Mezinárodní adopce v Evropské unii (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem je rozprava o otázce k ústnímu zodpovězení pro Komisi, kterou pokládá paní Angelilliová, o mezinárodní adopci v Evropské unii - B7-0670/2010).
Roberta Angelilli
autorka. - (IT) Pane předsedající, dámy a pánové, během let jsme se já i mnozí moji kolegové poslanci setkali s problémem opuštěných dětí, sirotků a dětí žijících na ulici. Jedním ze sdružení, která mne kontaktovala, bylo Amici dell'adozione.
Nejen v rozvojovém světě, ale i v Evropě je mnoho opuštěných dětí. Tyto děti se staly neviditelnými a končí v začarovaném kruhu chudoby a sociálního vyloučení, a co je horší, jsou zneužívány organizovaným zločinem k žebrání, nezákonné práci, prostituci, obchodování s lidskými orgány a nezákonným adopcím. Děti často stráví mládí pendlováním mezi sociálními pracovníky a dětskými domovy.
Musíme těmto dětem zajistit právo na to, aby byly adoptovány a měly rodinu. Dítě by mělo strávit co nejméně času v ústavech. Cílem jsou nepochybně nejlepší zájmy dítěte, takže i vhodnost adopce je nutno posuzovat opatrně, pod přísným dohledem příslušných vnitrostátních orgánů. Avšak jsou-li pro to podmínky, má dítě právo na adopci, v prvé řadě na vnitrostátní úrovni, ale následně i na úrovni mezinárodní v rámci Evropské unie.
Vím, že Komise si to uvědomuje, třebaže se jedná o oblast výhradně ve vnitrostátní působnosti. Nicméně by byla žádoucí určitá spolupráce mezi Komisí a členskými státy s cílem zajistit osvědčené postupy a strategie, které by dokázaly zaručit maximální transparentnost a předcházet případným nezákonným nebo nedbale provedeným adopcím a rovněž zabezpečit maximální spolupráci ze strany členských států při zajišťování práva na adopci a předcházení tomu, aby děti byly opouštěny, nebo, jak už jsem zmínila, svěřovány ústavům.
Kristalina Georgieva
členka Komise. - Pane předsedající, děkuji vám, že jste tuto důležitou otázku zařadil na pořad jednání. Ochrana a podpora dětských práv je pro Komisi prioritou, zejména od sdělení nazvaného Směrem ke strategii EU o právech dítěte v roce 2006. Strategie o právech dítěte se zaměřuje na základní práva dětí, mimo jiné ochranu nejlepších zájmů dítěte, jak je zakotvena v Evropské listině základních práv.
Komise je rozhodnuta zajistit, aby všechna legislativní i nelegislativní opatření EU veškerá základní práva zakotvená v této listině řádně respektovala. Tato praxe bude podpořena a dále rozvinuta v plánovaném sdělení o právech dítěte, které Komise vydá do konce tohoto roku. Od tohoto roku 2011 bude Komise rovněž každoročně podávat zprávu o pokroku při uplatňování Listiny základních práv EU.
Nesmíme zapomínat, že ustanovení této listiny jsou při dodržení zásady subsidiarity určena orgánům a institucím Unie a členským státům jsou určena, výhradně pokud provádějí právo Unie. Musíme si tedy uvědomit, že v současnosti neexistuje žádný právní předpis Evropské unie pro mezinárodní adopce. Oblast je regulována Haagskou úmluvou z 29. května 1993 o ochraně dětí a spolupráci při mezinárodním osvojení a dále vnitrostátními právními předpisy. Stranami úmluvy jsou všechny členské státy, EU jako taková nikoli. Cílem úmluvy je provádět článek 21 Úmluvy OSN o právech dítěte vytvořením pojistek pro to, aby mezinárodní adopce probíhaly v nejlepším zájmu dítěte a aby se zajistilo respektování základních práv dítěte.
Na mezinárodní úrovni podporuje Komise přistoupení třetích zemí k Haagské úmluvě o mezinárodním osvojení z roku 1993 a její správné provádění tím, že se účastní příslušných setkání smluvních stran. Komise nepovažuje za nutné přijímat zvláštní vnitroevropská pravidla pro adopce v rámci EU, jelikož všech 27 členských států EU je stranami Haagské úmluvy. Komise tedy problematiku mezinárodních adopcí v Evropské unii podrobně sleduje v souvislosti se spojitostí mezi adopcemi a právy dětí. Komise přijala opatření, aby poznala, jak země Úmluvu o osvojení provádějí, a v prosinci 2009 uspořádala fórum pro výměnu názorů v této oblasti.
Zelená kniha Komise o volném pohybu veřejných listin, vydaná 14. prosince 2010, se zabývá nedostatky ve vzájemném uznávání rozhodnutí o adopci jakožto rozhodnutími o osobním stavu mezi členskými státy a hodnotí, jaké to má dopady na volný pohyb občanů EU. Jedná se o konkrétní dílčí opatření pro řešení problematiky, jíž se dnes zabýváme.
Salvatore Iacolino
Pane předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, není pochyb o tom, že je otázka mezinárodních adopcí nesmírně důležitá, a je chválihodné, že ji paní Angelilliová Evropskému parlamentu při tomto zasedání předložila.
Potřebujeme štíhlejší a jednodušší postupy. Současné náklady na adopce jsou velmi vysoké, pohybují se mezi 20 000 a 30 000 EUR na jednu adopci a takovéto náklady poněkud komplikují skutečné řešení situace, kdy děti potřebují rodinu a jsou tu vhodní budoucí rodiče. Mluvíme o zranitelných a někdy i opuštěných dětech, které se často ztratí z dohledu. Mám na mysli zejména proudy nezákonných přistěhovalců a množství dětí, které žijí v imigračních střediscích, jsou vystavovány nedůstojným podmínkám obchodu s otroky a často se jim z této pasti nepodaří vymanit.
Musíme podporovat rodinu. Lze se řídit modelem rozšířeným v Itálii či na jiných místech. Musíme snížit náklady spojené s mezinárodními adopcemi, poskytovat výhodné bankovní půjčky, zavést štíhlejší a jednodušší předpisy, jak jsem zmínil, a vhodné mechanismy dohledu pro sledování toho, jak vše v členských státech probíhá, a zajistit skutečné potírání obchodování s lidmi, čemuž se Parlament nedávno věnoval v samostatném dokumentu, a podniknout skutečné kroky proti nezákonným adopcím a zajišťovat transparentnost.
A navíc, chceme-li obnovit ústřední roli rodiny - jak v této sněmovně často zaznívá - musíme zajistit, aby se sdružení, která jsou velmi často klíčovým zprostředkovatelem adopcí, vyznačovala skutečně vysokými standardy záruk.
Na závěr bych chtěl, komisařko Georgievová, říci, že mám-li něco navrhnout, pak toto: proč neposkytovat evropský systém akreditací pro tato sdružení a zajistit tak, aby fungovala transparentně, jasně a v praxi zajišťovala vysokou úroveň záruk, že skutečně chrání nezadatelná a nedotknutelná práva dětí?
Monika Flašíková Beňová
Pane předsedající, v těchto večerních hodinách zde hovoříme o velmi citlivém tématu, hovoříme totiž o těch nejmenších, o těch, kteří potřebují naši lásku a péči.
Problém opuštěných dětí v Evropě je stále závažnější. Za vzniklou situaci je v současnosti v mnohem větší míře zodpovědné bezprostředního okolí. I prostřednictvím práva osvojit si dítě na mezinárodní úrovni lze předcházet tomu, aby byly mnohé děti nuceny žít v dětských domovech, kde navzdory obrovské péči, které se jim dostává, nikdy nepocítí skutečnou mateřskou lásku či otcovské pohlazení.
Proto je zapotřebí zefektivnit systém adopcí tak, aby si opuštěné děti v co nejranějším věku mohly najít náhradní rodinu. Například je třeba omezit práva biologických rodičů, pokud o dítě po určitý čas neprojevují skutečný zájem. Zkrátila by se tak doba, již dítě tráví v dětských domovech z toho důvodu, že není takzvaně právně volné. I tak by bylo do určité míry možné eliminovat zbytečné časové průtahy v celém adopčním procesu.
Mnohé úmluvy o ochraně nezletilých legislativně upravují snahu příslušných orgánů konat ve prospěch a v zájmu těchto dětí. Ochrana práv dítěte je rovněž jedním z hlavních cílů Evropské unie. Je proto nutné za pomoci vhodných opatření nadále postupovat tak, aby byl za každých okolností chráněn především nejlepší zájem dítěte.
Cecilia Wikström
Pane předsedající, nejprve bych chtěla poděkovat paní Angelilliové za její iniciativu a komisařce Georgievové za její reakci. Tato rozprava je důležitá.
Skutečně velké množství dětí v celé Evropě dnes nemá domov, který by mohlo považovat za vlastní, rodinu, jež by je chránila a zajišťovala malým zranitelným dětem teplo a bezpečí. Děti, které vyrůstají v ústavech, o tom sní.
My všichni nyní musíme učinit maximum pro to, aby sirotci a opuštěné děti nemusely vyrůstat v dětských domovech či jiných ústavech, nýbrž v rodinách, kde se jim dostane lásky, kterou si v sobě ponesou po celý svůj dospělý život, tak aby se z nich stali zdraví jedinci, nikoli deprivovaní lidé.
V jednotlivých členských státech panují odlišné názory na to, kdo by měl tvořit rodinu. Přesto jsem si jista, že se všichni shodneme na tom, že rodina sice může vypadat odlišně, důležité však je, aby se dětem dostalo lásky a péče.
Doufám, že se shodneme i na tom, že je důležité spolupracovat na politických strategiích a nástrojích pro mezinárodní adopce. Předpokládám, že Komise se v této činnosti ujme vedoucí úlohy. Těším se i na spolupráci s mými kolegy poslanci při navrhování společného usnesení k této věci. Jestliže se nám povede pomoci ke spojení byť jen jediného opuštěného sirotka a rodiny toužící po dítěti, pak měla naše práce smysl.
Současně nesmíme zapomínat, jak důležité je správné zacházení s našimi malými bratry a sestrami. Tím, že jim dáme lásku, učiníme život na této planetě o trochu hezčí. Domnívám se, že bez ohledu na to, jakou roli ve společnosti hrajeme, na tom všichni musíme pracovat celý život.
Marina Yannakoudakis
jménem skupiny ECR. - Pane předsedající, adopce je vhodný způsob, jak poskytnout novou rodinu dětem, které nemohou vyrůstat se svými biologickými rodiči nebo o své rodiče přišly. Budoucí rodiče, kteří chtějí adoptovat dítě ve Spojeném království, musí projít řadou kontrol a prohlídek a musí je schválit úřad pro adopce. Jádrem adopčního procesu jsou a měly by zůstat dobré životní podmínky dětí.
Problematika mezinárodních adopcí je složitější než adopce vnitrostátní, jsem však velmi vděčná skupině PPE, že toto téma nastolila. Je sice chvályhodné, že se jím zabýváme a pokoušíme se posunout dopředu, obávám se však, že mezinárodní adopce s sebou nesou rizika - rizika, jako je zneužívání a špatné zacházení s dětmi, která již byla zmíněna a blaho dětí ohrožují.
Proto jsem přesvědčena, že všechny členské státy musí zajistit, aby jejich právní předpisy v oblasti adopcí byly regulovány tak, aby to podporovalo zájmy dítěte. Členské státy musí spolupracovat, aby zajistily, aby byl právní postup při adopci mezi poskytujícím a přijímajícím státem transparentní a stabilní a jeho prioritou byly dobré životní podmínky dítěte.
Slavi Binev
Pane předsedající, komisařko Georgievová, dámy a pánové, chtěl bych uvést jako příklad Bulharsko, kde problém opuštěných dětí nabývá na závažnosti a situace vyžaduje urychlené řešení. Systémy, jako ten bulharský, který velkou část dětí nabízí k mezinárodní adopci, jsou špatné.
Ovšem vzhledem k tomu, jaká je úroveň systémů péče o děti, mezinárodní adopce může být pro mnoho dětí z dětských domovů jedinou příležitostí, jak mít rodinu a běžný život. Při zlepšování celkového systému bychom měli dbát o to, abychom je o tuto příležitost nepřipravili. Potřebujeme opatření, která sice mezinárodní adopční postup zjednoduší, současně však ochrání zájmy dětí a zajistí, aby takzvaným "adoptivním rodičům" nešlo jen o získání evropského občanství, což v současnosti není vyloučeno.
Nejsem tu od toho, abych zjišťoval, zda dítě adoptují z altruismu, či pro vlastní prospěch. To je úkolem těch, kdo vedou adopční pohovory, ti musí na zájmy dětí hledět. Základem mezinárodních právních předpisů v oblasti adopce v Evropské unii musí být Úmluva OSN o právech dítěte a její celková filozofie.
Elena Băsescu
(RO) Pane předsedající, těší mne zájem mých italských kolegů o situaci opuštěných dětí - tento zájem je nám určitě společný. Otázka nicméně spadá výhradně do vnitrostátní jurisdikce. Požádala jsem o slovo v této rozpravě z toho důvodu, že pocházím ze země, na niž je vyvíjen tlak, aby byly obnoveny mezinárodní adopce a změněny platné právní předpisy. Avšak v Rumunsku je více rodin ochotných k adopci než dětí, které jsou pro adopci vhodné. Naše právní předpisy, na jejichž vzniku se podílela řada mezinárodních odborníků, jsou plně v souladu s evropskými právními předpisy.
A nyní k dnešnímu usnesení - musím říci, že právo dítěte na mezinárodní adopci, jak je uvedeno pod písmenem d), Úmluva OSN ani Haagská úmluva neuznávají. Mezinárodní adopce je jen jednou z možností. Tyto děti skončí v ústavech v důsledku špatné situace, v níž se nachází jejich původní rodina, což by podle mezinárodních právních předpisů a úmluv nemělo být důvodem k adopci. Proto je v dětských domovech tak velký počet dětí. Ovšem 22 966 dětí má rodiče. Rumunské právní předpisy umožňují odejmout rodičovská práva pouze v případě zneužívání. Tyto děti tedy nelze adoptovat. Totéž platí i o 22 285 dětech v pěstounské péči. Usnesení musí hájit nejlepší zájmy dítěte, jak přede mnou řekli i mí kolegové, ne zájmy osvojitele. Vybrat pro své děti to nejlepší řešení je povinností jednotlivých států a nikoho jiného.
A konečně doporučuji, aby se všichni lépe seznámili s právními předpisy jednotlivých států. Obracím se tímto například na italské soudy pro záležitosti dětí, které v roce 2009 vydaly sedm rozhodnutí o adopci dětí z Rumunska bez jakýchkoli ohledů na rumunské právní předpisy.
Victor Boştinaru
(RO) Pane předsedající, jsem potěšen, že byla na plenární zasedání Evropského parlamentu zařazena tato rozprava; na úvod bych chtěl říci, že ochrana práv dětí je a musí být prioritou každého členského státu naší Unie. Prosazování zájmů dětí je nepochybně cílem každého v této sněmovně.
Rozumí se samo sebou, že je nutné, aby členské státy uplatňovaly jednotná přísná kritéria, a zlepšily tak péči a životní podmínky dětí žijících v ústavech a dětí opuštěných a zajistily jim ochranu při adopci, zejména v současné situaci, kdy se zdá, že pravicové vlády Evropské unie nemyslí na nic jiného než na rozpočtové škrty. Prvním krokem proto je poskytnout dětem odpovídající péči. Druhým krokem je bojovat proti obchodování s dětmi a dětské prostituci. Třetím krokem je, abychom nezapomínali, že v zájmu dětí je nutné upřednostňovat adopce rodinnými příslušníky a posléze adopce vnitrostátní. A za čtvrté, teprve pak je namístě uvažovat o mezinárodní adopci.
V této věci nezbývá, než se poučit z minulosti, neboť otevření možnosti mezinárodní adopce v Rumunsku přineslo vznik dosud nevídaných sítí pro obchodování s dětmi a vedlo k únosům a dětí a jejich následnému prodeji do západních zemí, ve spolupráci s evropskými a mezinárodními organizacemi. Paní komisařko, mezi lety 1997 a 2000 Rumunsko "vyvezlo" 9 150 dětí. Má země již něco tak hanebného nikdy nedopustí.
A konečně, rád bych vaším prostřednictvím požádal komisařku Redingovou, aby vysvětlila obvinění, která se v rumunských i mezinárodních médich objevila v souvislosti s evropskou agenturou pro sledování mezinárodních adopcí, tedy tvrzení, které je také zřejmě obsaženo ve studii zadané Evropskou komisí. Můj kolega na odpověď komisařky Redingové na tuto otázku stále čeká.
Alexandra Thein
(DE) Pane předsedající, teprve před nedávnem jsme pořádali ve velkém plenárním sále budovy našeho Parlamentu v Bruselu mezinárodní pracovní setkání na téma Rodičovská zodpovědnost a ochrana dětí, jemuž jsem měla tu čest předsedat. V Evropě stále roste počet zranitelných a opuštěných dětí, které by neměly strávit celé dětství v dětských domovech. Je proto povinností nás jako zákonodárců posílit právo na mezinárodní adopci v rámci EU, a tím těmto dětem pomoci. Tento požadavek je zakotven i v článku 24 naší Listiny základních práv: "Děti mají právo na ochranu a péči nezbytnou pro jejich blaho."
Máme sice Haagskou úmluvu o osvojení a Úmluvu Rady Evropy, přesto to nestačí. V praxi přetrvávají v oblasti mezinárodních adopcí zásadní právní problémy. V těchto případech může pomoci jedině mezinárodní právní úprava, kteráodstraní stávající rozdíly mezi vnitrostátními úpravami a nahradí tyto různé předpisy jasnými a jednoduchými zásadami. V této souvislosti při našem legislativním zápalu nesmíme opomenout fakt, že EU musí spolupracovat s Haagskou konferencí mezinárodního práva soukromého, aby se tak zajistil koordinovaný postup. EU by totiž v této oblasti neměla objevovat již dávno objevené. A já vítám prohlášení komisařky v tomto směru.
Ryszard Czarnecki
(PL) Pane předsedající, jedná se o velmi důležitou, ale zároveň i citlivou problematiku. Jak víte, v minulém volebním období Parlamentu jsme se zabývali adopcemi rumunských dětí izraelskými rodiči, což přineslo závažné problémy, mimo jiné i problémy politické povahy. Nyní máme před sebou další iniciativu. Jsem si jist, že je vedena dobrými úmysly, přesto, jak si však lze povšimnout, vyvolává hluboké emoce. Domnívám se, že musíme být velmi opatrní, abychom s vaničkou nevylili dítě, tedy abychom ve snaze zajistit dětem dobrou budoucnost nevytvořili situaci, kdy zbrklým postupem otevřeme cestu ukvapeným adopcím a fakticky umožníme odebírání dětí jejich rodičům. Před tím bych chtěl velmi důrazně varovat.
Csanád Szegedi
(HU) Pane předsedající, dámy a pánové, těší mne, že Evropský parlament zařadil otázku mezinárodních adopcí a opuštěných dětí na svůj pořad jednání. Považuji za mimořádně důležité, aby byla otázkám ochrany dětí všeobecně připisována velká naléhavost, a to na půdě Evropského parlamentu i v celé Evropské unii. Pokud jde o opuštěné a zanedbávané děti, musíme jít příkladem. I ony mají právo vyrůst ve zdravé jedince, a to po tělesné i duševní stránce. Abychom toho dosáhli, je nezbytné, aby tyto opuštěné, zanedbávané a osiřelé děti vyrůstaly v rodině a ve zdravém prostředí. Musíme učinit vše, co je v našich silách, abychom zajistili, aby v dětských domovech končilo co nejméně dětí. Otázka opuštěných dětí je obzvláště případná z pohledu stárnutí Evropy, kdy je každé dítě současně klíčovým prvkem naší vlastní budoucnosti.
Edit Bauer
(HU) Pane předsedající, paní komisařko, chtěla bych vám poděkovat za podrobnou odpověď. Víme, že Haagská úmluva obsahuje stěžejní úpravu mezinárodních adopcí, a stejně tak víme, že 26 ze 27 členských států je její smluvní stranou. Máte pravdu i v tom, že provádění této mezinárodní úmluvy je otázkou subsidiarity. Současně se domnívám, že si nemůžeme dovolit váhat. Život nás nutí, abychom se otázkou dětí zabývali nejen tehdy, když vypukne skandál nebo je odhaleno, že byly prodány stovky dětí tu či stovky až více než tisíc dětí onde. Druhou stranou mince je, že musíme zajistit, aby tisíce dětí, o nichž v Evropské unii víme, mohly být nabídnuty k adopci. Tomuto problému se nelze vyhnout, jelikož Evropská unie má povinnost práva dětí chránit, ale zároveň na druhé straně vidíme, že v otázce adopce a v jejím přímém důsledku i mezinárodní právní úprava a mezinárodní praxe v praxi přehánějí význam některých práv, čímž se adopce znemožňují a omezují se tak jiná práva dětí. Paní komisařko, chtěla bych vás upřímně požádat, abychom pokročili kupředu, jak jste řekla v úvodu, v otázce nedostatečné mezinárodní právní úpravy, neboť ta už v souvislosti s uznáváním adopčních dokumentů v členských státech mohla v Evropské unii dávno platit.
Zita Gurmai
(HU) Pane předsedající, paní komisařko, otázka mezinárodních adopcí je přinejmenším stejně tak důležitá jako otázka mezinárodních rozvodů, a zaslouží si proto stejnou pozornost, v prvé řadě proto, že se často dotýká dětí, které jsou emocionálně, finančně i v mnoha dalších ohledech vydány napospas rozhodnutí dospělých. Tyto děti si zaslouží, aby je Společenství maximálně chránilo.
Předkladatelé otázky k ústnímu zodpovězení týkající se mezinárodních adopcí se zabývali hlavně legislativním prostředím. Přehled o praxi v dotčené oblasti je však přinejmenším stejně důležitý jako právní úprava. Nové a neřku-li dobré politické rozhodnutí a nový legislativní rámec lze vytvořit jedině v případě, že jsou k dispozici spolehlivé údaje a statistiky a je přístup i ke skutečné praxi. Stanovit, zda je vůbec nutné měnit právní předpisy, je možné jen na základě přesných údajů - a právě proto považuji otázku položenou mými kolegy poslanci za klíčovou. Ovšem podle mého názoru je nutno řešit skutečně komplexně celou řadu otázek a já bych se chtěla vrátit ještě o krok zpět než ti, kteří položili otázku .
Ráda bych Komisi položila následující otázky: máme přesné statistické údaje o případech mezinárodních adopcí v rámci EU nebo se třetími zeměmi? Jaké údaje přesně v těchto věcech shromažďujeme? Jaké metody používáme? Kdo data shromažďuje? Shromažďují-li je členské státy, používají stejnou metodiku? Proběhne-li mezinárodní adopce, ať už v rámci EU nebo se třetí zemí, jaký je proces výběru a přípravy dětí i rodičů? Jak na přípravný proces dohlížíme? Máme pro to jednotná pravidla? Jaké jsou rozdíly v postupech užívaných jednotlivými státy? Je pro děti či adoptivní rodiče stanoven věkový limit? Je adoptivním rodičům poskytována dlouhodobá odborná podpora? Je k dispozici spolehlivé a pravidelné sledování vývoje po adopci? Víme, jak často se adoptivní rodiče setkávají s problémy a o jaké problémy se jedná? Jakou podporu členské státy poskytují v problematických případech? Děkuji vám za pozornost a vám, paní komisařko, za vaši vynikající práci.
Sonia Alfano
(IT) Pane předsedající, vážení kolegové, po mnoho let trpí řada italských rodin i rumunských dětí zastavením mezinárodních adopcí z rumunské strany.
Haagská úmluva je referenčním rámcem, který by měl být ve všech zemích Evropské unie uplatňován jednotně, a Rumunsko musí přijmout opatření, aby mu vyhovělo. Pokud se Rumunsko domnívá, že zablokování mezinárodních adopcí pomůže ochránit děti - například před rizikem vzniku trhu s nezákonným obchodováním s dětmi -, musí tento problém současně řešit s pomocí Evropské unie posílením kontrol a zavedením přísné právní úpravy. Musíme však přesto usilovat o zajištění toho, aby řada bezúhonných rodin mohla adoptovat děti, které si zaslouží druhou šanci na šťastné dětství.
Proto bych se chtěla Komise dotázat, jak hodlá podporovat případný závazek Rumunska zrušit moratorium na mezinárodní adopce, a dále bych velmi ráda věděla, jaké je mimo jiné ve světle provedených studií stanovisko Komise k případnému vytvoření evropské agentury pro adopce.
Janusz Wojciechowski
(PL) Pane předsedající, adopce mohou být, a často také jsou, prováděny pro dobro dítěte, postupy spjaté s adopcí však mohou vést i ke zneužívání, jako je obchodování s dětmi nebo odebírání dětí za účelem adopce z rodin, které je ani zdakeka neopustily, jen většinou z důvodu chudoby nemohou svým dětem zajistit správné prostředí. Vysoký počet dětí v dětských domovech, o nichž vedeme tuto rozpravu, často nepředstavuje děti opuštěné, nýbrž děti chudých rodičů, kteří se nedokážou se svou složitou situací vypořádat. Takovým rodinám bychom měli pomoci. Státní orgány by měly těmto rodinám za mnohem menší peníze pomoci, aniž by jejich děti byly umisťovány do dětských domovů nebo nabízeny k adopci. Měli bychom přijmout jednoznačnou zásadu, která by měla být platit v celé Evropské unii - nikdy neodebírat děti z rodin z důvodu chudoby. Pomoci, ale neodebírat děti z jejich rodin. Chudoba nesmí být důvodem pro to, aby dítě bylo zbaveno své biologické rodiny.
Raffaele Baldassarre
(IT) Pane předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, dnes vedeme rozpravu o otázce, která je pro Evropskou unii, jež usiluje o zajištění absolutní svobody pohybu pro své občany a měla by pracovat na zajištění jejich potřeb, dramatickým rozporem. Tento rozpor odhaluje, že někteří lidé opravdu potřebují pomoc a jiní jim nejsou schopni takovou pomoc poskytnout.
Paradox problémů a překážek bránících mezinárodní adopci je pro tisíce dětí a rodin v Evropské unii tragédií. Na četných mezinárodních úmluvách je patrné, že tyto dokumenty se s problémy mezinárodní adopce dokáží vypořádat jen částečně. Na jedné straně je to dáno specifickými ustanoveními jednotlivých úmluv a jejich výlučnou povahou. Ovšem na druhé straně omezené dosavadní úsilí je důsledkem mezivládní povahy existujících rozhodovacích struktur a procesů.
Zákonná kritéria, která dnes máme naplnit, stanoví Lisabonská smlouva a Listina základních práv, přičemž je přirozené, že politický přístup se mění. Ochrana dobrých životních podmínek dětí je nepochybně jedním ze základních pilířů práv chráněných Unií. Tvoří základ dnešní rozpravy i předložené otázky k ústnímu zodpovězení a měla by být východiskem pro širší diskusi, na níž by mělo tomuto Parlamentu velmi záležet a Parlament by ji měl uskutečnit pružně a obezřetně a se stejnou houževnatostí, jakou projevila paní Angelilliová.
Dovolte mi připomenout slova Antoina de Saint-Exupéryho, který řekl: "Všichni dospělí byli nejdříve dětmi, ale málokdo si na to pamatuje."
Petru Constantin Luhan
(RO) Pane předsedající, otázka k ústnímu zodpovězení položená Komisi, která posloužila jako základ pro usnesení o mezinárodních adopcích, přiznává této problematice v rámci programu Evropského parlamentu mimořádný význam.
Mezinárodní adopce lze považovat za možné řešení teprve v okamžiku, kdy byly vyčerpány všechny možnosti pro uskutečnění vnitrostátní adopce. Mezinárodní adopce obnáší řadu specifických otázek a problémů, které plynou převážně z omezené interakce mezi dítětem a adoptivními rodiči před uskutečněním adopce a také z problémů, s nimiž se adoptované dítě setkává v důsledku jazykových a kulturních změn. Základem usnesení Evropského parlamentu musí být zásada jednání v nejlepším zájmu dítěte, nikoli adoptujícího, jak stanoví Úmluva OSN i Haagská úmluva. Je třeba se přitom zaměřit na rozvoj dítěte v rodinném prostředí, které zajistí kontinuitu výchovy dítěte s ohledem na jeho etnický, náboženský, kulturní a jazykový původ.
Při posuzování problematiky adopcí a navrhování usnesení má klíčový význam zásada navrácení dítěte z ústavní péče do biologické či rozšířené rodiny. Chtěl bych upozornit na časté zaměňování počtu dětí odebraných rodičům, které jsou v ústavní péči, a počtu dětí vhodných k adopci. Děti odebrané rodičům požívají po určitou dobu ochrany státu a nejsou volné k adopci. Domnívám se, že nepotřebujeme kontrolní mechanismy a že stávající zásady uplatňované na mezinárodní úrovni, které s nimi souvisejí, jsou dostačující.
Marco Scurria
(IT) Pane předsedající, dámy a pánové, dnes večer vedeme rozpravu, která je zčásti výsledkem práce mnoha sdružení po celém kontinentě a celé Evropské unii, jež se na nás obrátila právě proto, abychom se tímto citlivým tématem zabývali - podnět k tomu dala paní Angelilliová a návazně jsme my položili otázku k ústnímu zodpovězení.
Z dialektického hlediska nám sdružení předložila zdánlivě zcela jednoduchý problém. V ústavech v celé Evropě je mnoho dětí a na druhé straně je mnoho rodin, které chtějí děti adoptovat. Avšak tyto dvě skupiny se ne vždy setkají, a tak zůstávají děti v ústavech a rodiny bez dětí.
Není pochyb o tom, že tyto děti jsou naší prioritou. Dostává se jim naší pozornosti a potřebují, abychom přijali veškerá opatření, jež si situace žádá. Ovšem pokud děti zůstanou v ústavní péči příliš dlouho, často se na ně zaměří obchodníci s prostitucí a překupníci orgánů pro novodobé obchodníky s otroky.
To vše se děje v době, kdy by tolik rodin ochotně těmto dětem otevřelo svou náruč. Velmi mne proto potěšilo, když paní komisařka popisovala opatření, která hodlá přijmout. K tomu však musíme připojit možnost větší spolupráce mezi členskými státy v oblasti mezinárodních adopcí a samozřejmě také dohled v souvislosti s ochranou adoptovaných dětí.
Požadujeme tudíž koordinovanější práci s těmito rodinami a dětmi, neboť za několik let se dnešní děti a mladí lidé stanou muži a ženami a budou se ptát, proč jim Evropa, plná potenciálních hostitelských rodin, v jejich situaci nepomohla.
Anna Záborská
(SK) Pane předsedající, dovolím přednést si trochu jiný pohled na adopce. Děti si zaslouží to nejlepší. V prvé řadě to znamená, že si zaslouží rodinu. Ať už vlastní, nebo náhradní, s milující matkou a otcem. V cestě k tomu jim nesmí stát hranice ani Evropská unie. A třebaže hlavní slovo v otázce adopcí mají členské státy, je naší povinností tuto cestu ulehčit.
Nezapomínejme však na to, že na prvním místě musí zůstat snaha o dobro dítěte. Snaha pomoci jeho rodičům, ocitnou-li se v nesnázích. Sociální situace rodičů nesmí být důvodem k rozhodnutí o dání jejich dítěte k adopci. Vzít dítě chudým rodičům je snadné. Současně je to ale to nejhorší, co lze dítěti udělat. A v mezinárodních adopcích to platí dvojnásob.
Jako jedna z těch, kdo jsou podepsáni pod otázkou o mezinárodních adopcích, již jsme položili Komisi, jsem velmi ráda, že toto téma tolik mých kolegů oslovilo. Byla bych však ještě raději, kdybychom se stejnou energií a naléhavostí zohledňovali dobro rodiny a její potřeby v rámci všech evropských politik.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Pane předsedající, mezinárodní adopce, která ctí zásadu, že je nutné postupovat především v zájmu dítěte a respektovat jeho základní práva, je vhodným prostředkem k nalezení rodiny pro děti, pro něž nelze najít rodinu v jejich zemi původu.
Obchodování s lidmi, sexuální vykořisťování a otrocká práce jsou děsivou realitou dotýkající se milionů nezletilých. Podívejme se na několik statistických údajů: na světě je více než 145 milionů opuštěných dětí; jen v Rusku jich žije více než 600 tisíc na ulici; od roku 1980 zemřely více než 2 miliony dětí v ozbrojených konfliktech; více než 600 milionů dětí žije v mimořádné chudobě; každý rok jich více než 5 milionů zemře; více než 130 milionů dětí v rozvinutých zemích vyrůstá v důsledku chudoby bez přístupu k základnímu vzdělání; a 60 % z nich jsou dívky; 7 milionů dětí na celém světě je nuceno k sexuálnímu otroctví.
A to vše jsou důvody, proč musíme posílit mechanismy na podporu nástroje mezinárodní adopce, jehož cílem je ochrana dětí, harmonizace odlišných požadavků a postupů daných právními předpisy jednotlivých členských států, zejména uplatňování článku 21 Evropské charty práv dítěte a zohlednění článku 24 naší Listiny základních práv.
Erminia Mazzoni
(IT) Pane předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, podepsala jsem se pod otázku k ústnímu zodpovězení, kterou pokládá paní Angelilliová, neboť se domnívám, že Evropská unie musí učinit ochranu dětí jednou ze svých priorit, jinak to zkrátka nejde, zejména ve světle Lisabonské smlouvy.
Podle mého názoru jsou adopční postupy pouze lakmusovým papírkem sociální otázky, jíž se musíme zabývat a stanovit jí určité hranice. V nejlepším případě se děti stanou předmětem výměny za peníze, což nepochybně uráží naši důstojnost, bohužel jsou však často rovněž oběťmi vykořisťování a násilí.
Kromě fenoménu takzvaných neviditelných dětí - tedy těch, které se narodily nezákonně nebo byly opuštěny a systém se jich nikdy neujal - je zde blíže neurčené množství dětí, které lze adoptovat a jimž odpovídá stejný počet párů toužících po adopci, jejich cesty se však nikdy neprotnou vinou výkladu právních předpisů a těžkopádné byrokracie.
Dětský fond OSN nedávno vydal studii uvádějící několik znepokojivých údajů týkajících se i řady evropských zemí. Jako předsedkyně Petičního výboru jsem se často setkala s právními spory mezi členskými státy, které mají pro opuštěné děti nepříznivé až tragické důsledky.
Složité postupy v rámci vnitrostátních systémů nemusí být pro děti vždy přínosem. Dlouhé časové lhůty jsou v rozporu s požadavkem, aby bylo dítě umístěno do rodiny v prvním roce svého života, a zmírnil se tak jeho šok ze změny, a také aby strávilo v sirotčinci co nejméně času, a také kvůli tomu, že bychom neměli přehlížet, že od určitého věku je bohužel poptávka po dětech menší.
Ve světle těchto údajů se domnívám, že dlouhodobě plánované potřebné celoevropské koordinaci vnitrostátních právních předpisů je třeba dát zelenou. Zaprvé to pomůže zjednodušení vnitroevropských adopčních řízení, a zadruhé se tak zaručí, aby byly dodržovány základní zásady adopcí při adopcích dětí ze třetích zemí.
Carlos Coelho
(PT) Pane předsedající, paní komisařko, vážení kolegové, upřímně blahopřeji paní Angelilliové k načasování otázky k ústnímu zodpovězení. Patřím mezi zastánce myšlenky, že bychom měli vytvořit účinnější politiky na ochranu dětí, abychom tím předcházeli chudobě, zneužívání a opouštění dětí, a současně i alternativy k umisťování do ústavů, mezi nimiž by měla adopce hrát hlavní roli.
Podle dětského fondu UNICEF se nijak nesnížil počet dětí v ústavech a nárůst počtu adopcí výrazně zaostává za rostoucím počtem dětí v ústavech, z čehož jasně plyne, že se nad sebou musíme důkladně a vážně zamyslet. Je nutno provést celkové posouzení právních předpisů a správní a právní praxe spojených se stávajícím adopčním řízením v jednotlivých členských státech, které by odhalilo veškeré překážky, jež jim brání v řádném fungování.
Dále potřebujeme ve vztahu ke třetím zemím sledovat problém nezákonných adopcí, k nimž dochází zejména v těch nejchudších regionech. Vezměte si například Guineu-Bissau, kde více než polovina dětí není registrována. To nepochybně usnadňuje rozvoj kriminální činnosti sítí obchodujících s dětmi.
Proto se domnívám, že je evropská strategie na ochranu zájmů dětí v oblasti postupů pro mezinárodní adopci nezbytná z toho důvodu, aby bránila a předcházela zneužívání, prodeji a obchodování s lidmi.
Mairead McGuinness
Pane předsedající, Mezinárodní sdružení pro adopce v Irsku má následující motto - rodina má mnoho forem. Dnešní rozprava odráží zájem o adopce. Sdružení má více než 1 200 členů - mnozí z nich dítě adoptovali, nebo je adoptovat chtějí.
Naše přístupy k adopci se diametrálně změnily. V Irsku byly kdysi matkám, zejména těm svobodným, děti odebírány a nabízeny k adopci jiným. To není dobrá historie, ovšem rozhodně z ní pramení náš současný přístup k adopcím - vše se musí řídit zájmem dítěte. V tom všem mají samozřejmě velmi důležitou roli biologické rodiny.
Stejně tak však máme povinnost a odpovědnost poskytnout co nejlepší domov všem našim dětem. Každý členský stát, a právě na státní úrovni bychom měli uvažovat, musí na svém území děti chránit. Úloha Evropy by měla spočívat v koordinaci.
Doufám, že v Irsku proběhne referendum o právech dítěte. Hodně se o tom mluví, dosud jsme se s tím však nedokázali účinně vypořádat. Doufám, že referendum proběhne. Situace se pak rozhodně zlepší. Vedeme skutečně užitečnou rozpravu a já za ni kolegům děkuji.
Seán Kelly
Pane předsedající, tím nejlepším, co můžeme každému dítěti dát, je šťastný domov. Většina dětí to pozná ve svém přirozeném domově s vlastními rodiči. Ovšem řada dalších to zažije jen díky svým adoptivním rodičům.
Obojí je lepší než život v ústavu, samozřejmě za předpokladu, že nedošlo v souvislosti s adopcí k žádné korupci nebo vykořisťování.
Nalézt rovnováhu je velmi obtížné, domnívám se však, že pokud existují bezúhonní rodiče jednající v dobré víře, musíme jim pomoci - mimo jiné s ohledem na Haagskou úmluvu -, aby mohli dítěti, které nemá domov, šťastné prostředí nabídnout a nemuseli se přitom potýkat se zdlouhavými a nákladnými procesy.
Musíme nalézt rovnováhu - jako učitel jsem se setkal z mnoha adoptovanými dětmi a drtivá většina z nich žila v kvalitních rodinách.
Mario Pirillo
(IT) Pane předsedající, paní komisařko, paní Angelilliová, dámy a pánové, po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost se ochrana a péče o děti staly jedním ze základních práv, které je Evropa ze zákona povinna chránit. Přesto je v Evropě stále příliš mnoho opuštěných dětí, které v nejlepším případě skončí v dětských domovech. Tak tragickou situaci naše demokracie nemohou tolerovat.
Proto musíme učinit maximum, abychom zabránili tomu, aby se situace vymkla kontrole, přijmout strategii, která by zvýšila informovanost a co nejvíce prosazovala právo na adopci na mezinárodní úrovni.
K tomu potřebujeme v prvé řadě mít přehled o skutečné situaci v členských státech, přičemž soustavné sledování by mohlo být prováděno i prostřednictvím vybudování stálého orgánu pro monitorování práv dětí. Kromě toho potřebujeme komplexní přehled o stávajících opatřeních, která Evropská unie přijala a jež může rozvinout k maximální ochraně dětí, které by evropští občané měli adoptovat.
Catherine Bearder
Pane předsedající, obrovské množství nástrojů, jimiž se v současnosti mezinárodní adopce řídí, přineslo nejasnosti ohledně toho, kdo vlastně má chránit práva dětí při mezinárodních adopcích. Komise se musí dále zaměřit na příslušné orgány a zajistit, aby ty, které regulují práva adoptujících i adoptovaných dětí, zajistily, aby byly dodrženy základní minimální standardy a aby si děti v dlouhodobějším horizontu dokázaly uchovat vztah ke své rodné zemi a kultuře.
Konkrétně je nutné přijmout naléhavá opatření reagující na zneužívání dětí a obchodování s nimi, neboť počet těchto případů znepokojivě narůstá v rámci Evropy i za jejími hranicemi, jak ukazuje zpráva o aktuální situaci v mé zemi. Obchodování s dětmi a jejich legitimizace - tedy uloupení dětí, které jsou následně prodány adoptivním rodičům jako opravdoví sirotci - je fenoménem, jemuž se na mezinárodní úrovni nedostává odpovídající pozornosti.
Chtěla bych Komisi požádat, aby v oblasti mezinárodních adopcí vystupovala aktivněji, aby přijala konkrétní opatření ke zlepšení spletitého a zmatečného právního rámce, jímž se mezinárodní adopce v EU v současnosti řídí, a chránila ty nejzranitelnější mladé občany.
Miroslav Mikolášik
(SK) O mezinárodních adopcích v tuto chvíli hovoříme z toho důvodu, že v každém státě existují děti, které z různých důvodů není možné umístit ve fungujících rodinách nebo náhradních rodinách v tomtéž státě.
Je nepřípustné, aby se opakovaly takové situace, jakých jsme byli svědky v nedávné minulosti, kdy jedna bohatší země, například Itálie, měla možnost ve větší míře adoptovat děti z chudšího Rumunska. Není pochyb, že chudoba, jak to dnes večer již někteří kolegové zmínili, nemůže být dostatečným důvodem k odebrání dítěte z rodiny a umožnění mezinárodní adopce.
A rád bych velmi zdůraznil, že musíme v této situací věnovat velkou pozornost tomu, aby byly zachovávány nejen vnitrostátní, ale i mezinárodní právní předpisy, aby se zabránilo riziku zneužívání dětí, obchodování s dětmi a únosů dětí.
George Sabin Cutaş
(RO) Pane předsedající, i já bych se rád odvolal na Úmluvu OSN, která uvádí, že mezinárodní adopce mohou být pouze alternativním prostředkem podpory dítěte v okamžiku, kdy je nelze umístit do adoptivní rodiny nebo se o ně náležitě postarat v jeho zemi původu.
Liberalizace mezinárodních adopcí obnáší řadu rizik. Na jedné straně zvyšuje riziko, že se dítě vinou finančních zájmů a obtížného sledování situace po adopci stane obětí obchodování a zneužívání. Na druhé straně oddělení dětí od jejich biologických rodičů a místa původu může mít negativní důsledky z hlediska psychologického, sociálního i vzdělávacího. Hovoříme-li o adopcích, musímě věnovat pozornost především zajištění dobrých životních podmínek dítěte. Proto nesmí být na členské státy EU s odlišnými tradicemi a právními postupy v oblasti adopcí vyvíjen tlak, aby liberalizovaly mezinárodní adopce.
Antonyia Parvanova
Pane předsedající, chtěla bych opakovaně upozornit na provádění nezákonných adopcí. V Evropě, zejména v její jihovýchodní části, funguje organizovaná zločinecká síť, která tyto adopce realizuje. Stovky dětí jsou nezákonně adoptovány nebo nabízeny k prodeji.
Po všem, čeho se tomuto Parlamentu podařilo dosáhnout, bychom se neměli spokojit s tím, že se o tomto problému zmiňuje jen jeden krátký bod odůvodnění směrnice o obchodování s lidmi. Vyzývám Komisi, aby přijala konkrétní opatření proti tomuto strašlivému zločinu a potrestala jeho pachatele. S tak děsivým fenoménem nemůžeme bojovat na vnitrostátní úrovni, každá země zvlášť. Jde o organizovaný zločin, a tudíž trvám na tom, že by měl být řešen na úrovni EU.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Pane předsedající, usnesení o mezinárodní adopci musí výslovně uvádět následující: rodiny, které se rozhodly pro mezinárodní adopci, musí získat stanovisko příslušného vnitrostátního orgánu ve své zemi původu a mezinárodní adopci lze provést jedině pod dohledem příslušných orgánů v obou členských státech - státu rodiny i dítěte.
Navíc sledování dětí adoptovaných prostřednictvím mezinárodní adopce musí provádět vnitrostátní orgány vybavené odpovídající pravomocí. V neposlední řadě musí příslušné vnitrostátní orgány podávat členskému státu původu dítěte pravidelné zprávy o vývoji dítěte adoptovaného v rámci mezinárodní adopce.
Catherine Stihler
Pane předsedající, chtěla jsem jen říci několik slov k příbuzenské péči a podpoře pečujících příbuzných.
Většina pečujících příbuzných jsou prarodiče, kteří zastávají hlavní péči o svá vnoučata obvykle proto, že jejich rodiče jsou drogově závislí nebo vinou této závislosti zemřeli.
Chci tuto sněmovnu upozornit na kvalitní práci, kterou při prosazování práv pečujících příbuzných odvádí organizace Mentor UK. Někteří pečující příbuzní svá vnoučata adoptují. Jiní nikoli, mají však s dítětem láskyplný vztah a poskytují mu stabilní a bezpečný domov. Ovšem práva dětí, o něž pečuje příbuzný, mají často menší rozsah než práva dětí v řádné péči. Mám pocit, že jsme se toho v této rozpravě také dotkli, ráda bych vás však požádala, abyste se, máte-li o problematiku pečujících příbuzných zájem, seznámili s prací organizace Mentor UK a pomocí poskytovanou pečujícím příbuzným v jednotlivých zemích.
Kristalina Georgieva
členka Komise. - Pane předsedající, dovolte mi nejprve přidat se ke slovům těch, kteří vyjádřili poděkování paní Angelilliové za to, že iniciovala dnešní velmi bohatou rozpravu. Ráda bych rozpravu shrnula do pěti bodů.
Zaprvé, Komise plně souhlasí s názory ohledně důležitosti ochrany a prosazování práv dětí v mezinárodních adopcích. To je a bude hlavím cílem Komise v diskusích na toto téma, jak v kontextu Haagské úmluvy, tak naší práce v oblasti práv dětí v Evropě.
V této souvislosti bych chtěla uvést, že v plánovaném sdělení o právech dětí představíme opatření na podporu práv dítěte v období 2011 až 2014. Mimo jiné půjde o opatření na zlepšení podpory, již Komise poskytuje členským státům při provádění Úmluvy OSN o právech dítěte. Jak jsem uvedla v souvislosti se zelenou knihou, přijímáme i opatření, která usnadní oběh rozhodnutí o osobním stavu, jimiž rozhodnutí o adopcích jsou - jinak řečeno se jedná o vzájemné uznávání vnitrostátních rozhodnutí o adopci v rámci EU.
Co se týče obav poslanců o to, že se jedná o citlivou otázku, která by měla být vnímána v kontextu potřeb státu a vnitrostátní právní úpravy, Komise by ráda zdůraznila, že rumunské právní předpisy o mezinárodních adopcích jsou výhradně v kompetenci rumunské vlády. Přijatá opatření je nutné vnímat v souvislosti se zneužíváním, k němuž v minulosti při mezinárodních adopcích v Rumunsku docházelo. Komise pozorně sleduje vývoj rumunských právních předpisů, dovolte mi však ještě jednou zdůraznit, že vývoj této úpravy je výhradně v kompetenci Rumunska.
Pokud jde o monitorování, jsme pevně přesvědčeni, že vhodným orgánem je Zvláštní výbor Haagské úmluvy o ochraně dětí a spolupráci při mezinárodním osvojení. Komise se práce v tomto orgánu účastní. Při úvahách o naší práci na půdě tohoto orgánu zohledníme mnohé z toho, co zde dnes večer zaznělo.
Komise se domnívá, že schvalování by mělo být záležitostí vnitrostátních orgánů. Souvisí to s předpisy členských států v oblasti rodinného práva a jejich vývojem, a proto je vhodné to řešit na této úrovni.
A konečně, předám místopředsedkyni Redingové vaše dnešní vzkazy, zejména otázku jednoho z poslanců, na niž očekává odpověď.
Jako kmotra adoptovaného chlapce jsem zažila, jak emotivní a komplikovaná může otázka adopce být a kolik faktorů se na rozhodnutí přistoupit k adopci může podílet. Dnešní rozpravu jsem vyslechla nejen s velkým zájmem, ale současně s pocitem, že se nejedná jen o otázku práva, ale i srdce a mysli. Proto se modleme, aby se naše srdce a naše mysl promítly tak, abychom nejlépe ochránili zájmy dětí - našich i v jiných zemích.
Předsedající
Obdržel jsem pět návrhů usnesení předložených v souladu s čl. 115 odst. 5 jednacího řádu.
Rozprava je ukončena.
Hlasování se bude konat ve středu 19. ledna 2011.
Písemná prohlášení (článek 149)
John Attard-Montalto
písemně. - Usnesení, o němž dnes vedeme rozpravu, v podstatě stanoví základní principy práva dětí na adopci a zaručuje jejich dobré životní podmínky. Nepředkládá však konkrétní návrhy, jak zvýšit účinnost a omezit byrokracii adopčních řízení, aniž by se to negativně projevilo na zárukách. Tisíce osiřelých či opuštěných dětí žijí v podprůměrných podmínkách. Na druhé straně jsou tisíce bezdětných párů, které by těmto dětem mohly nabídnout budoucnost. Nestačí vyzvat orgány EU, aby aktivně vystupovaly na půdě Haagské konference a vyvíjely tlak na zlepšení, koordinaci a zjednodušení postupů mezinárodních adopcí. Mnohem větší smysl by mělo předložení konkrétních návrhů, jak postupy při mezinárodní adopci koordinovat a zjednodušit. Bylo by žádoucí, aby byla otázka mezinárodních adopcí vnímána v širším kontextu adopcí obecně. Vnitrostátní vlády musí přijmout právní předpisy, aby do platné právní úpravy vnesly svěží vítr a umožnily dětem, které jejich rodiče opustili, adopci. V mnoha právních úpravách je stále nutný souhlas biologických rodičů, přestože své děti jednoznačně opustili.
Franz Obermayr
Děti jsou skupinou v naší společnosti, která nejvíce potřebuje ochranu, obzvláště jedná-li se o sirotky, zranitelné či zneužívané děti. V případě mezinárodních adopcí děti, které jsou odňaty z prostředí, na něž jsou zvyklé, utrpí v důsledku toho často velkou újmu. Proto musí být za každých okolností prioritou blaho dítěte. Na to nesmí zapomínat ani Organizace spojených národů. Minulý rok se v Ciudad de México na lístcích na metro rozběhla kampaň zaměřená na podporu práv homosexuálních párů na adopci. Podle zpráv v médiích byla tato kampaň podporována OSN, a to navzdory tomu, že psychologové potvrzují, že pro vývoj dítěte má zásadní význam, aby vyrůstalo s otcem A matkou, kteří jsou mu sociálními vzory. Stabilní rodinné vztahy jsou mimořádně důležité zejména v případě adoptovaných dětí, které mají již v důsledku toho start do života ztížený. Problémy mohou nastat v jakémkoli partnerství, avšak v zájmu dobrých životních podmínek dětí bychom neměli hned na začátku vytvářet problémy směřující k neúspěchu.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
Velmi mne těší, že se Evropský parlament dnes zabývá otázkou adopcí v Unii, neboť tato problematika je mi velice blízká. Výslovné zmínky o dětech v Listině základních práv a v článku 3 Smlouvy o Evropské unii nám umožňují, abychom se touto otázkou zabývali, a zároveň nám to ukládají. Mezinárodní adopce může být šancí na normální život a šťastnou rodinu pro mnohé opuštěné děti, které kvůli svému věku nebo zdravotnímu stavu nemají naději na adopci ve své zemi. Evropa se v současnosti nachází v situaci, kdy v zemích, kde je možný a obecně dostupný potrat, není tolik dětí k adopci, zatímco v jiných zemích je takových dětí mnoho a kromě těch nejmenších nemají šanci nalézt vlastní rodinu. Navíc stoupá počet párů, které nemohou mít vlastní dítě nebo mají nevyléčitelné potíže s početím. Proto mám velkou radost z toho, že Evropská komise v této oblasti přijímá opatření. Členské státy by se měly dohodnout na zjednodušení postupů, aby nebyly tak komplikované a zdlouhavé. Nesmíme však zapomínat na zavedení systému pro ochranu a sledování, který by zabránil obchodování s dětmi.
