Priprave Evropskega sveta, vključno z razmerami na svetovnem finančnem trgu (nadaljevanje razprave) 
José Manuel Barroso
predsednik Komisije. - (FR) Gospa predsednica, gospod Jouyet, gospe in gospodje, najprej mi dovolite, da ocenim vlogo francoskega predsedstva Sveta.
Kakor je ravno povedal gospod Jouyet, je bila sredi francoskega predsedovanja Svetu najprej kriza med Rusijo in Gruzijo in sedaj je tu še kriza brez primere, svetovna finančna kriza. To je kriza, ki se ni začela v Evropi - prišla je čez Atlantik - in je kriza, za katero še, in poudarjam "še", nimamo potrebnih pravil v Evropi, ki bi nam omogočila, da se odzovemo na značilen evropski način. Lahko potrdim izredna prizadevanja francoskega predsedstva in Nicolasa Sarkozyja, da bi našla evropski odziv na to nujen primer.
predsednik Komisije. Resnost finančne krize je jasna vsem nam in popolnoma pravilno je, da mora biti jedro zasedanja Evropskega sveta, ki bo naslednji teden.
Obravnavanje te krize je za države članice, za Evropo in njene institucije in za mednarodne finančne institucije pomemben preskus finančnega sektorja. Vpletenih je mnogo raznovrstnih udeležencev - banke in druge finančne institucije, nadzorniki, ECB in druge centralne banke, nacionalne vlade, Komisija - zato potrebujemo usklajevanje. In dogodki se zelo hitro odvijajo - zato potrebujemo hitrost.
Prejšnji teden sem pozval k usklajenemu evropskemu odzivu, saj sem prepričan, da bo brez njega za Evropo mnogo težje premagati to krizo. Danes me spodbuja odločenost držav članic za skupno delo, kar dokazujejo ponedeljkova izjava 27 voditeljev držav članic in mene, srečanja Evroskupine in Sveta Ecofin. A nisem še zadovoljen - lahko in moramo storiti več.
Predvsem pozivam države članice naj se resnično potrudijo za usklajevanje - da izboljšajo sodelovanje med seboj in z evropskimi ustanovami. Da, prišlo je do javnih intervencij - v veliki meri na nacionalni ravni, ker se tam nahajajo denar in pristojnosti. To odraža dejstvo, da smo unija držav, ne ena sama država, s položaji, ki se vsaj do določene mere razlikujejo. Ukrepi držav članic so bili v večini primerov učinkoviti. A države članice morajo ukrepati na podlagi skupnih načel in v skupno dogovorjenem okviru in upoštevati čezmejne učinke svojih ukrepov.
To priložnost bom izkoristil, da pozdravim ukrepe, ki jih je danes objavilo Združeno kraljestvo in so v skladu z vrsto načel, ki so bila včeraj dogovorjena na Svetu Ecofin.
Seveda je tudi mnogo stvari, ki jih delamo in jih moramo še vedno delati na ravni evropskih institucij, tako kratkoročno, kot tudi srednjeročno do dolgoročno. Predlogi, ki jih imam v mislih, so konkretni, praktični in realistični.
Naj bom jasen: kolikor je morda mamljivo, to ni čas ali kraj za politično nastopanje in propagando, za naznanjanje velikih pobud, ki nimajo možnosti za dokončanje. Trgi bi takšno vedenje takoj kaznovali in stroške bi nosili gospodarski subjekti in v glavnem davkoplačevalci. To je čas za ambicije, združene z realizmom in odgovornostjo.
V tem okviru naj izkažem spoštovanje ECB, ki se je izkazala kot samozavesten in učinkovit svetovni udeleženec z evrom kot ključno silo stabilizacije.
Komisija je svojo vlogo odigrala v celoti. Državna pomoč in pravila konkurence so se izkazali kot bistveni za zagotavljanje enakih pogojev. Zaradi tveganja, da ukrep ene države članice negativno vpliva na druge, so ta pravila še bolj bistvena kot kdaj koli prej. Istočasno pa je Komisija pokazala, da je popolnoma sposobna ukrepati hitro in s potrebno prožnostjo. Pozdravljam dejstvo, da sta ta koristna vloga pravil o državni pomoči in način, kako jih Komisija uporablja, priznana v sklepih Sveta Ecofin. Komisija bo v kratkem izdala smernice, ki določajo obsežen okvir, znotraj katerega bi morala biti hitro ocenjena združljivost državne pomoči rekapitalizacije in jamstvenih sistemov.
Na zakonodajnem področju bomo naslednji teden izdali dva predloga. Najprej za spodbujanje zbliževanja sistemov zajamčenih vlog. Okrepljena in bolj skupna pravila bodo tu pomemben del strategije za izhod iz krize. Spodbuja me Svet Ecofin, ki je upošteval naš predlog, da ga vsaj podvoji, in je določil najmanjši prag 50 000 EUR, večina držav članic pa je šla celo na 100 000 EUR.
Drugič, predlagali bomo, da se poskrbi, da evropske finančne institucije v primerjavi s svojimi mednarodnimi konkurenti ne bodo prikrajšane v smislu računovodskih pravil in njihove razlage. Prejšnji teden sem se sestal s predstavniki evropskih bank, ki so mi soglasno povedali, da to za njih predstavlja resen problem. Vloga Komisije je spodbujanje zavesti o potrebi po ukrepanju in ustvarjanju političnega zagona in zdi se, da so sedaj ovire, ki so jih izpostavile nekatere države članice, končno izginile.
Potem pa imamo še srednjeročno in dolgoročno obdobje: ukrepe, ki so potrebni za to, da se na finančne trge ponovno prinese stabilnost in trajnost. To sem povedal že prej in bom spet ponovil: razen likvidnosti moramo v trenutni gospodarski položaj vnesti tudi verodostojnost. Gašenje ne zadostuje. Tu Komisija dela že od začetka krize pred enim letom.
Države članice morajo pokazati, da smo se naučili tistega, kar je potrebno za izgradnjo pravega regulativnega okvira, da se čim bolj zmanjša tveganje za krizo. Napredek načrta Sveta Ecofin, ki je bil sprejet lani, bo treba podrobno spremljati.
Naj izpostavim predvsem tri vprašanja. Najprej bi želel, da Svet in Parlament dasta resnično prednost našemu predlogu iz prejšnjega tedna o kapitalskih zahtevah. Drugič, naslednji teden bomo podali predlog o bonitetnih agencijah, ki smo ga oznanili. Ponovno, vem, da se lahko zanesem na vašo podporo, da pospešimo delo na njem. Tretjič, prav tako bomo revidirali naše priporočilo iz decembra 2004 o plačah vodilnih delavcev, ki so ga države članice žal prezrle - ali, če smo pošteni, samo ena država članica se je odločila, da bo do določene mere sledila priporočilom, ki jih je Komisija predložila decembra 2004. To je dober primer vrste odpora, s katerim se zadnja leta soočamo na tem področju.
Zadnja točka je bolj sistematične narave. Prav tako moramo nadalje pogledati nadzor na enotnem finančnem trgu na evropski ravni. V Evropski uniji je več kot 8 000 bank, a dve tretjini skupnih bančnih sredstev se nahaja v 44 čezmejnih institucijah. Nekatere delujejo v kar 15 državah članicah. To je delujoči enotni trg - a čezmejne banke se morajo soočati z različnimi sistemi nadzora v vsaki državi članici in nacionalni nadzorni organi ne morejo obravnavati celotne bančne dejavnosti zunaj nacionalnih meja. Smiselno je odpraviti neusklajenost med celinskim trgom in nacionalnimi sistemi nadzora. Ko je čezmejna banka pod pritiskom, je mogoče, kot se je izkazalo v preteklih tednih, vzporedno iskanje hitrih rešitev z različnimi nacionalnimi nadzornimi organi - a iskreno, to ni enostavno.
Vem, da se bomo pri nekaterih državah članicah v zvezi s tem soočali z hudimi napori. Trenutne razprave v Svetu o Direktivi Solventnost II kažejo visoko stopnjo odpora, s katerim se soočajo vsi poskusi izboljšanja čezmejnega nadzora.
V Direktivi Solventnost II in v Direktivi o kapitalskih zahtevah smo predlagali strog minimum, ki ga potrebujemo. Vsekakor sem prepričan, da bomo morali iti še mnogo dlje.
Zato je pomembno to točko poudariti. Ko Komisija govori v korist skupnemu pristopu k nadzoru v Evropi, tega ne počnemo zaradi kakršnega koli načrta, da bi si prisvojili več pristojnosti. To počnemo zaradi stvarnosti - in stvarnost je, da skoraj dve tretjini bančnih sredstev v Evropski uniji že ima čezmejno razsežnost. To pomeni evropsko razsežnost in na to evropsko razsežnost se moramo odzvati s pravo evropsko rešitvijo.
Zato moramo začeti s premislekom za izgradnjo skupne osnove. Zato bom ustanovil skupino na visoki ravni, da bo poiskala pravi načrt za zagotovitev, da bodo finančni trgi ustrezali stvarnosti enotnega trga in da bodo lahko nadzorni organi delali skupaj in tako dosegli izziv čezmejnih bank. Ponosen sem, da vam lahko danes naznanim, da je Jacques de Larosière, nekdanji poslovodni direktor Mednarodnega denarnega sklada, guverner banke Banque de France in predsednik EBOR, sprejel moje povabilo za predsedovanje tej skupini, ki bo neodvisna in jo bodo sestavljali strokovnjaki s tega področja na visoki ravni. Verjamem, da bi lahko njihove zamisli prispevale k splošnem premisleku, morda z nekaterimi dolgoročnimi rešitvami.
Sedanja kriza je pokazala, da moramo ponovno obsežno premisliti naša ureditvena in nadzorna pravila za finančne trge - ki vključujejo hedge sklade in sklade zasebnega kapitala, kakor je izpostavil Parlament. Torej se bomo k tem vprašanjem vrnili.
Upam le, da bodo države članice - vse - pokazale enako raven pripravljenosti kot Parlament in Komisija.
Naj še enkrat poudarim. Kratkoročno moramo poskrbeti, da se reševalne akcije in druge javne intervencije izvajajo v usklajenem in trdnem evropskem okviru. Hitra uporaba pravil državne pomoči s strani Komisije vnaša zaupanje med države članice in zato bomo zelo hitro pripravili smernice. Naslednji teden bomo imeli predloge o sistemih zajamčenih vlog in o računovodskih pravilih.
Srednjeročno je treba izpostaviti tri ukrepe: predlog, podan prejšnji teden, o kapitalskih zahtevah, naš prihodnji predlog o bonitetnih agencijah in revizijo našega priporočila o plačah vodilnih delavcev iz leta 2004.
In dolgoročno bi morala skupina na visoki ravni, ki sem jo naznanil, pripraviti podlago za dosego soglasja o čezmejnem nadzoru.
Vsi ti ukrepi in usklajeno in trdno skupno delovanje držav članic bodo prikazali Evropsko unijo, ki rešuje resnične probleme. Učinek zaupanja bo še močnejši, če bodo lahko institucije pokazale pogum in odločnost za hitro ukrepanje.
Kar zadeva Komisijo, bi vas rad obvestil, da sem se odločil znotraj kolegija ustanoviti trajno usmerjevalno skupino za finančno krizo, ki jo bodo sestavljali komisarji Almunia, McCreevy in Kroes in ji bom predsedoval sam. O teh vprašanjih želim s Parlamentom pustiti odprte postavke. Vem, da je Parlament že sporočil svojo odprtost za hitre predloge, in upam, da lahko v zvezi s tem zelo pomembnim in občutljivim vprašanjem sodelujemo, saj je finančna stabilnost javno dobro. Dolžni smo pokazati našo skupno odločenost za soočenje s tem zelo težkim in nujnim položajem.
V vsem tem je odločilna mednarodna razsežnost, kot je pravkar izpostavil predsednik Sveta. Rešitve moramo najti v Evropi, a delati moramo tudi z mednarodnimi finančnimi ustanovami.
Predvsem pozdravljam predlog predsednika Sarkozyja za mednarodno konferenco. To je prava pot naprej. Bolj ko je uglašeno delovanje javnih organov, učinkovitejši bodo naši ukrepi in manj bo možnosti, da bi ukrepi oslabili pošteno konkurenco in pravni red evropskega povezovanja.
Največjo pozornost se upravičeno posveča finančni krizi. A napaka bi bila, če bi se posledično zaustavila evropska gospodarska rast. Jeseni moramo še na dveh drugih področjih narediti odločilen napredek. Dejansko je še mnogo drugih točk, a zaradi časa se bom zelo na kratko osredotočil le na dve vprašanji: paket o podnebnih spremembah in energiji in Lizbonska pogodba.
Najprej podnebno-energetski paket. Tisti, ki mislijo, da to ni politika za gospodarsko nazadovanje, se motijo. To je osrednji paket za prihodnjo blaginjo Evrope. Brez njega bodo kasneje višji stroški, bolj bomo ranljivi za pomanjkanje energije in izgubili bomo priložnost za izkoriščanje velikih novih trgov. Seveda so industrije zaskrbljene, da bodo spremembe prinesle dodatne stroške. To je popolnoma razumljivo. A prepričan sem, da lahko najdemo načine, da industrijam zagotovimo, da ne bodo postavljene v konkurenčno neugoden položaj.
Na Evropski svet bom pritiskal, naj pohiti in naj sledi časovnemu okviru, ki mu sledi Parlament in ga tako učinkovito vzdržuje francosko predsedstvo - pozdravljam pripombe, ki jih je ravnokar podal predsednik Sveta. Včeraj je Parlament naredil pomemben postopkovni korak naprej. Seveda smo tu šele na začetku medinstitucionalnih pogajanj. Komisija je pripravljena konstruktivno delovati za sestanek za sporazum z največjo možno podporo tako v Svetu kot tudi na plenarnem zasedanju Parlamenta.
In nazadnje, Lizbonska pogodba. Sedaj ni čas, da bi vnaprej sodili, kakšna je natančna pot naprej. A čas je, da se spomnimo, da je zadnjih nekaj tednov in mesecev ponovno pokazalo, kako Evropa potrebuje Lizbonsko pogodbo. Iskreno, ali lahko v prihodnosti rešujemo krize kot je kriza med Rusijo in Gruzijo, katere priča smo bili, če se predsednik Sveta zamenja vsakih šest mesecev? Očitno je, da potrebujemo večjo stabilnost. Očitno je, da potrebujemo večjo usklajenost. Očitno je, da potrebujemo večjo učinkovitost v evropskem postopku odločanja. Potrebujemo učinkovitejšo Evropo, bolj demokratično Evropo, Evropo z jasnim glasom na mednarodni ravni. Zato mislim, da bi morali ohraniti našo zavezo za ratifikacijo Lizbonske pogodbe.
To niso običajni časi. To so časi brez primere, ki od vseh nas - Komisije, Sveta in Parlamenta - zahtevajo doraslost okoliščinam. Skupaj moramo pozivati k evropskemu odzivu na finančno krizo in delati na njem. To dolgujemo našim državljanom.
(Aplavz)
Joseph Daul
Gospa predsednica, predsednik Sveta, predsednik Komisije, gospe in gospodje, finančna kriza, ki je nenadoma zadela naša gospodarstva, je zelo zaskrbljujoča. Zaskrbljujoča je za naša gospodarstva, za naša delovna mesta, predvsem pa je zaskrbljujoča za milijone ljudi, ki so ugotovili, da so se sadovi njihovih prizadevanj, ko so trdo delali in varčevali, da bi si zagotovili pokojnino in zapustili majhno dediščino svojim otrokom, nenadoma razblinili in izpuhteli. Črni ponedeljek, ki so ga ta teden doživele svetovne borze, ponovno kaže, da lahko trgi izgubijo vsakršno povezavo z resničnostjo in da je postalo težko nadzirati finančni sistem.
Za to krizo obstaja več razlogov. Evropska komisija po pravici vztraja na tem, da velik delež odgovornosti nosijo oblasti ZDA. Od njih moramo zahtevati pojasnilo. Komisija ima prav. Vendar pa mora tudi Evropa ukrepati, da bi rešila krizo in se iz nje kaj naučila.
V teh težkih časih je prvi odziv držav članic, da mislijo nase. Vendar pa mora biti naša brezpogojna prednostna naloga združitev naših prizadevanj za preprečitev prevelikega vpliva krize na realno gospodarstvo. Na vsak način moramo preprečiti, da bi imela kriza preveč resen in predolg vpliv na finance za podjetja, predvsem za MSP. Predsednik Komisije, predsednik Sveta, bojim se, da bodo s to krizo izginila mala in srednje velika podjetja in nikomur ne bo mar. Potrebujemo podporni načrt za MSP.
Poskrbeti moramo, da bodo naši sodržavljani še naprej zaupali bančnemu sistemu in da se ne bodo vdali temu valu preplaha, ki bi le pospešil njihov propad. Zato pozivam države članice, da ravnajo na usklajen, odločen način, da bi preprečile, da kriza prizadene pokojnine, delovna mesta in rast v Evropi.
Tako kot predsedstvo Sveta, katerega odločno ukrepanje pozdravljamo, naša skupina verjame, da enostranski pristop ni prava pot naprej v svetovni krizi. Očitno nadzor finančnih trgov ne deluje. Zato moramo ustanoviti evropski sistem nadzora. Evropa mora biti ponovno vzor preostalemu svetu. Trenutno pomanjkanje nadzora predstavlja izredno resen problem in ni mogoče več dopuščati nezmožnosti ukrepanja bonitetnih agencij v splošnem interesu in objave realnih stopenj solventnosti glavnih udeležencev na svetovnih finančnih trgih.
Dodal bi, da moja skupina v tem obdobju negotovosti in tveganosti za več milijonov naših sodržavljanov meni, da je popolnoma nesprejemljivo, da direktorji, ki so pripeljali svoje ustanove do stečaja, ne bi smeli utrpeti posledic. Tudi tu se morajo ljudje soočiti s svojimi odgovornostmi.
Rad bi le ponovil, kar je povedal gospod Jouyet: čas je za ukrepanje. Potrebujemo skupne ukrepe; potrebujemo pogum in solidarnost vseh sedemindvajsetih držav članic, da bi naše gospodarstvo ponovno napolnili z zaupanjem.
Gospa predsednica, gospe in gospodje, Evropski svet bo razpravljal tudi o Lizbonski pogodbi in rad bi pozval vse države članice, ki je še niso ratificirale, da to storijo čim prej, da bo lahko vsaka država izrazila nepreklicno mnenje o vprašanju. Vem, da so v tem prostoru ljudje, ki ne vidijo njene vrednosti, a se ne strinjam z njihovim mnenjem.
Razumemo položaj, v katerem je Irska, in razumemo, da njena vlada potrebuje čas, da se odzove po glasovanju njenih državljanov, ki ga spoštujemo. Vendar pa je, čeprav je Evropska unija pripravljena izkazati potrpežljivost in razumevanje, srednjeročno in dolgoročno trenutno stanje nevzdržno. Zato pozivam Evropski svet, da izkaže politično voljo, ki je po pregledu položaja v oktobru potrebna za načrt, kakršnega ste predlagali z natančnim časovnim okvirom, ki mora biti sprejet decembra.
Evropski svet prav tako pozivam, da prevzame odgovornost za svoje odločitve: ali se bo sčasoma začela uporabljati Lizbonska pogodba in se bo uporabljala za vse ali pa se bo uporabljala Pogodba iz Nice, in sicer za vse institucije. Seveda bo imel Evropski parlament manj sedežev in manj pristojnosti kot pri Lizbonski pogodbi, a Evropska komisija bo imela prav tako manj komisarjev kot države članice. Trenutno se uporablja Pogodba iz Nice. To je tudi stvarnost. Vse politične odločitve imajo svojo ceno in Evropa mora, če želi verodostojnost, prevzeti odgovornost za svoje politične odločitve, če zadevajo finančno krizo ali njene institucije.
Gospa predsednica, predsednik Komisije in predsednik Sveta, rad bi dodal, da moramo v zvezi s paketom o podnebnih spremembah in energiji, predloženim v teh težkih časih, za ohranitev splošnih usmeritev nadaljevati previdno, a ne da bi ustrahovali podjetja, tako da se lahko nadaljujejo vlaganja.
Tistim, ki se ne strinjajo, bom preprosto dejal, da sem rešil zelo resno krizo: bolezen norih krav. Leto in pol smo bili negotovi; ponovno moramo zagotavljati, sprejemati in slediti sistemu, za okolje, za naš planet, a prav tako moramo sprejeti, kar se dogaja na finančnem področju. Če potrebujemo še eno leto, si bomo vzeli še eno leto, da bi prišli tja, kjer moramo biti, da bi rešili naš planet in zagotovili prihodnost za naše otroke in vnuke.
Martin Schulz
v imenu skupine PSE. - (DE) Gospa predsednica, tudi jaz bi rad začel z referendumom na Irskem - to je z Lizbonsko pogodbo. Predsednik Komisije, prav imate - Pogodbo potrebujemo bolj kot kdaj koli prej. Zato menim, da potrebujemo tudi stabilne temelje, da bi jo uresničili, in sem sodi tudi prepričevanje Ircev in irskih volivcev, naj glasujejo za to Pogodbo.
Če irska vlada tega ne more narediti pred evropskimi volitvami, potem bomo o sestavi naslednjega Evropskega parlamenta in Komisije odločali na podlagi Pogodbe iz Nice. Vendar pa se bo zadeva nadaljevala po tem, ker te reforme potrebujemo. Potrebujemo jih za širjenje, potrebujemo jih za reševanje krize, ki jo trenutno ponovno doživljamo, in v preostalem času, dokler se na Irskem ne izvede nov referendum, imamo dovolj časa, da ugotovimo natanko iz katerih virov dobiva svoja sredstva protilizbonska kampanja - iz ameriške obveščevalne agencije CIA, vojaško industrijskih sil v Združenih državah ali od drugod.
(Medklici)
Poslušajte: ljudje, o katerih sem govoril, mi že sedaj segajo v besedo. Vemo, od kod dobivajo svoj denar. To bomo mnogo podrobneje raziskali, lahko ste prepričani v to!
Predsednik Komisije, podali ste natančen opis krize, ki jo trenutno doživljamo, a glede tega, kar ste povedali, je treba podati še več nadaljnjih pripomb. Ne jezite se name, a povedati moram, da me je kljub temu, da je bil vaš govor dober, ena stvar prestrašila, in sicer sestava usmerjevalne skupine, ki jo sestavljate za namen reševanja krize. Primerno je, da ste član vi, in prav tako je primerno, da je del njega komisar, ki je tako dobro usposobljen kot je to gospod Almunia. Vendar pa ste nam sedaj povedali, da želite v to usmerjevalno skupino za reševanje te krize vključiti tudi nekoga kot je gospod McCreevy. Če je v tem Parlamentu in v vaši Komisiji sploh kdaj kdo branil zavajajoč tržni radikalizem, je to gospod McCreevy.
(Aplavz)
Z najboljšo voljo na svetu ne morete požigalca spremeniti v gasilca! Preprosto ne bo delovalo. V zvezi s komisarko Kroes ste omenili, da imamo v Evropi 8 000 bank. Zakaj gospe Kroes ne vprašate, kaj meni o javnem bančnem sistemu v Evropski uniji. V moji državi so javne banke, ki imajo mnogo manj državnih jamstev kot jih sedaj različne države dajejo zasebnim bankam. V moji državi je vaša gospa Kroes ravno ukinila hranilnice - še več, to je storila s pomočjo vlade Severnega Porenja-Vestfalije! To ni izhod iz krize, mački ne moremo zaupati, da bo varovala mleko!
Več let smo morali tu poslušati neoliberalno dogmo, da bo trg vse uredil. Več let smo poslušali, da bodo učinki, ki jih ustvarja trg, "prihajali počasi", in da bomo na koncu imeli vsi koristi. Dejansko pa se je zgodilo to, da morajo tisti, ki bi morali imeti korist od vsega tega, davkoplačevalci, poravnavati račune. V krizi, kot je ta, je treba to povedati.
Hiša gori in ogenj je treba pogasiti. Ukrepi so pravi - in prav imate, uskladiti jih je treba po vsej Evropi - ker moramo vzpostaviti in ponovno pridobiti zaupanje, ker moramo premagati strah, drugače bo ta strah postal prerokba, ki se uresničuje sama, in bo le pospešil zlom, ki se mu poskušamo izogniti. Te ukrepe tudi podpiramo, a naj dodam naslednje: hiša, ki je ravno zgorela, ne sme biti ponovno zgrajena ravno takšna kot je bila. Nova hiša mora biti drugačna. Zgrajena mora biti na trdnih temeljih, temeljih z jasnimi pravili.
Predsednik Inštituta za svetovno gospodarstvo iz Kiela, Dennis Snower, ki ni pripadnik radikalnega socialističnega gibanja, je dobro povedal v intervjuju, ko je dejal, da ureditev finančnih trgov ni bila niti zadostna niti primerna in zato sistem ni deloval. Da, ve, o čem govori. Vendar pa so se morali tisti, ki že več let prosijo za dovoljenje, da ustvarijo predpise, sprijazniti z besedami vas na desni strani te dvorane, da smo obtičali v 19. stoletju. Kot "glas preteklosti" je gospod Watson označil moje zahteve v nedavni razpravi tu, ko sem pozval k ureditvi in preglednosti in ko sem govoril o bonitetnih agencijah in pravilih za dosego tega. Torej, glas preteklosti bo nekaj povedal: pravila preteklosti so nuja za prihodnost. To je jasen odgovor, ki ga dajemo, da bi nasprotovali neoliberalni večini, ki je razpadla na klasičen način.
(Aplavz)
Težav, s katerimi se sedaj soočamo, ne bo enostavno premagati. Vzelo nam bo veliko časa. Med tem časom se moramo izogibati predvsem nečemu: ponavljanju tistega, kar je vodilo do sedanjega zelo resnega razvoja dogodkov, v prihodnosti. Zato moramo pri oblikovanju pravil zelo resno razmisliti o pravni prepovedi določenih vrst špekuliranja.
Nihče mi ne more povedati, do kolikšne mere je moralno upravičeno staviti na pomanjkanje hrane na mednarodnih finančnih forumih, da bi se cene hrane dvignile, saj vlaganje v priložnosti za prehrambno industrijo prinaša velike donose. Pomanjkanje hrane ustvarja lakoto, a lakota enega človeka pomeni dobiček za drugega. To je sprevržen sistem. Obstajati mora zakonodaja, ki bi takšne stvari preprečila. Predsednik Komisije, morda je ta tema nekaj, o čemer bi lahko razmislila skupina na visoki ravni za načrt finančnih trgov, ki jo sestavljate.
Za zaključek bi vam rad čestital. To je dobra odločitev. Vendar pa želim prav tako povedati, da je Parlament že pred tremi leti zahteval, da to storite, v poročilu gospoda Muscata. Tri leta ste zanemarjali to zahtevo. Zadeve se boste lotili z zamudo, a se je boste vsaj lotili in za to se vam zahvaljujem.
Graham Watson
v imenu skupine ALDE. - Gospod predsednik, predsedniku bi želel povedati: na zasedanju Evropskega sveta, ki bo naslednji teden, morate pospešiti razprave o Lizbonski pogodbi. Biti morate konstruktivni, a uvidevni do držav, ki jo morajo še ratificirati. Sprejeti morate Evropski pakt o azilu in priseljevanju - čeprav moramo še vedno poiskati sistem za iskanje strokovnih prišlecev in za upravljanje preseljevanja - in razpravljati bi morali o napredku v boju proti podnebnim spremembam.
A nihče ne more napačno razumeti najnujnejšega vprašanja, s katerim se sooča ta Svet. Nevihta uničuje svetovne finančne trge in njeni učinki se čutijo povsod po Evropi - v izgubljenih delovnih mestih, spodkopanih pokojninah in ogroženih prihrankih. Naši državljani so zaskrbljeni. Izzivi, s katerimi se soočamo, so lahko morda najbolj kritični v razponu več generacij in razvijajo se s svetlobno hitrostjo. Naša Unija se opredeljuje v trenutkih kot je ta. Potrebujemo kolektiven odziv. Ne moremo vzdrževati položaja, v katerem države članice druga drugo presenečajo z enostranskimi odločitvami, ki imajo večstranske posledice. Evropa potrebuje usklajene in trdne politike, da bi ustavila tok finančnih izgub, ustvarila preglednost in dobro prakso in preprečila prihodnje stiske.
Nekateri mislijo, da lahko sedaj plešejo po grobu kapitalizma; a rešitve ne bomo našli v zaprtih trgih in planskem gospodarstvu. Evropske državljane bi le opeharili. Če boste svojo hišo zgradili tam, Martin Schulz, bo to slamnata hiša. Tu nismo priča neuspehu tržnega gospodarstva. Gre bolj za preveč neomejenih in neučinkovito urejenih trgov. Finančni trgi sedaj dolgujejo več Cincinnati Kidu kot pa Adamu Smithu. Pohlep posameznih bankirjev, trgovcev in trgovcev na drobno je vsekakor kriv, a prav tako je kriv neuspeh vlad pri zagotavljanju preglednosti in poštenosti v njihovem poslovanju.
Liberalni demokrati so dolgo opozarjali na nevarnosti, ki so Svet ujele nesluteč in Komisijo nepripravljeno. Maja lani je moj prijatelj Otto Graf Lambsdorff skupaj z Jacquesom Delorsom in drugimi podpisal pismo slovenskemu predsedstvu Sveta. Izpostavljena je bila velika nevarnost za gospodarski zlom, ki so ga predstavljale nedavne bančne prakse. V tem pismu so zapisali: "Za dostojen kapitalizem je potrebna učinkovita javna politika. Stremljenje za dobičkom je bistvo tržnega gospodarstva, a ko je vse na prodaj, se socialna kohezija razpusti in sistem se zruši." Evropa se je za takšne skrbi zmenila prepočasi. Sedaj mora storiti, kar lahko, da spet usposobi ta sistem za poslovanje.
Liberalci in demokrati upajo, da bodo sklepi Sveta Ecofin predstavljali podlago za dogovor na zasedanju Evropskega sveta. Niso takojšnje zdravilo, a pomagali bodo pozdraviti bolezen, ki je podlaga za to. Upravičeno dviguje zaščito jamstev za vloge na najmanj 50 000 EUR po vsej Uniji. Družinski prihranki bodo zavarovani in beg kapitala odvrnjen. Prav tako se veselimo predloga Komisije za spodbujanje konvergence sistemov zajamčenih vlog, podpiramo pa tudi hitro sprejetje vaših zamisli za izboljšanje kapitalske ustreznosti. Ko gledate bonitetne agencije, poglejte, kdo plačuje njihove honorarje in kako so nadzorovane.
Prav tako pa moramo okrepiti povezave med nacionalnimi finančnimi regulatorji. Predstavniki iz centralnih bank evrskega območja sedijo skupaj v Svetu ECB. Podobno potrebujemo vseevropski organ za finančne storitve, ki bo ohranjal red in preglednost med finančnimi ustanovami. Evropski svet bi moral vprašati, ali se lahko proračun Evropske unije uporablja za omogočanje Evropski investicijski banki in Evropskemu investicijskemu skladu, da dajeta kreditna jamstva malim podjetjem. Navsezadnje zagotavljajo delovna mesta, na katera se zanašajo Evropejci. Ti ljudje potrebujejo hitre in posebne ukrepe, za njih je pomembno, da vse strani in vse države članice delujejo kot ena, in pričakujejo skupne rešitve za skupen izziv.
Pierre Jonckheer
v imenu skupine Verts/ALE. - (FR) Gospa predsednica, predsednik Sveta, predsednik Komisije, gospod Almunia, evropska skupina Verts - skupina, ki me je prosila, da jo danes popoldan predstavljam - je odobrila odločitve včerajšnjega Sveta Ecofin. Mislim, da je edina stvar, ki bi nas morala zadevati in ki zadeva vas, današnji odziv trgov, ki se ne zdijo popolnoma prepričani, da so predlogi pravilni. Upam, da se bodo trgi ponovno zbrali, in upam, da bodo evropski organi še naprej delovali v tem smislu.
Z vami bi rad delil tri pripombe ali tri sporočila. Prvo sporočilo zadeva samo Evropo. Parlament je dejansko delno razdeljen. Mnogi so želeli poudariti, da Evropa ni bila prisotna pri upravljanju bančne in finančne krize. Mi, evropska skupina Verts, bi želeli poudariti, da bančna kriza razkriva predvsem neprimernost skupnih evropskih pravil in da je na tem področju, kot tudi na mnogih drugih, potrebna večja vključenost Evrope in ne manjša.
Drugo sporočilo se nanaša na odgovornost vpletenih. Slišal sem in razumem, da predvsem gospod Barroso verjame, da je prišel čas za ukrepe - vsekakor -, a mislim tudi, da je prišel čas za določitev dela odgovornosti. Vse preveč enostavno bi bilo, če bi pokazal na Svet, vlade, ki sestavljajo Svet, ali Komisijo, ker so nekateri komisarji menili, da je boljša priprava zakonodaje pomenila samoregulacijo, brez vsakršne priprave zakonodaje. Za konkreten primer poglejmo direktivo o sistemih zajamčenih vlog: novembra 2006 je Komisija predložila poročilo, v katerem je pisalo, da na tem področju ni potrebna nadaljnja zakonodaja. Nisem prepričan, da bi to stališče potrdili danes.
Vendar pa se dejansko obračam na Parlament. Pred enim tednom smo v tem Parlamentu glasovali za poročilo gospoda Rasmussena. Prva različica je bila odlična in smo jo podprli. Parlament je moral zagotoviti večinski glas tako, da je zmanjšal zahteve, ki jih je izrazil sam poročevalec.
Danes se dogaja enako s poročilom gospoda Lamfalussyja o strukturi nadzora finančnih trgov. Tu mora ponovno vsak prevzeti svoj del krivde. Verjamem, da imata skupina PPE in Liberalna skupina, gospod Watson, posebno odgovornost za omilitev poročila, o katerem bomo glasovali jutri.
Nadalje bi rad povedal nekaj besed o krizi. To je sporočilo za vas, gospod Barroso, saj ste vi tisti, ki ustanavljate še eno posvetovalno skupino (obstaja jih mnogo, a morda je ta nova dobrodošla), zlasti o povezavi med finančno krizo in okoljsko krizo. Finančna kriza, kot ste sami dejali, ne izbriše okoljske krize. S tega vidika mislim, da ta bančna kriza srednjeročno kaže, da imamo v Evropski uniji velik problem pri dodeljevanju prihrankov. Kar bi želel - kar bi želeli evropski zeleni, da daste na agendo te skupine - je razmišljanje o instrumentih, ki bi jih morda lahko imela na voljo Evropska unija. Mislim predvsem na Evropsko investicijsko banko, ki bi jo bilo treba zadolžiti za dolgoročno zagotavljanje financ, da se učinkovito zagotovi paket o podnebnih spremembah in energiji in vlaganja, ki jih predstavlja. Mislim, da je to bistvenega pomena.
Brian Crowley
v imenu skupine UEN. - Gospa predsednica, najprej bi rad izkazal spoštovanje Svetu in mu čestital za njegova prizadevanja, predvsem v zvezi z Rusijo in z razmerami v Gruziji. Potrebnih je bilo veliko moči in poguma ter mnogo diplomacije, da bi našli mirno rešitev težav, s katerimi smo se soočali. Izkazalo se je - če je sploh kdo potreboval nadaljnje dokaze -, da kolektivno in z močnim vodstvom lahko dosežemo mnogo več kot le z vojaško močjo ali kot nam lahko prinese gospodarsko bogastvo, preprosto s primerom, ki ga dajemo, in s taktiko, ki jo uporabljamo.
Drugič, mislim, da je pomembno, da poskrbimo, da bo oživitev evro-sredozemskega partnerstva na agendi prihodnjega Sveta. Na nobeni stopnji v naši zgodovini ni bilo potrebneje združiti naših partnerjev na sredozemski ravni za zagotavljanje, da lahko dosežemo ne le gospodarski razvoj, ampak tudi miren soobstoj narodov. Predvsem bi morali posnemati vzor egiptovske vlade v njihovih stalnih mirovnih pogajanjih v zvezi s Sudanom, Čadom in drugimi območji.
Imam dve drugi pripombi. Narobe bi bilo, če ne bi omenil položaja v zvezi z Irsko in Lizbonsko pogodbo. Države članice so Irski že dale obdobje za premislek - za kar smo hvaležni -, a to ni nič drugačno od obdobja za premislek, ki sta ga dobili Francija in Nizozemska, ko sta zavrnili Ustavno pogodbo. Za predložitev predlogov in zamisli, kako je mogoče reševati te težave, je potreben čas. Nujno je, da v Parlamentu zagotovimo, da ne poskušamo katere koli države prisiliti glede odločitve, ali bo ratificirala pogodbo ali ne - predvsem zato, ker je za zagotovitev ratifikacije Pogodbe potreben demokratičen glas ljudstva.
Drugič, v zvezi s sedanjo finančno krizo ne krivim nobene posamezne osebe ali kažem s prstom nanjo. Svetu čestitam, da se je zbral in odločno ukrepa. Ponovno čestitam Komisiji, ker se je oglasila in povedala, kar je bilo potrebno povedati, preden je ukrepal Svet, in ker je zagotovila, da se v trg vnese verodostojnost tako, da je povedala, da smo sposobni, zmožni in pripravljeni ukrepati ne glede na to, ali je to preko ECB, Sveta Ecofin, posameznih držav članic ali česar koli drugega.
A ne delajmo napake s tem, da pravimo, da je vse, kar se je dogajalo v zadnjih dveh tednih, narobe, in da bo vse, kar se bo zgodilo v prihodnosti, prav. Naša zgodovina nas mora naučiti, da so bili v času, ko smo živeli na tem svetu, spremembe in prehodi. Te spremembe in prehodi ljudem prinašajo grozovite stiske.
Najprej moramo zagotoviti zaščito povprečnega človeka. Banke imajo finančno rešitev. Banke imajo jamstvo. K jamstvu sodi tudi odgovornost bank, da začnejo dajati posojila podjetjem in ljudem in da omogočijo gospodarstvom, da se ponovno postavijo na lastne noge. Ne gre za zmanjševanje plač ali plač vodilnih delavcev; gre za zagotavljanje, da se lahko gospodarski cikel vrne tja, kjer bi moral biti. Jamstva za vloge so le del tega vidika.
Francis Wurtz
v imenu skupine GUE/NGL. - (FR) Gospa predsednica, predsednik Sveta, predsednik Komisije, sedaj že več tednov gledamo svetovni preplah in neznosne izgube, kako v ozadju izginjajo milijarde evrov in dolarjev.
To je povzročil sistem, v imenu katerega so evropski voditelji več let priporočali zmernost plač in previdnost pri socialni porabi in so dopustili, da so se razlike strmo povečale. Ti isti voditelji sedaj hitijo na pomoč bankam, preden jih bodo spravili nazaj v zasebni sektor, in hkrati oznanjajo dolgo obdobje recesije in žrtvovanja za splošno prebivalstvo.
Mnogo ljudi, ki popolnoma osupli spremljajo te dogodke, si ne more pomagati, da se ne bi iz njih kaj naučili, ne o presežku, gospod Watson, ampak o bistvu kapitalizma v vsej njegovi nepravičnosti in brutalnosti, ne glede na sijajne preobrazbe, ki jim je bil izpostavljen v preteklih nekaj desetletjih. Mislim, da bodo morali evropski voditelji našim sodržavljanom precej pojasniti. Premislite o svojih odgovornostih, namesto da poskušate izzvati splošno volilno pravico na Irskem ali kjer koli drugje.
Danes želim le dati tri takojšnje, razumne predloge za reševanje najnujnejših vprašanj in hkrati odprtje poti za resnično spremembo politične usmerjenosti. Najprej mislim, da ne bi smeli skopariti, ko gre za pomiritev malih in srednje velikih varčevalcev, ki so upravičeno zaskrbljeni za svoja skromna sredstva. Mislim, da je bilo obvestilo o tem pozno, bojazljivo in neodločno. 15. oktobra mora celoten Evropski svet uradno zagotoviti popolno jamstvo za vloge po vsem ozemlju Evropske unije.
Drugič, osnovna zavest morale, kakor je preprosta skrb za učinkovitost, bi morala preprečiti "čarovniškim vajencem" , da bi sedaj ali v prihodnosti imeli dobiček od javnega posredovanja, ki je nujno zaradi sesutja, ki ga je povzročilo njihovo nerazumno obilje. Zato bi morala vlada s trajno nacionalizacijo svojih zdravih sredstev nadomestiti pomoč, ki jo daje ogroženim finančnim ustanovam, oziroma bi morala biti v vsakem primeru sposobna to storiti. Namen tega bi bila v prihodnosti ustanovitev javnega finančnega sektorja, ki bi bil v celoti posvečen financiranju investicij, ki bi bile družbeno vredne truda, predvsem takih, ki ustvarjajo delovna mesta.
Tretjič in bolj na splošno, realnemu gospodarstvu je treba pomagati z ambiciozno novo kreditno politiko. To zadeva tako EIB kot tudi ECB. Najprej, EIB bi morala dobiti odgovornost in sredstva za izvajanje naloge zagotavljanja dostopa MSP do vseh kreditov, ki jih potrebujejo za razvoj proizvodnje, če se ustvarjajo prava, ustrezno plačana delovna mesta in spoštujejo pravice njihovih zaposlenih. V tem oziru je odločitev, ki je bila sprejeta za pomoč MSP z zagotovitvijo 30 milijard EUR v treh letih, vredna truda, a menim, da je znesek premajhen in časovni razpon predolg. Samo v Franciji potrebujejo MSP 60 milijard EUR na leto, v EU pa je sedemindvajset držav. Poleg tega v večini primerov potrebujejo "kisik" zdaj. Kasneje bo morda prepozno.
Kar zadeva ECB, jo moramo vsekakor sedaj ali nikoli prositi, naj prilagodi svojo vlogo nujnim potrebam gospodarstva in naših držav tako, da denar usmeri ne v finančne trge, ampak v realno gospodarstvo. Ima instrument, da to stori, in ne razumemo, zakaj je tako nepopustljiva glede njegove uporabe. Ta instrument je selektivni kredit, ki je zelo drag, če se uporablja za finančne postopke, a je zelo dostopen, ko spodbuja delovna mesta, usposabljanje in vsa vlaganja, vredna truda.
Zavedam se, da nekateri izmed teh predlogov niso zelo običajni. In kaj potem? Namesto običajnih politik v EU, ki se ruši, dajem prednost zamisli reaktivne, kreativne politike, ki služi obnovi Evrope in dostojanstvenemu življenju Evropejcev.
Nigel Farage
v imenu skupine IND/DEM. - Gospa predsednica, kako smešna stara Evropska unija je to, mar ne? Prejšnjo soboto popoldan so po prijetnem kosilu v Elizejski palači evropski voditelji stali na stopnicah in se s precej šibkim nasmehom pogovarjali o solidarnosti. Nasmeh je bil seveda šibak, ker se je načrt predsednika Sarkozyja za finančno rešitev v stilu ZDA že sesul v prah. A kljub temu, rečeno je bilo "Stojimo združeni". In vseeno, skoraj smešno hinavsko je nemška kanclerka odločila, da so najprej na vrsti nemški interesi in šele nato evropski interesi, in je ukrepala - in morda je prvič v več letih dobila glasen aplavz svojih volivcev.
Seveda je ta trend začela Irska teden dni prej s tem, ko se je odločila za svojo pot, in Irsko vsak dan bolj občudujem. A mislim, da se bo pretekli teden izkazal kot trenutek razvodja za celoten evropski projekt. Edini način, kako preprečiti, da bi države ravnale v svojem lastnem nacionalnem interesu, je, da se jim odvzame oblast - da se ustvari ministrstvo za finance, tam v Frankfurtu, ki ima oblast nad davki in oblast nad vladnim trošenjem. Seveda sem danes popoldan slišal, kako so nekateri skrajneži EU uspešno pozivali k temu. A tega ne morete narediti, tako ne boste odredili javne podpore. Če bi to naredili, bi bilo to še bolj nepriljubljeno kot vaša osovražena Lizbonska pogodba.
Ne: verjetneje je, da dogodki preteklega tedna označujejo začetek konca. Trgi to že kažejo. Italijanske državne obveznice imajo sedaj 1 % večji donos kot državne obveznice, ki sta jih izdali Nemčija ali Francija. Trgi pravijo, da gospodarska in monetarna unija ne bo trajala. In nisem presenečen, saj nikoli ni bila optimalno valutno območje. Ena obrestna mera ni nikoli mogla ustrezati vsem tem različnim državam in nikoli niste imeli ustrezne javne podpore.
A biti mora eno ali drugo. Ali bo vse nadzirala celotna država EU ali pa bo razpadla in bo vse prišlo nazaj pod nacionalni nadzor. Kreditni krč udarja in nas vse prizadeva, a vidim kanček svetlobe na koncu tunela. Vidim dividendo: morda začetek konca tega celotnega norega in nezaželenega projekta.
Jana Bobošíková
(CS) Gospe in gospodje, predstavniki Komisije in držav članic Unije bi se morali naslednji teden upreti dvema skušnjavama. Najprej, sprejeti bi morali, da je Lizbonska pogodba mrtva in da je vsak pritisk na irske državljane, da si premislijo, nesprejemljiv, in bi morali zaustaviti postopek ratifikacije. Drugič, vsi višji politiki bi morali uvideti, da brezplačnih kosil ni. Sedaj bi se morali prenehati vesti kot mesije, ki bodo rešili gospodarstvo Unije, medtem ko igrajo ruleto s svobodo trga in denarjem davkoplačevalcev. Delničarji in direktorji bank bi morali plačati za slabo upravljanje bančnikov.
Gospe in gospodje, v tem trenutku vsi politiki ponujajo zagotovila za finančno reševanje neodgovornih bančnikov. S tem, ko to počnejo, ustvarjajo moralno tveganje. S tem, ko nudijo državna jamstva, se smejijo v obraz davkoplačevalcem in zelo poveličevanim malim in srednje velikim podjetjem. Glavnim vlagateljem pošiljajo le eno sporočilo: imate pravico pričakovati velike dobičke in pri tem ne tvegate ničesar in predvsem nimate nobenih odgovornosti. Vendar pa bodo v zameno za pomoč politiki pričakovali visoko ceno in to bo ureditev trga. To ne bo preprečilo krize. Kvečjemu bo odložena. Poleg tega bomo z opustitvijo predpisov o pošteni gospodarski konkurenci ustvarili džunglo.
Gospe in gospodje, soočamo se z recesijo in vse več brezposelnosti. Hkrati pa se politična elita sooča s zahtevnim preskusom: popustiti čarom populizma, ki vedno nudi lahke rešitve, ali ne. V tridesetih letih prejšnjega stoletja Evropa ni preživela nevihte in je doživela neuspeh. Trdno verjamem, da bomo danes preživeli nevihto.
Jean-Pierre Jouyet
predsednik Sveta. - (FR) Gospa predsednica, predsednik Komisije, gospe in gospodje. Zelo kratek bom. Glede na slišano vam želim povedati le, da je prva lekcija, ki sem se je naučil od prvega dela francoskega predsedstva, da zaradi ene krize ne izginejo druge krize.
Zaradi finančne krize ne bo izginila zunanja kriza z Rusijo in Gruzijo in v drugih delih sveta; zaradi finančne krize in zunanje krize ne bosta izginili kriza na področju hrane in okoljska kriza. Z vsemi temi izzivi se je treba soočiti, tudi če se moramo prilagoditi, da bi ohranili svoje prednostne naloge.
Obstajajo tri vrste prednostnih nalog. Prvo ste izpostavili v svojih govorih; to je povrnitev zaupanja - kakor je povedal predsednik Komisije -, da se bodo naši sodržavljani počutili bolj zaščitene v povezavi z Evropo in da bi preprečili nastanek brezna med Evropsko unijo - predstavo, ki jo imamo vsi o Evropi - in našimi sodržavljani.
Druga prednostna naloga je prilagoditev našega institucionalnega sistema, da bomo imeli bolj vključeno Evropo, bolje organizirano Evropo, Evropo, ki je bolj sposobna sprejemati odločitve - in se hitro odločati -, ker vemo, da se nobenega od teh izzivov ne da obravnavati posamično ali na nacionalni ravni.
Tretja prednostna naloga pa je gibanje v smeri proti razvojnemu modelu, ki je bolj trajnosten, dolgoročno bolj osredotočen, in proti pravičnemu upravljanju sredstev, hkrati pa upoštevanje zelo nenadne upočasnitve naših gospodarstev s katero se bomo, kot dobro vemo, soočali.
Popolnoma podpiram, kar je povedal predsednik Evropske komisije. Biti moramo pošteni, nadoknaditi moramo zamujeni čas in pregledati določene dogme. Mislim, da je predsednik Komisije to razumel in da so predlogi, ki jih daje, usmerjeni v pravo smer. Vsekakor se moramo premakniti proti večjemu vključevanju in boljšemu finančnemu nadzoru na evropski ravni.
Ne bom se vračal k različnim naštetim ukrepom, a očitno morajo svoje odgovornosti nositi Svet in države članice, Parlament pa mora prevzeti svoje odgovornosti v zvezi s predloženimi predlogi - ki so zelo nujni - glede standardov, bonitetnih agencij, razmerij med kapitalom in krediti, plač vodilnih delavcev in plač drugih zaposlenih v bančnem sektorju (tu so tudi plače trgovcev, o katerih se ne govori pogosto, a mislim, da so tudi pomemben problem). S tega vidika verjamem, da je ustanovitev skupine na visoki ravni odlična pobuda. Vendar pa bi rad v imenu predsedstva le povedal, da bi raje videl, da bi bila njena sestava bolj raznolika in čim bolj obsežna, a še vedno učinkovita. Kakor je dejal predsednik Komisije, se današnja likvidnostna kriza jutri ne sme spremeniti v krizo verodostojnosti.
Gospod Daul je odlično izpostavil, kakšne spremembe bi bilo treba izvesti v povezavi s cilji, ki ostajajo, predvsem v zvezi s paketom o podnebnih spremembah in energiji. Prav tako je zelo pomembno, kot je poudaril, da imamo razsežnost, ki podpira MSP, da Evropska investicijska banka res sprejme stroge ukrepe. Posledično je pomemben finančni paket, ki je bil dogovorjen, in ga je treba zelo hitro začeti izvajati v smislu podpore malih in srednje velikih podjetij.
Strinjam se s tem, kar je povedal gospod Schulz. Potrebujemo večjo usklajenost. Potrebujemo akcijski načrt. Prav tako potrebujemo akcijski načrt za podporo podjetij. To je povedal gospod Schulz in v celoti se strinjam s tem. Ve, da ga bomo pri tem podprli. Ker že ima dobre stike z gospodom Steinbruckom, mislim, da bo znal prepričati tudi njega.
Glede tega, kar je povedal gospod Watson, se strinjam z njim, da ne potrebujemo več ureditev, ampak bolje prilagojene ureditve. Pomembno je ravno to. Tudi glede ureditve nismo dogmatiki. Kakor ste povedali mnogi med vami, je jasno, da za ponovno pridobitev zaupanja potrebujemo ureditev na omenjenih področjih in da bi morala biti ta bolje prilagojena in bolj reaktivna ureditev. Tu morajo v tem smislu odgovornost ponovno nositi države članice.
Končno, kakor je poudaril gospod Wurtz, moramo zagotoviti, da bo Evropska investicijska banka imela aktivno vlogo v sedanjem okviru. Evropski svet bo prav tako govoril o tem in moramo sprejeti ukrepe, ki so nujni za zagotavljanje institucionalnega okvira, ki bo ustrezal finančnim skupinam, finančnim udeležencem, ki vse bolj delujejo na čezmejnih območjih. Resnična luknja, s katero se moramo soočiti v tej krizi, je, da v resnici način naše organizacije ostaja popolnoma nacionalen, medtem ko so izzivi vseevropski. Skupaj moramo najti ukrepe, ki nam omogočajo, da bomo spremenili metodo regulacije namesto prekomerne regulacije, in poskrbeti moramo, da se Evropa združi, da se bo njen glas slišal na prihodnjih mednarodnih srečanjih, da nam ne bodo kot v preteklosti vsiljena pravila drugih in nered drugih, za kar moramo posledice nositi mi, ampak se namesto tega lahko gibljemo proti stabilnejšemu mednarodnemu redu, takemu, ki je bolj v skladu z izzivi, s katerimi se moramo soočati na svetovni ravni.
José Manuel Barroso
predsednik Komisije. - (FR) Gospa predsednica, izpostavil bi rad le dve ali tri točke, ki se zdijo pomembne na tej stopnji razprave. Na splošno povedano sem opazil, da kljub vsemu obstaja soglasje glede splošnih ciljev, ki bi jim morali slediti.
Nujno je razumeti, da je to zelo nenavaden položaj, v katerem se nahajamo, in da imamo za reševanje nadnacionalne krize v glavnem le nacionalne okvire. Resnica je, da so nadzorni organi nacionalni organi. Komisija in Evropska centralna banka nimata moči za finančni nadzor.
V zvezi s pristojnostmi Komisije, predvsem glede državne pomoči, smo v to vložili nekaj dela in lahko vam zagotovim, da naše službe in vlade, ki so že od začetka rade v stiku z nami, odlično sodelujejo. Prav tako vam lahko povem, da je odlično sodelovanje z Evropsko centralno banko, in ponovno sem bil priča izrednim prizadevanjem francoskega predsedstva za dosego evropskega pristopa glede na to težko ozadje delnih nadzornih sistemov, a še vedno z evropsko razsežnostjo. Kakor koli, v tem okviru bi pozdravil odločitev evropske centralne banke, ki se je danes zavzela za zmanjšanje obrestnih mer, odločitev, ki jo je sprejela v skladu z drugimi centralnimi bankami.
Glede točk, ki ste jih poudarili v svojih govorih, bi rad izpostavil le dve stvari. Prva, ki jo je izpostavil gospod Daul, se nanaša na vprašanje realnega gospodarstva in MSP. Sedaj je gotovo - gre za priznano dejstvo -, da ima kriza že posledice za realno gospodarstvo in da nas čakajo težji časi. Verjamem, da bi morali najti ciljne ukrepe v okviru vseh reform, ki jih pripravlja Evropa, se prilagoditi mnogo zahtevnejšemu okviru konkurence in najti načine, kako na konkretne načine pomagati MSP. To je tudi razlog, zakaj je bila v okviru teh pobud Evropska investicijska banka spodbujana k pripravi ukrepov za MSP. Celotno razsežnost, razsežnost realnega gospodarstva, je treba v naslednjih nekaj mesecih zelo podrobno spremljati.
Druga točka, ki jo je izpostavil gospod Schulz, se nanaša na problem tistih, ki so zunaj Evrope, na problem najrevnejših. Mislim, da je tudi moja dolžnost, da vašo pozornost pritegnem k zelo pomembnemu problemu. Trenutno govorimo o "finančni rešitvi", a ne smemo pozabiti na "reševanje ljudi". Letos bo po številkah Svetovne banke 75 milijonov več ljudi žrtev stradanja. Za naslednje leto pa napovedujejo še 100 milijonov več.
Zato čeprav priznavamo, da so se naši problemi v Evropi pomnožili, ne smemo pozabiti na probleme v državah v razvoju. Ne smemo pozabiti na tragedijo v Afriki. Moramo si prizadevati, da se pozitivno odzovemo na prošnjo, ki smo jo nedavno prejeli od generalnega sekretarja Združenih narodov in predsednika Svetovne banke v pismu, ki je bilo naslovljeno na vse voditelje držav in vlad in mislim, da tudi na predsednika Evropskega parlamenta, in sicer, da bi morale evropske institucije, to je Parlament in Svet, odobriti pobudo Komisije glede izvajanja načrta v sili za podporo kmetijstva v državah v razvoju.
Ne smemo pozabiti, kot je po pravici povedal gospod Jouyet, da so vse te krize povezane: finančna kriza, svetovna kriza v sektorju živil, energetska kriza, pomembni vidiki glede geopolitične krize. Zelo si želim, da bi Evropa sodelovala v konstruktivnem pristopu, ne le za nas, kot Evropejce, ampak tudi za preostali svet.
Prispevamo k novemu redu v globalizaciji, za katerega želimo, da je pošten, ne tako, da se zapremo, ne da postavljamo pod vprašaj pojem tržnega gospodarstva, ampak da poskušamo uporabljati bolj poštena načela in pravila v tržnem gospodarstvu. Kot je bilo že povedano, je trenutni problem tudi problem nezmožnosti, ne toliko nezmožnosti trga - čeprav se mnogo akterjev na trgu vede nesprejemljivo -, ampak bolj pristojnosti določenih političnih ali javnih oblasti, ki niso našle ustreznih rešitev za tržni položaj v smislu ureditve.
Za zaključek vam lahko povem, da v naših vsakodnevnih stikih z vladami vidim priznanje potrebe za to evropsko dimenzijo. Na primer, kot brez dvoma veste, do sedaj Evropa in evrsko območje kot takšna nista resnično obstajala za mednarodne finančne organe. Šele pred nekaj meseci, po mnogih letih vztrajanja, je Evropska komisija končno dobila pravico do sedeža, do prisotnosti v Forumu za finančno stabilnost.
Dejstvo, ki ga ni mogoče zanikati, je, da je imelo do sedaj, kljub paktu stabilnosti in rasti, kljub Evropski centralni banki, zunanje zastopanje EU v mednarodnih finančnih organih mnogo manjšo pomembnost od dejanske pomembnosti gospodarske in monetarne unije in tega, kar predstavlja projekt Evropske unije. Zato tudi v središču krize vidim priložnosti. Če bomo pokazali modrost, če bomo razumeli, kaj lahko storimo in kaj moramo storiti, vidim priložnost za razvoj naše zamisli o Evropi, ki služi našim državljanom.
Philip Bushill-Matthews
Gospa predsednica, trenutna finančna kriza ne vpliva le na banke in vlagatelje. Proizvajalci, trgovci na drobno, uvozniki in izvozniki, za vse je težje pridobiti delovni kapital, ki ga potrebujejo, in obstaja resnično tveganje, da se bo okrepila velika tržna upočasnitev. Tako je ohranjanje prostega pretoka blaga - ne le znotraj Evrope, ampak tudi v svet v razvoju in iz njega, kot je pravkar povedal predsednik Barroso - posebno pomembno.
Zato - in to je prva od mojih dveh povezanih točk - je hitro imenovanje novega komisarja za trg v tem trenutku tako pomembno. Kolegi v Parlamentu se morda spomnijo, da smo v času njegovega imenovanja v večini strank in delegacij vsi podpirali Petra Mandelsona. Podpirali so ga celo britanski konservativci. Upam, da bo tako tudi z njegovo naslednico, a Parlamentu bi moral povedati, da so številni kolegi iz različnih delegacij že izpostavili resnične skrbi glede njenega očitnega pomanjkanja izkušenj za pomemben tržni portfelj.
Zato močno priporočam, da bi bilo v njenem interesu in tudi v našem, da pride do njene obravnave pred 10. novembrom, če je to mogoče. En mesec je dolga čakalna doba in veliko časa za razvoj nadaljnjih dvomov. Obstaja pa še drug razlog: pravkar so mi posredovali elektronsko pošto, ki pravi, da je bilo treba Transatlantski ekonomski svet, ki je bil načrtovan za 16. oktobra, prestaviti zaradi tega, ker je komisar, ki odhaja, že odšel, in ker je treba prihodnjo komisarko še potrditi. Torej, prosim, če lahko začnemo. To je v interesu nas vseh.
Moja druga točka se nanaša na MSP, točka, ki jo je strastno omenil moj dobri prijatelj in kolega, Joseph Daul. Ko Svet govori o gozdu, ali lahko, prosim, govori tudi o drevesih? Zadnjič sem opazil, da je bil datum za zaključek posvetovanj o Direktivi o zamudah pri plačilih konec avgusta. Mislim, da je bila časovna usklajenost neprimerna. Karkoli so morda povedala podjetja do konca avgusta, bi imelo sedaj bolj vplivno sporočilo. Lahko prosim, da se obdobje za posvetovanje ponovno odpre le za naslednja dva meseca, ker mislim, da bi resnično morali sprejeti sveža sporočila o pomanjkanju delovnega kapitala? Nisem prepričan, da bi Direktiva o zamudah pri plačilih rešila problem, a mislim, da bi tovrstna analiza prispevala k razumevanju problema.
Pervenche Berès
(FR) Gospa predsednica, predsednik Sveta, naj povem, kakšna škoda je, da ni z nami ministrice, ki je odgovorna za Svet Ecofin. Je predsednica tega sveta in poziva k tesnemu evropskemu sodelovanju. Mislim, da bi bilo danes njeno pravo mesto med nami.
Predsednik Komisije, slišim vas in ne bom posnemala tistih, ki pravijo, da so vse le besede, a vseeno, kdaj sem vas res videla mobilizirane glede teh vprašanj, odkar se je začela kriza? Občasno ste prišli sem s predlogi, ko ste menili, da so morda težave v državah članicah, predvsem največjih (mislim na Francijo in Nemčijo glede vprašanja državnih investicijskih skladov). Prišli ste s predlogom, ki ste ga pripravili v svojem kabinetu, neodvisno od zadolženega komisarja, gospoda Charlija McCreevyja.
Vendar pa od takrat nisem imela res vtisa, da ste posebno mobilizirani. Kakorkoli, hotela sem vas nekaj vprašati: kam ste danes skrili komisarja, ki je pristojen za stanje finančnih trgov? Sprašujem se, zakaj ga ni ob vas. Vesela sem, da ob vas vidim našega prijatelja Joaquina Almunio, a malo čudno se mi zdi, da pristojnega komisarja ni tu.
Kar zadeva pristojnega komisarja, kaj je julija 2007, ko so bile mobilizirane vse službe, on naredil za to, da nas je obvestil, da bo položaj za evropske banke dramatičen, da bodo posledice te krize dramatične za evropsko gospodarstvo? Vaše službe so izvedele. Gospod Barroso, to je bil trenutek za objavo predlogov, ki bi omogočili, da evropskim varčevalcem damo zagotovila jamstva za vloge, o tem kako, bomo reševali te težke položaje. Kje je bil vaš komisar takrat?
Veseli ste, da je bila Komisija - poslušajte me, gospod Barroso - povabljena v Forum za finančno stabilnost. Ali ste vedeli, da vaš komisar, gospod McCreevy, prejšnji ponedeljek, ko se je Forum sestal, ni šel, ker je bil v Dublinu? Kaj je povedal, ko se je država, iz katere prihaja, odločila, da bo sama reševala vprašanje jamstev za vloge v sektorju, za katerega je zadolžen v Komisiji?
Pravite nam, da je v Evropskem svetu odpor, ampak ali morate res čakati na navodila finančnih ministrov, da boste pripravili sistem zajamčenih vlog ali da boste preverili, kako se bodo računovodski standardi uporabljali na evropski ravni?
Gospod Barroso, danes je vaša politična odgovornost, da pokažete pogum, vodenje in pobudo. Do sedaj nisem videla ničesar takega.
Wolf Klinz
(DE) Gospa predsednica, gospe in gospodje, stvari se dogajajo zelo hitro; trgi prosto padajo. Nihče ne ve, če je to zaradi izgube zaupanja, ki je nastopila povsod, ali so morda na delu špekulanti, ki poskušajo ugotoviti, če in v kolikšni meri lahko še vedno spravijo trg na kolena.
V celodnevni delavnici februarja letos je Skupina zavezništva liberalcev in demokratov za Evropo že poskusila najti vzroke za krizo in določiti stvarne ukrepe, ki bi jih morali izglasovati, da bi se v prihodnosti izognili krizi.
S pripisovanjem odgovornosti posameznim tržnim udeležencem dosežemo zelo malo. V osnovi moramo priznati, da smo vsi doživeli neuspeh: investicijske banke, v katerih so se razvijali proizvodi, ki so bili končno tako zapleteni, da jih ni nihče razumel, hipotekarne banke, ki so opustile bonitetne ocene, bonitetne agencije, ki radodarno niso upoštevale navzkrižij interesov, in nadzorni organi, ki niso dovolj tesno sodelovali med sabo ali pa z ustreznimi centralnimi bankami in si niso prizadevali, da bi dosegli resnično preglednost vozil za posebne namene, ki jih ni bilo treba posebej prijaviti na njihovem stanju na računih.
Mnogo predolgo ni bilo narejeno nič! Komisija, ki smo jo pred leti prosili, da se poglobi v bonitetne agencije in nam pojasni njihove dejavnosti ter izboljša preglednost na drugih področjih, je mnogo predolgo čakala, preden je sprejela kakršne koli ukrepe. Sedaj se ukrepi, ki bi si jih bilo nemogoče zamisliti pred nekaj meseci, sprejemajo praktično vsak dan: G7 v soboto, 27 držav članic v ponedeljek, finančni ministri v torek, ukrepi britanske vlade danes, in hkrati tudi usklajena pobuda centralnih bank in zmanjšanje obrestnih mer! Dobro; upam, da bodo ti ukrepi pomagali, a lahko bi jih trgi napačno razumeli in jih smatrali kot izraz prodorne panike - in temu se moramo vsekakor izogniti.
Hiša ima 27 prostorov, plameni valovijo iz strehe, kaj pa počne 27 prebivalcev? Ukrepajo vsak zase, vsak se z ognjem bojuje v svojem lastnem prostoru, namesto da bi sodelovali.
Hélène Flautre
(FR) Gospa predsednica, s to finančno krizo bo Evropski pakt o azilu in priseljevanju pojemal v ozadje. Morda to ni slabo. Morda bi moral biti vedno tam. Dejansko se sprašujemo, kako se ta Pakt o azilu in priseljevanju razlikuje v primerjavi s politikami, ki jim Evropska unija in države članice sledijo že leta.
Res je! Kaj se bo s tem novim paktom spremenilo za preseljence, ki so žrtve policijskega nasilja, trgovine z ljudmi, nesmiselne birokracije? Ali potrjuje njihovo človeško dostojanstvo, njihove pravice? Ali bo potrdil Mednarodno konvencijo o varstvu pravic vseh delavcev migrantov in njihovih družinskih članov? Ne!
Za žrtve revščine, vojne, naravnih nesreč, naraščajočih omejitev pravice do azila, kaj se bo spremenilo zanje? Se bodo ljudje začeli spraševati, kako smešno je, da moraš zaprositi za azil v prvi državi pribežališča? Ali bo kdaj konec vsebinskih pregledov in, naj rečemo, nezanesljivih seznamov varnih držav? Za preseljence, ki so zakonito zaposleni in so resnični del našega gospodarskega in družbenega življenja, ali bo to zanje pomenilo, da so uradno priznani? Ne!
Kaj pa preseljenci, vključno z mladoletniki, ki so zaprti ali pregnani, celo v države, kjer bodo z njimi slabo ravnali, kjer nimajo družine, kjer ne govorijo njihovega jezika; se bo to spremenilo? Ali bomo opustili sporazume o ponovnem sprejemu in o tranzitu v državah, kjer se kršijo človekove pravice? Ne!
Zavedate se, da se ljudje povsod po svetu posmehujejo azilu in politiki priseljevanja. Ne morete več na mednarodno konferenco, ne da bi slišali kaj o obsežnih kršitvah pravic, ki jih trpijo preseljenci zaradi evropske politike o azilu in priseljevanju. Mislim, da se mora to spremeniti. Potrebujemo politiko, ki bo osnovana na stvarnosti in ne na hinavščini, ki je blagovna znamka Evropskega pakta o azilu in priseljevanju.
Cristiana Muscardini
(IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, popolnoma se strinjamo s tem, kar je predsednik Sarkozy povedal v Evianu: da bo le usklajeno delovanje centralnih bank in vlad omogočilo, da se ukroti sistemsko tveganje.
To pa ne odpravi dejstva, da imamo kljub današnji zanimivi razpravi še vedno nekatere zaskrbljujoče dvome o tem, zakaj Evropska centralna banka ni že prej zmanjšala davčnih stopenj v luči dogodkov na trgu ZDA, na svetovnih trgih in na finančnih trgih, predvsem v nekaterih državah članicah.
To postavljamo pod vprašaj, ker ni bilo jasnega stališča o vprašanju finančnih instrumentov, ko vemo, da so zaradi teh proizvodov glavne javne institucije in organi v Italiji in Evropi zašli v ogromne dolgove.
Pod vprašaj to postavljamo zato, ker se je politika konsolidacije bančnih institucij nadaljevala in ob mnogih priložnostih tako ustvarjala idole s skritimi napakami, ne da bi upoštevala resnični sistem, ki obstaja v naših državah, in razlog, zakaj je bil potrošniški kredit nenadzorovan in je vodil do tega, da so se tako posameznikom kot tudi bankam, kot posledica učinka interakcije, nakopičili dolgovi.
Na kratko, Evropo pozivamo, naj danes zbere pogum in pregleda Pakt stabilnosti, ki sedaj sodi v zadnje stoletje. Pri eksponentnem nastajanju nove krize potrebujemo hitre in zanesljive odločitve. Ker smo prej govorili o malih in srednje velikih podjetjih, mora biti Svet tudi jasen glede dejstva, da je Komisija dolžna uvesti nadaljnja znižanja stroškov goriva.
Frank Vanhecke
(NL) Gospa predsednica, malo skromnosti ni nikoli odveč in to velja tudi za politike. Poskrbimo, da bo to jasno od samega začetka: v svetovni krizi institucije Evropske unije niso kaj dosti več kot le popolnoma nemočni opazovalci in Evropski parlament ni kaj dosti več kot popolnoma nemočna teoretična razpravljalnica.
Zato bom začel tako, da bom najprej razpravljal o nekaj drugih stvareh, za katere smo odgovorni. Prvotno bi morala na vrhu prevladati razprava o irskem vprašanju in umirajoči Lizbonski pogodbi. Vendar pa me nedavne izjave vodilnih evrokratov navdajajo z močnim občutkom déjà vu. Eden izmed primerov je komisarka Wallström, ki je ta teden izjavila, da je imel irski referendum dejansko zelo malo opraviti s samo Pogodbo, ampak bolj z etičnimi vprašanji in obdavčenjem. To se stopnjuje do dejstva, da je bil v očeh Komisije irski "ne" dejansko "da". Razlog za moj déjà vu je v tem, da so enake izjave takrat podajali tudi člani evropske ustanove po francoskem in nizozemskem referendum. Ljudje pravijo "ne", ampak evrokrati slišijo "da".
Takšno preziranje osnovne demokracije je očitno strukturna značilnost te Evrope. Določena evropska politično avtistična elita, skrita pred ljudmi, sprejema odločitve navkljub ljudem in je nato videti popolnoma brezmočna, ko se pojavijo resnične katastrofe, kot se dogaja sedaj.
Naslednji primer je sledeč: nedavne raziskave so pokazale, da je nasprotovanje pristopu Turčije med državljani naših držav močnejše kot kdaj koli prej - a kaj storimo mi? Še bolj pospešujemo postopek pristopnih pogajanj. Evropa, ki jo vidimo sedaj, je pravo nasprotje vsega, kar je povezano z demokracijo. Poleg tega pa ne moremo rešiti tega problema nezaupanja državljanov s tem, ko sedaj igramo in se pretvarjamo, da bistveno prispevamo k reševanju finančne krize.
Jacek Saryusz-Wolski
(FR) Gospa predsednica, minister, komisar, moje sporočilo Komisiji in Svetu je naslednje: sredi finančne krize ne pozabimo nadaljnjih postopkov do izrednega srečanja Sveta, ki bo 1. septembra, in predvsem na vprašanje Gruzije in Belorusije.
Gruzija je izgubila vojno, a bi morala dobiti mir, in narediti moramo vse, da se to zgodi. To pomeni dve stvari: pomoč Gruziji z močno finančno podporo za obnovo in pomoč pri utrjevanju demokratičnih reform.
Evropska unija je bila hitrejša in učinkovitejša kot naši ameriški prijatelji, ko je šlo za reševanje kavkaške krize, in naš odziv je bil skladen ter je temeljil na skupnem pristopu - in za to se zahvaljujem in čestitam francoskemu predsedstvu.
Upoštevati moramo vpliv gruzijske krize na celotno regijo in na samo Evropsko unijo. Bolj kot kdajkoli je potrebno, da se naši odnosi z vzhodnimi sosedi, namreč preko vzhodnega partnerstva, ustvarijo na višji ravni. Potrebujemo močno demokratično Gruzijo, prav tako pa Gruzija potrebuje nas. Za to imamo tudi skupni evropski interes in s tem imam v mislih energetsko varnost in razpoložljivost kavkaškega koridorja kot dodatne možnosti za tranzit nafte in plina. Od Komisije in Sveta pričakujemo, da bosta zagotovila zaščito obstoječih plinovodov in nadalje razvila dramatično manjkajočo skupno zunanjo politiko o energiji.
Sedaj pa k Belorusiji: položaj se tam malo izboljšuje in kažejo se prvi znaki liberalizacije. Volitve niso bile demokratične. Odzvati se moramo z novo politiko, da bi prekinili izolacijo Belorusije, a s pretehtanim odprtjem, ki temelji na strogi pogojenosti in postopnem pristopu dajanja in sprejemanja. To pomeni naslednje elemente: selektivno uporabo evropskih sosedskih politik in instrumentov človekovih pravic, selektivno odpravo vizumskih sankcij za uradnike, znižanje stroškov vstopnih vizumov za državljane Belorusije na polovico, ponovno vzpostavitev političnega dialoga, podporo za odprtje večjega gospodarskega sodelovanja z Evropsko unijo, zaščito civilne družbe, nevladnih organizacij, narodnih manjšin in svobodnih medijev in vse to v tesni povezavi s tistimi, ki zastopajo demokratično stališče v Belorusiji.
Enrique Barón Crespo
(ES) Gospa predsednica, predsednik Sveta, komisar, gospe in gospodje, sporočilo, ki mislim, da bi ga morali poslati srečanju prihodnjega Evropskega sveta je potreba, da se obnovi in podpre zaupanje evropskih državljanov v naš projekt.
Razlog za to je, da smo se odločili, da bomo ustvarili gospodarsko in monetarno unijo, ki se gradi, a še ni popolna. En teden smo zaradi okužbe z epidemijo ZDA tvegali paniko ali pa množično odseljevanje, kar mislim, da se je popravilo. Pravočasno se je pokazalo, da evropske institucije delujejo: predvsem v primeru včerajšnjega srečanja Sveta Ecofin in tudi z današnjim usklajenim znižanjem obrestnih mer.
Sposobni moramo biti pomagati našemu proizvodnemu sistemu; v tem pogledu bom poleg pobud Skupnosti omenil na primer mojo državo, kjer je bilo včeraj odločeno, da se bo ustanovil sklad s 30 milijardami EUR, ker moramo podjetjem pomagati, da bodo delovala.
Drugo področje, kjer je potrebno utrditi zaupanje, je ratifikacija Lizbonske pogodbe. Prav tako sem imel priložnost za razpravo z ministrom Martinom. Pripravil je natančno diagnozo stanja, a diagnoza brez recepta za zdravila ne deluje. Sedaj je zato potrebno, da se naši irski prijatelji, ki so premislili in razmislili stvari, zavedajo, da to ni nepristranska vaja, z drugimi besedami, da nas v Uniji, ki temelji na solidarnosti, to tudi stane in nas bo drago stalo, če se Lizbonska pogodba ne sprejme pred volitvami.
Edini pozitivni učinek neratifikacije je morda ta, da bodo evropske volitve v središču pozornosti. Vendar pa je pomembno, da se borimo in delamo za to, da bo Lizbonska pogodba veljavna v času prihodnjih evropskih volitev, da bi lahko bila Unija močnejša in bolj kohezivna.
Sophia in 't Veld
(NL) Gospa predsednica, državljani trenutno od Evrope želijo, da jim zagotovi zaščito in stabilnost in da pokaže enotnost. Močna Evropa je v tem času pomembnejša kot kdaj koli. Vsi se strinjamo, da je bilo potrebno posredovanje, in dobro je, da so bili ukrepi hitri. To je bilo neizogibno.
Menim pa, da so številni razvoji dogodkov kljub temu zaskrbljujoči in prav tako za nekaterimi ukrepi, ki so bili sprejeti, čutim stopnjo ideologije. Nekateri v tem Parlamentu že slavijo smrt kapitalizma. Vendar pa, če sem odkrita, politiki niso bankirji. Nujni ukrepi so eno, a opazila sem tudi, da nekatere operacije segajo do čisto običajne nacionalizacije bank. Če sem odkrita, številnim bankirjem ni mogoče več zaupati in jim ne moremo zaupati svojih prihrankov. Vendar pa se vprašajte, ali bi svoje prihranke zaupali politikom, ki ravnajo kot bankirji. Na primer gospodu Schulzu. Jaz mu jih ne bi.
Krize ne smemo izkoristiti, da bi preprečili, oslabili ali celo odpravili predpise. Menim, da je poziv za prožno uporabo konkurenčne politike ali pakta stabilnosti in rasti izredno zaskrbljujoč. Ravno to so predpisi, zaradi katerih je postala Evropa robustna.
Za Komisijo imam specifično vprašanje - in posledično z obžalovanjem opažam, da gospod Barroso očitno meni, da je razprava premalo zanimiva, da bi ostal do konca. Danes popoldan je nizozemski minister za finance v razpravi spodnjega doma nizozemskega parlamenta izjavil, da nakup Fortisa in ABN-AMRO - ne le banke, ampak tudi delov, ki nimajo sistematičnega pomena, kot je zavarovanje - ni bil prijavljen kot državna pomoč. Zato bi rada vedela kako namerava Komisija reševati takšne primere v prihodnjem obdobju. Navsezadnje je komisarka Kroes prejšnji ponedeljek izjavila - in s tem se popolnoma se strinjam -, da se pravila o konkurenci in Pakt za stabilnost in rast še naprej v celoti uporabljajo. Kako rešujemo tovrstni primer? Kaj se bo zgodilo, če bo naknadno ugotovljeno, da so bila kršena pravila o državni pomoči?
Ryszard Czarnecki
(PL) Gospa predsednica, glavni izziv, s katerim se danes sooča Evropa, je prav gotovo gospodarska kriza. Kljub nedavnim zagotovilom nemških politikov in uslužbencev Evropske komisije začenja ta kriza zelo vplivati na Evropo. Vprašanje ni, ali nas bo dosegla, ampak kdaj. Prejšnjo soboto se samoimenovanim vodjem več največjih držav Evropske unije v zvezi s tem ni uspelo dogovoriti o nobeni skupni taktiki.
Nadalje, iz primera zajamčenih vlog, ki so jih v nasprotju z drugimi državami članicami EU napovedale države kot so Grčija, Irska in Nemčija, je očitno, da za reševanje tega ne obstaja ena skupna taktika. Če ne bo glede tega na prihodnjem vrhu EU izdelana skupna strategija, bo to zelo slab signal za državljane držav članic EU, ker morajo ljudje ravno v času krize čutiti, da jim EU v primeru potrebe stoji ob strani in da je tam ne le v dobrih časih, ampak tudi, ko nastane problem.
Werner Langen
(DE) Gospa predsednica, žal predsednika Komisije ni več tu. Rekel je - to sem takrat zabeležil -, da še nimamo pravil, ki bi omogočila evropski odgovor. Pri tem ima resnično prav. Gospa Berès nam je povedala, zakaj ima prav - ker bi lahko bil odgovorni komisar, gospod McCreevy, pretekla štiri leta tudi mrtev! V vsaj 10 različnih poročilih je dosledno zanemarjal predloge Parlamenta. To je resničnost, ne neoliberalizem, ampak oddaljeni nadzor iz Dublina in Londona s strani komisarja, ki je odgovoren za finančne trge. Če bi imel predsednik Komisije hrbtenico, bi gospodu McCreevyu to vlogo odvzel in jo dal gospodu Almuniji, kamor sodi, a nima poguma, da bi to storil. Namesto tega pa ljudje tu še naprej govorijo kot bi se ravno začela "ura napada". Vse, kar lahko naredim, je to, da zbegan nad dejanjem predsednika Komisije zmajem z glavo. Ne bo se mogel tako preprosto izgovoriti iz skupne odgovornosti.
To poudarjam, ker ne moremo le tiho sedeti tu in čakati. Ukrepati moramo hitro. Banke izdajateljice so ukrepale; ukrepali so finančni ministri. Vse to je postalo pomembno, ker je sedaj kriza dosegla prav tiste razsežnosti, ki smo se jih bali vsa ta leta.
Kje je gospa Kroes? Zavlačuje s svojimi pravili o konkurenci in prav tako ogroža varnost na področju stabilnosti bank, ki še delujejo. Namesto da bi razmišljala o tem, ali lahko Irska dodeli 200 % svojega domačega proizvoda kot jamstva izključno za irske državljane in za prihodnja posojila, določa roke. Kdo je sploh kaj povedal o tem?
Če Komisija nima poguma, da bi dala predloge glede evropskega nadzornega organa, četudi to pomeni nasprotovanje volji držav članic, potem se bo vse le sesulo. Če bo potem evropski solidarnostni sklad ustanovljen pred uskladitvijo pravil, bo to popolni socializem.
Jo Leinen
(DE) Gospa predsednica, ob poslušanju gospoda Langena bi lahko govorili o veliki koaliciji, ker se strinjam s tem, kar je povedal.
Kriza v Gruziji, finančna kriza, kriza na področju cen energije - vse vpije po močni Evropi. Zato sem kot predsednik Odbora za ustavne zadeve vesel, da so razen protievropejcev vsi tu izkazali svojo podporo hitri ratifikaciji Pogodbe o reformi, in zahvaljujem se francoskemu predsedstvu za vztrajanje pri tej zadevi. Tega ne smemo v nedogled odlagati in pričakujem, da bo vrh, ki bo naslednji teden, poslal jasen signal ter izdelal razpored za dokončanje ratifikacije.
Švedska in Češka republika morata Pogodbo ratificirati do konca tega leta in še vedno nisem obupal, da je na Irskem mogoča ratifikacija pred evropskimi volitvami. Irski zunanji minister, Micheál Martin, je mojemu odboru v ponedeljek povedal, da na Irskem prihaja do spremembe v ozaveščenosti in da ljudje priznavajo vrednost EU. V politiki je lahko šest mesecev zelo dolga doba!
Sedaj pa k moji drugi temi: državljanom moramo prav tako pojasniti, zakaj potrebujemo EU. Vesel sem, da bomo na vrhu sprejeli skupno politično izjavo o strategiji komunikacije EU. Tu bi se rad zahvalil francoskemu predsedstvu, ki mu je uspelo združiti vse tri institucije. To je treba sedaj obravnavati za referendum na Irskem in za evropske volitve. EU ni vzrok za številne probleme, je pa rešitev za mnoge! Poskrbeti bi bilo treba, da bo to jasno tudi zunaj EU.
Mario Borghezio
(IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, Evropa ljudi ni zaščitila pred političnimi špekulacijami. Celo častnik New York Times je natisnil preroški rek Ezre Pounda, ki pravi, da si z oderuštvom nihče ne zgradi trdne hiše. Danes bi banka Zvezne rezerve in ameriško ministrstvo za finance rada zakrpala razpoke z znižanjem stopenj. Ta rešitev - preprost dostop do kreditov - je bila tista, ki je povzročila špekulativnost.
Leta 1933 je skupina ekonomistov v Chicagu sestavila načrt: za ponovno vzpostavitev izključnega državnega monopola za izdajanje denarja, preprečevanje bankam, da bi ustvarjale ponarejen denar, in uveljavljanje obveznosti, da morajo imeti banke 100-odstotne rezerve. Zaradi tega so postale prevare z delnimi krediti nemogoče in so se končale finančne igre, ki so uničevale običajne ljudi, škodile varčevalcem in prizadele realno gospodarstvo.
Dobitnik Nobelove nagrade Maurice Allais je bil vedno odprto kritičen do inovativnih financ, listinjenja, finančnih instrumentov in hedge skladov, ki so jih imeli zelo radi finančni velebankirji v določenem delu evropskega finančnega sektorja. Precej po pravici poziva - kakor tudi mi že nekaj časa -, naj se finančni instrumenti prepovejo. Sprejmimo Čikaški načrt, Allaisov načrt: prihranimo ustvarjanje denarja za vlade.
Dovolj je Evrope, ki ni prepričana, kaj storiti. Celo papež je izdal opozorilo, da bogastvo ne pomeni ničesar.
Tunne Kelam
Gospa predsednica, Svet mora iz invazije na Gruzijo prav tako potegniti sklepe. Da bi preprečili, da se takšne agresije ponovijo, mora EU poskrbeti, da se bo zamisel, da ima tisti, ki ima premoč, vedno prav, izkazala kot popolnoma neugodna za napadalca. Z napadom na suvereno državo je Rusija kot članica Varnostnega sveta poleg regionalne razbila tudi mednarodno paradigmo varnosti in stabilnosti. Če niso določene meje, bodo te odprte za nadaljnje izvajanje sile proti Ukrajini, Moldaviji in drugim.
Danes potrebujemo učinkovito vzhodno partnerstvo in močno ter demokratično Gruzijo. Žal so nekateri socialistični vodje, ki so obiskali Moskvo, še preden je Rusija izpolnila svoje obveznosti, izjavili, da EU in Rusija potrebujeta druga drugo bolj kot kdaj koli prej in da morata Rusija in EU sodelovati pri zapolnjevanju morebitne varnostne vrzeli, ki ostaja za ZDA, ki slabijo. Zdi se, da obstaja nevarna zmeda glede tega, kdo so naši resnični zavezniki in kdo je resnično zainteresiran za oslabitev in razpad Evrope.
Nazadnje, EU se mora odzvati na nenehno razdeljevanje ruskih potnih listov v tujini. To pomeni umetno ustvarjanje novih ruskih državljanov, ki jih je treba braniti po doktrini Medvedeva, in tako pripravljanje novih mednarodnih žarišč krize. Naš odziv bi moral biti zavrnitev vizumov za te nove državljane, predvsem za voditelje novih ruskih protektoratov. Na koncu pa bi morali hitro zagotoviti Gruzijcem in Ukrajincem radodarnejšo pomoč pri pridobivanju vizumov kot so jo dobili ruski državljani.
Proinsias De Rossa
Gospa predsednica, mislim, da mora irska vlada slej ko prej poskusiti rešiti irsko blokado Lizbonske pogodbe in da bi morala to storiti tako, da bi Irska ostala polnopravna članica in ne le delna članica, kar bi bilo posledica tega.
Lizbonsko pogodbo potrebujemo bolj kot kdaj koli prej, da bi Evropo okrepili v svetovnem merilu in se učinkovito odzvali na skrbi državljanov. Finančna kriza je še eno sesutje trga. To se je ponovno zgodilo, ker je večina vlad verjela v pravljico, da bi se lahko svetovni trgi urejali sami, in za trg ni uspela uporabiti demokratičnega nadzora.
Evro je primer tega, kaj lahko Evropa doseže, če ima resno skupno suverenost. Če bi se Irska odločila, da bo ohranila irski funt, bi ta do sedaj brez sledi izginil.
Predsednik Barrosso je priznal, da je od držav članic pri izdelavi usklajenega odziva na krizo dobil bolj malo sodelovanja. Vendar pa ne spregovori o nenehnem odporu komisarja McCreevyja za ponovno ureditev. Komisar McCreevy ni sposoben opustiti svoje neoliberalne ideologije in zato me zelo skrbi, da ga vključujejo v organ, sestavljen iz treh oseb, ki ga ustanavlja predsednik Barroso.
Ali smem podati še zadnjo pripombo? Predlagam, da objavim današnji govor gospoda Faraga tu v Parlamentu na svoji spletni strani, ker verjamem, da bo s tem, ko bo večje število ljudi slišalo, kaj ima povedati o Irski in Evropi, večja možnost, da bodo glasovali za Evropsko unijo.
Cornelis Visser
(NL) Gospa predsednica, vprašanje je, ali bo ta finančna kriza pripeljala do nadaljnjega evropskega vključevanja ali pa se bo zgodilo ravno obratno. Po mojem mnenju je mogoče krizo v takem obsegu reševati le na evropski ravni - kar mora voditi do nadaljnjega evropskega povezovanja. Vendar pa je za to potrebno vodstvo; ne le s strani držav članic, ampak tudi predvsem s strani Komisije. Do sedaj so odziv na finančno krizo zagotavljale predvsem države članice - kar pozdravljam, na primer, ko so bili sprejeti ukrepi v krizi Fortisa -, medtem ko je Komisija molčala.
Po mojem mnenju so finančno krizo povzročile hitre inovacije v zadnjih letih na finančnem področju. Bančni produkti so bili urejeni tako, da so mogoči hitri dobički, a tudi velika tveganja. Vendar pa ta tveganja niso bila pregledna in v nekaterih primerih še vedno niso. Za strokovnjake je grozno zapleteno izvesti ustrezno vrednotenje in tako oceniti vrednost teh novih finančnih produktov.
Zato mora Komisija sedaj predstaviti ukrepe za povečanje preglednosti finančnih produktov in izboljšanje upravljanja bank. Prav tako mora predstaviti ukrepe za izboljšanje nadzora in predloge za okrepitev sodelovanja med samimi centralnimi bankami in drugimi nadzorniki. Parlament bo to mnenje izrazil v poročilu o nadaljevanju Lamfalussyjevega procesa in prihodnji strukturi nadzora na finančnem področju, o čemer bomo razpravljali v nadaljevanju.
Mimogrede, zelo mi je žal, da se je v parlamentarnem odboru glede tako pomembnega poročila glasovanja vzdržala Skupina socialdemokratov v Evropskem parlamentu. Sprašujem se, ali bo enako storila jutri. Kriza kaže na pomembnost Evrope. Če v zvezi s tem evropski organi delujejo posamezno, je lahko posledica državna pomoč, prav tako pa tudi diskriminacija proti tujim varčevalcem in vlagateljem. Le Evropa lahko ponudi zaokrožen pristop h krizi in zato mora Komisija prevzeti pobudo in začeti danes.
Józef Pinior
(PL) Gospa predsednica, kakor je letos poleti položaj na Kavkazu predstavljal Evropski uniji nov geopolitični izziv, tako danes kriza na finančnih trgih na svetovnem trgu predstavljajo izziv, povezan s svetovnim gospodarstvom, in Evropska unija se mora s tem spopasti. Vsi se strinjamo, da moramo izdelati usklajen odziv Evrope v povezavi s temi izzivi. A kako lahko to storimo brez Lizbonske pogodbe? To gotovo ni mogoče. Zato je ratifikacija Lizbonske pogodbe resnično temeljnega pomena - "biti ali ne biti" za Evropsko unijo, resen odziv Evropske unije v sedanji svetovni ureditvi. Predsednik Barroso je dejal, da institucije EU in tudi Evropska komisija niso ustrezno zastopane v svetovni finančni arhitekturi. To je še nadaljnji dokaz o potrebi po čimprejšnji ratifikaciji Lizbonske pogodbe v državah, ki tega še niso storile.
Druga zadeva, ki bi jo rad danes izpostavil, je, da je s trgom vse v redu, dokler je to reguliran trg. Kapitalistično gospodarstvo, ki upošteva človeški dejavnik. To je popolnoma temeljno vprašanje. Navsezadnje je bil to odziv Evrope na krizo zgodnjega 20. stoletja. Evropa je natanko zaradi tega ustvarila svojo moč.
Še zadnja zadeva - rešimo ladjedelniško industrijo na Poljskem. V zvezi s tem se obračam na Evropsko komisijo - kako nam glede na sedanjo krizo koristi nadaljnjih 100 000 brezposelnih?
Jerzy Buzek
(PL) Gospod predsednik, danes je najpomembnejša zadeva premagovanje finančne krize, a glavna grožnja finančne krize je gospodarska upočasnitev. Ne moremo se ukvarjati samo s financami, ker na koncu vedno pridemo do konkurenčnosti gospodarstva, rasti in delovnih mest. Sprejetje napačnih zakonodajnih rešitev kot del podnebnega in energetskega svežnja bi lahko poslabšalo napovedi za izhod iz krize. Ukrepati želimo na temeljnem načelu - znižanju toplogrednih plinov za 20 % do leta 2020. Predsednik Sveta je govoril o prožnosti v podnebnem in energetskem svežnju in o ravnotežju, ki ga je treba ohraniti pri njegovem sprejetju. Kaj to pomeni? To bi moralo pomeniti sposobnost prilagoditve svežnja in predvsem prilagoditve sistema trgovanja z emisijami trenutnemu položaju in ta položaj je popolnoma drugačen od tistega pred šestimi leti, pred šestimi meseci ali celo pred dvema mesecema.
Te isti cilj - zmanjšanje emisij - je mogoče doseči z različnimi metodami. Poznamo rezultate včerajšnjega glasovanja o tej direktivi o trgovanju z emisijami v Evropskem parlamentu v Odboru za okolje, javno zdravje in varnost hrane. Upoštevali smo jih. Sedaj je pred nami drugačen trialog, ker je tu sprejeta ureditev, ki je predmet številnih pridržkov.
V Parlamentu nismo imeli dovolj časa, da bi razpravljali o vseh težavah, povezanih z direktivo o emisijah in trgovanju. Zato se obračam na francosko predsedstvo in na Evropsko komisijo, da prav tako upoštevata zaključke in spremembe manjšin, kljub dejstvu, da so bile nekatere izmed teh sprememb neuspešne v večinskem glasovanju v evropskih parlamentarnih odborih. Če želimo najti dobro rešitev, nas morata danes voditi zdrava pamet in položaj, ki se neprestano spreminja in se stalno slabša, kar zadeva gospodarske napovedi.
Othmar Karas
(DE) Gospa predsednica, komisar, gospe in gospodje, začel bom tako, da povem, da sem zelo razočaran, ker je vedno potrebna kriza, da najdemo pravi smisel odločnosti, pravo izbiro besed, pravo dinamičnost za skupno osnovo in evropske odzive. Ukrepi Evrope in evropsko pravilo sta bistveni del rešitve. Nista le odgovor na krizo, temveč sta nujna tudi za preprečevanje krize v našem globaliziranem svetu.
Potrebujemo tako kratkoročne kot tudi dolgoročne ukrepe. Te krize nam kažejo, kako odvisni smo drug od drugega, kako globalen, kako prepleten je finančni svet dandanes. Tu imam zbirko zahtev Evropskega parlamenta od leta 2002, le del tistih, na katere je Komisija odgovorila, in mnoge med njimi so onemogočile države članice, kar nam preprečuje, da bi našli evropske rešitve.
Gospe in gospodje, potrebujemo zakonodajne predloge na področju evropskega nadzora, kapital za terjatve, bonitetne agencije, zagotavljanje kredita, modele za upravljanje krize in minimalne standarde za vse oblike investicij.
Hkrati pa bi rad poudaril, da ne smemo zlorabiti krize na finančnih trgih za ustvarjanje nesorazmernih ureditev. Tu ne gre za obsojanje trga in zahtevanje nacionalizacije. Gre za ustvarjanje čim več trga in uvajanje obsega ureditev, ki je potrebna v globalnem svetu. Vsi potrebujemo ureditve - nikogar ne smemo izključiti - a ta ureditev mora biti v sorazmerju s tveganjem in se mora nanašati na proizvod. To je tisto, za kar prosim, in upam, da bo Svet to izvajal.
Colm Burke
Gospa predsednica, na vrhu Evropskega sveta, ki bo prihodnji teden, predsednik vlade Brian Cowan ne bo povedal nič novega v zvezi s trenutnim zastojem Lizbonske pogodbe na Irskem. Namesto tega bo naredil podobno kot njegov kolega, minister Micheál Martin, kjer so v ponedeljek Odboru Evropskega parlamenta za ustavne zadeve sporočili le analizo rezultatov. Do decembrskega vrha Sveta, ko naj bi se zarisal jasen načrt za naprej, ne bo predlagano nič novega.
Za pospešitev potez v smeri proti temu načrtu bi rad pojasnil svojo zamisel o tem, kako se sedaj pomakniti naprej. Najprej, po mojem mnenju vsaj še 12 mesecev ne more biti drugega referenduma, da bi bilo tako omogočeno zadostno posvetovanje z irskimi volivci. Drugi referendum bi bilo treba sklicati naslednjo jesen, morda oktobra. To pomeni, da bo treba parlamentarne volitve izvesti po Pogodbi iz Nice, a to je po mojem mnenju manjše zlo.
Kar zadeva naravo drugega referenduma, bi predlagal razširjeni plebiscit o Lizbonski pogodbi na Irskem, kjer bi imeli ustavni referendum za ali proti Lizbonski pogodbi, medtem pa bi isti dan volili na posvetovalnih referendumih o ključnih odločitvah za ali proti kot so Listina EU o temeljnih pravicah, evropska varnost in obrambna politika.
Če bi se na razširjenem referendumu irski volivci morali odločiti proti kateremu koli od teh dveh področij, bi lahko irska vlada potem zahtevala, da bi moralo na Evropskem svetu vseh 27 držav članic podpisati ločen sporazum. Ta poteza bi bila podobna precedensu Edinburškega sporazuma, ki so ga zahtevali Danci na srečanju Sveta decembra 1992, ki je Danski zagotovil štiri izjeme pri Maastrichtski pogodbi. To jim je omogočilo, da so v celoti ratificirali pogodbo.
S tem načrtom državam članicam, ki so že ratificirale Lizbonsko pogodbo, tega ne bi bilo treba ponoviti. Ta razširjeni plebiscit bi irskim volivcem ponudil izbiro glede razpona vloge, ki jo želijo igrati v Evropski uniji.
Gunnar Hökmark
Gospod predsednik, za začetek imam tri točke. Glede Rusije moramo ohranjati politiko odprtosti in hkrati trdnosti, nikoli ne smemo prejemati ruskih zahtev za interese v drugih državah, ne glede na to, ali so blizu meje ali daleč stran. To bo v prihodnjih letih temeljnega pomena.
Drugič, revizija proračuna mora biti usmerjena v odprtje in deregulacijo evropskega kmetijstva, ustvarjanje več priložnosti za kmete v Evropi kot tudi drugod po svetu - čeprav z manj subvencijami -, da bi globalen in funkcionalen kmetijski trg dosegal nova povpraševanja po hrani povsod po svetu.
Tretjič, ukrepi glede podnebnih sprememb se morajo začeti sedaj, kljub finančni krizi, da bomo lahko imeli koristi od dolgoročnega postopka; na ta način se bomo lahko borili proti podnebnim spremembam in bili pripravljeni izpolnjevati druge spremembe, ki jih bodo povzročile.
Glede finančne krize, o kateri govorimo danes, je mnogo govornikov pozabilo, da smo sedaj pri koncu dolgoročnega postopka, ki mu ni para v človeški zgodovini - postopka svetovne rasti, ki je prinesla blaginjo na način, ki mu nismo bili priča nikoli prej. Sedaj smo pri koncu tega. Danes gospod Schulz ni povedal ničesar o tem. Seveda imamo številne probleme, a ti ne zadevajo le trga. Nihče ne more reči, da so posojila z nižjo boniteto v ZDA posledica tržnih sil. So posledica odločnih političnih posredovanj.
Sedaj moramo zagotoviti preglednost, odgovornost in nadzor, ki zajema sodobne trge, takšne kot so. So evropski, prav tako pa tudi svetovni, in zagotoviti moramo, da lahko dohitimo realnost finančnih trgov. Potem bomo lahko konstruktivni glede razvoja realnega gospodarstva.
Piia-Noora Kauppi
(FI) Gospod predsednik, nestabilnost, ki se širi kot ogenj, je značilna za današnji svet. To velja predvsem za finančne trge, ki so danes med najbolj globalnimi od vseh poslovnih področij. Neodgovornost, prekomerna gorečnost in neuspeh urejanja na eni strani sveta bodo morda prizadeli žepe navadnih potrošnikov povsod po svetu. Tudi jaz pozdravljam pobudo Komisije za ustanovitev delovne skupine za reševanje finančne krize v Komisiji. Kot je dejal predsednik Komisije, gospod Barrosso, lahko in moramo narediti mnogo več.
Vendar pa mislim, da je Komisija tu obremenjena s preveliko odgovornostjo. Odgovornosti je treba ohraniti jasne. Evropska centralna banka mora poskrbeti, da bodo cene in vrednost denarja ostali stabilni. ECB je za blažitev krize ravnala učinkovito. Danes so usklajena znižanja obrestnih mer dober kazalnik tega. Po drugi strani pa so institucije Skupnosti - Evropska komisija in Evropski parlament - odgovorne za zagotavljanje, da enotni trg ostane odprt in da bo na voljo ustrezna zakonodaja. Akterji na trgu morajo ravnati v skladu z zakonodajo, nadzorovati svoja tveganja in spodbujati gospodinjstva, ki jim dolgujejo denar, da najdejo ustrezne rešitve. Finančne skupine morajo poleg tega, da poskrbijo za svoja podjetja, prav tako sprejeti širšo družbeno odgovornost. Vendar pa imajo glavno odgovornost finančni ministri, ker je večina instrumentov za rast in rešitev krize v njihovi pristojnosti in jih ni mogoče najti pri ECB ali med evropskimi zakonodajalci ali akterji na trgu.
Finančni ministri so prevzeli pobudo. Oktobra 2007 so sprejeli jasnejša pravila za preprečevanje krize na finančnih trgih. Glede na to, kako dolgoročna bo ta naloga, je seznam iz včerajšnjega Sveta Ecofin, sestavljen iz 13 točk, precej pomilovanja vreden. Nisem proti predlogom, a mislim, da je akcijski program pomanjkljiv. Ni dovolj, da nekaj naredimo: narediti moramo tudi prave stvari in še pomembneje je vedeti, kako ne storiti ničesar, ko zakonodaja ni prava rešitev za probleme. Ne smemo dovoliti prostora za vse populistične pritiske.
Zsolt László Becsey
(HU) Hvala, gospod predsednik. In prosim tolmače, da mi oprostijo, ker govorim na pamet. Tu so ključne besede solidarnost, nadzor in varnost. Nenehno trdimo, da je solidarnost v trenutni finančni krizi posebno pomembna, predvsem, če prihajaš, kot prihajamo mi, kot prihajam jaz, iz države, ki je popolnoma nabita z bančnimi podružnicami, povezanimi organizacijami ali hčerinskimi družbami, zato je tu pomembno, kako se uprave na svojih ključnih položajih in njihovi nadzorni organi odzivajo na problem, s katerim se soočamo.
Glede solidarnosti lahko tu omenim, da je skupna kmetijska politika nastala pred petimi leti po nastanku evropske gospodarske politike, in zdaj, skoraj pet let po širitvi, je čas tudi za skupno energetsko politiko. Vesel sem, da je minister povedal, da bi bila to dobra zamisel, a jo je treba še doseči. A povem lahko tudi, da gre pri tej zadevi v zvezi z depoziti za solidarnost. To je mogoče in sedaj je čas, ko lahko predstavimo pozitivno podobo Evropske unije v državah srednje Evrope; če ne bomo ravnali posamezno, ampak skupaj, bo to v primeru krize vsekakor zagotovilo za depozite celotnega prebivalstva. Za do šest mesecev ali leto dni. Lahko se odločimo, in prej ko bomo to storili, bolje bo, saj tu govorimo o ljudeh, ljudeh v strašnih okoliščinah, ki jih moramo rešiti kar se da hitro. Ne verjamem, da bo to povzročilo tako zelo razvlečene probleme.
Drugo vprašanje je solidarnost in naša nezaščitenost. V resnici gre za nadzorni organ in to bo naslednja točka. Razumem, da želimo uveljaviti zbornice ali kolegije, in verjamem, da je pomembno, da se pomikamo proti nekakšnemu centraliziranemu nadzoru, ravno tako kot prenašamo nekatere ključne zavede v politiki konkurence na ustrezen organ EU ali na ECB, Evropsko centralno banko, a zelo težko je razumeti, kako bi lahko zgradili zaupanje drug v drugega v akademskem sistemu. Hvala lepa.
John Purvis
Gospod predsednik, povedal bi vam, pa tudi gospodu Jouyetu in gospodu Almunii, da je popolnoma nujno, da se medbančni trg ponovno zažene. Edini zanesljiv način za dosego tega je, da imamo jamstva neodvisne države za masovne medbančne vloge, kakor sta seveda storili Irska in Danska na svojih domačih trgih.
Domnevno je pogojna obveznost ogromna, vendar pa bodo banke, ko se bo medbančni trg ponovno zagnal, prenehale kopičiti, ponovno bodo začele posojati podjetjem in posameznikom ter gospodinjstvom, medbančne stopnje se bodo vrnile nazaj na običajne ravni, in popolnoma gotovo je, da teh jamstev ne bo treba uporabiti.
Strinjam se z gospodom Jouyetom, da je treba to storiti na svetovni ravni. Kakor je dejal, je ustrezna vloga MDS uskladitev teh ukrepov, in samo s takšno drzno potezo na svetovni ravni bomo pogasili požar in začeli ponovno oživljati zaupanje.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Najpomembnejše, kar je treba tu storiti, in precej se strinjam s francoskim predsedstvom, je, da najdemo nekakšno rešitev za Irsko in za ratifikacijo Lizbonske pogodbe. Kar zadeva finančno turbulenco, bi Parlament spomnil, da je februarja 2008 madžarski predsednik vlade Ferenc Gyurcsány predlagal enoten evropski nadzorni organ in enoten nadzorni pravilnik z ozirom na krizo na mednarodnih finančnih trgih. Žal pa na seji Sveta, ki je bila marca, za to ni bilo večinskega glasu. Mislim, da bi morali ta predlog ponovno obravnavati na naslednji seji. Madžarski predsednik vlade ga bo ponovno predlagal, saj se bodo brez njega, brez evropskega finančnega nadzornega organa, svetovni problemi pojavljali vedno znova. Francosko predsedstvo in države članice bi prosil, da ga podprejo. Navsezadnje je rešitev tega problema v interesu vseh nas.
Marios Matsakis
Gospod predsednik, mogotci v ameriški bančni industriji skupaj z mogotci v Evropi so se v zadnjih nekaj letih podali na pot prevar, poneverb in korupcije na račun običajnih ljudi. Vendar pa ti organi, kot so centralne banke, finančni ministri in komisarji EU, katerih dolžnost je zaščititi državljane, v osnovi niso storili ničesar, da bi jih ustavili.
Po njihovi zaroti tišine, nepazljivosti in prikrivanja, si ti organi sedaj drznejo nameniti denar davkoplačevalcev, da bodo lahko isti mogotci postali še bogatejši. To je nezaslišano, škandalozno in nečastno. To ni pravica. Tistim, ki so krivi za sedanjo svetovno gospodarsko katastrofo, in tistim, ki so jih ščitili, bi morali zapleniti sredstva in jih poslati v zapor. To je prava pravica in to je vrsta pravice, ki bi morala biti značilna za Evropo. To je gola resnica o tem, kaj mislijo državljani EU.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Gospod predsednik, najprej imam vprašanje za Svet. Kaj pa konferenca na visoki ravni o Gruziji, ki jo je predlagalo francosko predsedstvo, in kako namerava sedanje predsedstvo EU braniti ozemeljsko celovitost Gruzije, ko dve separatistični regiji, Abhazija in Južna Osetija, prizna druga država? Škoda, da gospoda Barrossa ni tu, ker njegov govor ni bil dovolj prepričljiv. Morda sam ni prepričan o svojih predlogih. Mislim, da je finančni in gospodarski položaj mnogo resnejši, kot je opisal. Tudi danes mislim, da lahko vsakdo na internetu jasno vidi, da se kljub posredovanju nadaljuje zlom borz. To vidim kot resnično sesutje sedanjega sistema, sistema, ki je popolnoma zastarel, sistema, ki je vodil do stečaja, ki je vodil do tega, da je zemlja popolnoma izkoriščena in zadušena s toplogrednimi plini, kar je vodilo do nerazvitosti v naših mestih.
(Predsednik je prekinil govornico)
Konrad Szymański
(PL) Gospod predsednik, v današnji krizi obravnavamo temo javne pomoči za ogrožene gospodarske sektorje. Nemški Hypo rešujejo subvencije do vrednosti 50 milijard EUR, pomoč za britanski Bradford & Bingley znaša nadaljnjih 35 milijard EUR in za reševanje Fortisa 11 milijard EUR. Evropska centralna banka je medtem izčrpala še 120 milijard EUR v bančne vloge, da bi ostale likvidne.
Medtem pa komisarka Kroes povzroča politično krizo na Poljskem s poplačilom približno pol milijarde evrov, naj poudarim, pol milijarde evrov javne pomoči za tri poljske ladjedelnice. Rad bi vedel, kako bi Evropska komisija pojasnila Poljakom položaj, kjer več sto milijard EUR teče v banke stare Evrope, medtem ko ni mogoče pol milijarde EUR prenesti v tri ladjedelnice, ki lahko zaradi ukrepov Komisije propadejo. Predlagam, da se tega spomnimo, ko se bomo odločali o nadaljnjih dodatkih v finančnem sektorju med naslednjim zasedanjem Sveta.
Ioannis Varvitsiotis
(EL) Gospod predsednik, francoski predsednik vlade Édouard Balladur je podal izjavo, da je popolna svoboda na trgu enaka zakonu džungle. Dodal je, da naša družba, demokracija in institucije ne smejo dovoliti, da oblast prevzame džungla. Kljub temu smo se sedaj znašli v džungli in plačujemo za popolno tržno svobodo, ki je vladala v Združenih državah.
Če mislite, da so banke Združenih držav za vsak dolar dejanskega vložka posojale 32 USD, v primerjavi s pičlih 12 USD s strani evropskih bank, boste razumeli neodgovornost, ki je bila razširjena na bančnem trgu ZDA. Sedaj se bojim, da niti ukrepi gospoda Paulsona niti ukrepi vlade ZDA sveta ne bodo spravili iz te krize. Glede prihodnosti mislim, da je treba od sedaj naprej uporabljati stroga pravila.
Victor Boştinaru
(RO) Gospod predsednik, predsednik Sveta, komisar Almunia, spoštovani kolegi, v preteklih nekaj letih so pomembni vodje, predvsem socialisti, govorili o potrebi po reformi svetovnega finančnega sistema, neke vrste sistemu po Brettonu Woodsu, ki se bo sposoben soočati z izzivi globalizacije. Žal se ni zgodilo nič.
Zato pozdravljam nedavna posredovanja predsednika Sarkozyja in francoskega predsedstva, kot tudi drugih evropskih vodij, ki so navajali potrebo po takšni reformi. Danes sem bil vesel, ko sem slišal besede predsednika Evropske komisije, gospoda Barrosa, ki je govoril o potrebi po tem, da moramo gledati dlje od finančne krize in širše od Evrope.
Zato predlagam, gospod Barroso, da se Evropska unija in Evropska komisija jasno obvežeta potrebi po reformi v svetovnem finančnem sistemu skupaj z glavnimi akterji kot so Združene države, Kitajska ali Japonska, da človeštvu priskrbijo nujne instrumente za vodenje finančnih vidikov globalizacije.
Jean-Pierre Jouyet
predsednik Sveta. - (FR) Gospod predsednik, komisarja, gospe in gospodje, glede na to, da sem že govoril, bom kratek.
Glede upravljanja finančne krize, zelo mi je žal, da gospe Berès ne zadostuje, da sem tu jaz, a vesel sem, da je zadovoljna, ker tu vidi gospoda Almunio. Resneje, predvsem govori gospe Berès, gospoda Karasa in gospe Kauppi kažejo, da moramo, kot je že bilo povedano, poskrbeti za učinkovito sprejemanje predlogov Komisije, ki so podani in ki zajemajo vse vidike nadzora, regulacije in spreminjanja računovodskih pravil.
To bo v smislu sprejetja obstoječih ureditev, sprejetja pravil, ki so zaradi sedanjega položaja postala nujna, in ne v smislu prekomernega urejanja. Kakor smo že povedali, potrebujemo na tem področju več Evrope in sprejeti moramo svoje predpise za medsebojno odvisnost finančnih ustanov in medsebojno odvisnost naših pravil za financiranje gospodarstva. Zelo hitro moramo pospešiti na tem področju in ponovno pridobiti zagon, ki smo ga imeli pred nekaj leti - o tem boste razpravljali -, da bi dokončali organizacijo, ki je bila ustvarjena kot del dela, ki ga je opravljal gospod Lamfalussy.
Prav tako je pomembno, da ima Komisija pristojnosti, da ima vlogo, ki jo v tem pogledu igra, in Komisija popolnoma po pravici vztraja pri tej točki. Glede tega moramo razmišljati logično. Če želimo več povezovanja, če želimo izvajati rešitve, za katere smo bili priča, da delujejo drugje, moramo ustvariti organizacijo, ki lahko dosega finančne izzive, s katerimi se bomo morali soočiti, in ukrepati bomo morali hitro. Francosko predsedstvo, kot sem dejal, bo storilo vse v svoji moči in vso svojo energijo usmerilo v povečanje potrebnega usklajevanja in sprejemanja predpisov na tem področju.
Vsekakor na tem področju potrebujemo - kot tudi je - usklajenost med Evropsko centralno banko, evropskimi finančnimi ministri in Komisijo. To je pomembneje kot kdaj koli prej. Najti moramo konkretne odgovore, prav tako pa moramo predvideti posledice, ki jih bo imela ta kriza na financiranje gospodarstva in na samo gospodarstvo. Že sedaj lahko vidimo prve znake tega. Tudi tu - in to je bistveni del gradnje zaupanja - moramo sprejeti glavne napredene ukrepe, predvsem za MSP.
V smislu zunanjih odnosov, elemente katerih sta izpostavila gospod Saryusz-Wolski in gospa Isler Béguin, bi rad gospodu Saryusz-Wolskemu povedal, da je prednostna naloga Evropskega sveta, kot sem omenil prej, opredeliti točne strategije in izdati smernice za energetsko varnost in solidarnost. Ena kriza ne bi smela zakrivati druge. Pred tremi meseci smo imeli energetsko krizo. Ta še vedno obstaja. Države so bile odvisne od drugih držav za svojo oskrbo z energijo. To je še vedno tako. Imeti moramo evropsko energetsko politiko z vsebino in tudi tu smo v zaostanku in se moramo hitro gibati.
Glede Belorusije sem želel - o tem bomo kmalu podrobneje razpravljali - gospodu Saryusz-Wolskemu povedati, da bo med Svetom za splošne zadeve trojka in da se bomo takrat sestali z beloruskimi oblastmi. Kakor veste in gospod Saryusz-Wolski je to poudaril, smo izrazili svoje skrbi glede postopka volitev, s katerim nismo zadovoljni. Glede tega bomo odprti, a hkrati Svet razmišlja o morebitni sprostitvi določenih sankcij, predvsem omejitev pri izdaji vizumov, ki se uveljavljajo za nekatere beloruske uradnike, ki jih sankcije prizadevajo. Svet še vedno razmišlja o tem razvoju dogodkov.
Gospod predsednik, všeč mi je bil izraz, ki ste ga uporabili glede spora med Rusijo in Gruzijo. Obnoviti moramo mir in zagotoviti, da bo mir v Gruziji. To mi omogoča, da odgovorim gospe Isler Béguin. Konferenca na visoki ravni bo 14. oktobra zvečer in 15. oktobra. 14. oktobra se bodo zunanji ministri sestali z Bernardom Kouchnerjem in 15. oktobra bo sestanek visokih uradnikov in vodij, da bi našli primerne rešitve za položaj v Abhaziji in Južni Osetiji, katerih priznanje - gospe Isler Béguin moram to povedati, čeprav se tega zelo dobro zaveda - ostaja izredno izolirano, kar je ugodno, saj sta Evropska unija in predsedstvo to dejanje močno obsodila.
V smislu Evropskega pakta o priseljevanju in azilu bi rad gospe Flautre odgovoril - čeprav dvomim, da ji bo gospa Isler Béguin prenesla moje besede - tako, da povem, da je razlika pri tem paktu v boljši usklajenosti; če želite skladnosti, predvsem v smislu vlog za azil in v smislu vlog s strani migrantov. Pakt dejansko razjasnjuje status migrantov, kar zanje predstavlja napredek. Dejansko bi imeli raje bolj pragmatično vizijo, bolj uravnotežen pristop, pristop, ki ga je mogoče interpretirati v okviru širjenja Schengenskega sporazuma. Demografska kriza, demografski izziv je tudi eden od odzivov, s katerimi se moramo soočiti pod francoskim predsedstvom.
Nazadnje, in to je odločilna točka, saj se vse stopnjuje do tu, so te krize medsebojno odvisne. Te krize so med seboj povezane. Gospodarska in finančna kriza sta najbolj vidni. Vendar pa je bila pred tremi meseci energetska kriza. V vsakem primeru je pred nami še kriza v sektorju živil in pred nami je še zunanja kriza. V odziv na te krize, v odziv na te izzive, bom ponovno povedal, da je potrebno več Evrope, več usklajevanja, večja pristojnost za odločanje, večja vidnost in večja odzivnost. Odgovor na to je več institucije in način, kako bomo imeli več institucije, je z Lizbonsko pogodbo. Poskrbeti moramo, da bo pogodba začela kmalu veljati. Najti moramo rešitev z našimi irskimi prijatelji. Kar najbolj si bomo prizadevali, da bomo imeli do konca leta politično rešitev tega institucionalnega problema, ki ga je treba, ko pogledamo izzive, ki so pred nami in o katerih smo vse popoldne razpravljali, nujno rešiti.
Joaquín Almunia
Gospod predsednik, minister, gospe in gospodje, začel bom s koncem govora gospoda Jouyeta. Kot je predsednik Barroso dejal v svojem uvodnem govoru, je začetek veljavnosti Lizbonske pogodbe bistvenega pomena, da bomo lahko nadaljevali z evropskim povezovanjem, predvsem v času kot je ta. Nekateri med vami ste omenili vidike zunanjih ukrepov in skupne zunanje in varnostne politike: Gruzija. Lizbonska pogodba nam bo omogočila, da bomo povečali učinkovitost in moč naših ukrepov v tako pomembnih zadevah za našo varnost in varovanje naših vrednot zunaj naših meja, kot je to v primeru Gruzije in drugih držav.
Nekateri med vami so precej upravičeno omenili pomembnost razprav o energiji in podnebnih spremembah, ki se bodo odvijale v Evropskem svetu. Francosko predsedstvo podpira ambiciozen sveženj predlogov Komisije, ki upamo, da bo sprejet in izvajan. Lizbonskega pogodba bo evropskim institucijam, ne le Komisiji, dala več pristojnosti za pristop k temu zelo pomembnemu izzivu.
Nekateri med vami ste precej upravičeno omenili priseljevanje, pakt o priseljevanju, hvalevredno pobudo francoskega predsedstva skupaj z nekaterimi drugimi državami članicami. Komisija je nedavno dala predloge o priseljevanju, o katerih sta Parlament in Svet razpravljala in jih sprejela ali pa o njih razpravljata in jih bosta sprejela sedaj. Ponovno, Lizbonska pogodba bo Evropski uniji omogočila nadaljevanje poti do skupne politike priseljevanja, ki je bistvenega pomena.
Nazadnje, večina govorov je bila seveda osredotočena na gospodarske in finančne zadeve, ki nas trenutno posebno skrbijo.
Strinjam se z vami, s predsedstvom in seveda s predsednikom Komisije v njegovem uvodnem govoru, da moramo pospešiti skupne ukrepe vseh nas, ki imamo v Evropi odgovornosti. To so brez dvoma odgovornosti Komisije, odgovornosti Sveta, odgovornosti Parlamenta, odgovornosti držav članic, nadzornih organov in centralnih bank.
Vsi moramo ukrepati na usklajen način, vsak glede na svoje odgovornosti. Leto dni od začetka krize Komisija razvija pobude za reševanje prihodnosti našega finančnega sistema s srednjeročno vizijo, o čemer sta pred letom dni razpravljala Svet in Komisija in to tudi sprejela na neuradnem srečanju Sveta v Oportu in na zasedanju Sveta Ecofin oktobra lani.
Vendar pa Komisija tudi aktivno sodeluje v kratkoročnih, nujnih ukrepih, ki so bistvenega pomena in so del sklepov včerajšnjega Sveta Ecofin, vključno z zavezo za izboljšanje sistemov zajamčenih vlog, ki so resno prizadeti, ne zaradi negotovosti vlog v finančnih ustanovah, ampak zaradi nekaterih enostranskih pobud z negativnimi vplivi za druge države.
Komisija sodeluje in se ukvarja tudi z razvijanjem in uporabo načel, ki so bila vzpostavljena včeraj v sklepih Sveta Ecofin, ki so bistvenega pomena v smislu načina, kako bi bilo treba pristopati k težavnim razmeram v vsaki finančni ustanovi: z rekapitalizacijo in v nekaterih primerih z drugimi instrumenti.
Komisija dela na tem, kot je dejal predsednik Barroso, da bi se pomaknila naprej hitreje kot smo se mi doslej v smislu nadzora na evropski ravni, na čezmejni ravni, ki ga očitno potrebujemo. Vsi smo imeli v zadnjih letih izkušnje s potrebo po teh mehanizmih.
Komisija, kot tudi Svet in Parlament, je zadovoljna s hitrostjo, s katero so Evropska centralna banka in druge centralne banke ravnale danes z usklajenim znižanjem obrestnih mer, kar bi moralo sprostiti nekaj napetosti na trgu.
Popolnoma se strinjam z gospodom Purvisom glede potrebe po sprejetju ukrepov, vsakega znotraj naših odgovornosti, za pospešitev ponovne oživitve medbančnega trga. To je bistvenega pomena. Ne moremo le preudarjati o tem, da bi imeli centralne banke kot vir likvidnosti v delovanju finančnega sistema v prihodnosti, in seveda je Komisija - in odzivam se predvsem na govor gospe in't Veld - v soboto pred vodji držav in vlad v Parizu dejala in to ponovila včeraj na zasedanju Sveta Ecofin, da ima Pogodba, ko gre za urejanje državne pomoči, ustrezne klavzule in določbe za prožno obravnavanje skladnosti s pravili o konkurenci in pravili o državni pomoči v položaju, s kakršnim se soočamo sedaj.
Danes ali jutri bo moja kolegica komisarka Kroes, kot je naznanila včeraj na Svetu Ecofin, objavila smernice o tem, kako Komisija smatra, da je mogoče uporabljati meje prožnosti v Pogodbi za to specifično točko, medtem ko se izogibamo diskriminaciji med različnimi rešitvami in različnimi vrstami pomoči.
Prav tako se bo sklicevala - in nekateri med vami ste to tudi omenili - tudi na izvajanje Pakta o stabilnosti in rasti. Revidirali smo ga leta 2005 in od takrat naprej, kot mislim, da sem v neki razpravi zadnjič prav tako dejal, je soglasje o izvajanju revidiranega Pakta popolno, stoodstotno. Včeraj se je Svet Ecofin, kot tudi na sobotnem zasedanju v Parizu, soglasno strinjal, da ima sedanji Pakt, kot je bil revidiran leta 2005 - in Parlament je sodeloval tudi pri tej razpravi in pri tem soglasju -, dovolj prostora za reševanje razmer, ki se začenjajo pojavljati in se bodo žal še naprej pojavljali, kot je povečanje javnih primanjkljajev. To je mogoče storiti z okvirom določenih pravil, ne z njihovim postavljanjem na stran.
To je bilo v soboto jasno v Parizu, jasno je bilo na včerajšnjem zasedanju sveta Ecofin in jasno je tu, na današnji razpravi, in zagotavljam vam, da bo Komisija poskrbela, da bo jasno od sedaj naprej, kljub temu, da bomo doživeli zelo težavne okoliščine ne le v finančnem sistemu, ampak tudi v realnem gospodarstvu.
Jutri gremo v Washington na letno zasedanje Mednarodnega denarnega sklada. Napovedi MDS so bile ponovno popravljene navzdol. Naše napovedi v nekaj tednih bodo popravljene navzdol. To ni le vaja gospodarskega napovedovanja, teoretična vaja; žal pomeni manj rasti, manj zaposlovanja, večjo napetost na trgu dela skupaj z inflacijskim pritiskom, zaradi katerega še trpimo, kljub temu, da se je v zadnjih dveh mesecih umiril, pomeni izgubo kupne moči in težave za prave državljane.
Vendar pa zaradi tega ne bi smeli pozabiti srednjeročnega obdobja. Zaradi tega ne bi smeli pozabiti na lekcije, ki smo se jih naučili v preteklih krizah. Mislim, da s tem poletom velika večina govorov, ki sem jih slišal to popoldne, krepi, podpira in se strinja s soglasjem, ki smo ga dosegli včeraj - ki mislim, da je zelo pozitivno soglasje - na zasedanju Sveta Ecofin v Luksemburgu.
Predsednik
Razprava je zaključena.
Glasovanje bo na naslednjem delnem zasedanju.
Pisne izjave (člen 142)
Jean-Pierre Audy  
Najprej bi rad čestital predsedniku Sveta Nicolasu Sarkozyju za njegove pragmatične in učinkovite ukrepe in za izvrstno delo francoskega predsedstva, ki ga je danes predstavil moj prijatelj, gospod Jouyet. Evropska unija je bila ustvarjena med trpljenjem, ki ga je povzročila vojna.
Zdi se, da ji je usojeno, da nadaljuje med trpljenjem in krizami. Te krize - kavkaška kriza v Gruziji, finančna kriza, neuspeh STO - kažejo, kako zelo potrebujemo institucije s svežo podobo, ki nam jih daje Lizbonska pogodba, in predvsem trajno predsedstvo EU.
Glede teme o finančni krizi se je ECB ravno odločila, da bo znižala obrestne mere, in to odločitev pozdravljam. Končno se je zbudila iz svoje brezbrižnosti. Iz neuspeha svoje monetarne politike bi se morala kaj naučiti, glede na to, da ne bi bilo hujšega kot je ponovno povečanje stopenj, ko se bo povrnila gospodarska rast. Obstaja vse večja potreba, da Komisija na podlagi člena 105(6) Pogodbe ES zadevo preda Svetu, da bo lahko ta dal ECB politični mandat za bonitetni nadzor kreditnih ustanov z namenom ustanovitve evropskega bančnega regulatorja.
Sebastian Valentin Bodu  
v pisni obliki. - 24. septembra sem v pisni izjavi spraševal, če je Evropa pripravljena sprejeti šok, ki ga je povzročila njena trajna povezava s trgom Združenih držav, in če 36,3 milijard EUR, vloženih v trg s strani ECB in Bank of England, zadostuje, da bo nevarnost izginila. Nekaj dni kasneje sta bili tudi banki Fortis Bank in Dexia Bank ujeti v tok finančne krize. Nadalje je bančni sistem Islandije dosegel dno (vrh je dosegel s pridobitvijo banke Glitnir Bank s strani vlade) in vlada Združenega kraljestva je oznanila nadaljnje denarne vložke (200 milijard BDP) v svoje gospodarstvo.
Dosedanji dogodki so zagotovili odgovor na moje vprašanje, ki je bilo postavljeno kot retorično vprašanje. Kaj pa se bo zgodilo sedaj? Vemo, da so bile doslej prizadete finančne ustanove. Velike finančne ustanove. Ne vemo pa, kdo drug je bil še prizadet in to prikriva. Kaj pa več ducatov regionalnih bank v ZDA, ki so bile vpletene v posojanje "lahkega denarja" na stanovanjskem področju? Kaj pa evropske banke, ki se niso mogle umakniti od vlaganja v vse vrste eksotičnih finančnih instrumentov ZDA, ki so v tem desetletju vdirali na trge?
Ilda Figueiredo  
v pisni obliki. - (PT) Kljub nekoliko čustvenim besedam o finančni krizi in sorodnih krizah osnovni ukrepi za učinkovito reševanje teh kriz še niso pripravljeni. Tudi ko bodo sprejeti nekateri za to namenjeni ukrepi, ki so bili zavrnjeni le nekaj mesecev nazaj, kot je nacionalizacija bank, ki so šle v stečaj zaradi slabega upravljanja s strani njihovih upravljavcev in nekaterih njihovih glavnih delničarjev, ki so v žep spravili znatne dobičke in zaslužke in splošni javnosti prepustili reševanje škode, bo to vedno storjeno za zaščito velikih podjetij, brez pravega upoštevanja interesov delavcev in najmanj premožnih. Ne rešujejo srži vprašanja. Ne odpravljajo davčnih oaz. Ne zavračajo lažne neodvisnosti Evropske centralne banke. Ne odpravljalo Pakta stabilnosti. Ne spreminjajo Pakta o solidarnosti in socialnem napredku.
ECB je svojo osnovno stopnjo znižala prepozno, po kratkovidnosti, ki je že drago stala krhkejša gospodarstva in tista, ki že dolgujejo bankam.
Na ta način so predložena vprašanja osnovnega pomena in postavljajo pod vprašaj neoliberalne politike, ki so dale največjo prednost svobodni konkurenci, vse slabšemu izkoriščanju delavcev in množenju problemov mikro, malih in srednje velikih podjetij. Na naslednjem Svetu je treba jasno prekiniti te neoliberalne politike.
Petru Filip  
v pisni obliki. - (RO) Razen nadnacionalnega značaja pri sedanji svetovni finančni krizi obstaja tveganje, da bo zelo hitro ustvarila veliko paniko ne le na finančnem, bančnem in gospodarskem področju, ampak tudi na ravni navadnega evropskega državljana. Mislim, da je mnogo težje kot resnost gospodarskega pojava, ki ga je treba imeti pod nadzorom tako finančno kot gospodarsko, izmeriti nevarnost, da bi evropske državljane zagrabila panika, prav tako pa bo tudi mnogo dlje trajalo zdravljenje njenih učinkov.
Zato vas javno pozivam, v vaši pristojnosti kot predsednikov, in vas prosim, da ne glede na korake, ki jih boste sprejeli za neposredno, takojšnje in učinkovito reševanje sedanje gospodarske in finančne krize, poskrbite, da bodo takšni ukrepi pregledni za evropsko javno mnenje, da bodo lahko državljani čutili, da jih ščiti Evropska unija, katere namen je bil prav zagotavljanje zaščitnega okvira v primerih resne nevarnosti.
Če nam ne bo uspelo okrepiti evropskega zaupanja in solidarnosti sedaj, je pred nami nevarnost, da bomo doživeli, da bo vse, kar smo tako s težavo združevali v zadnjih 50 letih, izginilo.
Filip Kaczmarek  
Ne bi smeli računati, da bo eno zasedanje Evropskega sveta rešilo probleme finančnih trgov. Cilj Sveta bi moral biti raje iskanje načinov, kako narediti evropske bančne sisteme varnejše. Ni dvoma o tem, da je sedanja vključenost nacionalnih vlad nujna, a gotovo ne bo nadomestila skupnih ukrepov na ravni celotne EU.
Danes je pomembno predvsem izogibanje vsakršnemu populističnemu obljubljanju in zaščita državljanov pred skrajnim cinizmom določenih politikov. Ta cinizem temelji na nepomembnem pesimizmu in hkrati poziva druge politike k ukrepanju. Če se bodo temne prerokbe uresničile, bodo ciniki rekli: ali vam nismo povedali, da bo tako? Če pa se najslabše ne bo zgodilo, bodo lažni rešitelji rekli: hoteli smo biti previdni; v primerih, kot je ta, je bolje biti pesimist.
Sedaj si ciniki od veselja manejo roke, ker so si izmislili zvijačo brez izgub. To veselje je dokaz izredne neodgovornosti in zanikanja temeljnih vrednot demokratične politike - razumne skrbi za skupno dobro. Mogoče je tudi, da je največja nevarnost za evropske denarnice ravno ta cinizem. Prav tako je zanimivo, da to lažno skrb za prihodnost državljanov razglašajo tisti, ki se trudijo, da bi blokirali novo Evropsko pogodbo in jim ni všeč zamisel o skupni valuti. Upam, da na zasedanju Sveta ne bo lažnih prerokov. Hvala lepa.
Mairead McGuinness  
v pisni obliki. - Svetovna finančna kriza bo upravičeno na vrhu dnevnega reda oktobrskega Sveta. Krizo je ustvaril človek - od ZDA do EU in naprej, sesutje v bančnem in finančnem sektorju je toliko šokantno kot je tudi resnično.
Obstaja občutek nejevernosti, da je sedaj nad nami tisto, česar si ni mogoče zamisliti - namreč zlom bančnega sistema. Posledica smrti posameznih bank in dramatično posredovanje vlad, da bi podprle krhke finančne sektorje, je veliko javno nezadovoljstvo glede sposobnosti politikov, da bi jih zaščitili pred takšnimi možnostmi.
Banke nočejo ureditve in sedaj je jasno, da je bila ureditev slaba in neučinkovita v zaščiti ne le bančnih potrošnikov, ampak tudi samih ustanov.
Vendar pa, ko časi za banke postanejo težki, se te zatekajo k politikom, da bi jih rešili. Torej moramo izkoristiti ta trenutek in postaviti moč nazaj tja, kjer bi vedno morala biti, in to je politični sistem in ne finančni trgi.
Esko Seppänen  
v pisni obliki. - (FI) Združene države Amerike so potonile z boleznijo norega denarja. Njeni simptomi so sesutja bank, socializacija bank in zavarovalnic in banka za zbiranje odpadkov, ki se uporablja za socializacijo dolgov in kot odlagališče za odpadke bank. Kriza kaže, da kapital potrebuje državo tudi za druge namene, ne le za vojskovanje v oddaljenih tujih državah: v primeru Amerike sta to Irak in Afganistan. Dobra stran krize, ki jo je povzročil poceni nepošten denar, je ta, da si Združene države sedaj ne morejo privoščiti novih vojn.
Slabo je videti, ko je velesila v zadregi, ker njen ugled v očeh drugih pada. Tako se je zgodilo Združenim državam: mnogi so mnenja, da je kot velesila utrpela enako usodo kot Sovjetska zveza.
Za pogasitev ognja na banki, ki je zagorela zaradi poceni denarja, dolgov in špekulacij, bodo potrebna celotna ameriška politična in gospodarska sredstva. Vendar pa to ni več le stvar gospodarstva: velikan, ki je stal na kupu vrednostnih listin, je bil priča sesutja oblasti. Amerika, ki se je razkazovala, zmagovalka v ideološkem boju, ni več verodostojna v vlogi zmagovalke.
Georgios Toussas  
Izjave Sveta in Komisije in stališča, ki so jih sprejeli politični predstavniki kapitala med razpravami v nadaljevanju postopka vrha Sveta EU, so znak za pospešitev protipopulistične politike o upravljanju kapitalistične gospodarske krize. Kriza se nepopustljivo širi preko držav članic EU in v splošnem preko razvitih držav in še bolj razgalja reakcionarno naravo EU.
Te izjave, posredovanje državnega monopola, ki ga je oznanil Svet Ecofin, in meščanske vlade držav članic EU, kot tudi pomoč zadolženim bankam in drugim monopolnim poslovnim skupinam z javnim denarjem, so ukrepi za podporo kapitala EU za podprtje monopolnih gospodarstev in politične oblasti. To je dokaz, da kapitalizem nima odgovorov, ko gre za interese ljudi.
EU in meščanske vlade njenih držav članic krepijo svoj napad na delavski razred in množice, ko se soočajo s tveganjem krize.
Evropejci nimajo česa pričakovati od konference vrha EU. Edini način naprej je, da se delavci uprejo in prekinejo protipopulistično politiko EU in meščanskih vlad v njenih državah članicah.
