Az Európai Tanács (2010. március 25-26.) előkészítése (vita)
Elnök
A következő napirendi pont a Tanács és a Bizottság az Európai Tanács (2010. március 25-26-i) ülésére történő előkészületről szóló közleményének megvitatása.
Diego López Garrido
a Tanács soros elnöke. - (ES) Elnök úr, 2010 első néhány hónapjában és az elmúlt nyolc év legsúlyosabb gazdasági válságának közepette rendkívül erős dinamizmust tapasztalunk az Európai Unióban. Ugyanakkor egy új szerződés, a Lisszaboni Szerződés végrehajtásán dolgozunk, új alapokra helyezzük az intézményeinket és igen széles körben alakítjuk át a gazdasági rendszerünkre vonatkozó szabályozást.
A folyamat időnként rendezetlen módon zajlik, és menet közben felelünk a felmerülő kihívásokra; most éppen - például - a görög pénzügyi rendszer helyzetével foglalkozunk. Európa ugyanakkor minden területen új gazdasági politikai eszközök létrehozásával néz szembe ezzel a helyzettel.
Időnként ezért nem látjuk a fától az erdőt, azonban egy alapvetően új módot hozunk létre - és európai megközelítéssel - a XXI. század rendkívül összetett gazdaságának kezelésére.
Így jártunk el, amikor a komoly válságra reagáltunk és közpénzek európai gazdaságokba történő juttatásával azonnal reagáltunk - ami komoly deficitekhez vezetett.
Így jártunk el, amikor vállaltuk - és itt vagyunk a Parlamentben, hogy jóváhagyjuk - a pénzügyi rendszer felügyeletének teljes reformját.
Így jártunk el a gazdasági politikák koordinációjával. A Bizottság jelezte, hogy ilyen irányú, a gazdasági politikák koordinációjára irányuló javaslatot fog benyújtani, elsősorban az euróövezeten belül. Ezenkívül kifejezetten tapasztaljuk, hogy az Európai Unió eltökélt és egyértelmű lépéseket tesz az euróövezeten belüli pénzügyi stabilitás támogatása érdekében. E politikai kötelezettségvállalást február 11-én tették az euróövezet pénzügyi stabilitásának konszolidációja és fenntartása érdekében.
Van egy másik kezdeményezés is, amely kétségtelenül ehhez a csoporthoz tartozik: az új növekedési stratégia és minőségi munkahelyek teremtése iránti elköteleződés. Ez az Európai Tanács legfontosabb témája e hétvégén; egy stratégia, amelyet az Európai Bizottság március 3-i dokumentuma fejezett és bővített ki, és amelyet az állam-, illetve kormányfők a tavaszi Tanács keretében fognak alaposan tanulmányozni, elsősorban az ún. "stratégiai célok” szempontjából. Az Európai Bizottság által megnevezett célok a dokumentumban például a foglalkoztatás, beruházás a kutatásba és fejlesztésbe, éghajlatváltozás és energia, korai iskolaelhagyás, az oktatás általában, valamint a szegénység. Az Európai Tanács foglalkozni fog az irányítás kérdésével is, amelyet mi az ún. lisszaboni stratégia egyik gyengeségének tekintünk. A Tanács azt akarja, hogy az irányítás a saját politikai vezetése és a tagállamok által vállalt kötelezettségek teljesítésének felügyeletével összefüggésben a Tanács által tett lépések körül forogjon. Ez - természetesen - a Parlamenttel és - természetesen - az Unió intézményei egészével való szoros együttműködésben történik majd és azok felügyelete mellett.
Lényegében ez lesz az Európai Tanács e hétvégi ülésének a célja, ideértve az éghajlatváltozás elleni küzdelem hasonlóan fontos területét, amelyben az EU továbbra is vezető szerepet tölt be. Az Európai Unió megőrzi vezető szerepét az éghajlatváltozás elleni küzdelemben; meg kell őriznie, továbbra is vezető szerepet kell betöltenie. Van továbbá számszerűsített kötelezettségvállalás az ún. "gyors indítással” kapcsolatban is. Reméljük ezért, hogy az Európai Tanács számszerűsíteni fogja és meg fogja erősíteni ezt a kötelezettségvállalást annak érdekében, hogy a fejlődő országokat a következő néhány évben is segítse az éghajlatváltozás elleni küzdelemben. A fejlett országok vállalják, hogy általánosságban együtt működnek a még nem fejlett országokkal annak érdekében, hogy az igen fontos cancúni konferencián mindannyian a lehető legjobb helyzetben jelenhessünk meg. E konferencián az Európai Uniónak - ismétlem - meg kell őriznie mostani vezető szerepét, amely nélkül - az általunk elégtelennek tartott - Koppenhágai Megállapodás sem született volna meg.
A tagállamok egyhangúan megerősítették a fenti célkitűzésekre irányuló egyetértésüket és azt, hogy Mexikóban a cancúni konferencián egyértelműen tovább kívánnak lépni a jogilag kötelező kötelezettségvállalások irányába.
Az állam-, illetve kormányfők nagyrészt ezekkel az ügyekkel fognak foglalkozni. Az is lehetséges - attól függően, hogy mi történik éppen most, mialatt az európai intézmények azon dolgoznak, hogy hogyan küzdjenek meg az ún. görög üggyel összefüggő válsággal -, hogy Görögország pénzügyi helyzetének és az ország államadóssága refinanszírozásának kérdésével foglalkoznak majd. Kétségtelen, hogy ez a kérdés is felmerül majd, mivel részét képezi egy, az Európai Unió által állam- vagy kormányfői szinten február 11-én elfogadott politikai kötelezettségvállalásnak. Az euróövezet pénzügyi stabilitásának támogatására irányuló politikai kötelezettségvállalás volt ez abban az értelemben, hogy amennyiben meghatározott intézkedések elfogadása válna szükségessé a pénzügyi stabilitás fenntartásához, azokat az intézkedéseket el fogják fogadni.
Az Európai Tanács e hétvégi ülésén ezt az elvet feltétlenül szem előtt fogja tartani.
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Elnök úr, valóban kiváló és időszerű lehetőség számunkra, hogy ma találkozunk - egy nappal az Európai Tanács jelentős tavaszi ülése előtt. Kihívásokkal teli feladatok állnak előttünk. E feladatokhoz igen fontos az Európai Parlament friss és erőteljes támogatása. Miután ezt elmondtam, szeretném megköszönni és gratulálni a Parlamentnek a Strasbourgban két héttel ezelőtt széles támogatással elfogadott Európa 2020 állásfoglaláshoz.
Szeretném megragadni továbbá az alkalmat, hogy megköszönjem a Tanács spanyol elnökségének az Európa 2020 stratégiával kapcsolatos támogatását. A támogatást egyértelműen kifejezték a Miniszterek Tanácsának különböző formációiban.
De most az Európai Tanácshoz: véleményem szerint minden Európai Tanácsnak két dolgot kell tennie. Meg kell mutatnia, hogy az aktuális szükségleteknek felel meg és Európa hosszú távú stratégiai keretrendszerén, illetve hosszú távú stratégiai célkitűzésein kell dolgoznia.
A válság szerte Európában számos sürgető aggodalmat ró a közösségekre, a munkavállalókra, és a vállalkozásokra. Továbbá, mint tudjuk, a nemzeti szintű államháztartások példátlan nyomás alatt állnak. Az Európai Uniónak természetesen foglalkoznia kell ezen kérdésekkel, ideértve a pénzügyi stabilitást is. De erre később még visszatérek.
Európa nem eshet abba a hibába, hogy elhanyagolja a hosszú távú változások eléréséhez feltétlenül elvégzendő jelenlegi feladatokat. Az Európai Tanács ezért most a két legnyilvánvalóbb hosszú távú kihívásunkkal fog foglalkozni: a gazdasági jövőnkkel és az éghajlatváltozással.
Az Európa 2020 stratégiát már közösen megvitattuk a Parlamentben. Az önök hozzájárulása és kötelezettségvállalása elengedhetetlen lesz az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedésre irányuló törekvéseink megvalósításához. Hasonlóan elengedhetetlen az Európai Tanács hozzájárulása is.
Törekvéseink szintjét az előttünk álló feladatok mértékéhez kell igazítanunk. Meg kell mutatnunk, hogy megvan a cselekvéshez szükséges jövőkép és koherencia. Képesnek kell lennünk továbbá ennek kifejezésére is, hogy megmutathassuk, hogy tetteink számítani fognak ott, ahol szükséges. Ezért tartom igen fontosnak, hogy az Európai Tanács e héten egyértelmű célokat fogadjon el.
A Bizottság által előterjesztett célokat gondosan választották ki. Foglalkoznak a foglalkoztatási ráta növelésének, a kutatásba és innovációba történő befektetések növelésének, a 2020-as éghajlat-változási és energiapolitikai célok elérésének, oktatási teljesítményünk növelésének és a szegénység elleni küzdelemnek a szükségességével.
Ez az öt kiemelt terület olyan célokat jelöl meg, amelyek fontosak az emberek számára és megmutatják, hogy az Európai Unió olyan területeken kezd reformokba, amelyek köztudottan fontosak. A nehéz problémák kezelésére irányuló politikai akarat is megjelenik e kérdésben.
A céloknak természetesen elérhetőeknek kell lenniük. A céloknak - a változás szükségességének a tagállamok részéről történő elismerésének jeleként - a jelenlegi állapothoz képest különleges erőfeszítést kell igényelniük, és megpróbálom az Európai Tanácsot is meggyőzni a mostani helyzet sürgősségéről az európai gazdasági helyzet, valamint a fenntarthatóbb és inkluzívabb európai gazdaság és társadalom kialakításához szükséges reformok érdekében.
Amik igazán fontosak, azok az egyes tagállamok által a növekedési ráta növelése, valamint a mindannyiunk által ismert hiányosságok kezelése érdekében tett intézkedések. Nemzeti, de közös európai keretrendszerbe foglalt intézkedésekre van szükség a nemzeti körülmények alapján és a szubszidiaritás elvének teljes mértékű betartása mellett meghatározott nemzeti problémák kezeléséhez.
Ha tanulhatunk valamint a pénzügyi válságból, az az, hogy a világon mindannyian kölcsönösen függünk egymástól. Nem fogadhatjuk el a kölcsönös függőség elveit globális mértékben úgy, hogy közben európai szinten elutasítjuk azokat.
Egy közös keretrendszer is, amelyet támogat, és amelyet egyes - a dokumentumunkban "zászlóshajó-kezdeményezéseknek” nevezett - európai uniós intézkedésekkel támogatni is kell.
E zászlóshajó-javaslatok fogják megmutatni az uniós szintű cselekvéseket olyan kritikusan fontos területeken, mint például a digitális menetrend, az innováció, az erőforrás-hatékonyság és az iparpolitika, és egyes esetekben természetesen segíteni fogják a célok nemzeti szintű elérését.
Amit itt javaslunk, az egy új indulás. A Lisszaboni Szerződésnek köszönhetően új megközelítést, megerősített európai gazdasági irányítást alkalmazhatunk a gazdasági koordináció érdekében, amely lehetővé teszi a nemzeti szintű célok meghatározását, de erős európai dimenziót is ad, és minden eszközt európai szinten felhasználunk, hogy új lökést adjunk a gazdaságnak. E megközelítés elfogadása lesz az Európai Tanács igazi próbája.
Bíztatónak tartom az informális Európai Tanács eredményeit. Remélem, hogy jelen lesznek majd az európai vezetők és igent mondanak, amikor a kihívásokkal szembeni kollektív szellemű kiállás szükségessé válik majd.
Az éghajlatváltozással kapcsolatban tudom, hogy e Parlament osztja azon meggyőződésemet, hogy az éghajlatváltozás témáját nem lehet a szőnyeg alá söpörni. Napirendünk első helyén kell tartanunk a problémát.
Az Európai Unió eddig első helyen állt és még mindig vezet - eddig csak mi alakítottuk ki egyértelműen a csökkentési vállalások teljesítéséhez szükséges mechanizmusokat; mi vagyunk a fejlődő országok első számú támogatója az éghajlatváltozás vonatkozásában. Lépjünk hát tovább a Koppenhágával kapcsolatos önvizsgálatról és vegyük át ismét a kezdeményezést.
Világos, egységes és ambiciózus álláspontra van szükségünk. Ezért is adott ki a Bizottság egy közleményt, amely meghatározza a nemzetközi tárgyalások felerősítéséhez szükséges lépéseket. Hedegaard főbiztos ugyanakkor tárgyalásokba kezdett kulcsfontosságú partnereinkkel.
Komoly előrelépéseket kell hát tennünk Cancúnban - építve a koppenhágai megállapodás igazi lényegére. Napirenden kell tartanunk Kyotót, de világossá kell tennünk, hogy azt csak egy globális megállapodás fényében lehet értékelni, azelőtt nem. A legnyilvánvalóbban a fejlődő országokkal kell együttműködési kezdeményezéseket folytatnunk és bizalmat kell építenünk - ezért fontos a kifizetések gyors beindítására irányuló vállalásaink betartása.
Ugyanakkor természetesen folytatni fogjuk a 20-20-20 csomag végrehajtását, megmutatva különösen, hogy az hogyan egyeztethető össze a 2020 stratégiában meghatározott gazdasági modernizációs és reformtevékenységgel.
E két terület élénken mutatja, hogy az európaiak hogyan tekintenek az Európai Unió politikai vezető szerepére a cselekvések tekintetében. Meggyőződésem, hogy ha megvan bennünk az elszántság ahhoz, hogy bátrak legyünk, Európát mint döntő tényezőt mutathatjuk be a polgáraink számára építendő helyes jövővel kapcsolatban.
Hasonló szellemben fogom bemutatni az Európai Tanácsnak a júniusban Kanadában tartandó G20 csúcs előtt álló néhány legnagyobb kihívást. Tulajdonképpen soha nem felejthetjük el, hogy néhány ottani kérdés ugyan európai vonatkozású, azonban globálisan kell kezelni azokat.
A pénzügyi stabilitás és Görögország gazdasági és pénzügyi helyzete nem szerepel a mostani Európai Tanács napirendjén. Őszintén szólva azonban elképzelni sem tudom, hogy miként volna lehetséges az állam-, illetve kormányfők számára - különösen az euróövezeten belül -, hogy ne tárgyaljanak erről a kérdésről. Hadd fejtsem ki ezért az erre vonatkozó álláspontunkat.
Görögországban folyamatban van a túlzott mértékű államháztartási hiány korrekciója. A hiány jelentős csökkentése alapvető fontosságú és Görögország intézkedéseket is tett ennek érdekében. Különösképpen, Görögország olyan intézkedéseket tesz, amelyek az idei hiánynak a GDP 4%-val történő csökkentéséhez vezetnek. Az ilyen költségvetési erőfeszítések - ahogyan azt a Tanács március 16-án elismerte - megfelelnek a Tanács és a Bizottság által javasolt intézkedéseknek. Görögország költségvetési erőfeszítéseinek természetesen folytatódniuk kell; ez az egyetlen lehetőség az adósságfinanszírozási költségek tartós csökkentésének biztosítására.
Görögország gazdasági és pénzügyi helyzetére válaszul az állam-, illetve kormányfők informális találkozója február 11-én kijelentette, hogy - idézem - "amennyiben szükséges, az euróövezet tagállamai határozott és koordinált cselekvést tesznek az euróövezet egésze pénzügyi stabilitásának megóvása érdekében”.
A Bizottság álláspontja szerint most megfelelő létrehozni az euróövezeten belül a koordinált cselekvés eszközét, amellyel szükség esetén támogatást lehetne nyújtani Görögországnak. Világosnak kell lennie, hogy egy ilyen mechanizmus kidolgozása nem jelenti egyúttal annak automatikus aktiválását is. Egy ilyen mechanizmus kidolgozása egyben felelősségi és szolidaritási kérdés is.
A szolidaritás pedig kétirányú. Görögország jelenleg gazdasági erőfeszítéseket tesz és ezen erőfeszítések támogatásával nemcsak Görögországot, hanem az euróövezet egészének stabilitását is segítjük. A koordinált cselekvés keretrendszerét biztonsági hálónak kell tekintenünk, amelyet csak egy válság elkerülése érdekében rendelkezésre álló minden más eszköz - elsősorban a nemzeti szintű politikai cselekvések körének - kimerítése után lehet alkalmazni.
A technikai szempontokon túl minden lehetséges megoldásnak meg kell erősíteni és el kell mélyítenie az euróövezet és annak irányítása egységét és koherenciáját. A világgazdaságnak stabilitásra van szüksége. Az euróövezet a stabilitás egyik sarokköve, és fontos, hogy tovább erősítsük az euróövezet stabilitást biztosító képességét. Lehetséges, hogy bizonyos kérdések tekintetében kormányközi eszközöket kell majd igénybe vennünk, amelyeket azonban egy közös európai keretrendszerbe kell építeni.
Erős meggyőződésem, hogy az egyes kihívásokra adott válasz egyúttal az európai vezetők és az Európai - és monetáris - Unió iránti elkötelezettségük próbája is lesz. Az euró tekintetében központi fontosságú pénzügyi stabilitás alapvető elve forog most kockán; az euró pedig az európai projekt és az európai építési folyamat mindeddig egyik legfontosabb eredménye.
Bízom benne, hogy e kérdést a felelősség és szolidaritás szellemében fogjuk megoldani. Ez az európai hozzáállás.
(Taps)
Joseph Daul
a PPE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, López Garrido úr, bizottsági elnök úr, hölgyeim és uraim, az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) képviselőcsoport azt várja az Európai Tanácstól, hogy egyhangúlag erősítse meg az európai szolidaritást, miközben - ugyanakkor - arra késztet mindenkit, hogy nézzenek szembe saját kötelezettségeikkel.
Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) képviselőcsoport azt várja az állam-, illetve kormányfőktől, hogy fogadják el azokat az irányokat, amelyek mentén kivezetik Európát a válságból. Milyen mértékben hajlandóak együttműködni, és hol vannak a határok, amelyeket nem hajlandók átlépni? Hisznek abban, hogy a növekedés és a foglalkoztatottság helyreállítása az igazi közös cselekvésen - és az ahhoz szükséges erőforrásokon - múlik, vagy inkább maguk cselekednének az innovációval, az oktatással, a képzéssel, kis- és középvállalkozások támogatásával, a munkanélküliség és szegénység elleni küzdelemmel kapcsolatban, aminek következményeit már túl jól ismerjük?
Szeretném emlékeztetni arra, hogy 2000-ben tagállamaink azért fogadták el kivétel nélkül a lisszaboni stratégia legfontosabb területeit, mivel nem rendelkeztek az erőforrásokkal, mivel nem vették komolyan a célokat, most pedig évekkel vagyunk lemaradva, és minden, amit előre megmondtunk, bekövetkezett, csak Európán kívül.
A képviselőcsoportom azt várja az Európai Tanácstól, hogy puszta szavaknál többet mutasson és komolyan vegye fontolóra közös gazdasági céljainkat a Bizottság 2020-as javaslatai alapján, amelyek módosított változatát a Parlament júniusban terjeszti majd elő.
Visszatérve a szolidaritásra, a szolidaritásra, amelyről már oly sokat beszéltünk az elmúlt hetekben, és amely lényegében az európai integráció alfája és ómegája, az egységes piac létrehozásától az eurón át a közös védelemig. E szolidaritást a pénzügyi válság kezdete óta mutatjuk ki és nem tagadhatjuk meg görög barátainktól és a hasonló nehézségekbe ütköző más uniós országoktól sem.
Elengedhetetlen e héten, hogy európai megoldást találjunk e válságra, amelyre közösségi alapú megoldásnak - ismétlem, közösségi alapú megoldásnak - kell léteznie, és amelyet az európai szabályoknak megfelelően és az európai pénzügyi segítségnyújtási mechanizmusok keretrendszerén belül kell előirányozni. Ha kívánjuk, a Nemzetközi Valutaalapot is bevonhatjuk e keretrendszerbe, de szigorúan az európai szabályokkal összhangban. Mindenki érdekét az szolgálja, ha garantáljuk Európa és az Európai Monetáris Rendszer stabilitását.
Hölgyeim és uraim, Európa hátoldalán a szolidaritás szerepel, előlapján azonban a felelősség. Minden tagállam azzal kapcsolatos felelőssége, hogy garantálják a pontos és megbízható államháztartást. Az átmeneti fizetési nehézségekkel szembesülő államok polgárainak azzal kapcsolatos felelőssége is, hogy áldozatokat hozzanak, hogy részt vegyenek az államháztartás rendbe tételére irányuló közös erőfeszítésben, és hogy elfogadják az ennek eléréséhez szükséges reformokat, bármily kemények is legyenek azok.
Más szóval igen, Európának szolidaritást kell mutatnia Görögországgal. Biztosítania kell, hogy Görögország átlépjen ezen a nehéz időszakon. Ugyanakkor Görögországnak is végre kell hajtania a rövid és középtávon szükséges belső reformokat - amelyet pont tegnap javasolt a Parlamentnek - a szolidaritás biztosítása érdekében. Most Görögországon a sor, hogy végrehajtsa azokat.
Elnök úr, hölgyeim és uraim, a válság változásra kényszerít bennünket. Az első változás a Bizottságot érinti, amelyet felhívok, hogy teljes mértékben és - mindenekelőtt - parancsoló módon töltse be a szerződések őrének szerepét. Alkalmazni kell a Stabilitási és Növekedési Paktum feltételeit és a Bizottságnak ezt biztosítania kell. A Ház támogatni fogja a Bizottságot e nehéz feladat teljesítésében.
A második változás államháztartásaink irányítását érinti. A növekedés időszakaiban általános a hozzáállás, hogy mindenki maga intézheti a saját költségvetési, fiskális és szociális politikáját, lényegében tekintet nélkül bárki másra. Válság idején azonban a legtöbbet költők hívják fel szolidaritásra azokat, akik - mondjuk úgy - előrelátóbbak voltak.
Folytatódhat ez? Nem gondolnám. Ideje, hogy a tagállamok jobban koordinálják a költségvetési, fiskális és szociális politikáikat, és ne féljünk kimondani: több európai irányítást! A koordináció csak könnyebbé, méltányosabbá és természetesebbé teszi majd a szolidaritásalapú elvek végrehajtását.
Soros tanácsi elnök úr, felkérem, hogy e szellemben vegye át a kezdeményezést. Mint tudja, van némi tapasztalatom: a gépezetet mindig válság idején lendítik fel. Igazi válság közepén vagyunk most mind polgáraink, mind a helyszíni helyzet tekintetében és politikai bátorságra van szükségünk.
(Taps)
Martin Schulz
az S&D képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, az európai csúcsnak foglalkoznia kell és foglalkozik is majd a görögországi válsággal; ez nyilvánvaló. Az International Herald Tribune érdekeset ír a mai vezércikkében: "Görögország megígérte, hogy saját feladatait teljesíti és egyensúlyba hozza a költségvetését”. Az euróövezethez tartozó tagországok a Görögország iránti szolidaritást az általuk szabott elvárások Görögország által történő teljesítésétől teszik függővé.
Az International Herald Tribune szerint Görögország teljesítette ígéretét. Az euróövezethez tartozó tagországok azok, akik nem teljesítettek - különösen a Német Szövetségi Köztársaság, amely visszautasítja ígéretének betartását. Ez az első pont.
(Taps)
A Bizottság elnöke igen helyesen beszélt egy biztonsági hálóról. Nem arról van szó, hogy német, francia, olasz, vagy bármely más nemzetiségű adófizetők pénzét tömnénk Görögország kasszájába. Nem ez a cél. Arról van szó, hogy lehetővé tegyük Görögország számára kölcsön felvételét a nemzetközi piacokon ugyanolyan kamatlábak mellett, amelyek más országokra vonatkoznak. A kamatláb rendszerint 2,5% és 3% között mozog. A Görögország iránti szolidaritás demonstrálásának hiánya nyomán megjelenő spekulációk következtében az ország 6%-os kamatot fizet. Egyszerűen fogalmazva, Görögország költségvetési egyensúlyának helyreállítására irányuló törekvések a nemzetközi pénzpiacokon jelen lévő spekulánsok zsebeit tömi meg.
(Taps)
Ez azt jelenti, hogy az embereket valósággal kirabolják. Őrültség ez, hiszen ha a helyzet precedenst teremt - ha a szolidaritás demonstrációjának hiánya lehetővé teszi a belső szolidaritást fenntarthatatlanná tevő és a Nemzetközi Valutaalap beavatkozását szükségessé tevő deficittel szembesülő euróövezethez tartozó országokkal szembeni spekulációkat, akkor Görögország példája pusztán előjáték lesz. A spekulánsok figyelmét fel fogja kelteni Olaszország, az Egyesült Királyság és Spanyolország is. Ha el akarjuk kerülni a helyzet futótűzként történő terjedését, szolidaritást kell mutatnunk Görögországgal.
A Görögországgal történő szolidaritás tehát - és különösen ezt az üzenetet kell átadnunk a német kancellárnak - gazdaságilag igazolt. Nem arról van szó, hogy merő jótékonykodásból segélyt osztogassunk.
(Taps)
Következésképpen nem menthetjük fel Barroso urat kötelezettsége alól annak kimondásával, hogy a Nemzetközi Valutaalapnak kell megoldania a helyzetet. A Bizottságnak kell javasolnia, hogy hogyan érhetnénk ez az euróövezeten belüli ésszerű stabilitást. A Bizottság jó javaslatokat készített és azt hiszem, a Tanácsnak el kellene fogadnia azokat. A javaslatok nem tartalmazzák a Nemzetközi Valutaalap bevonását. Miért nem? Abban a helyzetben vagyunk, hogy a problémát magunk is megoldhatjuk az euróövezeten belül.
Csodálkozom továbbá, hogy Merkel kancellár bevonja a Nemzetközi Valutaalapot a játékba. A Német Szövetségi Bank - ami a német konzervatívok számára olyan, mint a Vatikán a katolikusok számára - ezt írta márciusi havi beszámolójában: "A strukturális problémák megoldásához nyújtott pénzügyi hozzájárulás biztosítása azonban a Nemzetközi Valutaalap részéről - mint például költségvetési hiány közvetlen finanszírozása vagy bank újratőkésítésének finanszírozása - nem egyeztethető össze annak monetáris megbízatásával”. Most a Német Szövetségi Banktól idéztem. Pénzügyminiszterének kijelentéseivel ellentétben a német kancellár azt mondja, hogy a Nemzetközi Valutaalapnak kellene megoldania a problémát. Nem ez helyes megoldás.
Amire szükségünk van az az, hogy jelezzük a nemzetközi piacok felé: spekulálhatnak, amennyit csak akarnak, de nem fogják széttépni az euróövezetet. A spekulációk mindaddig nem szűnnek majd, amíg ilyen jelet nem adunk. Hogy világossá tegyem, milyen jellegű spekulációról van szó, figyelmünket újra a nemteljesítéskori csereügyletekre, vagy CKS-ekre kell fordítanunk. Puszta játékról van itt szó: az ellen biztosítom magam, hogy leéghet a szomszédom háza. Ha a szomszédom háza leég, én kapom meg a biztosítási pénzt. Ha ez lenne a helyzet, alapos érdekem fűződne ahhoz, hogy a ház leégjen.
Nem alkalmazhatjuk a flóriáni elvet - "Szent Flórián, óvd a házam, de hadd égjen a szomszéd háza” - az Európai Unióban. A Görögországgal való szolidaritás tehát az euró euróövezetben történő stabilizálásának aktusa. Végső soron azt kell eldönteni, hogy európai szolidaritást akarunk, vagy fejet hajtsunk a karosszékből történő politizálásnak. Ezt a döntést nem akarom magam meghozni, de mindannyiukat arra sürgetem, hogy figyelmesen hallgassák a Financial Times Deutschland újságban megjelent következő idézetet Wolfgang Münchau tollából - amely újság nem szocialista hírlap és a szerző sem szociáldemokrata: "Azokban a helyzetekben, ahol európai szükségszerűségek kerülnek szembe a német populizmussal, válasszuk az európai szükségszerűségeket”.
(Taps)
Guy Verhofstadt
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, azt hiszem a következtetés, amit mindannyian - az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) képviselőcsoport, a Zöldek, a Szocialisták, a Liberálisok és minden más csoport az euroszkeptikusok kivételével, akik talán elégedettek a jelenleg Európában zajló eseményekkel - levonhatunk, az az, hogy nagyobb egyértelműségre van szükség az Európai Tanácson belül.
A küzdelem már hetek óta zajlik az európai intézményeken kívül azzal kapcsolatban, hogy mit kellene tenni Görögország és az euróövezet megsegítése érdekében. Még sosem láttunk ilyet korábban: döntések hozatala helyett már hetek óta arról folyik a vita, hogy milyen intézkedéseket kellene hozni és minden, de minden elhangzott már ezzel kapcsolatban.
De hadd menjek tovább, elnök úr! Az az érzésem, hogy a Tanács bizonyos tagjai négy napon belül többet ártottak az európai projektnek, mint az euroszkeptikusok négy év alatt összesen. Ez az érzésem ma.
(Taps)
A változás és a fentiek megállításának egyetlen módja az, hogy kemény döntéseket hozzunk a Bizottság javaslata alapján. Örülök, hogy Barroso úr bejelentette ma, hogy megoldási javaslatot fog benyújtani a Tanácsnak, egy olyan megoldást fog javasolni - és itt hivatkozom Daul úr szavaira -, amely európai és közösségi alapú, és amely nem azt fogja kérni, amit már hónapok óta folyamatosan hangoztatnak - nevezetesen azt, hogy az adófizetők zsebeiből kivett pénzt adjuk Görögországnak. Nem erről van szó. Arról van szó valójában, hogy olyan európai értékpapírra van szükségünk, amely lehetővé teszi Görögország államkötvényeire alkalmazandó kamatlábak csökkentését. A legjobb megoldás ennek elérésére az, hogy ne csak egy ország - Görögország - bocsásson ki államkötvényeket, hanem európai szinten bocsássuk ki azokat, mivel Európának van likviditása és megbízhatósága.
A kamatláb ismeretében két tényező játszik szerepet: a likviditás és a megbízhatóság. Európa rendelkezik a szükséges megbízhatósággal és likviditással, és ezen az alapon lehetséges Görögország kamatlábait csökkenteni anélkül, hogy az adófizetők akár egyetlen eurója Görögországhoz vándorolna. Ez elengedhetetlenül szükséges, elnök úr, mivel a kamatrés - vagyis a mai 3,05%-os német ráta és a jelenleg 6,5%-os görög ráta közötti eltérés - jelenleg 350 bázispont. Ennek egyedüli lehetséges megoldása az, hogy megtesszük a szükséges intézkedéseket az európai értékpapír bevezetése érdekében.
E követelmény magyarázatának második oka az, hogy a görögök által kifejtendő erőfeszítéseknek - amelyeket meg kell tenniük, amelyeket kötelesek megtenni - egy célt kell, hogy szolgáljanak. Azért, mert ha nem európai megoldást választunk, ha ezeket a kamatokat nem tudjuk csökkenteni, minden Görögország által tett erőfeszítés végső soron a tőkepiacokra fog vándorolni. Ez fog történni, ha ez a Tanács nem fogad el határozott döntéseket. Görögország erőfeszítéseket fog tenni a megtakarítások növelése érdekében, de ki fog ebből profitálni? A spekulánsok, a tőkepiacok és így tovább, mivel sokkal magasabb kamatokat fognak kapni.
(Taps)
Ezért kell Európának beavatkoznia. Európának be kell avatkoznia annak biztosítása érdekében, hogy a görög konszolidációs intézkedések érdemlegesek legyenek. Kétségtelenül szükségesek, azonban meg is kell, hogy érjék. Ezért támogatjuk, és ezért kell most az egész Parlamentnek támogatnia a Bizottság által benyújtandó javaslatot és bíznunk kell abban, hogy a Tanács tagjai csendben maradnak és elfogadják azt. Ebben kell bíznunk.
Rebecca Harms
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, szeretnék mindenkit röviden ismét emlékeztetni arra, hogy milyen gyorsan - gyakran szinte egyik napról a másikra - határoztunk arról, hogy segítünk a nehézségekkel szembekerülő európai bankokon.
Azonban csak most vitatkozunk a feltételeken, amelyekkel ezt a támogatást adjuk. Még mindig nem tisztáztuk a visszafizetési feltételeket és kötelezettségeket, ahogy a bankok felügyeletének módját sem rögzítettük. Mindezt észben tartva rá kell mutatnom, hogy a jelenlegi görög válság - az eurót fenyegető válság - valójában európai válság, és hogy a viták már hetek, hónapok óta folynak anélkül, hogy maguk az európaiak képesek lettek volna a szükséges határozatok meghozatalára; részemről csak annyit mondhatok, ez egyszerűen szégyen. Mint német európai parlamenti képviselő - remélem, figyel, Langen úr - szégyellem magam a nemzeti kormányom miatt.
Olvastuk ma, hogy különleges csúcs zajlik Brüsszelben, ahol a Görögországgal kapcsolatos döntéseket Merkel kancellár akarata szerint hozzák majd meg - vagyis annak alapján, hogy ő mit akar, és mivel tud majd Brüsszelből Berlinbe győztesként visszatérni - anélkül, hogy másokkal valójában megvitatnák a kielégítő megoldásokat. Azt gondolom, ez szégyenletes. Azt jelenti, hogy győztek a pletykalapok és a karosszékből politizáló politikusok, és azt gondolom, nagyon alaposan át kellene gondolnunk - Önnek is, Langen úr, a német delegációban -, hogy az európai uniós szolidaritás léte vagy nem léte a német szövetségi államban a választási siker lehetőségeivel kapcsolatban folytatott olyan közvélemény-kutatások eredményeitől kellene-e függenie, amelyeket éppen most végez az a német párt, amelynek a német kancellár is tagja.
Azt hiszem, túl sok ez a populizmusból és tűrhetetlen, hogy még nem szögezték le, hogy az állam-, illetve kormányfők a Tanács rendes csütörtöki és pénteki ülésén megállapodnak arról, hogy az euróövezet hogyan fog megbirkózni a görög válsággal.
(Taps)
Figyelemmel kísértem a németországi diskurzust és múlt héten Görögországban is jártam, és szeretném ismét világossá tenni saját országom, Görögország és az Unió polgárai számára, hogy ütött a szolidaritás órája; azonban Görögország csak akkor részesülhet hitelben kedvező feltételek mellett, ha ez nem csak egyirányú utca lesz. A Görögországban töltött napok során megbizonyosodtam arról, hogy a görögök számára most érkezett el a lehetőség arra, hogy egy jobb államot alakítsanak ki. A görög államnak arra kell felhasználnia a válságot, hogy valódi reformokat hajtson végre. Senki számára nem teszünk szívességet azzal, ha anélkül mutatunk szolidaritást, hogy felszólítanánk Papandreou urat, hogy az eddig bejelentett reformoknál is mélyrehatóbb reformokat hajtson végre. Mint mondtam, a görög nép ennél sokkal jobbat érdemel.
Mivel e német populizmust oly áthatónak és veszélyesnek tartom, szeretnék a fentiek mellett egy másik oldalról is érvelni: elemzésünk szerint az euró - a közös valuta - hosszú távú léte csak akkor biztosítható, ha az európaiak összefognak és integrálják gazdasági politikáikat. Máskülönben, az ún. kemény érdekekért folyó verseny kétség esetén mindig a mostani nehézségekhez hasonló problémákhoz fog vezetni. Akkor pedig sokat kell majd tennünk és a dolgok, Langen úr, ismét keserűvé válnak majd. Ki kell fejtenünk polgárainknak az integráció szükségességét.
Olyan nagy ügyet csináltunk ebből, mint amikor az alkotmányról vitáztunk. Annyira örülünk annak, hogy a Lisszaboni Szerződés végre hatályba lépett, mégis, amikor Lisszabon után szembesülünk az első kihívással, hagyjuk, hogy a pletykalapok és karosszékben ülő politikusok győzedelmeskedjenek a józan ész felett. Merkel kancellár tényleg rossz tanácsot kapna - Önöktől is, az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) képviselőcsoportban helyet foglaló német társaimtól -, ha nem fékeznék le. A gazdasági politika integrációjának szükségességét kell továbbá megvitatnunk. Az átláthatóság, a józan ész és polgáraink számára tovább adható érvek, nem pedig a pletykalapok - mint például a BILD-Zeitung - kell, hogy vezessenek bennünket. Máskülönben, ahogyan Münchau úr írta ma, nem telik sokba, hogy Merkel kancellár vereséget szenvedve térjen haza Brüsszelből. A BILD-Zeitung pedig ezt írja majd: az eurót el kell törölni - és vissza kell hozni a német márkát. Akkor mit teszünk majd?
Még nincs túl késő. Németország döntő helyzetben van. Remélem, hogy Sarkozy úr nem törik meg és Merkel kancellárnál ésszerűbben jár majd el.
Michał Tomasz Kamiński
az ECR képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök úr, nem indokolatlan, hogy ma e helyen Görögországról beszéljünk, annak ellenére, hogy - sajnos - Görögország nem szerepel az ülés napirendjén. Szeretném itt elismerésemet kifejezni a görög kormány felé. Olyan kormányról van szó, amely ma utcai tiltakozásokkal néz szembe. Lehetséges, hogy a tiltakozások a kormány saját szocialista szavazóitól érkeznek, de a kormány - a gazdasági ésszerűség és az európai szolidaritás nevében - nehéz döntéseket hoz és nem hajlik meg a populizmus előtt. Sajnálattal kell mondanom, hogy nem minden mai európai vezető képes megállni, hogy fejet hajtson az ilyen fajta populizmus előtt.
Számomra úgy tűnik, hogy Görögországnak szüksége van a szolidaritásunkra, mivel Európa a szolidaritás elvére épült, de természetesen nem engedhetjük, hogy bármely ország bármely politikusa úgy bánjon a gazdasági politikával, mintha korlátlan hitelkártyával indulna vásárolni, mert a dolgok úgy fognak végződni, mint most Görögországban. A jövőben szigorú feltételeket kell szabnunk a tagállamok számára az általuk követett gazdaságpolitika ésszerűségének biztosítása érdekében, mivel a nem racionális alapokon nyugvó politika ilyen helyzetekhez vezet.
Sajnos azt kell mondanom azonban, hogy ma is egy, Európában oly gyakran felmerülő problémával szembesülünk, nevezetesen azzal, hogy az ideológia és a politika fontosabbak, mint a gazdaság. Ez a hozzáállás sajnos ide vezet és találkoztunk már egy ilyen példával az euró bevezetésekor. Elmondhatjuk ma, hogy Görögország valószínűleg túl korán fogadta el az eurót, mivel azonban a politikát a gazdaság elé helyezte, szembe kell néznünk a mai válsággal. Szeretném kifejezni reményemet, hogy az Európai Bizottság Barroso úr vezetésével továbbra is az európai szolidaritás és az európai gazdasági ésszerűség őre lesz, mivel szükségünk van arra az ésszerűségre és szolidaritásra.
Szeretnék továbbá rámutatni arra, hogy a mostani válságra adott válaszunkban nem kutathatunk olyan orvosságok után, amelyek csak tovább rontanának a helyzeten. Nem hiszem, hogy a nagyobb európai bürokrácia, integráció, és szabályozás sokat segíthet a legfontosabb célunk elérésében - a versenyképesség növelésében. Nem várhatunk tisztviselőkre, hogy képesek legyenek eldönteni, hogy hogyan tehetnénk jobbá kontinensünket, hagynunk kellene, hogy a szabad gazdaság tegye ezt meg. Tiszteletben kell tartanunk az európai országokat megosztó és azok különböző történelméből, kultúrájából és más tényezőkből fakadó gazdasági és szociális politikák közötti különbségeket. Hivatkozhatunk - és hivatkoznunk is kell - az európai szolidaritásra Görögországgal kapcsolatban és bízom benne, hogy hallom majd itt a görög kormány támogatásának kifejezését is.
Lothar Bisky
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, ritkaság számomra, hogy egyet értsek a Parlament elnökével és a Bizottság elnökével. Mikor azonban mindketten a Görögország melletti szolidaritásra és az újraállamosítással szembeni óvakodásra hívnak fel, csak egyetérteni tudok, mivel amit mondanak, helyes. Nemrég Strasbourgban hallottuk továbbá Barroso urat hangosan gondolkodni arról, hogy vajon nem kellene-e egyenesen betiltani a spekuláció legrosszabb fajtáját a pénzpiacokon. Az Európai Unióban és a tagállamok között egyre növekvő társadalmi szakadékot most már senki nem hagyhatja figyelmen kívül, az ezzel összefüggő nyomós kérdések mégsem szerepelnek az államfők Lisszaboni Szerződés hatálybalépését követő első csúcstalálkozójának napirendjén.
Az EU 2020 gazdasági stratégia megvitatása természetszerűleg szerepel a napirenden. Mint tudják, a képviselőcsoportom nem kifejezetten rajong e stratégiáért a Bizottság által szerkesztett formában, mivel az a verseny megbukott és a válsághoz vezető ideológiáján alapul. Olyan stratégiát kívánunk Európa számára, amely elsőbbséget ad a szociális és ökológiai szükségleteknek a versennyel szemben. Az EU 2020 mérföldekre van ettől. Figyelemre méltó azonban, amikor a német szövetségi kormány egyes tagjai kikelnek magukból az EU 2020 stratégiában megfogalmazott néhány kötelező cél ellen, például a foglalkoztatási aránnyal, a kutatással és oktatással, vagy a szegénység elleni küzdelemmel kapcsolatban - és teszik mindezt a szegénység elleni küzdelem európai évében! Remélem, hogy ezt a hozzáállást a kormányfők többsége nem fogja osztani.
Niki Tzavela
az EFD képviselőcsoport nevében. - (EL) Elnök úr, sok közös vonás van Kalifornia és országom, Görögország között. Csodálatos a klímánk, a tőkénk a földünk, az erdeink égtek, ahogyan a kaliforniai erdők is, ott is rendeztek már olimpiai játékokat, ahogyan mi is, és most Kaliforniához hasonló problémákkal nézünk szembe.
Ha Kalifornia kerülne szembe hitelproblémákkal, vajon az USA központi igazgatása a spekulánsok könyörületére bízná-e..
(A felszólalót félbeszakította egy kellemetlenkedő hozzászóló)
A gazdaság - igen, az. Tisztában vagyok vele. Ezért mondtam, amit korábban mondtam.
(EL)..vagy az USA központi igazgatása megoldaná inkább a problémát? Van vagy nincs központi igazgatása az Európai Uniónak? Bizonyosak vagyunk abban, hogy az európai gazdaság 2%-át biztosító Görögország okozott ilyen súlyos problémát az euróval kapcsolatban? Görögország törte volna meg az euró kohézióját és fenyegetné az Unió egységét?
Világos tehát, hogy az európai valuta erejének töréstesztjével állunk szemben és, ami ennél fontosabb, az európai vezetők akaratának próbájával, hogy megvédjék azt. Ha visszatekintünk, láthatjuk, mit értünk el (30 évvel ezelőtt a Munkaügyi Minisztérium ifjú munkatársa voltam és itt, Brüsszelben tanultam az egységes európai piacról). Létrehoztuk az egységes európai piacot. Létrehoztuk az eurót. Nem gondolom, hogy bármi mást közösen elértünk volna. Ezért van az, hogy Önök euroszkeptikusnak is gondolnak engem.
Bízom benne, hogy holnap bizonyíthatjuk, hogy tényleg elértük a harmóniát és valami közöset hoztunk létre.
Zoltán Balczó
(HU) Az előttem fölszólalók valamennyien a görög válság megoldásáról beszélnek. Ugyanakkor, tisztelt Barroso úr, a csúcs ezt nem is vette napirendjére. Nem találja ellentmondásnak, képmutatásnak ezt? Mert hivatalosan napirenden nem szerepel. Természetesen nemcsak Görögország került nehéz helyzetbe 2008-2009-ben. Magyarország volt az, amelyik csődközeli állapotba került részben a kormány súlyos hibái miatt. Ott az IMF-kölcsönt fogadták el, amely a társadalom számára rendkívül súlyos következményekkel jár. Szembe kell nézni azzal, hogy a pénzügyi válságnak vajon mi a tanulsága. Az, hogy minden mindennel összefügg? Nem. Az igazi tanulságot Papandreu miniszterelnök fogalmazta meg, aki azt mondta, az elmúlt húsz évben leomlott a berlini fal, és leomlott a Wall Street. Leomlott a "Fal utca”. Igen, ez a globális pénzügyi rendszer, amely elszakadt a gazdaságtól, ez az alapja annak, hogy országok ilyen helyzetbe kerülnek.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Elnök úr, soros tanácsi elnök úr, Önök mindenkinél jobban tudják, hogy a pártom mennyire akart segíteni a spanyol elnökség sikerében. Továbbra is szeretnénk segíteni, ehhez azonban néhány pontosítást kell tenniük és haladéktalanul tovább kell vezetniük az Uniót.
Az Unió vezetése azt jelenti, hogy megoldást kell keresni Görögország számára. Ezt már mindenki elmondta, én pedig nem akarom újra elismételni. Az Unió vezetése azt jelenti, hogy lehetőség szerint mielőbb jóvá kell hagyni az alternatív befektetési alapok kezelőire vonatkozó irányelvet, nem pedig késleltetni azt, ahogyan a spanyol elnökség tette. Az Unió vezetése a pénzügyi felügyeleti csomag mielőbbi jóváhagyását jelenti, nem pedig egy olyan tanácsi megállapodás bármi áron történő fenntartását, amely sokkal konzervatívabb a Bizottság javaslatánál és még sokkal konzervatívabb, mint az alapjául szolgáló Larosière-jelentés.
A Parlament biztosít a spanyol elnökség számára egy felügyeleti megállapodást, amely két szóban foglalható össze: több felügyelet és több Európa. Biztos vagyok benne, hogy - az ilyen eszméket mindig is hangoztató - spanyol kormány a Parlament álláspontját fogja támogatni más, a La Manche csatorna másik oldaláról származó álláspontokkal szemben.
Az Unió vezetése a költségvetési fegyelem szigorítását jelenti, a költségvetési fegyelem szigorítása pedig a megelőző szempontok erősítését szolgáló új elképzelések kidolgozását jelenti. A spanyol miniszterelnök jól tudja, hogy az éppen benyújtott tizennégy stabilitási terv áttekintése pusztán egy jobb ötlet hiányában lefolytatott bürokratikus eljárás volt.
A prevenciós ágnak figyelembe kellene venni a gazdaságok versenyképességét - mivel jólét nélkül a költségvetés egyensúlyba hozása nem lehetséges - és figyelembe kellene venni a külföldi helyzetet is. Szigorúbb szankciók végrehajtására is szükség lenne, hogy a megállapodás valóban kötelező erejűnek tűnjön.
Az Unió vezetése az irányítás kérdésével kapcsolatos új elképzelések kidolgozását jelenti, amelyről Ön épp most írt az egyik újságban. A spanyol miniszterelnök itt mondta el nekünk, hogy mennyire akart több irányítást, mikor a Lisszaboni Szerződés 121. és 136. cikkei - amelyekre a spanyol elnökség most hivatkozik - már hatályba léptek.
Mi mást jelent még az Unió vezetése? Mondják meg nekünk és segíteni fogunk. Ahhoz, hogy segíthessünk, tudnunk kell, hogy mit várnak és mit akarnak, mert ebben a Házban a homályos, kimondatlan és üres elképzelések nem jutnak messzire.
Stephen Hughes
Elnök asszony, úgy érezzük, hogy a Tanács következtetéseinek tervezete - amelyet mindannyian láttunk kiszivárogni a héten - nagyon is valóságos veszélyt jelenthetnek az Európai Unióra.
A következtetések a rendkívüli támogató intézkedések időben történő abbahagyását említik. Mit jelent ez a gyakorlatban? Az elmúlt héten láttuk az ECOFIN következtetéseiből, hogy 2010 végétől a munkaerő-piaci támogató intézkedések visszavonását akarják látni. A Tanács decemberben arról beszélt, hogy a tagállamoknak 2013 végére vissza kell térniük a Stabilitási Paktum kritériumaihoz.
Úgy érezzük, hogy ez a menetrend reménytelenül optimista. Ha követjük a Stabilitási Paktum kritériumaihoz 2013-ra történő visszatérésére vonatkozó előírást, az bizonyosan jelentős megszorításokhoz vezet a közkiadások és a közszolgáltatások tekintetében, emelkedni fog a munkanélküliség, az adóbevételek csökkeni fognak, és a lassú fejlődés olyan időszaka köszönt be, amely az Európai Unió gazdasági potenciáljának tényleges csökkenéséhez vezethet az elkövetkező számos esztendőben. Ez a katasztrófa receptje.
Amire szükségünk van, az egyfelől a felelős költségvetési politika, másfelől a további munkaerő-piaci támogatás közötti intelligens egyensúly. Fenntartott társadalmi és fenntartható exitstratégiára van szükségünk.
A Dán Munkaügyi Intézet ma számadatokat készített. Azt mondják, hogy ha a 20 tagállam és a Bizottság által elfogadott vészhelyzeti exitstratégiát követjük, 2013-ra további 4,5 millió európai polgár áll majd a munkaügyi hivatalok előtt sorba szükségtelenül. Elkerülhetjük ezt. El kell kerülnünk. Az egyik felhívásunk ezért a támogató intézkedések visszavonására irányuló két éves moratóriumra vonatkozik.
Mellékesen, a héten a pénzügyi stabilitásra vonatkozó új európai mechanizmust fogunk javasolni. Bíztam benne, hogy Barroso elnök úr itt lesz még, mert el akartam mondani, hogy egyáltalán nem bánnánk, ha ellopná az elképzeléseinket és azokat holnap javaslatként nyújtaná be a Tanácshoz.
Lena Ek
Elnök asszony, a Tanács holnap fog összeülni, hogy megvitassák egy komoly kihívásokkal szembesülő Európa jövőjét. Jelenleg egy munkaügyi válsághoz vezető pénzügyi válsággal küzdünk az éghajlatválsággal egy időben.
A szociális és környezeti alapokon nyugvó gazdasági növekedés elengedhetetlen Európa fellendítéséhez, tartok azonban attól, hogy a Tanács és a Bizottság irányításra vonatkozó javaslatai - bármennyire örülünk is azoknak - túl homályosak lesznek és nem fognak hozzájárulni a kitűzött célok eléréséhez. Ha jelenlegi formájában hajtják végre, az Európa 2020 egy másik lisszaboni stratégia lesz - vagyis bukás.
Európának inkább vakmerő irányításra vonatkozó javaslatokkal kellene szemtől szemben támadást intéznie e kihívások ellen.
Először, a nyílt koordinációs módszer nem működik és fel kellene hagyni vele. A Lisszaboni Szerződés rendelkezésre álló cikkeivel összhangban a Bizottságnak inkább kötelező célokat kellene kitűznie és nyomon kellene követnie azok elérését.
Másodszor, ha a finanszírozás attól függne, hogy az egyes tagállamok menyiben teljesítik a 2020 stratégia szerinti kötelezettségeiket, nem költenénk az adófizetők pénzét olyan kormányokra, amelyek hazudnak és csalnak a statisztikákkal - szolidaritás, igen, de átláthatóságon alapuló szolidaritás.
Harmadszor, a Bizottságnak közzé kellene tennie a Parlamentben az éves beszámolóit politikai ajánlásokkal együtt, mielőtt még azokat a Tanács megvitatja.
Egy nyílt folyamat átláthatóságot teremtene és lehetővé tenné a polgárok bevonását is. Mint európai politikusok, törekednünk kellene arra, hogy a polgárokat helyezzük a politikánk középpontjába. Váltsuk hát valóra azt az ígéretet és neveljünk tigrist a Bizottság cicájából - egy tigrist, nagy fogakkal.
Roberts Zīle
(LV) Köszönöm, elnök asszony. Nemcsak Görögország ügye miatt kell foglalkoznunk a szolidaritás kérdésével, hanem az Európai Unió hosszú távú politikáinak formálásával összefüggésben is, és ezt annak a megállapodásnak a tekintetében mondom, amelyet a Tanácstól várunk a 2020 stratégia céljai vonatkozásában. Ami engem a Bizottság tervében aggaszt, az az, hogy e stratégiában a szociális kohézióra helyezett hangsúly mellett nem szerepel a gazdasági kohézióra helyezett hangsúly. Ha ebbe kontextusba helyezve gondolunk bele, kiemelt figyelemmel a 2014-2020-as időszakra vonatkozó pénzügyi előrejelzésekre, akkor a valóságban a gazdasági kohézió ilyen koncepciói pénzügyi értelemben jelentősen gyengébbekké válnak. Más szóval ez azt jelenti, hogy 2020-ig a gazdasági egyenlőtlenségek kiegyenlítése kevésbé dinamikus lesz. Sőt, ellenkezőjébe is fordulhat és megeshet, hogy a gazdasági egyenlőtlenségek az Európai Unióban 2020-ra nagyobbak lesznek, mint 2010-ben voltak. Ezt szeretnénk látni és valóban így értelmezzük a szolidaritás fogalmát az Európai Unión belül? Fel kell hívnom a Tanácsot, hogy fordítson komoly figyelmet e politikai megállapodás elérésére, ugyanakkor hangsúlyoznom kell a gazdasági kohézió célját is. Köszönöm.
Takis Hatzigeorgiou
(EL) Elnök asszony, azt hiszem, elegendő mértékben és méltányosan foglalkoztunk Görögország kérdésével. Szeretnék olyan témát felhozni, amely más országokat is érint. Schulz úr azt mondta, hogy az európai kamatlábak jelenleg 2-3%-on állnak. El szeretném mondani Önöknek, hogy Cipruson a kamatláb jelenleg 6%-on áll. Ha valaha is e szám fölé emelkedne, a bankok porba hullanának és semmi sem változtathatna a helyzeten. Úgy gondoljuk, hogy a Tanácsnak ez irányban is dolgoznia kellene a jövőben, hogy tagállamaink ne kerülhessenek a jövőben olyan helyzetbe, mint Görögország.
Két javaslatot szeretnék tenni:
Milliárdokat adtunk licitként a bankoknak, hogy életben tarthassák bankjaikat. Nem lett volna jobb az országok számára, ha ezt a pénzt az elsődleges lakóhelyek után felszámolt kamatként adták volna, figyelembe véve, hogy a fogyasztók a banknak akarták visszafizetni a törlesztő részleteket?
A második javaslatom: nem gondolhattuk volna meg, hogy adót rójunk ki az országok közötti nagyobb, határokon átnyúló tranzakciók után?
Egy mondanivalóm van az egyperces felszólalásokkal kapcsolatban, elnök asszony. Sajnálattal, de azt szeretném mondani, hogy egy perc nem elégséges időtartam egy álláspont bemutatására. Végső értékelésképpen megalázó, hogy szlogenek használatára kell fanyalodnunk.
Elnök
Megértem, hogy egy perc alatt nem lehetséges sokat mondani; azonban most egy másik percre átadom a szót Borghezio úrnak.
Mario Borghezio
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uram, mindenki számára világos, hogy az euróövezet irányítása napról napra egyre nehezebbé válik.
Az államcsőd veszélye még nem hárult el, azonban a vezetők és pénzügyminiszterek hetenkénti találkozói és csúcsai ellenére sem született még egyértelmű megoldás. Bízom benne, hogy nem megoldhatatlan helyzettel állunk szemben. Egy tagállam kiváltása lehet, hogy nem felelne meg egy alkotmányos felülvizsgálatnak Németországban. Mindezt észben kell tartanunk, és azt gondolom, ezek a szempontok még nem merültek fel e vita során.
Szeretném azonban megragadni az alkalmat és megemlíteni, hogy pénzügyi intézkedések révén az Európai Uniónak szilárd és gyakorlati hangsúlyt kellene helyezni a kis- és középvállalkozási szektor abbamaradt, hatékony helyreállítására.
Hogy a bankoknak juttatott hatalmas összegek mekkora része kerül végül a kisvállalkozási szektorba például az én országomban, Olaszországban? A strukturális alapok mekkora része? A kkv-kat képviselő testületek szerint egyes régiókban csupán 1-2%-t használnak fel a kkv-szektorban. Ezek igazi problémák, amelyek hatással vannak a tényleges gazdaságra, és Európának komolyan és sürgősen foglalkoznia kell velük.
Werner Langen
(DE) Elnök asszony, Görögország dicséretével szeretném kezdeni. A görög válság megoldásának szigorú reformintézkedésekkel kell járnia Görögországban. Ez a helyes út, amin járni kell. Minden más, amit itt javasoltak, szemben áll az európai szerződésekkel és azt várom a Bizottság és a Parlament elnökétől, hogy tartsák tiszteletben a szerződéseket és ne nyújtsanak be azokkal ellentétes javaslatokat.
Schulz úrnak azt mondanám, hogy a volumen felerősítése nem helyettesítheti a tények ismeretét. Nem a spekulánsok okozták Görögország problémáit. A belső szabályok okozták - az a tény, hogy a tagállam nem állt készen a Stabilitási és Növekedési paktum betartására. Németország és Franciaország - nem pedig Görögország - voltak a bűnösök abban, hogy 2003-ban és 2004-ben rossz példát állítottak a többi tagállam elé. Nem mások.
Mindezt nem Görögország kritikájaként mondom, azonban ha nem változtatjuk meg a szabályokat és a tagállamok nem állnak készen arra, hogy kövessék saját szabályaikat, akkor az euróövezet komoly problémákra számíthat. Most azt állítják, hogy a spekulánsok a hibásak mindenért. A görög államadósságnak kevesebb, mint egy harmadát biztosítják nemteljesítéskori csereügyletekkel. A nemteljesítéskori csereügyletek globális derivatíváinak kevesebb, mint egy ezreléke kapcsolódik Görögországhoz. Ez csak kifogás.
Mindaddig, amíg képtelenek vagyunk végrehajtani és betartani a szabályokat - és itt a pénzügyminiszterek a bűnösök -, ismétlődő nehézségekkel kell majd szembenéznünk. Ez a kulcs; nem az, hogy egyes államfőket hibáztassunk, akik betartják az európai szerződéseket és saját alkotmányukat.
(Taps)
Hannes Swoboda
(DE) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, igen világos - ahogyan már Langen úr is elmondta -, hogy Görögországnak el kell végeznie saját feladatait. Meglátásom szerint ugyanakkor azt is világosan megfogalmazták, hogy szolidaritásra van szükség. Szolidaritásra, amely segíti Görögországot, hogy megtegye, amit meg kell tennie. Bármit mutassanak is a százalékok, a spekuláció nem felelhet Görögország válságáért, azonban okolhatjuk azt a hatalmas teherért, amit Görögországnak - a szükségesnél nagyobb mértékben - viselnie kell. Ez a legfontosabb tényező.
Továbbá, Langen úr, a Financial Times - egy újság, amely politikailag közelebb áll az Ön nézeteihez, mint az enyémekhez - egészen egyszerűen fogalmazta meg: ez a különbség Kohl kancellár és Merkel kancellár között. Kohl kancellár azt mondta volna: "Oldjuk meg ezt a problémát Görögországgal közösen”. Merkel kancellár azonban azt mondja: "Mit mond a szerződés? Mit mond a Bíróság és a német alkotmány?” Ez a különbség - az, hogy politikailag Európa integrációja mellett áll, vagy inkább mindig hazafelé tekintget, vagy van egy külügyminisztere, aki azt mondja, hogy "Most nem tesszük le a pénzt az asztalra”. Senki sem kérte, hogy pénzt tegyenek le az asztalra.
Ha mindig a populista utat választják, és nem gondolnak Európa közös jövőjére, ilyen összevisszaságban találják majd magukat. Vagy, ahogyan egy Önhöz közelebb álló újság, a Frankfurter Allgemeine Zeitung fogalmaz: újabb nap, újabb javaslat. Ez nemcsak Németországra, hanem az Európai Unió egészére vonatkozik. A válasz, vagy a válasz hiánya, amit eddig adtunk, nem elfogadható. Ezért mindkettőre szükség van: Görögországban intézkedésekre van szükség - ehhez kétség nem fér - és azok kemények lesznek, igen kemények. Ugyanakkor európai szintű együttműködésre is szükségünk van, különösen az ilyen problémák felmerülésének megelőzése érdekében. Ez csak akkor következhet be - akár az Európai Monetáris Alap kontextusában, ahogyan Schäuble úr javasolta, vagy más módon - ha az európai szolidaritás is megjelenik. Mindezek alapján azt várom a csúcstól, hogy mutasson európai szintű szolidaritást a jobb jövő megteremtése érdekében.
Fiona Hall
Elnök asszony, a tavaszi csúcsnak energiacsúcsnak kellene lennie.
Ha a koppenhágai konferencia egy globális megállapodás megszületésével ért volna véget, már most a kibocsátáscsökkentés 30%-ra történő emelésének technikai részleteiről beszélhetnénk, és így is kell tennünk.
Először, mert a 2007 tavaszán rendezett csúcstalálkozón elfogadott törekvési szint a mai gazdasági körülmények között sokkal több, mint 20%-os csökkentést jelent. Épp az elmúlt héten mondta Nobuo Tanaka, az igen elővigyázatos Nemzetközi Atomenergia Ügynökség (IEA) ügyvezető igazgatója az európai parlamenti képviselőknek, hogy az Ügynökség a World Energy Outlook (A világ energetikai kilátásai) 2009 című kiadványa az uniós kibocsátások 23%-os csökkentését vetíti előre, és hogy a 30%-os csökkentés helyes célt jelentene.
Másodszor, ha 2050-re komolyan 95%-os célt kívánunk elérni, a térkép legalább 30%-os csökkenést követel meg 2020-ra.
Végül, de nem utolsósorban, az Uniónak csak egy alacsony szén-dioxid-kibocsátású és energiatakarékos fenntartható gazdasággá történő átalakítása képes biztosítani a gazdaság helyreállítását és a munkahelyteremtést.
A zöld munkahelyek állnak az EU 2020 stratégia középpontjában. A Tanácsnak ezért támogatnia kell Hedegaard biztost és fel kell ismernie, hogy most megfelelőek a 30%-os cél irányába történő elmozduláshoz, és a Tanácsnak fel kell ismernie, hogy a további csökkentés legolcsóbb és legegyszerűbb módja az energiahatékonyságon és kifejezetten a kötelező energiahatékonysági célokon át vezet.
Az EU vezetőinek a 2010-es tavaszi csúcson olyan világos üzenetet kell átadniuk, amilyet 2007 tavaszán tettek.
Konrad Szymański
(PL) Az Európa 2020 stratégia végrehajtásáról szóló vita helyett javaslom, hogy koncentráljunk azokra a területekre, amelyeken valódi befolyással rendelkezünk. Bizonyos, hogy képesek vagyunk megóvni a közös piacot a protekcionizmussal szemben. Bizonyos, hogy képesek vagyunk könnyebbé tenni az európai jogot az üzletemberek számára úgy, hogy az ne korlátozza az európai gazdaság versenyképességét. A jobb jogalkotás természetesen különös felelősséggel jár e Ház, e Parlament számára.
A tagállamok reformokat fognak végrehajtani, ha kiteszik őket a világgazdaság nyomásának. Ezért olyan fontos, hogy maximális szabadságot adjunk a tagállamok számára az adórendszerek, a szociális rendszerek és a gazdasági jog versenyképességének területén. E területek harmonizálásával csupán fenntartanánk az európai társadalmi modell hibáit. A szabadság - és nem a folytatólagos stratégiák - a válságra adható helyes válasz.
Corien Wortmann-Kool
(NL) Elnök asszony, jelenleg nincs vészmegoldásunk Görögország számára és ez valójában nem is jelent problémát pillanatnyilag, hiszen maga a görög miniszterelnök is azt mondta itt, a Parlamentben, hogy az ország rendbe kívánja tenni a saját háza táját. Valóban ez a helyes eljárás a Stabilitási és Növekedési Paktum alapvető szabályai szerint, és ez már önmagában is a szolidaritás egy formája.
Egy problémával ugyanakkor szembe kell néznünk. Az euró billeg, ami azonban elsősorban a fővárosok közötti nyilvános vitának tudható be, ami azt a benyomást kelti, hogy nem vagyunk képesek megoldást találni. Ennek most véget kell vetnünk, és remélhetően így is teszünk holnap. Véleményem szerint sürgősségi intézkedésre van szükségünk e sürgető helyzetben, amelynek egyesítenie kell az Európai Bizottságot, a tagállamokat és a Nemzetközi Valutaalapot (IMF). Sürgősségi kölcsönökre van szükség, semmi többre.
Elnök asszony, bízom benne, hogy holnap a jelenlegi krízisről folyó vitán túlra tekinthetünk. Remélem, hogy közép- és hosszú távú megoldásokat vizsgálunk majd meg. Erősítenünk kell a Stabilitási és Növekedési Paktum preventív erejét. Ahogy mások is mondták már, az EU 2020 stratégia továbbá csak akkor lehet sikeres, ha tényleg szilárd európai gazdasági kormányzást érünk el. Ez nemcsak azzal jár, hogy a tagállamok együtt jelennek meg a csúcson, de azt is, hogy az Európai Bizottság beveti minden, a Lisszaboni Szerződés által rá ruházott hatáskörét; minden hatáskörét, hogy tényleg cselekedjen és megerősítsen dolgokat. Végső soron, ahogyan Ek asszony is mondta, a mindenki számára mindent megengedő hozzáállás nem vezet sikerhez.
Nagyon remélem, hogy a sürgősségi intézkedést a csúcs holnapi kezdő időpontjáig már elfogadják, úgyhogy mi arra koncentrálhatunk majd, hogy Hollandiát hogyan emelhetjük ki a válságból egy szilárd 2020 stratégiával, illetve hogy megoldást érjünk a Koppenhágát követő előre vezető úttal kapcsolatban.
Nikolaos Chountis
(EL) Elnök asszony, tisztviselőktől származó újabb nyilatkozatok és újságcikkek szerint úgy tűnik, hogy Görögország gazdaságának "megmentésére” vonatkozó legvalószínűbb forgatókönyv szerint az Európai Unió tagállamai és a Nemzetközi Valutaalap együttesen tesznek majd erőfeszítéseket. Úgy tűnik, Merkel asszony is ilyen irányba tereli a dolgokat.
Mondhatnám, hogy ez a legrosszabb, a leginkább antiszociális forgatókönyv mind Görögország, mind pedig az euróövezet számára. Az Európai Unió vonatkozásában ennek lehetősége valószínűleg ellentétben áll a közösségi joggal - és ezt azoknak mondom, akik védelmezik e lehetőséget, hiszen egyetlen szerződés, egyetlen jogi szöveg sem hivatkozik a Nemzetközi Valutaalap vagy más nemzetközi szervezet ezen eljárásokba történő beavatkozására. Ugyanakkor e forgatókönyv politikai és jogi precedenst teremt a Stabilitási Paktum még szigorúbbá tételével és a hátsó ajtón engedi be az Amerikai Egyesült Államokat az euróövezetbe.
Görögország tekintetében bármely ilyen jellegű megoldás komolyan felerősítené a kormány által tett munkaellenes és antiszociális intézkedéseket, amelyeket Önök merésznek neveznek, amelyek megnövelték a szegénységet, fokozták a munkanélküliséget, és amelyek a növekedés, valamint Görögország válságból történő kilábalásának minden reményét kiirtanák.
Ezek a kilátások várnak más országokra is, amelyek szorító helyzetben ilyen intézkedésekhez folyamodnának.
Pervenche Berès
(FR) Elnök asszony, López Garrido úr, biztos úr, normális az, hogy két Európai Tanácsra van szükség ahhoz, hogy eldőljön, hogy az euróövezethez tartozó országok szolidaritást mutassanak Görögországgal?
Hallottam Langen úr értelmezését a szerződésről. Valóban, létezik a szerződés és annak szövege és szelleme is. Továbbá, ha valaki elolvassa a 143. és 122. cikkeket, a szerződés egyik szövegezője sem gondolt arra a tényre, hogy az euróra történő átállást követően olyan jellegű problémákkal találhatjuk szemben magunkat, mint amilyennel ma szembesülünk. Ezért kell kreatívnak lennünk; ezért kell szolidaritást mutatnunk. A gondolat, hogy Görögországot a Nemzetközi Valutaalaphoz utaljuk, számunkra - azok számára, akik felelős és következetes európaiakként törekednek fellépni a nemzetközi porondon - teljes képtelenségnek tűnik.
Egy dolog van, amit meg kell tennünk és bíznunk kell abban, hogy az Európai Tanács meg is teszi majd, nevezetesen azt, hogy a Görögországgal való szolidaritás és a gazdasági irányítás kérdést illető felelősség üzenetét küldi szét a világnak. Ez a kérdés van most napirenden; komoly kérdés és megoldatlan kérdés. Nyugodtan kell foglalkoznunk a helyzettel, csökkentenünk kell a nyomást és nem indulhatunk ki abból a feltételezésből, hogy - elvben - meg kell erősítenünk a Stabilitási és Növekedési Paktum - mindmáig hatástalannak bizonyuló - eszközét, mert az előbb volt elfojtó, mint kooperatív.
A költségvetési hiánnyal, adóssággal kapcsolatos célokat kell követnünk, azonban ki kell dolgoznunk az együttműködés, az euróövezethez tartozó tagállamok közötti jó hozzáadott érték kereteit is. Ez a kihívás áll az Európai Tanács előtt és bízom abban, hogy az Európai Tanács felelősségérzettel fog megfelelni ennek a kihívásnak.
Mirosław Piotrowski
(PL) Elnök asszony, az Unió új gazdasági stratégiáját meghatározó Európai Tanács ülésének estéjén le kell vonnunk következtetéseket a lisszaboni stratégia bukásából és együttműködve kell méltányosan tekintenünk valamennyi tagállamra. A világpiaci versenyképességünk érdekében innovatívnak kell lennünk, azonban az, hogy a költségvetési forrásaink legnagyobb részét kizárólag e célra fordítsuk, tényleges diszkriminációt jelentene számos közép- és kelet-európai ország, többek között Lengyelország vonatkozásában is.
Jelentős elvárások vannak azzal kapcsolatban, hogy az uniós alapoknak köszönhetően bővüljön a légi, közúti és vasúti közlekedési infrastruktúra és terjedjen az internet is - ahogyan az Spanyolország, Portugália, és az Unió más országai esetében történt. Kiemelt prioritást kellene élveznie az Európai Unió keleti határ menti régiói - mint például a lengyelországi Lublint körülvevő régió - megsegítésének, amely célra külön költségvetési tételt kellene rendelni a 2020 stratégia részeként.
Az Európai Tanács ülése nem küldhet olyan jelet, hogy az Unió szegényebb régiói finanszírozzanak olyan elképzeléseket, amelyek a régi tagállamokban hoznák a legtöbb hasznot.
Georgios Toussas
(EL) Elnök asszony, a lisszaboni stratégiát követő és a csúcson megvitatandó EU 2020 stratégia bizonyítja, hogy az országom PASOK kormánya által támogatott és a széles néprétegeket elnyomó intézkedések - a tőke politikai erőinek és az európai egyirányú utca pártjainak alapvető egyetértésével - nem kizárólag Görögországot érintik.
Előre meghatározzák azokat az Európai Unió tagállamainak politikai elitjei és kormányai. Részét képezik a tőke átfogó stratégiai tervének és egyformán támogatják azokat az egész Európai Unióban az ideológiai terrorizmus felerősítésével, valamint a munkások és széles néprétegek mozgalmának félrevezetésével. A burzsoá kormányok képviselőinek hazugságai és demagóg kijelentései, az európai egyirányú utca erői, az, hogy az Európai Unió és a GMU pajzsként működne válság idején, a 480 milliós európai piacról, a nagy európai családról, a közösségi szolidaritásról szóló mesék és más hasonló idealista szövegek mind megbuktak. Az Európai Unió a tőke és a monopóliumok imperialista, nemzeteken áthidaló uniója, amelynek egyetlen stratégiája az emberek megtámadása és pengeváltás a préda fölött.
Görögország és az Európai Unió tagállamainak gazdasági és politikai problémáit a munkások és széles néprétegek harcán, valamint a népek harcán és szolidaritásán keresztül oldják majd meg. Nyilvánvaló, hogy ami Görögországban történik, közvetlenül összefügg az imperialista országok, az Európai Unió, az USA, Kína és más fejlődő országok között folyó heves küzdelemmel.
A tőke stratégiájával szemben ezért a munkásosztálynak és a széles társadalmi osztályoknak meg kell kezdeniük saját stratégiai harcukat, hogy megfordíthassák e széles társadalmi csoportok elleni politikát annak érdekében, hogy kielégíthessék a munkásosztály és a széles társadalmi csoport családjának modern szükségleteit.
Gunnar Hökmark
Elnök asszony, két dolog. Az első a költségvetéssel, a második a versenyképességgel kapcsolatos.
Tavaly ilyenkor arról vitáztunk itt, a Parlamentben, hogy miként nézzünk szembe a válsággal. Voltak, akik azt mondták, költsünk többet és fogadjunk el nagyobb deficiteket, illetve voltak azok - köztük én is -, akik azt mondták, most kell megfognunk a költségvetést, hogy biztosíthassuk a jövőbeli stabilitást.
Most láthatjuk a következményeket. Egyes tagállamok a költekezést és a nagyobb deficitek elfogadását valló politikát követték, aminek mindannyian láthatjuk a következményeit: megnövekedett államadósságot, és a megnövekedett kamatok következtében az államadósság fizetésének megnövekedett költségeit. Ez a realitás, amely számos tagállamban kifacsarja a jóléti kiadásokat és beruházásokat.
Azt hiszem, tanulnunk kell ebből: be kell tartanunk már meglévő szabályainkat és fejlesztenünk, javítanunk kell a Stabilitási és Növekedési Paktumot, képesebbé kell tegyük, hogy a jövőben szembenézzen a válságokkal.
Azonban ugyanazt a vitát folytatjuk most is, mivel egyesek azt mondják, hogy el kellene odáznunk az exitstratégiákat és az államháztartási deficitektől való szabadulást. Ez helytelen, mivel ezzel aláássuk saját képességünket, hogy talpra álljunk, és növelni fogjuk a kamatlábakkal kapcsolatos költségeket a tagállamokban.
A második dolog, hogy a versenyképesség kézen fogva jár a stabil államháztartások fenntartására és az évtizedek óta emlegetett igazi változtatások végrehajtására irányuló képességünkkel. Ez vár a kormányfőkre, hogy megoldják a héten.
Udo Bullmann
(DE) Elnök asszony, Hökmark úr, azt gondolom, nem ugyanabban a parlamentben jártunk az elmúlt években, mert a parlament, ahol én voltam, nem ugyanaz, amelyben Önök voltak! Én olyan parlamentben voltam, ahol egyesek azt mondák, közelebbről meg kell vizsgálnunk a minősítő ügynökségeket, a fedezeti alapokat és a magántőke-társaságokat. Szabályoznunk kell ezeket, felügyeletet kell gyakorolnunk a pénzpiacok kritikus szereplői és kritikus termékei felett, hogy biztosítsuk, nem egy nemzetközi fiaskó felé haladunk. Hallottam másokat is azt mondani, hogy "el a kezekkel”, a piac majd szabályozza magát, nekünk nem kell. Vagy, ahogyan McCreevy úr mondta: ahányszor a politika közbeszól, az eredmény mindig csak rosszabb lehet. Láttuk az eredményeket.
A nemzetközi kudarc az oka az Európai Unió tagállamai eladósodásának. Azonban ma nem állhatunk itt és nem mondhatjuk azt, hogy rosszul tettük, hogy hiba volt a foglalkoztatásról és gazdasági aktivitásról szóló növekedési politikára koncentrálnunk. A vita szempontjából ez irreleváns, ahogyan irreleváns arról is vitatkozni, amikor Langen úr azt mondja, Merkel kancellár megértette az Európai Szerződést. Nem, egyáltalán nem értette meg. Ami pedig még rosszabb, hogy Merkel kancellár olyan helyzetben van, hogy az Európai Szerződést és annak Európával kapcsolatos céljait alárendelje saját azzal kapcsolatos félelmének, hogy elveszíthet egy fontos regionális választást Észak-Rajna-Vesztfáliában.
Nem ezek azok a vezetői kvalitások, amikre az Európai Unióban szükségünk van. Megmondtuk már itt a Bizottságnak, hogy az EU 2020 túlságosan híg. Nincs benne hús. Kérem, mutasson bizonyítékot, képes új tőkét szerezni! Kérem, harcoljon a pénzügyi tranzakciók megadóztatásáért! Kérem, harcoljon nagyobb gazdasági aktivitásért és jobb növekedési kilátásokért az Európai Unióban, hogy esélyt adjon a kis- és középvállalkozásoknak, a dolgozóknak! Most azonban szinte sajnáljuk Önt, hogy olyan kormányokkal kell megmentenie az Európai Uniót, amilyenek most vannak az Unióban - olyan kormányokkal, mint amilyet például Merkel kancellár képvisel. Legyen erős, és teremtse meg az európai értékpapírokat! Ez a legfontosabb üzenetünk a csúcsnak, mivel az emberek csak ebben az esetben remélhetik, hogy a helyes válaszokat fogjuk adni.
Manfred Weber
(DE) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, Schulz úr azt mondta, hogy Görögország megtartotta a szavát és most Európán a sor. Azon tűnődöm, Európának egyáltalán köszönetet kell-e mondani mostanság azért, hogy az euróövezethez tartozó tagállamok egyszerűen betartják a szabályokat, más szóval azért, hogy sikerül visszatérniük a 3%-os kritériumhoz. Azon is tűnődöm, hogy mennyiben volt más a helyzet tavaly, amikor Írország került ugyanebbe a helyzetbe és hajtott végre súlyos megszorításokat. Akkor senki sem állt elő az ötlettel, hogy létrehozzunk egy Európai Valutaalapot.
Verhoftadt úr azt mondja, a spekulánsok időközben folyamatosan dolgoznak. Kétségtelen, jelenleg van ilyen irányú nyomás, azonban tény, hogy Görögország jelentős rátaelőnyöket élvezett amiatt, hogy az euróövezethez tartozik. Olasz kollégáink konszolidációra fordították az euróövezethez való csatlakozásukból származó rátaelőnyöket. Görögország felélte. Valóban mondhatjuk ma tehát, hogy nem az a jó európai, aki leteszi a pénzét az asztalra; az a jó európai, aki ténylegesen végrehajtja azokat a szabályokat, amelyeket mindannyian aláírtunk és elfogadtunk, úgy, hogy azokat ténylegesen be is tartják az Európai Unióban.
Másodsorban szeretném támogatásomról biztosítani a Bizottságot, mivel a hosszú távú jövővel kapcsolatban benyújtott javaslatok a helyes irányba vezető utat mutatják. Elfogadtuk a 3%-ot és ezért erős Bizottságra van szükségünk, amely a jövőben nyomon követi és kikényszeríti a 3%-os korlátot. Láttuk, hogy az euróövezethez tartozó tagállamok képtelenek felügyelni egymást és maguktól betartani a 3%-os korlátot. Ezért támogatom egy erős Bizottság eszméjét, amely a jövőben képes lesz biztosítani a kritériumok betartását.
Még egy gondolatot szeretnék megosztani. Kedvezően kellene beszélnünk az euróról. Nem valutaválsággal állunk szemben, hanem gazdasági válsággal. Az euró léte igen kedvező mindannyiunk számára. Ha pedig az Európai Unió vezetői nem ezt mondják, ha a Tanács erre nem mutat rá többet, az emberek nem fognak erről tudni. Ezért támogatom ezt a jelentős és erős valutát.
Jo Leinen
(DE) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, a görög válság egy jelenlegi probléma, miközben a növekedési válság és a környezetvédelmi válság hosszú távú problémák, azonban mindkettőt dinamikusan, az Európai Tanács határozatai révén kell kezelni.
Az Európa 2020 stratégia helyesen mondja, hogy a növekedésnek intelligensnek, fenntarthatónak és inkluzívnak kell lenni. Mikor azonban a Tanács következtetéseire tekintek, azt látom, hogy azok sokkal szűkebben a klasszikus növekedési stratégiára szorítkoznak - egy megbukott stratégiára, amivel nem jutottunk túl messzire. A növekedés nem lehet intelligens, ha nem fenntartható és nem lehet intelligens, ha nem inkluzív. Ezért szeretném felkérni a Tanácsot és a Tanács elnökségét, hogy biztosítsák e hármasság, e három pillér megőrzését. Ez az új fejlődés, amit most igazán végre kellene hajtanunk.
Örömömre szolgál, hogy az erőforrásokkal és energiával takarékosan bánó növekedés lesz az Európai Unió zászlóshajója. Természetesen hosszú ideje beszélünk már erről. Ez a megoldás valóban segíteni fog a költségek megtakarításában, a függőségek csökkentésében és számos probléma megoldásában.
Azt várom a Bizottságtól, hogy 2010 folyamán készítsen ütemtervet számunkra, mivel ez magának az EU-nak és a tagállamoknak is a közös felelőssége, és számos terület igen homályos és bizonytalan talajon áll. Mindenekelőtt kötelezővé kell tennünk a 20%-os energiamegtakarítási célt. Ezen energiahatékonysági célt tehát jogilag kötelezővé kell tenni azért, hogy mindenki tudja, merre haladnak a dolgok és hogy az ipar megvalósíthassa a releváns beruházásokat.
Mario Mauro
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, ha feltenném magamnak az olasz bárok felében oly gyakran elhangzó kérdést, azt kérdezném, hogy mi értelme van Európának, és csattanós, szívből jövő választ adnék a kérdésre.
Mi értelme van Európának, ha nem az, hogy segítsen most Görögországon? Nem gondolom, hogy ez őrült gondolat volna, hiszen ez van kódolva a DNS-ünkbe, a politikai projektünk természetébe: a politikai projektünk természetébe, mivel felkarolja a szolidaritás eszméjét. Ugyanakkor azonban megdöbbentőnek tartom, hogy azok, akik küzdeni akarnak a pénzügyi spekuláció ellen, a pénzügyi spekuláció helyébe a politikai spekulációt akarják állítani.
Tényleg, hogyan gondolhatják, hogy megvívják ezt a csatát Merkel kancellárral? Másként fogalmazva, hogy gondolhatják, hogy a Görögországgal való szolidaritás kimutatására irányuló próbálkozás célja az, hogy egy másik tagállamot támadjanak meg azért, mert az egyszerűen emlékeztet bennünket arra, hogy a szolidaritás politikájának kéz a kézben kell járnia a felelősség politikájával? Ez olyasmi, amire gyakran emlékeztettük már magunkat, egy hanggal, mert tisztában vagyunk azzal, hogy a szolidaritás és a felelősség teszi lehetővé számunkra, hogy mindenki számára megvalósíthatóvá tegyük az európai politikai projektet.
Biztosnak kell lennünk abban, hogy ami egyesít bennünket, az erősebb annál, ami szétválaszt, és ennek fényében kell kérjük a Bizottságot, hogy holnaptól kezdve legyen ambiciózus és követelje meg az annak biztosításához szükséges szigort a tagállamoktól, hogy azok képesek legyenek szolidaritást mutatni a projekt eszközeivel, amely - hosszú távon - képes lesz kézzel fogható formába önteni európai projektünket.
Sergio Gaetano Cofferati
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, a görög válság egyértelműen Európa legkomolyabb problémája, amelyet kétségtelenül a közkiadások kezelésével kapcsolatos szigor hiánya okozott.
Az európai intézmények késlekedése ugyanakkor e tagállam nehézségekkel teli időszakát érintő lépések megtétele tekintetében érthetetlen és elfogadhatatlan. E késlekedésnek továbbá már most vannak negatív hatásai: megnyitotta a kaput a spekuláció előtt; kétséget ébresztett az Unión belül egyes tagállamok Európa jövőjével kapcsolatos szándékait illetően (nem szeretném ha elfelednénk, hogy ez az első komoly kérdés, amivel foglalkoznunk kell a Lisszaboni Szerződés hatálybalépése óta); hangsúlyozza a görög kormány nehézségeit, amelynek emberek millióit érintő népszerűtlen intézkedéseket - nem nyilvánvaló vagy jelentéktelen döntéseket - kellett végrehajtania, és mindezt úgy, hogy nem tudhatta biztosan, útban van-e a segítség.
A késlekedés továbbá egyértelműen károsította a szolidaritás alapító értékű eszméjét, amely sarokköve és kötőereje a mindannyiunk által osztott elképzelésnek az Európai Unióval kapcsolatban. Beavatkozásunknak ezért bármiféle spekulációtól mentesnek kell lennie. Szeretném Mauro urat emlékeztetni, hogy Németország - kétség kívül - az euró hatálybalépéséből és a kamatlábakra gyakorolt hatásából legtöbbet profitáló országok egyike.
Gyorsan kell cselekednünk, hogy segítsünk Görögországon. Európának így kell tennie Európa érdekében.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Az Európai Unió Tanácsa lelkesen üdvözölte a Bizottság Európa 2020-ról szóló közleményét.
E dokumentum - bevallottan - elengedhetetlenül szükséges, és pontosan ezért kell tüzetesen átvizsgálnunk annak tartalmát. Álláspontom szerint hiányzik belőle a pénzügyi konzisztencia.
A Tanács köteles felkérni a Bizottságot, hogy tisztázza a költségvetési erőforrásokat és azok kulcsfontosságú költségvetési tételekre eső elosztását.
Véleményem szerint a költségvetés-tervezet nem készíthető el a közös mezőgazdasági politika és a kohéziós politika reformjának végrehajtása előtt.
Az Unió fejlődését és stabilitását támogató egyik legfontosabb terület, nevezetesen a közlekedési és energiaipari infrastruktúra, teljes egészében hiányzik.
Az Európai Unió közlekedési és energiaipari infrastruktúráinak fejlesztése és azok harmonizációja a szomszédos országokban található infrastruktúrákkal jelentős hajtóerőt jelenthet a fenntartható növekedés és stabil munkahelyek biztosításának előmozdításában. Az energia és közlekedési szektor oly sokat keresett biztonságát is nyújthatják az Európai Unió számára.
Mindezek miatt - Európa polgárainak érdekében - felhívom a Tanácsot, hogy kérje fel a Bizottságát e kulcsfontosságú területek beépítésére az EU 2020 stratégiába.
Anni Podimata
(EL) Elnök asszony, a február 11-én tartott európai csúcs, amelynek a Görögország számára nyújtandó támogatás üzenetét kellett volna küldenie a piacok megnyugtatása érdekében, lényegében megsemmisült az Európai Unióban uralkodó viszálykodás és bizonytalanság miatt.
A munkát holnap megkezdő Európai Tanács nem engedheti meg magának azt a luxust, hogy fenntartsa a bizonytalanság és a viszály mostani hangulatát. Mindenki elismeri már, hogy a görög kormány igen szigorú intézkedéseket hozott, amelyek legtöbbjét már el is kezdték alkalmazni a görög nép kárára és áldozata árán. Ugyanakkor azonban Görögország továbbra is kivételesen magas kamatú kölcsönöket vesz fel, aminek legutóbbi példája március 5-én történt, mivel egyes spekulánsok vagyonokat keresnek a piacon azzal, fogadásokat kötnek egy ország államcsődjének esélyeire és végső soron kialakítják az ennek bekövetkezéséhez szükséges feltételeket és előfeltételeket.
A vita ma Görögország körül forog; holnap már valószínűleg több tagállamot is érinteni fog. Véget fog ennek vetni az Európai Tanács egy hatékony európai megelőző mechanizmus létrehozásával, amely védelmezi a nemzeti gazdaságokat és az euróövezet stabilitását?
Az Európai Bizottság elnöke felelősségről és szolidaritásról beszélt. Igaza volt. Mindkettőre szükség vagy, ha olyan családhoz tartozunk, mint amilyen az euróövezet. Nem hiszem, hogy bárki kétségbe vonhatná, hogy Görögország teljes mértékben vállalta a felelősségeit. Ugyanakkor azonban e ponton már képtelen egymagában szembenézni a piac őrjöngésével. Tizennyolc hónappal ezelőtt a piacok azzal fenyegettek, hogy tönkre teszik a világgazdaságot. Ma biztosan Görögországot fenyegetik.
Itt lép színre a szolidaritás eszméje, egy eszme, amelynek magától értetődőnek kellene lennie és kéz a kézben kellene járnia az euróövezetben való tagsággal.
Andreas Schwab
(DE) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, eleget szóltunk már Görögországról - szeretnék most már a jövő felé fordulni. Az Európa 2020 stratégiával a Bizottság fontos dokumentumot hozott a vitába, amelynek célja, hogy meglehetősen tág iránymutatást határozzon meg az Európai Unió jövőbeli vezetésével kapcsolatban.
Azt hiszem, hogy végül mindannyiunknak el kell érnünk az Európa 2020 stratégiában meghatározott közös célokat. Ez volt a lisszaboni stratégia egyik legnagyobb problémája, amelyen - végső soron - mindannyiunknak dolgoznunk kell. Csak akkor leszünk képesek együtt elérni e célokat, ha minden tagállam szigorúan követi a stratégiában meghatározott célokat. Nem fog sikerülni, ha az Európai Tanács irányító szervnek képzeli magát és mindent az utolsó pillanatban szervezünk meg. Csak akkor sikerülhet, ha azok, akik ebben az intézményben dolgoznak, ténylegesen betöltik az intézménynek megfelelő politikai vezető szerepet.
Igazából pedig csak akkor sikerülhet, ha a szolidaritás elvét alapvetően meghatározzák az Európa 2020 stratégiában. Ez elsősorban a tagállamok egyéni felelősségét jelenti mindazokon a területeken, amelyekért ők maguk a felelősek. Ide tartoznak továbbá a munkaerőpiacot érintő reform-erőfeszítések, valamint a nemzeti költségvetési politika. Másfelől ide tartozik természetesen a többi tagállamot terhelő segítségnyújtási kötelezettség - vagyis támogatásban részesülnek azok a tagállamok is, amelyek önhibájukon kívül kerülnek nehéz helyzetbe. Sőt, csak akkor sikerülhet, ha a Bizottság átveszi a politikai vezető szerepet. Más szóval feltétlenül el kell kerülnünk a lisszaboni stratégia hibáit. Gyakran hangzott el a múltban, hogy a lisszaboni stratégiára jellemző kooperációs stratégia megbukott. Világos célokra van szükségünk a Bizottságtól, és hiszem, hogy a Parlament támogatja majd a Bizottságot ezen a területen.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Elnök asszony, azt gondolom, mindannyian tudjuk, hogy a nyilvánosság ötszáz millió tagja kíséri majd rendkívüli figyelemmel az Európai Tanács jövő héten tartandó ülését.
Ennek oka, hogy az Európai Tanácsnak lehetősége lesz a válságból történő kilábalás melletti kötelezettségvállalást tükröző üzenetet küldeni, és pontosan ezt várják kétségbeesetten azok, akik a legjobban szenvednek a válságtól. A válságból történő kilábalásnak továbbá - természetesen - tükröződnie kell a stratégia melletti kötelezettségvállalásban, meggyőzőnek kell lennie a gazdasági növekedési modell átalakításával és annak gazdasági, szociális és környezetvédelmi vonatkozásainak hangsúlyozásával kapcsolatban.
Gazdasági szemszögből nézve tükröződnie kell a kormányzás melletti elköteleződésben. Szociális szemszögből nézve tükröződnie kell a dolgozók és a szociális védelem - a bennünket európaivá tevő modell - , továbbá különösen az egyenlőség melletti elköteleződésben; szeretném kiemelni ezt a hangsúlyt egy olyan dokumentum esetében, amelyben az egyenlőség melletti elköteleződés egyértelműen hagy kívánnivalót maga után. Környezetvédelmi szempontból továbbá tükröződnie kell annak a szellemnek a helyreállítása melletti elköteleződésben, amely Európát a környezeti fenntarthatóság és az éghajlatváltozás megelőzése melletti elköteleződés tekintetében vezetővé tette a koppenhágai konferencián, illetve - mindenekelőtt - annak a kiábrándító szájíznek az elismerésében, amellyel távoztunk a koppenhágai konferenciáról.
A Tanács ülésével kapcsolatos legfontosabb dolog azonban, hogy a monetáris unió támogatása melletti világos elköteleződésre van szükség a pénzügyi, költségvetési és gazdasági politikák monetáris uniónak megfelelő koordinációja révén.
A Görögországgal való szolidaritás üzenete nem Görögországnak szól, hanem Európának és az európaiaknak. Nem Görögország megmentéséről van szó, hanem arról, hogy európai jelét adjuk az életnek, a valósággal fennálló szoros kapcsolatnak, valamint a mély történelmi elköteleződésnek, amelyet a monetáris unió képviselt.
Értsük meg tehát most és mindenkorra, hogy nem Görögországról van szó; mindannyiunkról van szó.
Késedelmesen indulnak be az új intézmények; nem késlekedhetünk a válaszok megadásával, amelyeket az európaiak a Tanács következő ülésétől várnak.
Georgios Koumoutsakos
(EL) Elnök asszony, igaz, hogy országom, Görögország, nem fejlesztette gazdaságát a szükséges következetességgel és a modernizáció végrehajtásával. Most azonban teljes mértékben felvállalta kötelezettségeit. A görög nép súlyos árat fizet.
Nem dughatjuk azonban homokba a fejünket. Görögország nem az egyetlen komoly nehézségekkel küzdő ország a gazdasági és monetáris unióban. Nem Görögország az egyetlen ország, amely igénybe vette bizonyos hitelintézetek miazmás szolgáltatásait. Nem Görögország a spekulánsok egyetlen célpontja, és nem is lesz az.
Mindannyian tudjuk - mindannyian túl jól tudjuk -, hogy a görög kérdés európai kérdés. A GMU a gazdaság és pénzügyi politikák fokozottabb koordinálása, illetve mindenekelőtt szolidaritás nélkül sérült fog maradni.
A válság - mint minden válság - a változás bölcsője. A mostani válság elősegítheti az erősebb Európa megszületését és Görögország lehet e változás bábája. Ne szidjuk hát Görögországot. Szidjuk közösen a spekulánsokat, akik térdre borulva akarják látni az eurót; ezt kell tennie holnap az Európai Tanácsnak.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Tisztelt Elnök asszony! Felhívom a Bizottság és a Tanács figyelmét, hogy az EU 2020 stratégia új célkitűzéseinek meghatározása során nem feledkezhetnek meg a jelenleg is jól működő bizottsági politikákról, így a kohéziós politikáról és a közös agrárpolitikáról. Ezek olyan jól bevált eszközök, amelyek, bár reformra szorulnak, jelentős mértékben hozzájárulhatnak az EU 2020 új céljainak megvalósításához. Sajnálatos, hogy a Bizottság korábbi anyagából ez a két nagyon fontos közösségi politika kimaradt. Magyarország és az új tagállamok kiemelten fontosnak tartják ezért ezeknek a megfogalmazását, a belső piac jogharmonizációját, az infrastrukturális és energiabiztonsági szűk keresztmetszetek felszámolását. És végezetül, ez az EU-stratégia nem helyettesítheti a költségvetési irányelvről szóló korrekt vitát, és nagyon fontosnak tartjuk, hogy a kohéziós politika regionális dimenziója is teret kapjon. Köszönöm a figyelmet.
Michael Theurer
(DE) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, az euróról és Görögországról folyó vita határozta meg az elmúlt napjainkat. Szeretném most felhívni a figyelmüket egy számomra aggasztó hírre, nevezetesen arra, hogy már a németek 40%-a azt gondolja, hogy hiba volt bevezetni az eurót. Aggódnunk kell emiatt, mivel a közösségi valuta bevezetése nem egy egyirányú utca. Az európai integráció nem visszafordíthatatlan folyamat. Azt hiszem, be kell tartanunk a német népnek saját nemzeti valutájuk feladásakor tett ígéretünket, azt, hogy az euró pontosan olyan stabil lesz majd, mint a német márka.
Szilárd meggyőződésem az is, hogy nekünk itt Európában beszélnünk kell a szociális piacgazdaságról, a szabályozási keretrendszerről. Nem arról kellene beszélnünk, hogy miként tegyük Németországot kevésbé versenyképessé. Arról kellene beszélnünk inkább, hogy miként tehetnénk egész Európát versenyképessé, hogy sikeresek legyünk a világpiacokon. Ezt kell célul kitűznünk; ezért hívok fel az európai szociális piacgazdaságról szóló vita folytatására.
Ulrike Lunacek
(DE) Elnök asszony, egyetértek mindazokkal, akik most az európai integráció erősítését tartják szükségesnek, különösen a gazdaság területén, és bízom benne, hogy ezt nemcsak az euróövezetről szóló csúcson, hanem az Európai Tanácsban is megvitatják majd.
Az igazság ugyanakkor az, hogy a népesség - ahogyan képviselőtársam is kifejtette az imént - is látja az euró negatív oldalait. Születési hibával történt az egységes valutával összefüggő monetáris unió beindítása anélkül, hogy közösebben formáltuk volna a gazdaságpolitikát. El kell most ismernünk, ez súlyos hiba volt. A józan ész hangja azt mondja nekünk, hogy egy - Görögországot is megillető - szolidaritási alapot kell létrehoznunk, hogy Görögország alacsonyabb kamatokat kaphasson.
Túl keveset beszéltünk azonban a vita során arról a tényről, hogy magának Görögországnak is tennie kell valamit. Fontos tényező lehetne, hogy csökkenti katonai költségvetését. Nincs szükségünk olyan európai uniós tagállamokra, amelyek a bruttó nemzeti bevételük több mint 4%-át költik katonai kiadásokra olyan országoktól történő fegyverkezésre, mint például Németország, Franciaország vagy más országok, helyénvaló tehát, hogy megszorításokat vezessenek be e területen.
John Bufton
Elnök asszony, szeretnék rámutatni valamire, amit Ön nem említett ma. Szinte minden felszólaló Görögországot említette ma - a görög válságot -, Barroso úr mégis azt mondta az elején, hogy ez még csak nem is szerepel az Európai Tanács kétnapos hivatalos napirendjén. Ez hihetetlen. Az egész világ figyeli napról napra, hogy mi történik itt.
Az igazság az ügyben, hogy igyekszik megint elbújtatni a tényt, hogy ez a projekt nem működik. Rohamosan kudarcot vall. Láttuk már a jó német népet is mondani, hogy nem elégedettek a helyzettel. De nem a görög népnek kellene inkább szót adni e helyen a diktátorok helyett? Bizonyosan jó görög népnek kellene talán népszavazást tartaniuk arról, hogy az euróövezetben kellene-e maradniuk. Ez az ő ügyük. Az ő ügyük.
Rosszul vagyok attól, amit sokaktól hallottam ma. Egocentrikus vélemények a tagállamok részéről, akik csak magukra gondolnak. Jelenleg Görögország jelent problémát. Az az érzésem, hogy Görögország után Spanyolországra, Portugáliára, Olaszországra, majd másokra is sor kerül. Megindul a hullámvasút. Emlékezzenek a szavaimra: a probléma velünk fog maradni.
Andrew Henry William Brons
Elnök asszony, Görögország és az euróövezet nehézségeit nem kellene kivételes helyzetnek tekintenünk. Nyilvánvalóan problematikus egységes valutát használni a világ egy ilyen hatalmas és gazdaságilag heterogén régiójában.
Egy valuta értékének az ország gazdasági állapotát kell tükröznie. Ha a gazdaság virágzik, az ország valutájának értéke rendszerint emelkedik. Ha a gazdaság recesszióba kerül, az ország valutájának értéke rendszerint csökken.
Görögország gazdaságának állapota a valuta értékének csökkentését teszi szükségessé. Ha a leértékelés lehetséges lenne, az ország profitálna a turizmus fellendüléséből.
Az euró nem megoldás a világ gazdasági problémáira. Az euró maga a probléma.
Görögország problémája az, hogy ha most feladná az eurót, a visszaállított valuta értékének csökkenése megsokszorozná a külföldi államadósságát. Be van tehát zárva az euróövezetbe.
Legyen ez figyelmeztetés az euróövezeten kívüli országok számára. Saját kockázatukra csatlakozzanak. Ha egyszer belépnek, örökre be lesznek zárva.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Nagyon rövid leszek, mivel a kérdések legtöbbje természetesen felmerült már.
Személyes véleményem, hogy a görögországi helyzet, amivel már néhány hónapja foglalkozunk, nem kivételes szituáció és vélhetően azt jelzi, hogy új megközelítésre van szükség a Stabilitási Paktum betartásával, vagy éppen esetleges be nem tartásával kapcsolatban. Elvben két lehetőségünk van: vagy ragaszkodunk az érvényes és a szerződésekben szereplő előírások betartásához és viseljük ennek minden következményét, vagy meg kell értenünk, hogy a Stabilitási Paktumnak is - mint minden másnak - valamelyest fejlődnie kell, következésképpen bizonyos módosításokon kell átesnie, előkészítjük tehát e módosításokat és úgy hajtjuk végre azokat, hogy nemcsak közvetlenül fenntartjuk az euróövezethez tartozó országok növekedését és gazdasági stabilitását, hanem felkészítünk más, az euróövezethez még nem csatlakozott tagállamokat a csatlakozásra anélkül, hogy jelentős mértékben módosítanunk kellene a strukturális alapok felhasználást például ezekben az országokban.
Jean-Pierre Audy
(FR) Elnök asszony, egy észrevételem és három javaslatom van. Először is az észrevétel: nem értem, hogy Van Rompuy elnök úr miért van távol ilyen fontos ülésektől - miniszter úr, Ön nem tagja az Európai Tanácsnak - és úgy gondolom, itt lehetne.
A három javaslatom Görögország gazdaságélénkítési tervével kapcsolatos. Középtávon támogatom Cohn-Bendit úr elképzelését, amelyet tulajdonképpen csak most említett: ha az Európai Unió meg tudna állapodni Törökországgal a ciprusi kérdés megoldásáról, tudnánk segíteni Görögországnak, hogy a GDP-je 2%-t visszaszerezze.
A második javaslatom a pénzügyekkel kapcsolatos, mivel nincsenek meg az eszközeink. Miért nem támogat az Európai Unió egy sor pénzügyi kötelezettségvállalást, amelyek lehetővé tennék a kamatlábak csökkentését, és amelyek olyan célokhoz tartoznak, amelyekről az Európai Parlamentben már konszenzus született?
Végül, elhangzott, hogy Görögország könyvelése hibás volt. Nem csak Görögország könyvelése volt hibás. Javaslom, hogy hozzunk létre az egész Európai Uniót érintően a közszférára vonatkozó számviteli standardokat, hogy minden tagállamnak konzisztens, nyílt és megbízható pénzügyi beszámolói legyenek.
Maroš Šefčovič
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, hadd mondjam el először, mennyire lenyűgözött a legtöbb hozzászóló által demonstrált egyértelmű szolidaritás és felelősségvállalásra történő felhívás. Pontosan erre van most szükségünk, mivel egyértelmű, hogy az európai problémához európai megoldásra van szükség.
Elgondolkozom időnként, hogy valóban kielégítően megtanultuk-e a tetteink következményeivel kapcsolatos leckét, amikor európai problémákra nem európai megoldásokat követünk, hanem megpróbálunk találni valami konkrétumot, még akkor is, ha együtt is kell foglalkoznunk azzal.
Azt hiszem, egyértelmű, hogy nem pusztán országok egy csoportja vagyunk. Európai család vagyunk, és ha a családunk egyik tagjának nehézségekkel kell szembenéznie, határozottan a segítségére kell sietnünk.
A Bizottság kész ezért Görögország koordinált támogatására vonatkozó eszközre irányuló javaslatot benyújtani teljes összhangban az európai joggal, és biztos vagyok benne, hogy ez lehetséges is.
Szeretném mindannyiuknak megköszönni az EU 2020 stratégiával kapcsolatos támogatásukat. Nem lehet eléggé hangsúlyozni, hogy polgáraink mennyire várnak most vezetésre, mennyire várják tőlünk teljesítményünk javítását, és mennyire várják, hogy a válság után vezessük őket és szilárd középtávú stratégiákat határozzunk meg, ahogyan nemzetközi partnereink - például Kína, az Egyesült Államok, India és mások - is teszik.
Elérkezett a döntés ideje. Nagy figyelemmel hallgattam a jobb kormányzásra irányuló felhívásokat. Nagy figyelemmel hallgattam a monetáris és gazdasági felügyelet javításával kapcsolatban elhangzottakat és azt, hogy jobban ki kell kényszerítenünk a Stabilitási és Növekedési Paktum betartását. Pontosan erre gondol a Bizottság is és pontosan ezeket a javaslatokat készítjük el rövidesen.
Szeretnék köszönetet mondani mindazoknak, akik támogatták a Bizottságot a holnapi Európai Tanács következtetéseinek világos és konkrét céljaival kapcsolatos elvárással kapcsolatban. Véleményem szerint igen fontos, hogy legyen középtávú stratégiánk, azonban világos indikátorokra van szükségünk azzal kapcsolatban, hogy merre tartunk és mik a céljaink. A Bizottság ragaszkodik ezért ahhoz, hogy az Európai Tanács a holnapi és holnaputáni határozathozatalt követően fogadja el ezeket a konkrét főcélokat.
Magasabb foglalkoztatásra van szükségünk, a nemek jobb kiegyensúlyozására van szükségünk, és erősebb oktatásra van szükségünk. Világos, hogy többet kell befektetnünk a kutatásba és fejlesztésbe, és tökéletesen világos, hogy küzdenünk kell a szegénység ellen.
A Bizottság ezért ragaszkodik a szolidaritáshoz, a felelősségvállaláshoz, és Európára és az európai polgárokra vonatkozó konkrét stratégia nyújtásához.
Hadd fejezzem ki reményemet, hogy az itt mutatott pozitív lelkület - amely egyértelműen támogatja a szolidaritást és a felelősségvállalást - ugyanígy jelen lesz vezetőink holnapi tanácskozása során is.
Diego López Garrido
a Tanács soros elnöke. - (ES) Elnök asszony, azt hiszem, ez igen fontos vita volt: vita egy kérdésről - Görögország kérdéséről -, amely jelenleg a legfontosabb európai aggodalom, ugyanakkor, Görögországon túl, az egész Európai Unió gazdasági helyzetéről is; egy vita, amely során - egyébként, Audy úr - a Tanács elnöksége is jelen volt a Parlamentben megállapodottak szerint: én képviselem itt a Tanács elnökségét.
Görögország kérdésével kapcsolatban - amelyről a legtöbb vita folyt, és amelyre a legtöbbet hivatkoztak - a Tanács soros elnökségének igen egyértelmű elképzelései vannak. Először, Európa a gazdasági politikák integrációját jelenti: integrált gazdaságaink vannak. Másodszor, Európa a szolidaritás eszméjén alapul, így erős szociális tartalommal rendelkezik. Harmadszor, Európa gazdasági és pénzügyi stabilitással rendelkezik.
E három európai jellemző egyértelműen részét képezi a görög kérdésnek. Ezért is van az, hogy a három európai megközelítés figyelemmel van egymásra és megerősítik egymást az Európai Tanács 2010. február 11-én tartott informális ülésén kiadott igen fontos közleményben. Azt hiszem, ez az egyik legfontosabb nyilatkozat, amit a Tanács valaha kiadott, mivel e közlemény úgy foglalkozik Görögország problémájával, hogy beszél a szolidaritásról és az euróövezet pénzügyi stabilitására irányuló feltétlen politikai kötelezettségvállalásról; valamint az e stabilitás megóvása érdekében szükséges lépések megtételére irányuló kötelezettségvállalásról.
Biztos vagyok abban, hogy az Európai Tanács e hét végi ülése - amely ugyanaz az Európai Tanács, mint amely február 11-én ülésezett - megerősíti és fenntartja e stabilitást. Európával kapcsolatos erős politikai üzenetet küld majd az Európai Tanács; gazdaságának támogatásról, valutájának támogatásáról, így tehát a szolidaritás támogatásáról szóló üzenetet, mert ebben bízik a nyilvánosság, jóllehet az euroszkeptikusok egy része a bukásban reménykedik. Az Európai Tanácsban nem lesz ilyen bukás. Nyugodjanak meg, hogy nem lesz ilyen bukás, hanem megerősödik az Európai Unió és az euróövezet szívében található szolidaritás melletti politikai kötelezettségvállalás.
Sőt, előbbre fogunk tekinteni. Rövid és hosszú távon fogunk gondolkodni. A válságból történő koordinált kilábalás módjainak kidolgozásáról fogunk beszélni, észben tartva, hogy a gazdaság helyreállításáig a pénzügyi ösztönzők nem fognak teljes mértékben megszűnni. Több hosszú távú célról is beszélünk majd, célokról, amelyek közül kiemelném különösen a gazdasági, területi és társadalmi kohéziót; lényegében a szolidaritást. Arról is fogunk beszélni, hogy hol legyen a lisszaboni stratégiától eltérő új felügyeleti megoldás. E tekintetben nyilvánvaló változások lesznek: az Európai Tanács vezetése nem jelent meg a lisszaboni stratégiában.
A gazdasági, foglalkoztatási és szociális politikáknak a Lisszaboni Szerződésben szereplő koordinációja nem jelent meg a lisszaboni stratégiában. A Bizottság szerepének - a célok eléréséhez szükséges követelmények felügyeletének, követésének, megfigyelésének, irányításának és meghatározásának - fontossága nem jelent meg a lisszaboni stratégiában. Az ösztönzés strukturális alapokkal történő létrehozásának eleme nem jelent meg a lisszaboni stratégiában. Világos tehát, hogy igen jelentős előrehaladás van folyamatban.
Végül, elnök asszony, szeretnék hivatkozni García-Margallo úr felszólalására, a spanyol elnökséget célzó egyetlen felszólalásra, amely kritizálta az Európai Unió - álláspontja szerinti - vezetésének módját.
Azt kell mondanom Önnek, García-Margallo úr, hogy a Tanács spanyol elnöksége szoros és koordinált módon dolgozik - a Bizottság módszerével - Van Rompuy úrral, az Európai Tanács elnökével az alapvető fontosságú célok fellendítésén. Szoros együttműködésben dolgozik továbbá a Bizottsággal és a Parlamenttel.
Hosszan taglalta a gazdasági kérdést. Szeretném megkérdezni Öntől, úgy gondolja-e, hogy - például - az euróövezet pénzügyi stabilitása melletti európai politikai kötelezettségvállalás, amelyet az Európai Tanács határozatában - és nyilvánvalóan a Tanács elnökségének részvételével - elfogadott, nem az Európai Unió vezetését jelenti-e.
Szeretném tudni, úgy gondolja-e, hogy az nem az Európai Unió vezetését jelenti-e, hogy közreműködünk a hétvégén egy nem másról, mint az Európa 2020 stratégiáról szóló vita lefolytatásához, amelynek során egyébként általános többségi támogatást élveznek a parlamenti felszólalások. A vita a kormányzásról is szólt, mint egy vonatkozó alapvető fontosságú tényezőről.
Szeretném tudni, úgy gondolja-e, hogy az nem az Európai Unió vezetését jelenti-e, hogy jelenleg is a pénzügyi felügyeleti csomagról szóló tárgyalások folynak ezzel a Házzal. Sőt, arra bíztatom Önt, García-Margallo úr, hogy működjön együtt ezzel az elnökséggel, hogy a lehető leghamarabb megállapodást érjünk el a Tanács - amely már elfogadta az álláspontját - és a Parlament között. A spanyol elnökség időtartama alatt egyébként szeretnénk eltávolítani a "fedezeti alapokról” szóló irányelvet az Európai Unióból és olyan tág megállapodással és konszenzussal szeretnénk eltávolítani, amennyire csak lehetséges. Nem hiszem, hogy ezt kritizálni kellene, sőt, épp ellenkezőleg.
Azt hiszem, az is az Európai Unió vezetését jelenti, hogy egyetértünk és együtt dolgozunk a Bizottsággal a Bizottság által benyújtandó, a gazdasági politikák összehangolásáról szóló és a Lisszaboni Szerződés 136. cikkét megerősítő javaslaton. Hasonlóképpen ez is arra vezeti az Európai Uniót, hogy legyen általános politika az adósságból történő kilábalásra, olyan adósságból, amely - a válság torkában és a válság megoldásának és a legkiszolgáltatottabbak megóvásának társadalmi szükségességével szembesülve - elengedhetetlen volt az Európai Unió számára. Elkerülhetetlen adósságról van szó, amellyel most a Lisszaboni Szerződéssel összhangban megfelelően kell foglalkoznunk, hogy a Lisszaboni Szerződés paramétereinek értelmében visszatérjünk a helyes vágányra.
Ez jelenti az Európai Unió vezetését a Bizottság módszere szerint. Ez vezeti az Európai Uniót, és az Európai Unió vezetése azt jelenti, hogy az Európai Tanács ülést tart a hétvégén, amelyen világosan kifejezi Görögország és a görög kormány iránti támogatását.
Elnök
Nem, Ön nem szólalhat fel a kékkártyás eljárás alapján, mivel azt kizárólag az európai parlamenti képviselők vehetik igénybe. A miniszter úr felszólalásával tehát a vita véget is ért.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Elena Băsescu
írásban. - (RO) Az Európai Tanács napirendjén szereplő egyik fontos kérdés a munkahelyteremtésről és gazdasági növekedésről szóló EU 2020 stratégiával kapcsolatos. Össze kell hangolnunk az európai politikákat, hogy megfelelhessünk a pillanatnyilag előttünk álló kihívásoknak és szükségleteknek. Világos hosszú távú célokat is meg kell határoznunk. A Bizottság következő tíz évre vonatkozó új stratégiája öt cselekvési irányt vet fel: új munkahelyek teremtése, szegénység elleni küzdelem, az iskolaelhagyás szintjének csökkentése, beruházás a kutatásba és fejlesztésbe, és az üvegház hatású gázok kibocsátásának csökkentése. Az Európai Unióhoz utolsóként csatlakozó tagállamoknak erőforrásokra és támogatásra van szükségük az Európai Uniótól ahhoz, hogy elérjék ezen ambiciózus célokat. Románia támogatja a szén-dioxid-kibocsátás 20%-kal történő csökkentéséről, a megújuló energiaforrásokból származó energia 20%-kal történő emeléséről, valamint az energiahatékonyság 20%-kal történő növeléséről szóló 20-20-20 célkitűzést. Az ennél ambiciózusabb 30-30-30 célkitűzés - amely mindhárom területen 30%-os küszöb elérését vetíti előre - határozottan megnövelné a költségeket és túlzóan magas lenne országom számára. Számos európai ország esetében ez nem realisztikus célkitűzés.
José Manuel Fernandes
írásban. - (PT) Európa mint projekt a békéről, a szociális jólétről, a szabadságról és s növekedésről szólt. Példát mutatott társadalmi modelljével, ugyanakkor környezetvédelmi kérdésekben is átvette a vezetést, ami példa nélküli lépés globális szinten.
A jelenleg tapasztalt gazdasági, pénzügyi és szociális válság európai szintű összehangolt választ vár. A görög válság és az euró elleni támadás közös választ kíván, ez azonban sajnos késlekedik. Mind lehetséges, mind pedig kívánatos európai megoldást találni annak érdekében, hogy ezeket az euró elleni állandó spekulatív támadásokat elkerüljük.
Az Uniónak hitele és likviditása van. Ha beindul a szükséges európai szintű koordináció, annak elégnek kell lennie a piacok gyors megnyugtatására és a Görögország számára szükséges kölcsönök költségeinek fedezésére. Itt az ideje a tagállamok és az uniós intézmények közötti szolidaritásnak. Sőt, ez még kötelezettség kérdése is. Reméljük, hogy az Európai Tanács közelgő ülése tesz majd lépéseket az integrált és összehangolt szolidaritás irányába. Ilyen hozzáállásra van szükség, ha tovább akarjuk vinni az Európa projektet. A tagállamok deficitjeinek más tagállamok által történő ellenőrzésére irányuló megoldások keresésével később is lehet foglalkozni.
Ilda Figueiredo
írásban. - (PT) A különböző uniós tagállamokban tapasztalt szociális problémák - például a munkanélküliség, a munkahelyek biztonságának hiánya, és a szegénység - komolysága életbevágóan fontossá teszi, hogy a tavaszi Európai Tanács komoly és alapos választ adjon. Tartunk azonban attól, hogy válaszai elsősorban a költségvetések vélt fenntarthatóságára irányulnak majd, azonban nélkülözni fogják majd a szociális fenntarthatóságra irányuló intézkedéseket.
A Görögország helyzetére adandó válasz fontos ügy, különösen azért, mert ami ott történik, ellentmond mindennek, amit az euró előnyeiről és az euróövezethez tartozás áldásairól - a gazdag országok erős valutájának élvonalához tartozásról - harsogtak. Azt is mondták, hogy az euróövezethez tartozás védelmet nyújt a pénzügyi válságok ellen, mivel a kérdéses ország képes lenne elkerülni a kölcsönök felvételét és pénzt kapna a Nemzetközi Valutaalaptól (IMF).
A kezdeti válság is elég volt ahhoz, hogy megmutassa: nincs igazi szolidaritás az euróövezeten belül, és az úgy nevezett "gazdasági és társadalmi kohézió” nem több választási kampányokban használt propagandánál. Most Merkel asszony még azzal is fenyeget, hogy a Stabilitási Paktum követelményeit be nem tartó tagállamokat, mint például Görögország, kizárják majd az euróövezetből, elfelejtve azt, hogy mindig is Németország volt az erős euróra épülő politikák első számú haszonélvezője...
(A szavazatok indokolását az eljárási szabályzat 170. cikkének megfelelően lerövidítik.)
Othmar Karas
írásban. - (DE) A gazdasági és pénzügyi válság, valamint Görögország is európai cselekvést igényel. Véget kell vetni a nyilvános vitázásnak. Közös választ várunk a csúcstól. Igent mondunk a görög kormány megtakarítási és reform programjára - Görögország keményen elhatározta, hogy elvégzi a saját feladatait és megfelel az európai szabályoknak. Igent mondunk a kölcsönök felvételére is, ha azok a reformprogram veszélybe kerülésének elkerüléséhez szükségesek. Határozott nemet mondanunk azonban a bírságokra és az országok euróövezetből történő kizárására. Pusztán annyit érnénk el, hogy dominó-hatást indíthatnánk be, amely a piacok további bizalomvesztéséhez vezetne. Igent mondunk Rehn főbiztos arra irányuló javaslatára is, hogy a költségvetés-tervezeteket a Bizottság előzetesen hagyja jóvá. A költségvetési és gazdasági adatokat az Eurostatnak és a Bizottságnak is meg kell tekintenie. Minden tagállam számviteli adatainak szigorú, közös szempontok szerinti ellenőrzését követelem. Harmonizálni kell az adórendszereket és belső piac vonatkozásában releváns adókulcsokat, a gazdasági, költségvetési és szociális politikákat pedig koordinálni kell. Követelem egy, a Bizottságot, a tagállamokat, az Európai Beruházási Bankot és az Eurostatot tömörítő "Európa 2020” tervezőbizottság felállítását. Felhívom tehát az állam-, illetve kormányfőket, vegyék jegyzőkönyvbe az egyértelmű cselekvésre vonatkozó közös európai hajlandóságot. Európának tanulnia kell Görögország példájából. A következtetéseket mind helyi, mind pedig európai és globális szinten is le kell vonni. Több európai együttműködésre és kevesebb nemzeti egoizmusra van most szükségünk.
Ivari Padar
írásban. - Az európai digitális menetrendről szeretnék beszélni. A Bizottság adatai azt mutatják, korlátok állnak a digitális egységes piac útjában: az online tranzakcióknak mindössze 7%-a határon átnyúló tranzakció. Bár az internettel és a releváns infrastruktúrával kapcsolatos célok határozott előfeltételei a további fejlődésnek, az infrastruktúra fejlesztésének ki kell egészülnie egy Európát átfogó szabályozási keretrendszer létrehozásával, szolgáltatások igénybevételével, és az információs és kommunikációs technológiai készségek fokozásával. 2020-ra létre kell hozni az egy egységes és biztonságos európai elektronikus szolgáltatási övezetet. Ez biztosítaná az uniós polgárok könnyű és biztonságos hozzáférését mind a köz-, mind pedig a kereskedelmi szolgáltatásokhoz. Kiemelt figyelmet kell fordítani a hátrányos helyzetű gazdasági-társadalmi csoportok ösztönzésére, mivel őket fenyegeti leginkább a digitális társadalomból való kirekesztődés. A határon átnyúló elektronikus hitelesítést és digitális aláírásokat jogi és műszaki interoperabilitásnak kell jellemezni, hogy a határon átnyúló elektronikus hitelesítést minden szolgáltató és fogyasztó használhassa Európában. A digitális egységes piacra irányuló átfogó megközelítésnek tartalmaznia kell a pénzügyi szolgáltatások, a logisztika, a fogyasztóvédelem és a szellemi tulajdon fennmaradó töredezettségének csökkentését is. 100%-os célt kell a polgárok elé tűzni mind az elektronikus szolgáltatásokhoz való hozzáférés, mind pedig azok használatának igénybevételére való képesség tekintetében.
Georgios Papastamkos
írásban. - (EL) A szörnyű pénzügyi válság Görögországban és a pénzügyi kiegyensúlyozatlanság az euróövezet többi tagállamában megkérdőjelezi a gazdasági és monetáris unió alapstruktúrájának statikus és dinamikus erejét. Nem lehet kétség afelől, hogy az euróövezethez tartozó tagállamok költségvetésének helyreállítása a tagállamok saját kötelezettségei. A pénzügyi válság felszínre hozta azonban a teljes, egységes monetáris unió és a tökéletlen gazdasági unió közötti összefüggést az Európai Unióban. Sürgősen kiemelte a politikailag irányított európai gazdasági kormányzás kialakításának szükségességét a gazdasági politika és a gazdasági kockázat európaivá tétele, a GMU strukturális deficitjei fedezésének, valamint a még több Európa és a koordinált és szolidaritás alapú európai cselekvésnek a biztosítása érdekében. Európai támogatási mechanizmusra van szükség, egy Európai Valutaalapra, amelynek rendelkezésére állnak a beavatkozáshoz szükséges források és eszközök. Koordinált szabályozási beavatkozás szükséges a közös valuta spekulációk elleni védelmének érdekében. A nemteljesítési csereügyletek piaca működésének alapos vizsgálata szükséges. Felhívom az Európai Tanácsot az euróövezet válságának alapvető megválaszolására és a Görögország melletti valódi szolidaritás kifejezésére a pénzügyi válság legyőzése érdekében. Görögország nem könyörög. Azt követeli, hogy a görög állampolgárok szűkös készletei ne a nemzetközi spekulánsok zsebeibe vándoroljanak.
Rovana Plumb
írásban. - (RO) A mostani gazdasági és szociális válság közben, párhuzamosan a klímaválsággal, az EU új stratégiát dolgozott ki a következő tíz évre. Az EU 2020 stratégiának segítenie kell egy inkluzívabb, integrált a környezetbarát gazdasággal rendelkező Európa létrehozását. A kutatás és innováció fejlesztésének prioritássá kell válnia azért, hogy lehetővé tegyék számunka az éghajlatváltozás hatásai elleni küzdelmet és zöld, "intelligens” munkahelyek létrehozását. Ez okból a meghatározott céloknak kötelezőnek kell lenniük a fenntartható növekedés, az inkluzívabb munkaerőpiac fejlesztése, és a polgárok tisztességes életkörülményeinek biztosítása érdekében.
Richard Seeber
írásban. - (DE) Az EU csak akkor járhat sikerrel, ha tudjuk, milyen irányba akarunk haladni a gazdasági és szociális politikával. Különös figyelmet kell emiatt fordítani a 2020-as stratégia elkészítésére. A tagállamoknak világos koncepciókat, jövőképeket és elképzeléseket kell kialakítaniuk. Nyilvánvalóan ambiciózus vállalkozás stratégiát készíteni a következő tíz éves időszakra, emlékeznünk kell azonban arra, hogy most nem a végső részletekkel kell foglalkoznunk. Az Uniónak fel kell önmagának a kérdést, hová akarja pozícionálni magát és milyen prioritásokat kíván maga elé tűzni. Hosszú távon is pozitív társadalmi és gazdasági következményekkel járó cél lenne egy fenntartható energiamix összeállítása Európa számára. Újra kell gondolni ezt a területet, és nem csak a fosszilis energiahordozók folyamatosan csökkenő mennyisége, illetve a nem megújuló energiaforrások éghajlatra gyakorolt hatásai miatt. Európának a környezetbarát technológiák tekintetében is át kell vennie a vezető szerepet. Álláspontom szerint azonban a nukleáris energia nem igazán megfelelő eszköz ahhoz, hogy Európát egy fenntartható energiájú jövő felé vezesse.
Czesław Adam Siekierski
írásban. - (PL) Az Európai Tanács holnap kezdődő ülésének célja elsősorban az, hogy megvitassa az Unió új Európa 2020 stratégiájának keretrendszerét, hogy értékelje a gazdasági válságból történő kiemelkedés lehetőségét mind Görögország helyzetével, mind pedig az euróövezethez tartozó más országokkal kapcsolatban. Ezek szorosan és kölcsönösen összefüggő témák, mivel az Unió gazdasági növekedésre és foglalkoztatásra vonatkozó stratégiája összefügg ezekkel a kérdésekkel. A jelenlegi helyzet értékelésekor arra vonatkozó kérdésekre kell válaszolnunk, hogy a különböző országok miként tartják be a Stabilitási és Növekedési Paktum elveit, és hogy hol van ebben az egészben az Európai Bizottság? Feltételezhetjük, hogy az Európa 2020 stratégiát a tagállamok állam- vagy kormányfői eltérően értékelik majd. Ez az egyes országok közötti jelentős érdekütközések következménye, amelyek azonban az országok különböző fejlettségi szintjéből erednek. Nyilvánvaló okok miatt a legutóbbi két bővítés során csatlakozó országok - de nem csak ők - nagyobb vehemenciával küzdenek majd a kohéziós politika erősítése, az infrastruktúra fejlesztése és a mezőgazdaság mellett, és ne felejtkezzünk meg az innovációról és az új technológiákról sem. Európa sikeres fejlesztése és a növekedési pályára történő visszatérés a következő évtizedben egyformán függ majd a Bizottság javaslataiban szereplő stratégia céljainak végrehajtásától, valamint a hagyományosabb politikák folytatásától. Ahhoz, hogy az Unió megbirkózhasson a globális szférában felmerülő kihívásokkal, először csökkentenie kell a belső egyenlőtlenségeket, ami pedig nem érhető el a szerződésben szereplő szolidaritás elvének tiszteletben tartása nélkül.
Silvia-Adriana Ţicău
írásban. - (RO) A tavaszi Európai Tanács legfőbb témája az EU 2020 stratégia. Ez év elején a munkanélküliségi ráta 10% volt, míg az olyan országok, mint Spanyolország vagy Lettország esetében, a mutató majdnem 20%-os volt. Az európai polgárok 67%-a úgy érzi, hogy a legnagyobb aggodalomra a munkahelyek elvesztése ad okot. Az európai vezetők legnagyobb gondjának a létező munkahelyek megőrzésének és új munkahelyek teremtésének kell lennie annak érdekében, hogy az európai polgárok tisztességesen megélhessenek. E cél csak a gazdasági és szociális fejlesztésbe, a közlekedési és energiaipari infrastruktúrába, a mezőgazdaságba, a kutatása, az oktatásba és az egészségügybe történő jelentős befektetések végrehajtásával biztosítható. Pontosan ez az oka annak, hogy az Európai Tanácsnak különös figyelmet kell fordítania az EU iparpolitikájára. Európai statisztikák szerint 2010 januárjában 2009 decemberéhez viszonyítva az ipari termelés 2%-kal esett az euróövezetben és 0,2%-kal a huszonhét uniós tagállam szintjén. Közösségi szinten az ipar termeli ki a GDP 26,4%-át, vannak azonban tagállamok, ahol az ipari termelés mindössze 14%-kal járul hozzá a GDP-hez. Az Európai Uniónak meg kell őriznie globális versenyképességét. Ennek elérése érdekében a munkahelyeket és az ipari termelést az Unión belül kell tartani és nem szabad harmadik országokba telepíteni.
