
Puhemies.
   Julistan Euroopan parlamentin torstaina 16. syyskuuta 2004 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.(1) 

Puhemies.
   Esityslistalla ovat seuraavana poliittisesti tärkeitä asioita koskevat puheenvuorot. 
McCarthy (PSE ).
    Arvoisa puhemies, haluan kiittää teitä henkilökohtaisesti toimenpiteistänne ja tuestanne Irakissa panttivangiksi joutuneen liverpoolilaisen kannattajani Ken Bigleyn vapauttamiseksi. Perjantaina saimme suureksi murheeksemme kuulla, että hänet oli teloitettu. Arvoisa puhemies, olisin kiitollinen, jos ilmaisisitte Euroopan parlamentin jäsenten nimissä myötätuntomme ja surunvalittelumme hänen perheelleen. Esitän tämän pyynnön myös muiden työväenpuoluetta edustavien Euroopan parlamentin jäsenten puolesta.
Puhemies.
   Paljon kiitoksia, jäsen McCarthy. Voin kertoa teille, että surunvalittelukirje on lähetetty, ja olen jo aiemmin lähettänyt surunvalitteluni uhrin perheelle ja Ison-Britannian kansalaisille. Bigleyn perheelle lähetetyssä surunvalittelukirjeessä todetaan, että tämä julma murha liikuttaa syvästi meitä kaikkia. Olimme jo aiemmin pyytäneet sieppaajia vapauttamaan Ken Bigleyn, mutta tuo pyyntö – kuten niin monet muutkin pyynnöt eri puolilta maailmaa – jäi vaille tulosta. Nyt voimme vain surra hänen kuolemaansa ja osoittaa surunvalittelumme hänen perheelleen. Kirje on siis lähetetty. Kiitän ehdotuksestanne, että tekisimme näin. 
De Rossa (PSE ).
    Arvoisa puhemies, otan puheeksi Kolumbiassa tapahtuneet ihmisoikeusloukkaukset. Minuun on ottanut yhteyttä FrontLine, kansainvälinen ihmisoikeusaktivistien suojelua edistävä säätiö. Se keskittyy toiminnassaan puolustamaan ihmisoikeusaktivisteja, jotka pyrkivät kotimaassaan edistämään ihmisoikeuksia rauhanomaisesti toimien.
Tämän vuoden helmikuussa joukko ammattiliiton – maanviljelijäliiton – jäseniä joutui pidätetyksi. Heitä vastaan ei vielä ole nostettu syytettä, eikä heitä vastaan nostettavien vakavien syytteiden tueksi ole esitettävissä mitään näyttöä. Yksistään tänä vuonna Kolumbiassa on salamurhattu kaikkiaan 30 ammattiliittolaista. Euroopan unioni on puuttunut tilanteeseen aika ajoin, mutta niin Kolumbian kuin Euroopan unioninkin ihmisoikeusaktivistien keskuudessa vallitsee vakava epäilys siitä, että Euroopan unioni on antamassa tämän asian jäädä sikseen. Välitän teille FrontLinelta saamani kirjeen, jossa teitä pyydetään vaatimaan, että Kolumbian viranomaiset vapauttavat välittömästi Fensuagro-järjestön jäsenet, koska mitään lakiin perustuvia hyväksyttäviä syytteitä ei ole, ja varmistavat, että lainmukaisille ammattijärjestöille turvataan vapaa toimintaympäristö, jossa ketään ei pelotella. 
Puhemies.
   Kiitos paljon, jäsen De Rossa. Esiin ottamaanne ongelmaan reagoidaan näin. 
Ludford (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, Yhdistyneen kuningaskunnan ympäristövirasto on kertonut, että tämän vuoden viiden ensimmäisen kuukauden aikana Lontoon halki virtaavaan Thamesiin on päästetty 12 miljoonaa kuutiota käsittelemätöntä jätevettä, ja maapallon lämpenemisen aiheuttamat rajut myrskyt vain pahentavat tilannetta. Päästöt ovat koituneet tuhansien kalojen kuolemaksi, mutta myös nostaneet kolibakteerien ja muiden haitallisten bakteerien määrät vaarallisen suuriksi.
Ongelma kuuluu yhteisön toimivaltaan, koska nämä arvot ylittävät roimasti EU:n uimavesidirektiivissä asetetun enimmäistason. Se on sitä paitsi myös rajatylittävä, koska Thames Water -vesilaitos on saksalaisomistuksessa.
Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on kieltäytynyt antamasta puoltatoista miljoonaa Englannin puntaa sellaisen kokoojaviemärin rakentamiseen, joka pitäisi päästöt sallituissa rajoissa. Kuten kollegani kotimaani parlamentissa on todennut, luvut ovat suorastaan häpeälliset. Tilanne kuormittaa ympäristöä, aiheuttaa terveyshaittaa ja tahraa Thamesin maineen.
Toivon, että kollegani ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa ottavat puheeksi tämän Yhdistyneen kuningaskunnan syyksi luettavan EU-lainsäädännön rikkomisen ja pyytävät komissiota tutkimaan sitä. 
Angelilli (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, mielestäni on yksinomaan perusteltua ja asianmukaista, että tämä parlamentti ilmaisee virallisesti tyrmistyksensä ja järkytyksensä Tabassa viime viikolla sattuneesta terrori-iskusta, joka vaati lukuisia uhreja. Mielestäni meidän pitäisi ilmaista myötätuntomme ja syvät surunvalittelumme näissä iskuissa surmansa saaneiden perheille. Uhreista haluaisin muistaa ennen kaikkea kahta italialaisnaista, Jessicaa ja Sabrinaa, jotka halusivat ainoastaan suoda itselleen loman, jota he olivat niin kovin odottaneet koko vuoden raadettuaan. 
McAvan (PSE ).
    Arvoisa puhemies, haluaisin muistuttaa parlamentille, että ensi viikolla, 17.–24. lokakuuta, vietetään One World Weekiä. Tuolloin meillä kaikilla on tilaisuus tarttua toimeen ja tehdä jotakin maailmassa vallitsevan köyhyyden ja epäoikeudenmukaisuuden korjaamiseksi.
Yksi käytännöllinen tapa tukea tätä toimintaa on ostaa reilun kaupan tuotteita. Euroopan parlamentti on alkanut ostaa reilun kaupan tuotteita. Strasbourgista saa nykyään reilun kaupan teetä, mutta Brysselissä edelleen Liptonia. Ehkäpä kvestorit voisivatkin pohtia, miksi toisaalla saamme reilun kaupan teetä mutta toisaalla emme, ja miettiä, mitä muuta voisimme tehdä reilun kaupan tuotteiden hankkimisen suhteen. Siitä kelpaisi muidenkin hallintoviranomaisten ottaa mallia. Toivon, että tuette tätä aloitetta. 
Puhemies.
   Hyvä jäsen McAvan, paljon kiitoksia varsin asiallisesta muistutuksestanne. 
Protasiewicz (PPE-DE ).
      Haluaisin ottaa esiin tapauksen, jossa useampi jäsenvaltio on rikkonut perustamissopimusta. Parlamentti varmasti tietää, että Euroopan unioninkin allekirjoittaman liittymissopimuksen nojalla puolalaisilla yrittäjillä on oikeus tarjota vapaasti palvelujaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tämä on yksi EU:n perusvapauksista, josta liittymisneuvotteluissa ei luovuttu ja josta kaikkien puolalaisten oli määrä päästä nauttimaan välittömästi Euroopan unionin jäsenyyden toteuduttua. Siirtymäkausia sovelletaan ainoastaan työsopimuksen perusteella työpaikan vastaan ottaviin henkilöihin, ei palveluntarjoajiin eikä itsenäisiin ammatinharjoittajiin. Silti monissa jäsenvaltioissa paikallisten asiakkaiden tilauksia vastaanottavat puolalaiset palveluntarjoajat ja palveluliikkeiden perustamista suunnittelevat yrittäjät ovat joutuneet täyttämään ylimääräisiä hallinnollisia vaatimuksia, jotka tekevät tällaisen toiminnan aloittamisen hankalaksi. Voin tarvittaessa kertoa tarkemmin, missä maissa näin tapahtuu. Mielestäni Euroopan komissiolta pitäisikin tiedustella, mitä se aikoo tehdä tutkiakseen tällaiset menettelyt ja estääkseen tämänkaltaiset voimassa olevan perustamissopimuksen rikkomiset.
Agnoletto (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, haluaisin tuoda parlamentin tietoon yhden äärimmäisen vakavan tapauksen. Torstaina 7. lokakuuta FBI pyysi liittovaltion määräyksestä yhdysvaltalaista palveluntarjoajaa Rack Spacea luovuttamaan sille kaksi palvelinta, joilla oli kaikki Indymedian aineisto, toisin sanoen aineistoa kymmenistä tämän kansalaisjärjestöjen ja -yhdistysten kanssa toimivan kansainvälisen verkoston toimipaikoista. Kaikki aineisto luovutettiin ilman, että Indymedialla olisi ollut edes mahdollisuutta saada selville tämän todelliseen sensuuriin rinnastuvan toimenpiteen syitä.
Mielestäni Euroopan parlamentin pitäisi aina nousta puolustamaan kenen tahansa sanan- ja keskustelunvapauden loukkaamattomuutta. Näin ollen vaadin, että Indymediaan äkillisesti kohdistettu rajoitus kumotaan ja että ainakin sen perustelut kyseenalaistetaan. 
McGuinness (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, kommenttini liittyy aiemmin esitettyyn kommenttiin reilusta kaupasta. Euroopan unioni suunnittelee sokerijärjestelmän uudistusta, joka toteutuessaan suunnitellun mukaisesti vaikuttaa eurooppalaisiin viljelijöihin ja sokerialalla työskenteleviin huomattavasti.
Kyse on kuitenkin laajakantoisemmasta asiasta. Olen saanut kuulla, että Brasiliassa sokerialaa määräysvallassaan pitävät harvalukuiset sokeriparonit odottavat vesi kielellä suunniteltua uudistustamme, kun taas alaa pystyssä pitävät – työläiset ja maattomat – ovat huolissaan ja pelkäävät asemansa heikkenevän. Me emme saa edistää tätä prosessia. Kehotan painokkaasti, että kun aloitamme yksityiskohtaiset neuvottelut sokerialasta, emme tutki ainoastaan talous- ja kauppakysymyksiä vaan otamme niiden ohella huomioon myös päätöstemme sosiaalisen ja eettisen ulottuvuuden. 
Puhemies.
   Poliittisesti tärkeitä asioita koskevat puheenvuorot ovat päättyneet. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana komission puheenjohtajan julkilausuma Prodin komission tuloksista. 
Prodi, Romano,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, tunnen selvää liikutusta seistessäni viimeistä kertaa edessänne Euroopan komission puheenjohtajana. Muutaman päivän päästä nimittäin päättyy matka, jota olemme yhdessä kulkeneet viiden vuoden ajan. Tälle viisivuotiskaudelle ovat olleet tunnusomaisia merkittävät poliittiset ja institutionaaliset muutokset sekä käänteentekevät tapahtumat Euroopassa ja kaikkialla maailmassa.
Haluaisin aloittaa yhteisen tapaamisemme muistuttamalla teitä siitä, missä tilassa Euroopan unioni oli vuonna 1999. Institutionaalisella alalla monet halusivat rajoittaa uudistukset Amsterdamissa avoimiksi jääneisiin kysymyksiin ja ehdottivat alaltaan rajallista institutionaalista ohjelmaa, joka ei todellakaan ollut unionia kohdanneiden uusien haasteiden tasalla. Tuolloin vallinneessa vaikeassa taloussuhdanteessa euron käyttöönoton toteutumista varjostivat erittäin painavat huolet ja epäilykset.
Aivan yhtä epävarmoja olivat laajentumisen toteutumisajankohta ja mukaan otettavien maiden lukumäärä. Monet vaativat rajoittamaan laajentumisen enimmillään kuuteen maahan. Lopullista aikataulua tai selkeitä sääntöjä ei ollut esitetty, ja lehdistö sekä kansalaiset toivat syvään juurtuneet pelkonsa esiin. Tätäkin suurempi uhka tuli Balkanilta. Se heitti varjonsa koko mantereen ylle, koska EU:lla ei ollut aluetta varten selväpiirteistä eikä vakuuttavaa strategiaa. Kaiken lisäksi itse komissiokin oli vuosien 1998 ja 1999 tapahtumien jäljiltä kriisissä. Sen uskottavuus ja auktoriteetti olivat vajonneet alimpaan mahdolliseen tilaansa, ja näin ollen sen piti kirkastaa ulkoinen kuvansa toteuttamalla ensimmäinen perinpohjainen ja kattava hallintorakenteensa uudistus.
Hyvät kuulijat, tässä tilanteessa me otimme haasteen vastaan. Yhteistyössä teidän kanssanne asetimme Euroopalle kunnianhimoiset tavoitteet. Tämän tavoitteenasettelun keskiössä, toimintamme yhtenäisyyden ja johdonmukaisuuden takaavana yhdistävänä taustavoimana, oli laajentuminen.
Euroopan yhdentyminen – johon kuuluvat kymmenen uutta jäsenvaltiota, muiden ehdokasvaltioiden selkeä liittymisaikataulu ja todelliset mahdollisuudet Balkanin maiden täysimääräiseen yhdentymiseen – on parasta, mitä Euroopan unioni voi tehdä koko mantereen vakauden sekä poliittisen, taloudellisen ja kulttuurisen kasvun edistämiseksi. Laajentumisen haasteeseen vastaamiseksi meidän oli etsittävä oikea tasapaino. Emme voineet edetä liian hitaasti, koska silloin ehdokasvaltioissa varsin vahvana vallinnut Euroopan yhdistämiselle otollinen ilmapiiri olisi saattanut kadota. Toisaalta emme voineet myöskään kiirehtiä, vaan meidän piti varmistaa, että unionin kansojen tuki oli takanamme.
Näin ollen seurasimme, miten Keski- ja Itä-Euroopassa käynnistetyt uudistusprosessit etenivät, ja annoimme niille vankan tukemme. Samalla otimme kuitenkin huomioon eurooppalaisten esiin tuoman huolen laajentumisen kustannuksista, väestönliikkeistä, ympäristövaaroista, ydinturvallisuudesta ja korruptiosta. Uusien jäsenvaltioiden kansalaisten tuki, josta olivat osoituksena niissä järjestetyt myönteiseen tulokseen päättyneet kansanäänestykset, ylitti kaikki odotuksemme. Olemme voineet osoittaa, että vaikka neuvottelu ja vuoropuhelu ajoittain saattaa olla vaikeaa, mutkikasta ja työlästä, se on ainoa demokraattinen tapa tuoda demokratiaa ja vakautta uusiin maihin.
Unionin kunnianhimoinen laajentuminen puolen maanosan esittämien vapauden, turvallisuuden ja demokratian tavoitteiden saavuttamiseksi osoitti kuitenkin samalla kertaa, että meidän piti valvoa toimielinjärjestelmämme uudistushankkeen etenemistä aivan yhtä kunnianhimoisesti. Näin ollen veimme ensin yksin mutta sittemmin yhä laajemman yksimielisyyden tukemina eteenpäin uudistuksia, joilla voitaisiin vastata 25:n tai useamman jäsenvaltion Euroopan johtamisen asettamiin haasteisiin. Viimeisten viiden vuoden aikana olemmekin olleet jatkuvasti mukana toimielinjärjestelmän uudistuksista käydyissä neuvotteluissa. Tapahtumista voidaan mainita Amsterdamin sopimuksen täytäntöönpano, Nizzan konferenssi, uuden sopimuksen hylkääminen Irlannin kansanäänestyksessä ja tämän seuraukset, Eurooppa-valmistelukunta ja perustuslakisopimus. Parlamentin ja komission yhteistyön ansiosta valmistelukuntamenettelystä on vihdoinkin tullut vakiintunut käytäntö, joka lujittaa Euroopan unionin demokraattisuutta ja tuo lisää avoimuutta.
Tähän ehdotukseen – jota olen aina siitä Nizzan yöstä lähtien kannattanut – liittyi kuitenkin todella vahvoja epäilyksiä. Milloinkaan ennen eivät näkemykset Euroopasta ole törmänneet toisiinsa yhtä rajusti kuin tuolloin. Toisaalla oli vahva, poliittinen ja kohtaamiemme maailmanlaajuisten haasteiden tasalla oleva Eurooppa, toisaalla yksinomaan vaurauteen, vakauteen ja sääntelyyn perustuva heikko Eurooppa, jota ei nähty todellisena poliittisena toimijana. Sitä paitsi Eurooppa on muuttunut sitten 1980- ja 1990-lukujen huomattavasti, ja samoin ovat muuttuneet eri hallitusten unionipolitiikat ja asenteet unionia kohtaan.
Näinä vuosina hallitusten väliset liittoutumat ovat hyvin usein olleet käytännönläheisiä kertahankkeita. Ne ovat liittyneet yksittäisiin ehdotuksiin tai kulloiseenkin sisä- tai kansainvälispoliittiseen tilanteeseen. Tiiviimpi yhdentyminen ei ole ollut minkään maaryhmittymän pysyvä tavoite. Me vuorostamme olemme aina pyrkineet tekemään unionistamme vahvemman, demokraattisemman ja tehokkaamman. Seuranneissa Eurooppa-valmistelukunnassa ja hallitustenvälisessä konferenssissa teimme joitakin varsin innovatiivisia ehdotuksia, joista voidaan mainita EU:n ulkoministerin viran perustaminen.
Olemme tulleet tien päähän. Parin päivän päästä perustuslakisopimus allekirjoitetaan Roomassa. Euroopan kannalta kyseessä on epäilemättä varsin merkittävä tapahtuma: se tarkoittaa demokratian, yksinkertaisuuden ja avoimuuden lisääntymistä, vaikka sopimuksen kaikki näkökohdat – esimerkiksi yksimielisyyttä edelleen vaativat tilanteet – eivät annakaan yhtä suurta aihetta tyytyväisyyteen. Tätä kehitystä me – ja ennen kaikkea te, Euroopan parlamentin jäsenet – olemme vieneet ratkaisevalla tavalla eteenpäin.
Hyvät kuulijat, olen puhunut laajentumisesta, toimielinjärjestelmän uudistuksesta sekä kasvua ja rauhaa edistävästä politiikasta: yksikään näistä ei olisi ollut mahdollinen, ellemme me näillä aloilla toimiessamme olisi palauttaneet oman toimielimemme, Euroopan komission järjestystä, voimaa, arvovaltaa ja ylpeyttä. Muutos ei nimittäin ole ensinkään mahdollinen ilman hallintorakenteiden ja -koneiston kattavaa uudistusta. Ensimmäiset myönteiset vaikutukset alkavat jo näkyä monilla aloilla, kuten varainhoidon valvonnan hajautuksessa tai ulkoisen tuen ohjelmissa.
Ennen kaikkea uudistuksiin sisältyi kuitenkin painokkaita poliittisia viestejä, ja niiden tarkoituksena oli palauttaa komission legitimiteetti, riippumattomuus ja tehokkuus. Mainitsen tässä vain pääosastojen pääjohtajien vuorottelujärjestelmän – tätä aiemmin tiettyjen pääosastojen virat oli vuosikausien ajan tavanmukaisesti annettu samaa kansallisuutta edustaville virkamiehille – tai komission jäsenten ja heidän henkilöstönsä kansallisuussäännöt tai vielä päätöksen tuoda komission jäsenet lähemmäksi heidän valvontapiiriinsä kuuluvia yksiköitä.
Kuitenkin yksi komissiotani luonnehtivista ominaisuuksista on ylitse muiden, ja siitä olen erityisen ylpeä: kollegiaalisuus. Olen voinut toimissani tukeutua tiiviiseen, todella ammattitaitoiseen joukkueeseen, joka on toiminut yhteistyössä upean sopusointuisesti. Jotkut tämän komission jäsenistä ovat nyt maansa hallituksissa tai kansanedustuslaitoksissa korkeissa viroissa. Nähdäkseni myös nämä seikat ovat vankka osoitus toimielimen uusiutumis- ja kasvukyvystä – toimielimen, jonka puheenjohtajana minulla on ollut kunnia toimia yli viiden vuoden ajan. Olen myös varma, että komissiosta kehittyy entistäkin vahvempi sen uuden puheenjohtajan José Manuel Barroson ohjauksessa, ja toivonkin hänelle kaikkea hyvää.
Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, maanosamme yhdistymisprosessi antaa meille upeat mahdollisuudet ulottaa unionin vakaus ja vauraus myös kaikille sen naapurialueille. Emme siis ole tyytyneetkään vain siirtämään jakolinjoja ja muureja parisataa kilometriä kauemmaksi etelään tai itään päin. Euroopan rajoista keskusteltiin vuosikausia, mutta mitään ehdotusta ei koskaan tuotu käsiteltäväksi. Nyt ehdotamme uutta näkemystä unionin rajoista, ja siihen tähtää naapuruuspolitiikkamme, jonka tarkoituksena on luoda aito erityissuhde kaikkiin maihin Venäjästä Marokkoon ulottuvalla vyöhykkeellä. Tarve solmia uudet suhteet unionin ja naapurimaidemme välillä tunnustetaan myös Euroopan perustuslaissa, ja tätä tarvetta me korostimme.
Aikakaudella, jolloin kaikki puhuvat kulttuurien törmäyksestä – vaikka mielestäni kyse on enimmäkseen välinpitämättömyyden törmäyksestä – olemme edistäneet merkittävällä tavalla kulttuurienvälistä vuoropuhelua ja keskinäistä ymmärrystä ennen kaikkea Euro–Välimeri-alueella. Välimeren osalta muistan hyvin sen purevan kritiikin, jonka kohteeksi jouduin ehdottaessani avautumista kenraali Gaddafin Libyan suuntaan. Tänään, kaksi päivää Libyaan kohdistettujen pakotteiden kumoamisen jälkeen, tuo hetki tuntuu varsin kaukaiselta. Aikaa on kulunut vain neljä vuotta, mutta neljän vuoden tahdikas, jatkuva ja tiivis työ on antanut meille mahdollisuuden käynnistää tuossa maassa tärkeät muutokset, ja näin olemme valmistelleet Libyan hyväksymistä jälleen osaksi kansainvälistä yhteisöä.
Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, näiden vuosien aikana olemme aina puhuneet painokkaasti ja selvästi monenvälisyyden puolesta. Aiempaa tehokkaampi maailmanlaajuinen ja alueellinen hallinto, tiiviimpi kumppanuus Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa sekä pohjoisen ja etelän välisten erojen kaventaminen ovat olleet päämäärinämme. Emme ole vain puhuneet monenvälisyydestä: olemme tehneet siitä totta päästäksemme tavoitteisiimme ja ajaaksemme poliittisia päämääriämme.
Mainitsen vain pari esimerkkiä. Olemme niveltäneet kaupan vapauttamisen tavoitteen tarpeeseen ottaa aiempaa paremmin huomioon kansalaisyhteiskunnan ja kehitysmaiden oikeutetut vaatimukset. Meillä on ollut keskeinen sija maailmanlaajuisen hallinnon tehostamiseen tähtäävässä Maailman kauppajärjestön laajentumisessa. Olemme kohdentaneet kehitysyhteistyön ja humanitaarisen toiminnan ohjelmamme ennen kaikkea köyhyyden poistamiseen. Olemme tiivistäneet yhteyksiämme muualle maailmaan, kuten Latinalaiseen Amerikkaan tai Aasiaan, ja olemme antaneet tukemme Afrikan unionin kaltaisille uudenlaisille alueellisen yhdentymisen prosesseille.
Lisäksi olemme osaltamme aidosti myötävaikuttaneet transatlanttisten suhteiden lujittumiseen. Monet olivat sitä mieltä, ettei mantereiden välille revennyttä kuilua enää ollut mahdollista paikata. Tähän en ole koskaan uskonut, koska olen varma, että niillä aloilla, joilla Euroopalla on oma identiteetti eivätkä kansalliset veto-oikeudet lamauta sen toimintaa, se voi saavuttaa merkittäviä tuloksia toimimalla Yhdysvaltojen rinnalla sen tasavertaisena kumppanina. Olemmekin työskennelleet kovasti ja tehokkaasti yhdysvaltalaisten kumppaniemme kanssa hyvin tärkeissä käytännön kysymyksissä niin turvallisuuden kuin terrorismin torjunnankin alalla, sekä eri puolilla maailmaa, kuten Balkanin alueella. Seuraavan olen sanonut ennenkin ja sanon sen uudelleen: tässä hankalassa ja usein traagisessa maailmassa demokratian edistämiseen on kyennyt vain Eurooppa.
Talouden alalla toimikautemme huipentuma on epäilemättä ollut euro. Euro oli alun perinkin tarkoitettu uuden Euroopan kulmakiveksi. Näin ollen pidimme euroa alusta asti suurena poliittisena hankkeena emmekä vain taloushankkeena. Se oli poliittisten johtajien eikä vain keskuspankkiirien hanke – se vaati tuekseen näkemystä, vaikutusvaltaa ja koordinointia. Koko toimikautemme ajan olemme korostaneet vahvemman taloushallinnoinnin tarvetta, koska tämän alan hajanaisuudesta Euroopalle aiheutuvat kustannukset ovat edelleen liian suuret.
Tämän suuntaisesti olemmekin tehneet useita ehdotuksia, joiden tarkoituksena on mukauttaa vakaus- ja kasvusopimusta vastaamaan Eurooppaan kohdistuvia uusia vaatimuksia ja uutta talousympäristöä, ja olemme vihdoinkin avanneet keskustelun, jota monellakin taholla vaadittiin mutta jota kukaan ei rohjennut aloittaa. Myönnän, että minua hymyilytti, kun kaiken näkemyksiini kohdistetun arvostelun jälkeen eräs tunnettu ranskalainen sanomalehti kirjoitti, että komission äskettäiset ehdotukset ovat tehneet sopimuksesta "järkevämmän".
Lisäksi olemme jatkuvasti omalta osaltamme edistäneet Lissabonin strategian toteuttamista ja esittäneet monia ehdotuksia saavuttaaksemme tavoitteemme tehdä unionista maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin talous vuoteen 2010 mennessä. Esimerkkeinä voisin mainita vaikkapa eurooppalaisen tutkimusalueen, yritysten innovaatiotoiminnan ja tietoyhteiskunnan saaman etusijan, uudet elinikäisen oppimisen ohjelmat yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen alalla sekä korkeakoulujemme avautumisen maailmalle. Yksi merkittävimmistä hankkeistamme kilpailukykymme lujittamiseksi on itse kilpailupolitiikkamme uudistus.
Sosiaalisella alalla sosiaalipoliittinen ohjelma on tarjonnut kehyksen lukuisille toimenpiteille työllisyyden, sosiaalisen suojelun, työterveyden ja työturvallisuuden, yhtäläisten mahdollisuuksien ja sosiaalisen osallisuuden alalla. Meidän on kuitenkin oltava rehellisiä ja myönnettävä, ettei läheskään kaikkia alalle asetettuja tavoitteita ole saavutettu. Ennen kaikkea tavoitteista jäätiin niillä aloilla, joilla emme voineet soveltaa yhteisömenettelyä ja joilla toimintaamme rajoitti yksimielisyyden vaatimus. Yksi kuvaavimmista esimerkeistä lienevät vaikeudet yhteisöpatentissa, jonka eteneminen estettiin useampaan otteeseen kielellisistä syistä. Lissabonin strategian toteutuminen on vaarassa, jolleivät jäsenvaltiot opi käyttäytymään toisin.
Sitten mainitsen saavuttamamme tulokset ja esittämämme ehdotukset, joiden tavoitteena on toteuttaa vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue, parantaa ympäristönsuojelua energia- ja liikennealalla sekä lujittaa terveyden suojelua ja kuluttajansuojaa. Esimerkkeinä ovat Tampereen ohjelman täytäntöönpano ja toimet kansainvälisen terrorismin asettamiin uusiin haasteisiin vastaamiseksi syyskuun 11. päivän 2001 jälkeen, Göteborgissa hyväksytty kestävän kehityksen strategia, Johannesburgin huippukokous ja Euroopan tuki Kioton pöytäkirjalle, joka nyt näyttäisi olevan valmis tuottamaan lopullisia tuloksia. Näillä aloilla olemme toden totta näyttäneet suuntaa ja osoittaneet käytännössä, millaista lisäarvoa Euroopan toiminta monenvälisissä yhteyksissä voi tuottaa.
Olemme tehneet Euroopan tulevaisuuden kannalta äärimmäisen tärkeitä strategisia päätöksiä esimerkiksi Euroopan laajuisesta satelliittinavigointijärjestelmästä Galileosta tai yhtenäistä eurooppalaista ilmatilaa koskevasta kokonaisstrategiasta ja reagoineet ripeästi hätätilanteisiin, kuten haaksirikkoon vuonna 1999 ja haaksirikkoon vuonna 2002.
Toimikautemme alussa oli toinenkin ala, jolla kuluttajien luottamus oli välttämättä palautettava hullun lehmän taudin aiheuttaman kriisin jälkeen. Tarkoitan elintarvikealaa. Vastasimme tarpeeseen luomalla yhtenäisen pellolta pöytään -strategian, jota täydennettiin Euroopan elintarvikeviraston perustamisen kaltaisilla toimilla. Myös yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksella sinänsä on tarkoitus vastata uusiin haasteisiin kotimaisilla ja kansainvälisillä markkinoilla, ja tähtäimessä on nykyistä kestävämpi strategia, jonka puitteissa maaseudun kehittämisestä huolehditaan paremmin.
Lisäksi olemme esitelleet poliittisen hankkeemme – näkemyksemme – laajentumisen jälkeisestä Euroopasta, ja tähän hankkeeseen liittyvät ehdotuksemme uusiksi rahoitusnäkymiksi. Tämän poliittisen hankkeen päämääränä on toteuttaa aito Euroopan kansalaisuus; se on hanke nyt koko mantereen laajuista unionia varten, jonka on otettava uusi vastuu kansalaisistaan ja myös kannettava oma vastuunsa kansainvälisissä yhteyksissä. Tämäkin on ollut tavoitteemme: tehdä Euroopasta johtava kansainvälisen tason toimija, antaa Euroopalle mahdollisuus saada äänensä kuuluviin ja tukea rauhaan, turvallisuuteen ja tasapainoiseen kehitykseen tukeutuvan maailman rakentamista.
Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, haluaisin päättää puheenvuoroni mainitsemalla vielä yhden seikan, joka mielestäni olisi luettava tämän komission ja Euroopan parlamentin ansioksi. Kyseessä on kahden toimielimemme välisen puitesopimuksen laatiminen kummankin osapuolen koko toimikauden ajaksi. Tämä sopimus on tehostanut yhteisiä aloitteitamme, kuten sen käytännön yleistämistä, että parlamentille aina tiedotetaan komission tärkeimmistä aloitteista. Nämä sopimukset ovat liittäneet komission poliittisesti tiiviimmin sen oman demokraattisen legitimiteetin perustaan, joka suurelta osin nojaa Euroopan parlamenttiin. Tämä on kiistatta edistysaskel demokratiassa, ja arvostan sitä ja olen siitä teille kiitollinen.
Lopuksi haluaisin tuoda esiin parlamentin ja komission vankan yhteisymmärryksen lainsäädäntöasioissa. Ristiriidat välillämme voidaan laskea yhden käden sormin. Tästä meidän pitäisi olla iloisia: se on yksi yhteispäätösmenettelyn keskeisistä ansioista, ja se osoittaa, miten hienosti kolme menettelyyn osallistuvaa toimielintä ovat sitä soveltaneet. Tämän viisivuotiskauden päättyessä olenkin tyytyväinen tapaan, jolla komission ja parlamentin väliset rakentavat suhteet ovat kehittyneet. Toivon ja uskon, että ne myös pysyvät rakentavina.
Jos näin on, se tarkoittaa sitä, että toimikautensa päättävä komissio on paitsi kehittänyt hyvät suhteet parlamenttiin myös laskenut perustan eurooppalaisen demokratian lujittamiselle entisestään. Olenkin täysin vakuuttunut siitä, että tarvitsemme vielä lisää Eurooppaa ja Euroopalle lisää unionia. Meidän pitää sitoutua Euroopan poliittiseen hankkeeseen täysipainoisesti ja viedä sitä eteenpäin lujasti, sitoutuneesti ja rohkeasti. Näin me olemme tehneet näiden vuosien aikana, ja olen vilpittömästi kiitollinen teille siitä avusta ja tuesta, johon olemme aina voineet luottaa. 
Puhemies.
   Paljon kiitoksia, puheenjohtaja Prodi. Ennen kuin annan puheenvuoron poliittisten ryhmien puheenjohtajille, haluaisin – parlamentin puolesta ja omasta puolestani – kiittää teitä työstänne komission johtajana, ja huomauttaa, että otitte virkanne vastaan Euroopan historiassa erittäin hankalana ajankohtana. Nyt viisi vuotta myöhemmin – toimikautenne päättyessä – Eurooppa on kokenut muutamia historiallisia muodonmuutoksia. Ne ovat toden totta olleet historiallisia. Tämä ei ole mitään kaunopuheisuutta vaan toden totta oikea tapa kuvata sitä, mitä Euroopassa on toimikaudellanne tapahtunut.
Euron todellinen käyttöönotto sekä talous- ja rahaliiton toteutuminen käytännössä – josta haaveiltiin niin pitkään ja joka vaati niin paljon työtä – ovat Prodin komission ansiota. Teidän puheenjohtajakaudellanne on niin ikään viety loppuun kaikkien aikojen suurin Euroopan unionin laajentuminen – jollaista ei varmasti enää nähdä. Tämä on yksi niistä rakenteellisista muutoksista, jotka historia yhdistää teidän ja johtamanne komission nimeen. Teidät muistetaan myös erittäin hyödyllisestä ja tiiviistä osallistumisesta kansanäänestyksille alistettavan perustuslain laadintaan.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, yksistään näiden kolmen seikan perusteella voimme sanoa, että komission puheenjohtajan tehtävän jättäessänne ansiolistanne on erinomainen monine poliittisine saavutuksineen. Nämä saavutukset ovat mullistaneet Euroopan todellisuuden ja lisänneet sen yhtenäisyyttä. 
Edeltäjäni ovat kertoneet minulle, että te olette aina ottanut Euroopan parlamentin huomioon ja että se on aina pitänyt teitä hyvänä kuuntelijana. Vaikkemme ehkä aina olekaan noudattaneet neuvoanne, tämän parlamentin jäsenet ovat aina vähintäänkin arvostaneet ystävällisyyttänne ja jatkuvaa tavoitettavuuttanne sekä ennen kaikkea sitoutuneisuuttanne Eurooppaa kohtaan. Juuri tuon Eurooppaan kohdistuvan sitoutuneisuuden – joka tunnustetaan laajalti – ansiosta teistä tuli Euroopan komission puheenjohtaja. Voitte olla tyytyväinen ennen kaikkea siksi, että puheenjohtajan tehtävät jättäessänne tuo sitoutuneisuus tunnustetaan vielä aiempaakin laajemmin.
Poettering (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kuulijat, tämä on tärkeä keskustelu, jossa neuvoston puheenjohtajan ja myös koko komission pitäisi olla läsnä. Tulevaisuudessa toivoisinkin näkeväni komission täysistunnossa paitsi silloin, kun äänestämme luottamuksestamme, myös silloin, kun arvioimme tuloksia, joista meidänkin tulevaisuutemme riippuu. Niinpä olisin tänään halunnut nähdä niin koko komission kuin koko neuvostonkin täällä edustettuna.
Tällä Romano Prodin johtamalla komissiolla oli – kuten elämässä ja politiikassa yleensäkin – paremmat ja heikommat hetkensä. Viestinnässä parlamentilla on kaksoistehtävä: toisaalta olemme komission liittolaisia, koska puolustamme yhteisömallia, mutta pidämme sitä myös tarkoin silmällä, ja niin aiomme ilman muuta tehdä vastakin. Olen samaa mieltä tehtävänsä jättävän komission puheenjohtajan kanssa siitä, että toimielinten välinen sopimus on lujittanut demokratiaa ja parlamentarismia, ja nyt näemme, miten puheenjohtaja Prodin komission kanssa sopimamme säännöt velvoittavat myös uutta komissiota.
Yhdellä historiallisella alalla – laajentumisessa – olemme saavuttaneet yhdessä jotakin hienoa. Oma ryhmäni on aina tukenut Keski- ja Itä-Euroopan maiden samoin kuin Maltan ja Kyproksen jäsenyyttä, ja se, että kesäkuussa toimitettujen viimeisimpien Euroopan parlamentin vaalien johdosta kymmentä uutta jäsenvaltiota edustavat jäsenet voivat osallistua keskusteluun tässä parlamentissa, on meille kaikille ylpeyden aihe.
Tehtävänsä jättävä komission puheenjohtaja viittasi ilmaisulla "järkevä" johonkin sellaiseen, jota hän kerran kutsui typeräksi, nimittäin Maastrichtin sopimuksen ehtoihin. Tämä Romano Prodin lausahdus, tämä kommentti, ei mielestäni edelleenkään ole hänen hienoimpia hetkiään. Arvostamme toki suuresti toimikautensa päättävän komission rahapolitiikasta vastanneen jäsenen työtä – en tahdo mainita ketään nimeltä, sillä jos tekisin niin, minun pitäisi tehdä samoin myös monissa muissa tilanteissa – ja sitä, millä tavoin entinen komission jäsen puolusti Euroopan valuutan vakautta. Toivon, että tästä alasta vastaava uuden komission jäsen samoin kuin itse asiassa koko uusi komissio puolustavat vakaussopimusta ja Euroopan rahatalouden vakautta.
Emme ole aivan tyytyväisiä kemikaalipolitiikasta tehtyihin ehdotuksiin, joiden parissa meidän on työskenneltävä tulevina kuukausina ja sangen mahdollisesti tulevina vuosina. En nyt halua mennä yksityiskohtiin, mutta sanoisin, että meidän on tärkeää turvata tälle Euroopallemme kilpailukyky sen sijaan, että harjoitamme politiikkaa, joka vie Euroopasta teollisuuden ja työpaikat. Ympäristönsuojelu ja talous on saatettava keskenään järkevään tasapainoon, ja parasta sosiaalipolitiikkaa on uusien työpaikkojen perustaminen ja nykyisistä kiinni pitäminen. Ehkäpä niin me kuin ennen kaikkea komissiokin toimimme siis väärin, kun Lissabonin strategian yhteydessä asettamamme tavoitteet eivät olleet riittävän kunnianhimoisia ja yhtenäisiä. Sisämarkkinoita toteutettaessa meillä oli täsmälliset päämäärät ja tarkat määräajat, ja tulevaisuutta varten meidän kaikkien pitäisi tästä oppia se, että jos haluamme tehdä Euroopasta kilpailukykyisemmän, meidän on asetettava strategiset päämäärät ja myös tarkat määräajat, jotta Eurooppa saa paremmat eväät kilpailuun.
Jäähyväiset tuovat toki mukanaan aina jonkin verran harmittelua, joten arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, haluankin sanoa teille, että tiedätte, miten hienona ihmisenä teitä pidän. Toimisin tänään silti epärehellisesti, jos jättäisin kertomatta teille, että pidän valitettavana sitä, miten viime kuukausina – voisi sanoa viimeisen puolentoista tai kahden vuoden aikana – asetitte Italian sisäpolitiikan etusijalle. Mielestäni olisi ollut parempi, jos olisitte keskittänyt kaikki voimanne Eurooppa-politiikkaan ja työhönne Euroopan komission puheenjohtajana. Yhtä kaikki, haluaisin kuitenkin erota myönteisissä merkeissä. Haluaisin kiittää teitä kaikkia, ja jos jonkun teistä nostaisin esiin, se olisi jäsen Loyola de Palacio, joka komission varapuheenjohtajana vastasi suhteista Euroopan parlamenttiin. Haluaisin kuitenkin kiittää kaikkia komission jäseniä sitoutuneisuudesta ja toivottaa heille kaikkea hyvää. Näin sanoessani en suoraan viittaa kaikkien heidän henkilökohtaiseen poliittiseen sitoutuneisuuteensa, vaan toivotan henkilökohtaisesti teille kaikkea hyvää, ja pidän itsestään selvänä, että koko komissio halusi tehdä parhaansa tämän yhteisöllisen Eurooppamme eteen. Näin meidän, komission ja parlamentin, on yhdessä toimittava vastakin, joten lämmin kiitokseni ja hyvää jatkoa teille kaikille.
Schulz (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, ryhmäni puolesta haluan kiittää teitä siitä työstä, jota te yhdessä komissionne kanssa olette viimeisten viiden vuoden aikana tehnyt Euroopan unionin hyväksi. Sekä tämän parlamentin puhemies että puheenjohtaja Poettering ovat jo luetelleet useita toimikautenne virstanpylväitä. Astuitte virkaanne vaikeana aikana: Jacques Santerin komission kaatumisen jäljiltä suhteet parlamentin ja komission välillä olivat kireät. Te saitte aikaan liennytyksen tulemalla parlamenttia puolimatkaan vastaan. Tähän johti myös se tapa, jolla te henkilökohtaisesti komission puheenjohtajana ja koko komissionne osana toimielinten välistä järjestelmää toitte esiin kunnioituksenne tätä Euroopan kansojen edustajana toimivaa parlamenttia kohtaan. Siitä olemme teille kiitollisia, sillä teidän ansiostanne Euroopan unionin historiassa on saavutettu virstanpylväs. Seuraajanne arvioinnissa käytetään sitä mittapuuta, jonka yhteistyönne parlamentin kanssa on vakiinnuttanut. Kukaan, joka komission puheenjohtajana haluaa nauttia parlamentin luottamusta, ei voi tehdä vähempää kuin Romano Prodi on tehnyt.
Arvoisa komission puheenjohtaja, on muutakin, mistä voitte olla ylpeä ja mistä me olemme teille kiitollisia. Haluan jälleen kerran viitata siihen, että otitte virkanne vastaan Euroopan sisäpolitiikan ja kansainvälisen politiikan kannalta hyvin vaikealla hetkellä. Täällä, tässä parlamentissa, puheenjohtaja Prodi totesi, että aseiden käytön pitää aina olla ehdottoman viimesijainen keino, että aseet saa ottaa käyttöön vasta, kun kaikki vaihtoehdot ja politiikan välineet on käytetty, ja että Yhdistyneet Kansakunnat on ainoa foorumi, jolla tällaisia päätöksiä voidaan hyväksyttävästi tehdä. Hän vakuutti, että sodankäynnin seuraukset olisivat tuhoisat ja vahingot mittaamattomat. Tämänpäiväisessä puheessanne loitte katseen tulevaisuuteen. Euroopan komission puheenjohtajana teitte Irakin väärästä sodasta oikean päätelmän, ja tämän sanon kiitollisena koko ryhmäni puolesta.
Täällä viitattiin euron käyttöönottoon. Tämä kampanjanne, komissionne jäsenten kampanja perustuslain edistämiseksi – joka yhä jatkuu, sillä perustuslaki toki allekirjoitetaan Roomassa 29. lokakuuta, mikä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että se on ratifioitu – oli jotakin sellaista, jota te nousitte puolustamaan. Myös laajentumisen tullessa käsille te ja komission jäsen Verheugen, jonka haluan mainita, toimitte esimerkillisesti. Minä uskon, että kun asioita jälkikäteen punnitaan, Romano Prodi voi tarkastella ylpeänä toimikauttaan, jossa oli totuttuun tapaan parempia ja heikompia hetkiä, joita me emme halua lakaista maton alle. Meillä sosialisteillakin on ollut aika ajoin aihetta kritiikkiin, ja kun vertaan jäsen Poetteringin toimikautenne alussa pitämää puhetta siihen, jonka hän piti tänään, voin todeta, että osa hohdokkuudesta on viiden vuoden aikana kulunut pois, mutta sehän kuuluu politiikkaan.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, palaatte nyt Italiaan, ettekä ole vielä tehnyt lopullista päätöstä siitä, mitä siellä aiotte itse asiassa tehdä. Haluan kuitenkin sosialistiryhmän puolesta kertoa teille, että mitä sitten päätättekin – ja toivon, että teette oikean päätöksen – Euroopan parlamentin sosialistiryhmä on tässä päätöksessä teidän tukenanne ei vain mielipiteiden vaan myös poliittisen tahdon voimin. Esitän teille mitä parhaimmat kiitokset yhteistyöstä kuluneiden viiden vuoden aikana.
Watson (ALDE ).
    Arvoisa puheenjohtaja Prodi, viisi vuotta ja yksi kuukausi sitten puhuitte tälle parlamentille koettelemattoman komission puheenjohtajaehdokkaana. Kerroitte meille, että halusitte asettaa Euroopan sen kansojen palvelukseen. Silloin liberaalidemokraatit tukivat teitä, ja samoin teemme nyt, viiden uuvuttavan vuoden jälkeen.
Liberaalidemokraatit uskovat, että pitkällä aikavälillä Prodin komissiosta jäävät mieleen tietyt seikat. Teidän komissionne käynnisti Lissabonin strategian ja otti euron käyttöön. Teidän komissionne aloitti sisäisen uudistuksen. Teidän huomassanne unioni laajeni 15 valtiosta 25 valtioon. Teidän komissionne teki Euroopasta terrorismia torjuvan, yhteisen turvallisuuden alueen.
Edeltäjiltänne saitte käsiinne skandaalien pahoin tahriman komission. Te lupasitte tälle parlamentille, että panisitte komission asiat kuntoon. Tämä työ on vielä kesken, mutta komission jäsen Kinnock on antanut sille rohkeasti tukensa, ja te jätätte jälkeenne komission, jossa uudistuksella on vahva jalansija. Tämän prosessin yhteydessä olette pyrkinyt tuomaan komission suhteisiin parlamentin kanssa avoimuutta, tuloksekkuutta ja kunnioittavuutta. Seuraajanne kannattaisi tehdä samoin.
Teidän komissionne sai käsiinsä Euroopan, joka etsi tietä talousuudistukseen. Se jättää jälkeensä Euroopan, joka löysi tuon tien Lissabonissa, miten tahansa haparoiden sitten olemmekin sitä kulkeneet. Lissabonin strategian palveluksessa teidän komissionne on ollut älykkään, kekseliään ja uudistusmielisen yhtenäismarkkinalainsäädännön liikkeellepaneva voima. Liberaalidemokraatit ovat tietoisia siitä, miten poikkeuksellisen omakohtaisesti komission jäsen Bolkestein tätä työtä teki, ja antavat sille arvoa. Ennen kaikkea euron käyttöönotto – Euroopan suurin yksittäinen logistinen operaatio 60 vuoteen – oli upea saavutus niin käytännössä kuin poliittisestikin.
Liberaalidemokraattien mielestä talousuudistuksessa ei vielä ole edetty tarpeeksi pitkälle eikä saavutettu sitä, mitä olisi voitu saavuttaa. Se, ettei Eurooppa todennäköisesti pysty saavuttamaan Lissabonin tavoitteita, ei kuitenkaan johdu komissiosta, joka ei osannut määritellä sääntöjä, vaan jäsenvaltioista, jotka liian usein laiminlöivät niiden noudattamisen. Lissabonin strategia on liian usein joutunut Pariisin strategian tai Berliinin strategian taikka Lontoon strategian jalkoihin.
Teidän komissionne sai ohjaukseensa vuoden 1989 Euroopan, runnellun mutta toiveikkaan Euroopan, jonka halki edelleen kulki jakolinja Triestestä Gdanskiin. Tänään tuosta linjasta ei ole jälkeäkään: sen on pyyhkinyt pois historiallinen laajentuminen, jonka tämä komissio voi aivan aiheellisesti lukea ansiokseen. Annamme tunnustusta työllenne, komission jäsenen Verheugenin työlle ja niiden satojen vastuuntuntoisten komission virkamiesten työlle, jotka tekivät haaveista totta.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, kun kotimaassani poliitikot joutuvat tekemisiin vastakkaisen sukupuolen kanssa, tuloksena on yleensä vaikeuksia! Teidän kohdallanne mieleeni tulee kaksi tapausta: Penelope ja Marta. Ensimmäisestä pääsitte eroon nopeasti, ja olen ilahtunut huomatessani, että olette viimeinkin antanut kenkää toisellekin.
Liberaalidemokraattien liitto on vankasti sitä mieltä, että Prodin komissio on pitänyt lupauksensa, jotka se antoi tälle parlamentille viisi vuotta sitten. Jotkut toki tukeutuvat siihen kuluneeseen väitteeseen, että Italian sisäpolitiikka on kiinnostanut teitä enemmän kuin Euroopan komission luotsaaminen. Miten kuitenkaan on mahdollista ensin tarkastella tämän komission saavutuksia ja sitten väittää, että hoiditte Brysselin asioita vain vasemmalla kädellä?
Rooman keisari Augustuksesta – toisesta italialaisesta, jolle Euroopasta tuli elämäntehtävä – sanottiin, että hän sai käsiinsä tiilikaupungin mutta jätti jälkeensä marmorikaupungin. Liberaalit ja demokraatit katsovat, että teidän komissionne sai käsiinsä tiilikaupungin, mutta jättää jälkeensä suuremman, paremman ja viisaamman Euroopan. Arvoisa puheenjohtaja Prodi, kaiken tämän voin kiteyttää yhteen italian kielen sanaan: !
Frassoni (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Prodi, kuten tavallista, kuluneiden viiden vuoden aikana suhteenne Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmään ovat olleet toisinaan hyvät, toisinaan huonommat, mutta haluaisin sanoa, että kuluneiden viikkojen kuulemisten valossa olen varma siitä – vai pitäisikö pikemminkin sanoa pelkääväni sitä – että monet meistä tulevat kaipaamaan teidän komissiotanne ja etenkin muutamia sen jäsenistä. Tämä ei todellakaan tiedä hyvää Euroopalle sen enempää kuin meillekään.
Olemme tietoisia siitä, että Euroopan unionia uudistettaessa ja valmistelukunnan työskentelyn aikana te ja teidän komissionne onnistuitte valitsemaan suoran tien kohti Euroopan unionin lujittumista ja demokratisoitumista, eivätkä tätä estäneet edes ajoittaiset hyökkäykset, joita kohdistettiin paitsi teihin henkilökohtaisesti, myös itse komission kaltaisen riippumattoman ja aidosti eurooppalaisen toimielimen olemassaoloon. Minun on todettava – ja tässä olen samoilla linjoilla jäsen Schultzin kanssa – että myös kantanne Irakiin oli selkeä, ja siitä olimme kanssanne samaa mieltä.
Tämä ei kuitenkaan auttanut välttämään sotaa, koska unioni jälleen kerran kieltäytyi esiintymästä yhtenäisenä ja kieltäytyi järjestäytymästä tavalla, joka olisi antanut sille mahdollisuuden yhtenäiseen linjaan sodan ja rauhan kysymyksissä.
Olemme myös tietoisia siitä, että teidän komissionne pystyi vastustamaan niiden hallitusten painostusta –mielestäni niitä voidaan pitää yksinomaan lyhytnäköisinä kitupiikkeinä – jotka katsovat, että Eurooppaa voidaan viedä eteenpäin, vaikka jäsenvaltioiden rahoitusosuudet pidetään yhden prosentin alapuolella. Sopii todellakin toivoa, että seuraajanne pysyy tässä suhteessa tiukkana.
Kuten jo on todettu, teidän komissionne on laajentumisen komissio, ja tältä osin mekin annamme tunnustusta myös sille valtavalle työlle, jota on tehty tulevien laajentumisten valmistelemiseksi ennen kaikkea Turkin osalta. En kuitenkaan halua peitellä pettymystämme siihen, ettei Kyproksen kysymystä onnistuttu ratkaisemaan. Olimme jo pitkään pyytäneet komissiolta määrätietoisempaa aloitetta, mutta valitettavasti se ei ollut valmis auttamaan.
Olemme toki olleet tyytyväisiä tapaan, jolla te ja komissionne enemmistö – eivät siis valitettavasti kaikki komissionne jäsenet, ja tässä viittaan ennen kaikkea jäsen de Palacioon – olette hallinnoineet kysymystä Kioton pöytäkirjasta ja ilmastonmuutoksesta ylipäätään. Meistä olisi tietenkin ollut erittäin hienoa, jos komissio olisi esittänyt myös ilmastonmuutoksen osalta vakaussopimusta, ihka oikeaa suunnitelmaa, johon olisi kuulunut täsmällisiä lukuja ja sanktioita. Näin ei tapahtunut, mutta toivomme saavamme tämän aikaan tulevaisuudessa.
Vakaussopimuksesta toteaisin, että kuten tiedätte ja muistatte, tuimme vahvasti luonnehdintaanne, jonka mukaan se on typerä. Tuolla hetkellä ei kuitenkaan tehty mitään aloitetta. Kannatamme komissionne tältä osin tekemää ehdotusta ja olemme siihen melko tyytyväisiä, mutta se tulee liian myöhään, kun Euroopan unionissa on jo ollut vakava kriisi.
Erimielisiä olemme kuitenkin olleet ainakin kolmesta asiasta. Tästä olemme pahoillamme, ja toivomme vakuuttavanne paitsi teidät myös seuraajanne. Tärkein kysymys, jossa näkemyksemme kävivät pahasti ristiin, olivat epäilemättä muuntogeeniset organismit. Niitä koskevan kiellon kumoaminen oli virhe, ja nähdäkseni EU:n kansalaiset ovat tästä tietoisia. Energian ja ympäristön osalta taasen toimet uusiutuvien energialähteiden käytön edistämiseksi ovat jääneet todella vähäisiksi, ja viimeisten viiden vuoden keskusteluissa ne on melko lailla lyöty laimin. Arvoisa puhemies, viimeiseksi mainitsen matkustajarekisteritiedot (PNR). Mielestämme komissio teki pahan virheen kohdistaessaan huomionsa menettelyyn, joka lopullisesti ja aivan ilmeisesti esti parlamenttia osallistumasta sellaisen kysymyksen käsittelyyn, jolla on suoria vaikutuksia kansalaisten oikeuksiin. Toivokaamme, ettei meidän enää tarvitsisi olla tekemisissä sellaisen komission kanssa, jonka mielestä parlamentilla ei ole tällaisissa kysymyksissä puhevaltaa. 
Wurtz (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, komission viisivuotisen työn arviointi kolmessa minuutissa on melko sama kuin yrittäisi tehdä ympyrästä neliön. Siksi tyydynkin ottamaan esille muutamia keskeisiä piirteitä, jotka nähdäksemme ilmentävät EU:n toimeenpanovallan käyttäjän ja myös koko EU:n viimeaikaisia ja myös nykyisiä pääsuuntauksia.
Haluan tehdä selväksi, etten kyseenalaista yksilöiden toimia. Kyseenalaista politiikan. Jos nyt sivuutamme poliittiset ja kansalliset näkemyserot, voimme todeta, että nykyisessä komissiossa on muutamia upeita persoonia jäsen Lamysta jäsen Patteniin. Ongelmallista komissiossa on sen valitsema suunta.
Paras osoitus tästä on Lissabonin strategia. Neljä vuotta on kulunut siitä, kun Eurooppa-neuvosto hyväksyi "vuosikymmenen uuden strategisen tavoitteen". Missä nyt ollaan? Yksi esitetyistä tavoitteista oli täystyöllisyys, mutta komission itsensäkin esittämät luvut osoittavat, että ensimmäistä kertaa kymmeneen vuoteen työpaikkoja häviää enemmän kuin syntyy. Toisena kunnianhimoisena tavoitteena oli rakentaa maailman dynaamisin osaamiselle rakentuva talous, mutta komissio myöntää, että investoinnit tutkimuksen ja koulutuksen kaltaisille keskeisille aloille yleisesti vähenevät. Yksi komission esittämistä luvuista on erityisen kaamea: yli 17 prosentilla Euroopan 15-vuotiaista ei ole vaadittuja lukemisen, kirjoittamisen ja matematiikan vähimmäistaitoja. Tässä tilanteessa olisi odottanut vähintään joitakin alustavia kysymyksiä ja epäilyksiä viimeaikaisesta liberalismin sävyttämästä vastuunpakoilusta, josta saamme maksaa näiden epäonnistumisten muodossa. Ei, tätä kysymystä ei koskaan esitetä. Kriisin kestäessä liberaali virtaus vain jatkaa matkaansa ja voimistuu.
Toinen esimerkki on vuoden 1999 Tampereen ohjelma, ennen kaikkea Euroopan turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikka. Onko ihmisoikeusaktivistien Eurooppa-linnakkeeksi kutsuma rakennelma johtanut tyydyttäviin tuloksiin paljonpuhutun siirtolaisvirtojen hallinnan alalla? Ei ole, ja siitä ovat todisteena jatkuvat tragediat Sisilian rannikolla. Aiotaanko näihin ongelmiin näin ollen puuttua toisesta suunnasta, eli pyrkimällä saamaan aikaan suunnanmuutos säälimättömissä maailmantalouden säännöissä, jotta tätä maahanmuuttoa, jonka taustalla on henkiinjäämisen tarve, saataisiin hillittyä lähtömaissa? Ei todellakaan. Komissio aikoo eettisistä, humanitaarisista ja oikeudellisista ongelmista vähääkään piittaamatta käynnistää kokeiluhankkeita, joiden tarkoituksena on perustaa Välimeren etelärannalle säilöönottotiloja mereltä napattuja pakolaisia varten. Mitähän seuraavaksi?
Viimeisenä esimerkkinä ovat transatlanttiset suhteet. Syyskuun 11. päivän jälkimainingeissa virisi ajatus siitä, ettei Amerikan kansalle osoittamamme myötätunnon ilmauksen tarvinnut tarkoittaa sitä, että nöyrästi hyväksyisimme sen johtajien ajatukset kansainvälisestä turvallisuudesta. Viestinä oli liittolaisuus liittoutumattomana ("allied but not aligned"). Tämä ei estänyt komissiota ilmoittamasta presidentti Bushille transatlanttisessa huippukokouksessa kesäkuussa 2003 – toisin sanoen Irakin sodan jo alettua – että kun Eurooppa ja Yhdysvallat yhdistyvät, ei mikään vihollinen voi niille pärjätä. Sittemmin historia on kuitenkin osoittanut tämän rohkean väitteen kuvitelmaksi. Mitä tästä tapahtumien käänteestä on sitten opittu? Arvoisa puheenjohtaja, tässä on ongelman ydin. Vaihtoehdoista ei koskaan keskustella. Kaikki hoidetaan rutiininomaisesti. Toimielimiimme on aika kylvää hiukan kriittisyyttä, koska juuri vastaväitteet pitävät edistyksen käynnissä.
Giertych (IND/DEM ).
      Arvoisa puhemies, on aivan ilmeistä, että tapa, jolla tehtävästään luopuva Euroopan komissio kohteli EU:n uusia jäseniä, oli poikkeuksellisen epäoikeudenmukainen. Kaikki aiemmat laajentumiset vietiin päätökseen noudattaen periaatetta, jonka mukaan uusiin jäseniin sovelletaan samoja edellytyksiä kuin niihin maihin, jotka jo ovat EU:n jäseniä. Näin ei tehty yksinomaan Kreikan, Portugalin ja Irlannin kaltaisten maiden kohdalla, joiden kansantulo oli yhtä alhainen kuin Puolan mutta joissa oli markkinatalous ja jotka näin ollen pystyivät nopeasti hyödyntämään EU:n mekanismeja. Näin tapahtui myös Itä-Saksan kohdalla, jossa Puolan tavoin tarvittiin perinpohjaista poliittista muutosta. Välittömästi EU:hun liityttyään Saksan demokraattinen tasavalta sai maataloustukia, jotka vastasivat sataprosenttisesti Länsi-Saksan viljelijöille maksettuja vastaavia tukia, ja Itä-Saksan tuotantorajoitukset asetettiin kulutuksen perusteella. Edellytykset, joiden nojalla Puola ja muut itäblokin maat hyväksyttiin, olivat paljon epäedullisemmat ja sitä paitsi epäoikeudenmukaiset. Arvoisa puheenjohtaja Prodi, juuri tästä vääryydestä teidän komissionne työ muistetaan vastaisuudessakin. EU valvoo demokratian toteutumista monissa EU:n ulkopuolisissa maissa, joilla ei ole pienintäkään toivoa EU:hun liittymisestä, mutta silti sillä ei ollut rohkeutta tutkia sitä, toimitettiinko kansanäänestykset EU:hun liittymisestä demokraattisesti ja saivatko liittymisen kannattajat ja vastustavat joukkoviestimissä yhtä paljon lähetysaikaa. Valitettavasti pitävää näyttöä ei saatu sen enempää yhdenvertaisuudesta kuin demokraattisuudestakaan, ja kuitenkin EU:n mielestä oli parempi jättää tämä seikka sikseen. Tässä on kyseessä toinen tehtävästään luopuvan komission toimikauden ilmeinen vääryys, ja on muitakin seikkoja, jotka antavat aihetta olla tyytymätön komission toimintaan teidän puheenjohtajakaudellanne. Kuluneella kaudella esitettiin luonnos perustuslaiksi, ja komission tuki tälle luonnokselle merkitsee sitä, että EU kulkee hyvää vauhtia kohti yhtenäisvaltiota. Toissijaisuusperiaatteesta toki puhutaan, mutta samaan aikaan jäsenvaltioilta riistetään toimivaltaa asioissa, joita ne kykenisivät aivan hyvin sääntelemään itse. Vähä vähältä laaditaan suunnitelmia EU:n armeijasta, yhtenäisestä ulkopolitiikasta, yhtenäisvaluutasta, yhtenäisestä lainsäädännöstä ja yhtenäisestä lainkäytöstä. Komissiosta on vähitellen tulossa Euroopan hallitus, vaikka tätä ei kannateta yksimielisesti. 
Muscardini (UEN ).
    Arvoisa puhemies, toimikautenne alussa äänestimme komission puolesta siinä toivossa, että eräät ratkaisevat ja visaiset kysymykset saataisiin ratkaistua. Valitettavasti monet niistä odottavat edelleen selvittämistä. Komissio ja sen mukana neuvosto eivät onnistuneet hillitsemään euron käyttöönotosta kansalaisille aiheutuneita kustannuksia, ja viime päiviin asti yleisen tullietuusjärjestelmän ehtoja ei vielä ollut määritelty, minkä vuoksi Euroopan ja köyhien maiden välisen kehitysyhteistyön asianmukaisuuden ongelma jäi avoimeksi vuosiksi eteenpäin.
Elintarviketurvallisuusvirasto, josta puhuimme toimikautenne alussa, on jäänyt osittain toteutumatta, ja vastuu tästä kuuluu osaksi myös neuvostolle: virasto ei kykene toimimaan lupaamallamme tavalla. Lisäksi toimet laittoman maahanmuuton ja ihmiskaupan torjumiseksi ovat olleet niin sanoakseni marginaalisia eikä terrorismin torjuntaa ole asetettu etusijalle huolimatta niistä merkeistä, jotka jopa ennen syyskuun 11. päivää osoittivat vahvemman ja paremmin organisoidun toiminnan tarpeen ilmeiseksi.
Esimerkiksi näkemyksemme sivuutettiin aina, kun toimme esiin tarpeen säännellä tietotekniikkaa ainakin EU:n jäsenvaltioissa. Tämä on johtanut siihen, että nykyään kansainvälinen terrorismi on ulottanut vaikutuksensa myös joukkoviestimiin. Terroristit ovat nimittäin oppineet käyttämään uutta tekniikkaa meidän vahingoksemme, vaikka sitä pitäisi käyttää paitsi taloudellisten päämäärien tavoitteluun myös vapauden, demokratian sekä ihmisoikeuksien kunnioittamisen periaatteiden levittämiseen. Sääntelyä on annettu lehdistöä, televisiota ja painettua sanaa mutta ei Internetiä varten, ja tämä on ratkaisematon ongelma. Tässä mainitsin vain muutamia niistä puutteista, jotka viime vuosina on jätetty korjaamatta.
Näille vuosille ovat toki antaneet leimansa hienot ja myönteiset uudistukset eurosta Euroopan jälleenyhdistymiseen ja perustuslakisopimukseen, ja kiitämme koko komissiota ja teitä, arvoisa puheenjohtaja, työstä näiden päämäärien saavuttamiseksi. Valitettavasti ette ole kuitenkaan onnistuneet toteuttamaan Euroopassa sitä muutosta, jota kansalaiset vaativat, eli lisäämään toissijaisuutta, keventämään byrokratiaa ja lisäämään politiikkaa.
Arvoisa puheenjohtaja, italialaisina me lisäksi pahoittelemme sitä, ettette viime aikoina ole enää tehtäväänne hoitaessanne malttanut pysyä puoluepolitiikan yläpuolella ja olette näin altistanut itsenne kaikkien tahojen esittämälle kritiikille. Kuten tämän parlamentin toiminta osoittaa, olemme usein pyrkineet tukemaan komissiota ja puolustamaan sitä siltä arvostelulta, jonka kohteeksi se toimikautensa aluksi joutui. Nyt te kuitenkin olette jättänyt meidät pulaan omaksumalla kaksoisroolin toisaalta komission puheenjohtajana, toisaalta Italian keskustaoikeiston johtajana. 
Czarnecki, Ryszard (NI ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, muistan vieläkin kuuden vuoden takaisen ensitapaamiseni Roomassa puheenjohtaja Prodin, silloisen Italian pääministerin kanssa. Tämä tapaaminen järjestettiin tuolloisen Puolan pääministerin ja nykyisen Euroopan parlamentin jäsenen Jerzy Buzekin virallisen vierailun yhteydessä. Tulin vierailulle jäsen Buzekin mukana Eurooppa-asioista vastaavana ministerinä. Arvoisa puheenjohtaja Prodi, vielä näinkin monen vuoden jälkeen minulla on lämpimät muistot ystävällisyydestänne ja avoimuudestanne kotimaatani kohtaan, ja siitä haluaisin teitä kiittää.
Olette johtanut Euroopan komissiota historiallisena ajanjaksona, jolle on osunut EU:n viides ja kaikkien aikojen suurin laajentuminen. Olette tehnyt historiaa, ja nimenne jää historiaan. Laajentumisen ansiosta EU on eurooppalaisempi ja edustaa maanosaamme aiempaa kattavammin, ja toivomme, että ajan myötä kykenemme myös kilpailemaan tehokkaammin Yhdysvaltojen ja Aasian kanssa. Toimikautenne ei kuitenkaan ollut yksinomaan suuren muutoksen kausi, vaan se myös herätti lukuisia kysymyksiä, joista Portugalista tulevan seuraajanne on huolehdittava. Teidän jäljiltänne EU:ssa vallitsee suurtyöttömyys ja ajatus monitahtisen yhdentymisen Euroopasta eli ylempiarvoiseen ja alempiarvoiseen osaan jakautuneesta Euroopasta. Jacques Delorsin jalanjälkien seuraaminen on vaativa tehtävä. Sen sijaan Jacques Santerin jalanjälkien seuraaminen on paljon helpompaa, koska hänen ottamansa askelet eivät olleet suuria eivätkä ole vieläkään. Kokoavasti toteaisin kuitenkin, että tänään istumme 25:tä emmekä 15:tä maata edustavassa parlamentissa, ja arvoisa puheenjohtaja Prodi, tämä on teidän ansiotanne. 
Grossetête (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, pelkästään teidän näkemisenne täällä on jo tapahtuma, kun otetaan huomioon se, miten laajasti toistuvat poissaolonne vuonna 2004 on pantu merkille ja miten ne on tulkittu merkiksi mielenkiintonne hiipumisesta tätä parlamenttiamme kohtaan. Pelkäänpä, että kokonaisarviota laadittaessa toteamme, ettette ole tehtäväänne hoitaessanne täyttänyt odotuksiamme.
Toki monetkin komission jäsenet ovat tehneet erinomaista työtä, ja olemme pahoillamme siitä, että he jättävät toimensa. Turvallisuuden alalla ja sen kaikissa muodoissa on saavutettu monenlaista edistystä. Kiitämme jäsen de Palaciota, jonka rohkeutta olemme arvostaneet; jäsen Liikasta, joka on onnistunut viemään monia tärkeitä asioita eteenpäin; jäsen Busquinia toiminnasta tutkimusalalla; ja jäsen Barnieria, joka on uudistanut käsityksemme aluerahastoista. Haluan mainita myös elintarviketurvallisuuden ongelmat, jotka jäsen Byrne onnistui voittamaan, sekä jäsenet Redingin ja Vitorinon, joiden asiantuntemusta olemme arvostaneet.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, kysyn tästä huolimatta, missä oli se innoitus, jota Euroopan parlamentin jäsenet niin kovasti odottivat? Vaikka saitte vietyä laajentumisen onnistuneesti päätökseen, ette koskaan kunnolla käynnistänyt keskustelua Euroopan rajoista ja siirtolaisvirroista. Teillä ei ollut kunnianhimoa Lissabonin strategian täytäntöönpanoon, taloushallinnon parantamiseen eikä nuorten tukitoimien edistämiseen.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, miksi kansalaistemme mielikuva Euroopan komissiosta on näin pahoin tärveltynyt? Kerron yhden käytännön esimerkin: tänä aamuna sain kuulla, että komission jäsenen Bolkesteinin kehotuksesta komissionne vaatii äärimmäisellä ja käsittämättömän ankaralla tavalla, että Genova–Lyon–Bordeaux-tieosuuden viimeisen 50 kilometrin osuuden rakentamisesta on järjestettävä toinen Euroopan laajuinen tarjouskilpailu, vaikka tarjous Lyon–Bordeaux-osuudesta on jo hyväksytty. Toisen Euroopan laajuisen tarjouskilpailun järjestäminen vain 50 kilometrin osuuden tähden on ajan ja rahan tuhlausta. Tällainen teknokraattinen päätös on vastoin tervettä järkeä. Miten muka selitän maanmiehilleni, että tämä päätös tulee kalliimmaksi ja että se viivästyttää hanketta? Tiedän jo, mitä he minulle sanovat Euroopasta.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, jos komissio toimii tällä tavalla, minkään maailman viestintästrategiat eivät voi estää toimianne ja toimiamme paikan päällä valumasta hukkaan. Jos kansalaisten halutaan uskoa vahvaan Eurooppaan, joka on kansalaisia lähellä, tällä alalla on tehtävää vielä vaikka kuinka paljon. 
Swoboda (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, sen sijaan, että olisitte loukkaantunut, teidän pitäisi olla pikemminkin – minun tavoin – hämmästynyt siitä, etteivät jotkut – kuten ennen minua puhunut jäsen Grossetête – tässä tilanteessa kykene toimimaan rohkeasti ja objektiivisesti vaan tuntevat tarvetta poliittiseen nurkkakuntaisuuteen. Puhun ryhmäni ja monien tämän parlamentin jäsenten puolesta vakuuttaessani, että olette toden totta tehnyt tämän parlamentin kanssa erittäin tiivistä ja ansiokasta yhteistyötä. Samaa voidaan sanoa komission varapuheenjohtajista de Palaciosta ja Kinnockista sekä kaikista tämän komission jäsenistä. Virstanpylväs on saavutettu, mittapuu on asetettu, ja tätä ei mikään muuksi muuta. Hyvä jäsen Grossetête, epäilenpä, omaksuuko Barroson komissio tämän saman mittapuun. Toistaiseksi puheenjohtaja Barroso ei tästä ole antanut näyttöä, toisin kuin puheenjohtaja Prodi.
Toiseksi – ja toisin kuin jotkut jäsenet ovat todenneet –laajentuminen ja Välimeren-politiikka ovat osoittaneet teidän toimineen oikein, ja myös näillä aloilla meillä on esittää vaatimuksia puheenjohtaja Barrosolle. Aiomme kysellä, kykeneekö hän ajamaan näitä tavoitteita yhtä laajasti ja huolellisesti kuin Prodin komissio. Tässä yhteydessä ottaisin esiin vuoropuhelun islamilaisen maailman kanssa. Kuten komission puheenjohtaja Prodi huomautti, jos haluamme lisää turvallisuutta, emme tarvitse lisää aseita vaan tahtoa käynnistää vuoropuhelu naapureidemme kanssa osana naapuruuspolitiikkaa. Entä mistä tämä politiikka olikaan lähtöisin? Prodin komissiolta. Se on merkittävä saavutus, emmekä saa tyytyä vain kiittämään siitä vaan meidän on vietävä sitä eteenpäin.
Olisin toivonut enemmän toimintaa työllisyyspolitiikan alalla ja monilla muillakin aloilla, mutta kuten puheenjohtaja Prodi jo totesi, tässä syy ei ollut komission vaan neuvoston, joka valitettavasti toimi erittäin varovaisesti ja epäröiden. Juuri puheenjohtaja Prodilla oli ensimmäisenä rohkeutta sanoa – kenties melko provosoivaan sävyyn – ettei vakaussopimus, sellaisena kuin sitä oli sovellettu, kenties ollut niin järkevä. Asiasta on nyt tehty ehdotuksia, ja olen vakuuttunut siitä, että ne saavat enemmistön tuen niin meiltä kuin valtiovarainministereiltäkin. Taloustieteilijänä minun on todettava, että kaikkia mahdollisia taloudelle asetettuja sääntöjä on sovellettava pikemminkin terveellä järjellä kuin dogmaattisesti ja byrokraattisesti. Olen varma, että tämänkin tunnusti ensimmäisenä nimenomaan puheenjohtaja Prodi.
Haluaisin päättää puheenvuoroni viittaamalla yhteen ajankohtaiseen keskustelunaiheeseen, josta vieressäni istuva kollega Bourlanges voinee kokemuksensa perusteella kertoa paljonkin. Toisin kuin toimittajat meidän haluaisivat uskovan, olennaista tässä ei ole se, että joku tyrmätään välittömästi sen vuoksi, että hän edustaa jotakin tiettyä hallitusta tai poliittista näkemystä. Sen sijaan me sosiaalidemokraatit ja tämän parlamentin enemmistö yritämme ylläpitää niitä standardeja, jotka tämä komissio on asettanut perusoikeuksien ja -vapauksien toteutumiselle sekä syrjinnän kieltämiselle. Juuri näihin kysymyksiin me tahdomme selkeät vastaukset. Tulevina päivänä mielenkiintoista onkin, kykeneekö Barroson komissio noudattamaan näitä standardeja, ja tämä koskee ennen kaikkea perusoikeuksia ja -vapauksia, joita koskevan luettelon laadinnassa te olitte hyvin tiiviisti mukana. Naisten asemaa on edistettävä tehokkaammin, eikä syrjintää sukupuolisen suuntautumisen perusteella voida hyväksyä. Tässä on yksinomaan kyse näiden Prodin komission asettamien standardien noudattamisesta. Puheenjohtaja Barroson on osoitettava, että hän kykenee pitämään niitä yllä.
De Sarnez (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, toimikautenne lähenee loppuaan. Tätä toimikautta ovat nähdäkseni sävyttäneet humaanit arvonne ja Euroopan yhdentymisen ylevät ihanteenne, joille annamme tukemme. Haluan todeta parlamentille, että ansiolistanne on vailla vertaa.
Teidän tehtävänne oli laskea eurokolikot liikkeelle. Se oli työläs tehtävä, ja te selviydyitte siitä hyvin. Meitä peloteltiin kaaoksella, mutta taitavien valmistelujen ansiosta kansalaisemme tunsivat euron heti 1. päivästä tammikuuta 2002 lähtien vaikeuksitta omakseen. Ympäristöalalla on saavutettu merkittävää edistystä Kioton pöytäkirjan voimaantulon, vesipolitiikan puitedirektiivin sekä jätteiden vähentämisestä ja kierrätyksestä annetun direktiivin ansiosta.Valmistelemalla aitoa yhteistä turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaa ja tehostamalla yhteisönlaajuista rikollisuuden torjuntaa on voitu edistää vapaata liikkuvuutta ja sijoittautumisoikeutta EU:ssa. Myös opiskelijoiden, tutkijoiden ja työntekijöiden liikkuvuutta on lisätty. Kaikki nämä saavutukset osoittavat, miten hyvin olette onnistunut kohdistamaan huomionne Euroopan kansalaisiin taataksenne heille paremman ympäristön. 
Teidän tehtävänne oli johtaa neuvotteluita, jotka tähtäsivät EU:n laajentumiseen, tämän eurooppalaisen perheemme suureen jälleenyhdistymiseen. Eurooppa-neuvoston painostuksesta huolimatta onnistuitte viemään hankkeen loppuun asti taipumatta, ja näin kymmenen uutta valtiota voitiin ottaa vastaan lamaannuttamatta EU:n toimintaa.
Toimielinkysymyksissä emme voi olla kuin tyytyväisiä perusoikeuskirjan laadintaan ja komission tarpeelliseen ja rohkeaan uudistukseen. Tämän ohella myös hallitustenvälisessä konferenssissa ajamanne näkemykset on otettu huomioon luonnoksessa Euroopan perustuslaiksi, joka toivoakseni auttaa meitä tekemään tästä laajentuneesta EU:sta tulevaisuudessa nykyistäkin kukoistavamman. Lisäksi tulevaisuutta silmällä pitäen esittämänne talousarvioehdotukset ilmentävät tarpeitamme selväpiirteisesti.
Arvoisa komission puheenjohtaja, parlamentille 15. helmikuuta 2000 esittelemänne keskeiset tavoitteet on saavutettu. Toimintanne on ollut oikeudenmukaista ja innoittavaa. Tässä parlamentissa edustamamme Euroopan kansan puolesta haluan ainoastaan kiittää teitä. 
Hudghton (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puheenjohtaja, komissionne on aiheellisesti ylpeä tehtävästä, joka sillä oli Euroopan unionin laajentumisessa. Euroopan vapaan allianssin puolueet toivottavat uudet naapurimme tervetulleiksi ja odottavat päivää, jolloin omat maamme – kuten Skotlanti, Wales ja Katalonia – voivat itsenäisinä jäsenvaltioina ottaa niille kuuluvan paikan korkean tason pöydässä.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, viisi vuotta sitten puhuitte paljonkin tarpeesta saattaa Euroopan unioni uudelleen yhteyteen kansalaistensa kanssa. Vielä viisi vuotta sitten kansalaisten tuki EU:lle oli mielipidetiedustelujen mukaan Skotlannissa vankempaa kuin muilla Yhdistyneen kuningaskunnan alueilla. Nyt tämä kannatusero on kuitenkin hävinnyt. Yksi tärkeimmistä syistä tähän on politiikan ala, joka on ollut EU:n pahimpia epäonnistumisia – yhteinen kalastuspolitiikka. Teidän komissionne tehtävänä oli YKP:n uudistaminen. Teillä oli tilaisuus valaa toivoa Skotlannin kalastusyhdyskuntiin, mutta te ajoittekin ne epätoivoon. Te olisitte voinut hyväksyä tämän parlamentin ehdotukset ja pyrkiä kalastuksen mielekkääseen, hajautettuun aluehallintoon, mutta te päätittekin asettaa hampaattomat neuvoa-antavat toimikunnat etusijalle. Syy ei ole yksin Euroopan komission, sillä Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukset ovat yksi toisensa jälkeen uhranneet Skotlannin edut. Viimeinen pisara minun puolueelleni – Eurooppa-myönteiselle puolueelle – oli kuitenkin tämänvuotinen järjetön päätös tehdä perustuslakiluonnoksessa YKP:sta yksi harvoista yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvista aloista. Niin kauan kuin tämä lauseke on tekstissä mukana, äänestämme missä tahansa kansanäänestyksessä perustuslakia vastaan. Kalastusalalta annettavassa komission toimikausitodistuksessa ainoa oikea arvio onkin siis "hylätty"! 
Musacchio (GUE/NGL ).
    Arvoisa puheenjohtaja, te tiedätte, miten kaikkien näiden vuosien aikana olemme esittäneet jatkuvaa ja myös perustavaa kritiikkiä siitä tavasta, millä tätä Eurooppaamme muovataan. Puhun "Euroopastamme", sillä olemme teidän tavoin Euroopan kannalla. Tästä syystä en vain kertaakaan ankaraa kritiikkiämme tavasta, jolla komissionne on toiminut – kritiikkiä, josta jo olette tietoinen – vaan esitänkin teille kysymyksen, jota voimme pohtia yhdessä: mikä on Euroopan hankkeen asema suhteessa -globalisaatioon? Voidaanko elätellä epärealistisia toiveita globalisaatiolle alisteisen vähittäisen prosessin erinomaisuudesta tajuamatta, että globalisaatio kovertaa tyhjäksi 1900-luvun hyvinvointivaltioissa kehittyneet oikeudet ja luo epäoikeudenmukaisuuteen ja oikeuksien riistoon perustuvan uuden globaalin dynamiikan?
Itse asiassa näemme, miten sota palaa takaisin, terrorismi yltyy ja työntekijät asetetaan toisiaan vastaan – jotakin tämänsuuntaista yritetään juuri nyt saada aikaan autoalalla. Mihin tässä kuvassa sopii Eurooppa? Eikö itse sen perustuslakikin ole askel taaksepäin verrattuna Italiassa säädetyn kaltaiseen perustuslakiin, joka perustuu työnteolle ja sodan kieltämiselle – eikö se jo lähentelekin antautumista -globalisaation vietäväksi?
Tästä syystä Eurooppa voi meidän mielestämme luvata toisenlaista tulevaisuutta ainoastaan, jos se voi olla todellinen vaihtoehto, toisin kuin se tähän mennessä on ollut. 
Angelilli (UEN ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, kokonaiskatsauksen luonteeseen kuuluu, että samalla kun ilmaisemme tyytyväisyytemme saavutettuun edistykseen, on paikallaan tuoda esiin myös ne päämäärät, jotka jäivät saavuttamatta kokonaan tai osittain, kunhan teemme sen tulevaisuuden kannalta rakentavaan sävyyn.
Ensiksi: euron käyttöönotto on tietenkin ollut keskeinen saavutus. Komissio olisi kuitenkin voinut tehdä enemmän tukeakseen jäsenvaltioita, kun nämä taistelivat siitä aiheutunutta hintojen nousua vastaan tai auttoivat yrityksiään, joiden oli tultava toimeen liian vahvan euron kanssa.
Toiseksi: laajentumiseen liittyviä ongelmia ei ole ratkaistu ensinkään. Uudet maat valittavat, että niitä kohdellaan vieläkin alempiarvoisina, kun taas vanhojen maiden on selviydyttävä tilanteesta, jossa rahoitusta on aiempaa niukemmin saatavilla ja jossa uusien jäsenvaltioiden työvoima on niiden omaa huomattavasti halvempaa.
Lisäksi on valitettavaa, että vakaussopimuksen uudistus, jota on pidetty kiireellisenä vuodesta 2001 ja erityisesti sitten syyskuun 11. päivän, on yhä kesken. Haluaisin muiden jäsenten tavoin muistuttaa teitä myös siitä, että tässä istuntosalissa tai pikemminkin Strasbourgin istuntosalissa nimenomaan puheenjohtaja Prodi itse aiheellisesti nimitti sopimusta typeräksi.
Odotamme tulevalta komissiolta konkreettisia ja ripeitä ratkaisuja näihin ongelmiin, ja odotamme sen karsivan eurobyrokratiaa mahdollisimman paljon. Arvoisa puheenjohtaja Prodi, lopuksi toteaisin, että ehkä juuri sen vuoksi, että vuonna 1999 annoimme teille luottamuksenne, olemme todella murheissamme havaitessamme, miten te hiukan liian usein olette puolueenne johtohahmona osallistunut Italian sisäpolitiikkaan. Nähdäkseni tältä osin arviomme toiminnastanne voi olla yksinomaan kielteinen. 
Vanhecke (NI ).
    Arvoisa puhemies, oikeastaan nykyisen Prodin komission toiminnasta ei tarvitse laatia kokonaisarviota, vaikka siitä voitaisiin sanoa paljonkin. Esimerkiksi Eurostatin tapauksesta riittäisi meille helposti puhuttavaa vaikka koko istunnonkin ajaksi. Tämä ei kuitenkaan ole tarpeen, koska viime viikolla Prodin komissio antoi mielestäni itselleen lopullisen tuomion esittämällä näkemyksensä Turkin mahdollisesta liittymisestä Euroopan unioniin. Tämä teko oli komissiolta nimittäin äärimmäinen osoitus Eurooppa-kielteisyydestä. EU:n aiempi laajentuminen entisen Itä-Euroopan maihin saattaa herättää kritiikkiä aikataulunsa tai joidenkin sovellettujen menettelyjen suhteen, mutta kukaan ei silti kiistä periaatetta, jonka mukaan nämä Itä-Euroopan maat ovat osa yhteistä eurooppalaista kulttuuria. Sen sijaan myönteinen vastaus Turkille, joka ei ole eurooppalainen maa sen enempää maantieteen, politiikan, kulttuurin, historian kuin uskonnonkaan kannalta, ei ole pelkkä virhe. Se on rikos aitoa eurooppalaisuuden ihannetta vastaan. 
Thyssen (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, olen lukenut uudelleen komission puheenjohtajan helmikuussa 2000 pitämän puheen strategisista tavoitteista ja lainsäädäntöohjelmasta, ja arvoisa komission puheenjohtaja, aivan tämän puheenne lopuksi te itse esititte mittapuun, jolla toivoitte toimikautenne lopussa suoritustanne arvioitavan. Totesitte, että olette hoitanut tehtävänne mallikkaasti, jos vuoden 2004 Euroopan parlamentin vaaleissa äänestysvilkkaus nousee vuoden 1999 vaaleja suuremmaksi. Valitettavasti tiedätte itsekin näiden vaalien tuloksen: kansalaisista 45,7 prosenttia käytti äänioikeuttaan. Tämä ei ole ainoastaan poikkeuksellisen alhainen luku, vaan ennen kaikkea myös 4 prosenttia vähemmän kuin vuoden 1999 vaaleissa. Emme tietenkään halua tuomita vanhaan tapaan vain yhden kriteerin nojalla – yhteisömetodin kannattajana en toki mitään tuollaista rohkenisikaan tehdä – joten myönnän, että paljon myönteistä on tapahtunut kunakin niistä neljästä vuodesta, joille asetitte nämä strategiset tavoitteet, ja siitä olen teille kiitoksen velkaa. Haluaisin kiittää myös kaikkia komission jäseniä, jotka arvatenkin ovat työskennelleet kuluneiden viiden vuoden aikana lujasti.
Jos kuitenkin kysyn itseltäni, kantavatko unionin kansalaiset huolta unionin eduista ja ymmärtävätkö he ne, kun näen heidän reagoivan laajentumiseen, kun näen komission ja kaikkien muidenkin unionin toimielinten nimet jälleen kerran liitettävän petoksiin, kun voin tehdä sen päätelmän, ettei mielikuva unionin toimielimistä ole kirkastunut – käsityksen saamiseksi riittää vilkaisu viimeisimpään eurobarometriin – minun on sanottava, että yhdessä tehtävässä on selvästi epäonnistuttu, ja se on sillanrakennus kansalaisten luo. Onko tällä jotain tekemistä politiikan asiasisällön kanssa, vai johtuuko se puutteellisista yhteyksistä edustukselliseen kansalaisyhteiskuntaan ja sen kuulemisen laiminlyönnistä? Onko tähän syynä asiantuntematon viestintä, vai kaikki kolme tekijää yhdessä? Haluaisin saada kuulla komission puheenjohtajalta, miten hän itse huolehtii tästä asiasta, ja onko hänellä esittää seuraajalleen minkäänasteisia suosituksia siitä, miten tämä voisi hoitaa työnsä paremmin. 
D'Alema (PSE ).
   Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Prodi, näiden vaikeiden viiden vuoden jälkeen – vastatuulta ja myrskysäätä on ollut tavan takaa – Prodin komission ansioluettelossa huomiota kiinnittävät huomattava edistys ja kiistattoman myönteiset tulokset.
Ensiksi haluaisin ottaa esiin historiallisen mullistuksen, josta on ilmauksena Euroopan tai sen suuren osan jälleenyhdistyminen kylmän sodan vuosien jälkeen. Demokratian ja vakauden kannalta kyse on upeasta saavutuksesta. Olisi tietenkin kovin helppoa luetella yksittäisten henkilöiden saavutuksia, mutta mielestäni Prodin komission ansioluettelossa poliittisesti merkittävintä on näkemys komission tehtävästä: sitä ei ole nähty byrokraattisena vaan poliittisena toimijana, joka on antanut vauhtia ja vireyttä koko eurooppalaiselle prosessille. Komission ja parlamentin välinen vuoropuhelu ja yhteistyö on vahvistanut tuota poliittista ydintä itsessään, tuota unionin liikkeellepanevaa voimaa. Omaksumastani eurooppalaisesta ja federalistisesta näkökulmasta se on ainoa oikea lähestymistapa, jota soveltamalla Euroopasta voidaan todella tehdä ylikansallinen poliittinen voima. Toisinaan se on saattanut närkästyttää joidenkin jäsenvaltioiden hallituksia, mutta epäilemättä se on merkinnyt unionille valtavaa askelta eteenpäin, ja perustuslakisopimuksen uusissa periaatteissa se on saanut virallisen aseman ensimmäistä kertaa. 
Toki Euroopalla on yhä edessään vaikeita haasteita, kuten rauhan ja turvallisuuden takaaminen, terrorismin torjuminen tosiasiassa tehokkaalla tavalla eikä sodan keinoin sekä yhteiskuntiemme ja kansantalouksiemme vireyden palauttaminen Lissabonin strategian viitoittamalla tavalla. Kuten totesitte, näiden haasteiden voittaminen edellyttää kuitenkin vahvempia toimielimiä ja yhtenäisempää Eurooppaa, ja juuri tämän lähestymistavan on Prodin komissio omaksunut osaksi kärsivällistä ja määrätietoista toimintaansa.
Näin siis minäkin haluaisin nähdä parlamentin osoittavan kiitoksensa teille ja kaikille komission jäsenille, kuten tapahtuukin. Mitä minuun itseeni tulee – viisi vuotta sittenhän minulla oli kunnia yhdessä liittokansleri Schröderin kanssa esittää Berliinin Eurooppa-neuvostossa teitä komission puheenjohtajaksi, ja tuolloin nimesin ehdokkaaksi myös Mario Montin – teille, Romano, ja Mario Montille haluaisin sanoa, että Italia on ylpeä siitä tavasta, jolla te Euroopan hyväksi työskennellessänne olette ilmentäneet kotimaamme hienointa Eurooppa-myönteistä ja demokraattista perinnettä. 
Pistelli (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Prodi, viimeiset viisi vuotta ovat olleet täynnä muutoksia ja toisinaan myös dramaattisia tapahtumia: Afganistanin ja Irakin sota, syyskuun 11. päivä ja kansainvälinen terrorismi, jonka Madridin verilöyly ulotti suoraan Euroopan sydämeen. Näiden haasteiden edessä eivät jäsenvaltiot ole aina kyenneet yhtenäisiin reaktioihin. Teidän ohjauksessanne komissio on kuitenkin pitänyt vakaana suunnan kohti entistäkin laajempaa ja yhtenäisempää Eurooppaa.
Kukaan ei voikaan kieltää, ettette te olisi saavuttanut historiallisia tavoitteita, jotka todellakin muuttavat käsityksen Euroopasta ja sen kansainvälisestä asemasta ikiajoiksi. Teidän toimintanne ansiosta komissio on saanut takaisin liikkeellepanevan voimansa, kunnioituksensa ja auktoriteettinsa.
Euroopan jälleenyhdistyminen, jonka on saanut aikaan kymmenen uuden jäsenvaltion liittyminen – kaikkien aikojen laajin laajentuminen – on parantanut viisikymmenvuotisen eripuran arvet ja on tarjonnut poliittisen reaktion kylmän sodan päätökselle.
Euron käyttöönotto ja sen vakiintuminen kansainvälisillä markkinoilla on lisännyt Euroopan taloudellista painoarvoa koko maailmassa. Nykyisessä taloudellisen keskinäisriippuvuuden ja globalisaation sävyttämässä maailmassa nämä ovat maanosamme keskeiset vahvuudet.
Naapuruuspolitiikalla Balkanin alueelle ja Euroopan raja-alueille on saatu vakaus. Lisäksi sopimus Euroopan perustuslaiksi on historiallinen askel, ja se antaa meille uuden alun matkalla kohti poliittista yhdentymistä.
Näitä tavoitteita ei olisi voitu saavuttaa ilman teidän johtajuuttanne, moraalista koskemattomuuttanne ja omistautumistanne Euroopan unionille. Ryhmämme kiittääkin teitä viimeisten viiden vuoden aikana osoittamastanne kaukonäköisyydestä ja rohkeudesta. Näin on laskettu perusta Euroopalle, joka on sisäisesti aiempaa yhtenäisempi sekä johtava kansainvälisen tason toimija. Jos minun pitäisi tiivistää kaikki tämä kahteen sanaan, tietäisin täsmälleen, mitkä sanat valitsisin: 
Rizzo (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Prodi, hyvät kollegat, teidän työssänne ja komission työssä on havaittavissa punainen lanka: halu tehdä Euroopasta poliittinen unioni.
Tavoittelimme tätä vaativaa päämäärää yhteistyössä teidän kanssanne siirtymällä Italiassa euron käyttöön. Arvoisa puheenjohtaja Prodi, tänään voimme sanoa, että Euroopan poliittinen unioni on lähempänä, ja juuri tästä syystä minusta ei ole tarpeen enää kerrata niitä tavoitteita, joihin poliittisella ja institutionaalisella alalla on päästy. Sen sijaan kannattaa panna merkille, mitä meiltä vielä puuttuu, jotta rauhasta tulisi tavoite ja keino, jolla koko maailman poliittiset konfliktit voitaisiin ratkaista ja jonka avulla maailmasta tulisi mahdollisimman nopeasti moninapainen. Näin myös torjuttaisiin kulttuurien vastakkainasettelua, joka on seurausta ennaltaehkäisevästä sodankäynnistä ja terrorismista.
Tavoitteenamme on sosiaalisten ja yksilön oikeuksien Eurooppa, jossa kaikilla on työtä; moderni ja tehokas hyvinvointivaltio, monietninen ja monikulttuurinen yhteiskunta, jossa kaikkien yksilöiden oikeudet johtavat kaikkien vaurauteen.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, kiitos siitä, mitä olette tehnyt. Olemme suhtautuneet kriittisesti moniin kysymyksiin ja niin teemme vastakin, olemme olleet erimielisiä ja niin olemme vastakin, mutta olemme nyt ja vastakin yhtenäisinä ajamassa rauhan ja edistyksen Eurooppaa, joka on tavoitteemme. Äskettäiset tapahtumat huomioon ottaen olen varma, että jäämme kaipaamme teitä. 
Evans, Jonathan (PPE-DE ).
    Arvoisa puheenjohtaja, aloittaisin onnitteluilla. Yksi keskeisistä tavoitteistanne oli Euroopan unionin onnistunut laajentuminen. Tämän vuoden toukokuussa EU toivotti tervetulleiksi kymmenen uutta jäsenvaltiota historiansa suurimmassa laajentumisessa. Tämä oli historiallinen hetki kylmän sodan jälkeisessä maanosamme historiassa, ja on täysin perusteltua tunnustaa teidän osuutenne tämän poliittisen virstanpylvään saavuttamisessa. Haluan myös sanoa, että komissio on laatinut ainakin muutamia liberaalimpia talousstrategioita, joita seuraajanne on nyt sitoutunut viemään eteenpäin. Lissabonin strategiaa lähdettiin toteuttamaan teidän toimikaudellanne, mutta valitettavasti edistystä on saavutettu liian vähän, ja tämä todennäköisesti käy ilmi myös marraskuussa neuvostolle luovutettavasta Wim Kokin raportista.
Muita myönteisiä huomioita komission toiminnasta ei kuitenkaan voida esittää. Viimeisten viiden vuoden aikana unionin perustuslaillistamisesta on tullut komissiolle vaarallinen pakkomielle. Puhuessanne parlamentille vuonna 2000 ja määritellessänne ensisijaisia tavoitteitanne puheenjohtajana totesitte: "Euroopan kansalaiset ovat pettyneitä ja ahdistuneita. He ovat menettäneet luottamuksensa Euroopan toimielimiin." Pelkäänpä, että tällä välin olemme saaneet perustuslakia valmistelleen valmistelukunnan, hallitustenvälisen konferenssin ja asiakirjan, josta saattaa tulla EU perustuslaki. Tämänvuotisten Euroopan parlamentin vaalien äänestysvilkkaus osoitti selvästi, ettei tämä prosessi ole onnistunut innostamaan kansalaisia. Sen sijaan se on vankistanut koko Euroopan laajuisesti käsitystä, jonka mukaan toimielimet, kuten komissio, ajavat liikaa omaa etuaan.
Kyseisessä vuoden 2000 puheessa te myös totesitte, että EU:n onnistumista voitaisiin hyvin arvioida sillä, saavutetaanko vuoden 2004 Euroopan parlamenttivaaleissa suurempi äänestysvilkkaus. Yksi tärkeimmistä syistä siihen, miksei tätä päämääräänne saavutettu, oli pakkomielteenomainen suhtautuminen perustuslaillistamiseen, jolla äänestäjiemme kannalta on vain hyvin vähän merkitystä. Samaan aikaan – ja minusta tätä on ikävä sanoa etenkin, kun varapuheenjohtaja Kinnock istuu vieressänne – komission uudistuksen osalta edistys jäi liian vähäiseksi.
Valitettavasti tätä ei voitu välttää, sillä viime vuoden ajan komissio on ollut tuuliajolla. En lainkaan arkaile sanoa, että tämä on suurelta osin tulosta päätöksestänne käyttää suuri osa ajastanne hyökkäyksiin Italian pääministeriä Silvio Berlusconia kohtaan ja liittoutumien rakenteluun hänen haastamisekseen. Tämä on asettanut komission puheenjohtajan virkatoiminnan puolueettomuuden kyseenalaiseksi ja taannut, että komissio on alettu nähdä jonkinasteisena "rampana ankkana". Kaikilla puheenjohtajilla on oikeus poliittisiin mielipiteisiin, mutta valitettavasti minun on todettava, että teidän poliittiset puheenvuoronne ovat olleet …
Berès (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, muistan mielentilan, jossa tämä parlamentti oli viisi vuotta sitten astuessanne tehtäväänne. Tuolloin parlamentin tilanne oli melko ristiriitainen. Ongelmana oli, että parlamentti oli liian pitkään myötäillyt liikaa sille läheisintä toimielintä, teidän toimielintänne. Koska parlamentti oli ollut liian myötäileväinen, sen oli yhtäkkiä lyötävä nyrkkiään pöytään ja miltei tuomittava komissio. Otitte virkanne vastaan täynnä epäluottamusta toimielintämme kohtaan, koska siitä asti kun lakkasimme myötäilemästä ja aloimme lyödä nyrkkiä pöytään, komissio oli nähnyt parlamentin uhkana ja tuntui vapisevan heti, kun teimme vähäisimmänkään aloitteen. Komissiolle taasen toimikauden johtava ajatus oli pyrkimys muuttua Euroopan hallitukseksi.
Minusta näyttää, että sittemmin asiat ovat järjestyneet itsestään. Olette palauttaneet toimielintemme välille niiden aiemman yhteyden, eikä teistä ole tullut Euroopan hallitusta. Tähän ei ole vaikuttanut luonnos sopimukseksi Euroopan perustuslaista, jota kansojamme nyt pyydetään harkitsemaan. Olette johtanut kollegiota. Haluaisin ilmaista tyytyväisyyteni eräiden komission jäsenten saavutuksiin, eikä liene yllätys, että erityisesti mainitsen jäsenet Vitorinon, Lamyn, Verheugenin, Almunian ja hänen edeltäjänsä Busquinin. Nähdäkseni nimenomaan näiden ja muutamien muiden johtamanne komission jäsenten tarmo on saanut aikaan nämä saavutukset, joista teille kuuluu osa.
Seuraavaksi haluaisin ilmaista tyytyväisyyteni yhteen toimikautenne erityispiirteeseen. Kyseessä on paradoksaalisesti perusteeton älyllisyys, joka on saanut turhan visionäärisen muodon. Viittaan myös kolmeen kokeiluunne. Ensimmäinen niistä oli ministeri Dehaenen ympärille koottu viisaiden ryhmä, joka vallan älykkäästi ehdotti, että tekstimme jaettaisiin kahteen osaan ja että määräenemmistöpäätösten piirissä olevia politiikan aloja tarkistettaisiin. Muita kokeiluja olivat Sapirin raportti ja Penelope-raportti.
Duff (ALDE ).
    Arvoisa komission puheenjohtaja, ensiksi haluaisin kiittää teitä siitä, että olette johtanut komissiota, joka on tehnyt niin paljon Euroopan poliittisen yhdentymisen hyväksi. Teidän puheenjohtajakaudellanne vanha ja monia edeltäjiänne vaivannut kysymys siitä, voiko unioni laajentua ja syventyä samalla kertaa, on saanut lopullisen ja myönteisen vastauksen. Mietin, minkä yhden neuvon te viisi vuotta toimeenpanovallan käyttäjää ohjattuanne haluaisitte antaa seuraajallenne komission ja tämän parlamentin välisten suhteiden osalta.
Lopuksi haluaisin toivottaa teille itsellenne menestystä. Vain yksi aiemmista komission puheenjohtajista on onnistunut jatkamaan uraa politiikassa komission virasta vetäydyttyään. Hän oli Roy Jenkins, joka osoitti briteille, että Eurooppa on niin tärkeä kansakunnan tulevaisuuden kannalta, että myös kotimaassa tarvittiin perinpohjaista poliittista muutosta. 
Tajani (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, viime vuosina Euroopassa on otettu useita edistysaskelia ja saavutettu muutamia tärkeitä päämääriä: Itä-Euroopan maat ovat yhdentyneet jälleen Eurooppaan, euro on syntynyt, ja ensimmäinen perustuslaki on allekirjoitettu. Näihin päämääriin on vienyt kaikkien unionin toimielinten – komission, neuvoston ja parlamentin – sitoutuneisuus.
Saman rehellisyyden nimissä on todettava, että muut komissiolle kuuluneet tavoitteet on lyöty laimin. Ensinnäkin Lissabonissa asetetut tehtävät on latistettu, ja kevätraportit ovat olleet monta kertaa pettymys; toiseksi teollisuuspolitiikassa ehdotusten laadinta ja suunnittelu on ollut laimeaa; kolmanneksi lainsäädännön alaa koskevissa vuosiohjelmissa ei ole ikinä päästy puoltaväliä pitemmälle; neljänneksi komissiota uudistettaessa aivan liian monet virat on täytetty ylhäältä käsin sisäpiiriteitse. Kaiken kaikkiaan viimeisten viiden vuoden aikana monet epäkohdat ovat himmentäneet monien komission jäsenten, ennen kaikkea jäsen Loyola de Palacion, hienon työn arvoa.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, toimikautenne kuitenkin alkoi mitä otollisimmissa merkeissä. Parlamentti oli antanut komissiolle miltei yksimielisen hyväksyntänsä. Jopa mekin, jotka Italian sisäpolitiikassa vastustamme teitä, olimme antaneet teille luottamuksemme Euroopan unionin suuremman yhteisen edun ja kotimaamme edun tähden. Halusimme osoittaa teille, että kansallinen kiistely on yksi asia mutta unionin toimielinten johtajuus koko lailla toinen. Suuren vastuuntuntomme ansiosta emme ole koskaan evänneet teiltä tukeamme tässä parlamentissa.
Sen sijaan te katsoitte parhaaksi käyttää jaloa virkaanne politikoidaksenne Italiassa hallitusta vastaan ja ryhtyäksenne opposition johtajaksi. Tämä on tehnyt meidät kovin murheellisiksi. Olisimme pitäneet parempana, jos olisitte ottanut mallia Jacques Delorsilta, joka luopui Clichyn kunnanjohtajuudesta ennen kuin otti vastaan komission puheenjohtajuuden. Tällä tavoin hän teki ilmeisen selväksi, ettei komission johtamista voida yhdistää sisäpoliittisiin tehtäviin. 
Paasilinna (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet ja hyvät kollegat, Lissabonin strategian puolustaminen taloudellisesti ja poliittisestikin vaikeina aikoina on iso asia.
Haluaisin myös muistuttaa telealan uudistamisesta: se on valtava lakipaketti, joka on nostanut meidät jälleen esimerkiksi säädöksissä maailmalla ja uudelleen kilpailukykyiseksi Yhdysvaltojen kanssa. On purettu hajotettu monopoleja ja duopoleja kuluttajien ja käyttäjien edun hyväksi, mikä on tärkeätä. Tämä on ollut suuri saavutus. Myös energia-asioissa olemme saavuttaneet yhtä sun toista. Olemme nyt saamassa ja rakentamassa Euroopan laajuisia energiaverkkoja. Jokainen meistä ymmärtää, kuinka tärkeätä se on varmuuden ja kuluttajaystävällisyyden kannalta.
Vielä parempaa huolta meidän täytyisi pitää niistä ihmisistä, jotka, kun rajat madaltuvat, jäävät sisäisten rajojemme väärälle puolelle. Tiedollisten ja sosiaalisten rajojen syventyminen on tosiasia.
Laajentuminen on suuri asia, joka levittää nyt keskuuteemme hedelmiään, tasa-arvoa ja oikeudenmukaisuutta, ja sen tulee säteillä myös Euroopan ulkopuolelle. Siksi sanoisinkin, että esimerkiksi sukupuoleen perustuva syrjintä komission taholta on mahdoton ajatus, ja sellaisen komission kanssa tämä parlamentti ei voi tulla toimeen. 
Andria (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, sen kokemuksen perusteella, jota olen viime vuosina saanut johtaessani Italian Mezzogiornon paikallisviranomaista, haluaisin korostaa yhtä Prodin komission piirrettä, joka on ollut kiistatta myönteinen: jatkuvaa huomiota paikallisviranomaisia ja etenkin kaikkia alueita kohtaan, joista Agenda 2000:n myötä on aidosti tullut Euroopan koheesiopolitiikan keskeisiä toimijoita.
Syrjäisillä alueilla oltiin tyytyväisiä työskentelymenetelmään, joka perustuu alueiden ja paikallisviranomaisten kanssa käytävään jatkuvaan vuoropuheluun. Komissio vahvisti tämän menetelmän tiedonannossaan joulukuussa 2003, ja siitä oli osoituksena myös paikallisviranomaisten edustajille osoitettu, perustuslakia koskeva lausuntopyyntö "Tuhat keskustelua Euroopasta", jonka te, arvoisa puheenjohtaja Prodi, esititte yhdessä Euroopan parlamentin entisen puhemiehen Pat Coxin sekä alueiden komitean puheenjohtajan kanssa.
Kuluneina vuosina komissio on tarttunut eurooppalaisesta hallintotavasta annetun valkoisen kirjansa myötä EU:n demokratiavajeongelmaan ja tuonut kansalaisläheisen demokratian käsitteen uudelleen keskusteluun. EU:n politiikan avulla se on auttanut Euroopan heikoimpia alueita perustamaan hallintoelimiä kehityksen edistämiseksi ja vakiinnuttanut ohjelmasuunnittelua, arviointia ja tukitoimien omaksumista edistävän kulttuurin. 
Andrikienė (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, Romano Prodin johtama komissio on päättämässä toimikauttaan. On totta, että juuri tämän komission toimikaudella EU:n laajin laajentuminen vietiin onnistuneeseen päätökseen ja kotimaastani Liettuasta tuli Euroopan unionin täysivaltainen jäsen. On mitä todennäköisintä, että lähitulevaisuudessa Romano Prodin nimi näkyy liettualaisten koululaisten oppikirjoissa.
Haluaisin kuitenkin esittää muutaman kommentin yhdestä komission tehtäväkentästä: ulkosuhteista, ja ennen kaikkea puheenjohtaja Prodin tänään mainitsemasta naapuruuspolitiikasta. Tämän äärimmäisen tärkeän politiikan tavoitteena ei ole laajentaa ainoastaan EU:n rajoja vaan myös rauhaan ja vakauteen perustuvaa eurooppalaista aluetta. On tosiasia, että joissakin naapurimaistamme byrokratia on äärimmäisen raskasta ja demokratiaa rajoitetaan. Joissakin niistä, kuten Valko-Venäjällä, ihmisoikeuksia loukataan ja rikotaan päivittäin. EU:n Venäjän-politiikasta annetussa Euroopan parlamentin päätöslauselmassa todetaan, että tämä politiikka on kaikkea muuta kuin asianmukaista: tavoitteita ei määritellä tarkkarajaisesti, sisäinen johdonmukaisuus puuttuu, ja etujen ja arvojen edistäminen on tehotonta.
Jos verrataan keskenään sitä taloudellista tukea, jota Yhdysvallat ja Euroopan unioni ovat myöntäneet Valko-Venäjälle demokratian lujittamiseksi sekä kansalais- ja ihmisoikeuksien turvaamiseksi, herää ehkä kysymys, sijaitseeko Valko-Venäjä pikemminkin Yhdysvaltojen kuin EU:n itärajan tuntumassa. Samaan luetteloon lisäisin vielä Moldovan, koska toistaiseksi EU:lla ei ole ollut tässä maassa pysyvää edustustoa. Maassa on edustusto vain kuudella EU:n jäsenvaltiolla. Samaan aikaan EU:lla on kuitenkin edustajia monissa maissa, jotka ovat EU:n kannalta varsin syrjäisiä eivätkä edes sitä paitsi kovin merkittäviäkään.
Lopuksi totean toivovani vilpittömästi, ettei Lissabonin strategia, jolta on odotettu niin paljon, jäisi joidenkin aiempien lupaavien strategioiden tapaan keskeneräiseksi unionihankkeeksi. Toivon komission jäsenille kaikkea hyvää. 
Wojciechowski (PPE-DE ).
      Arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, Prodin komission toimikausi jää historiaan EU:n kaikkien aikojen laajimman ja ratkaisevimman laajentumisen kautena. Tämä laajentuminen toi osaksi EU:ta maat, jotka rautaesirippu kerran erotti siitä. Vaikka laajentuminen sinänsä oli Prodin komissiolle menestys, samaa ei voida sanoa sen toteuttamiselle asetetuista ehdoista. Komissio asetti ehdokasvaltioille ankarat ja epäreilut neuvotteluehdot, ja täysimääräisten jäsenyysoikeuksien saavuttamisprosessi sekä kehityserojen tasaaminen vie kauan. Selkeästi vakiintunut jaottelu vanhaan ja uuteen EU:hun tietää meille kaikille ongelmia, ja onkin sääli, ettei tätä historiallista tilaisuutta hyödynnetty täysin. Olisi kaivattu poliittista mielikuvitusta ja näkemystä solidaarisuuteen täysipainoisesti sitoutuneesta Euroopasta. Puolaa edustavana parlamentin jäsenenä minua huolestuttaa tiettyjen maatalouspolitiikan muutosten sisältö. EU:n maatalousmarkkinoiden vapauttaminen ja niiden aiemmasta suojasta luopuminen merkitsevät iskua eurooppalaiselle maataloudelle ja ennen kaikkea kaikille uusien jäsenvaltioiden viljelijöille. Puolalaisten viljelijöiden on selviydyttävä kilpailusta, joka on kaksinkertaisesti epäoikeudenmukaista. Heidän kilpailuasemansa on epäoikeudenmukainen paitsi EU:ssa, koska Puola saa muita huomattavasti vähemmän tukea, myös kansainvälisillä markkinoilla, koska EU:ssa on käynnissä laajamittainen hanke markkinoiden avaamiseksi kansainväliselle kilpailulle. Maailmanlaajuisen köyhyyden torjuntaan tähtäävät toimet eivät saa johtaa siihen, että EU:n köyhyys jatkuu tai pahenee. Komission ehdottama sokerimarkkinoiden uudistus vie suuren osan Euroopan sokerialan toimijoista konkurssiin ja saattaa ajaa Puolan viljelijät ja tuottajat täyskatastrofiin. Puolaa edustavina kansanpuolueen jäseninä emme halua olla missään tekemisissä tällaisten uudistusten ja menettelyjen kanssa. Sen sijaan olemme erittäin tyytyväisiä siihen, että komissio on kieltäytynyt antamasta periksi painostukselle supistaa EU:n talousarviota. Tällainen supistus saattaisi riistää laajentumiselta sen taloudellisen ja ehkäpä myös poliittisen mielekkyyden. Haluan kiittää puheenjohtaja Prodia hänelle annetun tehtävän suorittamisesta. 
Hökmark (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, takanamme on historiallinen laajentuminen. Se on yksi syy siihen, miksi nykyinen Eurooppa on parempi kuin koskaan ja miksi meidän sukupolvemme hyötyy siitä kaikkia aiempia enemmän. Tästä mielestäni niin komissio kuin jäsenvaltiotkin ansaitsevat sekä kiitokset että onnittelut.
Samalla kyseessä on uudenlainen Eurooppa, jolla on uudet haasteet, ja on todettava niin ikään, ettei nykyinen komissio ole onnistunut yhtä hyvin vastaamaan moniinkaan näistä haasteista. Tämä koskee etenkin sen kykyä pysytellä erossa jäsenvaltioiden puoluepoliittisista houkutuksista. Jos tähän ei pystytä, Euroopan yhdentymishankkeen edistämiseen ei riitä tarpeeksi puhtia.
Meitä huolestuttaa se, onnistutaanko Lissabonin prosessia viemään eteenpäin. Nyt haasteenamme on varmistaa, että laajentuminen onnistuu myös käytännössä eikä vain muodollisesti. Tähän vaaditaan Lissabonin prosessia, jolla varmistetaan, että kaikkien EU:n osien kilpailukykyä voidaan asteittain lisätä ja että uusille jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus kasvaa omilla ehdoillaan eikä jonkun muun ehdoilla.
Vaatimuksia kohdistuu myös valmiuksiimme toimia kansainvälisissä yhteyksissä. Euroopan unionin Lähi-idän-politiikan on oltava uskottavaa, ja juuri tästä syystä Euroopan unionilla on oltava rohkeutta ja valmiuksia havaita rauhaan kohdistuvat uhat.
Lähi-idän rauhan suuri uhka ei piile alueen pienissä demokratioissa vaan suurissa diktatuureissa. Se piilee ennen kaikkea terrorismia avoimesti tukevassa maassa, jonka tavoitteena on toisen maan tuhoaminen ja jonka laajamittaisesta varustautumisesta ydinasein ja keskimatkan asein saadaan jatkuvasti näyttöä. Mielestäni Euroopan unionin on kehitettävä myös sellainen Lähi-idän-politiikka, jossa rohjetaan tarttua ongelmalliseen Iranin kysymykseen.
Peterle, Alojz (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, aikana, jolloin Jacques Delors johti komissiota, Eurooppa näki, miten kommunismi kaatui, demokratia palasi itään, syntyi uusia valtioita, ja samaan aikaan käynnistyi poliittinen prosessi, joka johti Euroopan yhdentymiseen. Jacques Santerin puheenjohtajakaudella taas kehittyi prosessi, jossa ehdokasvaltiot otettiin mukaan Euroopan unionin kaikkien aikojen laajimpaan laajentumiseen.
Arvoisa puheenjohtaja, teidän kaudellanne vaativien neuvottelujen ja sovittelujen jälkeen kymmenestä uudesta jäsenvaltiosta tuli Euroopan unionin täysivaltaisia jäseniä, jotka odottavat, että tämä perusta johtaa aidosti yhdistyneeseen Eurooppaan, jota eivät ole rakentaneet vain eurooppalaiset asiantuntijat vaan Euroopan kansalaiset, niin miehet kuin naisetkin. Koska minulla on useaankin otteeseen ja useassa eri ominaisuudessa ollut tilaisuus osallistua tähän prosessiin Slovenian puolelta, olen tietoinen siitä, miten paljon tahtoa, yhteensovittamista ja keskinäistä huomaavaisuutta tämä hanke on vaatinut.
Arvoisa puheenjohtaja, olen tyytyväinen siihen, että komissio on vienyt eteenpäin niitä näkemyksiä ja ensisijaisia tavoitteita, jotka te asetitte heti puheenjohtajakautenne aluksi, ja olen tyytyväinen myös siihen, että ponnistuksistanne jää näkyvä jälki tähän Euroopan unionin kehityksen ja Euroopan historian kannalta ainutlaatuiseen ajanjaksoon. Sloveniaa PPE-DE-ryhmässä edustavan valtuuskunnan johtajana haluaisinkin ilmaista vilpittömät kiitokseni vaivannäöstänne ja ennen kaikkea siitä huomiosta, jota olette Slovenialle osoittanut. Haluan myös kiittää teitä osallistumisestanne 1. toukokuuta 2004 Slovenian ja Italian rajan tuntumassa, entisen rautaesiripun kaakkoiskulmassa järjestettyyn tilaisuuteen, jolla juhlistettiin Euroopan unionin laajentumista. Läsnäolollanne te korostitte sitä, että totalitarismin ja jakautuneen Euroopan aikakausi oli päättynyt.
Eurooppa-valmistelukunnan puheenjohtajiston entisenä jäsenenä haluan myös antaa tunnustusta sille erinomaiselle Euroopan komission työlle, joka osaltaan takasi sovun Euroopan perustuslaista. 
Prodi, Romano,
   . Arvoisa puhemies, puhun hyvin lyhyesti, sillä olen pannut minulle osoitetut huomautukset ja neuvot merkille, ja minusta niihin ei tarvitse antaa seikkaperäistä vastausta nyt. Olen pannut merkille ja tutkiskellut sitä, mitä te kaikki olette sanoneet teollisuuden kehityksestä, Euroopan talouden elpymisen tarpeesta ja siitä, etteivät teollisuusalalla sovellettavat säännöt saisi jarruttaa tätä kehitystä. Samaa voidaan sanoa ehdotuksista, jotka koskevat energia-alaa, ympäristöä ja tarvittavaa edistystä.
Sen sijaan haluaisin päättää puheenvuoroni esittämällä yhden kommentin sekä kiitokseni. Kommentti on seuraava: kaikissa puheenvuoroissanne – jopa niissäkin, joihin sisältyi kritiikkiä tai erityisnäkökohtia – näkyi vankka tietoisuus siitä, että Euroopan malli on erityislaatuinen ja että me olemme opettaneet maailmalle, miten edistystä voidaan saada aikaan menetelmällä, johon sisältyy muutakin kuin perinteistä voimankäyttöä ja johon ei liity mitään harhakuvitelmia, kuten uskomuksia siitä, että olemme jotakin, mitä emme ole, tai siitä, että maailma on toisenlainen kuin se oikeasti on.
Se, että asetamme etusijalle monenvälisyyden; se, että ensimmäistä kertaa historiassa näemme maailman niin monien alojen – kuten ympäristö-, talous- ja energia-alan – kannalta yhtenäisenä kokonaisuutena, ja tällaiseen näkemykseen sopivien työskentelymenetelmien etsiminen: juuri tässä on se ainutlaatuinen panos, jonka Eurooppa pyrkii globalisoituneelle maailmalle antamaan.
Olen kuullut varsin perusteltua kritiikkiä globalisaatiosta. Globalisaatio on kuitenkin tosiasia, ja se kiihtyy. Ongelmana on sen tulkinta, ja toistaiseksi tulkintoja on tehty ainoastaan eurooppalaisin metodein. Miksi näin on? Koska me olemme antaneet mallin, jota soveltamalla me liitymme yhteen, ja nyt toimikauteni päättyessä haluaisinkin toistaa todenmukaisen, ainutlaatuisen ja hienon määritelmän Euroopasta, jonka opin Romanian parlamentissa aivan ensimmäisissä laajentumisneuvotteluissa. Tuolloin minulle sanottiin: "Haluamme liittyä Eurooppaan, koska Eurooppa on vähemmistöjen unioni; se on unioni, jossa kukaan ei toimi toisen tuomarina eikä kenelläkään ole valtaa yli muiden." Olemme toden totta, pienet ja suuret maat yhdessä, mukana tässä suuressa ja haastavassa punninnan hankkeessa, ja tämä on hienoksi opiksi muulle maailmalle.
Sitten ovat tietenkin myös epäonnistumiset, yksittäiset näkökohdat ja vaikeudet, jotka liittyvät näiden tavoitteiden ja tunteiden muuntamiseen arkipäivän politiikaksi. Tätä ponnistelua ymmärretään kuitenkin koko ajan paremmin. Viime viikkojen aikana kävin Kaukasuksen maissa ja näin maiden lipun liehumassa Euroopan lipun vieressä ilman mitään syytä, ellei sitten siitä syystä, että olo on turvallinen sellaisen suuren rakenteen vierellä, jolla ei ole kolonialistisia haluja, halua määräilyyn tai halua ylivaltaan: juuri tämän me voimme opettaa muulle maailmalle.
Juuri näin me olemme yrittäneet komissiossa tehdä rajoitukset ja puutteet luonnollisesti huomioon ottaen, mutta kuitenkin valtavan sopusoinnun tunteen vallitessa. Tässä komissiossa ei ole koskaan ollut havaittavissa riitoja tai jännitteitä; emme ole koskaan olleet ilkeitä toisillemme. Ehkäpä komissioon itsessäänkin on vaikuttanut tämä vähemmistöjen unionia ilmentävä eurooppalainen henki, ja se on näin omaksunut tämän opetuksen, joka on nähdäkseni hienoin perintö, jonka voimme kaikille maailman kansalaisille antaa.
Lopuksi haluaisin lausua kiitokset yhteistyöstänne, ymmärryksestänne ja myös siitä, että olette sietäneet joitakin ylilyöntejä ja valintoja, joista ette ehkä ole olleet samaa mieltä mutta joiden tavoitteen olette ehkä ymmärtäneet: jos meillä ei tulevaisuudessa ole vahvaa ja poliittisesti määrätietoista parlamenttia sekä vahvaa ja poliittisesti määrätietoista komissiota, tavoitteidemme – jotka nähdäkseni ovat meille kaikille aidosti yhteiset – saavuttamisesta tulee meille tosiasiassa vaikeaa. 
Puhemies.
   Paljon kiitoksia, puheenjohtaja Prodi.
Keskustelu on päättynyt.
Pafilis (GUE/NGL ).
   – Toimikautensa päättävän komission ajama politiikka on vaikuttanut haitallisesti työväenluokkaan ja kansalaisiin.
EU:n sotilaallistaminen eteni kovaa tahtia, ja EU joko osallistui imperialistisiin sotiin tai sitten salli ne, ja sitä kiinnosti ainoastaan saada oma osuutensa sotasaaliista.
EU käytti terrorismia verukkeena ja loi uudenlaisia välineitä ihmisoikeuksien ja -vapauksien loukkaamista varten. Se omaksui Yhdysvaltojen opin ennalta ehkäisevästä sodasta. 
Komissio edisti ja tuki syvän taantumuksellista perustuslakisopimusta, joka merkitsee työntekijöille uudenlaisia koettelemuksia.
EU ryhtyi toimiin lisätäkseen suuryritysten valtaa ja voittoja. Seuraukset työväenluokalle ja kansalaisille ovat kestämättömät.
EMUn ihme merkitsi uusia säästöohjelmia ja uusia ohjelmia, joilla heikennetään tavallisten perheiden ostovoimaa, tehdään selvää työväenluokan itselleen vaivalla hankkimista sosiaalisista ja poliittisista oikeuksista, pidetään työttömyys korkealla tasolla ja leikataan sosiaalialan määrärahoja vakaussopimuksen vaatimusten mukaisesti.
Lissabonin strategian täytäntöönpano osoitti vakuuttavasti, että tavoitteena on lisätä suuryritysten kannattavuutta supistamalla palkkakustannuksia sekä synnyttää työntekijöille turvattomuuden ja epävarmuuden ilmapiiri.
Puheenjohtaja Barroso on todennut aikovansa jatkaa kovaa tahtia samaa kansalaisia sortavaa politiikkaa. Euroopan kansalaisliike on voimistumassa ja nousemassa vastarintaan. Siinä piilee kansojen toivo rauhan ja kansalaisoikeuksien Euroopasta, sosialistisesta Euroopasta. 
Puhemies.
   Esityslistalla ovat seuraavina neuvoston ja komission julkilausumat Lähi-idän tilanteesta. 

Solana,
   . Arvoisa puhemies, puhun nyt ensi kertaa ennen kesää valitulle parlamentille ja haluaisin ennen esityslistalla olevia aiheita toistaa jälleen kerran sen, mitä sanoin viisi vuotta sitten puhuessani ensimmäistä kertaa parlamentissa. Annan parlamentin jäsenille kaiken tukeni ja teen heidän kanssaan yhteistyötä toimivaltaani kuuluvissa asioissa. Haluan myös toivottaa teille kaikkea hyvää ja toivon, että voimme kaikkien työllä ja toimielinten yhteistyöllä toteuttaa yhteisen toiveemme paremmasta Euroopasta, joka palvelee kansalaisia, ja paremmasta Euroopasta, joka palvelee myös maailmaa.
Arvoisa puhemies, pahoittelen, että ensimmäinen puheeni parlamentin jäsenille koskee asiaa, joka on nostattanut niin paljon tunteita, aiheuttanut turhautuneisuutta ja herättänyt keskustelua viime vuosien aikana. Lähi-idän kysymyksellä on paikka kaikkien Euroopan kansalaisten sydämessä, ja samastumme kaikkiin näiden meille läheisten alueiden kansojen kärsimyksiin.
Viime maanantaina 11. lokakuuta Euroopan unionin ministerineuvosto tarkasteli Luxemburgissa tätä kysymystä erittäin perusteellisesti, kuten tiedätte. Se antoi päätöslauselman, jota en aio toistaa, koska oletan ja tiedän teidän kaikkien tutustuneen niihin. Sen sijaan haluaisin puhemiehen minulle suoman lyhyen ajan puitteissa käsitellä kolmea hyvin selkeää ja täsmällistä seikkaa, jotta voimme halutessanne keskittyä niihin.
Ensimmäinen koskee näkemystämme alueen viimeaikaisista tapahtumista, toinen arviota sekä Palestiinan että Israelin poliittisesta tilanteesta ja kolmas sitä, miten Euroopan unioni suhtautuu nykytilanteeseen ja miten voisimme yhdessä edistää rauhanprosessia katkaistaksemme tämänhetkisen väkivallan kierteen.
Arvoisa puhemies, ensimmäisen kohdan eli viimeaikaisten tapahtumien osalta haluaisin palata New Yorkissa 22. syyskuuta pidettyyn kvartetin viimeisimpään kokoukseen. Haluaisin korostaa tässä kokouksessa laaditun asiakirjan neljää kohtaa, koska muutamat niistä ovat tärkeitä tulevan keskustelun kannalta. Jotkin näistä kohdista olivat kenties jääneet unohduksiin tai hetkellisesti sivuun, mutta 22. syyskuuta kokoontuneen kvartetin tapaamisen ansiosta ne näyttävät olevan onneksi jälleen ihmisten mielissä. Viittaan näistä neljästä kohdasta kahteen: palestiinalaishallinnon sisäiseen uudistustarpeeseen – josta olemme kaikki samaa mieltä – ja terrorismin täydelliseen ja ehdottomaan tuomitsemiseen. Kyseisessä julkilausumassa todetaan kuitenkin myös, että siirtokunnat on purettava ja että kvartetin jäsenet ottavat huomioon Kansainvälisen rikostuomioistuimen päätöksen turva-aidasta sekä toivovat, että Israelissa käynnistynyt prosessi Gazasta vetäytymiseksi nähdään osana laajempaa poliittista prosessia, joka johtaa koko ongelman ratkaisemiseen.
Sittemmin, 22. syyskuuta jälkeen, tilanne Gazan alueella on valitettavasti pahentunut. Olemme kaikki järkyttyneet viime päivien ja viikkojen tapahtumista Gazan lähistöllä ja ennen kaikkea olemme kaikki ryhtyneet pohtimaan joidenkin toimien mielekkyyttä alueella. Pitää paikkansa, että väkivaltaisuudet alkoivat, kun palestiinalaisterroristit ampuivat Kassam-raketteja Gazan alueen pohjoispuolella, mutta toisaalta Israelin reaktio ei suinkaan vastannut meidän eurooppalaisten demokratian kannattajien toiveita. Se oli mielestämme kaikkea muuta kuin kohtuullinen: 119 kuollutta palestiinalaista, joista kolmannes alle 18-vuotiaita, ja viisi kuollutta israelilaista, joista kaksi lapsia. On mahdotonta elää tässä väkivallan kierteessä, jossa ihmisiä kuolee turhaan, ihmisiä kuolee jatkuvasti turhaan, eikä kaikki tämä väkivalta edistä rauhanprosessia tippaakaan.
Kuinka pysäyttää tämä väkivalta? Kuinka estää sen jatkuminen? Euroopan unioni on tehnyt näiden viikkojen aikana – pitäen tiiviisti yhteyttä Israelin, Palestiinan, Egyptin ja Jordanian viranomaisiin – kaiken voitavansa sen eteen, että saataisiin aikaiseksi kattava rauha, kattava tulitauko. Se on osoittautunut mahdottomaksi. Emme ole onnistuneet siinä emmekä ole edes saaneet aikaan pientä taukoa humanitaaristen kysymysten ratkaisemiseksi. Olemme näin ollen turhautuneita, järkyttyneitä ja surullisia viime päivien tapahtumien vuoksi.
Lisäksi tilannetta vaikeutti entisestään Tabassa perjantain vastaisena yönä tehty terrori-isku, joka sekin oli hirveä. Se oli hirveä järjettömyytensä vuoksi ja kuolleiden ihmisten, israelilaisten lomailijoiden, egyptiläisten hotellityöntekijöiden ja eurooppalaisturistien vuoksi. Tuomitsen voimakkaasti tämän teon, joka vastasi terroristien pyrkimyksiä ja jolla he yrittivät horjuttaa yhtä maata, Egyptiä, joka tekee hienoa yhteistyötä rauhanprosessin puolesta. Tämän vuoksi vetoan jälleen kaikkiin niihin, jotka kuulevat tämän viestin Euroopan parlamentin kautta, terveen järjen, rauhan ja väkivallan lopettamisen puolesta, jotta Israelin miehitysjoukkojen vetäytyminen Gazan alueelta sujuisi rauhanomaisesti ja rauhallisesti, ilman yhtään enempää uhria kummallakaan puolella.
Toinen näkökohta, jota haluaisin käsitellä, on Palestiinan tilanne. Tunnette sen hyvin ja tiedätte, mikä on Euroopan unionin kanta. Palestiina tarvitsee tällä hetkellä hallituksen; palestiinalaishallinnon, joka on toimintakykyinen toimimaan hallituksena, ja sitä varten olemme vaatineet ja teemme kaikkemme, että presidentti Arafat allekirjoittaa jo pääpiirteissään hyväksymänsä säännöt ja että niiden täytäntöönpanosta huolehtii pääministeri, jolla on todellista toimivaltaa valtiota keskeisesti määrittävillä aloilla eli turvallisuuden ja talouden alalla.
Arvoisa puhemies, talouden alalla uskon, että hyvä ystävämme valtiovarainministeri tekee hyvää työtä. Kaikki tietävät sen. Turvallisuuden alalla on kuitenkin vielä paljon tehtävää, ja presidentti Arafatin vastuulla on antaa pääministerilleen todellista toimivaltaa turvallisuuden alalla, jotta tämä voisi toimia ja todella toimii sisäministerinsä kautta. Kunnes näin tapahtuu, on vaikeampi torjua terrorismia ja miehitettyjen alueiden tilannetta terrorismin, rauhan ja järjestyksen osalta.
Totean myös, että on tärkeää, että Palestiinaa edustaa selkeä neuvottelukumppani. Israel väittää päivittäin, ettei sillä ole neuvottelukumppania, jonka kanssa keskustella rauhanprosessista. Tämä saattaa tarjota tekosyyn niille, jotka eivät halua lainkaan edistää rauhanprosessia, ja palestiinalaisten pitäisi pystyä järjestämään poliittinen johtonsa siten, etteivät nämä tahot voisi käyttää tätä tekosyytä. Niinpä haluan jälleen kerran vedota Euroopan unionin puolesta – kuten henkilökohtainen edustajani Marc Otte tekee parhaillaan Palestiinassa – siihen, että palestiinalaishallinto pystyisi huolehtimaan velvollisuuksistaan sisäisten uudistusten suhteen.
Tällainen tilanne ei kuitenkaan koske vain Palestiinaa. Tarkoitan, että myös Israelissa on tällä hetkellä poliittista epävakautta, joka saattaa vaikuttaa joihinkin nyt toteutettaviin toimiin. Kaksi päivää sitten Israelin parlamentissa Knessetissä saatu kielteinen äänestystulos merkitsee pääministeri Sharonille poliittista ongelmaa sen suhteen, mitä päätöksiä Gazasta vetäytymisestä seuraavaksi tehdään; lopullinen äänestys rahoituksesta ja joukkojen vetämisestä Gazasta aiheuttaa tietääkseni ongelmia myös Israelin politiikassa. Seuraavina viikkoina Israelissa nähdään näin ollen hyvin todennäköisesti poliittista uudelleenryhmittymistä, mikä voi johtaa jopa uuden koalitiohallituksen muodostumiseen. Joka tapauksessa on hyvin mahdollista, että vuodeksi 2006 suunniteltuja vaaleja on aikaistettava vuoteen 2005 edellä mainituista syistä. Meidän kannaltamme tärkeää on kuitenkin, ettei rauhanprosessi ainakaan hidastu nykyisestä.
Hyvät parlamentin jäsenet, etenemissuunnitelmassa puhuttiin rauhanprosessista, jonka pitäisi johtaa siihen, että vuoden 2005 lopussa on kaksi valtiota. Vuonna 2005 Israelin joukot ovat korkeintaan vetäytyneet Gazasta, ei muuta. Tämä on suuri epäonnistuminen kaikille ja käytännössä etenkin Israelille ja Palestiinalle sekä kvartetille ja kansainväliselle yhteisölle.
Hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin myös todeta, ettei Euroopan unioni voi hyväksyä joidenkin Israelin poliitikkojen viimeaikaisia lausuntoja. Ainakin meidän mielestämme ne ovat käsittämättömän röyhkeitä. Meidän on mielestäni tuomittava mahdollisimman selvästi se, mitä on todettu Gazasta vetäytymisen merkityksestä ja Israelin hallituksen allekirjoittaman etenemissuunnitelman täydellisestä ja ehdottomasta hylkäämisestä. Emme voi hyväksyä tällaista toimintaa politiikassa. Tämänkaltaiset lausunnot heikentävät paitsi meidän myös koko arabimaailman, naapurimaiden, itse palestiinalaisten ja israelilaisten enemmistön luottamusta, emmekä voi jatkaa näin. Sanoa ensin yhtä ja todeta sitten sanomalehdissä toista ei ole rehellistä politiikkaa. Eikä kyseessä ole kuka tahansa henkilö, vaan Israelin pääministerin lähipiiriin kuuluva vaikutusvaltainen ja merkittävä arvohenkilö.
Tässä yhteydessä onkin kysyttävä itseltämme, mitä meidän kannattaa tehdä. Mitä voimme tehdä eurooppalaisesta näkökulmasta? Hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa puhemies, Euroopan unionilla on selkeä päämäärä, joka on kirjattu etenemissuunnitelmaan, joka sekin on eurooppalaisten, yhdysvaltalaisten, Yhdistyneiden Kansakuntien ja Venäjän federaation ponnistelujen tulosta. Puolustamme sitä alusta loppuun saakka emmekä ymmärrä niitä, jotka eivät ole valmiita samaan. Me puolustamme sitä, ja kaiken, mitä voimme, haluamme tällä hetkellä tehdä sen puitteissa. Millä tavoin voisimme nopeuttaa tätä prosessia lyhyellä ja pitkällä aikavälillä? Lyhyellä aikavälillä olisi mielestäni työskenneltävä neljän kysymyksen parissa, jotta voisimme hyväksyä niitä koskevat toimet ja panna ne täytäntöön maaliskuussa pidettävässä seuraavassa ministerineuvostossa ja maaliskuun Eurooppa-neuvostossa.
Ensimmäinen on turvallisuus. Euroopan unioni on valmis auttamaan palestiinalaishallintoa kehittämään poliisitoimintaa, ja unionilla on tätä varten suunnitelma ja lähestymistapa. Tarkoituksena on, että palestiinalaishallinto voi hoitaa tehtävänsä asianmukaisesti ja tinkimättömästi lakia ja järjestystä noudattaen, terrorismin torjuntaan osallistuen. Olemme valmiita tähän. Meillä on sitä varten suunnitelma, tarvittavat ihmiset ja tarvittava tahto.
Toinen kysymys koskee uudistuksia. Euroopan unioni aikoo auttaa palestiinalaishallintoa kaikin tavoin, jotta aloitettu uudistusprosessi viedään päätökseen. Palestiinalaishallinnon johtohenkilöt voivat olla aivan varmoja siitä, että jos he haluavat edetä uudistusten tiellä, olemme heidän tukenaan aina.
Kolmas kysymys koskee talousalan toimia. Komission jäsen Patten puhuu niistä yksityiskohtaisemmin, mutta teidän on joka tapauksessa syytä tietää, että olemme edelleen valmiit avustamaan tätä rauhanprosessia taloudellisesti, jottei ainakaan Euroopan unionin rahoituksesta olisi puutetta. On kuitenkin tehtävä selväksi myös, että Eurooppaan veronsa maksavat kansalaiset eivät voi olla jatkuvasti maksumiehinä, jos heidän rahoittamansa toimet eivät johda toivottuun lopputulokseen eli rauhaan. Haluaisin lisätä myös, että jos Gazasta vetäytymisen tavoitteena on vetäytyä yksinomaan ja ainoastaan Gazasta, Israelin kansalaisten ja johtajien on turha odottaa Euroopan unionin rahoitusta. Gazan prosessin on oltava osa laajempaa prosessia, joka johtaa todellakin kahden valtion syntyyn, mikä on etenemissuunnitelman lopullinen tavoite.
Neljänneksi ja viimeiseksi totean, että meidän on työskenneltävä vakavasti vaalijärjestelmän parantamiseksi. On autettava luomaan miehitetyille alueille vaalijärjestelmä, jota palestiinalaiset voivat ohjata. On perustettava kansalaisten luottamusta nauttiva uskottava vaalilautakunta, jotta vaalien tuloksena on palestiinalaisten itsensä haluama johto, joka pystyy viemään maata kohti sen lopullista unelmaa, joka on meille monille yhteinen – unelma kahdesta valtiosta.
Arvoisa puhemies, puhuin nyt lyhyestä aikavälistä. Onko syytä edetä edelleen pikku hiljaa askel askeleelta, vai onko nyt koittanut hetki tehdä enemmän? Onko nyt aika ottaa suurempi askel ja toimia mikäli mahdollista paljon rohkeammin mutta niin, että lopputulokseen päästään paljon nopeammin? Mielestämme pikku hiljaa askel askeleelta etenemisen aika on varmastikin ohi, ja etenemissuunnitelman puitteissa voidaan edetä paljon rivakammin, kunhan siihen on poliittista tahtoa. Meillä sitä on, ja kun Yhdysvaltojen vaalit on käyty, pyrimme jatkamaan työtämme Yhdysvaltojen, Venäjän ja Yhdistyneiden Kansakuntien kumppaniemme kanssa selvittääksemme, onko etenemissuunnitelman toteutusta mahdollista nopeuttaa, jotta tämä turhauttava ja kärsimystä aiheuttava hitaus – jolla ei ole mitään myönteisiä vaikutuksia palestiinalaisiin, israelilaisiin, koko alueeseen, naapureihin, meihin tai yhteiskuntiimme – voitaisiin jättää taakse ja aloittaa huomattavasti nopeampi edistyminen, joka vie meitä kaikkia kohti yhteistä unelmaamme eli unelmaa kahdesta valtiosta, kuten totesin.
Olemme puhuneet paljon kahdesta valtiosta, muttemme ole koskaan määritelleet, millaisen Palestiinan valtion haluaisimme ja mitkä olisivat sen rajat. Kaikki nämä asiat ovat edelleen auki ja käsittelemättä. Euroopan unionin näkökulmasta haluaisin sanoa jälleen kerran, että muutamat näistä lopullisen keskustelun tekijöistä ovat meille selvät. Mielestämme Palestiinan valtion rajoina on oltava vuoden 1967 rajat. Sanomme tämän selvästi, sanoimme sen ulkoasiainministerien maanantaisessa kokouksessa, olemme todenneet sen Eurooppa-neuvoston kautta ja toistamme sen juhlallisesti tänään tässä istuntosalissa. Vuoden 1967 rajojen perusteella osapuolet voivat sitten neuvotella tarpeellisiksi katsomistaan aluevaihdoksista. Neuvottelujen on kuitenkin perustuttava näihin rajoihin, joiden perusteella pohditaan – toivon mukaan vuoden loppuun mennessä – kuinka edetä suoremmin ja nopeammin kohti näiden osatekijöiden lopullista määrittelyä. Tämän myötä voidaan toteuttaa monien unelma ja poliittinen prosessi, joka on ristiriidassa joidenkin kunnianarvoisien vastuuhenkilöiden viime päivinä Israelin puolesta esittämien lausuntojen kanssa.
Keskusteltuamme viime päivinä Jordanian, Egyptin ja Saudi-Arabian johtajien kanssa voin kertoa, että he kaikki katsoivat omien maidensa turvallisuuden olevan jossain määrin uhattuna niin kauan, kuin emme tiedä tarkalleen, mihin olemme menossa, mitkä ovat uuden palestiinalaisvaltion rajat tai missä vaiheessa tämä askel eteenpäin otetaan. Jordanian rajoja ei periaatteessa ole vielä määritelty, se ei tiedä tulevaa naapurivaltiotaan ja haluaa oikeutetusti tietää, mitkä ovat sen uuden naapurin eli Palestiinan valtion rajat.
Arvoisa puhemies, kuten totesin, tilanne on surullinen ja turhauttava niille, jotka ovat käyttäneet paljon aikaa rauhaan johtavan ratkaisun etsimiseen. On tärkeää ratkaista tämä kysymys, koska koko Lähi-itä – ei ainoastaan rauhanprosessi vaan koko Lähi-itä – on syvässä kriisissä, josta me kaikki haluamme selvitä. Meidän on kuitenkin todennäköisesti aloitettava nopeuttamalla ja tehostamalla rauhanprosessia sekä lisäämällä kansainvälisen yhteisön ja keskeisten toimijoiden eli Israelin ja Palestiinan osallistumista.
Arvoisa puhemies, tänä iltapäivänä en halua lisätä enää muuta kuin sanoa teille koko sydämestäni, että jatkamme työskentelyä seuraavaan ministerineuvoston kokoukseen asti nähdäksemme, onko etenemissuunnitelman puitteissa mahdollista panna täytäntöön pienimuotoinen suunnitelma, jolla voitaisiin nopeuttaa rauhanprosessia teille esittämälläni tavalla.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, toistan vielä, että työskentelemme jatkossakin yötä päivää tämän tavoitteen saavuttamiseksi, ja tämän sanoessani olen yhtä surullinen, turhautunut ja tunteikas kuin kaikki, jotka puhuvat näistä kysymyksistä, te mukaan luettuina. 
Patten,
     Arvoisa puhemies, ellei kohtalo puutu peliin, tämä lienee viimeinen puheenvuoro, jonka pidän tässä parlamentissa – ainakin Lähi-idästä. En edes muista, kuinka monta kertaa tästä aiheesta on keskusteltu virkaan astumiseni jälkeen. Näin arkaluonteisessa kysymyksessä on vain luonnollista, että keskustelut ovat välillä olleet hiukan vaikeita. Toivottavasti niistä on ollut jotain hyötyä. Toivon ainakin, ettei niistä ole ollut haittaa.
Kun aikani komission jäsenenä on nyt päättymässä – ja korostan ilmausta "komission jäsenenä" – olen alkanut käydä jälleen teatterissa. Kävin hiljattain katsomassa hienon irlantilaisen näytelmäkirjailijan Frank McGuinnessin uuden tulkinnan Euripideen Hekabesta. Antiikin tuntijat ja teatterinharrastajat muistanevat, että kyseessä on synkkä ja verinen näytelmä kuolemasta, vihasta ja kostosta. Tähän esitykseen sopi kenties liiankin hyvin, että lavan taustakulissina oli korkea musta seinä, johon oli kirjoitettu viimeisten parin vuoden aikana kuolleiden israelilaisten ja palestiinalaisten nimiä – vihaa, kostoa ja verta. Näin jälkikäteen ajateltuna on toki totta, että ystäväni ja kollegani korkean edustajan ja muiden henkilöiden urheista yrityksistä huolimatta edistystä on tapahtunut varsin vähän. Vain muutama päivä sitten saimme todistaa israelilaisturistien kauhistuttavaa joukkomurhaa Egyptissä, kuten korkea edustaja huomautti. Toivo on murskattu kerta toisensa jälkeen. Camp Davidissa ja Tabassa käytiin neuvotteluja ja päästiin yhteisymmärrykseen, Mitchellin, Tennetin ja Zinnin raportit olivat erinomaisia, mutta mistään niistä ei ollut hyötyä. Taban terrori-iskun jälkeen kuolleiden lukumäärä on noussut lohduttomaan 4 360 henkeen: 1 026 israelilaista ja 3 334 palestiinalaista. Silmä silmästä, hammas hampaasta – minkä jälkeen kaikista tulee sokeita, niin kuin Gandhi sanoi. Viaton lapsi viattomasta lapsesta.
Viimeisin aloite on pääministeri Sharonin ehdotus yksipuolisesta vetäytymisestä Gazasta. Kaikkiin pyrkimyksiin vetäytyä miehitetyltä alueelta on suhtauduttava myönteisesti – vaikka ne olisivatkin rajallisia. Kuten korkea edustaja huomautti, monia kysymyksiä on vielä selkeytettävä etenkin etenemissuunnitelman laajemmassa yhteydessä. Vaikka suhtaudumme aloitteeseen varauksellisesti, sillä luodaan edellytykset siirtokuntien purkamisen aloittamiselle, mikä on tärkeä osatekijä ja on linjassa sen kanssa, mitä olemme sanoneet jo pitkään. Olemme näin ollen valmiita kokeilemaan sitä, mutta kuten korkea edustaja totesi, on tehtävä selväksi, että osapuolet noudattavat niitä edellytyksiä, joita Eurooppa-neuvosto on pitänyt olennaisina suunnitelman onnistumisen kannalta. Meidän on vaadittava, että näitä kohtia noudatetaan.
Kuten korkea edustaja hyvin diplomaattisesti totesi, aloitteeseen kiistatta liittyneet epäilyt ovat lisääntyneet sen jälkeen, kun Israelin pääministerin kansliapäällikkö ja neuvonantaja esitti poikkeukselliset huomautuksensa. Ne ovat olleet äärimmäisen haitallisia. Toivon, että tällaisista huomautuksista huolimatta kahden valtion ratkaisua pidetään edelleen ainoana mahdollisuutena löytää ratkaisu konfliktiin. Realistisesti sanottuna meidän ei pitäisi odottaa liikoja – ellei sitten entistä enemmän kuolemaa ja tuhoa – ennen Yhdysvaltojen presidentinvaaleja. Niidenkin jälkeen on turha odottaa ihmeitä. Kansainvälisen yhteisön olisi kuitenkin vähintäänkin neuvoteltava rohkeasti Israelin hallituksen kanssa saadakseen ilmaistua tukensa kahden valtion ratkaisulle, ja palestiinalaisten kanssa, jotta he asettuisivat tukemaan turvallisuutta ja uudistuksia. Tämä on ainoa keino lopettaa konflikti. Etenemissuunnitelma näyttää tien, ja Euroopan unionin haasteena on ohjata konfliktin osapuolet ja muut kansainvälisen yhteisön jäsenet tämän suunnitelman luokse. Muuten saattaa syntyä kuva, että Dov Weisglass oli oikeassa ja hänen ainoa virheensä oli nostaa kissa pöydälle.
Toimikauteni aikana olen yrittänyt parlamentin enemmistön tuella rakentaa uutta palestiinalaishallintoa, joka kykenisi ajan myötä johtamaan Palestiinaa sekä neuvottelemaan sovinnosta Israelin kanssa ja pääsemään siihen. Tuona aikana Israelin hallitus on keskittynyt syrjäyttämään itsensä presidentti Arafatin. Siitä huolimatta presidentti Arafat on edelleen vallassa, kun taas palestiinalaishallinto on valitettavasti pirstaleina. Myönnän, että presidentti Arafat saattaa olla osa ongelmaa, mutta hän ei ole koko ongelma. Olen aina tehnyt selväksi, että uudistettu palestiinalaishallinto on osa ratkaisua.
Tämänhetkisissä sisä- ja ulkopoliittisissa olosuhteissa ei ole selvää, onko palestiinalaishallinnolla juurikaan mahdollisuuksia toteuttaa kahden valtion ratkaisua. Kohtalokas yhdistelmä, joka koostuu palestiinalaisten liian vähäisestä toiminnasta ja israelilaisten kenties liian kiivaasta tähänastisesta toiminnasta, on onnistunut tuhoamaan suurimman osan siitä arvovallasta, jota palestiinalaishallinnolla muuten olisi saattanut olla. Meidän on löydettävä keino antaa palestiinalaishallinnolle enemmän liikkumavaraa poliittisten toimien suhteen ja vaadittava vastineeksi kestävät takeet turvallisuudesta ja uudistuksista.
Korkea edustaja pani merkille sen yleisen työn, jota olemme tehneet talouskehityksen sekä institutionaalisen kehityksen ja humanitaarisen avun tukemiseksi Palestiinassa. Euroopan unioni on tehnyt paljon enemmän kuin kukaan muu. Parlamentin hyväksynnällä ja tuella apua on annettu paljon muita enemmän. Oletan, että parlamentin on nyt mietittävä perusteellisesti, jatketaanko apua nykyisessä mittakaavassa.
Haluaisin huomauttaa yhdestä kiistattomasta seikasta. Olemme Maailmanpankin alaisen Palestiinan kehitysrahaston suurimpia tukijoita. Tosin puhuminen suurimmista tukijoista on harhaanjohtavaa. Kukaan muu tuskin antaa sille rahoitusta. Haluamme, että tätä rahoitusta käytetään perustan luomiseen sellaiselle taloudelle, joka tarjoaa palestiinalaisalueille työpaikkoja, tuloja ja edes hitusen talouskasvua, jotta ihmiset voivat muun muassa elää parempaa ja ihmisarvoisempaa elämää ja jotta heillä on paremmat mahdollisuudet saada työtä.
Meillä on kaikilla oikeus kyseenalaistaa, onko tämä rahoitus täysin turha menoerä ja kannattaako mitään rahoitusta antaa, ellei Israel anna varmoja takuita vetäytymisestään Gazasta, siitä miten asia hoidetaan ja Gazan keskipitkän ja pitkän aikavälin tulevaisuudennäkymistä. Parlamentti tuskin haluaa tuntea, että me vain maksamme laskut kaikesta, mitä mitä Israelin puolustusvoimat sitten tekeekään.
Meidän on tehtävä selväksi, että tehtävämme – jonka haluamme omaksua jälleenrakentamisen tukemiseksi – edellyttää aitoa poliittista vuoropuhelua Israelin viranomaisten kanssa. Muuten rahat heitetään hukkaan niin kuin jo liian suuri osa siitä, mitä olemme tehneet.
Toistan vielä, että ulkosuhteiden neuvoston laatiman raportin perusteella ja Rocardin kumppaneineen samaisessa neuvostossa aloittaman työn pohjalta olemme tehneet enemmän kuin kukaan muu uudistettujen instituutioiden luomiseksi Palestiinaan. Ilmaisen tunnustukseni Salam Fayyadin kaltaisten ihmisten työlle, sillä hän on rohkeasti pyrkinyt varmistamaan, että Palestiinalla on moitteeton ja avoin hallinto. On kuitenkin todettava, että ilman poliittista kehitystä, turvallisuustilanteen paranemista ja tehokkaampaa vuoropuhelua Israelin kanssa on äärimmäisen vaikeaa perustella tämänkaltaista apua ja kustannuksia jatkossa.
Tämä on kansainvälisen yhteisön suurin ongelma tällä hetkellä ensinnäkin sen verenvuodatuksen takia, jota se aiheuttaa niin kauan kuin ongelma on ratkaisematta, myös sen takia, miten suuresti se vahingoittaa länsimaiden ja islamilaisen maailman välisiä suhteita. Ei ole pienintäkään syytä epäillä Israelin ja Palestiinan välisen kiistan merkitystä tai sen vaikutusta islamilaisessa maailmassa vallitseviin asenteisiin. Meidän on tehtävä vielä enemmän luodaksemme edellytykset tämän verisen konfliktin ratkaisemiselle. Jos emme onnistu siinä, palaamme tilanteeseen, jossa "kohtalo määrää, eikä kukaan voi vastustaa sitä", kuten Euripideen Hekaben viimeisessä repliikissä muistaakseni todetaan. Verenvuodatus ja kostonkierre jatkuvat loputtomiin, ellei ihmisillä Washingtonissa, Euroopassa ja ennen kaikkea Israelissa ja Palestiinassa ole poliittista rohkeutta tehdä sitä, minkä heidän kansalaisensa ansaitsevat ja mitä koko maailmaa vaatii.
Laschet (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa korkea edustaja Solana, arvoisa komission jäsen, totesitte tämän olevan viimeinen puheenne Euroopan parlamentissa. Arvelen, että moni meistä pitää teitä yhtenä tämän komission tärkeimmistä ja merkittävimmistä henkilöistä, joka on antanut ulkopolitiikalle aivan erityistä hohtoa. Olen ainakin itse sitä mieltä lukuisista mielipide-eroistamme huolimatta ja kiitän teitä lämpimästi koko ryhmämme puolesta. 
Kuten tärkeiden, ajankohtaisten ja kiireellisten aiheiden kohdalla usein on, tämänpäiväisen keskustelun syynä on väkivaltaisuuksien lisääntyminen. Meillä on harvoin kertoa hyviä uutisia Lähi-idästä, päinvastoin tilanne on usein hyvin vakava. Hamasin raketteja ammutaan israelilaisiin kaupunkeihin, sotilastoimet ovat kohtuuttomia ja sitten hyökätään Tabaan, kaikista paikoista juuri Tabaan, johon liittyy niin monia rauhansopimuksia, rauhanneuvotteluja ja rauhan käsitteitä. Israelin naapurimaassa Egyptissä viattomiin eurooppalaisiin, egyptiläisiin ja israelilaisiin siviileihin kohdistettu uudenlainen terrorin muoto saa meidät tajuamaan tilanteen koko kauheuden, ja niinpä olenkin korkean edustajan Solanan kanssa samaa mieltä hänen tämänpäiväisistä huomautuksistaan, että etenemissuunnitelma on edelleen ainoa tie eteenpäin. Pääministeri Sharon puhui tästä maanantaina Israelin parlamentissa Knessetissä, ja mielestäni sitä myös meidän eurooppalaisten pitäisi korostaa. Juuri tämä kanta yhdistää neuvostoa, komissiota ja parlamenttia. Etenemissuunnitelmahan merkitsee kahden valtion ratkaisua eli sitä, että meillä on lopulta Palestiinan valtio ja Israelin valtio. 
Mitä seuraavina viikkoina on tehtävä? Olen kiitollinen Solanalle siitä, että hän muistutti meitä hyvin selväsanaisesti Arafatin vastuusta ja siitä, että pääministerin on nyt kyettävä toimimaan itsenäisesti ja että turvallisuusjoukot, joille annetaan kaikki tarvittavat valtuudet torjua terrorismia, on myös siirrettävä Arafatin johdosta riippumattoman poliisiviranomaisen alaisuuteen.
Puhuitte myös rahasta ja talousyhteistyöstä. Viime vuosina olemme saaneet kuvan, että Eurooppa on yhteiskunnan vakauden tukemiseksi antanut sitä enemmän rahaa, mitä pahemmaksi tilanne on yltynyt. Olisi kuitenkin hyvä, jos poliisivoimia uudistettaisiin ja Eurooppa lisäisi sen jälkeen varoja jälleenrakentamiseen, jotta ihmisille paikan päällä kävisi selväksi, että Euroopan antama apu on riippuvainen rauhasta eikä apua anneta ehdoitta tai mihin hintaan hyvänsä. 
Tästä syystä ryhmämme kannattaa esittämiänne toimintatapoja, ja toivotamme teille paljon menestystä niiden toteuttamisessa. 
Schulz (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kun ulkopolitiikasta keskustellaan, Euroopan kansalaiset kysyvät, miksi heidän pitäisi olla kiinnostuneita siitä. He ihmettelevät, mitä meillä eurooppalaisilla oikeastaan on tekemistä koko aiheen kanssa. Puhuessani parlamentin keskusteluja seuraamaan tulleiden vierailijoiden kanssa saan usein kuulla, etteivät he koe asian koskevan heitä. "Mitä se oikeastaan meille kuuluu?" Haluaisin palata johonkin, mitä komission jäsen Patten sanoi. Jos Lähi-itään on mahdotonta tai vaikeaa saavuttaa rauha, myös oma turvallisuutemme on pitkällä aikavälillä vaarassa, koska rauhan jääminen toteutumatta radikalisoi kansalaisten ajattelua. Tämän alueellisen konfliktin ja maailmanlaajuisen radikalisoitumisen välillä on syy-yhteys. 
Tästä syystä asia koskettaa suoraan meitä eurooppalaisia, ja siksi olemmekin osa etenemissuunnitelmaa, jolle ei voi olla mitään muuta vaihtoehtoa – kuten kaikki ovat sanoneet. On hyvä, että Israelin pääministeri antoi maanantaisessa lausunnossaan sille tukensa. 
Arvoisa komission jäsen Patten, viittasitte Hekabeen. Sukeltamatta kovin syvälle draaman maailmaan haluaisin lainata terrorismia ja kidutusta koskevaa lausetta, jota en saa millään päästäni. Se kuuluu seuraavasti: "Julmien tekojen tapahduttua niiden syy ei ole enää tärkeä; haluamme niiden vain loppuvan." Monet asianomaiset ajattelevat näin, mikä on ymmärrettävää, mutta se ei riitä. Tämä lausunto ei riitä, koska julmiin tekoihin syyllistyville on näytettävä, missä raja kulkee. Ne, jotka ymmärtävät vain väkivallan kieltä – ja niitä on molemmilla puolilla – on eristettävä.
Pitää paikkansa, että turvallisuusjoukkojen uudistaminen liittyy tähän ilmiöön. Turvallisuusjoukkojen ja poliisin uudistaminen tarkoittaa osaltaan sen varmistamista, että väkivaltaa harjoittavien toimintamahdollisuuksia rajataan. Radikaalien hillitseminen on mahdollista ennen kaikkea tekemällä yhteistyötä maltillisten kanssa. On hyvä merkki, että Egypti ja muut maltilliset arabivaltiot ovat tarjoutuneet tekemään yhteistyötä Israelin kanssa tulitauon aikaansaamiseksi, mutta tämä on tarjous, joka Israelin on hyväksyttävä. On käytävä vuoropuhelua tasavertaisten osapuolten välillä yksipuolisten neuvottelujen sijaan, joissa keskinäinen vuoropuhelu keskeytetään heti, kun jompikumpi esittää vaatimuksia, joihin ei vastata. 
Meidän eurooppalaisten on näin ollen uskallettava kannustaa ja tukea avoimesti niitä, jotka ovat valmiita ryhtymään alueella vuoropuheluun, ja meidän on tehtävä se mahdollisuuksien mukaan ilman ennakkoehtoja. Tämä on se merkittävä panos, jonka me eurooppalaiset voimme antaa ja joka meidän on annettava. Se merkitsee myös sitoutumista kahden valtion malliin. Haluaisin tässä vaiheessa lisätä, että kahden valtion ratkaisussa ei saa olla kyse vain Länsirannalta vetäytymisestä. On myös taattava toisen valtion elinkelpoisuus, ja jäsen Laschet totesi aivan oikein sen edellyttävän varojen antamista jälleenrakentamiseen. Meidän on sitouduttava siihen, koska se on oman turvallisuutemme ja omien etujemme mukaista. 
Malmström (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, Lähi-idän tilanne vaikuttaa olevan täysin lukossa. Arafat istuu päämajassaan vanhana, eristettynä, sairaana ja kykenemättömänä johtamaan kansaansa. Sharonin suunnitelma vetäytyä Gazasta kärsii jatkuvista takaiskuista. Sharon tuntuu menettäneen sekä puolueen että äänestäjien tuen. Kysymys kuuluu, onko hän oikea mies johtamaan Israelia rauhaan. En usko.
Gazaa koskevan suunnitelman tulevaisuus on nyt hyvin epävarma, ja väkivalta, joka on pahempaa kuin pitkään aikaan, tuntuu vain lisääntyvän alueella. En usko, että nämä henkilöt saavat aikaan pysyvää rauhaa Lähi-itään. He eivät saa tappamista, väkivaltaa tai terroritekoja loppumaan eivätkä saa aikaan sitä, mitä me kaikki tässä parlamentissa haluamme: kahta valtiota, jotka elävät rauhanomaisesti rinnakkain kunnioittaen toisiaan.
Tämä konflikti on jatkunut monta vuosikymmentä ja aiheuttanut paljon kärsimystä. Se on aiheuttanut kärsimystä tietenkin Palestiinan kansalle, mutta myös israelilaisille, jotka elävät jatkuvasti terroritekojen ja itsemurhapommien pelossa.
Unionissa on järjestetty lukemattomia konferensseja, laadittu suunnitelmia, pidetty kokouksia ja käyty keskusteluja parlamentissa, mutta mitään ei tapahdu. Meidän on mietittävä alueelle konkreettista kansainvälistä läsnäoloa, jonka avulla valvotaan vetäytymistä Gazasta, mutta kenties myös pitemmällä aikavälillä.
Yhdysvaltojen presidentinvaalien jälkeen EU:n ja Yhdysvaltojen on vaalien voittajasta riippumatta istuttava alas ja laadittava mahdollisesti etenemissuunnitelman pohjalta yhteinen strategia, jossa puhutaan samaa kieltä ja annetaan sama viesti molemmille johtajille. Koko maailma hyötyy siitä, että Lähi-itään saadaan rauha, ja se on myös keskeinen osa kansainvälisen terrorismin vastaista taistelua.
Romeva i Rueda (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, kuten Barcelonan Autónoma-yliopiston kulttuurin ja rauhan tutkimuslaitos on huomauttanut, Israelin ja Palestiinan tilanne ei todellakaan ole parantunut viime kuukausina, pikemminkin päinvastoin.
Israelin rakentamaa turva-aitaa koskeva Kansainvälisen rikostuomioistuimen päätös, Israelin kieltäytyminen noudattamasta sitä, diplomaattipiireissä vallitseva käsitys kvartetin laatiman rauhansuunnitelman väistämättömästä epäonnistumisesta ja palestiinalaisryhmien mielenosoitukset Gazassa vallitsevaa korruptiota vastaan ovat vain joitakin esimerkkejä näistä taka-askelista.
Lisäksi on selvää, ettei Palestiinan ja Israelin arkaluonteista tilannetta voida erottaa kansainvälisestä yhteydestä ja niistä karmeista vaikutuksista, joita Yhdysvaltain ja joidenkin sen eurooppalaisten liittolaisten järjettömällä tavalla torjua kansainvälistä terrorismia on. Tämä asenne ruokkii mielestäni al-Qaidan kiihkomielisyyttä päivä päivältä enemmän. Kaiken tämän vuoksi Euroopan unionin on omaksuttava paljon määrätietoisempi suhtautumistapa Lähi-idän tapahtumiin. Ehdotan kahta asiaa. Ensinnäkin on tuettava edelleen kaikin tarvittavin keinoin normaalien ja avointen vaalien järjestämistä Palestiinassa, jottei Sharon voisi enää vedota laillisen ja pätevän palestiinalaisen neuvottelukumppanin puuttumiseen. Kun otetaan kuitenkin huomioon Sharonin loukkaava halveksunta paitsi ihmisoikeuksia myös kansainvälistä oikeutta kohtaan, mielestäni Euroopan unionin on lopetettava Israeliin suuntautuva asevienti ja otettava sen sijaan käyttöön tehokkaammat keinot painostaa maan tämänhetkistä hallitusta. Tähän asevientiinhän ovat viime aikoina osallistuneet monet eurooppalaiset maat, kuten Itävalta, Belgia, Ranska, Saksa, Kreikka, Italia, Espanja ja Yhdistynyt kuningaskunta. En myöskään sulkisi pois assosiaatiosopimuksen purkamista.
Charlie Chaplin ilmaisi tämän hyvin selvästi elokuvassa Ritari Siniparta: se, joka tappaa viisi ihmistä, on murhaaja; joka tappaa 5 000, on sankari. Älkäämme tehkö Sharonista sankaria. 
Adamou (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, haluaisin kertoa olevani murheellinen ja huolissani Israelin armeijan viimeaikaisista toimista. 
Seuraukset ovat jälleen kerran olleet traagiset: kymmenittäin palestiinalaisia, joista suurin osa on siviilejä ja lapsia, on kuollut tai loukkaantunut. Olen syvästi murheissani siitä, että maailmanlaajuisesta paheksunnasta huolimatta Israelin hallitus jatkaa tätä julistamatonta sotaa ja verenvuodatusta. Koko maailman silmien edessä tapahtuu rikoksia ihmisyyttä vastaan. Myös Euroopan parlamentin pitäisi vaatia Israelin hallitusta lopettamaan välittömästi siviileihin kohdistuvat hyökkäykset ja heidän tappamisensa Gazan alueella, lopettaa turva-aidan rakentaminen, jonka ainoana tarkoituksena on eristää palestiinalaiset, lopettaa talojen purkaminen ja noudattaa Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen ja Geneven yleissopimuksen määräyksiä. Samaan aikaan meidän olisi tuomittava mahdollisimman ankarasti Egyptiin viime viikolla tehdyt raketti-iskut ja pommitukset, joissa kuoli lukuisia israelilaisia ja egyptiläisiä siviilejä ja jotka eivät suinkaan edistäneet rauhanprosessia. 
Meidän olisi myös vaadittava molempia osapuolia noudattamaan etenemissuunnitelmaa. 
Lopuksi haluaisin ilmaista ryhmäni jakamattoman tuen Palestiinan kansalle, joka jatkaa vastarintaa ja taistelua itsenäisyytensä puolesta, ja rauhan puolestapuhujille Israelissa, jotka yrittävät lopettaa verenvuodatuksen. 
Belder (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, israelilaisten ja palestiinalaisten välisessä konfliktissa terrori ja trauma kulkevat käsi kädessä; ne ovat molemmat seurausta yhdestä ainoasta pyrkimyksestä tuhoon, joka on yhteistä Hamasin, Islamilaisen jihadin ja Hizbollahin terroristijärjestöille. Samanaikaisesti palestiinalainen poliitikko Mustafa Barghouti kirjoitti, että "palestiinalaisten hiljainen enemmistö ei samastu terroristeihin tai palestiinalaishallintoon". Joulukuussa pidettäviä ratkaisevan tärkeitä paikallisvaaleja varten Barghouti kehottaa Eurooppaa tukemaan kerrankin vankasti palestiinalaisalueilla vaikuttavia demokraattisia voimia ja prosesseja Arafatin valtavan sortokoneiston sijaan. Haluaisin kuulla, mitä neuvoston korkealla edustajalla on sanottavaa tähän sinnikkääseen vetoomukseen. Palestiinan pyyntö on samaan aikaan koe, jolla mitataan Euroopan unionin halukkuutta torjua terrorismia tehokkaasti. Onko assosiaatiosopimuksen tekeminen Syyrian kanssa neuvoston ja komission mielestä sopusoinnussa tämän kanssa? 
Toiseksi tiedetään varsin hyvin, että Assadin hallinto tukee Hamasin, Islamilaisen jihadin ja Hizbollahin terroritoimia Israelin valtiota vastaan. Eilen saksalaisessa sanomalehdessä, tarkalleen sanottuna , oli artikkeli siitä, että terrori on tehnyt Israelin kansasta traumatisoidun. Trauma-asiantuntija vahvistaa Israelin olevan edelleen valtio, joka muodostuu eloon jääneistä. Tämän pitäisi koskettaa meitä eurooppalaisia muistakin kuin historiallisista syistä. 
Ryan (UEN ).
    Arvoisa puhemies, Israelin puolustusvoimat jatkavat suurinta hyökkäystä Gazan alueelle intifadan alkamisen jälkeen, ja kuolleiden lukumäärä nousee jatkuvasti. Joidenkin arvioiden mukaan ainakin puolet sadoista kuolleista palestiinalaisista on siviilejä. Israelin armeijan toimet ovat kerta kaikkiaan suhteettomat, ja tätä mieltä ovat myös Kofi Annan, EU:n ulkoministerit ja moni muu.
Suhtaudun varovaisen myönteisesti pääministeri Sharonin ilmoitukseen vetäytyä täysin Gazan alueelta, mutta tulevan vetäytymisen on täytettävä lukuisia edellytyksiä. Se on toteutettava kvartetin laatiman etenemissuunnitelman puitteissa. Sen on oltava askel kohti kahden valtion ratkaisua. Siihen ei saa kuulua siirtokuntien siirtämistä Länsirannalle. Vastuu on siirrettävä palestiinalaishallinnolle järjestäytyneesti ja neuvotteluteitse. Israelin on myös helpotettava Gazan olojen ennalleen palauttamista ja jälleenrakentamista.
Loppujen lopuksi etenemissuunnitelma on todennäköisesti kuitenkin paras keino saavuttaa ratkaisu Israelin ja Palestiinan konfliktiin. Kansainvälisen kvartetin jäsenet eli Euroopan unioni, Venäjä, Yhdysvallat ja Yhdistyneet Kansakunnat ovat kaikki sitoutuneet tähän suunnitelmaan. Tämänhetkinen väkivallan kierre synnyttää kuitenkin laajamittaista kärsimystä, joka vie osapuolia entistä kauemmas tilanteen ratkaisemisesta neuvotteluteitse. Tärkein askel on, että molemmat osapuolet pidättyvät enemmistä väkivallanteoista.
Johtajuutta tarvitaan molemmilla puolilla, eikä sen osoittaminen ole helppoa. Olen itse irlantilainen Euroopan parlamentin jäsen, ja me irlantilaiset tiedämme, miten vaikeaa se voi olla. Tiedämme liiankin hyvin, mitä on väkivallan kierre, maksaminen samalla mitalla takaisin ja silmä silmästä -periaate. Tiedämme kuitenkin myös, miten paljon kaikki hyötyvät siitä, että väkivalta lakkaa ja todelliset neuvottelut ja vuoropuhelu saadaan käyntiin.
Se vaatii molemmilta osapuolilta rohkeutta. Mielestäni meidän pitäisi pyytää molempia konfliktin osapuolia olemaan rohkeita ja osoittamaan johtajuutta. Ei ole helppoa toimia johtajana, se vaatii paljon rohkeutta. Minusta tuntuu usein, ettei tässä konfliktissa osoiteta rohkeutta. Kuten sanoin, me irlantilaiset tiedämme, mitä hyötyä Lähi-idän asukkaille on siitä, että paikalliset osoittavat rohkeutta ja johtajuutta. 
Czarnecki, Ryszard (NI ).
      Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella teitä valinnastanne Euroopan parlamentin puhemieheksi. Olette todellakin oikea henkilö oikeassa paikassa. Nyt käsiteltävänä on Lähi-idän tilanne samoin kuin muutama kuukausi sitten, vuosi sitten ja 15 vuotta sitten, kuten komission jäsen Patten aikaisemmin huomautti. Eräs puolalainen yliopisto on muuten myöntänyt komission jäsenelle Pattenille kunniatohtorin arvon. Kenties nyt on vihdoin aika luopua kohteliaan diplomaattisesta kielenkäytöstä ja vedota kylmiin tosiasioihin. Ei yksinkertaisesti pidä paikkaansa, että Lähi-idän konfliktin molemmat osapuolet olisivat yhtä syyllisiä ja että totuus löytyy jostakin siltä väliltä. Olemme nyt uudessa tilanteessa. Vuoden alusta lähtien israelilaiskaupunkeihin on ammuttu lähes 150 Hamasin paikallisesti valmistamaa rakettia. Nämä raketit ovat aiheuttaneet aineellista vahinkoa ja lietsoneet paniikkia vuosien ajan, mutta nyt ne myös tappavat ihmisiä ja jopa lapsia. Tämä on merkki siitä, että konflikti on kiihtynyt. Se on myös merkki siitä, että Palestiinan on nyt kannettava vastuu tilanteen pahenemisesta. Miten meidän olisi reagoitava? Onko meidän tarkoitus pysyä sivussa vai voimmeko ja haluammeko kenties jopa kokeilla sovittelijan roolia ja siirrellä Israelin hallitusta ja Arafatia ympäriinsä kuin sakkilaudan nappuloita? Kumpikaan tapa ei olisi oikea. Keskustelemme jatkuvasti suurista suunnitelmista ja etenemissuunnitelmasta. Olisi kenties asianmukaisempaa miettiä ensin tarkkaan, mihin EU:n rahoitus päätyy. On selvitettävä, meneekö raha toisinaan vastoin toiveitamme itse asiassa suoraan niille, jotka kylvävät kuolemaa Lähi-idässä. Tätä kysymystä käsiteltiin jo edellisessä Euroopan parlamentissa. 
Kokoavasti todettakoon, että olkaamme anteliaita, mutta selvittäkäämme, mihin rahojamme käytetään. 
Klich (PPE-DE ).
      Arvoisa puhemies, puheessaan edustaja Solana myönsi Euroopan avuttomuuden Israelin ja Palestiinan konfliktin edessä, mutta Eurooppa ei ole ainoa, joka on avuton. Sama koskee Yhdistyneitä Kansakuntia ja Yhdysvaltoja. Solana kuitenkin kysyi, mitä tällaisessa tilanteessa on tehtävä, ja kertoi meille sen jälkeen oikean vastauksen. Etenemissuunnitelmaa on noudatettava, koska se toimii myös tienviittana Euroopan unionille. Hyvä näin, mutta kantamme olisi epäilemättä oltava avoimempi ja joustavampi ja toimintatapamme olisi mukautettava paremmin muuttuvaan poliittiseen tilanteeseen. Lähi-idän politiikkamme olisi myös oltava vivahteikkaampaa. Jos esitetään vakavasti otettava ehdotus, kuten Israelin yksipuolinen vetäytyminen Gazan alueelta, se olisi otettava riemuissaan vastaan eikä ainoastaan tunnustettava, että se on "merkittävä askel", kuten neuvoston päätelmissä todetaan. On myös pohdittava, mitä askelia on otettava ja toimia toteutettava tämän hankkeen tukemiseksi. Jos palestiinalaishallintoa halutaan jatkossakin tukea, kuten nelikohtaisessa ohjelmassanne totesitte, on harkittava hetki sitten mainittua seikkaa. Viittaan siihen, että kun olemme kerran nähneet osan rahasta menevän hukkaan, on varmistettava, ettei palestiinalaishallinnon vakauttamiseen käytetylle rahalle käy samoin. Toisin sanoen tarvitaan asianmukaiset valvontamenettelyt avun tehokasta hallinnointia varten. Arvoisa Solana, mielestäni puheestanne uupui alueellinen näkökulma. Ratkaisu Israelin ja Palestiinan konfliktiin koskee kuitenkin koko aluetta, laajempaa Lähi-itää. Olemme keskustelleet tästä lähestymistavasta aikaisemmissa keskusteluissa, jotka koskivat rauhan ja vakauttamisprosessin vahvistamista Irakissa, ja tämä on oikea toimintatapa myös Iranissa ja Libyassa. Olemme saavuttaneet menestystä sekä terrorismin torjunnassa että joukkotuhoaseiden leviämisen estämisessä, kuten Libyan kohdalla. Valitettavasti olemme myös kokeneet takaiskuja, kuten hiljattain Iranin kanssa. Tätä toimintatapaa on järkeistettävä. Puheenjohtajavaltio on tehnyt toistaiseksi hyvää työtä. Toivottavasti se vastaa tähän parlamentin pyyntöön samoin kuin komissio ja pääsihteeristö. 

Napoletano (PSE ).
    Arvoisa puhemies, toisten mukaan Irakin sota on suosinut nopeaa ratkaisua Lähi-idän konfliktiin. Tämä on kyyninen ennuste ja keskeinen keino perustella väärää ja laitonta sotaa. Ennusteen todistaa vääräksi kaikkien tuntema kauhea nykytilanne: palestiinalaisten epätoivo, terrorismin ja fundamentalismin lisääntyminen, palestiinalaishallinnon kriisi ja Israelin yhteiskunnassa vallitseva pelko, joka antaa pääministeri Sharonille tilaisuuden harjoittaa mielivaltaista sortoa ja jatkaa järkähtämättömästi turva-aidan rakentamista. 
Ilmoitetun Gazasta vetäytymisen ei ole suinkaan väitetty avaavan tietä Länsirannan miehitettyjen alueiden ennalleen palauttamiselle. Päinvastoin, nopeuttamalla siirtokuntien asuttamista se olisi alkusoittoa sille, että Israel saa lopullisesti haltuunsa suurimman osan näistä alueista, ja näin palestiinalaiset suljettaisiin erillisalueille, joilla ei ole mitään tekemistä sen suvereenin valtion kanssa, johon he ovat oikeutettuja.
Etenemissuunnitelma ei ole tarjonnut niitä työkaluja, joilla estää neuvotteluprosessin jääminen jälleen kerran väkivallan jalkoihin. Kansainvälisen yhteisön ja ennen kaikkea Lähi-idän kvartetin olisi tehtävä johtopäätöksiä ja pohdittava kaikkea tätä. Ratkaisun mahdollisuudesta totean, että Geneven neuvottelijat ovat Camp Davidista poiketen osoittaneet, että kaikkiin kiistakysymyksiin on löydettävissä osapuolia kunnioittavia ja molempien osapuolten hyväksymiä ratkaisuja, ja tämä koskee myös kaikkein arkaluonteisempia ja visaisimpia kysymyksiä, kuten Jerusalemin asemaa ja paluuoikeutta odotettaessa valtioiden lopullisen aseman vahvistamista. Lähi-idän kysymys olisi lisäksi asetettava etusijalle Euroopan unionin ja Yhdysvaltain välisissä suhteissa – siinä toivossa, että Yhdysvaltain valta vaihtuu.
Tällä hetkellä voimme myös luottaa joidenkin arabivaltioiden, kuten Egyptin ja Jordanian, myönteiseen osallistumiseen, Syyrian-suhteiden parantumiseen ja Libyan-suhteiden normalisoitumiseen. Huomenna tilanne voi kuitenkin olla täysin erilainen. Jos aikaisemmin Euroopan turvallisuus oli riippuvainen kehityksestä idässä, nyt se riippuu eteläisestä ja kaakkoisesta ulottuvuudesta. Juuri tästä syystä ei voida myöskään väittää, ettei Lähi-idän konfliktilla ole mitään tekemistä kanssamme, sillä se on keskeinen kysymys Euroopan tulevan turvallisuuden kannalta. 
Auken (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, edustaja Solana totesi, ettei rahan antaminen voinut jatkua. Jotakin oli pakko tapahtua. Se, mitä EU aikoo todellisuudessa tehdä, on tietenkin vain arvailua. Tosiasia on, että EU ei ole juuri tehnyt muuta kuin suorittanut maksuja ja antanut julkilausumia. Suosittelen ensinnäkin lämpimästi, että jäsen Romeva i Ruedan ehdotusta yhteistyösopimuksen purkamisesta harkittaisiin, jotta sopimusten jatkuvalla rikkomisella olisi edes joitakin vähäisiä seuraamuksia. Toiseksi kannatan sitä, mitä juuri todettiin entistä selkeämmän aseman antamisesta Geneven yleissopimukselle etenemissuunnitelmassa. Siten olisi kenties mahdollista nähdä, minne tämä tie vie, ja voitaisiin vihdoin vaatia painavampaa keskustelua. Käytännössä vaikuttaa siltä, että terroristi määritellään henkilöksi, joka tappaa itsensä. Sen sijaan ne, joilla on sotilashelikoptereja ja ohjuksia, eivät suinkaan ole terroristeja vaan sotilaita, ja on yhdentekevää, kuoleeko useampia siviilejä näillä keinoin kuin itsemurhapommien seurauksena. Ainakaan ei auta, että annamme asiassa jatkuvasti tyhjiä lupauksia. Meidän on keskusteltava Israelin kanssa samalla tavoin kuin keskustelemme muiden täysivaltaisten valtioiden kanssa ja vaadittava demokraattista valtiota valvomaan näitä asioita. Sen perusteella, mihin asiat ovat nyt menossa, ei onnistuta luomaan kahta elinkelpoista valtiota. Kahta elinkelpoista valtiota ei tule, koska Israel menehtyy prosessin aikana, ja siksi on sekä Israelin että Palestiinan kannalta ratkaisevan tärkeää, että alamme puhua myös israelilaisille aikuisina, jotka kestävät tulla kohdelluksi sellaisina. 
Morgantini (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, 3 500 palestiinalaista ja yli tuhat israelilaista on kuollut. Arvoisa edustaja Solana, puhutte "vetoomuksesta" ja toivotte, että Israelin joukot vetäytyvät Gazasta. Rehellisesti sanottuna olen nyt kuuden vuoden ajan kuunnellut tässä parlamentissa viisauksia, joilla vastuu tilanteesta langetetaan jommallekummalle osapuolelle. Tällä hetkellä palestiinalaisia kuolee kuitenkin edelleen miehitysarmeijan luoteihin. Kyseessä on todellakin miehitysarmeija. Totuus on itse asiassa yksinkertainen: ei ole epäsymmetriaa vaan symmetriaa. Kyseessä on miehitetty valtio ja kansainvälisen oikeuden täydellinen hylkääminen. Teidän pitäisi uskoa Sharonia, kun hän kertoo Winston Churchillin jälkeläiselle aikovansa jättää Gazan ja Länsirannan palestiinalaiset puristuksiin. Dov Weisglass ei valehtele vakuuttaessaan selväsanaisesti, että vetäytyminen Gazasta merkitsee yksinkertaisesti rauhanprosessin sivuuttamista. 
Nämä eivät ole valheita; tämä on totuus, ja tämä on Sharonin omaksuma poliittinen linja. Palestiinalaisterroristien Israelin kansalaisia vastaan tekemillä rikoksilla ei tietenkään ole mitään oikeutusta. Emmekö kuitenkaan voi tehdä muuta kuin esittää vetoomuksia? Eikö Euroopalla todellakaan ole arvovaltaa sanoa Israelille, että nyt Israelin on aika lopettaa sotilaallinen miehitys? 
Tämä ei ole yksinkertaistamista tai sinisilmäistä, tämä on totuus. Olen saanut tarpeekseni tekopyhyydestämme ja asioiden nykytilasta, sillä taloja tuhotaan ja lapsia tapetaan päivittäin. Kouluun matkalla ollut 13-vuotias Ayman ammuttiin kuoliaaksi reppu selässä. Tämä on osoitus siitä, kuinka alhaiselle ja julmalle tasolle miehitysarmeija voi vajota. Yhtä julmaa toki on, että Hamas lähettää palestiinalaislapsia heittämään pommeja israelilaisia kohti. 
Uskon silti, että meillä on tarvittava arvovalta ja valta paitsi esittää vetoomuksia myös sanoa, että Israelin miehityksen on lakattava. Kuulkaamme siis mieluummin niitä palestiinalaisia ja israelilaisia, jotka työskentelevät yhdessä rauhan puolesta – heitä on monia! Meidän olisi kuultava juuri heidän ääntään. 
Tannock (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, toisin kuin edellinen puhuja en suostu tuomitsemaan yhtä voimakkaasti Israelin hallitusta tai armeijaa siitä, että ne estivät Gazassa 29. syyskuuta Hamasia – joka on kielletty sekä Yhdysvalloissa että EU:ssa – ampumasta kahta Kassam-rakettia, jotka tappoivat hiljattain kaksi israelilaislasta ja haavoittivat kymmentä siviiliä Sderotissa. Mikään hallitus maailmassa ei salli vaarallisen ja kostonhimoisen vihollisen tappaa siviilejä ilman, että se katsoo oikeudekseen vastata tähän hyökkäykseen kaikilla käytettävissään olevilla keinoilla. Palestiinalaishallinto ei sitä paitsi ole selvästikään pyrkinyt hillitsemään terroristejaan.
Vuosikausia Hamasin raketit muistuttivat onneksi enemmän ilotulitteita kuin pommeja, mutta vuoden 2004 alusta Gazasta on ammuttu 149 voimakkaita räjähdysaineita sisältävää rakettia. BBC, joka ei tunnetusti ole Israelin ystävä, on tiedottanut, että viisitoista Israelin armeijan tappamasta kuudestatoista palestiinalaismiehestä oli tunnettuja terroristitaistelijoita.
Meillä kaikilla on yhteinen vihollinen, kun torjutaan kansainvälistä islamistiterrorismia. Viime viikolla Tabassa viattomia israelilaisturisteja kuoli pommi-iskussa, joka täytti kaikki al-Qaidan tunnusmerkit. On korostettava myös, että Gazan operaation aikana Israel piti tarkasti huolta siitä, että kaikki loukkaantuneet, myös viattomat palestiinalaissiviilit, saivat lääketieteellistä ja humanitaarista apua.
Likudin voimakkaasta vastustuksesta huolimatta pääministeri Sharon jatkaa siirtokuntien poistamista Gazasta keinona vauhdittaa Lähi-idän rauhansuunnitelman toteutumista ja kahden valtion ratkaisun löytymistä. Kehotan kuitenkin palestiinalaishallintoa ryhtymään ankariin toimenpiteisiin Hamasia, Islamilaista jihadia ja al-Aksan marttyyrien prikaateja vastaan, sillä muuten Israel vetäytyy hyvin vastahakoisesti Länsirannalta, mikä on paljon suurempi haaste ja lopulta myös paljon suurempi saavutus. 
De Keyser (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa edustaja Solana, mitä johtopäätöksiä me parlamentin jäsenet voimme tehdä Lähi-idän tilanteesta vuosi Geneven sopimusten jälkeen, joihin suhtauduimme niin toiveikkaasti etenemissuunnitelman seisahduttua, vuosi Israelin ja Euroopan unionin välisen assosiaatiosopimuksen täytäntöönpanosta käytyjen täysistuntokeskustelujen jälkeen ja muutamia kuukausia sen jälkeen, kun sekä Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeuskomissio Genevessä että Haagin kansainvälinen rikostuomioistuin tuomitsivat turva-aidan? Kuten on todettu, lopputulosta voi kuvata verilöylyksi, ja niin kuin komission jäsen Patten sanoi, joka miekkaan tarttuu, se miekkaan hukkuu.
Toisen intifadan eli kansannousun alettua kuolleiden lukumäärä on noussut 4 350 henkeen, 3 500 palestiinalaista mukaan luettuina, ja 33 600 taloa on tuhottu. Sharonin hallituksen johtaman "katumuksen päiviksi" kutsutun hyökkäyksen alettua 120 palestiinalaista ja kolme israelilaista on kuollut. Hyvä jäsen Tannock, kolme israelilaista on tietenkin liikaa, mutta niin on 120 palestiinalaistakin, enkä kehtaisi teidän tavoin mainita kahden israelilaislapsen kuolleen, kun tiedetään hyvin, että kaksi päivää sitten israelilaissotilaat surmasivat pienen reppuselkäisen palestiinalaistytön, jota upseeri ampui päähän. En olisi tohtinut sanoa sitä, mutta sanon sen nyt.
Mitä Euroopan parlamentti voi tehdä? Kysymme teiltä, millainen tehtävä Euroopan unionilla voi olla kvartetin toiminnassa. Entä mitä muuta me Euroopan parlamentin jäsenet voimme tehdä kuin ottaa kerta toisensa jälkeen uudelleen käsittelyyn assosiaatiosopimukset ja tuomita asiat, joita on täysin mahdotonta puolustaa kansainvälisen oikeuden edessä? Mitä voimme tehdä? Voimattomuutemme yhdistyy suuttumukseen. Moni meistä käy Palestiinassa. Vietin puolet lomastani Palestiinassa paikallisten opettajien kanssa, jotka hoitavat sodan aiheuttamista traumoista kärsiviä palestiinalaislapsia. Tämä parlamentti ei ole kansalaisjärjestö eikä jaa avoimia sekkejä, sillä valvomme tarkasti rahojamme. Emme kuitenkaan voi alistua tähän voimattomuuteen ja siihen, että Euroopan unioni unohtaa kansainvälisen oikeuden. 
Hammerstein Mintz (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä edustaja Solanan kanssa siitä, ettei askel askeleelta etenevä politiikka toimi enää.
Mikä on vaihtoehto, jonka avulla voidaan tähdätä korkeammalle? Todellisuus on nimittäin hyvin kova. Palestiinalaishallinnolla ei ensinnäkään ole juurikaan valtaa eikä se hallitse miehitettyjä alueita. Kaiken lisäksi etenemissuunnitelma on Yhdysvaltojen avoimen valtakirjan vuoksi käytännössä haudattu ja sitä on hyvin vaikea enää elvyttää.
Siirtokuntien salliminen osana tapahtuneisiin tosiasioihin perustuvaa politiikkaa, turva-aita sekä israelilaisten ja palestiinalaisten kauhistuttava väkivalta ovat murskanneet kaikki kvartetin toiveet. Emme käytännössä voi enää vajota alemmas. Mikään ei viittaa siihen, että Israel täyttäisi edellytykset, jotka neuvosto Gazasta vetäytymisen tukemiselle. Sharon on sitä paitsi jo ilmoittanut, ettei Israel aio suostua muihin myönnytyksiin, eikä hänellä ole aikomustakaan tehdä rauhan hyväksi mitään muuta kuin vetäytyä Gazasta.
Meidän olisi oltava tietoisia siitä, että aika on kulumassa loppuun ja pelivara edes jokseenkin oikeudenmukaisen ja kestävän ratkaisun saavuttamiseksi Palestiinan kansan ja Israelin turvallisuuden kannalta jäämässä olemattomiin. Jos Euroopan unioni ei onnistu saamaan Lähi-idän rauhanprosessia nopeasti takaisin raiteelleen, tämä kysymys vaarantaa edelleen rauhan ja turvallisuuden Lähi-idässä ja koko Välimeren alueella. 
Gahler (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, Lähi-idän rauhanprosessin pysähtyminen aiheuttaa Euroopassa laajamittaista turhautumista ja hämmennystä, vaikka me kaikki luulemme tietävämme, mikä on toivottu lopputulos: kaksi valtiota ja rauhanomainen ratkaisu aluekiistoihin. Tätä varten vaadimme Israelilta, että siirtokuntia ei enää perusteta, nykyisiä siirtokuntia ei laajenneta eikä Länsirannan turva-aitaa pidetä poliittisena tosiasiana määriteltäessä tulevia rajoja. Kun tosin huomaan, kuinka tämä kauhistuttava rakennelma on pelastanut ihmishenkiä vähentämällä huomattavasti itsemurhaiskujen lukumäärää, en oikeastaan voi arvostella Israelia sen rakentamisesta, vaikka voinkin arvostella sitä siitä, ettei aita noudata tunnustettua rajaa. Aidan on siis valitettavasti pysyttävä paikallaan siihen asti kun palestiinalaishallinto on itse halukas käyttämään poliisivoimiaan ja turvallisuusjoukkojaan ja pidättämään näiden iskujen tekijät. Juuri Arafat on esteenä tällaisten tehokkaiden uudelleenjärjestelyjen toteuttamiselle. 
Gaza on toinen olennainen kysymys. Mielestäni on käsittämätöntä, että Israelia kohtaan ammuttiin enemmän Kassam-raketteja sen jälkeen, kun se oli ilmoittanut vetävänsä sotilaansa ja siviilinsä ehdoitta Gazasta. On ilmeistä, että jotkin palestiinalaistahot suorastaan pelkäävät israelilaisten vetäytymistä, sillä silloin Gazan palestiinalaisten olisi vihdoin järjestäydyttävä ja ryhdyttävä jälleenrakentamaan kaupunkia ja sen lähiympäristöä. Israel ja miehityksen vastainen taistelu on toistaiseksi ollut syy siihen, ettei näissä välttämättömissä toimissa ole saavutettu mitään todellista edistystä. Israelin vetäytyminen loisi jälleen mahdollisuudet etenemissuunnitelman täytäntöönpanolle, mitä kvartetti vaati 22. syyskuuta. 
Nähdessäni, kuinka Palestiinan tuhatpäiset poliisivoimat ja turvallisuusjoukot ovat kapealla Gazan alueella mitä ilmeisimmin kykenemättömiä estämään Kassam-rakettien ampumisen, alan tosissani epäillä, että Israelia provosoidaan pysymään Gazassa. Emme saa antaa tämän yrityksen onnistua, koska Israelissakin on ihmisiä, jotka eivät halua vetäytyä Gazasta, eikä tällaisia ryhmiä saa tukea. On meidän kaikkien etujen mukaista aloittaa etenemissuunnitelman täytäntöönpano mahdollisimman pian. Kaikki osapuolet ovat sitoutuneet siihen, ja niiden on täytettävä velvollisuutensa. 
Menéndez del Valle (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Espanjan ulkoasiainministerin mukaan Lähi-idän konfliktista on annettu liian monia lausuntoja ja sille on tehty liian vähän ja nyt on aika siirtyä sanoista tekoihin.
Sitä odotellessa haluaisin korostaa, että joidenkin unionin edustajien esittämät lausunnot ovat mielestäni asiattomia. Lähi-idän erityisedustaja Marc Otte on esimerkiksi todennut -lehdessä, että "israelilaisten turva-aita täyttää tehtävänsä". Lieneekö sen tehtävänä estää elinkelpoisen palestiinalaisvaltion perustaminen?
Yhtä tuomittava on mielestäni 11. lokakuuta kokoontuneen ulkosuhteiden neuvoston päätelmien 2 kohta, joka on mielestäni ilmeinen osoitus kaksinaismoralismista.
Miksi neuvosto tuomitsee kaikki terrorismin muodot, "mukaan lukien ohjusiskut Israeliin"? Ilmoittaessaan tuomitsevansa kaikki terrorismin muodot miksei se lisää: "mukaan lukien terrori-iskun, jossa kuoli yli 40 palestiinalaislasta ja yli 120 loukkaantui Gazan alueella vain 12 päivän aikana". Miksi neuvosto vahvistaa, että Israelilla on oikeus suojella kansalaisiaan terrori-iskuilta, muttei mainitse palestiinalaisilla olevan samaa oikeutta?
Jos neuvosto tuomitsee pelkästään israelilaisten toteuttamat, luonteeltaan kohtuuttomat sotilastoimet Gazan alueella, miksei se käytä samaa kulunutta kiertoilmausta palestiinalaisista? Onko syynä kaksinaismoralismi tai tehottomuus? Minusta on, ja mielestäni lausunnot alkavat tosiaankin riittää.
Palestiinalaiset odottavat edelleen, mutta kuinka pitkään heidän on odotettava? He ovat odottaneet unionin 13. kesäkuuta 1980 antamasta Venetsian julistuksesta lähtien.
Swoboda (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa edustaja Solana, arvoisa komission jäsen, haluaisin ensin pyytää anteeksi sitä, että joudun toisen sitoumuksen vuoksi poistumaan istuntosalista pian puheenvuoroni jälkeen. Arvoisa edustaja Solana, haluaisin esittää teille yhden kysymyksen tai oikeammin huomautuksen, joka on seurausta siitä, mitä komission jäsen Patten sanoi. Olen täysin samaa mieltä neljässä kohdassa tekemistänne toimintaehdotuksista. Pidän niitä tasapainoisina ja oikeina. Ainoa kysymys kuuluu, ovatko molemmat osapuolet halukkaita siihen, että nämä suunnitelmat todella pannaan täytäntöön? Olen jäsen Gahlerin kanssa samaa mieltä turvallisuuden vakiinnuttamisesta, mutta kuinka monta turvallista laitosta Israel on viime vuosina tuhonnut? Haluttiinko todella, että palestiinalaiset olisivat vastuussa turvallisuudesta, sikäli kuin he sitä itse halusivat – eivätkä kaikki halunneet? 
Palestiinalaishallinnon uudistuksesta on kysyttävä, kuinka palestiinalaishallintoa voidaan uudistaa, kun rajojen sulkeminen tekee Arafatista palestiinalaisten silmissä sankarin. Palestiinalaiset eivät pitäneet häntä yhtä suuressa arvossa aikaisemmin, ja tässä Israel auttoi häntä. 
Äänestän parlamentissa taloudellisen tuen puolesta vasta kun olen varma tai voin ainakin pitää itsestään selvänä, ettei Israel jälleen kerran tuhoa kaikkea sitä, mitä on saatu aikaan sijoittamalla infrastruktuuriin. Tämä on edellytys, sillä veronmaksajien – joihin kumpikin teistä perustellusti viittasi – ei voida olettaa rahoittavan infrastruktuurin jälleenrakennusta vain, jotta se voitaisiin tuhota. 
Sama koskee vaaleja, jotka ovat tarpeelliset, ja kannatan täysin niiden järjestämistä. Keskustelin niistä myös valtiovarainministerin kanssa, jota tekin pidätte suuressa arvossa ja joka toivoo palestiinalaishallinnon saavan uutta verta. Hän kuitenkin kertoi minulle myös, että vaalien on oltava toteutettavissa koko infrastruktuurin kannalta ja on jälleen kerran Israelin tehtävä luoda sille edellytykset. 
Kannatan siis täysin ohjelmaanne, jota pidän hyvänä, tasapainoisena ja oikeana, mutta sen täytäntöönpanoon tarvitaan molemmat osapuolet, ja jos tässä ei onnistuta, se on yhtä tyhjänpäiväinen kuin kaikki muutkin. Israelin on näin ollen todella osallistuttava siihen täysipainoisesti ja oltava halukas panemaan nämä seikat täytäntöön. Jos se tekee niin, meidän pitää mielestäni olla mahdollisimman kriittisiä palestiinalaishallintoa kohtaan ja mahdollisimman tiukkoja neuvotteluissamme sen kanssa. 
Solana,
     Arvoisa puhemies, vastaan ensin lyhyesti hyvän ystäväni Swobodan viimeisiin huomautuksiin. On kiistatonta, että molempien osapuolten on osallistuttava mainitsemieni neljän kohdan toteuttamiseen, paitsi palestiinalaishallinnon – jonka on osallistuttava siihen –myös Israelin. Tämän vuoksi työskentelemme juuri tämän saavuttamiseksi. Olemme kuitenkin aidosti sitä mieltä, että sanat eivät riitä, vaan on tehtävä aloitteita ja pyrittävä toimimaan – vastatakseni jäsen Menéndez del Vallen hetki sitten esittämään pyyntöön. Juuri niin aiomme tehdä. Olen esittänyt teille tänä iltapäivänä pienehkön ohjelman – jonka pienuus ei johdu sen suppeudesta vaan sen perusteellisuudesta – jolla pyritään lopulliseen tavoitteeseemme, joka on etenemissuunnitelman saaminen päätökseensä kohtuullisen ajan kuluessa, ei seuraavien sadan vuoden aikana. Voitte olla varmoja siitä, että teemme kaiken voitavamme.
Korostan myös, että tuemme vetäytymistä Gazasta ja pidämme sitä hyvänä asiana, kunhan se tapahtuu etenemissuunnitelman puitteissa. Olisi hyvä, jos Israelin parlamentti Knesset hyväksyisi lain siirtokuntien purkamisesta ja rahoituksesta, jonka turvin asukkaat voisivat jättää ne. Aikaisemminhan rahoitusta annettiin siirtokuntien perustamiseksi. Jos kahden viikon aikana saadaan aikaan vaikutukseltaan päinvastainen laki, merkitsee se voittoa Gazalle ja Länsirannan tulevaisuudelle. Katsotaan, saadaanko tämä aikaan muutamassa päivässä. Riittävätkö äänet? Luullakseni kyllä, koska työväenpuolue aikoo tukea tällä kertaa pääministeri Sharonia, jotta laki voidaan panna täytäntöön.
Korostan kuitenkin, että mainitsemani neljä kohtaa edellyttävät sekä palestiinalaisten että Israelin hallituksen osallistumista, tukea ja ymmärtämystä.
Haluaisin kuitenkin korostaa, että puhuin myös muusta; emme voi enää edetä vähitellen. Mielestäni meidän olisi otettava paljon rohkeampi askel ja alettava määritellä lopullisia osatekijöitä, joista kahden osapuolen on päästävä yhteisymmärrykseen. Tätä varten on tietenkin tärkeää, että neuvottelukumppanit ovat molempien osapuolten hyväksymiä. Niinpä onkin tärkeää tukea palestiinalaisia, jotta he voivat nykyisissä olosuhteissa luoda todelliset edellytykset sellaisen vakaan ja edustuksellisen palestiinalaishallinnon kehittämiseen, joka voi toimia Israelin neuvottelukumppanina. Tämä olisi järkevää.
Järjenvastaista olisi sen sijaan moni muu asia. Pahimmassa tapauksessa järjenvastaisuus voittaa järkevyyden. Ikävä kyllä niin on käynyt monesti. Meidän poliitikkojen on tuettava jatkossakin järkeviä toimia. Jos muiden maiden johtajat eivät satu olemaan samaa mieltä, meidän on pyrittävä löytämään paras tapa toimia niissä olosuhteissa.
Haluaisin sanoa vielä kolme asiaa. Ensinnäkään en ole vältellyt aluekysymystä. Keskusteluun varattu aika ei mielestäni riittänyt kaikkien alueen kysymysten käsittelemiseen. Irakin ja Iranin kysymykset sekä kaikki muut jäsenen mainitsemat kysymykset ovat toki asialistamme kärjessä. Minusta tänään ei ollut oikea päivä puuttua niihin, ja siksi en tehnyt niin.
Toiseksi haluaisin vakuuttaa hyvälle ystävälleni suoraan sydämestäni, etten ole vedonnut hyvään tahtoon. Emme me täällä kuulu hyväntekeväisyysjärjestöihin. Olemme poliitikkoja, jotka haluavat saada ongelmat ratkaistua. Esitin puheenvuoroni lopussa moraalisen vetoomuksen, mutta muuten puheeni koostui täsmällisistä käytännön toimista, joiden on johdettava myönteisiin tuloksiin, kunhan ne vain pannaan täytäntöön.
Lopuksi haluaisin puolustaa henkilökohtaista edustajaani ja koko Euroopan unionin edustajaa Marc Ottea, ja pyydän jäsen Menéndez del Vallea lukemaan hänen lausuntonsa kokonaisuudessaan.
Arvoisa puhemies, jos sallitte minun vaihtaa puheenaihetta, tämä lienee viimeinen kerta, kun olen Euroopan parlamentissa samaan aikaan hyvän ystäväni, komission jäsenen Chris Pattenin kanssa. Olemme työskennelleet yhdessä viisi vuotta. Moni tänään paikalla olevista jäsenistä ajatteli, että epäonnistuisimme molemmat ja vielä kaksi kertaa pahemmin työskennellessämme yhdessä. Tilanne on osoittautunut päinvastaiseksi, ja olemme osoittaneet, että kaksi ynnä kaksi ei olekaan välttämättä neljä vaan se voi olla kuusi. Tästä meidän on mielestäni kiittäminen Chris Pattenia – hänen yhteistyötään ja erityisesti hänen älykkyyttään.
Hänen järkevyytensä ja älykkyytensä on tarjonnut meille kaikille malliesimerkin hyvistä toimintatavoista – ainakin minulle, Chris – ja toivon, että myös Oxfordista käsin neuvosi saavuttavat meidät radioaaltojen, Internetin, puheen, kirjojen tai minkä hyvänsä välityksellä, kunhan ne saavuttavat meidät. Hyvä Chris, kiitoksia yhteistyöstäsi näiden viiden vuoden aikana. Emme unohda sinua.
Puhemies.
   Keskustelu aiheesta päättyy tähän. 
Figueiredo (GUE/NGL ).
    Lähi-idän tämänhetkinen tilanne on kauhistuttava, ja erityisen huolestuttava ja vakava on tilanne Palestiinassa, missä Sharonin hallitus syyllistyy hirvittäviin rikoksiin Palestiinan kansaa kohtaan. 
Israelin provosoiva röyhkeys ja sen hallituksen harjoittama valtiojohtoinen terrorismi, joka nauttii Bushin hallinnon vankkumatonta tukea ja joka Irakin miehitysjoukkojen tavoin tappaa vanhuksia, naisia ja lapsia päivittäin, eivät voi jatkua rangaistuksetta.
Euroopan unionin on otettava asiaan rohkeammin kantaa. Eurooppa-neuvoston on aika ryhtyä määrätietoisiin toimenpiteisiin, muuttaa parlamentin kanta sanoista teoiksi, keskeyttää Israelin kanssa tehdyn assosiaatiosopimuksen soveltaminen ja vaatia YK:n päätösten noudattamista.
Sharonin ja hänen hallituksensa provosoiva röyhkeys, joka nauttii Bushin hallinnon tukea, on järkyttävää. Bushin hallinto kaatoi veto-oikeudellaan päätöslauselmaehdotuksen, jossa tuomittiin Israelin terroriteot samalla, kun ihmiset taistelevat oikeudestaan vapauteen ja ihmisarvoon. 
Palestiinalaisilla on irakilaisten tavoin oikeus omaan valtioon, oikeus määrätä omasta tulevaisuudestaan ja oikeus elää rauhassa. 
Toussas (GUE/NGL ).
   – Ilmaisemme vastenmielisyytemme ja tuomitsemme Israelin hallituksen palestiinalaisia kohtaan jatkuvasti tekemät rikokset. Niin sanottujen katumuksen päivien jälkeen kuolleiden murheellinen lukumäärä oli 111 palestiinalaista 15 päivässä, lapset ja opiskelijat mukaan luettuina.
Tuomitsemme ne, jotka lietsovat israelilaisten hyökkäyksiä. Tuomitsemme Yhdysvallat siitä, että se tukee ja aseistaa Israelin hallitusta. Tuomitsemme ΕU:n, joka vastustaa puheissaan palestiinalaisten kansanmurhaa mutta sallii sen käytännössä pitämällä osapuolia tasa-arvoisina. Tuomitseminen puheissa on tekopyhyyttä. ΕU antaa Israelille edelleen taloudellista apua assosiaatiosopimusten kautta ja aseistaa sitä. Yksikään EU:n jäsenvaltion edustaja ei mennyt Haagin tuomioistuimeen todistamaan Israelin turva-aidasta. Istanbulissa pidetyssä Naton huippukokouksessa kokoontunut "pyhä perhe" tuki yksimielisesti Yhdysvaltain imperialistisia suunnitelmia uutta "laajempaa Lähi-itää" varten, joissa luodaan edellytykset Naton ja Israelin suhteiden tiivistämiselle.
Vaadimme näin ollen, että ryhdytään välittömästi taloudellisiin ja poliittisiin toimiin ja Israelin kanssa tehdyn assosiaatio- ja yhteistyösopimuksen soveltaminen keskeytetään välittömästi. Tämä on välttämätöntä, jotta Israelin hallitus pakotetaan lopettamaan palestiinalaisten teurastaminen, vetämään miehitysjoukot pois Palestiinan maaperältä, purkamaan häpeällinen turva-aita ja luomaan itsenäinen Palestiinan valtio, jonka pääkaupunki on Itä-Jerusalemissa. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana neuvoston julkilausuma Georgian tilanteesta. 
Solana,
   .  Arvoisa puhemies, aion puhua Georgian tilanteesta, hyvin merkittävästä aiheesta, ja olen varma, että suurin osa ihmisistä täällä on hyvin huolissaan tilanteesta siellä. Georgian poliittisen muutoksen käynnistymisestä lähtien Euroopan unioni on ollut tiiviissä yhteistyössä Georgian niin kutsutun ruusujen vallankumouksen uuden hallituksen ja uusien poliittisten johtajien kanssa.
Haluan kertoa teille, mitä olemme tähän mennessä tehneet. Olemme ensinnäkin nimittäneet erityisedustajan, Heikki Talvitien, joka edustaa meitä alueella ja erityisesti Georgiassa. Hänen työtään ovat suuresti arvostaneet kaikki tahot, presidentti Saakashvili, ulkoministeri, koko hallitus ja alueen muut valtiot. Hän on onnistunut toimimaan yhteyshenkilönä Georgian ja Venäjän välillä, mikä, kuten voitte kuvitella, on hyvin tärkeää nykyisessä tilanteessa.
Olemme myös ottaneet Georgian ja kaksi muuta alueen valtiota, Azerbaidžanin ja Armenian, mukaan naapuruuspolitiikkaamme, mikä myös on hyvin tärkeätä. Tämä on ollut merkittävin tapa, jolla olemme voineet auttaa näitä valtioita lähentymään Euroopan unionia. Teimme päätöksen nopeasti, ja voitte kuvitella, kuinka iloisia Georgian kansa ja johtajat ovat siitä olleet.
Haluan kertoa myös, että Euroopan unioni on jo järjestänyt Georgiassa avunantajien konferenssin. Se toteutui heti hallituksen vaihdon jälkeen ja oli menestys. Heinäkuussa käynnistimme ensimmäisen ETPP:n alalla toteutettavan oikeusvaltio-operaation Georgiassa. Se sujuu oikein hyvin. Kyseessä on innovaatio, yksi monista operaatioista ja toimista, joita Euroopan unioni voi toteuttaa siirtymävaiheessa olevien valtioiden auttamiseksi.
Taloudelliselta kannalta Georgian tilanne ei ole hyvä. BKT on laskenut lähes 60 prosenttia, mikä on vakava huolenaihe. Todennäköisesti noin 60 prosenttia väestöstä elää köyhyysrajan alapuolella, ja Georgian sotien seurauksena noin 300 000 henkilöä on edelleen siirtolaisina.
En voi puhua Georgiasta mainitsematta valtion kohtaamia konflikteja ja ongelmia. Georgia ratkaisi yhden ongelman myöntämällä Ajarialle autonomian, mutta jäljellä on vielä kaksi merkittävää ongelmaa, joita ei ole niin helppo ratkaista: Etelä-Ossetian ja Abhasian ongelmat. Tässä OECD:llä on tehtävä toteutettavana. Edustajamme Talvitie jatkaa työtä tämän parissa. Näiden ongelmien ratkaiseminen ei kuitenkaan ole yhtä helppoa kuin aiemmin mainitsemani ongelman, joka ratkesi varsin sujuvasti autonomiaprosessissa. Nämä ongelmat ovat vaikeampia. Ne edellyttävät Venäjältä ymmärrystä. Olemme valmiit toimimaan tarvittaessa välittäjänä, mutta meistä vaikuttaa siltä, että näiden asioiden ratkaisu vie enemmän aikaa ja on vaikeampaa. Ongelmat on kuitenkin joka tapauksessa ratkaistava. Jos ongelmia ei saada ratkaistua, ei Georgian yhtenäisyydestä tule mitään.
Haluan vielä puhua alueellisesta yhteistyöstä. Georgiaa ei voida eristää sen kahdesta eteläisen Kaukasuksen naapurista Azerbaidžanista ja Armeniasta. Meillä on suhteet kaikkiin kolmeen valtioon. Haluamme kehittää kaikkien kolmen valtion kanssa elävän, merkittävän suhteen, joka on lähellä Euroopan unionia ja sen unelmaa. Tämän vuoksi haluan sanoa, että presidentti Saakashvilillä on Euroopan unionin tuki. Alusta alkaen on ollut selvää, että hän kohtaa valtavia ongelmia. Autamme häntä toteuttamaan tarvittavat sisäiset uudistukset sekä uudistukset Georgian suhteissa naapurivaltioihin, erityisesti Venäjään, sillä Venäjän-suhteet ovat hyvin merkittäviä. Kuten tiedätte, Georgiassa on edelleen venäläisiä joukkoja. Presidentti Saakashvili on sanonut, ettei hän hyväksy minkään muun valtion joukkoja alueellaan, ja hän haluaakin antaa venäläisille takeet siitä, että joukot voivat poistua ilman vaaraa siitä, että jonkin toisen valtion joukkoja tulisi Georgiaan. Georgia kohtaa vaikeita aikoja ja se tarvitsee ystäviensä apua. Me olemme valmiita. Me olemme Georgian ystäviä. 
Patten,
     Arvoisa puhemies, käsittelen lyhyesti kolmea kysymystä. Kuinka pitkälle Georgia on edennyt yksitoista kuukautta ruusujen vallankumouksen jälkeen? Kuinka olemme pyrkineet tukemaan Georgiaa tässä prosessissa? Mitä ovat tulevaisuuden haasteet EU:n ja Georgian suhteissa?
Puhun ensin Georgian saavutuksista. Merkittävintä on, että kaikki tarkkailijat pitivät Georgian tämän vuoden tammikuun ja maaliskuun presidentinvaaleja ja parlamenttivaaleja vapaimpina ja oikeudenmukaisimpina sitten Neuvostoliiton aikojen. Georgialla on nyt presidentti ja hallitus, jotka ovat saaneet kansalta valtuutuksen toteuttaa syvällisiä poliittisia ja taloudellisia uudistuksia, joiden me kaikki tiedämme olevan tarpeen.
Georgiaa koettelevien rakenteellisten ongelmien käsittely on alkanut hyvin, esimerkiksi paikallisen korruption kitkeminen, sillä ilmiö on haitannut kaikkea elämää Georgiassa. Georgian valtiontalous on saatu vakaammalle polulle, joka johtaa elpymiseen. Tulojen keruu on lisääntynyt, ja Georgian hallitus on voinut maksaa palkat ajallaan. Lainvalvontaviranomaisia koskeva uudistus on käynnistynyt, ja parlamentille on esitetty uutta verolainsäädäntöä. Tämä on vasta alkua, mutta Georgia on edennyt hienosti viimeisten yhdentoista kuukauden aikana.
Kuinka me olemme auttaneet viime marraskuusta lähtien? Olemme ensinnäkin tarjonneet jatkuvaa poliittista tukea uudelle johdolle ja kannustaneet sitä uudistusten tiellä. Olemme olleet tiiviissä yhteydessä valtion johtoon ja erityisedustajaan, joka on tehnyt erinomaista työtä. Komission puheenjohtaja Prodi vieraili aivan äskettäin Georgiassa sekä Armeniassa ja Azerbaidžanissa. Kyseessä oli ensimmäinen komission puheenjohtajan vierailu eteläisellä Kaukasuksella, ja se teki näkyväksi tässä kuussa komission tuen Georgialle.
Olemme myös auttaneet hankkimaan merkittävää kansainvälistä rahoitustukea Georgian hallituksen uudistussuunnitelmalle. Kollegat tietänevät yhdessä Maailmanpankin kanssa kesäkuussa isännöimämme konferenssin olleen menestys. Se sujui erinomaisesti. Kesäkuussa kaksinkertaistimme Georgialle ajanjaksolla 2004–2006 antamamme tuen 137 miljoonaan euroon. Olemme siis lisänneet merkittävällä tavalla tukeamme Georgian uudistukselle.
Kolmas tapa, jolla olemme auttaneet Georgiaa, on Georgian, Armenian ja Azerbaidžanin sisällyttäminen Euroopan naapuruuspolitiikkaan. Tätä kannatettiin laajasti parlamentissa.
Mitä ovat tulevaisuuden haasteet? Ensinnäkin Georgian on säilytettävä uudistusvauhtinsa. Uudistussitoumusten toteuttaminen paikan päällä on luonnollisesti vaikein tehtävä, varsinkin Georgian kaltaisessa valtiossa, jonka valtiolliset toimielimet ovat viime vuosien aikana heikentyneet.
Meidän on myös hyödynnettävä niitä mahdollisuuksia, joita mainitsemani eteläisen Kaukasuksen valtioiden sisällyttäminen naapuruuspolitiikkaan tuo mukanaan. Georgian on tässä yhteydessä osoitettava aitoa sitoutumista poliittisen ja taloudellisen uudistuksen toteuttamiseen, sillä se on ainoa tapa varmistaa pitkän aikavälin vakaus Georgiassa. Tämä on keskeinen seikka toimintasuunnitelmassa, josta toivomme voivamme neuvotella asianmukaisesti Georgian viranomaisten kanssa.
Toisen haasteen muodostavat konfliktit Georgian alueella. Olemme iloisia – kuten korkea edustaja totesi – presidentti Saakashvilin YK:n yleiskokouksessa esittämästä lausunnosta, jonka mukaan Georgia on sitoutunut ratkaisemaan konfliktit täysin rauhanomaisin keinoin. EU:n kanta on selkeä: tuemme Georgian suvereniteettia ja alueellista koskemattomuutta, kehotamme kaikkia osapuolia pyrkimään ratkaisemaan konfliktit neuvottelemalla, kehittämällä luottamusta ja turvautuen yksinomaan rauhanomaisiin keinoihin. Kunnostusohjelmamme Etelä-Ossetiassa ja Abhasiassa auttavat luottamuksen rakentamisessa yhteisöjen kesken.
Jos haluamme ratkaista konfliktit ja turvata pitkällä aikavälillä vakauden Georgiassa, on tärkeätä, että Georgian ja Venäjän väliset suhteet paranevat merkittävästi. Toivomme valtioiden presidenttien ja hallitusten pystyvän yhteistyöhön ratkaisujen löytämiseksi kahdenvälisiin erimielisyyksiin kunnioittaen täysin molempien valtioiden suvereniteettia. Meidän kannaltamme Etelä-Kaukasus on hyvin merkittävä osa Euroopan unionin ja Venäjän yhteistä naapuruuspolitiikkaa. Pidämme jatkossakin aluetta merkittävässä asemassa kahdenvälisessä vuoropuhelussamme Venäjän kanssa. Kuten tiedätte, kantamme on, että vakaat ja vauraat naapurit ovat parhaita naapureita. Tähän me pyrimme muodostaessamme entistä parempaa naapuruutta. Toivon sen olevan myös Venäjän federaation tavoitteena. Se on järkevin tapa tarkastella rauhanomaisen Euroopan ja eurooppalaisen naapuruuden turvaamista koskevia menetelmiä vuosiksi eteenpäin.
Lopuksi haluan ilmaista kiitollisuuteni ystävälleni korkealle edustajalle, jonka sanoista – saanen huomauttaa – isäni olisi ilahtunut ja jonka sanoihin äitini olisi uskonut. On ollut suuri ilo työskennellä Javier Solanan kanssa kuluneina viitenä vuotena. On totta, että oppineimpienkin pedagogien ja jatko-opiskelijoiden on vaikea löytää eroavuuksia korkean edustajan ja minun viiden viime vuoden aikana sanomista asioista. On ollut ilo työskennellä hänen kanssaan. Politiikkaan suhtaudutaan pitkälti kyynisesti, mutta haluan korostaa, että hän on ollut ystävä näiden viiden vuoden ajan ja säilyy ystävänä vastaisuudessakin, ja toivotan hänelle onnea perustuslakisopimuksen tullessa voimaan, jolloin hän aloittaa tehtävässään ulkoministerinä. Toivotan myös paljon onnea seuraajilleni Euroopan komissiossa hoitamieni tehtävien osalta.
Lopuksi pyydän anteeksi arvoisilta parlamentin jäseniltä sitä, etten voi jäädä tänne koko keskustelun ajaksi. Minulla on tapaaminen lääkärin kanssa, ja siihen liittyy niskan manipulointia – ei tosin niin lopullisella tavalla, kuin jotkut parlamentin jäsenet ovat kenties toisinaan toivoneet!
Puhemies.
   Hyvä Patten, toivon puolestanne, että lääkärillä on oikeat otteet, ja ehdotan, että aloitamme keskustelun. 
Landsbergis (PPE-DE )
   – Arvoisa puhemies, Euroopan unionin edustajina seuraamme toiveikkaina Georgian tilannetta, sillä valtio on osoittanut päättäväistä määrätietoisuutta luoda demokraattinen oikeusvaltio. Georgian kansa, joka on eurooppalainen naapurimme, tarvitsee sitä. Georgialaiset kärsivät vuosien ajan neuvostodiktatuurista, jonka jälkeen he ovat joutuneet kokemaan sisäisen konfliktin, ulkomaalaisten puuttumisen asioihinsa sekä korruptiota. Meidän on tuettava Georgiaa valtiona, joka on ilmoittanut halukkuutensa euroatlanttiseen yhteistyöhön ja ottanut jo askeleita lähentyäkseen Euroopan unionin periaatteita ja normeja. Voi olla, että Georgia joutuu valitsemaan yhden kovista vaihtoehdoista, jos kaksi merkittävintä haastetta vaikuttavat liian vaikeilta ratkaistavaksi yhtä aikaa. Koska Georgia on tunnetusti jakautunut yhteen pääasialliseen ja kahteen todelliseen osaan, valtion vaihtoehdot ovat seuraavat: sen on joko luotava eurooppalainen demokratia Tbilisille uskollisessa ja sen hallinnoimassa osassa, toisin sanoen luotava lainsäädäntövalta sekä vapaa talous ja taattava vähemmistöjen oikeudet, tai pyrittävä purkamaan mahdollisimman pian kahtiajako ja luotava Georgian valtion lainsäädäntövalta ja hallinnollinen valta koko valtion alueella. Näistä ratkaisuista neuvoisin katsomaan ensin mainitun ensisijaiseksi – demokraattisen valtion perustamisen Georgian nykyisin hallinnoimalle alueelle. Se, että Georgia kuitenkin suuntaa katseensa länteen, eurooppalaisiin naapureihinsa ja Euroopan unioniin, panee myös Euroopan unionin koetukselle. Kyse on eurooppalaisesta avoimuuden periaatteesta. Kun tarkastelemme Eurooppaa mantereena, antiikin legendojen ja kultaisen taljan syntymäkotina, Georgia on yksi vanhimmista kristillisistä valtioista. Sallittakoon niiden valtioiden, jotka hyväksyvät ihanteemme, lähentyä meitä kaikin tavoin. Euroopan unionin hyvä tahto kannustaa niiden edistymistä. Paljon kiitoksia. 
Wiersma (PSE ).
    Arvoisa puhemies, julistauduttuaan itsenäiseksi vuonna 1991 Georgia on kohdannut suuria ongelmia pyrkiessään takaamaan suvereniteettinsa koko alueellaan. Etelä-Ossetian ja Abhasian separatistiliikkeet ovat onnistuneet nopeasti aseellisin selkkauksin riistämään merkittäviä osia valtiosta keskushallinnon valvonnasta. Huolimatta YK:n Abhasiassa ja ETYJ:n Etelä-Ossetiassa toteuttamista lähes tauottomista pyrkimyksistä saavuttaa rauhanomainen poliittinen ratkaisu konflikteihin ei suurta edistymistä tähän mennessä ole tapahtunut. Näiden konfliktipesien jatkuva olemassaolo on pysyvä uhka Georgian vakaudelle. Taistelujen puhkeaminen Etelä-Ossetiassa tämän vuoden elokuussa on vain yksi osoitus tästä, kuten myös laiton niin kutsuttu presidentivaali Abhasiassa, sillä nämä vaarantavat demokratian kehityksen Georgiassa.
Mitä tulee tämän päivän keskustelunaiheeseen, haluan esittää joitakin yleisiä huomioita Euroopan unionin asemasta. Kannatamme korkean edustajan Solanan ja komission jäsenen Pattenin esittämää linjaa, ja muut parlamentin jäsenet epäilemättä esittävät tästä yksityiskohtaisempia huomautuksia. Kahdeksan uuden Keski-Euroopan valtion liityttyä Euroopan unioniin ovat naapurimaittemme, erityisesti entiseen Neuvostoliittoon kuuluneiden valtioiden ongelmat tulleet lähemmäksi meitä. Romanian lähestyvän liittymisen myötä Moldavian pitkittynyt Transnistrian irrottautumista koskeva konflikti on jatkuva uhka turvallisuudelle ja vakaudelle EU:n uusilla ulkorajoilla. Voin vakuuttaa teille, että Transnistrian tilanne on hyvin samankaltainen kuin Georgian tilanne. Tällaisen kehityksen yhteydessä meillä ei ole muuta mahdollisuutta kuin seurata tarkasti, mitä ympärillämme tapahtuu. Euroopan unionilla on entistä suurempi vastuu kannettavanaan yhä laajemmalla alalla näiden valtioiden demokratian ja vakauden vahvistamiseksi. Tästä seuraa, että konfliktien äkillinen syntyminen ja ihmisoikeuksien jatkuva polkeminen aivan ovellamme on uhka vakaudelle ja demokratialle myös Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Kumppanuus- ja yhteistyösopimusten laatiminen sekä komission strategian laatiminen uusia naapurimaita varten ja tätä seuraavien toimintasuunnitelmien luonnosteleminen olivat ensimmäinen askel kohti yhä merkittävämpää vastuunkantoa. Euroopan parlamentin sosialistiryhmän puolesta pyydän komissiota ja neuvostoa pikaisesti muuttamaan nämä aloitteet käytännön toimenpiteiksi niin demokratian vahvistamiseksi kuin kyseisten valtioiden perusteellisten taloudellisten ja sosiaalisten uudistusten tukemiseksi.
Euroopan unionin on kuitenkin kannettava tätäkin suurempi vastuu. Sen on myös osallistuttava entistä tiiviimmin rauhanomaisen ratkaisun etsimiseen Etelä-Ossetian ja Abhasian konflikteihin mutta myös Transnistrian ja Vuoristo-Karabahin konflikteihin. Euroopan unioni ei pysty tähän yksinään. Sen on pyrittävä liittoutumaan Venäjän kanssa, mutta myös Venäjän hallituksen on lakattava toimimasta kaksinaamaisesti konfliktialueilla; on täysin tuomittavaa, että Venäjä toimii välittäjänä ja samalla kannattaa ja tukee toista konfliktin osapuolta, olipa kyse Transnistriasta tai Georgiasta. Euroopan unionin kannalta ei ole kyse Venäjän tuuppimisesta pois Euroopan osasta tai oman geostrategisen etunsa laajentamisesta Itä-Euroopassa. Euroopan unioni pyrkii – mahdollisuuksien mukaan yhdessä Venäjän kanssa – saamaan aikaan rauhan, vakautta, taloudellista ja sosiaalista edistystä lähellä omia rajojaan. Paljon kiitoksia. 
Newton Dunn (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, vieraillessani Tbilisissä parlamentin Georgiassa ja Etelä-Kaukasuksella vierailleen valtuuskunnan mukana minuun tekivät vaikutuksen sekä georgialaisten käytös ja ystävällisyys että se, kuinka paljon muutoksia niin vaikeassa tilanteessa olevassa valtiossa tarvitaan. Silkat laittomuudet ja tiukemman lainsäädännön ja järjestyksen tarve, se, että Venäjän joukkojen on täytettävä lupauksensa ja vetäydyttävä, ennen kaikkea tarve löytää suvaitsevaisuutta Etelä-Kaukasuksen naapurivaltioiden kansojen kesken, tarve omaksua EU:n malli – oppia elämään rauhanomaisesti ja suvaitsevaisesti toisiaan kunnioittaen. Olemme kaikki yhtä mieltä siitä, että on selvästi omien etujemme mukaista auttaa Georgian kansoja, sillä ne ovat naapureitamme ja meillä on yhteinen tulevaisuus.
Haluan ilmaista syvän kunnioitukseni ystävääni Pattenia kohtaan, joka jo lähti tapaamaan lääkäriään. Hän on onnistunut erinomaisesti tehtävissään komission jäsenenä. Me olemme hänelle suuren kiitoksen velkaa, ja olen pahoillani hänen jättäessään meidät. 
Isler Béguin (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa korkea edustaja, kansan innostus, joka johti Georgian samettivallankumoukseen, on synnyttänyt kansalaisissa valtavat odotukset: toivotaan parempia elinoloja, korruption kitkemistä, oikeusvaltion perustamista ja poliittista vakautta.
Tämän uuden innon ei pidä heiketä ja meidän kaikkien on tuettava rauhanomaista liikettä. Väkivallan, kuolonuhrien ja haavoittuneiden määrän kasvu viime kesänä Etelä-Ossetiassa osoitti, kuinka Georgia ja koko Etelä-Kaukasus ovat edelleen heikkoja ja vaarassa ajautua aseelliseen selkkaukseen. Valitettavasti tätä pelkoa lisäävät Venäjän viranomaisten hiljattain antamat lausunnot, joiden mukaan Venäjä voi turvautua ennalta ehkäiseviin iskuihin Etelä-Kaukasuksella turvallisuusoppinsa nimissä. Tuomitsimme ennalta ehkäisevät iskut Irakissa, tuomitkaamme ne nytkin. Venäjä on kuitenkin ratkaisevassa asemassa näiden alueellisten konfliktien ratkaisemisessa, eikä pelkästään Georgiassa, mutta se ei voi jatkaa kaksinaamaista peliään tukemalla toisaalta kansainvälistä yhteisöä pyrkimyksissä auttaa Georgian viranomaisia perustamaan oikeusvaltio ja toisaalta tukemalla abhaasi- ja ossettiseparatisteja myöntämällä heille esimerkiksi Venäjän passeja tai aukaisemalla rautatieyhteyden Suhumista Venäjälle.
Ensimmäinen kysymykseni onkin yksinkertainen: minkälaisia sitoumuksia Euroopan unioni aikoo vaatia Venäjältä, jotta saataisiin kestävä rauha alueelle, jolla konfliktit on tukahdutettu, mutta ei ratkaistu? Unionin sitoutuminen alueeseen on kyllä vahvistunut, kuten olette todennut, unionin erityisedustajan ja oikeusvaltiota käsittelevän valtuuskunnan lähettämisen myötä; ensimmäisen sellaisen, kuten olette korostanut. Tilanteen vakavuus kuitenkin edellyttää unionilta enemmän. Sen on laadittava edustajalleen todellinen etenemissuunnitelma, sillä hän voi helpottaa ja jopa toimia neuvottelijana konfliktien rauhanomaisessa ratkaisemisessa. Hänen tukensa voisi olla arvokasta esimerkiksi Georgian pääministerin Jvanian sekä Etelä-Ossetian separatistien johtajan Kokoïtin tulevassa tapaamisessa. Georgia on osa Kaukasuksen valtaisaa palapeliä, eikä meidän pidä unohtaa, että nämä valtiot ovat eurooppalaisia; ne ovat unionin viimeisiä jäsenehdokkaita.
Tässä yhteydessä toinen kysymys on yhdentyminen : aikooko unioni pysyä kuurona Georgian presidentin Saakashvilin julkiselle pyynnölle, joka koski yhdentymistä Euroopan unioniin? Kysymys on vakava ja perusteltu. Emme tyydy uutta naapuruutta koskevaan politiikkaan, johon Euroopan parlamentti pakotti neuvoston, jotta se koskisi myös Etelä-Kaukasusta. Meidän ei pidä jättää näitä valtioita yksin pohtimaan Euroopan rajoja. Arvoisa korkea edustaja, voimmeko me avata ovet Balkanille ja sulkea ne Kaukasukselta? 
Fotyga (UEN ).
      Arvoisa puhemies, arvoisa korkea edustaja Solana, olen hyvin tyytyväinen Solanan ja Pattenin Georgiaa koskeviin lausuntoihin.
Georgian valtion päämies valittiin 4. tammikuuta 2004, jolloin presidentti Saakashvili sai maanosassamme ennen näkemättömän demokraattisen mandaatin. Hänellä on merkittäviä tehtäviä toteutettavanaan, ja nämä koskevat valtion uudistamista eikä pelkästään Georgian alueellisen yhtenäisyyden palauttamista. Presidentti Saakashvilin toimeksianto on myös koko Georgian kansalle toivon aikaa. Puolan edustajana olen hyvin tietoinen valtavista vaikeuksista, joita liittyy tällaisen toivon ylläpitämiseen, ja kuitenkin toivo on tarpeen niin merkittävien uudistusten toteuttamiseksi, kuin Georgiassa suunnitellaan. Olin erityisen kiinnostunut komission jäsenen Pattenin sanoista, joiden mukaan tuki Georgialle ja presidentti Saakashvilin tavoitteet sisällytetään Venäjän kanssa käytävän vuoropuhelun esityslistalle. Katson, että meidän olisi oltava tässä vuoropuhelussa hyvin määrätietoisia, sillä Venäjän asenne on ratkaiseva pyrittäessä ratkaisemaan Georgian ongelmia lähitulevaisuudessa. Se on ratkaiseva myös sen tilanteen ratkaisemisessa, joka päätöslauselmaehdotuksemme mukaan on meidän kaikkien mielestä umpikujassa huolimatta kaikista kansainvälisen yhteisön pyrkimyksistä. Toivoisimme Venäjän painostusta jotenkin löyhennettävän ja yhteistyön separatistien kanssa... 

Battilocchio (NI ).
    Arvoisa puhemies, puhun Italian uuden sosialistipuolueen puolesta, jota edustan täällä parlamentissa jäsen De Michelisin kanssa. Kaukasus on alue, joka on vaarassa joutua hyödynnetyksi geopoliittisista ja taloudellisista syistä. Erilaiset kulttuurit ja etniset ryhmät, kristityt ja muslimit hengittävät siellä samaa ilmaa, ja tästä seuraa kaikenlaisia vaikeuksia.
Beslan, vuoden 2003 marraskuun "ruusujen vallankumous" ja Georgian ongelmat kuluneena kesänä ovat vain jäävuoren huippu. Ymmärrämme Venäjän halun puolustaa kansallista turvallisuuttaan ja omia rajojaan sekä torjua terrorismia. Tämän ei kuitenkaan pidä tapahtua asein ja kostotoimin eikä varsinkaan torjumalla rauhanomaista ja avointa vuoropuhelua kaikkien osapuolten kesken.
Tämän vuoksi on tärkeää, että Euroopan unioni ryhtyy pikaisesti toimiin edistääkseen oikeusjärjestelmän, vankiloiden ja verotuksen uudistuksia, jotta torjutaan korruptiota ja aluetta voidaan valvoa tehokkaasti. On lisättävä EU:n Kaukasuksen-erityisedustajan resursseja ja autettava määrittelemään uudelleen keskushallinnon ja alueiden väliset suhteet siirtämällä julkisia varoja keskushallinnolta alueille, jotka ovat taloudellisesti heikoimmassa asemassa ja monietnisiä. Näin estetään keskipakoiset voimat. On vahvistettava kansalaisyhteiskunnan asemaa erityisesti separatistialueilla. Lopuksi on myös pyrittävä kaikin keinoin estämään uudet sotatoimet yhteistyössä ETYJ:n kanssa. 
Paasilinna (PSE ).
   –Arvoisa puhemies, arvoisa korkea edustaja Solana, me haluamme alueen täydellistä demilitarisointia, haluamme, että Venäjä vetäytyy alueelta. Tulee mieleen, että mitähän rauhaa amerikkalaiset ovat rakentamassa kouluttaessaan georgialaisia sotilaita siellä ja kenen pannua se öljyputkihanke kuumentaa tällä hetkellä. Euroopan unioni opettaa oikeusvaltiota, emme ampumista, ja tämä ero täytyy aina tuoda esille meidän ystävillemme. Pidetyt vaalit olivat hyvä esimerkki kehityksestä. Erityislähettiläs Heikki Talvitie on tehnyt siellä hyvää työtä, mutta Kaukasuksen alueella on kaikki edellytykset konfliktien syvenemiseen ja jatkumiseen: etniset, taloudelliset, uskonnolliset, sotilaalliset ja poliittiset.
Tilanne on oikeastaan riistäytynyt kaikkien käsistä, myös Venäjällä venäläisten ja erityisesti rajan pinnassa. Tämä on meidän iso ongelmamme, joka jatkaa etenemistään ja jota on vaikea pysäyttää. On hyvä, että Georgia, Armenia ja Azerbaidžan ovat meidän naapuruuspolitiikkamme piirissä, mutta se ei riitä. Avain on minusta tässä tapauksessa siis Georgian ja Venäjän suhde.
Kysynkin Teiltä, arvoisa korkea edustaja: tapaatte kohta presidentti Putinin – tuletteko ottamaan Georgian ja Venäjän suhteet esille tavatessanne hänet? 
Beglitis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, kiitän korkeaa edustajaa Solanaa hänen julkilausumastaan.
Georgian jatkuva konflikti huolestuttaa meitä kaikkia, sillä se luo perustan koko Kaukasuksen epävakaudelle ja sillä on vaikutusta Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden strategisiin turvallisuusetuihin, Balkanin alueeseen, Välimeren kaakkoisosaan ja koko Lähi-itään.
Kun otetaan huomioon energiaan liittyvät vaarat, Euroopan unionin on välittömästi käynnistettävä erityisiä aloitteita rauhanomaisen ratkaisun löytämiseksi Abhasian ja Etelä-Ossetian konflikteihin. Tässä yhteydessä YK:n alaisuudessa toimivan kansainvälisen konferenssin koollekutsuminen voisi auttaa rauhanomaisen ja diplomaattisen ratkaisun löytämisessä. Euroopan unionin on samanaikaisesti laadittava erityisiä aloitteita eurooppalaisen naapuruuspolitiikan yhteydessä ja tehtävä strategisesta läsnäolostaan alueella näkyvämpää. Tarvitaan strategista suunnittelua sekä vahvaa taloudellista tukea Euroopan investointipankin tuen ja kaupallisten etuuksien muodossa Georgialle ja muille Kaukasuksen valtioille.
Georgian tilanne huolestuttaa myös Kreikkaa, sillä tuhannet kreikkalaissyntyiset kansalaiset elävät Georgiassa turvattomassa tilanteessa. Kreikka on käynnistänyt viime vuosina kahdenvälisellä tasolla merkittäviä aloitteita rahoittaakseen infrastruktuurihankkeita terveydenhuollon, koulutuksen sekä kulttuuri- ja opiskelijavaihdon aloilla auttaakseen demokraattisen kansalaisyhteiskunnan rakentamista.
Lopuksi haluan korostaa Venäjän ratkaisevaa asemaa alueella. Euroopan unionin on liitettävä suhteet Kaukasukseen tiiviisti Venäjän kanssa käytävään vuoropuheluun. Samalla meidän on ilmaistava tiukka vastustuksemme Putinin hallinnon kannalle ehkäisevistä sotilastoimista, aivan kuten olemme jatkuvasti tehneet Bushin hallinnon Yhdysvaltojen opin osalta. Tällainen kanta vaarantaa rauhan, sillä se ruokkii konflikteja, terrorismin kierrettä ja järjestäytynyttä rikollisuutta. 
Solana,
     Arvoisa puhemies, puhun lyhyesti, sillä uskon, että olemme yhtä mieltä tulevista tehtävistä sekä siitä, mitä on sanottava Georgiasta ja laajentuneen Euroopan naapurivaltioista. Haluan korostaa kolmea seikkaa, jotka mielestäni ovat merkittäviä ja tärkeitä. Poliittiset uudistukset ovat välttämättömiä, meidän on tuettava niitä. On myös tehtävä yhteistyötä näiden valtioiden kanssa taloudellisten uudistusten alalla, varsinkin Georgiassa. On myös autettava näitä valtioita ratkaisemaan alueelliset ongelmansa.
Haluan kuitenkin korostaa erityisesti kahta muuta seikkaa, ensinnäkin suhteita Venäjään, jotka monet ovat maininneet. Voin kertoa, että suhteita alueen valtioihin käsitellään kaikissa tapaamisissa, joita meillä on venäläisten ystäviemme kanssa, kaikilla tasoilla: presidentti Putinin kanssa, ministeri Ivanovin kanssa, kaikkien kanssa. Voin kertoa, että New Yorkin tapaamisissa keskustelimme venäläisten ystäviemme kanssa, tarkastelimme Venäjän ja laajentuneen Euroopan naapurivaltioita kaikin tavoin ja kaikilta mahdollisilta kannoilta.
Lisäksi haluan korostaa Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön ETYJ:n asemaa, jota kukaan ei ole maininnut. ETYJ on organisaatio, joka kykenee käsittelemään alueiden välisiä kysymyksiä ja jonka vastuulla on myös panna täytäntöön erityisesti venäläisten joukkojen vetäytymistä Georgiasta koskevan Istanbulin julistuksen sitoumukset. Ystäväni Wiersma puhui tästä.
Näin ollen voin kertoa teille, että olemme kaikki yhtä mieltä tarpeesta tehdä yhteistyötä näiden valtioiden kanssa, tarpeesta antaa niille kaikki mahdollinen poliittinen ja taloudellinen tuki. Nämä valtiot omaavat eurooppalaisen kutsumuksen, niillä on eurooppalaiset arvot jne. Tällä hetkellä on kuitenkin pysyttävä naapuruuspolitiikassa ja jatkettava kaikkien tämän mekanismin meille tarjoamien mahdollisuuksien hyödyntämistä. 

Puhemies.
   Kiitän neuvostoa ja kaikkia keskusteluun osallistuneita. Lopuksi haluan ilmoittaa parlamentille, että puhemiehistö on vastaanottanut kuusi päätöslauselmaehdotusta ja että äänestys toimitetaan huomenna. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen tulevaisuudesta, joista myös äänestetään huomenna Bourlangesin mietinnön yhteydessä.
Annan puheenvuoron neuvoston jäsenelle Donnerille, jolla on kymmenen minuuttia aikaa puhua neuvoston puolesta. 
Donner,
   .  Kiitos, arvoisa puhemies. Kiitän myös puheenjohtajavaltion saamasta kutsusta tulla vaihtamaan kanssanne ajatuksia oikeus- ja sisäasioita koskevasta monivuotisesta ohjelmasta. Yhteydet on jo luotu ja myös kiinnostus aiheeseen on tyydyttävää; esimerkiksi jäsen Bourlanges ja jäsen Gargani osallistuivat oikeus- ja sisäasioista vastaavien ministerien epäviralliseen kokoukseen 30. syyskuuta ja 1. lokakuuta, ja kokouksessa käsiteltiin yksinomaan monivuotista ohjelmaa. Puheenjohtajavaltio on luonnollisesti lukenut esittelijä Bourlangesin kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan puolesta laatiman mietinnön. Kuten olen jo neuvostolle todennut, tämä valmistelu antaa meille mahdollisuuden etääntyä tietyllä tavalla nykyisistä huolenaiheista ja tarkastella asiaa keskipitkällä aikavälillä.
Puheenjohtajavaltio katsoo, että keskeiset kysymykset ovat: "Mihin meidän olisi Euroopan unionissa kyettävä viiden vuoden kuluttua?" ja "Minkälainen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen olisi oltava viiden vuoden kuluttua, jotta se vastaisi kansalaisten vaatimuksia?" Viimeksi mainittu kysymys on ratkaiseva. Alue luodaan todellakin kansalaisia varten, eikä toisin päin. Kun nyt tarkastelemme jälkeenpäin neuvostossa käytyjä keskusteluja ja Bourlangesin mietintöä, on ilmeistä, että neuvosto ja Euroopan parlamentti ovat kiinnittäneet huomiota suurin piirtein samoihin asioihin. Voin näin ollen kertoa teille, että puheenjohtajavaltion keskusteluun esittämät poliittisia suuntaviivoja koskevat ehdotukset käsittelevät suuressa määrin päätöslauselmassa mainittuja asioita. Onkin hyvin tärkeää, että voimme näin tarkastella päätöslauselmaa huolellisesti loppuvaiheissa.
En halua mennä keskustelun edelle. Tähän mennessä on järjestetty vasta epävirallinen kokous. Viittaan kuitenkin tässä yhteydessä sellaisiin seikkoihin kuten yhteispäätösmenettelyn laajentaminen, kansalaisoikeudet, poliisien ja oikeusviranomaisten koulutus, vastavuoroinen tunnustaminen ja tähän liittyen yhteiset vähimmäisnormit, valmiussuunnitelmat, Europolin ja Eurojustin vahvistaminen sekä maahanmuuttoon, laittoman maahanmuuton torjumiseen, turvapaikkaan, kotiin palauttamiseen ja rajavalvontaan liittyvät seikat. Näitä aiheita käsitellään juuri mietinnössä esitetyllä tavalla. On tarpeetonta edes mainita, että terrorismin ehkäisy ja torjunta on luonnollisesti myös esityslistalla. Terrorismi on kuitenkin samalla – kuten neuvoston johdanto-osassa todetaan – akuutti uhka tällä hetkellä, mutta yhteistyö vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen puitteissa ei voi perustua tähän. Yhteistyön on sen sijaan perustuttava myönteisiin intresseihin ja sen mukanaan tuomaan lisäarvoon.
Päätöslauselmasta haluan vielä mainita yhden kohdan, nimittäin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomiovallan laajentamista koskevan ehdotuksen. Puheenjohtajavaltio on tarkoituksellisesti hylännyt tämän kohdan, koska jo laajentumisen myötä kasvaneen työtaakan lisäksi olisi kohtuutonta nyt rasittaa tuomioistuinta oikeus- ja sisäasioita koskevalla laajalla tuomiovallalla. Kuten kaikki tiedätte, ennakkoratkaisujen antaminen kestää tällä hetkellä yli kaksi vuotta. Jos tuomiovaltaa laajennettaisiin myös turvapaikka-alan ja mahdollisesti rikosoikeudellisissakin asioissa, ennakkoratkaisuja voitaisiin hakea nykyistä politiikkaa koskevien yhteisön direktiivien tulkinnasta. Ei ole hyväksyttävää, että näissä menettelyissä oikeudelliset menettelyt voisivat kestää kaksi vuotta, kun ihmiset joutuisivat olemaan pidätettyinä tämän ajan. Perustuslakisopimus mahdollistaa tämän, sillä sen III-369 artiklassa säädetään, että jos asia koskee pidätettyä, tuomioistuin tekee ratkaisunsa mahdollisimman pian. Tämän vuoksi puheenjohtajavaltio on sitä mieltä, että tarvitaan lisätoimenpiteitä, jotta yhteisöjen tuomioistuin voi panna tämän määräyksen täytäntöön. Tämä tarve mainitaan myös päätöslauselmaluonnoksessa. Kyse ei siis ole siitä, että yhteisöjen tuomioistuimen tuomiovallan laajentaminen olisi hyväksytty tai hylätty, vaan pikemminkin erilaisen valinnan tekemisestä ensisijaisten tavoitteiden suhteen.
Olen muuten lukenut suurella mielenkiinnolla sen, mitä päätöslauselmassa esitetään määräenemmistöllä tehtävistä päätöksistä aloilla, joilla asiasta jo määrätään aiemmissa perussopimuksissa. Tietyt ehdotukset ovat sen suuntaisia, että Alankomaat ja puheenjohtajavaltio kannattavat niitä varmasti, ja toivon, että oikeus- ja sisäasiainneuvosto ja myöhemmin kenties Eurooppa-neuvostokin voivat ottaa merkittäviä askeleita siihen suuntaan. Päätelmäluonnoksesta keskustellaan seuraavien muutaman viikon ajan. Oikeus- ja sisäasioiden ministereistä koostuvan neuvoston on määrä päästä poliittiseen sopimukseen koko paketista 26. lokakuuta, jonka jälkeen neuvosto voi päättää asiasta lopullisesti 5. marraskuuta. Voin kenties päättää alustavan puheenvuoroni tähän. 
Vitorino,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämä on todennäköisesti viimeinen puheenvuoroni parlamentissa oikeus- ja sisäasioista vastaavan komission jäsenen ominaisuudessa. Haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni kiittääkseni parlamenttia ja erityisesti kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokuntaa ja sen puheenjohtajaa Bourlangesia jatkuvasta tuesta Tampereen toimintasuunnitelmalle viimeisten viiden vuoden aikana.
Osanottoni tämänpäiväiseen keskusteluun on hyvin yksinkertainen, sillä voisin sanoa vain kannattavani esittelijä Bourlangesin esittämää päätöslauselmaa kokonaisuudessaan. Voisin näin rikkoa lyhyiden puheenvuorojen ennätyksen, johon viittasitte, arvoisa puhemies, mutta niin lyhyesti puhuminen olisi luonnollisesti kauhea ennakkotapaus kollegoilleni komissiossa.
Lisään vain kolme lyhyttä asiaa. Niistä ensimmäinen, johon arvoisa neuvoston puheenjohtaja juuri viittasi, on, että mielestäni seuraava Eurooppa-neuvosto voi olla iloinen siitä päätöksestä, jonka mukaan nykyisen perustamissopimuksen 67 artiklaa voidaan soveltaa täysimääräisesti, joten lukuisista asioista voidaan äänestää, joko yhteispäätösmenettelyssä tai määräenemmistöäänestyksessä, kuten voimassa olevat perustamissopimukset jo sallivat. Päätös kohottaa parlamentin poliittista profiilia ja turvaa demokraattisen legitimiteetin periaatteen, ja tämä on ratkaisevan tärkeää, jotta voidaan ottaa käyttöön säännöksiä maahanmuuttopolitiikan, turvapaikkapolitiikan ja kansalaisten perusoikeuksia koskevan politiikan kaltaisilla herkillä aloilla. Suhtaudun myönteisesti puheenjohtajavaltio Alankomaiden tämän osalta esittämiin aloitteisiin ja toivon niiden saavan kannatusta Eurooppa-neuvostossa 5. marraskuuta.
Toiseksi haluan käsitellä ensisijaisia tavoitteita. Viiden vuoden monivuotinen suunnitelma uhkaa näyttää joulukuuselta; kaikki haluavat saada ripustettua siihen jotakin, mikä on sydäntä lähellä. Ohjelma tarvitsee kuitenkin selkeän poliittisen profiilin, ja sen on perustuttava lukuisten ensisijaisten tavoitteiden asettamiseen sellaisessa muodossa, jossa kansalaiset ymmärtävät ne. Katson Bourlangesin osuneen arkaan kohtaan.
Ymmärtääkseni pääasiallisena tavoitteena tässä vaiheessa on tehostaa yhteistyötä toiminnallisella tasolla – turvallisuusjoukkojen, poliisivoimien ja oikeusviranomaisten kesken – terrorismin torjumiseksi. Toimintamme on tehokasta vain, jos onnistumme luomaan luottamuksen ilmapiirin 25 jäsenvaltion kesken, sillä se auttaa turvallisuusjoukkoja tekemään entistä tehokkaampaa yhteistyötä terroristihyökkäysten ja terrorismin torjumiseksi yleisesti.
Katson, että seuraavaksi tärkein tavoite olisi soveltaa osaksi kansallista lainsäädäntöä saatettua lainsäädäntöä. Viimeisten viiden vuoden aikana on laadittu paljon merkittävää lainsäädäntöä. Nyt on huolehdittava siitä, että noudatetaan määräaikoja lainsäädännön saattamisessa osaksi jokaisen jäsenvaltion kansallista oikeusjärjestystä ja että turvataan tässä sovellettavien välineiden laatu; toisin sanoen kansallisten lakien, joilla annetaan käytännön muoto eurooppalaiselle lainsäädännölle, on oltava uskollisia eurooppalaisen lainsäädännön hengelle ja niiden laatua on tarvittaessa asianmukaisesti valvottava.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minusta on tärkeää, että parlamentti lähettää voimakkaan viestin Eurooppa-neuvoston jäsenille. Komissio puolestaan esitti omat ensisijaiset tavoitteensa selvästi tämän vuoden kesäkuussa antamassamme tiedonannossa. Kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan ja oikeudellisten asioiden valiokunnan kanssa käydyssä vuoropuhelussa onnistuimme tarkastelemaan näitä seikkoja yksityiskohtaisesti. Haluankin toistaa tässä lopullisessa keskustelussa, että komissio on todennut – toteuttamissamme julkisissa kuulemisissa ja esittäessämme omia ehdotuksiamme – että kansalaisilla on kolme merkittävää huolenaihetta. Niistä ensimmäinen on, että ensisijaiseksi olisi katsottava toisaalta siviili- ja kauppaoikeus, yhteistyö rikosoikeuden alalla sekä terrorismin torjunta ja toisaalta yhteiset rikosoikeudenkäynnit, jotka takaisivat oikeusvaltion demokraattisten arvojen noudattamisen sekä ennalta ehkäisevät toimet kaikkien rikosten uhrien suojelemiseksi ja erityisesti terrorismin uhrien suojelemiseksi.
Toinen huolenaihe on voimakas toivomus saada päätökseen yhteisiin menettelyihin perustuvan eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän toinen vaihe sekä yhteinen ohjesääntö pakolaisten ja turvapaikanhakijoiden aseman tunnustamiseksi. Kolmas ja viimeinen huolenaihe koskee selvästi turvallisuusasioita. Vaikka kansalaiset ovatkin osoittaneet tunnustavansa eurooppalaisen yhteistyön lisäarvon terrorismin torjunnassa, on vielä paljon tehtävää esimerkiksi tiettyjen yhteisten välineiden, kuten Europolin ja Eurojustin, merkityksen osoittamiseksi, sekä tarve varmistaa, että järjestäytyneen rikollisuuden ja terrorismin torjunnan alalla annetussa lainsäädännössä taataan kansalaisten yleisten perusoikeuksien ja henkilötietojen suojaaminen.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni toteamalla, että yksi niistä aloista, joilla ei viimeisten viiden vuoden aikana ole kenties riittävästi edetty, on laillisen maahanmuuton sääntely. Tunnustan, että tämän osalta olemme edelleen kaukana siitä, että luotaisiin edellytykset yhteisen lainsäädännön hyväksymiselle. Älkäämme elätelkö haavekuvia; seuraavien viiden vuoden aikana ensisijaiseksi on katsottava Euroopan unionin jäsenvaltioiden yhteinen sääntely ja yhteinen laillista maahanmuuttoa koskeva politiikka.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, lopuksi haluan todeta olevani varma siitä, että puheenjohtajavaltio Alankomaiden tunnetun tehokkuuden ja parlamentin hyvin merkittävän ja toivotun panoksen myötä seuraajani voi viedä eteenpäin seuraavia viittä vuotta koskevaa monivuotista ohjelmaa. Toivotan seuraajalleni menestystä Euroopan kehittämisessä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaksi alueeksi. Paljon kiitoksia. 
Puhemies.
   Paljon kiitoksia lyhyestä puheenvuorostanne, hyvä Vitorino, mutta sallinette minun sanoa, että vain aika näyttää, onko tämä todellakin viimeinen täällä parlamentissa käyttämänne puheenvuoro vaiko vain viimeinen puheenvuoro ennen seuraavaa puheenvuoroanne palatessanne eräänä päivänä tänne parlamenttiin.
Annan nyt viiden minuutin puheenvuoron kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan puheenjohtajalle Bourlangesille. 
Bourlanges (ALDE ),
    Arvoisa puhemies, minulle sattui pieni onnettomuus: unohdin muistiinpanoni. Olen siis viimeisten viiden minuutin ajan yrittänyt rekonstruoida niitä; puheenvuorostani tulee näin ollen elävämpi, joskin hieman epäjohdonmukaisempi.
Kiitän aluksi komission jäsentä Vitorinoa hyvästä puheenvuorosta. Katson, että kansalaisvapauksien ja sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan sekä komission jäsenen väliset suhteet ovat toimineet erimerkillisesti ja kerrassaan myönteisesti. Sanoitte esiintyvänne viimeistä kertaa täällä parlamentissa komission jäsenenä. Huomenna on kuitenkin uusi päivä. Haluan kiittää myös puheenjohtajavaltio Alankomaita, joka on koko toimikautensa ajan osoittanut erinomaista kykyä kuunnella Euroopan parlamenttia, ja erityisesti puheenjohtaja Donneria, joka on osoittanut taitonsa huomioida argumentit, joita olemme esittäneet 67 artiklan 2 kohdan soveltamisesta laajentaaksemme määräenemmistöä, yhteispäätösmenettelyä ja toivoakseni myös yhteisöjen tuomioistuimeen liittyviä takeita koskemaan EY:n perustamissopimuksen IV osastoa kokonaisuudessaan.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sanoitte, että yhteisöjen tuomioistuimen osalta on vielä odotettava tovi. Ymmärrän kantanne, ymmärrän täysin vaikean asemanne, mutta haluan huomauttaa, että argumenttinne on kummallinen. Jos sairaala on täynnä, kehotetaanko ihmisiä menemään muualle kuolemaan? Yhteisöjen tuomioistuimella on toki ongelmansa. Pyritään siis ratkaisemaan ne, mutta tämä ei saa tarkoittaa sitä, että ihmisillä ei olisi pääsyä oikeuteen.
Hyvät kollegat, tunnustakaamme, että teille esittelemäni mietintö todistaa johtamani valiokunnan hyvin laajaa yksimielisyyttä, jollaista ei aina ole löytynyt. Mietinnön keskeinen kohta, se jota nyt korostamme, on määräenemmistön ja yhteispäätösmenettelyn laajentaminen koskemaan EY:n perustamissopimuksen osastoa IV. Katsomme, että määräenemmistö on tehokkuuden tae ja että yhteispäätösmenettely on demokratian tae. Katsomme myös, että yhteisöjen tuomioistuimen harjoittama valvonta on oikeusvarmuuden tae.
Arvoisa puheenjohtaja, mikä on neuvoston kanta tässä asiassa? Juridisesti teillä on Amsterdamin ja Nizzan sopimusten nojalla mahdollisuus toteuttaa tämä laajennus. Koska hallitukset ovat päässeet yksimielisyyteen perustuslakihankkeesta, perustuslakisopimuksesta, joka kattaa tämän laajennuksen, teillä tuntuu myös olevan poliittista tahtoa. Kun teillä siis on sekä mahdollisuus että tahtoa, sallinette minun sanoa, että teillä on myös velvollisuus, jollette – mikä ei varmasti tule kysymykseen teidän osaltanne, arvoisa neuvoston puheenjohtaja – antaudu kaikenlaisille kaksijakoisille pyrkimyksille, jotka aiheuttavat ilmeisesti huolta neuvostossa. Jos teillä siis institutionaaliselta kannalta on paljon tehtävää perustuslakisopimuksen osalta, tässä on teille selkeä tehtävä, jotta tämä merkittävä muutos toteutuisi huhtikuussa, kuten itse sanotte.
Lisäksi on kysymys neuvoston avoimuudesta. On paljon seikkoja, joita voisin korostaa. Voisin vedota perusoikeuksien turvaamiseen. Tämä parlamentti on sitoutunut sekä perusoikeuksien turvaamiseen että niiden edistämiseen. Yhteisön lainsäädännöllä on kokonaisuudessaan nimenomaan pyrittävä laajentamaan perusoikeuksia ja sitä, ettei niitä pelkästään arvioida mahdollisten niihin kohdistuvien rikkomusten kannalta. Tässä asiassa on tapahtunut muutos, joka saa meidät toivomaan ihmisoikeusviraston nopeaa perustamista.
Turvapaikka- ja maahanmuuttoasioiden osalta - aihe on tällä hetkellä hyvin arkaluonteinen, ja valiokuntani jäsenet ovat varmasti olleet siitä enemmän huolissaan kuin monista muista käsiteltävistä asioista - totean selvästi kansalaisvapauksien valiokunnan puolesta, että jos säilöönottopaikkoja on oltava, keskeinen kysymys, josta kaikki riippuu, on selvittää hallintoviranomainen, turvapaikanhakijoiden suhteen valtaa käyttävä oikeusviranomainen. Me emme valiokunnassa ymmärrä, että kyseessä voisi olla muu kuin jäsenvaltion tai itsensä Euroopan unionin viranomainen. Tässä yhteydessä on tarkasteltava useita eri ratkaisuja, jotta säilöönottopaikkoihin sijoitettuihin henkilöihin ei sovellettaisi lähes vankilanomaisia edellytyksiä, kuten toisinaan tehdään. Joka tapauksessa olemme vakuuttuneita tässä asiassa siitä, ettei ongelmaa ratkaista ilman yhä suurempaa rahoitukseen kohdistuvaa yhteisvastuuta. Oikeus- ja sisäasiainneuvostossa Vitorino esittikin vetoomuksen: yhteisvastuun soveltamiseen tarvitaan rahaa.
Lopuksi sanon muutaman sanan terrorismista ja perusoikeuksista. Esitän seuraavan paradoksin, joka yhä hämmästyttää minua. Tällä hetkellä, kun koko maailma haluaisi, että poliisit voisivat vaihtaa keskenään tietoja, mutta että vastaavasti tietojen siirtämiseen suhtauduttaisiin varovaisuudella, tilanne on seuraava: poliiseilla on ilmeisen paljon vaikeuksia vaihtaa tietoja, kun taas tiedot leviävät joka puolelle maailmaa sellaisin oikeudellisin edellytyksin, joita ei voida hyväksyä. Odotamme marraskuussa kokoontuvan neuvoston palauttavan asiat loogiseen järjestykseen, jotta tietosuojaan liittyvät perusoikeudet voitaisiin turvata. 
Puhemies. –
   En voi kiittää puheenvuoroanne ytimekkyydestä, mutta kylläkin puheenne intomielisyydestä. 
Klamt (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, koska minulla on vain vähän puheaikaa, käsittelen vain yhtä merkittävää tarvetta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueella, ja se on kaikenlaisen syrjinnän torjuminen. Esittelijä Bourlanges vaatii perustellusti mietinnössään perusoikeuskirjan ottamista tulevaisuuden politiikan keskeiseksi periaatteeksi ja hänen sanojaan lainatakseni, että niitä – siis perusoikeuksia – "sovelletaan aina ja kaikkialla yhtä tarkasti ja yhtä innokkaasti".
Monien parlamentin jäsenten osalta nämä ylevät periaatteet kuitenkin jäävät toteutumatta, kun on aika tehdä päätöksiä kotimaassa. Mielipiteenvapaus? – kyllä, onhan se itsestään selvää, mutta mielipiteen on vastattava kyseisen jäsenen mielipidettä. Jos näin ei ole, toisinajattelijat voivat olla varmoja jäävänsä Euroopan unionia koskevan työn ulkopuolelle. He saavat parhaimmillaankin huolehtia, jos saan lainata puhemies Borrellin sanoja, punajuurista.
Uskonnonvapaus? – tietenkin, sehän on yksi perusvapauksista, mutta olisi suotavaa olla sintolainen, konfutselainen, muslimi, buddisti tai wahabi. Jos on kristitty tai katolilainen, niin sosiaalidemokraatit, liberaalit, vihreät ja kommunistit ilmoittavat, että tällainen antiikkinen ajattelu estää henkilöä noudattamasta Euroopan unionin arvoja.
Syrjimättömyys? On lupa olla kyvytön, mutta ei kristitty. Jos tämä ei ole syrjintää, niin mikä sitten? On traagista ja ironista, että tietyt kansalaisoikeuksien ja -vapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan jäsenet, jotka hyvässä uskossa uskovat olevansa perusvapauksien ja -oikeuksien turvaajia, tallovat näitä oikeuksia jalkoihinsa. Esittelijä Bourlangesin hienon mietinnön olisi rohkaistava meitä, sillä vaadimme kenties paljon, mutta meidän on jokaisen toimittava itsellemme asettamiemme standardien mukaisesti.
Roure (PSE ).
    Arvoisa puhemies, marraskuun viidentenä päivänä kokoontuvassa neuvostossa jäsenvaltiot päättävät vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen uusista poliittisista suuntaviivoista. Ottaen huomioon Euroopan kansalaisten kasvavat odotukset tällä alalla, meidän on suhtauduttava kunnianhimoisesti uusien ensisijaisten tavoitteiden määrittämiseen.
Olemme ratkaisevassa vaiheessa, mitä tulee vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaan alueeseen. Tampereen jälkeen on tapahtunut paljon edistystä, se on varmaa. Silloin esitetyt ja vahvistetut tavoitteet mahdollistivat eurooppalaisen pidätysmääräyksen hyväksymisen, vaikka se olikin vaikeaa. Kyse on merkittävästä välineestä järjestäytyneen rikollisuuden ja terrorismin torjunnassa. Onnistuimme myös määrittämään turvapaikanhakijoiden vastaanottoa koskevat vähimmäisvaatimukset, vaikkakin vaatimukset ovat liian vähäisiä. Tilanne ei kuitenkaan ole tyydyttävä. Saavutetut tulokset ovat vähäisempiä, kuin mitä Tampereen huippukokouksen jälkeen oli odotettavissa. Valtioiden poliittisen tahdon puute on huutava, ja yksimielisyyssääntö on monissa tapauksissa halvaannuttanut meidät. Sen vuoksi jäsenvaltiot eivät ole saattaneet eurooppalaisia päätöksiä ajoissa osaksi kansallista oikeusjärjestystään. Suuri osa yhteisön lainsäädännöstä on kärsinyt parhaassakin tapauksessa täysin tuomittavista viivästyksistä.
Turvapaikka-alalla yksimielisyyssääntö on johtanut siihen, että olemme joutuneet tyytymään pienimpään yhteiseen nimittäjään. Yhteisöulottuvuuden olisi päinvastoin mahdollistettava yhä laajempi yhdenmukaistaminen erityisesti mitä tulee perusoikeuksien turvaamiseen, syrjinnän torjumiseen ja turvapaikkamenettelyihin. Myös yhteinen maahanmuuttopolitiikka on jäsenvaltioiden toimesta muodostunut tukahduttavaksi. Neuvosto hyväksyi vastoin parlamentin kantaa säännökset yhteisistä lennoista pakolaisten karkottamistarkoituksessa. Myönnämme kaikki, että pyrkimykset laillisen maahanmuuton mahdollistamiseksi eivät ole olleet riittävän voimakkaita. Valitettavasti oikeus- ja sisäasioiden neuvoston viime kokous ei tiennyt hyvää. Unionin osallistuminen kansallisten turvapaikkajärjestelmien luomiseen Mauritaniassa, Marokossa, Algeriassa, Tunisiassa ja Libyassa antaa jälleen kerran sellaisen vaikutelman, että jäsenvaltioiden tärkeimpänä tavoitteena on työntää ongelmat rajojensa ulkopuolelle. Lisäksi turvapaikkahakemusten käsittelyä ja unionin ulkopuolisia väliaikaisia sijoituspaikkoja koskeva keskustelu ei missään tapauksessa saa johtaa turvapaikkojen ulkoistamiseen.
Vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen uusien ensisijaisten tavoitteiden on ennen kaikkea mahdollistettava kaikkien tähän mennessä tehtyjen yhteisön päätösten toteuttaminen. Uusien vahvistettavien tavoitteiden on muun muassa tähdättävä perusoikeuksien entistä parempaan edistämiseen ja turvapaikkamenettelyjen todelliseen yhdenmukaistamiseen. Kysynkin neuvostolta ja komissiolta, mitä kuuluu direktiiville pakolaiseksi määrittelyä ja suojelun epäämistä koskevista vähimmäisvaatimuksista. On myös toimittava niin, että tulevaisuudessa jäsenvaltioiden on pakko tietyssä määräajassa sisällyttää yhteisön päätökset kansalliseen oikeusjärjestykseen. On myös välttämätöntä, että Euroopan parlamentti otetaan täysimääräisesti mukaan vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomiseen. Kehotankin näin ollen neuvostoa toimimaan esittelijämme ja valiokuntamme puheenjohtajan tavoin ja vaatimaan jäsenvaltioilta tarvittavien päätösten tekemistä, jotta yhteispäätösmenettelyä voitaisiin soveltaa tällä alalla.
Arvoisa puhemies, käytän jäljellä olevat sekunnit kiittääkseni komission jäsentä Vitorinoa laadukkaasta työstä, jonka hän on aloittanut ja tehnyt Euroopan parlamentin kanssa. Meillä on tapana sanoa, ettei kukaan ole korvaamaton, mutta kun joku on juuri oikeassa tehtävässä, häntä kaivataan hänen lähdettyään. 
Ludford (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, ennen varsinaista puheenvuoroani haluan korjata PPE-ryhmän pyrkimyksen muuttaa tosiasioita: PPE-ryhmä ja sen oikeistolaiset liittolaiset äänestivät maanantaina sitä vastaan, että Buttiglionesta lainkaan tulisi komission jäsen.
Seuraavien viiden vuoden aikana luotaessa vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta tarvitaan tehokasta ja johdonmukaista toimintaa, demokraattista legitimiteettiä, oikeusvarmuutta ja perusoikeuksien kunnioittamista. Tämä olisi merkittävä parannus verrattuna viimeisiin viiteen vuoteen. Komission jäsenen Vitorinon, jota kunnioitan suuresti ja jota tulen kaipaamaan, urhoollisista pyrkimyksistä huolimatta ei hänenkään onnistunut tehdä ihmeitä neuvostossa.
Tarkastelkaamme tehokkuutta. Kuten komission tiedonannossa todettiin, oikeus- ja sisäasiat on nyt vakaasti määritetty yhdeksi unionin ensisijaisista politiikan aloista. Vaikka komissio mainitseekin oikeus- ja sisäasioihin liittyvien asioiden määrän eurooppalaisissa toimielimissä ja näiden aiheiden säännöllisen esiintymisen Eurooppa-neuvoston esityslistalla osoituksena niiden suuresta painoarvosta, pelkään, että on tullut valittua väärä mittapuu, sillä vaikka oikeus- ja sisäasioita koskevat asiat kattavat 30 prosenttia neuvoston käännöstyöstä, ne kuitenkin kattavat vain viisi prosenttia tehdyistä päätöksistä. Tiedämme myös, että tiedustelupalvelujen ja poliisien yhteistyö on riittämätöntä: Saksan ja Espanjan viranomaisilla oli erilaisia tietoja, joiden avulla syyskuun 11. päivän terrori-iskun toteuttajat olisi voitu tunnistaa, vaikka kauheaa terrori-iskua ei kenties olisikaan soitu estää.
Tehtyjen EU:n päätösten täytäntöönpanoaste on heikko. Italiassa, jossa Buttiglione on edelleen ministerinä, ei ole pantu täytäntöön eurooppalaista pidätysmääräystä. Samaan aikaan kyseinen valtio rikkoo YK:n pakolaisyleissopimusta karkottamalla siirtolaisia Libyaan ja estämällä heiltä pääsyn turvapaikkamenettelyyn. Valtio, jonka olisi tarjottava seuraava vapaudesta, turvallisuudesta ja oikeudesta vastaava komission jäsen, rikkoo oikeusvaltion periaatetta sumeilematta.
EU:n valmiiksi heikko maine perusoikeuksien suojelijana on vaarassa ja sitä on parannettava radikaalisti. Turvapaikkoja ja maahanmuuttoa koskevat toimenpiteet ovat viimeisten viiden vuoden ajan olleet vaillinaisia ja tasapainottomia ja niihin on sisältynyt kansallisen politiikan pahimpia mahdollisia piirteitä. Emme ole juurikaan edistyneet esimerkiksi laillisen maahanmuuton alalla. Ei ihme, että salakuljettajat naureskelevat rahoineen.
Kohtaamme yhä enemmän yksityisyyteen kohdistuvia uhkia eri suunnilta. Näitä ovat teleliikennetietojen tallentamista, lentoliikenteen matkustajatietojen luovuttamista, profilointia, erilaisten tietokantojen yhdistämistä jne. koskevat ehdotukset. Samaan aikaan tietosuojaviranomaiset ovat voimattomia ja niiltä puuttuu resursseja eikä erityisiä rikosoikeudellisia eurooppalaisia sääntöjä ole olemassa.
Meidän on vaalittava standardejamme ja arvojamme tulevaisuudessa, emme saa antaa niiden rapautua. EU:n on pyrittävä myönteisellä tavalla kohottamaan kansalaisoikeuksien suojelun tasoa ja luomaan perusoikeuksia kunnioittava kulttuuri vastavuoroisen tunnustamisen edellyttämän vastavuoroisen luottamuksen luomiseksi. Ihmisoikeusviraston, jonka toivon perustettavan pian, olisi seurattava ja arvioitava perustamissopimuksissa esitettyjen standardien noudattamista.
Viimeisenä mutta ei vähäisimpänä tarvitaan pikaisesti avoimuutta ja demokraattista valvontaa. Kuten jäsen Bourlanges jo kysyi, miksi neuvosto hidastelee ja uhmaa Nizzan sopimusta, joka edellyttää lähes automaattista siirtymistä niin yhteispäätösmenettelyyn kuin määräenemmistöönkin? Oikeus- ja poliisialan yhteistyötä koskevat lukemattomat järjestelyt kansallisten viranomaisten kesken – siis ei eurokraattien kesken – on saatava parlamentin tarkasteltaviksi, aivan kuten terrorismintorjunnan koordinaattorin toimetkin. 
Flautre (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää huomionne vaaroihin, joita liittyy häpeälliseen, etten sanoisi syylliseen hiljaisuuteemme, mitä tulee Lampedusan saaren tämän hetken tapahtumiin, jotka neuvosto, komissio ja kaikki viranomaiset ovat ilmeisesti siunanneet. Kuitenkin nämä käytännöt – joukkokarkotukset ilman minkäänlaista muutoksenhakumahdollisuutta – ovat täysin hyvin merkittävien sitoumusten vastaisia ja rikkovat niitä.
Näin ollen en voi uskoa korviani kuullessani teidän, arvoisat komission ja neuvoston edustajat, toteavan, että vahvistamme yhteistä turvapaikkapolitiikkaamme ja edistämme perusoikeuksia, kun sallimme silmiemme edessä ilman minkäänlaisia reaktioita täysin laittoman voimannäytön, joka asettaa outoon valoon halumme ja pyrkimyksemme – niin kovin uutterat pyrkimyksemme – edistyä kohti yhteistä turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaa. Ja mihin maahan tämä Euroopan unionin jäsenvaltio lähettää karkotetut henkilöt? Valtioon, joka on surullisen kuuluisa vapauksia koskevista loukkauksista, jossa pidätetään ja sorretaan ihmisiä täysin oikeuslaitoksen ulkopuolella, jossa siirtolaiset otetaan mahdollisimman huonosti vastaan, jossa kidutetaan; tämä valtio mainitaan kuitenkin säännöllisesti kansainvälisissä raporteissa. Tässä rikotaan useista eri syistä monia eurooppalaisia ja kansainvälisiä sitoumuksia.
En todellakaan usko, että halumme edetä kohti yhteistä turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaa kestää tällaista nähdäkseni syyllistä vaikenemista siitä, mitä parhaillaan tapahtuu. Tällainen hiljaisuus antaisi kaikille valtioille oikeuden tehdä opportunistisesti kahdenvälisiä sopimuksia, jotka tekisivät täysin tyhjiksi työläät pyrkimyksemme rakentaa yhteistä politiikkaa. Pyydänkin teitä, arvoisat komission ja neuvoston puheenjohtajat, ilmaisemaan selkeän paheksuntanne tällaisia sopimuksia kohtaan. 
Krarup (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, mietinnössä vedotaan demokratiaan ja oikeusvaltioon. Mietinnön kaunis ulkokuori on kuitenkin oikeudellinen Potemkinin lavaste. Ensinnäkin koko vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen perustamishanke on pääasiassa väline federalistisen EU:n luomiseksi. Juuri tämä tavoite, ei niinkään huoli oikeudesta, ajaa hanketta täällä parlamentissa. Federalismi yhdistettynä ylikansalliseen valtaan merkitsee kuitenkin niiden oikeusjärjestelmien heikkenemistä, joiden demokraattinen perusta on jäsenvaltioissa. Toiseksi mietinnössä ei kiinnitetä huomiota siihen oikeusvaltioon kohdistuvaan uhkaan, jonka muodostavat viime vuosina kehitetyt valtavat poliisi- ja valvontajärjestelmät – Schengen, Europol jne. – joiden seuranta on mahdotonta ja joista on mahdoton saada kokonaiskuvaa. Tämä on todellinen uhka oikeusvaltiolle. Tästä ei mainita mitään mietinnössä.
Lyhyesti sanottuna mietinnössä ei saada aikaan tasapainoa turvallisuusvaatimusten ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen kesken viimeksi mainitun eduksi. Tämä oli yksi Euroopan yhtyneen vasemmiston / Pohjoismaiden vihreä vasemmiston ryhmän esittämistä yhdestätoista tarkistuksesta, joilla kaikilla pyritään korjaamaan mietinnön huomiota herättävät puutteet yhdellä käytännön alalla, nimittäin maahanmuuttajien ja turvapaikanhakijoiden kunnioittamisen osalta. 
Borghezio (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, hiljattain lausutut sanat Lampedusan tilanteesta olisivat saaneet viileän vastaanoton viime lauantaina ja sunnuntaina järjestetyssä kansainvälisessä konferenssissa, johon osallistui merkittäviä Länsi-Afrikan talousyhteisön (ECOWAS) jäsenvaltioiden edustajia, joiden kanssa me parlamentin edustajat käsittelimme juuri näitä asioita.
Minusta vaikuttaa siltä, että Afrikan uusilla johtajilla on paljon selkeämpi käsitys näistä asioista kuin jollakulla, joka puhuu asioista pikemminkin teoreettiselta kannalta. Afrikkalaiset näkevät omin silmin rikollis- ja mafiajärjestöjen toiminnan niiden organisoidessa laitonta maahanmuuttoa ja toteuttaessa sitä ja suunnitellessa turvapaikkaoikeuteen johtavien menetelmien ja sääntöjen hyväksikäyttöä laittoman maahanmuuton järjestämiseksi. Afrikkalaiset johtajat varoittavat meitä näistä menettelyistä ja toimista ja sanovat olevansa valmiita käynnistämään valvontamenettelyjä ja -toimia, myös poliisitoimia Afrikan alueella, jos Euroopan valtiot tukevat niitä sosiaalisella ja taloudellisella alalla. Näin sanovat Afrikan uudet johtajat, ja he ovat selvästi meitä realistisempia ja suhtautuvat ongelmaan paljon käytännöllisemmin ja vakavammin.
Tämän vuoksi emme voi hyväksyä yksittäisten jäsenvaltioiden suvereniteetin kannattajina useita näkökohtia mietinnössä, varsinkin kun kuulemme näinkin arkaluonteisella alalla vaadittavan määräenemmistöpäätöksiä ja jopa niiden mahdollisimman varhaista käyttöönottoa ennen perustuslakisopimuksen voimaantuloa. Me katsomme puolestamme Lampedusan tilanteen tosiasiassa osoittavan, että lähtömaan asema on edelleen merkittävä.
Lopuksi kysynkin, missä Euroopan unioni ja komissio olivat, kun oli tarpeen perustaa hätätilavirasto terrorismin uhrien suojelemiseksi. Missä oli Prodin komissio silloin, kun Euroopan kansalaiset olivat, kuten nytkin, rikollisten terroristien armoilla, näiden kiristyksen, salamurhien, uhkailun ja barbaaristen toimien armoilla? Missä oli Euroopan komissio? 
Libicki (UEN ).
      Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vapaus on kriteeri, joka olisi aina otettava huomioon merkittäviä päätöksiä tehtäessä. Loppujen lopuksi koko Euroopan unionin olemassaolo perustuu vapaudenkaipuuseen, sillä vapaus teki mahdolliseksi unionin perustamisen. Puolen vuosisadan ajan vuoroin Saksan ja vuoroin kommunistien vallan alla olleiden seitsemän uuden jäsenvaltion vapaudenkaipuun ansiosta ne onnistuivat liittymään näihin instituutioihin ja tulemaan Euroopan unionin täysivaltaisiksi jäseniksi. Nyt vapauden kaksi merkittävintä uhkaa ovat terrorismi ja maahanmuutto, tässä järjestyksessä. Nämä uhat voidaan nähdä myös haasteina. Meidän on otettava ne vastaan, etsittävä tie eteenpäin ja ratkaistava maahanmuuttoasia lopullisesti. Myös lisääntyvä rikollisuus on uhka vapaudelle. Haluan myös kiinnittää erityistä huomiota uhkaan, jonka muodostaa valtion sekaantuminen sellaisille elämänaloille, joille sen ei pitäisi puuttua, nimittäin yksityiselämään. Tämä on hyvin vakava ongelma, sillä se on todellinen uhka vapaudelle. Myös uusi teknologia on uhka, sillä sen avulla kansalaisia voidaan seurata paljon tarkemmin kuin aikaisemmin. Eurooppalaisten instituutioiden ja kaikkien eurooppalaisten haasteena on löytää tasapaino rauhanomaista ja turvallista elämää koskevan haaveen sekä vapaudenkaipuun välillä. Haluaisin kysyä, oliko joidenkin Buttiglionea vastaan äänestäneiden komission jäsenten päätöksen taustalla uskonnollisia kriteerejä, sillä se olisi vakava rikkomus uskonnonvapautta kohtaan. 
Dillen (NI ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kuten tiedätte, Euroopan komissio katsoi Turkkia koskevissa suosituksissaan, ettei valtiossa noudateta riittävällä tavalla Kööpenhaminan poliittisia kriteerejä. Näin keksittiin täysin uusi ja omaperäinen käsite liittymiskriteeriksi vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaan alueeseemme. Onko siis niin, että kidutus on nykyisin hyväksyttävää, kunhan se ei ole järjestelmällistä? Näin ollen komission mielestä Turkissa ei enää ole perustavaa laatua olevaa ihmisoikeusongelmaa. Suosituksen mukaan Turkki kunnioittaa kansainvälisen oikeuden ensisijaista asemaa, kurdivähemmistön oikeuksia kunnioitetaan lopultakin – tosin vain puheissa – ja turkkilaisilla on vihdoin perusoikeudet ja -vapaudet. Mitä nyt sitten tapahtuu? Samana päivänä, jolloin komissio katsoi Turkin perustuslailliseksi valtioksi, itävaltalainen sanomalehti kertoi, että turkkilaisten turvapaikkahakemuksista 14 prosenttia hyväksytään, ja vasta pari päivää sitten Reinhard Müller totesi , että pakolaiset ovat ihmisiä, jotka ovat paenneet kotimaastaan pelätessään todennäköistä vainoa. Tästä seuraa, että joko nämä hakemukset ovat perusteltuja ja Turkissa rikotaan edelleen ihmisoikeuksia, tai sitten Erdokan oli oikeassa väittäessään kyynisesti neuvostossa viime viikolla, että Amnesty Internationalin ja Human Rights Watchin kaltaiset järjestöt ovat todella yhteydessä kansainväliseen terrorismiin. 
Mayor Oreja (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, aluksi haluan kiittää ja onnitella jäsen Bourlangesia hänen mietintönsä johdosta, eikä pelkästään sen sisällön vuoksi, vaan myös koska hän on hyväksynyt monia hänelle esittämiämme tarkistuksia. Kiitos siitä, jäsen Bourlanges.
Esitän vain kaksi huomautusta siitä, mitä tämä uusi vaihe eurooppalaisen vapauteen ja oikeuteen perustuvan alueen kehityksessä voi merkitä.
Ensinnäkin turvallisuutta käsitelleen Tampereen huippukokouksen alalla haluan korostaa kahta aloitetta, jotka ovat mielestäni olleet olennaisia alueen kehittämisessä. Ensimmäinen on eurooppalainen pidätysmääräys, joka epäilemättä oli seurausta syyskuun 11. päivän hirvittävistä terrori-iskuista, ja toinen terrorismin vastainen toimintasuunnitelma, joka myös oli seurausta Madridin kauheista iskuista. Näistä aloitteista meidän on pääasiassa kiittäminen komission jäsentä Vitorinoa. Katson, että nyt on hyvä aika tunnustaa tämä.
Vapauteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta ei kuitenkaan voida luoda vain vastauksena hirveisiin iskuihin emmekä tahdo nähdä kolmannen merkittävän aloitteen tällä alalla toteutuvan hirmutekojen jälkeen. Meidän on kyettävä korvaamaan reaktiot aloitteilla ja yksittäiset toimenpiteet, vaikka ne saattavatkin olla osa suunnitelmaa, aidolla poliittisella suunnitelmalla.
Toisen päätelmän on annettava meille menetelmät, joille kehitys tällä alalla voi perustua. Ensinnäkin diagnoosi: neuvoston on kysyttävä hallituksilta, mikä on niiden kohtaama pääasiallinen turvallisuusongelma, ja meidän on määritettävä eurooppalaisten turvallisuuteen eniten vaikuttava ongelma. Komission jäsenen Vitorinon tavoin katson, että suurin ongelma on tällä hetkellä islamilainen terrorismi, ja nähdäkseni se on myös pääasiallinen eurooppalaisten turvallisuuteen vaikuttava ongelma.
Diagnoosin tehtyämme meidän on ymmärrettävä, että poliittinen hanke on enemmän kuin vain toimintasuunnitelma; kyse ei ole pelkästä toimenpiteiden sarjasta, vaan tarvitaan hallitusten, neuvoston ja komission ponnisteluja ongelman ratkaisemiseksi. Terrorismia ei voida käsitellä vanhanaikaisella tavalla. Meidän on päätettävä, millä erityisellä tavalla kohtelemme mitäkin terroristijärjestöä. Diagnoosin ja poliittisen hankkeen selvittyä tiedämme tarkalleen, kuinka eurooppalaista toimitapaa ja oikeudellista alaa on muotoiltava. Tämä on kuitenkin se järjestys, jossa meidän on toimittava, ei toisin päin, kuten joskus tapahtuu.
Lopuksi totean, että eurooppalaisen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen on kehityttävä yhdessä ongelman diagnoosin kanssa ja ongelma on ratkaistava tehokkaasti. Jos emme kykene toimimaan tehokkaasti emmekä yhdistä aluetta ongelman ratkaisuun, ei yhteistä poliisi- ja oikeusaluetta tule.
Hazan (PSE ).
    Arvoisa puhemies, hyvin merkittävän ja olennaisen Euroopan oikeusalueen perustamista käsittelevän neuvoston kokouksen aattona haluaisin ensin esittää yhden toivomuksen: kunpa lopultakin saataisiin aikaan keskustelua neuvoston kanssa ja kunpa neuvosto lopultakin kuulisi Euroopan parlamenttia.
Puheenvuoroni tavoitteena on nyt pääasiassa esittää teille perusvaatimuksemme uuden poliittisen esityslistan suhteen. Ensinnäkin minusta olisi lopultakin hyväksyttävä todellinen aktiivinen laillista maahanmuuttoa koskeva politiikka. Tähän mennessä on korostettu pääasiassa turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan tukahduttavaa puolta – komission jäsen Vitorinokin myönsi tämän muutama minuutti sitten – sillä seurauksella, että useita laillista maahanmuuttoa koskevia osa-alueita on jätetty syrjään. Näin ei todellakaan voida jatkaa.
Haluan sanoa muutaman sanan niin kutsuttujen pakolaisten tukikeskusten perustamisesta Euroopan rajoille, sillä ne ovat todellisia keskitysleirejä. Tämän osalta haluan ilmaista olevani täysin tällaista hanketta vastaan. Kyseessä olisi itse asiassa ennen näkemätön taantuma siinä tavassa, jolla Eurooppa kantaa vastuunsa konflikteja pakenevien väestöjen suhteen, ja vieläpä täysin ihmisoikeuksien vastaisesti, mitä ei kerta kaikkiaan voida hyväksyä. Varmastikaan komission jäsenehdokkaan Buttiglionen viimeaikaiset lausunnot eivät meitä rauhoita, kuten eivät myöskään tänään kuulemani jäsen Klamtin lausunnot. Muuttovirtojen hallintaa koskevien tiukkojen sääntöjen yläpuolella on kuitenkin aivan yhtä olennaisia ihmisoikeuksien kunnioittamista koskevia sääntöjä.
Mitä tulee terrorismin vastaisen taistelun merkitykseen, olemme luonnollisesti yhtä mieltä sen perusteista ja merkityksestä, mutta odotamme neuvostolta kahta seikkaa. Ensinnäkin neuvoston on otettava käyttöön todella tehokkaita keinoja pelkkien ilmoitusluontoisten aikomusten lisäksi, jollainen oli de Vriesin nimittäminen Madridin iskujen jälkeen ilman, että hänelle annettiin mitään toimintakeinoja. Toiseksi haluamme, että terrorismin vastaisessa taistelussa haetaan tasapaino kansalaisten turvallisuuden ja heidän vapauksiensa välillä eikä toimita amerikkalaisten ystäviemme tavoin, jotka taistelussaan terrorismia vastaan saattavat naurunalaisiksi kaikkein perustavinta laatua olevat oikeudet.
Arvoisa puhemies, lopuksi totean, että esittämämme vaatimukset vaikuttavat meistä täysin välttämättömiltä ja että toivomme seuraavan oikeus- ja sisäasioita käsittelevän neuvoston lopultakin kuulevan vaatimuksemme. 
In 't Veld (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, lajitoverimme hukkuvat silmiemme edessä pyrkiessään etsimään parempaa elämää, ja me herkät eurooppalaiset, jotka emme kestä nähdä ihmisten hukkuvan, ehdotamme ongelman sysäämistä Pohjois-Afrikkaan. Ei tämä ole ratkaisu, tämä on asian välttelemistä, sillä todellisuudessa tarvitaan sellaista Euroopan maahanmuuttopolitiikkaa, jota olemme niin kauan odottaneet, joka antaisi ihmisille mahdollisuuden tulla Eurooppaan laillisesti.
Esitän myös hyvin konkreettisen kysymyksen, jonka olen esittänyt aiemminkin ja esittänyt kirjallisesti neuvostolle; se koskee kansalaisoikeuksia ja vapaata liikkuvuutta. Mitä aloitteita puheenjohtajavaltio Alankomaat aikoo toteuttaa avioituneiden homoseksuaalien aseman tunnustamiseksi, jotta homoseksuaalit eivät enää olisi vaarassa menettää sosiaaliturvansa, eläkkeensä, omistusoikeutensa ja oikeutensa perheen yhdistämiseen muuttaessaan toiseen EU-valtioon? 
Clark (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, puhun erityisesti Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuolueen puolesta. Oikeus- ja turvallisuusasiat menivät askeleen taaksepäin Euroopassa, kun sisärajojen valvonnasta luovuttiin. Tämä on kannustanut yhä laajempaan henkilöiden liikkumiseen koko mantereella, jopa laittomaan maahaanmuuttoon, mikä tarjoaa täydellisen suojan ja edellytykset niille, joita eniten pelkäätte: ihmissalakuljettajien kaltaisille rikollisille ja terroristeille. Näiden toiminta saa nyt kukoistaa vapaasti.
Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuolue haluaa palauttaa Britannian rajatarkastukset ja ottaa valtiolle takaisin oikeuden päättää, kuka saa tulla valtioomme. Vuosisatojen ajan otimme vastaan ihmisiä kaikkialta maailmasta, mutta pienemmissä määrin, jotta he pystyivät asettautumaan maahan rauhallisesti ja tuottavasti. Nyt täyteen ahdetut saaremme ovat yksinkertaisesti täynnä ja haluamme tasapainottaa maahan tulevien ja maasta lähtevien määrät.
Uskomme demokraattisen kansallisvaltion suvereniteettiin. Valtiot ovat täysin kykeneviä määrittämään omat inhimilliset kriteerinsä turvapaikanhakijoille sekä hallinnoimaan omia turvallisuusjärjestelmiään. Yhden valtion kyvyt ja tarpeet voivat poiketa toisen valtion vastaavista. Emme usko EU:n tapaiseen yhdenmukaistamiseen! 
Allister (NI ).
    Arvoisa puhemies, haluan kiinnittää huomiota tässä keskustelussa järjestäytyneeseen rikollisuuteen ja kertoa jotain, mitä olemme oppineet Pohjois-Irlannista. Pohjois-Irlannin tulitaukojen jälkeen olemme havainneet selvästi terroristien, niin lojalistien kuin republikaanien, voiman ja pyrkimysten siirtyneen kohti järjestäytynyttä rikollisuutta. IRA:n väliaikainen siipi on nyt merkittävä toimija tällä alalla.
Järjestäytyneestä rikollisuudesta on tullut Sinn Féinin ja IRA:n pääasiallinen tulojen ja vaurauden lähde. IRA:n armeijan neuvoston jäsen "Slab" Murphy on Irlannin johtava rikollispäällikkö, joka johtaa rajalle syntynyttä polttoaineen salakuljetusimperiumia. Dublinin oikeusministeri syyttää IRA:ta vakavasta sotkeutumisesta Dublinin satamaan keskittyneeseen järjestäytyneeseen rikollisuuteen. Valtavien savukemäärien sarjasieppaukset on todettu IRA:n tekosiksi. On kiistaton totuus, että Sinn Féin, joka esiintyy demokraattisena puolueena ja jolla on kaksi häpeämätöntä jäsentä täällä parlamentissakin, saa suuren osan rahoituksestaan järjestäytyneestä rikollisuudesta. Ei ole ihme, että se on Irlannin rikkain puolue. Myös lojalistiterroristit saavat voimansa järjestäytyneestä rikollisuudesta, erityisesti halveksittavasta huumekaupasta. Heidänkin likainen gangsterisminsa on paljastettu.
Vetoankin täällä parlamentissa siihen, että kaikkialla Euroopassa, jokaisessa kansallisvaltiossa torjutaan heltymättä järjestäytynyttä rikollisuutta. 
Puhemies.
   Annan seuraavaksi puheenvuoronneuvoston puheenjohtajalle Donnerille, sillä neuvoston työjärjestyksen mukaan hänellä on oikeus puheenvuoroon sitä pyytäessään.
Ennen puheenvuoron antamista haluan kuitenkin huomauttaa puheenjohtajavaltio Alankomaille, että istunnoissa, joissa neuvosto käyttää puheenvuoron, puheenjohtajavaltion asialista on laadittava siten, että se voi osallistua kaikkiin keskusteluihin. Parlamentin keskustelut eivät ole pelkkä muodollisuus, vaan tärkeä osa neuvoston ja parlamentin välistä suhdetta. Annan puheenvuoron Donnerille. 
Donner,
   .  Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia. Vastauksena viimeiseen huomautukseenne totean, että tein parhaani toimiakseni näin ja varmistin etukäteen, kuinka paljon aikaa tarvitaan. Minulle kerrottiin, kuinka paljon aikaa tarvitaan, ja onnistuin suunnittelemaan muut menoni sen mukaisesti. Olen todella pahoillani, että ajan puute esti asioita sujumasta suunnitellusti, mutta nyt on liian myöhäistä tehdä muutoksia. Puheenjohtajavaltio Alankomaat on kuitenkin joka tapauksessa edustettuna.
Vaikka tämä ei olekaan viimeinen tapaamiseni komission jäsenen Vitorinon kanssa, nyt on mielestäni sopiva tilaisuus kiittää häntä lämpimästi myös neuvoston puolesta yhteistyöstä neuvoston ja komission välillä tässä asiassa kokonaisuudessaan. Hänen sitoutumisensa ansiosta Euroopan unioni onnistui edistymään paljon. Oli pitkälti myös hänen henkilökohtaisen viehätysvoimansa ansiota, että neuvosto onnistui pääsemään kompromisseihin, ja hänen näkemyksensä johti innovatiivisiin ratkaisuihin. Olen todellakin sitä mieltä, että hän oli unionille kelpo komission jäsen.
Vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta on kommentoitu eri tavoin eri tahoilta. Sitä on kuvattu askeleeksi kohti federalistista Eurooppaa, jossa vapaus ja demokratia vaarantuisivat, koska demokratian kuuluu rakentua alhaalta ylöspäin.
Itse tulen valtiosta, jossa demokratia keksittiin joskus keskiajalla, ja jossa sen vallalle pääsy kesti kovin kauan. Yksi demokratian edellytys on, että yhteisömme voivat elää turvallisesti, ja juuri siihen me pyrimme. Loppujen lopuksi Euroopan valtioiden yhteistyö edellyttää, että löydetään vaihtoehto, joka takaa sen, että kansalaiset voivat harjoittaa oikeuksiaan vapaasti ja elää turvallisesti. Vapautta ja turvallisuutta eivät niinkään uhkaa hallitukset, vaan toiset kansalaiset. Hyvin järjestäytyneessä yhteiskunnassa hallitukset ovat ensimmäinen tae kansalaisten oikeuksille ja vapauksille. On selvää, että hallituksia on valvottava ja niiden toimivaltaa on rajattava, mutta auktoriteetin puuttuminen on tavallisesti paras tae kaaokselle, jossa ensimmäisenä uhrataan kansalaisten oikeudet. Jos hallituksen toiminta perustuu pelolle, oikeudet usein kärsivät ensimmäisinä. On kuitenkin yhä ilmeisempää, että yksittäisten valtioiden on hyvin vaikeaa antaa näitä takeita, joten meidän on yhdistettävä voimavarat, kunhan erilaisuutta ja perinteitä alalla kunnioitetaan. Kuten on jo todettu, tärkeimmät vapaudet, jotka ovat vaarassa joutua työnnetyiksi syrjään, ovat ihmiselämään kohdistuvien rikosten yhteydessä rikotut oikeudet.
Terrorismi on mainittu tässä yhteydessä. Olen jo todennut tämän osalta, että kyse on tällä hetkellä merkittävästä seikasta, mutta meidän ei pidä tehdä sitä virhettä, että käyttäisimme terrorisminpelkoa perustana tämän alan yhteistyölle Euroopassa. Meidän on laskettava yhteistyön tuoman lisäarvon varaan, yhteiskunnan todellisten etujen ja tarpeiden varaan. On selvää, että lyhyellä tähtäimellä terrorismia on torjuttava kaikin tavoin. Madridin iskujen jälkeen neuvosto laati pitkän luettelon tarpeellisista toimenpiteistä. Neuvosto osoitti oikeaan aikaan määrätietoisuutta vaikkakin toisessa tehtävässä ja hyväksyi direktiivin sekä erilaisia toimenpiteitä yksityisyyden suojaamiseksi. Näitä sääntöjä sovelletaan ja valvotaan koko unionissa. Lisäksi yhteistyötä tehdään toisaalta oikeus- ja sisäasioissa ja toisaalta laajemmin unionissa. Näitä kahta asiaa ei pidä skitsofreenisesti pitää erillään siten, että oikeus- ja sisäasioissa kaikki olisi tehtävä kahteen kertaan sen vuoksi, mitä Euroopan unionissa on jo saavutettu.
Käsittelen seuraavaksi lukuisia täällä esitettyjä huomautuksia turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan kehityksestä ja tulevaisuudesta. Kyseessä on epäilemättä ratkaiseva asia, ja läsnä olleet komission jäsenet tietävät, että puheenjohtajavaltio pyrkii edistymään tälläkin alalla tulevina kuukausina. Aluksi tämä edellyttää luonnollisesti kompromissiratkaisun ja sellaisen perustan löytämistä, jota jotkut aluksi pitävät pienimpänä yhteisenä nimittäjänä. Sen ottaminen perustaksi antaa meille itse asiassa mahdollisuuden edetä myöhemmin yksityiskohtiin. Olen jo todennut, ja myönnän avoimesti, että puheenjohtajavaltio Alankomaat aikoo käynnistää määräenemmistöön perustuvan päätöksenteon, juuri tämän mahdollistamiseksi. Näin voidaan kuitenkin toimia vain, jos perusta on asetettu yksimielisesti ja voimme lähteä tältä yksimieliseltä pohjalta.
Parlamentissa on esitetty erinäisiä huomautuksia asioista, joista on väitetty päätetyn epävirallisessa neuvoston kokouksessa Pohjois-Afrikan vastaanottokeskuksista. Haluan korostaa, että ensisijainen vastuumme ja tärkein tavoitteemme perustuvat siihen, että juuri nytkin ihmisiä hukkuu Välimereen päivittäin heidän pyrkiessään Eurooppaan. Eurooppa on säännellyt laillista maahanmuuttoa, mutta epäonnistunut laittoman maahanmuuton sääntelyssä, josta nyt on kysymys. Kuten neuvoston epävirallisessa kokouksessakin todettiin, jäsenvaltioiden on löydettävä vastaus siihen ongelmaan, kuinka voimme ratkaista tämän asian. Tämän osalta oikeus- ja sisäasioiden neuvoston kokouksessa keskusteltiin pakolaisasiain päävaltuutetun Lubbersin kanssa, mutta myös komission jäsen Vitorino esitti kantansa turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan ulkoisesta ulottuvuudesta. Halu löytää tehokas ja asianmukainen ratkaisu Välimeren ongelmaan kävi selvästi ilmi näistä kolmesta puheenvuorosta. Myös paikalla olleet ministerit tunnustivat ongelman. Samalla tuli selväksi, että nykyisiä aloitteita voidaan käyttää perustana monelle asialle. Täällä on esitetty Italian valtiota koskevia lausuntoja, ja puheenjohtajavaltio onkin tiedustellut Italialta sen kantaa asiaan ja sitä, miten toimitaan ihmisten jättäessä turvapaikkahakemuksia. Italian hallitus on vakuuttanut puheenjohtajavaltiolle, että hakemuksen jättäneet henkilöt otetaan kansalliseen turvapaikkamenettelyyn ja että pakolaisasiain päävaltuutettu otetaan mukaan toimintaan. On kuitenkin niin, että jos turvapaikkahakemusta ei jätetä, henkilöt voidaan palauttaa kotimaahansa tai ainakin kauttakulkumaahan. Jos ihmisiä löydetään avomereltä, heidät voidaan palauttaa kauttakulkuvaltioon. Meidän vastuullamme on tällöin varmistaa, että kauttakulkumaat pystyvät vastaanottamaan nämä henkilöt, ja tämäkin voidaan tehdä pakolaisasiain päävaltuutetun toimesta. Tämä ei sinällään ole kansallisvaltioiden asia. Puhuttiin myös turvapaikkamenettelyjen vähimmäisvaatimuksia koskevasta direktiivistä. Puheenjohtajavaltio Alankomaat pyrkii saattamaan päätöksentekomenettelyn päätökseen ennen virkakautensa päättymistä.
Haluan esittää joitakin erillisiä huomioita erityisesti esittelijä Bourlangesin alkuperäisistä huomautuksista yhteisöjen tuomioistuinta koskeviin kommentteihini. Ei ole kyse siitä, että laajentamalla yhteisöjen tuomioistuimen tuomiovaltaa alalle, jolla sillä ei ole tuomiovaltaa, saataisiin vasta nyt tuomiovaltaa. Maahanmuuttolainsäädäntö ja rikosoikeus ovat aloja, joilla jäsenvaltioilla on ollut hyvin laaja lainsäädännöllinen suoja jo hyvin varhain. Yhteisöjen tuomioistuimen tehtävä onkin tällä alalla säännösten yhtenäinen tulkinta. Olen havainnut, että kun unioni tekee päätöksiä maahanmuuttoa ja rikosoikeutta koskevilla aloilla, se edellyttää yhdenmukaista tulkintaa. Unionin ensisijainen tehtävä onkin huolehtia siitä, että menettelyissä, joissa ihmisten vapaus on vaarassa, näitä säännöksiä tulkitaan täsmällisesti. Jos näin ei tapahdu, toteutuu vanha sanonta, jonka mukaan oikeuden viivästyminen merkitsee oikeuden epäämistä. Tämä on unionin ensisijainen tehtävä ja tämän vuoksi korostan sitä.
Mitä tulee päätöksentekoa määräenemmistöllä koskeviin huomautuksiinne, olen jo esittänyt puheenjohtajavaltion vähimmäistavoitteet sen suhteen. Meidän on odotettava asioiden kehittymistä edelleen. Ihmisoikeusvirastoa koskeviin huomautuksiin haluan sanoa seuraavaa. Kuten tiedätte, Eurooppa-neuvosto teki asiasta päätöksen syyskuussa ja puheenjohtajavaltio Alankomaat huolehtii mahdollisimman pian siitä, että…
Puhemies.
   Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Donner, toimielinten väliseen kohteliaisuuteen kuuluu, ettei puhemiehistö aseta aikarajoja neuvoston ja komission puheenvuoroille, mutta aikaa on käytettävä siten, että kaikilla on tasapuolinen mahdollisuus puheenvuoroon. Ainakin näin toimittiin parlamentin jäsenten kanssa. Neuvostolle oli varattu viiden minuutin puheenvuoro keskustelun päätteeksi. Olen täysin tietoinen siitä, että käytätte puheenvuoron kesken keskustelun eikä sen päätteeksi, mutta sallinette minun huomauttaa, että puheenvuoronne on kestänyt jo kaksitoista minuuttia. Pyydän teitä näin ollen puhumaan lyhyesti, jotta parlamentin jäsenillekin jää puheaikaa. Paljon kiitoksia. 
Donner,
   .  Olen pyrkinyt puhumaan mahdollisimman ytimekkäästi ja päässyt jo päätelmieni luonnolliseen päätökseen niiltä osin, kuin kysymykset oli esitetty neuvostolle. Paljon kiitoksia. 
Puhemies.
   Siinä tapauksessa pyydän nöyrästi anteeksi kuultuani tämän kiirehdityn päätelmän. Palatkaamme esityslistaan. Annan puheenvuoron jäsen Kudryckalle. 
Kudrycka (PPE-DE ).
      Arvoisa puhemies, kiitän teitä parlamentin jäsenten oikeuksien puolustamisesta.
Arvoisa puhemies, Euroopan unioniin vuonna 2004 liittyneet jäsenvaltiot olivat ensimmäisiä, joiden oli täytettävä ulkorajojen suojelemista koskevat vaativat edellytykset, ja liittymisneuvottelujen edetessä Euroopan komissio antoi hyvin myönteisen arvion niiden ponnistuksista. Tämän vuoden toukokuun ensimmäisestä päivästä alkaen nämä kymmenen valtiota ovat osallistuneet Schengenin sopimuksen mukaiseen yhteistyöhön, mutta perustavaa laatua oleva este niiden yhtäläiselle osallistumiselle tällaisiin yhteisiin toimenpiteisiin on se, ettei niillä ole pääsyä Schengenin tietojärjestelmään. Tämä vaikeuttaa perustamissopimuksen oikeudellista apua rikosasioissa koskevien vastavuoroisten sitoumusten, kuten eurooppalaisen pidätysmääräyksen, poliisiyhteistyön ja yhteisen maahanmuuttopolitiikan täytäntöönpanoa. Uusia jäsenvaltioita esimerkiksi estetään laatimasta yhdenmukaisia Schengen-luetteloja, ja aikarajoja, joiden puitteissa tarkistukset EU:n sisärajoilla on toteutettava, on jopa pidennetty merkittävästi. Suurin osa puolalaisista ja muiden uusien jäsenvaltioiden kansalaisista suhtautuu tähän kielteisesti. Kansalaisten on vaikea ymmärtää, miksi liittymistä edeltäneessä strategiassa, jota EU ja ehdokasvaltiot panivat täytäntöön lähes kymmenen vuotta, ei voitu varmistaa, että tietojärjestelmä on valmis ottamaan lisäkäyttäjiä 1. tammikuuta 2004.
Vuonna 2003 Euroopan komissio ja jäsenvaltiot asettivat Schengenin toisen sukupolven tietojärjestelmän loppuunsaattamiselle määräajan vuoden 2006 loppuun. Tällä hetkellä arvioitu aika on kuitenkin 1. toukokuuta 2007. Minusta komission ja neuvoston olisi noudatettava alkuperäistä määräaikaa, jonka mukaan Schengenin toisen sukupolven tietojärjestelmän on oltava toimintavalmis 31. joulukuuta 2006. Uusien jäsenvaltioiden tietojärjestelmien integrointi ja tietojen siirtäminen vanhasta uuteen järjestelmään on myös toteutettava kyseiseen määräaikaan mennessä. Euroopan komission on toimitettava neuvostolle raportti, joka sisältää EU:n asiantuntijoiden objektiivisiin indikaattoreihin perustuvat myönteiset arviot tilanteesta itäisillä ulkorajoilla. Valitettavasti lehdistön tarjoamat tiedot ylläpitävät edelleen myyttiä siitä, kuinka uudet jäsenvaltiot eivät tyydyttävällä tavalla suojaa EU:n yhteisiä rajoja. Katson, että jos komissio levittäisi asianmukaista tietoa, se sekä kannustaisi tunnustamaan uusien jäsenvaltioiden tekemän työn että varmistaisi työn myönteisten vaikutusten arvostuksen. Valiokunnassamme professori Buttiglione esitti hyvin myönteisen arvion valmiuksista Schengenin toisen sukupolven tietojärjestelmän täytäntöönpanolle Euroopan unionin itärajoilla. Samalla hän sitoutui nopeuttamaan toimenpiteitä tällä alalla. Toivon, että tulevaa vapauteen perustuvaa aluetta suunnitellessaan komissio ja neuvosto ottavat vastaan haasteen ja varmistavat, että Euroopan kansalaisten vapaa liikkuvuus, yksi EU:n perusvapauksista, toteutuu mahdollisimman pian ilman syrjintää. Tämä olisi nopein tapa saavuttaa turvallisuuden mahdollisimman korkea taso. Se myös antaisi meille mahdollisuuden torjua entistä tehokkaammin terrorismia. Paljon kiitoksia. 

Puhemies. 
    Ryhtyessäni johtamaan puhetta kehotan kaikkia jäseniä jälleen kerran noudattamaan aikarajoja. On jo kovin myöhä, puhujia on vielä paljon jäljellä ja meillä on toinenkin esityslistan kohta käsiteltävänä. 
Díez González (PSE ).
    Arvoisa puhemies, vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen kehittämisessä tulevaisuudessa on otettava huomioon muun muassa islamilaisen fundamentalistiterrorismin puhkeaminen Euroopassa, joka iski unioniin suoraan Madridin sydämessä. Tämä on uhka, jonka kohtaamme ETA:n nationalistisen terrorismin lisäksi. ETA on tosin heikompi kuin koskaan, mutta kykenee edelleen tappamaan.
Islamilainen fundamentalistiterrorismi pyrkii ETA:n kanssa samaan tavoitteeseen, ne haluavat tuhota demokratian ja ovat yhtä fanaattisia iskuissaan, joiden uhrit ovat aina täysin syyttömiä, mutta niiden strategiat, organisaatio, toimintatavat ja vastaanottama tuki poikkeavat toisistaan. Molempien torjumiseksi meidän on siis luotava tämä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue yhteisenä tavoitteenamme voittaa terroristit, pidättää ja tuoda oikeuden eteen rikosten alkuunpanijat ja toteuttajat sekä laatimalla taktiikkamme ja strategiamme jokaisen terroristiorganisaation koon, kontekstin ja rakenteen mukaisesti.
Lähihistoria on osoittanut, että pystymme yhteistyöhön hyökkäyksen jälkeen, mutta toisaalta emme kykene mobilisoimaan kaikkia oikeusvaltion välineitä hyökkäysten torjumiseksi. Annan esimerkin: neuvosto on hyväksynyt useita puitepäätöksiä, jotka on vielä saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä tietyissä valtioissa ja tämän vuoksi ne eivät ole vielä käytännössä toteutuneet valtioiden ja hallitusten päämiesten kauniista yhteisvastuun ilmauksista huolimatta. Mitä he odottavat? Mitä vielä pitää tapahtua? Kuinka monen junan on vielä räjähdettävä kappaleiksi ennen kuin he ymmärtävät, että terrorismin torjuminen on meidän vastuullamme, että se on tragedia kaikille uhreille, mutta että terrorin torjumiseksi ja terrorismin kitkemiseksi toteutettavien toimien on oltava eurooppalaisia?
Hyvät kollegat, onkohan tullut aika, jos asiaa tutkitaan, että valtion on katsottava vaarantaneen naapurivaltioiden turvallisuuden, kun se ei ole noudattanut yhteisiä sääntöjä terrorismin torjunnassa? Tiedän, että on kyse kolmannesta pilarista, mutta tässä tarvitaan poliittista tahtoa. Tilanne voi muuttua. Korostan, että tarvitaan vain poliittista tahtoa. Onko meidän rangaistava valtiota, joka ei noudata vakaussopimusta, mutta jätettävä rankaisematta valtiota, joka vaarantaa naapurimaiden kansalaisten turvallisuuden, koska se ei sovella yhteisön lainsäädäntöä? Tämä on traaginen paradoksi.
Hyvät kollegat, olisi hyödyllistä, jos uusi komissio voisi laatia ja esittää parlamentille arviointikertomuksen siitä, kuinka puitepäätöksiä on saatettu osaksi kansallisia lainsäädäntöjä sekä niiden tuomasta lisäarvosta.
Arvoisa puhemies, päätän pian puheenvuoroni, mutta sallinette minun lausua pari sanaa komission jäsenelle Vitorinolle: toisinaan me toimistoissamme unohdamme, että poliittisen toiminnan lopullisia edunsaajia ovat todelliset kansalaiset. Tiedän, että te ette ole syyllistynyt tähän, ja haluan sanoa, että määrätietoisuutenne, työnne ja älykkyytenne ansiosta monet Euroopan kansalaiset, monet naapureistani, ovat tunteneet itsensä entistä vapaammiksi. 
Guardans Cambó (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, monet meistä ovat lukeneet, jopa perehtyneet tähän asiakirjaan, komission kertomukseen tapahtumista 11. syyskuuta. Me kaikki tunnemme sen, me tiedämme mitä siinä sanotaan. Se on sellaisten poliitikkojen monipuolinen, objektiivinen ja tiukka reaktio, jotka pyrkivät suojelemaan yhteiskuntaansa, jotka pyrkivät suhtautumaan kriittisesti omiin toimielimiinsä ja selvittämään, mikä niissä ei toiminut.
Kun sitten tarkastelemme Eurooppaa, meillä on asiakirjoja, kuten neuvoston eilen antama asiakirja. Kyseessä on 12. lokakuuta päivätty neuvoston raportti vastauksena komission 8. kesäkuuta 2004 päivättyyn kertomukseen, ja sillä pyritään täyttämään aukot. Mitä on tapahtunut terrorismia koskevalle puitepäätökselle? Nämä ovat lähes salaisia asiakirjoja, sillä merkittävät poliittiset päätökset tehdään julkisesti, mutta tätä ei ole tehty. Tämä on masentavaa. Se osoittaa, ettei edes puheenjohtajavaltio Alankomaat ole antanut komissiolle sen tarvitsemia vastauksia asiakirjojen laatimiseksi. Puheenjohtajavaltio Alankomaat ei kuitenkaan ole yksin: vain 13 valtiota kaikkiaan 25:stä on tehnyt kotitehtävänsä.
Vähemmän sanoja ja enemmän toimintaa: lainsäädäntö on toimintaa. On tietysti hienoa lausua kauniita sanoja ja pyrkiä suojelemaan valtioita ja niiden imagoa kansalaisten suojelemisen sijaan. Se ei vaan toimi. 
Pęk (IND/DEM ).
      Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen kauhuissani siitä, mitä parlamentissa on tänään sanottu. Yksi toisensa jälkeen puhujat ovat tunnustaneet uskonsa unioniin ja sen loistaviin saavutuksiin. Mikä voisikaan olla upeampaa, kuin tasa-arvo, vapaus, veljeys sekä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue? Missä tämä alue sijaitsee, minä vaan kysyn. Missä on oikeus, missä yhtäläiset oikeudet, jos valiokuntien kokouksiin ei saada järjestettyä edes tulkkeja, joihin kaikilla jäsenvaltioilla ja tämän parlamentin jäsenillä on kuitenkin perussopimusten nojalla oikeus? Missä ovat oikeus, etiikka ja moraali, kun lapsipornoa kyllä torjutaan Internetissä, mutta samaan aikaan pornon saatavuutta yleensä edistetään niin kutsuttujen kansalaisvapauksien nimissä? Eikö tässä ole kyse jakautuneesta persoonallisuudesta ja oudosta skitsofreniasta? Mielestäni Euroopan unioni on nyt tienhaarassa. Se yrittää rakentaa juoksuhiekalle, on hylännyt sivistyneen etiikan sekä kristillisen etiikan, jotka ovat vuosituhansien ajan olleet toiminnan perustana. Väitetään, että vanhan perustan henki säilytetään samalla kun se korvataan uudella, nimittäin lainsäädännöllä ja ihmisoikeuksilla. Olen kuitenkin samaan aikaan istunut hyvin huolestuttavissa keskusteluissa jopa omassa valiokunnassani, jota todella kutsutaan kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnaksi. Olen kuullut tarpeesta torjua pedofiilien rikollista toimintaa Internetissä. Samaan aikaan erilaisten seksuaalisten poikkeamien annetaan yleistyä juuri vapauden nimissä. Arvoisa puhemies, minä ihmettelen, onko koko mahtava rakennelma sortumassa. Näiden periaatteiden nimissä haluan päättää puheenvuoroni palauttamalla mieliin erään puolalaisen runoilijan sanat. Hän, joka uskaltaa ottaa kipinän paholaisen ahjosta polttaakseen paholaisen itsensä, ivaa ikuista viisautta ja ajaa maailman täydelliseen pimeyteen. Olkoon tämä varoitus! 
Cederschiöld (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, minun on esitettävä yksi yleinen huomautus. EU kohtaa nyt vaikea haasteen, kun sen olisi onnistuttava selventämään yhteisiä oikeussääntöjä hiljattain laajentuneelle EU:lle ja pian vielä enemmän laajentuneelle EU:lle. Oikeusjärjestyksen tarve on sama niin 30:n kuin 25:n jäsenvaltion EU:ssa. Meidän ruotsalaisten on määrä luovuttaa 21-vuotias Kalle Jonsson Kreikkaan, jossa hänestä on annettu pidätysmääräys. Kalle Jonsson on odottanut oikeudenkäyntiä vuodesta 2001. Onko oikein, että nuoren henkilön on odotettava kolme vuotta?
EU:n oikeusjärjestelmä perustuu keskinäiseen luottamukseen: luottamukseen itse kunkin valtion oikeusjärjestelmään. Suurin osa kotimaani kansalaisista uskoo EU:n koskevan kauppaa ja sisämarkkinoita. Heillä ei ole aavistustakaan siitä, että meidän on tunnustettava toisten jäsenvaltioiden tuomioistuinten antamat tuomiot myös tulevaisuudessa yhä laajemmassa EU:ssa riippumatta esimerkiksi tunnustamiseen liittyvistä olosuhteista. EU:lla on jo – ja tulee olemaan yhä enemmän – ongelmallisia alueita jopa omien ulkorajojensa sisällä. Samaan aikaan kansalaisille on taattava tarvittava luottamus kaikkien jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmiin. Tämä on vaikeampaa kuin saada perussopimukselle kansansuosiota. Jos kansansuosiota ei saada aikaan aikataulussa, laajentuminen viivästyy, oikeudellinen yhteistyö heikkenee ja jopa oikeusjärjestystä peukaloidaan. Kysymys kuuluukin: kuinka komissio aikoo selviytyä kunnialla tästä urakastaan, vai onko koko ajatus utopiaa ja pelkkä unelma?
Lopuksi kiitän vilpittömästi teitä, komission jäsen Vitorino, sillä olette saattanut meidät lähemmäs sitä unelmaa. Vilpittömät kiitokset myös esittelijä Bourlangesille, joka osoitti pyrkimyksensä nopeuttaa tätä prosessia. 
Kreissl-Dörfler (PSE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kuinka me muotoilemme tulevaisuudessa vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen, jotta se vastaisi 21. vuosisadan eurooppalaisten tarpeita? Meidän on huolehdittava siitä, että EU kannattaa edelleen avoimuutta koko maailmaan, vapaamielisyyttä ja suvaitsevaisuutta.
Olemme yhtä mieltä siitä, että meidän on toimittava määrätietoisesti torjuaksemme terrorismia ja järjestäytynyttä rikollisuutta, mutta siihen käytettyjen toimenpiteiden on oltava asianmukaisia. Me esimerkiksi pidämme arvossa eurooppalaista pidätysmääräystä, mutta valitettavasti kaikki eivät niin tee. Toisaalta meillä ei ole halua ryhtyä toimeen sen puolesta, tai rynnätä innokkaasti keräämään kaikkea mahdollista tietoa ihmisistä, säilyttää tietoja määräämättömiä aikoja ja jakaa niitä kaikille virallisille tahoille. Tällaisen toiminnan lupaama suurempi turvallisuus on täysin kuvitteellista, eikä kansalaisvapauksia ja yksilönsuojaa, joiden puolesta olemme niin kauan taistelleet, pidä uhrata tällaiselle. Näiden arvojen on ohjattava kaikkea toimintaamme oikeus- ja sisäasioissa. Tampere I -huippukokouksessa tämä tehtiin selväksi, ja meidän on pidettävä siitä tiukasti kiinni.
Tarvitsemme edelleen yhteistä turvapaikkapolitiikkaa ja politiikkaa, joka antaa meille mahdollisuuden valvoa laitonta maahanmuuttoa ja estää ihmiskauppaa heikentämättä tai hylkäämättä yhteisvastuun periaatetta.
Mikä on tulevaisuudessa Euroopan käsitys miehistä, naisista ja vapaudesta – 1800-luvulta peräisin oleva malli vaiko kansalaisten tarpeita vastaava 21. vuosisadan malli? Me Euroopan parlamentin sosialistiryhmässä kannatamme 21. vuosisadan mallia.
Vaikka jäsen Klamtin puheenvuoro oli nerokas, baijerilaisessa jalkapallossa on sanonta, jonka mukaan melkein maali ei ole maali. 

 Haluan sanoa myös muutaman sanan komission jäsenelle Vitorinolle. Paljon kiitoksia erinomaisesta työstänne. Toivotan teille kaikkea hyvää tulevaisuudessa. Poliittisen ryhmäni puolesta voin todeta teille, että teitä tullaan todella kaipaamaan. Paljon kiitoksia. 
Wallis (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, voisimmeko tarkastellessamme oikeusalueen tulevaisuutta kiinnittää huomiota myös yhteistyöhön ja oikeussuojaan siviiliasioissa ja kaupallisissa asioissa? Se vaikuttaa olevan taianomainen ala, joka aina sysätään ajankohtaisempien asioiden tieltä, ja kuitenkin se koskettaa kansalaisten ja yritysten jokapäiväistä elämää. Johdonmukainen siviiliasioiden ja kaupallisten asioiden oikeusjärjestys takaisi sisämarkkinoiden asianmukaisen toiminnan ja edistäisi näin Lissabonin tavoitteiden saavuttamista.
Lähestymistapamme on perustuttava vastavuoroiseen tunnustamiseen, erilaisten oikeudellisten perinteiden ja kulttuurien kunnioittamiseen. Meidän on kuitenkin myös kysyttävä itseltämme, olemmeko perustamassa yhä sekavampaa oikeudellista verkostoa ja kaksitasoista oikeusjärjestelmää, jossa toisella tasolla ovat rajat ylittävät tapaukset ja toisella niin kutsutut sisäiset asiat, kuten oikeusapua koskevassa direktiivissä.
Ylimääräinen, vapaaehtoinen rajat ylittävä oikeusjärjestelmä, jollainen saattaa syntyä eurooppalaista maksusuoritusmääräystä koskevasta ehdotuksesta, tuo vähemmän varmuutta ja lisää sekaannusta. Meidän on tarkoitus juhlia 25. lokakuuta Euroopan yksityisoikeuden päivää. Tuskinpa monikaan huomaa juhlintaa. Toivoisinkin siitä näkyvämpää tulevina vuosina. 
Kirkhope (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, on jokseenkin naurettavaa, että puhumme vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvasta alueesta, jonka on ehdotettu kattavan koko Euroopan, mutta joka ei kata tätä parlamenttia. Se, että parlamentin jäsenet hyökkäävät puhtaasti henkilökohtaisia kantoja – ja oikeutta ilmaista tällaisia kantoja – vastaan, kun kyse on komission jäsenehdokkaasta, jonka näkemykset eivät vastaa parlamentin jäsenten näkemyksiä, on selvä esimerkki suvaitsemattomuudesta, joka halventaa parlamenttiamme ja kyseisiä puolueita. Jos nämä ovat sosialismin ja liberalismin periaatteita, ne eivät ole täällä suotavia.
Mitä tulee pääasiaan, me emme tarvitse ennalta määrättyä kehystä. Toisinaan meille on etua vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueellamme siitä, että meillä on enemmän kahdenvälisiä ja monenvälisiä sopimuksia, kuten yhteisiä tutkintaryhmiä koskeva asetus. Olin ylpeä saadessani osallistua aloitteen valmisteluun. Emme kuitenkaan tee riittävästi yhteistyötä. Voidaan väittää, että jos keskittyisimme enemmän jäsenvaltioiden ja organisaatioiden väliseen yhteistyöhön sen sijaan, että luomme monimutkaisia ja kauaskantoisia rakenteita, saisimme aikaan käytännöllisempiä ratkaisuja kansalaisille ja voisimme näin kannustaa heitä hyväksymään sellaisen Euroopan, jonka he todella haluavat ja josta he hyötyvät.
Lopuksi en usko äänestäneeni komission jäsentä Vitorinoa. En usko edes pitäneeni hänestä aluksi. Haluan kuitenkin tehdä selväksi, että hän on mielestäni ollut äärimmäisen tehokas ja yhteistyökykyinen komission jäsen, joka on kunnioittanut parlamenttia. Nähdäkseni tämä asettaa hänet huippuluokkaan, ja toivon hänelle kaikkea hyvää jatkossa. 
Díaz De Mera García Consuegra (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Vitorino, tässä unionin uudessa vaiheessa vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta on vahvistettava entistä suuremman tehokkuuden ja legitimiteetin saavuttamiseksi kohtaamiemme uusien haasteiden yhteydessä, sillä ne ovat toisinaan aitoja, akuutteja, toteen näytettyjä, uinuvia tai piileviä uhkia, jotka kohdistuvat perusarvoihimme.
Katsomme, että on olennaista, että Euroopan unioni sitoutuu yhteiseen terrorismin vastaiseen poliittiseen strategiaan, joka on kyvykäs, epäröimätön ja laillisesti määrätietoinen, perustuu järkeen ja haluun suojella elämää sekä tehdä vaarattomaksi terroristijärjestöt, jotka toimivat vapauteen perustuvalla alueellamme tai sieltä käsin. Näin tuemme demokraattisten toimielintemme uskottavuutta ja kansalaisten niitä kohtaan tuntemaa luottamusta.
Arvoisa puhemies, emme voi edistää tai lisätä vapauksiamme tai oikeuksiamme, jos emme pysty puolustamaan niitä. Juuri nämä vapaudet ja oikeudet ovat merkittävin perintömme.
Arvoisa puhemies, tämän tavoitteen saavuttamiseksi ja väistämättömän vastuumme kantamiseksi meidän on myös puututtava tiettyihin ongelmiin, kuten turvapaikkoja koskevaan ongelmaan. Tarvitsemme yhteisen menettelyn ja tehokkaita toimenpiteitä pakolaisten suojelemiseksi ja heillä julmaa kauppaa käyvien mafioiden nujertamiseksi. Ulkorajojamme on hallinnoitava yhdessä ja lopulta on olennaista, että edistymme suuresti oikeudellisessa ja rikosoikeudellisessa yhteistyössä, erityisesti rikosoikeudellisella alalla.
Olen iloinen neuvoston ja parlamentin välillä vallitsevan yhteisymmärryksen tasosta, huolimatta yhteisöjen tuomioistuimen tuomivaltaa koskevista varauksista. Haluan kiittää puheenjohtajavaltio Alankomaita sen herkkätunteisuudesta ja oikaista: kyllä, terrorismi on suurin ja merkittävin ongelmamme.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluan onnitella esittelijä Bourlangesia ja erityisesti komission jäsentä Vitorinoa, jonka kanssa olen täysin samaa mieltä. 
Coelho (PPE-DE ).
    Jäsen Bourlangesin erinomainen mietintö saatiin juuri vuoden 1999 Tampereen huippukokouksen viisivuotispäivän alla. Tampereella pyrittiin luomaan vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue.
Joiltakin osin tilanne tässä täysistunnossa kuvaa sitä, mitä olemme kokeneet viimeisten viiden vuoden aikana. Komissio on ollut jatkuvasti läsnä, komission jäsen Vitorino on osoittanut älyä ja määrätietoisuutta – ja haluankin kiittää häntä – kun taas neuvosto, kun se on ylipäätään ollut paikalla, on osoittautunut kyvyttömäksi tekemään päätöksiä. Katson neuvoston edustajan tyhjää tuolia ja mieleeni piirtyy kuva siitä, mitä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella on viimeisten viiden vuoden aikana tapahtunut.
Haluaisin uskoa, että 5. marraskuuta pidettävä Eurooppa-neuvoston kokous on sellainen, mitä parlamentti pyysi Ribeiro e Castron päätöslauselmassa. Ehdotimme Tampere II -kokousta vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen arvioimiseksi sekä uusien tavoitteiden ja aikataulujen asettamiseksi kiireesti ja määrätietoisesti. Arvoisa komission jäsen Vitorino, minun on sanottava, että katson neuvoston 5. marraskuuta pidettävän kokouksen esityslistan, jonka laatimiseen komissio on suuressa määrin osallistunut, hyvin käytännölliseksi lähestymistavaksi. Kannatan monivuotisen ohjelman poliittisten suuntaviivojen yleisiä periaatteita. Ensisijaisen tavoitteen on oltava kansainvälisen terrorismin torjunta laaja-alaisen terrorismin vastaisen strategian avulla niin EU:n jäsenvaltioiden tasolla kuin maailmanlaajuisella tasolla.
Samalla on kuitenkin suojeltava ja edistettävä perusoikeuksia ja -vapauksia. On kiinnitettävä erityistä huomiota myös sellaisiin näkökohtiin, kuten siirtolaisvirtojen valvonta, rajavalvontaviraston toiminta, viisumitietojärjestelmän ja Schengenin toisen sukupolven tietojärjestelmän käynnistäminen sekä turvallisuuden lisääminen matkustusasiakirjojen ja viisumien alalla.
Lopuksi haluan todeta poissaolevalle neuvostolle, että jos vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luominen on todella yksi EU:n tärkeimmistä poliittisista tavoitteista, tämän on näyttävä selvästi riittävän rahoituksen osoittamisena seuraavissa rahoitusnäkymissä. Paljon kiitoksia. 
Busuttil (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan aluksi esittää jyrkän vastalauseeni sille, ettei tulkkausta maltan kielelle ole järjestetty. Maltan kieli on Euroopan unionin virallinen kieli, ja kuitenkin tulkkauskoppi on tyhjä. Tällaiset puutteet ovat hyvin hankalia ja totta puhuakseni sietämättömiä.
Halusin käyttää puheenvuoron kiinnittääkseni huomion hyvin vakavaan tilanteeseen, johon kotimaani on joutunut laittoman maahanmuuton vuoksi. Pelkästään tämän vuoden yhdeksän ensimmäisen kuukauden aikana Maltalle on tullut 1 200 henkeä vesitse. Joidenkin mielestä 1 200 henkeä ei ole paljon, mutta kun otetaan huomioon Maltan koko ja sen hyvin korkea asukastiheys, on myönnettävä, että tilanne on todellakin hyvin vakava. Selventääkseni kuvaa totean, että 1 200 maahanmuuttajaa Maltassa vastaa karkeasti arvioiden – vaikutukseltaan – noin 140 000 maahanmuuttajaa Sisiliassa. Ja pelkästään vuoden yhdeksän ensimmäisen kuukauden aikana. Vaikutukset ovat näin ollen valtavat, ja on selvää, että kotimaani tarvitsee tukea selvitäkseen vaikeasta tilanteesta.
Puhuttaessa laittomasta maahanmuutosta on hyvin helppoa osoittaa toisia sormella. On vaikeampaa kantaa vastuu jatkuvan vesitse saapuvan ihmisvirran hoitamisesta, kun riittäviä resursseja ei ole. Meidän on näin ollen vähintäänkin myönnettävä, ettei kyseessä ole vain yhden valtion tai harvojen valtioiden ongelma: se on yhteinen eurooppalainen ongelma. Tämän vuoksi meidän olisi etsittävä yhteistä eurooppalaista ratkaisua.
Euroopan unionin olisi siis ryhdyttävä sanoista tekoihin ja autettava valtioita varustautumaan paremmin selviytyäkseen tällaisesta tilanteesta. On erityisesti osoitettava asianmukaista rahoitusta, jotta valtiot voivat parantaa perusrakenteitaan ja palvelujaan selviytyäkseen paremmin tilanteesta.
Sanomme Euroopan unionin perustuvan toissijaisuusperiaatteeseen. Tässä asiassa on aika ryhtyä sanoista tekoihin ja ilmaista käytännön yhteisvastuuta. 
Puhemies. 
    Pyydän anteeksi sitä, ettei tulkkausta maltan kieleltä ole, kyse on tulkkipulasta. Tämä ei tietenkään ole hyväksyttävä perustelu, ja toivonkin tilanteen pian korjaantuvan. 
Kelam, Tunne (PPE-DE ).
   –Arvoisa puhemies, haluan keskittyä puheenvuorossani Euroopan unionin kansalaisten vapaaseen liikkuvuuteen.
Vapauteen ja oikeuteen perustuvan alueen on oltava tulevina vuosina nimensä mukainen myös käytännössä eikä vain paperilla. Varsinkaan uusien jäsenvaltioiden kansalaiset eivät koe itseään täysivaltaisiksi Euroopan unionin kansalaisiksi ennen kuin rajat todella poistetaan EU:n kansalaisten väliltä. Valitettavasti nyt tarkasteltavissa asiakirjoissa ei käsitellä asianmukaisesti nykyisiä ongelmia Euroopan unionin kansalaisten vapauksien soveltamisessa, niin kutsutun vaihtelevan geometrian järjestelmän soveltaminen mukaan luettuna. Katson, että Eurooppa-neuvoston Tampere II -ohjelmassa on myös käsiteltävä selkeämmin nykyistä jakoa.
Meidän on vältettävä tilannetta, jossa kolmansien maiden kansalaiset, joihin sovelletaan erityisiä järjestelyjä ja asetuksia, ovat suotuisammassa asemassa verrattuna uusien jäsenvaltioiden kansalaisiin. Lähitulevaisuudessa yksi käytännön asia, joka edellyttää paljon työtä, on Schengenin järjestelmän laajentaminen kattamaan mahdollisimman nopeasti myös uudet jäsenvaltiot. Meidän on keskitettävä poliittinen tahtomme, jotta tämä mahdollisuus voidaan toteuttaa vuoteen 2007 mennessä teorian lisäksi myös käytännössä. Neuvoston ja komission on osoitettava tähän varoja tarvittavan viisumitietojärjestelmän perustamiseksi sekä sen varmistamiseksi, että asiantuntijoita on käytettävissä uusissa jäsenvaltioissa. Prosessi edellyttää myös Euroopan unionilta kohdennettua toimintaa, jonka tavoitteena on saattaa päätökseen rajasopimuksia koskevat neuvottelut uusien jäsenvaltioiden ja niiden naapurien välillä, joiden eteen uudet jäsenvaltiot ovat tehneet kaiken voitavansa.
Lopuksi haluan kiittää komission jäsentä Vitorinoa hänen tehokkaasta ja arvokkaasta työstään EU:n sisäisten asioiden hallinnossa sekä hänen merkittävästä panoksestaan Eurooppa-valmistelukunnassa. 
Schierhuber (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olen todella iloinen siitä, että tämä asia on päivän esityslistalla, sillä se on hyvin tärkeä kaikille EU:n kansalaisille, ja olen pahoillani siitä, että monet ryhmät ovat jo poistuneet istuntosalista.
Myös tällä alalla laajentunut unionimme kohtaa uusia haasteita yksinkertaisesti siksi, että rajamme ovat muuttuneet, ja meidän on huolehdittava niiden turvallisuudesta. Koordinoitu rajavalvontapolitiikka on ensisijainen tavoite, ja ulkorajojemme turvaamista on rahoitettava yhdessä, mutta suhtaudun kuitenkin hieman epäilevästi Euroopan rajavartiolaitoksen perustamiseen.
Tulevaisuuden tavoitteemme on oltava yhteisen turvapaikkalainsäädännön ja selkeiden maahanmuuttoa koskevien sääntöjen laatiminen siten, että vahvistetaan jäsenvaltioille varatut kiintiöt. Tässä yhteydessä on tärkeää ryhtyä toimiin laittoman maahanmuuton torjumiseksi. Vaikka turvapaikkaoikeus onkin koskematon, ei maahanmuutto ole kaikkien oikeus. Meidän on pyrittävä laajempaan yhteistyöhön EU:n naapurivaltioiden kanssa turvapaikanhakijoiden ja maahanmuuttovirtojen käsittelemisessä. Kansalaisten suojelu edellyttää toimia terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi, ja tähän liittyvällä tietosuojan alalla on tärkeää löytää asianmukainen kompromissiratkaisu terrorismin vastaisten toimien, taloudellisten etujemme ja kansalaisten oikeuksien kesken. Meidän on kohdennettava toimiamme yhä enemmän lapsipornon, nais- ja huumekaupan sekä korruption torjumiseen ja Balkanin alueen vakauttamiseen.
Lopuksi haluan kotimaani puolesta kiittää komission jäsentä Vitorinoa hänen sitoumuksestaan ja hyvin myönteisestä työstään yhteisen Eurooppamme eteen. 
Sonik (PPE-DE ).
      Haluan vielä palata turvapaikkapolitiikkaan uusissa jäsenvaltioissa. Euroopan unionin laajentuminen vuonna 2004 johti turvapaikkahakemusten merkittävään lisääntymiseen uusissa jäsenvaltioissa. Hiljattain Puolassa, Slovakiassa ja Unkarissa vierailleen YK:n pakolaisasioiden päävaltuutetun ennusteiden mukaan määrä kasvaa nykyiseen tahtiin näissä valtioissa ainakin muutaman seuraavan vuoden ajan. Esimerkiksi konfliktin puhjettua Pohjois-Kaukasuksella Puola ottaa tällä hetkellä vastaan eniten tšetšeenipakolaisia. Syyskuun puolesta välistä lähtien heidän määränsä on kasvanut usealla sadalla prosentilla. Päivittäin noin 50 tšetšeeniä ylittää Puolan itärajan. Suurin osa heistä on äitejä lapsineen ja monet myös lapsia ilman saattajaa. Yhteistä turvapaikkapolitiikkaa koskevaa työtä on nopeutettava ja toimenpiteitä on toteutettava yhteisen yhteisvastuuseen perustuvan rahoitusvälineen perustamiseksi jäsenvaltioiden kesken. On myös luotava organisaatioväline pakolaisaseman saaneiden integroimiseksi. On myös perustettava nopeasti yhdennetty rajavalvontajärjestelmä sekä Euroopan operatiivisen ulkorajayhteistyön hallintavirasto. Viraston olisi käynnistettävä toimintansa mahdollisimman pian yhteisten standardien laatimiseksi Euroopan unionin ulkorajojen suojelemiseksi. Viraston asianmukaisin sijaintipaikka on Puola, sillä Puolalla on Euroopan unionin pisin maaraja. 
Puhemies. 
    Keskustelu mietinnöstä päättyy tähän. Annan puheenvuoron komission jäsenelle Vitorinolle. 
Vitorino,
     Arvoisa puhemies, ensinnäkin mitä tulee arvoisien parlamentin jäsenten esittämiin huomautuksiin toisen sukupolven Schengenin tietojärjestelmästä, haluan toistaa, että alkuperäisen suunnitelman mukaan komissio on täysin aikataulussa pyrkiessään huolehtimaan siitä, että uuden sukupolven järjestelmä tulee voimaan vuoteen 2007 mennessä. Toivomme uusien jäsenvaltioiden hyödyntävän Schengenin järjestelmää mahdollisimman paljon valmistautuakseen siihen merkittävään hetkeen, jolloin tarkastukset sisärajoilla lopetetaan.
Toinen huomautukseni koskee Lampedusan tilannetta. Myönnämme, että Italian viranomaiset ovat valtavan paineen alla, mutta Italian hallitus on vakuuttanut meille, että kaikki Lampedusaan saapuvat turvapaikanhakijat saavat kansainvälisten yleissopimusten, erityisesti Geneven yleissopimuksen mukaisen kohtelun. Turvapaikkahakemukset on näin ollen käsitelty paikan päällä. Korostan vielä, että Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun on tarkistettava tilanne paikan päällä.
Kolmanneksi haluan toistaa, ettei komission ja Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun Marokossa, Mauritaniassa, Algeriassa, Tunisiassa ja Libyassa kehittämään pilottihankkeeseen liity mitään leirejä. Tästä asiasta on vallalla väärinkäsitys: hankkeella pyritään vahvistamaan kansallisia turvapaikkajärjestelmiä. Sillä ei ole mitään tekemistä leirien kanssa.
Olen samaa mieltä niiden parlamentin jäsenten kanssa, jotka ovat korostaneet tarvetta huolehtia siitä, että seuraavissa rahoitusnäkymissä on riittävät rahoitusvälineet yhteisvastuun lisäämiseksi sisärajojen hallinnossa sekä maahanmuutto- ja pakolaisvirtojen hallinnassa. Toivon, että voimme luottaa parlamentin tukeen komission tätä koskevalle ehdotukselle.
Lopuksi haluan kiittää useita parlamentin jäseniä minulle osoitetuista kauniista sanoista. Jätin tehtäväni parlamentin jäsenenä kymmenen vuotta sitten ja nyt jätän tehtäväni komission jäsenenä. Luoja tietää, missä asemassa vielä palaan!
Puhemies. 
    Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 11.30. 
Puhemies. 
    Esityslistalla on seuraavana Gillin laatima mietintö (A6-0013/2004) Euroopan unionin lisätalousarvioesityksestä nro 9/2004 varainhoitovuodeksi 2004. 
Gill (PSE ),
    Arvoisa puhemies, haluan kertoa jotakin Euroopan tietosuojavaltuutetun historiasta ja asemasta sekä syistä lisätalousarvioesitykseen nro 9. Euroopan tietosuojavaltuutettu ja apulaistietosuojavaltuutettu nimitettiin aiemmin tänä vuonna. Tämä tapahtui kolme vuotta asetuksen voimaantulon jälkeen. Tämän vuoden helmikuussa komissio esitti lisätalousarvioesityksen nro 2, jossa säädettiin määrärahoista pääluokan VIII (B) budjettikohtiin vuodeksi 2004. Komissio ehdotti yhteensä 1,2 miljoonaa euroa, jotta tietosuojavaltuutettu voisi aloittaa toimintansa. Neuvosto ja parlamentti kannattivat ehdotusta, ja uusi tietosuojavaltuutettu Hustinx sekä apulaistietosuojavaltuutettu Delgado ovat aloittaneet työnsä Euroopan parlamentin tiloissa. Lisätalousarvioesityksen nro 9/2004 tarkoituksena on täydentää Euroopan tietosuojavaltuutetulle aiemmin tänä vuonna lisätalousarviossa nro 2/2004 myönnettyjä määrärahoja.
On kuitenkin huomattava, että lisätalousarviossa nro 2 alun perin esitetyt luvut koskivat vain yhdeksää kuukautta. Määrät ennakoitiin vuonna 2001, ja todellisuudessa tietosuojavaltuutettu nimitettiin vasta vuonna 2004. Kahden vuoden viivästyksen vuoksi tämä nimenomainen lisätalousarvio on tarpeen, koska haluamme lisätä maksusitoumuksiin yli 670 000 euroa ja tuloihin 170 000 euroa.
Lisäksi tarvitaan noin 300 000 euron lisämäärärahat kattamaan meneillään olevia oikeudellisia sitoumuksia. Tähän sisältyy elimen jäsenten palkkoja, henkilöstön palkkoja sekä harjoitteluun ja virkamiesvaihtoon tarkoitettuja varoja. Lisäksi varoja tarvitaan vuokraan, tietotekniikkaan ja televiestintään.
Ehdotan myös 200 000 euron sisällyttämistä varaumaan. Vähennämme joitakin virkamatkakuluihin, sihteeripalveluihin, käännös- ja tulkkauskuluihin sekä julkaisu- ja tiedotustoimiin osoitettuja määrärahoja.
Kuten aiemmin totesin, ongelmia aiheutui siitä, että Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyivät asetuksen vuonna 2001. Asetuksen pääasiallisena tavoitteena on yksilöiden suojelu yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä. Mitä tulee näiden tietojen vapaaseen liikkuvuuteen, asetuksella perustettiin itsenäinen valvontaviranomainen, Euroopan tietosuojavaltuutettu. Euroopan tietosuojavaltuutetun tehtävänä on seurata yhteisöjen toimielimen tai elimen suorittamaa henkilötietojen käsittelyä sekä tehdä yhteistyötä jokaisen toimielimen ja niiden tietosuojasta vastaavien virkamiesten kanssa. Tietosuojavaltuutettu käsittelee sellaisia henkilötietoja, joihin liittyy yksityisyyden suoja, kuten esimerkiksi terveyden tilaan tai henkilöstön arviointiin liittyviä tietoja.
Voin ilokseni kertoa parlamentille, että neuvosto on hyväksynyt lisätalousarvion. Minun on kuitenkin huomautettava, että budjettivaliokunnassa esitettiin joitakin varauksia kustannuksista. Koska kyseessä on hiljattain perustettu instituutio, olemme valmiita hyväksymään talousarvion sellaisenaan. Haluan kuitenkin tehdä selväksi, että vastaisuudessa haluamme sovellettavan sekä tiukempaa budjettikuria että parempaa suunnittelua ja ennakointia niin komissiossa kuin nyt perustetuissa uusissa elimissä. Ymmärrän kyllä, että siihen, kuinka varoja voidaan käyttää, liittyy paljon pakotteita, oikeusperusta jne. Haluamme kuitenkin varmistaa, että ennakointi kehittyy paremmaksi.
Tarkasteltaessa esimerkiksi lisätalousarvioiden määrää meidän on myös muistettava, että olemme kriittisessä vaiheessa ja että parlamentti perustaa uuden väliaikaisen valiokunnan käsittelemään rahoitusnäkymiä. Tämän vuoksi on tärkeää, että taistellessamme pääasiallisten poliittisten tavoitteidemme puolesta – jotka esitetään uusissa rahoitusnäkymissä – tarkastelemme myös joitakin sisäisiä rakenteita sekä toimielinten välisiä järjestelyjä.
Sisäiset menettelymme ovat usein niin monimutkaisia, etteivät EU:n kansalaiset niitä ymmärrä. Meidän on selkiytettävä budjettimenettelyä. On tärkeää muistaa, että tämänpäiväinen tekomme ei ole pelkästään teknisten tietojen esittämistä mietinnössä: sillä on merkitystä vaalipiirissäni West Midlandsissa ja kaikissa vaalipiireissä ympäri Euroopan. Uusi elin suojaa kansalaisia henkilötietojen käsittelyssä, joka lisääntyy jatkuvasti. Tämä on myönteinen asia ja olenkin iloinen voidessani suositella parlamentille lisätalousarvion hyväksymistä sellaisenaan. 
Schreyer,
   .  Arvoisa puhemies, hyvä esittelijä Gill, hyvät parlamentin jäsenet, nyt esitelty mietintö koskee EU:n perusoikeuskirjan 8 artiklan käytännön täytäntöönpanoa. Artikla koskee yksilöiden suojelua henkilötietojen käsittelyssä, ja tämä on ollut yksi Euroopan unionin saavutuksista viime vuosina. Euroopan tietosuojavaltuutetun virka perustettiin jo vuonna 1997 Amsterdamin sopimuksella. Perusoikeuksien suojelu EU:ssa, henkilötietojen suojelu mukaan luettuna, edistyi erityisesti perusoikeuskirjan tullessa hyväksytyksi vuonna 2000.
Euroopan parlamentti ja neuvosto sopivat 22. joulukuuta 2003 Euroopan tietosuojavaltuutetun nimittämisestä, ja päätös tuli voimaan 17. tammikuuta 2004. Euroopan tietosuojavaltuutetun tehtävänä on varmistaa yksilöiden suojelu henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaa liikkuvuus perustamissopimuksella tai sen perusteella perustetuissa yhteisön toimielimissä ja elimissä.
Tämä on kolmas uutta elintä koskeva lisätalousarvio tänä vuonna. Parlamentti hyväksyi 9. toukokuuta toisen lisätalousarvion, jossa tietosuojavaltuutetulle osoitettiin talousarviosta 1,272 miljoonaa euroa ja 15 virkaa. Henkilöstötaulukossa otetaan huomioon neljäs lisätalousarvio, joka koskee uusien henkilöstösääntöjen käyttöönottoa virkamiesten ja muun henkilöstön osalta. Esittelijä Gillin mietinnössä ehdotetaan lisätalousarvio nro 9:n hyväksymistä ilman tarkistuksia.
Korjaavat ennakkoarviot vuodelle 2004 perustuvat 670 279 euron suuruisiin menoihin ja 172 443 euron suuruisiin tuloihin. Varainhoitovuoden 2004 talousarvion pääluokan VIII B määrärahat ovat yhteensä 1,9 miljoonaa euroa, ja siinä esitetään kolmen pysyvän viran muuttamista väliaikaisiksi ilman, että lisätalousarviossa 2/2004 vahvistettu henkilöstömäärä muuttuu.
Esitän mietinnön esittelijälle lämpimät kiitokseni hänen esitykselle antamastaan tuesta, mietinnöstä ja parlamentin tuesta tällä alalla. 
Dover (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron jäsen Ferberin puolesta, sillä hän ei päässyt tänne tänään, ja myös PPE-DE-ryhmän jäsen Gillin varjoesittelijänä. Valiokunta on ollut pettynyt havaittuun kyvyttömyyteen valvoa kyseisen elimen talousarviota, vaikka myönnänkin sen perustetun vasta tänä vuonna. Olin iloinen, kun komissio, neuvosto ja parlamentti allekirjoittivat kesäkuussa toimielinten välisen sopimuksen hallinnollisesta yhteistyöstä. Tämän tarkoituksena oli ensinnäkin, että elimessä hyödynnettäisiin muissa toimielimissä saatuja kokemuksia hallinnollisella ja rahoituksen alalla siirtämällä taitotietoa. Toisena tavoitteena oli antaa sille mahdollisuus ottaa välittömästi paikkansa elimenä harjoittaakseen tehtäviään ja valtuuksiaan. Lopuksi tarkoituksena oli myös taata hyvän rahoitushallinnon kultaisen säännön noudattaminen hyödyntämällä mittakaavaetua. Viimeksi mainittua emme ole havainneet riittävästi, ja tämän vuoksi PPE-DE-ryhmä äänesti tyhjää tästä korjaavasta lisätalousarviosta.
Emme halunneet aiheuttaa haittaa menettelylle tai talousarvion hyväksymiselle, mutta halusimme – ja jäsen Gill vahvistaa tämän – kehottaa äärimmäiseen varovaisuuteen vuonna 2005. Tiedän kyllä, että asiasta vastaa silloin toinen esittelijä, mutta koska alun perin vaaditut 1,2 miljoonaa euroa kasvoivat 1,9 miljoonaan, kuten komission jäsen juuri totesi, ja seuraavalle vuodelle vaaditaan 2,8 miljoonaa euroa, kehotan äärimmäiseen varovaisuuteen, sillä odotamme parempaa rahoitushallintoa. Emme narise tai valita elimen tehtävistä – se on todellakin tarpeen – mutta olemme huolissamme siitä, kuinka se hoitaa tehtävänsä. 
Seppänen (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, lähetän terveisiä komissiolle. Tietosuojavaltuutetun viraston perustaminen on oikea ja tarpeellinen toimenpide. Käsiteltävänä oleva lisätalousarvioehdotus on siihen liittyen rutiiniasia, joka meidän täytyy hyväksyä Gillin ehdotuksen mukaisesti.
Haluaisin tässä yhteydessä muistuttaa komissiota siitä, että sen pitäisi ryhtyä nykyistä ponnekkaampiin toimiin kemikaaliviraston toiminnan käynnistämiseksi heti sen jälkeen, kun kemikaalilainsäädäntö on hyväksytty. Eurooppa-neuvosto on päättänyt kemikaaliviraston perustamisesta. Sen toiminta ei kuitenkaan käynnisty ajoissa, jos ei ryhdytä valmisteleviin toimiin tilavarausten ja muiden perustamistoimien käynnistämiseksi Helsingissä – nopeammin kuin nyt on käynyt tietosuojavaltuutetun viraston perustamisessa. Siinä asiassa on hämmästyttävällä tavalla viivytelty.
Virastojen lukumäärä on tällä vuosituhannella kasvanut jo seitsemästä 23:een, ja aivan samalla tavalla kuin nyt ollaan käynnistämässä tietosuojavaltuutetun virasto Kreikassa, on uskottavasti alettava panna toimeen myös Suomelle annettu lupaus – on käynnistettävä ensi tilassa kemikaaliviraston toiminta. 
Titford (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, voin vain todeta, että tässä sitä taas mennään, katsokaapa kuinka Brysselin uskomattomat byrokraatit pistävät taas 1,2 miljoonaa puntaa veronmaksajien rahoja taivaan tuuliin. Katsokaa ja ihmetelkää, kuinka he perustavat jälleen uuden tarpeettoman toimielimen, jonka tarkoituksena on upottaa kovia kokenut yritysmaailmamme uusien paperitöiden suohon.
Silmienne edessä Euroopan unioni paisuu paisumistaan. Yhdellä kynänvedolla annetaan valtavat määrärahat uudelle touhottavalle elimelle, jotta se voisi laajentaa omaa läänitystään ja luoda jälleen uuden kasan muodollisuuksia.
Arvoisa puhemies, kansallisvaltiot osaavat ja pystyvät tekemään omat tietosuojajärjestelynsä. Britannialla on oma tietosuojarekisterinsä ja sitä koskevat yksityiskohtaiset säännökset. Me emme yksinkertaisesti tarvitse tätä Euroopan tietosuojavaltuutettua, ja kehotankin voimakkaasti jäseniä äänestämään tätä lisätalousarviota vastaan ja sanomaan kerrankin "ei" EU:n imperiumin rakentajille. 
Martin, Hans-Peter (NI ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä puoli keskustelun loppupäässä on se, että voi kuunnella tarkkaavaisesti, ja henkilökohtaisesti haluan sanoa, että kaikissa käytetyissä puheenvuoroissa on ollut jotain vakuuttavaa. Itse asiassa olen sitä mieltä, että koska on olemassa niin paljon eurooppalaisia säädöksiä, Euroopan tietosuojavaltuutettu on tarpeellinen.
Katson kuitenkin, ettei ole järkevää toimia nyt suunnitellulla tavalla. Minusta konservatiivit pidättäytyivät perustellusti äänestämästä, ja on olemassa oikein hyviä syitä äänestää esitystä vastaan. Sen sijaan, että käyttäisimme mahdollisimman tehokkaasti hyödyksemme sitä mitä meillä jo on ja korjataksemme asiat käytettävissä olevin keinoin me pyrimme jälleen kerran luomaan jotain uutta, ja minä todella vastustan tällaista. Katson tietosuojavaltuutetun olevan jälleen uusi esimerkki siitä, kuinka paljon vähemmällä selvittäisiin. 
Kozlík (NI ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ensinnäkin kannatan esitettyä Euroopan unionin lisätalousarviota varainhoitovuodeksi 2004 Euroopan tietosuojavaltuutetun osalta. Samalla haluan kuitenkin tuoda julki huoleni Euroopan unionin talousarvion hallinnosta vuoden 2004 ensimmäisten seitsemän kuukauden aikana, sillä on olemassa ilmeinen epäjohdonmukaisuus maksusitoumusmäärärahojen, joista on maksettu 74 prosenttia, sekä maksumäärärahojen välillä, joista on maksettu 54 prosenttia ja jotka näin ollen laahaavat huomattavasti jäljessä.
Kun tätä verrataan Slovakian tasavallan talousarvioon vuoden 2004 ensimmäisten yhdeksän kuukauden aikana, sen maksuosuuksista Euroopan unionin talousarvioon on maksettu 70 prosenttia, kun taas Euroopan unionin vuotuisista talousarviosta maksettavista maksuista on toteutunut vain 15 prosenttia. Tämä merkitsee sitä, että sen sijaan, että Slovakia ja muut uudet jäsenvaltiot saisivat liittymisen jälkeistä tukea, niistä on tullut Euroopan unionin talousarvion nettomaksajia.
Tätä tilannetta olisi pikaisesti tarkasteltava tarkemmin sekä Euroopan komission että neuvoston ja kansallisten hallitusten tasolla.
Paljon kiitoksia. 
Puhemies. 
    Olemme käyneet läpi puhujalistan.
Julistan istunnon päättyneeksi.
(1) 

