Allmän översyn av arbetsordningen (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Richard Corbett, för utskottet för konstitutionella frågor, om allmän översyn av arbetsordningen.
Richard Corbett
föredragande. - (EN) Herr talman! Jag tänker använda mig av lite mindre än mina fyra minuter nu inledningsvis, och kanske lite mer tid när jag svarar senare, om det finns frågor som behöver besvaras.
Detta betänkande är resultatet av hårt arbete. Ursprunget till de reformer vi hoppas införa i vår arbetsordning kommer delvis från reformarbetsgruppens arbete. Reformarbetsgruppen inrättades av talmanskonferensen och dess dugliga ordförande är min kollega, Dagmar Roth-Behrendt. Gruppen lade fram en rad förslag som godkändes av talmanskonferensen och som sedan har översänts till oss för att vi efter bästa förmåga ska införliva dem i arbetsordningen.
Den andra källan utgörs av många små förändringar som har varit på gång under en längre tid, och som vi nu har lagt samman i stället för att ha flera betänkanden som ändrar reglerna på mindre punkter. Vissa är tekniska, vissa är klargörande och gör våra regler mer lättlästa, t.ex. den som slår samman artiklarna 141, 142 och 143 till en enda kodifierad text som beskriver hur vi organiserar våra debatter i plenum. I samband med detta har vi det innovativa ändringsförslaget enligt vilket vi borde ha ett blått kort så att vi kan avbryta varandra. Herr Duff vill kanske t.ex. just nu ställa en fråga till mig om det jag har sagt, och jag skulle ge honom 30 sekunder enligt den här bestämmelsen, om den antas. Jag är säker på att ni redan i dag skulle låta honom ställa en fråga om han vill det, herr talman. Men det vill han tyvärr inte.
Det finns alltså några nya funktioner som skulle kunna liva upp våra diskussioner lite. Jag minns när jag först föreslog att man skulle kunna begära ordet vid slutet av de ordinarie debatterna, och alla sa: Nej, så kan vi inte göra, det blir bara en enda röra med gruppernas talartider, och så vidare. Men nu gör vi det, och det är en accepterad del i våra rutiner och jag tror också detta är mycket uppskattat av de flesta ledamöter. Jag tror att det blå kortet kanske kan bli likadant. Det finns vissa tveksamheter nu, men låt oss prova och se hur det faller ut. Jag är säker på att vi kan få det att fungera.
En del ändringsförslag har också kommit upp under diskussionerna, antingen i utskottet eller nu i plenum. Det fanns till exempel ett förslag om att alla slutliga omröstningar om lagstiftning per automatik skulle ske med namnupprop. Jag tror att förslaget kom från Hanne Dahl. Jag välkomnar det ändringsförslaget och vi har lagt till det i mitt betänkande. Många ledamöter har föreslagit att vi ska lägga till något om tvärpolitiska grupper, om så bara för att klart definiera vad de är och vad de inte är, för att visa att de är informella och inte kan ta över de parlamentariska organens ansvar.
Det finns mycket intressant i betänkandet. Bland annat finns ett ändringsförslag som rör det underliga systemet att ordföranden vid vårt öppningssammanträde är den äldsta ledamoten, i stället för till exempel den avgående talmannen som det är i vissa parlament - eller till och med den avgående vice talmannen, om talmannen inte blir omvald. Det är en förnuftig förbättring av vår arbetsordning.
Jag slutar med detta. Jag har inte använt all min tid, men jag vill gärna återkomma på slutet och besvara frågor om det behövs.
József Szájer
för PPE-DE-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag välkomnar detta förslag och jag vill tacka Richard Corbett för hans hårda, och inte alltid så tacksamma, arbete.
När vi ändrar i arbetsordningen blir våra kolleger ofta mycket oroade över vad som pågår. Många inser inte vad som hänt och vilka ändringar som gjorts förrän de har verkställts, och då är det för sent att ändra på dem. Jag stöder med eftertryck de flesta förslag som lagts fram, särskilt då de inte bara återspeglar ert hårda arbete, utan också, precis som ni nämnde, den parlamentariska reformgruppens arbete under Dagmar Roth-Behrendts ordförandeskap. Gruppen har arbetat fram förslaget mycket väl.
Under den parlamentariska reformprocessen klargjorde jag också för vår grupp vid våra diskussioner att detta betänkande om parlamentariska reformer måste godkännas genom förändringar i arbetsordningen. Detta är ett demokratiskt förfarande som avslutas med omröstning. Inget kan ändras enbart genom diskussioner i gruppen, och det var vår utgångspunkt i arbetet.
Jag var också något kritisk till det som just har omnämnts, nämligen att vissa av de informella förfaranden som vi har i parlamentet institutionaliseras. Jag är lite rädd för det. Om vi har en praxis i arbetet är det bättre att låta det få vara en praxis och inte nödvändigtvis ändra bestämmelserna.
Det viktigaste för vår grupp är emellertid proportionaliteten. Utskotten spelar en mycket viktig roll i parlamentet. Vid arbetet inför omröstningen här i parlamentet avlastar de parlamentet i hög grad genom att rösta i utskotten. Det är inte bara en fråga om själva förfarandet. Det är en fråga om demokrati, att utskotten återspeglar de proportioner som gäller i plenum när viktiga beslut tas. Jag anser att det är en grundläggande fråga om demokrati och stödjer betänkandet på PPE-DE-gruppens vägnar.
Costas Botopoulos
för PSE-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag är en av de underliga konstitutionella varelser som tycker att arbetsordningen avspeglar vårt eget arbete här i parlamentet. Jag tycker att det är ett viktigt dokument som Richard Corbett har tagit fram, han som är specialisten på området. Till hans förtjänst måste jag säga att detta är den andra ändringen av arbetsordningen. En del saker förändrades ganska nyligen och vi ändrar nu på dem igen, eftersom vi har sett att det behövs för att parlamentets rutiner ska fungera i praktiken.
Jag vill här i kväll göra en allmän kommentar och tre mera specifika. Den allmänna kommentaren är att jag anser att det är mycket viktigt att vi även talar om den andra aspekten av Richard Corbetts betänkande, nämligen hur Lissabonfördraget påverkar vår arbetsordning. Det är viktigt att vi diskuterar även den saken, eftersom en förändring av arbetsordningen utan denna andra aspekt inte skulle bli tillfredsställande.
Mina tre specifika kommentarer: Den första gäller en förändring i vilken jag själv spelade en mindre roll. Det handlar om att vi försöker införa tanken på ett forum, ett agora, i arbetsordningen, en möjlighet för medborgarna att vända sig till parlamentet och delta i parlamentets diskussioner. Det är ett initiativ med stort symbolvärde som vi tog tillsammans med min vän och kollega Gérard Onesta, och jag anser att det vore bra om det kunde innefattas i arbetsordningen.
Den andra kommentaren av vikt är de förändringar vi gjort avseende initiativbetänkandena. Efter att ha sett hur initiativbetänkanden fungerar i praktiken återinför vi möjligheten till att göra ändringsförslag, även om de måste göras av en tiondel av parlamentsledamöterna. Min tredje kommentar rör det blå kortet. Jag är för allting som livar upp parlamentets debatter, så den här möjligheten för ledamöterna att avbryta varandra och tala på ett ordnat sätt är en god idé.
Andrew Duff
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Först och främst vill jag tacka Richard Corbett för hans arbete. ALDE-gruppen stödjer paketet. Det innebär en modernisering av parlamentet som vi uppskattar. Vi blir mer effektiva och mångsidiga, och jag hoppas också i slutänden mer attraktiva för allmänheten, och särskilt för pressen.
Det finns dock ett par detaljer jag vill ta upp. Den första gäller det som József Szájer talade om: försöket att tvinga utskotten att stå i strikt proportion till partifördelningen i parlamentet. Jag tycker faktiskt att det är helt i sin ordning att en politisk grupp, för att uttrycka sina preferenser, låter flera av sina ledamöter ingå i ett utskott som man tycker är särskilt viktigt. Om vi antar ändringsförslag 42 kommer grupper och ledamöter att finna det frustrerande, och det kommer i slutändan att krävas större flexibilitet.
Jag vill också starkt försvara de ändringar av artikel 45.2 som man kommit överens om i utskottet för konstitutionella frågor och som Costas Botopoulos nyss talade om. Jag tror att vi behöver ha en möjlighet att förbättra initiativbetänkandena när det behövs, och våra erfarenheter sedan i juli, när den förra ändringen infördes, har visat att de ofta behöver förbättras i plenum.
Jag vill också rekommendera ändringsförslag 68 rörande omarbetningsförfarandet. Jag anser att parlamentet har begränsat sig för mycket. Vi borde på ett bättre sätt följa det interinstitutionella avtalet från 2001 i våra förfaranden för att ge utskotten rätt att diskutera större förändringar i delar av direktiv och förordningar som kommissionen önskar omarbeta, men i mycket begränsad form.
Slutligen vill jag ta bort tillägget om delad och särskild omröstning vid förfarandet som tillåter talmannen att återförvisa ett betänkande till ett utskott om fler än 50 större ändringsförslag har ingetts.
Monica Frassoni
för Verts/ALE-gruppen. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen har aldrig haft mycket tid för de stora parlamentsreformer som utförs av Richard Corbett - han är en av mina vänner och vi har arbetat tillsammans i många år, han är medveten om detta och han kommer inte att använda detta emot mig - eftersom de har en tendens att förvandla parlamentet till en byråkratisk apparat där de enskilda parlamentsledamöternas och minoritetsgruppernas och även utskottens roll måste underordnas talmanskonferensens och administrationens växande och delvis godtyckliga befogenheter att fatta beslut. Reformerna leder dessutom till förvirrade och faktiskt konfliktfyllda relationer mellan det ansvariga utskottet och de utskott som har ombetts att avge ett yttrande under lagstiftningsförfarandet.
Jag måste säga att jag under debatten här i kväll blir skakad över att vi inte talar om vad vi anser är de grundläggande problemen i denna reformering av arbetsordningen. Det första problemet är den förvirring som ofrånkomligen kommer att uppstå mellan det ansvariga utskottet och det utskott som har ombetts att avge ett yttrande. När det ansvariga utskottet förkastar ändringsförslagen från det utskott som har ombetts att avge ett yttrande kan dessa ändringsförslag nämligen hamna direkt här i parlamentet, och detta skapar uppenbarligen stora risker för rättslig förvirring - vilket vi förresten såg i Reach-fallet.
Inget utskott som har ombetts att avge ett yttrande har dessutom faktiskt någon frihet att utföra sitt arbete, och detta beror på den förvirrade och fullkomligt oacceptabla mekanism som gör det möjligt att genomföra gemensamma omröstningar och att ha gemensamma föredragande i ämnen som är särskilt viktiga för våra lagstiftningsbefogenheter.
Till sist, herr talman, finns det ännu en punkt som oroar oss i hög grad. Ett av resultaten från den arbetsgrupp om interna reformer där jag ingick, ett resultat som vi från början uppfattade som positivt, var förslaget att ge utskottet för framställningar betydligt större befogenheter och en viktigare roll. Men den roll som utskottet för framställningar kan spela har i denna reform utplånats genom att det inte längre är möjligt för utskottet för framställningar att vända sig direkt till kammaren utan att det uppstår otroliga komplikationer och eventuella konflikter med det ansvariga utskottet.
Av alla dessa skäl anser vår grupp att denna reform inte är färdig, och vi anser att det skulle vara ett misstag om den antogs av en majoritet i Europaparlamentet.
Talmannen
Tack, fru Frassoni. Richard Corbett kommer naturligtvis att ha rätt att svara, men jag kunde inte låta bli att märka att Monica Frassoni använde ett rött kort medan hon väntade på att pröva det blå kortet.
Hanne Dahl
för IND/DEM-gruppen. - (DA) Herr talman! Arbetsordningen är grunden för allt arbete i ett demokratiskt valt parlament. Tydliga regler innebär en garanti för att alla som deltar i den politiska processen behandlas lika. Man kan inte ändra kraven för att utestänga vissa grupper, personer eller hållningar från inflytande. Man kan inte tänja på reglerna bara därför att det passar en att göra det.
I förra veckan, till exempel, diskuterade talmanskonferensen en metod för att kringgå omröstningen om Staes-betänkandet. Lyckligtvis avvisades detta av den juridiska avdelningen. Resultatet av en omröstning måste stå fast. Därför har även min grupp lagt fram ändringsförslag som skulle göra all omröstning elektronisk. Detta skulle göra det möjligt för oss att undvika misstag och samtidigt säkerställa att vi är beslutsmässiga. Jag uppmanar ledamöterna att rösta för dessa ändringsförslag.
Jo Leinen
(DE) Herr talman! Det är svårt att reformera Europeiska unionen, men det är ännu svårare att reformera Europaparlamentet, som vi har sett under debatten om översynen av arbetsordningen och gällande vår kollega Richard Corbetts arbete. Jag vill tacka Richard Corbett för det verkligt enorma engagemang han har visat för att sammanföra olika intressen och för hans arbete med denna översyn av arbetsordningen ända fram till behandlingen i plenum.
Vi väntar på Lissabonfördraget. Då kommer parlamentet att få stora lagstiftningsbefogenheter, och vi måste förbereda oss på att göra lagstiftning till en huvuduppgift i vårt arbete. Initiativbetänkanden måste komma i andra hand. Lagstiftningen måste komma i första hand.
Vi måste också visa större kraft i vårt arbete runtom i världen. Parlamentsdelegationernas resor till olika länder i olika delar av världen måste kopplas till parlamentets fackutskott. Om en delegation sysslar med ämnen som klimatförändringarna eller socialt skydd måste även sakkunniga från relevanta fackutskott medverka.
Jag välkomnar att vi gör våra debatter mer attraktiva. I framtiden är det inte det röda kortet utan det blå kortet som kommer att skapa större dynamik. Detta är utmärkt. Samarbete mellan utskott, dessa gemensamma utskott, är något som måste prövas eftersom tidigare praxis var otillfredsställande. Låt oss vara uppriktiga och medge att det rådgivande utskottet nästan inte hade en chans. I detta avseende är experimentet med gemensamma sammanträden för två utskott ett nytt försök att komma fram till någonting bättre.
Denna reform är viktig. Det är också bra att vi genomför den före valet och inte skjuter upp den till nästa mandatperiod. Jag vill ännu en gång tacka Richard Corbett och alla dem som har medverkat.
Andrzej Wielowieyski
(FR) Herr talman! Även om Richard Corbetts betänkande är utmärkt innehåller det tyvärr ett mycket allvarligt fel. Vårt mål är att tillhandahålla parlamentstjänster av hög kvalitet. Därför måste vi undvika misstag och kunna förbättra texterna.
Endast ändringsförslag 8, som gäller artikel 45, kommer att göra det möjligt för oss att lägga fram ändringsförslag i kammaren med stöd av 75 ledamöter - vilket inte kommer att bli lätt att lyckas med.
Genom ändringsförslagen från Gruppen Liberalers och demokraters allians för Europa och Gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen försökte vi garantera två eller tre politiska grupper denna rättighet. Vi har samordnare och skuggföredragande som är kompetenta och som följer lagstiftningsförfarandet.
Att förkasta den förändring som föreslagits av utskottet för konstitutionella frågor är liktydigt med att avstå från möjligheten att förbättra en text inom ramen för ett normalt förfarande, vilket är ett allvarligt fel.
Nils Lundgren
Tack herr talman. Skadeglädjen är den enda sanna glädjen, säger cynikern. Men även vi som inte är cyniska medger naturligtvis att skadeglädjen är en glädje och en sådan glädje känner jag nu. Varför? Jo, i fjol började vi, Junilistan och IND-gruppen, att begära omröstning med namnupprop på alla slutomröstningar. Och jag minns hur talman Pöttering skällde ut oss, hånade oss och påstod att detta kostade skjortan. Nu föreslår utskottet att alla slutomröstningar om lagförslag ska ske med namnupprop. Med rätta! För att kunna utkräva politiskt ansvar av sina EU-parlamentariker måste väljarna kunna kontrollera hur de har röstat. Hur röstade Daniel Hannan, Diana Wallis eller Eva-Britt Svensson, för att nämna några av mina favoritkolleger. Detta förslag är ett viktigt steg mot en demokratisk ordning, det stärker väljarnas kontroll av ja-sägarna i denna kammare. Jag tackar Richard Corbett för detta och tackar talmannen för ordet.
Bruno Gollnisch
(FR) Herr talman! Man kan faktiskt föreställa sig vad som skulle hända om det skulle krävas beslutsmässighet under våra överläggningar. Vi är i dag bara elva närvarande som deltar i debatter om ytterst viktiga frågor som gäller nästa parlament. Därför anser jag att själva principen bakom dessa förändringar är högst tvivelaktig.
Vad som är ännu mer tvivelaktigt - oavsett det arbete som Richard Corbett har utfört - är ett ändringsförslag som har förkastats av utskottet för konstitutionella frågor och återförvisats till oss av de två största grupperna i parlamentet för att vi ska ändra på den traditionella bestämmelse som är gemensam för alla parlament i världen, dvs. att den äldsta ledamoten ska sitta som ordförande vid det inledande sammanträdet - och vi vet mycket väl att detta har skett under omständigheter som gäller en särskild person.
Denna bestämmelse är i högsta grad giltig, och det är uppenbarligen en synnerligen bedräglig åtgärd att vilja ändra på den helt enkelt därför att den näst äldsta ledamoten kanske inte uppskattas av majoritetsgrupperna. Detta är för övrigt parlamentets problem i ett nötskal. Snart kommer jag att ha varit ledamot av Europaparlamentet i 20 år. Jag har lagt märke till att arbetsordningen ändras varenda gång minoriteten utövar en rättighet. Det skulle vara bättre att avskaffa arbetsordningen och sedan bara acceptera majoritetsgruppernas vilja.
Omröstningen kommer att äga rum onsdagen den 6 maj 2009.
Richard Corbett
föredragande. - (EN) Herr talman! Låt mig börja med att tacka mina skuggföredragande, som har tagit sig an detaljerna i det här arbetet: József Szájer, Andrew Duff, Monica Frassoni och Hanne Dahl. Utan deras hjälp och utan deras arbete hade vi inte kunnat slutföra uppdraget.
För det andra vill jag gärna bekräfta det som redan sagts i dag. Detta betänkande har i själva verket delats i två delar. Det finns ytterligare ett betänkande som vi ännu inte lagt fram i plenum - vi kommer att behöva se över det i nästa parlament - som gäller hur vi anpassar våra förfaranden till Lissabonfördraget, om det skulle träda i kraft. Vi har naturligtvis tittat på detta som en föreberedelse, utan några tankar på ratificeringen som förhoppningsvis kommer att ske i morgon i den tjeckiska senaten och senare i år i Irland, men vi kommer att återkomma till det med det förberedande arbete som vi har gjort om fördraget skulle ratificeras.
Jag vill också bekräfta att här finns bestämmelser som reviderar, vilket József Szájer påpekade, nyligen gjorda reformer som kommit från den första rapporten från Dagmar Roth-Behrendts reformarbetsgrupp. Det rör frågan om initiativbetänkandena, där vi i dag har ett förfarande som många ledamöter tycker saknar flexibilitet. Vi har gjort det något mer flexibelt. Till en början kommer diskussionen inte bara att bli en kort presentation av föredraganden följt av ett svar från kommissionen och sen är det klart. Det kommer att blir upp till 10 minuter med möjlighet att begära ordet.
När det gäller ändringsförslag är de nu förbjudna för initiativbetänkanden. I stället kan grupper lägga fram ett alternativt förslag till förordning. Den rättigheten fortsätter, men vi vill också tillåta ändringsförslag om de läggs fram av en tiondel av parlamentsledamöterna. Herr Wielowieyski, som just har lämnat oss, har kritiserat denna punkt, men just nu finns det inga rättigheter att ändra initiativbetänkanden över huvud taget. På det här sättet får vi en begränsad rättighet.
Vi vill inte öppna portarna och låta hundratals ändringsförslag strömma in där utskott på sisådär 700 ledamöter skriver om långrandiga resolutioner, men å andra sidan anser vi att en begränsad rätt till att göra förändringar där det är påkallat är en rimlig kompromiss och ger en god balans.
Ett annat sätt varpå en tidigare reform som är flera år gammal revideras är ändringsförslaget från ALDE-gruppen rörande omarbetning. Det är också en välkommen justering av de förfaranden vi tillämpar just nu.
Jag vill också bekräfta att många nya idéer har kommit från andra ledamöter. Jag nämnde några tidigare. Jag glömde dock att nämna artikeln om ett forum, agora, till vilken Costas Botopoulos och Gérard Onesta är upphovsmän. Det finns även andra tankar om omröstning med namnupprop för lagstiftningsbetänkanden - inte vid alla slutliga omröstningar utan vid slutliga omröstningar som gäller lagstiftningsbetänkanden, vilket jag tror jag nämnde tidigare.
Slutligen finns det punkter där jag inte är enig med vissa ledamöter. Andrew Duff, regeln om att ordföranden kan be ett utskott att åter se över ett betänkande om det finns många ändringsförslag, det är inte detsamma som en återförvisning av betänkandet till utskottet. Utskottet är bara ett filter för de ändringsförslag som görs i plenum så att vi inte behöver lägga flera timmar på omröstningen, men bara för de ändringsförslag där det finns en viss grad av stöd. Det är inte en återförvisning.
För det andra, angående punkten som togs upp av Monica Frassoni om att utskott som avger yttranden har rätt att inge ändringsförslag i plenum. Jag är mycket tveksam till om detta är en bra idé eller inte, men den kom från reformarbetsgruppen som ni satt med i. Den fick stöd av talmanskonferensen. Det fanns en viss grad av samförstånd bakom idén, och därför överlämnar vi den åt parlamentet för godkännande, eller eventuellt avslag. Vi får se hur omröstningen går i morgon.
Slutligen, jag kommer inte att ta upp problemen i utskottet för framställningar. Vi ska ha en särskild diskussion om detta och jag återkommer då. Jag vill bara som svar till Bruno Gollnisch säga att han har fel i två avseenden. Detta är inte samma ändringsförslag som avslogs av utskottet. Det är ett nytt förslag, med en annan infallsvinkel. Jag hade stora betänkligheter kring det ändringsförslag som förelades utskottet. Jag är glad att kunna stödja det som nu lagts fram inför plenum.
För det andra, den äldsta ledamoten är inte så vanligt i alla parlament i världen, som han säger. I många fall är det så, men det är absolut inte det enda system som används, och det är helt i sin ordning att vi som ett europeiskt parlament tittar på de olika system som finns och väljer ett som passar våra förhållanden. Det får parlamentet avgöra.
Talmannen
Debatten är avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum onsdagen den 6 maj 2009.
