Tragická situace v Barmě (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem programu jsou prohlášení Rady a Komise v souvislosti s tragickou situací v Myanmaru.
Janez Lenarčič
úřadující předseda. - (SL) Všichni jsme ještě stále otřeseni lidským utrpením, které ničící cyklon Nargis způsobil chudému a utlačovanému obyvatelstvu Myanmaru (bývalé Barmy).
Evropská unie vyjádřila upřímnou soustrast v mnohých prohlášeních uveřejněných po katastrofě. Kromě toho Evropská unie okamžitě přislíbila bezodkladné finanční prostředky na humanitární pomoc. Závazky Unie dosud přesáhly sumu 60 milionů EUR. Rovněž je zapotřebí zdůraznit, že přislíbená suma doplní pomoc, kterou Evropská unie již poskytla, a nejde o malou sumu.
Navzdory tomu klíčovým problémem je i nadále přístup do postižených oblastí a způsob rychlého rozložení pomoci. Předsednictví ve spolupráci s panem komisařem Louisem Michelem svolalo minulý úterý mimořádné zasedání Rady Evropské unie. Při této příležitosti se ministři odpovědní za rozvoj shodli na tom, že by existovalo nebezpečí tragédie ještě většího rozsahu, pokud by myanmarské orgány nebyly připraveny na lepší spolupráci.
Situace je stále kritická. Proto Evropská rada přesvědčuje myanmarské orgány, aby zavedly nezbytná opatření, která by ulehčila přístup k lidem, kteří se nacházejí v odlehlých oblastech. Rada přivítala úsilí, které vyvinul pan komisař Louis Michel, aby přesvědčil orgány v Myanmaru, že humanitární pomoc je naléhavá a nestranná. Taktéž jsme zklamaní, že myanmarské orgány nebyly připravené využít všechnu pomoc, kterou jim byla připravená poskytnout Evropská unie a mezinárodní společenství.
Kromě toho Rada vyjádřila svou plnou podporu generálnímu tajemníkovi OSN a všem iniciativám uskutečněným ze strany orgánů OSN, které by mohly pomoci splnit humanitární požadavky. Rovněž vítáme návštěvu generálního tajemníka OSN pana Ban Ki-moona v Myanmaru, která je naplánovaná na zítra.
Rada nastolila otázku situace v Myanmaru na všech politických setkáních, která se nedávno uskutečnila s jejími partnery. Asijské země byly vyzvány, aby ovlivnily myanmarské orgány a přesvědčily je, že charakter mezinárodní humanitární pomoci je nestranný a objektivní.
Dne 19. května se v Singapuru setkali ministři zahraničních věcí členských států ASEAN. Evropská unie ještě předtím předložila této skupině návrh se žádostí, aby ovlivnila myanmarské orgány s cílem otevřít hranice humanitární pomoci a pracovníkům poskytujícím humanitární pomoc.
Rada pro všeobecné záležitosti a vnější vztahy bude v pondělí 26. května vést s odborníky na humanitární pomoc diskusi na téma humanitární situace v Myanmaru a o zamítnutí přístupu a o doručení pomoci do postižených oblastí.
Myanmar je i nadále hlavním tématem diskusí Rady z důvodu politické situace v dané zemi. Skutečnost, že vojenská junta i navzdory obrovskému rozsahu humanitární katastrofy nezrušila národní referendum, je důvodem k obavám. Domníváme se, že to může vést k nesrovnalostem v postupu přijetí nové ústavy.
Rovněž jsme znepokojení v souvislosti se zprávami o stupňujícím se zastrašování v období příprav na referendum. Chtěl bych zdůraznit, že Evropská unie je také zklamaná, protože orgány nevěnovaly žádnou pozornost výzvám Organizace spojených národů k obsáhlejšímu a legitimnějšímu přechodu k demokracii. Rád bych potvrdil, že Evropská unie bude i nadále podporovat úsilí OSN.
Nakonec prosím věnujte pozornost skutečnosti, že 29. dubna Evropská unie přepracovala společný postoj, který byl přijat v listopadu 2007. Tento postoj, který byl přijat jako odpověď na potlačení pokojných protestů, od nynějška zahrnuje přísnější restriktivní opatření vůči Myanmaru.
Louis Michel
člen Komise. - (FR) Paní předsedající, dámy a pánové, dovolte mi, abych v první řadě poděkoval za to, že jste zařadili Myanmar na pořad jednání.
Vzhledem k rozsahu katastrofy, kterou způsobil cyklon Nargis 2. května, jsme navrhli předsednictví, aby svolalo mimořádně setkání ministrů zahraničních věcí Rady EU. Slovinské předsednictví svolalo setkání Rady hned, jak to bylo možné, za což bych se rád poděkoval, a uskutečnilo se 12. května.
EU vyzvala ke schůzce myanmarské orgány kvůli intenzivnější spolupráci, aby umožnily přístup a rozdělení mezinárodní humanitární pomoci. Rozhodl jsem se přímo reagovat na výzvu tím, že jsem ve dnech 15. a 16. května navštívil Myanmar. Během své mise, která byla vyloženě humanitární a ne politická, jsem měl možnost se setkat s myanmarskými orgány a zástupci humanitárních organizací v Myanmaru a na místě jsem navštívil postižené oblasti v okolí Rangúnu. Dvě a půl hodiny jsem měl intenzivní schůzky a diskuse s ministrem pro plánování - který očividně disponoval největšími pravomocemi a byl určitě nejvíce autoritářský z těch tří, s nimiž jsem setkal -, ministrem sociálních věcí a ministrem zdravotnictví.
Skutečnost, která velmi jasně vyšla najevo v souvislosti s mou misí, byla, že myanmarské orgány jsou ještě stále mimořádně neochotné vytvořit normální provozní podmínky, které jsou potřebné na poskytnutí mezinárodní humanitární reakce, aby se splnily místní potřeby. Je mi rovněž tak jasné, že přístup, který se snaží myanmarským orgánům vnucovat mezinárodní humanitární pomoc, nemůže vzhledem k prostředkům, kterými v současnosti disponujeme, fungovat a může být dokonce kontraproduktivní. Totéž mi řekly všechny humanitární organizace v Myanmaru a potvrdily, že problémem očividně není nedostatek organizací na místě, nebo dokonce nedostatek finančních prostředků, protože nedostatek prostředků závisí i na přístupu mezinárodních odborníků, ale spíše nedostatek přístupu.
Má mise určitě pouze nepatrně přispěla k pootevření štěrbiny, která by postupně umožnila vytvořit minimální humanitární prostor pro humanitární pomoc. Myanmarské orgány poskytly jen částečnou odpověď na různé konkrétní požadavky: například víza pro odborníky pracující pro Komisi byla prodloužena pouze o dva týdny. Tyto osoby získaly víza na tři dni a byla prodloužena na dva týdny. Žádali jsme jeden měsíc.
Rovněž jsme objasnili situaci, která vypadala, že je skutečně vážná. Místní myanmarské orgány vyžadovaly na některých místech písemné povolení dokonce i pro místní pracovníky, což znamená, že v případě osob, které zaměstnávají naše agentury, buď OSN, nebo mimovládní organizace, to ve většině případů nebylo samozřejmě možné. Tato záležitost byla objasněná a samozřejmě pro místní pracovníky už není zapotřebí žádného povolení. Povolení už není třeba ani pro vstup do oblastí postižených katastrofami, zejména na letiště Pathein. Rovněž jsem žádal, aby se pro přistávající letadla se zbožím otevřelo druhé letiště, jinými slovy letiště Pathein, které je vojenským letištěm. Bylo mi řečeno, že to není možné, protože technické normy, které využívá kontrolní věž, se liší od mezinárodních norem a že v každém případě by to neulehčilo práci, protože silnice mezi Rangúnem a ústím řeky, nejvíce postiženou oblastí, jsou v mnohem lepším stavu a bylo by jednodušší je využívat. Naneštěstí jsem neměl povolení ověřit si tento druh informace.
Domnívám se, že je důležité udržovat mezinárodní tlak ze strany sousedních zemí, stejně jako ze strany mezinárodního společenství jako celku. Musím říci, že v diskusích, které jsem vedl s orgány, jsem vyjádřil zvláštní požadavek - ve skutečnosti jich bylo pět, o kterých se zmíním za chvíli -, aby umožnily lékařům a zdravotnickému personálu ze sousedních zemí rozmístit se v nejvíce postižených oblastech, a toto povolení získali v den mého odchodu. To znamená, že bylo rozmístěno 140 lékařů a také zdravotnický personál z Laosu, Kambodže, Indie, Bangladéše a Thajska. Takto měli možnost navštívit nejvíce postižené oblasti. Sousední země sehrávají klíčovou roli, a zatímco jsem čekal na letadlo pro návrat do Bangkoku, měl jsem možnost pohovořit si i s generálním tajemníkem Ban Ki-moonem. Odevzdal jsem mu všechny tyto informace, vyjádřil jsem své pocity a sdělil jsem mu, jak probíhala má mise.
Generální tajemník OSN souhlasil s touto analýzou, ale přednesl dva konkrétní návrhy: pověřit společného koordinátora humanitární pomoci OSN/ASEAN a rychle uspořádat v Bangkoku ve dnech 24. a 25. května konferenci dárců, jíž by spolupředsedala OSN a ASEAN. Po nedávné návštěvě koordinátora humanitární pomoci OSN Johna Holmese zítra navštíví Myanmar generální tajemník Ban Ki-moon, aby prodiskutoval otázku, jakými prostředky přepravit mezinárodní pomoc.
Vzhledem k reálné potřebě humanitární pomoci zůstává situace v Myanmaru i nadále dramatická. Existuje nebezpečí, že první katastrofu způsobenou cyklonem by mohla zhoršit druhá humanitární katastrofa: riziko nedostatku potravin, protože úrody byly zničeny, a rovněž epidemie mezi těmi, kteří přežili a jejichž životní podmínky jsou politováníhodné. Existuje riziko epidemie. V době, kdy jsme tam byli, Světová zdravotnická organizace neviděla riziko cholery, ale obrovské množství dětí trpělo průjmy a tak dále. To znamená, že existuje riziko epidemie způsobené znečištěním vody. Rovněž existuje riziko nedostatku potravin. Region je zásobován velkým množstvím rýže a všechny zásoby potravin byly zničeny.
Vynořuje se jeden praktický problém: tato půda by měla být oseta tak, aby umožnila sběr úrody v říjnu. Zůstává tedy čas maximálně tří až čtyř týdnů. Množství lidí v dočasných táborech, jak je nazývají, si nepřeje návrat do jejich vlastních oblastí z více důvodů, zatímco někteří by se rádi vrátili, ale potřebují speciální druhy semen, protože všechna půda je slaná, a tedy potřebují mnohem odolnější rostliny i hnojiva. Takže jsem se snažil vést konstruktivní a praktický dialog s orgány na dané téma. Předpokládalo se, že jako finanční mechanismus by se mohl použít systém mikroúvěrů. V současnosti se o tom ještě stále diskutuje. Musím vám říci, že to není rychlý proces.
Komise zareagovala rychle a poskytla pomoc v nouzi ve výši dvou milionů EUR, která byla přijata 5. května. Jak jistě víte, mám povolení uvolnit tři miliony EUR bez jakýchkoli oficiálních postupů. Samozřejmě, protože jsme neměli důkaz, na začátek jsme uvolnili dva miliony. Následně jsme se rozhodli uvolnit pět milionů EUR na potravinovou pomoc, a kromě toho jsme přijali dodatečné naléhavé opatření ve výši deseti milionů EUR. Jsme pochopitelně ochotní přispět více na základě hodnocení potřeb a záruk týkajících se monitorování pomoci.
Když jsem po půldruhé hodině rozhovorů s orgány odešel, poslal jsem jim zvláštní písemné oznámení obsahující různé požadavky, které jsem zformuloval. Můj první požadavek se týkal prodloužení víz pro ty, kteří jsou pracovně vysláni na dočasnou misi, konkrétně pro zaměstnance Komise. Dosáhli jsme prodloužení na dva týdny.
Rovněž jsem požadoval, aby bylo definitivně objasněno a oznámeno místním úřadům, že myanmarští zaměstnanci, kteří pracují v našich agenturách, stejně jako ostatní personál, už nadále nepotřebují oficiální nebo cestovní povolení. Tento bod byl samozřejmě objasněný.
Žádal jsem víza s možností vícenásobného vstupu do země na šest měsíců, která by umožnila nevládním organizacím financovaným EU, jež tam pracují, aby ztrojnásobily mezinárodní personál. Po odchodu z Myanmaru zůstaly nevyřízeny stovky žádostí o víza pro agentury OSN a více než sto žádostí pro nevládní organizace. Požádal jsem, aby nás pravidelně informovali. Od té doby už některá víza byla vydaná, ale stále je to málo v porovnání s tím, co jsme žádali.
Rovněž jsem žádal o víza a cestovní povolení na návštěvu ústí řeky a na zabezpečení, aby bylo možné zmobilizovat dostatečné množství zaměstnanců. Jak jsem zmínil, požádal jsem i o rychlé vydání povolení pro místní lékaře a zdravotnický personál. Vypadá to tak, že dokonale pochopili, co se od nich žádalo.
Co se týká letiště Pathein, které mohlo sloužit jako jistý druh střediska na rozdělení nebo přesun zboží, které bylo dopravováno letadly a jež posílalo mezinárodní společenství, odpověď byla jednoznačné ne. Údajným důvodem bylo, že řídící zařízení a prostředky nebyly v souladu s mezinárodními normami a že je jednodušší se dostat přes Rangún. Pochybuji o tom, protože když jsem tam byl, Rangún byl už přeplněný a měl množství problémů, které se potom do jisté míry odstranily. Nejsem si jistý, že byly vyřešené díky mému zásahu. Důvodem byl prostě fakt, že nedokázali nalézt způsob, jak řídit letiště v Rangúnu. Rovněž se domnívám, že takovýmto způsobem se uskutečnilo řízení, a to z důvodu souvisejícího s institucionálním komfortem.
Mohu vám říci, že celkově to byla mimořádně frustrující mise. Mám pocit, že tam převládá naprostá nedůvěra vůči mezinárodnímu společenství. V zemi jsou a priori obavy, které jsou velmi hluboce zakořeněné. Očividně máte někdy dojem, že nikdo nikoho neposlouchá. Je mimořádně náročné zasáhnout vědomí a mysl osoby, s kterou právě hovoříte. Rozhovory probíhaly dobře, protože dvě a půl hodiny jsme vedli nefalšovanou diskusi, celkem zdvořilou, ale zároveň i tvrdou, protože je tu jedna otázka, která nás trápí: proč odmítat mezinárodní pracovníky, kteří jsou tak potřební pro pomoc obyvatelstvu?
Rovněž jsem zmínil povinnost chránit, zejména tímto způsobem, a dokonce i to vedlo k zásadnímu problému. V dané chvíli mi bylo řečeno, že některé otázky nevyžadovaly odpovědi. Takto probíhala mise. Samozřejmě, že jsem byl smutný, že jsem nedocílil více konkrétních věcí, ale neskrývám, že jsem byl spokojný, že se vracím do Evropy.
Hartmut Nassauer
jménem skupiny PPE-DE. - (DE) Paní předsedající, dámy a pánové, pan komisař nám poskytl přesvědčivý a názorný obraz o tom, jak je vládnoucí vojenská vláda v Myanmaru cynická a jak krutě klame svůj vlastní lid.
Rád bych se tu zmínil o Sdružení národů jihovýchodní Asie a členských zemích ASEAN. Evropský parlament udržoval řadu let přátelské vztahy s parlamenty zemí ASEAN. Tyto země podepsaly nedávno novou Chartu ASEAN, v níž výslovně potvrzují svou příslušnost k zásadě respektování a ochrany lidských práv. Samozřejmě i ASEAN nese část zodpovědnosti za Myanmar, který je jedním z jeho členských států, a za to, že celosvětová pověst zemí ASEAN bude poškozená, pokud i nadále umožní, aby myanmarská vojenská junta jednala tak, jak jedná v současnosti.
Vyzývám členské země ASEAN, aby ve svém nejlepším zájmu a pro své dobré a přátelské vztahy s Evropskou unií udělaly cokoli s cílem přesvědčit myanmarskou vojenskou juntu, aby povolila okolnímu světu pomoci obyvatelstvu její země. Jak jsem poznamenal, toto spočívá v pravomoci a zodpovědnosti zemí ASEAN. Bude se od nich žádat vysvětlení, jak vykonávají tuto povinnost a zda používají svůj rozsah pravomocí na jednání v dané věci, a tato skutečnost bude mít vliv na naše vztahy s ASEAN. Nepotřebují jednat prostřednictvím veřejných výzev - existují i jiné způsoby -, ale Evropská unie očekává, že zejména sousedé Myanmaru udělají, co je v jejich silách, aby změnili postoj vládnoucího režimu.
Jan Marinus Wiersma
jménem skupiny PSE. - (NL) Na začátku skládám poklonu panu komisaři jménem své skupiny. Velmi jasně dnes uvedl, že dělá, co může, ve velmi náročných podmínkách. Sám se zmínil o dialogu jako mezi hluchými. Musíme si všimnout toho, že situace v Myanmaru nabývá velmi zvláštní podoby. Už uplynuly tři týdny od chvíle, co zemi postihl cyklon a vláda jen s nechutí povoluje jakoukoli vnější pomoc. Vypadá to tak, že samotné orgány zůstávají dost pasivní. Země je už celé týdny uzavřená pracovníkům poskytujícím pomoc, odborníkům a médiím. Je takřka "kafkovské", že junta vyhlásila před půldruhým týdnem referendum na posílení svého vlastního postavení.
Podle mnoha zdrojů je oficiální počet obětí přibližně osmdesát tisíc. Desetitisíce jsou stále nezvěstné a počet vysídlených osob představuje dva miliony. Postupně dosahují rozsahu jako za vlády Pol Pota, nebo se aspoň domníváme, protože ze země vychází tak málo informací, jak málo pomoci se tam dostává. Bývalý koordinátor OSN Jan Egeland začátkem tohoto týdne řekl, že odmítnutí přijmout pomoc je vražda. Myanmarská vláda mění svou zodpovědnost chránit ve frašku. Protiklad s Čínou, kterou minulý týden postihlo silné zemětřesení, je pozoruhodný. Rozsáhlá devastace nebyla skrytá a bylo možné ji pozorovat všude v televizi včetně samotné Číny a čínská vláda vyzvala k mezinárodní pomoci.
Obraz myanmarské vlády nelze ještě víc poškozovat. Dosáhl víceméně historicky nejnižší úroveň. Čína ve svém postavení může udělat mnohem více, aby přesvědčila myanmarskou vládu, aby přijala pomoc. Podobně jako Rusko a Indie, které vyvíjejí nátlak na juntu buď v OSN, nebo v ASEAN. Souhlasím s připomínkou pana Nassauera v dané věci.
Minulé pondělí ASEAN dosáhlo dohody o mezinárodní pomoci Myanmaru. ASEAN bude koordinovat všechnu pomoc. Je to krok vpřed, ale přímá pomoc ze Západu je stále odmítaná. Příští týden se uskuteční konference dárců. Vyzývám Evropu, aby velkoryse a bezvýhradně poskytla podporu, ale pouze v případě záruky, že naše podpora půjde na správné místo a že i novinářům se umožní vstup do země tak, abychom získali skutečný obraz o tamější situaci.
Jules Maaten
jménem skupiny ALDE. - (NL) Kolikrát jsme vystoupili v tomto Parlamentu s projevy o Myanmaru? Několikrát za rok a situace je i nadále zoufalá.
Situace v Myanmaru se však ještě víc zhoršila od doby, co jsme o ní naposledy hovořili. Čtyři miliony obětí ještě stále nezískaly žádnu pomoc. Třicet tisíc dětí trpí akutní podvýživou. Statisíce osob jsou bez domovů a podstupují riziko cholery, zápalu plic a infekčních chorob. Dozvěděl jsem se, že dnes dopoledne se povolil vstup do oblastí katastrofy osmi zahraničním lékařům z organizace Lékaři bez hranic.
Rád bych podpořil výzvu, kterou adresoval pan Nassauer pro ASEAN. Je zapotřebí prokázat odhodlání, protože je jasné, že junta se více zaujímá o přežití svého vlastního režimu prostřednictvím referenda, což není hodno žádného jména - pan Wiersma situaci nazývá "kafkovskou" -, než o přežití svého lidu. Generálové si myslí, že cizinci přicházející do země ohrožují přežití vojenského režimu.
Je jasné, že organizace Lékaři bez hranic, Oxfam, britské, francouzské a americké lodě přinášejí pomoc, ne změnu režimu, i když velmi bych si to přál. Očividně však nemůžeme přesvědčit juntu, proto musíme hledat jiné alternativy. Myslím si, že nejlepší alternativou je Rada bezpečnosti. Evropa a Spojené státy musí trvat na tom, aby situace v Myanmaru byla zařazená do programu. Všechny členské státy Organizace spojených národů se zavázaly k následujícím dvěma zásadám: přijmout zodpovědnost za ochranu občanů, a pokud země nemůže nebo není ochotná ji nadále uskutečňovat, právo mezinárodního společenství zasáhnout v případě katastrofy.
Organizace spojených národů musí jednat. Rozumím problémům a jsem hrdý na pana komisaře Michela, který namísto toho, aby seděl se založenýma rukama a svolal pracovní skupinu, se prostě pustil do práce podle hesla "skutky, ne slova". To mě dojímá. Zároveň si myslím, že podpora, kterou slíbila Evropská unie, může sloužit jako vzor. Domnívám se, že francouzský ministr pan Kouchner měl pravdu, když řekl, že junta je vinna zločiny proti lidskosti. Zaujímalo by mě, proč my, dalších 26 členských států, nedokážeme pořádně poslouchat.
Paní předsedající, myanmarskému lidu musíme poskytnout pomoc, a to se souhlasem junty nebo i bez něj. Neposkytnutí základní pomoci je zločin proti lidskosti. Rád bych viděl, jak Evropská unie iniciativně požádá Organizaci spojených národů a Radu bezpečnosti, aby přednesly tento případ prokurátorovi na Mezinárodním trestním soudu v Haagu. Všechno má své hranice, už došla trpělivost. Řeknu to takhle: Dostaňme juntu před Mezinárodní trestní soud. To je to, co chceme. Taková je situace v současnosti, oni jsou ti, kteří patří za mříže, ne disidenti v Myanmaru!
Daniel Cohn-Bendit
jménem skupiny Verts/ALE. - (FR) Paní předsedající, domnívám se, že bychom se měli vyjadřovat trochu přesněji, když se bavíme na toto téma; například v souvislosti s pojmem nestrannosti. Nejsme nestranní. Podporujeme lid v Myanmaru, to znamená, že jsme proti vojenské juntě. Jsme proti ní od chvíle, kdy vojenská junta nemá v úmyslu pomoci lidu Myanmaru. Musíme vyjádřit svou podporu a přesně tak budeme i vnímáni.
Pan Louis Michel vedl diskuse dvě a půl hodiny. Celá výpověď má surrealistický podtón: říká, že tam jel, hovořil s nimi dvě a půl hodiny, bylo mu řečeno, že tak či tak letiště nebylo možné do 24 hodin zmobilizovat, zatímco v Sarajevu se na otevření letiště poskytla technická zařízení. Toto není ve skutečnosti problém.
Je proto zřejmé, že se nacházíme v mimořádně a zvláště důležité situaci, a s tím souhlasím: povinnost chránit způsobuje, že vojenská junta se dopouští zločinů proti lidskosti, proti svému vlastnímu obyvatelstvu. To je skutečnost. Uvidíme, jak se vyvine tato situace ve veřejných diskusích, které budou následovat. Je však pravda, že tento případ musí být předložen před Mezinárodní trestní soud. Zajímavé je, že tímto oslovíme Radu bezpečnosti, a ochráncové Myanmaru, Číňané, hovoří ve skutečnosti dost nesrozumitelným jazykem.
V skutečnosti bychom mohli říci, že Čína udělala dobře, když otevřela své hranice, ale zároveň chrání Myanmar i nadále a chrání vládu, která vraždí svůj vlastní lid.
Takže mám pocit, že v této situaci je zřejmé, že jim nikdo nemůže nabídnout potraviny. Navzdory tomu musíme vyvinout tlak, veškerý možný tlak. Dokonce i možné řešení, které vyžaduje pomoc vojenské síly, by nám a podobně i asijským zemím poskytlo možnost vyvinout tlak na Myanmar. Myslím si, že dnešní projev pana Louise Michela byl dost jasný: mluv, zlato, mluv, slyším, ale je mi to zcela jedno. To je přesně to, co nám řekl diplomatickým způsobem, k němuž mám hluboký respekt.
Dnes jsou však orgány v Myanmaru hluché. Nebudou poslouchat, nezajímá je ústavní referendum, jak už bylo řečeno. Vysmívají se nám všem. Proto od nynějška je zapotřebí vystupňovat tlak na maximum a musíme žádat, aby následky byly předložené Bezpečnostní radě a Mezinárodnímu trestnímu soudu v Haagu.
Brian Crowley
Paní předsedající, už uplynuly takřka tři týdny, kdy cyklon Nagris postihl Myanmar a zničil přístavy a ústí řeky Ayeyarwady. Zničil domy a města, zabil tisíce lidí a další tisíce zůstaly bez domova.
Historie nás učí, že pokud nebudeme reagovat okamžitě na utrpení lidí, jejich utrpení se několikanásobně zvýší a rozměry přesáhnou naše představy.
Neúspěch myanmarského režimu je v mnoha ohledech odrazem toho, co bylo v tomto Parlamentu řečeno za poslední roky o vojenské juntě, která je v Myanmaru u moci. I navzdory našim výhradám vůči vojenské juntě však musíme nalézt mechanismy, jak dopravit pomoc přímo lidem. Vítám skutečnost - a takřka vůbec jsem neočekával, že to budu moci uvést -, že vojenská junta povolila, aby pět helikoptér Organizace spojených národů rozdělilo potraviny navzdory skutečnosti, že francouzské a anglické námořní lodě čekaly v zálivu, než dopraví lidem pomoc ve formě potravin a léků.
Je na nás všech, abychom zaručili, že dokážeme využít všechno úsilí na pomoc v utrpení lidských bytostí. Pokud jde o velké obhájce Myanmaru, Číňany, Myanmar by se od nich mohl učit, jak Číňané reagovali na nedávnou přírodní katastrofu, když vyzvali Japonsko a další země k mezinárodní pomoci. Naštěstí mezi těmito různými spolky můžeme vytvořit podmínky pro to, aby bylo možné doručit pomoc a podporu.
Otázka týkající se Mezinárodního trestního soudu je záležitost na jiný den. Naším prvním a neodkladným cílem a úkolem je, na základě toho, co už řekl pan Louis Michel, zaručit zavedení mechanismů pro doručení pomoci, znovuvybudování infrastruktury a domovů, a především zabránit přetrvávajícímu utrpení myanmarského lidu.
Jim Allister
Paní předsedající, režim, který bezohledně nechá své občany zbytečně trpět v honbě za svou vlastní xenofobní paranoiou není jen nemorální, ale také nešťastný, a bohužel takováto junta vládne v Myanmaru. Pevně, a protože jí vlastní lid dal slovo, je nepravděpodobné, že ji lze ovlivnit tím, co se říká v Evropském parlamentu, ale jménem lidskosti musíme mluvit směle.
Nesnažíme se kontrolovat Myanmar, pokoušíme se jen pomoci jeho lidu, i když realita je taková, že pokud se nezmění režim, nedojde k výraznému dlouhodobému zlepšení situace pro myanmarský lid. Ano, musíme co nejvíce zvětšit humanitární pomoc, zvážit shazování potravin a zásob jako nezbytnou taktiku; ale hlavně znovunastolením demokracie si tato kdysi prosperující země bude nárokovat své postavení a potřeby lidí klást před zachování junty.
Urszula Gacek
Paní předsedající, dovolte mi, abych v první řadě vyjádřila upřímnou soustrast všem myanmarským lidem, kteří byli zranění v důsledku cyklonu Nargis. Mnoho Evropanů je ve svých myšlenkách a modlitbách s myanmarským lidem. Naše soustrast však není postačující. Musíme hovořit o praktických opatřeních a rozhlédnout se, jak je provádět tak, abychom zmírnili utrpení těch, kteří přežili.
Řada zemí a mezinárodních organizací je ochotná i schopná poskytnout okamžitou humanitární pomoc; a jsou připraveny už několik týdnů. Naneštěstí vládnoucí vojenské orgány považují za nejdůležitější zachování své vlastní moci; zdá se, že utrpení vlastních lidí má pouze malý význam. Obávají se jakékoli zahraniční účasti v Myanmaru, dokonce i když jde o pracovníky poskytující pomoc. Komisařova výpověď z první ruky týkající se jeho rozhovorů s myanmarskými vojenskými orgány hovoří o střízlivém naslouchání, a není velká naděje, že myanmarské orgány změní svůj postoj. Zatímco tu hovoříme a tiskneme si ruce jako projev strachu z toho, že je nemožné přesvědčit myanmarské orgány přijmout pomoc a ze slabosti ASEAN, statisíce lidí trpí.
Rada bezpečnosti OSN může a měla by vyzvat k zásadě zodpovědnosti chránit a poskytnout pomoc bez souhlasu myanmarských orgánů. Důrazně bych trvala na tom, aby vláda Spojeného království - která v současnosti předsedá Radě bezpečnosti - okamžitě povolila shazování pomoci z letadel. Myanmarské orgány jsou zodpovědné za zločiny proti lidskosti, ale my nemůžeme jen tak sedět a umožňovat jim, aby pokračovaly v těchto zločinech. Souhlasím, že shazování z letadel není ideální způsob, jak dostat pomoc do země - radši bychom měli vycvičené pracovníky, kteří by rozdávali pomoc -, ale je to pořád lepší než nic, tak prosím, dovolte nám poskytnout jim pomoc a umožněte nám to teď.
Libor Rouček
(CS) Dámy a pánové, dovolte, abych i já nejprve vyslovil upřímnou soustrast pozůstalým desetitisíců obětí ničivého cyklonu Nargis v Myanmaru/Barmě. Chtěl bych také vyjádřit plnou solidaritu statisícům lidí, kteří zůstali po tomto přírodním neštěstí bez obživy a přístřeší nad hlavou. V této souvislosti bych chtěl ocenit rychlou humanitární pomoc Evropské komise a také rychlé jednání komisaře Michela. Bohužel však nemohu ocenit jednání barmské vlády a barmských úřadů. Bránit vlastním lidem, obětem této hrozivé katastrofy, v příjmu humanitární pomoci ze zahraničí je nelidské a kruté. Chtěl bych proto vyzvat barmskou vládu, barmské představitele, aby plně otevřeli hranice zahraniční pomoci a pustili do země zboží i pracovníky zahraničních humanitárních organizací. Chtěl bych v této souvislosti vyzvat i Čínu, Indii, Singapur a další země regionu včetně organizace ASEAN, aby využily svého vlivu a zasadily se o otevření Barmy zahraniční pomoci. S přírodní katastrofou tohoto rozsahu si žádná země na této planetě nepomůže sama.
Marios Matsakis
Paní předsedkyně, situace v Myanmaru po nedávném katastrofickém cyklonu je tragická a každým dnem se zhoršuje. Ti občané, kteří přežili, když je zasáhl cyklon, nyní čelí chorobám a hladovění, chybějí jim domovy a přiměřená zdravotnická péče. Vojenští diktátoři v Myanmaru stále zůstávají zcela nevšímaví vůči naléhavé potřebě pomoci obětem.
Tito krutí vojenští generálové se mnohem více zajímají o to, jak se udržet při moci, a daleko méně o osudy lidí, kteří přežili katastrofu. Způsob, jakým myanmarský režim jednal a jedná i nadále, je nepřijatelný a trestný. Mezinárodní společenství a EU zejména prostřednictvím pana komisaře Michela udělalo všechno, co bylo v jeho silách, aby přesvědčilo juntu v Myanmaru, aby poslouchala a přemýšlela, ale bohužel bez toužebného efektu.
Domnívám se, že neexistuje žádný jiný způsob, jedině přistoupit na to, aby pomoc byla do postiženého regionu doručená násilím. Toto lze podniknout na základě naléhavého schválení ze strany OSN a potřebnou logistikou, kterou poskytnou vhodné vojenské doručovací systémy v úzké spolupráci s ostatními zeměmi, jako jsou USA.
Toto je skutečně poslední východisko, výjimečné opatření, ale podle mě je absolutně nezbytné na záchranu tisíců nevinných životů. Nemůžeme prostě zůstat nečinní a hledět se na utrpení a smrt myanmarského lidu, jež i nadále pokračují.
Frithjof Schmidt
(DE) Paní předsedající, rozsah krize v Myanmaru je hrůzostrašný: 100 000 mrtvých, 200 000 nezvěstných a více než dva miliony lidí bez domovů v zemi, která má 54 milionů obyvatel. Ústí řeky Irrawaddy je největší oblastí v Myanmaru, kde se pěstuje rýže, a sehrává klíčovou úlohu při výrobě potravin. Přílivová vlna se přehnala vnitrozemím v dosahu 35 kilometrů, zaplavila pole a mnoho z nich zanechala slaná. Jinými slovy, současnou humanitární katastrofu bude ve střednědobém časovém horizontu následovat potravinová krize v ústí řeky Irrawaddy.
Lid Myanmaru naléhavě potřebuje od mezinárodního společenství okamžitou, stejně jako dlouhodobou pomoc. Tato pomoc musí být naneštěstí násilná proti vůli generálů, ať přijde, co má přijít. Skutečnost, že vláda brání příchodu nouzové pomoci, je skandál bez precedentu v historii mezinárodních vztahů. Oběti cyklonu se stávají rukojmími v rukách paranoidní a vražedné skupiny vojáků, která vládne v Myanmaru už několik desetiletí.
Minulé září bylo krutě potlačeno lidové prodemokratické hnutí vedené buddhistickými mnichy. Tisíce lidí byly zabity nebo uneseny, a nyní desetitisíce umírají, protože vláda jim nedovoluje pomoci. Odmítnutí přijmout pomoc pro lidi tyto lidi zabíjí. Tento vražedný režim patří na samotný vrchol černého seznamu Organizace spojených národů a členové junty patří před Mezinárodní trestní soud.
Hanna Foltyn-Kubicka
(PL) Lidství se ještě nenaučilo, jak předcházet tragickým následkům přírodních katastrof. Tyto následky jsou ještě dramatičtější v případě zemí, kde vládnou diktátoři. Situace myanmarského národa je toho současným příkladem. Lid Myanmaru trpí jak v důsledku cyklonu, tak v důsledku fungování vojenského režimu, který je tam u moci. Ukázalo se, jak krutá je vláda myanmarských generálů, když odmítli mezinárodní pomoc na záchranu myanmarského lidu, i když samotní generálové nemohli pomoci. Toto rozhodnutí bylo předem promyšleným plánem zločinu proti celému národu. Navzdory rozsáhlému mezinárodnímu odsouzení myanmarští generálové i nadále udržují tento trestuhodný způsob vládnutí. Zdá se, že humanitární pomoc skončí v rukách vojáků a jejich rodin nebo se s ní bude obchodovat. Zároveň je ještě více potřebná v důsledku šíření hladu a chorob.
Zvláštní pozornost je zapotřebí věnovat situaci myanmarských sirotků. Existuje stále více náznaků, že obchodníci využívají tyto sirotky na prostituci do veřejných domů po celém světě.
Respektování lidských práv neznamená jen to, že státní orgány se budou vyhýbat mučení, vraždám a zatýkání. Neposkytnutí pomoci obětem katastrofy nebo dobrovolné zabraňování pomoci se rovná páchání genocidy.
Colm Burke
Paní předsedající, rád bych poděkoval panu komisaři za práci, kterou vykonal v dané záležitosti do dnešního dne. Je jasné, že více než 125 000 lidí zemřelo na následky cyklonu, který zasáhl jižní regiony Myanmaru ve dnech 2. a 3. května. Organizace spojených národů odhaduje, že více než 2,4 milionu lidí bylo přímo postiženo touto tragédií. Mnozí z nich jsou vážně zranění a je pravděpodobné, že vypukne choroba v důsledku nedostatku potravy a čisté vody. Možná se tak už v této oblasti i stalo.
Politika vojenské junty, která brání v tom, aby humanitární pracovníci získali přístup do postižených oblastí, je bezprecedentní. Tito pracovníci poskytující pomoc a agentury, pro něž pracují, mají odborné znalosti, aby mohli vykonávat práci, která by přinesla pomoc mnoha lidem v krátkém časovém období. Bude muset zemřít podobné množství lidí, dříve než vojenský režim povolí pomoc ze strany agentur?
Společné úsilí EU, Číny, Indie, všech národů jihovýchodní Asie a OSN má moc přinutit myanmarské orgány, aby odstranily omezení. Na základě spolupráce můžeme změnit myšlení této zkorumpované vlády. Musíme zejména zmobilizovat Čínu a Indii, aby jí vnutily změnu.
Už uběhlo osmnáct dní, co cyklon zasáhl region. Mezinárodní společenství musí i nadále pracovat tak, aby každá osoba postižená katastrofou získala potraviny, čistou vodu, potřebnou zdravotnickou péči a přístřeší. Dovolte nám pokračovat ve vyvíjení tlaku na myanmarské vůdce a přinutit je, aby povolili mezinárodním agenturám poskytujícím pomoc vykonávat svou práci. Umožněme každé zemi v EU a samotné EU i nadále vyvíjet diplomatický tlak. Právě tady je zapotřebí okamžitých činů. Nemůžeme připustit, aby uplynulo dalších osmnáct dní, než se začne jednat. Omezení je třeba odstranit již teď.
Thijs Berman
(NL) Dva týdny po katastrofě konečně někteří myanmarští lidé dostali rýži, fazole a léky, ale tato pomoc se stále ještě nedostala ke čtvrtině všech obětí a je hanba, jak pozdě přichází, což má na svědomí junta. Světový potravinový program OSN říká, že byl schopen dodat rýži a fazole pro 212 000 ze 750 000 lidí, kteří jsou nejvíce postižení. Proto je potřebný zvláštní fond pomoci OSN, který požadují i sociální demokraté. Jsem vděčný Komisi za všechno cenné úsilí v Myanmaru stejně jako z Bruselu.
Miliony lidí jsou však ponechány napospas hladu, žízni a chorobám. Je to jistý druh mučení, což je vražda a úplné selhání povinnosti chránit. Tyto činy hraničí s genocidou. Proto je armáda zodpovědná za zločiny proti lidskosti. Pro naši skupinu a zítra pro tento Parlament jde o záležitost pro Mezinárodní trestní soud. Rada bezpečnosti musí prošetřit zločiny režimu. Jaký názor má Komise na danou věc?
Jako zpravodaj ve věci Myanmaru se ptám, kdy dosáhnete hranice respektu pro svrchovanost země? Konečně hranice byla o něco bližší v případě Iráku. Kdy se stane respektování základních lidských práv neporušitelné pro stejné mezinárodní společenství? Důvěryhodnost lidských práv je v současnosti poskvrněná na celém světě odmítnutím, hlavně sousedních zemí, jednat s myanmarskou vládou a neochotou pomoci lidem i bez souhlasu generálů. Svrchovanost neopravňuje potlačovat svůj vlastní lid.
Proto žádám Radu Evropské unie a zejména Spojené království jako současného předsedu Rady bezpečnosti, aby jednali o situaci v Radě bezpečnosti. Čína a Rusko musí pochopit, že situace je v současnosti ještě žalostnější a vážnější než krátce po cyklonu.
Thomas Mann
(DE) Paní předsedající, 130 000 mrtvých a více než dva miliony lidí bez domova: to je krutá realita v Myanmaru. Navíc hrozí rozsáhlý nedostatek potravin. Záplavy způsobují patogenní průjmy, které se podobně jako salmonelóza šíří jako ničivé požáry. Existuje vysoké riziko chorob, jako jsou tyfus, cholera, malárie a horečka dengue. Děti, které mají slabší imunitní systém a jejichž těla se rychleji dehydrují, jsou zvlášť ohroženy. Lidé, kteří přežili katastrofu, potřebují čistou pitnou vodu, kterou bez spolehlivých čističek nelze udržitelně poskytovat. Potřebují náhradní ubytování, stejně jako zabránit šíření respiračních nemocí.
Vojenská junta je i nadále neochotná pustit pracovníky ze Západu poskytující pomoc, jak potvrdil pan komisař Michel ve svém silném projevu. Jde o ohrožování existence několika desítek tisíc lidí. Jaký je zodpovědný přístup? Vyvíjet tlak prostřednictvím petic na trestní soud v Haagu? Rozhodně! Je však potřebné změnit a doplnit mezinárodní zákon v souvislosti s omezením národní svrchovanosti v případě humanitární krize? Bylo by těžké toho dosáhnout a Číňané by to určitě v Radě bezpečnosti OSN vetovali.
Čína je jedním z mála spojenců myanmarských diktátorů. Musí však vynakládat maximální úsilí, podobně jako členské státy ASEAN, jak uvedl Hartmut Nassauer, s cílem zabezpečit, aby se povolil vstup do země mezinárodnímu týmu odborníků a materiální pomoci, která je už nějaký čas na místě. Jednou z příčin, proč se Myanmar brání operacím pomoci ze strany mezinárodního společenství, je očividně touha ovlivnit konferenci dárců s cílem získat miliardové sumy a moci je využít podle vlastních představ.
Podobně jako v případě pohrdavého a krutého zacházení myanmarského režimu s mírumilovnými demonstranty během vzpoury buddhistických mnichů v září 2007 a následného vynucení tiskového embarga trvajícího několik měsíců, i v tomto případě jde o totalitní čin, který je namířen proti zájmům obyvatelstva. Takovéto uplatňování národní suverenity je prostě nepolitické a maximálně nelidské.
Ana Maria Gomes
(PT) Více než 63 000 mrtvých a nezvěstných lidí a dva a půl milionu bez domova je v současnosti výsledek cyklonu stejně jako nelidského zacházení junty, která špatně spravuje a utlačuje Myanmar a která zabránila mezinárodní pomoci pro ty, kteří ji potřebují. Jaký protiklad v porovnání s otevřeností a ochotou Číny, která se snažila pomoci lidem v provincii Si-čchuan, těm, kteří přežili!
Rada bezpečnosti OSN už delší nemůže přisuzovat zodpovědnost za ochranu svého lidu myanmarské vojenské juntě a mezinárodním humanitárním nevládním organizacím a agenturám by měla umožnit vstup do země s cílem pomoci opuštěnému lidu v ústí řeky Irrawaddy. Rovněž by se neměla vyhýbat předvedení myanmarské vojenské junty před Mezinárodní trestní soud za zločiny proti lidskosti.
Tento Parlament doufá, že evropské vlády vyvinou okamžitý tlak na Radu bezpečnosti OSN. Je čas, aby všichni členové Rady včetně Číny, která podporovala myanmarskou diktaturu, přijali zodpovědnost za oběti Myanmaru.
Laima Liucija Andrikien
(LT) Dnes se tu bavíme o tragické situaci v Myanmaru způsobené cyklonem, který se přehnal zemí začátkem měsíce. Katastrofálními následky tragédie jsou statisíce mrtvých, zraněných, nemocných a nezvěstných lidí s obrovským množstvím těch, kteří ztratili své domovy a potřebují potraviny a vodu. Každý den se v televizi stáváme svědky strašných pohledů na zemi, která je zdevastovaná tímto cyklonem a je nemožné zůstat lhostejnými.
Je pravda, že lidstvo je bezmocné vůči přírodním katastrofám, zejména když přicházejí bez varování. Nedávná situace v Myanmaru je však odlišná, protože jsme si vědomí skutečnosti, že indická vláda upozornila vůdce Myanmaru na cyklon dva dni předtím, než zasáhl zemi, takže byli informovaní.
Navzdory všemu cyklon zasáhl lid země celou svou silou, protože se generálové zodpovědní za zemi nenamáhali upozornit lidi na hrozící katastrofu. Takováto vláda je odsouzeníhodná, neboť její nedávné jednání poukazuje na absolutní nečinnost a lhostejnost vůči občanům, což znamená očividné porušení lidských práv. Zodpovědní generálové jsou vinní tím, že povolili, aby tato přírodní katastrofa nabyla takového katastrofického rozsahu.
Seznam trestných činů, jichž se dopustili myanmarští vůdci a na které se nikdy nezapomene, zahrnuje zákaz vstoupit do země pro mezinárodní pracovníky poskytující pomoc, odmítnutí pomoci těm, kteří tuto pomoc potřebují, a projev maximální neúcty vůči úsilí mezinárodního společenství pomoci trpícím. Hanebné pokusy generálů uskutečnit referendum o ústavě za těchto okolností pouze doplňuje tento seznam.
Skutečně si myslím, že Evropská unie musí sledovat každou možnou cestu - opakuji: každou možnou cestu - spolupráce s vládami Indie, Číny a jiných asijských zemí a využít všechny instituce v síti Organizace spojených národů, aby se zabezpečilo, že lid Myanmaru dostane maximální možnou pomoc.
Józef Pinior
Paní předsedající, v dnešní diskusi bych rád vyzdvihl tři sporné body. Za první, problém nové ústavy. Myanmarská junta oznámila, že provojenská ústava získala převážnou podporu v referendu, které se uskutečnilo i navzdory rozsáhlé kritice a potřebám národní tragédie. Skupina za lidská práva odmítla hlasovat jako projev výsměchu. Referendum uskutečněné za takových podmínek nemůže být důvěryhodné. Pravděpodobně nebude možné uskutečnit druhé kolo hlasování ve většině oblastí ústí řeky Irrawaddy dne 24. května.
Za druhé, existuje obecnější problém týkající se sankcí, zejména sankcí ze strany EU. Skutečně fungují? Nejvíce je postižené široké obyvatelstvo. Někteří pozorovatelé - ostřílení novináři, diplomaté, bývalí velvyslanci EU v jihovýchodní Asii - hovoří, že Myanmaru nepomůže izolace takovýmto způsobem.
Třetí a poslední, ale ne nejmenší problém je, že nastal čas, aby začala konat Rada bezpečnosti OSN. Rada bezpečnosti Organizace spojených národů by měla trvat na tom, aby dodávky pomoci a humanitární pracovníci měli do Myanmaru neomezený přístup. Země EU doručující pomoc by měly vyžadovat monitorování, kterým by se zabezpečilo, že pomoc dostanou ty oběti cyklonu, které ji nejvíce potřebují.
Alessandro Battilocchio
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, za chvíli bych rád obrátil pozornost Parlamentu k výstražnému volání, které ke mně dolehlo od dobrovolníků pracujících pro mezinárodní organizaci Save the Children, která nás informuje o hrozících rizicích, že situace směřuje k další tragédii.
Záchranná posádka oznámila, že v bahenní oblasti ústí řeky Irrawaddy umírá více než 30 000 dětí na následky bídy, dětí, které přežily cyklon Nargis a v mnoha případech své vlastní rodiče, kteří jsou oběťmi hladu a žízně, chorob jako úplavice a vyčerpání deštěm a chladem.
Pane komisaři, v této souvislosti je politika odmítající pomoc, kterou zavedl režim Than Shwe a jeho vojenští pomocníci, šílenstvím. Nemůžeme ztrácet čas! Tyto děti nepřežijí z důvodu podvýživy, která je už přítomná, nedostatku pitné vody, širokého rozsahu nemocí a nedostatku pomoci: buď zasáhneme okamžitě, nebo budeme zcela a přímo zodpovědní za to, že jsme nejednali dostatečně!
Neena Gill
Paní předsedající, ráda bych poděkovala a pochválila činnost, kterou vyvinul pan komisař Michel. Dnes jsme slyšeli, že cyklon Nargis zasáhl dva a půl milionu myanmarských obyvatel, a jak řekl pan Michel, situace se zhoršila neústupností režimu, když odmítl cizí pomoc, takže pouze čtvrtina těch, kteří potřebovali naléhavou pomoc, ji skutečně dostala. Je to neuvěřitelné a srdcervoucí popření nejzákladnějších lidských práv myanmarského lidu. Zároveň to hraničí s trestnou nedbalostí.
Nedávno jsme slyšeli o jakési nedostatečné flexibilitě junty, ale naléhavě žádám Komisi a Radu, aby upozornila na nebezpečí takového zlehčování, protože jde o režim, který bezcitně potlačil své vlastní prodemokratické hnutí. Rád bych zdůraznil, že je důležité i nadále vyvíjet tlak na juntu tak, aby byl umožněn přístup všem agenturám OSN se zkušeností a logistickým know-how na řešení situace. Zvlášť se obávám, jak už podotkl pan komisař, že jsou to právě děti, kdo trpí nejvíce. Stejně je zapotřebí, aby i pro UNICEF byl umožněn přístup do země s cílem zmírnit hrozbu nemocí a podvýživy.
Nakonec vyzývám ty, kteří mají vliv v Myanmaru, zejména sousední země a partnery EU - Indii, Čínu a země ASEAN -, aby povzbudily juntu k přijetí pomoci od ostatních. Rovněž vyzývám Komisi a další, aby podnikli kroky s cílem objasnit juntě, že demokracie a spolupráce s okolním světem jsou jediné možné způsoby, jak se dostat z krize. Doufám, že pan komisař Michel odpoví na otázky, kam směřujeme a jak se posuneme vpřed.
Mario Mauro
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, absolutní neúspěch mise, kterou popsal pan komisař Michel, jemuž děkuji za jeho maximální upřímnost, nám umožňuje pochopit, jak by bylo v této chvíli vhodné se zaměřit na doktrínu humanitární intervence tak, abychom oživili nejen vztahy s myanmarskými orgány, ale také s čínskými orgány, které v současnosti projevují odlišné vnímání týkající se vážných nepokojů a katastrof, které nastaly v zemi.
Zaměření se na vztahy s Čínou nám může otevřít cestu pro humanitární intervenci, která může vést od vytvoření bezletové zóny pro přímé shazování z letadel až po otevření skutečného humanitárního koridoru.
Rovněž mám otázku pro Radu: Evropská unie jmenovala představitele v Myanmaru; děkuji panu komisaři za jeho oddanost a za návštěvu oblasti, kterou nazval oblastí frustrace, ale jaká je úloha představitele? Čeho usiluje dosáhnout?
Tunne Kelam
Paní předsedající, existuje jedna lidská priorita: poskytnout mezinárodní humanitární pomoc milionům lidských bytostí, které byly zatlačeny na pokraj zničení. Vojenská junta nese odpovědnost v první řadě za to, že nevarovala lidi včas před blížícím se cyklonem a za druhé, že odmítla humanitární pomoc.
Nyní si myslím, že je čas předvést tuto zločineckou skupinu, která spáchala zločiny proti lidskosti, před Mezinárodní trestní soud v Haagu, ale to vyžaduje intenzivní mezinárodní úsilí. V mezičase by se měl na myanmarské vůdce a jejich spojence včetně Číny vyvinout všechen možný tlak, aby se nejprve zapojili do etapy mezinárodní pomoci, dříve než sami vyhlásí etapu obnovy.
Glyn Ford
Paní předsedající, tragédie v Myanmaru byla způsobena odmítnutím vojenské junty povolit dodání pomoci a podpory. Odmítli více než symbolickou pomoc ze strany pracovní skupiny USA sídlící v Okinave, která byla přechodně umístěna v Thajsku. Zatímco statisíce osob zahynuly na začátku katastrofy, tento počet se může ještě výrazně zvýšit v případě odmítnutí přijetí pomoci a následného propuknutí nemocí. Oxfam odhaduje, že za současných okolností mohou být ohroženy až dvě třetiny lidí z jednoho milionu.
Musíme nabádat všechny - Číňany, Evropskou unii, ostatní sousedy -, aby vyvíjeli na režim největší možný tlak s cílem zmírnit jeho postoj a otevřít dveře pomoci a pracovníkům poskytujícím pomoc, kteří v současnosti sídlí v Bangkoku a v Thajsku.
Janez Lenarčič
úřadující předseda. - (SL) Rád bych poděkoval všem účastníkům této rozpravy, která mě vede k přesvědčení, že v tomto Parlamentu vládne široký konsenzus v souvislosti s některými základními prvky, které jsou zároveň důležitou součástí přístupu Rady k situaci v Myanmaru.
V první řadě jsme mimořádně znepokojeni humanitární situací v Myanmaru a v druhé řadě zodpovědností myanmarských orgánů čelit následkům ničivého cyklonu a v této souvislosti i jejich povinností zabezpečit přístup tak, aby se humanitární pomoc dostala k těm, kteří ji potřebují.
Rád bych zdůraznil, že Evropská rada je i nadále odhodlána vyvíjet úsilí, aby zabezpečila humanitární pomoc pro ty, kteří ji potřebují. A za těmito účely použije všechny prostředky, všechny možné mechanismy, které má k dispozici. Znovu bych rád jménem Rady ocenil a podpořil úsilí, které vyvinul pan komisař Michel.
Na druhé straně Evropská unie bude i nadále pokračovat ve svých snahách v rámci Organizace spojených národů a regionálních organizací, jako je ASEAN. Rád bych zdůraznil, že před setkáním ministrů zahraničních věcí členských států ASEAN, které se uskutečnilo předevčírem, Evropská unie zaslala státům ASEAN diplomatickou demarši, ve které vyjádřila svá očekávání a návrhy týkající se situace v Myanmaru. A dne 19. května po schůzce ASEAN v Singapuru jsme dostali prohlášení obsahující některé povzbudivé prvky. Budu jmenovat aspoň některé.
Za prvé, ministři zahraničních věcí ASEAN se dohodli, že pod záštitou ASEAN založí mechanismus humanitární koordinace. Za druhé, orgány v Myanmaru souhlasily s přijetím pomoci v podobě lékařských týmů z ostatních zemí ASEAN. A za třetí, myanmarské orgány vyjádřily ochotu přijmout odbornou pomoc mezinárodních a regionálních agentur s cílem čelit následkům této katastrofy.
Rovněž bych měl zmínit společné rozhodnutí zemí ASEAN a Organizace spojených národů svolat konferenci dárců, která se uskuteční v neděli 25. května v Rangúnu.
Na závěr bych rád vyjádřil vděčnost za stanoviska, která byla prezentovaná během této rozpravy. Ubezpečuji vás, že budou velmi užitečná v souvislosti s přípravami na rozpravu, jejíž uskutečnění se očekává v pondělí během zasedání Rady pro všeobecné záležitosti a vnější vztahy.
Děkuji.
Louis Michel
člen Komise. - (FR) Paní předsedající, dámy a pánové, samozřejmě chápu a naplno sdílím všeobecné pocity v Parlamentu - pochopitelně jde o pocity kritiky a frustrace.
Takřka všichni řečníci zmínili vyhledání útočiště v Radě bezpečnosti, koncepci povinnosti chránit, právo do jisté míry zasáhnout, hranice národní suverenity a sankce obecně. Právě tímto se ve skutečnosti zabýváme. Rád bych se však vyjádřil k prostředkům, které má mezinárodní společenství k dispozici, aby mohlo jednat ve všech zmíněných oblastech a zabezpečit respektování všech těchto zásad. Je to trochu problematičtější záležitost, protože klade vážnou otázku respektování mezinárodního humanitárního zákona, kterou se Evropská komise a Parlament zabývaly v září v souvislosti s některými zvláštními případy. Takže v souvislosti s touto analýzou existuje široký konsenzus: všichni souhlasíme, že je to nepřijatelné, všichni souhlasíme, že je to nelidské, a všichni souhlasíme, že je potřebný lepší přístup a tak dále.
Rád bych navrhl - je to samozřejmě můj osobní názor -, abychom okamžitě zužitkovali, nebo aspoň vytěžili maximum z konference dárců uskutečněné na podnět generálního tajemníka Ban Ki-moona, jejímiž dárci jsou Evropská unie a ASEAN, a v rámci této iniciativy nebo návrhu jmenovali společného koordinátora EU/ASEAN. To musíme uskutečnit ve velmi krátké době.
Bude to samozřejmě náročná úloha. Pokud si mezinárodní společenství přeje zabezpečit určitý stupeň soudržnosti, pokud z těchto iniciativ nevzejde žádný výsledek, bude velmi těžké jednat, jakoby už nebylo co dělat, a v tomto stadiu by se mělo mezinárodní společenství, buď OSN nebo jiné instituce, zaměřit na jiná řešení.
Říkám to proto, neboť - a tady i skončím - očividně nejvíce frustrující ze všeho, co znevažuje nebo v každém případě oslabuje samotnou koncepci morální povinnosti zasáhnut nebo uplatňovat koncepci povinnosti chránit, je, že kromě toho, že jsme všichni vedeni uskutečňovat zásadní prohlášení, protože to takto vnímáme, je to naše kultura, je to naše pojímání demokracie a lidských práv a tak dále - existují prostředky, které jsou nám dostupné nebo které jsme schopni politicky užít.
To je skutečná pravda. Toto je politická odvaha, o niž se musíme usilovat. Je příliš lehké říci: musíme zasáhnout, musíme poslat toto, musíme je přinutit, musíme udělat toto a ono. Ano, v pořádku, ale jakými prostředky? Jsou naše země schopné a ochotné politicky přijmout případné následky - použít sílu v případě potřeby - a dokážeme jednat takovýmto způsobem? Toto je skutečná otázka.
Souhlasím se vším, co tu bylo řečeno, ale závěry musíme udělat na základě našich velkorysých postojů. Rád bych vysvětlil, proč se domnívám, že existují dvě části k této rozpravě. Existuje všeobecná rozprava, s níž všichni souhlasíme, a existuje neodkladná otázka. Domnívám se, že neodkladná otázka spočívá v poskytnutí plné podpory a vytvoření nejlepších podmínek pro generálního tajemníka tak, aby dialog, který vede, měl smysl, a umožnit mu vytěžit co nejvíce z jeho dvou iniciativ. Více či méně, to je všechno, co bych navrhoval.
Pochybuji, že jakékoli prohlášení, výhružky, nebo dokonce řeči - i když jsou potřebné - mohou zde a teď změnit situaci. Naneštěstí si to nemyslím. Proto se domnívám, že bychom měli doprovodit dvě iniciativy generálního tajemníka Ban Ki-moona a naprosto je podpořit.
Předsedající
Dostala jsem šest návrhů usnesení předložených v souladu s článkem 103 odst. 2 jednacího řádu.
Rozprava byla ukončena.
Hlasování se uskuteční ve čtvrtek.
Písemné prohlášení (článek 142)
Zita Pleštinská  
Jsem otřesená obrovským neštěstím, které postihlo obyvatelstvo v Myanmaru. Je odsouzeníhodné, že generály, kteří drží zemi pevně ve svých rukou, nedokáže obměkčit ani obrovské množství obětí ničivého cyklonu Nargis, jejichž počet se může vzhledem k nedostatku pitné vody, potravin a lékařské pomoci zvyšovat. Nedokážu pochopit, co je to za lidi, když si zahrávají s osudem vlastního lidu a drží Myanmar v naprosté izolaci, když je jasné, že země si nedokáže sama pomoci. Arogance moci pravděpodobně nezná hranic. Otázka státní svrchovanosti v takovéto mimořádné krizové situaci je absolutně nehumánní.
Humanitární organizace Oxfam varovala, že pokud se k postiženým lidem rychle nedostane pomoc, počet obětí může dosáhnout až 1,5 milionu. Podle OSN katastrofa postihla až 2 miliony lidí, kteří potřebují pomoc. Tyto hlasy jsou alarmující a vyžadují si jasné a rychlé stanovisko. Nelze déle čekat a bezmocně se přihlížet, jak hlad skolí další oběti.
Budu hlasovat pro usnesení Evropského parlamentu o tragické situaci v Myanmaru. Jsem přesvědčená, že EU nesmí zůstat lhostejná a musí využít všechny dostupné prostředky, aby pomohla myanmarskému lidu. Vzhledem k obrovským rozměrům tohoto neštěstí musí EU použít i donucovací prostředky, neboť "vnitrostátní orgány zjevně nedokážou ochránit své obyvatelstvo před genocidou, vojnovými zločiny, etnickými čistkami a zločiny proti lidskosti".
