in menim, da obstajajo nekatere meje pri tem, koliko privlačnosti in navdušenja lahko človek prenese. In, kot je prosil Carl, nekaj dela bo ostalo tudi za mojega naslednika, za naslednjo Komisijo in za ta Parlament.
Kakor koli že, bilo je čudovito delati z vami. Skupaj smo naredili spremembe. Spomnimo se, da je širitev EU v veliki meri prispevala k dejstvu, da je Evropa danes cela in svobodna. Želim, da tako ostane in da dokončamo naše delo v jugovzhodni Evropi.
(Aplavz)
Predsednica
Prejela sem en predlog resolucije, predložene v skladu s členom 110(2) Poslovnika.
Razprava je zaključena.
Glasovanje bo potekalo v četrtek, 26. novembra 2009.
Pisne izjave (člen 149)
Elena Băsescu  
Menim, da je za Evropski parlament izredno pomembno, da se vključi v ocenjevanje procesa širitve. Ta proces je bil za Evropsko unijo velik uspeh in ji je prinesel mir in stabilnost. Na tej podlagi ne smemo pozabiti, da so države zahodnega Balkana del Evrope z geografskega, kulturnega in zgodovinskega vidika. Med potencialnimi kandidatkami, ki jih omenja resolucija, bi želela izpostaviti Srbijo ter njena uspešna prizadevanja in viden napredek. Ta država je šla naprej in začela enostransko izvajati Začasni sporazum o trgovini, ki ga je podpisala z EU, s tem pa pokazala, da je odločena, da se približa Evropski uniji kljub političnim in gospodarskim težavam, s katerimi se sooča. Evropski parlament mora spodbuditi Srbijo, naj nadaljuje svojo pot proti EU. Pri tej točki moramo prositi Svet in Komisijo, naj pokažeta odprtost in naj nadaljujeta s pogajanji s to državo na konstruktiven način. Mislim, da napredek v procesu vključevanja Srbije v Evropsko unijo ne sme biti pogojen s priznanjem neodvisnosti Kosova.
Takis Hatzigeorgiou  
Nasprotovanje Turčiji je pomembno vprašanje, o katerem se bo v okviru širitve razpravljalo decembra na vrhu Evropskega sveta. Podpiramo polno vključitev, vendar mora ta cilj biti del gonilne sile reform in spremembe politike pri pomembnih vprašanjih. Želimo poudariti, da Turčija še ni izpolnila svojih pogodbenih obveznosti do EU in vseh držav članic. Svoje zaveze mora začeti izpolnjevati takoj, sicer ocenjevanja v decembru ne bo prestala brez posledic. Zaveze, na podlagi katerih bo ocenjevana, in časovni okvir so opredeljeni v sklepih iz decembra 2006. Ti vključujejo uporabo dodatnega protokola, izboljšanje dvostranske odnose in priznanje Republike Cipra ter konstruktivno stališče o postopku reševanja ciprskega vprašanja. Smešno je, da Turčija, ki si prizadeva za vključitev in regulativno vlogo na tem območju, obenem še naprej krši mednarodno pravo in načela, na katerih je utemeljena EU, s tem ko v državi članici še naprej zadržuje zasedbeno vojsko. Kar zadeva poglavje o energiji, ga ni mogoče odpreti, vse dokler Turčija ne bo nehala preprečevati Republiki Ciper izvajanja njenih suverenih pravic v njeni izključni ekonomski coni.
Cătălin Sorin Ivan  
v pisni obliki. - (RO) EU je kot zgradba, ki se gradi, zato bi zamisel o zaustavitvi njene širitve trčila s samim načelom, na katerem temelji. Člen 49 Pogodbe EU pravi: "Vsaka evropska država... lahko zaprosi za članstvo v Uniji". Prav zato strategiji širitve za zahodni Balkan, Turčijo in Islandijo namenjamo čedalje več pozornosti v okviru naših dejavnosti. Ta velik interes podpiram brez vsakih zadržkov. Hrvaška, Turčija in Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija imajo status kandidatk, saj so se odgovorno odpravile na pot proti vključitvi. Islandija, Črna gora in Albanija so zaprosile za pristop, Komisija pa prvi dve že ocenjuje. Seveda je treba rešiti še nekatere težave, kot so korupcija, kazniva dejanja ali svoboda medijev. Uvedba brezvizumskega programa v Srbiji, Črni gori in Nekdanji jugoslovanski republiki Makedoniji, ki se bo začel izvajati 19. decembra, bo temu procesu dal pomemben zagon. Vendar pa vas želim opozoriti tudi na dejstvo, da moramo, ko govorimo o širitvi, pomisliti tudi na Republiko Moldavijo, ki trenutno prestaja pomembno politično obdobje, saj se odpravlja na pot proti demokraciji in pristopu k EU. Zato moramo podpreti izvajanje ciljev evropske strategije za Republiko Moldavijo 2007-2013, da bi dosegli rezultate, ki si jih želita obe strani.
Tunne Kelam  
v pisni obliki. - Rad bi izrazil tri opazke. Prvič, vesel sem, da je zunanji minister Carl Bildt poudaril najpomembnejše sporočilo resolucije gospoda Albertinija: da se bo EU še naprej trdno zavzemala za politiko širitve in da slednjo razume kot eno izmed najuspešnejših politik EU. Za to se moramo v veliki meri zahvaliti izvrstnemu delu komisarja Rehna. Drugo pomembno sporočilo je, da načelo pravne države velja za ključno načelo demokratičnega napredka in eno izmed glavnih pogojev za nadaljnje pristope. Še naprej nam mora biti jasen pomen københavnskih meril. Tretja opazka: močno predlagam, da se o odprtju pristopnih pogajanj z Makedonijo decembra odloči Evropski svet v skladu s priporočilom Komisije.
Petru Constantin Luhan  
v pisni obliki. - Islandija je že aktivna in dolgoletna partnerka v širšem procesu evropskega povezovanja. Kot ustanovna članica Nata, članica Sveta Evrope, Efte, OVSE in vključena v schengensko sodelovanje Islandija tesno sodeluje z državami članicami EU. Prav tako je ocenjeno, da je Islandija že sprejela približno 60 % obsežnega pravnega reda Skupnosti. S tega vidika je prošnja Islandije za članstvo v EU samoumeven korak.
Po mojem mnenju je Islandija vedno imela evropsko poslanstvo in islandsko članstvo bo predstavljalo zmago za obe strani. Iz izkušenj Islandije pri trajnostnem upravljanju ribolovnih virov, uporabi geotermalne energije in ukrepih za boj proti podnebnim spremembam se že učimo. Islandija je pokazala svojo odločenost za pridružitev Uniji s tem, ko je odgovore na vprašalniku Komisije oddala daleč pred rokom, in veselim se ocene, ki bo opravljena na vrhu sredi decembra. Če bodo vse zahteve izpolnjene in če bo spoštovano načelo lastnih dosežkov, potem upam, da bo pristop Islandije združen s pristopom Hrvaške.
Andreas Mölzer  
Potrebujemo diferenciran pristop k strategiji širitve. Medtem ko je Islandija evropska država, ki je pripravljena na članstvo v EU, države Balkana, z izjemo Hrvaške, še zdaleč niso pripravljene. Nerešene probleme je po pristopu težko obravnavati, zato še dolga leta ostanejo nerešeni. Zato ne sme biti prav nobenega dvoma v pripravljenost držav Balkana na pristop, tamkajšnje plače in socialni pogoji pa mora biti skladni z evropskim povprečjem. Poročila o napredku Turčije že več let vsebujejo en sam dolg seznam problemov. Če bi Turčija bila avto, bi že zdavnaj pogorela na tehničnem pregledu. Res je, da ta država ni del Evrope ne v geografskem ne v duhovnem ali kulturnem smislu. To se jasno vidi iz doslednega nespoštovanja človekovih pravic ter svobode govora, ki ga načrt za Kurde ne more prikriti, ter iz ciprskega vprašanja. Toda mogoče se tudi EU želi odmakniti od svojih standardov na področju človekovih pravic. Samo tako je mogoče pojasniti način njenega spoštovanja Beneševih dekretov. Turčija se ima za vrhovno oblast turških narodov. Zato bi se problemi EU po pristopu Turčije samo povečali, kar so njena dejanja že večkrat jasno pokazala. Pozitivne vidike, kot je izboljšanje energetske varnosti, je mogoče doseči tudi s prednostnim partnerstvom. Skrajni čas je, da spregovorimo iskreno in jasno.
Csaba Sándor Tabajdi  
Kot poslanec Evropskega parlamenta za Madžarsko, državo, ki meji na regijo zahodnega Balkana, popolnoma podpiram želje držav zahodnega Balkana, da se pridružijo EU. Pomemben korak na tem področju je bila pobuda Evropske komisije, ki bo s 1. januarjem 2010 umaknila zahteve v zvezi z vizumi za Srbijo, Makedonijo in Črno goro. Vendar pa bil predlog Evropskega parlamenta, s katerim bi se zahteve v zvezi z vizumi umaknile že 19. decembra, simboličnega pomena, obenem pa bi prinesel tudi praktične ugodnosti.
Evropska unija skorajda ne bi mogla dati boljšega darila za Božič, kot je potovanje brez vizumov za Madžare, ki živijo v Vojvodini in Srbiji in imajo številne vezi z Madžarsko, kar je prineslo koristi sorodnikom in prijateljem, ki živijo na obeh straneh meje. Prepričan sem, da bodo države članice dale blagoslov tej odločitvi še ta mesec.
Odprava vizumov je pozitiven odgovor na resnična prizadevanja držav zahodnega Balkana za vključitev v Evropo. Srbija je pred kratkim dosegla posebej pomemben napredek. Celo poročilo, ki ga je nedavno izdala Komisija, navaja, da se je nova vlada predsednika vlade Mirka Cvetkovića uspešno lotila boja proti korupciji, da ne omenjamo izredno pomembnih dosežkov na področju pravic manjšin. Srbski parlament je sprejel zakon o nacionalnih svetih. Naslednji teden, neposredno po spodbudnih predhodnih razpravah, bo srbski parlament obravnaval odločitev o statusu Vojvodine. Poleg tega, da je bilo veliko pozitivnih dosežkov, si je treba še naprej prizadevati za izkoreninjenje etnično podžganih nasilnih kaznivih dejanj in čedalje pogostejši gonji proti Madžarom, da bi se jih v celoti izgnalo iz Vojvodine.
Jarosław Leszek Wałęsa  
Želel bi se zahvaliti gospodu Albertiniju za resolucijo o strategiji Evropske komisije na področju širitve. Seveda se strinjam, da morajo države kandidatke nadaljevati proces reform. Prizadevanja bi se morala usmeriti v zagotovitev pravne države in enakega obravnavanja etničnih manjšin, kakor tudi v boj proti korupciji in organiziranemu kriminalu. Ocena političnih razmer v Turčiji, vključno z reformami, ki so načrtovane ali že opravljene, je ponovitev ocene Komisije, vsebovane v rednem poročilu. Napredek je očiten na področju izpolnjevanja københavnskih političnih meril, toda na žalost je treba še veliko storiti pri na grobo razumljeni kategoriji državljanskih svoboščin. Najpomembnejše od vsega pa je, da je treba dvostranske spore reševati z vključitvijo vseh strani. Te stvari same po sebi ne bi smele predstavljati ovir na poti k pristopu, vendar pa bi si EU morala prizadevati, da se rešijo še preden do pristopa sploh pride. Evropski parlament bi moral biti nepristranski opazovalec, saj si želimo, da bi se pogajanja končala s sporazumom, ki bi Turčiji olajšala pristop k EU. Kot državljan Poljske, države, ki se je Evropski uniji pridružila leta 2004, ven, da je strategija širitve eno izmed najpomembnejših področij politike EU. Ključnega pomena je, da se ohranijo dane zaveze, to pa velja tudi za Evropsko unijo. Cilj pristopnih pogajanj je polnopravno članstvo, zato bi morala izpolnitev strogih, vendar jasnih pogojev, biti temeljni predpogoj za te države, da se ta cilj doseže. To velja za vse države, tudi Turčijo.
Dominique Vlasto  
v pisni obliki. - (FR) Naša resolucija o prihodnjih širitvah mora odražati prevladujoče stališče v Evropi. Izogniti se moramo ponavljanju preteklih napak in Evropo graditi skupaj z njenimi narodi. Odločitve, ki jih je treba sprejeti, so polne zavez in morajo biti dobro pripravljene in obrazložene, da bi jih lahko podprla večina evropskih državljanov. Naš Parlament, ki predstavlja te državljane, mora biti na to še posebej pozoren.
Naglica bi bila najslabša možna politika in bi lahko spet povzročila institucionalno nestabilnost, pa čeprav jo Evropska unija z začetkom veljavnosti Lizbonske pogodbe pravkar pušča za seboj. Zdaj moramo preizkusiti nov institucionalni mehanizem, ki izhaja iz Lizbonske pogodbe, zgraditi politično Evropo in utrditi politike, ki jih naši sodržavljani želijo na področju zaposlovanja, oživitve gospodarstva, boja proti podnebnim spremembam, varnosti oskrbe z energijo in skupne obrambe.
Prednostnih nalog ne bi smeli spreminjati, temveč bi morali povečati doslednost in učinkovitost politik Skupnosti, preden se lotimo novih širitev EU. Nazadnje, še vedno nasprotujem pristopu Turčije k Evropski uniji in še vedno upam na prednostno partnerstvo z do državo v okviru Unije za Sredozemlje.
