Puheenjohtajavaltio Saksan toimintaohjelma jaKosovon tilanne
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston puheenjohtajan julkilausuma puheenjohtajavaltio Saksan toimintaohjelmasta ja Kosovon tilanteesta.
Annan puheenvuoron herra Fischerille neuvoston puolesta ja kiitän häntä siitä, että hän on tänään täällä meidän keskuudessamme.
Suosionosoituksia

Fischer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Eurooppa astui historiallisen, kenties jopa vallankumouksellisen askeleen, joka muuttaa Euroopan yhdentymiskehitystä, kun 11 jäsenvaltiota otti 1. tammikuuta 1999 käyttöön euron, yhteisen valuutan. Ensimmäistä kertaa Euroopan yhdentymisen historiassa, joka on Euroopan kansojen lähes ihanaksi kutsuttavissa oleva vastaus tämän mantereen epävarman valtatasapainon, väkivaltaisten ylivaltapyrkimysten ja kauheiden sotien vuosisadoille, kansallisvaltioiden suvereniteetin ydinalueesta siirrettiin merkittävä osa - itsenäinen raha - eurooppalaiselle toimielimelle. Tällä teolla luodaan todellakin uutta politiikkaa. Raha, turvallisuus ja perustuslaki ovat nykyaikaisten kansallisvaltioiden kolme tärkeintä suvereniteetin aluetta, ja euron käyttöönoton yhteydessä otettiin vasta ensimmäinen askel niiden yhteisöllistämiseksi EU: ssa. Vasta jonkinlainen ajallinen etäisyys antaa kaiketi mahdollisuuden ymmärtää tämän askeleen koko merkityksen Euroopalle ja kansainväliselle politiikalle.
Yhteisen rahan käyttöönotto ei ole ensi sijassa taloudellinen vaan ennen kaikkea suvereeni ja näin ollen huomattavan poliittinen teko. Rahan yhteisöllistämisen myötä Eurooppa on päättänyt tulevasta itsenäisestä tiestään ja - tiiviissä yhteydessä Atlantin takaisiin kumppaneihimme - itsenäisestä roolistaan tulevassa maailmassa. EU on tosin tähän asti ollut luonteeltaan vain osittain poliittinen subjekti, ja valuutan yhteisöllistämisestä syntyykin yhteisön puuttuvien poliittisten ja demokraattisten rakenteiden vuoksi jännitteitä, joiden voimallisuus ravistelee vallitsevaa tilaa jo lähitulevaisuudessa.
Minun nähdäkseni ne tarkkailijat ovat oikeassa, jotka viittasivat euron käyttöönoton yhteydessä siihen, että yhteinen valuutta merkitsee EU: lle sekä suuria mahdollisuuksia että vähintään yhtä suuria uhkia, aina riippuen siitä, miten jäsenvaltiot suhtautuvat poliittisen yhteisöllistämisprosessin jatkoon. Mahdollisuuksien katsotaan olevan hallitsevia silloin, jos euron käyttöönottoa hyödynnettäisiin muissa merkittävissä yhteisöllistämisvaiheissa aina poliittisen unionin täydellistämiseen asti. Käyttöönotto osoittautuisi kuitenkin suureksi uhaksi, jos tätä EU: n rohkeaa askelta ei seuraisi sen logiikan mukaisesti muita yhtä rohkeita askeleita yhdentymisen loppuun saattamiseksi - ja se sisältää välttämättä myös Euroopan unionin mahdollisimman nopean laajentumisen Itä- ja Keski-Eurooppaan.
Suosionosoituksia
Kaikkien jäsenvaltioiden poliittinen viisaus mutta myös kansallinen oma etu vaativat, että emme anna tämän toisen vaihtoehdon tapahtua, vaan meidän on sen sijaan hyödynnettävä yhdessä ja tarmokkaasti euron onnistuneen käyttöönoton tarjoamat mahdollisuudet. Sen vuoksi meidän on vahvistettava EU: n poliittista toimintakykyä ja sovitettava sen sisäistä säännöstöä uusiin tehtäviin. Uusien jäsenvaltioiden myötä kasvavan poliittisen unionin on tästä lähtien oltava kiintopisteenämme. Se on talous- ja rahaliiton johdonmukaista seurausta.
Saksan puheenjohtajakauden keskeinen tehtävä on unionin rakenteiden ja menettelytapojen valmistaminen siihen, että unioni muuttuu länsieurooppalaisesta koko Euroopan laajuisesti ja samalla maailmanlaajuisesti toimintakykyiseksi unioniksi. Asetamme tulevan puolen vuoden kuluessa neljä painopistettä. Ensinnäkin: haluamme päättää Agenda 2000: ta koskevat neuvottelut menestyksellisesti 24. 25. maaliskuuta, Brysselin huippukokoukseen, mennessä. Se ei ole mikään mielivaltainen päivämäärä. Jos emme onnistu siihen mennessä pääsemään yksimielisyyteen, unioni kyseenalaistaa vakavasti uudistuskykynsä, joka on myös laajentumisen edellytys. Siitä ei ole epäilystäkään, että neuvotteluista tulee erittäin, erittäin vaikeat. Ratkaisu löytyy vain laajan etujen sovittamisen avulla. Puheenjohtajamaa Saksa kiinnittää tällöin huomiota siihen, ettei mitään ratkaisua tehdä heikoimpien EU-maiden kustannuksella, vaan että maaliskuun lopun Eurooppa-neuvostossa saavutetaan tasapuolinen ratkaisu.
Suosionosoituksia
Vaikka kannat ovat ratkaisevissa kysymyksissä vielä erilaisia, puheenjohtajamaan kierroksen jälkeen suhtaudun optimistisesti siihen, että pääsemme yksimielisyyteen. Ennen joulua tekemäni kiertomatkan aikana havaitsin jokaisessa jäsenmaassa valmiuden käydä rakentavia neuvotteluja ja saavuttaa yksimielisyys maaliskuuhun mennessä. Kaikki tietävät, että onnistumme vain, jos käsittelemme Agenda 2000: ta kokonaisena pakettina ja jos jokainen on valmis kompromissiin. Voittajia ja häviäjiä ei saa olla. Tämä kaikki vaatii puheenjohtajamaa Saksalta vaikeaa tasapainoilua. Aiomme toimia tiiviissä yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa, jonka tukeen ja ymmärtämykseen tällöin myös luotamme.
Nyt meidän on siirryttävä mahdollisimman nopeasti substanssikysymyksiin. Rakennepolitiikassa pidän välttämättömänä sitä, että aluksi keskitytään rakenteellisesti heikoimpiin ja eniten tukea tarvitseviin alueisiin. Tuen on oltava entistä yksinkertaisempaa, hajautetumpaa, ympäristöyställisempää ja paremmin työllisyyteen vaikuttavaa. EU: n kehityskelpoisuus ja oikeutus vaativat tasapuolista taakan jakoa. On selvää, että Saksa kantaa EU: n taloudellisesti vahvimpana jäsenenä tulevaisuudessakin eurooppalaisen vastuunsa ja pysyy suurimpana nettomaksajana. Taakan jakamiseen on kuitenkin päässyt livahtamaan epäoikeudenmukaisuutta, joka meidän pitää korjata. Komissio ja tällä välin monet jäsenmaatkin tunnustavat oikeaksi tämän tavoitteen, joka on yhteinen Saksalle ja muille jäsenmaille.
Laajentuminen sekä seuraava WTO-neuvottelukierros vaativat yhteisen maatalouspolitiikan perusteellista uudistamista ja maatalousmenojen vähentämistä. Jos haluamme laajentua pääasiassa vielä maatalousvaltaisiin Keski- ja Itä-Euroopan maihin, emme voi jatkaa eurooppalaista maatalouspolitiikkaa entisellään. Euroopan maatalouden on muututtava kilpailukykyisemmäksi ja ympäristöystävällisemmäksi. Samanaikaisesti on varmistettava maanviljelijöidemme edut.
Toiseksi: haluamme selvää edistystä tehokkaan työllisyyspolitiikan aikaansaamiseksi. Työttömyys on Euroopan ihmisten suurin huolenaihe. He odottavat oikeutetusti, että työttömyyttä eivät torju pelkästään kansalliset hallitukset, vaan että siihen vaikutetaan myös eurooppalaisella tasolla. Sen vuoksi haluamme päättää eurooppalaisesta työllisyyspaketista Kölnissä järjestettävässä Eurooppa-neuvostossa. Paketin on tarkoitus olla merkki aktiivisesta työmarkkinapolitiikasta, joka keskittyy entistä enemmän ehkäisytoimiin ja poistamaan nuoriso- ja pitkäaikaistyöttömyyttä sekä naisten syrjintää työmarkkinoilla.
Kolmanneksi: me haluamme ja meidän pitää viedä Euroopan unionin laajentumista eteenpäin mahdollisimman nopeasti.
EU ei saa rajoittua kylmän sodan päättymisen jälkeen pelkästään Länsi-Eurooppaan, vaan Euroopan yhdentymisajatukseen sisältyy se, että se koskee koko Eurooppaa.
Suosionosoituksia
Geopoliittinen todellisuus ei myöskään tarjoa mitään vakavasti otettavaa vaihtoehtoa. Jos se on totta, vuosien 1989 ja 1990 tapahtumat ratkaisivat jo sen, laajennutaanko itään, nyt on enää mietittävä ja ratkaistava MITEN ja MILLOIN.
Euroopan unionin laajentuminen etelään oli suuri taloudellinen sekä poliittinen demokratian voitto. Laajentumisen tuloksena oli silloin liittyneiden maiden ja koko Euroopan taloudellinen hyvinvointi ja demokraattinen vakaus, ja nimenomaan tämä tulos pitää saavuttaa Euroopan unionin itälaajentumisellakin. Kestävä hyvinvointi, rauha ja vakaus koko Euroopassa voidaan taata vain Keski- ja Itä-Euroopan maihin laajentumalla. Vain itään laajentumalla Euroopan unioni lunastaa oikeutensa puhua kulttuurialueena ja arvoyhteisönä koko Euroopan puolesta. Me saksalaiset emme myöskään unohda sitä, miten korvaamaton oli Keski- ja Itä-Euroopan kansojen panos Saksan ja Euroopan kahtiajaon poistamisessa.
Nykyisen Euroopan unionin rajojen ulkopuolella oleva epävakauden vyöhyke ei ole Balkanin kokemusten valossa poliittisesti puolustettavissa. Lisäksi se olisi uusille demokratioille annettujen lupausten pettämistä, josta olisi kohtalokkaat seuraukset Euroopalle. EU: n laajentumisen hidastuminen tai peräti estyminen johtaisi siinä mielessä siis vain poliittisesti ja taloudellisesti vaaralliseen ja kalliiseen kiertotiehen, jonka päässä olisi, todellisuuden ja uhkien pakottamana, lopulta kuitenkin eräänä päivänä laajentuminen. Kaikista näistä syistä, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan unionin laajentumiselle seuraaviin ehdokasmaihin ei nähdäkseni ole vaihtoehtoja.
Suosionosoituksia
Tarvitsemme laajentumisprosessia varten sekä strategista näkemystä että paljon käytännön realismia. Laajentumisneuvottelut on nyt vietävä loppuun mahdollisimman nopeasti. Sen vuoksi meidän pitäisi nyt - korostan sanaa nyt - ryhtyä strategisia näkemyksiä sisältäviin aikataulukeskusteluihin. Jos keskitymme nyt muuttamaan EU: n rakenteita laajentumiskykyisiksi - ja Agenda 2000 -neuvottelujen menestyksellinen päättäminen on sen kannalta välttämätöntä - se ei tarkoita sitä, että laajentumista siirretään. Pikemminkin täsmälleen päinvastoin.
Laajentumis- ja liittymiskelpoisuuden on synnyttävä samalla kertaa. Mitä aikaisemmin Euroopan unioni ryhtyy tarpeellisiin uudistuksiin ja mitä tehokkaammin jäsenehdokkaat jatkavat sisäisiä uudistuksiaan, sitä nopeammin ja kitkattomammin laajentumisprosessi etenee.
Saksa pysyy kaikista näistä syistä Euroopan unionin pikaisen itälaajentumisen asianajajana. Haluamme edistää liittymisneuvotteluja voimakkaasti puheenjohtajakaudellamme. Ehdokasmaiden, jotka eivät neuvottele vielä, on saatava reilu mahdollisuus liittyä joukkoon, ohituskaistan on oltava vapaana. Nyt on vielä liian aikaista asettaa liittymiselle päivämäärää. Kun neuvottelut ovat odotettavissa olevalla tavalla edistyttyään loppusuoralla ja edellyttäen, että Agenda 2000 -neuvottelut on saatu päätökseen tulevassa maaliskuussa, on - ilmeisesti vuoden 1999 lopussa tai vuoden 2000 aikana - aivan järkevää, jollei peräti välttämätöntä ilmoittaa konkreettinen päättymispäivä, jotta neuvottelut saadaan käytyä nopeasti loppuun.
Neljänneksi: haluamme vahvistaa Euroopan unionin ulkopoliittista toimintakykyä. Vain unioni, joka on ulkopoliittisesti toimintakykyinen, voi varmistaa rauhan Euroopassa ja vaikuttaa kasvavan maailmanlaajuisen merkityksensä mukaisesti. Jopa Euroopan unionin suuret jäsenvaltiot kykenevät yhä vähemmän ajamaan etujaan ja vaikuttamaan rauhan säilyttämiseen yhä voimakkaammin globaalistuvassa maailmassa.
Sen vuoksi Euroopan unionin pitää muuttua itsenäiseksi, poliittisesti toimintakykyiseksi subjektiksi 2000-luvun moninapaisessa maailmassa. Meidän pitää valmistautua siihen ajoissa luomalla yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka, joka todella ansaitsee sen nimen. Kun Amsterdamin sopimus tulee voimaan - tämänhetkisen ratifiointitilanteen perusteella viimeistään 1. kesäkuuta - haluamme varmistaa, että sitä sovelletaan välittömästi ja kaikissa kysymyksissä. Sopimus sisältää paketin uusia yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan välineitä, jotka vahvistavat unionin ulkopoliittista toimintakykyä.
Korkean tason edustajan nimittäminen YUTP: tä varten vie meitä toivottavasti pitkän askeleen eteenpäin. Näin käy kuitenkin vain, jos kyseessä on poliittisesti tärkeä ja vaikutusvaltainen mies tai nainen...
Välihuomautuksia
.... on myös virkamiehiä, jotka täyttävät molemmat ehdot - se minun on päättäväisesti torjuttava.
Meidän puheenjohtajakaudellamme perustetaan myös strategiansuunnittelu- ja varhaisvaroitusyksikkö ja " yhteisen strategian" väline sekä otetaan sen myötä käyttöön YUTP: n enemmistöpäätökset. Haluamme soveltaa tätä uuta välinettä aluksi Euroopan unionin lähialueisiin, jotta voimme sopia ensimmäisestä, Venäjää - jos mahdollista myös Ukrainaa - koskevasta yhteisestä strategiasta jo Kölnin Eurooppa-neuvostossa. Kestävän ja kukoistavan demokraattisen siviiliyhteiskunnan luominen Venäjälle on erittäin tärkeää koko Euroopan vakaudelle.
Nykytilanteessa YUTP: ssä on kyse mahdollisimman suuresta yhteisten toimien määrästä ja mahdollisimman tehokkaasta uusien välineiden käytöstä. Tärkeää on se, että tunnistamme entistä paremmin alueet, joilla edut ovat yhteiseurooppalaisia. Me tarvitsemme sitä myös, jotta saamme vahvistettua julkista tietoisuutta Euroopan yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta.
Edessä olevalla puolivuotiskaudella on kyse siitä, että poliittisista näkemyksistä tehdään todellinen rakennusvaihe. Emme saa kuitenkaan kaventaa tällöin näkökulmaamme päivittäiseen toimintaan. Eurooppa on aina ammentanut voimansa näkemysten ja niiden käytännön toteutuksen tulosta tuottavasta sekoituksesta. Nimenomaan seuraavan puolivuotiskauden aikana on tärkeää pitää mielessä käytännössä ratkaistavien ongelmien laajempi yhteys.
Agenda 2000 -neuvottelujen päätyttyä on seuraavana rakennusvaiheena Euroopan unionin toimielinuudistusten ratkaiseminen - lisäsyy siihen, miksi on niin tärkeää, että Agenda 2000 saadaan myönteiseen päätökseen. Uudistus on välttämätön laajentumisen kannalta, jotta vältytään Euroopan unionin institutionaaliselta romahdukselta. Jotta 21: n tai useamman jäsenen Euroopan unioni pysyisi toimintakykyisenä, on toteutettava vastaavia uudistuksia.
Laajentuneen unionin toimintakyvyn ratkaiseva kysymys on valmius hyväksyä enemmistöpäätökset mahdollisimman monella alueella.
Suosionosoituksia
Saksan uusi liittohallitus pyrkii rajoittamaan Euroopan unionin yksimielisyysvaatimuksen pitkällä aikavälillä periaatteellisesti tärkeisiin kysymyksiin, kuten sopimuksen muutoksiin. Wienin Eurooppa-neuvostossa sovittiin, että Kölnin Eurooppa-neuvostossa päätetään sellaisten institutionaalisten kysymysten käsittelystä, joita ei säädellä Amsterdamin sopimuksessa. Kuvittelen, että annamme Kölnissä lähtölaukauksen uudelle hallitusten väliselle konferenssille, joka voisi kokoontua vuoden 2001 paikkeilla.
Suosionosoituksia
Pitkällä aikavälillä meidän on pohdittava yhdentymisen muita tavoitteita ja menettelytapoja. Olemme toimineet Euroopan unionissa yli 40 vuoden ajan Monnet´n nerokkaan menettelytavan mukaisesti: vaihe vaiheelta syvempään yhdentymiseen, ilman lopullisen tavoitteen sinikopiota. Tämä menettelytapa on ollut erittäin menestyksekäs. Olemme saavuttaneet 1950-luvulla asetetut tavoitteet " ei koskaan enää sotaa, taloudellinen jälleenrakennus ja hyvinvointi" .
Sota on muuttunut poliittisesti ja sotilaallisesti mahdottomaksi Euroopan unionin sisällä. Se on tämän sotien kyllästämän Euroopan mantereemme yhdentymisen suurin saavutus, jota emme saa milloinkaan unohtaa.
Suosionosoituksia
Euron käyttöönotto päättää pääosin taloudellisen ja rahapoliittisen yhdentymisen. Vain jotkin alueet - kuten veropolitiikkojen tiiviimpi yhteensovittaminen, jota Saksa kannattaa - puuttuvat vielä. Miksi sitten haluamme jatkaa yhdentymistä? Näen kaksi pääasiallista syytä: koska eurooppalaiset kansallisvaltiot eivät voi - edes suurimmat - pärjätä yksin globaalistumisen aikakaudella - me eurooppalaiset voimme vastata globaalistumisen haasteisiin vain yhdentyneinä - ja koska vakauden laajentaminen Euroopan lähialueille ei ole pelkästään historiallismoraalinen tehtävä vaan myös oman etumme mukaista. Ehkäisevä kriisinhallinta on aina parempi, halvempi ja ennen kaikkea inhimillisempi tapa kuin akuutin kriisin hallinta.
Suosionosoituksia
Euroopan unionin suurimmat puutteet ovat tällä hetkellä poliittisen yhdentymisen ja demokratian alueella. Miten voimme edistyä niillä alueilla? Maastrichtin ja Amsterdamin jälkeen kysymys eurooppalaisesta valtiosäännöstä nousee esiin paljon entistä tiiviimmin. Sellainen julkinen keskustelu jäsenvaltioissa antaa uusia herätteitä poliittiselle yhdentymiselle.
Minun mielestäni tällöin on kyse pikemmin sisällöistä ja tavoitteista kuin oikeudellisten perustojen luomisesta. Mielikuva yhteisestä eurooppalaisesta tulevaisuudesta, Euroopan lopullisesta muodosta, on nykyään epäselvä. Keskustelu Euroopan luonteesta voisi tuoda selvyyttä ja antaa tarvittavaa tietoa. Moni tärkeä tulevaisuutta koskeva kysymys jää ilman vastausta. Millainen ajatus saa ihmiset liikkeelle tulevaisuuden Euroopassa - ja minulle tämä kysymys on keskeinen, koska se muodostaa loppujen lopuksi tulevan Euroopan sielun. Millainen toimivaltatasapaino vallitsee kolmikon, Euroopan, kansakunnan ja alueen kesken? Missä tarvitsemme lisää, missä kenties vähemmän Euroopan vaikutusta? Missä ovat Euroopan rajat? Miten voimme edistää eurooppalaisen julkisuuden muodostumista ja vahvistaa Euroopan unionin ja sen toimielinten demokraattista oikeutusta? Ihmiset vaativat oikeutetusti vastauksia näihin kysymyksiin. Meidän kaikkien on autettava heitä saamaan vastauksia.
Jos haluamme tehdä Euroopan unionista vahvan ja toimintakykyisen subjektin, meidän on vahvistettava sitä neljällä keskeisellä politiikan alueella.
Ensinnäkin: Eurooppa tarvitsee vahvempaa demokratiaa. Unionin päätöksentekoprosesseista on tultava avoimempia ja ihmisille ymmärrettävämpiä. Kansalaisen on pysyttävä viimeinkin olemaan selvillä siitä, kuka päättää Brysselissä, mitä ja minkä valtuuden nojalla.
Amsterdamin sopimus suo Euroopan parlamentille uusia tärkeitä oikeuksia ja toimivaltaa. Se voi kuitenkin olla vain välivaihe. Mitä toimintakykyisemmäksi unioni muuttuu, sitä vahvemman pitää olla sen toimielinten toiminnan demokraattisen oikeutuksen.
Suosionosoituksia
Euroopan parlamentin oikeuksia on laajennettava edelleen - sallikaa minun sanoa se vakaumuksellisena eurooppalaisena eikä niinkään kohteliaisuuksien kerjäämiseksi. Sen pitäisi olla myös seuraavan hallitusten välisen konferenssin aiheena. Laajempi oikeutus tarkoittaa sitä, että Euroopan parlamentti on mukana yhteisessä päätöksenteossa tasavertaisena ja yhtä tärkeänä tekijänä aina, kun neuvosto voi päättää lainsäädännöstä enemmistöpäätöksellä.
Suosionosoituksia
Euroopan parlamentilla voi olla komission valinnan yhteydessä tärkeämpi rooli kuin Amsterdamin sopimuksessa edellytetään. Myös kansallisten parlamenttien tiiviimpää mukanaoloa pitäisi harkita, kuten Amsterdamin sopimuksessakin jo sanotaan. Saksa ehdottaa perusoikeuksien eurooppalaisen peruskirjan laatimista kansalaisten oikeuksien vahvistamiseksi pitkällä aikavälillä.
Suosionosoituksia
Sitä varten aiomme tehdä aloitteen puheenjohtajakaudellamme. On kyse Euroopan unionin oikeutuksen ja identiteetin lujittamisesta. Perusoikeuksien eurooppalaisen peruskirjan laatimiseen pitää osallistua paitsi Euroopan parlamentin, jonka vuonna 1994 laatima perustuslakiesitys oli tärkeää valmistelutyötä, niin myös kansallisten parlamenttien ja mahdollisimman monien yhteiskunnallisten ryhmien.
Toiseksi: yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan on perustuttava eurooppalaisiin rauhan ja ihmisoikeuksien arvoihin, ja sen on kyettävä tehokkaaseen kriisinhallintaan. Ihmisoikeuksilla on globaalistumisen aikakaudella ihmisystävällisyyden ylittävä poliittinen ja taloudellinen merkitys. Sen osoitti selvästi viimeistään Aasian kriisi. Investointien turvallisuus niin sanotuilla kehittyvillä markkinoilla saavutetaan vain ympäristön kannalta kestävän kehityksen ja ihmisoikeuksien yhteydessä eikä niitä tukahduttamalla.
Suosionosoituksia
Vapaiden markkinoiden kehittyminen on kestävää nimenomaan vain silloin, kun se tapahtuu laajemman vapauden kulttuurin puitteissa ja perustuu ihmisoikeuksiin, vallanjakoon, perustuslaillisen valtiomuodon käsittävään valtioon, demokraattisiin puolueisiin, vapaisiin ammattiyhdistyksiin, riippumattomaan lehdistöön ja kriittiseen julkisuuteen. Ajamme puheenjohtajakaudellamme Euroopan unionin ihmisoikeusprofiilin voimistamista. Euroopan unionin uuden ihmisoikeusraportin on tarkoitus luoda avoimuutta ja samanaikaisesti toimintapaineita Euroopan unionissa ja jäsenvaltioissa.
Tehokkaan, ehkäisevän ja operatiivisen konfliktinhallinnan avaimena on enemmistöpäätösten lisääminen ja yhtenäinen esiintyminen ulospäin - sanon tämän nimenomaan nyt - G8-neuvotteluissa, kansainvälisissä rahoituslaitoksissa ja Yhdistyneissä kansakunnissa.
Amsterdam voi olla vain välivaihe, jos laajentuneen unionin on tarkoitus olla ulkopoliittisesti toimintakykyinen.
Kolmanneksi: yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan toteuttamiseen kuuluu eurooppalainen turvallisuus- ja puolustusidentiteetti. Kansainvälisten tapahtumien on voitu todeta kehittyneen viime aikoina ongelmallisen yksipuolisiksi ja monipuolisuuden on voitu todeta vähentyneen. Tämä kehitys on jo aiheuttanut YK: ssa erittäin haitallisia seurauksia, jotka antavat aihetta huoleen. Maailmanlaajuinen rauhanturvaaminenkin vaatii monenkeskisten järjestöjen antamaa oikeutusta. Se edellyttää tosin myös poliittisia toimijoita, jotka ovat halukkaita ja kykenevät rauhanjärjestelmänä muokkaamaan kansainvälistä poliittista järjestelmää kansainvälisen oikeuden pohjalta monenkeskisesti yhdessä muiden kanssa. Siinä on vielä yksi tulevan Euroopan tärkeä, keskeinen haaste.
Yhteinen puolustus jää edelleen Naton tehtäväksi. Euroopan unionin pitää kuitenkin myös kehittää kykyä omaan sotilaalliseen kriisinhallintaan, siltä varalta, että EU katsoo olevan tarvetta toimintaan eivätkä pohjoisamerikkalaiset kumppanimme halua osallistua. Tämä aihe sai virikkeitä Tony Blairin Pörtschachin aloitteesta ja ranskalaisbrittiläisestä St. Malon tapaamisesta. Eurooppalaisen turvallisuus- ja puolustusidentiteetin luominen voisi olla yhtenäismarkkinoiden ja talous- ja rahaliiton jälkeen erittäin tärkeää Euroopan unionin syventämiselle. Pyrimme kaksoispuheenjohtajakaudellamme Euroopan unionin ja WEU: n puheenjohtajana voimakkaasti hyödyntämään tätä Pörtschachin jälkeistä uutta dynaamisuutta. Aiomme laatia selvityksen eurooppalaisen turvallisuus- ja puolustusidentiteetin kehittämismahdollisuuksista Kölnin Eurooppa-neuvostoon mennessä.
Neljänneksi: sisä- ja oikeusasioissa Amsterdamin sopimus antoi tavoitteeksi vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen. Tämän tavoitteen aiomme toteuttaa vaiheittain. Lokakuun Tampereen huippukokouksessa tehdään yhteenveto ja määritetään muita suuntaviivoja. Aiomme puhua puheenjohtajakaudellamme myös taakan jakamisesta pakolaispolitiikassa sekä inhimillisestä suhtautumisesta joukkopakoilmiöihin. Avainkysymys Euroopan toimintakyvyn aikaansaamiseksi ja ihmisten hyväksymisen saavuttamiseksi on kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden tehokas torjunta. Sitä varten meidän on edelleen tehostettava poliisin rajat ylittävää yhteistyötä ja vahvistettava Europolin operatiivista toimintakykyä.
Viimeksi käsitellyt kysymykset vaativat kuitenkin välttämättä eurooppalaisen perusoikeuksien peruskirjan voimaan saattamista.
Suosionosoituksia
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet. Ennen joulua tekemäni puheenjohtajan kierroksen aikana tapasin espanjalaisen kollegani Madridin kongressikeskuksessa, jossa kokoontui samanaikaisesti Bosniaa käsittelevä ulkoministerikokous. Sillä aikaa kun me, Espanjan ulkoministeri ja Saksan ulkoministeri sekä meidän valtuuskuntamme, käsittelimme Euroopan unionin tärkeiden päätösten valmistelemiseksi 2000-luvun Eurooppaa, yhdentyvää Eurooppaa, kokouksessa oli tarkoitus löytää ratkaisuja menneisyyden Euroopalle, kansallismieliselle ja sotaisalle Euroopalle. Euroopan historiallinen hajanaisuus näkyi tuolloin Madridissa selvästi, mutta samalla meille kävi selväksi meitä odottava historiallinen tehtävä. Molemmat vaihtoehdot ovat nyt Euroopan todellisuutta. Me, yhdentyvä Eurooppa, emme saa kuitenkaan antaa menneisyyden Euroopalle tulevaisuuden mahdollisuuksia, sillä se olisi suuri onnettomuus mantereellemme.
Vain yhdentyvä Eurooppa pärjää tulevaisuudessa, ja vain tämä Eurooppa kykenee ratkaisemaan rauhanomaisesti mantereemme vastakohtaisuudet ja tekemään Euroopan unionista samanaikaisesti poliittisesti merkittävän toimijan voimakkaasti muuttuvassa maailmassa. Useat sukupolvet ovat tällä välin rakentaneet poliittisesti menestyksekkäästi EU: n muodostamaa eurooppalaista taloa. Meidän sukupolvemme tehtävänä on tämän Euroopan yhdentymisen loppuun saattaminen.
Voimakkaita ja jatkuvia suosionosoituksia

Santer
 Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, käytän tänään hyvin lyhyen puheenvuoron. Ensiksikin, koska sain jo eilisessä puheenvuorossani tilaisuuden painottaa Saksan puheenjohtajakauden pääasiallisia kohtia, ja toiseksi, koska kannatan täysin neuvoston puheenjohtajan teille juuri esittämää ohjelmaa.
Olin eilen aamulla koko henkilöstöni kanssa Bonnissa puheenjohtajakauden alun perinteisessä tapaamisessa. Minun on sanottava, että sen työskentelyilmapiiri oli erittäin rakentava. Minuun teki syvän vaikutuksen Saksan hallituksen päättäväisyys tehdä kaikkensa Euroopan puolesta.
Päättäväisyyttä todellakin tarvitaan, sillä Wienin strategiassa puheenjohtajavaltio Saksalle on määrätty erittäin raskas ohjelma. Tämän vuoden ensimmäinen puolikas onkin unionin kehittämisen virstanpylväs. Tähän liittyy luonnollisesti se tosiasia, että Saksa toimii myös G7 - G8-maiden, Länsi-Euroopan unionin ja Schengenin puheenjohtajana. Mielestäni tämä on hyvin raskas taakka, mutta myös ainutlaatuinen tilaisuus tärkeiden asioiden eteenpäin viemiselle, kuten euron käyttöönoton, Schengenin perustamissopimukseen sisällyttämisen ja todellisen puolustuspolitiikan määrittämisen.
Arvoisa puhemies, seuraavan kuuden kuukauden tärkeimpänä haasteena on luonnollisesti Agenda 2000. Tästä aiheesta on sanottu jo lähes kaikki. Tällä hetkellä on neuvoteltava ja vielä kerran neuvoteltava. Ei ole väärin sanoa, että Agenda 2000: lla on ratkaiseva merkitys unionin tulevaisuudelle, koska ilman perusteellista yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista joudumme muutamien vuosien kuluttua jälleen kerran vastakkain hallitsemattomien ylijäämien kanssa. Jos rakennerahastoja ei uudisteta, tärkeä ponnistelu taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden puolesta heikentyisi vähitellen, ja ilman tulevaa rahoituskehystä koskevaa sopimusta unioni ajautuisi jälleen entisen kaltaisten jatkuvien budjettiriitojen ja unionin kehittämistä haittaavien katkeruuksien keskelle. Epäonnistuminen vaarantaisi luonnollisesti myös laajentumisen näkymän, joka on tällä hetkellä epäilemättä 2000-luvun alun merkittävin tavoite.
Olen vakuuttunut siitä, että puheenjohtajavaltio, parlamentti ja komissio pystyvät yhdessä vastaamaan tähän haasteeseen. Tätä edellyttävää poliittista tahtoa on kaikissa pääkaupungeissa, ja puheenjohtaja Fischer muistutti meitä tästä äsken. Kaikki ovat tietoisia siitä tosiasiasta, että on saatava aikaan kompromisseja. Tämä osoitettiin selvästi Wienissä ja vahvistettiin myös niissä kahdenvälisissä yhteydenotoissa, joissa olin osapuolena.
Toinen puheenjohtajakauden pääasiallinen aihe koskee mielestäni kasvun ja työllisyyden ongelmaa kokonaisuudessaan. On totta, että euro on jo tosiasia, ja sitä on tällä hetkellä tuettava. Tämä tarkoittaa unionissa sisäisesti sitä, että taloudellista yhteensovittamista on kaikessa suhteessa lujitettava, myös - ja tätä haluan korostaa - verotuksen alaa. Ulkoisesti unionin on, tapahtui se sitten G7 - G8-maiden tai kansainvälisten rahoitusjärjestöjen kehyksessä, puhuttava yhdellä äänellä, yhdellä ainoalla äänellä ja toimittava aktiivisesti. Tiedätte, miten suurta huomiota olen kiinnittänyt toimikauteni alusta alkaen työllisyyden tukemiseen. Olemme viime aikoina edistyneet tässä huomattavasti, ja olen tyytyväinen Wienissä tehtyyn päätökseen todellisen sopimuksen laatimisesta siinä muodossa kuin olen sitä jo vuodesta 1996 alkaen vaatinut. Kölnin huippukokouksella on tässä suhteessa erittäin suuri merkitys.
Amsterdamin sopimus tulee voimaan Saksan puheenjohtajakauden aikana. Jotta sopimus onnistuisi, suhteita Euroopan parlamenttiin on tiivistettävä päätösten tekemisen helpottamiseksi erityisesti niiden asiakirjojen osalta, joita koskevat menettelyt muuttuvat uuden perustamissopimuksen myötä. Tämä koskee sitä paitsi myös Agenda 2000: ta.
Eräs perustamissopimuksen merkittävimmistä uudistuksista on todellisen vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen luominen. Tiedän, miten tärkeää tämä on puheenjohtajavaltio Saksalle: esimerkiksi maahanmuuton ja turvapaikkojen osalta on nopeasti saatava aikaan yhteensovitettu vastaus. Järjestäytyneen rikollisuuden vastainen taistelu on ensisijainen asia kaikissa jäsenvaltioissa; kansalaisemme odottavat, että käsittelemme ongelmaa yhdessä.
Jo Saksan puheenjohtajakauden aikana olisi valmisteltava perusteellisesti Tampereella pidettävää erityistä huippukokousta, joka järjestetään Suomen toimiessa puheenjohtajavaltiona. Ja kuten puheenjohtaja Fischer äsken totesi, seuraava toimielinuudistus häämöttää jo näköpiirissä, vaikka Amsterdamin sopimus vasta tulee voimaan - tällaista on Euroopan unionin elämä.
Saksan puheenjohtajakaudella keskitytään erityisesti ulkosuhteisiin. Olen usein todennut tämän olevan nimenomaan se ala, jota on kehittävä ja jossa Euroopan on vahvistettava asemaansa. Tätä edellyttävää poliittista tahtoa ei aina ole ollut olemassa. Tämä ei ole enää mahdollista, koska euron käyttöönotto merkitsee voimakasta yhdentymistä ja moniulotteisen maailman syntymistä. Tarkoitukseni ei ole tietenkään käydä nyt läpi pitkää luetteloa suhteistamme kaikkiin maailman alueisiin. Mainitsen vain muutaman esimerkin. Yhdysvaltojen kanssa ylläpidettyjen suhteidemme merkitys on kasvanut ennennäkemättömästi. Ei ole mitenkään epätavallista, että tällaisessa suhteessa voi syntyä erimielisyyksiä. Mainitsen esimerkkinä banaaniin, tuohon sympaattiseen hedelmään, liittyvän jupakan, joka on saanut totta puhuen järjettömät mittasuhteet. Tämä ongelma on ratkaistava sääntöjemme mukaisesti, ja ne ovat tässä tapauksessa myös Maailman kauppajärjestön sääntöjä.
Tällaiset asiat eivät saa myrkyttää suhteita, joilla on itse asiassa kuitenkin aivan toinen ulottuvuus. Viittaan muun muassa puolustukselliseen ulottuvuuteen, jonka puolesta olemme työskennelleet kymmenien vuosien ajan yhdessä amerikkalaisten kumppaniemme kanssa. Eurooppalaisten on lujitettava näitä suhteita, koska se on kummankin identiteetin yhteinen etu.
Mainitsen toisena esimerkkinä suhteemme Venäjään, tähän suureen maahan, joka nykyisistä vaikeuksistaan huolimatta on edelleen suuri maa. Unionin ja Venäjän suhteet ovat viime aikoina parantuneet, ja luotan siihen, että puheenjohtajavaltio Saksa jatkaa tällä samalla linjalla.
Hyvät läsnäolijat, lopetan puheenvuoroni tähän, koska puheenjohtaja Fischer on antanut meille asiasta kuvauksen, jota kannatan kokonaisuudessaan.
Arvoisa puhemies, tämä hyvin lyhyt puheenvuoro riittää mielestäni osoittamaan sen, miten suuri merkitys Saksan puheenjohtajakaudella on unionille. Haluaisin korostaa vielä uudelleen voimakkaasti sitä, että komissio toimii seuraavan kuuden kuukauden aikana puheenjohtajavaltion rinnalla siinä asemassa, joka sille on myönnetty perustamissopimuksissa, ja syvään juurtuneiden käytänteiden perusteella. Olen vakuuttunut siitä, että tehdessämme yhteenvetoa kesäkuussa unioni on saavuttanut uuden vaiheen, jolla on ratkaiseva merkitys Eurooppamme yhdentymiselle.
Suosionosoituksia

Green
 Arvoisa puhemies, ryhmäni ensimmäisen puhujan piti tänään olla herra Görlach. Käsittääkseni hänelle on sattunut tapaturma jäällä tämän rakennuksen ulkopuolella ja hänet on viety sairaalaan päävamman vuoksi, joka on toivottavasti lievä. Toivon parlamentin sallivan uudelleenjärjestelyt ryhmäni puhujalistalla.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, ensinnäkin olen pahoillani tästä tapaturmasta, jonka vuoksi minä olen sosialistiryhmän ensimmäinen puhuja; mutta toisaalta olen iloinen siitä, että voin esittää ryhmäni tervehdyksen suoraan Euroopan unionin neuvoston uudelle puheenjohtajalle.
Neuvoston puheenjohtajuus ei ole tällä hetkellä Saksan ainoa puheenjohtajuus, vaan sillä on viisi puheenjohtajan tehtävää: Saksa on Eurooppa-neuvoston puheenjohtajamaa; Saksa on Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajamaa; Saksa on G8-ryhmän puheenjohtajamaa; Saksa on Schengen-ryhmän puheenjohtajamaa ja Saksa on Länsi-Euroopan unionin puheenjohtajamaa.
Arvoisa ulkoasiainministeri, toivotan teille paljon terveyttä, jotta pystytte suoriutumaan näistä velvollisuuksista; joka tapauksessa Euroopan parlamentin sosialistiryhmä on tiedän tukenanne tehtävänne helpottamiseksi.
Euroopan unionin neuvoston puheenjohtaja puhui menettelytavoista. Tämä yhteisö - kuten hän itse sanoi - on yhteisö, joka perustuu Jean Monnet´n ja Robert Schumanin käsityksen mukaisesti konkreettisiin aikaansaannoksiin, taloudellisiin aikaansaannoksiin. Täällä, tässä yhteisössä me annamme talousasioille paljon painoarvoa. Esimerkiksi juuri eilen vietimme koko päivän tällaisista kysymyksistä keskustellen. Arvoisa puhemies, ainoa ongelma on se, että en tiedä, joudummeko menettelytapojen analysoimisen tiellä vaaraan muuttua kirjanpitoyhteisöksi; toisin sanoen, syrjäyttääkö kirjanpito lopulta taloudellisten tosiasioiden tutkimisen. Sanon tämän siksi, että jos tarkastellaan tavoitteiden ja menettelytapojen välistä suhdetta, minusta tuntuu, että tähän yhteisöön kannattaa sijoittaa. Rahoitamme tällä hetkellä yhteisön talousarviota vähän yli 1 %: lla BKT: stä. Tällä hieman yli 1 %: n osuudella BKT: stä olemme viimeisen puolen vuosisadan aikana saaneet päätökseen eurooppalaisia ahdistaneet sodat. Yhden päivän kestävä sota kahden eurooppalaisen maan välillä nielisi kaikki yhteisön talousarvion varat.
Toiseksi, olemme muuttaneet Euroopan eräänlaiseksi vakauden, edistyksen, rauhan ja demokratian saarekkeeksi, jota koko muu maailma nykyaikana kadehtii.
Näin ollen keinoja koskevassa keskustelussa - aliarvioimatta kirjanpidollisia perusteita - meidän täytynee tutkia menettelytapojen ja tavoitteiden välistä suhdetta, ja ennen kaikkea pohtia, missä määrin kukin jäsenvaltio saa unionilta enemmän kuin se näyttäisi voivan saada. On nimittäin mahdollista, että kun tämä tietty valtio sijoittaa pienen summan, se saakin suhteettoman suuria etuisuuksia sijoitukseensa nähden.
Arvoisa puhemies, minusta näyttää siltä, että tällä hetkellä Euroopan unionin kannalta tärkein kysymys liittyy yhtenäisyytemme; toisin sanoen, tämä unioni sijaitsee maailmassa, joka on vaarallinen maailma, epävakaa maailma, ja meillä on tärkeitä tehtäviä suoritettavana. Ensisijainen tehtävä, kuten itse neuvoston puheenjohtaja totesi, on työttömyyden vastainen taistelu. Se, että 10 %: lla kansalaisistamme ei ole tällä hetkellä normaalia palkallista työtä, on huolestuttava asia, ei ainoastaan taloudellisessa mielessä, vaan myös yhteiskunnallisessa mielessä.
Minun mielestäni sen Euroopan, jonka haluamme rakentaa, on oltava yhtenäinen Eurooppa, sosiaalisesti ja alueellisesti yhtenäinen Eurooppa, jossa ei olisi mahdollista hyväksyä eri nopeuksilla tapahtuvaa taloudellista sen enempää kuin eri nopeuksilla tapahtuvaa yhteiskunnallistakaan kehitystä. Minun mielestäni tämä Eurooppa, jonka haluamme rakentaa olisi sellainen Eurooppa, josta rikkaat hyötyisivät ja josta köyhät eivät hyötyisi, sellainen Eurooppa, jossa olisi vähän korkeasta elintasosta nauttivia hyväosaisia - kuten joissakin muissa suurissa teollisuusyhteiskunnissa - vaan sellainen Eurooppa, jonka on oltava yhteiskunnallisesti tasapainoinen ja tasapainoinen kaikkien rakenneosiensa osalta.
Lopuksi, arvoisa puhemies, muut ryhmäni puhujat täydentävät joitakin käsittelemiäni asioita, mutta luulen, että näiden ajatusten ympärillä häilyy sosialistinen ajattelutapa Saksan puheenjohtajakauden osalta.

Poettering
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, Saksan puheenjohtajakausi alkoi historiallisena päivänä, 1. tammikuuta 1999, päivänä, jolloin Euroopan rahaliitto toteutui. Hankkeelle hymyiltiin aluksi haavekuvana, mutta se kävi mahdolliseksi päättäväisen toiminnan ansiosta. Rahaliitto on monien työn tulosta. Haluaisin Saksan tämän puheenjohtajakauden alussa kiittää PPE-ryhmän puolesta henkilöä, joka johti Saksaa kolmen puheenjohtajakauden ajan, nimittäin vuosina 1983, 1988 ja 1994. Haluaisin kiittää Helmut Kohlia, Saksan liittotasavallan entistä liittokansleria ja Euroopan kunniakansalaista.
Suosionosoituksia
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, toivomme tältä Saksan puheenjohtajakaudelta samaa päättäväisyyttä, samaa dynaamisuutta, samaa rohkeutta kuin Helmut Kohl edusti Saksalle ja Euroopalle. Toivomme, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että ette onnistu puheillanne ja toiminnallanne pelkästään säilyttämään eurooppalaisten kumppaniemme luottamusta Saksan Eurooppa-politiikkaan vaan myös lisäämään sitä.
Pahoittelemme sitä - eikä se ole puoluepoliittinen kysymys - että käsitteen realismi myötä on syntynyt vaikutelma, että laajentumisprosessi hidastuisi. Ilmaisitte asian tänään ilahduttavasti sillä tavalla, että voimme yhtyä siihen, mutta sellainen vaikutelma on syntynyt. On hälyttävä merkki, että Puolan presidentti Kwasniewski puhui täällä Euroopan parlamentissa 18. marraskuuta väärästä signaalista, joka voisi saada Keski-Euroopan kansat luopumaan uudistuspyrkimyksistä. Rohkaiskaamme Keski-Euroopan kansoja! Pyydämme teitä nopeuttamaan laajentumista!
On poliittinen ja moraalinen velvollisuutemme tehdä kaikkemme, jotta Keski-Euroopan kansat voivat liittyä Euroopan unionin arvoyhteisöön mahdollisimman pian. On kyse myös luottamuksesta. Sitä, mitä Saksan politiikka on 16 vuoden aikana ja tietysti myös sitä ennen saanut aikaan, ei saa tuhota! Se merkitsee kuitenkin myös sitä, että meidän ei pidä nyt käydä kevytmielistä keskustelua Pohjois-Atlantin liiton strategian muuttamisesta. Siinäkin on kyse luottamuksesta, jota Keski-Euroopan kansat tuntevat meitä kohtaan.
Tiedämme tietysti, että omien kansalaistemme on vaikea hyväksyä sitä, kuinka välttämätöntä nopea laajentuminen on. Politiikassa ei ole kuitenkaan kyse päivittäisten mielipidetiedustelujen ehdoilla toimimisesta vaan oikeiden asioiden tekemisestä ja Euroopan ihmisten tuen saamisesta sille.
Suosionosoituksia
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te puhuitte siitä, että haluatte tehdä ehdotuksia institutionaalisesta uudistuksesta. Suhtaudumme siihen myönteisesti ja vaadimme, että Euroopan parlamentti osallistuu neuvotteluihin tasavertaisena komission kanssa. Haluatte tehdä päätöksen Agenda 2000: sta maaliskuun huippukokouksessa. Suhtaudumme siihen myönteisesti ja toivomme, että onnistutte siinä!
Puhuitte Saksan maksusta. Kaikkien on varmasti maksettava maksunsa, jotta pääsemme reiluun lopputulokseen. Saksan nettomaksu on varmasti korkea. Siihen on saatava korjaus. Toivomme kuitenkin Saksan sisäisen keskustelun osalta, että neuvoston puheenjohtajamaa ja sen korkeimmat edustajat viittaisivat kerran myös siihen, että Saksan ulkomaankaupan ylijäämä Euroopan unionin muiden kumppanien kanssa oli esimerkiksi vuonna 1997 81 miljardia D-markkaa. Sekin on osa totuutta. Se on sanottava ihmisille!
Hälinää, välihuomautuksia
Korkea työttömyys on meidänkin mielestämme ahdistava ongelma. Eurooppalaisten on opittava toisiltaan, kuinka voimme luoda lisää työllisyyttä. Varoitamme kuitenkin herättämästä sitä vaikutelmaa, että pelkästään sen ansiosta, että työllisyyspolitiikkaa ruvetaan harjoittamaan Euroopan unionin tasolla, luotaisiin mahdollisuus tämän ongelman hoitamiseksi, ja sitten, kun työttömyyttä ei kyetä hoitamaan kansallisella tasolla, Euroopasta tehtäisiin vastuullinen siitä. Euroopasta ei saa tulla syntipukkia! Emme hyväksy alibipolitiikkaa tällä alueella.
Sallikaa minun tehdä vielä viimeinen huomautus. Bonnin hallituskoalitio on sopinut - sillä on merkitystä koko Euroopalle - että hallituspuolueet saavat seuraavan Euroopan komission molemmat paikat. Me sanomme aivan selkeästi: toivomme, että se ei ole vielä liittohallituksen viimeinen sana, mutta jos tätä Saksan esimerkkiä seurataan ja seuraavasta Euroopan komissiosta tulee poliittisesti yksipuolinen, Euroopan kansanpuolue ei voi antaa sellaiselle komissiolle luottamustaan. Pyydämme teitä ottamaan sen huomioon tässä yhteydessä!
Välihuomautuksia
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, toivotamme teille menestystä puheenjohtajakaudellanne, sillä jos te menestytte, Eurooppakin menestyy. Se on yhteistä menestystämme, joka koituu voimakkaan, demokraattisen ja toimintakykyisen Euroopan unionin hyväksi, joka mahdollistaa rauhan ja vapauden varmistamisen vanhalla, yhä uudelleen uudistuvalla Euroopan mantereellamme 2000-luvulla.
Suosionosoituksia

Frischenschlager
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, voin samastua täysin ohjelmallisiin perusajatuksiinne, ja ne vastaavat pääosin myös parlamentin liberaaliryhmän kauan edustamia tavoitteita. Minun on kuitenkin kiinnitettävä huomionne siihen ristiriitaan, joka vallitsee tämänpäiväisen puheenne ja sen vaikutelman välillä, jonka liittokanslerinne - joka ei ole Euroopan unionin kannalta aivan merkityksetön henkilö - synnyttää kaikissa Saksassa tai Euroopassa käymissään keskusteluissa, nimittäin aivan kuin käytäisiin vain nettomaksajakeskustelua, ja että se olisi ratkaiseva kohta, jota ilman mikään ei kävisi päinsä!
Pahoittelen sitä, koska olen sitä mieltä, että Eurooppa on enemmän kuin kansallisvaltioidensa etujen summa, ja minua hermostuttaa jonkin verran, kun liittokanslerinne korosti lisäksi vielä eilen, että hän haluaisi mahdollisimman avointa Saksan etujen ajamista. Kaikkihan me edustamme myös kansallisia etuja. En kuitenkaan pidä sitä kovinkaan hyvänä puheenjohtajakauden mottona! Sen vuoksi olen sitä mieltä, että nettomaksajakeskustelua on käytävä erittäin varovasti. On täysin selvää, että tämä keskustelu on tärkeää. Pyydän teitä kuitenkin olemaan asettamatta sitä uudistuskeskustelujen kärkeen vaan ottamaan se esille lopuksi. Aluksi meidän on selvitettävä, miltä tukijärjestelmämme näyttävät. Sitten on todettava, minkälainen rahoitustarve meillä on, ja lopuksi meidän pitää selvittää, miten jaamme kustannukset tasapuolisesti. Tässä loppukeskustelussa, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, havaitsette liberaalit erittäin asiallisiksi ja oikeudenmukaisuuteen sitoutuneiksi keskustelukumppaneiksi.
Muista kohdistanne haluaisin korostaa erityisesti yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevia lausuntojanne ja ennen kaikkea sitä, mitä sanoitte ihmisoikeuksista ja Euroopan unionin perustuslaista. Niiden osalta toivotan teille menestystä. Varokaa kuitenkin, että ette päädy nettomaksajakeskustelunne kanssa niiden veneeseen, jotka yrittävät uskotella meille, että tuleva lähestymistapa perustuisi isänmaiden muodostamaan näennäiseen Eurooppaan! Varokaa, ettette löydä itseänne siitä joukosta!
Suosionosoituksia

Collins, Gerard
Arvoisa puhemies, Saksan hallitus on aloittanut Euroopan unionin puheenjohtajana haastavassa vaiheessa. Monia Euroopan politiikkoja arvioidaan uudelleen Agenda 2000 -ohjelman yhteydessä, jonka täytäntöönpanon avulla on tarkoitus ottaa huomioon tulossa oleva Euroopan unionin laajentuminen.
Euron äskettäin tapahtuneen onnistuneen liikkeellelaskun täytyy olla selvä merkki Saksan hallitukselle siitä, että vakaus on avain Euroopan unionin politiikkojen onnistumiseen. Euroopan yhtenäisvaluutan menestys saatiin aikaan huolellisella, johdonmukaisella suunnittelulla, joka hyödyttää nyt taloudellisesti 290 miljoonaa ihmistä 11: ssä prosessiin osallistuvassa maassa.
Haluaisin korostaa sitä, että Saksan hallituksen on lähestyttävä yhteisen maatalouspolitiikan uudistukseen ja rakennerahastojen uudistukseen liittyviä asioita sekä tulevia unionin rahoitusjärjestelyjä tasapainoisella ja tasapuolisella tavalla. Kumppanuuskäytäntöä, johon osallistuvat kaikki Euroopan hallitukset ja kaikki EU: n toimielimet, on aina noudatettava Euroopan unionin avainpolitiikkojen muotoilussa.
Ensiksi haluaisin kiinnittää huomiota Euroopan unionin vuosibudjetin tulevaan rahoitukseen liittyvään keskusteluun. Yksi vaihtoehto, jota ei saa toteuttaa, on yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksen mahdollinen uudelleen kansallistaminen. Tämä politiikka on yhdenmukainen Euroopan laajuinen ohjelma, ja kansallisten hallitusten pakottaminen nostamaan osuuttaan jopa 25 %: iin maatalousbudjetista hajoittaisi ja vääristäisi selvästi YMP: n toimintaa. Äskettäinen hullun lehmän tautiin liittyvä kriisi sekä Venäjän markkinoiden romahtaminen Euroopan maataloustuotteiden kannalta ovat vaikuttaneet vakavasti monien yksittäisten maataloustoimien toimintaan, selvimmin naudanliha-alalla, ja kansallistamalla uudelleen osa YMP: tä luotaisiin yhä enemmän epävarmuutta muutenkin vaikeaan tilanteeseen.
Toiseksi minkäänlaista EU: n rakennerahastojen uudistusta ei voida toteuttaa, ellei samalla ole jatkuvaa sitoutumista neljän koheesiorahastomaan tukemiseksi. Euroopan unionin rakennerahastojen osuus on ollut tuntuva vähemmän kehittyneiden maiden ja reunamaiden auttamisessa valmistautumaan yhtenäismarkkinoiden loppuun viemiseen ja yhtenäisvaluutan käyttöönottamiseen. Vaikka irlantilaisesta näkökulmasta katsottuna olemmekin tyytyväisiä siihen, että viime vuosina on edistytty taloudellisesti, on tätä kehitystä kuitenkin tuettava. On tehtävä enemmän työtä Irlannin liikenteen ja ympäristönsuojelun infrastruktuurin parantamiseksi ja nostettava ne Euroopan standardien tasolle. Tällä tavalla Irlannin talous voi tuntuvasti osallistua kasvun aikaansaamiseen euro-alueella.
Lopuksi, sama pätee kaikkiin unionin reunamaihin ja -alueisiin, ja on elintärkeää sekä euron että yhtenäismarkkinoiden menestymiselle, että viime vuosien hyvää työtä vakautetaan rakennekoheesioresurssien jatkuvan saatavuuden kautta siihen saakka, että nämä alueet ovat saavuttaneet Euroopan keskitason.

Moreau
Arvoisa puhemies, mainitsitte ryhmällemme tärkeitä aiheita, kuten kansanvallan, ihmisten perusoikeudet, rauhan ja moniulotteisen maailman.
Euroon siirtyminen ja yhdentyminen eivät kuitenkaan voi olla vain keino, ainoa keino, näiden tavoitteiden saavuttamiseksi, jotka edellyttävät vähintäänkin uusia suuntaviivoja, sellaisia, jotka ovat erilaisia kuin tähän asti hyväksytyt suuntaviivat, jotka ovat aiheuttaneet sosiaalista ja demokraattista vajetta, jota kukaan ei voi kiistää. Vaurasta ja rauhanomaista Eurooppaa ei saavuteta, jos työttömyys ja köyhyys vain jatkuvasti lisääntyvät.
Pörtschachin huippukokouksessa työllisyys ja kasvu asetettiin ensisijaiseen asemaan, ja tämä merkitsi uutta suuntausta, johon olimme tyytyväisiä. Tämä ei valitettavasti toteutunut käytännössä Wienin huippukokouksessa. Seuraavasta Kölnissä pidettävästä huippukokouksesta, jonka valmisteluista vastaa puheenjohtajavaltio Saksa, ei saa muodostua uutta pettymystä. Työttömyyden torjunta on kansojemme ensisijainen huolenaihe. Tätä on syventänyt kasvun ennakoitu hidastuminen, joka edellyttää merkittäviä toimenpiteitä.
Eurooppalaista työllisyyssopimusta on kannatettava, mutta se ei saa jäädä vain muodolliseksi. Vakaussopimuksen kehystä on ensiksi vahvistettava terveen talouden perustana olevan sisäisen kysynnän lujittamiseksi. Euroopan keskuspankin tehtäviä ja toimivaltoja on tarkistettava, koska hintojen vakaus ei voi olla Euroopan unionin pääasiallisena ihanteena ja koska pankkiireilla ei saa olla niin paljon valtaa, että demokraattisesti valittujen hallitusten ainoana tehtävänä olisi vain yhteiskunnan haavojen sitominen.
Ryhmämme on jättänyt Wienin huippukokoukselle 13 ehdotusta, jotka on laadittu ammattijärjestöjen ja yhdistysten esitysten pohjalta, ja toivon puheenjohtajavaltio Saksan ottavan ne huomioon.
Unionin tulevan rahoituksen osalta meidän on mielestäni päästävä ehdottomasti irti tiukasta rahoitusarvioinnista. Eurooppaa voidaan rakentaa vain yhteisvastuullisuuden ja anteliaisuuden, ei itsekkyyden ja pahansuopuuden pohjalta. Sen sijasta, että harkitsisimme maatalousmenojen leikkaamista, josta aiheutuu vahinkoa Ranskalle ja etelän maille ja jota ryhmämme vastustaa, miksi emme voisi etsiä uusia rahoituslähteitä esimerkiksi verottamalla pääoman liikkeitä?
Haluan puheenvuoroni päätteeksi mainita kaksi ulkopolitiikkaan liittyvää ongelmaa: neuvoston tuen Lähi-idän monista vaikeuksista kärsivälle rauhanprosessille sekä neuvoston toiminnan Länsi-Saharan rauhansuunnitelman onnistumiseksi Marokon hallitusta painostamalla, jotta se hyväksyisi Yhdistyneiden kansakuntien ehdotukset itsemääräämisoikeutta koskevan oikeudenmukaisen ja vapaan kansanäänestyksen järjestämiseksi.

Aelvoet
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, uskotte varmaankin, kun sanon, että tämä on minun ryhmälleni erityinen päivä, jonka kuuluu jäädä vihreän liikkeen historiaan suurella v-kirjaimella kirjoitettuna ja jolle on paikka jopa Euroopan historiassa nyt ja tulevaisuudessa.
Tässä ei ole kysymys rengistä isännäksi -ilmiöstä, mutta se, että entisestä katumielenosoittajasta on tullut ministeri, on kehitystä, joka vetoaa mielikuvitukseen. Jos nyt vielä mielikuvitus pääsee vallalle ja säilyttää kurssinsa, meidän täytyy olla onnellisia. Tervetuloa, Joschka Fischer! Teidän läsnäolollanne täällä neuvoston edustajana on suuri symbolinen arvo. Se on tähänastinen kohokohta sen sukupolven historiassa, joka pani vuonna 1968 alulle yhteiskunnan radikaalin muutoksen Euroopassa ja koko maailmassa. Tämän seurauksena syntyi hyvin runsaasti erilaisia liikkeitä, jotka johtivat muun muassa vihreän virtauksen syntymiseen Euroopassa. Me olemme nyt täällä unionin toimielimissä, luonnollisesti eri paikoissa, kehittämässä protestointivaltaa, päätäntävaltaa ja ohjausvaltaa. Pitkä kokemuksenne pitää huolen siitä, että ette odota meidän käyttäytyvän kuin kiltit kuoropojat, jotka vain alkavat laulaa ylistyslaulua Saksan puheenjohtajuudelle. Kiistely ja vastakohtaisuudet tekevät keskustelusta jännittävän.
Taistelusta työttömyyttä vastaan tulee puheenjohtajamaan keskeinen huolenaihe. Jos unionin hallitukset onnistuvat aloittamaan koordinoidun yhteistoiminnan, massatyöttömyyteen voidaan puuttua menestyksekkäästi. Luxemburgin huippukokouksen jälkeen täytyy ehdottomasti huolehtia siitä, että saadaan aikaan vakuuttavia toimenpiteitä ja että asioita ei lykätä Wienistä Kölnin kautta Helsinkiin.
Olemme iloisia Saksan aloitteesta EU: n perusoikeuksien julistuksesta sekä myös panostuksesta kansainväliseen strategiaan ihmisoikeuksien loukkauksien ja niiden syiden vastaisesta taistelusta. Turvapaikka-asioista ja Schengenin sopimuksesta emme ole aivan niin innostuneita, mutta Saksan hallitussopimukseen sisältyvä malli kaksoiskansalaisuudesta on innovatiivinen ja voi levitä malliksi Euroopassa. On merkille pantavaa, että CDU: n kollegat pitävät tarpeellisena vetoomuksen avulla horjuttaa tätä innovatiivista aloitetta, joka tuo mukanaan poliittiset oikeudet kanssaihmisille. Sen myötä äärioikeistolaiset aatteet tosiaan vahvistuvat.
Toivomme luonnollisesti, että puheenjohtajuutenne aikana voidaan ottaa askelia eurooppalaisen energiaverotuksen käyttöönoton suuntaan. Tämä on tarpeen, jotta tukahduttavasta ja työpaikkoja tuhoavasta työn verotuksesta päästäisiin eroon. Suurin huolenaiheemme on kuitenkin Agenda 2000: n tulevaisuus. Vanhentunutta menojen rakennetta täytyy luonnollisesti arvioida ja maatalouspolitiikkaa uudistaa perusteellisesti. Se on kiistatonta.
On totta, että myös Euroopan parlamentin on vaikea saada aikaan mitään johdonmukaista maatalousuudistuksen alalla. Näemme sen tämän viikon aikana. Tärkeintä on kuitenkin se, kuinka käydään keskustelua nettomaksajista. Olette täysin oikeassa sanoessanne, että kustannusten jakamista täytyy uudistaa. Olisi kuitenkin suoranainen katastrofi, jos neuvosto kävisi keskustelua nettomaksajista laajentumisen rahoitussuunnitelmien kustannuksella. Eurooppa ei voi haluta kaikkea samanaikaisesti: vakautta, maahanmuuton loppumista sekä laajentumista, jota lykätään toistaiseksi ja jonka pitäisi maksaa mahdollisimman vähän. Me toivotamme teille näistä kriittisistä ajatuksista huolimatta oikein menestyksekästä puheenjohtajakautta, ja te voitte toimia meidän kriittisen ja rakentavan yhteistyömme varassa.
Suosionosoituksia

Lalumière
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tervehdin teitä ja puheenjohtajistoanne ryhmäni puolesta. Puheenjohtajakautenne, joka on meidän toimikautemme viimeinen, herättää monista syistä paljon toiveita, ja runsassisältöinen ja rakentava puheenvuoronne vahvistaa sitä entisestään. Herätätte toiveita ensiksikin siksi, että Saksa on suuri maa, Euroopan runsasväkisin, ja taloudellisesti vaikutusvaltaisin. Harteillenne ei tämän takia kaadeta taakkaa ja vastuuta, mutta tämä on tosiasia, jota te ja me emme voi väistää. Herätätte toivoa ja uteliaisuutta myös siksi, että hallituksenne ja puolueenne on tullut valtaan valtakunnankansleri Kohlin pitkän valtakauden jälkeen.
Ryhmämme on luonnollisesti iloinen tästä uudesta vasemmistoenemmistöstä ja toivoo, että sosiaaliongelmat, työllisyys, sosiaalinen oikeudenmukaisuus, kansalaisoikeudet - ja tässä viittaan erityisesti Saksan kansalaisuuden saamista koskeviin sääntöihin - otetaan paremmin huomioon kuin aikaisemmin. Tiedämme kuitenkin myös, että entisen valtakunnankanslerin eurooppalaiset saavutukset ovat olleet varsin huomattavia ja ettei hänen työtään ole helppo jatkaa. Luotamme teihin, arvoisa neuvoston puheenjohtaja. Tunnemme henkilökohtaiset, hyvin Eurooppa-myönteiset sitoumuksenne. Saimme puheenvuorossanne äsken tästä vahvistuksen.
Kuten kaikki kuitenkin tietävät, politiikkaa arvioidaan tekojen, ei pelkkien puheiden perusteella, ja odotamme kärsimättömästi nähdäksemme, pystyttekö tai kykenettekö erityisesti seuraavien Eurooppa-neuvostojen kokousten aikana vapauttamaan tiettyjä lukkiutuneita asioita. Viittaan etenkin Agenda 2000: n rahoitus- ja budjettiosioon kokonaisuudessaan. Viittaan unionin laajojen politiikkojen, esimerkiksi yhteisen maatalouspolitiikan, tulevaisuuteen. Viittaan myös unionin toimielinuudistukseen, joka on, kuten totesitte, välttämätön onnistuaksemme seuraavassa laajentumisessa, johon olemme kaikki sitoutuneet ja joka on mistä tahansa vaikeuksista huolimatta toteutettava.
Sallinette minun palata Agenda 2000: n rahoitusosioon. Tiedämme ongelmat, joita tämä Saksassa aiheuttaa. Saksassa yleinen mielipide osoittaa yhä enemmän " kyllästymistään" liiallisena pitämäänsä maksuosuuteen. Tämän takia Saksan lehdistö on äskettäin jopa ruokkinut komission vastaista kaikenlaista arvostelua syyttämällä sitä tuhlauksesta, huonosta varainhoidosta ja jopa petoksista ja väärinkäytöksistä. Asioita yhdistetään vähitellen toisiinsa tai kaikki sekoitetaan keskenään: perustellut moitteet ja väärät prosessit. Pelkään, että tämän kaiken seurauksena Saksa sanoutuu irti sitoumuksistaan ja yhteisvastuullisuuden henki laantuu, yhteisvastuullisuuden unionin epäsuotuisia alueita kohtaan, yhteisvastuullisuuden kehitysmaita kohtaan, yhteisvastuullisuuden Keski- ja Itä-Euroopan maita kohtaan.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, äskeinen puheenvuoronne rauhoittaa meitä, mutta haluan painottaa yhtä asiaa: säilyttäkää Saksan kuva samanlaisena kuin se on ollut toisesta maailmansodasta alkaen, tehokkaana, vaikutusvaltaisena, rikkaana ja yhteisvastuullisena maana, etenkin yhteisvastuullisena maana.
Suosionosoituksia joiltakin lehtereiltä

Berthu
Arvoisa puhemies, herra Fischer esitti meille äsken tavoitteen täysin yhdentyneestä Euroopasta, jossa valtiot alennettaisiin suurten alueiden tasolle ja kaikki tärkeät päätökset tehtäisiin enemmistöllä. Tämä yhdentynyt Eurooppa olisi mielestämme olennainen virhe, koska se tuhoaisi Euroopan sielun alistamalla valtioita. Ryhmäni ehdottaa demokraattisempaa vaihtoehtoa. Puheenjohtajavaltio Saksa on asettanut lähitulevaisuudessa ensisijaiseksi asiaksi luoda unionille uusi rahoituskehys 25. maaliskuuta mennessä, sillä se on laajentumisen edellytyksenä ja määrittelee lisäksi myös tulevien vuosien näkemyksemme Euroopasta.
Tulojen osalta mielestämme ajatus jäsenvaltioiden BKT: hen suhteutetusta maksuosuudesta on ainoa yksinkertainen, avoin ja järkevä ratkaisu. Se on ennen kaikkea ainoa ratkaisu, joka osoittaa selkeästi unionin luonteen - valtioiden yhteisön, jolle sen jäsenet maksavat vuosittaisia jäsenmaksuja - ja myös ainoa ratkaisu, jonka avulla jäsenvaltiot voivat hyvin hallita menojaan. Jos hyväksytään muita, vähemmän hallittavissa olevia maksutapoja, esimerkiksi eurooppalainen vero, niin suljetaan jo etukäteen silmät tulevilta rahoituksellisilta heilahduksilta.
Menojen osalta olemme samaa mieltä juoksevien menojen kokonaisvaltaisen ylärajan asettamista koskevasta ajatuksesta, jonka ansiosta todelliset menot ajan myötä vähentyisivät. Osa eurooppalaisista rahastoista on nykyisin tarpeettomia, toisesta osasta tuhlataan ja kolmannesta taas kavalletaan. Muiden rahastojen pelastamiseksi tarvitaan tiukempaa ja rehellisempää varainhoitoa, jota emme koskaan saavuta, ellei menolle aseteta ylärajaa. Ryhmämme on aina epäillyt etenkin rakennerahastojen tehokkuutta niiden nykyisessä laajuudessa, ja siksi tiukka karsinta olisi aloitettava erityisesti tästä päästä.
Lopuksi Euroopan raha-asiat tulevat kärsimään tulevina vuosina merkittävästä epäsuhdasta. Yhtenäisvaluutta poistaa kansallisten talouksien väliset mukautukset, jotka toteutuivat automaattisesti markkinoiden kautta, ja korvaa ne väistämättä tietyllä aikavälillä Brysseliin keskitetyllä rahoituksen uudelleenjaolla. Verotuksen kannalta edullinen mukautusmenetelmä korvataan siten verotuksen kannalta kalliimmalla menetelmällä. Hallitusten olisi jo korkea aika kertoa rehellisesti kansalaisilleen, että tämän valinnan seurauksena yhteisön talousarvio väistämättä moninkertaistuu.

Martinez
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Santer, arvoisa ministerineuvoston puheenjohtaja, asiat ovat nyt puheenjohtajakautenne aikana selviä: meillä on Saksan haluama yhtenäisvaluutta, Frankfurtissa sijaitseva keskuspankki, jonka ylimmät johtohenkilöt tulevat Bundesbankista, Saksan ajama Balkanin alueen ulkopolitiikka sekä Saksaa geopoliittisesti hyödyttävä laajentuminen itään päin. Oli siten luonnollista, että oikeus noudattaa tosiasioita ja Saksa toimii Euroopan puheenjohtajavaltiona!
Puheenjohtajakaudellanne puhutaan siten työllisyydestä, YMP: stä ja tietenkin Saksaa kiinnostavasta asiasta eli Euroopan unionin rahoituksesta. Tämä rahoitus aiheuttaa kuitenkin ongelmia. Kaikki tietävät, että Euroopassa voittajia ovat koheesiomaat, joille myönnetään 300 tai jopa 600 euroa kansalaista kohti vuosittain, ja sitten on häviäjiä. Alankomaat, oma maanne Saksa, ja ymmärrän teitä ranskalaisena täysin, koska olemme voineet menettää jopa 4 miljardia euroa vuosittain eli saman verran kuin esimerkiksi Pariisin ja Bordeaux'n välisen pikajunan investointikustannukset yhtenä ainoana vuotena. Tiedän luonnollisesti, että Euroopan on perustuttava yhteisvastuullisuuteen. Herra Cohn-Bendit harjoittaa tätä sitä paitsi jopa terroristien kanssa, joka hän itsekin on.
Nykyiset epätasa-arvoisuudet lisääntyvät kuitenkin koko ajan ja niistä tulee huutava ongelma. Miten selittää kuudelle miljoonalle ranskalaiselle työttömälle, että heidän on uhrauduttava sellaisten irlantilaisten puolesta, joiden työttömyysluvut ovat suhteellisesti pienempiä? Miten selittää asia naisille ja miehille, jotka kärsivät talousarvion järkiperäistämistä koskevasta sopimuksesta? Miten selittää köyhille, että heidän on köyhdyttävä vielä entisestäänkin yhteisvastuullisuuden nimissä, etenkin kun tämä köyhyys ja yhteisvastuullisuus lisääntyvät yhdessä itälaajentumisen aiheuttamien kustannusten kanssa?
Tiedän, että meidän on päästävä kompromissiin. Pyritte siihen kansallistamalla uudelleen YMP: n, rajoittamalla menoja ja niin edelleen. Asiat saattavatkin selkiytyä puheenjohtajakaudellanne, kuolihan Goethe sanoen: " Valoa, valoa." Tämä selkiytyminen tarkoittaa totuuden sanomista. Emme pysty pitämään 1, 27 %: n ylärajaa BKT: stä. Puheenjohtaja Santer on sanonut totuuden hyvin rehellisesti: harkitsemme yhteisöllistä yritysverotusta, yhteisöllistä tuloverotusta, ja verotuksenne yleisessä hölmössä linjassa, miksipä ei siten myös vihreää verotusta?
Totuus on, että Euroopalla on hintansa ja tämän takia verot tulevat nousemaan.

Anastassopoulos
Arvoisa puhemies, 2000-luvun aattona Saksa uudella puheenjohtajakaudellaan ryhtyy hoitamaan eiliseltä perimiään ongelmia, tämän päivän huolenaiheita ja huomisen haasteita.
Maailmassa, joka muuttuu valonnopeudella ja jossa on vallalla keskinäinen riippuvuus, on kuitenkin valitettavasti yksi vakaa kiintopiste. Euroopan kansalaiset ovat huolissaan rauhasta, työllisyydestä, turvallisuudesta ja Euroopan unionista, joka tuntuu heistä vielä etäiseltä. Euron menestys ei riitä poistamaan näitä huolia. Todellinen kompassimme tulee olla poliittinen unioni, mutta tarvitaan ehkä liittovaltiopolitiikkaa, jotta joskus pääsisimme sinne.
Kuinka Saksan puheenjohtajakauden ohjelma vastaa näihin ongelmiin? Kuulimme tänään erittäin hienon puheen. Hyvin muotoiltuja iskulauseita, monia julistuksia neljästä painopisteestä ja aloitteista, joita aiotaan tehdä. Mutta kuinka paljon sanoilla on katetta? Meitä ei liikuta ennakkoasenne, arvoisa herra neuvoston puheenjohtaja. Silti me tunnemme tarvetta korostaa teille, että suurten ongelmien hoitamisessa tarvitaan suuria politiikkoja ja niiden vaatimia täytäntöönpanokeinoja. Ongelmia ei ratkaista suurilla sanoilla.
Työllisyyssopimus vaikuttaa teoriassa hyvältä ajatukselta. Riittääkö se kuitenkaan pienentämään merkittävästi työttömyyttä ja erityisesti nuorten ja naisten työttömyyttä, joka ei ole lakannut piinaamasta Eurooppaa, vaikka se onkin viime aikoina hieman hellittänyt. Epäilemme tätä suuresti. Toivottavasti olemme väärässä. Emme kuitenkaan haluaisi, että Euroopan unionista tehtäisiin myös tämän suuren ongelman syntipukki.
Euroopan unioni voisi todella lähestyä kansalaisiaan, jos puheenjohtajamaa Saksa sen sijaan, että se ilmoittaa aloitteista ja manifesteista, poikkeuksena erinomainen ajatus oikeuksien peruskirjasta, joka tulisi hyväksyä, käynnistäisi kunniallisen ja rehellisen vuoropuhelun kaikkien kanssa ilman ristiriitaisuuksia ja teeskentelyä. Ei voida toisaalta puhua Euroopan avaamisesta ja toisaalta asettaa ensisijaiseksi tavoitteeksi jo nyt niukkojen varojen, menojen ja tulojen rajoittamista.
Tämä on se suuri ongelma, jota Saksan hallitus ja muut hallitukset yrittävät kuumeisesti ratkaista. Meille sanotaan, että Saksa maksaa 60 % tuloista. Emme epäile tätä. Kuitenkaan ei Saksa eikä komissio ole koskaan selittänyt mitä hyötyä olisi toisenlaisista maksuosuuksista. Voidaan tehdä makrotaloudellisia laskelmia, jotta me kaikki saisimme kattavan kuvan. Sitten voimme hyvässä uskossa tarkastella kustannusten oikeudenmukaisen jakamisen ongelmaa. Ratkaisu ei ole tietenkään yhteisen maatalouspolitiikan palauttaminen kansalliselle tasolle. Tämä ei olisi uudistus, vaan paluu menneeseen.
Sama koskee myös laajentumista KIE-maihin ja Kyprokseen, jota äskettäin kehotettiin tuskallisella tavalla osoittamaan valmiuttaan helpottaa tätä prosessia. Onko mahdollista toisaalta julistaa, että on olemassa suurta mielenkiintoa mahdollisimman nopeaa laajentumista kohtaan, ja toisaalta leikata varoja, jotka helpottaisivat laajentumista? Tämä on yksi niistä monista ristiriitaisuuksista, joita tänään esiteltyyn ohjelmaan sisältyy. Jo aiemmin on esiin tullut asioita, joista on aiheutunut paljon sekaannusta.
Poliittisista erimielisyyksistämme huolimatta olemme kuitenkin valmiita työskentelemään yhdessä puheenjohtajamaa Saksan kanssa Euroopan yhteisen asian ajamisessa, kun valmistellaan ajanmukaisia institutionaalisia uudistuksia ja aletaan joskus kehittää yhteistä ulko- ja puolustuspolitiikkaa. Eikö puheenjohtajamaa Saksan mielestä olisi hyvä hyväksyä parlamentin ehdotukset yhtenäisestä vaalijärjestelmästä kesäkuun eurovaalien lähestyessä? Tästä herra Fischer ei tänään sanonut mitään.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, toivomme todella teille menestystä työssänne. Meidän pitää kuitenkin varoittaa teitä: ensimmäisten epäselvyyksien, kiistojen ja ristiriitaisuuksien jälkeen monet eurooppalaiset alkoivat kaivata kansleri Kohlia. Pitäkää politiikassanne huoli siitä, että puheenjohtajakautenne lopussa Helmut Kohlin kaipaajia ei ole enempää.

Fischer
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, minua pyydettiin puhumaan vielä uudelleen, ei vastaamisen vuoksi, vaikka minua parlamentaarikkona tosiaan vähitellen oikein kihelmöi päästä vastaamaan suoraan moniin puheenvuoroihin, joita olen kuullut. Teen sen keskustelun lopuksi. Minua pyydettiin ajankohtaisten syiden vuoksi sanomaan puheenjohtajamaan edustajana jotain Kosovosta.
Sallikaa minun aloittaa tämänhetkisestä tilanteesta. Seuraamme tilannetta erittäin huolestuneena. Oikeastaan Kosovossa ei olisi vain pitänyt jo kauan sitten löytää poliittista siirtymäkauden järjestelyä, vaan sitä pitäisi jo toteuttaakin, kuten Holbrooke ja Belgradissa istuva hallitus sopivat. Tällä sopimuksella on erittäin tärkeä, keskeinen merkitys Kosovon tulevan kehityksen kannalta, sillä ilman tätä siirtymäkauden järjestelyä on erittäin vaikea saada aikaan jatkuvaa prosessia, joka edistyy ilman rauhaa, ja lopulta rauhanomaisen sopimisen ja rauhan prosessia.
Sotilaallisen vastakkainasettelun kärjistyminen, kaappaukset, iskut ja kuolemantapaukset ovat valitettavia. Toivon, että eiliseen erittäin kärjistyneeseen tilanteeseen löydetään ratkaisu tänään, ratkaisu, joka voidaan saada aikaan vain neuvotteluteitse. Saksan liittotasavalta osallistuu kumppaniensa tavoin parhaansa mukaan. Me osallistumme sekä ETYJin puitteissa siviilivoimin tapahtuvaan konfliktin valvontaan että sotilaalliseen aseettomaan ilmavalvontaan, joka ei ole pelkästään kokonaisvalvonnan osa vaan myös osa Holbrooken ja Belgradin hallituksen välistä sopimusta sekä osa Naton suojajoukkoja. Naton suojajoukot eivät ole siellä toteuttamassa konfliktin valvontaa ETYJin puitteissa, vaan ne ovat aitoja hätätilannejoukkoja, joukkoja, jotka ovat siellä siltä varalta, että syntyy hätätilanne ETYJin aseistamattomien tarkkailijoiden kannalta.
Ratkaisevaa on se, että saamme aikaan sopimuksen, joka mahdollistaa rauhanomaisen kehityksen. Nato-uhan tavoitteena oli ehkäistä albaanien muodostaman siviiliväestön inhimillinen katastrofi. Se tosin onnistui, mutta nyt meidän on edistyttävä politiikan osalta, ja se on äärettömän vaikeaa. Albaanien puolella on esimerkiksi vaikea muodostaa yhteistä neuvotteluvaltuuskuntaa, mikä on yksi tärkeistä kohdista. Se on äärettömän vaikeaa, kun ottaa huomioon kaikki ne strategiset ristiriitaisuudet, jotka koskevat kaikkia osallisia. Albaanipuoli haluaa itsenäisyyden, läntinen valtioliitto ei puolla sitä tarkoin harkituista syistä. Myöskään Belgrad ei halua myöntää itsenäisyyttä, mutta sen menettelytapaa, julmia ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen oikeuksien rikkomuksia Kosovossa ei voi hyväksyä. Läntisen valtioyhteisön menettelytavoissakin on ristiriitaisuuksia, jotka mutkistavat tilannetta entisestään.
Näen kuitenkin pelkkiä huonoja ja kauheita vaihtoehtoja vakautusstrategialle - ja vakautusstrategian on alettava Holbrooken ja Belgradin välisen sopimuksen noudattamisesta. Sen vuoksi yhteysryhmämme pyrkii tehostamaan toimintaansa nyt, kun Hill valitettavasti epäonnistui sukkuladiplomatiassaan, vielä ennen joulua, kuten sopimuksessa oikeastaan sovittiin, kolmivuotisen poliittisen siirtymäkauden järjestelyn aikaansaamisessa. Sallikaa minun lisätä vielä sivuhuomautuksena, mikä on tärkeää näissä poliittisessa siirtymäkauden järjestelyssä: tarvitsemme Kosovoon laillisen siviilivallan. Ilman laillista siviilivaltaa, mikä tarkoittaa alueellista parlamenttia, vastaavaa toimeenpanovaltaa ja tuomiovaltaa, vastaavaa poliisia, vastaavaa oikeudenhoitoa, ilman tätä perustavaa poliittista, demokraattisesti oikeutettua valtaa Kosovon maakunnassa rauhanprosessia ei saada jatkumaan. Sen vuoksi poliittisen sopimuksen aikaansaaminen ja toteuttaminen on niin tärkeää.
Haluaisin käyttää tätä keskustelua hyväkseni vedotakseni kaikkiin osallisiin, myös albaaniosapuoleen, jotta ne eivät jättäytyisi tämän prosessin ulkopuolelle ja ennen kaikkea noudattaisivat tiukasti väkivallattomuuden sääntöjä. Väkivalta ei pysty ratkaisemaan Kosovon ongelmia, vaan aiheuttaa vain loputtomia kärsimyksiä. Yritämme nyt edistyä yhteysryhmän avulla. Se on kaikkea muuta kuin helppoa. Meidän on estettävä sotilaallinen yhteenotto serbisotilaiden sieppauksen jälkeen, ja toivon hartaasti, että voimme estää sen sopimusteitse.
Kaiken kaikkiaan kuitenkin, ja tähän haluaisin lopettaa, poliittinen sopimus on erittäin tärkeä, kaikkein tärkein. Emme saa unohtaa, ja haluaisin sanoa sen aivan selvästi täällä Euroopan parlamentissa: Kosovo on osa Eurooppaa. Sen ongelmat ovat meidän ongelmiamme, ja tämän konfliktin poliittinen ratkaisu - ja siitä riippuu paljon muukin kuin Kosovon konflikti - on paljon tärkeämpi eurooppalaisen ulkopolitiikan kehitykselle ja ulko- ja turvallisuuspoliittiselle identiteetille kuin päätöslauselmat, monet ohjelmalliset julkilausumat ja puheet. Sen vuoksi aiomme puheenjohtajamaana sekä yhteysryhmän jäsenenä tehdä kaikkemme, että edistymme tässä prosessissa. Haluaisin kuitenkin korostaa vielä kerran: se on kaikkea muuta kuin helppoa!
Suosionosoituksia

Hänsch
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, neuvosto ja parlamentti ovat olleet usein erimielisiä ja riidelleetkin Kosovon tilanteesta. Niin se tulee olemaan tulevaisuudessakin! Kosovon kysymyksen ja konfliktin mahdollisen ratkaisun osalta, jonka on löydyttävä, tiedätte Euroopan parlamentin kuitenkin olevan puolellanne, siihen voitte luottaa!
Suosionosoituksia
Takaisin Agenda 2000: een. Ensinnäkin olen iloinen, että ette esittänyt viimeksi kuluneiden kuuden kuukauden kirjanpitoa vaan asetitte päätökset, jotka Saksan puheenjohtajakaudella pitää tehdä, Euroopan unionin pitemmän kehityksen yhteyteen. Agenda 2000 on kokonaispaketti, ja te vaaditte aikataulun noudattamista. Ryhmäni - ja olen vakuuttunut, että myös Euroopan parlamentin enemmistö - haluaa, että Agenda 2000 -neuvotteluja koskevaa aikataulua noudatetaan.
Olemme valmistautuneet siihen, ja kykenemme tekemään tarvittavat päätökset huhti-toukokuussa. Se edellyttää kuitenkin myös sitä, että neuvosto on keskustelukykyinen, sillä suurimman osan siitä, mitä esitätte maaliskuun huippukokouksessa, pitää kulkea Euroopan parlamentin kautta. On siis hyvä, jos neuvosto keskustelee Euroopan parlamentin kanssa etukäteen eikä vasta jälkeenpäin, sillä se voisi johtaa yhteenottoihin.
Toinen kohta: tarkastelemme Agendaa kokonaispakettina, ja pidän sitä, mitä komissio on esittänyt, hyvänä kompromissina, jota voidaan muutella ja mahdollisesti myös parantaa yksittäisissä kohdissa. Tätä kokonaispakettia sinänsä ei voi kuitenkaan korvata. Sen on oltava perustana, josta parlamentin ja jäsenvaltioidenkin on sovittava.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sallikaa minun sanoa jotain myös jäsenvaltioiden kanssa käytävistä keskusteluista sekä omassa maassamme käytävästä sisäpoliittisesta keskustelusta. Sanon tämän kollegoille, jotka vaativat aina Saksaa osoittamaan yhteisvastuuta. Ei voi samanaikaisesti vaatia maatalousuudistusta ja selittää sisäpoliittisissa keskusteluissa, että kaikki jää maatalouspolitiikassa ennalleen. Se ei käy!
Suosionosoituksia
Ei voi samanaikaisesti haluta uudistaa rakennerahastoja ja keskittyä työttömyyden torjuntaan ja vaatia, että kaikki, jotka ovat tähän asti hyötyneet rakennerahastoista, tuo 51 % väestöstä, voisivat edelleen hyötyä niistä. Sekään ei toimi! Ei voi sanoa, että rahoituskehystä on noudatettava, ja vaatia samanaikaisesti lisää varoja Euroopan unionin itälaajentumiseen.
Ei voi yrittää saada unionin muita maita itälaajentumisen puolelle ja vaatia samanaikaisesti maksujen oikeudenmukaisuuden lisäksi Euroopan unionille maksettavien nettomaksujen valtavaa alentamista. Paljon voidaan saavuttaa, ja paljon pitää myös vielä saavuttaa maaliskuun neuvotteluihin mennessä. Yhtä asiaa Brysselissä ei kuitenkaan voida tehdä, nimittäin panna viralta yhteisön peruslaskutapoja. Se ei onnistu edes sellaiselta, joka on tottunut kanssakäymiseen uskonnollisten ääriryhmien kanssa. Olemme varautuneet siihen, että päätämme kokonaispaketista huhti-toukokuussa. Ja näin ollen olemme, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ainoa parlamentti, joka ottaa sen riskin, että päättää kaikista Agenda 2000: een liittyvistä kauheuksista ennen vaaleja. Haluaisimme tietää saavamme joskus palkinnon siitä, että osoitamme tällaista rohkeutta! Auttakaa tekin meitä hieman.
Tarvitsemme Agenda 2000: n uudistuksia, myös rahoitusnäkymien kannalta katsottuna, jotta Euroopan unioni muuttuisi laajentumiskelpoiseksi itään. Se ei ole uudistuksen ainoa syy, siitä ei saa syntyä väärinkäsityksiä! Unionia pitäisi joka tapauksessa uudistaa, mutta tarvitsemme uudistusta myös sen vuoksi, että unionista tulisi laajentumiskelpoinen, mikä on hyvin suuri historiallinen tehtävä euron käyttöönoton jälkeen.
Agenda 2000 on vain osa uudistusta. Olen erittäin iloinen siitä, että viittasitte myös institutionaalisiin uudistuksiin, joiden pitää Agenda 2000: n lisäksi tehdä unionista laajentumiskelpoinen, ja että hahmottelitte siksi kokonaissuunnitelmaa. Sallikaa minun sanoa muutama lause myös tästä institutionaalisesta uudistuksesta.
On virhe ajatella, että vähäisempi Euroopan vaikutus tarkoittaa lähempänä kansalaisia olevaa Eurooppaa. Päinvastoin! Unioni, joka kykenee tekemään asioita, joita kansalaiset siltä odottavat, on lähempänä kansalaisia kuin kaikki ulkoministerikokousten julkilausumat tai jäsenvaltioiden toissijaisuusjulistukset. Mitä lujempi unioni on, sitä joustavampia voivat olla sen päätökset ja toimielimet.
Mitä vahvempia unionin toimielimet ovat, sitä tukevammin ne on kiinnitettävä demokraattisesti. Sanon tämän myös sen keskustelun taustaa vasten, jota meidän on käytävä vielä tällä viikolla. Mitä uskottavampia toimielimet ovat, sitä toimintakykyisempiä ne ovat myös Euroopan tasolla.
Mikä Euroopan johtoajatukseksi? Kyllä, se on totta, että 40 kuluneen vuoden aikana rakensimme Eurooppaa torjuaksemme paluun menneisyyteen. Se oli oikein, se oli hyvä asia ja se pysyykin jatkuvana tehtävänä. 50-vuotinen rauhanjakso suurimmassa osassa Eurooppaa on erittäin lyhyt aika tuhatvuotisen eurooppalaisen sotahistorian rinnalla eikä turvaa sitä, että tilanne olisi pysyvä, jos emme päivittäin näe vaivaa etujemme yhteen sovittamisen, yhteisymmärryksen, yhteisten toimielinten ja Euroopan unionin yhteisten päätösten puolesta. Se on vaikea prosessi.
Toivoisin, että eurooppalaista politiikkaa eivät puolustaisi vain parlamentaarikot ja Euroopan parlamentti, vaan että myös jäsenvaltioiden hallitukset, jotka päättävät siitä tällä viikolla Brysselissä, myös puolustaisivat sitä - ei vain sunnuntaisin vaan myös arkipäivisin. Samat ministerit, jotka - en tarkoita nyt nimenomaan teitä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mutta onhan se sanottava tällaisen keskustelun yhteydessä - päättävät maanantaista perjantaihin Brysselissä kaikista säännöksistä, asetuksista ja direktiiveistä, väittävät lauantaina ja sunnuntaina, että Brysselissä on taas tehty typeriä päätöksiä. Tästä on tultava loppu!
Suosionosoituksia
Ette voi jatkaa sillä tavalla! Sillä tavalla te johdatte Euroopan kansoja, sen kansalaisia harhaan. Se koskee kaikkien jäsenvaltioiden hallituksia ja muuten myös kaikkia puoluepoliittisia yhdistelmiä, sanottakoon sekin, jottei synny väärinkäsityksiä.
Mikä johtoajatus tämän kaiken takana siis on, kun tiedämme, että meidän ei tarvitse yhdistää Eurooppaa enää niinkään menneisyyden palaamisen pelosta vaan hyvinkin paljon ennemmin tulevaisuuden tehtävien hoitamiseksi? Ei ole kyse vain siitä, että eurosta tehdään menestys, vaan on kyse myös niiden seurausten, taakkojen ja riskien hoitamisesta, joita koko Euroopan unionille koituu sen vuoksi, että meillä on nyt yhteinen valuutta. Siihen liittyy perusajatus, siihen liittyy - julkilausutusti - perusoikeuksien julistus. Haluaisin, että Euroopan parlamentti olisi oikein tärkeässä roolissa näitä perusoikeuksia laadittaessa. Se olisi hyvä tehtävä tällöin juuri valitulle uudelle parlamentille!
Toinen johtoajatus on se - se on kyllä olemassa, meidän on vain muotoiltava ja tehtävä se selväksi - että Eurooppa ei edusta pelkkää sosiaalista lisätekijää vaan jatkuvasti vaarassa olevaa ja jatkuvasti uudelleen saavutettavaa tasapainoa taloudellisen suorituskyvyn välillä, jota tarvitsemme, ja sosiaalisen oikeudenmukaisuuden, joka on taloudellisen suorituskyvyn perusta, välillä. Eurooppa edustaa tätä jatkuvasti vaarassa olevaa mutta myös jatkuvasti uudelleen saavutettavaa tasapainoa yksilön vapauden, hänen totuuden ja oikeudenmukaisuuden etsintänsä ja kokonaisuudelle eli yhteisölle osoittamansa vastuun välillä. Se on eurooppalaista, ne ovat perustoja, joille rakennamme ja joille voimme rakentaa Euroopan unionia, joka on toimintakykyinen ulospäin, joka tekee selväksi, että Euroopalla on rooli maailmassa, ei roolin esittämisen vuoksi, vaan jotta viemme periaatteemme, vahvan ihmisoikeusperinteemme ja sosiaalisten oikeuksien perinteemme maailmalle ja jotta vaikutamme niiden toteuttamiseen. Eurooppa, joka kykenee voittamaan puolelleen ihmisten järjen lisäksi myös heidän sydämensä. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, auttakaa tekin, että pääsemme näissä asioissa tavoitteeseemme!
Suosionosoituksia

Galeote Quecedo
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kukaan ei voi kiistää sitä, että Saksan on vastattava puheenjohtajakaudellaan erityisen vaativiin haasteisiin. Minä uskon ja toivon, että pystymme tekemään onnistuneen ratkaisun epäluottamuslauseen esittämisestä aiheutuneen ongelman osalta. Sanon tämän vilpittömästi, koska kukaan ei halua enää mutkistaa asioita, ja luulen, että vielä vähemmän vuorossa oleva puheenjohtaja.
Sanon aluksi, ettei minulla ole vaikeuksia olla yhtä mieltä herra Fischerin tänä aamuna esittämistä pääasiallisista tavoitteista, eli siis enemmän töitä maailmanlaajuisesti kilpailukykyisen Euroopan aikaan saamiseksi. On painotettava Luxemburgissa alulle pantujen työllisyyspolitiikkojen koordinointiprosessin merkitystä sekä aktiivisen politiikan käynnistämistä työpaikkojen luomiseksi Euroopan tasolla - te mainitsitte eurooppalaisen työllisyyspaketin.
Mitä tulee unionin ulkosuhteiden lujittamiseen, tuemme varauksetta teidän tänä aamuna ilmaisemaa kannatustanne poliittisen unionin osalta, ja tämän kohdalla myös kannatusta Keski- ja Itä-Euroopan sekä Kyproksen liittymisen osalta.
Mitä tulee Euroopan ulkopuolisiin alueisiin, haluan korostaa Välimeren ja Latinalaisen Amerikan yhteistyöprosessien kehittämisen erityistä merkitystä sekä tämän osalta tulevien kuukausien aikana järjestettäviä tärkeitä tapaamisia.
Mitä tulee Agenda 2000: een, vaikka haluattekin päättäväisesti - kuten mekin - saattaa loppuun sitä koskevat neuvottelut tämän kauden aikana - toivottavasti se onnistuu - teidän on onnistuaksenne pidettävä mielessänne seuraavat periaatteet: ensinnäkin kaikkien jäsenvaltioiden on osallistuttava laajentumisen rahoitukseen ja siitä aiheutuviin kustannuksiin. Toiseksi unionilla on oltava jatkossakin riittävästi keinoja yhteisten politiikkojensa kehittämiseen, mikä edellyttää yhteenkuuluvuuden alueella sovittavien rahoituksellisten ponnistusten kunnioittamista. Kolmanneksi meidän on kyettävä muodostamaan tulojärjestelmä, joka ilmentäisi paremmin jäsenvaltioiden rahoituskapasiteettia. Neljänneksi sattumanvaraiset kulujen vähennykset eivät ole hyväksyttäviä. Viidenneksi perustamissopimusten määräysten noudattaminen rajoittaa Agenda 2000: ta koskevia neuvotteluja. Herra Fischer, panostakaa todelliseen lähentymiseen, sillä se on hyvä sijoitus Euroopan kannalta. Arvostan puheenne sävyä ja tasapainoisuutta ja toivotan teille paljon onnea ja menestystä.

Cars
Arvoisa puhemies, talvi on saapunut Eurooppaan, mutta kylmyyden kestäminen on kaikkein vaikeinta niille kymmenilletuhansille, ehkä sadoilletuhansille kosovolaisille, jotka ovat joutuneet pakenemaan vuoristoon Miloseviin apureita. Pakolaiset, jotka ovat yrittäneet päästä pois vuorilta, ovat löytäneet kotinsa usein poltettuina ja kaivot myrkytettyinä. On sitä paitsi syytä uskoa, että Kosovon taistelut pahenevat kevään lähestyessä. Emme sen vuoksi saa unohtaa tämänhetkisen tilanteen syytä. Syynä on se, että serbit ovat kymmenen vuoden ajan saaneet sortaa kosovolaisia - 90 %: ia Kosovon väestöstä.
Eurooppa vaikeni niin kauan kun kosovolaiset esittivät vastalauseita vain rauhanomaisin keinoin. Pyydämme nyt, että he hyväksyvät rauhan, joka jatkaisi serbien ylivaltaa. Liberaaliryhmän mielestä tuleville rauhanneuvotteluille ei saa asettaa ehtoja. Toivomme, että aseleposopimus saataisiin pian aikaan, mutta emme halua määrätä konfliktin lopullisen ratkaisun aiheuttamia seurauksia kosovolaisille ja kosovolaisten tulevaisuudelle.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, lämpimät onnitteluni valintanne johdosta ja lämpimät onnitteluni ohjelmanne yleisille suuntaviivoille, joista olemme pitkälle samaa mieltä. Toivon, että ohjelma käynnistyy ja edistyy.
Arvoisa herra ministeri, eilisen Eurooppa, kansallismielisyyden, erottelun ja menneisyyden Eurooppa ei sijaitse tietyllä maantieteellisellä alueella, vain joissakin valtioissa, vaan se sijaitsee ihmismielissä, koko Euroopan ja Euroopan unionin poliittisissa käytännöissä, ja siellä sitä vastaan pitää poliittisesti taistella. Tulevaisuuden, integraation Eurooppa, kuten niin hyvin sanoitte, pitää avata ja sen pitää tarjota mahdollisuuksia kaikille kansalaisilleen, kaikille Euroopan valtioille ja kansoille.
Arvoisa puhemies, kun puhumme Kosovosta ja yleensä Balkanista, sallikaa minun sanoa, että tämä tulevaisuuden Eurooppa, josta puhumme, ei tarjoa mitään mahdollisuuksia, mitään ehdotuksia tai mitään sijaa alueen valtioille ja kansoille tulevaisuudessa. Tämä Euroopan alue ei sisälly laajentumispolitiikkaan edes etäisenä tavoitteena. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, juuri tämä poisjättäminen kuuluu menneisyyden Eurooppaan, ja pyydän teitä suomaan tälle asialle muutaman ajatuksen.

Corbett
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Teidän lisäksenne parlamentissa ei näytä olevan yhtään jäsentä Euroopan kansanpuolueesta. Boikotoivatko kristillisdemokraatit tätä keskustelua?

Puhemies
Herra Corbett, aika moni jäsen Euroopan kansanpuolueesta on jo osallistunut keskusteluun. Kuinka siis voitte tehdä tuollaisen johtopäätöksen?

Brok
Arvoisa puhemies, kristillisdemokraattinen ryhmä on parhaillaan neuvottelussa, koska se ei ole vielä selvittänyt kahden sosialisteja edustavan komissaarin menettelytapoja koskevaa kantaansa.
Naurua

Hänsch
Arvoisa puhemies, voinko päätellä siitä tosiseikasta, että herra Brok on täällä, että hän hyväksyy kahden sosialisteja edustavan komissaarin menettelytavat?
Naurua

Puhemies
Hyvät kollegat, pidän aina tällaista keskustelua myönteisenä, mutta se ei saisi jatkua liian pitkään.

Cohn-Bendit
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ensiksi toimielimestämme: olkoonpa Euroopan kansanpuolueen ryhmästä paikalla kaksi tai kolme ihmistä tai meitä paikalla yhteensä kymmenen, kun kuva tästä tärkeästä keskustelusta välittyy julkisuuteen, Euroopan parlamenttiin kohdistuu arvostelua - riippumatta siitä, minkä selityksen esitämme. Olemme aina ovelia, kun arvostelemme komissiota ja muita, mutta meidän pitää tarkastella omaa käyttäytymistämme täysistunnoissa. Tämä vain aluksi. Herra Poettering, joka puhuu niin ovelasti, voisi muuten mainita nimet Schmidhuber ja Bangemann esimerkkeinä siitä, kuinka komissio on ennenkin nimitetty. Pidän uskomattomana sitä, että juuri tässä tilanteessa, kun puhutaan niin paljon Euroopan tulevaisuudesta, nimenomaan Euroopan kansanpuolueesta ja muista ryhmistä on niin vähän ihmisiä paikalla. Se on kuitenkin heidän ongelmansa eikä minun!
Haluaisin nyt antaa arvoisalle neuvoston puheenjohtajalle yksinkertaisesti kolme pientä virikettä, jotta Saksan puheenjohtajakaudesta tulee niin menestyksekäs kuin hän toivoo. Ensinnäkin: keskustelu unionin lopullisesta muodosta on tärkeä, ja sen on myös saatava aikaan yhteiskunnallista keskustelua. Euroopan unioni on kuitenkin nyt olemassa eikä voi vain odottaa keskustelua lopullisesta muodostaan. Sen vuoksi Kölnissä on tehtävä päätös, päätöslauselma siitä, että vuonna 2001, kun järjestetään uusi hallitusten välinen konferenssi, päätetään myös Euroopan unionin uudesta perusoikeuksien peruskirjasta. Uutta hallitusten välistä konferenssia ei voi pitää päättämättä uudesta perusoikeuksien peruskirjasta, muuten Euroopan avautuminen ei ole mahdollista eikä näkyvää.
Toiseksi: on vaarallista, jos Saksan puheenjohtajakaudella - mistä syystä tahansa - vaietaan Välimeren politiikasta. Euroopassa pelätään nimittäin, kenties syyttä, että Eurooppa ja Saksa suuntautuvat enää vain itään päin ja unohtavat etelän suhteiden ongelmat. Sen vuoksi pidän myös tärkeänä, että nostamme etelän, Välimeren suhteiden yhteydessä esiin myös Algerian kaltaisten kumppanien ihmisoikeudet. Ei ole kyse pelkästään terrorismin torjumisesta vaan myös ihmisoikeuksista, siitä, miten valtio torjuu terrorismia. Se on demokratian tulevaisuus, ja siitä pitäisi keskustella myös Välimeren maiden kumppanien ja ennen kaikkea Algerian kanssa.
Kolmanneksi: nettomaksajia ja nettomaksuja koskevan keskustelun kuuluisaan omantunnonkysymykseen. Poliittiselle instituutiolle, olkoon se mikä tahansa, ei voi antaa lisää tehtäviä ja samanaikaisesti heikentää koko ajan sen toimintakykyä huonontamalla taloudellisia edellytyksiä. Olemme viimeksi kuluneina päivinä nähneet komission osalta, mihin se johtaa. Komissio on sanonut, että heillä on liian vähän ihmisiä tehtäviin, joista pitää vastata. Sitten syntyy sellaisia ongelmia, joita on syntynyt. Sen vuoksi meidän on ajateltava järkevästi. Minkälaisia uudistuksia maataloudessa tarvitaan? Mitkä vanhat taakat on saatava poistettua? Kuinka paljon enemmän Englannin pitää maksaa? Lisää tasa-arvoa, lisää oikeudenmukaisuutta. Kyllä, mutta meidän on myös kysyttävä, kuinka paljon enemmän koko unionin on maksettava, jotta se pystyy hoitamaan tehtävänsä.
Suosionosoituksia

Dupuis
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää hyvin lämpimästi neuvoston puheenjohtajaa hänen puheestaan ja hänen puheenjohtajavaltio Saksan ohjelmaa koskevasta alustuksestaan. Emme ole pitkään aikaan saaneet kuulla täällä Euroopan parlamentissa näin voimakkaasti liittovaltiojärjestelmää puoltavaa puhetta. Ryhmäni esittää hänelle varmaan konkreettisia ehdotuksia seuraavina viikkoina. En ehdi mainita niitä kaikkia, ja tyydyn siten esittämään vain yhden ehdotuksen.
Kansainvälisessä yhteisössä on nykyisin yli 100 maata, jotka ovat kumonneet de facto kuolemanrangaistuksen. Maita on siten enemmistö. Ehdot ovat näin ollen täyttyneet, jotta Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous voi hyväksyä tänä vuonna kuolemanrangaistusta koskevan maailmanlaajuisen lykkäyksen. Jos mahdollista, haluaisin puheenjohtajavaltio Saksan kertovan meille, aikooko se tehdä tämänsuuntaisen aloitteen seuraavina viikkoina, jottei tuloksena olisi viime vuoden kaltainen epäonnistuminen ja jottei tuhrattaisi tätä mahdollisuutta sellaisten edullisten olosuhteiden luomiseksi, että Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous ottaisi käyttöön kuolemanrangaistusta koskevan maailmanlaajuisen lykkäyksen vuonna 2000.

Kronberger
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te olette ensimmäinen neuvoston puheenjohtaja, jonka poliittinen oikeutus perustuu vihreään liikkeeseen. Haluaisin kiinnittää huomionne siihen, että kaikki politiikan muodot ja kaikki poliittinen toiminta on jo alun perin epäonnistunutta ja järjetöntä, jos peruskysymystä, nimittäin ympäristökysymystä, ei ratkaista parlamentin ulkopuolella. 1900-luku on lähes ohi ja 2000-luku on alkamassa. Ajatelkaa: meillä ei ole enää varaa toiseen 1900-lukuun, ei luonnonvarojen eikä ympäristön tuhoamisen osalta.
Kysyn itseltäni, mikä on teidän vaikutuksenne ekologisen näkemyksen muodostumisessa. Toivon, että ette ole luopunut näkemyksestänne, joka on vienyt teidät sinne, missä nyt olette, legendaaristen tossujenne kanssa, niin että ne nyt mahdollisesti molemmat homehtuvat kellarissa. Jos näin on, hakekaa edes ekologiset näkemyksenne takaisin!

Van Velzen
Arvoisa puhemies, Luxemburgin huippukokous on tehnyt lopun lähes loputtomasta työttömyyttä koskevien mihinkään velvoittamattomien julistusten sarjasta. Tälle sarjalle ainakin näyttää tulleen loppu, sillä jos tarkastelee Wienin huippukokouksen tuloksia, voi havaita, että siellä on omistettu hyvin runsaasti sivuja työllisyydelle, joka on minun ja kaikkien sydäntä lähellä oleva aihe, mutta että mitään konkreettisia päätöksiä ei ole tehty ja että nykyiselle puheenjohtajamaalle on itse asiassa annettu hyvin paljon tehtäviä. Toivotan sille hyvin paljon menestystä niiden toteuttamisessa. Toivon, että puheenjohtajamaa pystyy tarttumaan asiaan Luxemburgin päätösten hengessä. Tämä tarkoittaa pääsemistä konkreettisiin tuloksiin esikuva-analyysin avulla, eikä ainoastaan kansallisella tasolla vaan myös unionin tasolla. Luxemburg oli tärkeä alku, mutta vielä tarvitaan hyvin paljon prosessin laajentamiseksi ja syventämiseksi.
Tällä hetkellä voin havaita tilanteessa tiettyä kulumista, sillä Luxemburgin päätösten toteuttamisen byrokraattisesta prosessista on jo päätetty kiinnittäen vähän huomiota uudistamiseen, joka oli tarkoitettu ensisijaiseksi asiaksi. Voin tietysti mainita lyhyesti pari nykyiselle puheenjohtajamaalle annetuista monista tehtävistä. Mielestäni olisi hyvin tärkeää, jos Saksa puheenjohtajamaana onnistuisi saamaan aikaan talous- ja sosiaalipolitiikan todellisen yhteensovittamisen. Saksalaiset ovat mielestäni esittäneet omassa maassaan tästä asiasta hyvin paljon piristäviä näkemyksiä. Ne muuttuivat sitä maltillisemmiksi, mitä lähemmäksi puheenjohtajuus tuli, mutta toivon, että saksalaiset eivät pitäisi näitä huomautuksia ja tätä politiikkaa pelkästään kansalliseen käyttöön sopivana vaan että he pitäisivät niitä myös unionin tasolla sovellettavina. Olen vakuuttunut siitä, että sosiaali- ja talouspolitiikan yhteensovittamisella vain kansallisella tasolla ei ole merkitystä, jos ette onnistu rakentamaan sitä vahvasti myös unionin tasolla. Toisin sanoen toivon, että pyrkimyksenne " liittoon työn puolesta" sekä työtä tai työllisyyttä koskeviin sopimuksiin voisivat vahvistua myös unionin tasolla voimakkaasti ja toivoakseni myös menestyksekkäästi.
Vaikka työllisyyspolitiikka on minulle sydämen asia, minulle tulee vähitellen sellainen tunne, että koko sosiaalipolitiikka ajatellaan katettavan täysin työllisyydellä ja työmarkkinapolitiikalla. Sosiaalipolitiikka on kuitenkin enemmän. Me olemme aina pyytäneet sopimusta työllisyydestä, kestävyydestä ja solidaarisuudesta emmekä pelkästään sopimusta työllisyydestä. Tämä vaikuttaa hieman ikään kuin kolmannen tien etsimiseltä, ikään kuin solidaarisuus oli tabu, mutta minä pitäisin erityisen suuressa arvossa sitä, jos Saksan hallitus onnistuisi saamaan solidaarisuuden vahvasti mukaan asialistalle. Euroopan sisäinen yhtenäisyys on vielä yksi tärkeimmistä tehtävistämme. Varainhoidollisiin velvoitteisiin liittyvän kaiken sanahelinän ja valituksen keskellä olen sitä mieltä, että yhtenäisyys unionin tavoitteena otetaan liian harvoin esille. Mielestäni nykyisellä puheenjohtajamaalla on tässä asiassa myös loistava tilaisuus. Olen iloinen siitä, että minun jälkeeni puhuu herra Brok, ja toivon, että hän mainitsee puheessaan, että hänen ryhmänsä vähäinen läsnäolo ei ole ongelma Cohn-Benditin näkemällä tavalla, vaan että se on koko parlamentin ongelma. On törkeää, että ei ymmärretä, että neuvoston puheenjohtaja edustaa koko parlamenttia eikä vain yhtä ryhmää.

Brok
Hyvä Daniel Cohn-Bendit, olen iloinen nähdessäni sinut tänään kerrankin istuntosalissa.
Välihuomautuksia
Olemme nyt erikoisessa tilanteessa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, toivon, että teillä riittää ymmärtämystä sille, että tilanne vaikuttaa hieman sekavalta.
Saksan oppositio, CDU/CSU, pyrkii myös täällä Euroopan parlamentissa Saksan Eurooppa-politiikan jatkuvuuteen. Uskon, että puhe, jonka piditte tänään, on Saksan Eurooppa-politiikan jatkuvuuden mukainen ja muodostaa lähikuukausina perustan rakentavalle yhteistyölle monissa asioissa.
Haluaisimme tietysti myös tietää, oletteko te ulkoasioita hoitava neuvoston puheenjohtaja ja onko liittokansleri Vilhelmin perinteen mukainen sisäasioita hoitava neuvoston puheenjohtaja. Nämä vastakohtaisuudet, joita esiintyy usein, pitää tietysti poistaa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, teidän on vaikeampi saada läpi tarvittavia kompromisseja Euroopan tasolla, jos Saksassa vallitsee toisenlainen mieliala. Toivon, että pystytte saamaan nämä asiat kuntoon!
Aivan erityisesti kiitän teitä institutionaalista uudistusta koskeneesta esityksestänne. Kölnin huippukokouksen pitää olla toimeksianto enemmistöpäätösten ja yhteispäätösten lisäämiseksi sekä perusoikeuksien luetteloimiseksi. Uskon, että sitä pitää tarkistaa Euroopan parlamentti huomioon ottaen siten, että toteutamme tällä alueella seuraavan kahden vuoden aikana Euroopan unionin laajentumiskyvyn kannalta tarvittavat toimet.
Teidän pitää saada puheenjohtajakaudellanne toteutumaan monia asioita, esimerkiksi yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka. Haluaisin pyytää teiltä, että kuuntelisitte enemmän kansallisia parlamentteja ja Euroopan parlamenttia kuin kenties diplomaattejanne nimittäessänne korkea-arvoisen edustajan ja muodostaessanne suunnittelu- ja valmisteluyksikön, jotta siitä syntyy enemmän eurooppalaista lisäarvoa kuin poliittisten johtajien kokouksia.
Haluaisin tehdä vielä yhden huomautuksen: työllisyyspolitiikka on tärkeä asia, siitä olemme kaikki yksimielisiä. Sen vuoksi vanha liittohallitus kannatti ja edisti Amsterdamissa ja Luxemburgissa eurooppalaisten työllisyyspolitiikkojen yhteensovittamista. Yhteensovittamisen, tavoitteiden asettamisen ja esikuva-analyysin, benchmarking, lisäksi ei voida tehdä muuta, koska siihen ei ole välineitä. Työllisyyspaketilla ei pitäisi luoda sellaista mielikuvaa, että voisimme käyttää yhteistä työehtosopimuspolitiikkaa Suomesta Portugaliin tai rahoittaa työmarkkinapolitiikkaa. Te puhuitte puheessanne työmarkkinapolitiikasta. Meillä on usein sellainen mielikuva, että työllisyyspolitiikassa on järjestettävä mahtava näytelmä muutamaa päivää ennen Euroopan parlamentin vaaleja, jotta siitä saadaan alibi kansallisiin vaaleihin, koska Euroopasta tehdään vastuullinen siitä, että omassa kansallisessa työllisyyspolitiikassa on epäonnistuttu. Eurooppa on liian arvokas siihen, että sitä vedetään vastuuseen vääristä asioista.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, sosiaalidemokraatit voivat kyllä osoittaa suosiotaan, kun puhutaan herra Kohlin ansioista, mutta olemme kuitenkin iloisia siitä, että nykyisen hallituksen ulkoministeri on täällä tänään.
Suosionosoituksia
Herra Fischer, kuuntelin teitä tarkkaavaisesti, ja nyt käytävän keskustelun laatu ja ulottuvuudet huomioon ottaen en voi nyt aloittaa kertomalla teille, mitä raja-arvoja teidän pitää muuttaa ja mitä ympäristölainsäädäntöä on välttämättä uudistettava, vaikka tekisinkin sen mielelläni ja tietysti myös voisin yksityiskohtaisesti tehdä.
Haluaisin kuitenkin esittää muutaman huomautuksen, jotka sopivat erittäin hyvin sen yhteyteen, mitä te sanoitte. Kun puhutte kasvavasta Euroopasta, kasvavasta Euroopan unionista ja yhdistyvästä Euroopasta, jota me kaikki toivomme, joidenkin asioiden on oltava täysin selviä: on oltava selvää, että pitää olla ja onkin poikkileikkauspolitiikkoja, joita myös pidetään sellaisina ja joita on käsiteltävä eri tavalla kuin muita.
Kollegani Wim van Velzen puhui sosiaalipolitiikasta. Se on varmasti esimerkki niistä. Olen ryhmässäni Euroopan parlamentissa vastuussa ympäristöpolitiikasta, kuluttajasuojasta ja terveyspolitiikasta. Jos suhtaudumme vakavasti Euroopan yhdentymiseen, meidän on suhtauduttava vakavasti myös siihen, että tällaiset poikkileikkauspolitiikat yhdentyvät muihin politiikan alueisiin. Se merkitsee sitä, että esimerkiksi ympäristöpolitiikka on integroitava liikennepolitiikkaan, energiapolitiikkaan ja talouspolitiikkaan - ympäristöpolitiikka on muuten myös työllisyyspolitiikan moottori. Sitähän toistetaan jatkuvasti - tämäkin liittohallitus tekee niin. Toivon kuitenkin, että näiden kuuden kuukauden kuluttua havaitaan myös, että Cardiffin ja Kölnin huippukokouksista seurasi muutakin, että näemme silloin todella, että yhtenäinen lainsäädäntö velvoittaa komissiota sisällyttämään ympäristöpolitiikkaa myös muihin alueisiin, muuten myös rakennepolitiikkaan.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, puhuitte avoimuudesta, ja minä huusin hävyttömän välihuomautuksen, jota pyydän anteeksi. Tiedän, että kansalaiset eivät tiedä usein, kuinka Euroopan unionin lainsäädäntö tapahtuu. He eivät kuitenkaan tiedä sitä tarkkaan jäsenvaltioissaankaan. En pidä sitä hyvänä asiana, ja sen vuoksi suhtaudun myönteisesti siihen, että pyritte avoimuuteen. Avoimuus merkitsee kuitenkin myös sitä, että on selvää, mitä jäsenvaltiot tekevät Euroopan unionin lainsäädännön kanssa, jonka ne ovat kerran hyväksyneet.
Jos käy niin kuin Saksassa aiemmin tavallisesti kävi - mikä on kyllä helposti todistettavissa - että Saksa hyväksyy tosin lainsäädännön - nimenomaan ympäristön alalla - mutta ei toteuta sitä kansallisessa oikeudessaan tai ei valvo määräysten noudattamista, sekin on avoimuuden vastaista, ja pyydän teitä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tekemään jotain asian hyväksi. Jos haluamme tehdä jotain Euroopan kaikkien ihmisten hyväksi - se tarkoittaa myös jäsenyyttä hakeneiden maiden ihmisiä - meidän on pidettävä huolta siitä, että he elävät elämisen arvoisessa ympäristössä.
Olemme puhuneet tänään paljon ulkopolitiikasta ja laajoista yhteyksistä. Sellainen tekee minusta aina aivan vaatimattoman, ja muutun aina aivan pieneksi ja yritän olla sanomatta liikaa, mutta loppujen lopuksi on aina kyse ihmisistä, jotka elävät tässä maailmassa, tässä Euroopassa. Nämä ihmiset hengittävät, he elävät syöden ja juoden ja heidän on elettävä ympäristössään. Jos emme onnistu pitämään tätä ympäristöä elämisen arvoisena, emme myöskään voi puhua enää ulkopolitiikasta. Sen vuoksi pyydän teitä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, viemään mukananne kotiin ja Bonniin sen ajatuksen, että ympäristöpolitiikan pitää olla Saksan politiikan painopiste sekä Euroopan yhdentymisen painopiste.
Suosionosoituksia

Fontaine
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, Saksan liittotasavallan puheenjohtajakausi on alkanut parhaalla mahdollisella tavalla. Kaikki ovat olleet lähes yksimielisiä siitä, oli kyse sitten Euroopasta tai muusta maailmasta, että euron käyttöönotto on ollut menestys ja todellinen historiallinen vaihe pitkään jatkuneessa Euroopan rakentamisessa. Saksa ei ole säästellyt ponnistelujaan, eikä edes uhrauksiaan tämän saavuttamiseksi, ja ymmärtänette, arvoisa puheenjohtaja, että liitän tähän kunnianosoitukseen valtakunnankansleri Kohlin, joka on niin rohkeasti ja päättäväisesti pitänyt kiinni tästä tavoitteesta.
Osoitan tänään mitä lämpimimmät onnentoivotukseni onnistumisesta puheenjohtajavaltio Saksalle. Kyse on raskaasta vastuusta, koska tälle puheenjohtajakaudelle osuu strategisia päätöksiä, jotka määrittävät tulevan Euroopan ääriviivat. Euroopan, jota haluamme tietysti laajentaa Keski- ja Itä-Euroopan maihin, joiden tavoitteena on liittyä meihin, mutta myös Euroopan, jonka on tästä lähtien lujitettava poliittista ulottuvuuttaan ja uudistettava siten toimielimiään vastatakseen paremmin maanmiestemme odotuksiin.
Arvoisa puheenjohtaja, kuunneltuani teitä minusta tuntuu, että puheenjohtajakautenne ensisijaisiin asioihin sisältyvät hyvin suurelta osin kaikki nämä tavoitteet. On kuitenkin olemassa kaksi työsarkaa, joita haluan pohtia hieman tarkemmin.
Ensiksikin Agenda 2000: n loppuun saattaminen. Hyväksymme pyrkimyksenne päästä tähän tulokseen, jos mahdollista, 24. ja 25. maaliskuuta pidettävässä huippukokouksessa. Kyse on ehdottoman tärkeästä aikataulusta, jos haluamme, että Euroopan parlamentti pystyy aikataulunsa mukaisesti - joka on joka tapauksessa hyvin tiukka ottaen huomioon kesäkuussa pidettävät vaalimme - hoitamaan kunnolla sille uskotut tehtävät.
Hyväksyn myös ajatuksen siitä, että Euroopan unionin tuleva rahoituskehys sekä rakennepolitiikan ja yhteisen maatalouspolitiikan uudistukset muodostavat kokonaisvaltaisen paketin, eikä niitä voi erottaa toisistaan. Toivomiinne kestäviin ratkaisuihin pääsemiseksi on välttämätöntä, että jokaisen arkoja kohtia kunnioitetaan. Te tiedätte ja me tiedämme, että tietyt jäsenvaltiot suhtautuvat herkemmin, ja oikeutetusti sitä paitsi, rahoituksellista maksuosuutta koskevaan ongelmaan. Toiset jäsenvaltiot ovat pohjimmiltaan kaikkien näiden vuosien aikana taanneet yhteisömme yhteenkuuluvuuden. Lopuksi toiset suhtautuvat herkemmin unionimme ensimmäisenä perustana oleviin yhteisiin politiikkoihimme. Olette varmaan ymmärtänyt, arvoisa puheenjohtaja, että tarkoitan tällä maatalouspolitiikkaa ja haluan ilmaista teille tuntemukseni hyvin yksinkertaisesti.
Sellaisten toimenpiteiden käyttöönotto, joka johtaisi käytännössä vaikkapa vain osittaiseen yhteisen maatalouspolitiikan uudelleen kansallistamiseen, olisi poliittinen virhe, jonka takia Euroopan unionin kuva särkyisi monien maanmiestemme silmissä. Hyvä Klaus Hänsch, kukaan ei luonnollisestikaan ole todennut, ettei mitään pitäisi muuttaa. Minusta kuitenkin tuntuu, että panokset ylittävät kenen tahansa kansalliset edut, koska maatalouden kehitys on niin välttämätöntä oman eurooppalaisen alueemme tasapainolle. Toivon, että pohtisitte tätä asiaa, arvoisa puheenjohtaja.
Toinen aiheeni koskee toimielimiä. Jos valitsemme avoimen, mutta myös voimakkaan ja yhtenäisen Euroopan, meillä on oltava sen toimintakyvyn säilyttäviä toimielimiä. Muuten meitä uhkaa, kuten totesitte, institutionaalinen sydänkohtaus. Olette esittänyt selkeästi arat aiheet, joita meidän on painotettava. Olette tarkentanut, että Kölnin huippukokouksessa käynnistetään uusi hallitusten välinen konferenssi; haluaisin kuitenkin esittää teille yhden kysymyksen. Eikö teistä tunnu siltä, että hallitusten välisten konferenssien kaltainen menetelmä on osoittanut rajallisuutensa? Arvoisa puheenjohtaja, haluaisin teidän kertovan meille, eikö olisi mahdollista löytää luovempaa keinoa toivotun tuloksen saavuttamiseksi.
Lausun vielä kerran hyvin lämpimät onnentoivotukseni puheenjohtajuutenne johdosta.

Rehder
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, haluaisin vielä huutaa lyhyesti kollega Brokille, joka on jo lähtemässä ryhmäkokoussaliin: SPD eroaa PPE: stä ja sen saksalaisista jäsenistä myös siten, että emme ole puolue, joka unohtaa nopeasti. Sen vuoksi minua ihmetyttää, että te puhutte 16 vuotta Saksassa hallituksessa oltuanne jo ennustajamaisesti siitä, että hallitseva liittohallitus joutuu vastuuseen työllisyyspolitiikan epäonnistumisesta. Se on jo todella järjenvastaista, ja sen ymmärtävät pohjimmiltaan kaikki Euroopan ihmiset.
Monet Euroopassa eivät kuitenkaan ymmärrä maaseudun tukipolitiikkaa, maatalouspolitiikkaa. Kun puhutaan Euroopan unionissa tarvittavan uudistuksen yhteydessä maatalouspolitiikan uudistuksesta, on tiedettävä kaksi asiaa: ensinnäkin, se uudistus on sinänsä myöhässä ja välttämätön. Sitä ei ole otettu Agendaan sen vuoksi, että edessä on toivottu laajentuminen itään. Toiseksi on tiedettävä, että siinä ei ole kyse pelkästään maataloushinnoista, vientituista ja korvauksista, vaikka ne ovatkin erittäin tärkeitä. Pääasiassa on kyse maaseudun, joka muodostaa 80 % Euroopan unionin alasta, tulevaisuudesta, ja samalla ennen kaikkea siitä, kuinka onnistumme turvaamaan työpaikat ja luomaan uusia työpaikkoja maatalouden alalla ja myös siitä riippumatta maaseudulla sekä säilyttämään ympäristön.
Eurooppalaisessa julkisessa keskustelussa ei kiistetä näitä tavoitteita. Yhä kiistanalaisempi, ja syystäkin, on sitä vastoin jo pitkään ollut tapa, jolla Euroopan unionin varoja käytetään maaseudun hyväksi. Euroopan tilintarkastustuomioistuimen presidentti viittasi hiljattain siihen, että vieläkin vallitsee kestämätön tilanne, nimittäin se, että 80 % Euroopan veronmaksajien maaseudulle, maatalouspolitiikalle jaettavista varoista annetaan vain 20 %: lle saajista, eli parhaiten toimeentuleville. Sitä ei ymmärrä Euroopassa oikeutetusti yksikään ihminen.
Yhtenä Agenda 2000: n tärkeimmistä tavoitteista pitää sen vuoksi olla sen selvittäminen, että tukipolitiikan pitää olla maatalouden alallakin pääasiassa sosiaalipolitiikkaa. Ei käy päinsä, että miljoonatuloja maaseudulla ansaitsevalla henkilöllä, joka on tehnyt edullisella paikalla sijaitsevasta yrityksestään valtavien rationalisointitoimien ansiosta melkein yhden miehen yrityksen, jolla on parhaat yhteydet maailmanmarkkinoille ja joka saa parhaat tuotot sieltä, on edelleen samat oikeudet tukeen kuin heikommassa asemassa olevalla alueella toimivalla maanviljelijällä, joka kykenee selviämään usein vain äärimmäisten ponnistusten avulla.
Me sosiaalidemokraatit emme kadehdi eurooppalaisen maailmanlaajuisen toimijan taloudellista menestystä. Me vaadimme kuitenkin, että sellainen maatalousyrittäjä, joka ei voi heikommassa asemassa olevalla alueellaan koskaan muuttua tällaiseksi maailmanlaajuiseksi toimijaksi mutta pitää yllä korvaamattomien ekologisten palvelujensa avulla maaseutua, että tällainen yrittäjä pystyy myös elättämään itsensä hyvin - ja paremmin kuin tähän asti on osoittautunut. Ympyrä sulkeutuu siinä.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te puhuitte aluksi oikeutetusti siitä, että meidän ei pidä tuntea yhteisvastuuta vain heikoimmista jäsenvaltioista vaan aina myös sosiaalisessa arvoasteikossa heikoimmassa asemassa olevista alueista, ja niihin kuuluu tietysti myös maaseutu.
Suosionosoituksia

Bianco
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, puheenvuoronne oli merkittävä ja se epäilemättä avasi kunnianhimoisia näköaloja: uusi hallitusten välinen konferenssi, uusi eurooppalainen perustuslaki, autonominen ja riippumaton yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka, LEU: n vahvistaminen, neuvoston enemmistöpäätökset, parlamentin vallan lujittaminen. Arvoisa puhemies, nämä ovat epäilemättä merkittäviä tavoitteita, mutta ne ovat aikomuksia, ja vanhan sanonnan mukaan " tie helvettiin on kivetty hyvillä aikomuksilla" .
Ongelma on kuitenkin toisenlainen. Ongelmana on ymmärtää, kuinka ihmeessä on mahdollista yhdistää esittämienne tavoitteiden johdonmukaisuus ja ne konkreettiset valinnat, jotka Saksan hallitus näyttää panevan toimeen. Nämä ovat kysymyksiä, joita myös puhemies Hänsch esitti Die Zeit -lehden haastattelussa. Eräät liittokansleri Schröderin ilmoitukset, erään ministerinne kylmäkiskoinen suhtautuminen euroon, ilmoitus maksuosuuksien vähentämisestä, uhkaus Välimeren alueen valtioille maksettavien osuuksien vähentämisestä eivät ole hyviä merkkejä.
Epäilemättä hälvensitte joitakin näistä epäilyksistä - se meidän on uskoakseni tunnustettava - mutta epäilyksiin on vieläkin aihetta! Arvoisa puheenjohtaja, tahtoisin muistuttaa, että Euroopan ovat suurelta osin rakentaneet erääseen tiettyyn, kristillisdemokraattiseen kulttuuriin kuuluvat johtajat. Pystyvätkö sosialistienemmistöiset hallitukset saattamaan rakennustyön päätökseen? Me toivomme sitä. Aikomuksenne on tämänsuuntainen, mutta me toivomme, että voisitte myös toimia sen mukaisesti.
Myös työttömyyteen liittyviä ongelmia voidaan käsitellä ainoastaan Euroopan laajuisissa puitteissa. Kuinka työttömyyttä sitten pitäisi käsitellä? Hetki sitten kuulin erään sosialistiseen ryhmään kuuluvan kollegan puheenvuoron, jossa hän yhä asettaa keskuspankille paineita löysäten siten terveen talouden tiukkoja ehtoja ja ehdottaa menettelyjä, joita uudenlainen valtiojohtoisuuden kannatus näyttää inspiroivan. Pitäisikö näiden olla neuvoja, joita voidaan noudattaa? Eivät ne ole. Minua hämmästyttää - minun on toistettava tämä vielä kerran, arvoisa puheenjohtaja - Välimeren asioissa vallitseva hiljaisuus, kuten myös herra Cohn-Bendit totesi. Haluan kiittää häntä myös hänen Kosovoa koskevista julkilausumistaan.
Esittäisin vielä viimeisen suosituksen, mikäli sallitte. Koska tiedän, että puheenjohtaja osaa kreikkaa, esitän ajatukseni latinaksi: " Laus nova nisi oritur etiam virtus amittitur" (ellei uutta kiitoksen aihetta ilmene, vanhoillakaan saavutuksilla ei ole mitään arvoa). Samankaltainen ajatus esiintyy myös saksalaisessa sanonnassa, joka kuuluu: " Wer nicht vorwärts geht, der kommt zurück" . Uskon, että näin voi käydä Euroopallekin, ellei se kehity.

Puhemies
Minun on vain anekdoottina tarkennettava, että puhemiehen, kuten myös monen muun kollegan, on ollut pakko opetella latinaa pystyäkseen opiskelemaan oikeustiedettä.
Kenelläkään ei ole siten vaikeuksia seurata teitä.

Colom I Naval
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, puheessanne - joka oli varmasti poliittinen puhe - annoitte paljon painoarvoa talousarvioon liittyville seikoille. Haluaisin siis aloittaa esittämällä huomautuksen: Euroopan unionissa pienet valtiot ovat saaneet aikaan suuria rahoitussopimuksia. Voimassa olevia rahoitusnäkymiä ei hyväksytty Edinburghissa, vaikka jotkut näin uskovat, vaan vuotta myöhemmin Brysselissä, Belgian ollessa puheenjohtajamaana.
Saksan hallituksella - Saksan uudella hallituksella - on edessään haaste katkaista tämä ketju, tämä perinne. Agenda 2000: n esittelijänä minä toivotan teille koko sydämestäni paljon onnea. Toivon, että onnistumme siinä.
Arvoisa puheenjohtaja, kuuntelin teitä erittäin tarkkaavaisesti, sillä teidän tavoitteita käsittelevässä asiakirjassanne kerrotaan unionin rahoitus- ja talousarviopolitiikasta vain 12 rivin verran, ja asiakirjan muilla riveillä käsitellään todella monia politiikkoja, lukemattomia politiikkoja, mutta ilman rahoitusta.
Wienin Eurooppa-neuvostossa päätettiin, että Agenda 2000 on toteutettava - lainaan - yhteisvastuun hengessä ja noudattamalla talousarvion kurinalaisuutta. Te puhuitte - ja minä panin sen erittäin tarkasti merkille - tasapuolisesta ratkaisusta, joka ei vahingoittaisi heikoimpia jäseniä, ja pyysitte parlamentilta yhteistyötä. Arvoisa puheenjohtaja, mielestäni kysymys on väärin muotoiltu. Parlamentin yhteistyöhön te voitte luottaa. Kysymys onkin: voimmeko luottaa neuvoston yhteistyöhön? Nimittäin 8. joulukuuta, arvoisa puheenjohtaja, neuvoston piti toimittaa tiedonanto, jossa sen piti vahvistaa aikovansa noudattaa eikä pitää merkityksettömänä niitä sopimuksia, jotka se oli juuri samana aamuna allekirjoittanut komission ja parlamentin kanssa. Arvoisa puhemies, neuvosto on se, joka aiheuttaa ongelmia. Kurinalaisuus ei tarkoita samaa kuin säästäminen. Kurinalaisuus tarkoittaa samaa kuin ankara ja tehokas hallinta. Näitä termejä ei pidä sekoittaa keskenään. Sitä paitsi ilman parlamenttia ei rahoitusnäkymiä voi olla olemassa. Tämän vuoksi aion muistuttaa teitä lyhyesti eräistä asioista joita parlamentti pitää erityisen tärkeänä ja joita neuvosto ei näytä aina ymmärtävän oikein.
4.joulukuuta 1997 hyväksymässään päätöslauselmassa parlamentti vastusti kansallisia osuuksia ja periaatetta, jonka mukaan edellytetään täyttä vastinetta. Te sanoitte nimenomaan, että euro merkitsee edistysaskelta uuden eurooppalaisen mahdin rakentamisessa. Rohjetkaa tekin ottaa edistysaskel tämän eurooppalaisen mahdin suuntaan ja esittäkää aidosti eurooppalaisia omia varoja koskeva ehdotus. Myöntäkää, että ajatus kansallisista osuuksista ei ole kovin Eurooppa-henkinen, vaan se merkitsee pikemminkin askeleen ottamista taaksepäin Euroopan poliittisessa rakentamisessa.Euroopan parlamentti on jo ilmaissut kannattavansa koheesiorahastoa sellaisena kuin Euroopan komissio sen aikanaan esitti, ja vastustavansa YMP: n rahoittamista. Arvoisa puheenjohtaja, tarvitsemme enemmän joustavuutta. Parlamentti on tuonut esille epäilyksensä Agenda 2000: ssa ehdotettujen uudistusten rahoitukseen liittyvien seurausten osalta. Nyt on saatavilla myös tilintarkastustuomioistuimen joulukuinen lausunto nro 10/98, jossa käsitellään Agenda 2000: ta ja jossa ollaan vieläkin taipuvaisempia epäilyyn. Tarvitsemme joustavuuteen liittyviä lausekkeita ja välineitä. Tässä ovat panoksena rahoitusnäkymät.
Lopuksi, arvoisa puhemies, laajentuminen on tärkeä kysymys. Me, jotka emme aikanaan päässeet mukaan Euroopan rakentamisprosessiin sen vuoksi, että maassamme vallitsi diktatuuri, kannatamme kiihkeästi itälaajentumista. Te toitte esille laajentumisen toteuttamatta jättämisestä aiheutuvat kustannukset, ja olen kanssanne samaa mieltä. Arvoisa puheenjohtaja, uskotteko kuitenkaan siihen, että me voimme valmistella tätä laajentumista niiden onnettomien määrärahojen turvin, jotka meillä on käytettävissämme rahoituksen osalta, leikkaamalla Eurooppaa ja sen nykyisiä talousarvioita? Alueellisesti suurempaa Eurooppaa ei saavuteta pienemmän talousarvion Euroopalla.

Pack
 Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin viitata aluksi vielä kerran siihen, että kun arvoisa neuvoston puheenjohtaja puhui, PPE-ryhmä oli lähes täydellisenä paikalla ja että saitte meiltä kunnolliset suosionosoitukset, saitte myös saksalaisten kristillisdemokraattien suosionosoitukset, koska mekin tuemme teitä siinä, mitä sanoitte - jos myös teette sen. Sen vuoksi tuolta ylhäältä tehty huomautus ei ole oikeutettu, ja kun katson, mitä sosialistit tekevät, voin vain sanoa: heitä on neljä enemmän kuin meitä, eikä sekään ole kovin loistavaa.
Sitten takaisin keskusteluumme. Käsittelen vain yhtä kohtaa, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Kosovoa. Sanoin täällä Holbrooken ja Miloseviin välisten neuvottelujen häpeällisen lopputuloksen jälkeen, ettei siihen päivään ole pitkästi, jolloin länsi syyttää Kosovon albaaneja siitä, että he eivät anna lopultakin periksi. Miltä asiat näyttävät nyt Kosovossa? Aluksi kenties vetäytyneet serbisotilaat ovat palanneet jo aikoja sitten. Kosovon serbipoliisi on hyvin aseistautunut. Albaanikyliin ja albaanisiviilejä vastaan tehtävät harkitut hyökkäykset ovat jokapäiväisiä. UCK reagoi serbien terroritekoihin epätoivoisin eikä aina hyväksyttävin toimin, jotka kuvastavat kuitenkin ennen kaikkea albaanien lisääntyvää voimattomuutta ja avun tarvetta.
Missä on se askel poliittiseen suuntaan, jota te kaipasitte aiemmin? Me jouduimme toteamaan jo lokakuussa 1998, ettei Milosevi halua tätä poliittista ratkaisua. Hän haluaa puhdistaa Kosovon etnisesti, muuttaa albaanien ja serbien välisen voimasuhteen edulliseksi serbeille. Hän menestyy siinä erinomaisesti, arvoisa neuvoston puheenjohtaja ja hyvä Daniel Cohn-Bendit. Pakolaisia, minne hyvänsä katsommekin, ei pelkästään metsissä, ei pelkästään Albaniassa, ei pelkästään Makedoniassa. Bosniassakin on Kosovon pakolaisia, ja Saksaan ja Italiaan he tulevat joka tapauksessa! ETYJin tarkkailutoiminta on vitsi eikä voi onnistua. Meidän pitäisi vetää pois tarkkailijat, muuten tiedotusvälineitä hallitsevat uutiset siitä, kuinka tämä herrasväki on hengenvaarassa, eikä albaanien, joiden henki on ollut vaarassa jo yhdeksän vuotta, kurjuus ja hätä.
Arvoisa puhemies, kun puhuitte siitä, että Naton suojajoukot ovat Makedoniassa näiden ETYJin tarkkailijoiden suojana, huomasin, että ette suhtaudu tähän kaikkeen täysin välinpitämättömästi. Sehän on nimittäin kuin pilkkaa niiden korvissa, jotka ovat yhdeksän vuoden ajan kärsineet siellä serbien apartheid-politiikasta. Joukot eivät ole siellä suojaamassa albaanisiviilejä vaan niitä harvoja ETYJin tarkkailijoita, joiden olisi oikeastaan parempi olla siellä, mistä he tulivatkin, eli kotonaan. He eivät nimittäin voi tehdä siellä mitään.
Muutama serbisotilas on nyt yleisesti tietäen albaanien vankina. Mutta mitä maailman julkinen sana on tehnyt viimeksi kuluneiden yhdeksän vuoden aikana? Onko se nostanut metelin, kun albaaneja on otettu vangiksi päivittäin, kun albaaneja on kidutettu päivittäin? Asetan kyseenalaiseksi nyt käytävän keskustelun pätevyyden. Yhteysryhmä ei ole viime kuukausina enää edes kokoontunut. Vetäkää ETYJin tarkkailijat pois ja antakaa kansainvälisten joukkojen, joihin kuuluu myös venäläisiä sotilaita, huolehtia Kosovon rauhasta, jotta poliittisella siirtymäkauden ratkaisulla, joka voi johtaa todelliseen ratkaisuun tällä alueella, on lopultakin mahdollisuus toimia! Muuten saamme jatkuvasti kuulla siitä, mistä tiedotusvälineet kertovat nyt päivittäin.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minäkin haluaisin puhua Kosovosta. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin sanoa aluksi, että myös minä ja ryhmäni voimme täysin onnitella teitä puheestanne. Uskon, että käsittelemänne aiheet, nimenomaan myös ulkopoliittiset kohdat, olivat niitä kohtia ja tähdennyksiä, joita me voimme täydellä oikeudella odottaa ja toivoakin Saksan puheenjohtajakaudelta.
Puhuitte hyvin vähän konkreettista Kosovon kysymyksestä. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin rohkaista teitä lausumaan kenties vielä jotain, jotta kantanne selviäisi, erityisesti sen jälkeen, mitä suuresti arvostamani rouva Pack juuri sanoi, koska en ole hänen kanssaan samaa mieltä. Uskon, että meidän on tyydyttävä siihen, että voimme saada aikaan Kosovossa vain järjestelyn, joka on rauhanomainen ja joka loppujen lopuksi sovitaan yhteisymmärryksessä - niin vaikeaa kuin se onkin. Meidän on asennoiduttava siten, että kestää vuosia - oli suuri virhe uskoa Bosniassa, että asia hoituisi muutamassa kuukaudessa - yhtäältä sanoa serbeille, että emme voi hyväksyä heidän hyökkäyksiään, mutta sanoa myös UCK: lle, että sen toimia, jotka suuntautuvat siis myös albaaneja ja herra Rugovaa vastaan, ei voi sietää. Juhlimme Rugovaa tässä salissa, mutta tuemme toisaalta puheissamme UCK: n toimia - ja siinä on ristiriita. Sitä on mahdoton suvaita ja hyväksyä, ja puheenjohtajamaan on otettava selkeästi kantaa siihen.
Toiseksi: arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olette selittänyt monissa haastatteluissa selvästi, että ETYJin kaltaiset järjestöt eivät ole teillekään mitään sivuseikkoja, jotain, jonka voi työntää sivuun. Jokainen meistä tuntee ETYJin heikkoudet, mutta kyse on kuitenkin tämän järjestön vahvistamisesta eikä siitä luopumisesta. Sen vuoksi olen sitä mieltä, ettei sen pidä vetäytyä. Olen kuitenkin sitä mieltä, että se kaipaa suojelua ja että on tehtävä kaikki mahdollinen sen hyväksi, että alueella, erityisesti Makedoniassa eli Fyromissa olevia joukkoja vahvistetaan, jolloin niillä on myös mahdollisuus suojella ETYJiä. Olisi katastrofi, jos ETYJ epäonnistuisi siellä muun muassa sen vuoksi, ettei se saa riittävää sotilaallista suojaa. Kosovo voi olla esimerkki siitä, kuinka EU, Nato ja ETYJ voivat tehdä yhteistyötä ja kuinka rauhanomaiseen ratkaisuun voidaan päästä.
Kolmannessa kohdassa, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin myös selkeästi tukea teitä. Puhuitte vaaroista, jotka uhkaavat monenkeskisyyttä yksipuolisuuteen suuntautumisen yhteydessä. Myönnän - ja olen sanonutkin sen kerran Kosovon yhteydessä - että voi syntyä poikkeustilanteita, joiden yhteydessä on myös tehtävä toisenlaisia ratkaisuja. Monien amerikkalaisten harrastamaa suuntausta tehdä poikkeuksesta sääntö ja säännöstä poikkeus pidän kuitenkin hyvin vaarallisena.
Vielä sana siitä, mitä sanoitte Venäjästä. Olisi Saksan puheenjohtajakauden tärkeä tehtävä sitoa Venäjä taas yhteistyökykyisenä ja -haluisena osapuolena EU: n kumppaniksi ja uudelleen myös voimakkaammin Naton yhteyteen, nykyisen kriisitilanteen jälkeenkin. Tarvitsemme Venäjää yhteistyökumppaniksemme, siinä olen samaa mieltä kanssanne. Emme voi kuitenkaan luottaa siihen ja antautua yksittäisissä tapauksissa Venäjän päätösten armoille myötä- ja vastoinkäymisissä, mutta neuvoston puheenjohtajamaalle on oltava tärkeä asia, että tavoitteenamme on Venäjän saaminen yhteistyökumppaniksi Euroopan uuden rauhanjärjestyksen luomista varten ja muutenkin.

Von Wogau
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, tärkein tapahtuma Saksan puheenjohtajakauden alkaessa oli varmasti Euroopan yhteisen valuutan käyttöönotto. Se aloitti uuden aikakauden Euroopassa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sallikaa minun sanoa esitykseni aluksi, että olisin ollut iloinen, jos Saksankin valtiovarainministeri olisi ollut muiden valtiovarainministerien tavoin läsnä tässä tärkeässä tapahtumassa viime vuoden viimeisenä päivänä.
Mikä on nyt tärkein edessä olevista tehtävistä? Yhteisen talouspolitiikan luominen Euroopalle, työttömyyden torjuminen yhteistuumin. Työttömyyden torjumiseen kuuluu paljon sellaisia asioita, jotka on toteutettava kansallisella tasolla. Työttömyyden torjumiseen kuuluu myös tulevan kasvun turvaaminen. Sen osalta on todettava, että on joitakin huolenaiheita. Saksalainen taloudellinen tutkimuslaitos Das deutsche Institut für Wirtschaft julkisti ennusteen, jonka mukaan kasvu voi hidastua tänä vuonna 1, 4 %: iin. En pidä sitä ollenkaan mahdottomana. Siitä, miksi niin käy, pitää kuitenkin ilmeisesti keskustella.
Ensimmäiseksi siitä syytetään maailman talouskriisiä, Aasian, Amerikan ja muidenkin maanosien tapahtumia. Olen vakuuttunut siitä, että osa tästä kasvun hidastumisesta on myös itse aiheutettua, sillä yksi Saksan liittotasavallan uuden hallituksen tärkeimmistä tehtävistä on selvittää yrityksille, mistä oikeastaan on kyse. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olen nimittäin havainnut monien yrittäjien kanssa keskustellessani yhden asian. Kun heiltä kysyy: " Miksi et muuten investoi, vaikka korot ovat niin alhaalla ja olosuhteet ovat hyvät?" , saa yhä useammin vastauksen: " Niin kauan kun olosuhteet eivät ole selvät, niin kauan kun lehdistä saa lukea joka viikko jotain uutta, niin kauan en aio investoida." Siinä on yksi hallituksenne tärkeimmistä tehtävistä.
Lopuksi haluaisin puhua vielä yhdestä tärkeästä kohdasta, jonka osalta on tapahduttava lainsäädännöllisesti jotain tämän puolen vuoden aikana. Euron käyttöönotto on enemmän tai vähemmän selvitetty. Jäljelle jää kysymys, joka on edelleen pääosin avoin, nimittäin vuotta 2002 koskeva: saammeko sen osalta määräpäiväratkaisun vai kahden rinnakkaisen valuutan kauden? Kallistun vähittäiskauppiaiden, käsityöläisten ja kuntien kanssa keskusteltuani yhä enemmän sille kannalle, että kansallisen valuutan ja eurooppalaisen valuutan rinnakkaiskausi johtaisi tarpeettomiin kustannuksiin, joita ei voi sälyttää asianomaisten maksettaviksi. Sen vuoksi meidän - komission, neuvoston puheenjohtajamaan ja Euroopan parlamentin - pitäisi tehdä vielä tämän puolivuotiskauden aikana yhdessä aloite, joka varmistaisi, että seteleiden ja kolikoiden käyttöönotto 1. tammikuuta 2002 tapahtuu yhdellä kertaa.

Rack
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, puheenne Saksan puheenjohtajakauden tavoitteista jätti minun lisäkseni sekaviin tunnelmiin varmasti muitakin. Puheenne oli hyvä ja voimakas näkemysten osalta - yhdentyvä Eurooppa vastaan menneisyyden Eurooppa, ihmisoikeudet, institutionaaliset uudistukset, neuvoston enemmistöpäätösten on yleistyttävä, voimakas parlamentti. Miksi - ja tässä tilanteessa kaksin verroin miksi - miksi ei mitään komission uudistuksesta, miksi erittäin tärkeä komitologiakeskustelu jätettiin kokonaan huomiotta? Puheenne anti oli muuten toimintaa koskevassa osassakin varsin niukka.
Pakettisopimus maaliskuussa Agendasta, maksut alas, ennen kaikkea nettomaksajien, maatalousmenojen alentaminen. Tarkoitan sitä, että ristiriitainen vaikutelma, joka on jatkuvasti vahvistunut viimeksi kuluneiden kuukausien aikana teidän puheidenne ja hallituksenne muiden jäsenten lausuntojen vuoksi, kuvastui myös tämänpäiväisessä puheessanne. Voin vain toivoa, ettei tätä vaikutelmaa synny toisen aiheen yhteydessä, jota tekin tänään taas käsittelitte, nimittäin laajentumisen yhteydessä. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te sanoitte, että laajentumisella ei saa olla vaihtoehtoja. Schröder on antanut siitä viime kuukausina aivan toisenlaisia signaaleja. Ilmaisen toiveenani, että siitä, mitä te julistitte neuvoston puheenjohtajamaan nimissä, tulisi virallinen ohjelma ja se pysyisi yksimielisesti sellaisena.
Edeltäjänne puheenjohtajamaana, Itävalta, oli tietoisesti aktiivinen ja toteutti asioita nimenomaan laajentumisen osalta. Toivottavasti myös teidän politiikkanne osoittautuu sen osalta konkreettisten toimien politiikaksi, sillä vain sillä tavalla voimme noudattaa yhteistä periaatettamme, jota te myös käsittelitte, nimittäin sitä, että 2000-luku sujuu Euroopassa yhdentymisen eikä suinkaan menneisyyden merkeissä.

Menrad
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te ja liittohallituksenne julistitte oikeutetusti työttömyyden torjumisen Saksan puheenjohtajakauden keskeiseksi tavoitteeksi. Kyse ei voi kuitenkaan olla miljardien tukiohjelmista. Ne eivät auta rakennetyöttömyyteen. Liittokansleri valitsi hiljattain Handelsblatt-lehteen oikean otsikon: on kyse Euroopan unionin työllisyyspolitiikkojen mukauttamisesta toisiinsa. Minä sanon: mukauttamisesta paremmin toisiinsa, sillä maailmaa ei tarvitse luoda toista kertaa.
Jo Saksan edellisen puheenjohtajakauden aikana vuonna 1994 sovittiin kansallisten toimien yhteensovittamisesta. Jean-Claude Junckerin johtamassa Luxemburgin ylimääräisessä huippukokouksessa tätä Essenin menettelyä parannettiin periaatteiden ja kansallisten toimintasuunnitelmien osalta, joiden tarkistettavuutta on todellakin kehitettävä, hyvä Wim van Velzen!
Toinen edistysaskel oli vuonna 1994 laadittu direktiivi eurooppalaisesta yritysneuvostosta. Siinä on kyse työntekijöille tiedottamisesta ja heidän kuulemisestaan, puheenjohtajamaan etusijalle asettamassa eurooppalaisessa osakeyhtiössä myös kauan riidanalaisena olleesta kysymyksestä, joka koskee taloudellista yhteistoimintaa. Euroopan parlamentti on suositellut eurooppalaisen osakeyhtiön menettelytapojen perustaksi eurooppalaisen yritysneuvoston menestyksellistä toimintatapaa: joustavuutta, työmarkkinaosapuolten neuvotteluja yhteistoimintaan liittyvistä oikeuksista ja niiden epäonnistuessa eurooppalaisia vähimmäismääräyksiä. Puheenjohtajamaa Itävallan kompromissiehdotus vei meidät tämän menettelytavan avulla 100 m: n päähän tavoitteesta. Nyt tarvitsemme lopultakin poliittista yksimielisyyttä ministerineuvostossa. Toivon, että työministeri Riesterin neuvottelutaidoilla saavutetaan samanlainen menestys kuin hänen edeltäjänsä Blüm saavutti vuonna 1994 eurooppalaisen yritysneuvoston osalta.

Fischer
 Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, sallikaa minun aloittaa Kosovoa käsitelleistä puheenvuoroista. En ole lainkaan samaa mieltä jäsen Packin kanssa - vaikka ymmärränkin hyvin hänen emotionaalisen suhtautumisensa - koska on myös ajateltava loppuun asti, mitkä hänen kantansa seuraukset olisivat. Hänen kantansa - siis ETYJin vetäytymisen - seurauksena olisi nähdäkseni sota. Se on ratkaiseva kohta; olisi sota, jonka seurauksena tulisi taas valtavasti uhreja.
Valaisen tilanteen historiaa. Vuodesta 1989/1990 lähtien olemme saaneet kokea, että ratkaisemattomat konfliktit, joiden syyt juontavat osittain jo varhaisemmilta ajoilta - kyse on ennen 1. maailmansotaa käydyn Balkanin sodan tuloksista - ja aiemmin vedetyt rajat johtavat nyt autoritaaristen tai jopa diktatoristen hallintojen yhteydessä, jotka syyllistyvät erittäin raskaisiin ihmisoikeusrikkomuksiin, tilanteeseen, jossa, jos vanha Eurooppa olisi vielä todellisuutta, käytännöllisesti katsoen kaikki mahdollinen johtaisi sotatilanteeseen, jossa uudet rajat vedettäisiin karkottamalla, lukemattomia viattomia ihmisuhreja aiheuttamalla, tuhoamalla esinearvoja. Mehän jouduimme kokemaan sen kaiken valitettavasti taas Bosniassa. Mutta asiat ratkaistaisiin taistelemalla. Se oli menneen Euroopan logiikkaa, kohtalokkain seurauksin. Yleensä se puoli, joka uhkaa jäädä häviölle, tekee näistä sodista kansainvälisiä. Kansalaissota laajenee yleensä logiikkansa mukaisesti aina sillä seurauksella, että siihen osallistuvat erittäin nopeasti alueelliset mahdit, mistä seuraa, että lopulta alueella esiintyy aivan muita konflikteja, joihin joutuisivat suoranaisesti mukaan myös vaikutusvaltaiset maat omine historioineen ja sovittamattomine eturistiriitoineen ja rajariitoineen. Se tarkoittaa sitä, että uhkaisi uusi suuri Balkanin sota.
Eurooppa ei voi sallia sitä! Se olisi paluuta menneeseen, eikä kyse ole vain esinearvojen tuhoamisesta, ei vain sanomattomasta kärsimyksestä, vaan se olisi myös eurooppalaisen turvallisuusjärjestelmän ja yhdentymisen tuho. Emme saa unohtaa sitä. Siksi vakautuksella ei ole vaihtoehtoa. Kysyn kuitenkin itseltäni, onko Eurooppa riittävän vahva säätelemään edes sisäisiä asioitaan? Nykyään aivan ilmeisestikään ei vielä ole. Tähän kuuluu konfliktien ehkäisy, erittäin tärkeä kohta. Mikä on sitten - jos saan sanoa sen teknistä ilmaisua käyttämättä - näiden Balkanin sotien todellinen seuraus? Ne merkitsevät käytännössä sitä, että Euroopan unioni ottaa tietyllä tavalla vastuun koko alueesta.
Sehän näkyy nyt Bosniassa. Ilman korkean tason edustajan yksityiskohtaista puuttumista, ilman liittoutuneiden joukkojen läsnäoloa, ilman siviilitoimintaa, ilman Euroopan unionin korkean tason edustajan kantamaa vastuuta olisimme taas joutuneet siellä kiistatilanteeseen tai jopa veriseen yhteenottoon. Se merkitsee kuitenkin meille eurooppalaisille - ja tätä ei tarvitse ajatella loppuun tänään vaan joskus myöhemmin - että meidän on löydettävä ratkaisuja. Wienin Eurooppa-neuvostossa käytiin ulkoministerien päivällisellä ensimmäinen erittäin perusteellinen, erittäin avoin ja, minun mielestäni, tärkeä keskustelu juuri näistä asioista. Miltä näyttää näiden konfliktien ratkaisemiseen käytettävä pitkän aikavälin poliittinen strategia, joka ei johde sotaan, karkotuksiin, joukkoraiskauksiin ja ihmisoikeuksien polkemiseen? Siihen on löydettävä vastaus nopeasti.
Tuen voimakkaasti sitä, että ponnistelemme siinä yhteydessä enemmän myös Venäjän auttamiseksi. En pidä Venäjän tämänhetkistä asennetta YK: n turvallisuusneuvostossa kovin rakentavana, koska se perustuu pohjimmiltaan edelleen vanhaan supervalta-ajatteluun. Venäjällä olisi nyt hyvä tilaisuus, jos se esiintyisi rakentavassa roolissa, jota se ei valitettavasti hyödynnä. Me yritämme edistyä tässä asiassa käymällä rakentavaa vuoropuhelua Venäjän kanssa, keskustelemalla avoimesti kaikista ongelmista. Pidämme kuitenkin erittäin tärkeänä sitä, ja siitä ulkoministerit olivat yksimielisiä, että kehitetään yhteinen strategia, jota ei kuitenkaan pidä tarkastella perinteisenä apuna - Venäjä on liian suuri siihen, että siitä voitaisiin keskustella avun näkökulmasta, se on aivan liian tärkeä osapuoli Euroopan turvallisuuden, Euroopan vakauden kannalta. Pidämme kuitenkin yhteisen strategian kehittämistä erittäin tärkeänä.
Se ei ole ristiriidassa niiden ongelmien kanssa - haluaisin kiittää kaikkia niitä, jotka viittasivat siihen - joita Välimeren alueella syntyy. Ulkoministeri Sharon kävi hiljattain vierailulla luonani ja presidentti Arafat on aikeissa tulla. Komissio matkustaa helmikuussa Lähi-itään. Se on toinen matka, ja se ei koske vain Pohjois-Afrikkaa vaan nimenomaan myös Lähi-idän rauhanprosessia. Se on sentään toinen naapurialue, vaikka Euroopan unioni ei voi eikä haluakaan ottaa siellä Yhdysvaltojen roolia. Mitä pitemmälle rauhanprosessi edistyy - näen todellakin tälle rauhanprosessille vain huonompia vaihtoehtoja - sitä paremmin kaikki osalliset Lähi-idässä havaitsevat, että me olemme naapurialueita. Barcelonan prosessin jatkuessa Stuttgartissa kiinnitämme huomiomme siihen, mikä tulee sitten todella olemaan Euroopan unionin merkitys, eli tämän prosessin vahvistamiseen. Senkin osalta itään laajentumisen ja etelän ongelmien vastakkainasettelusta olisi haittaa. Me haluamme Eurooppaa! Ja Euroopasta tulee eduiltaan erilainen kuin esimerkiksi Saksasta tai Espanjasta, maantieteellisesti erilaisia paikkoja mainitakseni. Meillä on nämä yhteiset edut. Euroopan etu on yhteinen etu, ja sitä on myös toteutettava sellaisena.
Sallikaa minun vastata nyt aivan lyhyesti yhteisesti muutamaan asiaan, joita pidän erittäin mielenkiintoisina. Saksan politiikan eurooppalaisesta suuntautumisesta ei ole epäilystäkään. Sama pätee uuden liittohallituksen politiikkaan. Jatkamme edeltävien liittohallitusten politiikkaa, ja Saksa olisi kansallisen etunsa kannalta katsottuna suuri häviäjä, jos muuttaisimme siitä jotain. Jos kansallisen edun käsitettä pidetään vielä ajanmukaisena, voin vain sanoa liittohallituksen puolesta, että Euroopan yhdentymisprosessi on kansallisista eduistamme ensimmäisellä sijalla. Niin oli ennenkin, niin on nytkin, koska etumme eivät ole muuttuneet Saksan liittopäivien enemmistön koostumuksen muutoksen myötä. Saksa hoitaa eurooppalaiset velvoitteensa myös uuden liittohallituksen aikana.
Suosionosoituksia
Haluaisin sanoa teille aivan suoraan: esitin täällä liittohallituksen ja -kanslerin kannan. Ne, jotka olivat eilen mukana liittokanslerin ja komission välisessä keskustelussa, voivat vain vahvistaa tämän painokkaasti. Eroja ei ole. Liittohallitus edustaa yhtenäisesti samaa kantaa. Edessä olevassa uudistusprosessissa ei ole kyse kirjanpidollisista asioista. Sallikaa minun valaista vielä kerran yksiselitteisesti Saksan kantaa.
Unionista on tehtävä laajentumiskykyinen. Euron käyttöönottoa seuraava historiallinen vaihe on Euroopan unionin laajentuminen. Ajatelkaa, mitä merkitsisi, jos Euroopan unioni jäisi kylmän sodan päättymisen jälkeen länsieurooppalaiseksi unioniksi. Se olisi vertaansa vailla oleva historiallinen epäonnistuminen ja näivettäisi Euroopan sielun, nimittäin yhdentymisajatuksen. Siitä riippumatta se olisi vertaansa vailla oleva historiallinen epäoikeudenmukaisuus Keski- ja Itä-Euroopasta tulevia hakijamaita kohtaan. Siinä mielessä meidän on nyt tehtävä kaikkemme tämän vaiheen edistämiseksi.
Toinen suuri historiallinen haaste, joka meillä on edessämme, on luoda Euroopan unionista poliittinen subjekti. Henkilökohtaisesti en usko, että voimme olla maailmanlaajuinen toimija, global player , kuten nykysaksan tai nykyeuroopan kielessä sanotaan, että voimme pelata valuutta- ja finanssipolitiikan maailmanliigassa, jos poliittiset rakenteemme ovat - ilmaisen sen nyt kärjistetysti - pikemminkin piirisarjan tasoa siihen verrattuna, mitä olemme saaneet tällä välin aikaan rahapoliittisesti.
Suosionosoituksia
Se ei tee Euroopalle hyvää, eikä se tee muuten hyvää valuutan vakaudellekaan. Sen vuoksi olen vakuuttunut siitä, että meidän toisena suurena historiallisena haasteenamme on Euroopan unionin toimielinten vahvistaminen. Demokratia merkitsee minulle aina myös demokratian vahvistamista. Se on tärkeä kohta. Ajatelkaahan: suuri osa siitä, mistä puhutaan nyt niin sanotusti Saksan strategiana - palaan siihen kohta uudelleen - on yhteydessä kansallisen julkisuutemme oikeutuksen puutteeseen - puhun nyt vain omasta kansallisesta julkisuudestamme - jota pitäisi tarkastella erittäin tarkasti, jos on kiinnostunut Euroopan unionin toimielinten kehittämisestä, siis myös demokraattisina toimieliminä.
Meidän on nyt vastattava näihin kahteen keskeiseen haasteeseen. Miten voimme vastata niihin? Eurooppaa poliittisena subjektina koskevasta näkemyksestä: laajentamalla ja vahvistamalla tätä poliittista subjektia tekemällä nyt tehtävänä olevat kotitehtävät. Cardiffin Eurooppa-neuvostohan asetti ylimääräisen huippukokouksen päivämäärän maaliskuuhun ennen kaikkea kolmen asian vuoksi: Amsterdamin sopimus astuu voimaan ja lisää edelleen uudistuspainetta eikä pelkästään toimintakykyä. Euroopan parlamentin vaalit ovat kesäkuussa. Euroopan parlamentin on kuitenkin myös kyettävä vielä tekemään Agenda 2000 -uudistuksen toteuttamiseen liittyvä työnsä. Vuoden loppuun mennessä on myös päätettävä talousarviota koskevia asioita, muotoiltava uudelleen tukialueita ja tehtävä vastaavia asioita.
Siinä mielessä päivämäärä oli siis tietoinen valinta. Historiallisessa haasteessa eli laajentumisessa ja samanaikaisessa poliittisen subjektin muodostamisessa on kyse myös siitä, että seuraavat puheenjohtajamaat käyvät sitten käsiksi toimielinuudistuksiin hyödyntääkseen käytössämme olevan ajan.
Saksan uusi liittohallitus ilmoitti meidän kannaltamme erittäin vaikeissa olosuhteissa - astuimme vasta virkaan, silläkin on merkitystä Euroopan asian kannalta - olevansa valmis ottamaan Agenda 2000: n puheenjohtajakautensa painopisteeksi ja saamaan aikaan sopimuksen maaliskuun ylimääräisessä huippukokouksessa. Yritän kuvitella mielessäni sitä, että se epäonnistuisi. Aikaisin aamulla 26. 27. maaliskuuta valtioiden ja hallitusten päämiehet astuisivat julkisuuteen ja ilmoittaisivat epäonnistumisesta. Se näkyisi tällä kertaa heti pörssikursseissa. Se ei olisi pelkästään vain päätös, kuten menneisyydessä, jolloin huippukokous vain epäonnistui. 1. tammikuuta 1999 loi uuden tilanteen ja näin ollen myös uuden vastuun. Uskon, että kaikki tuntevat tämän vastuun.
Kaikki voi toimia vain - nyt palaan takaisin rakkaaseen rahaan - jos kaikki ovat valmiita luopumaan kansallisesta edustaan, joka on täysin oikeutettu - muuten myös Saksan osalta täysin oikeutettu, sillä Eurooppa toimii jännitystilassa, joka syntyy muotoiltaessa kansallisia etuja, jotka sitten murretaan yhdentymisen luomassa kompromississa. Kaikki voi toimia siis vain, jos kaikki luopuvat tästä kansallisesta edusta olennaisessa vaiheessa, tasapuolisesti. Me haluamme tasapuolista ratkaisua, eikä saa käydä niin, sanoin sen aiemmin puheessani, että etelän pitää maksaa laajentuminen itään. Se olisi järjetöntä. Laajentuminen etelään - muuten myös Irlannin liittyminen - oli ja on taloudellisesti, sosiaalisesti, mutta myös demokratian ja turvallisuuspolitiikan kannalta menestystarina, jonka haluamme ja joka meidän pitää toistaa nyt itään laajentumisen yhteydessä.
Olen riittävän vanha muistaakseni Kreikan sotilasvallankaappauksen. Muistan Espanjan ja Portugalin sotilasdiktatuurit. Muistan erittäin hyvin keskustelut siitä, tapahtuiko Italiassa sotilasvallankaappaus 70-luvulla - kyllä vai ei. Se on kaikki historiaa. Euroopan yhdentyminen on menestystarina, ja meidän on toistettava se, meidän on sitouduttava siihen!
Suosionosoituksia
Saksan rooli kuvastaa myös taloudellista valtaamme, ja taloudellista valtaansa ei saa valittaa, vaan siitä on oltava iloinen. Tiedämme, mistä meidän pitää historiamme valossa kiittää Eurooppaa monissa asioissa, ei pelkästään aineelliselta kannalta vaan myös poliittiskulttuurisesti. Myös uusi liittohallitus tietää sen ja aikoo sen vuoksi pitää kiinni eurooppalaisista velvoitteistaan. En aiheuta itselleni mitään vahinkoa, jos sanon, että tuin oppositiossa ollessani olennaisia osia liittokansleri Kohlin tämän alueen politiikasta, ennen kaikkea Eurooppa-politiikan osalta, vaikka esitinkin yhdessä jos toisessakin kohdassa kritiikkiä sitä kohtaan. En pidä sitä lainkaan epätavallisena, sillä jos ihminen on vakuuttunut jostain asiasta, se kuuluu minusta parlamentissa asiaan, ennen kaikkea, kun on kyse historiallisista asioista.
Minun ryhmäni oli Saksan liittopäivillä ensimmäinen, joka puhui viime lainsäädäntökaudella yhdentoista jäsenen rahaliitosta, joka oli Italian liittymisen kannalla, kun muut, kuten liittokansleri Kohl, eivät olleet vielä pitkään aikaan valmiita tekemään sitä. 3, 0-keskustelu ja kaikki se, mitä sen taakse kätkeytyi, me arvostelimme myös kaikkia niitä asioita, joten minulla ei ole nyt aivan avoimesti sanottuna mitään korjaamista enkä pelkää kiittää Helmut Kohlia siitä - hänet nimitettiin Wienin Eurooppa-neuvostossa oikeutetusti Euroopan kunniakansalaiseksi. Amsterdamin jälkeen se rooli ei ole tosin enää pätenyt.
Amsterdamissa Saksan liittotasavalta oli ensimmäistä kertaa jarruna.
Välihuomautuksia
Emme saa unohtaa sitä. Ja koalition kanta vaalitaistelussa - nyt ei ole kyse sisäpolitiikasta vaan Euroopan-politiikasta - ei ollut sinänsä enää ristiriidaton - tehän tiedätte sen paremmin kuin minä. Kanta oli seuraava: mahdollisimman nopea laajentuminen itään, Saksa maksaa vähemmän ja saksalaisten maanviljelijöiden pitää saada enemmän. Ne eivät tämän maailman logiikan lakien mukaan sovi yhteen. Sen vuoksi meidän on nyt määritettävä selvästi ja ristiriidattomasti Saksan kanta, ja minä tein sen tänään liittohallituksen nimissä.
Meillä ei ole epäilystäkään siitä, että haluamme päästä pois nettomaksajan roolista. Meidän mielestämme ei ole kyse eniten maksavien maiden ja köyhimpien maiden välisestä väittelystä. On kuitenkin ilmeistä, että järjestelmässä on epäkohtia, jotka on korjattava. Saksalaisen poliitikon on vaikea ymmärtää sisäpolitiikkaa harjoittaessaan, miksi maat, joiden henkeä kohti laskettu bruttokansantuote on suurempi kuin meidän, maksavat nettomaksuja vähemmän tai eivät maksa niitä ollenkaan. Nämä ovat kaikki tekijöitä, joilla on tietysti merkitystä sisäpolitiikassa. Minun ei tarvitse sanoa sitä saksalaisille kollegoille, mutta muille jäsenille ohje: Saksan Euroopan-politiikka oli, Länsi-Saksan toisen maailmansodan jälkeisen erikoisen tilanteen johdosta, oikeastaan kiistatonta ja oli vain poliittisen luokan päätettävissä - Maastrichtiin asti. Maastrichtin myötä tilanne muuttui. Tulevaisuudessa jokaisen Saksan hallituksen on otettava kansa mukaan päätöksentekoon, kuten kaikissa teidänkin kotimaissanne, teidän omissa demokratioissanne. Aiemmin se oli itsestään selvä asia, se ei tarvinnut erityistä huomiota, saksalaiset kollegat tietävät sen liiankin hyvin. Se muuttui Maastrichtin myötä.
Sen vuoksi nettomaksajakeskustelulla on tietysti myös sisäpoliittista merkitystä, jota ei saa unohtaa ja jota pidän täysin oikeutettuna. Meidän ratkaiseva ongelmamme on kuitenkin tämä: me haluamme tehdä unionista laajentumiskykyisen. Minua ei huolestuta niinkään tämänhetkinen tilanne, jossa näkyy selvästi korjaustarve, kuin se, että jos jätämme nykyisen rakenteen ennalleen, synnytämme tietysti laajentumisen yhteydessä taakan jakautumiseen epätasapainoa, jota ei sitten voi yksinkertaisesti enää hyväksyä eikä enää esittääkään. Koska haluan laajentumista, kaipaan tähän asiaan korjausta. Pidän sitä poliittisesti hyvin perusteltuna enkä missään tapauksessa Eurooppaa vastaan suunnattuna tai kansallisesti itsekkäänä, vaan aivan päinvastoin. Se on tarvittavan rakenneuudistuksen keskeinen kohta.
Meidän on otettava kaikki näkökohdat esille, jotta saamme Agenda 2000: n valmiiksi - paketissa on viisi osaa. Todellinen muuttumattomuus, talousarvion muuttumattomuus vaatii kompromissia. Tulkintoja on viisi. Luulen kuitenkin, että niistä päädytään kompromissiin. Saksan valtiovarainministeri sanoi eilen, että ei käy päinsä, että EU: n talousarvio kasvaa nopeammin kuin kansalliset talousarviot. Se on ohje, joka on varmasti tärkeä keskustelussa. Pidämme tietysti tärkeinä myös talousarvion rakenteeseen liittyviä kysymyksiä. Aiemminhan viitattiin siihen, että 80 % Euroopan unionin pinta-alasta on maaseutua, mutta tuolla maaseudulla ei asu 80 % väestöstämme, emme saa unohtaa sitä.
Toinen kohta, josta on kyse tässä yhteydessä, on yhteinen maatalouspolitiikka. Yhteisen maatalouspolitiikan osalta käsiteltävänä ovat komission ehdotukset. Sallikaa minun sanoa vielä muutama sana maatalouspolitiikan kansalliselle tasolle palauttamisesta: yhteisrahoituksessa ei ole kyse maatalouden palauttamisesta kansalliselle tasolle. Jos se tarkoittaisi sitä, Saksan liittohallitus pitäisi sitä vääränä. Emme halua maatalouden palauttamista kokonaan tai osittain kansalliselle tasolle. Siksi: yhteisrahoituksessa on kyse kansallisesta osuudesta. Poliittinen päätös pysyy Brysselin tasolla. Se on tärkeää pitää mielessä. Siinä mielessä kaikkinainen kansalliselle tasolle palauttaminen on mahdotonta. Haluamme sitä vain suoran tulotuen osalta. Se on toinen tärkeä kohta. Ja pidämme kansallisen rahoitusosuuden säilyttämistä erittäin tärkeänä myös tulevan Euroopan unionin, laajentuneen Euroopan unionin ja maatalousmarkkinoiden tulevaisuuden kannalta.
Älkäämme lisäksi kuvitelko liikoja: vuoden 2002 WTO-neuvottelut aiheuttavat valtavan mukautumispaineen - sen tietävät kaikki maatalouspoliitikot. Jos tätä uudistusta ei toteuteta, nykyinen banaanikiista tai hormonilihasta käytävä keskustelu ovat vielä vähäistä sen rinnalla, mitä silloin tapahtuu, sillä suuri osa nykyisestä maataloustuesta ei kuulu WTO: n alueeseen. Sekin aiheuttaa meille valtavan uudistuspaineen.
Kaikkia kolmea mallia, joita komissio on ehdottanut yhteisen maatalouspolitiikan yhteydessä, on pidettävä esillä. Niistä on keskusteltava. Kansalliset edut vaihtelevat. Sitten ovat vielä rakennerahastot ja koheesiorahasto. Tiedän näiden välineiden tärkeyden, tiedän myös näiden välineiden tuottavuuden, mutta olen sitä mieltä, että niidenkin osalta on tehtävä jotain, jolloin huomiota kaipaavat erityisongelmat, joita Portugalilla on esimerkiksi rakennerahastojen kanssa. Myös Espanjan tilannetta on mielestäni punnittava ja tarkasteltava sen osalta erittäin tarkasti. Pyrimme tasapuoliseen ratkaisuun.
Tasapuoliseen ratkaisuun liittyy kuitenkin tietysti epäilemättä myös alennus, Ison-Britannian alennus, ja loppujen lopuksi - viides kohta, jolla on merkitystä, sitä pitävät Saksan lisäksi, kuten puheenjohtajan kierros osoitti, erittäin tärkeänä myös Alankomaat ja muut nettomaksajat - myös tämä kanta on tärkeä. Haluamme muodostaa niistä kokonaispaketin, ja siitä tulee kaikkea muuta kuin helppoa. Portugalin pääministeri viittasi Wienin Eurooppa-neuvostossa, Wienin kongressin historiallisella tapahtumapaikalla Hofburgissa, siihen, että Talleyrand vastasi aikoinaan kysymykseen siitä, kuinka kauan Wienin kongressi oli kestänyt: viimeksi kuluneen neljännestunnin. Sama pätee Eurooppa-neuvostoon, ylimääräiseen huippukokoukseen.
Jäsen, joka lainasi Goethen sanoja, ei valitettavasti ole enää salissa. Hän lainasi Goethen viimeisiä sanoja, jotka tämä lausui kuolinvuoteellaan. En tiedä, onko se sopiva Goethe-lainaus ja tiesikö jäsen sen: enemmän valoa, enemmän valoa ( "mehr Licht, mehr Licht" )! Niistä on esitetty kaksi tulkintaa, nimittäin, että tämän merkittävimmän saksalaisen runoilijan ympärillä pimeni, tai että hän loppunsa lähestyessä ryhtyi puhumaan omaa Frankfurtin murrettaan. Vakavasti otettavissa tulkinnoissa on oltu sitä mieltä, että hän halusi sanoa " tämä asento on epämukava" ( "mer licht so schlecht" ). Goethelta voi todellakin lainata jotain muutakin, hän oli nimittäin läpeensä eurooppalainen, ja hän suhtautui myönteisesti Eurooppaan. Hänellä ei ollut kerrassaan mitään tekemistä kansallismielisyyden kanssa. Olen sitä mieltä, että lainata pitäisi juuri tätä Goetheä.
Herra Hänsch, haluaisin painokkaasti kiittää teitä siitä tuesta, jota annoitte Kosovon konfliktin ratkaisemiseksi, ja haluaisin sanoa Euroopan parlamentille: olemme kiinnostuneita erittäin tiiviistä yhteistyöstä. Ulkoministeri Verheugen jatkaa kolmen osapuolen keskusteluja jo huomenna. Siellä syvennytään myös moniin niistä kysymyksistä, joita te käsittelitte. Meitä kiinnostaa kovasti erittäin tiivis vuoropuhelu, ei pelkästään Euroopan parlamentin vahvistamisen osalta vaan myös sen aktiivisen roolin osalta näiden nyt hoidettavana olevien tärkeiden tehtävien hoitamisessa. Euroopan parlamentilla pitää olla siinä tärkeä osa.
Herra Brok, sallikaa minun viitata vielä yhteen asiaan, ja haluaisin sanoa sen kaikille teikäläisille kollegoille: tiedän, kuinka vaikeaa oppositiossa olo on, harrastin sitä riittävän kauan. Mutta: oppositio tarkoittaa myös sitä, että hallitusta ahdistellaan todella älykkäästi eikä sen vastaamista tehdä ihan helpoksi. Kun meitä moititaan siitä, että oltuamme 12 päivää puheenjohtajana kykenemme vain ennakoimaan, minä sanon: kyllä. Jos pystyisin tekemään enemmän 12 päivän jälkeen, en olisi mukana politiikassa, sillä pystyisin tekemään ihmeitä, olisin väärässä paikassa, minun pitäisi perustaa oma kirkko tai jotain vastaavaa.
Naurua
Kuka nyt kuitenkaan ihmeitä pystyisi tekemään. Parhaalla tahdollakaan ei voi vaatia tekemään enempää kuin sen, että ilmoittaa 12 päivän kuluttua puheessa, mitä on valmis tekemään, jotta voi sitten myöhemmin tulla arvioiduksi sen perusteella. Näen kuitenkin, että oppositio odottaa meiltä todella paljon ja pitää rimaa korkealla.
Kun herra Brok, joka kiitteli painokkaasti herra Kohlia, minkä minäkin olen tehnyt jo moneen kertaan, moittii meitä siitä, että Kölnin huippukokouksessa aiotaan kääntää oman kansallisen epäonnistuneen työmarkkinapolitiikkamme suuntaa, muutamia päiviä ennen Euroopan parlamentin vaaleja, hän paljastaa ilmeisesti vastoin tahtoaan meitä edeltäneen hallituksen strategian, sillä me emme ole sopineet näistä aikatauluista. Se ei ollut uusi liittohallitus, me emme voineet tehdä sitä, eikä oppositio kyennyt hypnotisoimaan edeltänyttä hallitusta. Emme kyenneet siihen parhaalla tahdollammekaan. Luxemburgin huippukokous, jossa siitä päätettiin, Wien sen jatkona, se, ettei asia ole vielä edistynyt - kaikki moitteita, joita ei voi vakavissaan kohdistaa uuteen liittohallitukseen, sillä olemme olleet aivan liian vähän aikaa virassa. Meidän pitäisi hyvän yhteistyön aikaansaamisen vuoksi antaa anteeksi tuollaiselle läpinäkyvälle polemiikille, jolla muuten ei ollenkaan auteta ratkaisemaan ongelmia, joita meillä on. Asioita, joista ollaan yksimielisiä, on paljon enemmän.
Lopuksi haluaisin vielä korostaa sitä, mitä eräs jäsen sanoi Saksan roolista. Korostan vielä kerran, että tiedämme jäävämme nettomaksajiksi. Saksa ei irrottaudu sitoumuksistaan. Se olisi etujemme kannalta järjetöntä ja väärin. Meidän etumme vaatii, että tämä Eurooppa kehittyy poliittisena subjektina. D-markan tuominen mukaan euroon ei ollut mikään itsestään selvä asia, kun ottaa huomioon D-markan merkityksen kansallisena valuuttana, joka on paljon suurempi kuin valuuttojen normaali merkitys, eikä pelkästään länsisaksalaisille vaan vuosien 1989-90 yhdistymisen jälkeen myös ja nimenomaan itäsaksalaisille maanmiehillemme. Tämä askel otettiin, se otettiin Saksan liittopäivien laajan kannatuksen tukemana, ja se velvoittaa myös uutta liittohallitusta. Katsomme, että velvollisuutenamme on Saksan puheenjohtajakauden aikana alkaa muuttaa Euroopan unionia laajentumiskelpoiseksi, torjua työttömyyttä, edistää myös institutionaalisten uudistusten ensimmäistä vaihetta, vaikuttaa demokratian vahvistumiseen Euroopassa ja ylipäänsä edistää Euroopan unionin muodostaman poliittisen subjektin kehittymistä yhdentymisen loppuun saattamiseen asti.
Suosionosoituksia

Puhemies
 Kiitän teitä puhemiehen ominaisuudessa ja toivotan teille menestystä!
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, puhuitte varmaankin yli puoli tuntia, mutta luulen että kollegat, jotka ovat kuunnelleet teitä kaksi tuntia, seurasivat hyvin tarkkaavaisina.

Pack
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, oletan, että teiltä jäi aiemmin jotain kuulematta, koska herra Cohn-Bendit puhui kanssanne. Annettakoon se teille anteeksi! Haluaisin kuitenkin sanoa, että jos nimitätte sitä, mitä minä sanoin, yksinkertaisesti emotionaalisuudeksi, se on miehistä ylimielisyyttä, ja vastaan siihen mielelläni samalla mitalla. Olen tuntenut huolta Kosovosta jo kymmenen vuoden ajan - todennäköisesti hieman kauemmin kuin te - enkä moiti teitä siitä, aivan yhtä vähän kuin teidänkään pitää moittia minua emotionaalisuudesta. Olen vain sitä mieltä, että jos olen jo vuosia pyytänyt ennalta ehkäiseviä toimia Kosovoon ja niitä ei ole saatu aikaan, ette voi sanoa kymmenen vuoden jälkeen, että meidän on toimittava ennalta ehkäisevästi.
Toiseksi: olen myös sitä mieltä, että en sanonut, että ETYJin pitää lähteä eikä mitään pidä tulla sen tilalle - kenties ette kuullut sitä. Sanoin, että siitä ei ole hyötyä sellaisena kuin se nyt on, koska se ei voi tehdä mitään. Sehän voi tehdä vielä vähemmän kuin YK-sotilaat tekivät Bosniassa. Olen sitä mieltä, että tarvitsemme sinne yhteiset kansainväliset joukot Venäjän kanssa rauhanomaisen ratkaisun valmistelemiseksi.
Saanko vielä korjata teitä lauseen puolikkaassa? Herra Westendorp ei ole Euroopan unionin edustaja, hän on kansainvälisen yhteisön sekä siihen kuuluvan Euroopan unionin edustaja. Olkaa niin hyvä ja yrittäkää ymmärtää minut vastedes oikein!
Suosionosoituksia

Cohn-Bendit
Arvoisa puhemies, rouva Pack tai hyvä Doris, minäkin olen sitä mieltä, että olemme molemmat emotionaalisia, eikä se ole mikään naisille ominainen vaan tässä asiassa aivan oikeutettu kanta. On vain kyse siitä, että niiden yhdeksän vuoden aikana, joina ei harrastettu ennalta ehkäisevää politiikkaa, ei ollut vallassa tämä vaan toinen liittohallitus, joka kielsi aina sen, että ennalta ehkäisevä toiminta olisi tarpeellista politiikkaa. Sinun on sanottava sekin!

Fischer
Hyvä parlamentin jäsen, minusta tuntuu, että meidän ei tarvitse kiistellä niin kiivaasti. Haluaisin korostaa vielä kerran sitä, että emotionaalisuus ei ollut minulle Kosovon eikä Bosniankaan yhteydessä mikään sukupuoliominaisuus saati sitten syrjivä ilmaisu, koska tunnen itseni niiden yhteydessä aina erittäin järkyttyneeksi. Luulen, että jos työskentelee niiden parissa, ei voi muuta. Sikäli ymmärrän myös sen, että toimitaan tosin tunteen perusteella - Bosnian yhteydessä emotionaalisuus ei ollut varmasti ollenkaan huono neuvonantaja, jos saan korostaa sitä vielä kerran - mutta asiat on kuitenkin ajateltava loppuun asti. Hyvä jäsen, eihän hyödytä mitään sanoa, että siellä pitäisi käyttää kansainvälisiä joukkoja tuon valtion itsenäisen hallituksen tahdon vastaisesti - Bosniassahan oli itsenäinen hallitus, mikä loi selvän kansainvälisen oikeudellisen perustan kansainvälisille joukoille. Se on valtava ongelma. Kansainväliset joukot, jotka siis ensimmäistä kertaa tulevat kaikkien EU-maiden ja kansainvälisen yhteisönkin tunnustaman valtion alueelle sen hallituksen tahdon vastaisesti, synnyttävät suuren ongelman.
Toinen kohta: Venäjän osallistuminen. Tällä hetkellähän Venäjä edustaa vastakkaista kantaa. Ette saa sitä nyt osallistumaan.
Kolmas kohta: mikä on tavoite? Eroaminen? Mutta mitä eroaminen tarkoittaa? Mitä se tarkoittaa, jos kolmasosa makedonialaisista on syntyperältään albaaneja? Nämä kaikki ovat kuitenkin vain kysymyksiä, joiden tarkoituksena on tehdä teille selväksi, että yhteistä etuamme ei edistä tippaakaan se, että käymme täällä nyt näennäistä iskujen vaihtoa. Nämähän ovat kysymyksiä, joita vastuussa olevat esittävät itselleen satoja kertoja päivittäin. Nimenomaan minun ryhmäni sekä liittohallituksen uusi ihmisoikeusvaltuutettu, entinen parlamentin jäsen Popper, ovat todellakin jo vuosia pyrkineet siihen, että olisimme voimakkaammin mukana Kosovossa ja saisimme siellä aikaan ratkaisuja. Kun UCK: ta ei vielä ollut olemassa, me pyrimme siihen, että Rugovan asema vahvistuisi, ja paljon muuhun.
Valitettavasti ei käynyt niin kuin olisimme toivoneet. Nyt tilanne on toinen. Me kuitenkin yritimme. Kosovon albaaneja edustavat neuvottelukumppanit olivat Bonnissa, meillä on tiiviit yhteydet. On kuitenkin myös ilmeistä, että albaanit harkitsevat sitä, että länttä voisi käyttää heidän omien strategisten tavoitteidensa ajamiseen, tavoitteiden, joista länsi ei ole samaa mieltä. Teidän on tiedettävä sekin. Läntinen valtioyhteisö pyrkii kuitenkin albaanien autonomiseen asemaan, jota pidämme aivan välttämättömänä. Onko sillä historiallista perustetta, on oikeutettu kysymys, jonka esittävät vapaasti valitut parlamentin jäsenet. Niiden kokemusten valossa, joita olemme saaneet, pidän luonnollisena, että siitä keskustellaan, ja että näitä ongelmia käsitellään myös julkisuudessa.
Vain kun ajattelen asian käytännössä loppuun saakka, hyvä parlamentin jäsen - ja pyydän teiltä, että ette käsitä kantaani epäasialliseksi arvosteluksi teidän kantaanne kohtaan, jota ymmärrän hyvin - emme voi sivuuttaa vakautusstrategiaa, niin epätäydellinen kuin se nyt saattaa ollakin. Ja silloin on erittäin tärkeää saada aikaan Kosovossa yhteinen, Kosovon albaanien ja Jugoslavian puolen hyväksymä poliittinen siirtymäkauden ratkaisu ja toteuttaa se sitten.
Minun nähdäkseni tälle vakautusstrategialle on vain huonompia vaihtoehtoja. Sen vuoksi esitin teille, että meidän on pyrittävä kaikin voimin rauhanomaiseen ratkaisuun, yhteysryhmässä kumppaniemme kanssa, mutta myös Euroopan unionissa ja muissa toimielimissä. Se tarkoittaa tietysti yhtä hyvin Norjaa, joka toimii ETYJin puheenjohtajana, kuin kaikkia muitakin, jotka ponnistelevat asian hyväksi.

Puhemies
 Kiitos paljon, arvoisa neuvoston puheenjohtaja.
Keskustelu on päättynyt.
Haluaisin tässä yhteydessä toivottaa pikaista paranemista hyvälle kollegallemme Willy Görlachille, jonka huomaan ehtineen tänne onnettomuuden jälkeen edes keskustelun loppuajaksi.

Avoimuus unionissa
Puhemies
Seuraavana esityslistalla on rouva Lööwin laatima institutionaalisten asioiden valiokunnan mietintö (A4-0476/98) Euroopan unionin avoimuudesta.

Lööw
Arvoisa puhemies, tämä mietintö perustuu siihen, että Amsterdamin sopimuksessa korostetaan avoimuutta. Se oli myös Euroopan parlamentin selkeä vaatimus niin ennen uuden sopimuksen parissa tehtävään työhön ryhtymistä kuin sen aikanakin. Koska tämä kysymys on niin merkittävä kansalaisten etujen kannalta ja koska se liittyy EU: n demokraattiseen oikeutukseen, olimme institutionaalisten asioiden valiokunnassa sitä mieltä, että parlamentin pitäisi omassa valiokunta-aloitteisessa mietinnössään laatia tällaista avoimuutta koskevat periaatteet ennen kuin komissio tekee ensimmäisen säännöstöehdotuksen ynnä muuta. Komission odotetaan nimittäin tekevän niin, sen jälkeen kun sopimus on ratifioitu. Parlamentilla on silloin mahdollisuus ottaa kysymys esiin toisen kerran.
Olemme tehneet valiokunnassa perusteellista työtä käyttämällä sekä kuulemismenettelyä että niin kutsuttua pyöreän pöydän keskustelua. Sitä paitsi parlamentin tutkimusosasto on tehnyt vertailevan tutkimuksen jäsenvaltioiden lainsäädännön avoimuudesta. Eri maiden lainsäädännöt ovat hyvin erilaisia. Tässä yhteydessä on ehkä syytä mainita, ettei mietinnössäni eikä Amsterdamin sopimuksessa yritetä muuttaa jäsenvaltioiden käytäntöä, vaan pyrkimyksenä on laatia säännöt, uusi EU: n toimielinten avoimuuskulttuuri. Sopimuksessa puhutaan yleisesti ottaen vain komission, neuvoston ja parlamentin avoimuudesta, mutta tässä mietinnössä esitämme, että parlamentin mielestä sen on koskettava kaikkia EU: n toimielimiä, vaikka meidän onkin oltava tietoisia siitä, että sen toteuttaminen voi olla vaikeaa. On itsestään selvää, että esimerkiksi Europolilla on vähemmän mahdollisuuksia laatia julkisia asiakirjoja kuin monilla muilla toimielimillä.
Amsterdamin sopimuksessa otetaan erityisesti esiin kansalaisten oikeus asiakirjojen saatavuuteen. Juuri sille asialle olen omistanut pääosan mietinnöstäni. Olen samaa mieltä siitä, että juuri asiakirjojen saatavuus on julkisuusperiaatteen perusperiaate. Kansalaisten on saatava tietää, millä perusteella jokin päätös on tehty, jotta heillä olisi mahdollisuus päättää päätöksen oikeellisuudesta. Avoimuuden avulla voidaan myös vastustaa korruptiota, vallan väärinkäyttöä ja juonittelua.
Pääpiirteiltään tämä ehdotus merkitsee sitä, että ulkopuolisten tahojen laatimien ja niille EU: n toimielimissä laadittujen tärkeiden asiakirjojen on oltava julkisia. Tietysti voi olla syitä pitää asiakirja salaisena, mutta lainsäädännössä on määriteltävä tarkasti, milloin jokin asiakirja voidaan julistaa salaiseksi. Syyt eivät saa olla epämääräisiä ja ympäripyöreästi muotoiltuja, mieluummin olisi laadittava pitkä yksityiskohtainen luettelo salaiseksi julistamisen syistä.
Jotta kansalaiset tietäisivät, mitä asiakirjoja on saatavilla, on perustettava julkisia rekistereitä sekä tietenkin kehitettävä myös menetelmiä asiakirjojen jäljittämiseksi toimielimessä, jos niitä kysytään. Uuden tekniikan, Internetin, avulla EU: n kaikkien kansalaisten olisi voitava päästä käsiksi rekisteriin. Etäisyyden Brysseliin ei pitäisi enää estää kansalaisten mahdollisuuksia hyödyntää täysin asiakirjojen saatavuuteen liittyvää kansalaisoikeuttaan.
Valiokunnassa oltiin erittäin yksimielisiä siitäkin huolimatta, että sain työn edistyessä kuulla myös niiden mielipiteitä, jotka epäilivät, etteivät tämän asian aiheuttamat radikaalit muutokset saisi laajaa kannatusta, vaikka ehdotuksissa mennäänkin paljon pitemmälle kuin on käytäntö useiden jäsenten kotimaissa. Uskallan myös toivoa, että saamme laajan kannatuksen äänestyksessä, mikä luonnollisesti painostaisi suuresti komissiota laatimaan ehdotuksen, joka vastaisi parlamentin vaatimuksia. Olen myös kuullut epäilyjä siitä, että komissio todellakin toteuttaisi asiakirjojen julkisuusperiaatteen, koska se edellyttää aivan uutta kulttuuria. Haluan vahvistaa, että tämä vaatii melkoisesti ponnisteluja, eikä se ole ilmaista. Asia ei ole niin yksinkertainen, että siitä selvittäisiin pelkästään laatimalla uudet säännöt. Tarvitaan lisää uusia hallinnollisia työtapoja, todennäköisesti myös uusia teknisiä varusteita, mutta erityisesti voimavaroja, henkilöstön kouluttamiseen. En voi olla päättelemättä, että tämä todellakin sopii hyvin siihen välttämättömään uudistustyöhön, jonka aloittamisen komission puheenjohtaja lupasi eilen.
Kun nyt puhun niin paljon komissiosta, saanen vielä kerran huomauttaa, että tämä koskee kaikkia EU: n toimielimiä. Etenkin neuvoston on nyt tarkkaan otettava huomioon se, miten se voi täyttää sopimukseen tekemänsä ehdotuksen, ja myös parlamentilla on parantamisen varaa tässä asiassa.
Mietinnössä otamme esiin myös useita kysymyksiä, jotka liittyvät avoimuuden muihin osa-alueisiin, esimerkiksi siihen, miten olisi lisättävä mahdollisuuksia pitää julkisia kokouksia ja miten Internetin käyttömahdollisuuksia olisi lisättävä keskusteltavina oleviin asioihin liittyvän tiedotuksen ja tiedon levittämisen osalta. En aio puhua asiasta sen enempää, koska kaikki nämä asiat on saatavilla mietinnössä. Aion kuitenkin käyttää puheaikani viimeisen osan tarkistusten kommentoimiseen.
Valiokunta on tutkinut niitä kaikkia ja hylännyt ne suurella enemmistöllä. Jos esittelijän pitää nyt ottaa huomioon myös se, mitä mieltä valiokunta on kokonaisuudessaan, ei minun omasta mielestäni pidä kannattaa tarkistuksia, vaikka olenkin suopea muutamaa tarkistusta kohtaan. Kyse on silloin ehkä erityisesti kahdesta tarkistuksesta, joissa otetaan esiin niin kutsuttu tiedottajan vapaus, joka on erittäin keskeinen ja joka on erittäin keskeinen osa Ruotsin julkisuusperiaatetta. Kyse on yksittäisten virkamiesten suojasta, kun he antavat tietoja tiedotusvälineille. Muilla Pohjoismailla ei ole vastaavaa lainsäädäntöä ja sen käyttöönotto muualla EU: ssa on mielestäni ainakin tässä vaiheessa toivotonta.
Tarkistuksessa sanotaan myös, ettei EU: n lainsäädäntö saa korvata kansallista lainsäädäntöä. Mielestäni on sopivaa lopettaa kommentoimalla tätä. Mietintöni tavoite on, että tätä asiaa koskevien EU: n sääntöjen on todellakin oltava sellaisia, että kaikki maat voivat elää niiden mukaan, eivätkä ne ole ristiriidassa jonkin kansallisen lainsäädännön kanssa, vaikka lainsäädäntö olisikin kansallisesti erittäin pitkälle menevää.

Gebhardt
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, meitä syytetään kotimaassa jatkuvasti siitä, että olemme kaukana kansalaisista ja etäisiä. Voimme puolustautua tätä moitetta vastaan huolehtimalla avoimuuden lisäämisestä ja demokraattisesta valvonnasta. Euroopan kansalaisilla on oikeus siihen. Avoimuus ja demokraattinen valvonta johtavat lähelle kansalaisia, joita ei saa ajatella vain joka viides vuosi hieman ennen vaaleja. On vielä paljon tekemistä. Sen osoittavat kollega Lööwin mietinnön lisäksi muutkin asiat. Sen osoittavat myös 20 johtopäätöstä lausunnossani, jonka oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta yksimielisesti hyväksyi.
Kaikenlaisen avoimuuden tärkeimpänä osana on minun mielestäni kansalaisten tiedonsaantimahdollisuuksien parantaminen. Suomi ja Ruotsi ovat kehittäneet tämän osalta kadehdittavan kulttuurin. Koko Euroopan unionin pitäisi ottaa mallia tästä hyvästä skandinaavisesta esikuvasta. Miksi meidän pitäisi oikeastaan estää kansalaisia pääsemästä mahdollisimman laajasti käsiksi asiakirjoihin? Mikä meitä oikeastaan estää laajentamasta tätä oikeutta esimerkiksi parlamentin kirjeenvaihtajiin ja muihin? Miksi neuvosto ei voi oikeastaan toimia aivan yhtä julkisesti kuin Euroopan parlamentti pääosin tekee?
Miksi neuvoston ja komission edustajilla on vakiopaikka valiokunnissamme mutta parlamentilla ei sitä sen sijaan ole, ei edes sen esittelijällä? Avoimuuden lisääminen ei kuitenkaan riitä, jos haluamme lähentyä kansalaisia. Jotta saataisiin aikaan poliittisten toimien ja päätöksentekoprosessien läpinäkyvyys, kansalaisten on saatava mahdollisuus vaikuttaa. Euroopan unionin toimielinten on kehitettävä mekanismeja, jotka antavat kansalaisille tilaisuuden tuoda esiin omia näkemyksiään ja pohdintojaan. Se on demokratian perusvaatimus. Kun rakennamme tulevaisuuden Eurooppaa, tarvitsemme kaikkien myötävaikutusta, ennen kaikkea oman uskottavuutemme vuoksi.

Voggenhuber
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kuuntelin viimeksi käydyn keskustelun aikana erittäin tyytyväisenä uuden neuvoston puheenjohtajan lausuntoja eurooppalaisen perustuslakiprosessin välttämättömyydestä sekä ilmoitusta perusoikeuksien luettelon kehittämisestä. Tyytyväisyyteni määrän voivat kenties ymmärtää institutionaalisten asioiden valiokunnan kollegat, joille olen neljä vuotta jankuttanut tästä vaatimuksesta ja johon on vastattu usein, että aika ei ole vielä kypsä siihen. Aika kypsyy näin nopeasti, herra Herman, herra Bourlanges, mutta ehkä siihen tarvitaan kuitenkin myös vihreitä edustava neuvoston puheenjohtaja!
Tähän välttämättömään perusteelliseen demokratisoitumisprosessiin kuuluu myös tämänpäiväisen mietinnön aihe. Käsittelemme tänään demokratisoitumisen erityisen hitaasti edistynyttä osaa, mutta kenties siihen vaikuttaa myös väärinkäsitys. Puhumme täällä parlamentissa ja vastaavissa valiokunnissakin useimmiten avoimuudesta, julkisuustyöstä, suhdetoiminnasta ja tiedotuspalveluista. Sillä tavoin paljastetaan pikemminkin EU: n demokratian hätätila kuin poistetaan sitä.
Avoimuus tarkoittaa läpinäkyvyyttä. Demokratiaan liittyvä vastaava käsite olisi julkisuus. Tähän julkisuuteen Euroopan kansalaiset ovat oikeutettuja: lainsäädännön julkisuuteen, mutta ei avoimuuteen, lainsäädännön julkituloon, hallinnon kaikkien asiakirjojen julkiseen oikeutukseen, parlamentin valvonta- ja tiedonsaantioikeuteen, myös toisessa ja kolmannessa pilarissa, päätösten ja niiden perusteiden julkituloon myös sisäisen turvallisuuden ja ulkopolitiikan alalla sekä kansalaisten oikeuteen saada tietoa, mutta ei tiedotuspalveluihin, lehdistötyöhön eikä Euroopan unionin toimielinten julkisuudessa esittelyyn.
Ei ole kyse avoimuudesta ja käsitteistä, jotka ovat vähemmän tärkeitä demokratian perinteessä ja jotka kuuluvat pikemminkin suhdetoimintaan. On kyse ihmisten oikeudesta julkisuuteen demokratian perustavana osana!

Lenz
Arvoisa puhemies, on tosin sattumaa, että keskustelemme tällä viikolla unionin avoimuutta käsittelevästä mietinnöstä, mutta rouva Lööwin teksti on sen ansiosta todella ajankohtainen. Jos avoimuutta tai julkisuutta olisi ollut enemmän, komissio ja Euroopan parlamentti eivät kenties olisi nyt joutuneet käymään näitä keskusteluja, joita käymme tällä viikolla. Siihenkin tarvitaan kuitenkin pelisäännöt, sillä silloin avoimuus palvelee sitäkin enemmän kansalaisten luotettavaa tiedonsaantia, mikä on todella välttämätöntä. Vaalitaisteluthan osoittavat puutteet tällä alueella aina erittäin selvästi. Emme kaipaa kuitenkaan markkinahumua, vaan tarvitsemme täsmällistä tietoa.
Lööwin mietinnössä unionin avoimuudesta pyritään vakavasti muokkaamaan Amsterdamin sopimuksessa annettuja määräyksiä nimenomaan tähän täsmälliseen muotoon. Sitä varten tarvitaan toimielinten kesken sovitut säännöt. Vaikea mutta todella tarpeellinen tehtävä. Määräysten pitäisi joka tapauksessa lisätä julkisuutta merkittävästi. Monesta ehdotuksesta on varmasti vielä keskusteltava, jos myös Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen, Euroopan keskuspankin, Euroopan tilintarkastustuomioistuimen ja Euroopan investointipankin kaltaiset toimielimet on tarkoitus saada mukaan.
On varmasti toivottavaa - ja senkin osalta suhtaudumme myönteisesti Lööwin mietintöön - että neuvoston ja Coreperin päätökset muuttuvat sillä tavoin avoimemmiksi, että asiakirjoihin pääsee käsiksi, että EU: n hallinnon pitää antaa kansalaisille tietoa nopeammin ja kohteliaammalla tavalla - oikeastaan itsestään selvä asia - ja että monikielisyyden säilyttämisen tavoitteena on nimenomaan avoimuus. Nyt on selvää, että on käytettävä nykyaikaista elektronista tekniikkaa. Meidän ei pitäisi kuitenkaan mennä niin pitkälle kuin useimmissa tarkistuksissa mennään, erityisesti tarkistuksessa 4. Ryhmäni kannattaa kuitenkin peruslinjaa. Mietinnössä vaaditaan paljon, ja Euroopan parlamentin pitää tietysti olla selvillä myös siitä, että sitten on luotava tarvittavat taloudelliset ja henkilöihin liittyvät olosuhteet, jotta vältetään se, että komissio ja kaikki muut toimielimet sanovat meille taas jälkeenpäin, että tehottomuus johtuu nimenomaan siitä, että meillä ei ole ollut käytössä tarvittavia välineitä. Siihenhän tämä nykyinenkin ongelma perustuu. Haluaisin oikeastaan välttää sitä, ja toivon, että tämä unionin avoimuutta käsittelevä mietintö luo sille tarvittavan perustan.

Thors
Arvoisa puhemies, kuten sanoimme, eikö olekin melko kiinnostava yhteensattuma, että eilen keskustelimme hallinnosta ja tänään keskustelemme avoimuudesta ja siitä, kuinka unionista saataisiin uskottavampi. Eilen tuli esiin perustava tosiasia: tarvitsemme yhtenäisen hallintokäytännön, emme voi jatkaa niin, että meillä on 15 erilaista kulttuuria ja 15 erilaista käytäntöä. Se luo vain lähtökohdan epäselvyyksiin liittyviin erilaisiin huhuihin. Olin eilen sitä vastoin huolissani siitä, ettei komission puheenjohtaja maininnut sanallakaan esittelijän vaatimaa julkisuuslainsäädäntöä koskevaa aikataulua. Milloin saamme nähdä sen? Mitä periaatteita siihen kuuluu?
Tämä tarkoittaa sitä, että vastuu on parlamentilla. Pelkään pahoin, että komissio on edelleenkin tilanteessa, jossa asiaa on harkittava perinpohjaisesti. Tämä tarkoittaa, että meidän kaikkien on tuettava periaatteita, jotka rouva Lööw on esittänyt erinomaisessa mietinnössään. Nämä erinomaiset asiat tulevat esiin myös rouva Gebhardtin lausunnossa. Meillä on oltava säännöt, joista käy ilmi kansalaisten selkeät oikeudet ja toimielinten velvollisuudet. Se on tärkeintä, jotta pääsisimme eroon vallitsevasta epäluulosta ja jotta saisimme palautettua EU: n toimielinten uskottavuuden.

Lataillade
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, rouva Lööwin meille esittelemässä erinomaisessa mietinnössä yhdistyvät varovaisuus ja rohkeus alalla, jolla on aiheellista säilyttää tasapaino ja kohtuullisuus. Eiliset keskustelut osoittivat tämän erittäin hyvin.
Esittelijä osoittaa meille, että parempi avoimuus on Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta ratkaisevan tärkeää. Unionin kansalaiset mieltävät unionin usein etäiseksi ja byrokraattiseksi. Rouva Lööw osoittaa meille myös sen, että avoimuudella voidaan vähentää korruptiota ja vallan väärinkäyttöä.
Mietintöön sisältyy siten kaksi merkittävää näkökohtaa, muoto ja sisältö. Muoto ei riipu ainoastaan asioille annettavista nimistä, vaan myös asenteesta. Mielestäni esittelijämme on määrittänyt tämän erittäin hyvin. Toinen näkökohta liittyy sisältöön. Niin kauan kuin eurooppalaiset toimielimet, parlamenttimme, mutta myös komissio - tästä keskusteltiin laajasti eilen - eivät sisällytä niille kuuluviin töihin, kuten kaikkiin unionin kansalaisille annettaviin tietoihin, ymmärtämisen kannalta välttämättömiä aineksia, Eurooppa ei kehity.
Meidän velvollisuutenamme on Euroopan parlamentin jäseninä tehostaa tiedottamista kansalaisten suuntaan, jos haluamme, että Euroopan toimintaa ja kehittämistä koskevat arviot ovat odotuksiemme mukaisia. Tämä mietintö on mielestämme erityisen tasapainoinen, ja siksi UPE-ryhmä, arvoisa puhemies, äänestää erittäin mielellään mietinnön puolesta.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, avoimempi lainsäädäntö ja hallinto ovat ratkaisevia EU: n demokratisoinnille. Avoimuus on paras keino torjua korruptiota ja huonoa hallintoa. Ilman avoimuutta kansalaiset eivät voi tarkkailla lainsäätäjiä ja asettaa heitä vastuuseen. Pidän sen vuoksi rouva Lööwin mietintöä myönteisenä. Olen samaa mieltä lähes kaikista hänen näkemyksistään, vaikka mielestäni tärkeissä kohdissa olisi voitu mennä hieman pitemmälle ja olla hieman selkeämpiä.
On selvää, ettei komissio ole vieläkään ymmärtänyt, mitä todellinen avoimuus merkitsee. Siitä on ainakin kaksi ajankohtaista esimerkkiä. Ensiksikin tapaus, joka koskee erotettua virkamiestä Van Buitenenia, joka on kertonut parlamentille totuuden petoksista, on osoitus komission autoritaarisesta asenteesta. Sen vuoksi tarvitaan tiedottajan vapaus, joka turvaa työntekijän oikeuden tiedottaa muille, ilman että häntä uhkaa rangaistus, ja sitä olen ehdottanut myös yhdessä tarkistuksessa. Toiseksi herra Santerin kirje Ruotsin pääministeri Göran Perssonille on erittäin kummallinen tapaus. On täysin mahdotonta hyväksyä, että komissio toimii eräänlaisena mielipiteen vartijana, kun yksi unionin jäsenvaltioiden pääministereistä on aiheellisesti arvostellut sen toimintaa.
Rouva Lööwin mietinnön heikoin kohta on se, jossa käsitellään neuvoston julkisia kokouksia. Demokratiassa pitäisi olla itsestään selvää, että lainsäädäntö on julkista. Sitä rouva Lööw ei kuitenkaan vaadi. Miksi EU: n kansalaisten olisi tyydyttävä vähempään kuin mitä normaaliin demokratiaan kuuluu, eli että vallitsisi täysi avoimuus, kun tehdään päätös uusien lakien hyväksymisestä?
Mietintöä voidaan parantaa myös kahden muun kohdan osalta GUE/NGL-ryhmän tekemien tarkistusten avulla. On tärkeää, ettei EU rajoita avoimuutta koskevia kansallisia sääntöjä. Neuvoston ilmoituksesta Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle, niin kutsutusta Journalisten-tapauksesta, käy erityisesti ilmi se, mihin EU: n liiallinen salailu voi johtaa. Neuvoston ilmoituksessa kyseenalaistetaan suoraan kansalliset avoimuussäännöt ja kansallinen perustuslaki. Tämä tapaus on useiden muiden tavoin osoitus siitä, miten tärkeää olisi ottaa käyttöön nopeammat ja halvemmat menetelmät valittaa päätöksistä, joissa EU: n toimielimet ovat kieltäneet asiakirjojen saatavuuden.
Avoimuuden lisääminen on välttämätöntä EU: n demokratisoimiseksi. Sen vuoksi on valitettavaa, että kiinnostusta tähän kysymykseen ovat osoittaneet valiokunnassa, ja myös tarkistuksissa, lähes ainoastaan pohjoismaiset jäsenet, eivätkä useamman maan jäsenet. Lööwin mietinnön kaltaisen tärkeän ja myönteisen mietinnön olisi saatava enemmän huomiota osakseen.

Amadeo
Arvoisa puhemies, Amsterdamin sopimuksessa esitetään nimenomaan ajatus Euroopan hallintoelinten avoimuudesta: itse asiassa siinä viitataan nimenomaisesti kolmen toimielimen toiminnan julkisuuteen. Mielestämme olisi tarkoituksenmukaista, että tämä avoimuus leviäisi kaikkiin Euroopan toimielimiin ja mielestämme sitä pitää kehittää muillakin keinoilla, esimerkiksi huolehtimalla istuntojen julkisuudesta ja hallintoelinten tavoitettavuudesta, laatimalla selkeämpiä ja yksinkertaisempia tekstejä, ratkaisemalla monikielisyydestä aiheutuneet ongelmat ja niin edelleen. Olemme vakuuttuneita siitä, että tähän avoimeksi muuttumiseen on todella pyrittävä, ei ainoastaan puheiden tasolla vaan poliittisen tahdon ja ajattelutavan ilmaisun keinoin, ei pelkkänä byrokraattisena tekona, jonka merkitys loppujen lopuksi onkin aiheuttaa sekaannusta, jotta siivousta ei tarvitsisikaan tehdä ja loitontaa meidät totuudesta.
Me ihmettelemme: missä määrin kansalainen voi tällä hetkellä todella tuntea olevansa osa yhä sekavampaa ja monimutkaisempaa eurooppalaista hallintoa? Missä määrin voimme rohkaista häntä ymmärtämään toimielinten toimintaa sillä hetkellä, jona se häntä eniten kiinnostaa, hetkenä, jona yhteisön toimielinten tekemistä päätöksistä tulee osa arkipäivää ja ne vaikuttavat jokapäiväisiin valintoihin, ellei meillä ole keinoja lähentää kansalaista itseään näihin menettelyihin, jotta hän ymmärtäisi tehtyjen päätösten perusteet? Missä määrin voimme korostaa toimielinten etäisyyttä kansalaisista ilman vaaraa, että saamme aikaan inhoa ja Eurooppaan kohdistuvaa torjuntaa, joka nykyään valitettavasti on aivan ilmeistä? Mihin asti voimme jännittää torjuvuuden jousta ennen kuin olemme vaarassa lopullisesti karkottaa kansalaiset päätöksenteon keskuksista?
Vaikka onkin totta, että petokset ja eurooppalaisten veronmaksajien rahojen väärinkäytökset ovat tapauksia, jotka ovat nyt valitettavasti uutisotsikoissa ja joita on vielä korostanut parlamentin päätös olla myöntämättä vastuuvapautta varainhoitovuodelle 1996, heittää syviä varjoja koko yhteisön komission ylle, se on kuitenkin osoitettava yleiselle mielipiteelle. Tämä on velvollisuutemme siinä tehtävässä, jota kansalaiset vaativat meiltä valitessaan omat edustajansa tähän parlamenttiin. Mitalin kääntöpuolella on se vaara, että kansalaisten vieraantumista lisätään.
Lähes kaikkialla Euroopassa viimeaikaisten vaalien yhteydessä todettuun äänestyshaluttomuuteen liittyvät seikat ovat nimittäin vakava hälytysmerkki, ja ne osoittavat, että kansalaisilla ei ole tarpeeksi luottamusta, että he lähtevät sunnuntaina mieluummin retkelle kuin käyvät äänestämässä; tämä asenne on kuitenkin vaarallinen, sillä toisaalta se jättää heidät niiden valintojen armoille, joita toiset - yleensä perinteisiä puolueita kiivaammat ja kiinteämmin järjestäytyneet ryhmät - tekevät heidän asemestaan, ja toisaalta jättää heidät aikaa myöten kansaa kiihottavien helppoheikkien ja populistien käsiin.
Oikeuden ylivaltaan perustuvan nyky-yhteiskunnan kummallinen ominaisuus on se, että kansalaiset yhdistetään poliittisiin valintoihin, joita vielä vähän aikaa sitten teki kansallinen hallinto ja joiden tekeminen kuuluu nyt yhteisön toimielimille. Kansalaisilla ei sen vuoksi ole ainoastaan oikeutta voida selvittää, mitä ovat poliittisten päätösten vaikutukset, vaan myös oikeus ottaa osaa näiden päätösten tekemiseen; siinä missä avoimuuden on ulotuttava kaikkiin niihin välineisiin, jotka tekevät kansalaisille tietojen saannin ja päätöksentekotapojen tuntemisen mahdolliseksi, demokraattiseen valvontaan kuuluu kansalaisten osallistumisen ohella myös sellaisen valvonnan harjoittaminen, jotka pitkällä aikavälillä lähentävät kansalaista vallanpitäjiin.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, rouva Lööwin ja herra Brokin mietintöjä, joissa käsitellään unionin toimielinten avoimuutta ja komission puheenjohtajan valintatapaa, ei olisi voitu ottaa esille paremmalla hetkellä. Mitä avoimuuteen tulee, maanantaina tuli jälleen selväksi, että unionin byrokratian suljetut suojamuurit täytyy saada murrettua. Amsterdamin sopimuksen myötä parlamentti on yrittänyt sitä pyytämällä unionin lainsäädäntöä koskevien valmisteluasiakirjojen pakollista julkisuutta ja pyytämällä neuvoston lainsäädäntöä käsittelevien kokousten julkisuutta. Näitä pyyntöjä vastaan on tultu kuitenkin vain osittain. Eilen käyty kova keskustelu tekee meille yhä paremmin selväksi sen, että tarvitaan uutta askelta.
Haluan jatkaa tästä asiasta. Minun mielestäni tarvitaan lakia, unionin direktiiviä, unionin hallinnon avoimuutta, jotta kansalaiset ja tämä parlamentti eivät olisi riippuvaisia sattumanvaraisista lupauksista vaan selkeästä unionin laista.
Mitä tulee komission puheenjohtajaan, haluaisin tehdä pienen huomautuksen. Tuen myös Brokin mietintöä, mutta olen kuitenkin sitä mieltä, että komission nyt ehdottamissa käytännesäännöissä täytyy erityisesti tulla selväksi, että unionin komissaarit toimivat viroissaan unionin hallinnon ja Euroopan nimissä eivätkä jäsenvaltioidensa nimissä. Tämä on yksi niistä asioista, jotka ovat johtaneet rappioon, ja tämä on asia, joka täytyy myös mahdollisimman pikaisesti mainita komission sisäisissä käytännesäännöissä. Tätä halusin vielä painottaa Brokin mietinnön jatkona. Tässä olivat minun huomautukseni.

Lindqvist (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi kiittää rouva Lööwiä hyvästä mietinnöstä. Se on hyvä alku, mutta siinä ei mennä tarpeeksi pitkälle. Ehdotukset tiedottajan vapaudesta, julkisista neuvoston kokouksista lainsäädäntötyötä tehtäessä ja mahdollisuudesta valittaa kuluitta päätöksistä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen, jos asiakirjoja ei ole saatavilla, ovat hyviä parannuksia mietintöön.
Näemme nyt mihin avoimuuden ja julkisuuden puute johtaa. Tätä keskustelua epäluottamuslauseesta ei olisi ehkä käyty, jos meillä olisi täydellistä avoimuutta koskevat säännöt, tiedottajan vapaus ja niin edelleen, jotka on otettu esiin tämän keskustelun aikana. Paras ja ehkä ainoa tapa vastaavien keskustelujen syntymisen estämiseksi tulevaisuudessa on lisätä avoimuutta hallinnossa niin, että luodaan yhteisiä asiakirjarekistereitä laaditaan selkeät säännöt siitä, mikä on julkista ja mikä on salaiseksi luokiteltua, sekä otetaan käyttöön tiedottajan vapaus ja pidetään julkisia neuvoston kokouksia. Kannattakaamme mietintöä ja viittä tarkistusta!

Kaklamanis
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella mietinnön esittelijää kahdesta syystä: ensiksikin, koska hän käsittelee asiaa, joka on häpeällinen Euroopan unionille, ja toiseksi, koska hän lähestyy asiaa hyvin konkreettisin ehdotuksin.
Haluaisin kertoa kollegoille kaksi esimerkkiä. Ensimmäinen esimerkki on, että koko maailmassa vain kaksi elintä kokoontuu suljettujen ovien takana: toinen on Euroopan unionin ministerineuvosto ja toinen Kiinan kansankokous. Hyvät kollegat, minä ihmettelen, miksi laadimme Kiinan vastaisia päätöslauselmia ja syytämme sitä demokratian ja avoimuuden puutteesta, kun Euroopan unionin ministerineuvosto noudattaa täsmälleen samaa käytäntöä. Toinen esimerkki on erään komission virkailijan ajojahti. Tiedättekö minkä viestin tämä ajojahti lähettää? Että teille, hyvät virkamiehet, maksetaan ja hyvää palkkaa maksetaankin, jotta tekisitte töitä, katsoisitte, kuulisitte, mutta pitäisitte suunne kiinni. Älkää puhuko ainakaan Euroopan parlamentille, koska meidän ei hyödytä kuulla asioista, jotka tapahtuvat komission sisällä. Onnittelen siis esittelijöitä. Ryhmäni äänestää heidän mietintönsä puolesta.

Sierra González
Arvoisa puhemies, yhteiskunnan demokraattisuuden määrittelee kansalaisten mahdollisuus tuntea johtajansa ja heidän toimintansa, sekä kansalaisten mahdollisuus tämän tuntemuksen seurauksena käyttää tarvittaessa valtaansa ja valvoa niitä päämääriä, joihin poliittisilla toimilla pyritään. Tämä on ainoa menetelmä, jolla vallan väärinkäyttöä voidaan estää.
Kuitenkin Euroopan unionissa jätetään edelleenkin kertomatta kansalaisille tärkeistä oikeus- ja sisäasioihin liittyvistä kysymyksistä ja laaditaan säädöstekstejä salassa, tehdään päätöksiä tuntematta niiden perusteita, ja tämä tehdään suojautumalla sellaisten käsitteiden taakse kuin yleinen järjestys ja sisäinen turvallisuus, jotka ovat antaneet ja antavat edelleenkin toimielimille mahdollisuuden laajentaa luottamuksellisuuden periaatetta oman harkintansa mukaan.
Sanotaan, että on kuljettava kohti suurempaa avoimuutta ja julkisuutta, jotta Euroopan unionin toimielimet voitaisiin tuoda kansalaisia lähemmäs, mutta kyse on siitä, että Euroopan rakentamiselle ja toimielimille on annettava demokraattinen oikeutus. Tästä on kysymys. Amsterdamin sopimuksessa otettiin jo muutamia askelia tähän suuntaan, mutta ei riittävän monta. Hallinnon harkintavallan käyttö tiedonkulun rajoittamiseksi jatkuu, ja tästä harkintavallan käytöstä on tehtävä loppu.
Tässä mietinnössä - ja sen vuoksi kannatamme sitä - pyritään rajoittamaan Euroopan hallinnon harkintavallan käyttöä, ja tämä on mielestämme se suunta, johon on kuljettava.
Suosionosoituksia

Oreja
Arvoisa puhemies, haluan ennen kaikkea kiittää rouva Lööwiä ja institutionaalisten asioiden valiokuntaa tämän mietinnön laatimisesta, jonka aiomme pitää Euroopan komissiossa erityisen hyvin mielessä.
Perustamissopimus uskoo meidän tehtäväksemme esittää parlamentille ja komissiolle lainsäädäntöehdotus toimielinjärjestelmämme avoimuuden lisäämiseksi erityisesti asiakirjojen saatavuuden osalta. Tällä hetkellä toimielinten eri yksiköissä keskustellaan tästä kysymyksestä, ja mitä meihin tulee, esitämme oman ehdotuksemme perustamissopimuksen tultua voimaan. Kyseessä on ratkaiseva asia Euroopan toimielinten ja kansalaisten välisten suhteiden tulevaisuuden kannalta, kansalaisten, joiden on oltava yhdentymisprosessin todellisia sankareita.
Amsterdamin prosessi päättyi sopimukseen, joka on tämän asian osalta erittäin seikkaperäinen, sillä siinä käsitellään lukuisia kysymyksiä, joilla on suora vaikutus kansalaisiin ja yleensä kaikkiin henkilöihin, heidän oikeuksiinsa, heidän etuihinsa ja heidän oikeutetuimpiin pyrkimyksiinsä.
Salailu, toimielinten menettelyjen ja päätösten vaikeaselkoisuus, epäilys - pelkkä epäilys siitä, että joitakin kysymyksiä on salattu, eivät selvästikään ole suosiollisia myönteisen suhteen luomiselle kansalaisten ja unionin välille. Tämän vuoksi Amsterdamin sopimuksessa mainitaan avoimuus, ja komissio tutkii erittäin tarkkaan tämän mietinnön, joka auttaa meitä valmistelemaan omaa ehdotustamme; otamme huomioon myös oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietinnön.
Aion puhua muutamasta päätöslauselmassa esille tulevasta näkökohdasta.
Ensinnäkin mielestäni tekstissä, ja ennen kaikkea keskustelujen aihepiirissä on korostettu sitä, missä määrin Amsterdamin sopimuksen määräykset muokkaavat olemassa olevaa todellisuutta. Mitä tulee asiakirjojen saatavuuteen, tällä hetkellä on olemassa sekä toimielinten välisiä säädöksiä että kunkin toimielimen sisäisiä määräyksiä. Nämä määräykset perustuvat kuitenkin kunkin toimielimen hyväntahtoisuuteen, jota tuomioistuimen päätökset eivät juurikaan tue. Tällä hetkellä perustamissopimus luo todellisen oikeuden avoimuuteen, jonka on konkretisoiduttava lainsäädännöksi ja toimielinten sisäisiksi säädöksiksi.
Toiseksi meidän on otettava huomioon, että asiakirjojen laajempi saatavuus ei ole vain tavoite sinänsä, vaan sen on mahdollistettava menetelmien parempi avoimuus ja poliittisten vastuualueiden ja toimielimellisten vastuualueiden selvempi arvioiminen. Avoimuus voi auttaa meitä esittelemään kansalaisille selkeämmin kunkin toimielimen toimintaa sen sijaan, että väärä mielikuva siitä, että kyse on Brysselissä tehtävistä päätöksistä, jotka on byrokraattisia ja kaukana todellisuudesta, olisi edelleen olemassa. Tämän osalta on oltava iloisia lainsäädännön laatua koskevasta toimielinten välisestä sopimuksesta, joka merkitsee tärkeää askelta kohti kansalaisten kannalta selkeämpää lainsäädäntöä.
Kolmanneksi - tämän jälkeen lopetan - puhuisin siitä tiedottamista koskevasta kysymyksestä, johon monet puhujat ovat viitanneet. Ei ole epäilystäkään siitä, että hyvä tiedottaminen on avoimuuden tärkein osatekijä. Ilman tiedottamista on vaikea kehittää avointa järjestelmää; ilman tiedottamista ei ole mahdollista noudattaa parlamentin määrittelemää linjaa. Olemme ryhtyneet toimiin tämän asian osalta. Se, että olemme julkaisseet Internetissä suuren määrän asiakirjoja, mahdollistaa konkreettisesti laajan asiakirjakokoelman saatavuuden, joka koostuu sellaisista asiakirjoista, jotka on määritelty julkisiksi ja joiden saatavuus oli tähän asti ollut vaikeaa ja monimutkaista. Työskentelyä on jatkettava tämänsuuntaisesti unohtamatta sitä, että kirjallisella tiedolla, suullisella tiedolla ja suoralla yhteydenpidolla kansalaisten kanssa on edelleenkin suuri merkitys.
Näistä syistä onnittelen esittelijää uudelleen tästä tärkeästä työstä, jonka aiomme ottaa erittäin tarkasti huomioon, kun esitämme oman lainsäädäntöehdotuksemme.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestykseen.

Äänestykset
Berthu
 Ranskan ja tiettyjen Afrikan maiden välillä allekirjoitettuja vaihtosopimuksia koskeva komission suositus neuvoston päätökseksi CFA: n frangin ja Komorien frangin hallinnasta näyttää ulkoisesti tekniseltä, mutta paljastaa hyvin selkeästi brysseliläiset menetelmät. Se osoittaa, miten CFA: n frangista päätetään yhteisön toimivallan rajoissa perustamissopimuksen vastaisesti, miten kansallisia etuoikeuksia rikotaan ja miten Ranskan eduista päästään vähitellen yhteisymmärrykseen.
Ensiksikään nämä vaihtosopimukset eivät kyseenalaista Ranskan valtionpankin asemaa, koska kyse on Ranskan valtionkassan eli kansallisista määrärahoista CFA: n frangille myöntämästä kiinteää vaihtokurssia koskevasta takuusta. Näissä olosuhteissa, vaikka frangi korvataankin eurolla, olisimme voineet kuvitella perustamissopimusta lukiessamme, että nämä sopimukset kuuluisivat edelleenkin kokonaisuudessaan Ranskan vastuualueeseen, koska pelissä on rahoituksellinen takuumme, ja ettei Euroopan keskuspankilla olisi periaatteessa mitään tekemistä tämän kanssa. Ranskalaiset antoivat nimenomaan tämän merkityksen Maastrichtissa perustamissopimuksen 109 artiklan 5 kohdalle, jossa määrätään: " Jäsenvaltiot voivat neuvotella kansainvälisissä toimielimissä ja tehdä kansainvälisiä sopimuksia, sen kuitenkaan rajoittamatta yhteisön toimivaltaa ja yhteisön sopimuksia talous- ja rahaliittoon liittyvillä aloilla. "
Tässä ei kuitenkaan otettu huomioon eurooppalaisten toimielinten ja erityisesti komission ruokahalua. Vaikka CFA: n frangin hallinta ei koskaan tule mitenkään kyseenalaistamaan euron vakautta, kun otetaan huomioon kyseessä olevat huomattavan pienet summat, komissio on päättänyt kaiken todennäköisyyden ja juridisen loogisuuden vastaisesti soveltaa 109 artiklan 5 kohdan sijasta 109 artiklan 3 kohtaa, jossa järjestetään yhteisön rahoitusalalla allekirjoittamien sopimusten hyväksymismenettely. Siten suosituksen ensimmäisessä artiklassa meille myönnetään anteliaasti oikeus säilyttää CFA: n frangiin liittyvät sopimukset, vaikka tämä oikeus kuuluu meille joka tapauksessa. Lisäksi meidän olisi tiedotettava komissiolle ja talous- ja rahoituskomitealle kaikista niistä hankkeista, joiden tarkoituksena on muuttaa näitä sopimuksia, ja jopa joissain tapauksissa saatava näille hankkeille neuvoston hyväksyntä. Kaikki tämä on räikeä rikkomus Ranskan kansallisia toimivaltuuksia vastaan.
Tämä oikeusrikkomus tulee Ranskan etujen loukkaamisen lisäksi, kun frangi korvataan eurolla suhteessa CFA: n frangiin. Itse asiassa Ranskan CFA: n frangille myöntämä rahoitustakuu merkitsi maallemme merkittävää kaupallista etua, koska taloudelliset toimijat pystyivät järjestämään kauppatoimensa helpommin kiinteiden vaihtokurssien perusteella. Ranska myöntää tästä lähtien edelleen rahoitustakuunsa, mutta tämä hyödyttää kaupallisesti kaikkia euroalueen maita.
Lopuksi CFA: n frangia koskevat vaihtosopimukset olivat ennen tietyllä tavalla johdonmukaisia, koska Ranskan valtionkassan takuu voitiin kyseenalaistaa frangin vaihteluiden avulla, joita Ranskan keskuspankki hallinnoi. Tästä lähtien Ranskan takuu voidaan kyseenalaistaa kuitenkin euron vaihteluiden kautta, joihin Ranskan viranomaisilla ei ole juuri valtaa, tai on vain hyvin marginaalisesti. Järjestelmän sisäisessä logiikassa on mennyt jokin pieleen.
Ranskan toimivaltuuksien hylkäämisen lisäksi olemme menettäneet kaupallisen etumme ja siten Ranskan vaikutus epäilemättä vähitellen vähenee näissä Afrikan maissa.

Porto
Afrikan valuuttojen kytkeminen euroon on yksi osoitus lisää euron vaikutuksista ulkomaailmaan, ja meidän on sen vuoksi myös ponnisteltava euron tekemiseksi siellä tunnetuksi. Tuo tehtävä kuuluu erityisesti minulle, ja näen sen myös tapana lähentää portugalinkielisiä Afrikan maita.
Lööwin mietintö (A4-0476/98)
Schörling
Arvoisa puhemies, olemme nyt äänestäneet rouva Lööwin mietinnön puolesta, minkä vuoksi haluan onnitella häntä. Se on tärkeä mietintö, joka tuli kreivin aikaan, jos ajatellaan viime kuukausina, viikkoina ja etenkin viime päivinä täällä ja EU: n toimielimissä käytyä keskustelua.
Aloitimme avoimuutta koskevan työn institutionaalisten asioiden valiokunnassa jo kauan ennen Amsterdamin sopimuksen syntymistä; herra Bonde oli silloin vastuussa käsitellyistä asiakirjoista. Mietinnössä otetaan esiin välttämättömät toimet, joita tarvitaan avoimuuden lisäämiseksi, mikä on ehdoton perusta demokraattiselle valvonnalle, jota etenkin tämän parlamentin on harjoitettava. Kyse on asiakirjojen saatavuudesta, siitä, että asiakirjoista on luonnollisesti laadittava luettelo, julkisista kokouksista sekä erityisesti saatavuudesta Internetin avulla ja uudesta erittäin vastuullisesta hallintorakenteesta.
Avoimuus ja valvontamahdollisuus eivät ole kuitenkaan vain asiakirjojen julkisuutta ja niiden saatavuutta, vaan kyse on myös avoimuudesta koko päätöksentekoprosessissa ja hallintotyössä ja siitä, miten julkisia varoja käytetään. Kaiken tämän on perustuttava avoimuuteen, muuten meillä ei koskaan ole hyvin toimivaa demokraattista toimielintä.
Mietinnössä puhutaan siitä, että Amsterdamin sopimuksen määräyksiä voidaan pitää ensimmäisenä askeleena kohti todellista julkisuusperiaatetta. Matka on kuitenkin vielä todella pitkä. Haluan vain korostaa sitä, jotta emme luule, että meillä on edessämme mietintö, joka on kokonaisvaltainen ja kaiken kattava. Mielestäni eräs todellinen puute on tiedottajan vapaus. Luulen, että rouva Lööwkin on siitä kanssani samaa mieltä. Valitettavasti parlamentti ei hyväksynyt niitä tarkistuksia, jotka olivat osaksi minun ja osaksi herra Sjöstedtin laatimia. Tiedottajan vapaus, joka on myös pohjoismainen vapaus, toisin sanoen, meillä on oltava oikeus antaa tietoja julkisuuteen ja painettavaksi ilman, että siitä olisi seuraamuksia tai siitä rangaistaisiin, sekä oikeus esittää tiedot nimettömänä. Mielestäni se on olennainen osa todellista julkisuusperiaatetta. Parlamentin on otettava tämä asia hoidettavakseen ja sen on huolehdittava siitä, että muutos tehdään myös Amsterdamin sopimukseen tai tulevaan sopimukseen.

Berthu
Rouva Lööwin mietintö avoimuudesta Euroopan unionissa on oikean suuntainen, mutta siinä takerrutaan aivan liikaa yksityiskohtiin ja sitä vaivaa yleisen näkökulman puute.
Ensiksi, vaikka pitääkin paikkansa, että Amsterdamin sopimuksessa tunnustetaan kansalaisten oikeus tutustua Euroopan toimielinten asiakirjoihin - tämän oikeuden olisi pitänyt sitä paitsi olla ilman muuta selvää jo pitkän aikaa - meidän on sitä vastoin syytä olla huolestuneita neuvoston ja komission käsittelyn epäsuhtaisuudesta. Erityisessä artiklassa (uusi 207 artikla) määritellään neuvoston pääasialliset velvollisuudet avoimuuden alalla, mutta kumma kyllä vastaavaa ei ole olemassa komission osalta. Sen ei pidä hyödyntää tätä aukkoa sen asiakirjojen hallintaa ympäröivän salailun vahvistamiseksi, jonka valitettavat seuraukset näkyvät nykyisin jatkuvina petoksina ja skandaaleina.
Vieläkin vakavampaa, Lööwin mietinnössä varotaan tarkasti laajentamasta perspektiiviä, eikä siinä esitetä olennaista kysymystä: eikö viime vuosina harjoitettu eurooppalainen yhdentymispolitiikka kokonaisuudessaan perustu tosiasiassa suurelta osin salailuun? Koska Monnet'n menetelmällä, jota puheenjohtajavaltio Saksa niin kovasti vielä tänä aamuna kehui, on kaksi puolta: se on toisiaan seuraavien pienten teknisten edistysaskelten yhdentymispolitiikkaa, mutta se on myös, ja tämä unohdetaan valitettavan usein, politiikkaa, jonka lopullisesta tavoitteesta ei koskaan tiedoteta selvästi kansalaisille, vaikka strategiset toimijat ovat siitä täysin selvillä.
Tämä menetelmä on luonteeltaan demokratian vastainen. Sillä ei ehkä ollut paljoakaan merkitystä yhteisön alkuaikoina, mutta nykyisin sen vaikutukset ovat dramaattisia: toisaalta olennaisia valtaoikeuksia myönnetään lähes salassa ja toisaalta yleinen mielipide ei enää pysty lainkaan seuraamaan asioiden kulkua.
Eurooppaan on palautettava demokratia eli Monnet'n menetelmää on vastustettava. Tämä saattaa luonnollisesti jarruttaa eurooppalaisen liittovaltion syntymistä. Meidän on nykyisin kuitenkin valittava prioriteettimme: yhdentyminen vai kansanvalta.

Blak, Iversen, Kirsten Jensen ja Sindal
. (DA) Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet avoimuutta käsittelevän mietinnön puolesta. Kannatamme asiakirjojen julkisuutta EU: ssa. Olemme myös samaa mieltä niistä tarkistuksista, joissa korostetaan, että kansallisia avoimuussääntöjä on kunnioitettava ja että Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen on voitava valittaa, jos asiakirjojen saatavuus evätään. Sen sijaan olemme eri mieltä siitä, että neuvoston kaikkien kokousten pitäisi olla julkisia. Se ei kuitenkaan tarkoita sitä, että neuvosto voisi tästä eteenpäin pitää päätöksentekonsa ja pöytäkirjansa salaisina. Olemme myös sitä mieltä, että virkamiesten on noudatettava tiettyjä sääntöjä, kun kyseessä on mielipiteen lausuminen sisäisistä asioista, esimerkiksi arkaluonteisista henkilökohtaisista tiedoista, kuten Tanskan hallinnossa on tapana.

Darras
Tämä mietintö tulee otolliseen aikaan, hetkellä, jolloin tietty lehdistö ja osa yleisestä mielipiteestä näyttää suhtautuvan Euroopan unioniin epäillen ja jopa tuomitsevasti.
Euroopan unionin vastustajat parjaavat Amsterdamin sopimusta, vaikka se nimenomaan sisällyttää avoimuuden käsitteen unionin perustamissopimukseen takaamalla yleisölle oikeuden tutustua Euroopan unionin asiakirjoihin ja määräämällä, että yhteisön päätökset tehdään " mahdollisimman avoimesti ja mahdollisimman lähellä kansalaisia" .
Kiitän siten esittelijää hänen työstään, jossa valmistellaan Amsterdamin jälkeistä vaihetta pyrkimällä luomaan tarvittavat keinot avoimuutta koskevan menettelyn tehostamiseksi.
Hänen mietinnössään pyydetään, että uusia käytännesääntöjä sovellettaisiin ei vain komission, neuvoston ja parlamentin asiakirjoihin vaan myös unionin muiden toimielinten asiakirjoihin ja että neuvoston julkisten kokousten käytäntöä laajennettaisiin huomattavasti ja että salaisten ilmoitusten antaminen lopetettaisiin.
Hänen mietinnössään pyydetään myös, että lainsäädäntöehdotukset, komitologiaa käsittelevät tekstit ja muut tärkeät asiakirjat syötettäisiin Internetiin, jotta asioista voitaisiin tiedottaa kansalaisille.
Nämä erilaiset toimenpiteet ovat mielestäni välttämättömiä Euroopan unionin toiminnan tehostamiseksi, ja jotta Euroopan kansalaiset ymmärtäisivät paremmin sen toimintaa. Äänestän siten tämän mietinnön puolesta ja pyydän parlamenttiamme toimimaan samoin.

Delcroix
Kun muutamia viikkoja sitten ylitin Wiertz-nimisen kadun, minut pysäytti henkilö, joka yllättäen kysyi: " Mitä oikein pitää tehdä, että pääsee Euroopan parlamentin kirjastoon?" Tämä saksalainen pro gradu -työtään valmisteleva opiskelija oli pystynyt vaikeuksitta tutustumaan komission asiakirjoihin, mutta meidän toimielimemme ovet pysyivät kiinni. Allekirjoitin tietysti sisäänpääsyluvan, ja hän pystyi ottamaan yhteyttä kirjastonhoitajiimme, jotka auttoivat häntä kaikin tavoin hänen eurooppalaista aluetta koskevissa tutkimuksissaan.
Pohdin kuitenkin tässä tilanteessa eurooppalaisten toimielinten avoimuutta yleensä ja erityisesti oman toimielimemme avoimuutta. Yleisön oikeus tutustua asiakirjoihin on tässä olennainen osa ja siitä on määrätty Amsterdamin sopimuksen 191 a artiklan 2 kohdassa. Esittelijä pohtii siten oikeutetusti omaa järjestelmäämme. Kuka määrää pelin säännöt? Puhemieskonferenssi päättää tällä alalla ilman minkään valiokunnan väliintuloa. Myönnän, että 10. heinäkuuta 1997 tehty päätös yleisön oikeudesta tutustua Euroopan parlamentin asiakirjoihin on epäilemättä oikean suuntainen.
Puhemiehistö on myöhemmin 17. huhtikuuta 1998 tehnyt päätöksen asiakirjojen lähettämiseen liittyvistä maksuista. Hyvä on... Avoimuutta koskeva kysymys on kuitenkin niin tärkeä, että se koskee itse asiassa kaikkia parlamentin jäseniä, koska se liittyy tiiviisti kansalaisten luottamukseen Euroopan unionia kohtaan ja kuvaan, jonka he siitä saavat. Ponnistelemmeko tarpeeksi tiedottaaksemme työstämme? Minuun on vaikuttanut syvästi se vastakohtaisuus, jota esiintyy valiokuntiemme usein erinomaisten töiden pohjalta laadittujen monien asiakirjojen ja sen välillä, miten niitä käsitellään tiedotusvälineissä ja yleisessä mielipiteessä. Miten voisimme korjata tämän epäsuhdan?
HVK: ta valmistelevassa Duryn ja Maij-Weggenin mietinnössä toivottiin, että perustamissopimukseen kirjattaisiin oikeus tutustua EU: n asiakirjoihin. Tässä suhteessa nämä kaksi kollegaa saivat toiveensa läpi. He vaativat myös, että asiakirjojen on oltava luettavia, perustamissopimusten hyvin tiivistettyjä, jäsenneltyjä ja yksinkertaisia, sekä että unionin lainsäädäntöön liittyvät jäsenvaltioiden esittämät erityiset huomautukset ja varaukset on myös julkistettava. Meidän on kaikissa näissä kohdissa edistyttävä.
On muistutettava lopuksi, että avoimuuden periaatetta on täydennettävä muilla mietinnöillä. Tämä ei rajoitu vain asiakirjojen saantiin, oli tämä näkökohta miten tärkeä hyvänsä. Tietyt jäsenvaltiot jakoivat Maastrichtin sopimuksen ratifioinnin aikana perustamissopimuksen jokaiseen talouteen. Unohdettiin, että EU: n virkakieltä on yksinkertaistettava ja selitettävä, jotta kansalaiset ymmärtäisivät, mistä oikein on kyse. Päätösmenettelyjä on samalla tavoin yksinkertaistettava. Mitä lähempänä Eurooppa on sen muodostamien jäsenvaltioiden demokraattista mallia, sitä helpompaa kansalaisen on ymmärtää asioita. Amsterdamin sopimus on askel tähän suuntaan, mutta tie avoimuuteen ja demokratiaan on vielä pitkä...
Tämä on kansakuntien ja liittovaltion välillä rakenteilla olevan Euroopan ongelma. Tämä ei kuitenkaan estä sitä, että kansainvälisten luetteloiden periaate on sellainen, että se kehittää eurooppalaisen tietoisuuden tunnetta.

Deprez
Euroopan rakentamista haittaa yleisen mielipiteen luottamuksen puute. Sitä ruokkii nykyisin se pöyristyttävä ilmasto, joka on myrkyttänyt eurooppalaista ilmapiiriä jo muutaman kuukauden ajan.
Tänään tarkasteltavanamme oleva mietintö tulee siis otolliseen aikaan. Avoimuus on entistä tärkeämpää, jotta voimme kunnolla jatkaa Euroopan rakentamista.
Olen iloinen siitä, ettei esittelijämme rajaa avoimuuden parantamista vain yleisön oikeuteen tutustua asiakirjoihin, vaan laajentaa tätä koskevan käsitteen soveltamisen neuvoston lakiasäätäviin kokouksiin, nopeasti tai reaaliajassa tapahtuvien ja kehittyneiden tiedonvaihtokeinojen tehokkaampaan käyttöön, tekstien yksinkertaistamiseen, monikielisyyden ylläpitämiseen toimielimissä ja Euroopan unionia koskevien tiedotuskampanjoiden laadukkuuden parantamiseen.
Haluaisin omalta osaltani korostaa erityisesti sitä tosiasiaa, että nykyiset avoimuudesta poikkeamiset olisi määriteltävä ja rajattava selvästi paremmin, vaikka kaikki tietävät, että tietty luottamuksellisuus - ja jopa taattu luottamuksellisuus - on joskus ei vain toivottavaa, vaan myös erittäin välttämätöntä vaikeiden tai merkittävien asiakirjojen hallinnassa.
Yleisemmin ottaen kuulun niiden joukkoon, jotka ajattelevat, että uusien käytännesääntöjen laatiminen ja niiden laajentaminen kaikkiin yhteisön toimielimiin selkeyttää asioita huomattavasti ja antaa toimielimille tarvittavaa uskottavuutta.
Lopuksi mielestäni on myös toivottavaa, kuten esittelijämme toteaa, että " pyritään parantamaan yhteisön lainsäädännön laatimisen laatua, mikä johtaa tulevaisuudessa selkeämpiin ja helppotajuisempiin EU: n teksteihin" . Lainsäädännöllisten ja asetustekstien vaikeatajuisuus ei valitettavasti ole vain eurooppalaisten toimielinten erioikeus. Monien jäsenvaltioiden olisi syytä konsolidoida ja kodifioida lainsäädäntöään. Yksi syy lisää, miksi unionin on näytettävä esimerkkiä!

Lindholm
Erityisesti viime aikoina komissioon kohdistuneiden petos- ja huijaussyytteiden valossa toivon, että parlamentin ehdoton enemmistö hyväksyy rouva Lööwin mietinnön, jossa käsitellään avoimuutta Euroopan unionissa.
Olen vakuuttunut siitä, että todellinen julkisuusperiaate olisi tehokas ase taistelussa EU: n toimielimissä esiintyviä petoksia ja huijauksia vastaan ja auttaisi siten poistamaan kansalaisten nykyisen oikeutetun epäluulon ja luottamuksen puutteen.
Meiltä puuttuu kuitenkin niin kutsuttu tiedottajan vapaus, jotka itse asiassa avoimuuden ja julkisuusperiaatteen täydellinen toiminta edellyttävät.
Viime aikojen tapahtumat, joihin liittyy sellaisen virkamiehen määräaikainen erottaminen, joka on tiedottanut parlamentille komissiossa tapahtuneista kummallisuuksista, ovat selkeä osoitus siitä, kuinka tärkeää tiedottajan vapaus on. Toivon sen vuoksi, että tiedottajan vapaus otetaan EU: ssa käyttöön mahdollisimman pian.

Puhemies
Äänestys on päättynyt.
Istunto keskeytettiin klo 13.10 ja sitä jatkettiin klo 15.00.

Komission puheenjohtajan hyväksyminenparlamentissa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Brokin laatima institutionaalisten asioiden valiokunnan mietintö (A4-0488/98) komission puheenjohtajan hyväksymisestä Euroopan parlamentissa aiheutuvista institutionaalisista seuraamuksista ja komission jäsenten riippumattomuudesta.

Brok
 Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan parlamentti saa Amsterdamin sopimuksen toteutumisen myötä uusia mahdollisuuksia määritellä toimielinten keskinäiset suhteet. Jos Amsterdamin sopimus nimittäin esitetään tiivistetysti tavanomaisin sanoin, on sanottava, että Eurooppa-neuvostolla on komission puheenjohtajan osalta vain ehdotusoikeus ja että varsinainen valintaoikeus on Euroopan parlamentilla. Tämä johtaa uudenlaisiin suhteisiin, ja meidän on sovitettava yhteen myös menettelytavat, jotka sen vuoksi on otettava käyttöön ensi kesän ja syksyn aikana.
Tällöin on välttämätöntä, että poliittiset ryhmät hyödyntävät tätä uutta mahdollisuutta jo etukäteen, ja sen vuoksi institutionaalisten asioiden valiokunta ja minäkin pidämme oikeana sitä, että ajan mittaan hyväksytään Jacques Delorsin ehdotus siitä, että suuret poliittiset ryhmät esittävät eurovaalikampanjan aikana ehdokkaansa komission puheenjohtajan virkaan. Uskon, että tämä on erittäin tärkeää, koska se johtaa Euroopan unionin politiikan henkilöitymiseen ja voi myös herättää kansalaisten kiinnostuksen eurooppalaisiin ajatuksiin.
Vaikuttaa kuitenkin tärkeältä, että Eurooppa-neuvosto ja hallitukset hyväksyvät eurovaalien tuloksen ratkaisevaksi tekijäksi nimityksen kannalta. Tästä syystä pidämme vääränä ratkaisuna sitä, että puheenjohtajamaa aikoo nimittää neuvoston ehdokkaan yhdeksän päivää ennen eurovaaleja, sillä Eurooppa-neuvosto ei voi vielä silloin tietää vaalien tulosta. Näin ollen voidaan valita ehdokas, joka ei välttämättä vastaa vaalien tulosta.
Siitä seuraa, että eurovaalien jälkeen on järjestettävä ylimääräinen huippukokous, jotta siellä voidaan valita vaalien tulosten mukaisia enemmistöolosuhteita vastaava ehdokas, joka voi todennäköisesti saada Euroopan parlamentin luottamuksen. Tässä meidän on varmaan muutettava tapojamme, jotta pääsemme eteenpäin. Sen vuoksi annamme suuren arvon sille, että tämän Eurooppa-neuvoston nimittämän ehdokkaan kanssa neuvotellaan, jotta löydetään perusta, joka vastaa nimitetyn puheenjohtajan poliittisia tavoitteita ja toimielinten välisten suhteiden laatua, mutta myös kriteerejä, joita hän noudattaa yhdessä hallitusten kanssa komission muita jäseniä nimittäessään. Tämähän avaa nimitetylle ja Euroopan parlamentin valitsemalle komission presidentille uusia mahdollisuuksia, sillä jäsenvaltioiden hallitukset voivat tehdä ehdotuksen vain tämän komission puheenjohtajan kanssa sopien.
Komission puheenjohtaja on näin ollen myös vastuussa siitä, että Euroopan parlamentin toinen vaatimus toteutuu, nimittäin se, että tämän komission järkevä sukupuolien ja Euroopan unionin tärkeiden poliittisten puolueiden välinen tasapaino on varmistettu, jotta se voi hoitaa kaikki tehtävänsä. Se on mielestämme myös tärkeä perusta sille, kuinka ehdokkaiden kuulemiset toteutetaan. Tämän osalta on vuoden 1995 kokemusten perusteella vielä paljon parannettavaa.
On myös erittäin tärkeää tehdä selväksi, että komission riippumattomuutta vahvistetaan siten, että taataan eturistiriitojen välttäminen julkistamalla viran ulkopuoliset edut ja velvoittamalla pidättäytymään osallistumasta neuvotteluihin tai vastaaviin mietinnössä esitettyihin asioihin. Uskon, että voimme silloin myös välttää monet sellaiset asiat, joita nyt arvostelemme. Lisäksi nyt tarjoutuu vielä lisää mahdollisuuksia vaatia voimakkaammin komissaareja poliittiseen vastuuseen - kuten olemme tottuneet tekemään kansallisille ministereillemme - mikä mahdollistaisi myös eroamiset ja antaisi komission puheenjohtajalle mahdollisuuden - kuten Amsterdamin sopimuksessa määrätään - viedä poliittisesti epäonnistuneilta komissaareilta heidän salkkunsa. Monista nyt keskusteltavista asioista ei tarvitsisi näiden välineiden ansiosta keskustella, koska säätelymahdollisuuksia olisi enemmän.
Mahdollisesti jo ennen kesälomaa, eurovaalien jälkeen, komission puheenjohtajan pitäisi tehdä ehdotuksensa, joista pitäisi sitten äänestää mahdollisimman pian, jotta yksittäisten komissaarien valintamenettely pääsisi alkuun. Uskon, että löydämme esittämämme aikataulun mukaisesti tavan, jonka neuvosto ja tuleva komissiokin voisivat hyväksyä, jotta tällä tavalla saataisiin aikaan toimielinten välisen suhteen uusi perusta, mikä merkitsee uutta tilaa Euroopassa.

Anastassopoulos
 Arvoisa puhemies, mietintö, jonka kunnianarvoisa saksalainen kollegamme herra Elmar Brok viimein tänään esittelee, on käytännössä jatkoa mietintöluonnokselle, jonka esitteli toinen hyvä kollegamme herra Giampaolo d'Andrea, josta tällä välin ehti tulla Italian hallituksen ministeri ja joka joutui jättämään meidät hieman arvioitua aiemmin.
Tämä on mielestäni sellainen mietintö, jonka parlamentti voisi mielihyvin hyväksyä ilman mitään oleellista varaumaa sen perusperiaatteiden osalta, sillä herra Elmar Brok luonnollisesti institutionaalisia asioita käsittelevän valiokunnan yksimielisen mielipiteen mukaisesti on muotoillut sen lopulta sillä tavoin, että se kattaa useimmat niistä herkkävireisistä asioista, joita tässä salissa voi esiintyä. Lisäksi mietintö on osoitus siitä, että ainakin tietyissä tapauksissa - joita on onneksi paljon - parlamentti etenee ajoissa, jopa nopeammin kuin perustamissopimukset ja se, mitä tulevaisuudessa mahdollisesti hahmotellaan.
Keskustelemme komission puheenjohtajan hyväksymisestä Euroopan parlamentissa, ja se on yksi tärkeimmistä Amsterdamin sopimuksen mukanaan tuomista muutoksista ja antaa laillisen oikeutuksen ainakin toiselta niistä valtatekijöistä, jotka muodostavat Euroopan unionin, jos hyväksymme sen määritelmän, että Euroopan unioni on kansojen ja valtioiden unioni.
Tässä tapauksessa tämä muutos antaa oikeutuksen kansalta europarlamentaarikkojen, Euroopan parlamentin jäsenten, kautta valtioiden ja hallitusten päämiesten ehdotukselle komission puheenjohtajan nimittämisestä. Tämä on hyvin tärkeä institutionaalinen edistysaskel, ja jos Amsterdamin sopimuksen ratifiointi saatetaan loppuun Saksan puheenjohtajakaudella maaliskuun loppuun mennessä, kuten toivomme, ja se tulee voimaan toukokuussa, pääsemme heti Euroopan parlamentin jäsenten vaalin jälkeen ensimmäistä kertaa soveltamaan tätä tärkeää uutta määräystä.
Olen täysin samaa mieltä siitä herra Elmar Brokin huomiosta, että on kovin onnetonta, että Eurooppa-neuvosto aikoo nimittää ehdokkaansa Kölnissä viikkoa ennen eurovaaleja. En voi ajatella etteivätkö eurovaalien tulokset vaikuttaisi jäsenvaltioiden ehdotuksiin komission puheenjohtajasta. Meidän pitää pysyä tiukkoina ja taistella tämän muuttamiseksi. Onhan nyt jo tammikuu ja tämä on meidän velvollisuutemme.
Minulla olisi vielä paljon lisättävää. Oma arvioni ja edustamani oikeusasioita käsittelevän valiokunnan arvio on, että parlamentin pitää käyttää aina poliittista mielikuvitusta tulkitessaan perustamissopimuksia, mutta sopimuksen kirjaimesta ei pidä etääntyä liikaa, koska sillä tavoin voidaan aiheuttaa enemmän ongelmia kuin pystymme ratkaisemaan. Perustamissopimuksissa on aukkoja ja ne tarvitsevat korjaamista, mutta tällä hetkellä on tärkeintä, että Amsterdamin sopimusta sovelletaan kesäkuussa oikein.

Delcroix
Arvoisa puhemies, teille esitetty mietintö, josta sitä paitsi onnittelen esittelijää, koskee tulevaisuutta - tämä tuo siten vaihtelua aiemmin käytyihin keskusteluihin - ja erityisesti neuvoston, komission ja Euroopan parlamentin välisiä suhteita toimielimiemme paremmaksi demokratisoimiseksi. Kenelle tämä mietintö on oikein suunnattu? Mielestäni se on tarkoitettu ensiksi meille, Euroopan parlamentille, koska asiakirja edellyttää sisäistä pohdintaa - ja onnittelen sitä paitsi institutionaalisten asioiden valiokuntaa mietinnön alullepanosta - ja sen jälkeen se on tarkoitettu muille toimielimille, joiden kanssa on löydettävä tasapaino.
Mietinnössä käsitellään kolmea aiheryhmää. Ensiksikin Amsterdamin sopimukseen sisällytettyjä uutuuksia, toiseksi vaalikampanjan tehostamisen aineksia eli itse asiassa Delorsin ehdotuksia, ja lopuksi avoimemman, selkeämmän ja tasa-arvoisemman demokratian mallia.
Amsterdamin sopimuksen osalta kolme parasta uutuutta liittyy epäilemättä yleisiin vaaleihin. Näiden uutuuksien joukossa - jotka herra Brok jo mainitsi - ovat puoltavat lausunnot, jotka ovat pakollisia kaikille osapuolille: ensimmäinen koskee henkilöä, jota on ehdotettu komission puheenjohtajaksi, ja joka siten valitsee yhdessä hallitusten kanssa komissaarit; toinen puoltava lausunto koskee puheenjohtajan ja komissaarien muodostamaa kollegiota kokonaisuudessaan ja sitä tosiasiaa, että komissio työskentelee puheenjohtajan määrittelemien poliittisten suuntaviivojen mukaisesti.
Tämä osoittaa Euroopan parlamentin aseman tärkeyden, ja sen, miten välttämätöntä on, että enemmistö kannattaa asiaa. Siten voidaan hahmotella Euroopan unioni, jossa kaksi lakiasäätävää elintä, toinen kansalaisia edustava - Euroopan parlamentti - ja toinen jäsenvaltioita edustava - neuvosto - asettavat toimeenpanevan elimen, komission. Tämä kolmikantajärjestelmä on haavoittuvainen, ja tasapainon saavuttamiseksi on siten tehtävä paljon myönnytyksiä.
Mutta se, mikä näyttää olevan täysin selvää Amsterdamin sopimuksessa tarkoitetun asettamisen perusteella, on, että neuvostolla ja Euroopan parlamentilla ei kummallakaan ole kykyä asettaa itse toimeenpanevaa elintään ilman toisen kannan huomioonottamista. Niiden on siten pakko - tai ainakin niitä kehotetaan siihen - toimia yhteistyössä ja neuvotella komission kokoonpanosta, poliittisista suuntaviivoista ja toimintatavoista. Parlamentti voi siten vaikuttaa nykyisin huomattavasti enemmän komission jäsenten kollegion asettamiseen. Tämä on uutta, ja luulen, että meidän on totuttava tähän, eikä se varmasti tule olemaan helppoa.
Toinen kohta koskee kampanjan läpi viemistä. Periaatteessa kaikki tietävät, että kampanjan onnistuminen edellyttää sitä, että sille annetaan henkilökohtainen sävy, ja siksi Delorsin ehdotukset on otettu myönteisesti vastaan. Ongelmana on se, että rakenteemme, ja etenkään poliittiset puolueet, eivät ole vielä täysin valmiita vastaanottamaan näitä ehdotuksia. Siten on todennäköistä, ettei tämä toimi vielä näissä vaaleissa, eikä ehkä seuraavissakaan, ja tähän on sopeuduttava. Minusta tuntuu, että joka tapauksessa puheenjohtajaehdokkaan asettamismenettelyä ei voida aloittaa, ennen kuin äänestäjät ovat ilmoittaneet kantansa, oli tähän syynä vaikka vain äänestäjänä toimivan kansalaisen tai Euroopan parlamentin kunnioittaminen. Lopuksi, tämä viimeksi mainittu on se lähde, josta hallitukset ja jäsenvaltiot ammentavat voimansa muodostaessaan hallitustaan, joko ministereitä tai valtiosihteereitä. Voimme vain ihmetellä sitä, että eurooppalaiset rakenteet eivät voi tehdä tämän enempää etenkään komission kokoonpanon osalta.
Lopuksi haluaisin puheenvuoroni päätteeksi sanoa, että olin iloisesti yllättynyt tänä aamuna kuullessani neuvoston edustajan toteavan seuraavasti: " Amsterdamin sopimus on myöntänyt Euroopan parlamentille uusia merkittäviä oikeuksia ja toimivaltuuksia" , ja lisäävän: " HVK: n puitteissa on harkittava sitä, että Euroopan parlamentille myönnettäisiin vieläkin määräävämpi asema komission asettamisessa kuin Amsterdamin sopimuksessa on määrätty." Olemme siten olleet tähän asti ilmeisesti liian vaatimattomia.

Frischenschlager
Arvoisa puhemies, tämä mietintö koskee Euroopan unionin poliittisen luonteen erityisen tärkeää ulottuvuutta, sillä jos se toteutuu, Euroopan unioni parlamentarisoituu ja samalla demokratisoituu merkittävästi. Meidän on pantava merkille, että EU-politiikka oli erittäin pitkään pelkästään hallitusten aluetta. Nyt pääsemme vähitellen siihen, että Euroopan unioni lähenee parlamentaarisen demokratian tiettyjä normeja, ja se on hyvin tärkeää ja erittäin myönteistä.
Pidän erittäin tärkeänä sitä, että Euroopan parlamentin vaalitkin muodostuvat sen ansiosta poliittisesti merkittävämmiksi. Jos kansan edustajat saavat Euroopan unionissa oikeuden vaikuttaa ratkaisevasti Euroopan unionin toimeenpanoelimen korkeimpien virkojen täyttöön, he voivat myös vaikuttaa paljon paremmin komission politiikkaan. Pidän erittäin tärkeänä sitä, että astumme myös seuraavan askeleen ja säädämme Euroopan unionin poliittisessa järjestyksessä komission ja yksittäisten komissaarien vastuusta parlamentille. Sen tarpeellisuushan on voitu havaita erittäin selvästi juuri viime päivien keskustelussa.
Perusajatushan on seuraava: me haluamme voimakkaan Euroopan unionin, unionin, joka saa tahtonsa lävitse myös vastoin kansallisia etuja. Niin toimintakykyinen ja vaikutusvaltainen Euroopan unioni tarvitsee kuitenkin kaksoisveljen tai -sisaren. Se on demokratiaa. Tämä mietintö osoittaa meille tärkeällä alueella, että voimme muuttaa Euroopan unionia demokraattisemmaksi, jos tässä mietinnössä ehdotetut asiat toteutuvat.

Cardona
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, komissio jatkaa tehtävässään ja osallistuu tämänpäiväiseen keskusteluumme... Hyvä niin. Tämä on politiikkaa sanan kaikkein jaloimmassa merkityksessä. Ja annan nyt oman vaatimattoman panokseni tähän keskusteluun. Tahtoisin tässä mielessä sanoa, etten nyt aio toistaa niitä näkökohtia, joilla perustelin asianomaisessa valiokunnassa eriävää mielipidettäni eräiden kollegamme Brokin mietintöön kirjattujen ratkaisujen osalta.
Yksi näistä näkökohdista liittyy komission hallitustehtävän korostamiseen; lisäksi mietinnössä ehdotetaan, että komission puheenjohtajaksi esitettävä henkilö olisi nimettävä Euroopan parlamentin vaalien yhteydessä ja että komissioon olisi nimitettävä useita kollegoita Euroopan parlamentista.
En kuitenkaan tahdo jättää mainitsematta, että mielestäni komission puheenjohtajan lisääntynyt poliittinen vastuu on myönteinen ja kiitoksen arvoinen periaate. Tuo periaate on seurausta Amsterdamin sopimuksesta, ja sen mukaisesti jäsenvaltioiden on valittava yhteisellä sopimuksella ehdokas komission puheenjohtajaksi, mikä puolestaan johtaa siihen, että ne joutuvat pohtimaan ehdokkaaksi nimettävää henkilöä nykyistä tarkemmin. Puheenjohtajan ja koko komission arvioinnissa ja heistä toimitettavassa äänestyksessä Euroopan parlamentin osuus tulee olemaan erittäin huomattava. Komission puheenjohtajan lisääntynyt poliittinen vastuu ja arvovalta on nyt enemmän kuin koskaan asia, josta meidän kaikkien on syytä iloita. Toivoisinpa vain, että toimivaltaisen valiokunnan äänestyksessä olisi hyväksytty eräs tekemistäni ehdotuksista, jonka mukaan puheenjohtajaehdokkaan nimeämisen, hänen ohjelmansa julkistamisen ja varsinaisen äänestyksen välillä olisi voitu varata jonkin verran aikaa myös neuvotteluille, jolloin olisi voitu sovittaa yhteen erilaiset edut ja löytää komissioon vahva ja poliittisesti uskottava henkilö, joka nauttii arvovaltaa komissiossa. Sellaista menettelyä Euroopassa kipeästi kaivattaisiin.

Voggenhuber
Arvoisa puhemies, olen pääosin samaa mieltä kuin mietinnössä ollaan, mutta haluaisin kuitenkin käsitellä yhtä keskeistä kohtaa, josta en ole samaa mieltä, nimittäin tässä mietinnössä esiintyvää yritystä liittää komission puheenjohtajan nimitys Euroopan parlamentin vaaliin, mitä jo herra Delors ehdotti. En ole samaa mieltä, koska tämän ehdotuksen perustuslaillisia vaikutuksia ei ole pohdittu missään tapauksessa loppuun asti ja koska ne paljastavat suorastaan huomiota herättävästi yhdentymismenetelmämme ongelman.
Neuvoston puheenjohtaja tuki tänään Jean Monnet'n menetelmää, yhdentymispolitiikan pragmaattisuutta. Tuo menetelmä loi erillisin hankkein rajalinjoja ja aiheutti jännitteitä. Uskon, että nykyinen tilanne on aivan toisenlainen, ja olen siksi erittäin tyytyväinen siitä, että neuvoston puheenjohtaja ilmaisi täällä ensimmäistä kertaa perustuslainsäädäntöprosessin tarpeellisuuden. Monnet'n menetelmä on nimittäin nimenomaan menetelmä, joka ei enää johda tulevaisuuteen. Mitä me teemme komission puheenjohtajan vaalilla, joka ei kuitenkaan ole sellainen?
Miten parlamentti voi alentaa oman vaalinsa toimeenpanoelimen näennäiseksi vaaliksi? Mihin tämä komission puheenjohtajan näennäisvaali johtaa? Puheenjohtajavaltaiseen demokratiaan? Liittovaltiomallin suuntaan? Vai pitääkö komission puheenjohtajan olla parlamentin jäsen, ja jos pitää, niin miksi? Minkä perustuslaillisen näkemyksen perusteella? Olen sitä mieltä, että se aika on ohi, jolloin tätä EU: n valtakasaumaa yritetään muuttaa yksittäisin käytännön töytäisyin demokraattiseksi. Unioni voidaan muuttaa demokraattiseksi enää vain perustuslainsäädäntöprosessin avulla.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tänä aamuna neuvoston vuorossa oleva puheenjohtaja esitti loistavan ja tärkeän puheenvuoron, johon monet varmasti yhtyivät. Tiistai-iltapäivänä, päivänä, joka on omistettu parlamentin ja neuvoston suhteille ja kun käsitellään tekstiä, joka koskee Eurooppa-neuvoston suhdetta parlamenttiin tässä herkässä asiassa, jossa parlamentilla Amsterdamin sopimuksen jälkeen on valtuudet, joihin herra Brokin erinomainen työ perustuu, neuvoston edustaja on kuitenkin poissa. Neuvosto on poissa ja rehellisesti sanoen, mikäli sallitte, minusta se osoittaa myös esittelijä Brokia, joka on entinen parlamentin edustaja Amsterdamin sopimuksesta neuvotelleessa työryhmässä, kohtaan sellaista asennetta, joka tuskin on kunniaksi puheenjohtajan kauden alulle, ja näin merkittävään mietintöön olisi ehkä voitu kiinnittää hieman enemmän huomiota. Toimikaamme siis italialaisen sanonnan tavoin, komissaari Oreja: puhukaamme anopille, jotta miniä oivaltaisi asian, ja sitten lähetämme pöytäkirjan saksalaiselle puheenjohtajalle.
Kannatan lämpimästi herra Brokin mietintöä, ja mikäli äänestämme siitä sellaisena kuin se on, ilman niitä tarkistuksia, joilla siitä on pyritty tekemään jonkinlainen kevytversio, se tarjoaa mielestäni erinomaisen mahdollisuuden kohdata seuraavan viisivuotiskauden haasteet sellaisen komission johdolla, joka on Euroopan unionin haasteiden tasalla. Toivon, että parlamentti hyväksyy Eurooppa-neuvostolle suunnatun tarkistukseni, jonka toivon vaikuttavan siihen, että neuvosto huomaa, että Eurooppa-neuvoston kokouksen ajoittaminen kesäkuun 3. ja 4. päiväksi merkitsee sitä, että koko Amsterdamin sopimukseen sisällytetty periaate vaarannetaan ja pyydän neuvoston saksalaista puheenjohtajaa ottamaan huomioon, että joko neuvoston kokouksen tai komission puheenjohtajan valintaan varatun päivän siirtäminen on välttämätöntä.
Toivon, että myös pöytäkirjan nojalla voidaan päästä tähän tavoitteeseen.

Berthu
Arvoisa puhemies, parlamentaarisessa elämässä on joskus uskomattomia yhteensattumia. Sama pätee tänään Brokin mietintöön. Samalla hetkellä, jolloin kaikki tunnustavat, että Euroopan komissio on kavallusten takia mätä sisältäpäin, parlamenttimme institutionaalisten asioiden valiokunta on juuri ehdottanut meille, että siitä pitäisi tehdä eräänlainen Euroopan hallitus hyödyntämällä Amsterdamin sopimusta etukäteen.
Meille tarjoillaan jälleen kerran tässä yhteydessä vanhaa teoriaa komission riippumattomuudesta, jota liittovaltion kannattajat näyttävät pitävän oppinsa keskuspilarina, ja jonka minä puolestani näen pikemminkin eurooppalaisia toimielimiä kalvavan taudin olennaisena syynä.
Äänestettäväksenne jätetyssä päätöslauselmassa ehdotetaan itse asiassa komission riippumattomuutta koskevan käsitteen lujittamista, eli, lainaan: " Komission asema yhteisön edun turvaajana ja sopimusten noudattamisen valvojana on varmistettava samoin kuin sen yksinoikeus lakialoitteiden tekemiseen." Puhtoinen ja hyveellinen komissio asetetaan tässä lähes jumalalliseen asemaan, joka puolustaa yleistä etua ja jolle olisi annettava olennainen valta.
Nämä rivit laatinut arvoisa parlamentin jäsen tarkoitti tällä luonnollisesti epäilemättä komission riippumattomuuden vahvistamista neuvostoon ja jäsenvaltioihin nähden, ei siis Euroopan parlamenttiin nähden. Mutta valitettavasti käytäntö on aivan toinen, ja on paljastavaa, että komission langettama kaikkein voimakkain rangaistus yhtä virkamiestään vastaan oli herra Van Buitenenin saama rangaistus, kun hän erehtyi välittämään raskauttavia asiakirjoja nimenomaan meidän parlamentillemme. Itse asiassa oppi riippumattomuudesta on synnyttänyt komissiossa ylemmyyden ja rankaisemattomuuden tunteen, joka on edistänyt sellaisia halpamaisia käytäntöjä, jotka ovat todennäköisesti pahempia kuin voimme nykyisin kuvitellakaan.
Taistelemme siten tätä oppia vastaan päästäksemme taudin lähteelle ja haluamme, että parlamentti ja neuvostossa kokoontuvat jäsenvaltiot voivat valvoa tiukasti komissiota. Hyvät kollegat, muistutan teitä tässä mielessä kiireellisyydestä äänestää torstaina epäluottamuslauseesta, jonka oma ryhmäni on jättänyt, mutta jonka kaikkien parlamenttiryhmien jäsenet ovat nyt allekirjoittaneet.

Hager
Arvoisa puhemies, esittelijä otti mietinnössään kantaakseen raskaan perinnön. Hän kuitenkin onnistui saamaan aikaan hyvän lopputuloksen valiokunnassa esittämiensä taitavasti sovittelevien tarkistusten avulla. Häntä on onniteltava siitä, vaikka hän ei olekaan salissa. Haluaisin puhua mietinnön yhteydessä kollega Voggenhuberin esittämän rajoittavan kritiikin lisäksi vielä kenties yhdestä asiasta, jota ei käsitellä itse mietinnössä ja jota ei sopimuksellisen tilanteen vuoksi voida käsitelläkään.
Olen jo useasti viitannut siihen, että pidän sitä, että jäsenvaltiot valitsevat komissaarit EU: n toimielinjärjestelmän sisäisenä ongelmana. Se johtaa nimittäin väistämättä jännitteeseen komissaarin lähettävän jäsenvaltion kansalaisten odotusten ja komissaarin sen velvollisuuden välillä, että unionin edut on aina asetettava etusijalle. Pidän sitä ainakin osasyyllisenä tämänhetkisiin ongelmiin ja olen sitä mieltä, että tämäkin ongelma pitäisi ottaa huomioon, kun keskustellaan toimielinten uudistamisesta.

Schäfer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tällä poikkeuksellisella viikolla Euroopan parlamentti ottaa kahdella tavalla kantaa toimeenpanoelimeensä. Päätämme ensinnäkin epäluottamuslauseesta komissiolle - niin termi kuuluu - ja sovimme toiseksi, kuinka voimme käyttää hyväksymisoikeuksiamme rakentavasti tulevan komission osalta. On kyse parlamentarisoitumisesta. Se on Amsterdamin sopimuksen pääasiallinen viesti. Parlamentarisoituminen tarkoittaa tasapuolista lainsäädäntöä, täydellistä finanssioikeutta sekä toimeenpanoelimen valintaa ja valvontaa. Liitämme siihen konkreettisia vaatimuksia.
Uuden komission puheenjohtajan on alistuttava Euroopan parlamentin äänestyksen kohteeksi. Sen vuoksi ehdokasta ei saa nimetä ennen vaaleja. Lisäksi: toivon, että suuret puolueet osallistuvat tulevaisuudessa Euroopan parlamentin vaalikampanjaan yhteisellä huippuehdokkaalla, joka pyrkii komission puheenjohtajan virkaan. Komissaarien muodostamaan kollegioon pitäisi kuulua merkittävä määrä Euroopan parlamentin jäseniä. Nyt heitä on tunnetusti jo seitsemän. Naisten osuutta pitää edelleen lisätä nykyisestä 25 %: sta.
Lisäksi niiden poliittisten virtausten, joiden ansiota unionin säännöstöstä vallitseva laaja yksimielisyys on, pitäisi näkyä komission kokoonpanossa. Viimeisenä mutta ei vähäisimpänä yksittäiset komission jäsenet pitäisi voida laittaa poliittiseen vastuuseen toimivaltaansa kuuluvasta alueesta. Euroopan parlamentti osoitti vuonna 1994 tapahtuneen nimityksen yhteydessä, että se käyttää oikeuksiaan sekä yksittäisten jäsenten kuulemisessa että kollegiona hyväksymisäänestyksessä. Sen jälkeen on tehty suuri määrä asioita. Euroopan parlamentin ja komission välisen uudenlaisen suhteen pitää perustua myös menettelytapasääntöihin ja toimielinten välisiin sopimuksiin. Brokin mietintö kuvaa kasvanutta itsetuntoamme ja yhteistä vastuutamme Euroopan unionista.

Corbett
Arvoisa puhemies, yksi Amsterdamin sopimuksen sisältämistä uudistuksista on se, että parlamentti voi tästä lähtien valita vaalilla komission puheenjohtajan kansallisten hallitusten ehdotuksesta, aivan kuten Maastrichtin sopimus mahdollisti komission jäsenistön asettamisen Euroopan parlamentin luottamuslauseäänestyksen kohteeksi.
Tämä on erittäin tärkeää Euroopan unionin demokratisoitumiselle. Siinä korostuu se, että komissaarit eivät ole valtion virkamiehiä, vaan he ovat poliittisia toimeenpanijoita, jotka ovat vastuuvelvollisia välittömillä vaaleilla valitulle parlamentille. Varsinkin minun maassani, missä lehdistö usein antaa tästä tosiasiasta väärän kuvan, tämä edistysaskel on tärkeä korostaessaan tätä demokraattista vastuuvelvollisuutta.
Nyt keskustelussa on heräämässä kysymys on se, että pitäisikö meidän mennä vielä yksi askel eteenpäin. Eikö parlamentin pitäisi, sen sijaan, että se valitsee ainakin komission puheenjohtajan kansallisten hallitusten ehdotuksesta, valita kenet se haluaa komission puheenjohtajaksi? Se, mitä tästä seuraisi, on väistämättä se, että eri puolueryhmien ja sitten eri poliittisten puoluerakenteiden yleensä Euroopassa on esitettävä ehdokasta ennen eurovaaleja. Jotkut puolueryhmittymät sanoisivat: " se ja se on ehdokkaamme" , ja jotkut toiset taas: " joku muu on ehdokkaamme" . Tämä toisi oman lisänsä eurovaaleihin.
Kun ajattelee asiaa, tämänhetkinen suuri ero Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien vaalien välillä on se, että äänestäessämme kansallisissa vaaleissa äänestämme hallituksen puolesta tai sitä vastaan, emme erillisenä olevaa parlamenttia. Yhtäkkiä eurooppalaisten äänestäjien on mentävä joka viides vuosi äänestämään ei hallituksesta eikä hallituksen vaihtamisesta tai sen jatkamisesta vaan erillään olevasta parlamentista. Tällä äänestyksellä ei ole mitään näkyvää vaikutusta toimeenpanovaltaan. Tuon yhden askeleen ottaminen lisäisi uuden ulottuvuuden eurovaaleihin, tekisivät niistä selkeämmät kansalaisille ja niillä olisi näkyvää vaikutusta, ainakin korkeimpaan toimeenpanovaltaan.
Ehdotuksesta olisi myös haittoja, joita minulla ei ole aikaa käsitellä. Sitä on tutkittava huolellisesti. Vaarana on se, että parlamentin enemmistö katsoo velvollisuudekseen tukea kaikkea, mitä sen valitsema komissio haluaa tehdä - aivan kuten monet meidän kansallisista parlamenteistamme tuntevat olevansa velvollisia tukemaan toimeenpanovallan käyttäjiä, tapahtuipa mitä tahansa. Brokin mietintö on kuitenkin askel oikeaan suuntaan.

Barros Moura
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, syistä, jotka täällä on jo mainittu, Amsterdamin sopimus merkitsee nähdäkseni myös sitä, että komission ja luonnollisesti myös sen puheenjohtajan demokraattista oikeutusta ja poliittista vastuuta on vahvistettava. Ja minun on sanottava, että monien merkittävien poliittisten vaikuttajien tavoin minäkin hyväksyn Jacques Delorsin ehdotuksen, jonka mukaan Euroopan vaalikampanjassa ei pitäisi keskittyä ainoastaan johonkin poliittiseen ohjelmaan, vaan myös komission puheenjohtajan valintaan, jolloin Euroopan puolueryhmät voisivat myös esittää valitsijoille oman ehdokkaansa tuohon tehtävään.
Tämän menettelyn myönteisenä seurauksena olisi ensinnäkin vaalikampanjan henkilöityminen ja siten myös toimielinten näkyvyyden lisääntyminen, ja toiseksi se johtaisi siihen, että Euroopan kansalaiset sisäistäisivät Euroopan unionin ja sen tavoitteet ja politiikat nykyistä paremmin ja kokisivat ne myös tunnetasolla omakseen. Uskon, että Euroopan unioni saisi siten lisää arvovaltaa ja demokraattista vastuuta sekä lähentyisi kansalaisia.
Nähdäkseni Brokin mietintö on oikeansuuntainen siltä osin kun siinä otetaan nämä tavoitteet huomioon, mutta samalla reaalipolitiikan vaatimuksia koskevat näkökohdat, joiden mukaan pääministerien neuvotteluvaltuudet ja oikeus valita Euroopan parlamentille ehdotettava henkilö olisi säilytettävä ennallaan, vähentävät ehdotuksen selkeyttä ja painottavat kompromissiratkaisuja, joissa pyritään, kuten sellaisissa ratkaisuissa aina, tyydyttämään kaikkia ja samalla ei ketään. Ehdotus, jonka mukaan Eurooppa-neuvoston olisi otettava huomioon vaalien tulokset nimetessään ehdokkaansa komission puheenjohtajaksi, sisältyy sentään mietintöön, ja olen iloinen voituani vaikuttaa siihen asiaan. Siksi on mahdotonta myöntyä siihen, että Saksan hallitus käynnistäisi komission puheenjohtajaksi Eurooppa-neuvoston Kölnin kokouksessa, joka on määrä pitää 3. kesäkuuta eli ajankohtana, jolloin Euroopan parlamentin vaaleja ei ole vielä pidetty. Uskoakseni tuo menettely tekisi tyhjäksi nyt käymämme keskustelun, ja se tekisi tyhjäksi myös koko uudistuksen, jonka Amsterdamin sopimus on tuonut mukanaan.
Kokemukset Santerin komissiosta - tapa, jolla se nimitettiin, epäluottamuslause ja komission toiminta yleensä - osoittavat, että on välttämätöntä edetä selkeästi Delorsin ehdotukseen sisältyvien suuntaviivojen mukaan. Ne on kaikesta huolimatta otettu mukaan myös kollega Brokin mietintöön - ja haluan onnitella häntä siitä.

Izquierdo Rojo
Arvoisa puhemies, yksi tämän mietinnön tavoitteista on yhdistää eurooppalaisissa vaaleissa ilmaistu kansan tahto ja Euroopan komission puheenjohtajan henkilökohtaiset ominaisuudet. Kun teemme näin, olemme mielestäni tehneet huomattavan parannuksen, ei ainoastaan toimielimen ja itse komission puheenjohtajan kohdalla - joka on näin Euroopan kansalaisten valitsema - vaan tämän myötä lujitamme Euroopan demokratiaa ja etenemme kohti poliittista unionia. Minun mielestäni tämä on selvä parannus, ja sen vuoksi mitä pikemmin sen toteutamme, sen parempi. Meidän on tehtävä tästä todellisuutta mahdollisimman pian.
Tässä hyvässä mietinnössä on muitakin merkittäviä ominaisuuksia. Esimerkiksi se, että sinä annetaan enemmän painoarvoa ideologisille poliittisille vaihtoehdoille sen eurooppalaisen mallin kustannuksella, jonka haluamme jäävän menneisyyteen, joka on pelkästään byrokraattinen. Tämä mietintö on siis tärkeä tässä mielessä ja myös sen vuoksi, että siinä korostetaan eurooppalaisia vaaleja, jotka menevät ahtaiden kansallismielisyyksien edelle ja että siinä suositaan yhteisen Euroopan ideologiaa.
Herra Brok, pidän erittäin myönteisenä myös kolmen eurooppalaisen toimielimen - Euroopan unionin neuvoston, Euroopan komission ja parlamentin - jatkuvaa ja tasapainoista yhteistoimintaa. Mielestäni äärimmäisen tärkeää on myös se, että komission kokoonpanossa otetaan huomioon miesten ja naisten välinen tasa-arvo, sillä mielestäni Eurooppa-neuvostoissa otetut valokuvat, joissa 99, 99 % on miehiä, tahrivat todellakin Euroopan demokraattista kuvaa.

Oreja
Arvoisa puhemies, herra Brokin mietinnössä käsitellään mitä tärkeintä aihetta, joka on todellakin Euroopan parlamentin ja komission välinen luottamussuhde, ja tämä ajatus, vaikka se onkin erittäin johdonmukainen, sisällytettiin perustamissopimuksiin vasta vuonna 1992 - Maastrichtin sopimuksen nojalla - vaikka Euroopan parlamentti oli jo kauan sitten ottanut tavakseen vahvistaa komission hyväksymisen - ja komissio puolestaan antoi paljon painoarvoa parlamentin kannalle tästä asiasta.
Vuoden 1995 aikainen kokemus, eli komission jäsenten hyväksyminen parlamentin toimesta, mahdollisti kokonaisvaltaisen keskustelun käynnistämisen komission - sen puheenjohtajan ja sen jokaisen jäsenen - ja parlamentin välillä. Minulla on kokemusta komissioon kuulumisesta jo edelliseltä kaudelta, koska minut oli siis nimitetty vanhojen mallien mukaisesti, ja olen todellakin sitä mieltä, että se parlamentin työjärjestykseen tekemä komission hyväksymistä koskeva muutos oli askel oikeaan suuntaan.
Muistan hyvin, millaisia ne tammikuussa 1995 pidetyt kuulemistilaisuudet olivat, joissa oli mahdollisuus vaihtaa mielipiteitä ja joissa parlamentin valiokuntien jäsenillä oli mahdollisuus tutustua lyhyen ajan sisällä hyväksyttävän komission kunkin jäsenen esittämiin mielipiteisiin ja ohjelmiin.
Tämän jälkeen menetelmää on parannettu Amsterdamin sopimuksella. Epäilemättä. Mielestäni yksi tärkeistä askelista, vaikkei sitä olekaan korostettu tarpeeksi, mikä kuitenkin tehdään Brokin mietinnössä, on nimenomaan se, joka liittyy niin kutsuttuun komission legitimiteettiin. Amsterdamin sopimuksessa määrätään, että parlamentti antaa komission puheenjohtajalle ennemminkin henkilökohtaisen ja erityisen hyväksynnän kuin neuvoa-antavan tunnustuksen ennen hänen nimittämistään.
Näin ollen olen henkilökohtaisesti sitä mieltä - sillä komissio ei ole esittänyt kantaansa tämän osalta - ne mallit, jotka täällä on mainittu - ja se, jonka herra Brok ja muut puhujat ovat tarkalleen ottaen maininneet - ovat oikeansuuntaisia. Toisin sanoen malli, jonka mukaan poliittiset ryhmät esittäisivät eri ehdokkaita, ja heidän esittämisensä ei estäisi Eurooppa-neuvostoa tekemästä haluamaansa päätöstä. Mielestäni tällä hetkellä ei ole kyse perustamissopimuksen muuttamisesta, vaan perustamissopimuksen soveltamisesta, sopimuksen, johon mahtuu erilaisia malleja, joista yksi olisi se, että poliittiset ryhmät esittäisivät ehdokkaita, jotka menisivät Eurooppa-neuvostoon, ja sen jälkeen Eurooppa-neuvosto tekisi täysin itsenäisesti asianmukaisen päätöksen.
Mielestäni joka tapauksessa, kun pitäydymme tarkasti siinä, mitä perustamissopimuksessa sanotaan, on myönteistä, että parlamentti tekee ehdotuksen Eurooppa-neuvostolle - ja itse asiassa joku puhujista viittasikin herra Fischerin tänä aamuna lausumiin sanoihin siitä, että parlamentille voitaisiin antaa enemmän toimivaltaa - sillä kaikki mikä liittyy parlamentin toimivallan lisäämiseen komission legitimiteetin myöntämisen osalta on myönteistä kehitystä. Tämä malli mahdollistaa myöhemmin sen, että komission puhemies keskustelee komission jäsenten nimittämisestä eri hallitusten kanssa. Mielestäni tämä on erittäin tärkeä Amsterdamin sopimuksessa otettu askel.
Yksi tästä aiheutuva seuraus tulee selkeästi esille Amsterdamin sopimuksessa, ja se on komission puheenjohtajalle myönnettävä politiikan johtotehtävä, ja se myös se merkitsee edistystä nykytilanteeseen nähden.
Toimielinjärjestelmässä, jossa hallintorakenteen käsite on aina vain vaikeaselkoisempi ja jossa toimivalta on tämän vuoksi pikemminkin hajautettu, on tärkeää taata ainakin komission jäsenten poliittinen yhdenmukaisuus.
Nykyisen kaltaisella yhteisön rakentamisen tärkeällä hetkellä on mielestäni tärkeää pyrkiä varmistamaan se, että yhdentymisen peruspilarit, toisin sanoen ne, jotka edustavat unionin etuja - jotka ovat paremminkin yhteisiä kuin kansallisia etuja - antaisivat mahdollisuuden puolustaa paremmin eurooppalaisten etuja nimenomaan tämän yhteisön tason menetelmän kehittämisen avulla. Tämä mahdollistaa myös tehokkaan kanssakäymisen kehittämisen.
Tulevien uudistusten vuoksi on tietenkin vahvistettava yhteisön tason menetelmää. Historia on osoittanut tämän menetelmän tehokkuuden olevan erittäin korkeaa tasoa verrattuna hallitusten välisen menetelmän erittäin vähäisiin tuloksiin. Minun mielestäni sellainen komissio, joka onnistuu luomaan hyvän yhteisymmärryksen ilmapiirin Euroopan parlamentin kanssa, takaa toimielinten toimivuuden.
Näistä syistä herra Brokin mietintö on tärkeä mietintö, minun mielestäni se on otettava tarkasti huomioon ja ymmärtääkseni näiden ajatusten ja aloitteiden avulla valmistellaan jo tulevaa perustamissopimuksen uudistusta, mutta mielestäni perustamissopimusta muuttamatta ja tästä hetkestä lähtien voimme panna täytäntöön monia toimia, joilla voidaan vahvistaa nimenomaan tätä komission ja parlamentin välistä luottamussuhdetta.
Lopettaisin jo tähän, mutta minun on kuitenkin sanottava vielä yksi asia. Haluan sanoa herra Berthulle, että vastustan mitä jyrkimmin komissiota koskevaa tuomiota.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Euroopan kulttuuripääkaupunki 2005-2019
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Monfilsin laatima kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan ilmoitus aikomuksesta hylätä neuvoston vahvistama yhteinen kanta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen tekemiseksi Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtumaa koskevasta yhteisön toiminnasta vuosina 2005-2019 (A4-0509/98).

Monfils
 Miksi tämä ehdotus hylkäämisaikomusta koskevaksi ilmoitukseksi? Koska tässä on kyse parlamentaaristen etuoikeuksiemme ja perustamissopimuksessa tarkoitetun toimielinten tasapainon säilyttämisestä. Muistutan, että komission esittämässä alkuperäisessä tekstissä määrättiin kulttuurikaupunkien nimeämistä koskevasta menettelystä, joka perustui pääasiassa esitettyjen hankkeiden laatuun. Parlamentti teki tähän tekstiin tarkistuksia vahvistamalla laatuvaatimusta vielä entisestään etenkin vaatimalla lautakunnalle suurempaa riippumattomuutta ja tarkempia valintakriteereitä. Se osoitti näin kiinnostuksensa eurooppalaisten kulttuurikaupunkien nimeämiseen.
Sen sijaan, että olisi toisessa käsittelyssä työskennellyt tältä pohjalta neuvosto muutti olennaisesti alkuperäistä tekstiä ja määräsi, että vuosina 2005-2019 jokainen neuvoston puheenjohtajana vuorollaan toimiva maa nimeää eurooppalaisen kaupungin. Ensimmäisessä tekstissä määrätty koko menettely korvattiin siten tiukemmalla järjestelmällä, jossa kaupunkien valinta ei enää perustu hankkeiden laatukriteeriin, vaan tietenkin jokaisen neuvoston puheenjohtajana vuorollaan toimivan jäsenvaltion pelkkään poliittiseen päätökseen. Tämä järjestelmä on sitä paitsi täysin naurettava, sillä kukapa tietää millainen Eurooppa on vuonna 2015, jolloin Belgia voi valita eurooppalaisen kaupunkinsa, tai vuonna 2019, jolloin on Italian vuoro?
Neuvosto on jopa unohtanut, että Euroopan unioni laajenee ennen vuotta 2019 - ainakin näin uskotaan - ja että tässä sen päättämässä järjestelmässä uusilla jäsenillä ei ole yhtäläistä mahdollisuutta valita kaupunkiaan, jollei neuvosto tällä loistavalla pohdintalinjalla jatkaen kokoonnu jälleen järjestääkseen tulevien yhdentoista Euroopan unionin jäsenvaltioiden vuorottelujärjestelmän vuosiksi 2020-2031. Tämä olisi, hyvät kollegat, täysin surrealistista.
Julistaessaan kuitenkin yhteiseksi kannaksi täysin alkuperäisestä ehdotuksesta eroavan tekstin ministerineuvosto on kiertänyt parlamentaarista menettelyä, koska toisaalta se estää parlamenttia tarkastelemasta tekstiä kahdessa käsittelyssä ja kaiken lisäksi pakottaa sen, jos se haluaa tehdä tarkistuksia, saavuttamaan niiden hyväksymiseksi ei läsnä olevien jäsenten enemmistön vaan koko parlamentin jäsenten enemmistön eli vähintään 314 ääntä. Ministerineuvosto on perustellut kantaansa sillä, että tämä oli sen mielestä ainut mahdollisuus päästä yksimielisyyteen. Jos näin on, hyvät kollegat, neuvoston olisi pitänyt huomata tämä jo paljon aikaisemmin ja keskustella tästä ongelmasta tarvittaessa komission kanssa.
Lisäksi, ja ennen kaikkea, institutionaalisen menettelyn kiertämistä ei voida perustella neuvoston vaikeuksilla päästä tekstistä yhteisymmärrykseen. Muussa tapauksessa tulevaisuudessa muiden ongelmien ilmaantuessa neuvosto voisi siis toimiessaan samalla tavalla jättää ensimmäiseen käsittelyyn tekstin, joka ei vastaa sen näkemystä ja muotoilla sitten täysin erilaisen yhteisen kannan, niinkö? Se voisi siten estää parlamentin toisen käsittelyn, ja tämän olisi siten mahdotonta hoitaa kunnolla yhdessä neuvoston kanssa lainsäädännöllisiä tehtäviään. Tämä houkutus on ilmeinen, eikä sitä luonnollisesti pidä missään nimessä hyväksyä.
Esitämme siten tämän hylkäämisaikomusta koskevan ilmoituksen, jotta neuvoston olisi neuvoteltava sovittelukomiteassa, kuten perustamissopimuksen 180 b artiklan 2 kohdan c alakohdassa on kehotettu.
Arvoisa puhemies, lopetan kahteen tärkeään huomautukseen. Ensimmäiseksi, hylkäämisaikomusta koskevan ilmoituksen tarkoituksena ei ole eurooppalaisten kulttuurikaupunkien nimeäminen vuosiksi 2001-2004, koska nämä kaupungit on valittu pelkän hallinnollisen menetelmän perusteella. Ne, jotka uskottelevat ilmoituksen asettavan nämä kaupungit kyseenalaisiksi, eivät ole edes lukeneet neuvoston tekstiä. Meillä ei ole ehdotetussa järjestelmässä parlamenttina mitään toimivaltaa keskustella hallitusten välisestä päätöksestä. Ilmoitus koskee ainoastaan yhteistä kantaa, jossa määrätään vuosien 2005-2019 valintamenetelmästä, ja tämä on sitä paitsi ainoa meille tarkasteltavaksi jätetty teksti.
Toinen huomautus: mielestämme eurooppalaiset kaupungit ovat unionin poliittisen elämän olennainen aines. Siksi valituille kaupungeille on myönnettävä mielestämme merkittävää eurooppalaista tukea. Toivomme, että kaupunkia kohden myönnettäisiin kaksi miljoonaa euroa.
Lopuksi toivon, arvoisa puhemies, hyvät kollegat, että tästä hylkäämisaikomusta koskevasta ilmoituksesta äänestettäisiin parlamentissa. Siten parlamentti osoittaisi painottavansa hankkeiden kulttuurista laatua ja haluavansa säilyttää sille perustamissopimuksissa myönnetyt institutionaaliset toimivaltuudet.

De Coene
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari ja arvoisat kollegat, Euroopan komissio teki vuoden 1997 lopussa ehdotuksen, jonka mukaan kulttuuripääkaupungit valittaisiin riippumattoman valintalautakunnan arvion perusteella ja että myös parlamentti voisi antaa lausuntonsa asiasta ja että neuvosto tekisi lopuksi lopullisen valinnan määräenemmistöllä. Parlamentti sai kuuden kuukauden kuluessa valmiiksi lausuntonsa komission ehdotuksesta, ja lausuntoa voidaan kuvata seuraavasti: lisää laatua kulttuuriohjelmalle, lisää avoimuutta jäsenehdokaskaupunkien valintaan ja lopuksi lisää rahaa kaupungeille, jotka lopulta valitaan. Kaikessa tässä parlamentti voisi hyödyntää enemmän oikeuttaan yhteispäätökseen. Pian tämän jälkeen ministerit esittivät sen, mitä nimitetään ehdotukseksi yhteiseksi kannaksi, jossa, arvoisa komissaari, ei piitattu alkuperäisestä ehdotuksestanne eikä Euroopan parlamentin tarkistuksista ja jonka mukaan kaupungit valitaan vuosiksi 2001-2004 ja sitten, kuten herra Monfils on hyvin kuvannut, syntyy ikään kuin ketjureaktio, kun kaupungit valitaan vuosiksi 2005-2019 kukin vuorollaan.
Nyt on normaalia, että otamme tänään etäisyyttä tähän asiaan jo pelkästään senkin takia, että tässä yhteisessä kannassa sekä komissio että parlamentti on ohitettu täysin sellaisessa asiassa, jossa tulisi aina käyttää yhteispäätösmenettelyä. Toiseksi, meillä on myös ongelmia, koska tähän ehdotukseen ei sisälly mitään takuita laadusta, ja siinä pidetään lähtökohtana, että kaikki maat Euroopassa ovat kulttuuriltaan yhdenvertaisia, ja ollaksemme rehellisiä, jossain maissa on ehkä enemmän ehdokkaita kulttuurikaupungeiksi kuin toisissa. Kuten sanottu, ehdotuksessa ei oteta myöskään huomioon unionin laajenemista tai 20 vuoden kuluessa mahdollisesti tulevaa perustamissopimuksen muutosta, jonka seurauksena kulttuuriasioista ei päätetä neuvostossa enää yksimielisesti.
Aiomme hylätä ehdotuksen, mutta haluamme kuitenkin valita kaupungit vuosiksi 2001-2004. Nimeän Bruggen, Salamancan, Porton, Rotterdamin, Grazin, Genovan ja Lillen, sillä nämä kaupungit eivät saa joutua kärsimään toimielinten välisen keskustelun pitenemisestä, koska kulttuuriministerit ovat esiintyneet niin yksipuolisesti. Haluamme myös korottaa viitesummaa 2 miljoonaan euroon valittua kaupunkia kohti, mutta vuodesta 2005 lähtien vaadimme otettavaksi käyttöön toisenlaisen järjestelmän. Sovittelu voi osoittaa, mikä on paras järjestelmä. Vaadimme - ja se on tavoitteena - parempia takeita laadusta. Haluamme todellisen eurooppalaisen ulottuvuuden ja haluamme kansalaisten laajojen piirien osallistuvan hankkeisiin ja haluamme myös lisää rahaa puhuttelevimpaan kulttuurihankkeeseen. Tehkäämme nyt yhdessä työtä sellaisen kunniallisen kompromissin hyväksi, josta on kaikille hyötyä.

Pex
Arvoisa puhemies, kuten jo sanottiin, kulttuuripääkaupungit on tärkeä aihe kulttuuripolitiikassa, ja myös kansalaisemme näyttävät pitävän sitä tärkeänä. Sen vuoksi meidän täytyy suhtautua tähän asiaan varovasti. Esittelijä Monfils on laatinut meille erinomaisen mietinnön komission ehdotuksesta käytävää keskustelua varten, ja olen iloinen siitä, että parlamentti on hyväksynyt sen. Olen hyvin pahoillani nähdessäni, millä tavalla neuvosto on käsittelyt tätä asiaa.
Hetki sitten herra Brokin mietinnön käsittelyn aikana komissaari piti luennon yhteisön tien tuottamista hedelmistä ja huonommasta hallitustenvälisestä tiestä. Voimme yhtyä tähän, sillä tässä on kysymys komission tätä asiaa koskevan ehdotuksen mukaisen määräenemmistöllä päättämisen eduista ja neuvoston nykyisestä menettelystä päättää yksimielisesti.
Haluaisin erityisesti todeta, että tässä on kysymys juridisesta ja periaatteellisesta asiasta, joka on hyvin tärkeä, kuten herra Monfils juuri selitti. Tämän vuoksi kannatan kovasti hänen juuri tekemäänsä ehdotusta. Haluaisin kuitenkin erityisesti rajoittua yhteiseen kantaan vuosien 2005-2019 osalta ja haluan painottaa edellisten puhujien lailla, että kannatan kulttuuripääkaupunkien ehdokasasettelua vuosiksi 2001-2004, vaikkakin hallitustenvälisen menettelyn käyttäminen on valitettavaa.
Olen iloinen myös siitä, että kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevä valiokunta on päättänyt yksimielisesti asettua kannattamaan budjetin kaksinkertaistamista, mikä on myös johdonmukaista seurausta kahden kaupungin valitsemisesta kyseisinä vuosina. On tärkeää, että pääsemme mahdollisimman pikaisesti sovitteluun neuvoston kanssa, jotta voimme käyttää sitä aikaa yrittääksemme korjata vahingon jollain tavalla.
Kuten herra De Coene sanoi, täytyy olla kuitenkin mahdollista saada neuvosto hyväksymään herra Monfilsin ehdotuksen ydinkohdat ja sitten vielä saavuttaa hyväksyttävissä oleva yhteinen kanta. Toivon, että voimme päästä pikaisesti sellaiseen tilanteeseen, jotta voisimme lopultakin välttää sekavuutta kaikkien niiden - ja heitä on paljon - kesken, joita kulttuuripääkaupunkien asia koskee.

Ryynänen
Arvoisa puhemies, esittelijä Monfils on täällä jo esittänyt hyvin selkeät ja vahvat perustelut yhteisen kannan hylkäämiselle, joten en enää puutu siihen. Sen sijaan haluan nostaa esille joitakin kohtia itse ohjelmasta, jolle toivon jatkossa parhainta menestystä ja sen todella ansaitsemaa kunnollista rahoitusta.
Kulttuuripääkaupunkiohjelman kehittäminen osana Euroopan unionin uutta kulttuurin puiteohjelmaa on hyvin tärkeä ja näkyvä yhteisten kulttuuritoimien alue, sillä se osaltaan inspiroi ja vahvistaa Euroopan kulttuurista monimuotoisuutta. Menneiden vuosien kokemuksista voidaan oppia paljon ja myös hyötyä monista onnistuneista projekteista. Tärkeintä on mielestäni pyrkiä pysyvään ja myönteiseen yhteiskunnalliseen vaikutukseen myös kulttuuripääkaupunkivuoden jälkeen, ja siksi mahdollisimman laaja yleisö on saatava aktiivisesti osallistumaan tapahtumaan ja saamaan virikkeitä.
Onnistunut kulttuurivuosi perustuu pääosin kaupungin omille voimavaroille ja omiin erityispiirteisiin, historiaan ja muutoksen haasteisiin. Uskon, että tälle omalle kulttuuripohjalle voidaan parhaiten rakentaa rikastuttavaa kansainvälistä vuorovaikutusta. Tällaisten pysyvien kulttuuriyhteistyöhankkeiden syntyminenhän onkin yksi keskeisistä tavoitteista. Vaikka eri kaupunkien kumppanuushankkeet voivat olla rikastuttamassa kulttuuripääkaupunkivuoden tarjontaa, on hyvin tärkeää, että selkeä vastuu projektista on vain yhdellä kaupungilla kerrallaan.
Kulttuuripääkaupungin valinta on menneinä vuosina ollut neuvostolle lähes ylivoimaisen vaikea tehtävä. Pahimmillaan, vuodesta 2000 päätettäessä, ei kyetty löytämään muuta ratkaisua kuin nimetä kaikki yhdeksän hakijakaupunkia kulttuuripääkaupungeiksi ja näin millään näistä kaupungeista ei ole näkyvää kulttuuripääkaupungin asemaa. Tässä tilanteessa myös Suomi ainoana jäsenmaana jäi ilman omaa kulttuuripääkaupunkivuotta.
Uuden esityksen mukaan jokainen maa saa tulevaisuudessa vuoronsa tietyssä järjestyksessä. Suomenkin vuoro tulee vuonna 2011, ja näin neuvosto pääsee tästä vaikeasta tehtävästä. Tottakai kaupunkien itsensä pitäisi olla hakijoina ja vastata ohjelmien esittelystä hyvän kulttuurisen tason takaamiseksi.

Daskalaki
Arvoisa puhemies, ryhmäni tietenkin tukee Monfilsin mietintöä, ja näin ollen tuemme myös ehdotusta Euroopan kulttuuripääkaupunkia koskevan yhteisen kannan hylkäämisestä. On jo sanottu, että neuvosto, joka mahtailevalla tavalla jätti huomioimatta kehitteillä olevan prosessin, jolla tästä asiasta päätettäisiin, omaksui yhteisen kantansa ottamatta huomioon parlamentin kantaa, päinvastoin, neuvoston teksti on kaukana komission tarkistetusta ehdotuksesta. Lisäksi neuvosto määritteli, ja tämä on omavaltaisuuden ja tekopyhyyden huippu - ehkä sanani ovat kovia, mutta näin on asia - myös luettelon vuoteen 2019 saakka niistä maista, jotka vuorollaan saavat kulttuuripääkaupungin. Kyseessä on tökerö toimielinten välisen menettelyn heikentäminen ja lisäksi tässä tökeröllä tavalla halvennetaan Euroopan parlamenttia. Tätä ei tarvitse kenenkään selittää, tämä on itsestään selvää, ja mielestäni kaikki tähän asti puhuneet ovat tavalla tai toisella sanoneet näin.
Tämänpäiväisellä ehdotuksella Euroopan parlamentti pyrkii pakottamaan neuvoston kutsumaan koolle sovittelukomitean ja palauttamaan toimielinten välisen tasapainon. Mekään emme halua kiistää vuoteen 2004 asti päätettyä listaa, vaikka täälläkin menettelyt olivat varsin ongelmallisia. Ei kuitenkaan pidä päättää vuoteen 2019 asti, tämä on niin pitkä aika ja niin suurta omavaltaisuutta!
Euroopan parlamentti vaatii saada esittää sille kuuluvaa roolia. Ryhmäni on ilahtunut siitä, että näillä menettelyillä aloitetaan uudestaan vuoropuhelu, jonka neuvosto yksipuolisesti hylkäsi 28. toukokuuta, jotta voisimme myös ottaa asiaan kantaa joko tekemällä tarkistuksia nykyiseen yhteiseen kantaan ja määrittelemällä uudestaan laatu- ja avoimuuskriteerit tai hylkäämällä yhteisen kannan.

Leperre-Verrier
Arvoisa puhemies, monta asiaa on jo sanottu, en siis enää palaa niihin. Mutta kuinka voimme hyväksyä, että tällä hetkellä, kun eurooppalainen kulttuuri on niin suuren tuen tarpeessa, neuvosto voi tavallaan suhtautua väheksyvästi eurooppalaisen kulttuurikaupungin perustamiseen, mikä on sitä paitsi niin neuvoston sokeuden kuin hegemoniapyrkimysten syytä?
Olen siis täysin samaa mieltä kuin esittelijä, jota haluaisin onnitella sekä hänen työnsä laadusta että hänen taistelunhalustaan puolustaa tämän eurooppalaisen kaupungin, kulttuurimme elinvoimaisuuden symbolin, perustamistapaa.
Tiedän, ettei tätä kantaa aina oikein ymmärretä kaupungeissa, jotka on jo valittu ja joissa pelätään, että heidän hankkeensa painuvat unohduksiin. Haluaisin kuitenkin näiden kaupunkien ymmärtävän, ja tarkoitan etenkin Bryggen ja Avignonin kaupunkeja, ettei tämä kanta koske niitä ja etenkin että puolustamalla todellista toimielinten välistä tasapainoa yhteispäätösmenettelyssä taistelemme samalla näiden kaupunkien hyväksi niiden rikkaan ja luovan kulttuurin tunnetuksi tekemiseksi. Tämä on juuri se tavoite, johon pyrimme kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevässä valiokunnassa, emmekä halua luopua siitä.

Sichrovsky
Arvoisa puhemies, kaikki Euroopan kulttuuripääkaupunkikeskusteluun osallistujat ovat näköjään unohtaneet, että loppujen lopuksi on kyse kulttuurista. Silloinhan on kyse siitä, että Euroopan kulttuuripääkaupungin kunniakkaan arvonimen saa sellainen kaupunki, joka pystyy myös hoitamaan tuon tehtävän. Neuvosto piiloutuu muodollisten perusteiden ja määräysten taakse, jotka eivät näytä sallivan mitään muita ratkaisuja. Nyt esiteltävä mietintö tukeutuu sisällöllisiin perusteisiin, joita jää kaipaamaan neuvoston lausunnoissa.
Menettelytapojen osalta neuvosto saattaa olla oikeassa, mutta ne eivät johda parhaisiin mahdollisiin ratkaisuihin. Koska loppujen lopuksi on kyse kulttuurista ja näin ollen myös Euroopan mainoskilvestä, kaikkien osallisten pitäisi sopia menettelytavasta, joka takaa kulttuuripääkaupungin oikean valinnan.

Hawlicek
Arvoisa puhemies, parlamentin hylkäyspäätös ei kohdistu vuosiksi 2001-2004 jo nimitettyihin kaupunkeihin, vaan neuvoston käyttämään menettelytapaan, jossa ei otettu huomioon parlamentin tarkistuksia eikä komission järkevää ehdotusta, nimittäin yhteisön menettelyn käyttöönottamista Euroopan kulttuuripääkaupungin nimittämiseksi vuodesta 2002 lähtien korkea-arvoista riippumatonta lautakuntaa käyttäen ja parlamenttia kuullen.
Emme voi hyväksyä sitä, että yhtäältä usein unohdetaan hakijamaat ja toisaalta ei kunnioiteta parlamentin oikeutta yhteispäätökseen. Tällä tavalla luotaisiin vaarallinen ennakkotapaus. Kulttuuriministerien neuvosto ei valitettavasti päässyt yksimielisyyteen uusien kulttuuriohjelmien rahoituksesta mutta kulttuuripääkaupunkien nimityksestä kyllä nopeasti Euroopan parlamentin oikeuksia halveksien.

Oreja
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, voin esitellä hyvin lyhyesti komission kannan parlamentin aikomuksesta hylätä Euroopan kulttuuripääkaupunkia koskeva neuvoston yhteinen kanta.
Tiedätte varsin hyvin, että komissio on ilmaissut selvästi mielipiteensä tästä yhteisestä kannasta, jossa ei ole noudatettu alkuperäistä ehdotustamme ja jossa on luotu maittain kiertävä järjestelmä. Koska tämä aloite on tärkeä, haluaisimme kaikesta huolimatta, että yhteispäätösmenettelyä voitaisiin edistää, että toimielinten välillä päästäisiin yhteisymmärrykseen, jotta tämä toiminta voitaisiin toteuttaa mahdollisimman pian ja yhteisön tasolla.
Komissio ei ole katsonut tarpeelliseksi vetää alkuperäistä ehdotustaan takaisin, vaikka yhteisen kannan periaatteet eivät varmasti vahvistakaan tapahtuman eurooppalaista luonnetta; oikeudellisesta näkökulmasta katsottuna toimivaltaisten yksiköidemme mielipide oli kuitenkin se, että neuvoston yhteiseen kantaan ei sisältynyt ehtoja ehdotuksen takaisin vetämiseksi.
Aloitteemme tarkoituksena on, että kulttuurin alalla toteutettaisiin suurisuuntainen ja yleisesti tunnettu toimi, ja että näin edistettäisiin Euroopan kansojen, niiden kulttuurisen rikkauden ja monimuotoisuuden keskinäistä tuntemusta. Puheenjohtajakausien mukaiseen kiertävään järjestelmään turvautuminen on muokannut merkittävällä tavalla komission ehdotusta, alkaen siitä, että se poistaa johtavassa asemassa olevista riippumattomista jäsenistä koostuvan lautakunnan, joka on kutsuttu arvioimaan ehdolla olevien kaupunkien hankkeiden kulttuurillista sisältöä, eikä myöskään parlamentille myönnetä sitä tehtävää, joka sille oli annettu komission ehdotuksessa.
Tämän vuoksi komissio on tällä hetkellä sitä mieltä, että - kaikella kunnioituksella esitettyjä mielipiteitä kohtaan - yksimielisyyttä koskevan säännön asettamien rajoitusten takia - koska meidän on noudatettava yksimielisyyttä koskevaa sääntöä - neuvoston hyväksymä yhteinen kanta tuntui olevan tavallaan ainoa mahdollisuus päästä yhteisymmärrykseen ja saada yhteisön tasolla aikaan toimintaa, jonka kulttuurinen arvo ja merkitys on kaikkien Euroopan kansalaisten kannalta selvä.
Tällä hetkellä mielestäni on tärkeää, että parlamentti ja neuvosto aloittavat avoimen ja rakentavan vuoropuhelun pyrkiäkseen vielä kerran saamaan kantoja lähemmäs toisiaan ja päästäkseen sellaiseen sopimukseen, jolla tämän toiminnan tulevaisuus voidaan turvata. Näin esitin tämän asian eilen juuri neuvoston puheenjohtajalle. Eilisessä kaikkien komission jäsenten ja Saksan hallituksen kanssa järjestetyssä tapaamisessa tapasin kulttuuriministeri Naumannin, ja näin esitin tämän asian hänelle.
Mielestäni on äärimmäisen tärkeää etsiä välittömästi neuvoston, parlamentin ja haluttaessa myös komission kesken käytävän kolmen osapuolen välisen vuoropuhelun avulla ratkaisua, joka auttaisi meidät löytämään ulospääsyn nykytilanteesta.
Tämän halusin teille sanoa juuri nyt, ja ymmärrän täysin ilmoituksen Euroopan kulttuuripääkaupunkia koskevan neuvoston yhteisen kannan hylkäämisestä, mutta haluaisin ennen kaikkea rohkaista teitä etsimään keinoa, jonka avulla tämä lähentyminen saataisiin aikaan ja löydettäisiin kaikkia tyydyttävä ratkaisu.

Puhemies
 Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Eurooppa-sopimukset
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Elchleppin laatima taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan mietintö (A4-0437/98) ehdotuksesta neuvoston ja komission päätökseksi Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Liettuan tasavallan allekirjoitetulla Eurooppa-sopimuksella perustetussa assosiaationeuvostossa vahvistettavasta Eurooppa-sopimuksen 64 artiklan 1 kohdan i ja ii alakohdan sekä 2 kohdan soveltamista koskevia sääntöjä koskevasta yhteisön kannasta (4216/98 - KOM(98)0119 - C4-0592/98-98/0075(CNS)), -Seppäsen laatima taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan mietintö (A4-0443/98) ehdotuksesta neuvoston ja komission päätökseksi Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Liettuan tasavallan allekirjoitetulla Eurooppa-sopimuksella perustetussa assosiaationeuvostossa vahvistettavasta Eurooppa-sopimuksen 64 artiklan 1 kohdan i ja ii alakohdan sekä 2 kohdan soveltamista koskevia sääntöjä koskevasta yhteisön kannasta (4216/98 - KOM(98)0119 - C4-0592/98-98/0075(CNS)), -Van Damin laatima taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan mietintö (A4-0472/98) ehdotuksesta neuvoston ja komission päätökseksi Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Liettuan tasavallan allekirjoitetulla Eurooppa-sopimuksella perustetussa assosiaationeuvostossa vahvistettavasta Eurooppa-sopimuksen 64 artiklan 1 kohdan i ja ii alakohdan sekä 2 kohdan soveltamista koskevia sääntöjä koskevasta yhteisön kannasta (4216/98 - KOM(98)0119 - C4-0592/98-98/0075(CNS)), -Schwaigerin laatima taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan mietintö (A4-0419/98) ehdotuksesta neuvoston ja komission päätökseksi Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Liettuan tasavallan allekirjoitetulla Eurooppa-sopimuksella perustetussa assosiaationeuvostossa vahvistettavasta Eurooppa-sopimuksen 64 artiklan 1 kohdan i ja ii alakohdan sekä 2 kohdan soveltamista koskevia sääntöjä koskevasta yhteisön kannasta (4216/98 - KOM(98)0119 - C4-0592/98-98/0075(CNS)).
Elchlepp
 Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, mietintöni aiheena on EU: n kilpailulainsäädännön täytäntöönpano Liettuan tasavallassa EU: n ja Liettuan välillä vuonna 1995 solmitun Eurooppa-sopimuksen 64 artiklan nojalla. Haluaisin suositella Euroopan parlamentille, että se hyväksyy käsiteltävänä olevan EU: n ja Liettuan välisessä assosiaationeuvostossa esitettävän yhteisön kannan. Aineisto, josta nyt on kyse, vaikuttaa kyllä pikemminkin tekniseltä, mutta se on poliittisesti erittäin tärkeää Liettuan liittymistä edeltävien suhteiden kannalta. Kilpailupolitiikka on lisäksi merkittävä väline vapaan kaupan takaamiseksi ja Liettuan talouden muuttamiseksi toimintakykyiseksi sosiaaliseksi markkinataloudeksi, joka kykenee pärjäämään yhtenäismarkkinoilla.
EU: n monimutkaisen kilpailulainsäädännön käyttöönotto on tietysti valtava haaste kaikille hakijamaille. Nehän ovat markkinatalouteen siirtymävaiheessa vasta rakentamassa omaa kansallista kilpailulainsäädäntöään. Pyydän komissiota ottamaan sen paremmin huomioon sen arvioidessa näiden maiden sopeutumisvauhtia. EU: n kilpailulainsäädäntöä täytäntöön pantaessa tarvitaan siksi tulevina vuosinakin jonkin verran joustavuutta. Liian tiukat määräykset voivat pikemminkin olla haitallisia. Erityisesti on otettava jatkuvasti huomioon sopeutumisen sosiaaliset seuraukset, jos halutaan varmistaa laaja demokratian ja sosiaalisen markkinatalouden kannatus näiden hakijamaiden väestön keskuudessa. Se on erittäin tärkeää Euroopan vakauden kannalta.
Monet Liettuan talouden aloista joutuvat vielä ainakin jonkin aikaa turvautumaan valtion tukeen Liettuan ottaessa käyttöön EU: n kilpailulainsäädäntöä. Kun otetaan huomioon läntisten kilpailijoiden hyökkäävät markkinointistrategiat, tiettyjen alojen puolustusmekanismeja ja tukia on yksittäisissä tapauksissa arvioitava maltillisesti. Kaiken kaikkiaan Liettua on edistynyt hyvin sopeuttaessaan lainsäädäntöään EU: hun ja ponnistelee kelvollisten soveltamismääräysten aikaansaamiseksi. Hallitus teki vuonna 1998 esityksen Liettuan uudesta kilpailulainsäädännöstä. Parlamentti hyväksyi joulukuussa jo laajoja osia siitä.
Yrityksiä koskevat kilpailumääräykset vastaavat pääosin yhteisön oikeutta, ja Liettuan hallitus esitti vuonna 1997 myös päätöksen valtion tukien valvonnasta. Liettua on sillä välin ponnistellut myös helpottaakseen tavaroiden vapaakauppaa EU: n kanssa, esimerkiksi nopein tullimaksujen alennuksin. Se on myönteistä kehitystä.
Teen seuraavat johtopäätökset: Liettuan osalta ei pitäisi noudattaa liian tiukkaa sopeutuspolitiikkaa läntisiin kilpailusääntöihin, jotta pitkään kestävää muutosprosessia ei vaarannettaisi liiallisilla vaatimuksilla. Toiseksi EU: n on ilmeisesti tuettava vielä enemmän Liettuan kilpailuviranomaisten koulutusta ja jatkokoulutusta. Lisäksi maan yksityisellä sektorilla on edistettävä uuden kilpailusäännöstön ja talouden liberalisointi- ja rakennemuutostoimien hyväksymistä parantamalla tiedotuspolitiikkaa. Sopeutumisessa on otettava huomioon sosiaaliset ja ympäristönäkökohdat.
Lopuksi haluaisin käsitellä vielä kahta kohtaa: koska Liettuan taloudelta, kuten muuten kaikkien Keski- ja Itä-Euroopan maiden talouksilta, puuttuu pääomia, EU: n pitäisi harkita sitä, voitaisiinko tähänastisten rakennetukitoimien lisäksi antaa suoraa pääomatukea yritysten perustamiseen ja nykyaikaistamiseen, mahdollisesti myös Euroopan investointipankin tai Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin kautta.
Toiseksi: on varmasti valitettavaa, että Liettua ei kuulu hakijamaiden ensimmäiseen ryhmään. Olen kaikkia vielä jäljellä olevia esteitä kunnioittaen sitä mieltä, että vasta vuoden 1999 loppuun suunniteltujen EU: n ja Liettuan välisten jäsenyysneuvottelujen pitäisi alkaa jo aikaisemmin, mahdollisuuksien mukaan vielä Saksan EU: n puheenjohtajakaudella, sillä vain sillä tavalla voidaan pitää yllä maassa virinnyttä optimismia ja halua saada asiat järjestymään.

Seppänen (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, komissio suositti heinäkuussa 1997, että liittymisneuvottelut Latvian kanssa on aloitettava heti kun se on edistynyt riittävästi Kööpenhaminan Eurooppa-neuvoston määrittelemien edellytysten täyttämisessä. Komission mielestä yksikään hakijamaa ei silloin täyttänyt kokonaan kaikkia Kööpenhaminassa vahvistettuja edellytyksiä. Siitä huolimatta maat asetettiin jäsenhakemusten osalta sellaiseen järjestykseen, että esimerkiksi Latvialle määrättiin pidempi odotusaika kuin Virolle. Sille ei ole perusteita ainakaan kilpailumääräysten täytäntöönpanon osalta.
EU pyrkii varmistamaan korkeatasoiset sisämarkkinat, joilla kielletään kilpailurajoitukset. Ei ole itsestään selvää, että jäsenyyttä hakeneet maat menestyvät sellaisilla markkinoilla. Komission arvion mukaan nykyisellä Latvialla olisi vaikeuksia selviytyä kilpailupaineista yhteismarkkinoilla. Komission arvion mukaan EU-integraatio aiheuttaa Latvialle suuria taloudellisia rakennemuutoksia. Latviassa on voimassa uusi kilpailulaki, joka noudattaa pääosin EU: n säännöstöä. Siihen vaaditaan vielä joitakin muutoksia, koska tietyt tuet on sidottu vientiin ja koska siinä hyväksytään joitakin sellaisia erityis-ja yksinoikeuksia, jotka eivät ole yhteisön säännösten mukaisia. EU muokkaa lainsäädännön harmonisoinnin vaatimuksilla Latvian yhteiskuntaa mieleisekseen, eikä Latvialla ole sen suhteen vaihtoehtoja.
Laatuongelmien takia Latvian teollisuustuotteilla on vaikeuksia päästä EU: n länsimarkkinoille. Maan kansantalouden kilpailukyky perustuu yksinomaan alhaiseen palkkatasoon. Tästä syntyy ongelma. Jotta Latvia olisi kilpailukykyinen, sen palkkojen pitää olla alhaiset. Jos Latviassa on alhaiset palkat, se olisi EU: n jäsenenä halpatuotantomaa, eräänlainen EU: n mukavuuslippumaa. Kun rajat poistuvat tavaroilta EU-maiden ja Latvian välillä, syntyvät samassa yhteydessä myös vapaat työmarkkinat. Palkka- ja elintasoerojen takia Latviasta kannattaa silloin lähteä töihin vanhoihin EU-maihin, joissa on korkeampi palkkataso. Latvialle se merkitsee koulutetun työvoiman maastalähtöä, EU-maille se merkitsee halpatyövoimaongelmaa. Tämä ongelma on pikaisen laajenemisen oloissa yleinen, eikä se koske mitenkään erityisesti Latviaa vaan kaikkia hakijamaita. Jäsenyysjonossa Latvian edellä olevat maat aiheuttavat EU: lle täysin saman ongelman. Kaikissa hakijamaissa taloudellinen rakenne on tyystin erilainen kuin EU: n sisämarkkinat.
Muistutan vielä komission arviosta, jonka mukaan Latvia täyttää vakaita instituutioita, oikeusvaltiota, ihmisoikeuksia ja vähemmistöjen suojelua koskevat demokratian edellytykset, mutta toimenpiteitä on toteutettava kansalaisuuden myöntämiseksi nopeammin muun kuin Latvian kansalaisuuden omaaville. Nämä ongelmat ovat vakavia ja ne ovat vakavia myös Virossa. En näe perusteita sille, että Latvia on joitakin muita hakijamaita huonommassa asemassa EU-jäsenyyden suhteen. Maa on valmis maksamaan EU-jäsenyydestään kalliin hinnan altistamalla kansantaloutensa EU: n markkinavoimille ja kilpailulle.

Van Dam
 Arvoisa puhemies, Viro on kolmen Baltian maan sisällä jotenkin erityisessä asemassa. Euroopan unionin ja Viron välinen vapaakauppa-alue on jo nimittäin olemassa toisin kuin Latvian ja Liettuan kohdalla. EU: n ja näiden maiden väliset vapaakauppa-alueet perustetaan sitä vastoin epäsymmetrisesti ja ajallisesti porrastaen. Viro on erityisasemassa myös toisella tavalla. Se on ainoana Baltian maana otettu mukaan jäsenyysneuvottelujen ensimmäiselle kierrokselle. Tämä ei varmasti tarkoita, että Liettua ja Latvia olisivat vähemmän ansioituneita taloudessa ja politiikassa. Juuri viime aikojen tapahtumat osoittavat, että nämä maat ovat aloittaneet loppukirin. Latvian ja Liettuan lähtökohdat Euroopan unioniin nähden poikkeavat myös Viron lähtökohdista.
Vapaakauppa-alueesta on taloudellista hyötyä vain, jos juridiset ehdot perustuvat yhdenmukaisiin periaatteisiin. Tämä pätee myös kilpailupolitiikkaan. Viron kanssa solmitussa Eurooppa-sopimuksessa sanotaan, että kilpailulainsäädännön soveltaminen täytyy pystyä saamaan valmiiksi vuoden 1997 loppuun mennessä. Olemme ohittaneet tämän ajankohdan jo kauan sitten. Siksi taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta kiirehtii komission ehdotuksen hyväksymistä. Viron tulevan liittymisen, josta neuvottelut on aloitettu jo viime vuonna, kannalta on tärkeää, että jäsenehdokasvaltiot kestävät unionin markkinoiden toiminnan. Tämän vuoksi virolaisyritysten kilpailukyvyn täytyy parantua. Käsiteltävänä olevassa ehdotuksessa tähdätään siihen, että yhteisössä voimassa olevan kilpailupolitiikan toimeenpanosäännöt otetaan Virossa käyttöön. Tässä on kysymys EY-sopimuksen 85, 86 ja 96 artiklasta. Ne käsittävät kartellikiellon, hallitsevan markkina-aseman väärinkäytön kiellon sekä määräykset kurinalaisuudesta valtiontukia myönnettäessä.
Kyseisten artiklojen mukaisten toimeenpanosääntöjen antamisen tärkeimpänä tavoitteena on Euroopan unionin ja Viron välisen kaupan parantaminen. Molemmille osapuolille jää kuitenkin mahdollisuus ryhtyä assosiaatiosopimuksessa sallittuihin polkumyynnin vastaisiin toimiin ja suojatoimenpiteisiin. Se, että näiden toimenpiteiden käyttö on vielä mahdollista, johtuu siitä, että molempien osapuolten valtiontukia koskevat säännöt ovat vielä hyvin erilaiset. Myös näiden sääntöjen täytyy olla yhdenmukaiset vuoden 1999 loppuun mennessä. Ennen tätä ei ole tietenkään tarkoitus, että komissio estäisi polkumyynnin estämistä koskevien sääntöjen varjolla virolaisten tuotteiden pääsyn unionin markkinoille. Se ei olisi hyväksi virolaisten yritysten kilpailukyvylle ja voisi siten jarruttaa Euroopan unionin nopeaa laajenemista.
Viimeisestä Viron valtiontukia käsittelevästä raportista voimme havaita, että Viron kilpailulainsäädäntö, joka on ollut voimassa lokakuusta 1998 lähtien, luo paremmat edellytykset valtiontukien seurannalle ja niihin liittyvien tietojen keräämiselle. Siirryttäessä nykyaikaiseen markkinatalouteen valtiontuki on oleellinen asia, mutta sen myöntämisen täytyy olla selkeää, jotta voidaan selvittää, missä määrin virolaisten yritysten kilpailukyky on riittävä.
Arvoisa puhemies, haluan esittelijänä kiittää taloudellisten ulkosuhteiden valiokuntaa sen joustavasta yhteistyöstä, ja olen päätynyt seuraaviin johtopäätöksiin. Olen tehnyt aikaisemmin selväksi, että kilpailulainsäädännön hyvä toimeenpano on Virossa välttämätöntä erityisesti, koska Viro on mukana ensimmäisenä neuvottelut aloittaneiden maiden ryhmässä. Tämä ei tarkoita sitä, että olisin luomassa jäsenyydelle ylimääräistä kriteeriä. Jäsenyyttä koskevat kriteerit on esitetty selvästi Eurooppa-sopimuksissa. Viro on kirjannut viime vuosien aikana valtavia saavutuksia valmistautuessaan Euroopan unionin jäsenyyteen. En tarkoita tällä ainoastaan talouskasvun toteutumista ja sitoumuksia, jotka Viron on tehnyt allekirjoittaessaan IMF: n taloudellisen pöytäkirjan pyrkiäkseen kasvuun ilman ylikuumenemista. Viro on tehnyt tarvittavia ponnisteluja myös politiikan alueella täyttääkseen jäsenyyskriteerit. Vaikka tärkeitä askelia on vielä otettava, jotta voitaisiin puhua aidosti demokraattisesta kulttuurista - esimerkiksi jos ajatellaan oikeusjärjestelmän uudistamista - politiikan alueella on havaittavissa runsaasti myönteistä kehitystä. Voin mainita esimerkkeinä neuvottelutilanteen hallituksen ja opposition välillä sekä ponnistelut venäläisen vähemmistön integroinnin edistämiseksi Virossa.
Näiden Viron hallituksen ponnistelujen vuoksi meidän täytyisi kiirehtiä tämän maan todellista liittymistä Euroopan unioniin. Jos me pyydämme tekemään uudistuksia, meidän täytyy myös olla valmiita vastaamaan uudistuksiin oikealla tavalla.

Schwaiger
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta toteaa Romaniankin osalta tyytyväisenä, että Romanian kilpailulainsäädännön välttämätön sopeuttaminen EU: n lainsäädäntöön sekä kilpailuviranomaisten yhteistyö voivat kehittyä tyydyttävästi. Valiokunta tarkoittaa - tiedättekin sen jo muista mietinnöistä - sovellettavan kilpailupolitiikan perusperiaatteita, toimivaltaisia viranomaisia, kuulemismenettelyä rajat ylittävissä tapauksissa sekä hallinnollista yhteistyötä.
Komission Romanian liittymishakemusta koskevasta lausunnosta käy lisäksi ilmi, että Romanian kilpailulainsäädäntö on pääasiassa yhteensopivaa EU: n lainsäädännön kanssa. Sen vuoksi voin ehdottaa taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan puolesta, että hyväksytte neuvoston yhteisen kannan Romaniankin osalta. Erityisen myönteisenä voidaan pitää sitä, että Romanian hallinto panostaa yhteistyöhön EU: n viranomaisten kanssa kuten muillakin kilpailulainsäädännön aloilla ja on ryhtynyt vastaaviin lainsäädännöllisiin toimiin. Niihin kuuluu tosin myös julkisen hallinnon uudistaminen, jossa on vielä toivomisen varaa.
Näitä Romanian hallituksen toimia helpottaa Romanian viranomaisten tehokas koulutus Phare-ohjelman avulla. Sallikaa minun kuitenkin katsahtaa nyt myös Romanian ponnisteluihin sekä tarpeeseen lähentyä edelleen taloudellisesti Euroopan unionia ja omaksua vähitellen yhteisön säännöstö. Romanian hallituksen pitää vielä toteuttaa suurin osa taloudellisista uudistuksista. Painopisteen on oltava valtion suuryritysten pitkään viivästyneen yksityistämisen jatkamisessa ja pienten ja keskisuurten yritysten perustamisedellytysten parantamisessa. Tällä hetkellä vain noin 20 % yrityksistä on siirtynyt yksityisomistukseen.
Vain sillä tavalla kilpailulainsäädännöllä, josta tulee sitten Romanian ja Euroopan unionin yhteistä lainsäädäntöä, on todella tilaisuus myös vaikuttaa ja toimia. Viime päivien kehitys osoittaa, että Romanian hallitus yrittää tosissaan vähentää valtionyritysten vajeita ja sulkea kannattamattomimpia yrityksiä pankki- ja televiestinnän alalla. Samanaikaisesti on tuettava voimakkaammin pienten ja keskisuurten yritysten perustamista valtion taloudellisen tuen avulla Euroopan unionin ohjelmia hyväksi käyttäen.
Erityinen valopilkku on myös se, että Romania ja Euroopan unioni toimivat yhä tiiviimmin yhteistyössä Transkaukasuksen alueen, erityisesti Azerbaid&#x017E;anin ja Keski-Aasian valtioiden maaperän rikkauksien hyödyntämiseksi Euroopan markkinoilla. Romania voi olla tärkeä tekijä sekä Kaspianmeren maaöljyn kuljetuksessa että jatkokäsittelyssä, mihin viittasin painokkaasti jo EU: n ja Azerbaid&#x017E;anin taloudellista yhteistyötä käsittelevässä mietinnössäni vuoden 1997 alussa. Suurimman Mustanmeren sataman Constantan laitteet ja Ploie&#x015F;tin jalostamot Tonavan alajuoksulla voisivat - uudistettuina - antaa Romanialle tilaisuuden avata uusi kuljetusreitti, valmistaa laajaa maaöljytuotevalikoimaa ja kehittyä tärkeäksi tekijäksi Euroopan markkinoiden toimittajana.
Mitä enemmän Romania on mukana EU: n ja Transkaukasuksen valtioiden, ennen kaikkea Georgian ja Azerbaid&#x017E;anin yhteisissä hankkeissa, esimerkiksi liikenneverkoissa, mutta myös energiansiirtoverkoissa, sitä nopeammin se voi käyttää voimavarojaan muutaman vuoden kuluttua Unkarin, Puolan ja Slovakian verran kasvavilla eurooppalaisilla markkinoilla ja parantaa kauppa- ja maksutasettaan. Tonavan ja Reinin-Mainin-Tonavan kanavan kautta sopivat tuotteet voidaan kuljettaa keskelle Eurooppaa ja sieltä eteenpäin Benelux-maihin ja Ranskaan. Romanian on siis suunnattava maantieteelliset, teolliset sekä tekniset voimavaransa Tonavan kuljetusinfrastruktuuri mukaan lukien paljon voimakkaammin Euroopan markkinoille ja hyödynnettävä kunnolla Tonavan muodostaman vesitien sekä rautateiden tarjoamat palvelumahdollisuudet.
Pariisista Strasbourgin, Karlsruhen, Münchenin ja Wienin kautta Budapestiin suunniteltua nopeaa TGV-ICE-junayhteyttä pitäisi jatkaa muutaman vuoden kuluttua Timisoaran ja Aradin kautta Bukarestiin. Sen vuoksi haluaisin taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan puolesta - ja sen osalta olen yhtä mieltä kollega Bernard-Reymondin esittämistä Romanian jäsenyysnäkymiä koskevista johtopäätöksistä - rohkaista Romaniaa jatkamaan päättäväisesti lähentymistä Eurooppaan muiden Itä-Euroopan maiden antaman esikuvan mukaisesti, voittamaan väliaikaiset heikkouden jaksonsa ja suurena Itä-Euroopan maana käyttämään kaikki kehittymisvoimavaransa siihen tarkoitukseen.
Me rohkaisemme joka tapauksessa Romanian kansaa, parlamenttia ja hallitusta olemaan lannistumatta nykyisistä vaikeuksista huolimatta ja käyttämään kaikki voimansa läheisempään taloudelliseen yhteistyöhön EU: n kanssa. Me tuemme heitä siinä.

Wolf
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, uskon, että nyt on mahdollista puhua hetki perusteellisemmin siitä, mitä tapahtuu. Voi sanoa - se olisi tarinan toinen puoli, ja se on aivan totta - että Euroopan unionin kilpailupolitiikka on sisäinen menestystarina. Se on moottori, joka on vienyt Euroopan yhdentymistä eteenpäin ja viimeistelee yhtenäismarkkinat. Se on kiistatonta, ja hyvä niin.
Suhteissa hakijamaihin meillä on kuitenkin sen lisäksi ongelmana epäsuhtaiset taloudelliset rakenteet. Näissä olosuhteissa on pohdittava sitä, voiko kaikkien kohdalla yksinkertaisesti vain menetellä samoin. Nyt on lisäksi uhkana se - ja minä luulen, että siitä on olemassa merkkejä kaikissa kolmessa maassa - että nimenomaan, koska nämä maat haluavat toteuttaa puhtaan markkinatalouden omasta poliittisesta tahdostaan, me näemme sovellettavan kilpailulainsäädännön synteettistä mallia, jollainen voi tuskin yleistyä unionissa puhtaana. Se olisi epäsuhta, joka ei ymmärtääkseni ole puolustettavissa.
Haluan viitata myös siihen, että meillähän on jo ongelmana se, että hallitsevaa markkina-asemaa koskevaa kilpailulainsäädäntöä ja valtion tukia koskevaa kilpailulainsäädäntöä on edistetty eri tahdissa. Ongelmana ei ole kuitenkaan pelkästään se, vaan myös se, että muut ulottuvuudet, jotka kuuluvat varsinaisesti markkinoiden vahvistamiseen tai vakiinnuttamiseen, eivät ole edistyneet vastaavasti. On kyse julkisista perusrakenteista, on kyse - tästä puhuttiin jo - yritysten pääomien vahvistamisesta, ja on - uskon, että se on meille kaikille erittäin tärkeää - kyse muiden etujen kuin yritysten välittömien hyötynäkökohtien tuomisesta esiin ja toteuttamisesta taloudellisessa prosessissa. Talous ei ole nimittäin pelkästään voiton tuottamista, se on myös yhteiskunnan luonnollisten perustojen uudelleen tuottamista.
Näissä olosuhteissa meidän on kysyttävä jatkuvasti itseltämme erittäin vakavasti, edistämmekö prosessia todellakin niin, että yhtäläisiä oikeuksia ei pelkästään kirjata paperille vaan ne myös tosiaan taataan, että nämä Itämeren reunavaltiot - ja sanon tämän kieliläisenä, jolla on tietty historiallinen tausta - saavat ensimmäistä kertaa historiansa aikana aseman, jossa se ei ole kolonialistisessa suhteessa Länsi-Eurooppaan. Uskon, että se on tehtävä, joka meidän on hoidettava. Tiedän, että se on kaikkea muuta kuin yksinkertaista.
Tähän liittyy uskoakseni ensinnäkin se, että muutamme jäsenyyttä edeltävää strategiaa laajemmaksi ja poliittisemmaksi, toisin sanoen että edistämme muitakin ulottuvuuksia kilpailupolitiikkaa vastaavalla tavalla. Sikäli suhtaudun myönteisesti siihen, että jotkut kollegat puhuivat poliittisesta edistyksestä sekä ongelmista, jotka eri Baltian maissa ovat erilaisia. Ne kuuluvat mukaan keskusteluun.
Meidän on kuitenkin kysyttävä itseltämme, pitääkö meidän osoittaa jonkinlaista erityistä solidaarisuutta näitä maita kohtaan ja pitääkö solidaarisuuden mennä vielä pitemmälle kuin täällä on puhuttu, kuin on oikein kilpailulainsäädännön joustavan käsittelyn kannalta. Se on vähintä, mitä voi vaatia. Olisi todella järjenvastaista noudattaa sääntöjä tiukemmin niiden osalta kuin Baijerissa tai Saksissa voidaan tehdä, omasta maastani välillä puhuakseni.
Meidän on kuitenkin kysyttävä myös: mitä muuta voimme tehdä? Olen sitä mieltä, että meidän on harkittava - tästäkin puhuttiin jo - mitä välineitä meillä on rakenteiden tukemiseen, ja miten voimme saada aikaan sen, että niitä käytettäisiin siellä mahdollisimman hyvin? Tähän kuuluu myös se, että emme luo uusia arvojärjestyksiä näiden maiden välille. Olen sitä mieltä, että oli täysin oikeutettua, sen jälkeen kun oli kerran tehty tämä arvostelemani päätös, että lähdetään liikkeelle alkuperäisestä mallista ja aloitetaan neuvottelut kaikkien kanssa samanaikaisesti, että sitten, kun asiat hoidettiin niin, Viro otettiin ensimmäisenä käsiteltäväksi. Sillä on todella hieman etumatkaa jossakin, mikä ei ole muissa maissa vielä niin pitkällä. Tilanne uhkaa kuitenkin jähmettyä pelkästään sen vuoksi, että näin oli ennen. Niin ei saa käydä! Muille maille on annettava reilu tilaisuus saavuttaa Viro. Niille on myös annettava tukea. Ei saa myöskään käydä niin, että maat, jotka tarvitsevat vähiten apua, saavat eniten apua, koska välitön vaikutus on kenties siellä suurin.
Tämän vuoksi vetoan politiikkamme erittäin varovaisen tarkistuksen puolesta. Jätin nyt tarkoituksellisesti puhumatta yksittäisistä maista, joista voisi myös huomauttaa yhtä ja toista. Minun tehtäväni Euroopan parlamentin jäsenenä ei ole kuitenkaan sanoa virolaisille, latvialaisille tai liettualaisille, mitä heidän pitäisi ensisijaisesti tehdä, vaan olen keskittynyt puhumaan siitä, mitä meidän pitäisi tehdä. Olen sitä mieltä, että on välttämätöntä puhua siitäkin näin laajasti ja näin mietteliäästi ja näiden ongelmien yhteydessä.

Sindal
Arvoisa puhemies, kuunneltuani kollega Wolfia haluan aloittaa kertomalla käytännön kokemuksesta, jonka hankin vieraillessani tarttolaisessa puutavaratehtaassa Virossa. Olin silloin puheenjohtaja EU: n ja Viron välisen parlamentaarisen sekavaliokunnan valtuuskunnassa, joka vieraili tässä tehtaassa. Tehtaan johtaja sanoi minulle: " Miksi minun on merkittävä kaikki Ikealle Saksaan menevät huonekalut jollakin kummallisella E-kirjaimella? Miksi maalaamistani valvotaan? Miksi työni tasoa valvotaan? Tehän voitte myydä Viroon mitä tuotteita haluatte, mutta minun tuotteitani valvotaan, jos haluan myydä niitä teille." Niin, tilanne on käytännössä tällainen. Tällaista keskustelua käydään, kun vierailemme tulevissa jäsenmaissa. Sopimukset, joita olemme solmimassa, ovat viesti näiden maiden asukkaille siitä, että emme ole unohtaneet heitä ja että työskentelemme jatkossakin juuri niiden ongelmien parissa, joita Tartossa käydessäni havaitsin. Joissakin tapauksissa välimatka politiikan ja käytännön välillä on kuitenkin melkoinen. Myöskään Wolfin vaatima kauppayhteys ei synny itsestään. Kysymys liittyykin siihen, eikö meillä ole käyttöä juuri kilpailua koskeville yhteisille säännöille, jotta saisimme tietyt maat sitoutumaan yhteistyöhön tulevaisuudessa. Ajattelen erityisesti Liettuaa, josta vastaan tällä hetkellä ja jonka asema kauttakulkumaana Venäjän ja Valko-Venäjän kauppayhteyksissä on keskeinen. Jos maan kilpailupolitiikka on järjestyksessä ja jos maassa on yhdenmukaistettu tätä aluetta koskevat standardit ja määräykset, se ylittää juuri vaatimukset kauppayhteyksien lisäämisestä ja voi näin ryhtyä kilpailemaan kilpailijoidensa kanssa.
Emme kuitenkaan saa tarkastella kilpailupolitiikkaa muusta asiayhteydestä irrallaan. Meidän on myös tarkasteltava ympäristö-ja sosiaalipolitiikkaa ja on olennaista, että me - puhuessamme näiden maiden menestymisestä - emme komission tavoin pidä menestyksen mittana ainoastaan ulkomaisten sijoitusten määrää ja talouden tilaa, vaan tarkastelemme myös sitä, miten valmiita maat ovat ottamaan huomioon työympäristöön ja sosiaalipolitiikkaan liittyviä kysymyksiä kilpailupolitiikassaan.

Ilaskivi
Arvoisa puhemies, kun neljässä eri mietinnössä ehdotetaan parlamentin hyväksyntää asianomaisten maiden kanssa solmituille Eurooppa-sopimuksille ja kun näin ilmeisesti myös tapahtuu, on luotu hyvä pohja unionin tulevaa laajentumista ajatellen. Tie eteenpäin on kuitenkin vielä pitkä. Niin taloudellinen kuin poliittinenkin harmonisointi vaativat näiltä mailta paljon työtä ja paljon aikaa.
Komission esittämien arvioiden mukaan sekä Liettua että Latvia ovat viime aikoina ottaneet kiinni Viron etumatkaa. Latvian voimakas talouskasvu ja niin Latvian kuin Liettuankin aktiivinen työ kansalaisuuslakiensa modernisoimiseksi, jolta osin Seppäsen mietintö sisältää kyllä ristiriitaisiakin tietoja, ovat merkittäviä edistysaskelia EU: n jäsenyysehtoja kohti. Tämän vuoksi näyttää todennäköiseltä, että keskipitkällä aikavälillä kaikki Baltian maat voisivat liittyä Euroopan unioniin samanaikaisesti. Vaikka kaikkia hakijamaita pitääkin arvioida niiden omien ansioiden mukaan, on tärkeää painottaa, että Baltian maiden samanaikaisella liittymisellä olisi positiivisia kerrannaisvaikutuksia esimerkiksi turvallisuuspoliittisessa mielessä.
Hakijamaiden valmistautuessa unionin jäsenyyteen on tärkeää korostaa muun muassa poliisi- ja tulliyhteistyön merkitystä kansainvälisen rikollisuuden torjunnassa. Siinä ei riitä lakien säätäminen ja yhteistyösopimusten hyväksyminen. Tärkeintä ja kenties vaikeinta hakijamaille on näiden sopimusten toimeenpano. Tästä meillä on Suomessa ikävä esimerkki viime vuodelta, jolloin Viron kautta tullut rikollisliiga tyhjensi Helsingissä pankkiautomaatteja ja Viron poliisi kieltäytyi yhteistyöstä Suomen poliisin kanssa. Tällaiset sinänsä pienet mutta tärkeät kysymykset on vielä saatava kuntoon.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat ja arvoisa komissaari, haluaisin aluksi kiittää eri esittelijöitä heidän mietinnöistään. Arvoisa puhemies, toimikauden alussa vuonna 1995 herra Santer piti unionin laajentumista toisena virkaan astuneen uuden Euroopan komission päätavoitteista. Hän kuvasi laajentumista historiallisena mahdollisuutena. Olen asiasta samaa mieltä. Myös minun ryhmäni pitää laajentumista historiallisena mahdollisuutena. Haluaisin kuitenkin ottaa esille yhden asian. Laajentuminen on historiallinen mahdollisuus, mutta se voi kuitenkin kääntyä historialliseksi kömmähdykseksi, jos laajentumista ei valmistella huolellisesti. Tässä yhteydessä on oleellista, että tämänhetkisen unionin sisäinen tilanne on hyvä, koska laajentuminen, jonka kynnyksellä unioni nyt on - ja tämänpäiväiset mietinnöt ovat askel sitä kohti - on aivan toisenlainen laajentuminen kuin tähänastiset muut laajentumiset. Ovatko nykyisten jäsenehdokasvaltioiden markkinataloudet vielä rajoittuneita? Lisäksi niiden kilpailu- ja oikeusjärjestelmät eivät ole vielä valmiita yhteisön säännöstön noudattamiseen.
Arvoisa puhemies, jäsenehdokasvaltiot eivät ole ainoita, jotka tarvitsevat hyvin toimivaa hallintojärjestelmää. Erityisesti unioni itse tarvitsee tasapainoista ja toimintakykyistä järjestelmää kyetäkseen ratkaisemaan laajentumiseen liittyviä ongelmia. Siksi on tuskallista tunnustaa, että olemme ikävä kyllä vielä kaukana tästä tavoitteesta nyt tärkeiden päätösten kynnyksellä. Toivon myös, että neuvosto - kuten herra Fischer tänä aamuna täällä ilmoitti - alkaa tosiaan tehdä työtä uuden vuoden 2000 paikkeilla pidettävän hallitusten välisen konferenssin hyväksi, jotta asiat omassa talossa saataisiin järjestykseen.

Ojala
Arvoisa puhemies, kaikki kolme Baltian maata ovat ponnistelleet ja ponnistelevat paraikaa kovasti täyttääkseen Euroopan unionin jäsenyyden edellyttämät kriteerit. Tämä vaatii suuria uhrauksia ja muutoksia näissä yhteiskunnissa.
Viime päivinä olen huolestuneena seurannut uutisia, joissa kerrotaan, että kolmen Baltian maan välille on, lehtiotsikoita siteeratakseni, syntymässä " sianlihasota" . Tämä on jopa johtanut noottien vaihtoon näiden maiden kesken. Latvia aikoo nimittäin tänä vuonna rajoittaa vuoden ajan sianlihan tuontia Virosta ja Liettuasta. Tällaisesta keskinäisestä syyttelystä ja noottien vaihdosta ei varmasti hyvää seuraa yhdellekään Baltian maalle. On toivottavaa, että tämä ongelma saadaan ratkaistua nopeasti ja että tällä tavoin ei heikennetä Baltian maiden kehitystä EU-jäsenyyden suhteen.

Schroedter
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kilpailulainsäädäntö on varmasti tärkeä osa yhteisön säännöstöä, mutta Eurooppa-sopimuksen kilpailumääräykset eivät ole estäneet EU: ta käyttämästä polkumyynnin vastaisia toimia ja kauppasuojatoimia hakijamaita vastaan sillä tuloksella, että Keski- ja Itä-Euroopan maiden kauppavaje on kasvanut, eli on käynyt aivan päinvastoin kuin Euroopan unionin varsinaisena tehtävänä olisi, nimittäin auttaa näiden talouksien menestyksellistä liittymistä ja vakauttamista.
Lisäksi EU: n maataloustuotannolle annetaan suuria vientitukia, mikä on johtanut valtaviin häiriöihin jäsenyyttä hakeneiden maiden kotimarkkinoilla. Kysymys kuuluu todella: kenen on otettava tästä hieman oppia? Ei pelkästään hakijamaiden, sillä EU: n hakijamaihin kohdistuvaa kilpailu- ja kauppapolitiikkaa on muutettava laadullisesti.

Antony
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, otan huomioon minulle varatun lyhyen ajan enkä kommentoi meille jätettyjen mietintöjen teknisiä näkökohtia, vaikka ne ovatkin hyvin mielenkiintoisia.
Ehkä tämä on lumisateen vaikutusta, mutta minulle vain muistui mieleen tilanne, johon jouduin muutamia vuosia sitten. Olin itse asiassa mitä hankalimmassa tilanteessa, istuin presidentti Landsbergisin vieressä Vilnan päämajassa, ja minua vartioi, jos näin voi sanoa, Liettuan kansallisarmeija, puna-armeijan juuri murskattua tankkiensa ketjujen alle liettualaisia vastarinnan jäseniä. Tarkoitan tällä sitä, että Baltian maat kuuluvat erottamattomana osana eurooppalaiseen sivilisaatioomme ja että ne ovat maksaneet vapaudestaan hyvin korkean hinnan. Jo pelkästään Liettua on nähnyt neljäsosan lapsistaan menehtyvän vankileireillä.
Tarkoitan tällä myös sitä, että kannattaisimme Euroopan yhteisömme laajentumista Baltian maihin, jos siitä ei olisi tullut valitettavasti yhä enemmän tietynlainen sekoitus Neuvostoliittoa ja Yhdysvaltoja ja jos se ei tarjoaisi ainoana vaihtoehtona yhä byrokraattisempia kahleita. Siksi sanomme Baltian maissa oleville ystävillemme, kuten sitä paitsi puolalaisille ystävillemmekin, että niiden liittyminen eurooppalaiseen valtioliittoon olisi tietenkin hyvä asia mutta että niiden kannattaisi harkita liittymistä tähän yhä byrokraattisempaan Eurooppaan, jonka painolasti kasvaa yhä enemmän asetusten ja säännösten nojalla. En usko, että tämä olisi heille hyvä asia.
Emme halua sulkea tämän yhteisön porttia heidän edestään, vaan haluamme toisenlaisen Euroopan: sellaisen, jonka puolesta taistelemme. Tämä on se viesti, jonka haluaisin tätä kautta tänään viestittää Baltian maissa oleville ystävillemme.

Evans
Arvoisa puhemies, muut ovat puhuneet Baltiasta, joten aion rajoittaa huomautukseni Romaniaan eli herra Schwaigerin mietintöön.
Tämä EU: n ja Romanian välinen sopimus, josta keskustelemme, on nyt neljävuotias. Tänä aikana Romania on edistynyt valtavasti, on edetty suurin harppauksin maan saamiseksi asemaan, joka olisi lähempänä länttä. Kuitenkaan ei voi olla mikään yhteensattuma, että maat, joilla on yhteinen raja EU: n kanssa, ovat siirtyneet nopeammin kohti EU-jäsenyyttä kuin kauempana olevat maat. Verrattuna esimerkiksi naapuriinsa Unkariin, Romania, jolla ei ole yhteistä rajaa yhdenkään nykyisen 15 jäsenvaltion kanssa, on paljon jäljessä.
Aikaisemmin Ceau&#x015F;escun aikana Romania oli maa, joka oli tyytymätön itseensä, maa, joka oli epärealististen ihanteiden ja lainsäädännön vääristämä. Nykyään kuka tahansa matkailija Romaniassa huomaa, kuinka monta edistysaskelta on otettu kohti markkinataloutta. Tarvitaan lisää edistystä, mutta sellaisella vauhdilla, joka on realistinen ja joka antaa ihmisille aikaa sopeutua sekä aikaa joillakin aloilla mahdollisesti tarvittaville uudelleen suuntauksille.
Herra Schwaiger viittasi kilpailun kehittämiseen, valtionyhtiöiden uudistuksiin, pankkeihin ja niin edelleen. Lisäksi Romanian hallituksen on tunnustettava uudistukset, jotka sen on itse tehtävä: poliisilaitoksen, perustuslain, esimerkiksi 200 artiklan, uudistaminen. Sen on puututtava joidenkin poliitikkojen vastahakoisuuteen hyväksyä se, että tulevaisuuden politiikka on hyvin erilaista kuin Romanian politiikka ennen vallankumousta.
Sanottuani kaiken tämän, totean, että Romania on hyvin erilainen maa nykyisin, hyvin erilainen paikka kuin kymmenen vuoden takainen Romania. On kuitenkin asioita, jotka eivät muutu: sen maantieteellinen asema on tärkeä, kuten herra Schwaiger painotti, ja suuri etu sen omalle tulevalle kehitykselle. Tietenkin Romania on ja pysyy eurooppalaisena kulttuuriltaan, kieleltään, historialtaan ja kansaltaan.
Pidän tätä mietintöä erittäin myönteisenä ja minä ainakin odotan, että pääsen toivottamaan Euroopan parlamentin romanialaiset jäsenet tervetulleiksi tänne.

Alavanos
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin korostaa, että nämä neljä mietintöä voivat esittää hyvin myönteistä roolia. On tärkeää, että Euroopan unionin ja näiden neljän maan välillä on yhteisesti hyväksyttyjä sääntöjä yhteistyöstä ja suhteista myös yrityssektorilla, kun samalla on lisäksi turvattu yritysten mahdollisuudet toimia näissä maissa ja tehdä yhteistyötä niiden kanssa. Toisaalta meidän pitää tietysti ottaa huomioon se, että nämä maat ovat vaikeassa siirtymävaiheessa, jossa tiettyjen periaatteiden ja lainsäädännöllisten uudistusten lisäksi Euroopan unionilta tarvitaan solidaarisuutta, tukea ja ymmärtämystä maiden erityispiirteitä kohtaan. Haluan korostaa, kuinka tärkeää on yhteistyö ja suhteiden kehittäminen Romanian kanssa, joka on yksi Balkanin suurista maista. Sen maantieteellinen sijainti on merkittävä, ja vaikka se lähtee liikkeelle ehkä paljon muita Itä-Euroopan maita jäljessä, sillä on kuitenkin suuret mahdollisuudet osallistua Euroopan unionin ja koko Euroopan suuriin verkkoihin, ja herra Schwaiger mietintönsä perusteluissa osuvasti kasvattaa näitä mahdollisuuksia.

Lindholm
Arvoisa puhemies, Baltian maat ovat lyhyessä ajassa tehneet lähes urotöitä. Kymmenessä vuodessa diktatuurista ja neuvostoliittolaisesta suunnitelmataloudesta on siirrytty demokratiaan ja markkinatalouteen. Nyt siihen lisätään mukautuminen EU: hun. Tämä kehitys on asettanut suuria vaatimuksia sekä kansalaisille että poliitikoille, ja se on ollut vaikea. EU: lta vaaditaan sen vuoksi suurta joustavuutta ja taloudellista tukea kehityksen jatkamisen mahdollistamiseksi ja helpottamiseksi. Tarvitaan myös molemminpuolista sopeutumista, toisin sanoen sopeutumista vaaditaan myös EU: n puolelta.
Maihin kohdistuva poliittinen ja taloudellinen paine on valtava. On huolestuttavaa, että eräs Baltian maista otti viime viikolla käyttöön sianlihan suojatullit, toisin sanoen, rikkoi maiden välistä orastavaa vapaakauppaa, mutta tämä oli kuitenkin valitettavasti odotettavissa.
Vihreät ovat alusta alkaen vaatineet, että liittymisneuvotteluja käytäisiin kaikkien kolmen Baltian maan kanssa yhtä aikaa. Tämä tukisi alueen harmonista poliittista ja taloudellista kehitystä, eikä vaikeuttaisi haurasta yhteistyötä. Valitamme syvästi, ettei näin ole.

Van Miert
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, haluaisin aloittaa kiittämällä esittelijöitä sydämellisesti heidän työstään sekä kiittämällä heidän laatimiensa mietintöjen laadusta. Haluaisin myös kiittää erityisesti herra Wolfia hänen tekemistään perusteellisista huomautuksista.
Uskon, se on välttämätöntä tällaisessa keskustelussa. Te varmaankin ymmärrätte, hyvät naiset ja herrat, että en halua erityisemmin käsitellä yleisiä laajentumiseen liittyviä kysymyksiä. Se kuuluu muiden komissaarien toimivaltaan, mutta tämä on kuitenkin tärkeä osa laajentumiseen liittyviä kysymyksiä. Täällä on oikeastaan kysytty, voivatko jäsenehdokasvaltiot valmistautua riittävällä tavalla ja tehdä sen tehokkaasti, jotta ne voisivat liittymishetkestä lähtien olla kunnolla pelissä mukana. Jos niin ei tapahdu, seuraukset voivat olla valitettavia.
Muistatte varmaankin - ja erityisesti parlamentin saksalaiset jäsenet muistavat - että nopea tapa, jolla asiat aikoinaan tapahtuivat, pyyhki entisessä Itä-Saksassa pois kokonaisia sektoreita ja yrityksiä, koska sopeutumiseen ei ollut riittävästi aikaa. Kun Euroopan yhteisöön kerran liitytään, tahdin määrää sisämarkkinoiden logiikka.
Tämän vuoksi on tärkeää, että jäsenehdokasvaltiot etenevät askel kerrallaan. Meidän on oltava realisteja. Tilanne on ollut sellainen myös Euroopan unionin sisällä. Myös nykyiset jäsenvaltiomme ovat käyttäneet aikaa, ennen kuin ne ovat mukauttaneet kilpailupolitiikkansa ja valtiontukien kunnioittamisen. Te kaikki tiedätte, että meillä on jopa nykyisin vielä runsaasti ongelmia Euroopan unionin sisällä. Meidän täytyy yhtäältä suhtautua realistisesti näihin ongelmiin, mutta toisaalta sanoa hyvin selkeästi jäsenehdokasvaltioille, että näin on tehtävä, koska muuten joudutte suuriin vaikeuksiin liittyessänne jäseniksi. Meidän täytyy olla avoimia ja rehellisiä näiden maiden kanssa. Sen vuoksi tarvitaan näitä täytäntöönpanosääntöjä, joista nyt puhumme. Perussäännöistä on sovittu jo Eurooppa-sopimuksissa, ja me puhumme nyt niiden täytäntöönpanosta.
Palaan nyt takaisin valtiontukeen, sillä jotkut teistä ovat puhuneet siitä. Puhumme täällä oikeastaan kartellisäännöistä, erityisesti 85 ja 86 artiklasta, ja sanokaamme yritysten välisistä suhteista. Me emme käsittele täällä valtiontukea, vaikka aionkin pian sanoa siitä vielä jotain.
Meillä on nämä säännöt viidelle Keski- ja Itä-Euroopan maalle. Mukaan on tulossa vielä muutama maa lisää. Hyvät naiset ja herrat, minun on sanottava, että yleisesti ottaen voin vahvistaa, että kehitys on ollut oikeastaan melko myönteistä. Kaikki kyseiset maat ovat nyt ottaneet käyttöön kilpailusäännöt, jotka eivät ole välttämättä täysin samat kuin Euroopan unionin säännöt, mutta sellainenhan on tilanne muuten nykyisin myös unionissa.
Jotkin maat sopeutuvat - esimerkiksi Alankomaat on tehnyt suuria ponnisteluja viime vuosina - ja kilpailupolitiikka on nyt oikeastaan pitkälle yhdenmukaistettu unionin tasolla. Isossa-Britanniassa asiasta keskustellaan. Siinä on kysymys pehmeästä yhdenmukaistamisesta, joka toteutetaan asteittain.
Me emme aseta yhdenmukaisia sääntöjä. Me pyydämme valtioita noudattamaan politiikkaa, joka on verrattavissa Euroopan yhteisön ja erityisesti Euroopan komission politiikkaan, ja perustamaan tarvittavia viranomaiselimiä - niin onkin useimmiten tapahtunut - joilla on mahdollisuudet ja välineet politiikan toteuttamiseksi. Tämän osalta ilmenee kuitenkin joskus puutteita. Tarvitaan aikaa, ennen kuin saadaan kehitettyä uudenlaista kulttuuria ja ennen kuin saadaan perustettua riippumattomat viranomaiselimet, jotka voivat myös soveltaa sääntöjä ja jotka voivat puuttua ilmenevään vastustukseen, ja minun ei varmaankaan tarvitse kertoa teille, kuinka vaikeaa tällaisen politiikan toteuttaminen on nykyisin usein myös Euroopan unionissa. Meidän täytyy jossain määrin ymmärtää, että jäsenehdokasmaat tarvitsevat aikaa tämän kaiken toteuttamiseen. Meidän täytyy kuitenkin koko ajan pitää kiinni muutosten välttämättömyydestä. Meidän täytyy myös tarvittaessa esittää kritiikkiä. Niinhän me teemmekin. Varoitettava asia on se, että jos ei ryhdytä ajoissa toimiin, suuret vaikeudet syntyvät myöhemmin ennen kaikkea juuri kyseisissä maissa. Tämä oli viestini.
Yleisesti ajattelen, että tässä asiassa kehitys on melko kohtuullista, mutta meidän on pysyttävä realisteina, sillä tarvitaan vielä muutama vuosi, ennen kuin tilanne jäsenehdokasmaissa on enemmän tai vähemmän verrattavissa nykyisten jäsenmaidemme tilanteeseen.
Lopuksi haluaisin vielä sanoa seuraavaa valtiontuesta. Sen osalta ongelmat ovat oikeastaan kaikkein suurimpia, myös Euroopan unionin sisällä. Olemme siis tekemisissä valtioiden kanssa, jotka myöntävät tukea. Kun ne tekevät niin, ne otaksuvat aina, että siihen on hyvä syy. Tiedätte, että unionissa meidän tehtävänämme on valvoa, että toimenpiteisiin ryhdytään, jos tuki ei käy päinsä. Tilanne jäsenehdokasvaltioissa on kuitenkin varsin erityinen. Tukea myöntävän viranomaisen täytyy myös itse valvoa, että valtiontuki myönnetään unionin sisällä voimassa olevien sääntöjen mukaisesti. Se on hyvin merkillinen tilanne. Siitä aiheutuvat suurimmat vaikeudet. Ensinnäkin monissa maissa ei ole tästä asiasta vielä sääntöjä, ja jos niillä sellaiset on, niiden soveltaminen on oikeastaan hyvin ongelmallista, tai sitten ei voida olla varmoja, että soveltaminen tapahtuu riittävän riippumattomalla tavalla.
Voin sanoa täällä täysin avoimesti, että tämä jää myös tulevaisuudessa pahimmaksi pullokaulaksi. Mitä enemmän aikaa kuluu, sitä enemmän vaikeuksia syntyy. Kävin jokin aika sitten itse Puolassa, Tsekin tasavallassa ja Unkarissa. Pyrin vierailemaan myös muissa maissa. Olemme nyt kuitenkin todenneet, että tilanne ei ole näissä asioissa lainkaan tyydyttävä. Otetaan esimerkiksi vaikka Puola. Siellä on perustettu runsaasti verovapaita alueita Saksan rajan lähelle, lähelle uusia osavaltioita. On itsestään selvää, että tällaista vastaan reagoidaan.
Haluan mainita terästeollisuuden. Luonnollisesti Puolan kaltaisen maan - mutta on niitä pari muutakin - täytyy uudistaa terästeollisuuttaan. Myös meidän on täytynyt tehdä niin. Se vaatii aikaa ja rahaa. Tarkastelkaamme asiaa realistisesti ja sanokaamme näille maille, että toteuttakaa uudistus, mutta sosiaalisesti hyväksyttävällä tavalla, kuten se aikoinaan toteutettiin Euroopan unionissa. Voi havaita, että on vielä paljon tehtävää, mutta olen samaa mieltä useimpien puhujien siitä näkemyksestä, että uudistuksen on tapahduttava. Sitä varten tarvitaan aikaa, ja meidän toteutettava on se silmämääräisesti, mit Augenmaß , kuten saksaksi sanotaan. Mielestäni me yritämme toteuttaa juuri sellaista politiikkaa, mutta jäsenehdokasvaltioiden täytyy tietää, että on ryhdyttävä toimiin. Se on myös niiden etujen mukaista sinä päivänä, kun ne liittyvät Euroopan unioniin.
Minulla on vielä yksi asia, ja siihen lopetan. Yksi puhujista viittasi polkumyynnin vastaisiin toimiin. Luonnollisesti niin kauan kuin jäsenehdokasmaissa ei ole sääntöjä valtiontuen valvomisesta ja me emme voi uskottavalla tavalla olettaa, että kuri olisi olemassa, polkumyynnin vastaisia toimia myös vielä sovelletaan. Kyseiset maat tietävät sen itsekin. Niitä voidaan vähitellen poistaa siitä hetkestä lähtien, kun myös kyseisissä maissa toteutetaan uskottavaa politiikkaa valtiontuen valvonnassa.
Hyvät naiset ja herrat, sitten viimeiset sanat tästä asiasta. Tilanne on tällä hetkellä sellainen, että avoimuutta tarvitaan kovasti lisää. Tarkoitan tällä sitä, että on tarkasteltava itse kriittisesti kaikkea myönnettävää valtiontukea. Muistan erään keskusteluni erään valtiovarainministerin kanssa, mutta en sano teille, mistä maasta hän oli, ja hän ajatteli selvästi, että verotuksellinen tuki on sallittua. Toisin sanoen, hän ajatteli, että on täysin oikein, jos hän antaa jollekin yritykselle vapautuksen veroista. Minä sanoin ei, sillä siinä on kysymys myös valtiontuen yhdestä lajista. Tämän asian kanssa täytyy olla varovainen. Annoin teille tämän esimerkin kuvatakseni sitä, että vieläkin on tarve ensin selvittää hyvin, mitä kaikkea viranomaisia koskeviin sääntöihin sisältyy, ja toiseksi saada aikaan parempi tietoisuus siitä, mikä on sallittua ja mikä ei. Näin ollen, hyvät naiset ja herrat, tekin tiedätte, että kaikki nämä maat ovat niin sanottuja A-alueita. Niille saa myöntää valtiontukea. Se on kiistatonta. Kysymys on siitä, että sen täytyy tapahtua tiettyjä sääntöjä ja riittävää avoimuutta noudattaen ja kunnioittaen. Kiitokset vielä esittelijöille ja myös kaikille niille, jotka ovat osallistuneet tähän hyvin rakentavaan keskusteluun, jota olemme tänään käyneet tästä asiasta.

Schwaiger
Arvoisa puhemies, saanko suunnata pienen lisäkysymyksen herra Van Miertille? Viittasin aiemmin Romanian Ploe&#x015F;tin öljynjalostamojen edessä olevaan nykyaikaistamiseen sekä Romanian rooliin Transkaukasuksen Kazakstanin ja ennen kaikkea Azerbaid&#x017E;anin kaltaisten öljyntuottajamaiden välittäjänä. Onko komissio valmis ensinnäkin edistämään tätä yhteistyötä ja toiseksi muistuttamaan Romaniaa siitä, että nykyaikaistamisen pitäisi tapahtua ympäristöystävällisesti? Jos valtiontukien yhteydessä myönnetään nimittäin poikkeusmääräyksiä, ympäristönäkökulman pitäisi olla paljon paremmin esillä valtiontukien ja yksityisten investointien yhteydessä, mikä olisi muuten erittäin tarpeellista myös Tsekin tasavallassa. Voisitteko mahdollisesti vastata lyhyesti tähän.

Van Miert
Arvoisa puhemies, on kyse erittäin tärkeästä asiasta, ja kuten tiedätte, ongelmat ratkaistaan tällaisissa yhteyksissä tietysti kahdenvälisesti. Myös ympäristökysymyksissä on meneteltävä tavallisen diplomatian keinoin. Meillä ei ole siitä suoraa vastuuta. On vain puhuttava keskenään, myös silloin, kun on kyse tuesta. Jos on aihetta valituksiin, asia hoidetaan yleensä tahdikkaasti, mutta se hoidetaan. Jos haluatte kuulla vielä yksityiskohtaisemmin, voimme puhua niistä joko kahden kesken tai edelleen muiden kollegojen kanssa.

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo12.00.

EY: n ja Korean tasavallan kauppaa ja yhteistyötä koskeva puitesopimus
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana Porton laatima taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan mietintö (A4-0445/98) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Korean tasavallan kauppaa ja yhteistyötä koskevan puitesopimuksen tekemisestä (KOM(96)0141 - C4-0073/97-96/0098(CNS)).

Porto
Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Korean tasavallan kauppaa ja yhteistyötä koskeva puitesopimus ansaitsee mielestäni parlamentin hyväksynnän.
Runsaat 40 vuotta sitten sisällissota aiheutti maassa tuhoa, mutta sen jälkeen se on kokenut valtaisan taloudellisen kasvun ja on nykyään yksi maailman suurimmista talousmahdeista, joka on ensimmäisenä aasialaisena maana myös ansainnut oikeuden liittyä OECD: hen.
Euroopan unionin kannalta kyse on merkittävästä kumppanista, sillä tuon maan kanssamme käymämme kaupan osuus on lähes 2 % kauppamme kokonaismäärästä, ja Korea onkin neljänneksi suurin kauppakumppanimme Euroopan ulkopuolella Yhdysvaltojen, Japanin ja Kiinan jälkeen (ja me puolestamme olemme Korean kolmanneksi suurin kauppakumppani Yhdysvaltojen ja Japanin jälkeen, ennen Kiinaa). Kyse on kaupasta, joka on kaksinkertaistunut 15 vuodessa, ja vuonna 1997 sen arvo oli 27, 5 miljardia ecua. Tuohon vuoteen asti kauppa oli meille ylijäämäistä; sen jälkeen tapahtunut alijäämäinen kehitys on seurausta Aasian kriisistä (Korean tuonti väheni vuoden 1997 marraskuun ja vuoden 1998 huhtikuun välisenä aikana 11, 5 miljardista ecusta 7, 7 miljardiin ecuun). Tässä mielessä maan tilanne poikkeaa Japanin ja Kiinan tilanteesta, sillä alijäämää ei realistisesti ajatellen voida välttää lähitulevaisuudessa. Suorissa ulkomaisissa sijoituksissa Euroopan unioni on peräti ensimmäisellä sijalla ohitettuaan vuonna 1998 Yhdysvallat ja Japanin, ja Etelä-Korean kokonaisinvestoinnit Euroopan unioniin ovat suurempia kuin meidän investointimme Etelä-Koreaan - edellisten arvo on nimittäin 2, 3 miljardia ecua ja jälkimmäisten 1, 5 miljardia ecua.
Vaikka kyse on siis tärkeästä maasta, jonka kanssa meillä on huomattavat kauppasuhteet, Euroopan parlamentin asianomaiset valiokunnat suhtautuivat aluksi varsin varauksellisesti äänestykseen tämän sopimuksen osalta, joka allekirjoitettiin jo 29. lokakuuta 1996. Varaukset koskivat protektionismia (erityisesti kotimaisten tuotteiden suosimista " tiukan talouden suunnitelman" ja kauppaväylissä ilmenneiden hankaluuksien vuoksi), henkistä omaisuutta, ihmisoikeuksien kunnioittamista ja varsinkin työlainsäädäntöön sisältyvien vähimmäisnormien rikkomista. Silloinen esittelijä ja taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta, joka oli toimivaltainen valiokunta sopimuksen asiasisällön suhteen, hyväksyivät tuolloin ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan ehdotuksen, jonka mukaan sopimuksen arviointia siirrettäisiin myöhäisempään ajankohtaan.
Kahden viimeksi kuluneen vuoden aikana kehitys on kuitenkin ollut tuntuvaa. Tämä voidaan todeta sekä ulkoisessa että sisäisessä vapautumisessa ja talouden rakennemuutoksessa, jonka johdosta toimintaa on jouduttu järkiperäistämään kaikilla aloilla. Siten myös telakkateollisuuteen kohdistuneet liialliset investoinnit, jotka ovat tähän asti supistaneet edellytyksiämme kilpailla Korean kanssa, käyvät vastaisuudessa mahdottomiksi Aasian kriisin kiihdytettyä tuota jo aiemmin alkanutta kehityskulkua. Myönteisenä on pidettävä myös sitä, että sekä politiikassa että työoloissa on tapahtunut avautumista etenkin sen jälkeen kun presidentiksi valittiin tasavallan tämänhetkinen presidentti, Kim Dae Jung.
Tuki, jota tämä sopimus merkitsee Korean tasavallalle, on nyt muodostunut entistä tärkeämmäksi maan viime aikoina kokeman kriisin vuoksi, sillä tuo kriisi on johtanut muun muassa tuotannon huomattavaan supistumiseen ja työttömyyden lisääntymiseen 2, 6 %: sta 6, 7 %: iin vuoden 1997 marraskuun ja vuoden 1998 huhtikuun välisenä aikana. Samansuuntaisia vaikutuksia on tosin tilapäisesti ollut myös vapauttamiseen ja rakennemuutokseen liittyvillä toimenpiteillä, joihin maassa on iloksemme ryhdytty. Jopa järjestäytymisoikeuden alalla, josta olemme kantaneet erityistä huolta, voidaan osoituksena myönteisestä kehityksestä panna merkille 6. helmikuuta 1998 solmittu kolmen osapuolen välinen sopimus sekä viime aikoina toteutetut konkreettiset vapauttamistoimet, kuten Korean ammattiyhdistysten keskusliiton (KCTU) tunnustaminen, eri ammattiyhdistysten salliminen yritysten tasolla sekä irtisanottujen työntekijöiden oikeus kuulua ammattiyhdistykseen. Erityinen symboliarvo on sillä seikalla, että 6. tammikuuta 1999 - siis vasta muutama päivä sitten - hyväksyttiin opettajien järjestäytymisvapaus. On kuitenkin tunnustettava, että jotkin näistä epäilemättä suotuisista toimenpiteistä tulevat todennäköisesti aiheuttamaan tilapäisiä vaikeuksia yritysten vastuuhenkilöille sekä poliitikoille.
Kaiken tämän takia, arvoisa puhemies, meidän on nyt osoitettava erityistä vastuuntuntoisuutta ja annettava tukemme tälle sopimukselle, joka voi sekä sisäisesti että ulkoisesti varsin arkaluonteisessa tilanteessa edistää Etelä-Korean talouden vahvistumista ja elpymistä sekä lieventää maan asukkaiden vaikeuksia.
Kaikilla mainitsemillani aloilla on - ja tätä tahtoisin korostaa - edelleen epäkohtia: mainittakoon esimerkiksi, että Korea ei ole tullut mukaan henkisen omaisuuden kunnioittamista koskeviin kansainvälisiin sopimuksiin, kuten kollega Pompidoun lausunnossa tuodaan esiin. Mutta jo se, että hyväksymme sopimuksen, joka edistää kaupallisen ja taloudellisen yhteistyön tiivistymistä, antaa meille lopultakin suuremman moraalisen ja poliittisen oikeutuksen esittää vaatimuksia maalle, jolla on kriisikautena väistämättä suuria vaikeuksia avautua työelämän ja politiikan alalla sekä toteuttaa talouden rakennemuutosta.
Myöhemmin me kaikki hyödymme siitä, että vahva Korea lupauksensa mukaisesti tukee meitä Maailman kauppajärjestön neuvottelukierroksella vuosituhannen vaihteessa.

Viceconte
Arvoisa puhemies, kauppaa ja yhteistyötä koskeva puitesopimus Korean tasavallan kanssa allekirjoitettiin 29. lokakuuta 1996, toisin sanoen ennen kuin vakava talouskriisi kohtasi eräitä Itä-Aasian maita ja heikensi Korean erikoislaatuista talouskehitystä. Ennen kriisiä Korean taloudellinen ja kaupallinen asema maailmassa oli tullut yhä merkittävämmäksi; ajatelkaamme esimerkiksi sitä, että maan telakkateollisuus kattoi 25 % koko maailman laivanrakennusalasta ja autojen tuotanto oli 5 % koko maailman tuotannosta.
Sopimuksen meriliikennettä käsittelevässä 7 artiklassa todetaan, että sopimuksen tavoitteena on varmistaa rajoittamaton pääsy meriliikenteeseen ja kansainvälisille meriliikennemarkkinoille kaupalliselta pohjalta ja vapaan kilpailun pohjalta. 8 artiklassa sopimuspuolet sitoutuvat toimimaan yhteistyössä edistääkseen rehellisiä ja kilpailua suosivia markkinaedellytyksiä ja ottavat huomioon alalla vallitsevan vakavan rakenteellisen kysynnän ja tarjonnan epätasapainon. Sopimuspuolet sitoutuvat myös noudattamaan laivanrakennusta koskevaa OECD: n sopimusta.
Vaikka nykyisen sopimuksen tekemisestä voidaankin esittää myönteinen arvio, ei kuitenkaan pidä unohtaa, että ongelmat, jotka liittyvät sellaisiin kaupan käytäntöihin ja esteisiin, joita ilmenee auto- ja telakkateollisuuden aloilla, joita pidetään sopimuksen herkkinä aloina ja jotka ovat tähän saakka vaikuttaneet EU: n ja Korean välisiin suhteisiin. Koska Euroopan telakkateollisuudessa vallitsee nousukausi, alalle on ominaista tuotannon ylikapasiteetista johtuva ylitarjonta, joka johtuu erityisesti neljän-viiden viime vuoden aikana Koreassa vastuuttomasti toteutetusta telakoiden kapasiteetin kaksinkertaistamisesta siten, että Korea voi tällä hetkellä tuottaa enemmän laivoja kuin kaikki Euroopan telakat yhteensä. Se, että uusien töiden hinnat ovat laskeneet tai korkeintaan pysyneet ennallaan kaikilla osa-alueilla, osoittaa epäilyksettä, että tarjonta ylittää kysynnän.
Kun Korean won on tässä huolestuttavassa rakenteellisen epätasapainon tilanteessa vielä menettänyt arvoaan, on jouduttu tilanteeseen, jonka vaikutukset uhkaavat erityisen vakavasti yhteisön telakoita ja Euroopan työllisyyttä. On nimittäin laskettu, että Korea voisi laskea laivojensa hintaa jopa 30 % säilyttäen silti marginaalin muuttumattomana. On siis tärkeää, etteivät Korean viranomaiset käytä kansainvälistä taloudellista apua oman telakkateollisuutensa tukemiseen ja Euroopan unionin on valvottava tarkoin sitä, että Korean viranomaiset todella noudattavat tästä asiasta tehtyjä sopimuksia.

Malone
 Arvoisa puhemies, minulla oli kunnia valmistella ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan lausunto tästä mietinnöstä. Haluaisin kiittää ammattijärjestöjä, komissiota ja itse suurlähettilästä heidän avustaan tutkimustyössäni.
Huomasin, ettei Etelä-Korea ollut pitänyt lupaustaan, jonka se teki tullessaan OECD: n jäseneksi vuonna 1996, siirtää työvoimaa koskevat lakinsa samalle tasolle kuin kansainvälisesti sitovat työvoimastandardit. Huomasin myös, että siellä oli tiettyjä ihmisoikeusongelmia. Kansallisen turvallisuuslain toiminta oli todellakin ongelma, ja vakava ongelma aiheutui myös pitkäaikaisista poliittisista vangeista. Asiassa on edistytty jonkin verran eli siinä määrin, kuten aikaisemmat puhujat ovat sanoneet, että jopa niinkin myöhään kuin viime viikolla edistyttiin opettajien ammattijärjestön laillistamisessa. Muutakin edistystä on tapahtunut, koska aikaisemmin rajoitettiin ammattiyhdistysten moniarvoisuutta, kiellettiin yhdistymisvapaus ja valtion työntekijöiden ja opettajien työehtosopimukset kokonaan ja toinen Korean kahdesta suurimmasta ammattiliittojen keskusjärjestöstä - KTCU - oli laiton. Lisäksi KTCU-järjestön johdosta tehtiin laiton poistamalla ammattiliiton jäsenyys erotetuilta työntekijöiltä. On ilmennyt kaikenlaisia ongelmia. Niitä käsitellään parhaillaan, mutta haluaisin nähdä, että Korean hallitus tutkii lausuntoni johtopäätöksiä, jotka herra Porto on ilokseni sisällyttänyt mietintöönsä, erittäin tarkasti ja ottaa ne huomioon.
Haluaisin kiinnittää huomionne joihinkin näistä johtopäätöksistä. Yksi on se, että Korean hallituksen on viipymättä pantava täytäntöön OECD: lle antamansa lupaus parantaa työvoimalainsäädäntöään niin, että se sisältää kansainvälisesti sitovat standardit.
Toivon teidän myös huomaavan lauseen, joka liittyy kuolemanrangaistuksen kumoamiseen. Haluaisin, että komissaari Leon Brittan yhteenvedossaan kertoisi meille aikooko hän seurata meidän puolestamme ja komission puolesta niitä kolmea kohtaa, jotka osoitettiin komissiolle lausuntoni johtopäätöksissä ja myös herra Porton mietinnössä.

Valdivielso De Cué
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin ja Korean tasavallan välisessä puitesopimuksessa tärkeää on se, että siinä edistetään vapauksia ja puolustetaan monipuoluejärjestelmän laillisuutta sekä tunnustetaan yhdistymisvapaus sekä oikeus ammattiyhdistystoimintaan, jonka toteuttamisesta tässä tasavallassa oli tähän asti annettu vankeusrangaistus - unohtamatta muita sopimukseen sisältyviä seikkoja, kuten henkinen omaisuus, patentit, tavaramerkit, jne.
Meidän on mainittava myös Euroopan unionin ja Korean ministereiden kokous, jonka puheenjohtajana oli täälläkin läsnä oleva Sir Leon Brittan ja jossa pidettiin myönteisinä Korean hallituksen hyväksymiä ensimmäisiä talousuudistustoimia, jotka ovat vielä riittämättömiä, mutta jotka voivat näyttää suuntaa tulevia vuosia silmällä pitäen.
On paikallaan todeta myös Korean viranomaisten sitoutuneen siihen, etteivät ne vääristä kilpailua Euroopan unionin kanssa herkillä aloilla - kuten laivanrakennus- ja autoalalla - Euroopan unionin ja Korean välisten korkean tason neuvottelujen jälkeen. Tämän sitoumuksen noudattamista on valvottava läheisesti.
Valitettavasti Korea kärsii kuitenkin vielä nykyään suurista yhteiskunnallisista puutteista, ja sen lisäksi että tämä osoittaa jälkeenjääneisyyttä 2000-luvulle siirryttäessä, se merkitsee myös sosiaalista polkumyyntiä niihin maihin nähden, joissa me noudatamme työoloja sekä yhteiskuntaa koskevia sääntöjä. On erittäin tärkeää, että tätä painotetaan taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnassa.
Lopuksi mainitsemme sen kehityksen, josta olemme puhuneet aikaisemmin, ja kannustamme Korean hallitusta uusiin ponnistuksiin, jotta se saavuttaisi sen yhteiskunnallisen tason, jota kansalaiset nykyisin vaativat, ja me kaikki uskomme ja toivomme, että ihmisoikeudet Koreassa tunnustettaisiin.

Smith
Arvoisa puhemies, esittelijä ja rouva Malone kiinnittivät aivan oikein huomiota työvoimaa ja ihmisoikeuksia koskeviin kysymyksiin. Vaikka uskon, että meidän pitää kaikin tavoin kannustaa edistymistä näillä alueilla, myönnän kuitenkin, että meidän pitää olla valppaita ja meillä pitää olla tehokas ja luotettava seurantajärjestelmä. Ehkä komissaari voisi kertoa meille, kuinka komissio arvioi edistystä tällä alueella. Aikooko se esimerkiksi hankkia tietonsa sellaisten järjestöjen raporteista kuin Amnesty International ja ILO, jota erityisesti ehdottaisin?
Komission olisi tiedostettava, että parlamentin tuki tälle puitesopimukselle riippuu jatkuvasta edistyksestä työvoima- ja ihmisoikeuskysymyksessä, ja tämän parlamentin tukea ei voi jatkaa, jos tämä tilanne huononee. Emme aio pysyä vaiti, jos veljiämme ja sisariamme Koreassa jatkuvasti kohdellaan huonosti. Toivon, että komissio välittää tämän viestin erittäin selvästi Korean viranomaisille.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, haluaisin palata vielä laivanrakennukseen. Onhan erittäin hullunkurista, että telakat, jotka ovat tavallisten yritystaloudellisten mittarien mukaan tehneet konkurssin viisi kertaa, toimivat edelleen ja hankkivat maailmanmarkkinoilta laivatilauksia aivan pohjattomin polkumyyntihinnoin, eivätkä pelkästään tavallisten konttialusten alueella, vaan eteläkorealaiset telakat siirtyvät myös lauttojen, matkustajalaivojen alueelle, viimeiselle alueelle, joka meillä eurooppalaisilla vielä on työpaikkojemme säilyttämiseksi.
Sen vuoksi, arvoisa komissaari, kuinka vakuutatte meille, että Koreakin sitoutuu noudattamaan sitä, mitä 8 artiklassa sanotaan, luopumaan vielä voimaan astumattoman OECD-sopimuksen mukaisesti kilpailua vääristävistä laivanrakennustuista? Kuinka voimme varmistaa sen, että jäsenvaltioidemme kansalaistensa verovaroista eurooppalaisten rahastojen, kansainvälisen valuuttarahaston kautta Koreaan apuna lähettämät varat eivät lopulta koidu eurooppalaisten telakoidemme työpaikkojen turmioksi? Sitä ei ymmärtäisi kukaan! Toivon, että voitte sanoa meille, kuinka aiotte varmistaa, että muut eivät anna epäreiluja tukia laivanrakennuksessa.

Brittan, Sir Leon
 Arvoisa puhemies, olen iloinen, että minulla on tilaisuus ylistää tätä tärkeää sopimusta Euroopan parlamentille. Olen erittäin pitkälle samaa mieltä esittelijän, herra Porton, huomautusten osalta ja onnittelen häntä tasapainoisesta, hyvin perustellusta mietinnöstä. Hän on oikeassa korostaessaan meidän suhteemme tärkeyttä Korean tasavallan kanssa, ja hän on kertonut parlamentille tärkeimmät taloudelliset tosiseikat. Haluaisin myös kiittää herra Valdivielso De Cuéa hänen ystävällisistä, omia pyrkimyksiäni koskevista huomautuksistaan.
Jos Euroopan unioni aikoo nostaa profiiliaan maailmannäyttämöllä, on elintärkeää vahvistaa siteitä ei ainoastaan suurvaltojen vaan myös tärkeimpien kehittyvien maiden kanssa. Tästä syystä komissio hyväksyi 9. joulukuuta päivänä tiedonannon, jossa tarkasteltiin unionin suhteita Korean tasavaltaan ja tehtiin kattavia suosituksia tulevaisuutta varten. Korean tasavalta on jo yksi tärkeimmistä kumppaneistamme, ja siitä on tulossa yhä tärkeämpi poliittisesti sekä omilla ansioillaan että myös niemimaan vaikean turvallisuustilanteen vuoksi, jolla voi olla maailmanlaajuisia vaikutuksia.
Kaikista näistä syistä on olennaista, että parannamme kahdenvälisesti suhteitamme Korean tasavallan kanssa. Puitesopimuksessa tämä tehdään kattamalla laajasti taloudelliset kysymykset ja poliittinen vuoropuhelu. Se sisältää yksityiskohtaisia ehtoja, joilla puututaan suoraan Euroopan unionin kannalta tärkeimpiin asioihin; taloudellisiin kysymyksiin, kuten henkistä omaisuutta koskeviin oikeuksiin, laivanrakennukseen, merikuljetuksiin ja niin edelleen, mutta myös muiden alojen asioihin, kuten ihmisoikeuksiin, mukaan lukien työntekijöiden oikeuksiin, yhteistyöhön huumeita ja rahanpesua vastaan.
Puitesopimuksen avulla luodaan institutionaalinen koneisto, jonka kautta Euroopan unioni voi ajaa omia etujaan Koreaan nähden, ja komissio on täysin sitoutunut käyttämään sopimusta edistääkseen Euroopan etuja. Korostaisin sitä, että puitesopimus ei ole hyväntekeväisyystoimi, jolla meidän markkinamme avataan Korealle. Se ei sisällä mitään kauppamyönnytyksiä. Se on laaja-alainen sopimus, jossa ei myönnetä etuuskohtelua ja joka luo uusia kahdenvälisiä kanavia vuoropuhelulle ja yhteistyölle, ja korostaisin myös, riitojen ratkaisulle tämän tärkeän kauppakumppanin kanssa. Se siis tarkoittaa sitä, että jos meillä on ongelma tai he ovat edenneet meidän mielestämme jonkin verran, mutta eivät tarpeeksi, meillä on uusi mahdollisuus käsitellä tämänkaltaista asiaa järjestelmällisellä tavalla.
Tämän päivän äänestys tulee hyvään aikaan ei ainoastaan siksi, että se tulee juuri ennen kuin Euroopan parlamentti lähettää valtuuskunnan Koreaan, mutta myös siksi, että se tulee vuosi taloudellisen kriisin alkamisen ja Korean hallituksen vaihdoksen jälkeen. Presidentti Kim Dae Jungin aikana Korea on aloittanut talousuudistukset, joita on alettu kohdistaa joihinkin pitkäaikaisista huolenaiheistamme. On tehtävä enemmän ja komissio on edelleen erittäin valppaana, mutta Korea ansaitsee tukemme ja kannustuksemme valitsemalleen suunnalle. Työntekijöiden oikeudet ovat selvästi alue, jolla tarvitaan parannuksia, kuten herra Porto aivan oikein painottikin.
Herra Smith on kysynyt meiltä, kuinka aiomme seurata sopimuksen täytäntöönpanoa ja varmistaa, että työntekijöiden oikeuksia jatkossa parannetaan. Vastaus on, että tutkimme kaikkea sitä aineistoa, jonka hän on maininnut ja kaikkea sitä aineistoa, joka meillä on käytettävissämme, ja meillä on valtuuskunta paikan päällä Soulissa, joka kerää meille aktiivisesti tietoa. Minusta on kuitenkin oikein korostaa sitä, että monta edistysaskelta on jo otettu presidentti Kimin aikana, joka on ottanut ammattijärjestöt mukaan kansallisiin rakenneuudistusta koskeviin kolmen osapuolen välisiin neuvotteluihin. Viime viikolla, kuten rouva Malone huomautti, kansalliskokous hyväksyi virstanpylvääksi tulevan lain, jolla annetaan ammattiyhdistysoikeudet opettajille. Se, että asiat ovat menossa oikeaan suuntaan, on sitä merkittävämpää ja sitä myönteisempi saavutus, kun otetaan huomioon se, että tämä on tapahtunut vaikean taloudellisen supistuman aikana, jolloin kasvua on ollut - 6, 8 % ja työttömyys on kolminkertaistunut reilun vuoden aikana. Sopimuksen pääkohdat ja tarve parantaa Euroopan poliittista ja taloudellista asemaa Aasiassa ovat itsessään riittäviä syitä ylistää sopimusta parlamentille.
Haluaisin kuitenkin lisätä, että tukemalla sitä meillä on mahdollisuus antaa presidentti Kimille ja hänen liittolaisilleen, jotka ovat vakaasti sitoutuneet talousuudistukseen ja joita kohtaa vahvat, muuttumattomat tällaisia uudistuksia vastustavat edut sekä jotka ovat myös sitoutuneita poistamaan korruptiota ja lisäämään demokratiaa Koreassa. Herra Valdivielso De Cué on oikeassa huomauttaessaan, että vaikeuksia on edelleen olemassa, erityisesti laivanrakennusalalla, ja myös herra Jarzembowski viittasi siihen. On mahdotonta antaa takeita tulevaisuuden suhteen. Uskon, että OECD-sopimuksen täytäntöönpano antaisi meille parhaan suojan. Tämä on nyt jäissä, koska Yhdysvallat ei ole valmis ratifioimaan sopimusta.
On olemassa vahvat perusteet edetä asiassa ilman Yhdysvaltoja, koska USA edustaa vain pientä osaa maailman laivanrakennuksesta. Valitettavasti Euroopan teollisuudessa ei olla samaa mieltä. Mielestäni Euroopan teollisuudessa ollaan väärässä, koska toivotaan, että jos tätä sopimusta ei ratifioida, saadaan enemmän valtiontukea kansallisilta hallituksilta. Mitä nopeammin siellä päästään eroon tästä väärästä luulosta ja sopeudutaan siihen tosiseikkaan, ettei valtiontukea tule enempää, sitä nopeammin siellä aletaan tukea sitä, että mennään eteenpäin neljän osapuolen periaatteella, vaikkapa sitten ilman Yhdysvaltoja, saadaksemme sen suojan Koreaa vastaan, jonka tämä OECD-sopimus antaisi.
Kaikista näistä syistä toivon, että parlamentti tukisi puitesopimusta kaupasta ja yhteistyöstä Korean kanssa.

Malone
Arvoisa puhemies, olenko oikeassa tulkitessani komissaarin puhetta niin, että hän sanoi ottavansa tehtäväkseen antaa parlamentille vuosikertomuksen ja että hän ottaa huomioon johtopäätelmieni kaksi muuta kohtaa?

Brittan, Sir Leon
 Me aiomme varmasti ottaa huomioon kaikki kohdat johtopäätöksissä ja mitä tulee kertomukseen, en ole - kuten ehkä tiedätte - mitenkään innostunut muodollisista kertomuksista, mutta sen sijaan olen erittäin innostunut tiedottamaan parlamentille. Mitä minuun tulee, tulen mielelläni parlamenttiin, kuten monet täällä tietävät, antamaan täydellisen selonteon Korean tilanteesta tai muista asioista, joista parlamentti on kulloinkin kiinnostunut.
En ole siis kovinkaan innostunut muodollisesta...
Rouva Malone keskeytti puhujan.
No, en voi sanoa muuta kuin, että elleivät Euroopan unionin jäsenvaltiot täysin sekoa, ne eivät nimitä ketään, joka olisi eri mieltä.

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo12.00.

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komissiolle osoitetut kysymykset (B4-0004/99).

Puhemies
Hyvät parlamentin jäsenet, jos teille sopii, ehdottaisin, että kysymykset nro 29 ja 32 otettaisiin käsiteltäväksi ennen kysymyksiä nro 30 ja 31, koska näin antaisimme herra Montille mahdollisuuden vastata molempiin kysymyksiin ja sen jälkeen hän voisi poistua. Ymmärtääkseni tämä sopii, koska se merkitsee vain pientä viivettä kahden muun kysymyksen käsittelyssä. Näin ollen pyydän, että komissaari Monti, jota tervehdin ja jolle toivotan kaikkea hyvää tälle vuodelle, vastaisi ensiksi kysymykseen nro 29.

Kysymys nro 29 Jaime Valdivielso De Cué (H-1188/98): Aihe: Sähköinen kaupankäynti
Euroopan komissio on valmistelemassa direktiiviluonnosta sähköisen kaupankäynnin edistämiseksi. Tällaiseen kaupankäyntiin sisältyy luottamuksellisten tietojen, kuten osapuolien henkilökohtaisten tietojen sekä Internetissä normaalisti maksuvälineenä käytettävien luottokorttien numeroiden, vaihtoa.
Voisiko komissio kertoa, mihin toimiin se aikoo ryhtyä taatakseen näiden tietojen luottamuksellisuuden ja estääkseen niiden luvattoman käytön?
Herra Monti, teillä on puheenvuoro.

Monti
- (IT) Minäkin tahdon omasta puolestani onnitella teitä sydämellisesti, arvoisa puhemies, ja kiitän teitä kohteliaisuudesta, jonka osoititte minulle yhdistäessäni nämä kaksi kysymystä. Alkaakseni ensimmäisestä, arvoisa parlamentin jäsen ottaa esittämässään kysymyksessä esiin verkossa käytävässä kaupassa käytettävien henkilötietojen suojaamista koskevan arkaluonteisen kysymyksen; erityisesti hän viittaa luottokorttien tunnuslukuihin, jotka ovat yksi tärkeimmistä Internetissä käytävän kaupan maksutavoista. Jotta voitaisiin vastata yksityisyyden suojan asettamiin vaatimuksiin ja välttää erilaisten tietoliikenteen piratismin muotojen aiheuttamat uhat, keskeinen keino on salaustekniikka, kuten komissio on osoittanut digitaalista allekirjoitusta ja salausta koskevassa tiedonannossa.
Sen lisäksi, että komissio tukee sellaisten keinojen tutkimusta ja kehitystä, joilla voidaan taata luottokorttitietojen turvallinen siirtäminen, se myös rohkaisee sellaisen teknologian kehitystä, jolla pyritään minimoimaan henkilötietojen käyttö sähköisessä kaupankäynnissä. Esimerkiksi tekniikan osalta on muistettava, että tutkimustoimintaa ja teknologista kehitystä koskevan yhteisen toimintasuunnitelman puitteissa on rahoitettu lukuisia välineitä, joilla pyritään takaamaan luottokortteihin liittyvien tietojen turvallinen siirtäminen, kuten Visan ja Mastercardin kehittämä SET-standardi (Secure Electronic Transaction), joka on avoin standardi tietojen turvalliseen siirtämiseen elektronisesti, joka nyt on C-SET, joka mahdollistaa älykorttien käytön.
Komissio on myös aloittanut yleisempiä ongelmia koskevia tutkimusohjelmia, jotka liittyvät tietojen siirron turvallisuuteen, esimerkiksi INFOSEC-hankkeen puitteissa; mitä erityisesti sähköiseen kaupankäyntiin tulee, Esprit-ohjelman puitteissa on rahoitettu useita tähän alaan liittyviä erityishankkeita. Komissio tukee lisäksi elektroniseen kaupankäyntiin ja turvallisuuteen liittyvien välineiden kehitystä tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen viidennessä puiteohjelmassa, jossa korostetaan erityisesti yksityisyyden suojan laajentamista edistävän tekniikan kehitystä.
Lopuksi, arvoisa puhemies, tahtoisin korostaa, että henkilötietojen suojaaminen Internetin välityksellä tapahtuvassa viestinnässä liittyy henkilötietojen käsittelyä koskevaan ad hoc -lainsäädäntöön, jonka muodostavat 25. lokakuuta 1998 voimaan tulleet direktiivit 95/46/CE ja 97/66/CE.

Valdivielso De Cué
Haluaisin esittää kaksi mielestäni kiinnostavaa lisäkysymystä, jotka liittyvät edelliseen kysymykseen:
Aikooko komissio laajentaa olemassa olevia oikeudellisia välineitä taatakseen kuluttajan tehokkaan puolustamisen tuomioistuimen edessä tekemällä näistä välineistä nopeampia ja joustavampia?
Siinä tapauksessa, että kuluttajalle näistä toimista huolimatta aiheutuu vahinkoa, onko komissio suunnitellut järjestelmää, jolla tehokkaat oikeusapukeinot taataan?

Monti
Voin vakuuttaa, että esiin tuodut seikat on otettu huomioon kahdessa henkilötietojen käsittelyä koskevassa direktiivissä, joihin olen viitannut, eli direktiiveissä 95/46 ja 97/66.

Puhemies
Herra Kofoed on ottanut nimiinsä
Karin Riis-Jørgensenin kysymyksen nro 32 (H-1182/98): Aihe: Asedirektiivi
Asedirektiivin (91/477/ETY ) 17 artiklassa säädetään, että komissio laatii kertomuksen, jossa parlamentille ja neuvostolle tiedotetaan direktiivin seurauksista. Onko tämä kertomus jo esitetty, ja jos ei ole, milloin komissio aikoo laatia sen?
Onko komissio kertomusta laatiessaan tietoinen siitä, millaisia seurauksia tämä direktiivi aiheuttaa lisämenojen ja lisätyön muodossa noin 10 miljoonalle eurooppalaiselle metsästäjälle ja ammunnan harrastajalle, kun he kuljettavat aseita Euroopan unionissa?
Herra Monti, pyydän teitä nyt vastaamaan herra Kofoedin kysymykseen.

Monti
- (IT) Komissio aikoo vuoden 1999 loppupuolella esitellä neuvostolle ja Euroopan parlamentille aseiden hankinnan ja hallussapidon valvonnasta annetun direktiivin 91/477 soveltamista koskevan kertomuksen. Tässä kertomuksessa komissio aikoo käsitellä direktiivin toimintaa ja vaikutuksia useiden eri seikkojen kannalta. Tätä varten komissio laatii kyselyn, joka toimitetaan niille tahoille, joita asia koskee ja jossa käsitellään seikkoja, jotka te, arvoisa jäsen otitte esiin kysymyksessänne ja jotka liittyvät direktiivin soveltamisen kustannusten ja vaikutusten väliseen suhteeseen. Myös niistä ongelmista, jotka liittyvät Euroopan tuliaseenkantoluvan käyttöön metsästys- ja urheiluaseiden osalta, keskustellaan.

Kofoed
Arvoisa komissaari, kiitän ystävällisestä vastauksesta ja siitä, mitä sanoitte tästä kertomuksesta, mutta haluaisin kysyä teiltä, tiedättekö, kuinka moni maa on toimeenpannut direktiivin. Tietojeni mukaan asia on niin, että jos joku tanskalainen haluaa metsästää Isossa-Britanniassa, hänen on lähetettävä lupahakemus kuukautta aikaisemmin. Se on merkki siitä, ettei direktiiviä ole toimeenpantu Isossa-Britanniassa. Kysymykseni kuuluukin: kuinka moni maa ei ole vielä toimeenpannut direktiiviä?

Monti
Voin ilmoittaa, että kaikki jäsenvaltiot ovat ryhtyneet sisällyttämään direktiiviä omiin lakeihinsa.

Puhemies

Kysymys nro 30 Gary Titley (H-1177/98): Aihe: Eta ja laajentuminen
Euroopan talousalueen perustamissopimuksen 128 artiklassa sanotaan, että jokaisen Euroopan valtion, josta tulee yhteisön jäsen, on tehtävä hakemus tullakseen Eta-sopimuksen osapuoleksi. Mitä institutionaalisia vaikutuksia tällä on?
Mikäli EU: n jäsenyys automaattisesti edellyttää uusien jäsenten liittymistä Eta-sopimukseen, miten Eftaan kuuluvat Eta-valtiot otetaan mukaan EU: n laajentumispäätöksiin?
Tarvitaanko kaksi ratifiointikierrosta, joista toinen koskee EU: n laajentumista ja toinen Etan laajentumista?
Toivotan herra van den Broekin tervetulleeksi ja pyydän häntä vastaamaan herra Titleyn kysymykseen.

Van den Broek
Arvoisan parlamentin jäsenen kysymys koskee suhdetta, joka vallitsee Euroopan talousalueen jäsenyyden ja toisaalta pian jäseneksi liittyvien uusien unionin jäsenmaiden välillä, jotka liittyessään alkavat luonnollisesti noudattaa yhteisön säännöstöä liittymissopimusten ehtojen mukaisesti, kun ne on neuvoteltu valmiiksi. Yksi osa vielä neuvoteltavaa säännöstöä on Euroopan talousaluetta koskeva sopimus, ja siihen saakka unionin jäsenyyteen kuuluu automaattisesti myös Euroopan talousalueen jäsenyys. Eta-sopimuksen 128 artiklan mukaan uusien jäsenten liittyessä Etaan käytetään menettelyssä tiettyä mekanismia. Tämä 128 artikla on kolmeosainen. Sen mukaan uuden jäsenen täytyy ensinnäkin tehdä anomuksensa Etan neuvostolle. Toiseksi sen mukaan jäsenyyden ehdoista tulee sopia Eta-sopimuksen osapuolten ja toisaalta jäsenehdokasvaltion välillä. Kolmanneksi sen mukaan kaikkien sopimuksen solmineiden osapuolten täytyy vahvistaa sopimus. Jäsenehdokasvaltioiden päätettäväksi jää, milloin ne anovat Etan jäsenyyttä. Sen täytyy joka tapauksessa tapahtua ennen unionin jäseneksi tuloa.
Komissio tiedottaa Eta/EFTA-maille säännöllisesti laajentumisessa saavutuista tuloksista sekakomitean kautta, jolle se järjestää tiedotustilaisuuksia. Neuvoston täytyy harkita, missä määrin Eta/EFTA-maiden kommentit voidaan ottaa huomioon. Laajentumisneuvottelut tapahtuvat kuitenkin hallitusten välisen konferenssin puitteissa. Koska Eta-sopimus on osa yhteisön säännöstöä, jäsenvaltioiden suorittama liittymissopimuksen vahvistaminen sisältää myös Etan laajentumisen vahvistamisen. Eta/EFTA-maiden täytyy myös vahvistaa jäsenehdokasvaltioiden osallistuminen Etaan. Näiden päätösten täytyy tapahtua rinnakkain, jotta jäsenehdokasvaltioista tulee niiden liittyessä unioniin myös Etan täysivaltaisia jäseniä. Suokaa anteeksi, että tämä oli hieman mutkikas selitys, mutta toivon, että arvoisalle parlamentin jäsenelle on nyt selvää, mitä halusin tällä sanoa.

Titley
Haluaisin kiittää komissaaria perusteellisesta vastauksesta, vaikka hän ei oikeastaan vastannutkaan kysymykseni loppuosaan, eli ovatko kaksi ratifiointia tarpeen, toinen EU-jäsenyyttä varten ja toinen Eta-jäsenyyttä varten. Kaikkien maiden, jotka kuuluvat Etaan, on täytynyt allekirjoittaa Eta-sopimus, joten onko esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan ratifioitava sekä Puolan EU-jäsenyys että Puolan Eta-jäsenyys?
Toiseksi, voiko hän vahvistaa, että hakijamaiden täytyy hakea Etan jäsenyyttä - eli onko tämä pakollista, onko heidän pakko hakea. Lisäksi mitä tapahtuu, jos liittymisneuvotteluissa neuvotellaan huononnus, johon Eta/EFTA-maat eivät ole tyytyväisiä? Onko niillä mitään sanomista asiaan, jos vaikka Puola liittyy tiettyjen huononnusten kanssa, jotka EFTA-maiden kannalta heikentävät Eta-sopimusta? Onko niiden vain hyväksyttävä asia tapahtuneena tosiasiana?

Van den Broek
 Haluaisin aloittaa viimeisellä kysymyksellä. Onko yhteenvetoni oikea, jos muotoilen kysymyksen seuraavalla tavalla: voiko olla olemassa erilaisia ehtoja, joita sovelletaan yhtäältä EU: hun liittymiseen ja toisaalta Etaan osallistumiseen. Koska Eta-säännöstö on ehdokasmaiden osalta täysin samanlainen kuin EY-säännöstö, ei voida ajatella, että ehdokkailla olisi sellaisia siirtymävaiheita Etan jäseninä, jotka olisivat erilaisia kuin ne, joista sovittiin itse liittymisneuvotteluissa. Tässä olisi oltava selvä vastaavuus.
Ratifioinnin osalta yritin ensimmäisessä vastauksessani sanoa selvästi, että koska Eta-sopimus on osa yhteisön säännöstöä, jäsenvaltioiden liittymissopimuksen ratifiointi merkitsee vastaavasti Eta-laajentumisen ratifiointia. Toivon, että tämä selkeyttää kantani.
Mitä tulee 128 artiklaan, jos luette tekstin kirjaimellisesti, niiden täytyy hakea, mutta tosiasiassa neuvosto aikoo muistuttaa niitä siitä, että tämä muodollisuus täytyy toteuttaa jollakin tavalla ennen liittymistä, mihin itse asiassa myös sisältyy osallistuminen Etaan. Tämä muodollisuus on saatettava loppuun.

Puhemies

Kysymys nro 31 Brian Crowley (H-1216/98): Aihe: Kouluihin toimitettavaa maitoa koskeva yhteisön ohjelma
Komissio uudisti vuonna 1993 perinpohjaisesti yhteisön koulumaito-ohjelman. Kuten komissio tietää, Amsterdamin sopimus velvoittaa yhteisön ryhtymään toimiin kansanterveyden parantamiseksi, sairauksien ja tautien ehkäisemiseksi ja ihmisten terveyttä vaarantavien tekijöiden torjumiseksi.
Onko komissiolla mitään uusia suunnitelmia koulumaito-ohjelman edistämiseksi osana Amsterdamin sopimuksen 152 artiklan laajennettua toimintakenttää? Millaisia nämä mahdolliset suunnitelmat ovat?
Toivotan herra Fischlerin tervetulleeksi ja pyydän häntä vastaamaan herra Crowleyn kysymykseen.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, nykyinen koulumaitoa koskeva järjestely etenee pääasiassa kahden tavoitteen mukaisesti: haluamme yhtäältä saavuttaa maidon markkinajärjestelyn tavoitteet ja lisätä menekkiä, toisaalta haluamme innostaa tämän maitotoimen avulla tietysti erityisesti Euroopan unionin nuorta sukupolvea käyttämään maitoa, ja haluamme tarjota lapsille terveellistä ravintoa.
Emme näe mitään syytä siihen, miksi meidän pitäisi nyt muuttaa näitä tavoitteita. Sen vuoksi emme myöskään suunnittele nyt minkäänlaisia muutoksia. Meidän on kuitenkin tietysti myös katsottava, mitä Agenda 2000: sta käytävät neuvottelut tuovat tullessaan. Niiden vuoksi voi tietysti olla tarpeen tehdä muutoksia ja sopeutua.
Lisäksi on annettu tehtäväksi ulkopuolinen tutkimus, joka on aivan loppusuoralla, ja pian saamme nähdä, minkälaisia suosituksia nämä riippumattomat ulkopuoliset asiantuntijat antavat, ja voimme myös muuttaa politiikkaamme sen mukaan.

Crowley
Haluaisin kiittää komissaaria hänen vastauksestaan. Teillä on jo jonkinlainen käsitys siitä, mitä tilintarkastuksessa kerrotaan ohjelman tulevasta toiminnasta. Voitteko osoittaa meille tänään, mikä teidän mielestänne olisi paras etenemistapa koulumaito-ohjelman jatkumisen varmistamiseksi ja kuinka sitä voitaisiin muuttaa jossain vaiheessa tulevaisuudessa?

Fischler
Arvoisa puhemies, haluaisin vastata tähän herra Crowleyn lisäkysymykseen. Minun kannaltani katsottuna on sanottava seuraava asia: minulla ei ole tietoa siitä, mitä tämä ulkopuolinen tutkimus tuottaa tulokseksi, mutta olen tietysti valmis julkaisemaan tulokset heti ne saatuani.
Mitä tulee henkilökohtaisiin - korostan: henkilökohtaisiin - ajatuksiini koulumaidosta, uudistuksen yhteydessä voisi mielestäni kyllä harkita sitä, olisiko mahdollista muuttaa tätä tällä hetkellä erittäin byrokraattista järjestelmää hieman vähemmän byrokraattiseksi. Aivan siitä riippumatta on oltava periaatteessa myös meijeriteollisuuden edun mukaista pyrkiä itse kaikin tavoin saamaan tuotteidensa tulevat kuluttajat kiinnostumaan tuotteistaan, eikä vain yksinkertaisesti jättää julkisen hallinnon huoleksi sitä, että lapsia houkutellaan tukien avulla käyttämään enemmän maitotuotteita. Voin myös hyvin kuvitella, että yksityisten yritysten aloitteita ja yhteisöä käytetään yhdessä niin, että voidaan saada aikaan paras mahdollinen lopputulos.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Fischler.
Hyvät parlamentin jäsenet, kiitettyäni herra Fischleriä hänen vastauksestaan, olisi käsittelyvuorossa Heidi Hautalan laatima kysymys nro 33. Koska rouva Hautala ei kuitenkaan kunnioita meitä läsnäolollaan, hänen kysymyksensä jätetään käsittelemättä.

Puhemies

Kysymys nro 34 Joan M. Vallvé (H-1191/98): Aihe: Katalonialaiset urheilujoukkueet
EY: n perustamissopimuksen 129 artiklassa vahvistetaan yhteisön myötävaikutus siihen, että kulttuurit kehittyvät kukoistaviksi pitäen arvossa niiden monimuotoisuutta.
Urheilukilpailut ovat nykyisin laajimmalle levinneitä kulttuuritapahtumia ja Euroopan unionin eri kansojen moninaisuus olisi tehtävä tunnetuksi. Katsooko komissio tämän vuoksi, että Katalonian parlamentin käsiteltävänä oleva lakihanke, jossa muun muassa luodaan Katalonian urheilumaajoukkueille samanlainen tukikehys kuin Skotlannin ja Walesin maajoukkueilla, on sopusoinnussa kulttuuritapahtumia koskevien nykyisten kriteerien kanssa?
Toivotan komissaari Marcelino Orejan tervetulleeksi. Toivotan hänelle henkilökohtaisesti kaikkea hyvää alkaneelle vuodelle ja pyydän häntä vastaamaan herra Joan Vallvén kysymykseen.

Oreja
Komission mielestä perustamissopimuksen 128 artiklan sisältämiä kulttuurialan tavoitteita ei voida soveltaa maajoukkueiden välisiin urheilukilpailuihin. Tämän vuoksi komission tehtävänä ei ole antaa lausuntoa tästä asiasta.
Maajoukkueiden perustaminen ja toiminta riippuu ensinnäkin kunkin valtion lainsäädännöstä ja asianomaisista urheilujärjestöistä. Espanjan tapauksessa on otettava huomioon Espanjan tätä alaa koskeva lainsäädäntö ja erityisesti 15. lokakuuta 1990 säädetty urheilulaki sekä 20. heinäkuuta 1982 tehty päätös nro 2075, joka koskee kansainvälistä urheilutoimintaa ja kansainvälisiä urheilutapahtumia.

Vallvé
Paljon kiitoksia vastauksestanne, herra komissaari, siinä mielessä, että Euroopan unionin kriteerejä ei vastusteta, unionin, joka edistää tietenkin jäsenvaltioiden kulttuurien kukoistamista kunnioittamalla alueellisia ja kansallisia eroja, kuten perustamissopimuksessa sanotaan.
Halusin vain tuoda esille sen, että merkittävä osa Katalonian kansalaisista haluaa mahdollisuuden järjestää samanlaisia karsintakilpailuja kuin nykyisin järjestetään Skotlannissa ja Walesissa ja jollaisia voidaan tulevaisuudessa järjestää myös muissa maissa, kuten esimerkiksi Flanderissa, jotta kansalaisten identiteetti voitaisiin näissä kisoissa tunnustaa.

Ewing
Nousen puhumaan, koska ymmärrän niin hyvin kysyjää, koska olen kotoisin Skotlannista ja tiedän, kuinka paljon Skotlannin jalkapallojoukkue merkitsee ihmisille, ja puhun myös Kataloniaa suuresti ihailevana henkilönä, koska muistan pienenä tyttönä katselleeni kun kansainvälinen prikaati, johon serkkuni kuului, lähti Glasgow'sta Kataloniaan. Kirjan Homage to Catalonia (Kunnianosoitus Katalonialle), kirjoittaja oli skotti, joten me tunnemme suurta yhteenkuuluvuutta.
Urheilu tuli aika myöhäisessä vaiheessa sopimuksen sovellusalaan. Onko komissaari samaa mieltä siitä, että komission pitäisi kenties tarkastella tuon sovellusalan edelleen laajentamista, koska kaikista peleistä jalkapallo on epäilemättä se, joka näyttää herättävän suurimmat intohimot?

Oreja
Tämä on itse asiassa aihe, jota olemme pohtineet aivan erityisesti, sillä meillä on joitakin uusia aineksia: ensinnäkin perustamissopimukseen sisällytetty julistus. Erään jäsenvaltion taholla oltiin sitä mieltä, että urheilu pitäisi sisällyttää perustamissopimukseen. Sitä ei kuitenkaan sisällytetty sopimuksen tekstiin eikä pöytäkirjaan, mutta julistukseen kylläkin. Näin ollen, kuten jäsen varsin hyvin tietää, tämä merkitsee sitä, että monesti ensin julistukseen kirjattu asia sisällytetään myöhemmin sopimuksen tekstiin. No niin, on mahdollista, että tämä on ennakkoaavistus, ja että sen vuoksi tämä sopimukseen sisällyttäminen saattaa johtaa tulevaisuudessa uudistukseen.
Haluan sanoa myös, että joulukuussa pidetyssä Wienin Eurooppa-neuvostossa tarkasteltiin urheilua kahdesta näkökulmasta. Toisaalta kiinnitettiin huomiota urheilun yhteiskunnallisen tehtävän tunnustamiseen ja toisaalta tarpeeseen ryhtyä jonkinlaisiin toimiin dopingin osalta. Näyttää siltä, että doping-asiassa yksittäisten jäsenvaltioiden ei pidä toimia yksin, vaan eri jäsenvaltioiden välillä on harjoitettava jonkinlaista koordinointia. Tämän osalta voin sanoa teille, että kannustin puheenjohtajamaa Itävaltaa järjestämään tapaamisen kolmen ministerin; Saksan, Britannian ja Itävallan urheiluministerin kesken, joista jälkimmäinen toimisi puheenjohtajana, ja myös komission edustaja olisi paikalla. Olin itse Salzburgissa, jossa vaihdoimme mielipiteitä siitä, mitkä voisivat olla urheilun suuntaviivoja yhteisön tasolla.
Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtaja on kutsunut koolle 3. 4. helmikuuta Lausannessa pidettävän kokouksen, jossa on tarkoitus keskustella doping-aiheesta, ja minun mielestäni Euroopan unionin pitäisi valmistautua ennakolta tähän kokoukseen. Tämän vuoksi olen kääntynyt kaikkien urheiluministerien puoleen ja pyytänyt heitä kokoontumaan ennen olympiakomitean kokousta saadaksemme selville, mikä on Euroopan unionin kanta. Ei nimittäin tuntuisi kovin järkevältä osallistua kokoukseen, jossa kukin puhuisi sitten omasta puolestaan ilman että olemme ennakolta neuvotelleet asiasta. Tämän vuoksi pidämme 19. tammikuuta edeltävän kokouksen voidaksemme valmistautua tähän tapaamiseen, joka järjestetään 3. 4. helmikuuta Lausannessa.
Kuten näette, hyvä jäsen, näin ollen, urheilun osalta aletaan löytää keinoja. On ehdotettu, että urheilu sisällytettäisiin perustamissopimuksen 128 artiklaan. Tämä merkitsisi sitä, että perustamissopimukseen sisältyvään kulttuurialaan kuuluisi myös urheilu.
Minun on sanottava teille, että vaikka tämä onkin aihe, jonka osalta komission jäsenet eivät ole vielä ilmaisseet kantaansa, kannatan henkilökohtaisesti tätä lähestymistapaa ja mielestäni etenemme oikeaan suuntaan pyrkiessämme löytämään keinoja, joiden avulla urheilu voidaan jonain päivän sisällyttää perustamissopimukseen kunnioittaen - tietenkin - toissijaisuusperiaatetta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komissaari. Kiinnitän huomionne vielä hetkeksi tähän kysymykseen, sillä vaikka kaksi jäsentä on pyytänyt minulta puheenvuoroa, voin työjärjestyksen mukaan antaa sen vain yhdelle. Tämän vuoksi herra Titleyllä on puheenvuoro lisäkysymyksen esittämistä varten enintään minuutin ajan.

Titley
Pidän komissaarin huomautuksia myönteisinä ja kannatan sitä, mitä hän juuri sanoi. Erityisesti Britannian urheiluministerille on tärkeää, että näkisimme urheilun saavan korkeamman profiilin Euroopan unionissa.
Vahvistaako komissaari sen, että jos Katalonian maajoukkueet pelaisivat samoin perustein kuin Skotlannin ja Walesin maajoukkueet, se tarkoittaisi sitä, että kaikki, jotka edustaisivat Katalonian maajoukkuetta, eivät olisi koskaan oikeutettuja pelaamaan Espanjan maajoukkueessa?

Oreja
Tämän osalta haluan sanoa, että aiemmin herra Vallvélle antamassani vastauksessa ilmaisemani kanta on se, että maajoukkueiden perustaminen ja toiminta riippuu kustakin valtiosta. Voitte sanoa minulle, mikä on tilanne Walesissa ja Skotlannissa, mutta nämä joukkueet olivat olemassa jo ennen perustamissopimusta. Näin ollen nykyisin perustamissopimuksen mukaan ainoa periaate on se, että asiaa koskevat päätökset tehdään kunkin valtion lainsäädännön mukaisesti. Näin ollen en voi ylittää perustamissopimuksen antamia valtuuksia, sillä komission vastuulla on muun muassa ennen kaikkea juuri perustamissopimuksen noudattamisen varmistaminen. Sen voin kyllä sanoa, millaiset ovat urheilua koskevan lähentymisen tulevaisuudennäkymät, mutta se on jo toinen asia. Toisenlaista vastausta en voi teille kuitenkaan antaa. Kunkin valtion oma lainsäädäntö sekä asianomaiset urheilujärjestöt päättävät kaikesta, mikä koskee maajoukkueiden perustamista ja toimintaa.

Puhemies

Kysymys nro 35 Esko Olavi Seppänen (H-1204/98): Aihe: Euronews
Euroopan unionin instituutioiden ja varsinkin Euroopan Parlamentin sekä Euronewsin välillä on erityissuhde: satelliittikanavan toimintaa on rahoitettu EU-maiden veronmaksajien rahoin. Kuinka tärkeäksi komissio kokee tiedotuspolitiikassaan Euronewsin ja millaista taloudellista tukea sille on suunniteltu annettavaksi?
Herra komissaari, pyydän teitä vastaamaan herra Seppäsen kysymykseen.

Oreja
Euronews on riippumaton televisioasema, kuten hyvin tiedetään. Alun perin sitä kehitettiin yhteistyössä julkisten kanavien kanssa - joista muutamat osallistuvat edelleenkin sen rahoitukseen - vaikka nykyisin sitä valvookin yksityinen televisiokanava ITN.
Koska sen ohjelmat ovat luonteeltaan eurooppalaisia, koska se pystyy lähettämään ohjelmia viidellä yhteisön kielellä ja koska sillä on kansainvälinen lähetysverkko, Euroopan komissio on Euroopan parlamentin tukemana tehnyt tämän aseman kanssa yhteistyötä jo usean vuoden ajan, erityisesti vuosittaisen rahoitustuen muodossa.
Viime vuonna etsittiin kuitenkin parlamentin aloitteesta uutta yhteistyömuotoa. Etsinnän tavoitteena oli päästä avoimempaan suhteeseen Euroopan unionin ja televisioaseman välillä ja liittää yhteisön rahoitus suoraan konkreettisten ohjelmien tuotantoon ja levitykseen.
Tästä syystä komissio allekirjoitti 1998 budjettivallan käyttäjän suostumuksella tämän aseman kanssa käytyjen neuvottelujen tuloksena yhteisymmärryspöytäkirjan, jonka voimassaoloaika on kolme vuotta. Tähän pöytäkirjaan sisältyy suurelle yleisölle suunnattujen nyky-Euroopan erilaisia näkökohtia käsittelevien ohjelmien yhteistuotanto, yhteistoteutus ja levitys. Vuosittain solmittavalla sopimuksella vahvistetaan suunnitellut toimet sekä näiden rahoitusehdot. Kuukausittain televisioaseman ja komission kesken pidettävät kokoukset - johon osallistuu myös parlamentin yksiköiden edustaja - mahdollistavat toiminnan jatkumisen. Ohjelmien yhteistuottajana unioni käyttää hyväkseen audiovisuaalisten tuotteiden tuotanto- ja lähetysoikeuksia. Tämä antaa komissiolle mahdollisuuden laajentaa ilmaiseksi niiden käyttöä omiin verkkoihinsa, erityisesti sen oman EbS (Europe by Satellite) - satelliittilähetystensä kautta, mikä lisää tämän yhteistyömuodon kiinnostavuutta.
Tämän yhteistuotannon lisäksi komissio ei ole mitenkään erityisessä vastuussa tästä asemasta, ei sen toimituspolitiikan eikä myöskään sen hallinnon osalta. Tämä yhteistyömuoto mahdollistaa näin ollen avoimemman pohjan sellaiselle yhteistyölle, joka rajoittuu yleisön helposti tunnistettavaan tuotteeseen ja joka kunnioittaa televisiokanavan riippumattomuutta.
Vuonna 1998 allekirjoitetussa sopimuksessa todetaan, että toimintaa varten varattiin 3 250 miljoonaa ecua ja vahvistetaan 42 viiden minuutin pituisen paikan päällä tehtyjä raportteja sisältävän uutisohjelman, 168 kahden minuutin pituisen animaatio-ohjelman - lyhyen opetusohjelman - ja 222 lyhyen kolmen ja puolen minuutin pituisen asiaohjelman tuottaminen ja levitys.
Olemme parhaillaan neuvottelemassa sopimusta vuodeksi 1999. Tämän yhteistyön jatkumisesta tulevaisuudessa päätetään ennen pöytäkirjassa mainitun kolmen vuoden jakson päättymistä suoritetun arvioinnin perusteella. Tällä hetkellä komissio on tyytyväinen yhteistyöhön, joka on mahdollistanut lukuisten ohjelmien tuotannon ja jolla on varmistettu tapahtumien laadukas uutisointi.
Haluan korostaa erityisesti sitä, että parlamentin yksiköt ovat äskettäin ilmoittaneet yksiköilleni, että tiedon käsittely yhdessä Euronewsin kanssa tuotetuissa ohjelmissa on kehittynyt kohti tasapainoisempaa toimielinten toimien käsittelyä. Tässä se, mitä voin tällä hetkellä sanoa jäsenelle Euronewsin osalta.

Seppänen (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, kiitän teitä perusteellisesta vastauksesta, mutta haluaisin esittää lisähuomautuksen ja lisäkysymyksen. Ymmärrän teidän vastauksenne perusteella, että Euronews ei kuitenkaan enää ole kansallisten yleisradioyhtiöiden omistuksessa oleva kanava, ja vaikka ette sitä sanoneet, niin olen ymmärtänyt, että se on yksityisessä omistuksessa oleva yksityinen kanava. Niinpä haluan kysyä, onko komissio kilpailuttanut muita satelliittikanavayhtiöitä vastaavan televisio-ohjelman tuottamisesta, ja jos ei ole kilpailuttanut, niin miksi ei. Sitten pyytäisin arvoisaa komissaaria toimittamaan minulle, jos mahdollista, sen muistion, jossa näitä pelisääntöjä Euronewsin kanssa on määritelty.

Oreja
Haluan sanoa herra Seppäselle, että olen itse Euronewsin vahva kannattaja ja että olen tehnyt kaiken mahdollisen sen lujittamiseksi.
Alussa tilanne oli se, että yhteisö osallistui suoraan Euronewsin toimintaan. Se oli osittain mukana Euronewsin hallinnossa ja näin se oli siis osavastuussa myös kaikista Euronewsin toiminnan seurauksista. Vierailin Euronewsissa vuonna 1997, ja olimme sitä mieltä, ettei tämä ollut hyvä menetelmä. Mielestämme oli parempi solmia sopimuksia yhteisön ja Euronewsin välillä, mutta ei kuitenkaan osallistuen sen hallintoon, vaan tehden sopimuksia, jotka koskivat konkreettisia ohjelmia, toisin sanoen vahvistamalla millaiset ohjelmat voisivat kiinnostaa meitä, tehden uutispätkien sijaan hyvin lyhytkestoisia ohjelmia, joita koottaisiin pitkän ajan kuluessa siten, että uutisointi olisi mahdollisimman laaja-alaista, että se tapahtuisi mahdollisimman pitkän ajan kuluessa, ja että ohjelmia esitettäisiin mahdollisimman usein ja että niissä käsiteltäisiin toimielimiä koskevia ja niitä kiinnostavia aiheita.
No niin, tämä on se toimintamalli, josta sovittiin, ja minä olen vienyt sitä eteenpäin sen yhteistyön hengessä, joka vallitsee komission ja parlamentin välillä, kuten herra parlamentin jäsen varmasti tietää. Me tapaamme puolentoista tai kahden kuukauden välein kokouksissa, joiden puheenjohtajina toimivat herra Anastassopoulos parlamentin puolesta ja minä komission puolesta. Näihin kokouksiin osallistuu viisi tai kuusi parlamentin jäsentä ja neljä tai viisi komissaaria, ja me käsittelemme niissä kaikkia tiedotukseen liittyviä aiheita, mutta aivan erityisen tarkasti niitä, jotka liittyvät Euronewsiin. Näin ollen me siis voimme valvoa sitä tapaa, jolla tätä suhdetta hoidetaan.
Nyt sitten, mitä tulee siihen konkreettiseen aiheeseen, josta minulle puhuitte, voin sanoa, että yksi niistä syistä, joiden vuoksi ehdotin, että vetäytyisimme aiemmasta täysimääräisestä osallistumisesta Euronewsin osalta, oli se, että Euronews oli muuttunut olennaisesti julkisesta televisioasemasta yksityiseksi. Tämä ei tarkoita sitä, ettei julkisilla televisioasemilla olisi siihen vaikutusta - sen pääoma on edelleenkin peräisin julkisista lähteistä - mutta tällä hetkellä kuitenkin yksityinen televisiokanava ITN vaikuttaa sen toimintaan eniten.
Tiedätte, että Euronews on kulkenut monien käsien kautta historiansa aikana, mutta minusta on valitettavaa, etteivät julkiset televisiokanavat sitoudu enemmän Euronewsin toimintaan. Olen kääntynyt joidenkin julkisten televisiokanavien puoleen. Olen kääntynyt Espanjan ja Italian julkisen televisiokanavan puoleen, joidenkin sellaisten kanavien puoleen, jotka ovat jo aiemminkin olleet mukana, ja pyytänyt niiltä, että ne osallistuisivat enemmän ja sitoutuisivat tosissaan Euronewsin toimintaan. Suhtautuminen on kuitenkin ollut erittäin varauksellista.
Te tiedätte, että jäsenvaltioissa ollaan usein huolissaan omasta televisiokanavasta: Euronews nähdään hiukan kaukaisena. Me pidämme sitä läheisempänä, mutta jäsenvaltiot pitävät sitä kaukaisempana.
Näin ollen olemme sopineet tästä kuvaamastani toimintatavasta, ja mielestäni se on tällä hetkellä myönteinen toimintatapa.

Evans
Komissaari sanoi loppuhuomautuksissaan, että ihmiset ovat kiinnostuneita ainoastaan kansallisista televisiokanavista. No, minä olin huolissani Euronewsista. Näin suuren vaivan ja maksoin suuret rahat kaapelitelevisioyhtiölle, jolla on monopoliasema tämän palvelun alalla alueellani, kaapelitelevision asentamisesta, jotta voisin istua ja viettää hauskoja hetkiä iltaisin kuunnellen ja katsellen Euronewsia. Te, arvoisa komissaari, joka olette niin kiinnostunut Euronewsista ja tuette sitä, olette varmasti kiinnostunut kuulemaan, että kuuden kuukauden kuluttua kaapeliyhtiö kirjoitti minulle ja kertoi, että Euronews aiotaan lopettaa, ja että minä en enää millään tavalla saa sitä nähtäväkseni. Tämä on surullinen pieni tarina, mutta tiesin, että olisitte kiinnostunut kuulemaan sen.

Oreja
Arvoisa puhemies, panen vain merkille esitetyn huomion ja minun on sanottava, että olen yhtä lailla kiinnostunut Euronewsista kuin tekin.
Voin sanoa teille, että kun palaan illalla kotiin, yritän aina katsoa Euronewsia, jotta kuulisin viimeisimmät uutiset. Ymmärrän siis, että olette kiinnostunut tietämään, mitkä ovat viimeisimmät Euronewsia koskevat uutiset.

Puhemies

Kysymys nro 36 María Izquierdo Rojo (H-1225/98): Aihe: Euroopan kulttuurikaupungin tulevaisuudennäkymät
Komissio esitti 30. lokakuuta 1997 Euroopan parlamentin ja neuvoston pyynnöstä päätösehdotuksen Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtumasta . Euroopan parlamentti hyväksyi sen ensimmäisessä käsittelyssä 30. huhtikuuta 1998 ja neuvosto hyväksyi yhteisen kantansa 24. heinäkuuta 1998 . Kuten komissio hyvin tietää, neuvoston yhteinen kanta poikkeaa jyrkästi komission ehdotuksesta. Lisäksi yhteisessä kannassa tehty maiden jako vuosille 2005-2019 poikkeaa vielä enemmän ei ainoastaan ehdotuksen hengestä vaan myös aloitteen päätavoitteesta, joka on Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtuman " yhteisöllistäminen" . Voiko komissio kertoa, mitkä ovat olleet syyt siihen, että se ei ole vetänyt pois ehdotustaan neuvoston yhteisen kannan hyväksymisen jälkeen? Mikä on komission kanta tästä yhteisestä kannasta? Eikö komissio toisaalta usko, että tällä hetkellä on hieman aikaista toteuttaa sellaisen yhteisöaloitteen hyväksyntämenettely, jota ei ole tarkoitus käynnistää ennen kuin vuonna 2005?
Herra komissaari, teillä on puheenvuoro vastataksenne rouva Izquierdon kysymykseen.

Oreja
 Arvoisa puhemies, kiitän rouva Izquierdo Rojoa hänen minulle esittämästään kysymyksestä - josta täällä parlamentissa on keskusteltu tänä iltana - ja rouva Izquierdo Rojo tietää hyvin tämän olevan aihe, joka huolestuttaa minua ja jossa toivon päästävän tyydyttävään ratkaisuun.
Komissio on ilmaissut selvästi, mitä mieltä se oli tästä yhteisestä kannasta. Komissio esitti aikanaan ehdotuksen. Meidän mielestämme se oli järkevä ehdotus. Miksi? Sen vuoksi, että se mahdollistaa erittäin tärkeän tapahtuman, eli Euroopan kulttuurikaupunki -tapahtuman " yhteisöllistämisen" .
Niistä kulttuuritapahtumista, joita toteutetaan ja jotka ovat todellakin koko Euroopan laajuisia, Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtuma on kenties, jos ei kaikkein merkittävin, niin ainakin kaikkein näkyvin. Mielestäni se voidaan tehdä paremmin kuin mitä tällä hetkellä tehdään. Tämä on todella loistava idea, jonka rouva Mercouri esitti vuonna 1985. Tapahtuma järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1985 ja niitä on järjestetty vuoteen 1999 saakka, tähän vuoteen saakka, jolloin Euroopan kulttuuripääkaupunkina on Weimar, kuten tiedätte, mutta meidän mielestämme ja erityisesti minun mielestäni menettelyä oli mahdollista parantaa.
Kuinka menettelyä voitiin parantaa? No ensinnäkin siten, ettei tämä tapahtuma keskittyisi vain yhteen kaupunkiin, yhteen alueeseen tai yhteen maahan, vaan että tällä tapahtumalla olisi todellinen eurooppalainen luonne. Tämä on se syy, miksi komission tekemässä ehdotuksessa ajateltiin ensinnäkin, että jäsenvaltiot laatisivat ehdotuksia siitä kaupungista tai niistä kaupungeista, joiden ne halusivat olevan Euroopan kulttuuripääkaupunkeja, ja että näissä ehdotuksissa mainittaisiin myös, mikä olisi sellaista aidosti eurooppalaista toimintaa, jota ne aikoivat toteuttaa tämän vuoden aikana, ja josta komissio neuvottelisi parlamentin ja yhteysryhmän kanssa - jälkimmäinen olisi se, joka voisi esittää valintaperusteita. Kuultuaan heitä komissio voisi tehdä päätöksen parlamentin mietintöön ja tämän yhteysryhmän mielipiteeseen nojautuen ja laatia neuvostolle oman ehdotuksen, josta neuvosto päättäisi enemmistöpäätöksellä.
Mikä oli se ongelma, joka oli ollut olemassa ja vaivannut meitä varsinkin vuosien 1997 ja 1998 aikana? Se, ettei neuvosto päässyt yhteisymmärrykseen silloin, kun sen piti tehdä päätös yksimielisesti, sillä yksi ainoa maa, jossa paineet kohdistuivat yhteen kaupunkiin, teki yhteisymmärrykseen pääsemisen mahdottomaksi.
Näin ollen tämä menetelmä, joka koostui toisaalta kuulemisesta ja toisaalta siitä, että komissio tekisi lopulta ehdotuksen neuvostolle, joka sitten hyväksyisi sen yksimielisesti, tuntui meistä hyvältä menetelmältä. Tämä menetelmä ei kuitenkaan miellyttänyt neuvostoa. Siispä neuvosto on hyväksynyt yksimielisesti yhteisen kannan, jonka osalta minulla on ollut epäilyksiä siitä, vääristyikö komission ehdotus vai ei. Koska minulla oli epäilykseni, käännyin oikeudellisen yksikön puoleen. Oikeudellisen yksikön taholta minulle sanottiin, että tarkkaan ottaen vääristymistä ei ollut tapahtunut ja että sen vuoksi menettelyä oli mahdollista jatkaa. Tämä on se tilanne, jossa parhaillaan olemme.
Mitä nyt on tapahtunut? On annettu ilmoitus parlamentin aikomuksesta hylätä yhteinen kanta, josta on keskusteltu tänään herra Monfilsin ehdotuksen ohella. Olin eilen Bonnissa komission ja Saksan hallituksen välisessä tapaamisessa, ja tapasin kulttuuriasiain neuvoston puheenjohtajan sekä Saksan kulttuuriministerin, mikä on erittäin merkittävä tapaus, kuten hyvä parlamentin jäsen tietää, sillä Saksalla ei ole koskaan aikaisemmin ollut kulttuuriministeriä. Osavaltioilla oli kyllä ministereitä, mutta liittovaltion tasolla ei ole ollut ministeriä, ja itse asiassa käsittelin herra Naumannin kanssa lähes ainoastaan tätä aihetta, ja kannustin häntä kolmen osapuolen väliseen vuoropuheluun parlamentin, neuvoston ja komission kesken, jotta löytäisimme ulospääsyn tästä tilanteesta.
Ymmärrän vallan hyvin parlamentin vihastumisen ja tunnen itse samoin. Tunnen samoin aivan erityisesti sen takia, että tuo täysin erilainen menetelmä oli minun ehdotukseni. Olen kuitenkin pahoillani siitä, että jos emme pääse sopimukseen, kyse ei ole enää siitä, että " yhteisöllistämistä" rajoitettaisiin, vaan siitä, että se katoaisi kokonaan, sillä hallituksilla voi aina olla kiusaus sanoa: " miksemme jatkaisi samoin kuin olemme toimineet tähänkin asti ja käyttäisi puhtaasti hallitusten välistä menetelmää" . Tämä on siis näin ollen tämänhetkinen tilanne.
Olen kannustanut neuvostoa ja kannustan parlamenttia siihen, että löydettäisiin menettelytapa, johon parlamentti voisi esittää tarkistuksia toisessa käsittelyssä - minä pyrin hyväksymään valtaosan näistä tarkistuksista - ja katsomme sitten, kuinka voimme löytää sellaisen menettelytavan, jonka avulla pääsemme etenemään asiassa.
Hyvä rouva Izquierdo Rojo, voitte olla varma siitä, että jos päätös ei olisi ollut yksimielinen, en olisi hyväksynyt tätä ehdotusta. Koska päätös kuitenkin oli yksimielinen, sillä oli enemmän painoarvoa, kuten tiedätte. Kun päätös on yksimielinen, neuvoston kanta menee komission kannan edelle.

Izquierdo Rojo
Itse asiassa sen, mitä komissaari meille niin didaktisesti selitti neljä ja puoli, lähes viisi minuuttia, me jo tiesimmekin. Minulla on vain minuutti aikaa kysyä häneltä jotain, mitä me emme tiedä, eli aikooko komissaari lähitulevaisuudessa edelleenkin pestä kätensä, aikooko hän edelleenkin panna asioita huolestuneena merkille, vai aikooko hän kenties viimeinkin ottaa vastuullisemman asenteen. Tähän mennessä tiedämme, että ministeri ei olisi voinut toimia huonommin Granadan osalta, sillä aivan hullua rotaatio-menetelmää käyttämällä, jossa " vuoro tulee meille kaikille" , kulttuuriministerit ovat tehneet sellaisesta asiasta naurettavan, joka oli tärkeä. Kaiken tämän me jo tiesimme, herra komissaari, mutta pyydämme teitä ottamaan kannan, joka vastaa paremmin teidän asemaanne ja komission vastuuta niinkin tärkeässä Euroopan kulttuurialaan liittyvässä asiassa, joka kuuluu teidän toimivaltaanne.

Oreja
Olen todella pahoillani, hyvä rouva Izquierdo, ettette ole tyytyväinen, mutta käytin nämä neljä ja puoli minuuttia, koska mielestäni pystyin sillä tavoin selittämään teille jotain, minkä te saatoitte jo tietääkin, mutta jota kaikki salissa olevat jäsenet eivät ehkä tienneet. Joka tapauksessa selitin teille kuitenkin tapahtumien historiaa.
En voi myöskään tekaista perustamissopimuksen sisältöä. Minulla on perustamissopimus ja minun on sovellettava sitä. En voi tehdä enempää kuin mitä on jo tehty. Jos neuvosto hyväksyy päätöksen yksimielisesti, en voi tehdä tämän enempää. Se, mitä voin tehdä - tämä on muuten uusi asia, sillä se tuli esille eilen - on keskustella neuvoston puheenjohtajan kanssa ja sanoa hänelle: " Katsokaahan, tämä on erittäin tärkeä asia. Kutsukaa nyt kerta kaikkiaan kokous koolle ja järjestäkää pieni neuvottelu, niin katsotaan, jos tämän pienen neuvottelun tuloksena edetään määrättyyn suuntaan ja te pääsette joistakin mielipiteistä yhteisymmärrykseen" .
Hyvä jäsen, sanokaa te minulle, mitä muuta voin tehdä. Mahdollisuuteni ovat rajalliset, koska minulla ei ole tämän enempää toimivaltaa. Katsokaahan, tässä on kyse myös erittäin suuresta riskistä, enkä minä tietenkään aio ottaa sitä, siitä voitte olla täysin varma. Ensinnäkään minä en aio tukea sitä, että Euroopan kulttuuripääkaupungit katoavat, ja toiseksi aion tehdä parhaani, että Euroopan kulttuuripääkaupungit " yhteisöllistetään" . Ainoa riski, mikä tässä kuitenkin on, on se, että tietyllä hetkellä, jos neuvosto ei ole päässyt sopimukseen, se perääntyy ja toimii yksinkertaisesti hallitusten välisen sopimuksen pohjalta. Näin se on tehnyt vuodesta 1985 lähtien vuoteen 1999 saakka, ja se voi toimia näin jatkossakin vuosien 2000-2019 aikana, tai maailmanloppuun saakka.
Tämän vuoksi ainoa mahdollisuuteni on tällä hetkellä yrittää suostutella parlamenttia pääsemään yhteisymmärrykseen.

Puhemies

Kysymys nro 37 Bernd Posselt (H-1230/98): Aihe: Vuoden 2000 juhlallisuudet
Missä vaiheessa vuoden 2000 juhlallisuuksien valmistelut ovat, ja aikooko komission jäsen tämän ohjelman yhteydessä asettaa kristillis-islamilais-juutalaisen vuoropuhelun erityisen keskeiseen asemaan?
Herra komissaari, pyydän teitä vastaamaan herra Posseltin kysymykseen.

Oreja
Komissio on työskennellyt jo vuosien ajan järjestäen vuosituhannen vaihteeseen liittyviä tapahtumia. Tarkoitan Hannoverin maailmannäyttelyä, vuoden 2000 Euroopan kulttuuripääkaupunkeja ja Robert Schumanin julistuksen 50-vuotisjuhlia.
Mitä tulee vuosituhannen vaihteeseen liittyviin aloitteisiin, joita jäsenvaltioiden toimitsijat meille toimittavat, olen antanut yksiköilleni ohjeet, että perustettaisiin eurooppalainen suojelutoiminta, jota myönnettäisiin niille tapahtumille, jotka ilmentävät Euroopan rakentamisen henkeä.
Lisäksi aion ehdottaa komissiolle, parlamentille ja neuvostolle, että kaikki Euroopan toimielimet välittäisivät kansalaisille poliittista rauhansanomaa.
Toisaalta välttämätön jäsenvaltioiden välinen yhteistyö aloitettiin 3. kesäkuuta, jolloin PO X kokoontui Brysselissä vuosituhannen vaihteen juhlallisuuksien kansallisten vastuuhenkilöiden kanssa. Saatoin ilokseni todeta, että kaikki 15 jäsenvaltiota olivat kokouksessa läsnä, osoittaen näin halukkuutensa sekä jäsenvaltioiden keskinäiseen että Euroopan toimielinten kanssa tapahtuvaan yhteistyöhön.
Minun on kuitenkin korostettava sitä, että kaikissa komission toteuttamissa toimissa noudatetaan mitä tiukimmin toissijaisuusperiaatetta. Komissio ei siis aio ryhtyä soveltamaan tukien jakamispolitiikkaa, vaan se päinvastoin keskittyy sellaisiin tapahtumiin, joihin aiemmin viittasin, eli sellaisiin, joilla on kestäviä vaikutuksia ja jotka mukautetaan kansalaisten odotuksiin.
Mitä tulee kristillis-islamilais-juutalaiseen vuoropuheluun, komissiolla ei ole mitään erityissuunnitelmia tämän asian osalta.

Posselt
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää kaksi lyhyttä lisäkysymystä. Mikä on musiikin osuus näissä juhlallisuuksissa? On järjestöjä, kuten Europa musicale, jotka valmistelevat niitä erittäin vilkkaasti myös hakijamaiden kanssa. Haluaisin kysyä teiltä, tehdäänkö suunnitelmia vain joidenkin juhlallisuuksien osalta vai myös todellisten kulttuuritapahtumien osalta?
Toiseksi kysyin päättäväisesti kristillis-islamilais-juutalaisesta vuoropuhelusta. Vuosi 2000 muistuttaa nimittäin erityisesti Kristuksen syntymästä, josta aloitamme ajanlaskumme, ja minun mielestäni meidän pitäisi ryhtyä vuoropuheluun naapuriemme, siis muslimien ja juutalaisten kanssa, mikä on meillä nyt yhä enemmän sisäpoliittinenkin asia. Sen vuoksi kysymys siitä, onko vastaavanlaisia suunnitelmia olemassa.

Oreja
Kumpaakaan näistä aiheista ei ole otettu mukaan komission suunnittelemaan vuosituhannen vaihdetta koskevaan ohjelmaan yhdestä syystä: sen vuoksi, että yhteisön osallistuminen vuosituhannen vaihteen tapahtumiin tulee olemaan vähäistä yhteisön politiikan osalta. Toisin sanoen meillä on omat ohjelmamme ja aiomme yrittää toteuttaa niitä. Meillä on kulttuurin puiteohjelma vuosiksi 2000-2005, jonka osalta meillä on tällä hetkellä todella vakava ongelma, sillä yksi jäsenvaltio on pienentänyt rahoitusosuuttaan siinä määrin, että on todella mahdotonta puhua enää jyrkästi kulttuuriohjelmasta. 14 jäsenvaltiota on hyväksynyt komission ehdotuksen, mutta yksi jäsenvaltio vastustaa sitä, ja tämän vastustuksen vuoksi, koska meiltä vaaditaan yksimielisyyttä, ei puiteohjelmaa ole tällä haavaa mahdollista saada aikaan.
Tämä on kuitenkin yksi asia, ja toinen asia on sitten vuosituhannen vaihteeseen liittyvät ohjelmat. Kaikissa jäsenvaltioissa järjestetään laajamittaista vuosituhannen vaihteeseen liittyvää toimintaa. Yhteisön näkökulmasta katsottuna me aiomme kuitenkin keskittyä ainoastaan näihin kolmeen suureen tapahtumaan.
Muut ehdotetut tapahtumat ovat mielestäni mielenkiintoisia, mutta komissio ei ole suunnitellut sisällyttää toimintaansa mitään näiden kolmen aiemmin mainitun tapahtuman ulkopuolelta, vaikkakin, jos näiden tapahtumien osalta tehtäisiin ehdotuksia, komissio voisi varmasti tutkia niitä.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, pidetäänhän Expo 2000 -maailmannäyttelykin. Tuossa maailmannäyttelyssä yritetään ensimmäistä kertaa soveltaa elektronista rahaa kattavasti laajemmalla alueella. Vieraita tulee koko maailmasta - noin 40 miljoonaa. Onko teillä käsitystä, voisimmeko ottaa juhlallisuuksien yhteydessä huomioon myös tämän ainutkertaisen tapahtuman tällaisen suuren kokeen toteuttamiseksi?

Oreja
Komissio tutkii parhaillaan millaista toimintaa se voi toteuttaa Hannoverin maailmannäyttelyssä, ja tällä hetkellä - en rohkenisi vielä kirjoittaa tätä musteella, mutta kirjoittakaa se lyijykynällä - olemme arvioineet noin 7 miljoonan euron - 6, 7 tai 7, 5 miljoonan euron - suuruisen summan maailmannäyttelyä varten.
Joka tapauksessa tämän vuoden kolmen ensimmäisen kuukauden kuluessa, toisin sanoen ennen maaliskuun loppua olen saanut valmiiksi tiedonannon, jossa mainitaan kaikki Hannoverin osalta suunniteltu toiminta. Olen koonnut työryhmän ja haluan, että tämä asia on käsitelty loppuun jo ennen 3. maaliskuuta, ja välitän tiedot hyvin mielelläni parlamentille, ja erityisesti kerron oikein mielelläni teille, hyvät jäsenet, mitä on tarkalleen ottaen siihen mennessä suunniteltu toiminta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komissaari. Muistutan teitä siitä, että sanatarkat istuntoselostukset kirjoitetaan musteella eikä lyijykynällä. Sen vuoksi tämä luku on vähän hankala kirjoittaa lyijykynällä, kuten toivoitte. Ehkäpä sanatarkkoja istuntoselostuksia laativat yksiköt voisivat auttaa teitä. Paljon kiitoksia joka tapauksessa vastauksistanne ja läsnäolostanne.

Puhemies

Kysymys nro 38 Robert J.E. Evans (H-1178/98): Aihe: Matkustajien käyttäytyminen lentokoneissa
Voisiko komissio kertoa minulle, suunnitteleeko se ottavansa käyttöön tiukempia alkoholin saatavuutta ja matkustajien käyttäytymistä koskevia rajoituksia Euroopan lennoilla lentohenkilöstöön kohdistuneiden äskettäisten väkivallantekojen vuoksi?
Toivotan teidät tervetulleeksi, komissaari Kinnock, ja pyydän teitä vastaamaan herra Evansille.

Kinnock, Neil
Komissio on tietysti tietoinen ongelmista, jotka aiheutuvat häiriköivistä matkustajista lentokoneissa, ja se tuomitsee jyrkästi ne väkivallanteot ja huonon käytöksen, joista lentohenkilöstö ja muut matkustajat joutuvat kärsimään. Koska näiden tapausten lukumäärä ja niiden vakavuus on kasvanut viime aikoina monissa paikoissa sekä Euroopan unionin sisä- että ulkopuolella, asia on nyt etusijalla kansainvälisessä siviili-ilmailujärjestössä (ICAO) ja Euroopan siviili-ilmailukonferenssissa (ECAC).
Kumpikin järjestö käsittelee häiriköivien matkustajien ongelmaa yleisenä lentoturvallisuusasiana. Ne tekevät arvion tämänhetkisistä määräyksistä ja keräävät lisäksi olennaista tietoa sellaisten lennon aikana sattuneiden tapausten määrästä ja luonteesta, joilla on ollut mukana häiriköiviä matkustajia. Muiden asioiden ohella harkinnassa on tarve mukauttaa olemassa olevaa lainsäädäntöä niin, että se mahdollistaisi nopeat, tehokkaat ja johdonmukaiset toimet määränpäänä olevalla lentokentällä niitä matkustajia vastaan, joiden käytös on ollut lennon aikana hyökkäävää.
ECACin turvallisuustyöryhmä keskustelee asiaan liittyvistä seikoista seuraavassa kokouksessaan, joka pidetään helmikuussa, ja järjestö järjestää myös näitä asioita käsittelevän työpajan maaliskuussa.
Näiden tapahtumien jälkeen ja ottaen huomioon ECACin ja ICAOn työn komissio harkitsee, mikä toimintatapa olisi asianmukainen yhteisön tasolla tai vaihtoehtoisesti osana laajempia kansainvälisiä aloitteita.

Evans
Kiitän komissaaria hänen erittäin laajasta ja rohkaisevasta vastauksestaan. Hän tietää hyvin, että yksi syy siihen, että olen kiinnostunut näistä asioista, on se, että Heathrow'n lentokenttä sijaitsee minun vaalipiirini alueella. Hänen huomautuksensa ja komission toimet rohkaisevat minua.
Olen kuitenkin huolissani siitä, kuinka hänen toimensa voidaan sovittaa yhteen sen asian kanssa, että lentohenkilöstön jäsenet, eli ne, jotka hyvin usein ovat uhreja, painostavat matkustajia juomaan. Lentohenkilöstön jäseniä taas heidän työnantajansa - lentoyhtiöt - painostavat myymään alkoholia saadakseen voittoa. Tiedämme, että 99 % huonosta käytöksestä on yhteydessä alkoholiin. Jos ehdotetut muutokset verottoman myynnin sääntöihin tarkoittavat sitä, että ihmisiä rohkaistaan käyttämään lentokoneesta ostamansa veroton alkoholi lennon aikana, tämä voi pahentaa ongelmaa edelleen. Olen kiinnostunut tietämään, miten komissio aikoo itse asiassa saattaa voimaan sen lainsäädännön, jota se ilokseni vie eteenpäin.

Puhemies
Paljon kiitoksia. Muistakaa, että tämä ei ole alahuone. Pyydän teitä vastaamaan herra Evansin lisäkysymykseen, ja lisäksi minulla on vielä kaksi lisäkysymystä tästä samasta aiheesta.

Kinnock, Neil.
Arvoisa jäsen on oikeassa sanoessaan, että alkoholijuomilla on osuutta suuressa osassa näistä tapauksista, mutta yksi kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön aloittaman tutkimuksen tavoitteista on saada luotettavia tilastoja häntä yhtä hyvin kuin minuakin huolettavien tapausten syistä ja luonteesta ja samalla tietenkin niiden taustoista ja vaikutuksista. Yksi erittäin alustava johtopäätös voidaan tehdä niistä tutkimuksista, jotka on jo osittain tehty, ja tämä johtopäätös on se kummallinen seikka, että ilmeisesti lentokoneiden tupakointikielloilla on osittain se vaikutus, että ne lisäävät juomahalukkuutta. Kuinka luotettava tämä tieto on, emme voi vielä sanoa. En usko, että kukaan ehdottaisi ratkaisuksi tähän sitä, että tupakointi sallittaisiin lentokoneissa uudestaan.
Raportoin arvoisalle herralle heti, kun saamme konkreettisempaa tietoa, ja saatamme tehdä lainsäädäntöehdotuksia sen tiedon perusteella.

McIntosh
Pidän myönteisinä komissaarin huomautuksia ja olen erittäin kiinnostunut kuulemaan, mikä olisi toimille perustamissopimuksen mukainen oikeudellinen perusta. On ryhdyttävä toimiin. Stansteadin lentokentän, joka muutoin on erittäin tervetullut Pohjois-Essexin ja Etelä-Suffolkin vaalipiiriini, liikenne ja sen kautta kulkevien matkustajien määrä on kasvussa ja matkustajat haluavat ilman muuta kuulla, että heidän turvallisuutensa on ensiarvoisen tärkeä asia. Voisiko komissio harkita jäsenvaltioiden kannustamista yhteistyöhön sellaisten matkustajien, jotka ovat herra Evansin tarkoittamassa selvästi päihtyneessä tilassa, matkustamisen estämiseksi. He vaarantavat muiden matkustajien ja myös lentohenkilöstön hengen.

Kinnock, Neil.
 Vastaisin arvoisalle jäsenelle sanomalla, että käymme varmasti jatkokeskusteluja jäsenvaltioiden kanssa. Tämä on itsestään selvä tie, jota kuljemme mielellämme. On vaikea sanoa tarkasti, mitä ehdotuksia haluaisimme tehdä lainsäädännön osalta, ennen kuin analyysi on valmis. Olen varma, että hän tukisi tätä näkökantaa.
Jos analyysi kuitenkin viittaisi siihen suuntaan, että yhteisön lainsäädännön käyttöönotolla olisi edullista vaikutusta, olisi perusta tämän tekemiselle perustamissopimuksen ehto, joka antaa meille toimivaltaa liikenneturvallisuuden ja matkustajaturvallisuuden alueella.
Aukko tämänhetkisissä ICAOn yleissopimukseen kirjatuissa säännöksissä, jotka ohjaavat maailmanlaajuisesti matkustajien käyttäytymistä ja lentoalusten päälliköiden valtuuksia, on se, että lentoaluksen päällikön tehtävänä on päättää, onko lentokoneessa tehty rikkomus vakava vai vähemmän vakava.
Tämän päätöksen tekeminen on epäkiitollinen tehtävä lentokoneen päällikölle. Jos päätelmä on se, että rikkomus on vakava, kaikilla ICAOn jäsenmailla on valtuudet pidättää ne, joita syytetään häiritsevästä tai hyökkäävästä käyttäytymisestä.
Silloin ei ole helppoa, jos lentokoneen päällikkö ei tee sitä päätelmää, että matkustajan käyttäytyminen on ollut erittäin vakavaa tai raskauttavaa, jolloin valtiot voivat olla käyttämättä niiden pidättämisvaltuuksia.
Näiden määritelmien hiomiseksi ja tuon aukon täyttämiseksi, josta voi aiheutua vaikeuksia kaikille, joita se koskee, paitsi syylliselle, tehdään nyt työtä, joka koskee lennon aikana häiriköintiä ja sen lentohenkilöstölle ja matkustajille aiheuttamia seurauksia.

Von Habsburg
Saanko ensiksi antaa teille pienen neuvon? Lentoyhtiö, jota käytän lentääkseni Brysseliin, on jo löytänyt ratkaisun ongelmaanne. Se tarjoilee niin huonoja EU: n ulkopuolelta ostettuja viinejä, että kukaan ei halua juoda niitä.
Minulla on käytännön kysymys, joka on minulle ensiarvoisen tärkeä. Voisitteko saada komissiolta tai joltain muulta elimeltä määräyksen, että lentokoneeseen ei saisi ottaa mukaansa kahta matkalaukkua? Tämä vaarantaa hätätilanteessa kaikkien turvallisuuden. Lentoyhtiöiden pitäisi valvoa tätä.

Kinnock, Neil.
Olen valmis heti myöntämään, että arvoisan jäsenen viinituntemus on parempi kuin minun. Minulla on kuitenkin tuttavapiirissäni henkilöitä, joiden tiedetään juoneen paljon huonoa viiniä yksinkertaisesti siksi, etteivät he enää viidennen tai kuudennen lasin jälkeen maista mitään. Huonojen viinien tarjoaminen ei ole siis mikään hyvä suoja häiriköintiä vastaan.
Matkatavarakysymys on vähän eri asia ja varmasti jokainen meistä on silloin tällöin rikkonut yleisiä sääntöjä lisätäkseen omaa mukavuuttaan. Sanoisin, että niin kauan kuin toinen noista laukuista ei sisällä montaa viinapulloa, lentohenkilöstön on mahdollista saada se mahtumaan mukaan. Yleisesti ottaen henkilökohtaisen turvallisuuden ja lentoturvallisuuden kannalta ei ole järkevää yrittää ottaa liian monta matkalaukkua mukaan. Monet lentoyhtiöt valvovat tätä sääntöä tehokkaasti.

Puhemies

Kysymys nro 39 Richard Stuart Howitt (H-1203/98): Aihe: Euroopan laajuiset liikenneverkot ja niiden käytön tekeminen helpommaksi vammaisille
Voiko komissio kertoa, mitä toimia Euroopan laajuisten liikenneverkkojen suuntaviivojen nykyisen tarkistuksen yhteydessä ehdotetaan sen takaamiseksi, että suuntaviivoissa kiinnitetään asianmukaista huomiota liikennevälineiden käytön tekemiseen helpommaksi vammaisille, sekä sen takaamiseksi, että jäsenvaltiot myös toteuttavat tämän?
Herra komissaari, pyydän teitä vastaamaan herra Howittin kysymykseen.

Kinnock, Neil
Kuten arvoisa jäsen tietää, nykyisten Euroopan laajuisten verkkojen suuntaviivojen tavoite on pyrkiä varmistamaan henkilöiden ja tavaroiden liikkuvuus alueella, jolla ei ole sisäisiä rajoja, parhaissa mahdollisissa sosiaalisissa ja turvallisuuteen liittyvissä oloissa. Tavoite koskee myös liikuntarajoitteisia ihmisiä. Kaikki liikenneinfrastruktuurin rakentamispäätökset, mukaan lukien teknisten standardien valinta, ovat tietysti ensisijaisesti jäsenvaltioiden vastuulla.
Komissio valmistelee parhaillaan valkoista kirjaa, joka julkaistaan tämän vuoden kesällä, ja jossa esitetään Euroopan laajuisia verkkoja koskevan politiikan tuleva kehittäminen ja suuntaviivojen tarkistuksen valmistelu. Tässä yhteydessä yksi mahdollisuus, josta keskustellaan, on palvelutasoihin liittyvien kriteerien kehittäminen, joihin voisi kuulua viittaus verkkoon pääsystä vammaisille.
Valmistellessaan valkoista kirjaa komissio on aloittanut laajan kuulemismenettelyn ja luonnollisesti pidämme tämän parlamentin ja kaikkien asiasta kiinnostuneiden osapuolten, mukaan lukien vammaisjärjestöjen, joihin meillä on erittäin hyvät suhteet ja tiivis yhteydenpito, näkökantoja tervetulleina.

Howitt
Onnittelen komissaaria ja kannatan sitä, mitä hän sanoo suhteista vammaisjärjestöihin, josta esimerkkinä hänen linja-autodirektiivin valmistelussa mukana olevien virkamiestensä työ. Siitä edistyksestä, jota on tapahtunut, on selviä todisteita. Tuen ja kannustan häntä harkitsemaan edelleen palvelutasoja ja vammaisten pääsymahdollisuuksia koskevia ehdotuksia.
Pyytäisin häntä kuitenkin menemään pitemmälle. Voisiko hän tarkastella, puhuessaan yhteentoimivuudesta, olemassa olevia yhteyksiä? Esimerkiksi siitä ei ole mitään hyötyä, että pääsee helposti sisään junaan, jos ei pääse asemalle. Tieverkostosta ei ole mitään hyötyä, jos ei ole pysäköintipaikkoja vammaisille. Voisiko hän tarkastella tätä asiaa ja vammaisille tarkoitettuja tietoja niin, että sokeat sokeainkirjoituksen avulla sekä kuurot tekstipuhelimen ja muiden visuaalisten näyttöjen välityksellä saisivat täydet mahdollisuudet käyttää Euroopan laajuisissa verkoissa olevaa tietoa?
Ja vaikka hän sanoikin vastauksessaan, että täytäntöönpano on jäsenvaltioiden vastuulla, kysyisin, onko valkoisessa kirjassa mitään, millä voisi tönäistä jäsenvaltioita vähän eteenpäin sen varmistamiseksi, että he tekevät tämän.

Kinnock, Neil.
Olen erittäin kiitollinen arvoisalle jäsenelle hänen kysymyksestään ja tavasta, jolla hän muotoili sen.
Liikennemuotojen välisten ja niiden sisäisten yhteyksien osalta, kulkuneuvojen suunnittelun osalta - esimerkiksi matalalattiabussien, joiden osalta komission tutkimusyksikkö ja muut yksiköt ovat olleet erittäin merkittävässä roolissa - sekä vammaisille matkustajille suunnatun selkeän ja helposti saatavissa olevan tiedon tarjoamisen osalta, voimme näyttää, että olemme aktiivisia kaikilla noilla alueilla. Monien jäsenmaiden tapauksessa työnnämme kuitenkin avoinna olevaa ovea. Reagointitaso oli kaikkea muuta kuin täydellinen, mutta se on parantunut viime vuosina erittäin merkittävästi.
Kysyjä on varmaan kiinnostunut siitä työstä, jota me teemme Euroopan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän yhteydessä, jonka osalta olemme antaneet Euroopan rautateiden yhteentoimivuusyhdistykselle valtuudet arvioida kriteerit raiteisiin liittyvälle infrastruktuurille, esimerkiksi laitureille. Tämä korostaa juuri sitä, mitä hän painotti lisäkysymyksessään.
Olemme pyytäneet yhdistystä erityisesti käyttämään esimerkkinä vammaisten pääsymahdollisuuksiin liittyvän lain osalta julkista liikennettä koskevaa lainsäädäntöä ja vammaisiin liittyvää kansalaisoikeuslainsäädäntöä, josta on juuri tullut laki Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Toivomme, että tätä mallia on mahdollista laajentaa.

Banotti
Pitääkseni paperini puhtaana haluaisin sanoa, että herra Howitt kysyi jo minun kysymykseni.
Meillä Irlannissa ollaan viime aikoina oltu melko huolissaan helppopääsyisten bussien vähäisestä määrästä. Oletteko tietoinen tästä, arvoisa herra komissaari, ja voitteko tehdä asialle jotain?

Kinnock, Neil.
En ole koskaan olettanutkaan mitään muuta kuin että teidän paperinne ovat puhtaat ja tahrattomat kaikin puolin.
En ole siinä asemassa, että voisin kiinnittää huomiota mihinkään valtuuksiin, joita komissiolla on pyrkiä varmistamaan helppopääsyisten bussien laajempi käyttö. Tähän liittyy ironinen seikka: yhtiö, jolla on todella loistava maine niiaavien linja-autojen ja matalalattiabussien valmistajana, sijaitsee Pohjois-Irlannissa. Toivon, että rajat ylittävä kauppa lisääntyy, kun Irlannin bussiviranomaiset Irlannin tasavallassa käyttävät hyväkseen näitä hienoja tuotteita.
Olen iloinen voidessani sanoa, että niiden ostaminen ja käyttö laajenee monien viranomaisten ja monien liikennöitsijöiden keskuudessa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Toivon, että siitä tulee yhä yleisempi tapa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Kinnock. Tämän kysymyksen myötä on komissaari Kinnockille osoitettuja kysymyksiä varten varattu aika päättynyt. Kiitän teitä läsnäolostanne, toivotan teille kaikkea hyvää tälle vuodelle ja sanon, että olen varma siitä, että teidän ja minun yhteisillä ponnistuksilla onnistumme sovittamaan työtahtimme yhteen.
Kysymyksiin nro 40-42 vastataan kirjallisesti.

Puhemies

Kysymys nro 43 Mary Banotti (H-1180/98): Aihe: Yksin matkustavien matkoista perittävät lisämaksut
Voiko komissio ilmoittaa, ovatko yksin matkustavien henkilöiden matkoista perittävät lisämaksut vastoin yhteisön oikeutta?
Toivotan komissaari Boninon tervetulleeksi ja pyydän häntä vastaamaan rouva Banottin kysymykseen.

Bonino
- (IT) Rouva Banottin esittämän kysymyksen otti viime vuonna esiin rouva Eryl McNally ja komissio on jo vastannut tähänkin kysymykseen.
Komissio on tietoinen siitä, että esimerkiksi eräs rouva McNallyn äänestäjä on perustanut Yhdistyneissä kuningaskunnissa tukiryhmän, joka harjoittaa yksin matkustavien matkoista perittävien lisämaksujen vastaista painostusta. Komissio muistuttaa kuitenkin, että ainoa yhteisön määräys, joka voi liittyä arvoisan jäsenen esittämään kysymykseen on neuvoston hyväksymä matkapaketteja ja pakettilomia koskeva direktiivi, jonka 2.4 artiklassa kuluttajalla tarkoitetaan " henkilöä, joka ostaa matkapaketin tai tekee sopimuksen sen ostamisesta" . Kuten arvoisa jäsen varmasti tietää, direktiivissä määritellään " siirronsaajaksi" henkilö, jonka lukuun pääsopija tekee sopimuksen matkapaketin ostamisesta - heidät määritetään muiksi edunsaajiksi - taikka muu henkilö, jolle pääsopija tai muu edunsaaja siirtää matkapaketin. Sanamuoto on tällainen, kuten te, arvoisa jäsen, varmasti tiedätte.
Komission mukaan yksin matkustavien matkoista perittävien lisämaksujen olemassaolo johtuu kaupallisesta periaatteesta - kalliimmat hinnat yksin matkustaville - eräästä sellaisesta periaatteesta, jonka markkinoiden toimintatavoissa yleensä hyväksytään, koska näiden matkustajien osalta majoituskulut ovat korkeammat, ja se tietenkin heijastuu hintoihin. Komissio ei siis ymmärrä, millä tavoin yksin matkustavien matkoista perittävät lisämaksut voivat olla ristiriidassa yhteisön lainsäädännön kanssa. Toissijaisuusperiaatteesta tai muista seikoista puhumattakaan komissio itse asiassa katsoo, että nämä ovat markkinoiden toimintatapoja, sillä niille yksin matkustava aiheuttaa varmasti enemmän kustannuksia, ellei muista syistä niin ainakin majoituksen, yhden kokonaisen huoneen vuoksi.
Lisäksi matkailijalle ilmoitetaan tavallisesti tästä korkeammasta hinnasta, eikä siksi myöskään voida soveltaa kohtuuttomia ehtoja koskevaa direktiiviä, koska kaikissa tiedotteissa ja mainoksissa ilmoitetaan yleensä hinnasta yksin matkustavalle sekä korkeammasta hinnasta.
Lopuksi komissio katsoo, että tietojemme mukaan nämä yksin matkustaviin kohdistuvat hintojen korotukset ovat yleensä kohtuullisia. Ennen kaikkea niistä ilmoitetaan, eikä esimerkiksi kohtuuttomia ehtoja koskevaa direktiiviä voida siten soveltaa.

Banotti (PPE).
Haluaisin kiittää komissaaria. Hän kertoo huonot uutiset mahdollisimman miellyttävällä tavalla.
Haluaisin tietää, onko siihen suuntaan mitään viitettä, että markkinat itse vastaavat siihen kysyntään, joka aiheutuu kasvavasta joukosta yksin matkustavia ihmisiä, jotka ehkä ovat vain etsimässä yksinäisen sängyn rauhaa, kuten George Bernard Shaw sanoi. Olen yllättynyt siitä, että edelleen peritään lisämaksu yksin matkustavilta, joiden on kerta kaikkiaan joskus vaikea löytää tähän varoja. Olen joskus tavannut äänestäjiä ja jotkut ovat tulleet kertomaan minulle tilanteesta, jossa erikoistarjouksia eivät saa ne, jotka tulevat esimerkiksi Irlannista aloittaakseen matkan Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Onko tämä myös tilanne, jota markkinavoimat hallitsevat vai ilmeneekö tämän laillisuuden osalta itse asiassa ongelmia?

Bonino
Olette aivan oikeassa, arvoisa jäsen: mikään ei ole yhtä herkkä markkinoille tai valmis sopeutumaan niiden muutoksiin kuin ne toimialat, jotka niistä hyötyvät. Olemme varmasti huomanneet, että tarjoukset, joissa tarjotaan yksin matkustaville lisämaksuttomia matkoja, ovat yleistymässä huomattavasti juuri siksi, että matkatoimistot ovat ymmärtäneet, että yksin matkustavien määrä kasvaa jatkuvasti. Markkinoiden sopeutuminen myös erikoistarjouksia tarjoamalla on siis hyvin nopeaa.
Mitä toiseen minulle esitettyyn jollekin tietylle ryhmälle tai kansallisuudelle suunnattuja erikoistarjouksia koskevaan kysymykseen tulee, voin vain tiedustella lakiosastolta mahdollisen syrjinnän rajoja. Ennen kuin annan tietoja, jotka saattavat vaikuttaa markkinoihin, on mielestäni oikein tiedustella lainopillista kantaa, eikä komissio aio jättää sitä tekemättä vaan ilmoittaa siitä teille, arvoisa jäsen, kirjallisesti.

Puhemies

Kysymys nro 44 Daniel Varela Suanzes-Carpegna (H-1189/98): Aihe: Kanadan kalastuslakialoitetta C-27 koskevien EU: n ja Kanadan välisten neuvottelujen tulos
Viimeisimmässä EU: n ja Kanadan Wienissä pidetyssä atlanttisessa huippukokouksessa Kanadan ulkoministeri sitoutui komission jäsenen Sir Leon Brittanin pyynnöstä siihen, että EU: n ja Kanadan asiantuntijoista koostuva sekakomitea tarkastelee yhdessä perinpohjaisesti Kanadan kalastuslakialoitetta C-27, ja pyrkii sen jälkeen antamaan lausunnon siitä, onko lakialoite kansainvälisen oikeuden mukainen.
Tätä asiaa käsittelevä ensimmäinen kokous järjestettiin Ottawassa 7. ja 8. joulukuuta 1998.
Voiko komissio ilmoittaa kokouksen tulokset?
Rouva Bonino, teillä on puheenvuoro vastataksenne herra Daniel Varelan kysymykseen.

Bonino
Uskoakseni herra Varela, joka esittää minulle Kanadaa koskevan kysymyksen keskimäärin kerran kahdessa kuukaudessa, on tarkalleen yhtä päättäväinen kuin komissio, joka omalta osaltaan ei jätä käyttämättä tilaisuuksia korostaa kanadalaiselle neuvottelukumppanille, ettei komissio voi hyväksyä kalastuslakialoitetta C-27, ja mainitsen kolme aivan hiljattaista tapausta.
Kysymystä on käsitelty äskettäin kolmessa tilaisuudessa: 22. lokakuuta Sir Leon Brittanin ja Kanadan ulkoministerin tapaamisessa; 7. joulukuuta Ottawassa järjestetyssä korkea-arvoisten kalastusasiantuntijoiden tapaamisessa; ja viimeksi 17. joulukuuta EU: n ja Kanadan huippukokouksessa.
Tässä tilanteessa komissio voi todeta, että kuten minusta on hyvin selvästi tullut esiin, Kanada ei aio muuttaa kalastuslakialoitetta C-27. Minusta tämä ilmoitus on toistettu jo monta kertaa. Uusi seikka - jonka komissio toivoo voivan olla ratkaisumahdollisuus - on kuitenkin se, että Kanada saattaa olla valmis harkitsemaan selventävää julkilausumaa, jolla pyrittäisiin selvittämään, että lakialoite C-27 viittaa ainoastaan Yhdistyneiden kansakuntien sopimuksen soveltamiseen. Mikäli tähän tulkintaan tai selventävään julkilausumaan päästäisiin, voisimme pitää sitä Kanadan taholta lupaavana eleenä.
Joka tapauksessa tahtoisin lisätä vielä kaksi huomautusta. Ensimmäinen on se, että valitettavan päivämäärien yhteensattuman vuoksi kalastusasiantuntijoiden välinen keskustelu käytiin heti sen jälkeen, kun kansainvälinen tuomioistuin oli ilmoittanut päätöksensä Espanjan Kanadaa vastaan nostamassa vuonna 1995 sattunutta kalastusalus " Styken" pysäyttämistä käsitelleessä oikeustapauksessa. Vaikka tuomioistuin ilmoitti ainoastaan, ettei sillä ole oikeudellista toimivaltaa tässä asiassa, päätöstä pidettiin Kanadassa riidan keskeisiä asioita koskevana päätöksenä ja sen vuoksi se esti kaikki mahdolliset aloitteet Kanadan hallinnon taholta.
Toiseksi, arvoisa jäsen, olen aivan vakuuttunut siitä, että Kanadan yksipuolisten " kyllä" - tai " ei" -julkilausumien ohella - joiden sisältöä emme vielä tunne - ainoa tapa rauhoittaa mahdollisia riitoja on Yhdistyneiden kansakuntien risteytyviä kalalajeja koskevan sopimuksen ratifioinnin nopeuttaminen. Kuten tiedätte, tässä sopimuksessa on kokonainen osa, jossa käsitellään riitojen ratkaisemista, josta tulisi pakollista, mikä estäisi väistämättä Kanadaa vetäytymästä tuomioistuimen toimivallan piiristä, kuten se menetteli vuosina 1994 ja 1995.
Joka tapauksessa, neuvottelujen ohella ja sen lisäksi, että seuraamme tapahtumia päivä päivältä tai kuukausi kuukaudelta, komissio on syvästi vakuuttunut siitä, että Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen pikainen ratifiointi on käytössämme olevista keinoista tehokkain.

Varela Suanzes-Carpegna
Kiitos vastauksestanne, arvoisa komissaari. Tämä kysymys kiinnostaa minua yhtä paljon kuin komissiotakin - te tiedätte sen - koska se on avainkysymys kansainvälisillä vesillä tapahtuvan kalastuksen kehittymisen ja näin ollen myös kansainvälisen oikeuden kannalta. Sellainen valtio, joka ei hyväksy kansainvälisen tuomioistuimen tuomiovaltaa, joka soveltaa sisäistä lainsäädäntöä, joka ei noudata kansainvälistä oikeutta, ja joka soveltaa tätä lainsäädäntöä kaappaamalla laivoja ja jota kukaan ei voi myöhemmin tuomita, merkitsee kansainvälisessä yhteiskunnassa suunnatonta vaaraa kalastustoiminnalle ja se voi olla esimerkkinä muille.
Arvoisa komissaari, olen kuitenkin eri mieltä eräässä mielestäni hyvin tärkeässä asiassa, ja sanon tämän tähän sävyyn, koska asiat eivät ole meidän osaltamme kohdallaan, eivät komission eivätkä minunkaan osaltani. Tulemme jatkossakin keskustelemaan, ei joka toinen kuukausi, vaan joka kuukausi tästä samasta aiheesta, koska Kanada käyttää kaikkia mahdollisia perusteluja, ettei sen tarvitsisi antaa meille minkäänlaista selitystä. Olen eri mieltä siinä mielessä, että sopimuksen ratifiointi - näin Euroopan parlamentti on sanonut - jos sitä tulkitaan eri tavoin kuin New Yorkin sopimusta, tulee jatkuvasti aiheuttamaan konflikteja. Näin ollen, niillä perusteluilla, joita olemme esittäneet NAFOssa (Luoteis-Atlantin kalastusjärjestö) voisimme ratkaista tämän ongelman, ja se, mitä meidän pitäisi tehdä, on jättää tämä sopimus ratifioimatta, sillä on juuri Kanadan edun mukaista, että sopimus ratifioidaan. Näin ollen, tältä osin olemme eri mieltä. Pyydän, että pohditte tätä asiaa, sillä meidän on mahdollisesti osoitettava Kanadalle, että tämä hiertää todella pahasti sen ja Euroopan Unionin välisiä suhteita. Meidän pitäisi siis jatkaa eteenpäin ja ehkä meidän ei pitäisi ratifioida tätä sopimusta, jota Kanada niin paljon haluaa tyydyttääkseen mielihalunsa.

Bonino
Olen tietoinen parlamentin kannasta, mutta tahtoisin myös kehottaa pohtimaan sitä, että juuri tämä on toimielinten välisen vuoropuhelun tarkoitus. Juuri siksi, että olemme tilanteessa, jossa Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen erilaisesta tulkinnasta aiheutuu epäilemättä riitoja ja niitä saattaa aiheutua yhä enemmän, olen kiinnostunut - ja korostan tätä, arvoisa jäsen - ratifioinnin mahdollisuudesta, ennen kaikkea mitä tulee siihen sopimuksen osaan, jossa sitovaa riitojen ratkaisemismenettelyyn viitataan. Muussa tapauksessa meillä ei ole välineitä - ja pyydän teitä harkitsemaan vain tätä - niiden kiistojen ratkaisemiseen, jotka kenties syntyvät, eikä ainoastaan Kanadan tai Lounais-Atlantin kalastusjärjestön vesillä.
Ellei yleissopimusta ratifioida, meillä ei ole välineitä; ajatelkaa esimerkiksi tapausta, jossa millä tahansa muulla rannikkovaltiolla olisi toisenlainen tulkinta. Kuten jo sanoitte, toiset voivat seurata esimerkkiä, ja silloin joudumme tilanteeseen, jossa meillä ei todella ole mitään sitovia keinoja riitojen ratkaisemiseksi Minusta tämä on se yleissopimuksen osa, jota meidän ilman muuta on käytettävä hyväksemme. Te, herra Varela, muistanette varmaankin mitä tapahtui viimeksi, kun Kanada veti toimivaltansa pois tuomioistuimesta, joka nyt joutuu toteamaan, ettei sillä ole toimivaltaa. Mikäli emme pysty luomaan pakollisia mekanismeja kansainvälisten riitojen ratkaisemista varten, pelkään, että muut valtiot seuraavat Kanadan esimerkkiä.
Tämä on aihe, johon myös jäsenvaltioiden on otettava kantaa. Minusta on kuitenkin tärkeää kiinnittää huomionne siihen, että sitovien riitojenratkaisukeinojen puute ei kenties ole kaikista toivottavin tilanne.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Bonino.
Kysymys nro 45 jätetään käsittelemättä, koska sen esittäjä ei ole läsnä.
Kysymyksiä 46 ja 47 käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa aihetta.

Kysymys nro 46 Ian White (H-1222/98): Aihe: Puerto Morazan - pyörremyrsky Mitch
Voisiko komissio ilmoittaa, kuinka paljon EU on myöntänyt hätäapuvaroja Nicaragualle ja Hondurasille ja kuinka paljon EU: n varoja on ohjattu kansalaisjärjestöjen ja kansainvälisten avustusjärjestöjen kautta?

Kysymys nro 47 Christine Oddy (H-1232/98): Aihe: Puerto Morazan - hirmumyrsky Mitch
Voiko komissio ilmoittaa, miten paljon jälleenrakennusapua se on lähettänyt Nicaraguaan ja Hondurasiin teiden ja siltojen korjausryhmien ja välineiden muodossa?

Kysymys nro 48 Glenys Kinnock (H-1239/98): Aihe: Reagointi luonnonkatastrofeihin
ECHOn on tämän varainhoitovuoden aikana täytynyt reagoida useisiin traagisiin ja suuria kustannuksia aiheuttaneisiin hätätapauksiin ja luonnonkatastrofeihin. Riittääkö ECHOn rahoitus mahdollisiin uusiin kriiseihin puuttumiseen?
Näin ollen ehdotan teille, hyvä rouva komissaari, että niiden kahden minuutin aikana, jotka meillä on jäljellä ennen kuin kello on 19, vastaisitte yhteisesti herra Whiten sekä rouva Oddyn ja Kinnockin kysymyksiin.

Bonino
Vastaan muutamalla sanalla myös rouva Kinnockin kysymykseen, koska siinä käsitellään samaa aihetta.
Ennen kaikkea komissio antaa kaikille sitä pyytäville parlamentin jäsenille koko äskettäin hyväksytyn Väli-Amerikkaa koskevan yleissuunnitelman ja voin jo nyt antaa sen yksityiskohtaisine tietoineen. Voin kuitenkin nyt aivan lyhyesti sanoa, että ensimmäisestä, 6, 8 miljoonan ecun erästä päätettiin 4. marraskuuta, toisin sanoen hirmumyrskyn vielä jatkuessa; uudesta 9, 5 miljoonan ecun paketista päätettiin heti palattuani marraskuussa vierailultani; komissio on sen jälkeen siirtänyt tai ottanut muualta tätä katastrofia varten 3 miljoonaa ecua, jotka oli varattu muihin tarkoituksiin.
Kaikki hankkeet on toteutettu kansalaisjärjestöjen kautta, ja minulla on niistä lista, jonka voin antaa käyttöönne. Humanitaarisen avun toimisto, johon kuuluvat kaikki jäsenvaltiot, on hyväksynyt molemmat suunnitelmat. Hiljattain komissaari Marínin johtama pääosasto I B vapautti 8, 2 miljoonaa ecua yleisen jälleenrakennussuunnitelman valmisteluun, joka kuten tiedätte, arvoisa jäsen, on esiteltävä lahjoittajien kokouksessa Tukholmassa.
Mitä toiseen kysymykseen tulee, tahtoisin sanoa, että eräs niistä kysymyksistä, joita meidän on käsiteltävä, on todellakin se, että vuoden puolivälissä humanitaarisen avun toimiston tavanomainen budjetti on lopussa ja lukuisat katastrofit, joita ei voitu ennustaa, ovat pakottaneet meidät pitkiin ja raskaisiin varausten purkamismenettelyihin. Juuri tästä syystä jo tästä vuodesta alkaen on parannusta tapahtunut sikäli, että meillä on vuoden alussa huomattavasti enemmän varoja, ja ennen kaikkea vuodesta toiseen kestävien kriisien osalta tämä suo meille mahdollisuuden järkevämpään suunnitteluun ja jättää varausten purkamisen todella odottamattomien kriisien varalle, niiden, joita ei todella voida sisällyttää ohjelmiin. Tämä on talousarvioon liittyvä seikka, jota olemme pyrkineet selvittämään komissaari Liikasen kanssa - asiassa on jo edistytty - jotta emme heinäkuussa joutuisi tavallisesti niin vaikeaan tilanteeseen.

Oddy
Haluaisin tietää, kuinka suuri osa hätäavusta on saatu perille Keski-Amerikkaan, mitä vaikeuksia avun saamisessa perille on ollut ja mitkä ovat nyt Keski-Amerikan ihmisten kiireellisimmät tarpeet ja mitä voimme tehdä auttaaksemme heitä?

Bonino
Ensimmäiset hankkeet, joista päätettiin 4. marraskuuta aloitettiin välittömästi, koska päätimme käyttää kansalaisjärjestöjä, jotka jo työskentelivät alueella, joten taukoja ei tullut. Uusimman 10 miljoonan ecun suunnitelman johdosta olemme vähän laajentaneet kansalaisjärjestöjen määrää. Yksi alkuaikojen ongelmista oli kuljetus ja se, kuinka päästä ihmisten luokse, kun sillat olivat romahtaneet eikä teitä ollut. Lopuksi onnistuimme tekemään jotain helikopterien avulla, mutta niillä ei voi kuljettaa suuria ruokamääriä.
Toinen seikka on se, että jotkut hallitukset eivät olleet ollenkaan tyytyväisiä siihen, että toimimme kansalaisjärjestöjen kautta, mutta tein vierailuni aikana hallituksille selväksi sen, että pitivät ne sitten siitä tai eivät, sääntö on se, että en voi antaa rahaa suoraan hallitukselle, vaan meidän on työskenneltävä Punaisen Ristin tai kansalaisjärjestön kautta. Lopulta he hyväksyivät tämän, vaikka jonkin verran poliittisia jännitteitä jäikin jäljelle.
Se, mitä aiomme nyt tehdä, on keskittyä pääasiassa Hondurasiin ja Nicaraguan pohjoisosiin. Haluamme keskittyä juomaveteen epidemioiden estämiseksi. Ruoka-avun tarve ei ole kovin suuri, paitsi erityisryhmien osalta. Todellinen päätarve on juomaveden tarve epidemioiden estämiseksi. Uudessa suunnitelmassa keskitytään perusterveydenhuoltoon, pumppujen korjaamiseen ja juomaveteen.
Jos olette kiinnostunut, voin antaa teille yksityiskohtaista tietoa siitä, mitä kukin kansalaisjärjestö alueella tekee.

Kinnock, Glenys (PSE).
Aikana, jolloin komission tehokkuus on kyseenalaistettu, haluaisin kiittää erittäin nopeasta ja tehokkaasta tavasta, jolla ECHO reagoi Keski-Amerikan kriisiin.
Arvoisa komissaari Bonino, antamanne tiedon valossa haluaisin tietää, mitä varoja teillä on ollut mahdollisuus suunnata toistuviin kriiseihin Bangladeshissa, maassa, josta oma maani Yhdistynyt kuningaskunta kantaa huolta ja johon se on sitoutunut. Oletteko sitä mieltä, että ECHO on pystynyt ja edelleen pystyy asettamaan etusijalle nämä tarpeet, koska ne toistuvat Bangladeshissa vuosittain?

Bonino
Minulla ei ole viimeisimpiä Bangladeshia koskevia tarkkoja lukuja, mutta hankin ne teille. Se, minkä me viime vuonna huomasimme, on toistuvien luonnonkatastrofien suuret vaikutukset. Vuoden 1999 toimintasuunnitelmassa haluamme yleisesti vahvistaa valmiuttamme luonnonkatastrofien osalta. Harkitsimme jopa katastrofivalmius- tai luonnonkatastrofivalmiusrahastoa. Harkitsemme edelleen, onko viisasta, mahdollista tai toteuttamiskelpoista perustaa rahasto, jota voidaan helpommin käyttää luonnonkatastrofeihin reagoimiseen, niiden estämiseen tai niihin valmistautumiseen. Tämä ajattelu vaatii muutosta varainhoitoasetuksessa. En tiedä, onko olemassa poliittista tahtoa menojen jouston osalta. Keskustelemme edelleen siitä, mikä olisi paras tapa.
Bangladeshin osalta toimitan teille tarkat luvut. En halua antaa epätarkka lukua. Tarkistan asian.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva komissaari.
Kysymyksiin nro 49-79 vastataan kirjallisesti, koska komission kyselytuntia varten varattu aika on päättynyt.
Komission kyselytunti on päättynyt.
Istunto keskeytettiin klo 19.05, ja sitä jatkettiin 21.00.

Kauppajärjestelmä ja kansainvälisesti tunnustetut työnormit
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Sainjonin laatima taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan mietintö (A4-0423/98) komission tiedonannosta neuvostolle kauppajärjestelmän ja kansainvälisesti tunnustettujen työnormien välisestä suhteesta.

Sainjon
Arvoisa puhemies, hetkellä, jolloin vietetään YK: n ihmisoikeuksien julistuksen 50. vuosipäivää, maailman merkittävimmän kauppamahdin, Euroopan, on ajettava edelleen eteenpäin " sosiaalistamis-maailmaanlaajuistamiseksi" kutsumaani aatetta. Olen vakuuttunut siitä, että jos Euroopan unioni haluaa tässä asiassa olla todella uskottava, sen toiminnan on oltava moitteetonta.
Miten kehitysmaat voivat oikein suhtautua unioniin vakavasti, kun esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa työskentelee kaksi miljoonaa lasta, joista 500 000 on alle 15-vuotiaita. Miksi tämän maan viranomaiset kieltäytyvät ratifioimasta ILO: n lasten työtä koskevaa yleissopimusta nro 138? Mielestäni nuorten työsuojelua koskevan eurooppalaisen direktiivin voimaantulo tai sosiaalisen peruskirjan ratifiointi eivät riitä, vaan niiden sisältämiä periaatteita on sovellettava ja otettava huomioon näiden tuhansien lasten kohtalo, jotka työskentelevät äärimmäisen vaikeissa olosuhteissa varastointi- ja rakennusaloilla. Voisin myös mainita Itävallan, joka ei ole vieläkään ratifioinut yleissopimusta nro 138; sama pätee myös Irlantiin, joka ei ole ratifioinut syrjinnän lakkauttamista koskevaa yleissopimusta nro 111. Mielestäni yhtä lailla unionin hakijamaiden kanssa on oltava yhtä tiukkana.
Emme saa epäröidä näissä oloissa ILO: n kesäkuussa antamaan perusperiaatteita koskevaan julistukseen vetoamista. Siihen on sisällytetty pakkotyötä, lasten työtä, syrjinnän lakkauttamista ja yhdistymisvapautta koskevat yleissopimukset. Yleissopimusten kokoaminen samaan ryhmään on hyvin merkittävä edistysaskel siinä mielessä, että ne maat, jotka eivät ole ratifioineet yhtä näistä yleissopimuksista, joutuvat kuitenkin käsittelemään asiasta laadittuja kertomuksia.
Unionin on siis toimittava siten, että sen tavoite on esittää tietyn ajan kuluessa, että WTO: n jäsenet ratifioisivat tämän ILO: n antaman perusperiaatteita koskevan julistuksen. Tähänastiset pyrkimykset kehitysmaiden osalta ovat kuitenkin kaikki epäonnistuneet useimmiten kielteisen lähestymistavan takia. Muutos saatiin aikaan, kun yhteisön yleiseen tullietuusjärjestelmään (GSP) sisällytettiin maaliskuussa 1998 ensimmäistä kertaa kannustavuutta koskeva lauseke. Ensimmäistä kertaa sisällytettiin ajatus ylimääräisen tullietuuden myöntämisestä kaikille sosiaalisia vähimmäisnormeja noudattaville maille. Tämä on edistänyt sosiaalilauseketta koskevaa myönteistä lähestymistapaa. Se voisi toimia mallina, edelläkävijänä, Euroopan unionin Maailman kauppajärjestössä harjoittamalle strategialle.
Toisena strategiana, jotta voisimme edistyä työhön liittyvissä ihmisoikeuksissa maailmanlaajuisesti, ovat monikansallisten yritysten käyttöön ottamat sadat menettelytapasäännöt. On kuitenkin todettava, että yhdistymisoikeus ja kollektiivinen neuvotteluoikeus usein unohdetaan.
Siksi meidän pitää nykyisin edetä pitemmälle. Mielestäni tälläkin kertaa perusperiaatteita koskevaan julistukseen nojautuvien menettelytapasääntöjen on oltava vähimmäisedellytyksenä. Parlamentti pyytää konkreettisesti Euroopan komissiota pohtimaan eurooppalaisten menettelytapasääntöjen laatimista foorumissa, joka kokoaa yhteen ammattijärjestöjen eurooppalaisen liiton, eurooppalaiset työnantajat ja tietyt kansalaisjärjestöt. Eurooppalaiset monikansalliset yritykset voisivat ratifioida menettelytapasäännöt, ja yritysten nimet julkaistaisiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ja komission Internet-sivuilla.
Näihin sääntöihin ei liittyisi sanktioita, vaan tässä toimielimessä toimiva erityisyksikkö voisi tietokannan avulla seurata tehokkaasti sääntöjä noudattavia yrityksiä. Menettelytapasääntöjä koskeva ajatus osoittaa kuitenkin pitkällä aikavälillä hyödyllisyytensä vasta Maailman kauppajärjestössä.
Arvoisa puhemies, haluan lopuksi käyttää hyväkseni tämän Euroopan parlamentissa pitämäni puheenvuoron pyytääkseni juhlallisesti kaikilta kansainvälisiltä järjestöiltä sekä kaikkein merkittävimmiltä maailman poliittisen, filosofisen, uskonnollisen ja kulttuurisen alan henkilöiltä, että kaikki päättäisivät vihdoinkin toimia tarmokkaasti yhdessä lasten pakkotyön poistamiseksi maailmanlaajuisesti 2000-luvun ensimmäisellä kymmenyksellä.
Modernin ajan tuulet puhaltavat historiassa. Ei voida sallia sitä, että miljoonat lapset kärsivät kurjuudesta, kauheuksista ja kärsimyksistä. Kaikkien olisi saatava elää lapsuutensa leikkien, iloiten, toivoen ja onnellisena. Meillä, joilla on poliittista vastuuta, on moraalinen velvollisuus toimia päättäväisesti ja ottaa käyttöön erityisiä keinoja ehdottamani tavoitteen saavuttamiseksi. Se perustuu siihen perintöön, jonka meille ovat jättäneet ne, jotka ovat usein oman henkensä uhalla taistelleet ihmisoikeuksien puolesta kaikkialla maailmassa.
Meidän on oltava konkreettisia ja katsottava, mitkä teot ovat osoittautuneet merkittävimmiksi. Koulutuksen edistäminen on hyvä asia, mutta se ei riitä. Asianomaisten maiden hallitusten on myönnettävä korvaava avustus perheille, joiden lapset lopettavat työnteon, eli muutamia dollareita kuukaudessa. Ratkaisu on tässä, ei muualla. Tähän on luonnollisesti liitettävä hyvin tiukka valvontapolitiikka. Unicef on itse tuominnut esimerkiksi monikansallisen yrityksen sulkemisen tai äkkilähdön aiheuttamat seuraukset. Lapset eivät siten mene kouluun, vaan joutuvat kadulle työtä etsimään voidakseen elättää perheitään, ja koska he eivät löydä työtä, he ajautuvat usein prostituution karmeaan maailmaan.
Vaikka taistelu sosiaalilausekkeen puolesta olisikin pitkä ja vaikea, meille avautuu nykyisin mahtava toimintakenttä. Yleisen mielipiteen on ymmärrettävä tämä ja poliitikkojen on osoitettava, etteivät he ole vain pelkkiä sivustakatsojia talouden maailmanlaajuistumisen edessä.

Schiedermeier
Arvoisa puhemies, sosiaalinen markkinatalous on minulle erityisen tärkeä asia, sisältyyhän jo puolueeni nimeen sana " sosiaalinen" . Sen tähden kannatan vakaasti Euroopan tasoisia sosiaalisia vähimmäisnormeja. Kaupan, investointien ja pääomavirtojen vapautumiseen johtava kansainvälisen kaupan globaalisaatio pakottaa meidät toisaalta tarkastelemaan sosiaalista kehitystä maailmanlaajuisesti. Maailmanlaajuista kehitystä koskevassa Maailmanpankin vuoden 1995 raportissa korostetaan työmarkkinaosapuolten välisten suhteiden merkitystä tehokkaille työmarkkinoille. Tämä edellyttää kuitenkin demokraattista järjestelmää, jossa työntekijöillä on oikeuksia, joiden avulla he voivat estää hallituksia yrittämästä saavuttaa kilpailuetua syrjinnän, riiston ja sorron avulla.
Toinen johtopäätös kehkeytyy itsestään. Jotta kansainvälinen kauppa hyödyttäisi maan taloudellista kehitystä, on voitava tehdä valintoja ja pitää tiettyjä asioita muita tärkeämpinä. Toisin sanoen kansalaisille on annettava työntekijöinä ainakin samanlaiset oikeudet, kuin heillä on kuluttajina.
Puollan siksi työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan puolesta laatimassani lausunnossa ponnekkaasti sosiaalilausekkeiden vaatimusta kansainvälisessä kaupassa. Siihen kuuluu, että EU: n jäsenvaltiot vievät työelämän perusnormit läpi ja edistävät niitä ennen kaikkea Kansainvälisen työjärjestön puitteissa. EU: n ja jäsenvaltioiden on ehdottomasti tuettava sitä työtä, jota kansalaisjärjestöt tekevät näiden tavoitteiden hyväksi. Jotta kehitysmaat saadaan noudattamaan sosiaalisia perusnormeja, on lisäksi luotava ja tehostettava kannustimia, ei siis pakotteita eikä piiloprotektionismia. Tähän liittyy myös kuluttajajärjestöjen tuotteiden merkintäkampanjoja koskevien aloitteiden, kuten esimerkiksi rug mark -merkinnän ja monien muiden, tukeminen sekä yritysten sitoutuminen ihmisoikeuksien kunnioittamiseen.
Valiokunta tukee lisäksi sosiaalilausekkeiden sisällyttämistä EU: n jäsenvaltioiden kauppa- ja yhteistyösopimuksiin. Lausuntoni sisältää asiaa koskevan tekstiehdotuksen. Kiitän kollega Sainjonia siitä, että hän on sisällyttänyt lausuntoni sisältämän vaatimuksen suurelta osin omaan mietintöönsä, vaikka luulenkin, että hän vaatii liikoja. Ei makeaa mahan täydeltä. En itse asiassa ymmärrä, miksi herra Howitt haluaa Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen (PSE) puolesta tekemässään tarkistusehdotuksessa 10 poistaa tekstistä Yhdysvaltoihin liittyvän hyvän esimerkin. En oikeastaan haluaisi kannattaa sen poistamista.

Papakyriazis
Arvoisa puhemies, sallikaa minun sanoa, että henkilökohtaisesti minulla on erittäin suuri kunnia puhua, koska ensiksikin puhun suuren sosialistiryhmän edustajana esittelijän, herra Sainjonin, ja lausunnon valmistelijan, herra Schiedermeierin, jälkeen ja lisäksi kummankin valiokunnan, sekä taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan että työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan jäsenenä, ja lisäksi minulla oli mahdollisuus ottaa henkilökohtaisesti osaa tämän mietinnön ja sen lausunnon koko pitkään laatimismenettelyyn. Näin voinkin aidosti onnitella esittelijää, lausunnonvalmistelijaa ja valiokuntia, jotka mittavassa ja avoimessa menettelyssä paransivat alkuperäisiä mietintöjä.
En yritä toistaa tai täydentää sitä, mitä esittelijä ja lausunnon valmistelija sanoivat. Ilmoitan antavani tukeni ja korostan kahta kohtaa.
Ensiksi haluan erityisesti korostaa, kuinka tärkeää on se, että muutama päivä euron käyttöönoton jälkeen me Euroopan parlamentissa, me Euroopan unionissa, annamme käytännöllisen ulottuvuuden globaalille yhteiskunnalle. Tämä ei ole vastakkaista sille, että globalisoituneiden markkinoiden rinnalla on olemassa myös toinen ulottuvuus, solidaarinen globaali yhteiskuntapolitiikka. Tähän haluan lisätä, että mahtavat järjestöt, kuten WTO, ovat osoittaneet, että tämä ei ole ristiriistaista eikä ehkäise taloudellista kasvua, joka nykyään on myös sosiaalisen hyvinvoinnin edellytys.
Toiseksi haluan painottaa, että meidän Euroopan unionissa pitää nyt tässä laajentumisen vaiheessa pysyä tiukkoina, selventää ja sovittaa Kööpenhaminan kriteerejä ja ilmoittaa, että niihin kuuluvat myös työelämän ihmisoikeudet.

Günther
Arvoisa puhemies, tämä ei ole ainoa keskustelu kansainvälisen kanssakäymisen sääntöjä koskevasta aiheesta tällä viikolla, vaan meillä on vielä huomisellakin esityslistalla samaan aiheeseen liittyvä kehitys- ja yhteistyövaliokunnan valiokunta-aloitteinen mietintö. Olen sitä mieltä, että meidän pitäisi periaatteessa päästä yksimielisyyteen muutamista näihin mietintöihin liittyvistä asioista. Ensimmäinen niistä on se, ettei meillä ole oikeutta toisaalta sisällyttää mietintöihin unionin ulkopuolella olevia alueita koskevia määräyksiä ja toisaalta arvostella Yhdysvaltoja Helms-Burtonin lain yhteydessä.
Toiseksi kehitysmaatkin on otettava mukaan tästä aiheesta käytäviin, niitä koskeviin keskusteluihin. Eiväthän nekään halua, että niille - niiden mielipidettä kysymättä - tyrkytetään normeja, joiden syntymiseen niillä ei ole osaa eikä arpaa.
Kolmanneksi lapsityövoiman käyttö on keskeinen kohta koko asiayhteydessä. Kun kyse on hyväksyttyjä työnormeja koskevasta mietinnöstä, pitäisi kuitenkin ottaa myös sosiaaliset normit ja muut työn muodot paremmin huomioon sen sijaan, että rajoitutaan yhteen asiaan ja tavallaan ylikuormitetaan sillä koko mietintö. Kansainväliset sopimukset edellyttävät selkeyttä ja tarkkaa kohdentamista, jotta ne voidaan myös hyväksyä ja niitä voidaan noudattaa, ennen kaikkea silloin, kun meidän on vaadittava, että sääntöjen on oltava vapaaehtoisia.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat ja arvoisa komissaari, sopimukset kansainvälisesti tunnustetuista työnormeista sopivat erinomaisesti Kansainvälisen työjärjestön piiriin. Kansainvälisesti tehtyjen sopimusten toimeenpaneminen on kuitenkin aivan toinen asia, jos puhumme lasten työnteon kieltämisestä. Esittelijän näkemyksen mukaan Euroopan komissiolla olisi tässä asiassa selkeä rooli, mutta ikävä kyllä tämä rooli jää suhteellisen pieneksi, koska Euroopan unioni ei ole Kansainvälisen työjärjestön jäsen. Tästä huolimatta esittelijä katsoo unionilla olevan jonkin verran toimivaltuuksia.
Tästä siirrynkin heti toiseen asiaani. Päätöslauselman 19 kohdassa esittelijä toivoo eurooppalaista aloitetta lapsityövoiman käytön torjumiseksi. Tukisin sitä mielelläni, mutta hän ehdottaa siinä yhteydessä ensinnäkin korvausten myöntämistä perheille, joiden lapset joutuvat tekemään työtä, ja toiseksi lasten kouluttamista kyseisissä maissa ja siihen liittyviä toimenpiteitä.
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, tämä olisi erinomainen ehdotus, jos unionilla olisi toimivaltuuksia tässä asiassa. Tässä yhteydessä ihmettelen, että mahtaakohan esittelijä ymmärtää, millaisia taloudellisia seurauksia unionille olisi siitä, että me alkaisimme myöntää tulotakuita kehitysmaissa eläville perheille. Arvioni mukaan EU: n budjetti kaksinkertaistuisi. Minun ELDR-ryhmäni kannattaa kovasti lasten työnteon kieltämistä. Tulotuki ei ole kuitenkaan sopiva toimintatapa sen osalta. Oleellista on kuitenkin koulutus, minkä myös esittelijä on havainnut. Poikien lisäksi myös erityisesti tyttöjen on saatava koulutusta. Siksi pyydänkin kollegojani tukemaan myös ELDR-ryhmän 19 artiklaan esittämää tarkistusta. Siinä toivotaan lapsityövoiman käytön torjumista unionin toimenpiteiden avulla lasten koulutuksen tukemiseksi.
Euroopan unionin tulee kantaa vastuunsa tässä asiassa ensisijaisesti tekemällä yhteistyötä kansainvälisten järjestöjen, kuten Unicefin ja UNESCOn, kanssa.

Herzog
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi onnitella André Sainjonia hänen erinomaisesta mietinnöstään. Sosiaalisten oikeuksien kunnioittaminen on olennainen kysymys kansainvälisessä kauppavaihdossa. Sitä on esitetty jo yli vuosisadan ajan ilman merkittäviä tuloksia. Eräs tärkeimmistä epäonnistumisen syistä on epäilemättä taloudellisesti hallitsevien maiden protektionistinen ja yksipuolinen lähestymistapa.
Lisäksi on oltava selvää, että sosiaalisten oikeuksien kunnioittamisen vahvistaminen ei tarkoita vain köyhiä ja kehittyviä maita, vaan myös kehittyneitä maita ja erityisesti unionin jäsenvaltioita, ja että se edellyttää konkreettista yhteisvastuullisuutta.
Euroopan parlamentti on käynnistänyt nimenomaan tässä hengessä viime vuosina todellisen strategian - ja André Sainjonilla on tässä ollut luonnollisesti merkittävä asema - jotta Euroopan unioni työskentelisi tavallaan tukijalan avulla: alueellisena mahtina, joka toisaalta kykenee tekemään aloitteita sosiaalilauseketta koskeviksi periaatteiksi ulkosuhteiden alalla, sekä täydentävästi toimimaan monenvälisellä tasolla, luonnollisesti siten, että otetaan hyvin huomioon monenvälisyyden kehittäminen.
Siten valiokunta ja sen esittelijä toivovat, että Euroopan unioni sisäisellä tasolla kehittäisi muita oman toimintansa ulottuvuuksia yleisessä tullietuusjärjestelmässä aloitettuja toimenpiteitä pitemmälle, erityisesti kauppa- ja yhteistyösopimusten ja investointiapua koskevien yleissopimusten osalta. Menettelytapasääntöjä koskevan kysymyksen osalta meillä on monivivahteinen lähestymistapa, jota on myöhemmin täydennettävä pohdinnalla sanktioihin kannustamisesta, mutta joka on oikeansuuntainen. Samalla tavalla on oikeutettua, että olemme antaneet lasten työntekoa koskevan kysymyksen yhteydessä esimerkin kannustusjärjestelmistä, jotka ovat tavoittelemamme suunnan mukaisia.
Samaan aikaan on toimittava luonnollisesti myös monenvälisellä tasolla - tämä toinen tukijalka tukee ensimmäistä tukijalkaa, joka ei toimi ilman toista - ja tähän liittyy kaksi pääajatusta: toisaalta ei ole vain tunnustettava olennaisia sosiaalisia oikeuksia, vaan on myös otettava käyttöön keinoja niiden noudattamiseksi yhteistyössä ILO: n ja WTO: n kanssa. Toisaalta jatkettava politiikkoja, joiden avulla voidaan vahvistaa kilpailukyvyn ja sosiaalisen kehityksen edellytysten yhdistämistä monenvälisellä tasolla. Tämä edellyttää hyvin vankkoja tavoitteita, kuten lasten työnteon kieltämistä tai lasten kouluttamista. Nämä tavoitteet on laadittava ehkä samaan aikaan muiden tavoitteiden jatkamisen kanssa, kuten sosiaaliturvajärjestelmien luomisen tai tehostamisen. Meille on kuitenkin esitelty epäilemättä erittäin hyvä mietintö.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen varsin iloinen siitä, että täällä sanotaan nyt, että kaikilla työntekijöillä on kaikkialla maailmassa oikeus ihmisarvoisiin työoloihin. Tältä osin ILO: n yleissopimukset ovat toki suureksi avuksi. Mutta miten sitten panemme ne lopultakin täytäntöön? Maailman kauppajärjestöä ja GATT-sopimuksia koskeneessa keskustelussa on helposti saatu aikaan kaikki mahdolliset päätökset - vaikutukseltaan tehokkaisiin pakotteisiin asti - jotka edistävät osaltaan sääntelyn keventämistä ja vapauttamista. Mutta kun on tarkoitus luoda inhimilliset työolot työskenteleville ihmisille, silloin tuloksena on sopimuksia, jotka eivät ole sitovia, silloin jäädään odottavalle kannalle eikä silloin saa vaatia liikoja.
Voin vakuuttaa, että jollemme lopultakin pakottaudu ottamaan käyttöön sitovia normeja, olosuhteet muuttuvat täällä vähitellen samanlaisiksi kuin muualla. Eihän käy päinsä, että ihmiset nyt jo kaikkialla maailmassa asetetaan sellaiseen kilpailuun keskenään, jonka seurauksena he saavat vain kurjimmat työolot, alhaisimmat palkat ja huonoimmat sosiaaliset normit. Siihen tämä kehitys kuitenkin johtaa, ja siksi olen varsin iloinen, että herra Sainjon on esittänyt näin selkeän mietinnön.

Karamanou
Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltio Saksan tämänpäiväisten julkilausumien valossa ja kun ihmisoikeuksien kunnioittamista on nyt niin kovin painotettu, olen sitä mieltä, että kollegamme Sainjonin erinomaisen mietinnön hyväksyminen olisi välitön vakuutus sekä eurooppalaisesta arvojärjestelmästä että myös laajemmasta strategisesta roolista, jota unionin pitäisi nykyään maailman tasolla toteuttaa.
Tarve tasapainoon toisaalta kansainvälisen kaupan ja transaktioiden vapauttamisen ja toisaalta kestävän taloudellisen kasvun sekä ihmisoikeuksien ja sosiaalisten oikeuksien välillä on nykyään välttämätön edellytys koko planeettamme säilymiselle. Tämän takia tehdään myös sopimus yhteisesti hyväksytyistä säännöistä sekä niiden täytäntöönpanotavasta ja olennaisen sosiaalisen normiston vahvistamisesta. Tämän pitää olla unionille ensisijainen asia, ja on ryhdyttävä seuraaviin aloitteisiin:
Ensiksi on voimakkaasti tuettava ILO: n aloitteita ja helpotettava ILO: n ja WTO: n yhteistyötä tavoitteena se, että vähintäänkin kaikki WTO: n jäsenet ratifioisivat ILO: n julistuksen perusperiaatteista.-Toiseksi on ryhdyttävä toimiin lapsityövoiman käytön torjumiseksi ja on rahoitettava ohjelmia, jotka tukevat lasten kouluopetusta ja ammattikoulutusta, samalla kun - tästä olen samaa mieltä - perheille korvataan tulonmenetykset. Tästä on erittäin hyvä esimerkki unionin Pakistania koskeva ohjelma.Kuten ILO: n äskettäin valmistuneessa tutkimuksessa sanotaan, maailmassa työskentelee noin 250 miljoonaa 5-14 vuoden ikäistä lasta ankarissa olosuhteissa ja nöyryyttävän alhaisilla palkoilla, samalla kun 120 miljoonaa lasta joutuu jättämään koulun työn takia. Aivan äskettäin julkisuuteen tuli paljastuksia lapsityövoiman käytöstä Turkissa ja tiettyjen monikansallisten yritysten toiminnasta.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin sanoa, että Euroopan unioni, jonka vaikutusvalta, painoarvo ja poliittinen voima jatkuvasti kasvavat, voi vaikuttaa tehokkaasti siihen, että maailmanlaajuisesti sovellettaisiin työnormeja, joilla edistetään ihmisoikeuksien kunnioittamista.

Caudron
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari Marín, hyvät kollegat, voimme kollegamme Sainjonin erinomaisesta mietinnöstä käydyn keskustelun ansiosta mitata jälleen sitä välimatkaa, joka erottaa toisistaan edistykselliset ja tietyt konservatiivit sosiaalisissa kysymyksissä ja sen osalta, mikä asema työntekijöille kaikkialla maailmassa ja kaikissa yrityksissä olisi myönnettävä.
Tämän kuilun laajuus saattaa kummastuttaa meitä. Mutta pitäisikö sen tosiaan hämmästyttää meitä? André Sainjonin mietinnön avulla voidaan edetä merkittävästi sosiaalinormien alalla. Mietinnössä sisällytetään taloudellisiin suhteisiin kollektiivisia neuvotteluja edistäviä arvoja ja normeja. Siinä velvoitetaan taistelemaan lasten riistoa vastaan, lasten, joihin kuuluvat myös ne lapset, jotka valmistavat leluja meidän omille lapsillemme. Tuen myös epäröimättä hänen pyyntöään ja ehdotuksiaan, jotka osoittavat samalla kertaa pragmaattisuutta ja todellista poliittista tahtoa.
Tässä suhteessa olen aivan erityisen tyytyväinen sosiaalilausekkeiden käyttöön ottamiseen sellaisten yritysten kohdalla, jotka saavat yhteisön tukea kolmansissa maissa tehtäviin investointeihin. Tämän ehdotuksen osalta haluaisin esittää toiveen siitä, että tulevaisuudessa tämä mekanismi voitaisiin ulottaa yrityksiin, jotka vastaavat julkisten markkinoiden tarjouspyyntöihin. Yrityksen olisi pystyttävä mainitsemaan toimitusehdoissaan perusperiaatteet ja sosiaaliset vähimmäisolot.
Itse asiassa, ja kuten tiedätte, julkisilla markkinoilla vähimmäismäärä tarkoittaa liian usein niin sanottua sosiaalista vähimmäisosuutta asianomaisessa yrityksessä ja sen taholta. Tämä ei ole hyvä asia kenellekään, eikä etenkään työntekijöille.
Vaikka tuenkin ehdotusta julkaista kaikkien niiden yritysten nimet Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ja komission Internet-sivuilla, jotka eivät noudata asetettuja sosiaalisia vähimmäissääntöjä, myönnän puheenvuoroni lopuksi, että olisin henkilökohtaisesti pitänyt parempana näkyvämpiä ja jopa ankarimpia sanktioita. Tuen silti täysin, ja tämän toistan, André Sainjonin mietintöä ja ehdotuksia.

Marín
Arvoisa puhemies, komissio on iloinen herra Sainjonin mietinnön erinomaisesta esittelystä, joka osoittaa jälleen kerran hänen tuntevan nämä kysymykset ja jossa laaditaan mielestämme otollisella hetkellä yhteenveto Euroopan unionin politiikasta sellaisella alalla, joka on herkkä ja joka kehittyy jatkuvasti ja jolla parlamentti ja komissio ovat aina työskennelleet aktiivisesti ja hedelmällisesti.
Yleisesti ottaen komissio yhtyy niihin analyyseihin, kysymyksiin ja huolenaiheisiin, jota Sainjon ja yleensä Euroopan parlamentti ovat esittäneet, ja me olemme tässä asiassa todellakin saapuneet tienhaaraan. Sen jälkeen kun tästä asiasta järjestettiin parlamentissa ensimmäinen suuri keskustelu vuonna 1994, olemme ryhtyneet seuraaviin toimiin: olemme hylänneet - ja tämä oli erittäin tärkeä kysymys, kun keskustelimme asiasta ensimmäistä kertaa - rajoituksiin, rankaisemiseen ja protektionismiin perustuvan lähestymistavan, joka hylättiin selvästi myös Maailman kauppajärjestön ministerikokouksessa Singaporessa vuonna 1996. Sitä vastoin Euroopan unionin valitsema vaihtoehto, jossa Euroopan parlamentti oli pääosassa, johti meidät määrittelemään politiikan, jolla edistetään kansainvälisesti tunnustettuja sosiaalisia normeja nimenomaan myönteisen kannustamisen avulla, sellaisina kuin ne on sisällytetty tullietuusjärjestelmän (GSP) lausekkeisiin. Näin ollen käynnistyi yhteistyöhön ja suostutteluun perustuva vuoropuhelu kaikkien maailman kumppaneittemme välillä, mitä ilmentää se, joka on mielestämme kaikkein keskeisin aikaan saatu edistysaskel, eli Pakistanin hallituksen kanssa käydyt neuvottelut lapsityövoiman poistamista ajavasta kansainvälisestä IPEC-ohjelmasta (International Programme on Elimination of Child Labour), joka on erittäin kunnianhimoinen ohjelma ja johon olemme keskittäneet kaikki yhteistyöponnistukset Pakistanin kanssa.
Tietenkin - vastatakseni muihin esitettyihin puheenvuoroihin, kuten rouva Kreissl-Dörflerin puheenvuoroon - ainakin sopimus on allekirjoitettu. Nyt katsomme, kuinka aiomme toteuttaa sen, mutta joka tapauksessa, tämä on esimerkki siitä, että toisinaan komissio hoitaa jotkin asiat hyvin. Neuvotteleminen Pakistanin kanssa - uskokaa pois - ei ole ollut lainkaan helppoa, mutta meillä on todella tärkeä hanke, jota aiotaan soveltaa kohdemaassa niinkin arkaluonteisen asian kuin lapsityövoiman alueella.
Näin ollen, herra Sainjon, komission noudattama lähestymistapa on mielestäni sen mietinnön mukainen, joka hyväksyttiin täällä Euroopan parlamentissa vuonna 1994. Olemme soveltaneet myös kielteisiä toimia, kuten konkreettisesti Burman tapauksessa, jossa meidän piti Euroopan ammatillisen yhteistyöjärjestön ja kansalaisjärjestöjen pyynnöstä kehittää koko oikeudenkäyntijärjestelmää, mikä antoi meille mahdollisuuden toteuttaa järjestelmää, sillä komissiossa ei ollut säädetty lakia siitä, kuinka Burma voitaisiin jättää tullietuusjärjestelmän ulkopuolelle.
Näin ollen periaatteessa - ja ohjelmien kehittämiseen tarvitaan aikaa - yhteenveto on myönteinen. Meillä on kannustuspolitiikka ja ensisijainen väline sen toteuttamiseksi, eli GSP. Tietysti tämä ei kuitenkaan ole tarpeeksi, ja mielestämme Euroopan parlamentti ja herra Sainjon tekevät oikein painottaessaan sitä.
On vielä monta estettä voitettavana, jotta tätä politiikkaa voidaan harjoittaa sopivalla tavalla paikan päällä. Ensimmäinen este johtuu itse välineestä, tullietuusjärjestelmästä. Tämä väline on määritelty rajalliseksi. Se on määritelty rajalliseksi, koska sillä on ylimääräinen etuusmarginaali, joka on tuotteista riippuen 15-25 % ja tällä hetkellä se on hyvin rajallinen, koska sitä mukaa kun Maailman kauppajärjestön neuvottelut etenevät, tullietuusjärjestelmän etuisuuspiirre tietenkin koko ajan laajenee ja siitä tulee aina vain vähemmän houkutteleva - tämä on todellisuutta, joka meidän on otettava huomioon - ja tämän vuoksi tullimarginaalitovat progressiivisesti ja pitkällä aikavälillä aina vain vähemmän houkuttelevia.
Mietinnössä komissiolle esitetyn pyynnön mukaisesti olisi erityisen mielenkiintoista pohtia, miten sosiaalinen ja ympäristöulottuvuus voitaisiin ottaa täydellisesti huomioon niissä kauppasopimuksissa, joista Euroopan unioni neuvottelee tai aikoo neuvotella, ennen kaikkea niillä alueilla, joilla tarjoamme vapaakaupan tai kaupan progressiivisen vapauttamisen malleja.
Tarkoitan ensinnäkin sitä aluetta, joka koskettaa minua, eli Välimeren maita, AKT-maita - jos tämä ajatus lopulta hyväksytään sopimuksessa - ja Latinalaisessa Amerikassa eteläisen Amerikan yhtenäismarkkinoita (Mercosur), Chileä ja Meksikoa.
On tietenkin selvää, ettei tämä strategia saa vaarantaa yhtenäismarkkinoita koskevan politiikan tavoitteita. Lisäksi on olemassa useita mielenkiintoisia ennakkotapauksia, ja sitä paitsi nämä lausekkeet sisältyvät jo Latinalaisen Amerikan vapaakauppasopimukseen, ja lisäksi, kuten tiedätte, nykyisin tällaisia lausekkeita on jo Chilen ja Kanadan välisissä kahdenvälisissä sopimuksissa. Näin ollen, en sano, että sitä tapahtuu paljon, mutta vähitellen tämä ajatusmalli on leviämässä.
Eurooppalaisille yrityksille laadituista menettelysääntöjä koskevasta Howittin mietinnöstä keskustellaan huomenna, ja meidän on todellakin edettävä tähän suuntaan.
Eurooppalainen aloite todellisen liitännäispolitiikan rahoitusehtojen vahvistamiseksi perheiden avustamisen ja lasten kouluttamisen alueella on myös innostava ajatus, jota komission täytyy tietenkin tutkia.
Näiden täydentävien säännösten lisäksi emme voi mielestäni olla puhumatta todellisuudesta. Todellinen este ei ole tekninen, vaan ennen kaikkea poliittinen. Väline - tullietuusjärjestelmä - on olemassa, ja sitä voitaisiin käyttää jo, mutta sitä ei käytetä, tai ainakaan sitä ei käytetä riittävässä määrin.
Järjestelmän hyväksymispäivän 25. toukokuuta 1998 jälkeen vain yksi maa on anonut etuisuuksia, joihin tuolla sosiaalilausekkeella kannustetaan. Tämä maa on Moldova. Olemme saaneet ainoastaan tämän anomuksen. Moldova ei ole paljon, mutta se on kuitenkin yksi askel. Muut maat ovat vastahakoisia tekemään aloitetta, ja on käynnistettävä poliittinen vuoropuhelu sen vastahakoisuuden poistamiseksi, joka vallitsee monessa kolmannessa maassa sosiaalisten normien ja kaupan yhdistämisen osalta. Tällä hetkellä ei käydä vielä kansainvälistä keskustelua, jonka avulla kolmannet maat saataisiin suostuteltua anomaan GSP-etuisuuksia ja joka etenisi meidän kaikkien haluamaan suuntaan. On myönnettävä: monet niistä ajattelevat edelleenkin, että tämä on sekaantumista niiden sisäisiin asioihin ja ne ottavat poliittisen kannan ja sanovat, että sitä varten on olemassa ILO, että riittää, kun ILOn sopimukset allekirjoitetaan ja että näin ollen Euroopan unionilla ei ole syytä pyytää kahdenvälisiä sopimuksia tällä alueella, sillä kyse on sisäisiin asioihin puuttumisesta.
Toisaalta, GSP: n sosiaalilauseke ei ole maantieteellisesti riittävän kattava. Kuten tiedätte, olimme ehdottaneet neuvostossa, että sosiaalilauseketta laajennettaisiin. Neuvosto kuitenkin hylkäsi tämän komission ehdotuksen ja antakaamme kerrankin keisarille se, mikä keisarille kuuluu ja neuvostolle se, mikä neuvostolle kuuluu, neuvostolle, jolla ei ole tapana osallistua tällaisiin keskusteluihin, ja sen vuoksi komission on aina oltava se, joka vastaa näiden asioiden selittämisen seurauksista. Minäkään en saata ymmärtää, miksi neuvosto hylkäsi ehdotuksen, mutta asia on näin.
Me olemme sitä mieltä, että ILOa on tuettava, sillä, kuten tiedätte ILOn sisällä yritetään tällä hetkellä soveltaa useita menettelyjä. ILOn menettelyjen ongelmana on se, että niiden kattavuus on rajallinen nimenomaan sen takia, että kaikkien kolmen osapuolen on päästävä yhteisymmärrykseen. Olen keskustellut herra Hansenin kanssa ja ehdotin hänelle, että jos ILO sitä haluaisi, voisimme kutsua koolle laajan konferenssin, johon osallistuisi jäsenvaltioita, ammattiyhdistyksiä ja kolmansia maita, ja jonka tavoitteena olisi nimenomaan valaista niitä tekijöitä, jotka todellakin kannustavat harjoittamaan tätä politiikkaa, ja he tutkivat niitä parhaillaan.
Mielestäni on hyvä asia, että kuten toteatte mietinnössä, itse WTO on päättänyt muuttaa 20 artiklaa ja tehdä sosiaalisista normeista edellytyksen WTO: hon liittymiselle. Tästä aiheesta kannattaa mielestäni keskustella Euroopan unionissa. Se tulee olemaan erityisen arkaluonteista, sillä te varmasti tiedätte, että jäsenvaltioiden mielipiteet eroavat hyvin suuresti toisistaan tämän kysymyksen osalta.
Mitä tulee ajatukseen asettaa ehdokasmaille ILOn sopimuksiin liittyviä erityisehtoja, se on jo otettu pääosin huomioon ehdokasmaiden seulontaprosessissa. Itse asiassa Euroopan unionin tai sen jäsenvaltioiden allekirjoittama ILOn sopimus antaa tietenkin ymmärtää, että se on osa yhteisön säännöstöä, enkä usko, että siinä on mitään erityistä ongelmaa, että jäsenvaltiot tai jäsenyyttä haluavat maat hyväksyvät lopulta Euroopan unionin yleisen järjestelmän.
Sitten minun on lopuksi sanottava, että tämä keskustelu tulee jatkumaan pitkään. Kuten sanoin teille, komissio yhtyy niihin edellytyksiin, jotka sisältyvät Sainjonin mietintöön. Myönnän, että etenemme askel askeleelta, mutta se on hyvä toimintatapa. Muuta keinoa ei ole.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Meriliikenteen infrastruktuuri ja satelliittinavigointijärjestelmä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Danesin laatima liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A4-0372/98) julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöstä Euroopan laajuisen liikenneverkon hankkeissa, -Jarzembowskin laatima liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A4-0375/98) satamia ja meriliikenteen infrastruktuuria koskevasta komission vihreästä kirjasta, -Langenhagenin laatima liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A4-0413/98) komission tiedonannosta: Kohti Euroopan laajuista paikantamis- ja navigointiverkkoa: Maailmanlaajuista satelliittinavigointijärjestelmää (GNSS) koskeva eurooppalainen strategia.
Sisó Cruellas
Arvoisa puhemies, koska esittelijä Danesin on estynyt saapumasta keskusteluun, minulla on kunnia olla hänen sijaisenaan ja esitellä hänen mietintönsä sisältöä, ja puheenvuoroni aluksi onnittelen herra Danesinia siitä erinomaisesta työstä, jota hän on tehnyt laatiessaan tämän mietinnön.
Koska en voi muuta, otan esille ainoastaan joitakin näkökohtia päätöslauselmaehdotuksesta komission tiedonannosta julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöstä Euroopan laajuisen liikenneverkon hankkeissa, jonka liikenne- ja matkailuvaliokunta hyväksyi käytännöllisesti katsoen yksimielisesti, sillä vain yksi pidättäytyi äänestämästä eikä kukaan äänestänyt vastaan.
Julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyötä Euroopan laajuisen liikenneverkon hankkeissa käsittelevän tiedonannon huolellisen lukemisen ja niiden todellisten ongelmien tarkastelun perusteella, jotka ovat viime kädessä motivoineet sen laatimista, voidaan päätellä, että avainkysymyksiä ovat nämä: Euroopan pitkän aikavälin pääomamarkkinoiden puutteet (nämä ovat ratkaisevat markkinat sellaisen sijoituksen riskinhallinnan kannalta, jonka erääntymisajat ovat hyvin pitkiä), toteutuskelpoisten hankkeiden puute, ennen kaikkea Keski- ja Itä-Euroopan maiden osalta, ja yksityisen sektorin luottamuspula ja epävarmuudet julkisen sektorin nykyisen ja tulevaisuuden toiminnan osalta.
Näin ollen niitä ongelmia, jotka julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyössä on ratkaistava, on paljon ja ne ovat monimutkaisia, ne ovat ehkä suurempia kuin ovat mahdollisuudet ratkaista ne. Eräitä ominaisuuksia, joita tältä yhteistyöltä päätöslauselman mukaan edellytetään, ovat: sen tasapainon huomioon ottaminen, joka tarvitaan kaupallisten ja sosioekonomisten kriteereiden välillä hankkeiden suunnittelussa; riskien jakaminen sillä tavoin, että yksityinen sektori varmistaa, että se pystyy täyttämään yhteistyöhön liittyvät velvoitteet, jotta julkinen sektori ei joudu turvaamaan hankkeen toteutumista lisämäärärahoilla; tapauskohtaisen analyysin tekeminen yhteistyöhankkeesta, jossa kustannus-hyötysuhdetta vertailtaisiin aina puhtaasti julkisesti rahoitettavaan vaihtoehtoon kannattavuuden ja yhteiskunnallisten sekä ekologisten vaikutusten näkökulmasta; julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöllä ei saa olla mitään vaikutusta budjettivajeisiin tapauksissa, joissa ei suoriteta varsinaisia maksuja julkisten ja yksityisten sijoittajien välillä.
Toisaalta päätöslauselmaehdotuksessa, josta keskustelemme todetaan, että julkisten varojen myöntäminen on ensisijaisen tärkeää, minkä vuoksi jäsenvaltioita pyydetään uhraamaan vähintään 1, 5 % talousarviomäärärahoistaan liikenneverkkojen toteuttamiseen. Euroopan parlamentti sitoutuu omalta osaltaan toimivaltuuksiensa puitteissa tekemään kaiken voitavansa liikenneverkkoihin liittyvien yhteisön budjettikohtien rahoitusvälineiden lisäämiseksi. Jäsenvaltioita ja komissiota pyydetään myös tekemään voitavansa, jotta infrastruktuurihankkeisiin sovellettavia julkisia hankinta- ja urakkasopimuksia koskeva säännöstö saadaan selkeämmäksi ja joustavammaksi yksityisen sektorin saamiseksi mukaan.
Jäsenvaltioita ja komissiota kehotetaan varmistamaan riittävä avoimuus ja kansalaisten osallistuminen julkisen ja yksityisen sektorin tukemien yhteistyöhankkeiden suunnitteluun. Nämä ovat ne näkökohdat, joita haluaisin ottaa esille tästä päätöslauselmasta.
Arvoisa puhemies, lopuksi pyydän tätä parlamenttia äänestämään päätöslauselman puolesta, sillä julkisen ja yksityisen sektorin välinen yhteistyö Euroopan laajuisen liikenneverkon hankkeissa voi vaikuttaa myönteisesti tarpeellisen ja välttämättömän - näin sanoisin - yksityisen rahoituksen muuttamiseen ja käyttöönottamiseen, sillä jos tässä ei onnistuta, on vaikeaa toteuttaa nykyiset liikenneinfrastruktuurien rakentamista koskevat suunnitelmat, mikä johtaisi siihen, että kansantalouksiemme ja taloudellisen sekä yhteiskunnallisen kehityksen, samoin kuin Euroopan talouden kilpailukyvyn kasvuennusteet heikentyisivät merkittävästi.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, haluaisin aluksi esittelijänä kiittää liikenne- ja matkailuvaliokunnan käsittelyssä ilmenneestä hyvästä yhteistyöstä. Mietintö hyväksyttiin yksimielisesti sen jälkeen, kun valiokunnassa oli käyty tiiviitä keskusteluja yksittäisten parlamentin jäsenten ja puolueryhmien välillä. Voidaan siis havaita, että huolimatta kaikista niistä kysymyksistä, joista parlamentissa tänään ja huomenna ehkä keskustellaan, erityisvaliokunnissa vallitsee toki vieläkin toverillisuuden ja yhteistyön henki. Siitä haluaisin kiittää sydämellisesti kollegojani.
Olemme mietinnössämme ottaneet kantaa vihreään kirjaan joulukuulta 1997. Olemme toimineet kohtalaisen nopeasti ja yrittäneet koota kaiken satamatalouden ja ammattiliittojen alalta saatavan tiedon. Emme siis ole ainoastaan teoreettisesti yrittäneet pohtia vihreää kirjaa ja työskennellä sen parissa. Olemme komission kanssa yhtä mieltä siitä - ja näin ei aina ole ollut satama-asioita käsittelevillä tahoilla - että vaaditaan tehokasta, vaikkakin toissijaisuusperiaatteen noudattamisen vuoksi sisällöllisesti rajoitettua eurooppalaista satamapolitiikkaa. Asiasta on kiistelty vuosikausia.
Asetamme eurooppalaiselle satamapolitiikalle kaksi päätavoitetta: ensiksikin meidän on vihdoin luotava edellytykset Euroopan merisatamien väliselle reilulle kilpailulle. Vielä nytkin täytyy todeta, että alueelliset ja kansalliset tuet vääristävät merisatamien välistä reilua kilpailua, mikä sotii aivan täysin Euroopan sisämarkkinoiden periaatteita vastaan.
Toiseksi olemme täysin vakuuttuneita siitä, ettei yhteisö voi - kun tavoitteena on pitkällä aikavälillä kestävän liikkuvuuden takaaminen - harjoittaa meriliikennettä vain muutamista satamista käsin vaan tosiaankin hajotetusti reuna-alueet mukaan luettuina; näin voidaan välttyä pitkiltä maantiekuljetuksilta, kun kuljetukset halutaan hoitaa ympäristöä säästävästi. Tämä tarkoittaa tietenkin, että joillekin pienille tai uusille satamille pitäisi antaa tukea, mutta tuen yhteydessäkin on noudatettava sitä perussääntöä, ettei rikota merisatamien välisen reilun kilpailun periaatetta vastaan.
Mitä nämä kaksi pääperiaatteetta sitten aivan konkreettisesti tarkoittavat, kun kyse on komissiolle esittämistämme vaatimuksista? Ensinnäkin komission pitäisi lopultakin esittää satamien välisten ja sisäisten kilpailuedellytysten avoimuutta koskeva selonteko. Olen jo viitannut siihen, että kansalliset ja alueelliset tuet vääristävät kilpailua. Ne syrjivät kuitenkin myös niitä satamia ja yrityksiä, jotka ovat parantaneet tehokkuuttaan ja haluavat pysyä tehokkaina oman toimintansa ansiosta. Tehokkuuden heikentäminen luvattomien tukien avulla on estettävä, mutta ensin on selkeästi esitettävä tosiasiat. Teillä on koko joukko tosiasioita, joista te ette kuitenkaan ole vielä tehnyt meille annettavaa yhteenvetoa. Pidämme sitä ensiarvoisen tärkeänä.
Toiseksi komissio on avoimuutta koskevasta tutkinnasta riippumatta jo nyt sitoutunut rankaisemaan kilpailuun liittyvistä rikkomuksista ja selvittämään niitä. Siihen teidän pitäisi panostaa enemmän. Teillä on aika paljon tietoa, mutta olemme sitä mieltä, että tarvitsemme - päästäksemme siihen, että kaikkia satamia ja kaikkia satama-alan yrityksiä kohdellaan kautta linjan oikeudenmukaisesti - merisatamien tukemista ja kilpailun valvontaa koskevat suuntaviivat, eikä vasta vuonna 2001, kuten komission eräästä asiakirjasta ilmenee, arvoisa komissaari. Olisimme tarvinneet niitä oikeastaan jo viisi vuotta sitten. Tarvitsemme selkeät suuntaviivat, jotta voimme tiettyjen, joihinkin jäsenvaltioihin vakiintuneiden käytäntöjen kohdalla sanoa, ettei niin voi enää jatkua, että asioiden on muututtava ja että tarvitsemme reilua kilpailua. Satamien ja yritysten on varauduttava siihen.
Näihin suuntaviivoihin sisältyy myös se, että satamien ja meriliikenteen infrastruktuurit on jaettava rahoituksen kannalta kolmeen seuraavaan ryhmään: julkiset satama-infrastruktuuritoimet, joista ei tarvitse ilmoittaa ja joita ei tarvitse valvoa, koska ne eivät kuulu valtion tukien piiriin; yrityksiin liittyvät satamainfrastruktuuritoimet, jotka eivät ole valtion tukia silloin, kun niille järjestetään uudelleenrahoitus ja niihin ei siinä suhteessa liity tuen luonnetta, muussa tapauksessa ne ovat tukilainsäädännön alaisia; yrityksiin liittyvät satamia tukevia infrastruktuureja koskevat toimet, jotka sitä vastoin ovat käsityksemme mukaan aina tukilainsäädännön alaisia, mikä tarkoittaa, että ne ovat oikeastaan aina kiellettyjä, en nyt käsittele poikkeuksia.
Arvoisa komissaari, haluaisin lopuksi kehottaa komissiota luomaan avoimuutta ja ryhtymään toimiin rikkomuksiin syyllistyviä vastaan, mutta välttämään uuden lainsäädännön laatimista. Valiokuntamme on sitä mieltä, että emme - ainakaan tällä hetkellä - tarvitse merisatamiin liittyviä infrastruktuureja, maksuja tai terminaaleja koskevaa direktiiviä emmekä satamapalveluiden markkinoille pääsyä koskevaa direktiiviä. Voin kertoa teille, että hollantilaiset hinaajat ovat soluttautuneet Hampuriin, ja hampurilaiset hinaajat soluttautuvat Antwerpeniin. Kaikki toimii ilman uutta lainsäädäntöä, jos komissio tukee markkinavoimia. Siksi pyydämme komissiota jatkamaan työtä voimassa olevan lainsäädännön nojalla. Välttäkää uuden lainsäädännön laatimista, käyttäkää sen sijaan tuki- ja kilpailuoikeutta ja tukekaa yritteliäitä satamia, ja tukekaamme yhdessä muita satamia, kuitenkin päätavoitteena se, ettei kilpailua saa vääristää.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, sanoisin sinulle Georg, että minusta oli ilahduttavaa kuulla, mitä sanoit pienistä merisatamista.
GNSS: n (maailmanlaajuisen satelliittinavigointijärjestelmän) ansiosta voimme ottaa huomioon entisestään kasvavat vaatimukset, jotka kohdistuvat ajantasaiseen paikantamiseen ja ajan määritykseen jokapäiväisessä elämässä, työssä ja vapaa-aikana. Edistämme lisääntyvässä määrin liikenneinfrastruktuurin tehokkuutta, parannamme samalla turvallisuutta ja vähennämme ympäristövaikutuksia. Lyhyesti sanottuna, eurooppalaisen GNSS: n avulla voimme luoda Eurooppaan tehokkaamman ja ekologisemman kokonaisliikennejärjestelmän. Satelliittitekniikalla - vain pari esimerkkiä mainitakseni - helpotetaan lennonjohtajien työtä, ja satelliittiohjatun liikenteenohjauksen avulla edistetään siten lentomatkustajien turvallisuutta.
Maantieliikenteen alalla kuorma-autojen lastit ja sijainnit voidaan milloin tahansa määrittää täsmällisesti, minkä ansiosta jakelulogistiikkaa voidaan suunnitella tarkemmin. Ehkä tunnetuinta on se satelliittinavigointitekniikan hyödyntäminen laivaliikenteen ja kalastuksen alalla, jota aluksi välteltiin, mutta jota nyt pidetään jo itsestäänselvyytenä.
Mitä tulee vapaa-ajan harrastuksiin, yhä useammat purjehduksen harrastajat ovat varustaneet veneensä satelliittinavigointitekniikalla. Hyödyntämismahdollisuudet näyttävät laajenevan loputtomiin. Ajatellaanpa vaikka vain täysin mahdollista ennustetta, että myöskään monet vuorikiipeilijät eivät tulevaisuudessa enää tule toimeen ilman satelliittinavigointijärjestelmää.
Puhuessamme GNSS-järjestelmästä emme siis tarkoita vain joidenkin harvojen hyödyksi koituvaa teknistä saavutusta, vaan pikemminkin kaikkien ulottuvilla olevia uusia markkinoita.
Käytettävissä on nykyään maailmanlaajuisesti kaksi satelliittinavigointijärjestelmää, amerikkalainen GPS ja venäläinen GLONASS. Kummastakin järjestelmästä aiheutuu kuitenkin joitakin huomattavia ongelmia juuri meille eurooppalaisille. Molemmat järjestelmät ovat valtion valvonnassa, ja ne on suunniteltu sotilaallisiin tarkoituksiin. Amerikkalaiset antavat oman järjestelmänsä periaatteessa vain rajoitetusti siviilikäyttöön, mistä aiheutuu huomattavia haittoja eurooppalaisille käyttäjille. Tästä aiheutuu tarkkuuden puutetta, joka liittyy liian suureen teknisten virheiden todennäköisyyteen, sekä pitkiä odotusaikoja, jotka liittyvät mahdollisiin, myös jo ilmenneisiin järjestelmävikoihin.
Ei siis ole takeita siitä, että järjestelmä olisi jatkuvasti käytettävissä. Kun osallistumme amerikkalaisen GPS: n käyttämiseen, olemme näin ollen laajalti riippuvaisia amerikkalaisista ja siitä, miten täydellisinä he haluavat välittää signaalit meille.
Tulevaisuudessa perustetaan maailmanlaajuisia tietoliikenneverkkoja. Eurooppalaiselle avaruustutkimukselle avautuvat tässä yhteydessä valtavat kasvumahdollisuudet, ja Euroopalla on myös mahdollisuus selviytyä tulevasta kansainvälisestä kilpailusta ja tarjota vastus markkinoita hallitseville palveluiden tarjoajille.
Voimme jopa päästä johtavaan asemaan tällä alalla. GNSS-järjestelmä tarjoaa siten todella valtavat markkinamahdollisuudet, ja Eurooppa voi tällä markkinoiden alalla olla ehkä ensimmäinen puhtaasti siviilikäyttöisen järjestelmän tarjoaja koko maailmassa. Ensimmäinen askel on otettu: kolmen eurooppalaisen elimen, nimittäin komission, Euroopan avaruusjärjestön (ESA) ja Euroopan lentoliikenteen turvallisuusjärjestön (Eurocontrol) tiiviistä yhteistyöstä on juuri tehty sopimus.
EU: n strategia sisältää kaksi vaihetta. Aluksi käytetään mainittuja satelliitteja. Niiden tarkkuutta ja suojausta on tosin tarkoitus parantaa ottamalla käyttöön lisää maanpäällisiä ja avaruudessa toimivia jo olemassa olevia laitteita. Toisessa vaiheessa päästään sitten riippumattomaan eurooppalaiseen, siviilivalvonnassa olevaan järjestelmään tai - mitä pidän suotavampana - kansainväliseen yhteistyöhön perustuvaan järjestelmään, jolla on sama tavoite.
Euroopan teollisuus tulee valtaamaan alaa innovatiivisilla ja entisestään laajentuvilla maailmanlaajuisilla markkinoilla kehittämällä asianmukaisia uusia teknologioita. Tämän yhteydessä syntyy myös uusia työpaikkoja tutkimus-, kehitys-, laite-ja palvelumarkkinoiden aloille. Kaksivaiheisen mallin avulla tasoitetaan tietä näille uusille markkinoille.
Yksi ongelma on kyllä olemassa, nimittäin rahoituskysymys. Julkinen sektori ei vastaa tällaisen järjestelmän kaikista kustannuksista, ja niin vaaditaankin yhtenäistä ja kauaskatseista uutta ajattelua. Ajatellaanpa vaikka herra Sisón aiemmin esittämää yksityisen ja julkisen sektorin välisen kumppanuuden mallia, jota on varmasti sovellettava tässä yhteydessä.
Osoitan näin sanani kaikille politiikassa, teollisuudessa ja tutkimuslaitoksissa vaikuttaville toimijoille. Heidän on kehitettävä satelliittinavigointijärjestelmä Eurooppaa varten ja luotava siten yhtäläiset käyttömahdollisuudet kaikille innovatiivisen perusteknologian vaihtoehdoille, jotka kuuluvat olennaisena osana aikakauteemme.

Ettl
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, talousasioita käsittelevän valiokunnan näkökulmasta olen tyytyväinen siitä, että lausuntomme ja aloitteemme on otettu merkittävällä tavalla huomioon Danesinin mietinnössä, mikä onkin tärkeintä.
Haluaisin kuitenkin esittää yhden yleisluonteisen periaatteellisen huomautuksen, joka koskee itse julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyötä. Meidän on todettava, että yksityisen pääoman käyttämisen tavoite Euroopan laajuisten liikenneverkkojen (TEN) rahoitukseen on ensimmäisellä yrityksellä epäonnistunut pahoin. Se on herättänyt liian vähän kiinnostusta, ja sekä hallinnolliset, oikeudelliset että poliittiset esteet ovat johtaneet sen epäonnistumiseen. Perusteluna käytettiin aikanaan sitä, että mainitut hankkeet ovat järkeviä ja tarpeellisia ja että on ehdottoman välttämätöntä kehittää Euroopan laajuisia liikennehankkeita tehokkaasti.
Näihin hankkeisiin suhtauduttiin tietysti myönteisesti myös siksi, että ne vaikuttivat kohentavasti työllisyystilanteeseen. Mutta siihen se sitten jäikin. Haluaisin tänään ottaa esille vielä erään toisen näkökohdan ja muistuttaa juuri Euroopan unionin laajentumisen kannalta siitä, että Euroopan laajuisten liikenneverkkojen tehokas laajentaminen on nyt välttämätöntä.
Jos aiomme ottaa edes jollain tavalla huomioon jäsenyyttä hakevien maiden kasvuvauhdin, liikennehankkeiden vauhdittaminen on jo ympäristöpoliittisesta näkökulmasta ehdottoman tarpeellista, koska ympäristöpoliittiset ongelmat lisääntyvät muuten siinä määrin, että emme enää ollenkaan saa niitä hallintaan, ja näin käy keskellä Eurooppaa. Euroopan investointipankin (EIP) ja Euroopan investointirahaston (EIR) välisen koordinoinnin parantaminen sekä pitkän aikavälin rahoitusmahdollisuudet, riskipääomaa unohtamatta, ovat siis tarpeen, jotta yksityisen ja julkisen sektorin väliset kumppanuudet herättäisivät enemmän kiinnostusta toisella yrittämällä. Lisäksi on tarpeen tehostaa yksityisen ja julkisen sektorin välistä yhteistyötä ja rajausta ja ottaa paremmin huomioon kumppaneiden tarpeet. Vain näin toimimalla ja lisäämällä myös julkisia määrärahoja voimme huomenna panna alulle hankkeita, joita tarvitsemme kipeästi jo tänään.

Scapagnini
Arvoisa puhemies, Euroopan kilpailukyky tällä alalla riippuu yhä enemmän kuljetusten ja satamien järjestelmästä, koska satamien kautta kulkee 90 % yhteisön kolmansien maiden liikenteestä ja 30 % yhteisön sisäisestä liikenteestä. On selvää, että tästä johtuen on välttämätöntä harjoittaa erityisesti sellaisia politiikkoja, jolla voidaan taata 2, 5 miljoonaa ihmistä työllistävän Euroopan merialan kilpailukyvyn säilyttäminen ja yhteistyönäkymät jäseniksi liittyvien maiden ja unionin Välimeren naapurimaiden kanssa, jotka merkitsevät myös suurta haastetta lähitulevaisuudessa.
On erittäin tärkeää ryhtyä toimiin eteläisten ja pohjoisten satamien välisen epätasapainon korjaamiseksi. Tätä ei ole selvästi mainittu vihreässä kirjassa esitetyssä strategiassa. Tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevä valiokunta, jonka puheenjohtajana minun on kunnia olla, katsoo, että on pyrittävä peittämään kulut satamapalveluilla ja infrastruktuurien rahoittamiseen on käytettävä satamatoiminnasta syntyneitä tuloja. Omarahoitus on välttämätön satamalaskujen avoimuuden kannalta. Avoimuus on myös yksi vapaan kilpailun ehdoista.
Viidennessä tutkimusta ja teknologista kehittämistä koskevassa puiteohjelmassa pohditaan satamien ja meriliikenteen rakenteita ja meriteknologian ongelmia ja kiinnitetään erityistä huomiota kestävän liikkumisen, liikennemuotojen yhteensopivuuden ja kestävien meriekosysteemien tutkimukseen.
Valiokunta kannattaa Euroopan neuvoston ehdotusta perustaa Euroopan merenkulkuvirasto, jonka tehtävänä olisi edistää Euroopan huippututkimuskeskusten ja meriteollisuuden sekä poliittisten päättäjien välistä yhteistyötä; mallina voisi olla EUREKAn kaltainen yhteistyö.

Maes
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari ja arvoisat kollegat, haluaisin painottaa Jaak Vandemeulebroucken puolesta, joka toimi tässä asiassa aluepoliittisen valiokunnan lausunnon valmistelijana ja jonka seuraaja minä olen, muutamia asioita, jotka on otettu esille valiokunnassa. Näihin kuuluvat muun muassa vaikeudet, joita kohdataan, pyrittäessä toteuttamaan yhdenmukaisia toimia alalla, joka on organisaatioltaan ja omistusrakenteeltaan hyvin moninainen. Haluaisin myös mainita, että tarvitaan myös tietynlaisia puitteita ja yhdistettyjä kuljetuksia. Olen iloinen siitä, että yksipuolinen kiinnostus maantiekuljetuksiin tulee korvatuksi vähitellen muilla prioriteeteilla. Haluaisin myös viitata satamien merkitykseen yhteydenpidossa vähemmän kehittyneiden Euroopan alueiden välillä, mutta samalla haluan painottaa suuria maantieteellisiä eroja. Mietinnössä viitataan kyllä tiettyjen alueiden syrjäisestä sijainnista johtuviin ongelmiin, mutta minä haluaisin viitata myös esimerkiksi joidenkin suurten merisataminen sijaintiin sisämaan puolella. Asun lähellä Antwerpeniä. Tiedätte siis, mitä tarkoitan. Siellä täytyy tehdä vuosittain kahdeksan miljardin arvosta ruoppaustöitä, jotta jatkuva pääsy satamaan saataisiin turvattua, ja kyseisen sataman kilpailuaseman kannalta olisi tuhoisaa, jos nämä ruoppauskustannukset täytyisi laskuttaa sataman käyttäjiltä. Ymmärrätte varmaankin, että pidämme silmällä konkreettisia toimenpiteitä, joihin täytyy ryhtyä teidän politiikkaanne toteutettaessa. Meidän satamamme eivät voi nimittäin käyttää hyväkseen Euroopan aluekehitysrahaston ja koheesiorahaston tukia. Tämä on aivan toisin kuin merkittävien eteläeurooppalaisten, pohjoisten ja brittiläisten satamien kohdalla. Toivon, että komissio ottaa huomioon tämän maantieteellisen aseman. Olen kuitenkin hyvin iloinen siitä, että haluatte toteuttaa myös kaavoituskysymykset huomioon ottavaa politiikkaa, sillä meidän satamamme vaativat todella runsaasti tilaa. Haluan ilmaista tältä paikalta osanottoni kotini lähellä sijaitsevalle pienelle Doelin kylälle, joka on tuomittu joutumaan maan tasalle Antwerpenin sataman laajentamisen vuoksi.

Pompidou
 Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, en palaa enää rouva Langenhagenin erinomaiseen mietintöön, jossa puolustetaan siviilikäyttöön tarkoitettua maailmanlaajuista satelliittinavigointijärjestelmää koskevaa eurooppalaista strategiaa. Tämä on monimutkainen aihe, koska se on hyvin tekninen. Kyse on kuitenkin myös selkeästi poliittisesta järjestelmästä, koska sen mukana menetettäisiin Euroopan itsenäisyys lentoliikenteen valvonnan alalla.
Maailmanlaajuinen satelliittinavigointijärjestelmä (GNSS) on sitä paitsi Euroopan komission ja Euroopan avaruusjärjestön välinen täydentävä malli, johon sisältyvät erityisesti Eurocontrol ja etenkin Egnos-ohjelma. Näissä oloissa painottaisin kolmea kohtaa, joista tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevä valiokunta äänesti ja jotka olen lausunnon valmistelijana jättänyt tarkistusten muodossa.
Aivan ensiksi on korostettava tarvetta edistää viidennen puiteohjelman ansiosta tehokkaiden ja navigoinnin ja avaruusalusten liikkumisen tarpeisiin sopeutettujen satelliittien kehittämisen kannalta välttämätöntä perustutkimusta ja tekniikoiden esittelyä, mutta myös tarvetta parantaa maa-asemia ja etenkin eri aluksissa olevia laitteita. Itse asiassa GNSS: n maailmanlaajuisten markkinoiden arvo on 40 miljardia euroa, josta satelliittien osuus on 10 miljardia euroa ja maa-asemien ja aluksissa olevien laitteiden 30 miljardia euroa. Lentoliikenteen ja erityisesti sen turvallisuuden tehostaminen on eräs eurooppalaisen GNSS: n panoksista, mutta myös meri-, maa-, tie- ja rautatieliikenteen hallintaa on tehostettava.
Lopuksi on tärkeää ulottaa GNSS: n käyttö muihin esittelijä Langenhagenin mainitsemien kaltaisiin sovelluksiin ja erityisesti meripelastukseen. Tässä yhteydessä on välttämätöntä määritellä selkeästi laitteistojen sijainti ja etenkin lentokenttälaitteistojen ja meri- ja maaliikenteeseen tarkoitettujen tietoliikennelinkkien tarpeellinen yhdistäminen. Euroopalla on siten käytössään ei vain kokonaisvaltainen satelliittinavigointi- ja paikantamisjärjestelmä, vaan myös keinoja sen käyttämiseksi siten, että tehostetaan lento-, maa- ja merialusten liikennettä, mikä onkin eurooppalaisen GNSS: n lopullinen tavoite.

Malerba
Arvoisa puhemies, käytän osan neljästä minuutistani käsitelläkseni vihreää kirjaa. Itse asiassa haluaisin aloittaa juuri tästä aiheesta ja todeta, että satamia ja meriliikenteen infrastruktuuria koskeva vihreä kirja on herättänyt suuria odotuksia, myös siksi, että ensimmäistä kertaa satamat tunnustetaan olennaiseksi Euroopan laajuisten liikenneverkkojen osaksi. Vihreä kirja on myös synnyttänyt satamien työntekijöiden taholla eräitä satamien infrastruktuurien rahoitukseen liittyviä huolenaiheita, sillä kirjassa ei näy otettavan täysin huomioon erityisesti pohjoisen ja eteläisen Euroopan satamissa vallitsevia erilaisia tilanteita.
Välimerellä liikenteen intensiivisin kehitys on tapahtunut nimenomaan kymmenen viimeksi kuluneen vuoden aikana, pitkän hiljaisen kauden jälkeen. Tämä johtuu Suezin kanavan kautta kulkevan kansainvälisen liikenteen kasvusta ja paikallisesta liikenteestä, myös matkustajaliikenteestä. Kasvuluvut ovat olleet kaksinumeroisia ja monet satamat ovat viimein toteuttaneet satamissa toimivia yrityksiä koskevia muutoksia ja ottaneet käyttöön uudenaikaisempia ja kilpailukykyisempiä järjestelmiä. Tästä huolimatta infrastruktuurit ovat yhä suurelta osin riittämättömiä tukemaan kasvua.
Lisäksi satamahallinnon ja paikallishallinnon välisen rahoitusyhteistyön muodot ovat yhä institutionaalisesti ja hallinnollisesti varsin erilaisia eri satamissa Euroopan eri alueilla. Siksi herra Jarzembowskin erinomaisessa mietinnössä esitetty suositus siitä, että komissio laatisi Euroopan eri satamien erilaisia rakenteita kartoittavan selvityksen, on hyvin tärkeä.
Tahtoisin vielä korostaa kahta tähän aiheeseen liittyvää seikkaa. Satamien välisen kilpailun sääntöjen ei pitäisi sallia muodollisia poikkeuksia, ja mahdollisesti niiden pitäisi suosia niitä, jotka ovat jo siirtyneet yksityisiin yrityksiin perustuvaan järjestelmään yhä valtionyhtiöille toimintansa perustavien kustannuksella. Toinen seikka liittyy meritse tapahtuvaan matkustajaliikenteeseen, jolla mielestämme on ennen kaikkea Välimerellä strateginen merkitys taloudellisena, sosiaalisena ja alueellisena kehitystekijänä. Välimeren satamien infrastruktuurin kehityksen tukeminen on tärkeää, myös kolmansissa maissa.
Puhuakseni nyt satelliittinavigoinnista tahtoisin taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan edustajana lisätä rouva Langenhagenin erinomaiseen mietintöön muutaman huomautuksen. Uskoakseni on selvää, että Euroopalla on ulottuvillaan erittäin huomattava strateginen hanke, joka ei ole teknologisesti liian vaikea eikä varsinkaan Euroopan voimavaroihin ja tavoitteisiin nähden kohtuuton. Toisin sanoen voimme onnistua sen toteuttamisessa. Tämä hanke edustaisi turvallisuutta ja tehokkuutta palvelevaa teknologiaa ja se saattaisi lisätä vahvasti kansalaisten mielenkiintoa eurooppalaista yhteistyötä kohtaan. Nyt on siis aika lyödä lukkoon eurooppalaista satelliittinavigointijärjestelmää koskevien päätösten ja investointien aikataulu. Neljännen puiteohjelman osalta tutkimusta käsittelevä valiokunta on mielestäni jo työnsä tehnyt; nyt komissaari Kinnockin pitäisi laatia infrastruktuurien rahoitustapaa koskeva ehdotus.
Mitä kansainvälisiin neuvotteluihin tulee, minusta on selvää, että Yhdysvalloille GPS-järjestelmän kaksinkertainen - siviili-ja sotilaallinen - merkitys on yhä olemassa. Saattaisin jopa sanoa, että paradoksaalisesti on paitsi Euroopan myös Yhdysvaltojen etu, että Eurooppa tekee oman aloitteensa saadakseen aikaan uuden satelliittijärjestelmän, jolla on alueellista ja maailmanlaajuista merkitystä. Luonnollisesti haluamme, että järjestelmä on yhteensopiva amerikkalaisen järjestelmän kanssa, tämä on aivan selvää: lisäksi rohkaisemme sekä Japanin että avaruustutkimuksen alalla kehittyvien valtioiden, kuten Kiinan ja Intian, kanssa tehtävää yhteistyötä. Myös yhteistyön jatkaminen Venäjän kanssa saattaa olla kiinnostavaa, vaikka sen järjestelmän luotettavuuden suhteen riskejä onkin olemassa.
Lopuksi tahdon vielä todeta, että on välttämätöntä perustaa Euroopan tasolla toimiva järjestö, joka sertifioi satelliittitietojen protokollia. Tätä ei mielestäni pidä laiminlyödä.

Castricum
Arvoisa puhemies, kuulin viime viikolla radiosta kertomuksen kuljetusalan yrittäjästä, joka lähetti kokeeksi junalla kontin Alankomaiden eteläosasta Cadiziin ja sai viiden ja puolen päivän kuluttua tiedon, että hänen lähetyksensä oli saapunut Espanjaan. Minun täytyi ajatella tätä silmäillessäni jälleen satamia ja meriliikenteen infrastruktuuria koskevaa vihreää kirjaa, ja toinen rivi sai minut havahtumaan. Euroopan kilpailukyky maailmantaloudessa on yhä lisääntyvässä määrin riippuvaista tehokkaasta ja kannattavasta kuljetusjärjestelmästä. Valiokunnassamme käsiteltävinä olevia asioita täytyy tarkastella tätä taustaa vasten enemmän kuin tähän asti. Satamien välillä on runsaasti kilpailua. Haluaisin sanoa, että vihreän kirjan nojalla on viime hetkellä tehty linjaus selkeästä järjestelystä, joka sopii sääntöihin, jotka ovat voimassa myös muilla aloilla. Tämä on sitä tärkeämpää, mitä enemmän satamakomplekseista kehittyy alueita, joilla toimii samanaikaisesti eri kuljetusmuotoja, teollisuutta, kauppaa ja usein arvokkaita muita palvelumuotoja. Minulla ei ole nyt ikävä kyllä mahdollisuutta tarkastella uudelleen perusteellisesti vihreän kirjan tärkeimpiä kohtia. Kiitokset komissiolle siitä, että pyrkimyksenä on ollut päästä täydellisyyteen, ja kiitokset kollega Jarzembowskille hänen uutteran työnsä tuloksista.
Haluaisin sanoa vielä seuraavaa. Vihreä kirja on peräisin vuoden 1997 lopulta. Siitä on kulunut jo kaksi vuotta, niinkin voi ajatella, hyvä kollega Jarzembowski. Valitsitte hieman toisen näkökulman, mutta vuosi on vaihtunut tällä välin jo kaksi kertaa. Vaikka en epäilekään, etteivätkö komissio ja pian parlamentti hyväksyisi mielellään kollega Jarzembowskin mietintöä, lähtökohtana täytyy pitää sitä - kun ajatellaan ajan kulumista - että komissio on jatkanut tarvittavia toimia. Ensimmäinen ja samalla myös ratkaiseva askel on tarvittavien tietojen hankkiminen. Tietojen on oltava luotettavia ja vertailukelpoisia. Voisiko komissaari ilmoittaa tänä iltana, mitä tässä asiassa on kenties saatu aikaan, sillä minä olen ymmärtänyt, että yksityiskohtaisia kysymyslistoja on jo lähetetty.
Lopuksi, arvoisa puhemies, eri ryhmät ovat esittäneet tarkistuksia. Se, että niitä ei ole kovin paljon, osoittaa jälleen sen, minkä olemme tienneet valiokunnan käsittelystä lähtien, eli että kollega Jazembowskin esittämillä asioilla on laaja kannatus. Siksi meillä ei ole tarvetta tukea uusia esitettyjä tarkistuksia. Minulla on kuitenkin yksi kysymys komissaarille kollega Lagendijkin esittämän tarkistuksen 8 johdosta. Voisiko komissaari vielä tarkastella, millaisia mahdollisuuksia on olemassa toissijaisuusperiaatteen huomioon ottaen, edistää satamien välistä todellista yhteistyötä, koska myös minä olen vahvasti sillä kannalla, että Euroopan talouden kilpailukyvyn pitäisi koitua maailman hyväksi?

Sisó Cruellas
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan onnitella kahta muuta tämän yhteiskeskustelun esittelijää, herra Jarzembowskia ja rouva Langenhagenia.
Se, että Euroopan laajuisten liikenneverkkojen kehittäminen on ratkaiseva tekijä talouden kasvun, sosioekonomisen yhteenkuuluvuuden tavoitteiden ja Euroopan taloudellisen kilpailukyvyn saavuttamisen kannalta, on niin ilmeistä, että sitä on tarpeetonta korostaa enempää.
Aivan yhtä ilmeistä on kuitenkin se, että näiden infrastruktuurien rakentamiseksi tarvitaan lukuisia sijoituksia ja että sellaisilla hetkillä, jolloin talousarvio asettaa tiettyjä rajoituksia, kuten nyt, jäsenvaltiot eivät voi rahoittaa niitä, minkä vuoksi yksityinen rahoitus on välttämätöntä. Näin ollen komission ehdottama julkisen ja yksityisen sektorin välinen yhteistyö voi olla arvokas väline riittävän rahoituksen saamiseksi Euroopan laajuisten liikenneverkkojen rakentamista ja käyttöönottoa varten.
Tämä on mahdollista edellyttäen että mahdollisten sijoittajien ja rakennusyritysten, kuljetuspalvelujen tarjoajien ja investointitavarateollisuuden rahoitusliiketoimille tarjotaan vakaat olot. Vakaus riippuu tietenkin myös siitä, että kumppanimaiden hallitukset kantavat vastuunsa ja luovat selkeän poliittisen ja lainsäädännöllisen kehyksen, joka antaa sijoittajille mahdollisuuden tunnistaa hankkeiden poliittiset ja hallinnolliset riskit, ja toisaalta siitä, että Euroopan unionin kilpailua, ympäristöasioita ja julkisia hankintoja koskevia säädöksiä noudatetaan.
Huolimatta yleisesti vallitsevasta hyväntahtoisuudesta, tähän mennessä näyttää siltä, että erilaiset asianomaiset toimijat eivät onnistu samaan yksityisen pääoman yhdistämistä liikenteen infrastruktuurien tuotantoon kunnolla käyntiin. Tämä edellyttää suurempia ponnistuksia kaikkien niin julkisten kuin yksityistenkin Euroopan rahoituslaitosten sekä erilaisten taloudellisten ja yhteiskunnallisten toimijoiden taholta, jos halutaan voittaa olemassa olevat vaikeudet, jotta liikenneinfrastruktuurien verkon luomisen mahdollistamiseksi voidaan koota riittävästi varoja. Tämä verkko on välttämätön, jotta Euroopan unioni voi saavuttaa ne määritetyt tavoitteet, joita ovat muiden muassa sellaisen Euroopan laajuisen infrastruktuurien verkon aikaan saaminen, jonka avulla saatetaan menestyksekkäästi loppuun Euroopan unionin laajentumisprosessi, sekä yleiseurooppalaisen liikenneverkon avaaminen Itä-Euroopan maihin sekä Välimeren altaalle.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, aloittakaamme toteamalla yhdessä, että näillä kolmella mietinnöllä, joista keskustelemme tänään yhdessä, on vähän yhteistä, mutta että keskustelu on kuitenkin kiinnostava, koska voimme todeta täällä, että olemme Euroopassa kehittelemässä hieman laajempaa näkemystä verkoista ja siitä, kuinka ne itse asiassa toimivat. Tässä yhteydessä merisatamat ovat luonnollisesti tärkeimpiä solmukohtia. Ne eivät ole ainoastaan merkittävin pullonkaula vaan myös paikkoja, joissa hoidetaan yhdistettyjä kuljetuksia.
Olemme komission kanssa samaa mieltä siitä, että lyhyen matkan merikuljetuksia täytyy edistää. Haluaisin pyytää komissiolta erityisesti seuraavaa.
Herra komissaari, voisitteko ystävällisesti vastata erityisesti tähän kysymykseen: jos tukia ei myönnetä infrastruktuuria varten, koska ne eivät kuulu julkisiin asioihin, olisiko silloin olemassa toinen mahdollisuus, koska eri kuljetustapojen yhdistelmät ovat oikeutettuja tukiin. Te voitte siis aina kääntää perustelun toisin päin ja sanoa, että tämä ei ole infrastruktuuria yksityiskäyttöä varten, vaan tämä yhdistää eri kuljetusmuotoja.
Arvoisa puhemies, alan nyt taas puhua äidinkieltäni ja minun täytyy vielä kerran viitata selkeästi siihen, että meidän pitäisi oikeastaan poistaa avustukset ja että meidän pitäisi yhä enemmän siirtyä markkinoiden normaaliin toimintaan. Siksi kollega Castricumin täällä esittämä ajatus siitä, että satamien täytyy alkaa tehdä yhteistyötä, on aivan järjetön. Satamathan ovat yrityksiä, ja silloin ei voi mennä sanomaan, että yksi satama hoitaa tiettyjä kuljetuksia ja toiset satamat toisenlaisia kuljetuksia. Satamat kilpailevat keskenään, ja meidän täytyy antaa markkinoiden hoitaa tehtävänsä. Ehkä se, että sosialistien ja liberaalien yhteistyö on ollut kotimaassani jo pitkään tosiasia, voisi saada myös herra Castricumin joskus vakuuttumaan tästä ajatuksesta.

Donnay
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, voimme olla tyytyväisiä siihen, että Euroopan unionissa on vihdoinkin käynnistetty keskustelu merisatamista ja että niiden tilannetta pohditaan.
Alan ammattilaiset odottivat sitä paitsi hyvin innokkaasti komission vihreää kirjaa. He luottivat oikeutetusti sen mahdollisesti mukanaan tuomiin kehitysnäkymiin. Vastaukset näihin odotuksiin, siten kuin ne on tässä komission asiakirjassa kuvailtu, ovat kuitenkin kaukana niiden herättämistä toiveista.
Siten on todettava, ettei tämä asiakirja vastaa alunperin asetettuja tavoitteita. Voimme vain valitella etenkin komission puutteellista näkemystä merisatamien asemasta ja merkityksestä. Itse asiassa satamien asema ei ole mielestäni vain kaupallinen, vaan ne ovat myös työllisyyden ja aluesuunnittelun kehittämisen välineitä. Tässä suhteessa julkisen vallan on edelleen jossain määrin tuettava niitä. Ajattelimme, että esittelijä nostaisi esille komission ehdotuksia koskevat heikkoudet ja aukot ja että vihreän kirjan joitakin kohtia voitaisiin valiokunnan tarkastelun aikana hyödyllisesti parantaa.
Olemme omalta osaltamme tehneet joitakin ehdotuksia, jotka antaisivat eurooppalaisille satamille uutta elinvoimaa. Yhtäkään ehdotustamme ei ole kuitenkaan hyväksytty, ei komission tekstissä eikä herra Jarzembowskin mietinnössä. Siksi minun on valitettavasti sanottava, ja kollegani Jarzembowski antaa minulle tämän varmaan anteeksi, että meille esitetty mietintö ei tyydytä meitä sen enempää kuin komission tekstikään. Näissä kahdessa asiakirjassa annetaan merisatamista liian rajoittunut kuva. On totta, että niillä on kaupallinen tavoite, mutta niillä on myös, ja tätä painotan, olennainen asema aluesuunnittelussa ja merkittävä vaikutus työttömyyteen. Voimme vain valitella, ettei niissä viitata satamaviranomaisille annettuihin välttämättömiin julkisen palvelun velvollisuuksiin.

Moreau
Arvoisa puhemies, satamia ja meriliikenteen infrastruktuuria koskeva komission vihreä kirja sisältää kaksi tärkeää panosta, koska se koskee 90 %: ia Euroopan unionin kauppavaihdosta kolmansien maiden kanssa, 30 %: ia yhteisön sisäisestä kauppavaihdosta, 200 miljoonaa matkustajaa vuosittain. Tällä alalla on merkittävä vaikutus työllisyyteen, talouden kehittymiseen ja aluesuunnitteluun; sitä ei voi siten tarkastella vain kaupallisella tasolla.
Hyväksymme sen tosiasian, että herra Jarzembowskin mietinnössä hylätään ajatus infrastruktuurin kustannuksia ja satamamaksuja koskevien direktiivien hyväksymisestä ja katsotaan, että ainakaan tällä hetkellä satamapalveluiden organisaatiorakennetta ja markkinoille pääsyä koskeva yhteisön lainsäädäntö ei ole tarpeellinen tilanteiden erilaisuuden takia. Tämä on sitä paitsi myös neuvoston kanta.
Jos arvioimme myös joitakin valiokunnassa saavutettuja edistysaskelia on todettava, että mietintö on komission ehdotusten tavoin liian riippuvainen pelkästä markkinalogiikasta. Komissio on tämän takia ehdottanut muiden alojen tavoin satamien vapauttamismenettelyä ja haluaa tässä mielessä rajoittaa rahoitustukea. Näistä rakenteista huolehtivan julkisen palvelun tehtävät on hyvin selkeästi aliarvioitu. Ne on otettava entistä paremmin huomioon.
Tämä on niiden ryhmämme jättämien tarkistusten merkitys, joiden tavoitteena on merisatamien toimintojen yleishyödyllisyyden vahvistaminen, ja joissa siten hylätään ajatus näiden tehtävien toteuttamisen kannalta välttämättömien tukien poistamisesta. Näiden päätösten on kuuluttava edelleen jäsenvaltioiden toimivaltaan. Haluaisin lisätä, että olisi sitä vastoin hyödyllistä kehittää ammatillisia pätevyyksiä koskeva ja turvallisuustehtäviä noudattava yhteisön kehys voidaksemme tehokkaasti torjua kilpailun vääristymiä ja edistää sosiaalista yhdenmukaistamista ylhäältä käsin.
Siten tämä mietintö joistakin edistysaskelista huolimatta ei meille esitetyssä muodossaan mielestämme vastaa luonteeltaan tämän alan kehityksen tarpeisiin.

Tamino
Arvoisa puhemies, viitaten herra Jarzembowskin mietintöön haluan sanoa, että vihreiden ryhmä arvostaa mietintöön sisältyviä kappaleita, joissa on kiinnitetty huomiota ympäristöongelmiin, erityisesti kappaleita J ja K, joissa korostetaan strategisen arvioinnin ja ympäristön turvallisuusnormien merkitystä. Tahdon myös lisätä, että vihreiden ryhmä katsoo, että meri- ja jokireittien oikeanlainen käyttö edellyttää kestävän liikennejärjestelmän asianmukaista toteuttamista, mutta juuri näistä syistä pidämme aivan yhtä tärkeänä sitä, että eräät seikat, joihin komissio on jossain määrin yhtynyt, eivät näy ainoastaan mietinnön kappaleissa vaan myös eräällä tavalla ehdotuksissa ja siten myös lainsäädännössä. Tästä syystä vihreä ryhmä on esittänyt tarkistuksen, jossa korostetaan sitovammin strategisten ja ympäristönäkökohtien arvioinnin välttämättömyyttä.
Mitä uusien satamarakenteiden toteuttamiseen tulee, katsomme, että on otettava huomioon ne edellytykset, joilla jo olemassa olevaa satamarakennetta voidaan tukea ja ennen kaikkea on otettava huomioon satamajärjestelmien välinen yhteistyö. Tiedän, että aiheutan näin mielipahaa herra Wijsenbeekille, joka on jo luonnehtinut tätä teoriaa älyttömäksi, mutta toistan sen silti.

Van Dam
Arvoisa puhemies, Euroopan merisatamista aiheutuu jatkuvasti erimielisyyksiä jäsenmaiden välillä. Ellei kysymys ole siitä, kuka voi nimittää itseään suurimmaksi, niin sitten siitä, onko tulisesti kilpailevien Euroopan satamien rahoitustoiminta vihreän kirjan mukaista. Tähän vaikuttavat myös suuret erot satamien välillä. Haluan painottaa sitä, että satamat ovat syntyneet erityisen kulttuurin aikana, joka on myös lyönyt leimansa niihin. Näin ollen testattavissa olevan lainsäädännön täytyy tehdä oikeutta tällä moninaisuudelle. Ei ole kuitenkaan hyvä, jos Euroopan eri satamat saavat eriarvoista kohtelua. Tämän ristiriidan poistamiseksi on välttämätöntä, että Euroopan satamien rahoituksen rakennetta tutkitaan aluksi perusteellisesti. Tämän tutkimuksen lisäksi täytyy saada aikaan suuntaviivat, joiden perusteella perusteeton tuki voidaan jäljittää. Näiden suuntaviivojen täytyy olla ennen kaikkea yksiselitteiset ja yksinkertaiset. Sen vuoksi olen esittänyt tässä asiassa kahta tarkistusta, joiden täytyy mahdollistaa se, että rahoitusvirrat voidaan luokitella selkeiden ja yksinkertaisten kriteerien pohjalta. Riippumatta siitä, saavatko satamat valtiontukea laillisesti tai laittomasti, valtiontuen ja reilun kilpailun välisten jännitteiden selvittäminen on välttämätöntä. Tilanne ei saa olla sellainen, että satamat, jotka on rakennettu suurin investoinnein vuosikymmenten kuluessa, hävitetään antamalla liikaa tukia kilpaileville satamille. Meidän tulee valvoa tarkasti, että niin ei tapahdu. Sitä vastoin on toivottavaa, että käytetään toimenpiteitä, jotka edistävät rannikkomerenkulkua. Tämä parlamentti on ilmaissut jo useampaan kertaan, että suurempi osa liikenteestä pitäisi hoitaa vähiten ympäristöä kuormittavalla tavalla. Tässä yhteydessä toivon, että satamiin olisi mahdollista investoida lisää, jotta voitaisiin edistää kuljetusmuotojakauman muuttumista siihen suuntaan.

Schifone
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puhun Danesinin Euroopan laajuista liikenneverkkoa koskevasta mietinnöstä. Arvoisa puhemies, on ilmeistä, että Euroopan laajuisen liikenneverkon kehitys on Euroopan yhdentymiskehityksen kannalta keskeinen seikka. Liikkuvuus - erityisesti liikkuvuus yhteisellä markkina-alueella - on näet keskeistä paitsi taloudellisista syistä myös kulttuurin, kaupan edistämisen, kilpailukyvyn, viestinnän ja yleisen sosiaalisen kasvun kannalta. Kuten mietinnössä todetaan, nämä ovat kuitenkin toimia, jotka vaativat huomattavaa rahoitusta ja suuria taloudellisia voimavaroja, ja vaikeudet, joihin jäsenvaltiot nykyään joutuvat tukiessaan näitä toimia julkisin varoin ovat yhä ilmeisempiä.
Tässä mietinnössä ehdotetaan siis julkisen ja yksityisen sektorin yhteisen osallistumisen rohkaisemista Euroopan laajuisen liikenneverkon toteuttamisessa. Yhdymme tähän näkemykseen samoin kuin jaamme esittelijän, herra Danesinin näkemyksen, jonka mukaan on toisaalta välttämätöntä taata yksityisten yritysten kannattavuus - mikäli hanke ei ole kannattava, sille ei tietenkään voida saada yksityistä rahoitusta - mutta toisaalta myös toteutettavien töiden yhteiskunnallinen hyödyllisyys. Tästä syystä on siis välttämätöntä määrittää hankkeen riskien jakaminen sekä kaupallisia että yhteiskunnallisia ja ympäristökriteereitä kunnioittaen, yhteisön sisäisen liikkuvuuden kokonaissuunnitelman puitteissa.
Yhdymme siis mietinnössä esitettyihin lopullisiin ehdotuksiin. Lopuksi toivoisin, ettei komissio tyydy vain ehdottamaan pitkän aikavälin luototustapoja vaan se pyrkisi myös toteuttamaan toimia, jotka mahdollistavat sellaiset voimakkaammat toimintatavat, jotka todella voivat houkutella yksityisiä sijoituksia.

Baldarelli
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, paikantamis- ja navigointiverkon toteuttaminen on Euroopan unionin yhteenkuuluvuuden kehittämiseen tähtäävän toimintasuunnitelman kannalta hyvin tärkeä seikka. Tavallaan olemme myöhässä ryhtyessämme tähän työhön, mutta tiedämme myös, että voimme kehittää ei ainoastaan navigoinnin vaan myös turvallisuuden kannalta erittäin lupaavia mahdollisuuksia ja voimme tarjota huomattavia mahdollisuuksia kaupunkien ja kaupunkien ulkopuolisten alueiden liikenteen hallinnan alalla. Työ vaatii suurta paneutumista ja tämän verkon tekemistä yhteensopivaksi käyttäen älykkäitä kuljetusjärjestelmiä, joita yhteisön tasolla kehitetään varsin tehokkaasti ja joka on jo tuottanut huomattavia tuloksia Euroopan unionin merkittävimmissä kaupungeissa: mielessäni ovat Torinossa, Hampurissa ja Lontoossa saadut kokemukset älykkäistä kuljetusjärjestelmistä. Navigointiverkko tarjoaa siis tavallaan vastauksen, ja Euroopan avaruusjärjestön, Euratomin, Kansainvälisen merenkulkujärjestön ja ICAO: n, kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön välinen yhteistyö osoittaa tämän valinnan arvon.
Uskon kuitenkin, ettei meidän tule pitää tätä valintaa ainoastaan komission eli yhteisön toimielinten, tahdon ilmauksena: tarvitaan myös huomattavaa julkisten ja yksityisten varojen panostusta. Tahtoisin korostaa täällä esimerkiksi sitä, että Italiassa ministerineuvoston puheenjohtaja on perustanut erityisen väliaikaisen työryhmän, joka käsittelee satelliittinavigointijärjestelmää koskevia kysymyksiä ja pitää tätä alaa erittäin merkittävänä. Mielessäni ovat lisäksi paikantamis- ja navigointijärjestelmän laajentumismahdollisuudet, joiden vuoksi ei pidä investoida ainoastaan paikannukseen vaan tarvitaan myös investointeja ja kokeilumahdollisuuksia, jotka voivat kehittää pienten ja keskisuurten yritysten, tavarantoimittajien ja kaikkien uusinta teknologiaa välittävien tahojen asemaa, sillä ne voivat edesauttaa kehitystä merkittävästi.
Tahtoisin esittää nyt kaksi arviota satamia koskevasta vihreästä kirjasta. Tällä alalla tarvitsemme kilpailua, meidän on saatava täsmällisiä tietoja, mutta meidän on myös muistettava, että strategisille aloille - ympäristöön, yhdistettyihin tavarankuljetuksiin - suunnattavat investoinnit ovat erittäin tärkeitä. Investointia ei tietenkään pidä sekoittaa taloudelliseen tukemiseen, kuten herra van Dam oikeutetusti huomautti, mutta on huomattava, että rakennerahastojen varat ovat Euroopan taloudellisen yhteenkuuluvuuden kannalta keskeisiä. Tästä näkökulmasta ei rakennerahastojen varoja voida pitää vilpillisenä kilpailuna.

McIntosh
Arvoisa puhemies, olen erittäin iloinen kaikista kolmesta mietinnöstä ja siitä suuresta tuesta, jonka nuo mietinnöt saivat liikenne- ja matkailuvaliokunnassa kaikilta poliittisilta ryhmiltä. Haluaisin keskittyä Danesinin mietintöön, josta kollegani herra Sisó Cruellas tänä iltana niin kauniisti puhui, ja komission tiedonantoon, joka koskee julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyötä Euroopan laajuisissa verkoissa.
Euroopan laajuisilla verkoilla on keskeinen rooli yhtenäismarkkinoiden saavuttamisessa ja niiden toiminnassa sekä siinä, että autetaan eurooppalaisten yritysten tuotteita ja palveluja pääsemään nopeammin noille markkinoille. Haluaisin tänä iltana varauksettomasti tukea ja kannustaa julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyötä tällä alalla. Teidän kauttanne, arvoisa puhemies, haluaisin vedota komissaariin tänä iltana, jotta hän tutkisi tarkkaan Yhdistyneen kuningaskunnan mallia ja ottaisi erityisesti oppia niistä yksityisrahoitusaloitteista, jotka ovat käynnissä Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Vaikka tämä aloite oli edellisen konservatiivihallituksen luomus, kuten hän uskoakseni varmasti myöntää, se on ollut niin menestyksekäs, että uusi Labour-hallitus on ottanut sen täysin suojelukseensa.
Mielestäni voisimme erityisesti käyttää tätä parlamentille tullutta tilaisuutta tänä iltana määrittääksemme ne ehdot, joilla julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyö voisi kukoistaa. Meidän on varmistettava, että laillisen turvan ehtoja, tai paremminkin, laillista varmuutta sovelletaan. Julkisen sektorin on tiedettävä, että julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyö voi laillisesti kukoistaa yhdessä yksityisten sijoitusten kanssa Euroopan laajuisissa liikenneverkkohankkeissa; että nämä sijoitukset ovat varmoja, eikä julkisen sektorin tai hallituksen tarvitse jonakin päivänä tulevaisuudessa puuttua asiaan ja auttaa kuiville yksityistä sijoitusrahoitusta tai kokonaisen hankkeen toimintaa.
Erityisesti Euroopan unioni voi mielestäni hyötyä aikaisemmin mainitsemistani kokemuksista Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jossa olemme keränneet erittäin todellista, konkreettista asiantuntemusta sekä teiden että koulujen rakentamisesta.
Vastaavasti meidän on pyrittävä Danesinin mietinnön ja komission tiedonannon avulla selkeyteen kilpailusääntöjen toteuttamisessa välttääksemme mahdolliset kilpailunvääristymät jäsenvaltioiden sisällä ja niiden välillä. Vastaavasti Euroopan unionin sääntöjä pitää soveltaa julkisiin hankintoihin avoimemmin ja selkeämmin. Myös parempi mahdollisuus saada pitkäaikaista rahoitusta ja riskipääomaa on valtavan hyödyllinen.
Uskon vakaasti, että Danesinin mietintö on pitkä ja myönteinen askel tällä tiellä, koska se perustuu komission tiedonantoon, jossa luodaan sellaista julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyötä. Olen ilahtunut sitä, että kolme suurinta Yhdistyneen kuningaskunnan hanketta hyötyvät, koska ne ovat ensisijaisia hankkeita: Irlanti-Yhdistynyt kuningaskunta-Benelux-tiehanke, johon liittyy pääsy itärannikon satamiin, kanaalin tunnelin rautatieyhteys ja länsirannikon pääradan raideparannukset. Esitän vetoomuksen siitä, että A120-tiehanke Pohjois-Essexissä hyötyisi mieluummin ennemmin kuin myöhemmin.

Crowley
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijöitä ja keskittyä myös Danesinin mietintöön julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöstä.
Uudet Euroopan laajuiset verkot, kuten tässä parlamentissa on jo todettu, tarjoavat ihmisille tavaroineen ja palveluineen mahdollisuuden suurempaan liikkuvuuteen ja helpompaan pääsyyn markkinoille.
On yksi seuraus, joka liittyy jokin aika sitten täällä käymäämme keskusteluun Amsterdamin sopimuksen voimaan tulemisesta, eli työllisyyskysymys. Nämä ovat sellaisia suuria infrastruktuuriin liittyviä töitä, että ne vaativat valtavat määrät ihmisiä töihin, mikä antaa monille talouksille alkusysäyksen.
Agenda 2000 -uudistuspaketissa olevien EU: n rahoitusjärjestelmien uudistuksen ja tiettyjen maiden rakennerahoituksen ja koheesiorahoituksen vähennysten vuoksi on olennaista löytää uusia tapoja rahoittaa nämä erittäin olennaiset hankkeet. Olen siis täysin samaa mieltä julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöhön liittyvistä järjestelyistä sen varmistamiseksi, että Euroopan unionin sisämarkkinoista syntyneet varat ja lisätulot palaavat takaisin Euroopan unioniin mieluummin kuin sallittaisiin eläkerahastoihin ja niin edelleen sijoitetun rahan sijoittaminen Euroopan unionin ulkopuolisiin maihin, mikä tarkoittaisi sitä, että Euroopan unioni kokonaisuudessaan menettää kaiken tuon rahan arvon.
Komissaari, herra Kinnock, jota onnittelin hänen tätä asiaa koskevasta aloitteestaan, on luonnostellut selonteon tästä kysymyksestä ja nähnyt ne edut, jotka siitä voivat seurata. Tämä ei tarkoita sitä, että emme tarvitsisi turvaa varmistaaksemme, että riistoa ei esiinny, ja säilyttääksemme sen laillisen varmuuden, johon kollegani rouva McIntosh viittasi. Se myös kannustaa hallituksia, kuten Irlannin hallitusta, olemaan niin uudistusmielisiä, että ne katsovat tulevaisuuteen. Niiden ei tarvitse pelätä haastetta, jonka Euroopan unionin tulevan rahoituksen väheneminen aiheuttaa, ja niiden tulisi tarttua tilaisuuteen kannustaakseen Irlannin liike-elämää ja Irlannin rahoituslaitoksia tulemaan mukaan.
Lopuksi sanoisin, että jos haluamme taata näiden toimien onnistumisen, se pitää tehdä kolmen osapuolen periaatteella, jossa kansalliset, paikalliset ja eurooppalaiset tahot ovat mukana. Kaikkein tärkeintä on se, että nyt voimme ottaa mukaan yksityisrahoitusta, joka antaa tarvittavan ylimääräisen sysäyksen ja potkaisun alkuun.

Theonas (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, haluan käyttää aikani puhuakseni Euroopan laajuisista liikenneverkoista. Haluan esittää vastalauseen työntekijöiden puolesta.
Kuusi vuotta sen jälkeen, kun Delors oli laatinut valkoisen kirjan, Euroopan laajuiset verkot, jotka luotiin työllisyyden parantamisen varjolla ja vaihtoehtona työmarkkinoiden säännöstelyn täydelle purkamiselle sekä joustavien työllistymismuotojen lisäämiselle, eivät edelleenkään edisty varojen ja rahoituksen puutteen johdosta. Nyt komissio luopuu kaikesta teeskentelystä. Tietäessään, että EMU-politiikasta johtuvien rajallisten rahoitusmahdollisuuksien puitteissa ei ole mitään mahdollisuutta saada Euroopan laajuisille liikenneverkoille rahoitusta yhteisöltä tai valtioilta, komissio siirtyy hyvin tuntemaansa politiikkaan. Taitavalla tavalla komissio luovuttaa myös nämä tärkeät perusrakenteet yksityiselle keinottelupääomalle ja ajaa kaikenlaisia oikeudellisia takeita sille, että nämä pääomat ja niiden saamat voitot ovat täysin turvattuja.
Arvoisa puhemies, tätä politiikkaa toteutetaan kansojen ja niiden etujen kustannuksella, se edistää yksityisten voittojen kasaantumista julkisten palvelujen kustannuksella, ja siinä luovutaan kaikista mahdollisuuksista parantaa työllisyyttä Euroopan laajuisten verkkojen avulla. Pitäisi jo vihdoinkin käsittää tämä: markkinat eivät pysty ratkaisemaan sosiaalisia kysymyksiä eivätkä ongelmia, jotka liittyvät infrastruktuurin ja julkisten palveluiden kehittämiseen.

Sindal
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, pelkkä yritys löytää yhteinen kanta Euroopan satamista on rohkea. Tarvitaan rohkea komissaari, joka uskaltaa heittää vihreän kirjan - ei leijonille, vaan satamapäälliköille ja satamaviranomaisille. He ryhtyvät pian tekemään vertailuja keskenään ja aloittavat keskinäisen kilpailun. Hyvät kollegat, todellisen haasteen muodostavat maantiet, eivät naapurisatamat. Parlamentin tämäniltaisen viestin on oltava se, että nykyaikaistamalla, antamalla satamille joitakin mahdollisuuksia ja olemalla yksimielisiä tiedämme pääsevämme yksimielisyyteen ja voimme muuttaa kuljetustottumuksiamme. Menkää omiin satamiinne kertomaan, että niiden kilpailijoita eivät ole naapurisatamat vaan maantiet, ja siirtykäämme sitten asiassa eteenpäin. Tiedän, että satamien välillä on suuria eroja julkisen rahoituksen ja satamakustannusten osalta, mutta muistakaamme, että emme muuta kuljetustottumuksiamme pelkästään markkinavoimien avulla. Silloin tällöin meidän olisi myös yritettävä tehdä se poliittisten päätösten kautta.
Sallikaa minun sanoa kollega Wijsenbeekille, josta siis pidän hyvin paljon, mutta jonka tämäniltainen puheenvuoro paljastaa, ettei hän tiedä paljonkaan satamista ja laivoista, että keskity hyvä kollega Wijsenbeek maanteihin, niin me muut huolehdimme satamista.
Sallikaa minun ilmaista, että tuen varauksettomasti maailmanlaajuisiin satelliittinavigointijärjestelmiin liittyvää strategiaa. On erittäin tärkeää, että olemme mukana tällä alalla ja että komissio, neuvosto, parlamentti ja niin edelleen osallistuvat tätä asiaa koskevan yhteisen eurooppalaisen profiilin luomiseen.

Camisón Asensio
Arvoisa puhemies, käsittelen ainoastaan satelliitin avulla tapahtuvaa viestintää käsittelevää mietintöä. Tällä hetkellä Euroopan unionilla on edessään haaste saada teollisuutensa aloittamaan heti EGNOS-palvelun toteuttaminen, sillä tällä tavoin saavutettaisiin se tavoite, että ensimmäisen sukupolven kansainvälisessä satelliittinavigointijärjestelmässä olisi yksi nimenomaan eurooppalainen osa noin vuoteen 2003 mennessä, tai tavallaan tehtäisiin jälleen se uroteko, jonka unioni suoritti jo GSM-järjestelmän ja toisen sukupolven matkaviestintävälineiden kohdalla, tai pyrkii suorittamaan näiden samojen viestintävälineiden kolmannen sukupolven kohdalla.
Niin, tiedän kyllä, että tämä ensimmäinen satelliittiviestinnän sukupolven on tukeuduttava samanaikaisesti hallitseviin sotilaallisiin järjestelmiin, niin amerikkalaiseen GPS- kuin venäläiseen GLONASS-järjestelmäänkin, mutta tämä ensimmäinen askel toimii epäilemättä kannustimena seuraavaa vuonna 2008 käynnistyvää GNSS-2-järjestelmään liittyvää vaihetta silmällä pitäen, joka on puhtaasti eurooppalainen ja riippumaton amerikkalaisesta tai venäläisestä tuesta. Näiltä osin vaaditaan vielä paljon kärsivällisyyttä tutkimuksen viidennen puiteohjelman tavoitteen saavuttamiseksi.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluan suositella painokkaasti kahta asiaa: sitä tarkoitusta varten koottavan asiantuntijafoorumin, johon Euroopan avaruusjärjestö tietenkin osallistuu, ei pitäisi missään tapauksessa jättää Eurocontrolia (Euroopan lentoturvallisuusjärjestö) huomiotta, ja jos loppujen lopuksi päätetään niin, että asianomaiseen rahoitukseen osallistuvat rakennerahastot, se pitää toteuttaa niin, ettei asiaa koskevista asetuksista poiketa tuumaakaan.
Tämän verran minulla oli aikaa puhua rouva Langenhagenin suurenmoisesta mietinnöstä.

Mendes Bota
Arvoisa puhemies, on ilmeistä, että Euroopan laajuisten liikenneverkkojen toteutus, josta esitettiin visio jo valkoisessa kirjassa " Kasvu, kilpailukyky ja työttömyys" vuodelta 1993, on etääntynyt yhä kauemmas.
Vakaus- ja työllisyyssopimus merkitsi kuristusotetta, joka pakotti jäsenvaltiot supistamaan suuria julkisia liikenneinvestointeja koskevia talousarvioita ja suunnitelmia. Koska nuo samaiset jäsenvaltiot ovat kuitenkin tietoisia sellaisten sijoitusten kerrannaisvaikutuksesta taloudelliseen kasvuun ja työllisyyteen sekä unionin sisäiseen yhteenkuuluvuuteen, ne eivät siitä huolimatta ole koskaan luopuneet tahdostaan saavuttaa edistystä tällä alalla.
Miten tästä umpikujasta voisi siis päästä ulos? Turvautuminen yksityisen ja julkisen tai kansallisen ja alueellisen sektorin väliseen yhteistyöhön on ehkä yksi mahdollinen ratkaisu, mutta sillä ei kuitenkaan ratkaista kaikkea, koska ei ole aina suinkaan helppoa sovittaa yhteen toisaalta yksityisen sijoitustoiminnan kannalta oleellisia tavoitteita eli hankkeiden rahoituksellista kannattavuutta ja riskien arviointia ja toisaalta pyrkimystä makroekonomiseen, sosiaaliseen ja ympäristölliseen tasapainoon, joka on väistämättä julkisella sektorilla olevien toimintaa ohjaava periaate.
On totta, että synergiaa voidaan luoda nykyistä enemmän, jos julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöhankkeissa hyödynnetään jo hankkeiden ideointivaiheessa yksityisen aloitteenteon teknillistä, kaupallista, rahoituksellista ja hallinnollista kokemusta. On totta, että yhteisön rahoitusvälineitä, kuten koheesiorahastoa, Euroopan investointirahastoa (EIR), Euroopan investointipankkia (EIP) ja mahdollisesti uusiakin välineitä, kuten rakenteellisesti toissijaisia lainoja ja ns. välirahastoja, koordinoidaan nykyistä paremmin.
Mutta huomio! Ei pidä kuitenkaan kuvitella, että tuo yhteistyö on taikatemppu, jolla ratkaistaan kaikki ongelmat, sillä monet erityisesti unionin harvaanasutuimpia ja syrjäisimpiä alueita koskevat hankkeet eivät tule olemaan millään tavoin houkuttelevia kohteita sellaiselle yhteistyölle siitä yksinkertaisesta syystä, että ne eivät ole kannattavia. Asian ydin ei ole siinä, että julkisten hankintasopimusten ja kilpailujen oikeudellista kehystä muutetaan ja aletaan siten suosia sellaisia hankkeita. Ellei unioni osoita voimakasta poliittista tahtoa, Essenissä määritellyt 14 ensisijaista hanketta jäävät ikuisesti paperille. Vuonna 1995 niiden kustannukset olivat noin 99 miljardia ecua. Tuon ajankohdan ja vuoden 1999 välisenä aikana niille kuitenkin osoitettiin unionin talousarviossa vain 1, 8 miljardia ecua eli vähemmän kuin 2 %, ei siis yhtään mitään. Agenda 2000: ssa niihin suunnitellaan varattavaksi ainoastaan 5 miljoonaa ecua eli ei edelleenkään yhtään mitään. Ja kun ei mitään ole, ei mitään myöskään saada. Ei, ennen kuin mukaan saadaan politiikan sanelemia lukuja, joiden nojalla jotain voidaan todella toteuttaa.

Cornelissen
Arvoisa puhemies, se, että vihreässä kirjassa painotetaan satamien välistä reilua kilpailua ja markkinoiden toimintaa, vetoaa minuun. Sitten viisi huomautusta. Ensinnäkin tässä on kysymys mutkikkaasta asiasta. Jokainen maa käyttää omia tukiaan. Avoimuuden lisääminen on mielestäni ensisijainen asia.
Toiseksi, valtiontuen lisäksi erot lainsäädännössä ja sen toimeenpanossa ympäristön, turvallisuuden ja työn osalta voivat johtaa kilpailuhäiriöihin.
Kolmanneksi, kuinka komissio aikoo löytää tasapainon alueellista kehittämistä koskevien tavoitteidensa ja tehtävänään olevan kilpailuhäiriöiden torjumisen välillä?
Neljänneksi, suhtaudun kriittisesti vihreän kirjan kohtiin, joissa käsitellään rahoitustoimenpiteitä satamien tehokkuuden parantamiseksi. Haluan varoittaa uusista interventioista unionin tasolla. Luotan siihen, että markkinoiden toiminnalla saadaan aikaan tehokkaita satamia.
Viidenneksi, hyvät yhteydet sisämaahan ovat tärkeä asia Euroopan kilpailukyvyn kannalta. Julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyö vaikuttaa olevan hyvä keino saada välttämätöntä yksityistä pääomaa. Voisiko komissio tässä yhteydessä myös tarkastella erityisesti vesiteitä ja rautateitä? Kiitän komissaaria hänen myönteisestä suhtautumisestaan Schelden ja Seinen väliseen kulkuväylään. Haluan pyytää häntä myös kollega Tindemansin nimissä selvittämään, voisiko komissio esiintyä kannustavasti Ijzeren Rijn -rautatien uuden tulemisen hyväksi. Tämä yhteys on otettu Euroopan laajuisten verkkojen yhdistettyjä kuljetuksia koskevaan prioriteettiluetteloon. Se ei ole lähimainkaan lyhin rautatieyhteys Antwerpenin ja Saksan Ruhrin alueen välillä, mutta tämän kulkuväylän kohdalla on erityistä se, että se menee kolmen maan halki ja että näiden kolmen maan oletetut kansalliset edut eivät ole samoja. Siksi tämä kysymyksemme.
Arvoisa puhemies, toisin kuin kollega Wijsenbeekin mielestä, minusta olisi hyvä tarkastella vielä satamien välisen yhteistyön etuja ja haittoja ottaen huomioon maailman kehityksen. Viittaan tässä yhteistyöhön lentoliikenteen alalla.

Stenmarck
Arvoisa puhemies, sallikaa minun ensin onnitella herra Jarzembowskia aivan erinomaisesta Euroopan satamia käsittelevästä mietinnöstä. Meriliikenteeseen liittyy monia tärkeitä asioita, etenkin se suurenmoinen etu, että suureen osaan maailmaa on todellakin melko helppo päästä suhteellisen yksinkertaisella tavalla. Sen vuoksi suuri osa tavarakuljetuksista tehdäänkin meritse. Luvuissa tämä tarkoittaa sitä, että EU: n satamissa käsitellään yli 90 % yhteisön kolmansien maiden kanssa käymästä kaupasta ja 30 % kaikesta EU: ssa tapahtuvasta kuljetuksesta liikkuu jonkin sataman kautta. Samalla tavoin kuljetetaan yli 200 miljoonaa matkustajaa vuosittain.
Meriliikenne on mahdollista sopeuttaa ympäristöön muita liikennemuotoja helpommin ja paremmin. Valiokuntatyön aikana on painotettu, miten tärkeää on, että infrastruktuurisektorin eri tutkimus- ja kehitysohjelmissa kiinnitetään huomiota luontoon kohdistuviin pitkän aikavälin vaikutuksiin. Näistä kaikista eduista huolimatta satama- ja meriliikenteen infrastruktuuria koskeviin kysymyksiin on usein kiinnitetty hyvin vähän huomiota EU: n keskusteluissa. Selkeä esimerkki tästä on se, ettei keskustelua Euroopan laajuisista liikenneverkoista aloitettu ensimmäiseksi juuri tämän liikenteen alalla. Seurauksena kaupan kasvusta ja siitä, että yhä useammat maat ja yhä useammat markkinat ovat avautuneet, etenkin entisessä Itä-Euroopassa, on myös meriliikenteelle tyypillistä merkittävä kasvu ja entistä suurempi maailmanlaajuistuminen. Kaikki tämä on erinomaista, mutta silloin myös tätä sektoria on kannustettava, ja sille on annettava mahdollisuuksia kehittyä. Tämän edellytyksenä on myös se, että eri maiden säännöt ovat suurelta osin samat, että poistamme kilpailuvinoutumat ja lisäämme satamien tehokkuutta. Voimme täten myös vahvistaa koko EU: ta, jopa ympäröivään maailmaan verrattuna.
Jos tämä on tulevaisuudessa mahdollista, unionin satamien liittäminen Euroopan laajuisiin liikenneverkkoihin on selkeä etu. Vain siten saamme todellisen otteen koko liikennesektorista. Keskittyisimme siinä tapauksessa tämänpäiväistä vähemmän kokonaisuuteen yksittäisten liikennemuotojen sijaan. Siitä on huomattavaa etua useiden näkökohtien osalta.
Kuten valiokuntakin painottaa, tärkeää on myös se, että komissio ehdottaa mahdollisimman pian, miten satamien infrastruktuurin julkinen rahoitus hoidetaan jatkossa. Pidän erityisen tärkeänä erästä liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietinnön osaa, nimittäin sitä, jonka mukaan liikenneverkkojen ja sääntöjen ei pidä koskea vain nykyisiä jäsenvaltioita. On tärkeää, että ne ulotetaan mahdollisimman pian kattamaan myös EU: n naapurimaat, erityisesti entisen Itä-Euroopan tulevat jäsenvaltiot.

Rovsing
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, haluaisin onnitella esittelijä Brigitte Langenhagenia erittäin onnistuneesta mietinnöstä, jolla voi olla suuri merkitys GNSS-järjestelmää koskevan eurooppalaisen strategian suunnittelun kannalta. Olen erittäin iloinen voidessani todeta, että komissio ja neuvosto ovat onnistuneet pääsemään strategiasta yksimielisyyteen. Strategiassa pidetään kiinni siitä linjasta, jonka parlamentti on luonut aiemmilla, eurooppalaista avaruusalaa koskevilla päätöksillä, jotka perustuvat mietintöihin, joiden esittelijöinä entinen Euroopan parlamentin jäsen Klaus Toksvig ja minä olimme viime vaalikaudella.
Yhä tyydyttävämpien järjestelmien ja niihin liittyvien viestintämahdollisuuksien kehitys vahvistaa Euroopan ilmatilaa ja merkitsee sen paljon parempaa ja turvallisempaa hyödyntämistä. Tiesektorin taloudellisuus ja turvallisuus paranee ja rautateiden nykyaikaistamisessa tehdään tulevaisuudessa huomattavia säästöjä, muun muassa Itä- ja Keski-Euroopan jälleenrakentamisen osalta. Odotan, että ESA (European Space Agency, Euroopan avaruusjärjestö), toimii jatkossakin EU: n teknisenä toimijana tässä asiassa. Vaikka huomattava julkinen rahoitus voi osoittautua välttämättömäksi, ei minulla ole epäilystäkään siitä, etteivätkö säästöt uusissa infrastruktuurihankkeissa voisi vähitellen muodostaa olennaisen osan GNSS-järjestelmän perustamisen rahoitusta.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä kaikkia kolmea esittelijää heidän mietinnöistään ja itse asiassa kaikkia, jotka ovat osallistuneet tähän erittäin kiinnostavaan ja vaihtelevaan keskusteluun tänä iltana. Valitettavasti tämä yhteiskeskustelu ei mahdollista sitä, että tekisimme oikeutta kaikille tutkimillemme mietinnöille, joten vastaukseni ovat rajoittuneempia kuin olisin muissa olosuhteissa halunnut.
Aloitan herra Danesinin kiitettävästä mietinnöstä julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöstä Euroopan laajuiseen liikenneverkkoon liittyvissä hankkeissa. Haluaisin vastata herra Sisó Cruellasille, joka ystävällisesti oli herra Danesinin sijaisena, ja kertoa joistakin komission viimeaikaisista aloitteista. Ensiksikin yhdessä Euroopan investointipankin kanssa olemme edelleen tutkineet sellaisen välirahaston perustamista, jolla olisi alulle panevaa rooli julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyön kehittämisessä ja joka rohkaisisi institutionaalisten sijoittajien osallistumista Euroopan laajuisten verkkojen rahoittamiseen.
Parlamentti on tietoinen siitä, että ehdotuksessamme tarkistaa TEN-verkkojen varainhoitoasetusta otetaan ennakolta huomioon tuki riskipääomarahoituksen kehittämistä varten. Jos voidaan varmistaa parlamentin ja neuvoston tuki sellaiselle aloitteelle, toivomme sen tulevan voimaan vuonna 2000. Tähän liittyvää ja rohkaisevaa kehitystä on se, että Wienin Eurooppa-neuvosto on pyytänyt Euroopan investointipankkia tutkimaan, kuinka se voisi kehittää välineitään tukeakseen TEN-verkkoja.
Toiseksi, niiden aloitteiden ja kehitysten joukossa, joista haluaisin kertoa, on ehdotuksemme, josta parlamentti on tietoinen, nostaa Euroopan laajuisten liikenneverkkojen talousarviota 5 miljardiin ecuun vuosien 2000 ja 2006 välisenä aikana. Vaikka se tietenkin on vain erittäin pieni osa arvioidusta kokonaissijoitustarpeesta, sen pääarvo olisi siinä, että se toisi lisää muita varoja, mikä on tietenkin tärkeää julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyön kehittämisessä.
Kolmanneksi, pidämme herra Danesinin vaatimusta selkeästä ja joustavasta julkisia hankinta- ja urakkasopimuksia koskevasta lainsäädännöstä myönteisenä. Kuten tämän parlamentin arvoisat jäsenet tietänevät, komissio on jo esitellyt yleisen julkisia hankintoja koskevan tiedonannon, jota seuraa ennen pääsiäistä toinen, joka käsittelee erityisesti julkisia hankintoja koskevaa lainsäädäntöä toimilupiin sovellettuna.
Neljänneksi, otan mielelläni tehtäväkseni tiedottaa tälle parlamentille politiikan muutoksista ja tärkeimmistä kehityksistä, jotka liittyvät komission tiedonannon liitteessä lueteltuihin hankkeisiin. Esimerkiksi Pariisiin, Brysselin, Kölnin, Amsterdamin ja Lontoon kautta kulkevan suurten nopeuksien junaradan Hollannin osuuden kehityksessä on nyt tultu siihen pisteeseen, että Hollannin viranomaiset päättävät, minkä muotoisia toimilupia ne tarjoavat julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyölle.
Haluaisin kuitenkin kertoa parlamentille, että luetteloidut hankkeet olivat yksinkertaisesti niitä, jotka on toistaiseksi määritelty sopiviksi julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyökäytänteelle. Tätä ei tietenkään voida soveltaa kaikkiin infrastruktuureihin. Suurin osa luetelluista hankkeista olivat varhaisessa harkintavaiheessa, ja tietenkin komissio on ollut erittäin aktiivisesti mukana yhä jatkuvissa keskusteluissa.
Olen iloinen tämän mietinnön myönteisestä asenteesta julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöhön ja siitä tavasta, jolla tuo myönteisyys on konkreettisesti heijastunut keskusteluun tänä iltana. Muiden ansioidensa lisäksi tämä mietintö korostaa edelleen sen arvoa, että yksityistä sektoria kannustetaan täydentämään julkisen sektorin rajoitettuja varoja ja auttamaan hankkeiden suunnittelun parantamisessa ja suuremman vastineen saamisessa rahoille.
Herra Jarzembowski on laatinut hänelle ominaisen loistavan mietinnön satamia ja meriliikenteen infrastruktuuria koskevasta vihreästä kirjasta, joka julkaistiin 13 kuukautta sitten. Pidän myönteisenä sitä, että mietinnössä tuetaan satamien täyttä liittämistä yhdistettyihin Euroopan laajuisiin verkkoihin, ja myönnetään, että vihreä kirja on arvokas pohja, jonka avulla voidaan päästä suurempaan avoimuuteen kilpailuehdoissa Euroopan unionin satamien välillä ja niiden sisällä.
Esittelijä ja komissio ovat myös yhtä mieltä siitä, että kaikkien merisatamia koskevien sääntöjen pitää aina kunnioittaa toissijaisuusperiaatetta. Vastaavasti Euroopan unionin satamapolitiikka ei koskaan saa olla keskitettyä tai liian keskitettyä. Se, että pakotetaan tai yritetään pakottaa niin sanotusti yhtenäistämään toimintoja, maksuja, toimintatapoja tai monia muita sataman toimintaan liittyviä seikkoja, olisi väärin ja vaikuttaisi kielteisesti, eikä yhtenäisyys missään tapauksessa ole meidän satamapolitiikkamme tavoite. Kuten mietinnössä tunnustetaan, tahdomme vapaata ja oikeudenmukaista kilpailua. Tietenkin tämä tavoite asettaa erityishaasteita tuonnin rahoitukseen ja laskuttamiseen, yksinkertaisesti siksi, että tämänhetkiset käytännöt vaihtelevat merkittävästi. Yhä useammat satamat pyrkivät kattamaan kulunsa maksuilla, kun taas muut luottavat perinteisempiin rahoitusmuotoihin. Tämä eroavuus voi vääristää huomattavasti kilpailuedellytyksiä ja on ristiriidassa oikeudenmukaisemman kilpailun kanssa, jonka tietenkin on perustuttava syrjimättömyyteen käyttäjien välillä ja satamassa pidettävien tilien lisääntyneeseen avoimuuteen. Uskon kuitenkin, että mietinnöissä ilmaistu kanta, että ehdotettu maksuja koskeva direktiivi ei ole oikea väline näiden tavoitteiden saavuttamiseksi, saattaa perustua todellisten aikeidemme väärinymmärtämiseen.
Pidän siksi myönteisenä tätä tilaisuutta selvittää asiaa ja sanoa suoraan, että emme halua yhdenmukaistaa satamamaksuja. Jokainen tehty ehdotus maksuja koskevaksi kehykseksi on joustava ja perustuu tiettyihin yleisiin käytännön periaatteisiin, kun taas kaupalliset näkökohdat, mukaan lukien tariffien varsinainen määrittäminen, jätetään kunkin satamahallinnon tehtäväksi, kuten tietenkin pitääkin.
Enemmän kuin maksuja koskevaa kehystä mietinnössä vaaditaan suuntaviivoja satamien valtionapuihin. Vaikka myönnänkin, että valtion avustamia satamia koskevaa tämänhetkistä käytäntöä on varmasti selkeytettävä, minun on sanottava, että valtionavun suuntaviivoilla ei yksin voida käsitellä rahoittamiseen ja hinnoitteluun liittyvää kokonaisuutta. Ne eivät siis voi korvata hinnoittelujärjestelmää. Itse asiassa valtionavun suuntaviivat ja maksuja koskeva kehys täydentävät toisiaan ja molempia tarvitaan tulevaisuudessa.
Pidän myönteisenä mietinnön vaatimusta tämänhetkisten julkisen rahoituksen ja hinnoittelun käytäntöjen inventaariosta. Olen iloinen voidessani kertoa parlamentille ja herra Castricumille, herra Jarzembowskille ja muille arvoisille jäsenille, jotka ottivat kysymyksen esiin, että olemme jokin aika sitten lähettäneet laajan kyselyn jäsenvaltioille, jotta niiden antamasta tiedosta tulisi hyödyllinen tietolähde rahoitusta ja hinnoittelua koskevista käytänteistä ja hyvä pohja lainsäädäntöehdotusten laatimiselle myöhemmin tänä vuonna. Kun olemme saaneet kaiken tuon tiedon - toivottavasti ensi kuun lopussa - uskon, että pystymme kokoamaan sen sellaiseen muotoon, että se olisi parlamentin saatavilla, koska tiedän, että monet jäsenet ovat kiinnostuneita asiasta.
Huomaan, että herra Jarzembowskin mietinnössä ei nähdä mitään syytä harkita lainsäädäntöä satamapalvelujen osalta. Koska pyrin välttämään tarpeettomien lakien ehdottamista, haluaisin olla samaa mieltä. Komission PO VII: n satamankäyttäjiltä saamien valitusten kasvava määrä, erityisesti teknisten meripalvelujen tarjontaa koskevien, kuitenkin osoittaa, että on todellakin olemassa tehokasta reagointia vaativa ongelma.
Korostaisin sitä, että mikä tahansa lakiesitys täydentäisi yksittäisiin tapauksiin kohdistuvia tutkimuksiamme ja kohdistuisi ainoastaan yleisiin laajoihin markkinoillepääsykriteereihin ja koulutusvaatimuksiin samalla ottaen huomioon tärkeät turvallisuusnäkökohdat ja paikalliset olot.
Olemme varmasti kaikki samaa mieltä siitä, että markkinoillepääsyn pitää perustua avoimuuden, syrjimättömyyden ja korkeiden turvanormien periaatteeseen ja ottaa samanaikaisesti huomioon julkisen palvelun velvoitteet. Uskon, että aika on oikea ehdotukselle, jossa asetetaan sellaiset ehdot. Odotan saavani keskustella asiasta lisää herra Jarzembowskin ja hänen parlamentissa olevien kollegojensa kanssa, joista monet ovat epäilemättä täällä tänä iltana.
Siirryn nyt puhumaan rouva Langenhagenin navigaatiota ja paikantamista käsittelevästä mietinnöstä. Olen jälleen kerran kiitollinen arvoisalle jäsenelle hänen tuestaan.
Uskon vakaasti, että unionin tapa lähestyä maailmanlaajuisten navigaatiosatelliittijärjestelmien (GNSS) kehitystä on elintärkeä, ei ainoastaan liikenteeseen liittyvistä syistä, vaan myös työllisyyteen, kilpailukykyyn ja meidän laajempiin strategisiin etuihimme liittyvistä syistä. Koska tätä lähestymistapaa tuetaan vahvasti rouva Langenhagenin mietinnössä, keskityn siihen työhön, jota komissio on tehnyt viime vuoden tammikuusta lähtien toimintasuunnitelman julkaisemisen jälkeen.
Ensiksikin, maailmanlaajuisen satelliittinavigointijärjestelmän foorumin asiantuntijoiden ja teollisuuden edustajien tuella pystymme antamaan suositukset politiikasta, joka koskee lähestymistapaa, jota Euroopan unionin tulisi noudattaa helmikuuhun mennessä. Itse asiassa ehdotusesitys on saatavilla ensi kuun alussa.
Toiseksi, olemme kehittäneet kansainvälisiä yhteyksiämme, erityisesti Yhdysvaltojen ja Venäjän kanssa, ja noista yhteyksistä on selvinnyt se, että Yhdysvallat ei hyväksy maailmanlaajuisen paikannusjärjestelmän ytimen yhteistä omistusta ja valvontaa pääasiassa tietenkin sen jatkuvan sotilaallisen roolin takia. Se ei kuitenkaan tarkoita sitä, että Yhdysvallat ei aidosti haluaisi tehdä yhteistyötä kanssamme.
Venäjän federaatio vaikuttaa myös kovin innokkaalta tekemään yhteistyötä ja hyväksymään ehtomme. Ilman meidän apuamme GLONASS-järjestelmää ei saada täysin toimimaan pitkään aikaan. Venäjän tavoitteena on antaa osuutensa huippuunsa kehitettyyn eurooppalaiseen GNSS-järjestelmään, joka on kehitetty GLONASS-järjestelmästä, ja tiedämme tietenkin, että sillä on osuus vähäisestä taajuusmäärästä sekä laajaa kokemusta maailmanlaajuisen satelliittijärjestelmän hoitamisesta.
Tätä taustaa vasten taloudelliset seikat ovat tietenkin erityisen tärkeitä. Olen luonnollisesti tietoinen siitä, että Eurooppa voi päättää, ettei se ota mitään järjestelmää käyttöön. Kuten olen usein tehnyt selväksi, tämä saattaa olla halvin vaihtoehto, mutta ainoastaan erittäin lyhyellä aikavälillä. Olen täysin vakuuttunut siitä, että sellainen passiivisuus tulisi erittäin kalliiksi pitkällä aikavälillä menetettyinä markkinamahdollisuuksina ja huonona tuloksena Euroopan kasvun ja työllisyyden kannalta.
Kuten rouva Langenhagen on painottanut, passiivisuus voisi jopa jättää meidät riippuvaisiksi sellaisesta järjestelmästä, johon Euroopalla ei ole määräys- tai vaikutusvaltaa, kaikkien kasvavien satelliittinavigaatioliikennetarpeidemme osalta, joista moni liittyy turvallisuuteen, puhumattakaan muista taloudellisista tai sosiaalisista toiminnoista.
Siksi komissiossa tutkitaan kustannuksia ja kaikkia vaihtoehtoja, mukaan lukien julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyötä ja muiden maiden ottamista mukaan Euroopan GNSS-järjestelmän kehittämiseen.
Tietenkin on selvää, että emme voi laskuttaa palveluista, jotka Yhdysvallat tarjoaa ilmaiseksi. Julkinen raha on siksi tarpeen, jos aiomme edetä järjestelmän kanssa. Tiedostan asian mahdolliset seuraukset, mutta minun on painotettava sitä, että GNSS on elintärkeä osa meidän paikannus- ja navigaatioverkkoamme. Koska satelliittisignaalit ylittävät rajoja, verkko on jo olemukseltaan Euroopan laajuinen. Tämänhetkinen TEN-verkkojen varainhoitoasetusta koskeva Agenda 2000 -keskustelu on siksi keskeinen sen määrittämisessä, missä määrin GNSS-järjestelmän julkisen sektorin osuus voi tulla yhteisön talousarviosta.
Vaikka etsimmekin mekanismia, jolla jaetaan kustannusosuudet oikeudenmukaisesti eri käyttäjäryhmien välillä, Euroopan laajuisille verkoille varattu kokonaisrahoitus ja meidän ehdotuksemme nostaa sellaisen hankkeen osuutta, jota poikkeustapauksissa voidaan rahoittaa yhteisön talousarviosta 10 %: sta 20 %: iin, ovat keskeisen tärkeitä yhteisön GNSS-järjestelmälle antamalle avulle.
Siksi kannustankin rouva Langenhagenia ja muita jäseniä seuraamaan Euroopan laajuisten verkkojen varainhoitoasetusasiaa tarkkaan, jotta annetaan yhtä paljon huomiota laajemmille Agenda 2000-keskusteluille, jotka koskevat sisäpolitiikkojen käytettävissä olevaa rahoitusta, ja jotta varmistettaisiin että GNSS-järjestelmää varten saatavilla oleva rahoitus on riittävää.
Kolmanneksi, pyydän kaikkia työskentelemään sen varmistamiseksi, että lopulta hyväksytyt säännöt eivät liikaa rajoita keskeisen Euroopan laajuisen hankkeen osuutta, jota voidaan rahoittaa Euroopan laajuisten verkkojen talousarviosta. Jos on ylipäätään koskaan ollut olemassa verkon kehittämistä koskeva hanke, johon yhteisön kannattaa sitoutua, se on maailmanlaajuisen navigaatiosatelliittijärjestelmän politiikkamme edistäminen. Korjaamme runsaan sadon, jos olemme kunnolla sitoutuneita. Me ja tulevat sukupolvet kärsimme hirvittävästi, jos emme tee tuota sitoumusta.
Olen varma siitä, että tämä on parlamentin yhdistetty kanta. Toivon, että siihen yhtyvät myös neuvoston jäsenet. Olen vakuuttunut siitä, että tämän parlamentin jäsenet ovat aktiivisia kaikilla tarvittavilla alueilla, jotta saisimme riittävän varainhoitoasetuksen ja pitkälle kehitetyn maailmanlaajuisia navigaatiosatelliittijärjestelmiä koskevan politiikan ja jotta kumpikin pantaisiin ripeästi toimeen yhteisön eduksi.

Puhemies
Kiitän komissaari Kinnockia puheenvuorosta.

Cornelissen
Arvoisa puhemies, hyvin lyhyesti, ymmärrän, että komissaari ei voi vastata kaikkeen lyhyessä ajassa. Voinko olettaa, että hän aikoo vielä vastata kirjallisesti Ijzeren Rijn -rautatietä koskevaan kysymykseen?

Puhemies
Olisi parempi antaa vastaus kirjallisena, sillä olemme kovasti myöhässä. Myös herra Wijsenbeekille voidaan vastata kirjallisesti kuuntelematta kysymystä.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, sama pätee minuun. Kysyin komissaarilta erityiskysymyksen, joka koskee infrastruktuuritukien ja yhdistetyn kuljetuksen tukien mahdollista vaihtamista. Olettaisin saavani kirjallisen vastauksen pian.

Puhemies
Näille jäsenille on parempi vastata kirjallisesti, sillä muussa tapauksessa kaksi jäljellä olevaa keskustelua myöhästyvät liikaa.

Maes
Arvoisa puhemies, haluaisin saada lopullisen selvyyden siitä, mitä sisämaan puolella sijaitsevia satamia koskevan kysymyksen kirjalliselle vastaukselle tapahtuu.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, annan mielelläni vastaukset. Kuten kaikki ne jäsenet tietävät, jotka tuntevat minut, vastaan aina mielelläni - turhankin tarkasti.
On kuitenkin sanottava tällä erityisen herkällä viikolla, että jos arvoisat jäsenet oikeutetusti haluavat komissaarien vastaavan heidän kysymyksiinsä, joita heillä on oikeus ottaa esiin keskustelussa, on joitakin kohtia muutettava parlamentin työjärjestyksessä. Minusta se olisi hyvä asia. Minä, kuten kollegani komissiossa, pidän myönteisenä mahdollisuutta vastata kysymyksiin, mutta joskus, kuten varmasti arvoisat jäsenet myöntävät, juuri työjärjestys estää sellaisen avoimuuden ja vastuuvelvollisuuden toteutumisen, jota haluaisimme.

Puhemies
Komissaari Kinnock, se on eri kysymys.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Sähköiset allekirjoitukset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Ullmannin laatima oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0507/98) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähköisten allekirjoitusten yhteisestä kehyksestä.

Ullmann
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, yleisen ja yksityisen viestinnän sähköistäminen on tätä nykyä edennyt niin pitkälle, että siinä käytettävillä mekanismeilla pystytään käyttämään ja lukemaan myös digitalisoitua konekieltä. Eivätkä ne ainoastaan osaa tehdä siten, vaan ne myös todella tekevät siten, tavaroiden ja palvelujen markkinoilla samoin kuin virallisen ja yksityisen viestinnän alalla. Mitä oikeudellisia seuraamuksia tästä sitten on ja mihin oikeudellisiin kysymyksiin on löydettävä vastaus? Tehtävänä on siirtää mainittuja aloja koskevat olemassa olevat oikeusnormit viestinnän uusiin ulottuvuuksiin, niitä kuitenkaan rajoittamatta.
Käsiteltävänä olevassa direktiiviehdotuksessa siirtäminen tapahtuu rajoitetulla mutta perusluonteisella alueella, kaikentyyppisten allekirjoitusten ja varmentamisen alalla, joskin - mitä on yhä uudelleen korostettava - ainoastaan avoimissa järjestelmissä. Järjestettävänä on tässä yhteydessä vain kolme asiaa: edellytykset sille, että taataan digitaalisen tai ei-digitaalisen viestinnän osapuolten luotettava tunnistaminen sähköisissä viestimissä, välitettyjen tietojen koskemattomuus sekä sähköisten tai digitaalisten allekirjoitusten oikeudellinen laatu. Kyse ei siis ole valtiovallan ja markkinavoimien suhteesta toisiinsa julkisen ja yksityisen turvallisuuden alalla, kuten toisinaan annetaan ymmärtää. Kyse on pikemminkin julkisuuden ja yksityisyyden suhteesta alkuperäisten asiakirjojen digitalisoinnin ja sen oikeudellisen pätevyyden tasolla.
Direktiivissä on löydetty vakuuttava keino tämän ongelman ratkaisemiseksi, kun siinä säädetään toisaalta sähköisen ja käsinkirjoitetun allekirjoituksen vastaavuudesta, mutta rajoitutaan toisaalta varmentamiseen liittyvien teknisten vaatimusten osalta eurooppalaisen yhdenmukaistamisen kannalta välttämättömiin vähimmäisstandardeihin, kuten direktiivin molemmissa lisäyksissä on muotoiltu.
Neuvoston tasolla käydään ilmeisesti keskustelua, joka johtaa siihen, että vetoamalla olemassa oleviin lakeihin pyritään parempaan yleiseen turvallisuusstandardiin. Olen saanut liittohallitukselta tiedon, että tähän riitaan voitaisiin löytää sovitteluratkaisu lisäämällä direktiiviin liite III, jossa käsiteltäisiin varmentamiseen liittyvistä teknisistä laitteista esitettäviä vaatimuksia. Komissaari Bangemann, haluaisin tietää, miten komissio suhtautuu tähän ehdotukseen, joka varmasti on myös teidän tiedossanne. Olen sitä mieltä, että parlamentti voisi hyväksyä sen. Omasta mielestäni siihen liittyy - vaikkakaan liite III ei muutoin sivua direktiivin perussuunnitelmaa - pieni ongelma: täydellisen markkinavapauden suominen kaikille varmennuspalvelujen tarjoajille ja kuluttajien yksityisyyden suojan varmistaminen, joka tapahtuu tarkoituksenmukaisen tietosuojan tasolla ja johon liittyy mahdollisuus käyttää salanimeä laiminlyömättä tärkeimpiä vastuusääntöjä.
Mitä tulee nyt käsiteltävinä oleviin tarkistusehdotuksiin, suosittelen niiden hyväksymistä, lukuun ottamatta tarkistuksia 2, 4, 8, 9, 21, 22 ja 26, jotka joko eivät sovi yhteen direktiivin artiklojen kanssa tai ovat tarpeettomia tai merkitsevät suunniteltujen säännösten rajoittamista. Tässä mielessä pyydän parlamenttia hyväksymään mietinnön ja kiitän samalla komission pääosastoja XII ja XV äärimmäisen auliista ja ponnekkaasta yhteistyöstä, talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevää valiokuntaa ja sen lausunnon valmistelijaa, herra Tappinia sekä kaikkia kollegoja, jotka ovat tarkistusehdotustensa avulla auttaneet parantamaan mietintöä.
Lopuksi haluaisin ennustaa kaikille niille, jotka eivät osallistuneet tähän kiintoisaan keskiöiseen keskusteluun, että he tulevat yllättymään tämän direktiivin vaikutuksista. Pelkästään Saksan liittotasavallassa on 3800 lakia, joita asia koskee. Kannattaa siis odottaa, mitä tuleman pitää.

Tappin
Arvoisa puhemies, tästä mietinnöstä tulee kulmakivi tulevaisuuteen johtavalla polulla. On arvioitu, että Internet-kauppa kaksinkertaistuu heinäkuuhun mennessä.
Kaikissa jäsenvaltioissa on edetty kohti teknologian käyttöönottoa monissa arkielämän asioissa - esimerkiksi sähköisessä äänestämisessä, sähköisissä sosiaaliturvajärjestelmissä ja sähköisissä pankkitoiminnoissa. Jos aiomme siirtyä sähköaikaan, meillä on oltava turvalliset ja valvottavat menettelytavat valmiina varmistamassa, että kansalaiset ja järjestöt voivat suorittaa toimitukset nopeasti ja turvallisesti. Tarvitsemme selkeät yhteiset kehykset sähköisille allekirjoituksille edistääksemme luottamusta uusiin teknologioihin. Meidän on varmistettava, että emme vaihda mielenrauhaa mukavuuteen. Sähköisen allekirjoituksen on oltava lain mukaan yhdenvertainen käsin kirjoitetun allekirjoituksen kanssa. Niiden välillä ei saa olla eroa, haittaa eikä etua.
Tästä syystä olemme keskittyneet siihen tarpeeseen, että todistuksia jakavat kunnioittaisivat sähköistä tietoa ja allekirjoittajan perusoikeutta yksityisyyteen. Allekirjoittajan on voitava määrittää, missä määrin hänen henkilötietonsa julkaistaan hakemistoissa. Salanimien on oltava saatavilla lailliseen käyttöön, mutta niitä ei sallittaisi laittomien tapahtumien peittelyyn.
Meidän on varmistettava, että petosten määrä ei kasva, kun siirrytään sähköiseen kaupankäyntiin. Kun lisäksi otetaan huomioon eri jäsenmaissa tehtyjen ehdotusten ja käynnissä olevien aloitteiden kirjo, sisämarkkinoiden periaatteiden suojelun tarve on ensiarvoisen tärkeää. Velvollisuutemme on varmistaa, että sähköisten allekirjoitusten käyttämiseen siirtymisestä ei aiheudu teknologisia esteitä, ja on tarvetta, ei ainoastaan Euroopan unionin sisällä, edistää yhteentoimivuuden periaatetta maailmanlaajuisella pohjalla. Tästä syystä on elintärkeää, että komissio ottaa asiantuntijoita mukaan politiikkansa muotoiluun ja tarkistamiseen.

Pradier
 Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, näen hyvin, että kaikki ovat asiasta innostuneita ja monet meistä osoittavat suosiotaan tämän juuri lasketun perustan johdosta.
Kuten parlamenttimme jo 17. heinäkuuta 1998 antamassaan päätöslauselmassa esitti, on tärkeää luoda sähköisen ja käsin kirjoitetun allekirjoituksen välisen oikeudellisen yhtäläisyyden takaava säännöskehys, jotta sähköisellä allekirjoituksella varustettu asiakirja voitaisiin kelpuuttaa todisteeksi.
Itse asiassa panokset ovat hyvin tärkeitä ja Internetissä liikkuu ennusteita, joissa annetaan sellainen kuva, että elektronisen kaupankäynnin arvo nousisi tänä vuonna tai ainakin seuraavana vuonna 220 miljardiin dollariin, joista Euroopan osuus olisi vähintään 26 miljardia dollaria. Kauppiaiden, pankkiirien ja ATK-teknikkojen taitotieto taloudellisiin tarpeisiin soveltumattoman verkon muuttamisesta - koska on muistettava, että vapaus ja maksuttomuus olivat verkkotoiminnan alkuaikojen kaksi pääperiaatetta - kauppatoimien alueeksi ei saa johtaa siihen, että unohdamme henkilökohtaisten tietojen suojan ja tietynsuuntaisten hakemistojen laatimisen olevan usein elektronisen kaupankäynnin kehityksen asettamien oikeudellisten ongelmien köyhä sukulainen.
Tämä direktiiviehdotus ei ilmeisesti ole poikkeus tästä ikävästä tavasta. Joka tapauksessa onnittelen herra Ullmannia siitä, että hän on sisällyttänyt mietintöönsä kansalaisvapauksien valiokunnan nimissä valmistelemaani lausuntoon kirjatut ehdotukset. Niiden tavoitteena on joka tapauksessa tarkentaa varmennepalvelujen tarjoajien asemaa sellaisten poikkeamien ehkäisemiseksi, joita on jo esiintynyt tietyissä jäsenvaltioissa. Voidaan mainita erityisesti Ranskan tapaus, jossa kaksi hallinnollista asetusta on luonut välittäjiä, niin sanottuja " kolmansia luottamushenkilöitä" , jotka harjoittavat tointaan hallinnollisen superyksikön eli tietojärjestelmien turvallisuudesta vastaavan keskusyksikön alaisuudessa.
Tämä superyksikkö näyttää joka tapauksessa olevan kiinnostuneempi tarkistamaan, että tietojärjestelmillä ei tosiaankaan ole sellaista salausjärjestelmää, jota yksikkö ei voisi murtaa, kuin että niillä on sellainen. Voidaan jopa mainita Espanjan tapaus, jonka vuotta 1998 koskevassa finanssilaissa valtuutetaan tällä kertaa sisäministeri toimimaan varmennepalvelujen tarjoajana. Herää epäilys siitä, luottavatko allekirjoittajat tällaiseen toimenpiteeseen. Mainitsin esimerkit vain muistuttaakseni, että kybermaailmassa elävillä kuluttajilla on myös oikeuksia, ja että salauksen, nimettömyyden ja luottamuksellisuuden myytistä on tultava todellisuutta.

Berger
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, haluaisin ryhmäni puolesta onnitella esittelijää hänen mietinnöstään ja kiittää häntä ennen kaikkea siitä, että hän on onnistunut tuomaan mietintönsä sekä valiokunnan että nyt täysistunnon käsittelyyn suhteellisen pian sen jälkeen, kun Euroopan parlamentti oli saanut komission ehdotuksen. Tämän direktiivin täytäntöönpano - luulen, että olemme samaa mieltä tästä asiasta - on erittäin kiireellinen asia, jotta rajat ylittävän sähköisen kaupan kannalta niin keskeisellä sähköisen allekirjoituksen alueella ei enää sallittaisi sisämarkkinoita vaikeuttavaa lainsäädännön sirpaleisuutta.
Komissiota ja esittelijää olisi tuettava ennen kaikkea kahdessa keskeisessä asiassa. Tukea tarvitaan tasapainon löytämisessä, kun vaatimuksena on yhtäältä, ettei sähköisen allekirjoituksen avulla avautuvia kaupan uusia kenttiä rasiteta eikä tukahduteta jo alkuunsa liian yksityiskohtaisin ja raskain säännöksin, ja toisaalta, että kyseisten palvelujen kysyntää ja sähköiseen allekirjoitukseen kohdistuvaa hyväksyntää voimistetaan luottamusta vahvistavin toimin. Luulen, että olemme yhdessä onnistuneet edelleen vakauttamaan tätä tasapainoa komission ehdotukseen nähden. Tämä koskee erityisesti varmennepalvelujen tarjoajien riippumattomuuden vaatimusta, akkreditointijärjestelmien vapaaehtoisuutta ja lisäksi valtion ulkopuolisten tahojen mahdollisuutta järjestää tällaisia akkreditointipalveluja. Mainitut säännökset ja meidän ennalleen jättämämme vastuusäännös voidaan katsoa myös toiminnan aloittamisen tueksi tai etukäteen annetuksi luottamukseksi tulevia varmennepalvelujen tarjoajia kohtaan. Odotamme myös osaltamme, että nuo tarjoajat käyttävät niitä hyvin.
Pyrimme lisäksi edistämään sitä periaatetta, että kaiken, mikä on laillista off-line -toiminnassa, on pädettävä myös on-line- toiminnassa; pyrimme siis viemään läpi kyseisen periaatteen kaikkine ilmenemismuotoineen. Tämä koskee erityisesti kuluttajien mahdollisuutta säilyttää jokapäiväisen pienimuotoisen kaupanteon osalta tavanomainen nimettömyys myös on-line -kaupanteon yhteydessä salanimeä käyttämällä. Kun kuluttajalle annetaan oikeus pienimuotoiseen sähköiseen kaupantekoon salanimellä, voidaan erityisesti estää liian yksityiskohtaisten asiakasprofiilien laatiminen.
Haluaisin lopuksi vedota komissioon, että se sisällyttäisi parlamentin hyväksymät tarkistukset direktiiviin, sekä esittelijään, että hän miettisi vielä kerran suhtautumistaan tarkistusehdotukseen 26, ja ennen kaikkea neuvostoon, että se löytäisi nopeasti yhteisen kannan.

Mosiek-Urbahn
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat, minäkin haluaisin aluksi lausua esittelijälle sydämelliset kiitokset hänen nopeasta ja varsin yhteistyökykyisestä toiminnastaan. Euroopan kuluttajien ja yritysten täytyy voida sähköisessä kaupankäynnissä luottaa siihen, että viestin lähettäjä voidaan tunnistaa oikeudellisesti pätevästi.
Jotta emme estäisi taloutemme kehitystä, meidän täytyy siis antaa Euroopan kansalaisille mahdollisuus täydentää perinteistä käsinkirjoitettua allekirjoitusta sähköisin keinoin. Kotimaassani Saksassa hyväksyttiin jo viime vuonna laki, jossa säädetään digitaalisista allekirjoituksista siten, että turvallisuustaso on suhteellisen korkea. Ensimmäiset tuon lain mukaiset sähköiset tunnistuskortit, siis älykortit, joilla voidaan tuottaa sähköisiä nimikirjoituksia, tulivat markkinoille viime viikolla.
On siis korkea aika koota tämä aineisto yhtenäisiin kehyksiin Euroopan tasolla, muuten otamme pitkällä aikavälillä sen riskin, että lainsäädäntö hajoaa 15: ksi allekirjoitusta koskevaksi, erilaisia standardeja sisältäväksi laiksi. Tästä aiheutuisi viime kädessä huomattavia esteitä tavaroiden ja palveluiden vapaalle liikkuvuudelle sisämarkkinoillamme. Sen tähden on erittäin myönteistä, että komissio esitti parlamentille asiaa koskevan direktiiviehdotuksen jo viime vuonna.
Direktiivissä annetaan varmennepalvelujen tarjoajille vapaa pääsy markkinoille; tietyt vaatimukset täyttävät allekirjoitukset saavat saman aseman kuin perinteiset nimikirjoitukset ja ne tunnustetaan yli rajojen, myös todisteina oikeudellisissa menettelyissä. Varmennepalvelujen tarjoajien vastuuta koskevien säännösten on määrä taata kuluttajien ja yritysten luottamus.
Komission ehdotus oli siis jo varsin edistyksellinen ja tasapainoinen, mutta siihen on pystytty, uskomani mukaan, tekemään järkeviä parannuksia muutamien oikeusasioita käsittelevän valiokunnan tarkistusehdotusten avulla. Komission ehdotuksen 8 artiklan 4 kohdassa säädetään, että digitaalisten allekirjoitusten varmenteita voidaan antaa myös salanimille. Tämä asia ei herätä minkäänlaisia epäilyksiä, vaan siihen suhtaudutaan nimenomaisen myönteisesti.
Komissio menee kuitenkin hieman liian pitkälle tietosuojaa koskevissa pyrkimyksissään. Se aikoo ehdotuksessaan säätää salanimien käyttäjien henkilöllisyyden paljastamisesta vastoin heidän tahtoaan ainoastaan rikosoikeudellisen menettelyn yhteydessä. Sen tähden on erittäin suotavaa, että tarkistusehdotuksessa - siis esittelijän tarkistuksessa 27, joka hyväksyttiin valiokunnassa selvällä enemmistöllä - sallitaan näiden tietojen paljastaminen myös muussa tapauksessa, nimittäin sellaisten oikeudellisten vaateiden takia, jotka liittyvät salanimeä käyttäen tehtyihin liiketoimiin. En usko, että tällä tarkistuksella on heikennetty tietosuojaa, varsinkaan kun se on nimenomaan tietoturvalainsäädäntöön liittyvän varauksen alainen. Tarkistus pikemminkin luo tasapainon salanimen käyttäjän oikeuksien ja hänen liikekumppaninsa etujen välille.
Lisäksi on tehty useita muita onnistuneita tarkistusehdotuksia, jotka tähtäävät tekstin täsmentämiseen tai ristiriitaisuuksien poistamiseen. Esimerkkinä on digitaalisen allekirjoituksen käsite, joka merkitsee tavanomaisessa kielenkäytössä yhtä sähköisen allekirjoituksen tiettyä, tällä hetkellä yleistä muotoa; se korvattiin tarkistusehdotuksissa käsitteellä " sähköinen allekirjoitus" . Direktiivin vaikutusalue voidaan tällä tavoin pitää avoimena tulevalle tekniselle kehitykselle.
Muutamissa hieman kömpelösti muotoilluissa tarkistusehdotuksissa, esimerkiksi tarkistusehdotuksissa 8, 15 ja 23, mennään puolueryhmäni mielestä liian pitkälle, kun niissä pyritään täsmentämään tekstiä. Aiotun selventämisen sijasta niillä on päinvastainen vaikutus, ja siksi ne on hylättävä. Sama koskee tarkistusta, joka liittyy vetoomusten toimittamiseen sähköisessä muodossa ja jolla ei puolueryhmäni mielestä ole oikein mitään tekemistä digitaalisen allekirjoituksen kanssa ja joka ei siis tässä yhteydessä ole paikallaan.
Muissa tarkistusehdotuksissa, nimittäin tarkistuksissa 6 ja 7 halutaan, että kaikissa tähän alaan liittyvissä unionin ja kolmansien maiden solmimissa monenvälisissä sopimuksissa on myös tietosuojaa koskevia määräyksiä. Niissä vaaditaan, että mainituissa sopimuksissa säilytetään unionin ja lisäksi myös jokaisen yksittäisen jäsenvaltion tähänastinen tietosuojaa koskeva oikeus. Näin niissä rajoitetaan tarpeettomasti sitä liikkumavaraa, joka unionilla on neuvottelujen yhteydessä. Tällaisia muutoksia ei siksi voida puoltaa myöskään johdanto-osassa.
Lähden siitä, että parlamentin jäsenet ottavat nämä pohdinnat huomioon äänestyksen yhteydessä ja että direktiivi hyväksytään tasapainoisessa muodossa.

Thors
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, tämän asian tärkeyttä on korostettu useasti aikaisemminkin. Olemme iloisia siitä, että esittelijä on tehnyt tämän työn nopeasti. Luulen kuitenkin, että tämä ehdotus siirtyy Suomen puheenjohtajuuskaudelle ja että ratkaisu saadaan aikaan vasta sitten. Odotan sitä kuitenkin innostuneena.
Mielestäni tekemämme korjaukset ovat tärkeitä ja täydentävät komission lähtökohtaa, jonka mukaan varmennepalveluiden ei periaatteessa pitäisi olla luvanvaraisia, mutta olemme siitä huolimatta painottaneet yksityisiä organisaatioita.
Komissio ehdottaa ankaraa vastuuta. Nyt kuitenkin sanotaan, että neuvostossa ollaan muuttamassa vastuukysymyksiä. Kysyn nyt komissaarilta, mikä on teidän kantanne vastuukysymyksiin jatkossa. Mielestäni komission ehdotus oli kohtuullinen lähtökohta.
Oikeudelliset vaikutukset ovat luonnollisesti direktiivin toinen keskeinen asia. Sidotaanko ne johonkin erityiseen tekniikkaan vai ei? Olen sitä mieltä, että olemme komission kanssa valinneet hyvän lähtökohdan tässäkin asiassa. Periaatteessa sähköisten allekirjoitusten oikeudellisten vaikutusten on oltava samat kuin allekirjoitusten. Voisi leikillään sanoa, että jos maan lainsäädäntö ei salli avioitumista kirjeen välityksellä, avioitua ei voi myöskään sähköisten medioiden välityksellä. Se on oikein.
Olen kuitenkin esittelijän kanssa eri mieltä siitä, että meidän pitäisi olla valmiit hyväksymään neuvoston tekemä niin kutsuttu liite 3. Se ei ole minusta teknisesti niin neutraali kuin mitä me, ainakin valiokunnan enemmistö, vaadimme. Kysyin myös komissaarilta, miten hän suhtautuu neuvostossa meneillään olevaan keskusteluun, sillä uskoisin sen olevan yksi tulevan käsittelyn solmukohdista.
Lopuksi pyydän parlamentin ja neuvoston kielipalvelua miettimään sitä, eikö ruotsinkielisen termin pitäisi kaikesta huolimatta olla elektroniska underskrifter eikä elektroniska signaturer .

Oddy
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää herra Ullmannia hänen tunnollisesti - kuten aina - tekemästään työstä ja erittäin hyvästä mietinnöstä. Tämä on erittäin tärkeä asia, kuten kaikki muutkin puhujat ovat painottaneet. Yhä useampi kaupankäyntiin liittyvä tapahtuma toteutetaan sähköisen kaupankäynnin avulla ja erityisesti Internet mahdollistaa rajat ylittävät tapahtumat. On tärkeää saada johdonmukainen, käytännöllinen ja varma allekirjoitusten tunnistamisjärjestelmä sähköiseen kaupankäyntiin.
Komission ehdotuksessa tunnustetaan tarve varmistaa sähköisten allekirjoitusten, jotka ovat yhtä päteviä kuin käsin kirjoitetut allekirjoitukset, oikeudellisen tunnustamisen tarve. Selvennystä tarvitaan varmennepalveluja varten. Kahta erityisasiaa on korostettava: ensiksi vaatimusta yksityisyydestä ja toiseksi vaatimusta turvallisuudesta. Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta suosittelee salanimien käytön tutkimista ja seurantaa. Suosittelen tätä mietintöä ja direktiiviehdotusta parlamentille tärkeänä ohjelmakohtana yhtenäismarkkinoiden avaamisessa sähköiselle kaupankäynnille.
Sivumennen sanottuna, on kummallista, että tänne tätä keskustelua varten on jäänyt pääasiassa naisia. Jollakin tapaa voisimme verrata herra Bangemannia piikkiin ruusujen keskellä, vaikka olen aivan varma siitä, että hän suhtautuu asiaan vakavasti. Minua kiehtoo erityisesti ajatus naimisiinmenosta Internetin välityksellä. Minulle naimattomana ihmisenä tämä on ehkä jotain, jota odottaa kymmenen seuraavan vuoden kuluessa.

Bangemann
Arvoisa puhemies, rouva Oddy mainitsi aivan lopuksi erään ongelman, joka todellakin voi ilmetä myös tällä alalla ja jossa on kyse siitä, miten pitkälle sähköiset signaalit voivat täyttää jäsenvaltioiden lainsäädännössä säädetyt muotovaatimukset. Mieleeni muistuvat lakitieteen opiskeluajat, jolloin erään professorin tunnettu kysymys kuului: jos kysymykseen, tahtooko mennä naimisiin jonkun toisen kanssa - ja tämähän on ongelmanne, rouva Oddy - on lain mukaan annettava vastaukseksi " tahdon" , riittääkö silloin myös, jos asianomainen vastaa " kyllä, kyllä" ? Vähän samantapainen on myös sähköisen allekirjoituksen ongelma useiden jäsenvaltioiden kannalta.
Haluaisin aluksi kiittää esittelijää. Mietintö on ollut meille suureksi avuksi. Olemme myös voineet sisällyttää useita tarkistusehdotuksia direktiiviin. Tarkistusehdotuksia oli 35, joista 17 pystyimme sisällyttämään kokonaan ja 8 osittain. Muita tarkistusehdotuksia emme voineet sisällyttää, koska ne joko eivät todellakaan paranna tekstiä tai ne koskevat ongelmia, jotka eivät kuulu tähän aiheeseen. Tämähän on parlamentin vanha virhe, jonka olen usein aiemminkin maininnut. Haluatte aina järjestää koko maailman yhdessä lakitekstissä. Se ei hyödytä mitään, asia ei siitä selvene.
Mainittiin myös oikeutetusti, että sekä jäsenvaltiot että kansainväliset järjestöt työskentelevät varsin innokkaasti tällä alalla, joten meidän on edettävä nopeasti, jos haluamme edistää yhteisen, yhtenäisen, sisämarkkinoille tietenkin välttämättömän sääntelyn aikaansaamista. Parlamentti on tähän mennessä pitänyt tätä vauhtia yllä. Neuvostossa viimeksi pidetyssä keskustelussa, joka ei kylläkään vielä olisi voinut johtaa tulokseen, koska parlamentin lausunto ei vielä ollut valmis, kompastuimme tosiaankin lopulta siihen kysymykseen, voidaanko varmennepalvelut hyväksyä puuttumatta teknisiin yksityiskohtiin, joissa tavallaan säädetään tietty teknologinen ratkaisu. Komissio ja parlamentti eivät haluaisi puuttua teknologiaan. Olemme siksi pyrkineet tekemään ehdotuksen, jossa varmennusta ei tietenkään voida yksinkertaisesti tehdä miten tahansa, mutta varmennusmenetelmässä ei ole missään tapauksessa tarkoitus esittää teknologisia ehtoja.
Emme lopultakaan päässeet eteenpäin neuvoston kokouksessa. Meidän täytyy vielä tarkasti tutkia uusi ehdotus, joka sisältää tiettyjä parannuksia, herra Ullmann, sillä sellaisena kuin se nyt on, se johtaa mielestämme siihen, ettei ehkä säädetä teknisiä ratkaisuja, mutta suunnitellaan kuitenkin eräänlaista tyyppihyväksyntää. On toki pohdittava sitä, onko tämä ratkaisu sitten todella kaikkein viisain.
Neuvostossa on tavallaan kaksi leiriä: pienempien, tässä asiassa hyvin paljon rohkeampien maiden leiri, ja isompien, varsin tiukasti tällaisia muotovaatimuksia noudattavien ja tässä asiassa vähemmän suurpiirteisten maiden leiri. Näemme joka tapauksessa, miten pitkälle pääsemme televiestintää käsittelevän neuvoston seuraavassa kokouksessa. Tässäkään asiassa ei pidä liioitella. Myös käsinkirjoitetun allekirjoituksen voi esimerkiksi väärentää. Sähköisistä allekirjoituksista ei nyt pidä alkaa esittää enempää vaatimuksia kuin käsinkirjoitetuista allekirjoituksista tavallisesti esitetään.
Varmennepalvelujen tarjoajia varten on vastuusääntöjä. En tiedä tarkalleen, mitä tarkoititte, sillä nämä vastuusäännöt on määritelty 6 artiklassa. Teknologiaan liittyvän kysymyksen osalta olen jo ilmaissut kantani. Olen jo sanonut, mitkä tarkistusehdotukset hyväksymme ja mitä emme. En nyt halua selvittää niitä yksitellen, voimme tehdä sen sitten toisessa käsittelyssä. Kuten sanottu, mietintö on myös tältä osin varsin rakentava. Olemme pitkälti yksimielisiä, ja toivon, että seuraavalla kerralla neuvostossa saamme muotoiltua yhteisen kannan, jota sitten vielä voimme tutkia yksityiskohtaisesti.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Ilman laatu
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta neuvoston direktiivin antamiseksi ilmassa olevien rikkidioksidin, typpidioksidin ja typen oksidien, hiukkasten ja lyijyn pitoisuuksien raja-arvoista (A4-0483/98) (esittelijä: rouva Pollack).

Pollack
Arvoisa puhemies, kuten tiedämme, ainoastaan kaikkein tärkeimpiä asioita käsitellään keskiyöllä. Teemme niin erityisesti salataksemme visusti lehdistöltä sen - jotta se ei kertoisi kenellekään - että täällä todellakin käsitellään tärkeitä ihmisten elämään vaikuttavia asioita.
Joka vuosi tuhannet ihmiset kuolevat kaikkialla Euroopassa, koska he ovat hengittäneet saastunutta ilmaa, ja eräs tämän pääaiheuttajista on liikenne. Tämä direktiivi asettaa ensimmäistä kertaa neljälle suurimmalle epäpuhtaudelle - rikkidioksidi, typen oksidit, hiukkaset ja lyijy - kovat, laillisesti sitovat rajat joita on noudatettava vuoteen 2005 ja vuoteen 2010 mennessä ja jotka perustuvat Maailman terveysjärjestö WHO: n vuoden 1997 suuntaviivoihin ihmisten terveyden suojelemisesta. Parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä ehdottamasta 28 tarkistuksesta neuvosto hyväksyi suurelta osin 21 yhteisessä kannassaan Britannian ollessa puheenjohtajamaana. Näihin sisältyy enemmän julkista tiedottamista ja varoituskynnys typpioksideja varten rikkioksidia varten ehdotetun lisäksi.
Neuvosto kuitenkin heikensi joitakin komission alkuperäisistä ehdotuksista. Tämä asia huolettaa meitä parlamentissa, ja olemme esittäneet 11 tarkistusta yhteiseen kantaan. Jotkut näistä tarkistuksista vain korjaavat epätarkkuuksia tai poikkeavuuksia, kuten tarkistukset 1, 3 ja 8. Tarkistuksessa 4 varmistetaan, että kaikkia poikkeusalueita koskevat toimintasuunnitelmat ovat yleisön saatavilla. Tarkistuksessa 5 pyydetään komissiota, koska neuvosto ei suostunut ehdotukseemme asettaa varoituskynnys hiukkasille, harkitsemaan tätä uudelleen, kun tutkimusaineistoa on saatavilla lisää vuoden 2003 tarkistuksen jälkeen. Komissio ei muiden muassa ymmärtääkseni voi valitettavasti tukea tarkistusta 7, ja sen tuloksena erityisen herkkien ekosysteemien ongelmaan on selvästikin puututtava kansallisen tason toimilla. Meistä parlamentissa on kuitenkin tärkeää korostaa sitä, että WHO suosittaa neljää eri tasoa raja-arvoille, kun direktiivissä sallitaan vain yksi. Emme pidä tätä hyväksyttävänä, joten olemme ottaneet sen uudelleen käsiteltäväksi.
Suurempia ongelmia on kuitenkin ensiksikin rikkidioksidin osalta. Tarkistuksessa 6 palautetaan alkuperäinen ehdotus kahdeksasta tuntiraja-arvon ylityksestä vuodessa, jonka neuvosto heikensi 24: ään. Komissio myöntää, että tämä epäpuhtaus on suorastaan myrkyllinen, erityisesti astmaatikoille ja niille, joilla on sydän- ja verisuonitauti, jo lyhytkestoisissakin epäpuhtauksien päästöjen huipuissa, ja siksi alun perin ehdotettiinkin niin kovaa raja-arvoa.
Toivon siksi, että komissio tarttuu aseisiinsa tämän osalta ja myös tarkistuksen 2 osalta. Neuvoston lisäämät sanat " silloin kun se on mahdollista" ovat suuri ongelma. Tiedän, että esimerkiksi Ranskan seurantalaitteistoon liittyy erityisongelma tämän 10 minuutin keskiarvoluvun tuottamisessa, mutta tämä tieto on kuitenkin olennainen keskipitkän aikavälin tarkastelun kannalta. Joka tapauksessa jäsenvaltiot voivat valita omat seurantapisteensä, joten niiden pitäisi pystyä löytämään tapa, jolla käsitellä tätä ongelmaa.
Toiseksi jäsenvaltioiden on tietenkin vaikea saavuttaa tämä typen oksidien osalta. Se on tietenkin yksi direktiivin tärkeimmistä osista. Ei voida hyväksyä sitä, että neuvosto nostaa tuntiraja-arvon ylitysten määrän alkuperäisestä kahdeksasta 18: aan, ja tarkistuksessa 9 tämä pyritään palauttamaan. On välttämätöntä, että komissio vähintään tutkii tätä uudelleen, kun sillä on enemmän tutkimustuloksia vuoden 2003 tarkastelun jälkeen.
Tarkistukset 10 ja 11 käsittelevät täsmälleen samanlaista ongelmaa, mutta hiukkasten osalta. Tiedämme, että tarvitaan enemmän tutkimusta ja että sitä on tulossa. Yhteisen kannan tekstissä sallitaan kuitenkin kymmenen vuorokausiraja-arvon ja tuntiraja-arvon ylitystä enemmän vuotta kohti, ja itse asiassa vähentää tarkasteluun mennessä saatavia tuloksia niin, että siitä ei tule paljonkaan tuloksia ennen kuin vuonna 2010. Vaikka emme tiedäkään hiukkasista tarpeeksi, tiedämme, että ne ovat tappajia, eikä Maailman terveysjärjestö ole edes pystynyt ehdottamaan turvallista rajaa. Kun tiedämme tämän hiukkasista, ja meillä on yksi poikkeus etelän pölyn ja toinen poikkeus pohjoisen talvihiekoituksen osalta, on sanottava, että jäsenvaltioista on löydyttävä enemmän poliittista tahtoa puuttua tähän ongelmaan. Ongelma on pahentunut jäsenvaltioissa niin paljon, etteivät ihmiset enää selviä siitä, ja jäsenvaltioiden on ryhdyttävä toimiin.
Esittelijänä kehotan komissiota tarkastelemaan uudelleen strategiaansa, erityisesti kahta viimeistä kohtaa, ja koettamaan hyväksyä useampi näistä tarkistuksista. Suosittelen yhteistä kantaa parlamentille.

Hulthén
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komissaari, en oikeastaan tiedä, minkä outojen voimien vaikutuksesta ympäristövaliokunnan asiat joutuvat aina esityslistan loppuun. Aiemmin keskusteltiin avioliitosta, joten meidän on ehkä ajateltava itsemme jonkinlaisena " hääyön kohokohtana" . Valitettavasti tähän kohokohtaan ei kuitenkaan kovin moni osallistu.
Muilta osin minun on sanottava, että tämä direktiivi on hyvä esimerkki siitä, kuinka voimme tehdä työtä eurooppalaisen ympäristölainsäädännön parissa. Se vaikuttaa suoraan ja konkreettisesti eurooppalaisiin ihmisiin antamalla heille puhtaampaa ilmaa, erityisesti sille väestön osalle, joka asuu kaupungeissa. Sen avulla voidaan myös hyvin nähdä, miten voimme tehdä kansalliset rajat ylittävää työtä saavuttaaksemme menestystä eurooppalaisessa työssä.
Haluan kiittää kunnolla rouva Pollackia siitä työstä, jota hän on tehnyt tämän mietinnön parissa, koska se on vaikea direktiivi, se on erittäin tekninen direktiivi. Hän on käsitellyt asiaa maanläheisesti ja käytännöllisesti, mikä on johtanut myös tuloksiin. Samalla tiedämme kuitenkin, että ilma, jota hengitämme, vaikuttaa ihmisten terveyteen - se ei ole mikään uutinen. On myös tyydyttävää, että laadimme nyt entisiä unionin sääntöjä paremmat säännöt.
Samalla meidän on kuitenkin sanottava, että tavoitteemme ja vaatimuksemmehan aikaansaavat sen, että ihmisten terveys voi parantua entisestään. Olisin useiden muiden tapaan ehkä toivonut, että olisimme menneet tässä direktiivissä hieman pitemmälle ja asettaneet hieman tiukempia vaatimuksia ilmalle, jota todellakin hengitämme. Voimme kuitenkin pitää sitä yhteisenä lähtökohtanamme; tiedän, että useat jäsenvaltiot asettavat tiukempia rajoituksia juuri ilman laadulle. Ilman laadussahan ei ole kyse vain ihmisten terveydestä, vaikka se onkin erittäin tärkeä asia, vaan kyse on myös sen aiheuttamasta happamoitumisongelmasta, etenkin Euroopan siinä osassa, josta minä tulen. Sen vuoksi ilman laatua on tarkasteltava kokonaisuutena eikä vain yksittäisten alueiden osalta.
Haluan erityisesti painottaa hiukkasia ja niiden vaikutusta ihmisten terveyteen, sitä, että meillä ei ole tarpeeksi tietoa niiden vaikutuksista ja että tiedon taso on alhainen. Haluan korostaa sitä, mitä rouva Pollack sanoi, toisin sanoen, että komission ja neuvoston on otettava huomioon tärkeät tarkistukset, jotta Euroopan ja unionin asukkailla olisi mahdollisuus mielekkäisiin elinoloihin. Yksinkertaiset selitykset sen mahdottomuudesta eivät riitä, vaan siihen tarvitaan voimakasta poliittista tahtoa.

Puhemies
Ennen kuin rouva Flemming lisää oman mielipiteensä rouva Pollackin ja rouva Hulthénin jo esittämiin ajatuksiin niistä syistä, joiden vuoksi keskustelemme ympäristöasioita käsittelevän valiokunnan kysymyksistä keskiyöllä, tahtoisin vain muistuttaa, että päätökset tekee puhemieskonferenssi. Tämän tilanteen taustalla ei ole mitään haamuja, vaan puhemieskonferenssin päätös.

Flemming
Arvoisa puhemies, minäkin menetän pikkuhiljaa uskoni sattumaan; luulen, ettei puhemieskonferenssissa valitettavasti anneta suurtakaan arvoa ympäristökysymyksille. Euroopan kansalaiset tulevat kuitenkin vielä joskus antamaan palautetta siitä. Parlamentin on määrä päättää tiukemmista EU: n raja-arvoista paremman ilman laadun hyväksi. Pahoittelen edellisten puhujien tavoin, että Euroopan parlamentin ensimmäisen käsittelyn 28 tarkistusehdotuksesta on otettu huomioon vain 21 muuttamattomina tai soveltuvin osin. Tämän direktiivin tavoitteena on siis päästöraja-arvojen määritteleminen Maailman terveysjärjestön ilman laatua koskevien suuntaviivojen pohjalta.
Hiukkasia koskevien raja-arvojen osalta mietinnössä suunnitellaan jopa varsin selkeää tiukentamista; useimmilta jäsenvaltioilta vaaditaan huomattavia ponnisteluja uusien raja-arvojen noudattamiseksi. Euroopan laajuisesti yhtenäisten menetelmien ja kriteerien on lisäksi määrä auttaa estämään ilman saastumisen vahingollisia vaikutuksia ihmisten terveydelle ja ympäristölle. Euroopan unioni ottaa nyt käyttöön Itävallassa jo kauan voimassa olleet tiukemmat raja-arvot. Uudet raja-arvot ovat monilla aloilla jopa Itävallan arvojakin tiukemmat. Olen iloinen siitä.
En silti ole täysin tyytyväinen mietinnön yksityiskohtiin. Liitteessä I on rikkidioksidille 1 kohdassa säädetty raja-arvoja ja varoituskynnyksiä, ja direktiivissä ehdotettu raja-arvo 350 g/m3, jonka osalta sallitaan 24 ylityskertaa, on mielestäni aivan liian korkea. Ylityskertojen suunniteltu vähentäminen 24: sta 8: aan ei tosin vastaa raja-arvon laskemista koskevia toiveitani, mutta se on aivan varmasti askel oikeaan suuntaan, ja siksi me kannatamme sitä.
Myös typpidioksidin (NO2) ja typen oksidien (Nox : ) raja-arvoja sekä typpidioksidin varoituskynnystä koskevassa liitteessä II olevan 1 kohdan osalta suhtautuisin myönteisesti siihen, että ylitysmahdollisuudet poistettaisiin kokonaan. Rouva Pollackin esittämää tarkistusehdotusta, joka koskee ylityskertojen vähentämistä 18: sta 8: aan, on myös tässä yhteydessä pidettävä askeleena oikeaan suuntaan, ja siksi puolueryhmäni kannattaa sitä.
Tiedän, että rouva Pollack on ponnistellut ankarasti tämän mietinnön hyväksi, ja vaikka kaikki se, mitä toivoisin ympäristöpoliitikkona, ei olekaan onnistunut, haluaisin kuitenkin onnitella häntä tämän mietinnön johdosta, ja toivon meidän kaikkien puolesta, että ehkä kuitenkin joskus voisimme käydä ympäristöä koskevaa keskustelua jo aamupäivällä.

Blokland
Arvoisa puhemies, puhdas ilma on tärkein tarve elämässä ainakin astmapotilaille ja keuhkoputkentulehdukseen sairastuneille. Hyvä ilman laatu on tärkeä asia myös ympäristön-, rakennusten ja kasviston suojelun kannalta.
Euroopassa on ryhdytty jo 1970-luvulta lähtien toimenpiteisiin rikkidioksidi- ja typpioksidipäästöjen saamiseksi valvontaan. Tässä toiminnassa on saavutettu menestystä. Lisääntyneestä energiankäytöstä huolimatta happamoittavien aineiden päästöt ovat vähentyneet jyrkästi. Yli 50 %: n vähennys vuodesta 1980 lähtien ei ole onneksi useimmissa EU-maissa poikkeus. Jopa vuodeksi 2010 suunnitellut rikkidioksidi- ja typpioksidipäästöjen vähennykset todennäköisesti saavutetaan autojen pakokaasuja koskevien uusien normien vaikutuksesta.
Hiukkaspäästöt muodostavat uhan ihmisten terveydelle. Euroopan ympäristötoimiston tutkimusten mukaan alentamalla keskimääräisen PM10-pitoisuuden tasoa 30 mikrogrammasta 20 mikrogrammaan kuutiometriä kohti estettäisiin EU: ssa 10 000 ihmisen ennenaikainen kuoleminen pölyn aiheuttamaan myrkytykseen. Siksi on pettymys, että unionin ympäristöministerit vahvistivat PM10-arvoksi 40 mikrogrammaa kuutiometriä kohti. Autojen aiheuttamien saastepäästöjen vähentämistä tulee jatkaa muun muassa käyttämällä puhtaampia polttoaineita ja parempia moottoreita.
Myös teollisuudessa tarvitaan pitemmälle meneviä toimenpiteitä. 30 % typpioksidipäästöistä tulee jätteenpolttolaitoksista, sementtiuuneista, sähkövoimaloista ja muista tehtaista. Pääasia siis on, että uusissa säännöissä otetaan vakavasti huomioon hiukkaspäästöjen sekä typpioksidi- ja rikkidioksidipäästöjen vähentäminen. Kiitokset rouva Pollackille tästä mietinnöstä.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, olen luonnollisesti samaa mieltä huomioista, joiden mukaan olisi hyvä, jos pystyisimme käsittelemään ympäristöön liittyviä ehdotuksia aikaisemmin, jolloin useampi parlamentin jäsen voisi osallistua keskusteluun. Yhdyn kuitenkin myös niihin huomioihin ja näkökantoihin, joita on tehty tämän ehdotuksen tärkeydestä, ja aion puhua nyt lyhyesti ja kiitän tietenkin ympäristövaliokuntaa ja erityisesti esittelijää, rouva Pollackia siitä nopeudesta, mutta myös siitä näkemyksestä, jolla valiokunta on taas käsitellyt tätä ehdotusta.
Tilannehan on sellainen, että neuvosto sisällytti suurimman osan Euroopan parlamentin ensimmäisen käsittelyn yhteydessä tekemistä tarkistuksista yhteiseen kantaan joko sanatarkasti tai sisällöllisesti, ja komission mielestä useat valiokunnan nyt esittämistä lisäehdotuksista voivat myös auttaa selventämään ehdotusta ja tekemään siitä ytimekkäämmän. Tämä koskee esimerkiksi tarkistusta 1, jossa käsitellään luonnonilmiöiden määritelmää. Tulivuorenpurkausten on jatkossakin sisällyttävä määritelmään, mutta siihen on lisättävä geotermiset toiminnot, ja tarkistuksen loppuosa selkeyttää tekstiä. Voimme myös tukea tarkistuksia 3 ja 4. Ne selkeyttävät vaatimuksia väestölle tiedottamisesta, ja mehän kaikki tiedämme, että se on erittäin tärkeä osa ehdotusta. Voimme hyväksyä myös vaatimuksen siitä, että kysymystä hiukkasaineksiin liittyvistä varoituskynnyksistä arvioidaan uudelleen vuonna 2003 ja hyväksymme sen vuoksi tarkistuksen 5 ja myös tarkistuksen 8, jossa korjataan sietokynnykseen liittyvä virhe.
Sitten on joitakin muita tarkistuksia, joita rouva Pollack on jo käsitellyt. Tarkistuksessa 2 vaaditaan, että kaikki jäsenmaat kirjaisivat tietoja rikkidioksidipitoisuuksista, jotka ylittävät WHO: n ohjeellisen 10 minuutin keskiarvon. Komissio toivoo saavansa mahdollisimman paljon tietoa tästä ohjearvosta, mutta mittausten suuntaaminen olisi osalle jäsenmaista liian vaikeaa, ja sen vuoksi emme voi tukea tarkistusta.
Seuraavana ovat tarkistukset 6, 7, 9, 10 ja 11. Voisin toisaalta olla iloinen näistä tarkistuksista, koska niissä ehdotetaan, että palaisimme takaisin muutamiin alun perin ehdotettuihin raja-arvoihin tai että niitä tiukennettaisiin entisestään, ja minua vain ilahduttaa, että parlamentti on yksimielinen komission alkuperäisestä ehdotuksesta. En kuitenkaan tässä yhteydessä tue tarkistuksia, koska neuvostossa käyty keskustelu on osoittanut, että yhteisessä kannassa esitetty vaatimus raja-arvoihin kohdistuvien vaatimusten täyttämisestä olisi liian suuri monille jäsenmaille, erityisesti hiukkasten osalta. Se vaatisi liian vaikeiden päätösten tekemistä. Komissio pyrkii tietenkin varmistamaan suojelun korkeimman mahdollisen tason, johon unionissa on mahdollista päästä. Tähän ehdotukseen liittyvä tilanne on sellainen, että jäsenmaat, jotka pystyvät menemään eteenpäin, voivat tehdä niin tämän ehdotuksen puitteissa, koska ilmanlaadun puitedirektiivin mukaista on, että ne menevät eteenpäin, jos voivat. Kuten sanottua: jos tarkastellaan unionin tilannetta kokonaisuutena, en uskalla - jos näin voin sanoa - hyväksyä näitä tarkistuksia, koska pelkään, että emme saa hyväksyttyä ehdotusta kokonaisuudessaan.
Ehdotus on ensimmäinen konkreettinen toimi, joka liittyy EU: n uuteen ohjelmaan, jonka tarkoituksena on ilman laadun parantaminen EU: n kansalaisten ja ympäristön kannalta. Komissio on sitä mieltä, että ehdotus nykyisessä muodossaan pitää edelleen suojelun korkealla tasolla, ja että sen vuoksi se on vahva perusta ohjelmalle. Olemme äskettäin tehneet päätöksen toisesta häkään ja bentseeniin liittyvästä ehdotuksesta. Haluamme myös vuonna 2003 käsitellä uudestaan tässä ehdotuksessa käsiteltyjä saastuttavia aineita tarkastellaksemme, voidaanko seuraavassa vaiheessa tehdä asian hyväksi vielä enemmän. Luotan sen vuoksi siihen, että ohjelmasta tulee entistä iskuvoimaisempi ja muilta osin toivon, että voimme kaikki yhdessä iloita siitä puhtaammasta ilmasta ja paremmasta terveydestä ja paremmasta ympäristöstä, jonka ehdotus saa aikaan.

Pollack
Tuskin uskallan nykyisessä komission ja parlamentin kesken vallitsevassa ilmapiirissä pyytää takeita siitä, että komissio ottaa mukaan joitakin niistä vaatimuksista, joita olemme tehneet vuoden 2003 tarkastelua varten. Jätän tämän pöydälle ja elän toivossa tältä erää.
Haluaisin onnitella komissaaria ja kiittää häntä siitä, että hän tuli tänne tänään, kun ottaa huomioon hänen äskettäisen onnettomuutensa ja myöhäisen ajankohdan, ja esittelijänä haluaisin pyytää häntä välittämään kiitokseni PO XI: n henkilökunnalle, joka on ollut erittäin avulias tämän erittäin teknisen direktiivin osalta.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 00.10) .

