
Puhemies.
   Ensi keskiviikkona on Ruandan kansanmurhan 10. vuosipäivä. 
Pyydän teitä viettämään minuutin hiljaisuuden lähes miljoonan uhrin muistoksi; toivomme, että tällaisia murhenäytelmiä ei jouduta enää koskaan näkemään.
Gebhardt (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Saksassa salakuuntelua käytetään viimeisenä keinona järjestäytyneen rikollisuuden vakavimpien muotojen torjumiseksi. Tutkimusyksiköt saavat hyödyntää salakuuntelua vain ankarien oikeudellisten ehtojen ja perustuslain mukaisesti. Liittovaltiomme perustuslakituomioistuin hyväksyi hiljattain salakuunteluun kohdistuvia lisärajoituksia. 
Saksan televisio esitti eilen illalla ohjelman, jossa eräs parlamentin jäsen kehui soveltaneensa omatekoisena tutkijana menetelmää kollegoihinsa esteittä muutamien vuosien ajan. Ohjelmassa käytettiin piilokameroilla kuvattuja otoksia todisteina väitetyistä jatkuvista väärinkäytöksistä erityisesti Strasbourgissa pidettävien istuntojaksojen loppupuolella. Ohjelma huipentui uhkaukseen siitä, että sama meno jatkuu – lainaan ohjelmassa käytettyjä sanoja: "Übermorgen ist wieder ein Straßburger Freitag" ("Ylihuomenna on jälleen perjantai Strasbourgissa"). Minun on oltava huomenna läsnä parlamentissa hoitamassa poliittisia tehtäviäni, ja rekisteröin läsnäoloni keskusrekisteriin. Koska haluaisin tehdä niin joutumatta pelkäämään, että kameramiehet käyvät kimppuuni, haluaisin tietää, miten aiotaan varmistaa, että voimme kollegojeni kanssa turvallisin mielin hoitaa velvollisuutemme Euroopan kansalaisia kohtaan. Miten parlamentin turvallisuus palautetaan? Aikooko Euroopan parlamentti, joka on perustuslaillinen yksikkö, edelleen hyväksyä tällaiset pakkokeinot? 
Puhemies.
   Kiitoksia paljon, jäsen Gebhardt. Välitän pyyntönne parlamentin puhemiehelle.(1) 

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Oostlanderin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0204/2004) komission määräaikaiskertomuksesta vuodelta 2003 Turkin edistymisestä liittymisvalmisteluissa. 
Oostlander (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, Turkin hallitus ei ole jäänyt toimettomaksi viime mietintöni jälkeen vaan on ryhtynyt päättäväisesti uudistamaan lainsäädäntöä. Uudistukset liittyvät pääasiassa ihmisoikeuksiin, kulttuurin ja tiedotusvälineiden vapauteen sekä armeijan poliittisen merkityksen heikentämiseen. Olemme seuranneet hyvin kiinnostuneina Kyproksen tulevaisuutta koskevia neuvotteluja, koska ne vaikuttavat merkittävästi Turkin edistymiseen kohti Euroopan unionin jäsenyyttä.
Arvelimme alun perin, että Turkin osallistuminen neuvotteluihin aiheuttaisi ongelmia, koska armeija vastustaa kompromissia ja koska Turkin hallituksessa on armeijan edustajia. Olemme valitettavasti joutuneet toteamaan, että Kreikan ja Kyproksen välinen yhteistyö, jonka avulla pyritään ratkaisemaan Kyproksen kysymys, ei ole myöskään ollut parasta mahdollista, lievästi sanottuna. 
On sanomattakin selvää, ettei asiaa vielä ole käsitelty loppuun. Neuvottelut jatkuvat, koska en usko kyproksenkreikkalaisen hallituksen ottavan sitä riskiä, että Euroopan unioniin liitytään näin huonojen ehtojen mukaisesti. Sitä ei luullakseni unohdettaisi moneen vuoteen. 
Huolimatta kaikista paperilla tehdyistä muutoksista, jotka liittyvät Turkkiin ja päätökseen, jonka mukaan hallintoalueiden on vapautettava kansalaisyhteiskunta, uudistuksien täytäntöönpano on ollut hyvin vaikeaa. Hallitus on myös ymmärtänyt asian, ja se on osoittanut olevansa tosissaan ottamalla käyttöön valvontajärjestelmän. Tämä on mielestäni tärkeä ele hallitukselta, koska meitä kiinnostaa ensisijaisesti kaikkien näiden muutoksien täytäntöönpano. Paperi voi odottaa – tulevaisuus näyttää, toteutuvatko uudistukset. 
Vaikeudet Euroopan unioniin vievällä tiellä eivät ole tulleet meille yllätyksenä. Valtion rakenne ja ajatusmallit heijastuvat väestön ja hallituksen virkamiesten ajattelutavassa. Mikäli tästä johtuu, että Turkki on valinnut tien, joka ei sovi yhteen Euroopan unionin kanssa, maa ei voi odottaa tilanteen muuttuvan lyhyellä aikavälillä. Vaadimme vallankumouksellisia muutoksia. 
Nämä huomiot tukevat mietinnön perusajatusta. Euroopan unionin on suhtauduttava ankarasti kaikkiin ehdokkaisiin, tai valtioihin, jotka haluavat ryhtyä ehdokkaiksi, kun kyse on oikeusvaltioperiaatteesta ja demokratiasta. Tämä on ensisijaisesti periaatekysymys, mutta kyse on myös EU:n kyvystä toimia sekä meidän kyvystämme saada kansalaiset vakuuttuneiksi, koska he hyväksyvät laajentumisen vain, jos me pystymme perustelemaan sen. 
Tärkeintä on, että ehdokkaiden poliittiset arvot sopivat Euroopan unioniin. Jollei näin ole, ehdokkaiden ei pitäisi harkita jäsenyyttä. Tarkoituksena ei ole oikaista vain tiettyjä vääristymiä vaan myös oikeudellista ja sosiaalista perustaa, josta vääristymät johtuvat. Tärkeintä ei esimerkiksi ole vapauttaa Leyla Zana, joka vangittiin hänen toimittuaan tavalla, josta parlamentti myönsi hänelle Saharov-palkinnon. Tärkeintä on varmistaa, ettei tällaisia rangaistuksia voida langettaa tulevaisuudessa. Kun Turkin korkeimmista tuomioistuimista tiedustellaan asian edistymistä, ne eivät hämmästyksekseni pysty vieläkään vastaamaan. 
Sama pätee vähemmistöjen kulttuurisiin oikeuksiin. Niitä ei pitäisi voida rajoittaa niin, ettei niitä voida harjoittaa. Kirkon ja valtion toisistaan erottamisen ei pitäisi aiheuttaa paniikkia sen enempää kuin niiden ryhmien uskonnonvapaudenkaan, joita ei ole erikseen mainittu Lausannen sopimuksessa. Tämä on selvästi hyvin kiperä kysymys Turkin kannalta. 
Toinen monimutkainen asia on armeijan asema. Historialliselta kannalta on ymmärrettävää, että suuri osa väestöstä luottaa armeijaan, mutta poliitikkojen on saatava itseluottamuksensa takaisin. Vaikka hallitus pyrkiikin saamaan aikaan uudistuksia, sen on toimittava olosuhteiden asettamissa rajoissa. Euroopan unionin on kuitenkin pitäydyttävä vaatimuksessa, jonka mukaan armeijan poliittisen vaikutusvallan ei pitäisi olla suurempi kuin EU:n muissakaan jäsenvaltioissa. En tue näin ollen tarkistuksia, joilla pyritään vesittämään sitä, mitä Euroopan unioni edellyttää Turkilta. Kööpenhaminan poliittisten kriteerien on täytyttävä ennen kuin voimme ryhtyä tukemaan tavanomaiseen tapaan yhteisön säännöstön hyväksymistä. Tämän olemme oppineet aikaisemmista laajentumisprosesseista ja esimerkiksi Romanian tapauksesta. Euroopan unionin pitäisi lisäksi lähettää viesti maille, jotka harkitsevat jäsenyyttä. Olen myös sitä mieltä, että Turkin hallitus tarvitsee painostustamme voidakseen torjua yhteiskunnassa ja päätöksentekopaikoilla vaikuttavia vastavoimia. 
Yhteisön säännöstöstä ei neuvotella. Tämä koskee myös arvoja ja niiden täytäntöönpanoa Euroopan unionissa. Neuvotteluvaraa ei ole. Yhteisön säännöstö on hyväksyttävä, ja jos valtiot todella haluavat liittyä yhteisöön, niiden on yksinkertaisesti hyväksyttävä säännöstö. 
Mielestäni EU:n on kuitenkin pidettävä kiinni siitä, että Turkista tulee täysimääräinen jäsen, kunhan poliittiset, taloudelliset ja muut kriteerit ovat tosiasiallisesti täyttyneet. Vaikka onkin ymmärrettävää, että joissakin tarkistuksissa edellytetään parlamentin tiivistä osallistumista, on yhtä tärkeää, että hoidamme asiat kuntoon kotimaissamme, jotta ehdokasmaat voivat liittyä Euroopan unioniin. Tämä tarkoittaa sitä, että valmistelukunnan saavuttamat tulokset on hyväksyttävä varauksettomasti. Jos näin ei ole, emme voi toimia. Ajatus syventämisestä ennen laajentamista on edelleen pätevä. 
Naapuruuspolitiikkaan (Policy of Good Neighbourliness) osallistumista koskeva vaihtoehto – kuten asia Napolitanon mietinnössä muotoillaan – on edelleen pätevä, mutta tarkistukset, joissa Turkille suodaan syrjäinen asema Euroopan unionin ulkopuolella, eivät ole mietintöni keskeisen ajatuksen mukaisia. Poliittisten kriteerien täyttymisen ehdoton korostaminen liittyy myös haluun saada riittävää tukea kansalta. 
Toivon, että lähetämme Turkin hallitukselle ja yhteiskunnalle sekä EU:n kansalaisille selvän viestin hyväksymällä mietinnön suuntaviivat. Tämä on hyvin pitkälle periaatekysymys, eikä minkäänlaisia epävarmuustekijöitä pidä hyväksyä. Ehdotan, että jatkamme Turkin kanssa käytävää vuoropuhelua avoimin mielin, mihin Turkin hallitus on tähän mennessä jo tottunut. 
Verheugen,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, päivän keskustelu suo meille oivan tilaisuuden tarkastella välivaiheen tilannekatsausta, joka kuvaa Turkin uudistustoimia. Haluan aloittaa kiittämällä hyvin lämpimästi jäsen Oostlanderia tasapuolisesta ja asiantuntevasta mietinnöstä, jonka päätelmiin voin laajalti yhtyä. 
Turkin hallitus on viime vuosina ryhtynyt hyvin päättäväisesti uudistustoimiin, joiden tarkoituksena on tehdä Turkista täysin demokraattinen ja oikeusvaltioperiaatetta noudattava valtio, jossa kunnioitetaan ihmisoikeuksia ja vähemmistöjen oikeuksia. Voimme mielestäni todeta Turkissa viime sunnuntaina pidetyn äänestyksen tuloksien perusteella, että uudistuspyrkimys on juurtunut syvälle turkkilaiseen yhteiskuntaan. Tästä on syytä ilahtua, koska prosessi ei olisi koskaan käynnistynyt ilman Euroopan unionia. Helsingin strategiassa annettiin Turkille selviä lupauksia. Ehdot, joiden mukaisesti Turkki voi pyrkiä ehdokkaaksi, on määritelty selvästi ja yksiselitteisesti. Kööpenhaminan kriteerejä sovelletaan muuttumattomina ja täysimääräisesti niin Turkkiin kuin kaikkiin muihinkin ehdokasmaihin. Se on selventänyt suhteitamme Turkkiin, ja liittymiskumppanuudet, joita olemme kehittäneet yhteistyön välineinä, ovat todella osoittautuneet vaivan arvoisiksi uudistusprosessin edistämisessä. 
Edistymistä koskevissa kertomuksissa on kiitetty saavutusten laajuutta ja merkitystä, mutta myös puutteet ja heikkoudet on osoitettu selvin sanoin, joista on mahdoton erehtyä. Turkissa on säädetty uusia lakeja osana uudistusprosessia. Niiden tarkoituksena on parantaa ihmisoikeustilannetta, lisätä kidutuksen ja huonon kohtelun vastaista suojaa, laajentaa ilmaisun ja lehdistön vapautta, vahvistaa yhdistymis- ja kokoontumisvapautta sekä ilmaisunvapautta, laajentaa kulttuurisia oikeuksia, tukea sukupuolien välistä tasa-arvoa, juurruttaa demokratia sekä muuttaa armeijan ja kansalaisyhteiskunnan välistä suhdetta. 
Turkki on myös allekirjoittanut useita ensisijaisen tärkeitä kansainvälisiä sopimuksia, mikä osoittaa selvästi, että maa on lähtenyt muutoksien tielle. Tästä on ennen kaikkea osoituksena se, että maan poliittinen ilmapiiri on muuttunut. Turkin kansalaisyhteiskunta on vahvistunut ja paremmin järjestynyt. Kansalaisyhteiskuntaa kuullaan uusia lakeja säädettäessä; mainittakoon esimerkkinä rikoslain uudistuspaketit. Turkissa käytävä julkinen keskustelu on saanut uudistusprosessin myötä uutta avoimuutta ja vapautta. Nyt puhutaan avoimesti sellaisista asioista kuin armeijan poliittinen merkitys, kurdin kielen käyttö, kidutus ja huono kohtelu tai naisten asema yhteiskunnassa. Kun ryhdyin neljä vuotta sitten yhteistyöhön Turkin kanssa, en voinut edes käyttää sanaa "kurdi" keskustellessani Turkin hallituksen kanssa. Mainitsen tämän vain pienenä esimerkkinä. 
Julkista keskustelua käydään parhaillaan siitä, voidaanko maalle laatia uudenaikainen perustuslaki, joka sisältää perusarvot, joihin Euroopan unioni perustuu. Tämä Turkin uudelleenasennoituminen merkitsee "nollatoleranssipolitiikkamme" voittoa demokratian, oikeusvaltioperiaatteen ja vähemmistöjen oikeuksien alalla. Juuri tästä syystä meidän on muistutettava itseämme, missä asioissa on havaittu puutteita ja heikkouksia. Saanen luetella lyhyesti alat, joihin komissio viittasi: on vahvistettava oikeuslaitoksen riippumattomuutta ja parannettava sen työskentelymenetelmiä, on laadittava kokonaisvaltaiset puitteet, jotta perusoikeuksia voidaan harjoittaa, ja niitä on selvennettävä siten, että menneen autoritaarisen järjestelmän viimeisimmistäkin rippeistä päästään eroon. Lisäksi on oikaistava kansalaisyhteiskunnan ja armeijan välisiä suhteita. Maan sisällä muuttamaan joutuneiden ihmisten olot maan kaakkoisosassa herättävät huolta, samoin kuin se, miten he voivat palata kyliinsä. Uskonnonvapaus on mielestäni myös tärkeä asia. 
Ei kuitenkaan riitä, että lakeja tarkistetaan ja että oikeudellista järjestelmää muutetaan. Haluamme, että nämä asiat pannaan täytäntöön, ei pelkästään väliaikaisesti vaan järjestelmällisesti ja tosiasiallisesti. Vaikka edistyminen onkin ollut viime aikoina huomattavaa, minun on kerrottava, että saamme jatkuvasti todisteita siitä, että Turkin valtaapitävät suhtautuvat uudistusprosessiin vastahakoisesti. Vetoan siis kiireellisesti Turkin hallitukseen, jotta se tekisi kaikkensa näiden uudistuksien täytäntöön panemiseksi. 
Otan tässä yhteydessä esiin Leyla Zanan tapauksen esimerkkinä siitä, miten maan kaikki toimeenpanevat ja lakiasäätävät elimet eivät ole vielä sisäistäneet uudistusajatusta. Leyla Zanan tapauksessa ei näytetä noudatettavan syyttömyysolettamaa eikä periaatetta, jonka mukaan syytetyllä on oikeus puolustusasianajajaan. 
Tulin tänne suoraan Sveitsistä, jossa Kyproksen ongelman lopullista ratkaisua koskevat neuvottelut päättyivät varhain tänä aamuna, ja haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni saattaakseni parlamentin – ennen kaikkia muita toimielimiä – ajan tasalle vallitsevasta tilanteesta. Kuten tiedätte, olemme sitä mieltä, niin kuin aina, että on parempi toivottaa yhdistynyt Kypros tervetulleeksi Euroopan unioniin 1. toukokuuta. Pääsimme Sveitsissä hyvin, hyvin lähelle tätä tavoitetta, ja prosessi oli kaukana epäonnistuneesta. Kaksi vaihtoehtoa oli tarjolla alusta alkaen: joko se, että sopimus allekirjoitetaan saman tien Sveitsissä, tai se, että Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri esittää lopullisen suunnitelman, josta Kyproksen yhteisöt päättävät 24. huhtikuuta pidettävässä demokraattisessa kansanäänestyksessä. 
Jälkimmäinen vaihtoehto valittiin, koska kävi ilmi, että kaikki osapuolet eivät voineet allekirjoittaa sopimusta. On kuitenkin tehtävä selväksi, että osapuolten kannat lähenivät merkittävästi toisiaan, ja uskon, että olemme nyt saavuttaneet pisteen, jossa tarvitaan vahvaa poliittista johtajuutta. Vetoan tässä ja nyt kyproksenkreikkalaisiin ja kyproksenturkkilaisiin johtajiin, jotta he tekisivät kaikkensa vakuuttaakseen saaren asukkaille, että tämä suunnitelma on paras ja oikeudenmukaisin ratkaisu, joka on mahdollista saavuttaa. Valinnassa ei ole kyse siitä, kumpi suunnitelma hyväksytään, vaan siitä, pystytäänkö asia ylipäätään ratkaisemaan. En usko myöskään, että lähitulevaisuudessa saadaan uutta tilaisuutta tarkastella asiaa. On syytä panna ihaillen merkille YK:n pääsihteerin ponnistukset. Hänen ehdotuksessaan otetaan Euroopan unionin vaatimukset täysimääräisesti huomioon. Uudesta valtiosta, uudesta Kyproksesta, jonka on tarkoitus syntyä, tulee maa, joka pystyy esiintymään yksimielisenä ja vaikuttamaan kansainvälisiin asioihin jarruttamatta niiden edistymistä. Siitä tulee maa, jonka rakenteet ovat riittävän lujat yhteisön oikeuden täytäntöön panemiseksi, ja maa, joka perustuu samoihin periaatteisiin kuin Euroopan unioni. Mitä tulee Kofi Annanin ehdotuksen mukauttamiseen yhteisön oikeuteen, on sovittu, että mukautukset tehdään turvautumatta pysyviin poikkeuksiin yhteisön säännöstöstä. Kaikki toimielimet ovat ilmaisseet toivovansa, että yhteisön säännöstöstä ei enää myönnetä pysyviä poikkeuksia, ja siinä olemme onnistuneet. Tästä syystä olisi mielestäni hyvä, että Euroopan parlamenttikin tekisi tahtonsa selväksi, jolloin poliittiset puolueet ja voimat ymmärtäisivät, että ne ovat vastuussa tehdyn tarjouksen hyväksymisestä, tarjouksen, joka on hyvin huolellisten, hyvin työläiden ja hyvin myötämielisten keskustelujen seuraus. Saanen jälleen korostaa, että olisi väärin kuvailla prosessia epäonnistuneeksi. Itse asiassa kävi niin, että toinen vaihtoehto, jota harkittiin alusta alkaen, osoittautui toteuttamiskelpoiseksi ja paremmaksi. Ryhdymme nyt tekemään siitä totta.
Palaan vielä Turkkiin. Se toimi hyvin rakentavasti ja yhteistyöhaluisesti Sveitsissä, mistä haluan kiittää sitä. Saanen vielä lisätä, että tämän vuoden lopussa on tehtävä päätös siitä, täyttääkö Turkki Kööpenhaminan ratkaisevan tärkeät kriteerit. Jos päätämme, että Turkki täyttää kriteerit, liittymisneuvottelut aloitetaan välittömästi, kuten Kööpenhaminassa joulukuussa 2002 pidetyssä Eurooppa-neuvostossa yksimielisesti päätettiin. Komissio esittää syksyllä aiheesta kertomuksen, joka on edeltäjiensä tavoin tasapuolinen ja objektiivinen.
Kuten Oostlanderin mietintö osoittaa, Turkin poliittisen järjestelmän uudistaminen ja mukauttaminen EU:n normeihin on edennyt pitkälle. Euroopan parlamentti on aina ollut merkittävässä asemassa, kun Turkkia on muistutettu sen sitoumuksista, joiden mukaan sen on demokraattisena valtiona varjeltava perusoikeuksia ja perusvapauksia. Edessä olevassa vaiheessa on pitkälti kiinni Turkista, pystyykö se osoittamaan, että se täyttää Kööpenhaminan poliittiset kriteerit, niin lain mukaan kuin käytännössäkin. 
Näitä kriteerejä, joita ei ole suunniteltu ainoastaan Turkkia varten, sovelletaan yleisesti ja samalla tavalla kaikkiin tähänastisiin ja tuleviin ehdokasmaihin. Voin vakuuttaa teille, että komissio tekee syksyllä esitettävässä kertomuksessa perusteellisen, objektiivisen ja tasapuolisen analyysin, kuten aikaisempinakin vuosina. 
Van Orden (PPE-DE ).
   Arvoisa puhemies, Turkin hallitus on onnistunut täyttämään Euroopan unionin poliittiset kriteerit ällistyttävän nopeasti, joten joulukuussa voidaan tehdä oikea päätös liittymisneuvottelujen aloittamisesta. Meidän on tunnustettava tämä ja onniteltava Turkin viranomaisia. Sisäpoliittisten olojen muuttamiseen on sitouduttu lujasti hyvin vaikean kansainvälisen tilanteen vallitessa ja Istanbulissa sattuneista hirvittävistä terroriteoista huolimatta. 
Jotkut saattavat tosin ajatella, että aina kun Turkki edistyy johonkin tiettyyn suuntaan, Euroopan unionin jäsenyyden edellytyksiä muutetaan. Parlamentti lähetti vuosi sitten laatimassaan kertomuksessa kohtuuttoman kielteisen viestin Turkille ja sivuutti myönteisen kehityksen, jota oli tapahtunut edellisen vuoden aikana. Tämän vuoden kertomus on tasapuolisempi, mutta sen sisältämä viesti on edelleen penseä. 
Joissakin tarkistuksissa pyritään kumoamaan ensinnäkin päätökset, jotka tehtiin vuonna 1997 pidetyssä Luxemburgin Eurooppa-neuvostossa ja joissa vahvistetaan, että Turkkia arvioidaan samojen edellytyksien mukaan kuin muitakin ehdokasmaita, sekä toiseksi päätökset, jotka tehtiin vuonna 1999 pidetyssä Helsingin Eurooppa-neuvostossa ja joissa tunnustetaan Turkin asema täysimääräisenä ehdokasmaana.
Ei voida enää puhua Turkin mahdollisesta liittymisestä Euroopan unioniin. Turkin kohtalo on sinetöity: siitä tulee aikanaan jäsen. Toivon kuitenkin, että tuolloin ja siinä vaiheessa, kun monet yleisölehterillä läsnä olevista nuorista – kuten omassa vaalipiirissäni sijaitsevan St Martin's School -koulun oppilaat – toimivat jo ammateissaan, Euroopan unioni ei enää pyri itsepintaisesti poliittiseen yhdentymiseen vaan kohti kansallisvaltioiden muodostamaa löyhempää yhteisöä. Monet meistä pitävät tätä toimintansa tavoitteena. 
Kyproksen kysymys mainittiin, ja syystäkin. Siitä tehtiin osa Turkin omaa EU-ehdokkuutta, joidenkin mielestä väärin perustein. Koska kaikki on kuitenkin hyvin, alun perin kielteisestä tekijästä tulee pian päinvastoin myönteinen. Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri esitti eilisiltana lopullisen suunnitelmansa Kyproksen ristiriitojen ratkaisemiseksi. Kansainvälinen mielipide asiasta on ollut vääristynyt jo liian kauan, eikä kyproksenturkkilaisia ole kuultu oikeudenmukaisesti. Erityisesti Turkin viranomaiset ovat tehneet suuren työn pyrkiessään ratkaisuun, joka tarjoaa rauhaa ja turvallisuutta. Uskon, että kyprokselaiset suhtautuvat myönteisesti nyt käsiteltävänä olevaan esitykseen, ja toivon, että he äänestävät sen puolesta 24. huhtikuuta pidettävässä kansanäänestyksessä. 
Todettakoon lopuksi, että Turkissa tarvitaan paljon myös muunlaisia uudistuksia, etenkin ihmisoikeuksien alalla. Monelta nyt saavutetulta asialta voidaan kuitenkin viedä pohja, jos teemme kielteisen päätöksen joulukuussa. Jäsen Oostlanderin viesti on edelleen erittäin kielteinen. Minä haluan osoittaa myönteistä kannustusta. 
Smet (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, muutamat viime vuodet ovat olleet vaikeita niin Turkin yhteiskunnalle kuin maan työllisyydellekin. Turkki on kärsinyt rahoituskriisistä, maanjäristyksistä, kuivuudesta ja terrorihyökkäyksestä. Kaikki tämä on tietenkin vaikuttanut lumipalloefektin lailla ihmisten yhteiskunnalliseen tilanteeseen ja heidän vaurauteensa. Yleinen vauraustaso on ostovoimana ilmaistuna Turkissa alle 23 prosenttia EU:n tasosta. Ero on kasvanut verrattuna viisi vuotta sitten vallinneeseen tilanteeseen, koska taso oli vuonna 1997 juuri ja juuri 30 prosentin yläpuolella. Työttömyys on lisääntynyt ja vaihtelee yhdeksän ja kymmenen prosentin välillä. Työllisyys on alle 50 prosenttia, kun se on yli 60 prosenttia Euroopan unionissa, vaikka pyrimmekin 70 prosenttiin. 
Tälle kehityksen taantumiselle on kaksi selitystä. Naiset eivät käy työssä; vain yhdellä neljästä naisesta on työpaikka, ja monet vähän ammattitaitoa omaavat ja ammattitaidottomat maaseudulla asuvat naiset jäävät kotiin, koska työtilaisuuksia ei ole. Epävirallinen työllisyys lisääntyy osittain tiukan työlainsäädännön vuoksi, vaikka se kuulostaakin ristiriitaiselta. Irtisanomista koskevat lait ovat hyvin ankaria, mikä on johtanut siihen, että työnantajat yrittävät kiertää lait ottamalla palvelukseensa laittomia työntekijöitä. Lapsityövoiman käyttö on yhä laajamittaista. On arvioitu, että Turkissa on edelleen 750 000 työssä käyvää lasta. Eurostatin mukaan neljäsosalla Turkin väestöstä tulotaso on alle 60 prosenttia keskiarvosta. Köyhyysaste pysyttelee tästä syystä korkeana, eivätkä yhteiskunnallista tilannetta kuvaavat indeksit ole tästä syystä kehuttavia. 
Tämä ei kuitenkaan vaikuta siihen tosiasiaan, että Turkin ponnistukset ovat olleet valtavia. Työlainsäädäntöä on kehitetty ja työttömistä pidetään huolta. Toimiin on siis ryhdytty, mutta on pantava merkille, että ne ovat vaikuttaneet vain vähän yhteiskunnalliseen tilanteeseen, mikä johtuu kriisistä ja sijoituksien puuttumisesta. 
Tuen Turkin hakemusta, joka koskee sen liittymistä Euroopan unioniin, ehdoilla, joista sovittiin Kööpenhaminassa. Toivon näin ollen, että voimme kaikki auttaa Turkkia ottamaan tämän askeleen. 
Ettl (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, kaikkien niiden yleisten poliittisten asioiden lisäksi, joita parlamentin on tarkasteltava Turkin yhteydessä, myös taloudellinen toimintakelpoisuus ja Turkin yhteiskunnan yhteensopivuus Euroopan unionin kanssa ovat tietenkin merkille pantavia seikkoja. 
Edistyminen on ollut tosiaan huomattavaa niin lainsäädännön kuin työlainsäädännön, tasa-arvon, terveydenhoidon ja muidenkin sosiaaliturvajärjestelmien osalta, mutta on sanottava, että tilanne on kehittynyt valitettavan ristiriitaisesti myös päinvastaiseen suuntaan. On ikävä todeta, että mitään hyvää ei voi seurata muun muassa siitä, että työttömyys kasvaa, köyhyys lisääntyy jyrkästi erityisesti maaseudulla, yritykset kiertävät enenevässä määrin työterveyteen ja työturvallisuuteen liittyviä sääntöjä työllistämällä laittomasti määräaikaisia työntekijöitä, sekä siitä, että lapsityövoiman käyttöä ei pyritä torjumaan. Työlainsäädännössä ei myöskään kielletä nimenomaisesti syrjintää, minkä vuoksi ihmisarvon loukkaamisesta ei voida nostaa kannetta. Tilanne voidaan korjata, mutta se edellyttää vielä suuria ponnistuksia. 
Ajanpuutteesta johtuva paine ei nopeuta näiden asioiden käsittelyä. Näiden syiden vuoksi ja sen vuoksi, että haluan tasoittaa tietä Turkin liittymisen hyväksymiselle, olen sitä mieltä – demokratian kannalta – että 25 jäsenvaltiosta muodostuvan EU:n on tarkasteltava asiaa uudelleen ja parlamentin on annettava ennakkosuostumuksensa, ennen kuin Turkin kanssa voidaan ryhtyä neuvottelemaan sen liittymisestä Euroopan unioniin. 
Olsson (ELDR ),
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Turkin maatalouselinkeinoa tarkasteltaessa käy ilmi, ettei se ole kovinkaan kehittynyt. Turkissa on lähes kaksi kertaa enemmän maanviljelijöitä kuin kaikissa 15 jäsenvaltiossa yhteensä. Lähes puolet Turkin työvoimasta harjoittaa maataloutta. 
Kun Turkista tulee EU:n jäsen, EU:n on tehtävä paljon töitä Turkin maatalouden kehittämiseksi. Vaikeinta lienee kehittää maataloutta siten, että vältetään yhteiskunnalliset ongelmat, joiden merkitys kasvaa, jos ihmisten on jätettävä maatalouselinkeino ja etsittävä vaihtoehtoisia työpaikkoja.
Turkissa on tapahtunut viime vuosina useita myönteisiä asioita. Esimerkiksi vuonna 2000 otettiin käyttöön uusi maatalouspolitiikka, mikä helpotti Turkin ja Euroopan unionin lähentymistä tällä alalla. EU:n jäsenyysneuvottelut ovat kuitenkin vielä alkuvaiheessa, ja niiden yksityiskohtainen arvioiminen on vaikeaa. 
Haluaisin sanoa, että maatalous ei ehkä kuitenkaan ole suurin Turkin ongelma. Vastaavia ongelmia esiintyy sellaisissa maissa kuin Romaniassa ja Bulgariassa. Muut asiat, kuten ihmisoikeudet, demokratia ja oikeusvaltioperiaate, aiheuttavat suurempia ongelmia. On tärkeää, että olemme kaikki samaa mieltä siitä, että kaikki on valmista, kunhan Kööpenhaminan kriteerit ovat täyttyneet. Sitten käynnistämme neuvottelut, ja Turkista voi tulla jäsen.
Mielestäni olisi hyödyllistä, että islamilaisesta – vaikkakin maallistuneesta – valtiosta tulisi unionin jäsen, koska se muodostaisi sillan Euroopan ja arabimaailman kulttuurien välille. Olen tietoinen siitä, että parlamentissa on puolueita ja ryhmiä, joiden mielestä Turkin ei pitäisi liittyä unioniin. Mielestäni on tärkeää, että parlamentin enemmistö toivottaa Turkin tervetulleeksi, mutta meidän on painostettava sitä, jotta se ryhtyisi jäsenyyden edellyttämiin uudistuksiin. 
Sommer (PPE-DE ),
   . – Kiitoksia, arvoisa puhemies. Aloitan korostamalla, että komission jäsen Verheugenin juuri antama lausunto, joka koskee Euroopan unionin tulevaisuudennäkymiä, vastaa täysin parlamentin kristillisdemokraattien enemmistön kantaa. Se on mielestäni merkille pantavaa. 
Alue- ja liikennepolitiikan alalla Turkki ei ole edistynyt millään tavalla. Aluepolitiikan kannalta on syytä arvostella erityisesti sitä, että hajautettuja rakenteita ei ole vieläkään luotu. Pidämme tällaisia rakenteita välttämättöminä. Niitä tarvitaan sen varmistamiseksi, että EU:n alueellisen tuen tai koheesiopolitiikan varat jaetaan asianmukaisesti ja kattavasti. Turkkilaiset eivät voi vakavissaan pyytää jatkuvasti lisää rahaa, jos hallinto ei voi jakaa varoja asianmukaisella ja avoimella tavalla. 
Turkin liikennepolitiikassa sen sijaan on kaikki pielessä. Millään liikenteen alalla ei ole tehty mitään EU:n lainsäädännön ja normien omaksumiseksi. Kaikkialla on edelleen pöyristyttäviä puutteita: turvallisuudessa ja lennonohjauksessa, rautateillä, merenkulkualalla ja tieliikenteessä. Tieliikennettä koskeviin sosiaalisiin määräyksiin liittyy erityisiä puutteita. Mainittakoon hyvänä esimerkkinä ajo- ja lepoajat sekä ennen kaikkea ja jälleen kerran turvallisuus. Se on hyvin tärkeä asia. Maanteillä kuljetetaan esimerkiksi suuria määriä vaarallisia aineita, ja nämä tieliikenteeseen liittyvät puutteet aiheuttavat vaaratilanteita Turkin tieliikenteen lisäksi enenevässä määrin Euroopan unionissa. On ryhdyttävä kiireellisiin toimiin tilanteen oikaisemiseksi. 
Suurin skandaali – ja kyse on todellakin skandaalista – on kuitenkin se, että Turkki on sellaisten maiden mustalla listalla, joissa satamavaltioiden suorittamaa valvontaa ei harjoiteta asianmukaisesti, ja tämän vuoksi monet alukset, jotka ovat suoranaisia surmanloukkuja ja vesillämme liikkuvia aikapommeja, purjehtivat Turkin lipun alla. Tämä ei sovi jäsenyysehdokkaalle sen enempää kuin millekään muullekaan maailman maalle, mutta tilannetta on erityisen mahdoton hyväksyä, sillä kyse on maasta, joka pyrkii Euroopan unionin jäseneksi. 
Ennen kuin Turkissa on otettu käyttöön kansallinen ohjelma kaikkien näiden puutteiden korjaamiseksi, meidän on suhtauduttava hyvin epäilevästi sen haluun hyväksyä sääntömme. Mitkään näistä asioista eivät tietenkään ole liittymistä edeltäviä kriteerejä, mutta yhtäkään kohtaa ei myöskään ole pantu täytäntöön. Nämä ovat aikaa vieviä asioita. Tätä taustaa vasten on entistäkin käsittämättömämpää, että Turkki vaati liittymisneuvottelujen aloituspäivämäärän vahvistamista vuosia sitten. Se ei hyödytä ketään, sen enempää Euroopan unionia kuin Turkkiakaan. 
Karamanou (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, saanen aloittaa toteamalla naisten oikeuksien valiokunnan lausunnon valmistelijana, että on mielestäni myönteistä, että Turkki on ryhtynyt hiljattain ponnisteluihin turkkilaisten naisten aseman parantamiseksi. Huomautamme kuitenkin, ettei riitä, että valtion tasolle luodaan erityisjärjestelmiä, vaan että niitä on samalla vahvistettava luomalla niille vakaa oikeudellinen asema ja myöntämällä niille avokätiset määrärahat, jotta miesten ja naisten tasa-arvoa voidaan edistää käytännössä ja jokapäiväisessä elämässä. Kaikenlainen väkivalta, erityisesti perheväkivalta, ja uhreille tarkoitettujen oikeudellisten ja psykologisten tukijärjestelmien puuttuminen ovat edelleen ongelma. On myös inhottavaa joutua toteamaan, että maan turvallisuusviranomaiset syyllistyvät väkivaltaisiin tekoihin naisia kohtaan; tämä koskee erityisesti vähemmistöryhmiin kuuluvia naisia, kuten kurdeja.
Rikoslaista todettakoon, että Turkkia kehotetaan lakkauttamaan käytäntö, jonka mukaan "kunniamurhista" annettuja tuomioita lievennetään, ja poistamaan "neitsyys"-termi rikoslaista. Tapoja ja perinteitä ei voi asettaa etusijalle oikeusvaltioperiaatteeseen nähden. Terveydenhuoltomenoja on samalla korotettava välittömästi, koska ne ovat liian alhaisella tasolla ja estävät siten naisia käyttämästä oikeuttaan saada terveyspalveluja. 
Panen myös merkille, että naisten edustus vaaleilla valituissa elimissä ja niiden osallistuminen niiden toimintaan on edelleen liian vähäistä, samoin kuin naisten osallistuminen ammatilliseen koulutukseen ja työelämään. Jäsen Smet puhui tästä laajasti.
Vaadimme lopuksi entisen parlamentin jäsenen ja Saharov-palkinnon saaneen Leyla Zanan välitöntä vapauttamista. Hän on ollut vangittuna kolmen muun parlamentin jäsenen kanssa vuodesta 1994 alkaen puhtaasti poliittisista syistä. Huomenna pidetään Ankarassa kolmastoista kuuleminen, menettely, joka käynnistettiin noin vuosi sitten Euroopan unionin painostuksesta. Meidän on nyt käytettävä hyväksemme tämänpäiväistä keskustelua ja tehtävä Turkille hyvin selväksi, että vaadimme Leyla Zanan välitöntä vapauttamista pienenä osoituksena siitä, että Turkki on vihdoin ainakin lähentymässä Eurooppaa. 
Arvoisa komission jäsen Verheugen, haluan kreikkalaisena kiittää teitä lopuksi lämpimästi siitä, että olette pyrkinyt väsymättä löytämään oikeudenmukaisen ja kestävän ratkaisun Kyproksen ongelmaan. 
Suominen (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, kun tarkastelemme Turkin mahdollista jäsenyyttä Euroopan unionissa, on nähtävä Kööpenhaminan kriteerit kokonaisuudessaan. Arie Oostlanderin erinomainen mietintö korostaa neutraalilla tavalla tätä: se on mielestäni tasapuolinen, se ei ole negatiivinen tai positiivinen Turkin mahdolliseen jäsenyyteen nähden. Turkista itsestään riippuu, saavuttaako se, ja miten nopeasti, ne poliittiset kriteerit, jotka hakijamaille asetetaan. Euroopan unionin on taas ratkaistava, pystyykö se absorboimaan mahdollisen laajenemisen, eli kestävätkö unionin talous ja omat rakenteet. Molemmat näkökohdat on otettava täysimääräisesti tarkastelun kohteeksi, eikä mikään ulkopuolinen painostus voi eikä saa niitä muuttaa.
Uskon puhuvani ainakin ryhmäni suomalaisen delegaation puolesta, kun totean, että monet näkökohdat puhuvat sen puolesta, että Turkki olisi nyt tiellä, jonka päässä häämöttää jäsenyys. Helsingissä vuonna 1999 ei luvattu jäsenyyttä, mutta oikeutettiin Turkki ehdokasvaltioksi, joka tietysti nostaa tuossa maassa suuria odotuksia. Tänään olisi vielä jätettävä unionin oma absorbointikyky tarkemmin arvioimatta, nimittäin kymmenen uutta jäsenvaltiota tulee vuosikymmeneksi jännittämään unionin suorituskyvyn äärimmilleen. Kun samalla useimmat maksajamaat haluavat pienentää budjettiraamia unionissa, niin Turkilla itsellään on pitkä matka Kööpenhaminan kriteerien täyttämiseen. Mainitsen vain kaksi asiaa. Ennen kuin voimme olla täysin varmoja, että Turkissa edustuksellinen kansanvalta kaikissa tilanteissa määrää puolustusvoimia, eikä päinvastoin, ei voi ajatellakaan täysjäsenyyttä. Toiseksi, uskonnonvapauden toteuttaminen niin, että kaikilla uskonnoilla, jotka toimivat vain uskonnollisina yhteisöinä, on vapaus ja todellinen oikeus perustaa seurakuntia ja rakentaa kirkkoja, kuten EU-maat mielihyvin suovat perinteisesti ei-eurooppalaisille uskonnoille, on perustavaa laatua oleva jäsenyysvaatimus.
On onniteltava paikalla olevaa komission jäsentä Verheugenia sekä Kofi Annania ja muita neuvottelijoita siitä, että Kyproksen ongelma, joka nyt muodostaa vielä jopa juridisen esteen tämän päivän jäsenyydelle Turkin suhteen, on ratkeamassa. Me kaikki toivomme sen nyt nopeasti poistuvan päätetyn kansanäänestyksen myötä.
Varsinkin pitkällä tähtäimellä uskon kuitenkin, että esteiden poistuminen ja poistaminen Turkin jäsenyydeltä olisi unionin etu. Tarkistusehdotukseni 1 ja herra Ellesin tarkistusehdotus 16 ovat mielestäni täysin kriteerien mukaiset, eivätkä mitenkään pyri estämään jäsenyyspyrkimystä Turkilta. Sen sijaan itse olen sitä mieltä, että tarkistus 41 tarkoittaa Turkin sysäämistä pois jäsenyysneuvotteluista.. 
Swoboda (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, aloitan onnittelemalla jäsen Oostlanderia tästä erinomaisesta ja tasapuolisesta mietinnöstä. 
On tosiasia, että parlamentissa on jäseniä, joiden mielestä Turkista ei pitäisi tulla ehdokasmaata. On valitettavaa, ettei tästä asiasta ole selvää ja yksiselitteistä päätöslauselmaesitystä, jolloin voisimme määritellä tarkasti, mitä parlamentin enemmistö ajattelee siitä. Olen sitä mieltä, että Turkin pitäisi pysyä ehdokasmaana, jollainen se jo onkin. On myönnettävä, ettei se ole samanlainen ehdokasmaa kuin monet muut maat, joiden osalta prosessi voidaan saattaa päätökseen suhteellisen helposti ja suhteellisen lyhyessä ajassa. Turkin tilanne on erityislaatuinen. Uskon, että ne Turkin hallitukset, jotka sitoutuivat selkeästi maallistuneeseen valtioon, myöntäisivät tämän. Turkki ei ole valitettavasti ryhtynyt viime vuosina edistyksellisiin toimiin – saati pannut niitä täytäntöön – joita vaadimme jälleen aivan perustellusti. Edellinen eli AKP-hallitus osoitti kuitenkin huomattavaa uudistushalua ja ryhtyikin todellisiin toimiin asian johdosta. Parlamentissa voi olla jäseniä, jotka ovat sitä mieltä, ettei Turkin enää pitäisi olla ehdokkaana juuri siksi, että kyse on AKP-hallituksen edistymisestä. Olen kuitenkin sitä mieltä, että Turkin ehdokkuuteen on hyviä syitä ja että Euroopan on perusteltua korostaa uudistustoimien jatkamisen lisäksi niiden täytäntöönpanoa.
Tämä on varmasti eräs tärkeimmistä ongelmista. Pyydän, ettei komissio tyydy kertomuksessaan neuvostolle – joka tekee päätöksen ja jolla päätöksentekovallan on pysyttävä – vain arvioimaan, mitä on päätetty, vaan tarkastelee myös sitä, mitä on pantu täytäntöön. Tiedän, että komission jäsen Verheugen tekee niin. Pitäisin itse suurena saavutuksena sitä, että Turkin hyväksymien toimien täytäntöönpano edistyisi silminnähtävästi vuoden loppuun mennessä.
Totean armeijan asemasta, että jotakin yhtä tärkeää on tapahtunut; sen merkitys on selvästi heikentynyt. Jos se, mitä komission jäsen Verheugen sanoi, pitää paikkansa, ja Turkin hallitus ottaa myönteisen kannan Kyproksen kysymykseen, tämä kaikki liittyy armeijan aseman heikentymiseen. Armeija nimittäin jarrutti aiemmin keskeisen asian eli Kyproksen neuvottelujen edistymistä. Turkkilaisten kannalta tämä osoittaa tietysti – tai sitten ei – että armeijan asema on todella heikentynyt.
Ihmisoikeuksien kunnioittaminen on parantunut selvästi, mutta tässäkin asiassa on reilusti parantamisen varaa. Viittaan tässä samalla kurdikysymykseen, jonka tiedän olevan edelleen hyvin vaikea turkkilaisille. Kysymykseen sisältyy nimittäin myös ongelma, joka liittyy kurdiväestön asuttamien naapurimaiden rajojen kunnioittamiseen. Tällöin oletetaan tietenkin, ettei kurdialueita käytetä Turkkia vastaan suunnattavien sotilaallisten iskujen ja terrori-iskujen tukikohtina. 
Toistan siis olevani sitä mieltä, että meidän on pysyteltävä kannassamme ja tarkasteltava hyvin huolellisesti kriteerien noudattamista, aivan kuin kaikkien muidenkin maiden osalta. 
Sanon lopuksi pari sanaa Kyproksesta. Vaikka toivonkin ratkaisun löytyvän – ja olen hyvin kiitollinen komission jäsen Verheugenin ponnisteluista – meille on oltava selvää, että ratkaisun on oltava sekä Kyproksen että Euroopan etujen mukainen, jotta Euroopan unioniin liittyisi sellainen maa, joka pystyy osallistumaan aktiivisesti unionin päätöksentekoon. 
Duff (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä suhtautuu hyvin myönteisesti suunnitelmaan, jonka Kofi Annan esitteli taidokkaasti eilen Sveitsissä. Onnittelen komission jäsen Verheugenia ja hänen yksikköään, koska he olivat avainasemassa, kun paketista neuvoteltiin. On oikein ja asianmukaista, että komissio ja neuvosto toimivat ennakoivasti pyrkiessään siihen, että jäsenyyden edellytyksiä sovelletaan koko Kyproksen saareen. Parlamentti ehtii vielä tukea konfliktin ratkaisemista tähänastista innokkaammin.
Kehotan kaikkia parlamentissa edustettuina olevia poliittisia voimia kampanjoimaan myönteisen kansanäänestystuloksen puolesta. Monet kyprokselaiset tarvitsevat tukea tavoittaakseen Euroopan hengen ja suhtautuakseen itsevarmemmin yhteisön uudelleenyhdentymiseen.
Turkki ansaitsee kiitoksemme näin tärkeästä panoksesta sovinnontekoon. Nämä tapahtumat ja kiitollisuutemme eivät käy täysimääräisesti ilmi Oostlanderin mietinnöstä, mutta ne vaikuttavat varmasti parlamentin päätökseen, sillä lähestymme joulukuuta ja ratkaisevaa päätöstä liittymisneuvottelujen käynnistämistä. On perusteltua olla tekemättä päätöstä tässä vaiheessa. Monet asiat muuttuvat vielä ennen joulukuuta, kuten se, että unionin sisällä tehdään HVK-ratkaisu, jonka avulla pystymme valmistautumaan tuleviin liittymisiin, Turkissa AKP-hallitus lujittaa legitimiteettiään ja parlamentti käsittelee uuden uudistuspaketin, yhteiskunnalliset ja taloudelliset olot paranevat, edistystä toivottavasti saavutetaan uudistuksien käytännön toteuttamisessa, ja Turkki parantaa edelleen suhteitaan naapureihinsa. 
Turkin hiljainen vallankumous jatkuu, ja me liberaalipuolueen jäsenet ymmärrämme, millainen on kokonaistilanne, kohtelemme Turkkia oikeudenmukaisesti sekä myönnämme, että Turkki voi vaikuttaa Euroopan tulevaisuuteen. 
Ainardi (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan unionin on tosiaan asetettava joulukuussa 2004 päivämäärä Turkin kanssa käytävien ja sen liittymistä koskevien neuvottelujen käynnistämiselle. Tämä on todellakin hyvin merkittävä askel. Minun on todettava ryhmäni enemmistön puolesta, että Turkin pitäisi ottaa paikkansa Euroopan unionin täysimääräisenä jäsenenä. Se on maa, jonka historia ja maantiede tekevät siitä osan Eurooppaa. Toisin kuin jotkut ovat väittäneet, joko avoimesti tai valheellisten tekosyiden suojasta, Turkkiin liittyvä ongelma ei ole sen uskonnollinen identiteetti. Jotkin poliittiset tahot pyrkivät lisäksi edelleen harjoittamaan painostusta, jotta Euroopan niin sanottua juutalais-kristittyä perustaa suojeltaisiin perustuslakiluonnoksessa, jolloin Turkin olisi vaikeaa tai jopa mahdotonta liittyä unioniin. 
Oli miten oli, Turkin ongelma on sen poliittinen järjestelmä, jota hallitsevat armeija, kansalliset lait ja perustuslaki; viimeksi mainitut ovat edelleen kaukana demokraattisista periaatteista. Ongelmia aiheutuu myös siitä, että Turkki kohtelee kurdivähemmistöä tavalla, jota on mahdoton hyväksyä, vaikka kyseinen vähemmistö muodostaakin neljäsosan koko väestöstä. Turkissa on eittämättä ollut käynnissä vuodesta 2001 alkaen uudistusprosessi, joka perustuu Kööpenhaminan kriteereihin. Kuten parlamentissa on todettu useaan kertaan, perusoikeuksien ja perusvapauksien täysimääräistä harjoittamista rajoitetaan merkittävästi uudistuksien jälkeenkin. Ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietinnössä tuetaan myös tätä analyysia. Ryhmämme on esittänyt mietintöön tarkistuksia, jotka koskevat Leyla Zanaa, kurdikysymystä ja armenialaisten kansanmurhan tunnustamista. 
On totta, että Turkissa ei ole aina ollut yhtenäistä kehystä, jonka avulla se olisi voinut taata poliittiset, yhteiskunnalliset, taloudelliset, sosiaaliset ja kulttuuriset oikeudet. Turkin nykyinen perustuslaki tuli voimaan sotilashallinnon aikana, vuonna 1982, ja autoritaarinen järjestelmä leimaa edelleen perustuslakia. Armeija vaikuttaa yhä merkittävästi poliittiseen, taloudelliseen ja kulttuuriseen elämään sekä opetusjärjestelmään. Armeija on valtion kulmakivi ja tästä syystä yksi tärkeimmistä esteistä Turkin kehittymiselle demokraattiseksi ja moniarvoiseksi hallintojärjestelmäksi. Asiat muuttuvat hitaasti ja edellyttävät turvautumista poppaskonsteihin. Tuloksena on usein pinnallisia parannuksia, ja meidän on myönnettävä, että jotkin hyvin vakavat ongelmat ovat edelleen vailla ratkaisua. 
Leyla Zana, joka sai Euroopan parlamentin myöntämän Saharov-palkinnon, ja kolme muuta edustajainhuoneen kurdijäsentä, jotka vangittiin vuonna 1994, ovat edelleen vankilassa. Muutoksenhakumenettely, jonka käynnistämiseen osallistuimme, etenee pöyristyttävien ehtojen vallitessa, kuten Euroopan parlamentin valtuuskunta on huomauttanut jokaisessa kuulemistilaisuudessa; Feleknas Uca ja Luigi Vinci edustavat ryhmääni tässä valtuuskunnassa. Leyla Zana ja hänen kollegansa jopa kieltäytyivät osallistumasta 12. kuulemistilaisuuteen vastustaakseen näitä uusia menettelyjä, joissa heidän kohtalonsa on ennalta määrätty. Kurdilaisen HADEP-puolueen toiminta on kielletty, ja DEHAP-puoluetta uhkaa sama kohtalo. Moniin Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätöksiin suhtaudutaan edelleen välinpitämättömästi. Kanteita on nostettu ihmisiä vastaan vain siitä syystä, että he ovat ilmaisseet mielipiteensä rauhanomaisesti. Viranomaiset vainoavat ja pelottelevat ihmisoikeusaktivisteja tai käynnistävät rikostutkinnat heitä vastaan. Ammattiyhdistyksien oikeuksia ei taata. Uhrien kidutus ja huono kohtelu on edelleen yleistä, erityisesti poliisiasemilla ja vankiloissa. Vähemmistöjä syrjitään; mainittakoon esimerkiksi kurdit, joiden taloudelliset, sosiaaliset ja kulttuuriset oikeudet on vielä tunnustettava täysimääräisesti. 
Arvoisa komission jäsen, kuuntelin tarkasti kaikkea, mitä sanoitte, mutta Kyprokseen liittyy edelleen kysymyksiä, joihin ei ole vastattu, etenkin saaren pohjoisosan jatkuvan miehityksen osalta. 
Totean lopuksi, että kaikki nämä tekijät saivat ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan kollegamme kirjoittamaan mietintöönsä seuraavaa: "Kööpenhaminan poliittisten kriteerien täyttäminen on edellytys jäsenyysneuvottelujen käynnistämiselle." Ryhmäni enemmistö on sitä mieltä, että Turkin toimielimien demokratisoituminen, perusoikeuksien todellinen kunnioittaminen, kurdien oikeuksien tunnustaminen, Leyla Zanan vapauttaminen ja Kyproksen kysymyksen ratkaiseminen ovat peruskriteerejä, joiden on täytyttävä, mikäli aiomme hyväksyä Turkin kanssa käytävien liittymisneuvottelujen käynnistämisen. 
Lagendijk (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, Turkkia koskevassa keskustelussa on nyt päästy pisteeseen, jossa vallitsee onneksi yleinen yksimielisyys jäljellä olevista asioista. Näitä asioita on käsiteltävä vakuuttavasti, ja täytäntöönpanoa – sana, joka on lausuttu toistuvasti – kaivataan entistä kipeämmin. Tästä huolimatta Oostlanderin mietinnössä on kolme heikkoutta, ja ne pitäisi mielestäni ensin karsia. 
Tarkastelkaamme ensin 8 kohtaa, jonka mukaan Turkin nykyinen kanta Kyproksen selkkaukseen ilmentää armeijan poliittista valtaa. Tätä emme todellakaan voi ottaa vakavasti. Tilanne on Kyproksessa nyt se, että armeija tukee hallituksen mukaan tapahtumien kulkua. Se on esimerkki uudistumisesta eikä pysähtyneisyydestä. Tämä kohta pitäisi poistaa mietinnöstä, mikä onnistuu tarkistuksen 10 avulla. 
Lisäksi jäsen Oostlander ei voine todeta vakavissaan – jälleen äskettäisten tapahtumien valossa – että kyproksenkreikkalaiset ovat osoittaneet sitoutuneensa lujasti Annanin suunnitelmaan. Heidän on todistettava tämä seuraavien viikkojen aikana. Sitten uskon minäkin, että myös tämän asian on muututtava. 
Totean lopuksi kolmannesta heikkoudesta, että tuen voimakkaasti äänestyskynnyksen alentamista vaalien aikana, ja olen esittänyt tästä tarkistuksen. Tätä parlamentti haluaa, ja se meidän on ilmaistava myös turkkilaisille, koska olisi mielestäni parempi, että Turkin parlamentti olisi nykyistä monimuotoisempi; tällä hetkellä äänestyskynnys voi olla 10 prosentin suuruinen. 
Oostlanderin mietinnön suurin ongelma on kuitenkin 7 kohdassa. Esittelijä on myöntänyt tai kenties joutunut myöntämään, että jos nykyiset uudistukset toteutuvat, jäsenvaltiot päättävät joulukuussa väistämättä käynnistää neuvottelut. Mitä tästä sanotaan 7 kohdassa? Jäsen Oostlanderin tulkinnan mukaan neuvottelut ovat väistämättömät, mutta emme käynnistä todellisia neuvotteluja. Neuvotteluja ei etenkään käydä yhteisön säännöstön 31 luvusta, vaikka niistä on neuvoteltu kaikkien muiden ehdokasvaltioiden kanssa. Mietinnön 7 kohdassa ehdotetaan, että pyrimme ensin täyttämään poliittiset kriteerit. Se kuulostaa hyvältä, mutta mitä se tarkoittaa käytännössä? 
Kerron teille esimerkin: samassa kohdassa todetaan, että ohjelmaan voidaan ottaa uuden perustuslain laatiminen. Jäsen Oostlander tukee tätä, kuten minäkin. Jos asia hoidetaan tarkoituksenmukaisella tavalla, se vie luullakseni kahdesta kolmeen vuotta; meidän tarvitsee vain tarkastella, miten pitkään se on vienyt Euroopan unionilta. Kerron toisen esimerkin: jäsen Oostlander on tuonut toistuvasti julki, että mentaliteetin muutos, jota peräänkuulutamme, on pitkällinen prosessi. Onko hän tosiaan sitä mieltä, että kaikki tämä on saavutettava ennen kuin voimme keskustella luvuista? Ei varmaankaan. Onko parlamentti sitä mieltä – onko esimerkiksi Euroopan sosialidemokraattisen puolueen ryhmä todella sitä mieltä – että meidän on käynnistettävä Turkin kanssa käytävät neuvottelut toinen käsi selän taakse sidottuna, koska emme saa keskustella yhteisön säännöstön 31 luvusta? Tarkistuksessa 9 esittämäni kanta on erilainen. Kannatan kahden asian tekemistä joulukuun jälkeen. 
Meidän on ensinnäkin jatkettava poliittisten kriteerien korostamista tarvittaessa erityisen valvontajärjestelmän avulla, koska kriteerien korostaminen on tärkeää, niin nyt kuin tulevaisuudessakin, mutta meidän on samanaikaisesti käynnistettävä niin sanotut normaalit neuvottelut. Emme voi mielestäni sanoa Turkille joulukuussa, että käynnistämme neuvottelut, ja noudattaa jäsen Oostlanderin tulkintaa asiasta. Tämä tulkinta sisältyy nyt 7 kohtaan, ja sen vuoksi voimme tehdä monen vuoden ajan vain pelkkää pohjustustyötä, ennen kuin voimme käynnistää varsinaiset neuvottelut. 
Mietinnön 7 kohta on nyt epätarkka, sanoisinko suorastaan diplomaattinen, kompromissi, joka kattaa monenlaiset synnit. Vaihtoehtona on, että parlamentti esittää selkeän mutta tasapuolisen kannan, joka Turkilla on oikeus kuulla. 
Queiró (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, onnittelen jäsen Oostlanderia työstä, jota hän on tehnyt mietinnön parissa. Mietinnössä käsitellään useita poliittisesti tärkeitä kysymyksiä, jotka koskevat Turkin liittymistä Euroopan unioniin.
Korostan niistä kahta. Ensimmäinen koskee sitä, missä määrin Euroopan unioni on valmistautunut tämän laajan euraasialaisen maan tulevaan liittymiseen. Millaisia vaikutuksia sen liittymisellä on, jos se liittyy unioniin? Millainen geopoliittinen tilanne syntyy siitä, että EU:n ulkorajat uudistuvat, ulkorajat, jotka eivät enää yksinomaan rajaa Eurooppaa vaan myös maita, joissa tapahtuu aseellisia selkkauksia? Miten on suhtauduttava väestön kokoa koskevaan kysymykseen, joka aiheutuu Turkin ehdokkuudesta, entä siihen, miten tämä vaikuttaa toimielimien väliseen tasapainoon? Vahvistaako Turkin liittyminen Euroopan unionin turvallisuutta ja lisääkö se unionin ulkopolitiikan uskottavuutta ja tehokkuutta alueella? Onko mahdollista ylläpitää yhteistä maatalouspolitiikkaa? Jos, niin missä muodossa? Entä rakennerahastot? Nämä huomiot eivät tarkoita sitä, että suhtaudumme kielteisesti Turkin suureen kansakuntaan, kaukana siitä. Ne tarkoittavat vain sitä, että Euroopassa on vielä käytävä julkista, avointa ja objektiivista keskustelua tästä kysymyksestä, joka on mielestämme olennaisen tärkeä. Tästä syystä tuemme esittelijän ehdotusta komissioon vetoamisesta, jotta se tutkisi tyhjentävästi, miten Turkin liittyminen vaikuttaa EU:hun. Parlamentti ja neuvosto saavat tutkimuksesta tietoa sisäisistä muutoksista, joita EU:ssa on tehtävä, sekä tarpeesta uudistaa nykyisiä politiikkoja, joita harjoitetaan mainitsemillani tärkeillä aloilla. 
Toinen kysymys on tietyssä mielessä ensimmäisen kysymyksen vastakohta ja koskee Turkin poliittista halua jatkaa vilpittömin mielin tarvittavaa rakenteiden ja institutionaalisen ja oikeudellisen kehyksen uudistamista, jotta Kööpenhaminan poliittiset kriteerit täyttyisivät; näin on tehty muissakin ehdokasmaissa. Esittelijä katsoo aivan oikein, että Turkin on nyt päätettävä, haluaako tai voiko se hyväksyä neuvottelujen käynnistämisen ennakkoedellytyksenä EU:n poliittiset periaatteet ja arvot, joita on mukautettu Turkin valtiolle ja yhteiskunnalle sopiviksi. 
Tässä yhteydessä on myönnettävä, että nykyinen hallitus on osoittanut olevansa poliittisesti hyvin motivoitunut ja halukas tekemään suuria uudistuksia, jotka ovat osoittautuneet hankaliksi ja joita ei ole monella alalla vielä saatettu päätökseen. Mainittakoon näistä aloista erityisesti ihmisoikeudet, koska ne ovat ristiriidassa siviilihallinnon, oikeudellisen hallinnon ja sotilashallinnon perinteiden ja käytäntöjen kanssa, jotka ovat vakiintuneet vuosikymmenien aikana. 
Turkki on onnistunut sovittamaan lainsäädäntöään yhteen EU:n normien kanssa niin sanottujen "lainsäädännöllisten yhdenmukaistamispakettien" avulla nopeammin, kuin jos Turkki olisi tarkistanut kautta linjan lakikokoelmiaan, joihin sen poliittinen, oikeudellinen ja lainsäädännöllinen järjestelmä perustuu. Tämä on myönteinen askel. Olemme tietoisia vaikeuksista ja erityistilanteista, joita tällainen prosessi aiheuttaa, ja toteamme, että asiat kulkevat nyt omaa rataansa. Turkki voi käynnistää neuvotteluprosessin EU:n kanssa, kunhan Turkki pitäytyy eurooppalaisissa arvoissa, jotka se on hyväksynyt omasta vapaasta ja riippumattomasta tahdostaan. 
Todettakoon lopuksi, että vaihetta, jonka olemme nyt saavuttaneet, on näin ollen pidettävä molemminpuolisena valmisteluvaiheena ennen Turkin mahdollista liittymistä Euroopan unioniin. Euroopan unionin on valmistauduttava kaikilla tasoilla toivottamaan suuren turkkilaisen kansakunnan tervetulleeksi, ja Turkin on valmistauduttava liittymiseen jatkamalla ponnistelujaan tarvittavien uudistuksien toteuttamiseksi Kööpenhaminan kriteerien mukaisesti. 
Arvoisa puhemies, prosessin on johdettava lopputulokseen, joka on luonnollinen seuraus molemminpuolisesta valmistautumisesta ja mukautumisesta, eikä mistään subjektiivisesta halusta, joka ei huomioi osapuolien todellista tilannetta. 
Belder (EDD ).
    Arvoisa puhemies, jäsen Oostlander on jälleen kerran esittänyt parlamentille aiemman mietintönsä kanssa yhtäpitävän kristallinkirkkaan mietinnön, joka koskee Turkin hyvin raskasta matkaa Euroopan unioniin. 
Esittelijä on oikeassa todetessaan 32 kohdassa, että Turkilla on erilainen tulkinta sekulaarisesta valtiosta kuin EU:lla yleisesti. Jäsen Oostlander mainitsee myös, että valtio valvoo uskonnollista pääryhmää ja syrjii muita uskonnollisia ryhmiä. Haluaisin korvata sanan "valvoo" sanalla "edistää", koska Turkin tasavalta suo uskonnolliselle pääryhmälle, sunnimuslimeille, avarakätisesti mahdollisuuksia kehittää yhteiskuntaa. Tämä tapahtuu uskonnollisten asioita käsittelevän elimen (Presidium for Religious Matters) siipien suojassa; elin kuuluu suoraan pääministeri Erdoganin toimialaan. Tarvitsee vain vierailla Turkin kristityissä kirkoissa huomatakseen, että vaikka ne kuuluvatkin vuonna 1923 tehdyn Lausannen sopimuksen piiriin, niillä ei ole oikeushenkilöllisyyttä. Arvoisa komission jäsen, totean ytimekkäästi, että paljon on vielä tehtävää, mutta sitä minun ei tarvinne teille kertoa. 
Kannatan myös mietinnön 10 kohtaa, jossa jäsen Oostlander tukee Turkin korkeampaa opetusta antavien ja tieteellisten laitosten itsenäisyyttä ja laadukkuutta. Pyyntö on hyvin ajankohtainen, ottaen huomioon pääministeri Erdoganin jatkuvat uudistuspyrkimykset, joiden tarkoituksena on – ei enempää eikä vähempää – mukauttaa Turkin akateemista yhteisöä "hallituksen islamilaiseen, konservatiiviseen, poliittiseen ajatusmalliin". Tämä kiireellinen varoitus, jonka eräs Turkin tiedeakatemian jäsen antoi pari kuukautta sitten, julkaistiin -sanomalehdessä. Tässä jälleen on paljastava osoitus Brysselille, millainen tilanne Ankarassa tosiasiassa vallitsee. 
Claeys (NI ).
    Arvoisa puhemies, kuten täällä on tehty hyvin selväksi, Turkki on edistynyt uudistustoimissaan. Hyvä niin! Kyse ei kuitenkaan ole siitä, edistyvätkö ehdokasvaltiot, vaan siitä, täyttävätkö ne kriteerit, joita liittyminen edellyttää. Näin ei selvästikään ole. Jos olisi riittävästi aikaa, voisin luetella valtavan määrän perusongelmia, jotka Turkin on vielä ratkaistava. 
Ihmisoikeustilanne on edelleen epävakaa huolimatta uudistuksista, jotka on pantu täytäntöön vain paperilla mutta ei käytännössä. Turkin ja Euroopan unionin väliset sosioekonomiset erot ovat myös niin suuret, että olisi täysin vastuutonta edes harkita Turkin jäsenyyttä. Tästä syystä en ymmärrä, miksi jotkut puhujat ovat sanoneet, että Turkista tulee Euroopan unionin jäsen tapahtui mitä tapahtui. Tässä ajatusmallissa tiivistyvät kaikki asiat, jotka ovat pielessä Euroopan unionissa. Euroopan unionin jäseneksi ollaan ottamassa islamilainen maa, joka ei kuulu Eurooppaan, keskustelematta asiasta perinpohjin. Haluamme jäseneksi maan, joka on 15 vuoden kuluttua suurin jäsenvaltio niin väestömäärältään kuin pinta-alaltaankin. Maasta tulee lisäksi selvästi suurin nettosaaja, mutta Euroopan väestön mielipidettä asiaan ei ole kysytty missään vaiheessa. Jäsenvaltioissa ei pidetä kansanäänestyksiä. Meitä jopa varoitetaan keskustelemasta Turkin kysymyksestä vaalikampanjan aikana. Perustavan tärkeitä päätöksiä tehdään toisin sanoen kysymättä Euroopan kansalaisten mielipidettä. Demokratiavaje näkyy joka paikassa. 
Pohjimmiltaan on niin, että Turkki ei ole eurooppalainen maa eikä sellaisenaan kuulu Euroopan unioniin. Kukaan ei ole koskaan uskaltanut sanoa tätä turkkilaisille, mutta jonakin päivänä meidän on pakko tehdä niin. Turkkia voidaan auttaa ja sitä on autettava ystävällismielisenä maana, mutta se onnistuu aivan hyvin assosiaatiosopimuksen avulla ja naapuruuspolitiikan puitteissa. 
Brok (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minusta on erittäin tärkeää liittää Turkki tiiviisti meihin. Se on pitkälti omien strategisten etujemme mukaista. On myös omien etujemme mukaista, että Turkista tulee demokratia ja oikeusvaltio ja että tuemme tämänsuuntaista kehitystä. Minulla on kuitenkin pari kysymystä, jotka ovat jääneet vastausta vaille.
Kun aluetta tarkastellaan kokonaisuutena, huomataan, että Turkki on mitä kehittynein demokratia ja oikeusvaltio. Kemalismi on kuitenkin samalla monista syistä este Euroopan unionin jäsenyydelle. Vai onko kuitenkin kemalismin ja armeijan vaikutuksen ansiota, että Turkissa on jonkinlainen demokratia ja että oikeusvaltioperiaatteita jossain määrin noudatetaan? Tämä on asian sisältöön liittyvä ristiriita ja vaikeus, jota on tarkasteltava ja joka meidän on pidettävä mielessämme tällä hetkellä. 
Haluan toiseksi sanoa, että olen itse, toisin kuin jäsen Lagendijk, sitä mieltä, etteivät neuvottelut riipu poliittisten kriteerien täyttymisestä. Omaksuimme tämän kannan Slovakian tapauksessa, ja tästä syystä Slovakiasta ei tullut unionin jäsentä niinkin kauan sitten kuin vuonna 1997. Nyt meidän pitäisi omaksua sama kanta. Emme siinä tapauksessa syrji Turkkia vaan noudatamme tavanomaisia sääntöjä, kuten olemme aina tehneet. Poliittisten kriteerien täyttämisessä ei riitä, että lainsäätäjät antavat asianmukaiset päätöslauselmat, vaan ne on pantava myös täytäntöön. Oikeusvaltioperiaatteesta ja ihmisoikeuksista ei voida päättää vain suuressa kansalliskokouksessa, vaan Itä-Anatolian käräjätuomareiden on myös hyväksyttävä ne ja pantava ne täytäntöön. Suhtaudun epäilevästi siihen, onnistutaanko tässä marraskuuhun mennessä. En epäilekään, etteikö nykyinen hallitus haluaisi sitä, mutta epäilen, onnistuuko se. Asiaa on tarkasteltava syksyllä samoin kuin esimerkiksi sitä – kuten Saksan ulkoministeri sanoi – voidaanko Turkkia pitää turvapaikkamenettelyissä turvallisena kolmantena maana; Saksa vastaanottaa nimittäin turkkilaisia turvapaikanhakijoita enemmän kuin minkään muun maan kansalaisia. Jos jotakin henkilöä pidetään turvapaikanhakijana, maata, josta hän on kotoisin, ei voida pitää oikeusvaltiona. Tätä kysymystä on tutkittava, ja siihen on vastattava. 
Meille on edelleen oltava selvää, että Euroopan unionin yhdentymisvalmiuksia on tarkistettava ja että meidän on pohdittava, ovatko unionin siteet riittävän lujat, jotta voimme estää jäsen Van Ordenin kuvaileman tapahtumien kulun toteutumisen. Meidän on muistettava, että parlamentissa on jäseniä, jotka pyrkivät hyödyntämään laajentumista tuhotakseen Euroopan unionin. Saanen kuitenkin lisätä, että näitä jäseniä on vain vähän. Kaikki heistä eivät kannata Turkin liittymistä, ja olen sitä mieltä, että se, että tarvitsemme vaihtoehtoja ylläpitäessämme suhteita maihin, jotka eivät ole täysimääräisiä jäsenvaltioita, ei johdu ainoastaan Turkista vaan myös muista Euroopan maista. Mainittakoon näistä vaihtoehdoista esimerkiksi uusi Euroopan talousalue. Vaikka näistä maista ei pidä missään tapauksessa tehdä täysimääräisiä jäseniä, ainakaan aluksi, Turkin, Ukrainan ja Länsi-Balkanin maiden mahdollinen täysimääräinen jäsenyys aiheuttaa vakavia ongelmia tulevina vuosina, ja tästä syystä olisi etsittävä uusia ideoita. 
Arvoisa puhemies, lopuksi kerron, miten haluaisin Kyproksen kysymyksen hoidettavan. Haluaisin, että parlamentti viivyttää lopullisen kannan muodostamista siihen asti, että olemme päässeet tarkastelemaan kannan muodostamisen edellyttämiä asiakirjoja, kuten teimme Saksan yhdistyessä. Menimme silloin niinkin pitkälle, että perustimme erityisen komitean tarkastelemaan asiaa. 
Verheugen,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, pyysin lupaa puhua, koska parlamentin puhemies ja puheenjohtajakokous pyysivät minua kiireellisesti puheilleen. Minusta on vaikeaa olla samaan aikaan täysistunnossa ja puheenjohtajakokouksessa. Toivon, että ymmärrätte, että tämän on oltava viimeinen puheenvuoroni ja että minun on sitten noudatettava puhemiehen pyyntöä. 
Esitän neljä lyhyttä toteamusta. Neuvotteluissa on ensinnäkin kyse yhteisön lainsäädännön hyväksymisestä. Se ei ole neuvottelujen ennakkoedellytys. Tästä syystä monet esittelijät olivat aivan oikeassa, ja sama käy ilmi edistymistä koskevista kertomuksista. Tällä ei kuitenkaan voida perustella sitä, että emme käynnistä Turkin kanssa käytäviä neuvotteluja, koska se ei ole vielä hoitanut asioita, joista aiomme neuvotella. Ristiriita sisältyy valitettavasti asian sisältöön. 
Huomautan myös jäsen Sommerille, ettei ole totta, että turkkilaiset vaativat aina vain enemmän rahaa ryhtymättä minkäänlaisiin toimiin, kuten hän väittää. Minunhan pitäisi tietää, vaatiiko Turkki lisää rahaa, eikä se tee niin. Häpeällinen totuus on päinvastoin se, ettei Euroopan unioni pystynyt suoriutumaan Turkille tekemistään taloudellisista sitoumuksista. Näin on asia. 
Saanen tarkastella Turkin jäsenyyden mahdollisia vaikutuksia yhteisön järjestelmään. Haluaisin sanoa, että tämä on yksi kaikkein tärkeimmistä asioista, jonka tutkimista pidän tärkeänä ja mielenkiintoisena ajatuksena. Olen myös vakuuttunut siitä, että näin pitäisi tehdä, ja olemme jo alkaneet pohtia mahdollisen hankkeen kattavuutta. On kuitenkin tärkeää tietää, mitä Turkin jäsenyys loppujen lopuksi merkitsee EU:lle, kun neuvottelujen käynnistämisestä tai käynnistämättä jättämisestä päätetään. 
Voin vain yhtyä kaikkiin niihin, jotka tekivät päivänselväksi, että muutoksien on näyttävä todellisuudessa. Toistin toistamistani tätä Turkin pääministerille niiden pitkien taukojen aikana, joita pidettiin Bürgenstockissa Sveitsissä taannoin käytyjen neuvottelujen välissä. Hän on tietoinen ongelmasta, ja sanoin hänelle, että uudistuksien täytäntöönpanossa on saavutettava vuoden loppuun mennessä sellainen vaihe, että voimme pitää täytäntöönpanoa uskottavana ja kestävänä. Jos näin ei ole, lienee mahdotonta päätellä, että poliittiset kriteerit on täytetty. 
Haluan myös korostaa sitä, mitä jäsen Brok sanoi sinnikkyydestä uudistusprosessissa; se on kaikkein tärkein asia. Kuten te kaikki luultavasti tiedätte, kannatan keskustelua siitä peruskysymyksestä, pitäisikö Turkin ylipäätään liittyä unioniin. Tätä kiistanalaista keskustelua olisi tarkoitus käydä rehellisesti ja ilman minkäänlaisia ennakkoluuloja. Kuten aina, pyydän vain, ettemme vesitä Turkin uudistusmielisten toimia puheissamme ja keskustelutavallamme. Riippumatta siitä, mitä mieltä olemme Turkista, on yksi asia, josta meidän on oltava yhtä mieltä: on perusetujemme mukaista, että Turkista tulee vakaa demokratia, jossa noudatetaan oikeusvaltioperiaatetta, ja että siitä tulee Euroopan unionin uskollinen ja luotettava kumppani. Tämä pätee joka tapauksessa, ja tästä syystä uudistusprosessia on jatkettava. 
Päätän puheenvuoroni palaamalla lyhyesti Kyproksen kysymykseen. Kaikki Oostlanderin mietinnössä esille otetut asiat, jotka koskevat Turkin vastuuta Kyproksesta, ratkaistaan, kun Annanin suunnitelma hyväksytään. Tällöin asia ratkeaa, minkä seurauksena ongelmien merkitys vähenee ja ne poistuvat. Minusta tuntuu itse asiassa tärkeimmältä, että kyproksenkreikkalainen yhteisö saadaan vakuuttuneeksi siitä, että laadittu suunnitelma eli viimeisin esitelty suunnitelma – sillä toista ei tule – on myös kyseisen yhteisön etujen mukainen. Se edellyttää todella korkeatasoista johtajuutta ja lujaa poliittista tahtoa. Vaikka olenkin halukas antamaan parlamentille ja sen valiokunnille kaikki hallussamme olevat tiedot, minun on huomautettava, ettei suunnitelmaa voida muuttaa. Voimme nyt vain tarkastella sitä hyvin huolellisesti ja arvioida sitä, mutta enempiä muutoksia ei voida tehdä. Tämän vastauksen halusin antaa teille. Olen todella pahoillani, etten tällä kertaa voi osallistua koko keskusteluun, mutta olen kertonut teille, mistä se johtuu, ja pyydän teitä suhtautumaan asiaan ymmärtäväisesti. 
Katiforis (PSE ).
    Arvoisa puhemies, kiitän poikkeuksellisen taitavaa esittelijäämme tästä mestariteoksesta, siitä, miten vakavasti hän on käsitellyt aihetta ja siitä, miten avoimesti hän hyväksyi tarkistuksemme. Toisin kuin jäsen Van Orden väittää, me emme halua, että Turkki joutuu täyttämään uudelleen jo täyttyneet ehdot, vaan haluamme, että uudistukset toteutetaan käytännössä eikä vain paperilla osana sepitteellistä todellisuutta. Sepitteellinen todellisuus tosin riittänee jäsen Van Ordenille. Hänellehän riittää ymmärtääkseni sekin, että Euroopan unioni on sepitteellistä todellisuutta, koska hän pyrkii höllentämään Euroopan unionia. Se ei vastaa omaa ajatusmalliamme. 
Jotkut väittävät, että Euroopan unioniin ei voida hyväksyä islamilaista Turkkia. Emme ole tästä samaa mieltä. Haluamme Turkin, joka voi tietenkin olla islamilainen ja joka tulee olemaan islamilainen, mutta sen on oltava demokraattinen ja rauhantahtoinen, ainakin suhteessaan Euroopan unionin kumppaneihin. Jos Turkki uskoo, että hyväksymme sen sotilasvaltana ja että hyväksymme sen armeijan johtajien sotilaallisen suhtautumisen Euroopan unioniin, Turkki on tehnyt vakavan virheen. Turkin suhtautuminen Kyprokseen ei myöskään ole kannustava. Pelkään pahoin, ettei pääsihteerin suunnitelma eikä Euroopan komission asennekaan ole sen kannustavampia, koska niissä ei hyväksytä laajamittaista sotilaallista läsnäoloa, joka vastaa Kyproksen osittaista miehitystä ja joka jatkuu yhä 18 vuotta sen jälkeen, kun Kypros liittyi Euroopan unioniin, ja luultavasti sen jälkeenkin, kun Turkki hyväksytään Euroopan unionin jäseneksi.
Nämä ovat järjenvastaisia asioita, ja ne voivat selittää, miksi kreikkalaiset suhtautuvat kärsimättömästi Annanin suunnitelmaan. Toivon, että Kreikka hyväksyy kyseisen suunnitelman, ja tuen sitä siinä, mutta meidän on ymmärrettävä, että pyydämme kreikkalaisia rakentamaan demokratian pohjimmiltaan epädemokraattiselle perustalle, jollainen Annanin suunnitelma nykyisessä muodossaan on. Toivon, että saamme asian hoidettua Kyproksen ja Euroopan unionin etujen nimissä, mutta meidän on tiedettävä, mitä pyydämme. 
Turkki edistyy Kööpenhaminan kriteerien täyttämisessä, ainakin paperilla. Todellisuudessa se on vielä kaukana niistä. Mainittakoon esimerkiksi, että opetusministeri kehottaa oppilaita laatimaan kiihkomielisiä kirjoituksia muita kansallisuuksia edustavia oppilaita vastaan. Kyse ei ole siitä, että uudistuksien pitäisi saavuttaa kaukaisimmatkin itämaat. Uudistuksien on saavutettava ensin opetusministeriön syöverit. Istanbulin yliopiston rehtori on maininnut puheessaan 135 000 kuollutta, jotka sekä Kyproksen että Kreikan valloittaminen vaatii. En väitä, että hän edustaa koko hallituksen yleistä mielipidettä, mutta tämä osoittaa, että ainakin osa yleisöstä vastustaa eräitä perusmuutoksia ja että se on otettava huomioon, koska Turkin yhdentyminen Euroopan unioniin onnistuu vain, jos Turkissa vallitseva asenne muuttuu.
On tietenkin myös Leyla Zanan tapaus, joka on edelleen piikki Euroopan parlamentin lihassa, ja ihmettelen, miksi annamme tilanteen jatkua. 
Turkin teollisuudenaloja edustava puheenjohtaja antoi ymmärtää kaksi vuotta sitten, että Turkista tulee joko osa Eurooppaa tai osa Pakistania. Haluamme, että Turkista tulee osa Eurooppaa, mikä edellyttää sitä, että meidän on vahvistettava jokaista myönteistä suuntausta Turkissa. Turkin liittymisen on perustuttava sisäisiin, ei ulkopuolelta johdettuihin menettelyihin, koska jos liittymistä ohjataan ulkopuolelta, meidän ei pidä toivoa, että Turkissa tehdään tarvittavia muutoksia. 
Vallvé (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, pahoittelen sitä, että komission jäsenen piti lähteä toiseen kokoukseen ja ettei hän voi osallistua tähän keskusteluun, jota käydään parlamentin tärkeimmässä elimessä – täysistunnossa.
Haluaisin onnitella esittelijä Oostlanderia, koska hän on mielestäni laatinut hyvän mietinnön. Turkki on edistynyt, mutta puutteita on edelleen, ja ne liittyvät ennen kaikkea armeijan asemaan ja maassa elävien vähemmistöjen kunnioittamiseen.
Euroopan unionin on siirryttävä eteenpäin ja syvennyttävä, mikä saattaa tuntua uhkaavalta niistä ihmisistä, jotka haluavat Euroopan unionin olevan pelkkä vapaakauppaunioni ja jotka pitävät laajentumista ja muiden maiden mukaan ottamista keinona varmistaa, ettei Euroopan unionista kehity poliittista unionia. 
Olen sitä mieltä, että Turkkia on vaadittava täyttämään täysimääräisesti Kööpenhaminan kriteerit ja luomaan demokraattisemman yhteiskunnan, jossa vähemmistöjä kohdellaan kunnioittavammin. 
Korakas (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, vaikka tässä keskustelun aiheena olevassa mietinnössä tunnustetaan monet ongelmat, jotka kohdistuvat Turkkiin ja sen asukkaisiin kaikilla aloilla, ja vaikka mietinnössä esitetään erityisiä esimerkkejä räikeistä perusoikeusrikkomuksista, siinä kummallista kyllä todetaan samalla, että tärkeitä ja kannustavia askeleita on otettu, kuten parlamentin jäsen Oostlander ja komission jäsen Verheugen ovat tänään toistaneet. Näin mietinnössä kuvaillaan eräitä yksittäisiä tarkistuksia, joita on tehty lainsäädännölliseen kehykseen ja joita ei edes ole pantu täytäntöön, vaikka hallituksen jäsenet ilmoittavatkin aika ajoin aikovansa ryhtyä toimiin. 
Mietinnössä todetaan jopa, että nykyinen hallitus on erittäin halukas ryhtymään vallankumouksellisiin uudistuksiin kaikilla aloilla. Nämä havainnot ovat yllättäviä, kun otetaan huomioon, että Turkin tämänhetkinen hallitus on jo monta kertaa ilmaissut aikovansa ryhtyä toimiin, jotka sitten jäävät käytännössä tyhjiksi aikeiksi. Vainot, mielivaltaiset pidätykset ja poliittisista syistä tapahtuva, kuolemaan johtava kidutus jatkuvat edelleen. Vankilat ovat täynnä tuhansia poliittisia vankeja, kuten Leyla Zana ja parlamentin kolme kurdijäsentä, jotka joutuvat kymmenen vankeusvuoden jälkeen jälleen käymään läpi ennalta ratkaistun tuomioistuinkäsittelyn. 
Perustuslakituomioistuin on jatkanut kommunistipuolueen toimintakieltoa. DEHAP-puoluetta uhataan uudella toimintakiellolla, sen johtajat on haastettu oikeuteen ja ihmisoikeuksien puolustajia vainotaan ja murhataan. Rauhan, demokratian ja työntekijöiden oikeuksien puolesta kampanjoivia ruohonjuuritason liikkeitä vainotaan, ja armeija määrää edelleen maan poliittisesta ja sosiaalisesta elämästä. Aivan kuin tämä ei vielä riittäisi: mietinnössä kehotetaan lisäämään Turkille suunnattavaa tukea terrorismin torjunnassa ja sivuutetaan se tosiasia, että Turkki on omalla alueellaan pääasiallinen terroristi. 
Mietinnössä todetaan Kyproksen ongelmasta, että on rakentavaa, että Turkki pyrkii suojelemaan saavutettuina etuina barbaarisen valloituksen ja miehityksen tuloksia. Valloituksesta ja miehityksestä ei mietinnössä sanota sanaakaan. Siinä päinvastoin kannatetaan Annanin suunnitelmaa, jossa itse asiassa jyrätään YK:n päätöslauselmat ja yleensä kansainväliset lait ja laillistetaan hyökkäyksen ja miehityksen tulokset. Mietinnössä pyritään pakottamaan Kyproksen hallitus hyväksymään suunnitelma, kuten parlamentin jäsen Oostlander ja komission jäsen Verheugen sekä monet muutkin ovat tänään tehneet. Tämä osoittaa, miten tekopyhiä heidän julistuksensa ovat, ja nämä julistukset kuitenkin koskevat kansainvälisen oikeuden kunnioittamista. Mietintöä leimaa Euroopan unionin ylivalta kaikilla aloilla ja unionin suuryritysten etujen palveleminen. 
Tästä syystä me parlamentin jäsenet, jotka olemme Kreikan kommunistisen puolueen jäseniä, äänestämme mietintöä vastaan, koska otamme huomioon Kreikan kansan kokemukset, tunnemme yhteenkuuluvuutta Turkin kansan kanssa ja katsomme, että yhdentymisprosessin kielteiset tekijät ja varsinainen yhdentyminen ovat painoarvoltaan suurempia kuin niistä aiheutuvat yksittäiset edut. 
Wyn (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti jäsen Oostlanderin laatimaan ajankohtaiseen mietintöön. Siinä esitetään arvokkaita suosituksia. 
Palasin maanantaina Turkista, jossa minulla oli tilaisuus tarkkailla paikallisia vaaleja muiden poliitikkojen ja ammattiyhdistyksien jäsenien kanssa. Mietinnön suosituksien 1 kohdassa viitataan Turkin viranomaisten "usein ilmoittamaan sitoutumiseen demokratiaan ja Eurooppaan". En suhtaudu asiaan yhtä luottavaisesti. Kun yritimme tarkkailla vaaleja Diyarbakirissä sijaitsevassa Vali Unal Erkan -nimisessä ala-asteen koulussa, paikallinen poliisipäällikkö huuteli meille uhkaavasti ja esti meitä pääsemästä äänestyspaikkaan. Tämä ei ollut mikään ainutlaatuinen tapaus. Turkin valtapuolueen jäsenet valvoivat maan muilla äänestyspaikoilla kurdiäänestäjiä heidän täyttäessään äänestyslippuja. Sotilaat vahtivat monia äänestyspaikkoja kurdialueella. 
Kurdin kielen puhujia – joita on Turkissa 20 miljoonaa – vainotaan edelleen. Kurdinkieliset koulut on kielletty; ainoa vaikkakin liian myöhään tehty myönnytys on se, että joissakin kouluissa saa opettaa kurdia vieraana kielenä muutaman viikkotunnin verran.
Miten 8 kohdassa voidaan näin ollen sanoa, että luotamme siihen, että AKP-hallitus aikoo tukea demokraattisia arvoja? Kuten mietinnössä korostetaan, HADEP- ja DEHAP-puolueiden kaltaisten poliittisten puolueiden toiminta on edelleen kielletty, minkä vuoksi vaadin kollegoita tukemaan tarkistusta 11. Sen on esittänyt jäsen Lagendijk ja se koskee tärkeää asiaa eli poliittisilta puolueilta vaadittavan 10 prosentin kynnyksen kumoamista. Ennen kuin nämä perusongelmat on ratkaistu ja Turkin hallitus kunnioittaa Euroopan unionin perusoikeuskirjaa, monet meistä suhtautuvat hyvin epäilevästi Turkin liittymiseen Euroopan unioniin. 
Camre (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää esittelijää, jäsen Oostlanderia, taitavasti laaditusta mietinnöstä, jossa esitetään monia oikeita arvioita, mutta myös epärealistisia odotuksia.
Mietinnössä todetaan, että perusnäkemys on, että sikäli kuin Turkki haluaa, se voi muuttua ensiluokkaiseksi EU:n jäsenvaltioksi. Minusta tämä vaikuttaa hieman kysymyksen välttelemiseltä. Jos Turkki muuttuu, siitä tulee jotakin muuta kuin mitä se on, mutta kyse on tietystikin siitä, onko tällainen muutos ylipäätään mahdollinen.
Jos ensinnäkin pidetään itsestään selvänä, että EU koostuu Euroopan valtioista, Turkista ei voi koskaan tulla jäsentä, koska se ei voi muuttua Euroopan valtioksi, halusi se sitä kuinka paljon hyvänsä. Euroopan ulkopuolisten maiden liittymisestä Euroopan unioniin ei ole koskaan keskusteltu vakavasti. On tuskin mahdollista tai toivottavaa luoda niin laajaa yhteistyötä EU:n perustana olevien sopimusten avulla.
Toiseksi on tarkasteltava Kööpenhaminan kriteerien ja Balladur-periaatteiden ehtojen noudattamista, mikä on tässä tapauksessa erittäin oleellista, kun otetaan huomioon Kyproksen osien miehittäminen. Minun on myös todettava, etten usko Annanin suunnitelmaan. Mielestäni komission jäsen Verheugen erehtyy, jos hän luulee, että kyproksenkreikkalaiset kannattavat suunnitelmaa. En usko, että kyproksenkreikkalaiset voivat hyväksyä suunnitelmaa, joka antaa Turkille jalansijaa saarella.
Lisäksi on Lausannen sopimus. Se edellyttää täydellistä muutosta Turkin perustus- ja rikoslakiin, avioliittoa ja uskontoa koskevaan lainsäädäntöön ja niin edelleen.
Kolmanneksi Turkin ja EU:n talouden rakenteen ja kehityksen välillä on suuria eroja. Muutosta ei saada aikaan pelkkien taloudellisten tukien avulla. Kyse on aivan erilaisen yhteiskunnan luomisesta.
Lopuksi toteaisin, että Turkin liittyminen unioniin johtaisi turkkilaisten mittavaan siirtymiseen muualle unioniin, ja syntyisi entistä suurempia rinnakkaisia islamilaisia yhteisöjä. Viime aikoina on tehty hyvin huolestuttavia havaintoja uhkaavista, länsimaalaisvastaisista asenteista EU:n alueen islamilaisten yhteisöjen laajojen ryhmien keskuudessa. Valitettavasti tämä koskee erityisesti nuoria, toisen sukupolven turkkilaisia. Eurooppa ei yksinkertaisesti voi elää, jos EU:ssa on suuria kulttuuriamme torjuvia väestöryhmiä.
Turkin jäsenyyden kannattajat pyytävät itse asiassa Turkkia hylkäämään koko islamilaisen kulttuurinsa, mikä ei mielestäni ole realistista. On tärkeää, ettei Turkin diplomaattien sekä tiettyjen intellektuellien ja poliitikkojen asenteita sekoiteta Turkin hyvin luokkajakoisen yhteiskunnan muiden ryhmien asenteisiin. Turkki on pohjimmiltaan islamilainen yhteiskunta, huolimatta ylhäältä päin säädetystä kirkon ja valtion muodollisesta erosta. Jos Turkki olisi täysin demokratisoitunut, kuten EU haluaa, Turkin kansa valitettavasti epäilemättä päättäisi demokraattisesti, että perustetaan islamilainen valtio, joka ei perustu demokratiaan.
Maailmassa ei ole yhtään islamilaista maata, joka täyttäisi Kööpenhaminan kriteerit, ja tuskin Turkistakaan kehittyy sellaista, vaikka EU pyytää sitä. Turkille olisi rehellisesti kerrottava, ettei EU:n jäsenyys tule kyseeseen, eikä tarjottava tyhjiä lupauksia. Näin ollen haluaisin tukea jäsen Ferberin ja muiden esittämiä tarkistuksia, jotka koskevat Turkin ottamista mukaan EU:n uuteen naapuruuspolitiikkaan. 
Mathieu (EDD ).
    Arvoisa puhemies, vastustimme Euroopan unionin seuraavaa laajentumista, jolloin unioniin liittyy kymmenen uutta jäsenvaltiota. Kyse ei ole periaatteellisesta kannasta, vaan me, ryhmäni ja minä, EDD-ryhmän ranskalaisjäsenet, olemme ilmaisseet vastustavamme epärealistista liittymisaikataulua ja sellaisten maiden välitöntä liittymistä unioniin, jotka eivät ole valmiita, kuten emme mekään, hyppäämään tällä tavoin tuntemattomaan. Kantamme Turkin liittymiseen on aivan toinen. Sitä vastustamme nimenomaan periaatteellisista syistä. Kuten kenraali de Gaulle asian ilmaisi, tosiasiat on tunnustettava. Turkki ei ole Euroopan valtio maantieteellisesti, historiallisesti eikä kulttuurisesti. Kuitenkin Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 49 artiklassa todetaan, että Euroopan unionin jäsenyyttä hakevan valtion on oltava Euroopan valtio. Haluaisin tuoda esiin vielä kaksi asiaa lukuisten jo esitettyjen lisäksi.
Ensinnäkin tässä moninapaisessa maailmassa, jossa elämme, Turkki on itäinen suurvalta. Sillä on johtava asema Keski-Aasian turkinkielisten kansojen keskuudessa ja pitkät yhteiset rajat Iranin, Irakin ja Syyrian kanssa. Euroopan unionin paikka ei mielestämme ole näin epävakaalla alueella.
Toiseksi Euroopan unionin valtioiden poliittinen edustus määräytyy niiden suhteellisen väestömäärän mukaan. Aikanaan Turkissa on enemmän asukkaita kuin missään muussa Euroopan valtiossa. Emme halua, että maasta, jonka liittyminen synnyttää näin paljon erimielisyyttä, tulee Euroopan unionissa politiikan raskassarjalainen.
Vuosikausia jatkuneen Turkin liittymisneuvotteluiden aloittamista koskevan jahkailun jälkeen on nyt tästä mietinnöstä äänestettäessä mahdollisuus antaa voimakas poliittinen signaali. Vaikka yhdymme lukuisiin kriittisiin näkemyksiin, joita mietinnössä esitetään Turkin valmiuksien puutteellisuudesta, äänestämme mietintöä vastaan, koska siinä keskitytään esittelemään maan edistymistä liittymisvalmisteluissa ja koska vastustamme Turkin liittymistä Euroopan unioniin, kuten hyvin monet maamme kansalaisista.
Toisaalta haluan lopuksi esittää kysymyksen: mihin tämän unionin, tämän niin sanotun Euroopan unionin, laajentuminen päättyy? 
Ferber (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ensimmäiseksi haluan esittää sydämelliset kiitokset jäsen Oostlanderille, joka on tarkastellut tässä mietinnössä ja sitä edeltävässä mietinnössä perusteellisesti Turkkia ja sen kehittymistä kohti demokraattista oikeusvaltiota.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että Euroopan on kohta aika vastata kysymykseen, miten Euroopan unionin ja Turkin välisiä suhteita kehitetään pitkällä aikavälillä. Haluaisin todeta, että olen hyvin pahoillani siitä, että edelleen keskustelua hallitsee mielipide, jonka mukaan Turkin ja Euroopan unionin välisissä suhteissa on vain kaksi vaihtoehtoa, eli joko Turkista tulee jäsenvaltio tai siitä ei tule jäsenvaltiota. Samalla unohdetaan kokonaan, että Euroopan unionin ja muiden maiden välillä on kokonainen laaja valikoima erilaisia yhteistyömahdollisuuksia. Tulen itse alueelta, joka rajoittuu Sveitsiin. Sveitsin kanssa on sovittu etuoikeutetusta kumppanuudesta, jonka avulla voidaan ratkaista yhteisiä ongelmia, mutta samalla kumpikin osapuoli voi kehittyä haluamallaan tavalla. Ajattelemme aivan samoin, kun on kyse Turkista. Tietysti komission jäsen Verheugen on oikeassa siinä, että on vakiinnutettava uudistuksia edistävät voimat. Onko käytettävissä kuitenkin ainoastaan yksi väline, nimittäin täysjäsenyys? Eikö ole toinenkin vaihtoehto huolehtia siitä, että Turkki kehittyy taloudellisesti ja vakaana demokratiana, mikä on eurooppalaisten edun mukaista, ilman että välttämättä on päädyttävä Euroopan unionin jäsenyyteen? Juuri siitä olisi keskusteltava hyvin avoimesti ja rehellisesti.
Pyytäisin komissiolta – tai siltä, mitä tästä komissiosta on vielä jäljellä, sillä sehän on parhaillaan hajoamassa – että kun se laatii kertomuksensa syksyllä valtionpäämiehille ja hallitusten päämiehille, se käsittelisi perusteellisesti kysymystä, onko poliittiset kriteerit täytetty vai ei. Kotimaassani Turkista tuleville ihmisille myönnetään vielä turvapaikka, koska valtio vainoaa heitä Turkissa. Voidaanko sellaisen maan kanssa neuvotella liittymisestä? Mielestäni ei voida. Pyytäisin myös neuvostoa pohtimaan kysymystä hyvin vakavasti, koska lopuksi tarvitaan Euroopan parlamentin suostumus. Jos valtionpäämiehet ja hallitusten päämiehet luulevat, että he voivat ohittaa Euroopan kansalaiset näin perustavanlaatuisia päätöksiä tehtäessä, he erehtyvät. He erehtyvät, jos he luulevat, että lopuksi kaikki tapahtuisi automaattisesti ja että parlamentti ja kansalaiset suostuisivat siihen – joissakin jäsenvaltioissahan järjestetään ratifioinnista kansanäänestys. Mielestäni meillä Euroopan parlamentissa on nyt oiva tilaisuus harkita asiaa ja lähettää Euroopan unionin kansoille viesti: Vaikka otamme turkkilaisten ja muiden Euroopan unionin naapurimaiden kansalaisten huolet ja odotukset hyvin vakavasti, käytettävissämme on kuitenkin myös muita mahdollisuuksia kuin vain täysjäsenyydestä neuvotteleminen, ja niitä meidän olisi nyt tarkasteltava yhdessä. 
Lalumière (PSE ).
    Arvoisa puhemies, Turkki on tärkeä asia, josta mielipiteet ovat hyvin eriävät. Ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa käytyjen lukuisten keskustelujen ja tehtyjen tarkistusten jälkeen esittelijä Oostlanderin ehdottama päätöslauselma vaikuttaa minusta riittävän tasapainoiselta, jotta se voidaan hyväksyä äänestyksessä. Äänestän sen puolesta, tietenkin sillä edellytyksellä, ettei tätä tasapainoa järkytetä hyväksymällä täysistunnossa uusia tarkistuksia, jotka ovat kohtuuttoman ankaria Turkille.
Tosin meidän ei tarvitse antaa Turkille minkäänlaisia myönnytyksiä. On jopa välttämätöntä vaatia painokkaasti perusteellisia uudistuksia, joita maassa on toteutettava, jotta se lopulta täyttäisi Kööpenhaminan kriteerit. Tämä peräänantamattomuus ja nämä vaatimukset, jotka Euroopan parlamentti ja komissio ovat toistaneet lukemattomia kertoja, ovat itse asiassa jo alkaneet kantaa hedelmää. Erdoganin hallitus, jonka asemaa viime vaalien tulos vahvisti, ja Turkin parlamentti ovat jo hyväksyneet lakeja, jotka ovat oikeansuuntaisia. On tietysti välttämätöntä, että nämä uudet lait pannaan asianmukaisesti täytäntöön. Tietysti tarvitaan vielä muita lakeja ja uusi perustuslaki. On totta, että on muutettava myös ihmisten asenteita, mikä ei ole koskaan helppoa vaan kaikkein vaikeinta. Jo nyt on kuitenkin edistytty, ja meidän Euroopan parlamentin jäsenten on toimittava niin, ettemme hidasta tätä kehitystä vaan päinvastoin edistämme sitä.
Yksi Turkin liittymisvalmisteluprosessin ansioista on, että sen avulla tuetaan uudistuksia tiellä kohti moniarvoista demokratiaa, nykyaikaista taloutta ja ihmisoikeuksien kunnioittamista. Viimeksi mainitun yhteydessä ajattelen erityisesti Leyla Zanaa ja toivon hartaasti, että uudistusprosessin avulla löydetään nopeasti kauan odotettu, tasapuolinen ja oikeudenmukainen ratkaisu tähän tilanteeseen.
Lyhyesti sanottuna tämä käynnissä oleva uudistusprosessi on jo ollut hyödyllinen: lähennymme Turkin kanssa ja luomme sen kanssa yhä lujemmat keskinäiseen luottamukseen perustuvat suhteet. Itse asiassahan me tarvitsemme näitä suhteita enemmän. Tulevaisuutemme, etenkin turvallisuutemme termin laajimmassa merkityksessä, riippuu suuressa määrin hyvistä suhteistamme tämän suuren maan kanssa. Näin ollen näitä suhteita on edelleen kehitettävä voimakkaasti ja vakaumuksella, ja taustalla on oltava toivo liittymisneuvottelujen aloittamisesta ensi vuoden alussa. 
Andreasen (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, onnittelen jäsen Oostlanderia loistavasta mietinnöstä. Eurooppa-neuvosto päätti Helsingissä vuonna 1999, että Turkki on ehdokasvaltio. Päätös on edelleen voimassa, joten Turkkia on kohdeltava ehdokasvaltiona samoin kuin muita ehdokasvaltioita.
Kuten jäsen Oostlander totesi, ehdokasvaltioille asetetuista vaatimuksista tärkein on Kööpenhaminan kriteerien täyttäminen. Ehdokasvaltion yhteiskunnan on perustuttava oikeusvaltion periaatteeseen ja demokraattiseen vakauteen sekä ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen kunnioittamiseen, sillä on oltava hyvin toimiva markkinatalous ja niin edelleen. Turkki ei tällä hetkellä täytä kaikkia näitä ehtoja, mutta se on matkalla kohti niiden täyttämistä. Havaittavissa on paljon edistystä, joten emme voi täällä torjua sitä mahdollisuutta, että Turkista tulisi EU:n jäsen. Ilman muuta juuri EU:n vaatimukset ovat vaikuttaneet merkittävästi Turkissa tapahtuneeseen demokraattiseen edistymiseen. Euroopan parlamentin antama signaali, ettei Turkista voi tulla EU:n jäsentä tai että Turkille on annettava erityisasema, voisi epäilemättä pysäyttää tämän myönteisen kehityksen.
Komission asiakirjojen perusteella valtionpäämiesten on joulukuussa päätettävä Turkin liittymisneuvottelujen tarkemmasta aikataulusta ja tarkemmista ehdoista. Jäsen Oostlanderin perusteellisen, tasapainoisen ja kattavan mietinnön avulla Euroopan parlamentin on nyt kuitenkin lähetettävä Eurooppa-neuvostolle signaali, että Turkkia on kohdeltava kuten kaikkia edellisiä ehdokasvaltioita. Olemme tämän velkaa turkkilaisille naapureillemme. On kerrottava turkkilaisille, että he ovat edistyneet ja että heidän olisi jatkettava valitsemallaan tiellä Turkin, EU:n sekä oman maanosamme vakauden ja kasvun hyväksi. 
Andersen (EDD ).
   – Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja muistuttaa turkkilaisen ihmisoikeusjärjestön, Turkin ihmisoikeusrahaston HRFT:n, tilanteesta. Viime viikonloppuna HRFT:n puheenjohtaja Yavuz Önen palkittiin JuniBevægelsen-liikkeen kokouksessa omista ja järjestönsä rohkeista ponnisteluista ihmisoikeuksien puolesta Turkissa.
HRFT-järjestöä uhkaa lopettaminen, koska Yavuz Önenia ja järjestön muuta johtoa vastaan on vireillä useita oikeudenkäyntejä. HRFT:llä on viisi kidutuksen uhrien kuntoutuskeskusta, ja järjestön toimintaan osallistuu aktiivisesti tuhat vapaaehtoista. Järjestön lopettamisella voisi olla Turkissa vakavia seurauksia kidutuksen uhrien hoitamisen kannalta, koska mikään muu taho ei voi jatkaa järjestön työtä. Kidutuksen monet uhrit jäisivät ilman apua. Kidutus on yleistä Turkin vankiloissa ja poliisiasemilla. Valtio ja viranomaiset yrittävät jatkuvasti häiritä oikeudenkäynteihin liittyvää keskuksien työtä, ja lääkäreitä uhataan julkisten sairaaloiden tarjoamien työpaikkojen menettämisellä, jos he työskentelevät keskuksissa. Keskuksia ei toki ole laillistettu, mutta ne ovat toistaiseksi voittaneet kaikki oikeudenkäyntinsä valtiota vastaan.
Pyydän parlamenttia ja komissiota seuraamaan tarkkaan tämän ihmisoikeusjärjestön mahdollisuuksia jatkaa hyvin tarpeellista työtään ihmisoikeuksien hyväksi Turkissa. 

Berthu (NI ).
   – Arvoisa puhemies, Oostlanderin mietinnössä päätellään viisaasti, ettei Turkki ole valmis liittymään Euroopan unioniin, koska "Turkki ei vielä täytä Kööpenhaminan poliittisia kriteereitä". Toden sanoakseni, kun lukee mietinnön tarkkaan, ei juuri löydä liittymistä puoltavia kohtia, lukuun ottamatta viittauksia Turkin hallituksen ansiokkaaseen työhön, ja tällöinkään ei voida olla varmoja, että sillä on todella perusteellinen vaikutus yhteiskuntaan. Turkin yhteiskunnan arvot ovat yhä hyvin kaukana Euroopan unionin valtioiden arvoista lukuisilla periaatteellisilla aloilla, esimerkiksi valtion ja uskonnollisten yhteisöjen välisissä suhteissa, mikä käy ilmi Oostlanderin mietinnön 32 ja 33 kohdasta, joita kehotan kaikkia miettimään.
Voidaan tietysti aina toivoa, että Turkin perustuslaillinen kehitys kohti demokratiaa, moniarvoisuutta, kansalaisten oikeuksia ja vapauksia sekä rinnakkaisen sotilasvaltion purkamista nopeutuu. Näitä tavoitteita ei ole kuitenkaan vielä saavutettu. Jos ne saavutettaisiinkin, niin kuinka pian Turkin yhteiskunta seuraisi tätä kehitystä? Eikö lisäksi ole syytä pelätä tiettyjen yhteiskuntaryhmien kielteisiä reaktioita ja muutoksen epäsuotavia vaikutuksia, joita me eurooppalaisina emme pystyisi hallitsemaan?
Hyvät kollegat, näin ollen meidän olisi vastuutonta tarjota Turkille muuta kuin etuoikeutettua kumppanuutta, jonka tavoitteena olisi tukea sen kehitystä ilman, että Euroopan unioni joutuu vaarallisille teille. Tämä olisi parempi todeta selkeästi – se olisi pitänyt tehdä jo aikoja sitten. Tärkein moite, jonka haluan esittää Oostlanderin mietinnöstä, onkin, ettei tämä viesti välity siitä. 
Elles (PPE-DE ).
    () Arvoisa puhemies, yhdyn muihin ja kiitän esittelijää, joka antoi tänä aamuna erinomaisen perustan keskustelulle tästä hyvin arasta aiheesta. Haluaisin kiittää myös komission jäsentä Verheugenia siitä, että hän on tullut myöhään eilen illalla Sveitsistä kertoakseen meille Kyprosta koskevien neuvottelujen tilanteesta, joka liittyy läheisesti tämänaamuiseen keskusteluun.
Osallistuin kaksi viikkoa sitten EU:n ja Kyproksen välisen parlamentaarisen sekakomitean kokoukseen, ja vaikka siellä ei juuri oltu optimistisia, siellä oli todellista tahtoa yhdistää nämä kaksi yhteisöä 1. toukokuuta. Toivomme hartaasti, että näin tapahtuisi.
Mitä tulee Turkin liittymiseen Euroopan unioniin, komission jäsen Verheugen antoi meille hyvin yksityiskohtaisen selvityksen toteutetuista poliittisista ja taloudellisista uudistuksista. Olen muiden tavoin tyytyväinen hänen mielipiteeseensä, että on tehtävä selkeä objektiivinen arvio Kööpenhaminan kriteerien perusteella.
Minulla on edessäni kopio 21–22. kesäkuuta 1993 vahvistetuista Kööpenhaminan kriteereistä. Niissä todetaan: "Jäsenyys edellyttää, että: hakijamaassa on vakaat instituutiot, jotka takaavat demokratian, oikeusvaltion, ihmisoikeudet sekä vähemmistöjen kunnioittamisen ja suojelemisen; hakijamaassa on toimiva markkinatalous, ja se pystyy selviytymään kilpailun paineista ja markkinavoimista unionissa." Myöhemmin kriteereissä todetaan kuitenkin, että sekä unionin että jäsenyyttä hakevien valtioiden yleisen edun kannalta on tärkeää, että unioni pystyy ottamaan uusia jäseniä ja jatkamaan Euroopan yhdentymistä.
Tässä keskustelussa on käsitelty paljon Turkin suuria edistysaskelia, mutta hyvin vähän Euroopan unionin kykyä ottaa jäseneksi Turkin kokoista ja luonteista maata. Tämän vuoksi meidän on nyt tarkasteltava paitsi Turkin valmiuksia liittyä Euroopan unioniin myös unionin kykyä ottaa Turkki jäseneksi.
Tarkasteltaessa kokonaiskuvaa – jonka jäsen Duff mainitsi – monet poliittisessa ryhmässäni ovat sitä mieltä, että kyse on toisaalta Euroopan unionin kyvystä ottaa Turkki jäseneksi ja toisaalta Turkin kyvystä täyttää vaaditut kriteerit. Mielestämme Euroopan unionin institutionaalisia valmiuksia ottaa Turkki mukaan olisi arvioitava perusteellisesti. Arvioinnin olisi oltava osa lokakuussa annettavaa komission kertomusta. Meillä olisi oltava rohkeutta tarkastella tilannetta hyvin selkeästi ja järkevästi.
Näin ollen olisikin järkevintä sanoa, että Euroopan unionin nykyisessä poliittisessa tilanteessa on todellisia epävarmuustekijöitä – meillä on 25 jäsenvaltiota ja 21 kieltä 1. toukokuuta alkaen eikä tietoa vuoden 2006 jälkeisistä rahoitusnäkymistä ennen kuin aikaisintaan vuonna 2005 eikä myöskään varmuutta siitä, milloin perustuslaillisesta sopimuksesta sovitaan ja milloin se ratifioidaan – ja näin ollen harkittava äärimmäisen tarkkaan, ennen kuin Turkille näytetään vihreää valoa tässä vaiheessa.
Leinen (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Helmut Kohlilta kysyttiin äskettäin Saksan televisiossa, mikä hänen kantansa on Turkin jäsenyyteen. Hän viittasi vastauksessaan Kööpenhaminan kriteereihin. Toimittajan esittämien lukuisten lisäkysymysten jälkeenkään hän ei sanonut "ei" Turkin liittymiselle. Mielestäni hän on oikeassa. Koska Turkille on luvattu jäsenyyttä jo 40 vuoden ajan, synnyttäisi kaikki muu epävarmuutta Bosporinsalmen kansan keskuudessa ja myös Euroopan poliittisessa ilmapiirissä. Tämän vuoksi parlamentti ei saisi hyväksyä mitään sellaista, mikä olisi esteenä liittymiselle. Useita esitetyistä tarkistuksista ei näin ollen pitäisi hyväksyä.
Pallo on yksiselitteisesti Turkilla. Sen on osoitettava, että Kööpenhaminan kriteerit täyttyvät. Voidaan todeta, että paljon on tehty, mutta ei vielä tarpeeksi. On vielä paljon tehtävää tiellä kohti demokratiaa, oikeusvaltiota ja vapautta. Vapauden osalta olemme olleet huolestuneita Turkin vähemmistöistä, etenkin kurdeista. Paljon on luvattu paperilla, mutta käytännössä puutteita on vielä esimerkiksi kouluissa, televisiossa ja vähemmistöjen mahdollisuuksissa käyttää äidinkieltään. Saan kirjeitä, joissa kansalaiset valittavat, että poliisi ja oikeusviranomaiset kohtelevat heitä mielivaltaisesti. Kauhea ongelma, joka Turkin on saatettava kuntoon! Poliisi ja oikeuslaitos eivät ole demokraattisia. Tässä asiassa on vielä paljon tehtävää.
Olen myös sitä mieltä, että siviilihallinnon instituutioilla on oltava täysi valta ja että armeijan on mentävä sinne, minne se kuuluu eli kasarmeille. Ei voida hyväksyä, että Turkissa armeijalla, kansallisella turvallisuusneuvostolla, on päätöksenteossa yliote.
Yhdyn komission jäsenen Verheugenin arvioon, että Turkki on aloittanut suuren uudistusohjelman. Islamilaiselle maalle demokraattisiin ja liberaaleihin periaatteisiin perustuva perustuslaki on myös tärkeä kokeilu, jota meidän on tuettava. Emme saisi sanoa "ei", vaan meidän olisi säilytettävä mahdollisuudet uudistusten jatkumiseen ja myös äänestettävä myöhemmin sen mukaisesti. 
Borghezio (NI ).
    Arvoisa puhemies, jäsen Oostlanderin mietintö ansaitsee kaiken kunnioituksen. Monissa, ellei kaikissa, puheenvuoroissa on korostettu periaatteellista ongelmaa, joka liittyy Euroopan unionin perustana olevien ihmisoikeuksien ja vapauden periaatteiden kunnioittamiseen. Onkin siis kysyttävä, täyttääkö Turkki näitä koskevat vaatimukset. Vastaisimme kysymykseen kieltävästi.
Haluaisin tässä yhteydessä kertoa, että eilen Italian parlamentin istuntosalissa tapahtui jotain hyvin vakavaa. Lega Nord-Padanian johtajan Cèn ei annettu puhua, koska hän uskalsi käyttää ilmaisua "(varasteleva Rooma), joka sensuroitiin. Tämä on hyvin vakava ennakkotapaus. Tämän vuoksi kehotan Euroopan parlamenttia, kaikkien Euroopan kansojen vapauden valvojaa, osoittamaan solidaarisuutta Padanian kansalaisten laillisten edustajien loukattuja oikeuksia kohtaan – heillä on samat oikeudet kuin kurdeilla – jotta he voivat puhua vapaasti, erityisesti Euroopan unionin perustajavaltion parlamentin istuntosalissa.
Toistaisin, että kyse on erittäin vakavasta ennakkotapauksesta, joka koskee itsenäisyyttä ja federalismia kannattavan ja siksi valtiojohtoisuutta vastustavan poliittisen puolueen sensurointia. Tämä vaikuttaa enemmän Turkin kaltaisen maan demokratialta kuin sellaisen maan demokratialta, joka on epäilemättä demokraattinen ja joka on Euroopan unionin perustajavaltio. Ilmaus ei ole rasistinen ketään kohtaan, vähiten roomalaisia kohtaan. "Varastelevan Rooman" vastustaminen tarkoittaa keskusjohtoisuuden vastustamista ja niiden vastustamista, jotka sortavat vapauttamme. Vastustamme varastelevaa Roomaa samasta syystä kuin sanomme "ei" Turkin liittymiselle Euroopan unioniin. Alas varasteleva Rooma, alas varasteleva Rooma! Täällä voin sanoa näin vapaasti eikä kukaan, luojan kiitos, hiljennä minua. Alas varasteleva Rooma! Kuulkaa siellä Roomassa: Padania vastustaa varastelevaa Roomaa ja kannattaa vapautta. Eläköön vapaus! Eläköön Euroopan unioni! Eläköön kansojen itsemääräämisoikeuden periaate! 
Stenzel (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, neljän viikon kuluttua toteutuu Euroopan unionin tähän mennessä suurin laajentuminen. Se muuttaa Eurooppaa pysyvästi, ja sen on saavutettava Euroopan unionin kansalaisten suosio. Epäilemättä laajentunut EU tarvitsee nyt aikaa vahvistumiseen. Kansalaisten on vaikea ymmärtää, ettei tämän suuruusluokan muutos toteudu käden käänteessä ja että samanaikaisesti on aloitettava prosessi, joka vauhdittaa laajentumista. Nämä tekijät on otettava huomioon, kun keskustellaan Turkin liittymisestä Euroopan unioniin.
Täällä on tuskin ketään, joka ei olisi tietoinen Turkin geopoliittisesta merkityksestä ja joka ei pitäisi myönteisenä Turkin edistymistä kohti demokratiaa ja ihmisoikeuksien noudattamista. Tosin tuskin myöskään on ketään, joka kieltäisi sen kuilun olemassaoloa, joka on lainsäädännön vaatimusten ja todellisen täytäntöönpanon välillä kaikissa näissä kysymyksissä. Täällä viitattiin jo siihen, että Turkki kuuluu maihin, joista tulee eniten turvapaikanhakijoita, ja esimerkiksi Itävalta myöntää turkkilaisille enemmän turvapaikkoja kuin minkään muun maan kansalaisille. Tästä huolimatta ryhmäni ja minä olemme sitä mieltä, että puhtaasti poliittisiin kriteereihin rajoittuva Turkkia koskeva mietintö on näkökannaltaan liian suppea. Tämän vuoksi tuemme kaikkia ehdotuksia, joiden avulla keskustelun perustaa voidaan laajentaa. Ei ole mitään syytä siihen, ettei komission olisi esitettävä tutkimusta Turkin liittymisen vaikutuksista Euroopan unioniin joko osana lokakuussa ilmestyvää kertomusta tai erillisenä tutkimuksena. On otettava huomioon myös vaikutukset rakennepolitiikkaan, yhteiseen maatalouspolitiikkaan ja Euroopan unionin toimielimiin. Samanaikaisesti lokakuisen kertomuksen kanssa olisi myös esitettävä Turkille vaihtoehtoja, jotka eivät yksinomaan keskittyisi jäsenyyteen: Turkille on tarjottava ajoissa vaihtoehtoja. Sen olemme velkaa heille ja itsellemme.
Lopuksi haluaisin kiittää sydämellisesti jäsen Oostlanderia, koska hän esittelijänä on osoittanut jalomielisyyttä eikä estänyt keskustelua ja koska hän on osannut pysyä itselleen uskollisena. Tämän Turkkia koskevan mietinnön avulla on nyt mahdollisuus antaa tärkeä poliittinen signaali ja laajentaa keskustelun perustaa. Ei voida hyväksyä, että tyydytään vain poliittisiin kriteereihin niiden suppeimmassa muodossa. On oltava mahdollista tarkastella ja arvioida myös todennäköisiä vaikutuksia Euroopan unioniin. Jos näin ei tehdä, äänestäjät eivät koskaan anna sitä meille anteeksi. 
Paasilinna (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kiitän herra Oostlanderia hänen viisaista terveisistään meille, niin kuin aina. Laajentumisen problematiikka on, että me saamme ison laajentumisen vapusta alkaen, ja se on paljon vaikeampi kuin aikaisemmat laajentumiset, samalla kun unionin vastaanottokyky on heikompi kuin aikaisemmin. EU on nyt vaativampi ja monimutkaisempi, siis laajentuminen ei ole mikään kone eikä eläin, vaan se on ihmisen kaikkein monimutkaisin luomus - Euroopan unioni.
Meidän tulee suhtautua Turkkiin kuitenkin yhtä reilusti kuin kaikkiin muihinkin jäsenyyttä hakeviin maihin siitä huolimatta, että kykymme vastaanottaa on heikentynyt. Turkissa on tapahtunut paljon edistymistä lyhyessä ajassa: kansalaisyhteiskuntaa edistäviä uusia lakeja ja demokratiaa. Naisten ja kurdien asemasta keskustellaan nyt julkisesti, mutta minulla ei ole lopullista tietoa armeijan ja siviilivallan rajasta, sotilaiden aseman merkittävyys on erittäin suuri ongelma.
Kööpenhaminan kriteerit eivät ole täyttyneet, tarkoitan tällä oikeusvaltion ja ihmisoikeuksien toteutumista. Siinä on vielä tehtävää. Oikeuslaitos ei ole itsenäinen, ja Turkin tulisi allekirjoittaa kansainvälisen rikostuomioistuimen Rooman perussääntö. Meillä on edessämme tuttu ongelma: tehdään oikeita lakeja, ja tehdään paljon päätöksiä, mutta niiden toteuttaminen käytännössä ja tämän toteuttamisen valvonta on suuri pimeä ongelma, jota me emme ole kyenneet ratkaisemaan, ja tämä on turkkilaisten itsensä käsissä. Pystyvätkö he siihen? Siitä on kysymys tällä kertaa, ja me vastaamme vasta sen jälkeen. 
Nordmann (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella jäsen Oostlanderia, joka on onnistunut laatimaan mietinnön, jonka ovat hyväksyneet sekä Turkin liittymisen kannattajat että vastustajat ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa. Se ei ole huono saavutus, ja se on saavutettu hyvin järkevillä tasapainoisilla perusteilla, joita hän noudattaa mietinnön alusta loppuun – tai lähes alusta loppuun. Palaan asiaan myöhemmin.
Haluaisin todeta, että jäsen Stenzel on oikeassa, kun hän huomauttaa, ettei meillä ole kokonaiskuvaa asiasta, jos arvioimme Turkin edistymistä mutta emme samalla tarkastele Euroopan unionin valmiutta eri politiikan aloilla ottaa vastaan Turkki, mikä ei ole pikkujuttu.
Hyvä kollega Oostlander, asia, johon halusin palata, koskee sekularismia. Mietinnön 32 kohdan lähtökohtana on minusta hieman ennakkoluuloinen näkemys sekularismista, joka on ehkä kuitenkin Kemal Atatürkin perinnön arvokkain osa. Kirkon ja valtion erottaminen ei ole vanhentunut ratkaisu, vaan Euroopan unionin tulevaisuuden ratkaisu. Se, että maassa, jonka väestöstä valtaosa on islamilaisia, yritetään käytännössä toteuttaa tätä eroa, on mielestäni hyvä asia, joka on laskettava Turkille eduksi eikä edistymisen esteeksi. 
Langen (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluaisin osoittaa kunnioitusta jäsen Oostlanderille hänen mietintönsä ja kompromissien etsimisen johdosta. Täällä parlamentissa ei yhtään epäillä, etteikö Turkki ole ja olisi tulevaisuudessakin tärkeä kumppani. Kumppanuus ei kuitenkaan tarkoita automaattisesti Euroopan unionin täysjäsenyyttä. Jäsen Leinen mainitsi äsken vuoden 1963 assosiaatiosopimuksen. Siinä asia on esitetty selkeästi kielteisellä ilmauksella. Siinä todetaan, ettei myöhempää liittymistä Euroopan talousyhteisöön suljeta pois. Tätä ilmausta on käytetty – ei sen enempää eikä vähempää.
Turkki on kahden vuosikymmenen täydellisen seisahdustilan jälkeen nyt vasta aloittanut lakimuutokset. On tietysti pidettävä myönteisenä, että maa etenee tiellä kohti suurempaa demokratiaa ja ihmisoikeuksia. Vaikka Turkin pääministeri on ilmoittanut, että hän aikoo muuttaa huhti- ja toukokuussa vielä 15–20 perustuslain artiklaa, näissä ei vielä oteta huomioon Euroopan parlamentin esittämiä tärkeitä vaatimuksia, jotka koskevat esimerkiksi uskonnonvapautta ja 10 prosentin äänikynnyksen kumoamista poliittisten vähemmistöjen suojelemiseksi. Tämän vuoksi olemme jättäneet käsiteltäväksi tarkistuksia, joissa painotetaan mahdollista vaihtoehtoa päätökselle täysjäsenyyden puolesta tai sitä vastaan, nimittäin etuoikeutettua kumppanuutta. Kenenkään ei kannattaisi olettaa, että neuvostolla on tässä yksinomainen päätösvalta. Seuraavalla valittavalla parlamentilla – joka toimii vuosina 2004–2009 – on oltava täysi valta sanoa "kyllä" tai "ei" ja etsiä vaihtoehtoja. Hyvät kollegat, tämän vuoksi pyydän teitä suhtautumaan tätä asiaa koskeviin esittämiimme tarkistuksiin parlamentin arvon ja oman asemamme edellyttämällä tavalla.
Lopuksi toteaisin vielä Kööpenhaminan kriteereistä, että ne ovat tärkeitä, mutta ne eivät riitä. Turkin on otettava huomioon, ettei kriteereihin kuulu pelkästään Kyproksen kysymys, vaan myös se, onko Euroopan unionin tilanne sellainen, että Turkki voidaan ottaa jäseneksi. Ei voida sallia uskaliaita yrityksiä, jotka saattaisivat Euroopan unionin sen poliittisen ja taloudellisen toimintakyvyn äärirajoille. 
Ceyhun (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää todella sydämellisesti ja vilpittömästi täällä parlamentissa kaikkia kollegoja, jotka ovat esittäneet puheenvuoroja ja useimmiten jokaisessa Turkkia koskevassa keskustelussa saman puheenvuoron, josta on ilmennyt, etteivät he halua Turkkia ja turkkilaisia Euroopan unioniin. Kiitän kauniisti viiden vuoden yhteistyöstä ja siitä, että olette täällä parlamentissa sietäneet kaltaistani turkkilaista. Olen todella hyvin, hyvin kiitollinen. Tämä suuri saavutus on parlamentille kunniaksi, paljon kiitoksia!
Tulin parlamenttiin saksalaisena ja olen työskennellyt täällä ahkerasti viisi vuotta Saksan kansan edustajana, mutta lähden täältä turkkilaisena. Monet teistä ovat tehneet minusta turkkilaisen, koska häpeän näitä puheenvuoroja, joita voidaan todella kuvata vain tekopyhiksi, näitä puheenvuoroja, joilla ei ole todellisuudessa mitään tekemistä rehellisyyden kanssa. Toiset voivat olla ylpeitä siitä, että he puolustavat kristittyjen Euroopan unionia urheasti Turkkia vastaan, ja voivat ehkä löytää myös heitä kannattavia äänestäjiä, mutta minä häpeän, se ei ole minun Euroopan unionini.
Van Hecke (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, sekä komission uusimmasta välikertomuksesta että parlamentin eri valiokuntien lausunnoista käy ilmi, että Turkki on ottanut tärkeitä edistysaskelia työssään Kööpenhaminan kriteerien täyttämiseksi. Maassa on edistytty huomattavasti viime vuosina. Esimerkkeinä mainitsisin kuolemanrangaistuksen poistamisen ja asennemuutoksen kurdivähemmistöä kohtaan. Näin on tapahtunut Turkin nykyisen hallituksen aikana, vaikka aikoinaan pelättiin, että tämä hallitus tekisi Turkista islamilaisen valtion.
Onneksi todellisuudessa tapahtuu toisin. Turkin hallitus vaatii epäröimättä hyvää hallintotapaa, avoimuuden lisäämistä sekä naisten ja miesten välistä tasa-arvoa. AKP-puolueen toteuttama hanke on ainutlaatuinen ja maailmanlaajuisesti merkittävä. Koska Euroopan unioni ei saisi olla reagoimatta näihin signaaleihin, sen olisi tarjottava konkreettiset liittymisnäkymät mahdollisimman pian. Muuten vaarana on epäsuorasti, että vastassamme on pian fundamentalististen islamilaisten valtio, jonka kanssa ei enää voida käydä vuoropuhelua. 
Ebner (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Turkista haluaisin todeta, että minusta Kööpenhaminan kriteerit ovat perusedellytys, ja ettei niitä, mitä tulee ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen oikeuksien suojeluun, todella täytetä Turkissa sellaisessa muodossa kuin me ne ymmärrämme tai jollaisina meidän arvoyhteisönä olisi ne ymmärrettävä. Viittaan tässä yhteydessä kurdeihin, mutta myös uskonnollisiin vähemmistöihin.
Haluaisin sanoa jäsen Ceyhunille, joka puhui aikaisemmin, että hänen puheenvuorossaan oli paljon sellaista, mitä en ymmärtänyt. Olen varma, ettei häntä ole vain pelkästään siedetty täällä. Meillä on ollut oikein hyvä naapuruussuhde ollessamme naapureita täällä Strasbourgissa. Tällaista naapuruutta voidaan kehittää, ja mielestäni etuoikeutettu kumppanuus on kolmas vaihtoehto Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja ulkopuolisten valtioiden sekä niiden välillä, joilla on etuoikeutettu suhde Euroopan unioniin ja joilla on vielä oltava varaa kehittää tätä suhdetta tulevaisuudessa.
Euroopan unionin tulevaisuudesta on erilaisia käsityksiä. Meidän käsityksemme on, että tällä Euroopalla, tällä Euroopan unionilla, on oltava myös rajat, ja sen vuoksi välittömien naapurien kanssa tehdään erityisiä sopimuksia. Näin ollen Turkki ei mielestäni sopisi Euroopan unionin jäseneksi, oli sitten kyse historiallisista, maantieteellisistä tai kulttuurisista syistä, minkä vuoksi toivon, että tätä kolmatta tietä edetään riittävän rohkeasti. Komission ja neuvoston olisi käytettävä tässä enemmän mielikuvitusta eikä vain viitattava siihen, että tie on jo luonnosteltu. 
Roure (PSE ).
    Arvoisa puhemies, mitä olemme voineet havaita vuodesta 1963 lähtien? Edistymistä, se on totta, mutta tällä hetkellä on yksinkertaisempaa laatia luettelo poikkeamista kuin toteutuneesta edistyksestä. Perustuslaki, joka on hyväksytty sotilashallituksen aikana, ei ole perusta, joka takaa oikeusvaltion sekä perusoikeudet ja -vapaudet. Toinen asia, joka on muistettava, on armenialaisten kansanmurhan tunnustaminen. Muistettakoon, että Euroopan parlamentti vahvisti tämän päätöslauselmassaan 18. kesäkuuta 1987 ja on toistanut sen useasti myöhemmin. Turkki ei vieläkään myönnä viranomaisten tuolloisia hirmutekoja. Euroopan parlamentti on jo ilmaissut huolestuneisuutensa Turkin opetusministeriön yleiskirjeistä, joissa käsketään maan perusopetuksen ja keskiasteen kouluja osallistumaan revisionistiseen kampanjaan, jossa kiistetään vähemmistöihin ja erityisesti armenialaisyhteisöön kohdistunut sorto Turkin historiassa. On vaikea kuvitella, että maa, joka kieltää historiansa ja virheensä, voisi liittyä Euroopan unioniin. Odotamme Turkin virkistävän muistiaan, ja toistamme tämän kehotuksen aina tilaisuuden tullen. 
Schleicher (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan parlamentin välisistä suhteista kolmeen Etelä-Kaukasian maahan, esimerkiksi Armeniaan, vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajana minulle kerrotaan tavan takaan erityisistä huolenaiheista. Ensimmäiseksi haluaisin kiittää jäsen Oostlanderia hänen tasapuolisesta mietinnöstään sekä tavasta, jolla hän käsittelee Turkin ja sen naapureiden, etenkin Turkin ja Armenian, välisiä ongelmia.
Huomattavia ongelmia on kaksi: ensinnäkin Turkin asettamat Armenian vastaiset taloudelliset rajoitukset. Turkin ja Armenian välisen rajan sulkeminen kallistaa tavaroiden kuljetusta Armeniaan. Tämä tekee tyhjäksi Euroopan unionin Armenialle myöntämien taloudellisten tukien vaikutuksen. Lisäksi tämä rikkoo vakavasti Balladur-periaatteiden ehtoja, jotka koskevat kaikkia nykyisiä ja tulevia jäsenyyttä hakevia valtioita ja joiden mukaan EU:n jäsenvaltioilla ei saa olla rajaongelmia naapurivaltioiden kanssa, vaan päinvastoin niiden on huolehdittava hyvistä suhteista naapureihinsa.
Toinen ongelma on, ettei vieläkään ole selvitetty Turkin ja Armenian välillä historian aikana sattuneita tapahtumia. Tämä vaikeuttaa keskinäistä ymmärrystä ja estää keskinäisen luottamuksen kehittymisen. Valitettavasti Turkki on viime aikoina huolehtinut siitä, ettei Armenia ole voinut osallistua neuvotteluihin, jotka koskevat energiakuljetuksia ja tarvittavien johtojen rakentamista Kaspianmeren maakaasu- ja öljypitoisilta alueilta, vaan päinvastoin johdot eivät kulje Armenian kautta. Nämä kaikki ovat kysymyksiä, joista armenialaiset voivat oikeutetusti valittaa. Näitä konflikteja ei ole vielä voitu ratkaista. Ne ovat paitsi esteitä Turkin tavoitteelle tulla Euroopan unionin jäseneksi myös Euroopan unionin tavoitteelle vakauttaa Etelä-Kaukasian aluetta. 
Maaten (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, Turkki näkee paljon vaivaa poliittisten kriteerien täyttämiseksi ja on jo toteuttanut erilaisia uudistustoimenpiteitä. Erdoganin hallitus tekee parhaansa. Tämä on myönteistä, mutta vielä on tehtävä paljon, jotta neuvottelut voidaan aloittaa joulukuun jälkeen. Kidutus ja kansalaisoikeuksien pidättäminen ovat yhä ongelmia, ja kuilu teorian ja käytännön välillä on yhä liian syvä.
Me täällä Brysselin ja Strasbourgin norsunluutorneissa emme ole ainoita, jotka ovat huolissaan tästä ongelmasta, vaan siitä ovat huolissaan myös tavalliset Euroopan kansalaiset. Tämän vuoksi meidän on oltava aivan varmoja, että teemme aikanaan oikean päätöksen. Olenkin melko hämmästynyt jäsen Lagendijkin kommentista, että hänen mielestään Turkin olisi neuvoteltava vain puolella teholla, jos sen ei ensin tarvitse täyttää poliittisia kriteerejä, ja että tämä voidaan tehdä samanaikaisesti yhteisön säännöstöä koskevien neuvottelujen kanssa. Tällöin kaikki on nurin päin, ja näyttäisi siltä, että toimimme inhottavasti, kun pyydämme liittyvää valtiota noudattamaan ensin perusarvojamme. Tässäkin asiassa olisi noudatettava sitä, mitä on sovittu.
Turkkia on pian arvioitava oikeudenmukaisesti Kööpenhaminan poliittisten kriteerien perusteella. Kuulin komission jäsenen Verheugenin käyttävän termiä "nollatoleranssi", joka on mielestäni hyvä. Turkkilaiset ansaitsevat tämän, samoin Euroopan unionin väestö. Lyhyesti toteaisin, ettei neuvottelujen aloittamispäivämäärästä päättäminen joulukuussa ole vielä lukkoon lyöty asia. 
Gutiérrez-Cortines (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluaisin tuoda esille asian, joka on mielestäni erittäin tärkeä. Tarkastelemme Turkin kysymystä erikoisen pelon näkökulmasta. Pelkäämme meitä lähentyvää kumppania, jossa on paljon asukkaita ja joka eroaa melko paljon meistä. Tästä huolimatta todellisuudessa kukaan ei olisi voinut kuvitellakaan niitä muutoksia, joita Turkissa on toteutettu viimeksi kuluneen kahden ja puolen vuoden aikana, jotta maa lähentyisi kohti Eurooppaa.
Kolmekymmentäluvun ensimmäistä vallankumousta lukuun ottamatta, jolloin muutettiin kieltä ja luotiin sekulaarinen valtio – kunpa kaikilla arabimailla olisi tämä näkemys valtiosta, jossa siviilihallinnon valta on erotettu uskonnollisesta vallasta – ja huolimatta islamilaisen maailman yhä voimakkaammista teokratioista, vaikuttaa uskomattomalta, ettemme ymmärrä, että kyse on merkittävästä kokeilusta demokratian alalla.
Olemme tottuneet katselemaan muita ylimielisesti ymmärtämättä, kuinka pieniä olemme. Entä miksi olemme pieniä? Jos tarkastellaan kansainvälistä ympäristöä ja sitä, mitä tulevaisuudessa tapahtuu, huomataan, että suuri Kiina, suuri Intia ja Yhdysvallat ovat kaikki tulevaisuudessa suurvaltoja ja Euroopalla on hyvin vähäpätöinen asema. Euroopasta tulee pieni maailman kolkka.
Näin ollen en näe mitään ongelmaa sellaisen maan suhteen, jossa on hallintorakenne ja edellytykset, joita on kehitettävä, mutta joka on muita Euroopan maita suurempi, jossa on valtion rakenteet ja joka pystyy siksi selviytymään tehtävistään, kuten se tekeekin. Maassa edistytään maltillisen hallituksen johdolla, joka pyrkii luomaan demokratiaa ja toteuttamaan poliittisia uudistuksia. En ymmärrä, miksi maalle ei voitaisi tarjota mahdollisuutta olla läheinen kumppani, joka voisi olla esimerkkinä arabimaille.
Tarkastellaanpa väestötilannetta. Välimeren alueen, Turkin, Azerbaidžanin ja muiden maiden väestökehitys on vastakkainen kuin omamme. On ajateltava tulevaisuutta sekä kehitettävä lähestymistavat ja laadittava selvitykset, joita tarvitsemme. 
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

Rocard (PSE ),
   Arvoisa puhemies, pyydän puheenvuoroa työjärjestyksen 146 artiklan mukaisesti. Turkkia koskeva keskustelu on kestänyt koko aamupäivän, minkä vuoksi suunniteltua keskusteltua Euroopan kulttuuripääkaupungeista ei voida käydä. Emme kiellä, etteikö Turkki olisi erittäin tärkeä asia. Tämä on kuitenkin jo neljäs kerta sinä aikana, kun olen ollut kulttuurivaliokunnan puheenjohtajana, kun keskustelua kulttuuriasioista on lykätty joko myöhäiseen iltaan tai torstai-iltapäivään aiheen tärkeydestä huolimatta.
Tilanteesta seuraa ensinnäkin se, ettemme voi äänestää luonnoksesta, vaikka se on esityslistalla. Toiseksi kaikki ovat jo lähteneet siihen mennessä, kun tämän iltapäivän asian käsittely alkaa, koska parhaillaan valmistaudutaan vaalikampanjaan. Näin ollen pyydän, että keskustelu lykätään seuraavan Strasbourgin istuntojakson tiistaihin 20. huhtikuuta. Oma ryhmäni, PPE-DE-ryhmä, ja Verts/ALE-ryhmä ovat jo hyväksyneet tämän pyynnön. Pyydän anteeksi, etten ole ehtinyt neuvotella muiden ryhmien kanssa. Olemme tienneet asiasta vasta puoli tuntia.
Puhemies.
   Äänestetään ehdotuksesta lykätä Euroopan kulttuurikaupunkeja koskeva mietintö huhtikuun istuntojaksoon.
Tannock (PPE-DE ).
    () Arvoisa puhemies, eilen illalla puheenjohtajakokouksen asettamassa parlamentin työryhmässä äänestettiin hyvin niukalla enemmistöllä sen puolesta, että puheenjohtajakokoukseen lähetetään kaksi ristiriitaista mietintöä, jotka koskevat EU:n palestiinalaishallinnolle myöntämää rahoitusta. Voisinko pyytää puheenjohtajakokousta antamaan lausuntonsa näistä mietinnöistä? Pyytäisin myös yksityiskohtaista keskustelua täysistunnossa komission ja neuvoston läsnä ollessa, jotta mietinnöistä voitaisiin tehdä joitakin päätelmiä. 
Puhemies.
   Puheenjohtajakokous kokoontui tänä aamuna. En tiedä, keskusteltiinko siellä esille tuomastanne asiasta. Joka tapauksessa kuuntelin puheenvuoronne, ja ehdotustanne arvioidaan asianmukaisesti. 
Turchi (UEN ).
    Arvoisa puhemies, yhdyn jäsen Tannockin pyyntöön lisätä esityslistalle keskustelu palestiinalaishallinnolle myönnettävää rahoitusta koskevasta mietinnöstä, jonka työryhmä hyväksyi eilen. 
Puhemies.
   Esityslistalla ovat seuraavana äänestykset. 

Wallström,
   .  Arvoisa puhemies, haluan tässä yhteydessä kertoa, että komissio pitää arvossa kollegiomme uuden jäsenen Dimasin Euroopan parlamentilta saamaa erittäin hyvää vastaanottoa ja on siihen tyytyväinen. Dimasin ja työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan viime tiistainen keskustelu käytiin erittäin rakentavassa ja yhteistyötä korostavassa hengessä.
Komissio tunnustaa tämän käytännön poliittisen tärkeyden ja merkityksen. Kuten tiedätte, se ei kuulu EY:n perustamissopimuksen 215 artiklassa määriteltyyn toimielinten väliseen menettelyyn, vaan se on erillinen ja erityinen menettelytapa. 

(1)
Terrón i Cusí (PSE ).
    Arvoisa puhemies, pyydän teitä soveltamaan tässä tapauksessa työjärjestyksen 68 artiklan 3 kohtaa, jonka mukaan aloite palautetaan valiokuntaan, jos se hylätään. Pyydän tätä siksi, että komission jäsen Vitorino ilmoitti eilen tämän parlamentin istunnossa aloitteeseen tehdyistä kahdesta merkittävästä muutoksesta, joita pitäisi mielestäni käsitellä tarkemmin valiokunnassa. Lisäksi tämä on mainitsemani artiklan mukaan tavanomainen menettely. 
Schmitt (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen hieman yllättynyt Terrón i Cusín huomautuksesta, sillä hänen näkemyksensä oli vielä eilen illalla aivan toinen. Vastustan asian palauttamista valiokuntaan ja pyydän teitä sallimaan äänestyksen lainsäädäntöehdotuksesta. 
Puhemies.
   Neuvoston edustaja ei ole läsnä, joten emme voi kuulla neuvoston mielipidettä asiasta. Äänestämme esittelijän ehdotuksesta, jonka mukaan ehdotuksesta lainsäädäntöpäätöslauselmaksi on äänestettävä.
Wallström,
   .  Arvoisa puhemies, komissio on pettynyt Lisin mietinnössä ehdotettuun ja äänestyksessä voittaneeseen kantaan. Ehdotuksessammehan noudatetaan parlamentilta myönteisen vastaanoton saaneessa ja neuvoston hyväksymässä Välimeren toimintasuunnitelmassa määriteltyjä poliittisia suuntaviivoja. Monet esitetyistä kriittisistä huomautuksista eivät yksinkertaisesti pidä paikkaansa. Mainitsen tässä joitakin.
Ensinnäkin komission ehdotuksessa nimenomaan jäsenvaltioiden hallinnoijille joustavat mahdollisuudet päättää erilaisista kalavarojen hoitovaihtoehdoista Välimerellä, eli huomioon Välimeren kalastuksen ominaispiirteet. Osoituksena tästä on se, että kansalliset viranomaiset voivat laatia kansallisia hoitosuunnitelmia, ja niissä voidaan myöntää poikkeuksia tietyistä yhteisistä säännöksistä juuri sillä perusteella, että tilanne eri osissa Välimerta on erilainen.
Toiseksi tiedämme kyllä hyvin, että kalatalousala vastustaa ehdotustamme. Yhteisön pohjoisilla vesillä sovellettava turskan elvyttämissuunnitelma herätti samanlaisia reaktioita. Silloin erona oli kuitenkin se, että sekä kalatalousala että Euroopan parlamentti olivat halukkaita käymään vuoropuhelua komission kanssa ja hyväksyimme lopulta tyydyttävän suunnitelman. Tarvitsemme juuri tätä samaa henkeä myös eteläisiä vesiä käsiteltäessä.
Kolmanneksi väite siitä, että alan edustajia on kuultu liian vähän, ei vastaa totuutta. Alan edustajia on kuultu useaan otteeseen ennen ehdotuksemme esittämistä ja sen jälkeen.
Neljänneksi komissio on parlamentin kanssa samaa mieltä siitä, että meidän on työskenneltävä myös muiden Välimeren maiden kanssa. Tästä syystä järjestimme marraskuussa 2003 Venetsian konferenssin, jossa Välimeren maat Marokosta Libanoniin ja Sloveniaan olivat Euroopan unionin kanssa yhtä mieltä siitä, että meidän on sovittava Välimeren yleisessä kalastuskomissiossa yhteisistä toimenpiteistä kalavarojemme säilyttämiseksi.
Haluan vielä tehdä yhden asian selväksi. Joudumme kärsimään Lisin mietinnössä mainituista tuhoisista sosiaalis-taloudellisista seurauksista, jos emme ryhdy ehdotuksemme mukaisiin ripeisiin ja tehokkaisiin toimiin, sillä Välimeren monien kalavarojen tilanne on jo nyt melko huono. Emme siksi voi hyväksyä vaatimustanne peruuttaa ehdotus, sillä parlamentin vaatimukselle ei ole tieteellisiä eikä poliittisia perusteita.
Puhemies.
   Lyhyesti sanottuna komissio pitäytyy ehdotuksessaan. 
Stevenson (PPE-DE ),
    Arvoisa puhemies, kuuntelin tarkasti komission jäsenen puhetta. Valiokuntamme mielestä ehdotus ei ollut hyvä. Meillä kävi useita vierailijoita ja kuulimme useita alan edustajia erityisesti Italiasta ja Ranskasta, ja kalatalousalan johtajat selittivät meille, että komission ehdotus olisi vienyt heiltä heidän työpaikkansa ja edistänyt vain vähän kalavarojen säilyttämistä. Pyydän komissiota pohtimaan asiaa uudelleen tässä tilanteessa. Vaalikampanja on käynnistymässä, ja komissiolla olisi erinomainen tilaisuus käydä lisäneuvotteluja kaikkia Välimeren alueen osia edustavien tahojen kanssa ja esittää seuraavalla vaalikaudella uudelleen muokattu, tarkistettu ehdotus, jonka parlamentti saattaisi silloin hyväksyä. Se ei saa pyrkiä lähettämään ehdotusta takaisin valiokuntaan, koska työjärjestyksen mukaan meidän olisi siinä tapauksessa käsiteltävä se kahden kuukauden kuluessa. On täysin selvää, ettemme voi noudattaa kyseistä sääntöä, sillä vaalikausi on loppumassa. 
Lisi (PPE-DE ),
    Arvoisa puhemies, puheenjohtaja kommentoi jo komission esittämien vastausten asianmukaisuutta. En esitä omaa näkemystäni, mutta totean vain, että komissio on jälleen tuonut esiin puolustautuvan kantansa ja haluttomuutensa käydä vuoropuhelua kansalaisten kanssa, joita ainoastaan me edustamme. Se ei siis halua ymmärtää viestiä, jota sinnikkäästi lähetämme: "Olkaa järkeviä ja neuvotelkaa". Haluan vain pyytää työjärjestyksen ja tarkemmin sanottuna 68 artiklan 3 kohdan mukaisesti, että ehdotuksesta lainsäädäntöpäätöslauselmaksi ei äänestetä ja että teksti palautetaan valiokuntaan. Asiaa käsitellään niin pian kuin se on tämän parlamenttikauden puitteissa mahdollista. 
Puhemies.
   Äänestystä ei todellakaan tarvita, koska työjärjestyksen mukaan mietintö palautetaan automaattisesti valiokuntaan, jos komissio pitäytyy kannassaan.
Ó Neachtain (UEN ),
   .  Arvoisa puhemies, haluan vain tuoda esiin, että mietintöni on viimeinen kalatalousvaliokunnan parlamentille jättämä mietintö tällä vaalikaudella. Niinpä onkin osuvaa, että se on luultavasti kalastajien kannalta tärkein mietintö viiteen vuoteen. Kalastajat tunnustetaan vihdoin päteviksi kumppaneiksi, joita kuullaan jatkossa kaikissa kalatalouteen liittyvissä asioissa, jotka vaikuttavat suoraan heidän elinkeinoonsa. Kalastajien tietoja ja kokemusta ei voida korvata byrokraattisesti. Kehotankin teitä äänestämään joukolla mietinnön puolesta kalastajien vuoksi kaikkialla yhteisössä – eikä vähiten Irlannissa.

(2)
(3)
Scarbonchi (GUE/NGL ),
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, selvennän nopeasti kaksi kohtaa. Ensinnäkään johdanto-osan I kappaleeseen ei ole tehty teknistä korjausta, vaan siinä todetaan, että AKT:n ja EU:n yhteinen parlamentaarinen edustajakokous on hyväksynyt EKR:n budjetoinnin. Se ei kuitenkaan pidä paikkaansa, sillä meidän on määrä saada AKT:n asiakirja lähiaikoina. Pyydänkin poistamaan kohdan, jossa viitataan AKT:n ja EU:n yhteiseen parlamentaariseen edustajakokoukseen.
Toiseksi koska PPE-DE-ryhmä ei ollut läsnä eilisillan keskustelussa, haluan kertoa, että hyväksyn Devan jättämän tarkistuksen 1 kohtaan 11. Vastustan kuitenkin Devan tarkistusta 2 kohtaan 39, sillä sen myötä kolmen edeltävän EKR:n puitteissa kertynyt 11 miljardin euron velkamme AKT-maille katoaisi jäljettömiin. Se on heidän rahaansa, ja maksamatta jääneiden summien kasautuminen on johtunut ainoastaan Euroopan unionin raskaista hallinnollisista menettelyistä. 


Evans, Jonathan (PPE-DE ),
   . Konservatiiviset parlamentin jäsenet vastustivat entisen erotetun komission jäsenten nimittämistä uudelleen, kun meidät valittiin Euroopan parlamenttiin vuonna 1999. Emme epäile Stavros Dimasin pätevyyttä työllisyydestä ja sosiaaliasioista vastaavana komission jäsenenä, mutta emme voi osaltamme hyväksyä koko komission nimittämistä, kuten meidän tässä tapauksessa olisi tehtävä, joten äänestimme tyhjää. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
   .– Jäsenvaltioiden välinen tiiviimpi yhteistyö on tarpeen salakuljetuksen ja veropetosten torjumiseksi sisämarkkinoilla, joilla tavarat ja pääoma liikkuvat vapaasti. Asetus on osa säännöspakettia, jonka tarkoituksena on lisätä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välistä keskinäistä avunantoa tässä tapauksessa valmisteverotuksen alalla, jossa tupakan salakuljetus on erityisen merkittävä ilmiö.
Esittelijä pahoittelee kuitenkin sitä, että nyt ei ole oikea aika viedä välillisen verotuksen yhdenmukaistamista eteenpäin yhteisön lainsäädännön kautta, ja pitääkin yhteistyötä väliaikaisena ratkaisuna. Olen täysin eri mieltä, sillä yhteistyö on tehokas keino torjua veropetoksia ja järjestäytynyttä rikollisuutta paitsi valmisteverotuksen myös arvonlisäverotuksen ja muun välillisen verotuksen alalla. Se on ennen kaikkea keino, joka säilyttää valtioiden suvereniteetin. Yhdenmukaistamisesta seuraisi muita taloudellisia ongelmia ja verotulo-ongelmia jäsenvaltioissa. Hajautetun yhteistyön ajatus on tästä syystä hyvä ratkaisu. 

Piscarreta (PPE-DE ),
   .– Yhdyn täysin Euroopan parlamentin näkemykseen aloitteesta, joka koskee vaeltavia kalakantoja Länsi- ja Keski-Tyynellämerellä.
Siinä kannatetaan Euroopan unionin liittymistä vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa Länsi- ja Keski-Tyynellämerellä koskevaan yleissopimukseen. Yleissopimus on kalavarojen säilyttämistä ja kestävää hoitoa koskevan EU:n noudattaman ja tukeman politiikan tavoitteiden mukainen.
Maailman tonnikalavaroista 60 prosenttia sijaitsee Keski- ja Länsi-Tyynenmeren alueella, ja ne ovat erityisen tärkeitä yhteisön tonnikala-aluksille ja pitkäsiima-aluksille. Lisätäkseen alustensa kapasiteettia ja saatavilla olevia kalavaroja unioni on tehnyt alueen rannikkovaltioiden kanssa useita kahdenvälisiä sopimuksia, joiden nojalla se saa kalastaa uusilla talousvyöhykkeillä.
Yleissopimukseen liittymällä Euroopan unioni voi toimia aktiivisesti alueellisissa kalastusjärjestöissä (ORP), joiden avulla voidaan erityisen tehokkaasti varmistaa monenvälisen yhteistyön kautta kalakantojen säilyttäminen ja hoito sekä torjua laitonta kalastusta.
Yhdyn parlamentin kehotukseen, jonka mukaan Euroopan unionin on pyrittävä jäseneksi kaikkiin nykyisiin alueellisiin kalastusjärjestöihin, joissa kyseessä on yhteisön kalastusalan oikeutettu etu, jotta voitaisiin edistää vastuullisen kalastuksen periaatteita ja puolustaa kalastusalan etuja. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   .– Tällä ehdotuksella neuvoston päätökseksi on tarkoitus hyväksyä Euroopan yhteisön liittyminen vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa Länsi- ja Keski-Tyynellämerellä koskevaan yleissopimukseen. Yleissopimuksessa perustetaan Länsi- ja Keski-Tyynenmeren kalastuskomissio (WCPFC), ja sen tavoitteena on varmistaa laajasti vaeltavien kalakantojen pitkän aikavälin säilyttäminen ja kestävä hyödyntäminen kyseisillä alueilla.
WCPFC:n toimivalta-alueen merkitys yhteisön kalastusaluksille on ilmeisen selvä. Kyseisen alueellisen kalastusjärjestön (ORP) alueella on 60 prosenttia maailman tonnikalavaroista, ja siellä toimii tällä hetkellä viisi nuottaa käyttävää suurta yhteisön tonnikala-alusta, joiden keskimääräinen saalis on noin 15 000 tonnia vuodessa.
Lisäksi parlamentti on tunnustanut useasti alueellisten kalastusjärjestöjen kasvavan merkityksen "monenvälisinä kalavaroja hoitavina eliminä ja ihanteellisina keskustelufoorumeina, joissa voidaan ratkaista osapuolten välisiä erimielisyyksiä ja harjoittaa vastuuntuntoista hallinnointia laittoman kalastuksen torjumiseksi".
Olenkin esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että on Euroopan unionin jäsenvaltioiden etujen mukaista päästä täysivaltaiseksi jäseneksi tähän alueelliseen kalastusjärjestöön puolustamaan yhteisön kalastusalan etuja näillä alueilla. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
   .– Yhteisön ohjelma maatalouden geneettisen monimuotoisuuden säilyttämiseksi päättyi vuoden 1999 lopussa. Komissio on nyt tehnyt ehdotuksen maatalouden geenivarojen säilyttämistä, kuvaamista, keräämistä ja käyttöä koskevan uuden yhteisön ohjelman perustamisesta. Parlamentti ja neuvosto hylkäsivät vuonna 2001 edellisen ehdotuksen, jonka tavoitteena oli kansallisten toimien rahoittaminen alalla. Sitä oli mahdoton hyväksyä, sillä siinä ei otettu huomioon biologisen monimuotoisuuden säilyttämisen strategista merkitystä etenkään, kun otetaan huomioon yhteisön sitoumukset monissa asiaan liittyvissä kansainvälisissä Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksissa.
Tätä on vieläkin vaikeampi ymmärtää, kun otetaan huomioon uhka, jonka geneettisesti muunnettuja organismeja koskevan tosiasiallisen kiellon mahdollinen poistaminen asettaa monimuotoisuudelle.
Euroopan viljelykasvien geneettinen monimuotoisuus ja valikoima on säilytettävä ottamalla huomioon paikalliset ja alueelliset erot. Tätä varten tarvitaan paikallisia toimia, joilla kannustetaan maanviljelijöitä säilyttämään perinteiset lajikkeensa ja saattamaan niistä valmistetut tuotteet paikallisille ja alueellisille markkinoille.
Olen pahoillani, että ohjelmalle ehdotettu rahoituskehys on jäsenvaltioiden ja parlamentin itsensäkin aiemmin esiin tuomia tarpeita ajatellen liian suppea. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
   .– Tunnen Guinea-Bissaun poliittisen ja taloudellisen tilanteen ja ymmärrän siksi, että tämä tarkistettu pöytäkirja halutaan kiireellisesti hyväksyä merkkinä tuesta Guinea-Bissaun viranomaisille, jotka pyrkivät vakauttamaan maan tilanteen. Tiedostan myös liikakalastuksesta ja valvontatoimenpiteiden ja -resurssien puutteesta johtuvan kalavarojen tilan Guinea-Bissaun rannikkovesillä.
Olen näin ollen sitä mieltä, että nykyiseen pöytäkirjaan toukokuussa 2003 sovittujen, pyyntiponnistuksen vähentämistä ja kestävän kalastuksen tukemista koskevien tarkistusten tavoitteet voidaan hyväksyä.
Tarkoitukseni ei ole vaarantaa ehdotuksen hyväksymistä parlamentissa, mutta esitän kuitenkin voimakkaita epäilyjä ehdotuksen tasapuolisuudesta kaikkien EU:n kalastusalusten kannalta. Portugalin kalastusaluksille myönnettyjä kalastusmahdollisuuksia on pienennetty, ja vähennys on maan katkarapuja pyytävien troolareiden osalta bruttorekisteritonneissa laskettuna 65 prosenttia, mikä on selvästi keskimääräistä enemmän.
Lisäksi EU on menettänyt yhden pintasiima-aluksen kalastusluvan, sillä sopimus kattaa vain neljä pitkäsiima-alusta. En tästä syystä käsitä, millaisia sosio-ekonomisten vaikutusten arviointeja komissio on ehdotuksen osalta tehnyt ja millaisia korvaustoimenpiteitä se aikoo toteuttaa. Tätä asiaa aion pitää esillä. 
McKenna (Verts/ALE ),
   . Verts/ALE-ryhmä äänestäisi normaalisti EY:n kalastussopimusta vastaan aiemmin esille tuotujen syiden vuoksi. Äänestimme kuitenkin tämän sopimuksen puolesta seuraavassa esitetyin perustein.
Mietinnössäni vaaditaan laittoman kalastuksen torjuntatoimenpiteiden tehostamista monilla eri tavoilla. Jos Guinean aluevesillä kalastavat EU:n jäsenvaltiot eivät anna luotettavia ja yksityiskohtaisia tietoja saaliistaan, parlamentti haluaa komission ryhtyvän oikeudellisiin toimenpiteisiin niitä vastaan ja jopa peruuttavan niiden oikeuden kalastaa sopimuksen nojalla.
EU:n alusten kalastusoikeuksia on arvioitava uudelleen Länsi-Afrikan alueellisten kalastusjärjestöjen tekemien uusimpien tieteellisten analyysien valossa. Jotta kalastusta voidaan lisätä sopimuksessa tarkoitetulla tavalla, sille on oltava yksiselitteiset ja riippumattomat tieteelliset perusteet, jotka on saatettava myös parlamentin tietoon. 
Piscarreta (PPE-DE ),
   .– Haluan kertoa, että kannatan täysin Euroopan parlamentin mietintöä, joka koskee Guinea-Bissaun kanssa tehtyyn kalastussopimukseen tehtäviä tarkistuksia.
Guinea-Bissaun aluevedet, joissa ennen oli runsaasti kalaa ja äyriäisiä, ovat kärsineet liikakalastuksesta. Lisäksi maa on poliittisesti epävakaa, ja korruptio ja puutteelliset valvontatoimenpiteet ovat vaikuttaneet kalastajien elinkeinoon.
Sen lisäksi, että tarkistuksilla pidennetään nykyisen sopimuksen voimassaoloaikaa vuoteen 2006, niillä ennen kaikkea vähennetään pääasiassa muiden kuin yhteisön alusten kalastustoimia, varmistetaan yhteisön rahoituksen tehokkaampi käyttö ja lisätään valvontatoimenpiteitä.
Guinea-Bissaun viranomaiset voivat näiden muutosten ansiosta lopultakin nykyaikaistaa kalastustoimintaa, parantaa meren tarkkailua ja valvontaa sekä lopettaa näin liikakalastuksen.
Yhdyn esittelijän kehotukseen, jonka mukaan parlamentin on saatava enemmän tietoa tämän kahdenvälisen sopimuksen soveltamisesta, jotta voidaan laatia yleinen arviointi.
Toivon, että tämä kalastussopimus parantaa osaltaan edes vähän Guinea-Bissaun tasavallan taloudellista ja poliittista tilannetta. Euroopan parlamentti välittää näin positiivisen viestin tukemalla Guinea-Bissaun viranomaisten pyrkimyksiä vakauttaa maan tilanne. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   .– Olen seurannut Guinea-Bissaun yhteiskunnallisia ja poliittisia tapahtumia erittäin huolestuneena.
Myönnän, että tällä hetkellä vallassa olevat poliittiset päättäjät ovat yrittäneet toteuttaa toimenpiteitä maan hallinnon parantamiseksi toisin kuin Kumba Yalan presidenttikaudella, jolloin tapahtui selvä romahdus.
Näissä olosuhteissa ja ottaen huomioon, että kyseessä on maa, jolla on vain vähän resursseja ja paljon tarpeita, kalastuksesta saatavat tulot ovat erityisen tärkeät ja niitä on siksi suojattava erityisesti. Guinea-Bissaulle on annettava tukea, jotta se voi nykyaikaistaa kalastusalaa sekä parantaa meren tarkkailua ja valvontaa ja lopettaa liikakalastuksen.
Olen yhtä mieltä esittelijän kanssa siitä, että Euroopan parlamentin olisi suhtauduttava myönteisesti Guinea-Bissaun viranomaisten pyrkimyksiin ja siten tuettava maan vakauttamista. Huolimatta viimeaikaisista raporteista, joissa kerrotaan käynnissä olevan vaaliprosessin aiheuttamista levottomuuksista ja häiriöistä, uskon, että tämä Afrikan maa pystyy palauttamaan vakautensa Euroopan unionin tuella.
Toivon niin vilpittömästi.
Äänestin luonnollisesti mietinnön puolesta. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
   .– Sen jälkeen, kun yhteisen kalastuspolitiikan uudistukseen liittyvän yhteisön vesiviljelyalan kestävää kehittämistä koskeva strategian esitettiin syyskuussa 2002, komissio on katsonut tarpeelliseksi muuttaa seurauksena KOR:sta annettua asetusta (EY) N:o 2792/1999, joka sisältää erityisiä yhteisön vesiviljelyalan kehittämistä koskevia säännöksiä. Tarkoituksena on selkeyttää vesiviljelyalan määritelmää, lisätä laajaperäiselle kalanviljelylle myönnettävää yhteisön tukea, tukea ympäristövaikutuksia vähentävää tekniikkaa, rahoittaa soveltavaa tutkimusta ja varmistaa rahoitustuen myöntäminen simpukanviljelijöille, jos talteenotto on jouduttu keskeyttämään.
Vaikka ehdotukset vaikuttavat ensi silmäyksellä myönteisiltä erityisesti esittelijän tekemillä tarkistuksilla paranneltuina, suhtaudun erittäin suurella varauksella kahteen asiaan.
Ensinnäkin epäilen suuresti vesiviljelyalan kehityksen edistämistä erillisenä kalastustoimintona eikä yhtenä kalastusta täydentävänä tekijänä. Emme saisi kannustaa tietyn toiminnan järjestelmälliseen heikentämiseen ja lopettamiseen sen vuoksi, että siirrymme asteittain kalan pyytämisestä kalan tuottamiseen, joka synnyttää muita ympäristöön, elintarvikkeiden turvallisuuteen ja rannikkoalueiden hoitoon liittyviä ongelmia. Tästä syystä myös tutkimukseen on investoitava.
Toiseksi komissio olisi voinut käyttää tilaisuuden hyväkseen tarkistaakseen yleisesti lainsäädäntöä ja korottaakseen henkilökohtaisten tukimaksujen enimmäismääriä. Tähän pyritään parlamentin tarkistuksilla, vaikka niissä ei mennäkään riittävän pitkälle. 
Martinez (NI ),
    Kalastajiimme kohdistuneiden vääryyksien lisäksi vääryyttä joutuvat nyt kärsimään osterin- ja simpukanviljelijät Thaun altaalla ja Bacarèsin lammella Auden departementissa. Tuhannet ja taas tuhannet asuntoautoilla matkaavat pohjoiseurooppalaiset aiheuttavat joka kesä laajamittaista pilaantumista laskemalla päivittäin fosfaattipitoiset ja jopa patogeenisiä bakteereja sisältävät jätevetensä Languedocin ja Katalaanin alueiden lampiin, ja tästä aiheutuvan laskun joutuvat pulittamaan juuri osterin- ja simpukanviljelijät. Eurooppa merkitsee Välimerelle ja kalastajillemme, osterin- ja simpukanviljelijöillemme rajoituksia ja saasteita ilman korvauksia. 
Piscarreta (PPE-DE ),
   .– Parlamenttia on jälleen pyydetty antamaan lausunto käynnissä olevaan yhteisen kalastuspolitiikan uudistukseen liittyvästä yhteisön vesiviljelyalan kestävää kehittämistä koskevasta strategiasta.
Teoriassa komission asettamat tavoitteet ovat kiitettäviä, sillä tavoitteena on suojella ympäristöä, luoda pitkäaikaisia työpaikkoja (kalastuksesta riippuvaisilla alueilla ja alueilla, joilla ei ole mahdollisuuksia vaihtoehtoiseen toimintaan), antaa kuluttajille takeet siitä, että tuotteet ovat turvallisia, sekä edistää tutkimusta. Käytännössä asia on kuitenkin äärimmäisen tärkeä, sillä siinä on kyse yhteisön vesiviljelyalalle myöntämää tukea koskevista menettelyistä ja edellytyksistä.
Kannatan tuen myöntämistä simpukanviljelijöille alueilla, joilla talteenotto on jouduttu keskeyttämään myrkyllisen leväkasvillisuuden vuoksi. Komissio kuitenkin epää tuen tilanteissa, joissa pilaantuminen on toistuvaa, ja asettaa näin tuottajat perusteetta eriarvoiseen asemaan.
Vastustan myöskin ehdotusta, jonka mukaan talteenoton on oltava keskeytynyt vähintään kuuden kuukauden ajan, jotta tukea voidaan saada, jopa tärkeinä myyntiaikoina. Tämä vaikuttaa mielestäni liian pitkältä ajalta.
Olen myös jälleen pahoillani siitä, että edustavat toimialajärjestöt on jätetty alan soveltavaan tutkimukseen liittyvän työn ulkopuolelle. 
Queiró (UEN ),
   .– Neuvosto hyväksyi vuonna 2003 päätelmät yhteisön vesiviljelyalan kestävää kehittämistä koskevasta strategiasta, jonka tärkeimmät tavoitteet ovat työpaikkojen luominen ja korkealaatuisten tuotteiden valmistaminen ympäristön kannalta tasapainoisten tuotantomenetelmien avulla, erityisesti suuntaamalla uudelleen KOR:sta maksettavaa julkista tukea koulutukseen, seurantaan, uusia lajeja koskevaan tutkimukseen ja puhtaiden vesiviljelymenetelmien tukemiseen.
Vaikka kannatan yleisesti ottaen ehdotusta, jonka komissio on nyt jättänyt parlamentille, esittelijä sisällytti mietintöön myös kaksi tärkeää ehdotusta, joiden ansiosta äänestyspäätöksen tekeminen helpottui. Toinen liittyy vaadittuun (komission ehdottamaan) kuuden kuukauden määräaikaan, jonka ajaksi talteenoton on ollut oltava keskeytetty myrkyllisen leväkasvullisuuden aiheuttaman saastumisen vuoksi, jotta simpukanviljelijät voivat saada korvausta, ja sen lyhentämiseen. Toisen ehdotuksen mukaan asetuksen muuttamisen yhteydessä siihen on lisätty vesiviljelyyn liittymätön tarkistus, jonka mukaan kalastajille maksettavan henkilökohtaisen tuen enimmäismääriä nostetaan 20 prosenttia ja poistetaan vaatimus, jonka mukaan heidän on täytynyt lopettaa toimintansa pysyvästi, kun elvyttämissuunnitelmia tai hätätoimenpiteitä hyväksytään. Koska molemmat tarkistukset on hyväksytty, äänestin mietinnön puolesta. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   .– Vesiviljelyalan kestävää kehittämistä koskevassa strategiassa keskitytään muun muassa ympäristönsuojeluun, työllisyyden turvaamiseen pitkällä aikavälillä erityisesti kalastuksesta riippuvaisilla alueilla ja alueilla, joilla ei ole mahdollisuuksia vaihtoehtoiseen toimintaan, sen takaamiseen, että kuluttajien saatavilla on turvallisia vesiviljelytuotteita ja että eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevia tiukkoja vaatimuksia noudatetaan, sekä tutkimuksen edistämiseen erityisesti osoittamalla asianmukainen rahoitus hankkeisiin, joissa tutkitaan vesiviljelyn vaikutusta ympäristöön, esimerkiksi kalakantoihin. Jotta tähän strategiaan sisältyvät suositukset voitaisiin ottaa paremmin huomioon ja panna tehokkaammin täytäntöön, on välttämätöntä muuttaa kalatalouden ohjauksen rahoitusvälinettä (KOR) – eli asetusta (EY) N:o 2792/1999.
Myönteisiä seikkoja ovat eräiden määritelmien selkeyttäminen, ehdotettu laajaperäistä kalanviljelyä koskevan yhteisön tuen korottaminen ja voimaperäistä kalanviljelyä koskevan yhteisön tuen vähentäminen, soveltavan tutkimuksen rahoittaminen, ympäristövaikutuksia vähentävän tekniikan kehittäminen ja perinteisen vesiviljelytoiminnan muotojen (kuten nilviäisten viljelyn) tukeminen sosiaalisen rakenteen säilyttämiseksi alueilla, joilla ei ole mahdollisuuksia vaihtoehtoiseen toimintaan. Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että komission ehdotuksissa painotetaan aiempaa enemmän tutkimusta ja teknistä kehitystä sekä ympäristönäkökohtien parempaa huomioon ottamista kestävän kehityksen puitteissa.
Äänestinkin tästä syystä mietinnön puolesta. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
   .– Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että vaikka varojen osoittaminen valvonnan tehostamiseen onkin olennainen osa tämänhetkistä yhteistä kalastuspolitiikkaa, muodostaa se kuitenkin vain toisen puolen asiasta. Toinen puoli on kalastajien aktiivisempi osallistuminen kalavarojen hoitoon. Ilman kalastajien tukea eivät valtavatkaan seurannan parantamiseen osoitetut tuet voi lopettaa YKP:aan kohdistuvia vakavia rikkomuksia.
Komission ehdotuksen tavoitteena on muuttaa ja pidentää (kahdella vuodella) valvontarakenteiden perustamiseen rahoitustukea tarjoavaa yhteisön tukijärjestelmää (jonka voimassaoloaika päättyi vuonna 2003), kunnes komission odotusten mukaan vuonna 2006 toimintansa aloittavasta yhteisestä tarkastusorganisaatiosta on tehty päätös.
Ehdotuksessa on kuitenkin tarkoitus antaa rahoitustukea ainoastaan uusille jäsenvaltioille ja silloinkin niin, että rahoitusosuus on vain 35 prosenttia. Koska yhteisön osuuden lisääminen raskaiden kalastuksenvalvontalaitteistojen rahoituksesta on yksi tapa auttaa vahvistamaan merivalvontakapasiteettia, kannatamme esittelijän tarkistuksia 8 ja 12, joilla pyritään ulottamaan toimenpide kaikkiin jäsenvaltioihin ja nostamaan rahoitusosuus 50 prosenttiin. On muistettava, että Portugalilla on kaikista Euroopan unionin maista laajin talousvyöhyke ja että sillä on huomattava määrä aluksia valvottavanaan. 
Piscarreta (PPE-DE ),
   .– Olen jo saanut tilaisuuden ilmaista parlamentille huoleni kalastuksenvalvonnan tehottomuudesta. Portugalissa laiton, luvaton ja ilmoittamatta jätetty kalastus on jokapäiväistä. Tämän aloitteen puitteissa jäsenvaltiot voivat pyytää yhteisöltä rahoitustukea kalastuksenvalvontaa tehostaviin hankkeisiin. Se on vain yksi uusi kestävän kalastuspolitiikan rakentamiseen tarvittava osa.
Kannatan tässä yhteydessä rajat ylittävää tiedonvaihtoa, sillä se on yksinkertainen ja hyödyllinen keino määrätä kaikkialla EU:ssa tehokkaita, oikeasuhteisia ja ennen kaikkea varoittavia seuraamuksia. Myös eri puolella unionia samoista rikkomuksista määrättyjen seuraamusten epäsuhtaisuus antaa aiheen vakavaan huoleen. Ongelmaa pahentaa se, ettei indikaattoreita toteutettujen valvontojen arvioimiseen ole olemassa. EU:lla ei todellisuudessa ole mitään tietoa esimerkiksi tarkastusten, havaittujen rikkomusten tai aloitettujen rikkomismenettelyjen määrästä. Olen esittelijän kanssa samaa mieltä myös siitä, että seurantaa tulisi tehdä aluksissa ja sen lisäksi myös maissa. Lisäksi raskaiden kalastuksenvalvontalaitteistojen hankintaan jäsenvaltioille tarkoitettuja yhteisön kannustimia on lisättävä. Myös ehdotus rahoitustuen myöntämisen selkeyttämisestä ja tiukentamisesta on tarpeen. 
Queiró (UEN ),
   .– Kalavarojen säilyttämistä ja kestävää hyödyntämistä koskevan asetuksen antaminen laajensi yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteita ja loi väistämättä uusia täytäntöönpanosääntöjä. Niitä ovat paitsi tehokkaiden kalastuksenvalvontatoimien kehittäminen ja toteuttaminen myös ammatillinen koulutus sekä tekninen ja hallinnollinen yhteistyö kaikkien asiaan liittyvien alojen ja elinten välillä. Komission tarkoituksena on nyt pidentää nykyisen järjestelmän soveltamista kahdella vuodella ja muuttaa sitä siten, että lisätään ja yhdenmukaistetaan seuranta- ja valvontaresursseja ja -menetelmiä kaikkialla laajentuneessa unionissa ja valmistellaan uuden yhteisön tarkastuselimen toiminnan aloittamista. Ongelma on yhteisön rahoituksen saamisessa sellaisiin valvontatoimiin, joita varten on hankittava niin sanottuja raskaita laitteistoja. Komissio ei halunnut käsitellä asiaa ehdotuksessaan, vaan aikoi sen sijaan rajoittaa rahoitustuen vain uusille jäsenvaltioille. Tämä on erityisen arkaluontoinen kysymys Portugalille, sillä Portugalilla on unionin laajin talousvyöhyke ja lukuisia aluksia valvottavanaan. Portugalille täytyy siksi antaa mahdollisuus saada tukea näistä varoista tai ainakin osasta näitä varoja. Mietinnössä käsitellään tätä keskeistä vaatimusta, joten äänestin sen puolesta. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
   .– Asetuksen (EY) N:o 3069/95 mukaan kaikilla kalastusaluksilla, jotka harjoittavat kalastusta alueellisen järjestön NAFO:n sääntelemällä Luoteis-Atlantilla, on oltava mukana tarkkailija. Komissio on tähän mennessä vastannut tämän asetuksen soveltamisesta kyseisillä vesillä kalastavilla yhteisön kalastusaluksilla ja on oikeutetusti vastannut kaikista tarkkailijoista aiheutuneista kustannuksista.
Ehdotuksen tarkoituksena kuitenkin on, että jäsenvaltiot huolehtivat 1. tammikuuta 2004 lähtien itse tarkkailijoiden asettamisesta sekä vastaavat kaikista toimintaan liittyvistä kustannuksista, mitä emme voi mitenkään hyväksyä. Vaikka yhteisen kalastuspolitiikan viimeisissä tarkistuksissa tarkkailu määritelläänkin jäsenvaltioiden vastuulle kuuluvaksi, kyseessä on tarkkailu niiden talousvyöhykkeillä, mikä ei tee mahdottomaksi yhteisön rahoituksen saamista tarkastustoimille.
Äänestin tästä syystä mietintöä vastaan. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
   .– Äänestin kyseisten asetusten puolesta, mutta se ei tarkoita, että hyväksyisin esittelijän ilmaisemat mielipiteet. Puhuttaessa eurometallirahojen liikkumisesta on tärkeää, että yleisöä suojellaan kaikenlaisilta petoksilta ja tässä tapauksessa erityisesti euron sekoittamiseen hyvin samankaltaisiin rahakkeisiin tai mitaleihin liittyviltä petoksilta. Euroon siirtymisen jälkeen on havaittu jatkuvasti enemmän tapauksia, joissa väärennettyjä eurometallirahoja on käytetty vilpillisesti kolikkoautomaateissa.
Ehdotuksissa määritellään, minkä asteinen samankaltaisuus suhteessa eurometallirahoihin olisi kiellettävä mitaleissa ja rahakkeissa. Tämä on yksi uusi keino torjua eurometallirahojen ja -seteleiden väärentämistä.
Vaikka olemmekin näistä asioista yhtä mieltä, vastustan ehdottomasti esittelijän subjektiivisia näkemyksiä yhtenäisvaluutan menestyksestä tai parlamentin "täydestä" tuesta "talous- ja rahaliiton historialliselle hankkeelle ja sen yhtenäisvaluutalle". En vastusta niitä pelkästään siksi, että ajan kuluessa on alkanut ilmaantua yhtenäisvaluutan käyttöönotosta johtuvia käytännön ongelmia, joita ovat sen inflaatiovaikutukset tai pankkien kulujen ja palvelumaksujen korotukset, vaan myös siksi, että euron vaikutuksista talouskasvuun ja työllisyyteen erityisesti vähemmän kehittyneissä jäsenvaltioissa, kuten Portugalissa, on tehtävä perusteellinen talous- ja rahapoliittinen arviointi. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   .– Yhtenäisvaluutan käyttöönotosta on kulunut kaksi vuotta, joten on aika arvioida euron tilannetta ja etsiä ratkaisuja tiettyihin havaittuihin ongelmiin. Tavoitteena on ennen muuta suojella yleisöä kaikenlaisilta petoksilta ja suojata valuutta.
Tosiasia on se, että tapauksia, joissa väärennettyjä eurometallirahoja on käytetty vilpillisesti kolikkoautomaateissa, on havaittu yhä enemmän, eikä nykyinen kansallinen ja yhteisön lainsäädäntö ole osoittautunut riittävän tehokkaaksi ongelman ratkaisemisessa. Euro on liikkeessä yhä useammassa jäsenvaltiossa, joten asian suhteen on ryhdyttävä kiireellisesti toimenpiteisiin.
Ehdotuksessa kielletään mitaleissa ja rahakkeissa tietyt samankaltaisuudet suhteessa eurometallirahoihin ja annetaan tällaisia mitaleita ja rahakkeita tuottaville yrityksille ohjeet. Alan edustajia on kuultu laajasti, ja he kannattavat ehdotettua sääntelykehystä. Samalla asetuksen soveltamisalaa on tarkoitus laajentaa niihin maihin, jotka ovat tehneet EU:n kanssa sopimuksen euron käyttämisestä, kuten Monacoon, San Marinoon ja Vatikaanivaltioon.
Äänestin mietinnön puolesta. 

Berthu (NI ),
    Päätin eilisen Marinhon mietintöä käsitelleen puheeni toteamalla, että päätöslauselmaesityksessä ei monien aiempien esitysten tapaan kiinnitetä huomiota yhteiskuntiamme kohtaavaan vaikeaan ongelmaan, joka johtuu turvapaikkaoikeuden väärinkäytöstä, vaan tehdään ainoastaan pieniä muutosehdotuksia, joita höystetään lähes mantranomaisilla toisteluilla tarpeesta noudattaa täysimääräisesti ja kattavasti vuoden 1951 Geneven yleissopimusta (joka koskee pakolaisten oikeusasemaa).
Tosiasia on se, että yleissopimus, joka on laadittu toisen maailmansodan jälkimainingeissa poliittiseen vainoon liittyviä tapauksia varten, ei ole enää sopiva väline käsiteltäessä nykypäivän pakolaisongelmia, jotka johtuvat nälänhädän, köyhyyden, tautien, jatkuvan turvattomuuden ja kotimaidensa kunnollisen hallinnon puutteen ajamien väestöjen joukkomuutosta.
Oikeudellisten välineidemme sopivuutta olisikin arvioitava perusteellisesti. Euroopan unioni tekee kuitenkin aivan päinvastoin julistaessaan Geneven yleissopimuksen määräykset koskemattomiksi viittaamalla yleissopimukseen perusoikeuskirjan 18 artiklassa. Perusoikeuskirja on tarkoitus sisällyttää Euroopan perustuslakiluonnokseen.
Tämä oli minulle yksi syy lisää äänestää perustuslaillista lähestymistapaa ylistävää Marinhon mietintöä vastaan. 
Stirbois (NI ),
    Bryssel on turvapaikkasääntöjen ja -menettelyjen yksinkertaistamisen verukkeella luomassa kokonaista lakiarsenaalia, jonka tarkoituksena on hukuttaa Eurooppa maahanmuuttajiin.
Ehdotuksessa on kokonainen litania toinen toistaan maahanmuuttomyönteisempiä ja kumouksellisempia ehdotuksia. Niillä pyritään helpottamaan muiden kuin EU:n kansalaisten laillista pääsyä Euroopan unionin alueelle työntekoa ja perheenyhdistämistä varten, estämään joukkokarkotukset, varmistamaan muuttovirtojen yhteinen hallinta ja maahanmuuttajista aiheutuvan taakan jakautuminen tasaisesti Euroopan unionin jäsenvaltioiden kesken ja niin edelleen. Meitä pyydetään toisin sanoen sallimaan se, että komissio saa määrätä maahanmuuttajakiintiöt kullekin jäsenvaltiolle!
Olemme varmasti yhtä mieltä yhdestä asiasta eli tarpeesta uudistaa turvapaikkalainsäädäntöä. Nykyinen turvapaikkajärjestelmä on kriisissä kaikkialla Euroopassa.
Ranska, Yhdistynyt kuningaskunta, Italia ja Saksa ovat pullollaan turvapaikanhakijoita, jotka ovat paenneet maastaan taloudellisista syistä eivätkä sellaisen poliittisen vainon vuoksi, jollaisesta määrätään pakolaisten oikeusasemasta 28. heinäkuuta 1951 tehdyssä Geneven yleissopimuksessa.
Ratkaisu ei ole turvapaikkaoikeuden laajempi ja sallivampi määritelmä – päinvastoin. Älkäämme tarjotko tällaisia mahdottomia ja vaarallisia unelmia kaikille niille onnettomille ihmisille, jotka etsivät hypoteettista El Doradoa. 
Thors (ELDR ),
    Haluan selventää yhden asian liittyen siihen, että olen äänestänyt helpommin lähestyttäviä, oikeudenmukaisempia ja paremmin hallinnoituja turvapaikkajärjestelmiä koskevan Marinhon mietinnön puolesta. Se sisältää monia hyviä ehdotuksia unionin tulevaksi turvapaikkapolitiikaksi. Olen kuitenkin huolissani yhdestä mietinnön kohdasta ja olisin mielelläni äänestänyt kyseistä yksittäistä asiaa vastaan. Mietinnön 8 kohdan perusteella parlamentti kannattaa nyt poissulkevaa järjestelmää, joka pahimmillaan johtaa siihen, että maahanmuuttopolitiikka vaihtelee suuresti kunkin jäsenvaltion työmarkkinatilanteesta riippuen.
Vaikka jäsenvaltioiden nykyinen laillisen maahanmuuton politiikka ei olekaan tarkoituksenmukaista, parlamentti ei ole kovin harkitsevainen tarjotessaan ratkaisuksi tiukempaa ja poissulkevampaa politiikkaa, jonka perustana ei ole humanitaarisuus ja ihmisoikeudet, vaan kunkin jäsenvaltion työmarkkinapoliittiset tarpeet. Ihmettelen myös, kuka ne määrittelee.
Toivon myös, että saman mietinnön 9 kohta tulkitaan niin, että perheen sisäinen väkivalta katsotaan myös turvapaikan hakemisen perusteeksi. Perheen sisäinen väkivalta on 9 kohdassa erikseen mainittujen perusteiden lailla turvapaikan hakemisen peruste, joka on tunnustettava täysimääräisesti. 

Marques (PPE-DE ),
   .– Kiitän Maesia hänen laatimastaan mietinnöstä, jotka kannatan. Hänen työnsä aihe on keskeisen tärkeä: yhteisön lentoasemia käyttävien kolmansien maiden ilma-alusten turvallisuuden parantaminen. Olenkin tyytyväinen kolmannessa käsittelyssä olevaan yhteiseen tekstiin, jossa on mielestäni kolme olennaisen tärkeää kohtaa:
– Tarkastusmenettelyt on pantava täytäntöön kaikkialla EU:ssa yhdenmukaisesti, jotta kolmansien maiden ilma-alukset eivät voi päästä yhteisön lentoasemille niin, että niihin ei ole sovellettu kaikista tiukimpia tarkastuksia.
– Yleisöllä on oikeus saada tietoa siitä, noudattavatko lentoyhtiöt turvallisuusvaatimuksia.
– Eurooppalaisten viranomaisten on voitava tarkastaa ilma-alus ja määrätä se lentokieltoon aina, kun on syytä olettaa, että se ei noudata turvallisuussääntöjä. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Komissio oli viime vuonna julkaistussa ilmailun turvallisuutta käsittelevässä tiedonannossaan huolissaan lento-onnettomuuksien määrän ja lentoliikenteen lisääntymisen välisestä yhteydestä.
Neuvosto oli jo yrittänyt laatia asiaa käsittelevän direktiivin, mutta vanha Gibraltaria koskeva kiista esti halutun tuloksen saavuttamisen. Ongelman ratkaiseminen mahdollisti huomattavan edistymisen tällä alalla. Yhteisö noudattaa täysimääräisesti ulkomaisten ilma-alusten turvallisuuden arviointia koskevaa SAFAn menettelyä, johon liittyy ilmailun turvallisuuden kannalta riskialttiiden ilma-alusten systemaattinen seuranta, ja komissio teki sen jatkoksi aloitteen ilmailun turvallisuuden alalla varmistaakseen kolme perustavanlaatuista asiaa, jotka ovat tarkempien asiaan liittyvien tietojen keruu ja levittäminen, kolmansien maiden lentohenkilöstön ja ilma-alusten tarkastaminen yhteisön lentoasemilla ja asianmukaisten toimenpiteiden, kuten jopa ilma-aluksen lentokieltoon määräämisen, toteuttaminen havaittujen puutteiden korjaamiseksi.
Muistaessani viime vuosina tapahtuneet traagiset onnettomuudet uskon, että ilmailun turvallisuuden lisääminen seuraamalla tiiviimmin ja tehokkaammin kolmansien maiden ilma-aluksia on ratkaisevan tärkeää. Äänestin näin ollen mietinnön puolesta. 

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL ),
   . Äänestimme tätä parlamentin uusien henkilöstösääntöjen rahoittamista koskevaa mietintöä vastaan, koska aiottu rahoitus on Kinnockin uudistuksen mukainen eli vaarantaa parlamentin työntekijöiden aseman.
Virkamiehinä työskentelevien työntekijöiden määrää vähennetään yleisesti ja määräaikaisten sopimusten osuutta lisätään puhumattakaan sadoista työntekijöistä, jotka työskentelevät jo nyt epävarmoin työehdoin, kuten alihankkijat ja osa-aikatyöhön joutuneet työntekijät.
Uudet tulokkaat saavat vähemmän palkkaa ja heikomman aseman kuin tähän asti. Eläkkeitä leikataan vastaavalla tavalla – parlamentin henkilöstö jää eläkkeelle myöhemmin ja saa pienempää eläkettä.
Parlamentti noudattelee tässä suhteessa sosiaalisen suojelun heikentämisen linjaa, joka on havaittavissa työpaikoilla kaikkialla Euroopassa. Tämä on selvä osoitus siitä, mikä on työpaikkoja ja työoloja koskevien EU:n aiejulistusten todellinen arvo. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Mietintö on osa prosessia, jossa Euroopan parlamentin työskentelytapoja mukautetaan virallisten kielten määrän lisääntyessä 1. toukokuuta, kun kymmenen Itä-Euroopan ja Välimeren maata liittyy unioniin.
Siinä todetaan, että tarkoituksena on taata laadukkaat ja yhtäläiset palvelut kaikille jäsenille sekä järkeistää parlamentin toimintaa hyödyntämällä käytettävissä olevat henkilö- ja talousarvioresurssit parhaalla mahdollisella tavalla, mutta todellisuudessa siinä heikennetään nykyisiä oikeuksia, vaikka esittelijä yrittääkin korvata menetystä jossain määrin.
Kuten olemme jo todenneet, kaikkien EU:n jäsenvaltioiden kielten vahvistamista virallisiksi kieliksi ja työkieliksi koskevan periaatteen noudattaminen ja tehokas täytäntöönpano on sitäkin tärkeämpää, sillä havaittavissa on suuntaus, jossa tietyt kielet – väkirikkaimpien maiden eli Yhdistyneen kuningaskunnan, Ranskan, Saksan, Espanjan ja Italian kielet – nousevat yhä hallitsevampaan asemaan muiden Euroopan unioniin kuuluvien maiden kielten kustannuksella. Suunta on käännettävä sinnikkään toiminnan avulla. 
Queiró (UEN ),
   . Mietinnössä ehdotetaan Euroopan parlamentin työjärjestyksen muuttamista siten, että siinä otetaan huomioon voimassa olevat monikielisyyttä koskevat yleiset säännöt, jotta voidaan vastata laajentumisen aiheuttamiin vaikeuksiin rekrytoida riittävästi tiettyjen kielten tulkkeja. Ehdotetut ratkaisut ovat tervetulleita ja lujittavat perussopimuksissa asetettua monikielisyyden velvoitetta, vaikka velvoitetta voidaankin mietinnön mukaan lieventää vain, jos asianomaiset jäsenet myöntyvät siihen suoraan tai epäsuorasti (tietyissä valiokunnan tai valtuuskunnan kokouksissa): 117 artiklan 3 kohdan a alakohta: "Tavanomaisten toimipaikkojen ulkopuolella järjestettävissä valiokunta- tai valtuuskuntakokouksissa tulkkaus järjestetään niistä kielistä ja niihin kieliin, joita kokoukseen osallistumisensa vahvistaneet jäsenet käyttävät. Järjestelystä voidaan joustaa poikkeuksellisesti valiokunnan tai valtuuskunnan jäsenten suostumuksella."
Voimme hyväksyä seuraavan säännöksen lisäämisen vain siksi, että se on väliaikainen – sen voimassaoloaika päättyy joulukuussa 2006: "Euroopan unioniin 1. toukokuuta 2004 liittyvien maiden virallisten kielten tapauksessa mainitusta päivästä alkaen ja 31. joulukuuta 2006 asti otetaan 117 artiklaa sovellettaessa poikkeuksellisesti huomioon kyseisten kielten tulkkien ja kääntäjien tosiasiallinen saatavuus". Äänestin näistä syistä mietinnön puolesta. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Mietinnössä ehdotetaan työjärjestyksen muuttamista Euroopan parlamentissa voimassa olevien monikielisyyttä koskevien yleisten sääntöjen osalta siirtymäkauden ajaksi sen vuoksi, että laajentuminen todennäköisesti aiheuttaa vaikeuksia rekrytoida riittävästi tiettyjen kielten tulkkeja. Siinä vahvistetaan perussopimusten mukainen monikielisyyden velvoite sekä suositellaan velvoitteen "lieventämistä", jos asianomaiset jäsenet myöntyvät siihen suoraan, sekä ehdotetaan siirtymäkauden sääntöjä uusia jäsenvaltioita varten siltä varalta, että tulkeista on pulaa.
Asia on erittäin arkaluonteinen, eikä mitään siirtymäkauden sääntöjä todellisuudessa tarvita – erilainen tulkinta riittäisi. Poikkeaminen monikielisyyden periaatteesta on riski tulevaisuuden kannalta, vaikka se olisikin väliaikaista.
Äänestin Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän jättämän tarkistuksen puolesta, sillä siinä säännöt rajataan selvästi tiettyyn siirtymäkauteen. Äänestin mietintöä vastaan lopullisessa yleisessä äänestyksessä. 

Malmström, Paulsen ja Olle Schmidt (ELDR ),
    Lupaavista yrityksistä huolimatta nykyinen kalastuspolitiikka on edelleen sitä, että EU ostaa oikeuksia riistää köyhien luonnonvaroja. Se on kolonialismin moderni muoto. Kalastuspolitiikka pitäisi uudistaa perinpohjaisesti ja suhteemme köyhiin maihin muuttaa täysin. Päätimme tämän vuoksi äänestää mietintöä vastaan. 
Queiró (UEN )
   , .  Yhdyn Portugalin hallituksen toistuvasti esittämään kritiikkiin, jonka mukaan tämä kalastussopimus on poikkeava ja epätasa-arvoinen eteläisten maiden kanssa tehtyihin kalastussopimuksiin verrattuna. Arvostelu kohdistuu tarkemmin sanottuna todellisten kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen määrän väliseen eroon; siihen, että aluksen varustamista ei lueta sopimuksen kattamasta toiminnasta aiheutuviin kuluihin, ja siihen, että käyttämättömiä kiintiöitä ei voida siirtää jäsenvaltiolta toiselle. Olenkin tyytyväinen saavutettuihin tuloksiin ja neuvoston antamaan sitoumukseen, jonka mukaan se varmistaa, että EU:n ja Grönlannin välinen kestävää kehitystä edistävään laaja-alaiseen kumppanuuteen perustuva suhde kattaa vuoden 2006 jälkeen erityisen kalastussopimuksen, josta on neuvoteltu kalastussopimusten taustalla olevien yleisten sääntöjen ja periaatteiden mukaisesti. Äänestin mietinnön puolesta, koska keskeinen poliittinen kysymys koskee käyttämättömien kalastusmahdollisuuksien siirtämistä jäsenvaltiolta toiselle niiden käytön tehostamiseksi ja koska mietinnössä ehdotetaan, että komissio voi mahdollistaa tämän ryhtymällä tarvittaviin toimenpiteisiin, joiden avulla varmistetaan, että yhteisön alukset saavat kaavaillut saaliit heikentämättä jäsenvaltioiden välisen suhteellisen vakauden periaatetta. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Euroopan yhteisön ja Grönlannin välisiä kalastussopimuksia koskevat analyyttiset tiedot on nyt kerätty, ja niiden pohjalta ehdotetaan sovituista kalastusehdoista tehdyn pöytäkirjan muuttamista.
Tällainen muutos on täysin perusteltu, kun otetaan huomioon, että unionille myönnettyjä kalastusmahdollisuuksia on hyödynnetty vain vähän, ja kun muistetaan erityisesti, että maksettu taloudellinen korvaus ei vaihtele hyödyntämisasteen mukaan. Tästä syystä ehdotetaan erityisesti seuraavien kannattamieni toimenpiteiden hyväksymistä: todellisuutta vastaavien kalastuskiintiöiden vahvistaminen, mukaan luettuina uudet mahdollisesti kalastuksen kohteeksi joutuvat lajit, kalastukseen liittyvän tutkimuksen tehostaminen ja yhteisön alusten kalastusmahdollisuuksien lisääminen 50 prosenttiin uusien lajien osalta, jos kalavarojen tila sen sallii.
Olen erityisen tyytyväinen esittelijän vaatimukseen löytää ratkaisu ongelmaan, joka koskee käyttämättömien kiintiöiden siirtämistä jäsenvaltioiden välillä. Se hyödyttäisi eritoten Portugalia.
Äänestin mietinnön puolesta. 

Alyssandrakis (GUE/NGL ),
   . Madridin järkyttävät tapahtuvat antoivat Eurooppa-neuvostolle verukkeen vauhdittaa jo nyt lainsäädäntöön kirjattujen antidemokraattisten toimenpiteiden soveltamista ja lähentyä edelleen Yhdysvaltoja ja Natoa. Sen lisäksi, että maanosastamme turvapaikkaa hakeviin vainottuihin kohdistuvia syyttämismenettelyjä, sähköisen rekisterin perustamista ja valvomista (toisin sanoen takaa-ajoa) tehostetaan, aletaan myös valvoa avustusjärjestöjä sen varmistamiseksi, että ne eivät rahoita terroristeja, ja tietysti ääriuskonnollisia ja -poliittisia ryhmiä. Terrorismin todellinen syy ei neuvostoa kiinnostanut ilmeisten syiden vuoksi.
Talousalalla neuvosto vaatii työntekijöitä jälleen uhraamaan itsensä monopolien keräämien voittojen turvaamiseksi todettuaan, että kapitalistinen rakenneuudistus ei etene niin hyvin kuin toivottiin. Sosiaalisen suojelun järjestelmiä on "nykyaikaistettava", vanhusten on tehtävä työtä ja kaikki jäävät työnantajien armoille vähimmäisehdoin epävarmaan osa-aikaiseen työhön. Kaikkia maita valvotaan ja suosituksia annetaan niille maille, jotka eivät noudata ohjeita. Näin saamme kaikki "enemmän ja parempia työpaikkoja"!
Neuvosto tietää, että sen päätelmät johtavat jälleen ruohonjuuritason taisteluihin, mutta se kehottaa jäsenvaltioita "muodostamaan uudistuksiin tähtääviä kumppanuuksia, joihin osallistuisivat työmarkkinaosapuolet". Vaikka jotkut lahjotut johtajat osallistuisivatkin, olemme varmoja siitä, että ruohonjuuritason vastarinta kasvaa. Kansoilla on valta tehdä tyhjäksi neuvoston suunnitelmat. 
Berthu (NI ),
   . Parlamentti on juuri ilmaissut suhtautuvansa myönteisesti viimeksi kokoontuneen Eurooppa-neuvoston sitoumukseen päästä sopimukseen Euroopan perustuslakiluonnoksesta 17. kesäkuuta mennessä. Tämä antaa konkreettisen osoituksen mantereemme uudesta alusta.
Kyseessä olisi todellakin uusi alku, koska se olisi ratkaiseva harppaus kohti valtioliittoa ja sitä, että aina olennaisesti Eurooppaan kuulunut täysivaltaisten valtioiden moninaisuus vähenee.
Toisin sanoen parhaillaan tarkasteltavista lopulliseen sopimukseen pääsemiseksi laadituista suunnitelmista käy ilmi, että neuvoston päätöksentekoa koskeva niin sanottu kaksinkertaisen enemmistön periaate hyväksyttäneen. Se merkitsee sitä, että käyttöön otetaan vertailuperuste, jonka mukaan valtioiden äänten painoarvot määritetään kunkin valtion asukasluvun perusteella. Näin ollen siirryttäisiin kohti kokonaisenemmistön laskemista, jossa ei otettaisi huomioon valtioiden rajoja ja jossa EU:n väestö katsottaisiin ikään kuin yhdeksi yhtenäiseksi kansaksi.
Tällainen askel romuttaa Euroopan valtioiden moniarvoisuuden. Sehän sisältyy jo perustuslakiluonnoksen alussa olevaan Thucydidesin lainaukseen. Se osaltaan saa ihmiset tuntemaan vieraantumista, koska he eivät tunne yhteenkuuluvuutta nykyisiin toimielimiin. Juuri tämän takia vastustan perustuslakiluonnosta. 
Santos (PSE ),
   . Äänestin 25.–26. maalikuuta 2004 pidetyn Eurooppa-neuvoston kokouksen tuloksia koskevan yhteisen päätöslauselmaesityksen puolesta, vaikka minulla on monia Lähi-itää koskeviin suosituksiin liittyviä epäilyjä.
Näin ollen en tukenut ryhmäni yleistä mielipidettä etenkään esityksen 41 ja 43 kohdan osalta.
Ilmaisin erillisessä äänestyksessä vastustavani näitä kohtia, kun minulla oli siihen mahdollisuus. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Kun Euroopan parlamentin vaaleihin on aikaa kaksi kuukautta, ei liene parempaa todistetta Portugalin oikeistosiiven (sosiaalidemokraattisen puoleen) ja sosiaalidemokratian (sosialistipuolueen) välisestä salaliitosta kuin seuraavat sopimukset:
– niin sanotun Euroopan perustuslain hyväksyminen, joka edelleen vähentäisi Portugalin itsemääräämisoikeutta ja itsenäisyyttä
– niin sanottu terrorismin torjunta, joka käsittää turvatoimien lisäämisen ja käyttämisen valtioiden toimivallan riisumiseksi tai kansainvälisten suhteiden militarisoimiseksi
– Lissabonin strategia ja sen sisältämät lukemattomat vakaussopimusta ja (työvoiman, terveydenhoidon ja eläkkeiden) vapauttamista koskevat vakuutukset sekä uudet, valtioita sitovat menettelyt
– Lähi-itä: Irakissa vallitsevan tilanteen hyväksyminen ja laillistaminen YK:n kautta tai palestiinalaisten epäoikeudenmukainen pitäminen yhteisesti vastuussa Palestiinan tilanteesta.
Hallitustenvälisen konferenssin osalta näyttää siltä, että tässä yhteydessä Espanja ja Puola liittyvät (uudelleen) johtavien hallitusten ryhmään. Suurvallat lisäävät käytännössä vähitellen hallintaansa, kun taas muut hallitukset pysyvät alamaisten osassa. Tätä ilmentävät esimerkiksi se, että Euroopan keskuspankin (EKP) johtokunnan espanjalaisjäsenen tilalle tuli toinen espanjalainen, ja se, että Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) eurooppalaiseksi pääjohtajaehdokkaaksi asetettiin ranskalainen. 
Krivine ja Vachetta (GUE/NGL ),
   . Madridin terrori-iskujen jälkeen 25.–26. maaliskuuta Brysselissä pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa olisi valtioiden ja hallitusten päämiehiltä voitu odottaa uusia demokratiaan ja yhteiskuntaan liittyviä virikkeitä, mutta niitä ei tullut. Sen sijaan viisitoista päämiestä nostivat uusliberaalin ja militaristisen Euroopan perustuslakiluonnoksen takaisin esityslistalle. He päättivät jatkaa Lissabonin strategian soveltamista eli ylläpitää varsinaista sotakoneistoa, joka vaarantaa työpaikat ja yksityistää julkisia palveluja. Lopuksi viisitoista päämiestä osoittivat liikuttavaa yhtenäisyyttä ja käynnistivät uudelleen terrorismin vastaisen taistelun horjuttaen kansalaisvapauksiamme keskittymällä Bushin, Blairin ja Aznarin kertomiin valheisiin.
Euroopan neuvoston kokoukselta olisi voitu kuulla koko totuus Irakin laittomasta sodasta. Euroopan unioni olisi voinut vaatia, että kaikki miehitysjoukot vetäytyvät pois ja että irakilaisille palautetaan heidän itsemääräämisoikeutensa. Se olisi voinut samoin vaatia, että Israelin ja Palestiinan välisen muurin rakentaminen keskeytetään ja siirtokunnat puretaan.
Lisäksi voitiin odottaa, että markkinoiden ja eurokratian ylivallan vastapainoksi muodostetaan uusi, yhteiskunnallinen ja demokraattinen Eurooppa. Konservatiivien, sosialistien ja liberaalien laatima uusi yhteinen päätöslauselma Eurooppa-neuvoston kokouksen tuloksista kuitenkin vain tukee Euroopan yhdentymisen päällekkäisyyttä ja tekopyhyyttä. Äänestimme sitä vastaan. 
Nogueira Román (Verts/ALE ),
   .Aluksi onnittelen puheenjohtajavaltio Irlantia tavasta, jolla se käsitellyt Eurooppa-valmistelukunnan laatiman perustuslakiluonnoksen hyväksymistä. Tälläkin kertaa tarvittiin pienen valtion puheenjohtajuus osoittamaan tarvittavaa älykkyyttä ja soveltamaan Eurooppaa edistävää lähestymistapaa näin merkittävän ongelman ratkaisemiseksi. Sanon tämän siitä huolimatta, että valtiottoman Galician kansan jäsenenä minun on vastustettava perustuslakitekstiä siltä osin kuin siinä ei vieläkään oteta huomioon valtiottomia kansoja, jotka ovat olennainen osa Euroopan politiikan, historian ja kulttuurin moninaisuutta.
Tästä huolimatta haluan kiinnittää huomiota viime viikolla Brysselissä pidetyn Eurooppa-neuvoston kokouksen tuloksia koskevaan esityksen osaan, joka koskee Madridin terrori-iskuja. Kuten sanoin ryhmäni välityksellä esittämässäni tarkistuksessa, haluan esittää omasta puolestani ja varmasti kaikkien muidenkin puolesta ihailuni sitä esimerkillistä tapaa kohtaan, jolla Madridrin asukkaat ja koko Espanjan yhteiskunta käyttäytyivät 11. maaliskuuta sattuneen terrori-iskun jälkeen. On syytä tähdentää kansalaisten toiminnan ainutlaatuista kansalaismielisyyttä ja ihmisläheisyyttä sekä uhrien ja heidän perheidensä laitoksilta saamansa avun ja pelastuspalvelujen tehokkuutta. Kiinnittäisin erityistä huomiota siihen, että tässä yhteydessä ei ole esiintynyt muukalaisvastaisia asenteita eikä mitään uskontoa tai maata vastustavia näkemyksiä.
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Ruotsin kristillisdemokraatit haluavat suunniteltua Euroopan perustuslakia varten sellaisen ratkaisun, jossa otetaan huomioon muun muassa seuraavat näkökohdat:
1) EU:lle ei pidä antaa oikeutta verottaa tulojamme ja eläkkeitämme.
2) Neuvoston puheenjohtajavaltioiden vuorottelua on jatkettava. Hiljattain suunniteltua keskitettyä virkaa, kuten EU:n presidentin virkaa, ei pidä perustaa.
3) Euroopan raamatullinen ja juutalaiskristillinen perintö on johdanto-osassa tunnustettava hengelliseen perintöömme liittyväksi historialliseksi tosiasiaksi yhtä lailla kuin humanismi määritetään nimeltä mainiten ainoaksi filosofiseksi suuntaukseksi.
4) Perustuslaissa on säilytettävä 51 artikla, jonka mukaan EU:n on käytävä säännöllistä vuoropuhelua kirkkojen ja muiden uskonnollisten yhteisöjen ja yhdistysten kanssa.
5) Jokaisella jäsenvaltiolla on oltava oikeus omaan komission jäseneen, jolla on täydet äänestysoikeudet.
6) Puolustuskysymyksiä on vastaisuudessakin käsiteltävä yksimielisyyden periaatteen mukaisesti.
7) Epäselvät yhdyskäytävä- ja siirtymälausekkeet on poistettava. Onkin ehdotettu, että niissä olisi annettava neuvostossa oleville valtioiden ja hallitusten päämiehille oikeus yksimielisesti laajentaa EU:n lainsäädäntövaltaa kansallisten parlamenttien kustannuksella sekä hylätä yksimielisyyttä koskeva veto-oikeusperiaate enemmistöpäätösperiaatteen eduksi. Tämä tapahtuisi ilman, että valtioiden parlamenttien tarvitsisi antaa hyväksyntänsä.
Van den Bos (ELDR ),
   . Jäsen van den Bos (ELDR, D'66) sanoi äänestäneensä yhteispäätöslauselmia B5-0165/2004, B5-0182/2004 ja B5-0183/2004 vastaan. Niissä pyydetään jälleen kerran neuvostoa harkitsemaan assosiaatiosopimusta Israelin kanssa. Nyt kun itse pääministeri Sharon vaatii joukkojen vetämistä pois miehitetyiltä alueilta ja siirtokuntien purkamista, EU:n on tuettava tähän suuntaan vievää uutta politiikkaa. Israelin boikotointi rajoittaisi entisestään Euroopan vähäistä vaikutusta Israeliin ja vaikeuttaisi merkittävästi tiedonkulkua. Lisäksi jäsen van den Bos pitää 40 kohtaan sisältyvää tekstiä epäjohdonmukaisena, koska siinä Hamas-johtajan salamurha mutta ei Ashdodin terrori-iskua. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Mietinnössä esitetyt perustelut asetuksen hylkäämistä koskevan ehdotuksen tukemiseksi ovat erittäin merkittäviä, koska niitä voidaan soveltaa muissakin tapauksissa. Tämä koskee esimerkiksi Portugalia, jolla on muihin yhteisön valtioihin nähden suurin talousvyöhyke.
Ensimmäinen perustelu koskee Välimeren ominaispiirteiden kunnioitusta joka suhteessa niin sen laivaston kuin sosiaalis-taloudellisen verkoston ja eri kalastusmuotojen osalta. Toinen perustelu liittyy tarpeeseen ottaa kalastajat mukaan päätöksentekoon, jossa hyödynnettäisiin heidän kokemustaan ja otettaisiin huomioon heidän huolenaiheensa. Lopuksi vaaditaan, että kolmansien naapurivaltioiden kanssa käytävää vuoropuhelua ja tehtävää yhteistyötä on tehostettava, jotta nämä valtiot saadaan sitoutumaan kestävään kalastukseen pyrkimiseen. Asetusehdotuksessa ei taata näitä edellytyksiä, jotka ovat Välimeren kansainvälisen ulottuvuuden kannalta hyviä yhteisen kalastuspolitiikan perusperiaatteita.
Lopuksi on syytä todeta, että nämä edellytykset liittyvät tarpeeseen arvioida perusteellisesti kalavarojen ja niiden suojelutoimien nykytilaa. Tähän liittyvät kalastusalueille pääsyn vapauttaminen ja sitä koskevat ristiriidat, jotka näyttäytyvät suurelta osin myös Portugalin tilanteessa. 
Martinez (NI ),
   . Komissiolla on ollut 20 vuoden ajan selvä kalastukseen ja kalastajiin liittyvä poliittinen strategia, jossa rajoitetaan vene-, verkko- ja pyyntimääriä.
Tämän perusteet vaikuttavat järkeviltä, sillä koska kalavarat eli esimerkiksi turskavarat ovat hupenemassa, kalastajien on heti vähennettävä kalastustaan kalakantojen pelastamiseksi ja kestävän elpymisen mahdollistamiseksi. Tämä on johtanut näkemiimme toimiin, joilla rajoitetaan verkkojen ja ajoverkkojen kokoa, veneiden tehoa, uusien veneiden rakentamista sekä pyyntikiintiöitä. Kaikki tämä kuuluu osana monivuotiseen ohjausohjelmaan.
Kun omat kalastajamme kärsivät rajoituksista ja huonossa kunnossa olevista veneistään, Japanista, Venäjältä ja muualta tulevat tehtaiden laivat valitettavasti ryöstävät Ranskan vesien kalavaroja. Esimerkiksi Sèten vesillä ja Languedoc-Roussillonin rannikolla on alle 12-metristen alusten uudistaminen kielletty, koska se nostaisi tehon yli sallitun rajan, ja näin alusten turvallisuus vaarantuu.
Ranska puolestaan ostaa yli kahden miljardin edestä kalaa ja merenantimia, joita Brysselissä ei sallita meidän kalastavan. 
Queiró (UEN ),
   . Euroopan komissio ei edelleenkään kiinnitä asiaankuuluvaa huomiota yksittäistapausten erityispiirteisiin, kun tarkasteltavana on yhteinen kalastuspolitiikka ja erityisesti Välimeren kalastus. Samoin on käynyt muiden alueiden ja muiden yhteisten politiikkojen sekä Euroopan unionin muiden jäsenvaltioiden kanssa. Välimeren merkittävä yhteiskunnallis-taloudellinen asema monella alueella ja strateginen tärkeys eivät ole Euroopan parlamentin pontevista vaatimuksista huolimatta riittäneet takaamaan sitä, että Välimeren ominaispiirteitä kunnioitetaan ja että pyritään hyväksymään joustavia toimia. Käsiteltävänä olevassa mietinnössä tarkasteltavassa Euroopan komission asetusehdotuksessa tuetaan hoitotoimiin perustuvaa lähestymistapaa, joka on täysin ristiriidassa Välimeren todellisen tilanteen kanssa. Ehdotus ei myöskään sisällä rinnakkaistoimia, joilla voitaisiin lieventää ehdotuksen tuhoisia yhteiskunnallis-taloudellisia vaikutuksia. Esittelijä ehdottaakin aivan oikein asetusehdotuksen hylkäämistä ja pyytää Euroopan komissiota toimittamaan ensi tilassa uuden ehdotuksen, jossa otetaan asianmukaisesti huomioon kaikkien asianosaisten perusteellisen kuulemisen yhteydessä mahdollisesti esiin tulevat aloitteet ja ehdotukset. Yhdyn täysin esittelijän ajatuksiin ja äänestin siksi mietinnön puolesta. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Esittelijä katsoo, että toisin kuin yhteisen kalastuspolitiikan uudistusta koskevassa vihreässä kirjassa linjataan, ehdotuksessa ei kiinnitetä asiaankuuluvaa huomiota Välimeren ominaispiirteisiin. Ehdotus noudattelee samanlaista lähestymistapaa, jota on sovellettu tähän saakka toteutettujen toimien yhteydessä. Ne ovat osoittautuneet riittämättömiksi ja korostaneet hoitopolitiikan epäonnistumisen vuoksi suunnanmuutoksen tarvetta, kuten yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevassa vihreässä kirjassa todetaan.
Lisäksi esittelijä muistuttaa kalastajien mukaanoton tärkeydestä sääntöjen noudattamisen varmistamiseksi sekä katsoo, että kalastajien kokemus ja ongelmat on jätetty huomiotta ja että ehdotetun kaltainen lainsäädäntö ajaisi kalastajat lain reunamille. Tässä ei kiinnitetä lainkaan huomiota viime vuosien lukemattomiin esimerkkeihin sekä kalastajien että laivanvarustajien hyvästä toiminnasta. Kun otetaan huomioon asianosaisten välisen mielekkään yhteyden puuttuminen, tämä ei millään lailla lupaa komission ehdottaman hoitopolitiikan menestystä.
Olen samaa mieltä esittelijän kanssa ja äänestin asetusehdotusta vastaan sekä kannatin sitä, että asia viedään takaisin parlamentin valiokuntaan. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Mietinnössä vahvistetaan perusperiaate, jonka puolesta olemme aina puhuneet, eli yhteisen kalastuspolitiikan hyvä hallintotapa. Se "edellyttää kaikkien kalastusalan ammattilaisten todellista mukanaoloa päätöksentekoprosessissa tätä politiikkaa laadittaessa ja hoidettaessa". Lisäksi "osallistumisen on tapahduttava mahdollisimman aikaisessa vaiheessa prosessia". Olemme siis aina puhuneet yhteisen kalastuspolitiikan hajauttamisen puolesta.
Tämän vuoksi komission ehdotuksella on suuri merkitys, kun siinä ehdotetaan alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien perustamista. Olemme laajasti samaa mieltä mietinnöstä, jolla parannetaan komission alkuperäistä ehdotusta. Siinä tähdennetään, kuinka tärkeää on ottaa kaikki alan toimijat sekä etenkin palkkansa osuutena saaliista saavat kalastajat ja pienimuotoista kalastusta harjoittavat kalastajat mukaan heidän liittojensa välityksellä, samoin kuin 12 meripeninkulman aluevesirajojen sisäpuolella kalastavat rannikkokalastajat. Alakomiteoiden perustaminen on toinen mielenkiintoinen ehdotus, koska sen tarkoituksena on tiivistää yhteistyötä kaikissa asioissa. Mietinnössä ehdotetaan myös, että toimikuntien kulujen ja toiminnan rahoitus olisi taattava entistä tehokkaammin.
Suhtaudumme kuitenkin varauksellisesti alueellisten (ja siten ylikansallisten) toimikuntien mahdolliseen muuttamiseen toimikunniksi, joilla on todellista hallintovaltaa, koska se vähentäisi jäsenvaltioiden itsemääräämisoikeutta. 
Parish (PPE-DE ),
   .– Yhteisen kalastuspolitiikan uudistus sisälsi alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien perustamista koskevan ehdotuksen, ja parlamentin brittiläiset konservatiivijäsenet äänestivät tänään sen puolesta. Katsomme kuitenkin, että Euroopan yhteisö on jo siirtänyt nämä toimielimet syrjään kalastuksenhoidosta poistamalla niiltä riittävän rahoituksen ja pitämällä niiden tehtävää pelkästään neuvoa-antavana. Pelkäämmekin, että sidosryhmien mielekäs mukanaolo rajoittuu vain työasioista keskusteluun ja että kaikki hallintopäätökset tehdään edelleen Brysselissä. Tämä ei ole riittävän hyvä ratkaisu, eikä se voi ratkaista yhteisten kalastuspolitiikan epäonnistumiseen johtaneita ongelmia. Vaikka siis pidämme alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien perustamista pienenä askeleena oikeaan suuntaan, katsomme vakaasti, että Yhdistyneen kuningaskunnan vetäytyminen yhteisestä kalastuspolitiikasta sekä hallinnon palauttaminen paikalliseen ja kansalliseen valvontaan ovat ainoa todellinen keino turvata Yhdistyneen kuningaskunnan kalatalousalan ja kalakantojen tulevaisuus. 
Piscarreta (PPE-DE ),
   . Olen useaan otteeseen esittänyt parlamentissa näkemyksen siitä, että kalastajien ja laivanvarustajien olisi osallistuttava entistä aktiivisemmin yhteisen kalastuspolitiikan uudistukseen. Tämä on tärkeää etenkin laadittaessa suunnitelmia lajien elvyttämiseksi kalastuksen harjoittamista koskevien kieltojen ja rajoitusten avulla.
On nähdäkseni melko epärealistista pyrkiä saattamaan käyttöön tehokkaita toimia kalavarojen säästämiseksi kuulematta asianosaisia päätoimijoita. Kalastuksenhoitoa koskevat päätökset ja toimethan vaikuttavat päivittäin eniten juuri heihin.
Juuri tämä on alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien perustamista koskevan aloitteen tavoite, mutta vaikka toimikuntien perustamisesta vallitsee yhteisymmärrys, niiden kokoonpanosta ja rahoituksesta ei olla yhtä mieltä. Katson, että ilman asianmukaista talousarviota toimenpide jää merkityksettömäksi ja että päätoimijoiden edut kärsivät, jos kalatalousalalla ei ole enemmistöedustusta alueellisissa neuvoa-antavissa toimikunnissa.
Alueellisten neuvoa-antavien kokoonpanoa ja toimintaa on arvioitava uudelleen vasta siirtymäkauden lopussa. Jos saadut kokemukset osoittavat nämä toimielimet tehokkaiksi, niille on annettava merkittävä asema kalavarojen hoitamisessa.
Lopuksi totean olevani eri mieltä alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien maantieteellistä jakautumista koskevan komission ehdotuksen kanssa. Sen mukaanhan EU:n alue jaettaisiin vain viiteen alueeseen. Näin muodoin Portugalin rannikko- ja saaristovesistöt sisältyisivät lounaisiin vesialueisiin. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Yhteisen kalastuspolitiikan mukaisesti toteutettavan alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien perustamisen tavoitteena on ensimmäistä kertaa lisätä kalastajien ja heidän järjestöjensä osallistumista yhteisen kalastuspolitiikan päätöksentekoon. Olen tyytyväinen siihen, että esittelijä on tehnyt erinomaista työtä ja tuonut julki toimikuntien perustamista koskevat kalastajien aiheelliset odotukset. Toimikunnat tarjoaisivat erityisesti ihanteellisen foorumin, jossa kalastajat ja tutkijat voisivat sopia kalavarojen tilaa koskevat vanhat erimielisyytensä.
Kalavarojen kestävä hoito, kalatalousalan yhteiskunnalliset edut ja kaikkien rannikkoyhteisöjen taloudellinen selviäminen riippuvat pitkälti siitä, miten paljon kalatalousalan edustajat osallistuvat yhteisen kalastuspolitiikan kehittämiseen. Näin ollen on varmistettava, että alueellisiin neuvoa-antaviin toimikuntiin sovelletaan avoimia asetuksia ja että toimikunnat ovat melko itsenäisiä elimiä, jotka voisivat olla esittelijän ehdotuksen mukaisesti jossakin EU:n jäsenvaltioissa rekisteröityjä "voittoa tavoittelemattomia elimiä, joilla on oikeushenkilöllisyys". Tämänkin vuoksi Euroopan komission on alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien todellisen toimintakyvyn takaamiseksi lisättävä aikomaansa rahoitusta, jota parlamentin valiokunta ja esittelijä pitävät naurettavan pienenä. Toimikunnat vastaavat objektiivisia Euroopan unionin tarpeita siten, että niiden sisältämä osaaminen tuo lisäarvoa yhteiseen kalastuspolitiikkaan sekä Euroopan komission työhön ja että ne ehkäisevät tulevien ongelmien syntymistä. 
Souchet (NI )
   , . Pitkään odotettu ehdotus alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien perustamista koskevaksi päätökseksi on vihdoinkin valmis Se on vastaus puiteasetukseen, jossa säädetään yhteiseen kalastuspolitiikkaan liittyvistä uusista osallistumistavoista.Sen lisäksi, että se on selvä vastaus asetukseen, se herättää muita kysymyksiä.
Esittelijä huomauttaa aivan oikein, että ilman riittävää ja jatkuvaa rahoitusta aloite muuttuu pian tyhjäksi kuoreksi, jonka avulla komissio voi rauhoittaa omaatuntoaan mahdollisimman niukoin kustannuksin.
Oma panokseni mietintöön sisältää vaatimuksen sellaisten yhtenäisiä maantieteellisiä alayksiköitä vastaavien välirakenteiden luomisesta, joiden tehtävänä on ehdottaa teknisiä suosituksia alueellisille neuvoa-antaville toimikunnille päätöksenteon alkuvaiheessa. Yhteisen kalastuspolitiikan yhteiskunnallis-taloudellinen ulottuvuus otetaan vihdoinkin huomioon, jos toimikunnille siis osoitetaan riittävä rahoitus.
Alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien tehokkuus riippuu täysin kalatalousalan osallistumisen määrästä. Osallistuminen on aitoa ja tehokasta vain, jos toimikunnille taataan jonkinasteinen yhteisön rahoitus ja mukanaolo. Ne voivat näin ottaa todellisen käytännön johtajan aseman, kun tarkastellaan talouteen, yhteiskuntaan ja ympäristöön liittyviä kysymyksiä, joihin yhteinen kalastuspolitiikka suoraan vaikuttaa. 
Souchet (NI ),
    Pitkään odotettu ehdotus alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien perustamista koskevaksi päätökseksi on vihdoinkin valmis Se on vastaus puiteasetukseen, jossa säädetään yhteiseen kalastuspolitiikkaan liittyvistä uusista osallistumistavoista.Sen lisäksi, että se on selvä vastaus asetukseen, se herättää muita kysymyksiä. Esittelijä huomauttaa aivan oikein, että ilman riittävää ja jatkuvaa rahoitusta aloite muuttuu pian tyhjäksi kuoreksi, jonka avulla komissio on voinut rauhoittaa omaatuntoaan mahdollisimman niukoin kustannuksin.
Oma panokseni mietintöön sisältää vaatimuksen sellaisten yhtenäisiä maantieteellisiä alayksiköitä vastaavien välirakenteiden luomisesta, joiden tehtävänä on ehdottaa teknisiä suosituksia alueellisille neuvoa-antaville toimikunnille päätöksenteon alkuvaiheessa. Alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien yhteiskunnallis-taloudellinen ulottuvuus otetaan vihdoinkin huomioon, jos toimikuntia varten siis osoitetaan riittävä rahoitus.
Alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien tehokkuus riippuu täysin kalatalousalan osallistumisen määrästä. Osallistuminen on aitoa ja tehokasta vain, jos alueellisille neuvoa-antaville toimikunnille taataan jonkintasoinen yhteisön rahoitus ja mukanaolo. Alueelliset neuvoa-antavat toimikunnat voivat näin ottaa todellisen käytännön johtajan aseman, kun tarkastellaan talouteen, yhteiskuntaan ja ympäristöön liittyviä kysymyksiä, joihin yhteinen kalastuspolitiikka suoraan vaikuttaa. 

Meijer (GUE/NGL ),
   . Serbian valtion valta pääosin albaanien asuttamassa Kosovossa kukistettiin viisi vuotta sitten. Kosovon ihmisten päällimmäinen serbejä koskeva muisto liittyy sotilaisiin, poliisiin, veronkantajiin, vanginvartijoihin, töykeisiin virkamiehiin ja epätoivottuihin vallanpitäjiin. Kosovolaisten mielestä jäljelle jääneet kansasta viiden prosentin osuuden muodostavat serbit eivät opi albanian kieltä eivätkä sopeudu muutenkaan.
Serbivähemmistön epäillään itse asiassa haluavan entisen suosituimmuusasemansa takaisin. Vähemmistön asema on samanlainen kuin turkkilaisten asema Kreikassa ja Bulgariassa, unkarilaisten asema Slovakiassa ja Romaniassa sekä venäläisten asema Baltian maissa. Erona on se, että Kosovossa syntyneet muistot ovat tuoreita ja katkeria. Toisen maailmansodan jälkeen Kosovo-Metohjaksi nimitetty kaksikielinen itsehallinnollinen Serbian maakunta on käytännössä hajonnut osaksi Serbian pohjoisseutua ja osaksi muuten täysin albanialaista seutua. Pohjoisseutu käsittää muutamia hajanaisia kyliä, jotka ovat sotilasvalvonnassa. Serbien ja albaanien vähäiset yhteydet johtavat väkivaltaisiin konflikteihin.
Nyt olisi keskityttävä ihmisten tasa-arvoisuuteen ja hyviin naapuruussuhteisiin. Odotan, että albaanien paheksuttavan suvaitsematon asenne serbejä, turkkilaisia ja romaneja kohtaan häviää, kunhan albaanit saavat varmuuden siitä, että he voivat alkaa hallita omaa maataan ja etteivät muut enää koskaan hallitse heitä. 

Andersson, Hedkvist Petersen, Karlsson, Sandberg-Fries ja Theorin (PSE ),
    Me Ruotsin sosiaalidemokraatit katsomme seuraavasti:
28 kohta
Emme pidä tätä oikeana foorumina sitä varten, että jäsenvaltioita pyydetään muuttamaan armomurhaa koskevaa lainsäädäntöään. Tämä on kysymys, jonka jokainen valtio ratkaisee itse.
147 kohta
Jäsenvaltioiden on mielestämme itse päätettävä, onko niiden tarvetta turvautua siirtymäsääntöihin. Monet jäsenvaltiot ovat päättäneet ottaa siirtymäsäännöt käyttöön saadakseen aikaa valmistella sujuvaa siirtymistä täyteen liikkumisvapauteen. Mielestämme on tärkeää, että siirtymäsääntöjä sovelletaan mahdollisimman vähän aikaa. 
Berthu (NI ),
   .  Äänestin EU:ssa sovellettavia perusoikeuksia koskevaa Boumediene-Thieryn mietintöä vastaan ja olin tyytyväinen nähdessäni, kun se hylättiin täpärästi (177 puolesta ja 184 vastaan).
Mietinnössä luetellaan syntimme tyhjentävästi koko kirjon leveydeltä. Mietinnön mukaan emme kunnioita ihmisarvoa (I luku), epäämme ihmisiltä heidän vapautensa (II luku), harjoitamme syrjintää (III luku), laiminlyömme yhteisvastuun (IV luku), estämme kansalaisten oikeuksien harjoittamisen (V luku) ja epäämme pääsyn puolueettomaan oikeuskäsittelyyn (VI luku). Kaikkia lukuja yhdistävänä johtoajatuksena on maahanmuuttajien tilanne. Jos näet tekstiin on uskominen, emme ole tarpeeksi avoimia maahanmuuttajia ja turvapaikanhakijoita kohtaan, emme ota vaaliluetteloihin riittävästi maahanmuuttajia ja meidän olisi myönnettävä laillisille maahanmuuttajille äänioikeus.
Ei ole yllättävää, että mietinnössä kannatetaan voimakkaasti Euroopan perustuslakiluonnosta, jonka johdosta perusoikeuksien määrittely poistettaisiin valtioiden toimivallasta ja siirrettäisiin Euroopan unionin yhteyteen eli sinne, missä kukaan ei enää hallitse mitään. Tämä on ilmiselvä silmänkääntötemppu.
Vaikka mietintö hylättiin, perustuslaki valitettavasti jatkaa olemassaoloaan. 
Korakas (GUE/NGL ),
   . Mietinnössä luodaan EU:sta jokseenkin tarkka kuva, joka poikkeaa huomattavasti varta vasten luodusta kuvasta ihmisoikeuksien kunnioittamisen mallina, joksi EU:n puolestapuhujat sitä usein kuvaavat.
Mietintö sisältää lukuisia kriittisiä viittauksia EU:ssa sovellettaviin perusoikeuksiin, vankien kohteluun, orjuuteen ja pakkotyöhön, henkilötietojen suojeluun, sananvapauteen ja tiedonvälityksen vapauteen, turvapaikkaoikeuksiin, rotusyrjintään ja muukalaisvihaan, sukupuolisyrjintään, vammaisuuteen, työntekijöiden oikeuksiin, kolmansien maiden kansalaisten oikeuksiin sekä oikeusturvaan.
Itsekritiikin kuitenkin vesittää se, että sen perusteena käytetään EU:n perusoikeuskirjan noudattamista: perusoikeuskirja on yhä jäljessä muun muassa Kreikan perustuslain säännöksiä.
Perusvastalauseemme koskee kuitenkin työoikeuden, ilmaisen terveydenhuollon, koulutuksen, hyvinvoinnin ja muiden perusoikeuksien tarkastelutapaa. Koska eletään aikaa, jona suuryritykset hyökkäävät kaikilla rintamilla työntekijöiden oikeuksien kimppuun, on korkeintaan itsepetosta katsoa, että ongelma voidaan ratkaista taistelun sijasta soveltamalla uusia tai nykyisiä EU:n direktiivejä ja toimia. Naisten oikeuksien osalta mietinnössä ei oteta huomioon sitä, että tasa-arvo ei voi toteutua yhteiskunta- ja perhe-elämässä, ellei EU:n politiikasta poisteta sen kapitalistista ydintä.
Tämän perusteella me Kreikan kommunistista puoluetta edustavat parlamentin jäsenet äänestimme tyhjää. 
Malmström, Paulsen ja Olle Schmidt (ELDR ),
    EU:ssa sovellettavat perusoikeudet vaikuttavat nyt entistäkin tärkeämmiltä, kun Itä- ja Länsi-Eurooppa yhdistyvät uudelleen vain muutaman viikon päästä. Yhteinen arvopohja uutta, laajentunutta EU:ta varten on nyt entistäkin välttämättömämpi. Haluamme luoda Euroopan unionin, joka perustuu humanitaarisuuteen, suvaitsevuuteen, ihmisarvoon ja ihmisten väliseen tasa-arvoon.
Olemme päättäneet äänestää tyhjää hetero- ja homoseksuaaliparien kumppanuudesta ja oikeuksista EU:ssa tehtävän adoption yhteydessä. Liberaalinen puolue on aina pyrkinyt edistämään seksuaaliseen suuntautumiseen ja siviilisäätyyn katsomatta kaikkien mahdollisuuksia hakea adoptiota. Kaikki adoptiopäätökset olisi tehtävä lapsen parasta etua silmällä pitäen. Emme siis vastusta mahdollisuutta, että hetero- tai homoseksuaaliparit testattaisiin adoptiota varten. Epäilemme kuitenkin, onko tästä hyvä päättää EU:n tasolla.
Katsomme myös, että armomurha on kysymys, joka jokaisen jäsenvaltion olisi annettava ratkaista itse. Olemme kuitenkin asettuneet sille kannalle, että EU:n olisi pyrittävä mahdollistamaan naisille turvalliset ja lailliset abortit, välttämättömät ehkäisykeinot sekä kohtuuhintaiset lisääntymiseen, seksuaaliterveyteen ja -valistukseen liittyvät palvelut. 
Pasqua (UEN ),
   . Valitamme kaikki aina sitä, että parlamentti kärsii selvästä maineen ja uskottavuuden puutteesta. Vaikka meillä on tarpeeksi kestämistä jo siinä, ettei mitään Euroopan kansaa ole olemassakaan eikä jäsenvaltioiden nykyistä parlamenttikäytäntöä voida soveltaa Euroopan unionin yhteydessä, federalistinen enemmistö rasittaa meitä kuohuttavilla mietinnöillä jatkuvasti ja itsepintaisesti. Kuten olen moneen otteeseen todennut, ne vahingoittavat suunnattomasti parlamentista muodostuvaa kuvaa.
Tämä pätee EU:ssa sovellettavia ihmisoikeuksia koskeviin vuosittaisiin mietintöihin, eikä käsiteltävänä oleva tämänvuotinen mietintö tee poikkeusta.
Jäsenvaltioiden poliisikunta kuvataan miliiseiksi, jotka koostuvat mahdollisista kiduttajista. Hallitusten epäillään valvovan ja vääristävän tietoja. Laittoman maahanmuuton sekä rotusyrjinnän ja muukalaisvihan vääjäämättömän kasvun rajoittamisen tehostamiseksi tarkoitetut toimet tuomitaan ennalta. Tämä mietinnössä luotu kuva on kertakaikkisen ällistyttävä, ellei jopa naurettava.
Kun otetaan vielä huomioon se, että mietinnössä esitetään homoseksuaalisutta ja armomurhaa suosivia näkemyksiä, ei liene yllättävää, että tämänkaltaiset mietinnöt tekevät suurta vahinkoa meidän maineellemme kansalaisten silmissä. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Näistä mietinnöistä on valitettavasti tullut rituaali, joka palvelee radikaaleja ja lahkolaisuuteen perustuvia ideologisia tavoitteita. Ne eivät enää palvele Euroopan unionin ihmisoikeuksien suojelun ja arvostamisen tärkeää ajatusta kansalaisten todelliseksi hyödyksi.
Tämän vuoden mietintö ei poikkea tästä suuntauksesta.
Mietinnössä sorrutaan yhtenään liioittelevaan lähestymistapaan. Siinä tehdään kohtuuttomia, kevytmielisiä ja perusteettomia arvioita jäsenvaltioista, ja tämä pätee Portugalia koskeviin viittauksiin, joista yksikään ei pidä paikkaansa. Mietinnön lähestymistavan väitetään perustuvan perusoikeuskirjaan, mutta siinä poljetaan perusoikeuskirja jalkoihin ja irtaudutaan siitä täysin julistamalla oikeutta aborttiin, vaikkei sitä ole olemassa. Mietinnössä hylätään tarkistus, jota esitin ihmiselämän suojelemiseksi parlamentin valiokunnassa käydyissä keskusteluissa. Lisäksi siinä edistetään pakkomielteenomaisesti homoseksuaalien asiaa, mikä on ristiriidassa perheoikeuteen liittyvän jäsenvaltioiden yksinomaisen toimivallan kanssa. 
Tämän lisäksi mietinnössä ei ole riittävästi pontevuutta todellisiin uhkiin puuttumiseksi. Ensiksi siinä hukutaan tunteellisin termein ilmaistujen kohtien tulvaan eikä sen vuoksi oteta lainkaan huomioon sitä, että terrorismi on nykyään ihmisoikeuksien suurin uhka. Toiseksi mietinnössä ei tuomita uskonnollisia symboleja koskevaa Ranskan lainsäädäntöä, joka on viime aikojen huolestuttavin syrjinnän merkki ja joka uhkaa uskonnonvapautta.
Näin ollen äänestin mietintöä vastaan ja olen tyytyväinen siihen, että se hylättiin täysistunnossa. Toivon, että tästä otetaan opiksi vastaisen varalle. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Olen tänään yhdessä enemmistön kanssa äänestänyt mietinnön kumoon (184 vastaan, 177 puolesta ja 13 tyhjää). Me Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmään kuuluvat Euroopan kristillisdemokraatit olemme vastustaneet mietintöä laajana rintamana, koska mietinnössä olisi nähdäksemme pitänyt keskittyä arvioimaan EU:n perusoikeuskirjan pohjalta sitä, miten jäsenvaltiot ovat kunnioittaneet ihmisoikeuksia.
Näin ei valitettavasti ole tehty. Mietintö on yleistävä ja kehnosti laadittu sekä samalla ihmisoikeuksien käsitettä heikentävä ja alentava. Esimerkiksi yhdessä ja samassa kohdassa yhtäältä viitataan kidutukseen, joka on tietenkin tyystin tuomittava, ja toisaalta vaaditaan armomurhan käyttöönottoa, joka ei ole EU- eikä ihmisoikeuskysymys.
Mietinnössä käsitellään monia aiheita, jotka jäävät EU:n toimivallan ja perusoikeuskirjan soveltamisalan ulkopuolelle. Esimerkkeinä mainittakoon naisen ja miehen avioliittoa koskevan kansallisen lainsäädännön ja itse perheen käsitteen muuttaminen sekä elämän sammuttamisen sisällyttäminen ihmisoikeuksien käsitteeseen abortin muodossa. Tätä me Euroopan kristillisdemokraatit luonnollisesti vastustamme. 
Wijkman (PPE-DE ),
    Euroopan parlamentti äänesti tänään Euroopan ihmisoikeuksien tilaa koskevasta mietinnöstä. Mietinnössä olisi pitänyt keskittyä arvioimaan EU:n perusoikeuskirjan pohjalta sitä, miten jäsenvaltiot ovat kunnioittaneet ihmisoikeuksia.
Näin ei valitettavasti ole tehty. Mietintö on yleistävä ja kehnosti laadittu: esimerkiksi yhdessä ja samassa kohdassa yhtäältä viitataan kidutukseen, joka on tietenkin tyystin tuomittava, ja toisaalta armomurhaan, joka ei ole EU-kysymys ja jota ei myöskään pidetä ihmisoikeutena. Mietinnössä käsitellään monia kysymyksiä, jotka jäävät EU:n toimivallan ja perusoikeuskirjan soveltamisalan ulkopuolelle.
Toisaalta mietinnössä käsitellään ihmiskauppaa, naisten oikeuksia, turvapaikkapolitiikkaa, oikeusvaltioperiaatetta ja monia muita tärkeitä kysymyksiä, joiden osalta olisin valmis kannattamaan mietintöä. Mietinnön kokonaisarvio muodostuu kuitenkin sellaiseksi, että olen päättänyt äänestää tyhjää lopullisessa äänestyksessä. 

Krivine ja Vachetta (GUE/NGL ),
   . Kroatian EU:hun – eikä päätöslauselman mukaisesti Eurooppaan – liittymistä koskevat ehdot aiheuttavat samanlaisia, joskin omia erityispiirteitään sisältäviä ongelmia muiden valtioiden liittymiselle. Me niin kuin muutkin väitämme soveltavamme Kööpenhaminan kriteerejä, koska oletamme luovamme toimivaa markkinataloutta. Todellisuudessa sosiaalisen suojelun heikkeneminen ja sosiaalisten ohjelmien alirahoitus ovat kuitenkin johtaneet köyhyyteen, työttömyyteen ja ulkomaanvelkaan. Mietinnössä kiinnitetään sanatarkasti "huomiota tarpeeseen varmistaa avoimuus ja nopeuttaa yksityistämistä". Näistä pakkoyksityistämisistä puuttuu kuitenkin avoimuus, kuten kaikkialla muuallakin. Lisäksi niiden hitaus kertoo huomattavista vaikeuksista ja laillisuusongelmista, joita ei ole koskaan analysoitu. Edelleen Kroatian liittymisen oletetaan kannustavan Länsi-Balkanin valtioita, joiden liittymisen viime kesäkuussa kokoontunut Thessalonikin Eurooppa-neuvosto lupasi olevan tulevaisuudessa mahdollista. Tämä on tavatonta tekopyhyyttä, kun otetaan huomioon Bosniassa ja Hertsegovinassa harjoitettavan kansainvälisen politiikan surkea tila, jota ilmentävät Kosovossa äskettäin puhjenneet väkivaltaisuudet noin 20 000 miehen Nato-joukkojen läsnäolosta huolimatta.
Vaikka kannatamme kaikille maille avointa Euroopan yhdentymistä, nykyisessä laajentumiskeskustelussa tarkastellaan aloja, joita olisi mielestämme vältettävä. Näin ollen äänestimme päätöslauselmaa vastaan. 
Queiró (UEN )
   , . Kun Kroatia esitti 21. helmikuuta 2003 Euroopan unionin jäsenyyshakemuksensa, tästä entisen Jugoslavian osan muodostaneesta valtiosta tuli ensimmäinen Länsi-Balkanin valtio, joka päätti yhdistää tulevaisuutensa Euroopan unionin tulevaisuuteen. Tämä puolestaan vahvisti ajatusta siitä, että Euroopan hanke etenee 1. toukokuuta tapahtuvan laajentumisen jälkeenkin. Kun otetaan huomioon alueella vallitseva poliittinen sodanjälkeinen tilanne, yhdyn täysin esittelijän näkemyksen, jonka mukaan Kroatiasta voi tulla Länsi-Balkanin valtioiden kehityksen veturi. Vahvaan talouteen ja demokratiakehityksen edistymiseen perustuva Kroatian menestys voi varmasti toimia kaikkien muiden Länsi-Balkanin valtioiden mallina ja kannustimena mahdollista EU:hun liittymistä varten. Tämä olisi näin ollen toivottavin tulevaisuudennäkymä alueen vakauden ja hyvinvoinnin takaamiseksi. Jos Kroatia haluaa saada mahdollisuuden liittyä Euroopan unioniin kohtalaisen nopeasti, sen on kuitenkin ensin ratkaistava maa- ja merirajojensa määrittämistä koskevat ongelmat, jotka liittyvät Slovenian ja Italian rajoihin. Euroopan unioni ei suvaitse tällaisia ongelmia rajojensa sisäpuolella. Esittelijä viittaa näihin ongelmiin ja vaatii niiden pikaista ratkaisemista. Äänestin mietinnön puolesta. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Kroatia esitti Euroopan unionin jäsenyyshakemuksensa 21. helmikuuta 2003. Näin se oli ensimmäinen Länsi-Balkanin valtio, joka valitsi sitoutuvansa Euroopan yhdentymishankkeeseen.
Kroatia on viime vuosina alkanut uudistaa talouttaan ja politiikkaansa maan demokratisoimiseksi ja talouden nykyaikaistamiseksi. Kroatia on myös edistynyt merkittävästi lainsäädäntönsä saattamisessa vastaamaan Euroopan unionin lainsäädäntöä assosiaatio- ja vakautusprosessin suuntaviivojen mukaisesti.
Paljon on vielä tehtävää varsinkin pakolaisten paluun, Kroatian ja entisen Jugoslavian alueen kansainvälisen rikostuomioistuimen yhteistyön sekä Kroatian lainkäyttövallan Adrianmerelle ulottamisen osalta. Tarvitaankin paljon sinnikkyyttä, jotta Kroatia pystyy takaamaan oikeusvaltion ja demokratian vakauttamisen.
Katson kuitenkin, että Kroatian esimerkki voi rajoituksista huolimatta toimia koko Balkanin alueen mallina, ja äänestin siksi mietinnön puolesta. 

Andersen ja Bonde (EDD ),
    – JuniBevægelsen on tänään päättänyt äänestää sen puolesta, että Turkkia kohdellaan samoin kuin muita ehdokasvaltioita ja että Turkin on täytettävä etenkin ihmisoikeuksia koskevat Kööpenhaminan kriteerit.
JuniBevægelsen katsoo vakaasti, että Turkin mahdollista jäsenyyttä ei voida millään lailla liittää EU:n perustuslain eikä yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan tarpeeseen.
JuniBevægelsen vastustaa jyrkästi EU:n perustuslakia sekä yhteistä turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa. 
Berthu (NI ),
   .– Oostlanderin mietinnössä "Turkin edistyminen liittymisvalmisteluissa" joudutaan tekemään kielteisiä arvioita kaikista asioista, mutta ei kuitenkaan päädytä kielteiseen kokonaisarvioon. Jos emme halua keskustelussa esittämäni ehdotuksen mukaisesti ohjata Turkkia kohti suosituimmuuskumppanuutta, mikä on ratkaisu?
Mietinnössä lähdetään varovaisesti odottamattomaan suuntaan eli itse EU:n politiikkojen ja toimielimien sisäiseen uudistamiseen (ks. G kohta ja 36 kohta). Ajatus on harkinnan arvoinen varsinkin siksi, että se liittyy aiemmin meidän itse tekemäämme ehdotukseen, jonka mukaan eriytyneesti yhdentynyt Eurooppa hyväksyisi Turkin kumppanikseen auliimmin, sillä tällä tavoin luotaisiin vapaat suhteet täysivaltaisten valtioiden kesken. Samalla vältettäisiin tulenarka tilanne, jossa sovellettaisiin Turkille huomattavaa painoarvoa suovaa ylikansallista päätöksentekojärjestelmää.
Oostlanderin mietinnössä otetaan monta askelta tähän suuntaan, mutta sen jälkeen siinä käännytään valitettavasti väärään suuntaan ehdottamalla ratkaisuksi kaikkiin ongelmiin sitä, että ylikansallista järjestelmää vahvistetaan hyväksymällä tarkasteltavana oleva perustuslakiluonnos. Federalistit kiertävät ympyrää. 
Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL ),
   . Äänestimme tarkistusta 7 vastaan, jonka esittäjällä on vanhanaikaisia ja yltiöisänmaallisia ajatuksia ja joka haluaisi sulkea EU:n oven Turkilta.
Se, että esittäjä piilottaa kantansa kansanäänestystä koskevan ehdotuksen taakse, ei oikeuta hänen näkemystään. Äänestyksessä jokaista EU:n kansalaista pyydettäisiin esittämään mielipiteensä asiasta. Ehdottaako hän kansanäänestyksiä kansalaisille oikeasti tärkeistä kysymyksistä, kuten valtion asemäärärahojen uudelleen kohdentamisesta EU:ssa kouluille, sairaaloille ja julkiseen liikenteeseen?
Emme luonnollisestikaan vastusta Turkin liittymistä EU:hun. Vastustamme kuitenkin niitä, jotka vetoavat uskonnollisiin tai ideologisiin syihin, kun he kieltäytyvät madaltamasta jo aivan liian jakautuneen mantereen raja-aitoja.
Joka tapauksessa emme hyväksy syitä, joiden takia Euroopan hallitsevat luokat haluaisivat sulauttaa Turkin EU:n järjestelmään. Emme myöskään hyväksy puhtaiden paperien antamista Turkin hallitukselle varsinkaan siksi, että Turkissa poljetaan perusoikeuksia ja -vapauksia eli esimerkiksi kurdien oikeutta käyttää näitä oikeuksia sekä pidetään edelleen poliittisia vankeja. Emme myöskään käsitä, miksi EU:n toimielimien Turkille asettamia ehtoja olisi tuettava, koska maan johtajat varmasti maksattavat niistä aiheutuvan laskun työväenluokilla.
Olemme näin ollen äänestäneet tyhjää tämän mietinnön osalta. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Mietintö sisältää toisaalta mielestäni hyväksyttäviä näkökohtia ja toisaalta varsinkin mietinnön pääväitteeseen liittyviä näkökohtia, joista en ole samaa mieltä.
Esittelijä on oikeassa tuomitessaan sen, että Turkin viranomaiset eivät kunnioita ammattiliittojen muodostamisen vapautta, ja arvostellessaan Leyla Zanan ja Turkin muiden kurdikansanedustajien oikeudenkäynnin etenemistä. Meidän on vaadittava mielipidevankien vapauttamista ja tuomittava poliittinen vaino sekä joitakin poliittisia puolueita koskeva toimintakielto. Ihmisoikeusaktivisteihin ja -järjestöihin kohdistuva jatkuva kidutus, huono kohtelu ja vainoaminen on niin ikään tuomittava. Kurdien kulttuuriset oikeudet sekä Kyproksen ongelman oikeudenmukainen, kestävä ja toimiva ratkaisu on vahvistettava YK:n päätöslauselmien mukaisesti.
Minun on johdonmukaisuuden vuoksi ja yhteisvastuullisuuden osoittamiseksi turkkilaisia kohtaan arvosteltava joitakin mietinnön näkökohtia, kuten "yhteisön oikeuden asettamista kansallisen oikeuden edelle", niin sanotun Euroopan perustuslain hyväksymisen tarvetta, Turkin Nato-liittolaisuuden hyväksikäyttöä EU:n vaikutusvallan "merkittäväksi" lisäämiseksi alueella ja jopa näkemystä, jonka mukaan Turkin on pysyttävä vaiti neuvotteluissa ja hyväksyttävä se, että EU ei tee myönnytyksiä määrätessään uusliberaaleja talouspolitiikkojaan Turkille. Esimerkkinä tästä on teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan lausunto. 
Goebbels (PSE ),
   . Katson, että vaikka Turkki joutuu ponnistelemaan täyttääkseen Kööpenhaminan kriteerit, se kuuluu Eurooppaan. Se on osaltaan muokannut Euroopan kulttuuria ja historiaa. Olen näin ollen sanoutunut irti kaikista sellaisista tarkistuksista, joiden tarkoituksena ei ole aidosti parantaa Turkin demokratisoitumista vaan sen sijaan asettaa uusia esteitä sekä ansoja myönteisen päätöksen estämiseksi. 
Grossetête (PPE-DE ),
   . Äänestin päätöslauselmaa vastaan.
Koko Turkin yhdistäminen Eurooppaan muuttaisi Euroopan maantieteellistä ulottuvuutta ja myös perimmäistä luonnetta. Turkilla ei ole maantieteellisiä, historiallisia eikä kulttuurisia perusteita osallistua EU:n poliittiseen hankkeeseen.
Siitä huolimatta Turkki on liitettävä Eurooppaan. Vastustan liittymistä, mutta kannatan tiivistä ja suosituimmuuteen perustuvaa yhteistyötä sekä vahvaa kumppanuussopimusta.
Lisäksi Turkin on kohdattava menneisyytensä. Äänestin sen tarkistuksen puolesta, jossa Turkin viranomaisia vaaditaan julkisesti myöntämään armenialaisten kansanmurha.
Lisäksi toivon, että parlamentin hyväksyntä pyritään saamaan ennen neuvottelujen aloittamista eikä niiden päätyttyä. 
Lang (NI ),
   . Parlamentti osoittaa tavatonta tekopyhyyttä keskustellessaan Turkin liittymisestä tänään, ikään kuin tämä ei olisi tapahtunut tosiasia. Kymmenen uutta jäsenvaltiota mukanaan tuova laajentuminen nimittäin valmistelee maaperää toiselle, Bulgarian, Romanian ja Turkin liittymisen tuovalle kierrokselle.
Mietinnön otsikko kertoo paljon komission suunnitelmista, joihin poliittiset eliitit osallistuvat aktiivisesti. "Mietintö Turkin edistymisestä liittymisvalmisteluissa" – tarvitsee vain lukea otsikko, niin käy päivänselväksi, että yhteisön toimielimet jo suunnittelevat Turkin liittymistä. On kuitenkin odotettava joulukuuhun 2004 ennen kuin tiedetään, voidaanko neuvottelut aloittaa. Mitä teeskentelyä! Kaikki Euroopan johtajat ovat ilmaisseet tukensa tälle epäpyhälle liittymiselle edes kuulematta kansalaisiaan.
on Ranskan ainoa poliittinen voima, joka aidosti vastustaa Turkin liittymistä EU:hun. Se on ensimmäinen, joka vastustaa ei-eurooppalaista, poliittista oikeutusta vailla olevaa, taloudellisesti hullunrohkeaa ja yhteiskunnallisesti tuhoisaa laajentumista. 
Maes (Verts/ALE ),
   . Mietinnössä tehdään selväksi, että vaikka Turkki on ottanut askeleita oikeaan suuntaan, se ei vieläkään täytä Kööpenhaminan kriteerejä. Ne muodostavat kumppanuuden ja Euroopan unionin perusehdot. On harhakuvittelua ajatella, että kriteerit täyttyvät ensi syksyyn mennessä, ja sen vuoksi päivämäärän asettaminen on ennenaikaista.
Olennaista tässä on se, että todellinen demokratia ei voi toteutua armeijan holhouksessa. Yhtä lailla tärkeää on, että kurdien olisi voitava käyttää kaikkia oikeuksiaan kulttuurisena vähemmistönä.
Perustuslaillista yhteiskuntaa ei voida ajatella ilman riippumatonta oikeusjärjestelmää. Vaikka emme vielä ole vakuuttuneita siitä, että Turkin lopullisena kohtalona on EU:n jäsenyys tai että Euroopan unioni voi ottaa sen jäsenvaltiokseen, emme halua tässä vaiheessa sulkea tätä mahdollisuutta pois. Tästä olisi myös keskusteltava Euroopan unionissa. Assosiaatiosopimuksen hyväksyvä ja jäsenyyden poissulkeva lopullinen päätös vaikuttaa meistä aivan yhtä ennenaikaiselta. Emme halua saada Turkkia lopettamaan toimiaan demokratian ja ihmisoikeuksien lisäämiseksi sekä itsemääräämisoikeuden myöntämiseksi kurdeille, jotka voisivat oikeuksien avulla nauttia kulttuuristaan. 
Meijer (GUE/NGL ),
   . Turkki asettui Euroopan kannalle jo Atatürkin vallankumouksessa 1920-luvun alussa. Lisäksi turkkilaiset ja heidän jälkeläisensä ovat muodostaneet suuren väestöryhmän Länsi-Euroopassa 40 vuoden ajan. Tämä on vain entisestään lisännyt niiden keskustelujen teoreettisuutta, joissa pohditaan, kuuluuko Turkki Eurooppaan ja olisiko suotavaa, että se allekirjoittaisi assosiaatiosopimuksia Lähi-idän, Keski-Aasian tai Iranin kanssa.
Ne, jotka haluavat pitää Turkin Euroopan unionin ulkopuolella sen perusteella, että se sijaitsee maantieteellisesti suurelta osin Euroopan ulkopuolella ja että se ei perustu juutalaiskristilliseen perintöön, ovat joutuneet perusteluissaan häviölle kauan sitten. Tämä ei kuitenkaan tarkoita myöskään sitä, että toista äärimmäisyyttä puolustavat olisivat välttämättä oikeassa.
Nykytilassaan Turkki sopii 1900-luvun alkupuoliskon autoritääriseen Eurooppaan, mutta ei vielä Euroopan unioniin, joka koostuu parlamentaarisista demokratioista. Ennen kuin tähän voi tulla muutos, Turkin on lakattava kieltämästä poliittiset puolueet, päästävä eroon eksklusiivisesta vaalijärjestelmästä, lopetettava poliittisten vankien ottaminen, lehdistön sensurointi ja aluekielten sortaminen sekä poistettava armeijan poliittinen vaikutusvalta. Lainsäädännön tarkistukset eivät riitä ilman käytännön muutoksia. Jos joku haluaa Turkin liittyvän EU:hun sotilaallisista, taloudellisista tai idealistista syistä, hänen olisi tiedostettava kielteiset vaikutukset, joita ennenaikainen liittyminen saattaisi aiheuttaa. Se ei hyödyttäisi Euroopan unionin demokratiaa, ihmisoikeuksia, rauhaa eikä ympäristöä. 
Pasqua (UEN ),
   . Asiaa koskeva kantani on ollut jo pitkään hyvin tiedossa. Kaikki tietävät, miksi vastustan jyrkästi Turkin liittymistä EU:hun. Siksi onkin selvää, että en voisi tukea uuden mietinnön päätelmiä. Lisäksi vaikuttaa siltä, että Turkin liittymistä pidetään mietinnössä selviönä.
Olisin myös hyvin yllättynyt, jos Turkin kaltainen suurvaltio sulattaisi komission ja parlamentin kaltaisten EU:n toimielinten halveksivan kohtelun. Mikä antaa näille laillisuudeltaan vähintään kyseenalaisille toimielimille oikeuden kohdella Turkin kaltaista täysivaltaista valtiota näin nöyryyttävästi?
Parlamentti kehottaa Turkin viranomaisia säätämään uuden perustuslain, pyrkii levittämään federalistista propagandaa kansalaisyhteiskuntana tunnettuun valtioon ja vielä häikäilemättömästi saattaa Turkin kansainvälisen paheksunnan kohteeksi jatkuvien ihmisoikeusrikkomusten takia. Kaiken tämän verukkeena käytetään Kööpenhaminan kriteerien täyttymisen seuraamista.
EU on alkanut osoittaa mitä huolestuttavinta taipumusta sekaantua asioihin, eikä se suinkaan rajoitu Turkin liittymisen aiheuttamaan ongelmaan. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Mietinnössä arvioidaan, miten Turkki on edistynyt valmisteluissa mahdollista Euroopan unioniin liittymistä varten.
Esittelijä on tehnyt realistisen tulkinnan jäsenvaltioissa heränneistä epäilyistä, jotka koskevat Turkin liittymistä Euroopan unioniin: hän kannattaa realistista politiikkaa, jota EU:n on hänen mielestään sovellettava Turkkiin. Meidän ei pidä edistää ajatusta siitä, että Turkki on jo toteutettujen toimien ansiosta lähellä liittymistä. Sen sijaan on tehtävä tiivistä yhteistyötä Turkin nykyisen hallituksen kanssa sen varmistamiseksi, että Turkki täyttää kaikki Kööpenhaminan poliittiset kriteerit.
Neuvosto on hyväksynyt Turkin ehdokasvaltioksi kenties liian hätäisesti, ja esittelijän mukaan "tässä asiassa ratkaisevaa ei ollut Turkin valtion demokraattisuus ja perustuslaillisuus".
Tuen jäsen Queirón täysistunnossa esittämää kantaa, jonka mukaan neuvoston ja komission on tehtävä selvä ja tarkka arvio Turkin liittymisen seurauksista. Tässä ei riitä sen tietäminen, onko Turkki valmis liittymään EU:hun. Tärkeä kysymys onkin se, onko EU valmistautunut tähän mahdollisuuteen, ja järki sanoo, että tämä kysymys on esitettävä.
Äänestin mietinnön puolesta. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Äänestin lopullisessa äänestyksessä tyhjää. Mietintö hyväksyttiin äänin 211 puolesta, 84 vastaan ja 46 tyhjää.
Turkin on lopetettava 30 vuotta kestänyt Kyproksen-miehityksensä sekä myönnettävä armenialaisista, assyrialaisista ja syyrialais-kaldealaisista koostuneiden kristillisten vähemmistöjen kansanmurha, joka tapahtui vuosina 1915–1918 ja joka vaati puolentoista miljoonan ihmisen hengen.
EU:n asema rauhanpuolustajana horjuu, jos Turkin sallitaan aloittavan EU:n jäsenyysneuvottelut tilanteessa, jossa maa edelleen miehittää EU:n uuden jäsenvaltion Kyproksen pohjoisosaa. EU:n jäsenvaltiot eivät miehitä toisiaan.
Menneisyyden virheet on myönnettävä niistä kärsineiden vähemmistöjen kärsimyksen ja surun lievittämiseksi. Vain siten voidaan ottaa vastaan uusi tulevaisuus.
Saksaa ei olisi koskaan katsottu demokratiaksi eikä soveliaaksi EU:n jäseneksi, jos se olisi kiistänyt toisen maailmansodan aikaisen juutalaisten kansanmurhan. Turkilla on tästä paljon opittavaa. 
Vlasto (PPE-DE ),
   . Äänestin Turkin liittymisvalmistelujen edistymistä koskevaa mietintöä vastaan, koska mietinnössä esitetyn kannan mukaan Turkki ei täytä vaadittuja liittymisehtoja ja koska lisäksi vastustan periaatteessa Turkin liittymistä EU:hun.
Turkki ei kuulu maantieteellisesti Euroopan mantereeseen, ja Euroopan on vakiinnutettava yhtenäiset rajat.
Tämän vuoksi suhtaudun myönteisesti tulevassa Euroopan perustuslaissa kuvattuun mahdollisuuteen ehdottaa suosituimmuuskumppanuutta. Vaikka parlamentti ei tue tätä lähestymistapaa, katson, että Turkin liittyminen haittaisi vahvan ja yhtenäisen poliittisen Euroopan rakentamista. 

Goebbels (PSE ),
   . Vastustan Euroopan kehitysrahaston (EKR) sisällyttämistä EU:n talousarvioon, koska jäsenvaltiot eivät suostu maksamaan osuuksia, jotka ovat vähintään yhtä suuret kuin nykyiset EU:n kehitysyhteistyöpolitiikkaan osoitetut vapaaehtoiset avustusosuudet. Mitkään osuudet eivät sisälly nykyiseen omien varojen enimmäismäärään, joka on 1,24 prosenttia BKTL:stä. 
Pasqua (UEN ),
   .– EKR-järjestelmän tähän saakka epätavanomainen menestyminen perustuu siihen, että joidenkin – ei läheskään kaikkien – EU:n jäsenten rakentamat suhteet kehitysmaihin ja erityisesti Afrikkaan ovat tavanomaisesta poikkeavia.
Näiden suosituimmuussuhteiden epäilyn sijasta EU:n olisi suhtauduttava myönteisesti suhteiden jatkumiseen, vaikka yhteisön huomio on laajentumisen vuoksi kohdistunut viime vuosina yhä enemmän itään etelän kustannuksella.
Jos menettelyjä on järkeistettävä ja yksinkertaistettava, järjestelmän uudistaminen avun täydellisen yhteisöllistämisen ja budjetoimisen edistämiseksi synnyttää kahdenlaista epäoikeudenmukaisuutta. Ensiksi kokonaisrahoitus pienenee, koska psykologinen tekijä on poistettu. Sehän vaikutti siten, että vapaaehtoiset maksuosuudet olivat yleensä ruhtinaallisimmat. Toiseksi kehitysyhteistyöpolitiikan nimittäminen suurelta osin eurooppalaiseksi tekee toiminnasta entistä näkymättömämpää ja vastaavasti vähentää pääavunantajan vaikutusvaltaa kyseisellä alueella.
Tasoitusta tapahtuu siis alaspäin, kuten aina, ja se tarjoaa pinnareille ansaitsemattoman hämäyskeinon sekä karkottaa anteliaimmat avunantajat, jotka näkevät panostuksensa verhottavan epäoikeudenmukaiseen ja haitalliseen nimettömyyteen. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Euroopan kehitysrahaston (EKR) rahoitus pidettiin alun perin yhteisön talousarvion ulkopuolella, koska kehitysyhteistyötä pidettiin pitkään jäsenvaltioiden "kansallisena toimintana". Merkittävin hyöty EKR:n rahoituksen sisällyttämisestä talousarvioon olisi, että se helpottaisi parlamentin suorittamaa valvontaa sekä menettelyjen yksinkertaistamista ja järkeistämistä sekä maksamatta olevien määrien (RAL) selvittämistä. Näiden määrien katsotaan yleisesti olevan osasyy koko toimintaa haittaavaan avoimuuden puutteeseen. Budjetoimisen ansiosta voidaan myös reagoida entistä tehokkaammin erityistä ripeyttä edellyttäviin yksittäisiin tilanteisiin. On kuitenkin kaikin keinoin vältettävä sitä, että tämä prosessi suoraan pienentäisi AKT-maille osoitettavia avustusosuuksia, jotka ohjataan muihin strategisiin rahoituskohteisiin. Avustusosuudet eivät saa pienentyä myöskään uusien jäsenvaltioiden liittymisen takia. Lisäksi on estettävä se, että kansallisten avustusten näkyvyyteen liittyvä psykologinen vaikutus häviäisi kokonaan sen takia, että apua annetaan entistä keskitetymmin.
Olen aina ollut sitä mieltä, että Euroopalla on historiallinen ja inhimillinen vastuu edistää niiden maiden ja kansojen hyvinvointia, joita kohtaan tunnemme syvällistä veljellisyyttä ja jotka eri syistä tarvitsevat huomiotamme ja käytännön tukeamme. Tällaisen etenkin AKT-maita kohtaan useiden vuosien ajan osoitetun eurooppalaisen yhteisvastuullisuuden tuloksista on ammennettava rohkeutta jatkaa tätä menettelyä, jota kyseiset kansat kipeästi tarvitsevat ja jota eurooppalaiset kovasti toivovat. 
Dehousse (PSE ).
    Arvoisa puhemies, monikielisyys on Euroopan oikeusjärjestyksessä taattu myötä- ja vastoinkäymisien varalta perussopimuksin. Sitä sovelletaan kaikkiin EU:n kansalaisiin ja se myös turvaa tämän parlamentin jäsenten mahdollisuuden hoitaa tehtävänsä. Tästä seuraa, että parlamentin työjärjestyksessä ei voida poiketa velvoitteesta, joka on asetettu perustamissopimuksessa. Puhemiehistön on siten yhteisen sopimuksen määräysten mukaisesti noudatettava tarkasti myös sitä sitovia velvoitteita. 
Dehousse (PSE ).
    Arvoisa puhemies, Eurooppa-neuvostoa koskeva päätöslauselma on, kuten hyvin tiedätte, erittäin laaja-alainen. Siinä toistetaan jälleen parlamentin tuki Euroopan perustuslakiluonnokselle, ja minun olisi sen vuoksi pitänyt äänestää sitä vastaan, sillä en ole muuttanut mieltäni asian suhteen. Siinä on kuitenkin niin monta muuta perusteltua kohtaa, kuten erityisesti terrorismia ja järkyttävää Madridin iskua koskevat kohdat, etten voinut olla äänestämättä sen puolesta. 
Puhemies.
   – Jäsen Dehousse, olen tietoinen neuvoston päätöslauselman tekstistä. Vaikka puhemiehenä yleensä vain johdan puhetta, saanen ottaa vapauden huomauttaa pitäväni hyvin outona muun muassa sitä, että Eurooppa-neuvoston virallisen asiakirjan kaksi viimeistä kohtaa on omistettu sisäiselle asialle. Mielestäni meidän olisi parlamenttina huomautettava neuvostolle tavalla tai toisella, että pidämme tätä todella outona. 
Posselt (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, vaikka päätöslauselmasta mielestäni puuttuu merkittäviä aineksia, se on pääosin tasapainoinen. Näin ollen äänestin sen puolesta. Ensiksi katson, että Kosovon ongelmaan ei voida löytää ratkaisua, ennen kuin Kosovon tulevaisuudesta on tehty selviä päätöksiä. Jos Kosovolle haluttua asemaa ei määritellä, vaatimuksia ei voida täyttää. Lisäksi katson, että olemme tähän asti kulkeneet väärää tietä.
Toiseksi katson, että Yhdistyneiden Kansakuntien väliaikaishallinto on menettänyt niin paljon luottamustaan, että se olisi korvattava Kosovossa toimivalla eurooppalaisella siviilihallinnolla. Sitä voitaisiin valvoa YK:n hallintoa paremmin, ja se voisi saada YK:n hallintoa enemmän kunnioitusta, jos se välttää UNMIK:n (Yhdistyneiden Kansakuntien väliaikaisen hallinnon Kosovon-operaation) yhteydessä tehdyt virheet.
Kolmanneksi ja viimeiseksi esittämäni näkökohta on se, että yleisen käsityksen mukaan Kosovon albaanijohtajat eivät tuominneet mellakoita riittävän yksiselitteisesti, mutta todellisuudessa he kuitenkin tuomitsivat mellakat jyrkästi. Presidentti Rugova julisti molempien kansallisuuksien puolesta kansallisen surupäivän, kun taas Serbian pääministeri johti Belgradissa pidettyä mielenosoitusta, jossa vaadittiin albanialaisten tappamista. 
Posselt (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti Baltasin mietintöön ja pidän sitä varovaisena askelena kohti Kroatian EU-jäsenyyttä. On myös syytä todeta, että olemme edenneet tässä asiassa tätäkin pitemmälle, koska parlamentti kannatti Brokin mietinnön yhteydessä selvästi sitä, että Kroatia hyväksytään ehdokasvaltioksi ja että se liittyy EU:hun seuraavalla kierroksella. Tätä tietä olisi mielestäni jatkettava eteenpäin. Vaikka Kroatia painii siitä riippumattomista syistä eri sarjassa kuin 1. toukokuuta EU:hun liittyvät jäsenvaltiot, se on monessa suhteessa yhtä valmis liittymään kuin jotkin niistä. Katson myös, että Kroatiaa olisi alettava tukea heti, jotta se pääsee seuraavalle laajentumiskierrokselle. 
Bourlanges (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan vain esittää huoleni siitä, että parlamentti äänesti suurella joukolla Turkin liittymisvalmisteluissa tapahtuneen edistymisen puolesta. Turkki on hieno ja kunnioitettava maa, mutta se ei ole Euroopan maa. Turkin liittyminen käynnistäisi prosessin, joka johtaisi vähitellen koko EU:n heikentymiseen. Sen takia EU menettäisi todellisen kyvyn tehdä päätöksiä ja toteuttaa toimia tulevaisuudessa.
Ymmärrän, että parlamentti on äänestänyt näin valtioiden ja hallitusten päämiesten Helsingissä vuonna 1999 tekemän päätöksen johdosta. Se oli kuitenkin hätäinen päätös, joka tehtiin ilman kunnollista keskustelua ja kuulemista, ja sen tuhoisista seurauksista kärsitään nyt. Lopuksi totean, että olen lisäksi hämmästynyt nähdessäni joidenkin vastustavan prosessin seurantaa, vaikka he vasta eilen hyväksyivät aloitteen, johon osallistuivat presidentti Chirac ja pääministeri Jospin oman maani puolesta ja joka kuului vuoden 1999 Helsingin-päätöksen ydinsisältöön.
Dehousse (PSE ).
    Arvoisa puhemies, jäsen Bourlanges on yksi asiantuntevimmista parlamentin jäsenistä. Näin ollen olen ällistynyt hänen rohkeasta julistuksestaan, jonka mukaan Turkki ei ole eurooppalainen valtio. Jäsen Bourlanges, sen väittäminen on sama kuin väittäisi, että Konstantinopoli ei ole Euroopassa eikä ole koskaan ollutkaan. Suosittelen pyhiinvaellusmatkaa Ravennaan, niin voimme sen jälkeen puhua asiasta.
Kysymys ei kuitenkaan liity millään lailla menneisyyteen, vaan pelkästään tulevaisuuteen. Kyse onkin siitä, halutaanko Turkin olevan osa Euroopan yhdentymistä. Emme pääse eteenpäin historian vaan oman tahtomme ja kansojemme tahdon avulla. Yhdyn jäsen Bourlangesin ja muiden esittämiin huolenaiheisiin. Olen yksi niistä, jotka toivovat muun muassa parlamentissa käytävän vakavia keskusteluja, niin että voidaan tehdä huolellisesti harkittuja päätöksiä. Sanoisin kuitenkin, että näkemyksensä esittäneet ovat toimineet ennenaikaisesti hetkellä, jolloin mitkä tahansa hyvin tai huonosti perustellut varaukset hankaloittavat EU:n ja YK:n vastuulleen ottamaa vaikeaa tehtävää Kyproksen kysymyksen ratkaisemiseksi. Näin ollen tämä ei ole oikea hetki keskustella tällaisista asioista, saati tehdä päätöksiä. Siksi tuen varauksettomasti käsiteltävänä olevaa ehdotusta. 
Posselt (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, äänestin Oostlanderin mietintöä vastaan, vaikka se sisältää monia hyviä ajatuksia. Haluan kuitenkin asettua kollegani Bourlangesin valitsemalle linjalle. Haluamme vahvan Turkin hyväksi kumppaniksi, mutta haluamme myös vakaan ja toimintakykyisen Euroopan unionin. Ne, jotka tekevät Turkista Euroopan unionin oikean jäsenvaltion, horjuttavat Euroopan unionia. Ne, jotka vain uskottelevat Turkille sen todellakin voivan päästä ehdokasvaltioksi, kuitenkin viime kädessä horjuttavat Turkkia, koska he ikään kuin huijaavat turkkilaisia katteettomilla lupauksilla ja sitten pettävät heidät asettamalla entistäkin tiukempia vaatimuksia. Tätä peliä en ole valmis pelaamaan. Kannatan rehellistä Turkin-politiikkaa, jossa todetaan kaikella olevan rajat, jopa Euroopan yhdentymismahdollisuuksilla. Turkin on oltava läheisin kumppanimme, ja Konstantinopolista todettakoon, että Pyhä Augustinus oli kotoisin nykyisestä Algeriasta, ja hän oli yksi lännen teologisista isistä. Joka tapauksessa en liittäisi nykyistä enkä edes mahdollisesti demokraattista tulevaa Algeriaa Euroopan unioniin. Euroopan unioni ei ole kaikkien niiden demokraattisen valtioiden yhteensulautuma, jotka täyttävät Kööpenhaminan kriteerit, vaan se yhdistää kaikki Euroopan valtiot, jotka täyttävät Kööpenhaminan kriteerit ja jotka haluavat liittyä siihen. 
Puhemies.
   – Äänestykset päättyivät.(4)

(5)
Lynne (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, pidän työjärjestyspuheenvuoron. Asiasta ei ole tehty ilmoitusta, mutta koska kuurosokeiden oikeuksia koskeva kirjallinen kannanotto on saanut vaaditut 320 allekirjoitusta, haluan kiittää kaikkia täällä olevia sen allekirjoittamisesta, koska minäkin olin sitä laatimassa. Se on hyvä uutinen kuurosokeille. Emme vaadi lisää oikeuksia Euroopan unionin kuurosokeille, vaan samoja oikeuksia kuin muillakin Euroopan kansalaisilla on. 
Puhemies.
   – Jäsen Lynne, onnittelemme teitä ja olemme kaikki hyvin tyytyväisiä merkittäviin uutisiin siitä, että kannanotto on saanut tarvittavan määrän allekirjoituksia. 

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0176/2004) komission tiedonannosta: Kohti jätteiden syntymisen ehkäisemisen ja kierrätyksen teemakohtaista strategiaa. 
Florenz (PPE-DE ),
    Arvoisa puhemies, liittyisin mielelläni onnentoivotuksiin. Haluaisin kiittää komission jäsentä Wallströmiä siitä, että komissio on kehittänyt tämän teemakohtaisen strategian. Haluaisin myös kannustaa häntä jatkamaan asian käsittelyä, koska mielestäni Euroopassa ollaan nyt vaiheessa, jossa on pohdittava, voidaanko jätepolitiikkaa jatkaa samalla tavoin kuin tähän asti korjailemalla järjestelmää vai olisiko järjestelmää pikemminkin myös muutettava sieltä täältä jo pitkään käytettävissä olleen uuden tiedon perusteella.
Näin ollen tämä on ensimmäinen sekä komission että parlamentin käsittelemä asetus, jonka yhteydessä on kiireesti tarkasteltava Euroopan nykyisen lainsäädännön saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä. Esimerkiksi kaatopaikkadirektiivin täytäntöönpano on – lievästi sanottuna – surkeaa. Toiset maat ylittävät tavoitteet, mutta toiset maat eivät tee mitään tällä alalla. Tämän vuoksi on mielestäni suojelun korkean tason lisäksi kiinnitettävä huomiota tällaisten säädösten saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä.
Toinen minulle tärkeä asia on, että jäte- ja kierrätysalalla varmistetaan, että rinnakkaiset ohjauskeinot ja asetukset, kuten REACH ja IVO sekä muut tuotepolitiikat ja luonnonvaroja koskevat strategiat, joista olisi myös pitänyt keskustella nyt, ovat yhdenmukaisia tämän mietinnön kanssa. Muuten lainsäädäntö ei mielestäni ole aukoton, ja siihen muodostuu porsaanreikiä, mikä ei ole toivottavaa.
Pidämme hyvin myönteisenä komission lähestymistapaa, jonka avulla kehitetään kestävä jätehuolto ja siis kestäviä toimia kiinnittämällä tasapuolisesti huomiota ekologisiin, taloudellisiin ja sosiaalisiin näkökohtiin. Olemme myös sitä mieltä, että luonnonvarojen käytön koko elinkaarta ja jätepolitiikkaa on tarkasteltava yhdessä. On otettava huomioon koko elinkaari eikä vain osaa siitä.
Hyvä komission jäsen Wallström, kannatan erityisesti kustannus–hyöty-analyysien laatimista. Ilman niitä emme mielestäni tee Euroopalle teollisuuden sijoituspaikkana mitään palvelusta. En halua ollenkaan asettaa kyseenalaiseksi jätehierarkian kestävää yhdistelmää. Jätehierarkiaa on kuitenkin voitava noudattaa tietyssä määrin avoimemmin ja joustavammin, sillä jätteiden syntymisen ehkäiseminen, uudelleenkäyttö, kierrätys, energian talteenotto ja jätteiden ympäristöystävällinen hävittäminen ovat hyviksi todettuja ja täysin luotettavia välineitä. Myös järjestys on oikea. Haluaisin painottaa kuitenkin vielä kerran erityisesti joustavuutta, jota todellakin tarvitaan.
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta on käsitellyt selkeästi kysymystä siitä, missä tarvitaan enemmän yhtenäistämisehdotuksia ja miltä osin on kyse nykyisten asetusten täytäntöönpanosta. Olen hyvin iloinen, että tulevaisuudessa on myös hyödyntämislaitoksia varten tiettyjä sääntöjä ja järjestelmiä. Näin hyödyntämislaitoksista puhuttaessa toinen ei tarkoita yhtä ja toinen toista. Toivon, että valiokunta ja komissio ovat yhtä mieltä kanssani siitä, että uusioraaka-aineiden kilpailukyky on taattava samalla tavoin kuin primaariraaka-aineiden kilpailukyky. Olen sitä mieltä, että tarvitaan myös ulkopuolista apua, luultavasti verotuksen alalta, jotta uusioraaka-aineista kehittyy käyttökelpoinen ja ennen kaikkea jatkuva materiaalivirta jalostusteollisuudelle.
Kaatopaikkadirektiiviä koskeva kysymys on vaikea. Tarkastelemme parhaillaan vihreiden kanssa, olisiko otettava käyttöön kaatopaikkavero. En kannata ajatusta, sillä se tekisi Euroopasta vain entistä kalliimman teollisuuden sijoituspaikan. Sen sijaan kannatan ajatusta, että kaatopaikkoja koskevat normit saatetaan lopulta sellaiselle tasolle, että niitä voidaan vertailla. Verojen nostaminen on periaatteessa yksinkertaisinta, mitä tällä alalla voidaan tehdä. Kaatopaikkoja koskevien yhtäläisten normien saavuttaminen yhtenäistäisi myös kustannukset. Se olisi paljon järkevämpi ratkaisu. Olemme tämän vuoksi ehdottaneet standardointia ja todellista "eurooppalaista" kaatopaikka-asetusta ja saaneet sille suuren enemmistön tuen.
Tärkeä kysymys – mitä on vaikea uskoa – on myös, onko hyödyntäminen ja hävittäminen erotettava toisistaan ja niin edelleen. Tulevaisuudessa kaikkia näitä asioita säännellään tämän direktiivin avulla. Komissio ja te seuraatte tavoitteiden saavuttamista. Kiitän kaikkia jäseniä, jotka ovat osallistuneet tämän asiakirjan laadintaan, ja toivon, että päädymme hyvään ratkaisuun. 
Wallström,
   .  Arvoisa puhemies, haluaisin ensimmäiseksi kiittää parlamentin jäsentä Florenzia tästä tärkeästä mietinnöstä. Hän on taas kerran tehnyt perusteellista työtä. Kuudennessa ympäristöä koskevassa yhteisön toimintaohjelmassa Euroopan unioni esitteli näkemyksen, jossa yhdistetään luonnonvaroja, tuotteita ja jätehuoltoa koskevat politiikat. Laatimalla jätteiden syntymisen ehkäisemisen ja kierrätyksen teemakohtainen strategia suunnitellaan nyt konkreettisia toimia, joiden avulla voidaan siirtyä seuraavaan vaiheeseen tämän näkemyksen toteuttamiseksi.
Haluaisin kertoa teille joitakin ajatuksia edessämme olevista haasteista. Ensimmäisenä haasteena on sopeuttaa jätehuoltopolitiikka laajentumiseen ja Euroopan unionin entistä suurempaan monimuotoisuuteen. On vahvistettava yhteiset säännöt, jotka takaavat ympäristönsuojelun korkean tason kaikissa laitoksissa, jotka toimivat jätteiden hyödyntämismarkkinoilla Euroopassa. On varmistettava, että lainsäädäntö antaa jäsenvaltioille oikeat signaalit samalla, kun jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus sopeuttaa toimenpiteet kansallisiin oloihin. Tämä tarkoittaa, että jätelainsäädännössä on pikemminkin huolehdittava oikeuskehyksen luomisesta.
Toisena haasteena on jätehuoltopolitiikan ympäristötavoitteen määritteleminen. Ympäristövaikutukset on arvioitava tarkasti kohteittain ja on tarkasteltava, kuinka jätteiden syntymisen ehkäisemisellä, uudelleenkäytöllä ja lisääntyvällä kierrätyksellä voidaan parhaiten vähentää näitä vaikutuksia.
Viimeisenä ja konkreettisimpana haasteena on suunnitella kustannustehokkaat ohjauskeinot. Aikaisemmin on keskitytty tuotteisiin ja niitä koskeviin erityiskysymyksiin, kuten käytöstä poistettuihin autoihin ja tietokoneisiin. Nämä jätteet ovat kuitenkin vain murto-osa koko jätevirrasta, kun taas tiedonannossa esitellään tapoja edistää kierrätystä yleisesti. On vaikutettava kierrätyksen taloudelliseen houkuttelevuuteen ja luotava edellytykset sille, että materiaalit palaavat talouteen.
Haluaisin esittää ennen keskustelua muutamia kommentteja eräistä mietinnön keskeisistä näkökohdista. Mietinnössä painotetaan oikeutetusti jätteiden ympäristövaikutusten vähentämistä koskevaa yleistavoitetta ja jätteiden syntymisen ehkäisemisen ensisijaisuutta. On kuitenkin hyväksyttävä se tosiasia, ettei ole mitään ihmevälinettä, jolla jätteen syntyminen voitaisiin estää jo syntypaikassa. On noudatettava joustavaa lähestymistapaa, jonka avulla jäsenvaltiot voivat toteuttaa monia erilaisia toimenpiteitä.
Olen mielissäni tuesta, jota jätehuoltolaitoksia koskevien yhteisten normien kehittäminen sekä kaatopaikkaverojen ja muiden taloudellisten ohjauskeinojen käytön edistäminen ovat saaneet. Mielestäni näiden toimien olisi oltava avainasemassa. Myös tiettyjen jätteiden sijoittamista kaatopaikalle koskevat kiellot voivat olla hyödyllisiä, mutta ainoastaan osana kokonaisratkaisua. Haluaisin korostaa, ettei ole mahdollista lisätä tiettyjä tuotteita koskevien direktiivien määrää loputtomasti. Niissä käsiteltävät jätevirrat ovat liian pieniä, ja direktiivien täytäntöönpano on monimutkaista.
Lopuksi haluaisin todeta, että strategian on oltava kunnossa, jotta voidaan edetä muuttuvissa olosuhteissa. On keskityttävä jätteiden merkittävimpiin ympäristövaikutuksiin ja hyväksyttävä perustoimia, joilla niitä voidaan hallita. 
Ayuso González (PPE-DE ),
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämä komission tiedonanto on ensimmäinen askel kohti teemakohtaista strategiaa, joka käsittää sekä jätteiden syntymisen ehkäisemisen että kierrätyksen. Tämä tunnustetaan jäsen Langenin valmistelemassa teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan lausunnossa, josta kiitän häntä.
Kantamme asiaan on selvä. On noudatettava joustavaa lähestymistapaa, jossa otetaan huomioon eri jäsenvaltioiden erilaiset maantieteelliset, sosiaaliset ja taloudelliset olosuhteet. Myönnämme, että syntyvän jätteen määrää on vähennettävä ja että materiaaleja on käytettävä uudelleen mahdollisimman paljon ja että jätehuollossa voidaan käyttää kaikkia mahdollisuuksia, kunhan ne ovat kestäviä.
Koko syntyvän jätemäärän kierrättäminen on hyvin toivottavaa mutta mahdotonta. Pakollisten tavoitteiden määritteleminen, erityisesti jätteiden syntymisen ehkäisemiseksi, sekä maksujen ja verojen käyttöönotto voivat vaikuttaa jätehuoltoon epätarkoituksenmukaisesti. Jätealalla on jo erinomaisesti toimivia markkinoita, joilla käsitellään suuria jätemääriä tehokkaasti. Tämän vuoksi jätteitä koskevat pakolliset säännöt ja verot voivat teollisuusvaliokunnan mielestä vääristää tilannetta.
Teollisuusjätettä on myös usein helpompi kierrättää, minkä vuoksi kehotamme komissiota ottamaan tämän tekijän huomioon ja lisäämään ehdotukseensa teollisuudesta peräisin olevan kierrätettävän materiaalin erillisen keräämisen.
Pyytäisimme komissiota myös laatimaan arvion kuulemismenettelystä, joka koski jätteen määritelmää, julkaisemaan tulokset ja esittämään ehdotuksen tämän käsitteen sekä muiden asiaan liittyvien käsitteiden määritelmistä, esimerkiksi jätteen kierrätyksen määritelmästä.
Arvoisa komission jäsen, odotamme malttamattomasti jätteitä koskevaa teemakohtaista strategiaa. Parannusehdotuksia laatiessamme otamme aina huomioon, mikä on parasta ympäristölle ja kansalaisille. 
Korhola (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, jätteen syntymistä on ehkäistävä sekä määrällisesti että laadullisesti ja samanaikaisesti lisättävä mahdollisuuksia jätteeksi määritellyn materiaalin hyödyntämiseen niin, että hävitettäväksi joutuvan jätteen määrä on mahdollisimman pieni. Jätettä koskevassa yhteisön lähestymistavassa tähän on pyritty jo pitkään, ja tämä on ollut myös esittelijämme, kollega Florenzin ansiokkaan mietinnön johtolanka.
Jätteen synnyn ennaltaehkäisemisen ja jätteen tehokkaan käsittelyn sekä hyödyntämisen periaatteet tulkitaan kuitenkin helposti toistensa uhkaajiksi. Meillä on järjestöjä, jotka vastustavat jätteiden tehokasta hyödyntämistä, koska ne pelkäävät onnistuneen jätteenkäsittelyn uhkaavan ennaltaehkäisemisen periaatetta. Tämä on hulluutta ja maailmankatsomuksellista jäykkyyttä, johon maailmalla ei ole enää varaa. Kaikki keinot on käytettävä viimeiseen saakka, ensin ennaltaehkäistävä, sitten hyödynnettävä, ja meidän poliitikkojen on kyettävä löytämään se järjestelmä, jossa nämä tavoitteet eivät uhkaa toisiaan. Olemme huonoja poliitikkoja, ellemme saa systeemiä järkevämmäksi.
Tällöin olennaiseen rooliin tulee jätteen määritelmä. Ongelmamme on jätealan erilaiset ja usein liian rajoittavat määritelmät, kuten Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa vireille pantujen ongelmatapausten suuri määrä osoittaa. Asiaan on puututtava lainsäädäntöä selkiyttämällä ja yhtenäistämällä. Hyödyntämisen ja hävittämisen välisen eron määrittely on toteutettava pikaisesti ensi vaalikauden alussa.
Tällä hetkellä näyttää siltä, että kilpailun myötä toimintojen tehostaminen kyllä johtaa tehokkuuteen, mikä useimmissa tapauksissa tarkoittaa myös ekotehokkuutta materiaalin käytössä. Siten kilpailu yhdessä jo toteutettujen yhteisön säädösten kanssa on tyydyttävällä tavalla ohjaamassa jätteen syntymisen ehkäisyyn; suuntaus on aivan oikea ja kaipaa vain vahvistamista. Suurin käyttämätön potentiaali onkin edelleen siinä, miten jätteeksi määriteltyjä materiaaleja ja sivutuotteita voidaan hyödyntää niin, että neitseellisen materiaalin käyttämistä voidaan vähentää ja jätteen hävittäminen ei ole tarpeellista. Teollisessa toiminnassa syntyy suuria määriä materiaalia, jonka tarkka koostumus tunnetaan ja joka voitaisiin jo alkulähteellä pitää erillisenä jakeena muusta jätevirrasta. Näin sen hyödyntäminen on helppoa ja riskit täysin hallittavissa. Eurooppa toimii oikein pyrkiessään kestävään jätehuoltoon eikä tästä tavoitteesta voida tinkiä. 
Dhaene (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, jätteiden syntymisen ehkäiseminen, uudelleenkäyttö ja kierrätys – kaikki nämä aiheet ovat viime vuosina olleet julkisuuden valokeilassa. Kiittäisin jäsen Florenzia hänen työstään tämän keskustelun ja mielenkiintoisen mietinnön hyväksi.
EU:n direktiivit ovat todella edistäneet kehitystä. Pakkausjätettä lajitellaan ja kerätään, erilaisten laitteiden tehokas hävittäminen varmistetaan. Kaikkialla Euroopassa on nykyisin kierrätyslaitoksia, ja kansalaiset ovat sitoutuneet käsittelemään syntyvän jätteen. Se on raskasta ja vaativaa työtä. Se olisi kuitenkin tehtävä ympäristön hyväksi, ja toimintaa olisi jatkettava, koska jätevuori kasvaa yhä. Tämän vuoksi silmiä ei saisi ummistaa eräiltä Euroopan jätepolitiikan esteiltä.
Ensinnäkin direktiivin täytäntöönpanossa on jäsenvaltioiden välillä suuria eroja. Joskus syynä on saamattomuus, mutta usein on kyse todellisista ongelmista, kuten mahdollisten markkinoiden puuttumisesta. Erot täytäntöönpanossa johtavat myös kilpailuongelmiin. Joissakin maissa valtio ja veronmaksajat huolehtivat jätteen keräämisestä ja teollisuuden panos on pieni, kun taas toisissa maissa tilanne on aivan päinvastainen.
Toiseksi toiminnan ympäristöhyöty ei ole aina selvä. Luullaan, että kierrätys on edullista ympäristön kannalta, mutta kierrätykselläkin on rajansa. Jos esimerkiksi kuljetusmatkat ovat kohtuuttoman pitkiä, toiminta voikin kuormittaa ympäristöä.
Kolmanneksi jätteiden syntymisen ehkäisemistä ja uudelleenkäyttöä harjoitetaan vielä riittämättömästi. Pakkaaminen on tärkeää tuotteen suojaamiseksi, mutta varmasti kaksinkertainen muovikerros pienen leipäpalan päällä on jo hieman liikaa. Vaikka Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä ei kannata jätteiden syntymisen ehkäisemistavoitteiden ilmaisemista painoina, koska tällaiset tavoitteet lisäisivät muovin ja muiden kevyempien materiaalien käyttöä, haluamme muistuttaa, että esimerkiksi Belgiassa uudelleenkäyttöä koskevilla tavoitteilla saavutetaan hyviä tuloksia. Saksan panttijärjestelmästä voitaisiin myös monessa suhteessa ottaa mallia.
Mitä tulee tarkistuksiin, annamme täyden tukemme kaikille tarkistuksille, jotka lisäävät uudelleenkäyttöä ja jätteiden syntymisen ehkäisemistä, paitsi niille, joissa jätteiden syntymisen ehkäisemistavoitteet ilmaistaan prosentteina, kuten tarkistuksessa 13. Jätteen määritelmästä keskusteltaessa on mielestäni muistettava, että tavoitteena on tuotannon ja kulutuksen aiheuttaman ympäristökuormituksen vähentäminen. Tätä varten on tarkasteltava koko ketjua raaka-aineesta jätteeseen asti. Mielestäni ei kannata jatkuvasti keskustella jätteen ja jätteiden syntymisen ehkäisemisen määritelmistä. Olen samaa mieltä kuin jäsen Florenz siitä, että jätteiden vähentäminen on olennainen osa kestävää jätehuoltoa. Sanamuoto on toisarvoinen.
Lopuksi haluaisin kommentoida jätteiden syntymisen ehkäisemisen taloudellisia ja sosiaalisia näkökohtia. Tärkein aiheemme on ympäristö, mutta aiheeseen sisältyy myös muita näkökohtia, erityisesti taloudellisia ja sosiaalisia näkökohtia. Juuri näitä näkökohtia ei ole käsitelty riittävästi, vaikka kustannukset on viime aikoina mainittu säännöllisesti ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa. Olemme aikaisemmin kehottaneet nimittämään kestävästä kehityksestä vastaavan "superkomissaarin". Nyt voisi olla sopiva aika toistaa tämä pyyntö. Lissabonin tavoitteen saavuttamiseksi tarvitaan piristysruiske, joka uuden parlamentin ja uuden komission jäsenen olisi annettava. 
McKenna (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, jäte on huomattava ongelma koko Euroopan unionissa. Esimerkkinä voidaan mainita yhdyskuntajäte, jota syntyy huomattavasti viidennessä ympäristöä koskevassa yhteisön toimintaohjelmassa määriteltyjä tavoitteita enemmän. Jätteiden syntymisen ehkäiseminen on yksi keino ratkaista ongelma, koska jätteiden hävittäminen – on sitten kyse kaatopaikoille sijoittamisesta tai jätteenpoltosta – aiheuttaa terveys- ja ympäristöongelmia. Euroopan unionissa monet ihmiset yrittävät ratkaista ongelmia, jotka liittyvät lähellä asutusta sijaitseviin kaatopaikkoihin tai siihen, että monissa maissa, kuten kotimaassani, jäteongelma yritetään ratkaista suunnittelemalla jätteidenpolttolaitoksia. Tämä on väärä lähestymistapa.
Komission tiedonanto on ensimmäinen askel kohti strategiaa, joka käsittää jätteiden syntymisen ehkäisemisen ja kierrätyksen. Olemme tyytyväisiä, että mietinnössä käsitellään muutamia erittäin tärkeitä kysymyksiä, kuten jätteiden vähentämissuunnitelmia. On hyvä, jos todetaan, että niitä laaditaan, mutta tämä ei merkitse mitään, jos ei varmisteta, että näin todella tapahtuu. Näin ollen on olennaista, että suunnitelmat ovat pakollisia. Uudelleenkäytön edistäminen on erittäin tärkeää, ja sen avulla voidaan ottaa huomioon erityisesti Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätös, jonka mukaan yhdyskuntajätteen poltto on jätteen hävittämistä eikä hyödyntämistä. On valitettavaa, ettei tätä kysymystä käsitelty asianmukaisesti pakkausdirektiivin tarkistuksen yhteydessä. Päätös sinällään oli selkeä, joten miten kukaan voisi pitää yhdyskuntajätteen polttoa sen hyödyntämisenä?
Olemme pahoillamme, ettemme voineet muuttaa jätteenpoltolle myönteistä lähestymistapaa kokonaisuudessaan kierrätykselle myönteiseksi lähestymistavaksi. Tämä on tärkeää, koska jos valitsemme jätteenpolton, meillä ei ole enää mitään mahdollisuuksia tukea jätteiden vähentämistä eikä jätteiden vaihtoehtoisten vähentämistapojen tarkastelua. 
Wallström,
   .  Arvoisa puhemies, ensiksi haluaisin käsitellä jätteen määritelmää. Sen todetaan usein olevan tärkeä, mitä se tietysti onkin. Tiedonannossaan komissio toteaa, että jätteen määritelmän muuttamista voidaan harkita, jos osoitetaan, että siihen on tarvetta ja että vaihtoehtoinen ehdotus takaa ympäristönsuojelun korkean tason. Komissio korostaa myös, että jätteen määritelmää koskevassa keskustelussa olisi keskityttävä jätteen määritelmän soveltamisen helpottamiseen. Tämä näkemys on saanut laajaa tukea myös alan toimijoilta.
Näyttäisi olevan hyödyllistä lieventää jätteen määritelmän vaikutuksia joissakin olosuhteissa, mikä voi edellyttää muutoksia jätteistä annettuun direktiiviin.
Siirryn seuraavaksi jätteiden syntymisen ehkäisemiseen, koska siitä keskusteltiin, ja jätteiden syntymisen ehkäisemiseen liittyvien tavoitteiden määrittelemiseen. Tämä on monimutkainen kysymys. Mahdollisuudet ehkäistä jätteiden syntymistä vaihtelevat, sillä ne riippuvat talouskasvusta ja myös teollisuuden eri tuotantoprosessien kehittyneisyydestä. Lisäksi tarvitaan erityistä tietoa ja ohjauskeinoja, jotta voidaan vaikuttaa päätöksiin tuotantoprosessien, hallinnoinnin, suunnittelun ja kulutuksen tasolla.
EU:n lainsäädäntö sisältää lähtökohdat pakollisia jätteen syntymisen ehkäisemistä koskevia suunnitelmia varten, koska jäsenvaltioiden on jätteistä annetun direktiivin mukaisesti laadittava jätehuoltosuunnitelmat, jotka edistävät muun muassa jätteiden syntymisen ehkäisemistä.
Kierrätyksestä ja hyödyntämisestä haluan todeta, että kierrätys on yleensä, mutta ei aina, ympäristön kannalta parempi vaihtoehto kuin energian talteenotto. Esimerkiksi kierrätyksen heikko laatu, hyödynnettävissä olevan energian suuri osuus tai sekajätteen luonne voivat vaikuttaa ekologiseen kestävyyteen. Tällaisissa olosuhteissa tapauskohtainen arviointi voi olla tarpeen parhaimman vaihtoehdon määrittelemiseksi. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan seuraavan istuntojakson aikana. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma uusiutuvia energialähteitä käsittelevästä kansainvälisestä konferenssista, joka pidetään Bonnissa kesäkuussa. 
Wallström,
   . Arvoisa puhemies, Johannesburgin kestävän kehityksen huippukokouksessa 2002 sovittiin toimeenpanosuunnitelmasta, jossa painotettiin voimakkaasti uusiutuvia energialähteitä. Suunnitelmassa korostetaan, että uusiutuvan energian osuutta maailman kokonaisenergiantuotannosta on lisättävä huomattavasti. Vastatakseen tähän haasteeseen Euroopan yhteisö ja sen jäsenvaltiot perustivat Johannesburgin huippukokouksessa niin sanotun Johannesburgin uusiutuvan energian koalition ja kehottivat kaikkia maita liittymään siihen. Bonnissa tänä vuonna pidettävä konferenssi on keskeinen virstanpylväs tässä prosessissa.
Komissio on ollut mukana prosessin valmisteluissa aivan alkuvaiheista lähtien. Ensimmäinen korkean tason kansainvälinen valmistelukonferenssi oli komission järjestämä. Se oli ensimmäinen merkittävä askel kohti Bonnin konferenssia, ja siellä annettiin selkeä toimintasuunnitelma. Komissio myös isännöi koalition sihteeristöä. 
Koalitio on nyt kasvanut 66 jäsenestä 87:ään, ja sen jäsenmäärä lisääntyy jatkuvasti. Ghana liittyi joukkoon tällä viikolla. Komissio aikoo esittää Bonnin konferenssissa kolme aloitetta. Ensimmäinen on tiedonanto, jossa arvioidaan uusiutuvien energialähteiden tämänhetkistä tilaa Euroopan unionissa. Tiedonannon lähtökohtana on tarve vastata unionin kasvavaan riippuvuuteen energiantuonnista – lähinnä öljyn ja fossiilisten polttoaineiden tuonnista tietyiltä alueilta maailmassa – sekä tarve vastata ilmastonmuutokseen. Uusiutuvien energiamuotojen edistäminen on keskeistä molemmilla aloilla. Tiedonannossa arvioidaan, miten jäsenvaltiot ovat edistyneet uusiutuvista energialähteistä tuotettua sähköä koskevan direktiivin täytäntöönpanossa. Siinä todetaan, että kaikki jäsenvaltiot ovat asettaneet kansalliset tavoitteet, jotka koskevat uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön osuutta koko sähköntuotannosta. Mikäli jäsenvaltiot saavuttavat kansalliset tavoitteensa, uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön osuuden pitäisi nousta 15 jäsenvaltion EU:ssa lähelle direktiivissä asetettua 22 prosentin tavoitetta, kun se vuonna 2001 oli 14 prosenttia. Jäsenvaltioissa tällä hetkellä sovellettavien menettelytapojen ja toimien ansiosta välttämättömästä edistyksestä saavutetaan kuitenkin todennäköisesti vain puolet, niin että uusiutuvien energialähteiden osuus sähköntuotannosta nousee vain 18–19 prosenttiin vuonna 2010. Tämä on huolestuttavaa. 
Kokonaisenergiankulutuksen osalta unioni on vuodesta 1997 lähtien pyrkinyt siihen, että uusiutuvan energian osuus olisi 12 prosenttia. Muutama vuosi sitten sen osuus oli vain 6 prosenttia. Sen jälkeen yhteisö on hyväksynyt vuonna 2001 uuden lainsäädäntövälineen uusiutuvien energialähteiden ja energiatehokkuuden alalla, nimittäin uusiutuvista energialähteistä tuotettua sähköä koskevan direktiivin, joka kattaa muun muassa biopolttoaineet, rakennusten energiatehokkuuden ja yhteistuotannon. Euroopan parlamentti ja neuvosto tarkastelevat lisäehdotuksia, jotka koskevat ekologisen suunnittelun vaatimuksia, energiatehokkuutta ja energiapalveluja. Vaikka tämä puitelainsäädäntö saatettaisiin täysimääräisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä ja pantaisiin täytäntöön, uusiutuvien energialähteiden osuus olisi vuonna 2010 silti vain 10 prosenttia. Lisätoimia siis tarvitaan, ja lämmitysala on asetettava etusijalle. 
Johannesburgin uusiutuvan energian koalition sihteeristön kautta olemme käynnistäneet kaksi aloitetta etenkin koalitioon kuuluvien kehitysmaiden tukemiseksi. Olemme kehittämässä uusiutuvien energialähteiden politiikan ja toimien maailmanlaajuista online-tietokantaa, joka sisältää yhdessä kansainvälisen energiajärjestön uusiutuvaa energiaa käsittelevän työryhmän kanssa sovitut tavoitteet. Vastataksemme jatkuviin vaatimuksiin julkisen ja yksityisen sektorin innovatiivisista kumppanuuksista tarkastelemme myös mahdollisuutta perustaa pitkäjänteisen pääoman rahasto, jotta kannustetaan kansainvälisten ja paikallisten rahoituksen välittäjien samoin kuin kansainvälisten rahoituslaitosten mukaantuloa. Tavoitteena on tarjota kohtuuhintaista riskipääomaa. Komissio esittelee molemmat hankkeet Bonnin konferenssissa.
Haluaisin selventää joitakin pitkäjänteisen pääoman aloitteeseen liittyviä kysymyksiä. Aloitteen taustalla on Euroopan unionin sitoutuminen uusiutuvia energialähteitä koskevien rahoitusvajeiden ja -esteiden määrittämiseen ja poistamiseen. Ensinnäkin koko hanke on vasta ajatuksen tasolla. Toteutettavuustutkimus on käynnistetty. Mikäli aloite osoittautuu käyttökelpoiseksi, rahasto toimisi eräänlaisena pääomarahoituksen muotona, jossa julkisen ja yksityisen sektorin investointivaatimukset yhdistyvät. Se tarjoaisi pääomarahoitusta, jonka odotetaan tuottavan, mutta se olisi vähemmän vaativaa kuin yksinomaan markkinoiden yksityinen pääomarahoitus. Esittelemme tätä aloitetta monissa eri tapahtumissa ja eri foorumeilla, ja olemme tähän mennessä saaneet myönteistä palautetta. 
Bonnin konferenssiin liittyvä uusiutuvaa energiaa käsittelevä Euroopan valmistelukonferenssi pidettiin tämän vuoden tammikuussa. Konferenssi katsoi, että uusiutuvaa energiaa koskevia yhteisiä tavoitteita olisi jatkettava vuoden 2010 jälkeen. Useat tekniset tutkimukset viittaavat siihen, että tavoite, jonka mukaan uusiutuvien energialähteiden osuus olisi vähintään 20 prosenttia unionin sisäisestä bruttokulutuksesta vuonna 2020, on taloudellisesti mahdollinen ja saavutettavissa 25 jäsenen EU:ssa, mikäli luodaan oikeanlainen toimintaympäristö. Komission mielestä EU:n yhteisen tavoitteen asettaminen vuodeksi 2020 on tässä vaiheessa kuitenkin ennenaikaista, sillä neuvotteluja on vielä jatkettava. Omasta mielestäni meidän olisi kuitenkin ilmaistava Bonnissa selkeästi, että olemme valmiit asettamaan tavoitteet vuodeksi 2020, vaikka työskentelyä onkin jatkettava näiden tavoitteiden määrittelemiseksi. Tämän ilmaiseminen on välttämätöntä, mikäli EU haluaa säilyttää johtavan asemansa uusiutuvan energian koalitiossa ja yleisesti ottaen maailmanlaajuisen kestävän kehityksen alalla. 
Tavoitteiden asettaminen vuodeksi 2020 on tarpeen myös, jotta annetaan varmuutta lapsenkengissään olevalle EU:n uusiutuvan energian teollisuudelle ja erityisesti rahoitussektorille. Tämä edistää nykyisten ja tulevien tavoitteiden saavuttamista. 
Ayuso González (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, uusiutuvia energialähteitä käsittelevä kansainvälinen konferenssi ja päätöslauselma, josta seuraavaksi äänestämme, vastaavat tarpeeseen ja yleiseen vaatimukseen lisätä puhtaita ja kestäviä energialähteitä. 
Euroopan unioni on edistynyt alalla huomattavasti, mutta paljon on vielä tekemättä. Kolme vuotta sitten parlamentti hyväksyi uusiutuvien energialähteiden edistämisestä annetun direktiivin, ja siitä lähtien uusiutuvaan energiaan perustuva sähköntuotanto on lisääntynyt valtavasti. Euroopan unioni pitää sisällään valtaosan maailman tuotantokapasiteetista. Vuonna 2001 tuulivoiman tuotantokapasiteetti oli 17 000 megawattia. Nyt luku on kaksinkertainen. Tämä on vain yksi esimerkki onnistuneista hankkeista, joiden ansiosta pystymme viemään muihin maihin ympäristöä kunnioittavaa innovatiivista tekniikkaa. 
Tästä lähtien meidän on pyrittävä suurempaan tehokkuuteen, jonka ansiosta energiavaroja voidaan hallita paremmin. Arvelen, että tässä yhteydessä rakennusten energiatehokkuutta ja yhteistuotantoa koskevat direktiivit ovat keskeisiä samoin kuin Euroopan älykästä energiahuoltoa koskeva ohjelma. Toivoisin, että päätöslauselmaesityksessä mainittu 20 prosentin tavoite saavutetaan, mutta paras menetelmä sen saavuttamiseksi on kiistatta energiatehokkuuden lisääminen.
Liikenteen polttoaineenkulutus aiheuttaa kaasupäästöjä, joiden välittömät vaikutukset ovat havaittavissa suurissa kaupunkitaajamissa. Biopolttoaineiden edistämisestä viime vuonna annettu direktiivi on näin ollen jälleen yksi osoitus komission jäsenen de Palacion sitoutumisesta uusiutuvien energialähteiden käyttöön ilmakehän päästöjen vähentämiseksi. 
Joissakin kaupungeissa on jo otettu käyttöön biodieselillä, bioetanolilla ja vedyllä toimivia liikennejärjestelmiä. Osassa tapauksista on kyse kokeiluhankkeista, mutta monissa tapauksissa tämä tekniikka kuuluu jo olennaisesti liikennejärjestelmiimme. Kyseisiä polttoaineita voidaan käyttää myös tavallisissa autoissa sekoitettuna perinteisiin polttoaineisiin. Kaiken tämän lisäksi markkinoille tuodaan jo sekä perinteisesti että sähköisesti toimivia hybridiajoneuvoja, jotka säästävät eniten polttoainetta. 
Seuraavan askeleen on oltava tekniikan kehittäminen vedyn laajamittaista käyttöä varten. Komissio on jo käynnistänyt kattavan keskustelun tästä energiavaihtoehdosta, joka mahdollistaa liikennevälineiden käytön ilman päästöjä. 
Nykyinen vaalikausi päättyy kohta, mutta olen varma, että vety on yksi tulevien kuukausien suurimmista keskustelunaiheista ja että voimme kaikkien näiden aloitteiden ansiosta saavuttaa uusiutuvien energialähteiden ja viime kädessä ympäristön kannalta mitä kunnianhimoisimmat tavoitteet. 
Aikana, jolloin Opec on juuri päättänyt vähentää öljyntuotantoa, haluaisin lopuksi kehottaa jäsenvaltioita osoittamaan tarvittavaa tahtoa ja edistämään tekniikoita, joissa hyödynnetään uusiutuvia energialähteitä, jotka eivät saastuta ja jotka ovat peräisin luonnon meille runsain mitoin tarjoamista lähteistä. Tämä hyödyttää kaikkia. 
Rothe (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, uusiutuvia energialähteitä käsittelevä kansainvälinen konferenssi pidetään Bonnissa kesäkuun alussa. Saksan liittokansleri ilmoitti tästä konferenssista Johannesburgin kestävän kehityksen huippukokouksessa vuonna 2002. Mielestäni tämä konferenssi on kerrassaan merkittävä seuraus kyseisestä huippukokouksesta, niin kuin äsken totesitte, arvoisa komission jäsen. Käsittääkseni juuri ne, jotka olivat itse mukana Johannesburgin huippukokouksessa, olivat erityisen pettyneitä sen saavutuksiin uusiutuvien energialähteiden suhteen. Vaikka voimmekin nyt olla tyytyväisiä Johannesburgin koalition ensimmäisiin saavutuksiin, niin kuin äsken sanoitte, tuolloin asetettujen tavoitteiden saavuttaminen ei ollut mahdollista Euroopan unionin aidosti vakavista ja sitkeistä yrityksistä huolimatta. Tästä syystä on mielestäni erityisen tärkeää, että Bonnissa järjestettävä konferenssi on menestys.
Arvoisa komission jäsen, viittasitte Berliinissä tammikuussa pidettyyn Euroopan valmistelukonferenssiin, johon osallistui yli 650 osanottajaa 45 maasta. Valmistelukonferenssi teki hyvin selväksi, mitä se odottaa paitsi Bonnin konferenssilta myös Euroopan unionilta ja sen politiikalta. Mielestäni Euroopan unioni on laatinut uusiutuvien energialähteiden kehittämistä koskevan strategiansa kerrassaan esimerkillisesti: sen tavoitteena on kaksinkertaistaa uusiutuvista energialähteistä tuotetun energian osuus ja nostaa se 12 prosenttiin – sähköalan kohdalla 22,1 prosenttiin – vuoteen 2010 mennessä. Mainitsitte, että olemme käynnistäneet kampanjan markkinoille pääsemiseksi sekä antaneet sähkön ja biopolttoaineiden edistämistä koskevaa lainsäädäntöä. On tärkeää panna merkille, että yritämme parhaillaan lisätä tehokkuutta ekologista suunnittelua koskevan direktiivin ja energiapalvelujen avulla, mutta olennaista on tällä hetkellä se, että jatkamme ja vauhditamme tätä strategiaa. Minun ei todellisuudessa tarvitse muistuttaa teille, mistä tässä on kysymys – ilmastonmuutokseen liittyvästä ongelmasta, rajallisista voimavaroista, tuontiriippuvuutemme vähentämisestä, työpaikkojen luomisesta alalle. Mielestäni on ennen kaikkea tärkeää miettiä tilannetta vuoden 2010 jälkeen ja asettaa itsellemme uusi tavoite – vaikka olenkin tässä kanssanne eri mieltä, arvoisa komission jäsen. Tosiasiassa Berliinin konferenssissa ei vaadittu ainoastaan tutkimusta, vaan sen päätelmissä tehtiin erittäin selväksi, että 20 prosenttia on suotava tavoite vuodeksi 2020. Voitte huomata, että kompromissipäätöslauselmassamme vaaditaan juuri tätä; siinä vaaditaan, että komissio ja neuvosto pyrkisivät tähän tavoitteeseen ja menettelytavat laadittaisiin sitä silmällä pitäen. 
Tulevaisuudessa on tärkeää kehittää uusia keinoja tämän saavuttamiseksi entistä tehokkaamman lähestymistavan avulla. Vaikka esitittekin epäilyksiä, voimme nähdä, että sähköalalla asettamamme 22,1 prosentin tavoite on tietyissä olosuhteissa mahdollista saavuttaa, mikä ilmenee selvästi etenkin maista, joissa on keskitetty järjestelmä. Lämmityksen ja jäähdytyksen osalta tähän on mahdotonta tai lähes mahdotonta päästä. Mikäli kaksinkertaistamisen yleistavoite on määrä saavuttaa, onkin tärkeää lisätä EU:n lainsäädäntöä näillä aloilla mutta myös sisällyttää uusiutuvat energialähteet Euroopan unionin muihin politiikan aloihin, kuten rakennepolitiikkaan ja aluepolitiikkaan sekä mahdollisesti Välimeren-politiikkaan ja ainakin kehitysyhteistyöhön. 
Tiedämme, että kolme miljardia ihmistä ympäri maailmaa joutuu elämään ilman sähköä, ja on tärkeää tukea sellaisia hankkeita, joiden avulla köyhyyden vähentäminen on todella mahdollista, kuten uusiutuvia energialähteitä käyttävät hajautetut järjestelmät. Tämän vuoksi päätöslauselmassamme tehdään hyvin selväksi, että on tarjottava asianmukaiset keinot, mikä tarkoittaa, että Euroopan investointipankin kaltaisten rahoituslaitosten on asetettava uusiutuvat energialähteet ja energiatehokkuus etusijalle. 
Turmes (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, koska minulla on vain kaksi minuuttia aikaa, ilmoitan aluksi kannattavani varauksettomasti jäsen Rothen viimeisten viiden minuutin aikana esittämiä ajatuksia. Esitän kuitenkin vielä muutamia tarkennuksia. 
Tarve suojella ilmastoa ja ympäristöä merkitsee sitä, että uusiutuvat energialähteet, jotka vähentävät riippuvuuttamme öljystä ja kaasusta, ovat 2000-luvun energiamuoto; ilman niitä miljardeilla ihmisillä ei olisi kehitysstrategiasta riippumatta lainkaan tulevaisuutta. On tietenkin hyvä, että niiden avulla voidaan luoda työpaikkoja Eurooppaan. Kuulin tällä viikolla, että Yhdysvaltain demokraattien presidenttiehdokas John Kerry on ilmoittanut, että myös Yhdysvallat pyrkii tuottamaan 20 prosenttia energiahuollostaan uusiutuvista energialähteistä vuoteen 2020 mennessä. Tämä merkitsee valtavaa vilkastumista Euroopan teollisuudelle, sillä olemme alan johtajia uusiutuviin energialähteisiin liittyvässä tekniikassa, ja tämä hyödyttää myös Euroopan teollisuutta. 
Mikäli EU haluaa luoda varmuutta energia-alan ja muiden alojen investoinneille, se tarvitsee pitkän aikavälin ilmastonsuojelutavoitteita, joiden mukaan uusiutuvien energialähteiden osuus on vähintään 60 prosenttia vuoteen 2050 mennessä ja vähintään 20 prosenttia vuoteen 2020 mennessä. Tällä hetkellä ongelmana eivät niinkään ole uusiutuvat energialähteet, joiden osalta olemme muita edellä, vaan tehokkuusstrategia, jossa olemme Kiinaa jäljessä. Mahdollisuus päästä varhaiseen sopimukseen ekologista suunnittelua koskevasta direktiivistä vesittyi eilen neuvostossa, sillä emme pysty enää laatimaan sellaisia direktiivejä, joissa kaikki voittavat ja jotka miellyttävät neuvostoa. Kenties syynä oli myös teollisuuden liian innokas painostaminen. 
Päätöslauselmassa, jota kaikki poliittiset ryhmät tukevat, tehdään myös selväksi, että Euroopan investointipankin on oltava keskeisemmässä asemassa. Tällä hetkellä alle 10 prosenttia sen myöntämistä lainoista koskee hankkeita, joista tuetaan uusiutuvia energialähteitä. Koska ne ovat tulevaisuuden energiamuoto, poliittinen painostus on välttämätöntä myös tällä alalla. 
Korhola (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, näyttää kovasti siltä, että Kioton pöytäkirja ei välttämättä tule voimaan. Silti kansainvälisen oikeuden mukaan Kioton pöytäkirja sitoo allekirjoittajia useita vuosia. Tänä aikana sitä ei voida muuttaa, jolloin Kioto-prosessi jää aivan liian staattiseksi.
Ilmastonmuutos on kuitenkin todellinen uhka, ja siksi sen vastustamistoimet tulisi pitää vahvoina ja dynaamisina. Yksi keino on analysoida EU:n edelliset politiikat, jotka ovat useimmilla aloilla jo onnistuneesti irrottaneet taloudellisen kasvun päästöjen kasvusta. Tähän on päästy, kun toimet on hajautettu monimuotoisiin ja tehokkaisiin politiikkoihin, jotka luovat dynamiikkaa ja jopa ympäristön ja yhteiskunnan kannalta myönteisiä sivuvaikutuksia. Näitä pitäisi nyt vahvistaa ja soveltaa muillekin sektoreille. Ennen muuta tätä tulisi nyt soveltaa maailmanlaajuisesti. Bonnin kokous on ensimmäinen askel.
Yhdistyneiden kansankuntien ympäristöohjelmille tulisi antaa riittävä toimivalta ja hajauttaa ilmastomuutoksen vastustaminen energiatehokkuuden, uusiutuvan energian ja puhtaan teknologian edistämistoimiin. Tämä loisi muutokselle myös tarpeellisen dynamiikan.
Tällainen lähestymistapa avaisi myös Yhdysvalloille ja Venäjälle uuden mahdollisuuden tulla mukaan ja osallistua kasvihuonekaasujen vähentämiseen. YK:n puitteissa tulisikin luoda selkeät maailmanlaajuiset rakenteet hiilitaloudelle ja hinta hiilidioksidille samalla, kun edistetään voimakkaasti markkinaperusteisia kannustimia päästöjen vähentämiseen. Samoin Kiinan ja Intian päästöjen huima kasvuvauhti on taitettava YK:n puitteissa.
Kioton tavoitteissa pysyminen on välttämätöntä, mutta Kioto-prosessin haitalliset vastavaikutukset olisi kiireesti kyettävä myöntämään ja torjumaan. Muutoin sopimus kääntyy kestävän kehityksen tavoitteita vastaan. Edelläkävijänä EU on osoittanut suurta rohkeutta, mutta on oltava rohkeutta myös myöntää virheet, jos niitä on tehty. Kioton kohdalla näyttää siltä, että suurin virhe liittyy hiilivuotoon, joka uhkaa toteutua, kun tuotanto siirtyy maihin, joita Kioto-tavoitteet eivät koske. "saastuttaja maksaa" -periaate on näin muuttumassa "saastuttajalle maksetaan" -käytännöksi.
Myös uusiutuvien energialähteiden osalta on vaara, että humallumme iskulauseista emmekä ole realistisia. Jo nyt tutkimuspanos uusiutuvien edistämiseen on suhteettoman suuri, ja parlamentti on jälleen valmis kasvattamaan uusiutuvien vähimmäisosuutta. Edelleen suurin osa uusiutuvista tulee suurista vesivoimalaitoksista, eikä niitä olla valmiita enempää lisäämään.
Narua ei voi työntää, sitä pitää vetää: tutkimuspanos ei enempää auta, mutta globaali kysyntä auttaisi. Siksi meidän on tehtävä Bonnissa parhaamme globaalin kysynnän esille tuomiseen. 
Linkohr (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, teistä saattaa kuulostaa yllättävältä, että 25 vuoden kuluttua yhdestä kuutiosenttimetristä silikonia on mahdollista saada yhtä paljon energiaa kuin samasta määrästä uraania. Tämä pitää kuitenkin paikkansa. Minäkin olin yllättynyt, mutta tämä kuvaa sitä valtavaa potentiaalia, joka uusiutuviin energialähteisiin sisältyy. 
Toinen huomioni koskee Bonnin konferenssia. Ehdotan, että mekin lähettäisimme sinne valtuuskunnan edustamaan itseämme, kuten lukuisat parlamentit ympäri maailmaa. Olisi häpeäksi Euroopan parlamentille, jos sillä ei olisi konferenssissa näkyvää edustusta, josta vastaa ryhmä virallisesti valtuutettuja parlamentin jäseniä.
Kolmanneksi totean, että päätöslauselmassa – johon jäsen Rothe aivan oikein viittasi – mainitaan "köyhyyden vähentäminen" kahdesti. Mielestäni on erittäin tärkeää, että yhdistämme ilmastopolitiikan, energiapolitiikan ja köyhyyden vähentämisen. Yksi mahdollinen keino saavuttaa tämä perustuu esimerkiksi hajautettuihin energiahuoltojärjestelmiin sekä toiseen välineeseen, josta parhaillaan keskustellaan parlamentissa, nimittäin päästökauppaa koskevaan direktiiviin. Voimme olla kiitollisia komissiolle siitä, että se julkaisi jokin aika sitten hyvin kiinnostavan tietolehtisen, jossa se määritteli keinot, joiden avulla uusiutuvan energian alaa voidaan tällä tavoin edistää yksinomaan Välimeren alueella. Siinä mainitut luvut ovat poikkeuksellisen korkeat. Mielestäni voisimme hyödyntää tätä välinettä paljon enemmän. Onhan meidän kuitenkin loppujen lopuksi rahoitettava uusiutuvat energialähteet, ja tiedämme kaikki, ettei se ole halpaa. 
Lopuksi minun on todettava olevani hieman huolissani siitä, että uusiutuvat energialähteet ovat tällä hetkellä nousevassa kurssissa. Niistä puhutaan lakkaamatta, ja uusiutuvilla energialähteillä on hyvä maine, mikä on aivan oikein. Kuka sen sijaan tietää, mitä tapahtuu parin vuoden päästä, kun kustannukset kohoavat? Ovatko uusiutuvat energialähteet silloin yhtä hyväksyttyjä vai päädytäänkö lopulta vähentämään liikaa hyvää pois? Se olisi erittäin vaarallista, sillä se tuhoaisi kaiken jatkuvuuden alalla, joka on osa teollisuuspolitiikkaamme. Viime kädessä tässä on kyse siitä, että tarvitsemme jatkuvuutta, ja uusiutuvaan energiaan investoineet pienet ja keskisuuret yritykset tarvitsevat varmuutta. 
Toki kustannukset laskevat, mutta ne ovat silti varsin korkeat. Olen erittäin tietoinen omassa maassani käytävistä uusiutuvien energialähteiden hintoja koskevista keskusteluista. On arvioitu, että yksistään Saksassa ne maksavat meille 4–5 miljardia euroa parin vuoden sisällä. Voi olla, että se on monelle raja, jota he eivät ole valmiita ylittämään. Haluan vain varoittaa, että jatkuvuutta on pidettävä yllä eikä sitä saa tuhota, mikäli niille, jotka investoivat uusiutuvaan energiaan, on määrä luoda varmuutta. 
Wallström,
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minä olin mukana Johannesburgin kokouksessa. Sain sekä kokea että jakaa EU:n valtuuskunnan pettymyksen etenkin siihen, ettemme päässeet pitemmälle uusiutuvaa energiaa koskevan maailmanlaajuisen tavoitteen asettamisessa. Otimme tilanteesta irti niin paljon kuin tuolloin oli mahdollista. Olen itse pyrkinyt aktiivisesti saattamaan yhteen sellaisia henkilöitä, jotka haluavat työskennellä selkeiden tavoitteiden ja päivämäärien kanssa uusiutuvien energialähteiden osuuden lisäämiseksi.
Tuleva Bonnin konferenssi on luonnollisesti erittäin tärkeä. Ennen kaikkea voimme jakaa siellä kokemuksiamme ja tietoa siitä, kuinka uusiutuvien energialähteiden kehittämistä voidaan parhaiten tukea poliittisesti. Tämänpäiväisessä keskustelussa olemme kuulleet joitakin tärkeimmistä perusteluista sille, miksi tämä on tarpeen, ja ilmastonmuutos on yksi niistä. Jäsen Turmes mainitsi kaikki vakuuttavat perustelumme sille, miksi uusiutuvaan energiaan on investoitava. Olemme käsitelleet joitakin tärkeimmistä välineistä. Minä olen ensimmäisenä myöntämässä, että olisi tärkeä merkki kertoa Bonnissa, että olemme valmiita ajattelemaan hieman pidemmälle, toisin sanoen vuoteen 2020, ja että haluamme asettaa tällaisen tavoitteen. Laajentuneessa Euroopan unionissa tarvitsemme kuitenkin hieman enemmän aikaa voidaksemme pohtia yksityiskohtaisemmin sitä, miten ja mille tasolle tämä tavoite asetetaan. 
Väitän, että jotkut parlamentin jäsenet ovat ymmärtäneet väärin tämänhetkisen tilanteen Kioton pöytäkirjan suhteen. Ei pidä paikkaansa, että olisimme täydellisessä pattitilanteessa, niin kuin monet luulevat. Kaikki Kioton pöytäkirjan ratifioineet valtiot tekevät itse asiassa hyvin tärkeää ja käytännöllistä työtä sen panemiseksi täytäntöön. Tämä johtuu siitä, että monet kyseisistä etenkin köyhistä valtioista kärsivät jo ilmastonmuutoksesta. Ne ymmärtävät, että ilmastonmuutoksen vaikutukset vain pahenevat, jos ne eivät puutu ongelmaan nyt. Näin ollen tärkeää työtä on jo tehty. Emme ole ainoita, jotka toimivat. Ympäri maailmaa on alettu ymmärtää, että ilmastonmuutoksen uhka on niin suuri, että toimiin on ryhdyttävä heti. 
Väite uusiutuvan energian mahdollisesta kallistumisesta on väärä. Se päinvastoin halpenee. Ajatellaan vaikka fossiilisten polttoaineiden kehitystä. Aivan hiljattain olemme nähneet, kuinka kallista öljystä on tullut. Tulevaisuudessa on entistä kannattavampaa investoida uusiutuviin energialähteisiin. Tämä pitää paikkansa varsinkin, jos jätämme fossiilisten polttoaineiden tuet pois laskuista.
Meidän pitäisi myös tehdä täysin selväksi, että uusiutuvan energian markkinat ovat jo tällä hetkellä taloudellisesti erittäin arvokkaat. Eurooppalaiset yritykset vastaavat tällä hetkellä 90 prosentista maailmanmarkkinoita tekniikan osalta. Olemme hyvin kilpailukykyisiä, minkä ansiosta Eurooppaan on syntynyt tuhansia työpaikkoja. Tämä kehitys jatkuu. Pelkästään tuulienergia on lisääntynyt 5 gigawatista vuonna 1997 27 gigawattiin vuonna 2003. Alalla tapahtuu valtavaa kehitystä. Ei pidä lainkaan paikkaansa, että ala olisi seisahduksissa tai että sillä ei tapahtuisi riittävästi kehitystä. Valtavasti asioita tapahtuu, ja potentiaali on valtava. Meidän on käytettävä näitä tosiasioita perusteluina Bonnin kokouksessa. Meidän on varmistettava, että olemme tulevaisuudessakin johtavassa asemassa uusiutuvan energian alalla. Tämä hyödyttää meitä kaikkia. 
Puhemies.
   Jäsen Posselt käyttää työjärjestyspuheenvuoron. 
Posselt (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, puhun lyhyesti, mutta tämä on tärkeää. Ensinnäkin haluan esittää vastalauseeni sille, että esityslistalta jätettiin pois tämänpäiväisen keskustelun tärkeät, ajankohtaiset ja kiireelliset aiheet, tiistain kyselytunnit sekä keskustelu Euroopan kulttuuripääkaupungista, vaikka niille olisi ollut riittävästi aikaa. 
Toiseksi haluaisin esittää henkilökohtaisen kommentin niin sanotun perjantaikerhon puolesta. Olen kiitollinen läsnä oleville jäsenille siitä, että he hoitavat velvollisuutensa iltaan asti. Aikaisemmin heillä oli tapana hoitaa velvollisuutensa aina perjantaihin lounasaikaan asti, kunnes tämä ei enää ollut mahdollista. On järkyttävää, että joku tässä parlamentissa yrittää tehdä rikollisia näistä jäsenistä ja kaikista, jotka hoitavat tehtävänsä esimerkillisesti. Aion työskennellä täällä tänä iltana edustamieni kansalaisten puolesta ja jatkan työskentelyä huomiseen lounasaikaan asti. Lupaan sen, ja mielestäni se on velvollisuutemme. Minua ilahduttaa, että niin moni on täällä hoitamassa velvollisuuksiaan sen sijaan, että olisi halventamassa ja häpäisemässä tätä parlamenttia. 
Puhemies.
   Kiitoksia paljon, arvoisa jäsen Posselt. Panemme merkille sitoutumisenne parlamentaariseen työskentelyyn ja äänestäjiin. 
Keskustelun päätteeksi ilmoitan, että olen vastaanottanut viisi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä(1).
Äänestys toimitetaan hetken päästä.(2) 
Knolle (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, jos te olisitte joutunut tällä viikolla käyttämään niin sanotun kuljetuspalvelun palveluja, olen varma, että tekin kiehuisitte raivosta. Se, mitä tämän rakennuksen sisällä tapahtuu etenkin iltaisin, on pöyristyttävää. Osa meistä joutui odottamaan tuulisessa säässä niin sanotun kuljetuspalvelun autoa jopa 40 minuuttia. En syytä kuljettajia, jotka hoitavat työnsä kerrassaan erinomaisesti, mutta varmasti vastuu tästä kuuluu jollekin virkailijalle tai hallinnolliselle johtajalle, joka poisti käytöstä 17 autoa täksi viikoksi. Kuinka kauan meidän parlamentin jäsenten on tarkoitus kestää tätä sietämätöntä nöyryytystä parlamentin virkailijoiden taholta? Pyydän teitä varmistamaan, että palvelu järjestetään viipymättä jäsenten ansaitsemalla tavalla. 
Jos kaipaatte esimerkkiä hyvästä kuljetuspalvelusta, saksalaisena jäsenenä voin kehottaa teitä ottamaan mallia Berliinistä, jossa kuljetuspalvelu todellakin on nimensä arvoinen ja palvelee edustajia. 
Puhemies.
   Arvoisa jäsen Knolle, sananne on pantu merkille.
Otamme esimerkkiä Berliinistä ja ennen kaikkea tästä parlamentista. 
Voin vakuuttaa teille, että puhemiehistö on pannut merkille nämä ongelmat ja että ne selvitetään epäilemättä asianmukaisesti. 

Puhemies.
   Äänestämme nyt seuraavasta päätöslauselmaesityksestä:
(1)

Puhemies.
   Parlamentti on käsitellyt esityslistalla olleet asiat.(1)
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi. 

