Hodnocení sankcí EU jako součásti akcí a politik EU v oblasti lidských práv (rozprava)
Předsedající
Dalším bodem programu je zpráva paní Hélène Flautrové jménem Výboru pro zahraniční věci o hodnocení sankcí EU jako součásti akcí a politik EU v oblasti lidských práv.
Hélène Flautre
zpravodajka. - (FR) Vážený pane předsedající, ruský ministr zahraničních věcí, pan Lavrov, prohlásil, že pan Kouchner má "nemocnou představivost", když hovoří o sankcích proti Rusku. Při práci na této zprávě bylo třeba, abych pracovala právě s touto "představivostí". Chci poděkovat Komisi a Radě za to, že mi byly vždy k dispozici, a že byly velmi nápomocny.
Čeho se ve skutečnosti týká dnešní rozprava o sankcích? V podstatě jde o dvě věci. Po prvé, jde o kritiku využívání sankcí na potrestání špatných prohnilých darebáků na mezinárodní scéně, tj. každého, kdo se snaží blokovat mé strategické zájmy - jde o zpolitizované sankce, u kterých se používá dvojí metr. Po druhé, jde o kritiku skutečnosti, že sankce nejsou účinné v podstatě proto, že mají zvrácené důsledky, lidé si vždy najdou způsob, jak je obejít, a proto by se sankce neměly vůbec využívat. Záměrem této zprávy není vyzvat k vícero sankcím, ani k přísnějším sankcím, ani ke zrušení sankcí. Hlavní je, abychom zjistili, za jakých podmínek jsou sankce účinné. Cílem této zprávy je prozkoumat právě tento aspekt ze všech úhlů pohledu.
Už jsem řekla, že musíme usilovat o to, aby sankce byly účinné, ale účinné vzhledem k čemu? Účinné vzhledem k tomu, čeho se snažíme dosáhnout. Co se týče porušení lidských práv nebo mezinárodních či humanitárních právních předpisů, naším cílem musí být dosažení změny chování těch, na která jsou opatření zacílena. To je klíčové. Sankce nepředstavují ani trest ani uplatnění nějakého evropského trestního zákoníku určeného pro využití v mezinárodních vztazích. Sankce představují z politického hlediska nástroj, který je dost složitý, velmi těžce se uplatňují a jejich cílem je dosáhnout změny v praktikách a chování.
Evropská unie se velice zdráhá využívat nejvyšší sankce. Momentálně EU uplatňuje 31 režimů sankcí vůči třetím zemím nebo subjektům, jde především o zbrojní embarga a cílené sankce, jejichž záměrem je mít co největší dosah na subjekty, jejichž chování chtějí ovlivnit, přičemž usilují co nejvíc omezit jakékoli škodlivé humanitární důsledky. Na první pohled to vypadá příznivě, ale v této fázi vám víc říci nemůžeme. Evropská unie i nadále jedná bez toho, aby si vypracovala nějaké posouzení celkových vlivů. Proto jsme dost bezmocní, když máme hodnotit, jestli se daří našim sankcím řešit krize a podporovat lidská práva.
Proto cílem této zprávy je vyzvat k transparentnější, soudržnější, a proto i důvěryhodnější evropské politice v oblasti sankcí.
První základní úlohou je uskutečnit vyhodnocení. Druhou základní úlohou je přijmout přísný postup na základě studia specifických situací, v kterých bylo nezbytné využít sankcí jako nejlepší odpovědi s cílem dosáhnout změny.
Během několika posledních dní jste například mohli sledovat opatření, která má Evropská unie k dispozici v úsilí ovlivnit ruské úřady. Pozitivní závěr, který můžeme vyvodit, je, že cíl je jasný a je možné ho prakticky vyhodnotit. Jde o dodržování šesti bodů dohody. Takto to musí být za každých okolností. Je klíčové, abychom vždy stanovili jasná referenční kritéria,která budou až do konce (což znamená, že v některých případech to bude trvat velmi dlouho) představovat potřebné a dostatečné podmínky, které je třeba splnit, aby došlo k odstranění sankcí. Tato referenční kritéria proto musí být realistická a objektivně měřitelná.
Ačkoli je zbrojní embargo uvalené na Čínu po událostech na Náměstí nebeského pokoje (Ťien-an-men) v plné míře legitimní, nemělo by být pro nás překvapující, že toto embargo nepřináší žádné pozitivní výsledky, protože Evropská unie nepodmínila odstranění embarga žádnými konkrétními požadavky.
Příliš často je politika v oblasti sankcí nejednoznačná a flexibilní, řídí se podle nepředvídatelných politických okolností v nejvlivnějších členských státech nebo podle obchodní či geopolitické důležitosti subjektu, vůči kterému mají být sankce vzneseny. Proto, abychom politice Evropské unie přidali na důvěryhodnosti, navrhuji vytvořit síť nezávislých odborníků, kteří zodpovědností budou pomáhat Komisi s touto náročnou prací, kterou musí vykonávat v neuvěřitelných podmínkách, protože na to nemá téměř žádné zdroje.
Nenechte se zmást. Nehovořím o odebrání pravomocí Rady v oblasti politického impulsu, ani o právu Komise k předložení návrhu. Hovořím jednoduše o poskytnutí záruky, že rozhodnutí bude podložené kvalitními informacemi.
To však není všechno. Sankce jsou nástroj. Představují jeden z mnoha nástrojů (odvolávám se na první dvě zprávy, které předložil Podvýbor pro lidská práva), je třeba vypracovat komplexní a integrovanou strategii. Bez toho, aby pro danou zemi existovala strategie v oblasti lidských práv, není možné zavést účinné sankce. O sankcích musíme diskutovat na všech úrovních. Je třeba, aby byly v plné míře využity monitorovací mechanismy, například doložka o lidských právech.
Všechny sankce proti dané zemi musí být provázeny viditelnou, a proto politickou, ale také konkrétní podporou zastánců lidských práv v této zemi. Tato myšlenka je zároveň jednou z hlavních myšlenek předložené zprávy.
Na závěr mi dovolte říci, že podle této zprávy každé úmyslné a nezvratné poškození životního prostředí vede k porušení lidských práv, a proto zpráva žádá o začlenění této problematiky mezi důvody pro uplatnění sankcí. Zpráva připomíná, že sankce Evropské unie jsou určeny jen pro třetí země, ale i pro fyzické a právnické osoby, například pro obchodní firmy a samozřejmě i pro nadnárodní společnosti, které pohrdají mezinárodními právními předpisy a platí pro ně téměř beztrestnost. Stručně, tato zpráva se snaží reagovat na současný charakter světových krizí.
Jean-Pierre Jouyet
úřadující předseda Rady. - (FR) Vážený pane předsedající, vážená pani komisařko, vážená paní Flautrová, dámy a pánové, v prvé řadě chci vyjádřit naše poděkování za práci vykonanou v parlamentních výborech. Zvláštní poděkování patří paní Flautrové, předsedkyni Podvýboru pro lidská práva.
Je to velmi důležitá práce, zejména proto, že vztah mezi použitím restriktivních opatření a lidskými právy patří mezi významné otázky, které poutají pozornost mnoha aktérů na mezinárodní scéně. Jak jste zmínila už i vy, paní Flautrová, nedávné události to znovu potvrzují. Myslím si, že je vhodné zmínit, že v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky jsou restriktivní opatření i nadále založena na prosazování demokracie a právního státu a také lidských práv a základních svobod. Je však správné (jak to děláme my, a jak jste to dělali i vy v této zprávě) zkoumat možný dosah těchto opatření na základní práva těch jednotlivců, kteří jsou jim vystaveni. Proto, dámy a pánové, Rada vypracovala návrh koncepce restriktivních opatření s názvem Základní zásady používání restriktivních opatření. V tomto dokumentu se uvádí, že pozornost se věnuje, cituji: "úplnému dodržování lidských práv a zásad právního státu... v plném souladu s našimi povinnostmi plynoucími z mezinárodního práva". Samozřejmě, tento závazek zůstává ústředním prvkem našich priorit.
Neměli bychom zapomínat, že používání restriktivních opatření se netýká jen politiky v oblasti lidských práv. Jde o jeden z mnoha nástrojů, které má zahraniční a bezpečnostní politika k dispozici. Kromě obrany a lidských práv existují i jiné cíle, které se týkají budování míru, posilňování mezinárodní bezpečnosti, ochrany základních zájmů a posilňování bezpečnosti Evropské unie, nebo jednoduše podpory mezinárodní spolupráce.
Jak jste řekla, sankce by proto měly být součástí integrovaného, komplexního přístupu k dané krajině, ke kterému by měl zároveň patřit i politický dialog, stimuly, podmíněnost a jiné nástroje zahraniční politiky. Z toho pohledu mě těší, že zpráva podporuje myšlenku Rady, že všechny nástroje zahraniční politiky, včetně restriktivních opatření, je třeba uplatňovat flexibilně.
Určitě chápete, že není jednoduché vypracovat komparativní analýzu, kdybychom sledovali jen různé režimy sankcí, přičemž jediným referenčním kritériem by byla situace v oblasti lidských práv v jednotlivých zemích. Je důležité, aby nebyl režim restriktivních opatření vytrhnut z kontextu, při uplatňování těchto opatření se nemůžeme spoléhat na to, že všechno automaticky zapadne na své místo.
Při uplatňování restriktivních opatření v rámci boje proti terorizmu jsou tato opatření zaměřena především na předcházení teroristickým činům, a zejména na všechno, co by mohlo přispět k financování takovýchto činů. Tyto seznamy jsou dobře známy, byly zveřejněny a stejně tak i opatření, ke kterým vedly.
Jedna z podmínek pokračování tohoto systému spočívá na dvou pilířích. Prvním je skutečnost, že je třeba, aby byla tato opatření spolehlivá, což znamená, že je třeba velice důsledně aktualizovat zmiňované seznamy tak, aby odrážely skutečnost. Druhým pilířem je respektování právního státu a následné dodržování mnoha základních zásad, mezi které patří například transparentnost postupů, možnost podnikat právní kroky a právo na obranu.
V této rozpravě (lituji, ale musím pokračovat, protože toto je obzvlášť aktuální) samozřejmě musíme vzít na zřetel rozsudek vynesený Soudním dvorem dnes ráno, na základě kterého dojde od 3. prosince ke zrušení účinnosti zmrazení finančních prostředků podle nařízení Společenství na základě usnesení Bezpečnostní rady OSN vůči dvěma žalobcům, protože nemohli zjistit, proč byli zařazeni na seznam teroristů. Soud tedy nebrání Radě v tom, aby přijímala nová opatření na zmrazení finančních prostředků za předpokladu, že zúčastněné strany budou mít přístup k informacím o tom, proč jsou na nich tato opatření zacílená, a to buď v době přijetí daného opatření, nebo co nejdřív po přijetí rozhodnutí.
Bereme také na vědomí, že v rozsudku Soudního dvora se uvádí, že se nezpochybňuje nadřazenost usnesení Bezpečnostní rady OSN, a proto se na tomto základě upraví příslušná nařízení před 3. prosincem, přičemž nejdříve bude informován Parlament.
Zpráva paní Flautrové se konkrétněji zabývá mechanismem hodnocení sankcí, Radu žádá, aby vypracovala hodnocení nebo posouzení vlivu politiky Evropské unie v oblasti sankcí. Dovolte mi zdůraznit, že Rada je připravena splnit tento požadavek, zejména co se týče výměny zkušeností a vypracování vnitrostátních osvědčených postupů pro uplatňování vnitrostátních osvědčených postupů pro uplatňování resriktivních opatření. Zkušenosti získané při tvorbě a uplatňování opatření v různých kontextech neustále ústí do každé politické diskuse, kterou v Radě vedeme. Rada také podrobně diskutuje o vhodnosti, charakteru a očekávané účinnosti jednotlivých sankcí, přičemž jako zdroj informací využívá zprávy vedoucích misí Evropské unie a pozorování předložená členskými státy.
Proto nás těší, že co se týče charakteru sankcí, shodují se naše názory s názory prezentovanými ve zprávě, zejména pokud jde o skutečnost, že je třeba upřednostňovat cílené sankce před všeobecnými. Vzali jsme na vědomí, že zpráva vyzývá Radu a Komisi, aby zvolily kombinovaný přístup (který možná ve zkratce popsat jako přístup založený na systému cukru a biče), protože i my jsme přesvědčeni, že právě toto je ten správný přístup, který je třeba zvolit.
Souhlasíme i s analýzou mezinárodní spolupráce, která se nachází ve zprávě, protože ona tvoří základ důvěryhodnosti. Mimořádnou prioritu připisujeme opatřením přijatým v rámci OSN. V Radě pracujeme na tom, abychom na základě usnesení OSN a opatření přijatých Bezpečnostní radou OSN zabezpečili stejné nasměrování se zeměmi, které leží nejblíže k Evropské unii. Pracujeme i na tom, aby byla otázka sankcí vznesena během setkání, na kterých probíhá politický dialog, a během konzultací lidských práv, které vedeme s mnoha cílovými zeměmi.
Nakonec v tomto návrhu zprávy vyjadřuje Evropský parlament přání, aby byl zapojen do každé fáze procesu, který vede k tvorbě, uplatňování a přehodnocování restriktivních opatření. Rada si je této skutečnosti v plné míře vědoma a těší se, že Evropský parlament projevil tak hluboký zájem o politiku Evropské unie v oblasti sankcí. Proto se bude Rada velice snažit o to, aby zabezpečila pravidelné informování Parlamentu o událostech v této oblasti.
Na závěr mi dovolte vzdát hold zanícení Evropského parlamentu v této oblasti a povzbudit ho, aby v co největší míře využil své parlamentní kontakty s třetími zeměmi s cílem zlepšit chápání režimu sankcí Evropské unie a prozkoumat možnosti přijetí koordinovaných opatření v oblasti podpory lidských práv. Z uvedených důvodů tedy musím vyjádřit velkou spokojenost se zprávou paní Flautrové, která nám byla právě představena.
Benita Ferrero-Waldner
členka Komise. - (FR) Vážený pane předsedající, vážený pane úřadující předsedo Rady, vážená paní Flautreová, dámy a pánové, Komise se zájmem přečetla zprávu o uplatňování sankcí a o hodnocení sankcí v oblasti lidských práv. Sankce jsou jedním z nejúčinnějších nástrojů Evropské unie na podporu dodržování lidských práv v třetích zemích. S tímto cílem byly sankce uplatněny především v následujících zemích (uvádím jen několik důležitějších příkladů): Bělorusko, Čína, Barma, Uzbekistán, bývala Jugoslávie a Zimbabwe.
Komisi těší, že se koná tato rozprava o uplatňování a hodnocení tohoto důležitého nástroje společné zahraniční a bezpečnostní politiky. Jak už řekl i úřadující předseda rady, ačkoli si uvědomujeme, že tato politika má mnoho cílů, před přijetím jakéhokoli rozhodnutí o uplatnění sankcí v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky je nejdříve třeba vyhodnotit a zvážit mnoho objektivních zájmů. Proto je třeba, aby se při hodnocení konzistentnosti politiky v oblasti sankcí nehledělo jen na situaci v třetích zemích v oblasti lidských práv, ale i na ostatní cíle a kritéria společné zahraniční a bezpečnostní politiky.
Zdá se, že systematické, jednostranné a tak řečeno automatické uplatňování sankcí vůči jakékoli zemi, jejíž politici nedodržují v plné míře lidská práva, není žádoucí. Evropská unie musí zohlednit i vliv na vztahy se zeměmi, na které jsou sankce zacílené, protože sankce mají nejen politické, ale i hospodářské důsledky. Nestačí tedy, abychom brali v úvahu jen vliv na naše diplomatické vztahy, musíme také posoudit dosah na mezinárodní činnost našich hospodářských subjektů. Obecně je třeba, aby byly sankce cílené, a aby měly dosah jen na lídry daných zemí, přičemž se musíme snažit ochránit obyvatele těchto zemí, kteří už i tak trpí, když se v jejich zemi nedodržují lidská práva. Mimo to je během diskusí o uvalení sankcí třeba rozhodnout i o referenčních kritériích, která budou použita při zrušení sankcí ("strategie ukončení"), přičemž je třeba zachovat určitou míru flexibility pro případy, když dané třetí země splní většinu referenčních kritérií, ale ne všechny.
Chci také jasně zdůraznit, že účelem sankcí není nahradit soudní konání proti osobám zodpovědným za porušování lidských práv. Tyto zločiny spadají pod pravomoc soudů, včetně Mezinárodního trestního soudu. Účelem sankcí však je dosáhnout změny politik v rámci třetích zemí, například podporovat dodržování lidských práv v právním systému dané země. Sankce tedy prosazují cíl dosáhnout změnu, a proto je možné je zrušit v případě, že v dané zemi dojde ke změnám politik. Například, Evropská unie uplatnila sankce na bývalou Jugoslávii s cílem podpořit Mezinárodní trestní soud.
Myslíme si, že je důležité podporovat dodržování lidských práv v třetích zemích, neustále sledujeme, jaké praktiky se ve třetích zemích uplatňují. Samozřejmě bude třeba v každém jednotlivém případě ze všech dostupných nástrojů vybrat ten nejúčinnější. V důsledku toho máme pocit, že podrobná analýza uplatňování sankcí na podporu politik dodržování lidských práv představuje hodnotnou politiku, a proto vám, vážená paní Flautrová, chci poděkovat za to, že jste se chopila této iniciativy.
Renate Weber
zpravodajka stanoviska Výboru pro rozvoj. - Vážený pane předsedající, jako zpravodajce Výboru pro rozvoj požádaného o stanovisku k této zprávě mi dovolte prohlásit, že Evropská unie by měla využívat tento pozoruhodný nástroj vnější politiky moudře a obezřetně. Bez ohledu na okolnosti nebo druh uplatněných sankcí vždy existuje možnost, že vzniknou nežádoucí vedlejší účinky, které by mohly vést k politováníhodným situacím.
Jsem hluboce přesvědčena o tom, že sankce by se měly zavést jen v případě, že diplomatické přesvědčování nevedlo k úspěchu. Pokud má být postup Evropské unie účinný, je třeba, aby měla vždy k dispozici komplexní posouzení situace, soudržnou strategii a přesné vyhodnocení výsledků. Aby si Evropská unie udržela svou důvěryhodnost a vyhnula se obviněním z používání dvojího metru, musí být vždy schopna zdůvodnit, proč v dané situaci byly, nebo nebyly sankce zavedeny, a to zejména na základě důvodů souvisejících s dodržováním lidských práv a na základě argumentů týkajících se účinnosti zavedení těchto sankcí. Myslím si, že je klíčové, aby zavedením sankcí Evropská unie prokázala svoji sílu, a ne slabost.
Jas Gawronski
jménem skupiny PPE-DE. - (IT) Vážený pane předsedající, dámy a pánové, dovolte mi, abych se jménem mé skupiny vyjádřil o zprávě paní Flautreové. Musím potvrdit prohlášení výboru, předložený text jako celek vítáme, zejména vzhledem k určité úpravě, dovolím si tvrdit zlepšení, která jsou výsledkem našich pozměňujících a doplňujících návrhů, a které paní Flautreová přijala. Chci jí poděkovat za to, že je tak otevřená novým myšlenkám.
Tato zpráva přináší zajímavé nové prvky a zavádí k této problematice nový přístup (tj. životní prostředí jako dostatečný důvod k přijetí restriktivních opatření). Má skupina chce zdůraznit, že při uplatnění sankcí je velmi důležité stanovit jasné podmínky, dosažitelné cíle a přiměřené referenční parametry. Aby byly sankce účinnější, snažil jsem se také poukázat na skutečnost, že je třeba, aby byly co nejvíce zacíleny, stejný názor před malou chvíli vyslovila i paní komisařka Ferrerová-Waldnerová. Tyto sankce se netýkají civilních občanů, například, nemůžeme použít nediferencovaná opatření, která by vedla k izolaci obyvatelstva. V jednom odstavci zprávy se uvádí, že sankce OSN by měly být upřednostňovány před sankcemi Evropské unie.
V této souvislosti je pravděpodobně třeba objasnit, že toto upřednostňování nebrání Evropské unii zavádět vlastní sankce ve zvláštních situacích, ve kterých by tato opatření byla přímější a lehčeji uplatnitelné z hlediska času, konkrétnosti, geografické blízkosti, v souladu se zásadou subsidiarity.
Tímto kompromisním pozměňujícím a doplňujícím návrhem poslanců zastupujících různé strany se tedy stanovilo, že pokud má systém v rámci boje proti terorizmu fungovat správně, je třeba, aby tajné služby, opatrovníci smutně známých černých seznamů, o kterých jsme tu v Parlamentu před malou chvílí hovořili, mohli vykonávat svou práci s potřebným utajením. Mimo to, jejich název je tajné služby právě proto, že musí fungovat v tajnosti, ačkoli ne beztrestně, a ne v rozporu s mezinárodním právem.
Je zřejmé, že Evropská unie musí vykonat politické posouzení sankcí. Přijatá opatření musí mít zásadní dosah. V případě, že tomu tak není, je třeba přehodnotit samotné postupy pro uplatňování sankcí. Avšak jak ve svém vystoupení řekla paní Flautreová, zpráva navrhuje, aby se na posuzování těchto sankcí vytvořily sítě nezávislých odborníků.
Naše skupina by upřednostnila, kdyby samotná Rada přijala správné rozhodnutí, protože co se týče systému, který není řízený vládami, je Rada oprávněnější a má větší pravomoc než nezávislí odborníci. V tomto duchu navrhujeme hlasovat proti novému pozměňujícímu a doplňujícímu návrhu, který zítra v zasedacím sále předloží skupina zelených/Evropská svobodná aliance, Socialistická skupina v Evropském parlamentě a skupina Aliance liberálů a demokratů za Evropu. A protože celkově vítáme práci odvedenou na předložené zprávě, moje skupina, vážený pane předsedající, bude hlasovat pro zprávu paní Flautreové. Paní zpravodajce blahopřejeme.
Maria-Eleni Koppa
jménem skupiny PSE. - (EL) Vážený pane předsedající, v prvé řadě chci poděkovat paní Flautreové a chci jí poblahopřát k vynikajícně odvedené práci. Musím však zároveň vyjádřit své zklamání a i zklamání naší skupiny z toho, že ve zprávě došlo k výrazným změnám během hlasování o pozměňujících a doplňujících návrzích v příslušném výboru.
Sankce představují další nástroj, který máme k dispozici pro ochranu lidských práv na celém světě. Hlavní však je, aby samotné sankce neporušovaly lidská práva. Ve snaze řešit nespravedlnost bychom neměli jako odpověď využívat ještě větší nespravedlnost.
Pozornost musíme věnovat i lépe zacíleným hospodářským opatřením, které budou v souladu s humanitárním mezinárodním právem. Proto za velice důležité považuji ustanovení uvedené ve zprávě, které se týká mechanismu umožňujícího soudní revizi během uplatňování sankcí. Za velice důležitou považuji i myšlenku paní zpravodajky týkající se návrhu vytvořit síť odborníků, kteří budou Radě předkládat návrhy nejpřiměřenějších restriktivních opatření.
Praktiky používané v minulosti, například embarga na léky a na ostatní základní potřeby, měly vliv na všechny obyvatele bez rozdílu, zejména na děti. Takové praktiky můžeme jen odsoudit, jsou nepřijatelné.
Právě tak je třeba prosadit rozhodnutí příslušných soudních institucí. Rada a Komise musí v konečném důsledku přehodnotit postup, na základě kterého jsou dané osoby zařazovány na černou listinu teroristů Evropské unie tak, aby byla dodržována základní práva jednotlivců a organizací uvedených na černé listině, a aby se chránila důvěryhodnost Evropské unie jako zastánce lidských práv na celém světě.
Obzvlášť je důležité, abychom dokázali zaručit účinnost sankcí, a abychom dospěli ke společnému chápání této otázky v rámci Unie. Musíme také zabezpečit spolupráci s ostatními mezinárodními organizacemi, například s Africkou unií a sdružením ASEAN, které se často nacházejí blížeji k problémovým oblastem.
Kromě přijmutí a prosazování sankcí je třeba, aby existovala i zvláštní ustanovení týkající se odstranění sankcí. Je třeba, abychom situaci v dané zemi neustále monitorovali, a aby byly stanoveny jasné podmínky. Díky jasně stanoveným podmínkám budou moci dané země lépe pochopit záměr sankcí, a my je budeme moci zrušit, když se tento záměr podaří naplnit. Takový přístup zvyšuje účinnost sankcí a posilňuje důvěryhodnost naší politiky.
Nakonec mi dovolte zdůraznit, že původně jsem zastávala názor, že ve zprávě by se neměly zmiňovat konkrétní země. Když však bylo rozhodnuto, že některé země se v textu zmíní, myslím si, že je mimořádně důležité, abychom nezapomínali na Palestinu. V této oblasti můžeme vidět vyslovenou nesrovnalost evropské politiky, která podporuje šíření demokracie ve světě, ale na druhé straně se rozhodla zavést sankce EU vůči palestinské vládě, která se k moci dostala prostřednictvím prokazatelně svobodných a demokratických voleb.
Sankcemi se nedá změnit svět, ale můžeme je považovat za důležitý nástroj, kterým je možné donutit země porušující mezinárodní právo a lidská práva, aby změnily své politiky. Stačí, aby sankce byly zacíleny, zdůvodněny a aby se neustále posuzovaly a přehodnocovaly.
Marco Cappato
jménem skupiny ALDE. - (IT) Vážený pane předsedající, dámy a pánové, děkuji paní zpravodajce za odvedenou práci. Myslím si, že návrh na stanovení stejnorodějších kritérií pro politiku v oblasti sankcí přichází ve správném čase. Obzvlášť chci poukázat na osobitý prvek, který se nachází v odstavci 6 předložené zprávy. V tomto odstavci se hovoří o trestných činech páchaných na životním prostředí a o poškozování životního prostředí, přičemž se navrhuje, aby takový čin vykonaný úmyslně také podléhal zavedení sankcí. Myslím si, že tento návrh je třeba vážně zvážit.
Co se týče dalších věcí, omezením politiky v oblasti sankcí je často její nedůslednost, ale zejména je spojená s omezeními společné zahraniční a bezpečnostní politiky Evropské unie, čím silnější a soudržnější bude tato politika, a čím bude životaschopnější, tím silnější a soudržnější bude i soubor sankcí. Naším problémem v Evropské unii je to, že jsme často příliš ustrašení. Někdy je mezi členskými státy tak těžké najít potřebný konsensus ke zrušení sankcí, který by podporovali zástupci všech stran, že až nedokážeme jednat a zůstáváme bezmocní. Dovolte mi, abych využil tuto příležitost, a abych před francouzským předsednictvím připomenul, že je zřejmé, že pokud v režimu, který vládne na Barmě, vyloučíme oblast energetiky ze seznamu sankcí, budou tyto sankce mnohem méně účinné.
Je tu i otázka lidských práv a demokracie, která by se měla stát prioritou mezinárodní politiky, a teda i prioritou politik v oblasti sankcí. Tak tomu však není, vzhledem k otázce vznesené v odstavcích 18 a 19 zprávy paní Flautreové. Konkrétně jde o dohody o spolupráci obsahující doložky a předpisy, kterými se zavádí dodržování lidských práv. Tyto doložky jsou pro Evropskou unii závazné, ale navzdory tomu se neustále ignorují.
Proto, než se dostaneme k sankcím, je třeba nejdříve najít mechanismus, prostřednictvím kterého bude možné prosadit uplatňování těchto doložek. Opět vedeme rozhovory s Vietnamem a dalšími asijskými zeměmi. Musíme najít mechanismy, i postupné mechanismy, abychom se vyhnuli zavedení sankcí (pane předsedající, už jsem téměř skončil), ale můžeme tak učinit, jen pokud budeme dodržovat zákonnost těchto doložek a písemných dohod, které Evropská unie uzavřela.
Konrad Szymański
jménem skupiny UEN. - (PL) Vážený pane předsedající, není náhodou, že pojem "sankce" není v mezinárodním právu vymezen. Jde o nátlakový nástroj, který je těžko přesně popsat. V důsledku toho je ještě těžší naplnit ambiciózní návrhy paní zpravodajky, které se týkají harmonizace zásad používání sankcí. Mohly by být i kontraproduktivní.
Sankce představují nepostradatelný nástroj zahraniční politiky Evropské unie. Z hlediska rozsáhlých pravomocí Evropské unie v oblasti obchodu a kontroly hranic jsou sankce mimořádně důležité pro realizaci záměrů jak v oblasti bezpečnosti, tak i v oblasti ochrany lidských práv. Proto jsou sankce součástí palety nástrojů, které má naše zahraniční politika k dispozici, a proto je uplatňujeme podle libovůle a někdy nepřiměřeně. Namísto toho, abychom na sankce uplatnili nějaký strnulý soubor předpisů, měli bychom ve jménu účinnosti našeho vlivu na světovou politiku přenechat rozhodování o jejich zavedení na uvážlivé politické vyhodnocení situace. I přes tuto všeobecnou výhradu, naše politická skupina podporuje předloženou zprávu.
Raül Romeva i Rueda
Vážený pane předsedající, dvojí metr a neexistující samostatné hodnotící a monitorovací nástroje, kterými se z hlediska sankcí obvykle popisuje zahraniční politika Evropské unie, v současnosti představují jednu z nejvážnějších hrozeb pro evropskou důvěryhodnost.
V mnoha případech jsou tyto sankce, nebo restriktivní opatření, jak se jim též hovoří, založeny víc na osobních sympatiích a antipatiích než na jasné, soudržné a přesvědčivé strategii, jejímž cílem by mělo být nejen zajištění bezpečnosti Evropské unie, jak je to ustanoveno v cílech společné zahraniční a bezpečnostní politiky, ale i zlepšení situace v oblasti lidských práv, základních svobod, právního státu a dobrého řízení ve světě, jak je to uvedeno v článku 11 Smlouvy o Evropské unii.
Na to je třeba okamžitě vypracovat hodnocení a studie vlivu systému sankcí, díky čemu se budeme moci dopracovat k politice, která bude z hlediska systému sankcí jednak oprávněná, a jednak účinná.
Takový je ve zkratce záměr zprávy paní Flautreové. Základ zprávy, když vznikla v Podvýboru pro lidská práva, je přiměřeně kvalitní. Zpráva obsahuje některé prvky, které považuji za klíčové. Zpráva například trvá na skutečnosti, že se Rada podpisem výše zmiňovaných Základních zásad používání restriktivních opatření zavázala k tomu, že tak bude činit v rámci komplexního přístupu, v kterém by měl být prostor i na následující nástroje: doložky o lidských právech a o demokracii, systém všeobecných preferencí a rozvojová pomoc.
Zpráva znovu opakuje žádost, aby Rada Evropské unie okamžitě zaujala společnou pozici k vývozu zbraní, která umožní, aby se současný kodex chování v této oblasti stal právně závazným, což jsme v minulosti v tomto Parlamentu opakovaně schválili.
Některé aspekty, které považuji za klíčové, však byly ze zprávy vynechány. Doufám, že během rozpravy a zítřejšího hlasování na plenárním zasedání se je podaří do textu znovu zapracovat.
Po prvé, co se týče černých listin, v kontextu boje proti terorizmu bude třeba vykonat jejich revizi, aby bylo zajištěno dodržování lidských práv a základních právních záruk osob, které se na nich nacházejí.
Po druhé, jak tu už také bylo řečeno, podporuji myšlenku, aby Komise vytvořila síť nezávislých odborníků, jejichž úlohou bude navrhnout Radě nejvhodnější restriktivní opatření na základě dané situace, přičemž budou odpovědní i za vypracovávání pravidelných zpráv o vývoji situace na základě stanovených kritérií a cílů a v případě potřeby budou také navrhovat vylepšení uplatňovaná sankcí.
Vittorio Agnoletto
jménem skupiny GUE/NGL. - (IT) Vážený pane předsedající, dámy a pánové, dovolte mi poblahopřát paní Flautreové k její vynikající práci. Avšak Výbor pro zahraniční věci během hlasování překroutil tuto práci, a to aspoň zčásti, v důsledku čeho se poslanci ze Socialistické skupiny v Evropském parlamentě a poslanci ze skupiny zelených/Evropské svobodné aliance zdrželi hlasování a jen poslanci ze skupiny Evropské lidové strany (křesťanských demokratů) a evropských demokratů a poslanci z Aliance liberálů a demokratů za Evropu schválili podstatně pozměněný a doplněný text, a to právě proto, že přijmutí vícero pozměňujících a doplňujících návrhů, které předložili, změnilo politickou vyváženost této zprávy. Připomínám také, že moje skupina, Skupina konfederace Evropské sjednocené levice - Nordická zelená levice, hlasovala ve výboru proti tomuto návrhu.
Jako skupina musíme uznat, že třináct předložených pozměňujících a doplňujících návrhů, i kdyby byly přijaty, nemůže změnit politický tón této zprávy. Proto ačkoli budeme hlasovat za většinu pozměňujících a doplňujících návrhů, naše závěrečné hlasování zůstává i nadále kritické.
Podle našeho názoru problém spočívá v tom, že mezinárodní vztahy musí být založeny na dialogu a vzájemné úctě, i když se jednotlivé názory rozcházejí. Sankce musí být posledním řešením, které budou členské státy a mezinárodní organizace využívat, ale předložená zpráva je vyzdvihuje na post hlavního nástroje zahraniční politiky Evropské unie
Myslíme si také, že za prioritu by se měla považovat tzv. pozitivní motivační opatření. Zemi je třeba odměnit, když se ujme podpory a dodržování lidských práv podepsáním konkrétních hospodářských, obchodních a finančních dohod. Namísto toho však zpráva klade důraz na negativní opatření, která jsou "překvapivě" zaměřena vždy proti obvyklým podezřelým, například proti Kubě. Tyto příklady dokazují, jak chybná je politika v oblasti sankcí.
V krátkosti, potřebujeme víc spolupráce a méně jednostranných trestů. Dokonce ani Evropská unie nemá monopolní postavení v oblasti lidských práv, čehož důkazem je i naše nesnesitelné zacházení s migranty a Romy. Možná bychom měli zavést sankce sami proti sobě!
Bastiaan Belder
Vážený pane předsedající, paní zpravodajka se domnívá, že je důležité, aby byla evropská politika v oblasti sankcí posuzována na prvním stupni a opakovaně posuzována na druhém stupni (viz bod 11). Evropská opatření v podobě sankcí je přirozeně možné hodnotit pozitivně, pokud přinášejí skutečné zlepšení situace v oblasti lidských práv v příslušné partnerské zemi. Proto je důležité vykonávat důsledné posuzování s cílem prozkoumat účinnost politiky v oblasti sankcí.
Je však třeba, aby Rada a Komise začaly vést vážnou diskusi o využívání politiky v oblasti sankcí. Konečně, jak už paní Flautreová správně poznamenala, je velmi těžké zavést účinné sankce, když neexistuje jasný rámec. Vzhledem k tomu, že v Evropské unii jsou sdružené různé členské státy, ptám se, zda je vůbec možné jednomyslně se shodnout na sankcích - v této souvislosti nás napadá případ Kuby a také Zimbabwe. Z hlediska možnosti opakovaného prozkoumání politiky v oblasti sankcí, kterou paní Flautreová také obhajuje, můžeme pochybovat o tom, zda politika v oblasti sankcí skutečně představuje tak vhodný nástroj.
V krátkosti, pokud chceme zlepšit bezpečnost a situaci v oblasti lidských práv v partnerských zemích Evropské unie, je důležité, abychom dostatečně zvážili správný nástroj, kterým toho chceme dosáhnout. Například, mohla by vážná narušení svobody věrovyznání v Číně a Indii přimět Evropskou unii k tomu, aby přijala skutečné formální opatření? Momentálně je opakované zvážení evropských opatření v takových případech vhodnější než unáhlené opakované prozkoumání politiky v oblasti sankcí.
Bez ohledu na tyto výhrady doufám, že budu moci podpořit zprávu paní Flautreové za předpokladu, že nebude přijatých příliš mnoho pozměňujících a doplňujících návrhů.
Frank Vanhecke
(NL) Vážený pane předsedající, dovolte mi, abych začal kriticky. Myslím si, že je dost cynické, když se ve zprávě o lidských právech opakovaně uvádí, že je třeba uplatnit vícero ustanovení Lisabonské smlouvy. Jak všichni víme, Lisabonská smlouva byla odmítnuta v demokratickém referendu v Irsku. Příčina, proč byla odmítnuta jen v Irsku, spočívá v tom, že žádná jiná země nepřiznala svým občanům lidské právo demokraticky vyjádřit svůj názor o této smlouvě. Kromě toho, Lisabonská smlouva je jednoduše jen kopií evropské ústavy, která už byla rozhodně odmítnuta v referendech ve Francii a Holandsku. Začněme tedy dodržováním lidských práv našich vlastních voličů a přestaňme se už neustále odvolávat na smlouvu, která byla v referendu odmítnuta, a která je právně mrtvá.
Druhý bod, ke kterému se chci kriticky vyjádřit, se týká skutečnosti, že tato zpráva je přeplněná dobrými úmysly, ale skutečnost je dost odlišná. Právě jsme byli svědky ukončení olympijských her v Číně, kde všichni naši evropští demokraté stáli bok po boku s představiteli komunistického režimu, což je možné považovat za zopakování situace z roku 1936, když se olympijské hry konaly v nacistickém Německu. Za těchto okolností by bylo vhodné, kdybychom několik měsíců zahanbeně mlčeli, ačkoli přiznávám, že zprávu v její současné podobě je možné podle norem tohoto Parlamentu popsat jako pozoruhodně vyváženou, přičemž právem kritizuje mnoho otázek, například situaci na Kubě a v Zimbabwe. V této zprávě však chybí vážné varování před celosvětovou islamizací, v důsledku čeho jsou ohroženy všechny svobody tvořící úplný základ naší společnosti.
Na závěr chci vyslovit ještě jednu výhradu týkající se oblasti, která je mému srdci velmi blízká. V našich vlastních evropských zemích, zejména v mé vlasti, v Belgii, jsme stále častěji svědky přijímání zákonů, které omezují svobodu projevu a dokonce zavádějí tresty odnětí svobody za názory, které tvoří skutkovou podstatu trestního činu, zejména v oblasti přistěhovalectví a islamizace. Takový vývoj považuji za mimořádně znepokojující a myslím si, že v tomto směru musíme bojovat zuby-nehty (a to i v tomto Parlamentu, když diskutujeme o lidských právech), abychom bránili svobodu projevu i v našich vlastních členských státech Evropské unie.
Uvedl jsem tři kritické poznámky k této zprávě. Co se týče jejího zbývajícího textu, nepatří mezi to nejhorší, co jsme zde, v Parlamentě, měli možnost vidět. Proto tuto zprávu podpoříme za předpokladu, že zítra nebudou přijaté nějaké nepřijatelné pozměňující a doplňující návrhy.
Laima Liucija Andrikien
(LT) Je samozřejmé, že názory o politickém dosahu sankcí se velmi liší. Existují případy, kdy sankce vůči vládnoucímu režimu způsobují utrpení nevinných lidí, tím se nepřímo podporuje stínová ekonomika a černý trh. V některých případech plyne riziko z toho, že dojde k porušení lidských práv, ze zařazení jmen daných osob na černé listiny. Kromě toho důvěryhodnost sankcí ohrožuje i skutečnost, že při jejich zavádění se používá dvojí metr podle toho, nakolik je daný partner EU strategicky významný. Jako nejnovější příklad je možné uvést neschopnost Evropské unie zavést sankce vůči Rusku, a to i přesto, že Rusko porušilo mezinárodní právní předpisy tím, že napadlo území svrchované země, Gruzie, pod záminkou ochrany svých občanů. Sankce však i nadále zůstávají jednou ze zbraní ve výzbroji Evropské unie. Podle mého názoru jsou sankce a měly by i zůstat integrální součástí společné zahraniční a bezpečnostní politiky, nebo přesněji řečeno, měly by být prostředkem na podporu lidských práv a demokracie.
Pochopitelně Evropská unie se snaží využívat metodu cukru a biče, aby nemusela uvalovat sankce. V případě potřeby by však měly být uvaleny, přičemž je velmi důležité, aby sankce sehrávaly širší a soudržnější úlohu v rámci strategie na ochranu lidských práv.
Paní zpravodajka Flautrová zmínila zbrojní embargo, které bylo na Čínu uvaleno jako reakce na masakr na Náměstí nebeského pokoje (Ťien-an-men). Dnes už můžeme slyšet hlasy, že by mělo být toto embargo zrušeno, ačkoli zatím, dámy a pánové, jsme se nedočkali žádného vysvětlení těchto událostí, které otřásly svobodným světem, a nedočkali jsme se ani žádné omluvy. Proč by potom měly být sankce zrušeny? Dovolte mi zdůraznit, že co se týče zavádění sankcí, Evropská unie by měla úžeji spolupracovat s jinými zeměmi a mezinárodními organizacemi, a měla by koordinovat svou politiku a svá opatření tak, aby bylo využívání sankcí účinnější.
Libor Rouček
(CS) Dámy a pánové, sankce tvoří nedílnou součást systému společné zahraniční a bezpečnostní politiky Evropské unie s cílem prosadit dodržování lidských práv, zachování demokracie a právního státu. Ačkoli nejrůznější sankční nástroje používá Evropská unie již téměř 20 let, dodnes nebylo provedeno žádné vyhodnocení ani studie dopadů sankční politiky EU. Vítám proto zprávu Hélène Flautreové jako důležitý příspěvek v tomto směru. Vítám i její mnohé závěry.
I já jsem toho názoru, že je nutno posílit expertní a analytické schopnosti Evropské unie při rozhodování o sankcích. Ratifikace Lisabonské smlouvy a vytvoření evropské vnější služby k tomu vytváří vhodnou příležitost. Sankce, pokud jsou použity, by měly být součástí celkové ucelené koncepce zahraniční politiky, jinými slovy, neměly by být používány odděleně, jen samy o sobě, bez ohledu na ostatní nástroje zahraniční politiky a bez spolupráce s ostatními aktéry mezinárodního systému. Sankce by měly být také doprovázeny pozitivními opatřeními a stimuly s cílem podpořit lidská práva, podpořit občanskou společnost a demokracii. A konečně, sankce by se neměly vztahovat na humanitární pomoc. Sankce by měly být zaměřeny na konkrétní osoby, např. s cílem omezit jejich pohyb, zabavit jejich majetek, a ne na oběti jejich zlovolného jednání.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Vážený pane předsedající, sankce představují důležitý nástroj zahraniční politiky. Je nezpochybnitelné, že v Jihoafrické republice vedly k pádu apartheidu. I pro mne osobně bylo uvalení sankcí užitečné, protože v roce 1983 na základě amnestie, která byla vynucena v důsledku sankcí, mě propustili z vězení, ačkoli, bohužel, jen nakrátko.
Je však pravda, že sankce často nejsou účinné, čehož příkladem je Zimbabwe a Kuba. Hospodářské sankce se často používají jako omluva pro těžkosti, které jsou ve skutečnosti výsledkem především nekompetentního diktátorského vládnutí.
Existuje však i jeden druh sankcí, který není možné zneužít k takové propagandě. Jde o zákaz vstupu do Evropské unie. Tento zákaz se však nesmí vztahovat jen na představitele nejvyšších orgánů, jako je to například v případě Běloruska, musí zahrnovat i jednotlivce, kteří zastávají posty na střední úrovni aparátu útlaku a porušování lidských práv. Běžní lidé potom uvidí, že přijatá opatření nejsou namířena proti nim, ale proti aparátu diktátorské moci.
Ģirts Valdis Kristovskis
(LV) Dovolte mi pochválit paní Flautreovou za to, že se snaží o posilnění způsobilosti a zvýšení autority Evropské unie. Nepochybuji o tom, že je třeba, aby byly sankce uplatňovány flexibilně, ale paní zpravodajka zároveň poukazuje na to, že je nepřípustné, aby se při zavádění sankcí používal dvojí metr. Nedostatečná konzistentnost ohrožuje důvěryhodnost evropských sankcí a politik. Evropská unie se sama kompromituje, když zavede režim sankcí, a potom ho sama poruší, jako v případě Roberta Mugabeho. Poměrně často se chová Evropská unie k zemím mimo EU rozdílně, což má své následky. Povolný postoj Evropské unie k otázce Gruzie způsobil v Rusku skutečný výbuch nadšení. Podle jejich názoru je vojenská agrese nejlepším nástrojem na ochranu lidských práv. V různých částech světa samozřejmě vládnou různé hodnoty. Bezzubost společné zahraniční a bezpečnostní politiky je důkazem toho, že v Evropské unii vládnou obchodní zájmy. Když to posoudíme z praktického hlediska, nemůže tomu být jinak. Bohužel zvyšuje se tím dojem beztrestnosti určitých hlavních mocností a posilňuje se i jejich vědomí, že mohou porušovat mezinárodní práva. Používání dvojího metru v současnosti způsobí ještě víc problémů v budoucnosti.
Erik Meijer
(NL) Vážený pane předsedající, sankce byly vhodným nástrojem k postupnému odstranění nejhorších forem koloniální nadvlády a apartheidu v Jihoafrické republice a v Jižní Rhodésii. V minulosti to byli vždy odpůrci změn, kteří odmítali sankce a poukazovali především na jejich negativní vedlejší účinky. Na druhé straně zástupci chudých a utlačovaných v těchto zemích zdůrazňovali, že přijímají nevýhody spojené s bojkotem, protože si uvědomují, že za svoje osvobození musí nějakým způsobem zaplatit.
Trvalý hospodářský bojkot obludného režimu Saddáma Husajna nás naučil, že výsledkem takového bojkotu někdy může být i stav, kdy se obyvatelé dané země postupně stanou izolovanými, mají strach z okolního světa a podporují svoji vládu. Bojkot rozhodně nepomůže prosadit přání vnějšího světa vůči domácímu veřejnému mínění, ale jde o vhodný nástroj na podporu potlačeného veřejného mínění a na boj za zlepšení situace v zemi. Když podle tohoto vzoru dokážeme důsledně rozlišovat mezi jednotlivými možnostmi, sankce zůstanou i nadále užitečným nástrojem na zabezpečení větší rovnosti a demokracie.
Kinga Gál
(HU) Děkuji za prostor, vážený pane předsedající. Myslím si, že vyhodnocení opatření a sankcí Evropské unie, které jsou součástí politik Unie, je v oblasti lidských práv mimořádně důležité, zvláště v této napjaté době, kdy jsme v současnosti svědky krize v Gruzii, které předcházela otázka Tibetu a dokonce i Zimbabwe. Proto bych chtěla poblahopřát paní Flautreové k její zprávě. Tato politika sankcí je založena na dobře stanovených zásadách v oblasti lidských práv a mezinárodního práva, které byly upevněny početnými dokumenty OSN a Evropské unie.
Problémy se nevyskytují na úrovni zásad, ale na úrovni jejich uplatňování v praxi, kde jsme svědky nedostatku důslednosti, účinnosti a vyváženosti. Systematické prosazování kritérií v oblasti lidských práv je nezbytným předpokladem pro udržení důvěryhodnosti Unie. Podle mého názoru jsme svědky nedostatečné důslednosti proto, že často padá za oběť každodenním politickým zájmům. Právě tak klíčové je, abychom postupovali jednotně. Ačkoli budeme mít společné standardy, bude to zbytečné, když budou mezi jednotlivými členskými státy velké rozdíly v jejich uplatňování v praxi. Například zatímco Evropská unie bránila ochranu lidských práv v Tibetu, byl v Unii členský stát, který vyhostil tibetské utečence. V zájmu politické účinnosti musíme vytvořit politiku v oblasti sankcí, která bude transparentní, jednotná, a která bude mít dobře stanovené cíle. Kromě jednotných opatření je důležitá i rychlá, nebo dokonce okamžitá reakce. Jak vidíme, diplomatické hašteření zesměšňuje nejen naši politiku v oblasti sankcí, ale i celou Unii. Všechna tato opatření však dosáhnout svého hlavního cíle, pokud budou provázeny pozitivními opatřeními zaměřenými na podporu příslušné občanské společnosti. Děkuji vám za pozornost.
Corina Creţu
(RO) Doufám, že tato zpráva sehraje důležitou úlohu při posilňování evropské politiky v oblasti uplatňování sankcí společenství.
Myslím si, že je nezbytné, aby v budoucnosti postupovaly jednotlivé členské státy soudržněji jednak v procesu rozhodování o sankcích, a jednak v souvislosti s jejich správným uplatňováním. Pokud chceme, aby byla Evropská unie na mezinárodní scéně silná a respektovaná, a pokud chceme, aby její opatření, včetně sankcí, měly co největší dosah, je třeba prokázat velkou míru solidarity a vyhnout se používání dvojího metru.
Je třeba, aby sankce v nejmenší možné míře měly vliv na obyvatele zemí nacházejících se v regionech, na které jsou sankce uvaleny. Nedovolme, aby tito lidé trpěli dvojnásobně, vzhledem k tomu, že už i tak jsou oběťmi utlačovatelských režimů nebo zkorumpovaných vlád. Jsem velmi ráda, že i pani komisařka zdůraznila tento aspekt.
V neposlední řadě mi dovolte poukázat na alternativu k sankcím. Začátkem tohoto týdne jsme byli svědky zvláštního případu: krize v Gruzii a postoje 27 členských států k Rusku. O výsledcích pondělního summitu se vedou vášnivé diskuse právě pro rozpor mezi prezentovaným pevným a téměř vehementním postojem a zdrženlivostí, pokud jde o ochotu zavést sankce.
Myslím si, že pokud je ještě možné věci napravit, a pokud dialog může zabránit zhoršení situace, měly by sankce zůstat tím posledním opatřením, které použijeme.
Ignasi Guardans Cambó
(ES) Vážený pane předsedající, velmi vítáme myšlenky uvedené v této zprávě o hodnocení sankcí. Je jasné, že otázku sankcí je třeba důsledně zvážit, mnohokrát se ukázalo, že sankce byly zavedeny úplně zbytečně, v mnoha případech byly úplně nespravedlivé, mnohokrát sankce poškodily ty nejslabší členy společnosti.
Proč by rybáři v Mauretánii měli platit za to, že v jejich zemi najednou došlo k převratu? Kde se v tom dá najít nějaký smysl? Sankce je proto třeba přehodnotit a zanalyzovat, a to jednak samotnou ideu, a jednak její uplatňování.
Kromě toho, když se sankce používají příliš často a nesouvisle, tedy tak, jak je tomu i v případě Evropské unie, ztrácejí důvěryhodnost a stejně tak i Evropská unie. Jedna věc je zohledňovat naše vlastní zájmy, ale něco úplně jiného je, když žebříček našich zájmů používáme jako barometr na stavení toho, jestli v daném případě zavést, nebo nezavést sankce.
Je nezbytné, aby se samostatně monitorovala účinnost těchto opatření, je nezbytné, abychom podporovali inteligentní sankční metody, které budou mít přímý a osobní vliv na osoby zodpovědné za porušování lidských práv. Učíme se z postupu Spojených států amerických v Korejské lidově demokratické republice a ze zmrazení bankovních účtů v Macau. Studujeme tento příklad, kterému bylo věnováno velmi málo veřejného zájmu, ale který byl mnohem účinnější jako organizování početných tiskových konferencí proti konkrétní vládě.
Proto podporuji tuto zprávu, ale Komise a Rada mají před sebou ještě mnoho práce, aby skutečně monitorovaly, co se dělá, proč se to dělá a jak se to dělá.
Eoin Ryan
Vážený pane předsedající, v prvé řadě chci poděkovat paní zpravodajce a chci ji ubezpečit, že její zprávu podpoříme.
Je správné, že Evropská unie má k dispozici soubor přísných politických a hospodářských nástrojů, které je možno využít vůči režimům na celém světě, které porušují lidská práva svých občanů. Ale pokud jde o uplatňování politických a hospodářských sankcí, musí být Evropská unie velmi opatrná.
Evropská unie je největším přispěvovatelem v rámci zahraniční rozvojové pomoci, ale co se týče sankcí, musí konat moudře a obezřetně. Zavedení sankcí například vůči Zimbabwe, Sudánu nebo Barmě mělo velmi negativní důsledky na běžné lidi žijící v těchto zemích. Proto se musíme snažit zabezpečit, aby námi uvalené sankce neměly dosah na nejchudší a nejutlačovanější osoby v těchto zemích, ale aby dolehly a útočily na lidi, kteří stojí v čele těchto zemí.
Někteří moji předřečníci zmiňovali Kubu. Nechápu proč uplatňujeme sankce vůči Kubě. Obchodování s Kubou by se mělo vrátit do normálních kolejí, kdybychom tak učinili namísto uplatňování těchto nesmyslných sankcí, v průběhu deseti let by se Kuba změnila v úplně jinou zemi.
Jak jsem už řekl, při zavádění sankcí musíme být opatrní. Při zavádění hospodářských a politických sankcí je třeba, aby byly zacíleny na ty, kteří jsou za daný stav zodpovědní. Zaměřme se na jejich finanční záležitosti v zahraničí nebo na omezení jejich cestování. Sankce mohou být prospěšné, ale jejich účinnost je omezená, zejména když je zavedenou jen země Evropské unie. Sankce OSN jsou mnohem silnější a mohou být mnohem účinnější.
Podporuji tuto zprávu, ale myslím si, že účinnost sankcí je omezena. Mohou být účinné, ale při jejich uplatňování musíme postupovat moudře a obezřetně.
Athanasios Pafilis
(EL) Vážený pane předsedající, předložená zpráva pod záminkou lidských práv navrhuje, aby se politika Evropské unie prosazovala co nejúčinnějším využíváním nepřijatelné a nelidské zbraně ve formě sankcí a embarg prostřednictvím vydírání a vyvíjení nátlaku na země, lidi a vlády, které se postaví kapitalistickému barbarství.
Navrhované, šikovně zacílené sankce ve spojení s financováním mimovládních organizací jako žoldáků EU představují nejhanebněji otevřené zasahování do vnitřních záležitostí svrchovaných zemí. Takovýto postup porušuje ty nejzákladnější zásady mezinárodního práva, resp. toho, co z mezinárodního práva zůstalo.
Zpráva v praxi přijímá sankční politiku uplatněnou Spojenými státy americkými proti Kubě v souladu se zákonem "Helms Burton", který kromě jiného zavazuje dokonce i třetí země obchodující se Spojenými státy americkými, aby se řídily sankcemi, které zavádí.
Tento zákon a toto embargo opakovaně odsoudila drtivá většina přítomných na valných shromážděních OSN. Jde o postup, který je možné přirovnat k vývozu vnitrostátního práva, které tupí a odmítá mezinárodní zásady a Chartu OSN.
Skutečnost, že zpráva se odvolává na OSN a zdůrazňuje lidská práva, představuje jen chabý pokus fíkovým listem zakrýt agresivní imperialistickou politiku Evropské unie. Je to neuvěřitelně pokrytecké. Ptáme se vás: proč nepřijímáte žádná opatření vůči Rusku? Samozřejmě, nesouhlasili bychom s tím. Proč nepřijímáte žádná opatření vůči Číně? Samozřejmě, nesouhlasili bychom s tím, abyste přijali nějaká opatření. Vysvětlení spočívá v tom, že v těchto zemích máte své hospodářské zájmy. Osoby, které představily doložku o lidských právech ve zprávě pana Agnoletta, se rozhodně mají z čeho zodpovídat, protože Evropské unii poskytli alibi a záminku pro její zločinnou politiku namířenou vůči lidem.
Jsme přesvědčeni, že lidé jsou sami dostatečně schopní a zodpovědní, aby si vyřešili své problémy. Nepotřebují samozvané ochránce, zejména ne Evropskou unii.
Bogusław Sonik
(PL) Vážený pane předsedající, používání sankcí by se mělo stát skutečným a účinným prvkem zahraniční politiky Evropské unie v oblasti lidských práv. Závěry zprávy paní Flautreové jsou, podle mého názoru, správné. Politiku dvojího metru, která se už dosud používala, je třeba změnit. Bylo by logické rozšířit uplatňování doložky o lidských právech a demokracii tak, aby se vztahovala na všechny obchodní dohody uzavřené mezi Evropskou unií a třetími zeměmi. Myslím si, že je důležité, aby byly politické a hospodářské sankce uplatněny současně, a aby byly zacíleny především na ta odvětví hospodářství, které pro vládu dané země představují strategický zdroj příjmu. Při uplatňování sankcí bychom v dané zemi měli zároveň podporovat občanskou společnost a mimovládní organizace.
Mám však dojem, že přijmutí usnesení není dostatečným řešením. Nejlepším důkazem tohoto mého tvrzení je skutečnost, že existují případy, když jednotlivé členské státy vedené svými vlastními samotnými zájmy porušily solidaritu v rámci Evropské unie. Bez skutečné politické vůle na straně členských států Evropské unie zůstanou usnesení jen na papíře. Podle postojů orgánů Evropské unie k opatřením, která podniklo Rusko v Gruzii, budeme moci říci, že zahraniční politika Evropské unie úspěšně složila zkoušku. Už jednoduše nestačí jen hovořit o příslušných zásadách a požadavcích, je nejvyšší čas, aby se začaly uplatňovat. Právě o tom je předložená zpráva, za co chci paní Flautreové upřímně poděkovat.
Katrin Saks
(ET) Podle mého názoru je jedním z nejdůležitějších témat této zprávy stanovování referenčních kritérií.
Když zavedeme vůči dané zemi sankce, je třeba, abychom stanovili i referenční kritéria, jako, kdy a za jakých podmínek budou tyto sankce zrušeny. Bez takovýchto referenčních kritérií jsou samotné sankce bezpředmětné.
Jako příklad můžeme uvést Andidžan. Poprvé obsahoval režim sankcí politický mechanismus zaměřený na pozitivní opatření, což znamená, že byla stanovena šestiměsíční lhůta, po jejímž uplynutí měly být sankce uplatněny. Uzbekistán měl na výběr, jestli splní naše kritéria, a měl na to i dostatek času.
Je dobré, že byl uplatněn pozitivní mechanismus, ale i na něj by se měla vztahovat referenční kritéria: pokud v souvislosti s masakrem ve městě Andidžan nebudeme svědky velmi pozitivního vývoje, sankce nebudou zrušeny.
To mě přivádí k dalšímu důležitému bodu, který se nachází ve zprávě. Jde o zřízení nezávislé skupiny odborníků na sankce, jejichž úlohou má být posuzování druhů sankcí, a i toho, kdy mají být uplatněny.
V úvahu musíme brát i symbolický význam sankcí, právě s tímto fenoménem jsem se setkala v Uzbekistánu. Je těžké ho vyčíslit. Navzdory tomu, že praktický účinek sankcí tam nebyl velmi patrný, například vízový systém (úředníci, především ti, vůči kterým byly sankce zavedeny, odešli) a zbrojní embargo (zbraně tam nebyly dodávány), symbolická hodnota sankcí byla velmi velká. Takový názor zastávali všichni, od taxikáře až po ministra.
Toomas Savi
Vážený pane předsedající, zahraniční politika Evropské unie byla průkopníkem modelu pozitivní podmíněnosti (metoda cukru), kterou úspěšně uplatňovala ve vztazích s kandidátskými zeměmi.
Bohužel se ukázalo, že odměna v podobě pokroku v oblasti lidských práv nebyla v rozvojových zemích právě nejúčinnějším opatřením, které by je podnítilo v tomto směru pokračovat, protože na mezinárodní scéně se objevili noví aktéři praktikující politický dumping. Například čínská politika v Africe nijak nesouvisí s lidskými právy ani demokracií. Namísto slevování ze základních hodnot Evropské unie bychom se neměli v případě potřeby bát uplatnit "metodu biče" s cílem ukázat, že když nebudou splněny určité základní požadavky, bude to mít velmi negativní následky, kterým by se třetí strany měly raději vyhnout.
Ryszard Czarnecki
(PL) Vážený pane předsedající, používání dvojího metru v oblasti porušování lidských práv je pro Evropskou unii pohromou. Už delší dobu, a také nedávno, v kontextu ruské agrese proti Gruzii, jsme svědky situace, kdy se na země, které jsou bohaté nebo velké, navzdory tomu, že jsou diktátorské nebo polodiktátorské, uplatňuje samostatný nenáročný tarif, na rozdíl od zemí, které porušují lidská práva, ale jsou méně důležité z evropského hlediska nebo z hlediska amerických obchodních zájmů.
Neměli bychom rezignovat na nástroj, jakým je používání sankcí vůči zemím, které porušují lidská a občanská práva, protože tím opovrhujeme evropskými standardy v této oblasti. Tento nástroj by se však neměl devalvovat, měli bychom ho používat flexibilně. V tomto kontextu bychom neměli odmítat hrozbu související s možným zavedením sankcí proti Rusku za válku na Kavkaze.
Na závěr mi dovolte říci, že jsem velmi rád, že chceme uznat úmyslné poškození životního prostředí za porušení lidských práv. Kolegové z Finska, Švédska a pobaltských států v této souvislosti hovoří o potenciálních dramatických důsledcích na investice do plynovodu Nord Stream na dně Baltského moře.
Maria da Assunção Esteves
(PT) Vážený pane předsedající, Evropa potřebuje zásadní změnu, aby začala brát lidská práva vážně. Inteligentní a účinné sankce je třeba propojit na strukturální a systémovou reakci. Evropa musí postupovat jednotněji. Když přijímáme rozhodnutí, u jednacího stolu se ještě stále projevuje mýtus hranic. U stolu sedí i postkoloniální nostalgie a současné zájmy. Lidská práva si však vyžadují evropskou autoritu a víc vnitřního i vnějšího začlenění. V nové Evropě nemůžeme každý rozhodovat o tom, co chce a jak to chce. Nová Evropa je jeden celek, což platí i pro oblast lidských práv, a právě tento nástroje je třeba využít z hlediska globální politiky.
Postup je jednoduchý: potřebujeme silné evropské politické středisko, Evropský parlament s rozhodovacími pravomocemi, společnou zodpovědností při diplomatických jednáních členských států v oblasti ochrany lidských práv, přičemž řídit tuto úlohu bude Evropská komise, ve třetích zemích budou působit víc politické a méně byrokratické delegace Evropské komise, na Světovou obchodní organizaci bude vyvíjen nátlak, aby zkoumala demokratickou bezúhonnost svých členů, budou se podporovat organizační struktury Evropské unie, s Africkou unií, Unií jihoamerických národů a s dalšími regionálními seskupeními se bude vést intenzivní dialog, bude se vyvíjet nátlak na reformu OSN, ve které klíčovou úlohu sehraje Evropská unie, vytvoří se vnitřní strategie proti energetické závislosti, která bude založena na jednotné energetické politice a důsledné obranné politice.
Dámy a pánové, potřebujeme, aby v této oblasti lidských práv došlo k revoluci.
Vural Öger
(DE) Vážený pane předsedající, diskuse, která momentálně probíhá, o možném zavedení sankcí vůči Rusku v souvislosti s konfliktem na Kavkaze nám znova ukazuje, jak nezodpovědně se někdy zachází se sankcemi. Je otázka, zda jsou sankce legitimní jako nerozlišující nástroj použitelný v každé situaci. Není jasné, kdy a do jaké míry je možné skutečně zaručit jejich účinnost.
Obzvlášť je důležité, abychom dokázali správně vyhodnotit účinnost sankcí Evropské unie. Neměli by být zavádějící, naopak, musí být ušité na míru. Zodpovědnost často nesou represivní vládní režimy. Přes všechno úsilí klíčovou otázkou zůstává, jaká hodnotící kritéria použít. Kdy sankce skutečně vedou ke změně chování? Namísto zavádění ad hoc sankcí bych byl rád, kdyby byla přijata strategie EU, která by vedla k soudržné a udržitelné politice v oblasti sankcí. Museli bychom tu však dospět ke konsenzu, pokud jde o optimální podmínky jejich použití. Účinná strategie v oblasti sankcí ještě stále neexistuje.
Tato zpráva je však krokem správným směrem. Evropský parlament je v současnosti nejdůležitější institucí podporující lidská práva. Sankce Evropské unie by neměly být agresivním politickým nástrojem, naopak, měly by hájit zájmy lidí. Sankce, které trestají civilní obyvatelstvo, jsou kontraproduktivní a vůbec nesplňují účel, na který se taková opatření přijímají.
Ramona Nicole Mănescu
(RO) Sankce představují jeden z nástrojů, které může Unie využít při uplatňování své politiky v oblasti lidských práv. Navzdory tomu, jak si všimla i paní zpravodajka, skutečnost, že doposud nebyla vypracována studie o dosahu politiky Evropské unie v oblasti sankcí, stěžuje posouzení účinků této politiky i její účinnosti v praxi, což následně vede k nedostatku transparentnosti, soudržnosti a dokonce i legitimnosti sankcí Společenství.
Pokud Evropská unie nebude jednotná v otázce společné bezpečnostní politiky, bude pro nás velice těžké zavést účinné a systematické sankce Společenství. Je politováníhodné, že Unie a členské státy nepoužívaly sankce systematicky, a proto si, vážený pane předsedající, myslím, že je třeba vypracovat soudržnou strategii pro politiku v oblasti sankcí, aby bylo možno dodržovat lidská práva. Tato strategie by měla zohledňovat už podepsané dohody a doložky a měla by se vyhnout používání dvojího metru, čímž přispěje ke zvýšení důvěryhodnosti Evropské unie.
Blahopřeji paní Flautreové k vypracování této zprávy.
Genowefa Grabowska
(PL) Vážený pane předsedající, v mezinárodním právu platí následující latinská zásada: "par in parem non habet imperium". Znamená to, že stát nemůže soudit jiný stát, nebo proti němu zavést sankce, ale to platilo v minulosti, to jsou dějiny. Mezinárodnímu společenství vedenému zdravým rozumem a racionalizmem se podařilo uskutečnit ohromný obrat. Primitivní sankce, které proti sobě zaváděly státy v minulosti podle zásady vzájemných protiopatření, na základě biblické zásady, která vycházela ze starozákonního "oko za oko, zub za zub", byly nahrazeny výborným mechanismem kolektivních organizovaných sankcí, přičemž o tom, kdo jak a kdy může tento mechanismus využít, rozhodují postupy. Těší mě, že Evropská unie pracuje se stále více dokonalejším mechanismem pro uplatňování sankcí, který zahrnuje i rozlišování zohledňující konkrétní situaci a úroveň viny.
Chci zdůraznit dvě věci. Podporuji moudré a inteligentní sankce, které jsou citlivě uplatněny, ale jsem proti tzv. preventivním sankcím. Podle mého názoru je možné preventivní sankce považovat za zneužívání. PO druhé, chtěla bych vyzvat k tomu, abychom věnovali větší pozornost společnosti, našim občanům, abychom je informovali o tom, že sankce nejsou primitivním trestem, ale přirozenou, zdravou reakcí na vážné porušení zákona, a že jejich cílem je bránit demokracii.
Reinhard Rack
(DE) Vážený pane předsedající, vážená paní komisařko, chci navázat na téma, o kterém už hovořili mnozí moji předřečníci. Sankce by neměly být špatně zacíleny. Především by neměly škodit těm nejchudším z chudých. Setkáváme se tu s problematikou, která se už určitou dobu vyvíjí, ale je třeba, abychom v tomto směru pokračovali dál. V minulosti jsme byli opakovaně svědky skutečnosti, že průvodním znakem zkorumpovaných vládních režimů pohrdajících lidskými právy je často proměna velmi velkého množství veřejných zdrojů zpravidla na soukromý kapitál, který se následně umístní na nějaké pohádkové konto, kde se tyto peníze nacházejí, až dokud je daný člen vládního režimu znovu nezíská, a dokud si je nezačne užívat.
Jde tedy o to, abychom se v této oblasti snažili o navázání celosvětové spolupráce, a abychom toho i dosáhli, podobně jako v případě Mezinárodního trestního soudu. Evropská unie může v tomto směru sehrát důležitou roli při snaze zabezpečit, aby ovoce této politiky neskončilo tam, kde si to nepřejeme.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Vážený pane předsedající, blahopřeji paní Flautreové k její výborné, vyvážené zprávě. Podle mého názoru existují tři případy, ve kterých Evropská unie používá dvojí metr. Na jedné straně vidíme používání dvojího metru, když srovnáme dvě malé země, přičemž jedna z nich nám odporuje a je nepřátelská a druhá o sobě tvrdí, že je prozápadní a proevropská. Používání dvojího metru vidíme i tehdy, když porovnáme malé země s většími mocnostmi, Ruskem a Čínou, protože tu vstupují do hry hospodářské zájmy. A nakonec, třetí typ případů, kdy používáme dvojí metr, je ten, v jehož důsledku dochází ke zpochybňování naší důvěryhodnosti a našeho práva kritizovat třetí země, pokud jde o lidská práva a práva menšin, protože v Unii je několik členských států, ve kterých žije několik sto tisíc osob bez národnosti, například ve dvou pobaltských státech. Do tohoto typu používání dvojího metru můžeme zařadit i skutečnost, že vedoucí silou v Evropské unii je země, jejíž ústava ještě stále odmítá uznat regionální jazyky. Děkuji vám za pozornost.
Zsolt László Becsey
(HU) Vážený pane předsedající, chci se připojit k těm předřečníkům, kteří poukazovali na používání dvojího metru a na nedůslednost. Chtěl bych upřít pozornost paní Flautrové na odstavec 22 předložené zprávy, který se týká odůvodnění zpráv o zemi a zákonnosti sankcí a politiky v oblasti sankcí. V září 2004 přijal tento Parlament rozhodnutí o vyslání vyšetřovací mise do Vojvodiny, která se nachází na severu Srbska. Tento krok se netýkal jen otázky lidských práv, ale i otázky solidarity, protože v této oblasti žije velice mnoho Maďarů, ale i Rumunů a Němců, kteří se tu usadili v důsledku různých bouřlivých historických událostí. Prozkoumali jsme tamější vážnou situaci v oblasti lidských práv. Ve zmiňovaném rozhodnutí se uvádí, že to prozkoumá Podvýbor pro lidská práva. To se ani po třech a půl letech nestalo. Proto žádám, aby podvýbor přezkoumal tuto vážnou situaci v souladu se zmiňovaným rozhodnutím, protože jen potom bude moci Parlament upřít pozornost Rady a Komise na skutečnou situaci, a jen tak bude moci na sebe vzít potřebnou úlohu v politice v oblasti sankcí.
Jean-Pierre Jouyet
úřadující předseda Rady. - (FR) Vážený pane předsedající, dámy a pánové, v prvé řadě bych chtěl odpovědět paní Flautrové, panu Romeva I Ruedovi a dalším, kteří hovořili o tom, že je třeba vypracovat posudek, vyhodnocení a posouzení vlivu. Považuji to za velmi důležité, Rada se stejně jako Parlament zajímá o to, aby mohla být tato rozhodnutí o sankcích přijímána a aktualizována na základě co nejlepších informací. Existující opatření jsou pravidelně přehodnocovány na základě posouzení vlivu. Rada se snaží o to, aby bylo její rozhodnutí pokud možno co nejčastěji založené na zprávách od vedoucích misí v daných zemích, kteří mohou nejlépe posoudit účinnost těchto opatření.
Rada také dosáhla pozoruhodného pokroku, co se týče konzultací s místními a mezinárodními mimovládními organizacemi, Parlament dnes ukázal, že při tomto hodnocení musí sehrávat velmi důležitou roli.
Je však také pravda, že sankce představují nástroj, jehož charakter musí zůstat i nadále politický. Je třeba, bychom z hlediska metodologie měli vypracovanou strategii, ale nesmí nás omezovat, ani nesmíme připustit, aby byl tento proces automatický, to zde chci prohlásit co nejjasněji a s plnou zodpovědností, proto budou v našem hodnocení vždy existovat rozdíly. Tedy, abych řekl i paní Koppové, jejíž vystoupení bylo velmi důmyslné, sankce budou i nadále politickým nástrojem. Nejsou jediným nástrojem na podporu lidských práv. Existují další dva nástroje, které dokážou v menší míře poznamenat cílové země, ale jde také o nástroje na podporu lidských práv. Mluvím o podmínkách ustanovených v politice rozšiřování procesu asociace a stabilizace Balkánu a politiky sousedních zemí a o povinných doložkách o lidských právech, které se musí nacházet ve všech dohodách, které uzavírá Evropská unie s třetími zeměmi nebo se seskupeními zemí, přičemž porušení těchto doložek může vést ke zrušení platnosti těchto dohod.
Dovolte mi opakovaně ujistit paní Koppovou, že neexistuje žádné embargo na farmaceutické výrobky, jde o systém kontroly v případě, kdyby tyto výrobky mohly mít dvojí použití, a proto podléhají režimu nešíření zbraní. Rada se shoduje s názory mnoha řečníků, kteří poukázali na to, že sankce by měly být cílené, a neměly by mít dosah na civilní obyvatelstvo.
Také pan Cappato a pan Gawronski poukázali na důležitou otázku, vícero řečníků se vrátilo k otázce poškození životního prostředí. Momentálně poškození životního prostředí nepatří mezi cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky, tedy je pravda, že z tohoto hlediska se nebere v úvahu, a měli bychom přemýšlet o tom, zda zahrnout poškození životního prostředí, v případě, že představuje hrozbu buď pro mezinárodní bezpečnost nebo pro práva lidí, mezilidská práva. Je třeba začít o tomto tématu diskutovat. Panu Cappatovi bych chtěl také poděkovat, že ve zmiňovaných případech už Evropská unie použila energetické sankce, a stalo se tak za odlišných okolností.
Chtěl bych se vyjádřit ještě o několika věcech, které zmiňovali mnozí z vás, a které se týkají nedávných událostí. Co se týče války mezi Ruskem a Gruzií, velmi jasně chci říci, že sankce nemohou naplnit svůj záměr, pokud v jejich důsledku dojde k úplnému přerušení kontaktů s danou zemí, v tomto případě s Ruskem. Nakonec musíme přemýšlet i o tom, jestli by zavedení sankcí v tomto případě bylo v zájmu Gruzie. Všechny vás žádám, abyste o tom přemýšleli.
Vrátím se i k tomu, co bylo řečeno o procesu stanovování referenčních kritérií. Zmiňovala to paní Saksová. Jde o velmi důležitou otázku, zejména co se týče Uzbekistánu. Když jsem tam byl na konferenci o Střední Asii a o přítomnosti Evropské unie ve Střední Asii mohu prohlásit, že je to pravda. Když jsem tam byl, setkal jsem se i s paní Tadžibajevovou, politickou vězenkyní, která byla nyní propuštěna na svobodu. Doufáme, že její zdravotní stav se zlepší, a že jí bude poskytnuta přiměřená péče. Ale chci také říci, že jsem měl možnost vidět, že v důsledku dobré politiky stanovování referenčních kritérií můžeme dosáhnout pokroku, a že příslušné orgány se zaníceně snažily v plné míře splnit kritéria stanovená Evropskou unií. Když se to stane, do Uzbekistánu se v říjnu vrátíme.
Co se týče Kuby, poslancům, kteří ji zmiňovali, bych chtěl připomenout, že v červnu 2008 byly sankce proti Kubě zrušeny. Přesto však nepřestáváme důsledně monitorovat, jak se v zemi vyvíjí situace v oblasti lidských práv.
Tyto věci jsem chtěl objasnit na závěr této mimořádně podrobné a bohaté rozpravy, která dokazuje, že je velice třeba, aby byl Parlament začleněn do tohoto procesu.
Benita Ferrero-Waldner
členka Komise. - Vážený pane předsedající, myslím si, že to byla velmi užitečná diskuse, která poukázala na vícero velice důležitých otázek, nad kterými se musíme zamyslet při přijímání rozhodnutí o sankcích, protože sankce představují jen jeden z nástrojů naší zahraniční politiky. V případě, že se je rozhodneme použít, musí se tak stát po pozorném zvážení celkové situace, ve spojení s ostatními nástroji, včetně rozvojové práce a politické a hospodářské reformy v třetích zemích. Prostřednictvím všech těchto nástrojů se snažíme o jedno, o potvrzení a podporu lidských práv.
Zpráva paní Flautreové jasně dokazuje, že je třeba tento nástroj ještě víc zdokonalit. Musíme zabezpečit, aby byl samotný systém sankcí v plné míře v souladu s mezinárodním právem, a aby neporušoval základní lidská práva, ke kterým se všichni hlásíme. Jsem přesvědčena, že naše soudy (jak to dnes potvrdil i Evropský soudní dvůr) v podstatné míře přispívají k rozvoji našeho systému sankcí, přičemž zároveň zaručují dodržování základních zásad, například dodržování právního státu nebo řádného procesu. Dovolte mi zopakovat, že bychom měli podporovat lidská práva a chránit běžné obyvatelstvo, neměli bychom ho trestat, ani hospodářsky, ani nijakým jiným způsobem.
Toto je velmi důležité. Proto zopakuji, že je třeba abychom sankce zacílily na osoby, které jsou zodpovědné za porušování lidských práv, a jak řekl pan Rack, měli bychom zvolit například zmrazení účtů nebo zákaz udělení víz, abychom těmto čelným představitelům nebo osobám zodpovědným za porušování lidských práv zabránili využívat jakékoli pozitivní možnosti.
Mnoho řečníků, mezi které patří i sama paní Flautreová, žádalo o řádné hodnocení sankcí, přičemž navrhli vypracovat určitou metodologii. Myslím si, že pan Jean-Pierre Jouyet už stručně popsal práci, kterou v tomto směru vykonává Rada. Chci ji podpořit, ale myslím si zejména, že bychom se měli o něco zlepšit, pokud jde o hodnoceni ex ante před zavedením sankcí. I v tomto případě mohu nabídnout služby našich delegací, protože působí přímo v dané lokalitě a velice dobře vědí, co se tam děje. Samozřejmě, velmi užitečným v tomto směru je i příspěvek občanské společnosti a organizací působících v oblasti lidských práv.
Co se týče soudržnosti, chtěl bych říci, že sankce představují důležitý nástroj, ale je třeba, aby byly doplněny proaktivním přístupem naší rozvojové práce, například formou podpory institucí působících v oblasti lidských práv, ve formě politické reformy, nebo podpory občanské společnosti. Dobrým příkladem v této souvislosti je Barma. Na tuto zemi byly uvaleny sankce, ale zároveň jsme ponechali otevřenou možnost spolupráce s mimovládními organizacemi a organizacemi působícími v oblasti lidských práv. Myslím si, že toto je jeden z důležitých postupů, kterým můžeme udělat pokrok.
Hélène Flautre
zpravodajka. - (FR) Vážený pane předsedající, těší mě, že se konala tato diskuse. Dámy a pánové, děkuji vám za vaše příspěvky, děkuji i úřadujícímu předsedovi Rady a Komise.
Jsem přesvědčena, že prostřednictvím této diskuse vzniká něco, co bychom mohli označit jako společnou filozofii v této oblasti. Slyšeli jsme množství výzev k uplatňování důslednější politiky, důvěryhodnější politiky, ve které se nepoužívá dvojí metr, a myslím si, že právě na těchto otázkách musíme pracovat. Prostřednictvím rozhovorů s mnoha lidmi jsem se při psaní této zprávy mnoho naučila. Opravdu si myslím, že máme před sebou ještě hodně práce, a že základ této budoucí práce musí tvořit komplexní a podrobné hodnocení současné politiky v oblasti sankcí, protože když se nastolí tato otázka (můžeme to vidět i dnes, když hovoříme o Rusku), situace je okamžitě velmi bouřlivá a média hned zbystří pozornost. Proto potřebujeme velice pevnou filozofii a musíme jednat v souladu s našimi postupy a s naší politikou.
Nejde tedy o to, a nyní se vracím k otázce týkající se sítě odborníků, jestli nahradíme citlivá politická rozhodnutí technickou odborností, ale jde o to, abychom zaručili, že citlivá politická rozhodnutí budou přijata na základě co nejobjektivnějších informací. Když mluvíme o politice v oblasti sankcí, je třeba ji prosadit a přitom dodržet (jak jste to mnozí pojmenovali) "úplně objektivně referenční kritéria", která umožní měřit skutečnou účinnost sankcí.
Jsem přesvědčena o tom, že se nám daří dosahovat skutečně konkrétního pokroku. Ještě stále je tu několik věcí, které je třeba vysvětlit, určitě jste si to všichni uvědomili na základě mnohých vystoupení, a to byl i důvod, proč jsem se ve Výboru pro zahraniční věci zdržela hlasování. Dámy a pánové, myslím si, že nesmíme slevit z našich požadavků na úplné dodržování lidských práv a mezinárodního práva při vytváření černých listin, při umísťování jmen osob na tyto listiny, nebo při jejich odstraňování. Rozsudek Evropského soudního dvora, o kterém jste, pane Jouyete, právě mluvil, nás k tomu v plné míře vybízí.
Dámy a pánové, vyzývám vás, abyste přijali tuto zprávu, která sice není dokonalá, ale je velmi poctivá, a můžeme na ni být hrdí. Tato zpráva bude dobrým pracovním nástrojem.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
Hlasování se uskuteční ve čtvrtek, 4. září 2008.
Písemná prohlášení (článek 142)
Desislav Chukolov  
Vážený pane Pötteringu, vážená paní Flautrová, většina z vás působila v určitém momentu své kariéry v opozici. Víte tedy, jaká je to zkušenost, osoby, které jsou u moci, se tváří, že neexistujete, zatímco vy je obviňujete z krádeže a pochybných obchodů. V Bulharsku jsou však momentálně u moci dědicové teroristů a skuteční fašisté.
Bulharskou vládní koalici tvoří tyto tři strany: bezbožníci, kteří bombardovali kostely, aby udělali dojem na Kominternu, tj. Bulharskou socialistickou stranu, dále strana vytvořená okolo dědiců Borise III., který zatáhl Bulharsko do druhé světové války a nenechal si ujít příležitost políbit se s Hitlerem, to jsou zloději z Národního hnutí Simeona II., a nakonec protiústavní muslimská strana Hnutí za práva a svobody, jejímiž členy jsou teroristé, kteří přibližně před dvaceti lety vyhodili do povětří železniční vagony s matkami a jejich dětmi.
Dne 30. července 2008 tito lidé u moci zbili mého kolegu, pana Dimitara Stojanova. Zdravotní prohlídka odhalila 34 zranění způsobených hrdlořezy v policejních uniformách.
V souvislosti s účinnou politikou Evropské unie v oblasti uplatňování sankcí v případech závažného porušení lidských práv, o které mluvíte ve své zprávě, trvám na tom, aby tento Parlament a každý jeho poslanec vyjádřil svůj názor k této události, která je hanebná pro každého z nás, a abychom v plné míře odsoudili mafii, která vládne v mé vlasti.
Urszula Gacek  
písemně. - Systém trestního soudnictví slouží k tomu, aby potrestal, odstrašil a napravil pachatele. Sankce obecně plní stejnou úlohu. Naše systémy trestního soudnictví udělují tresty, ale je otázkou, nakolik plní svou roli, pokud jde o jejich odstrašující účinek a o nápravu pachatelů. Stejně tak je omezený i odstrašující a nápravný účinek sankcí, pokud jde o země, které nedodržují mezinárodní právo a porušují lidská práva.
Výsledky výzkumu založeného na účinnosti hospodářských sankcí ve víc jak sto případech od první světové války ukazují, že sankce budou s největší pravděpodobností účinné: pokud změna, kterou požadujeme, je mírná, pokud velké silné země nebo seskupení zemí působí proti slabší zemi, pokud je cílová země skutečně závislá na obchodování se zeměmi, které zavedly sankce, pokud jsou sankce zavedeny rychle, a pokud je škoda, která může vzniknout zemi uplatňující sankce, poměrně malá.
Sankce uplatňované Evropskou unií by měly být přesné a dobře zacílené. Měli bychom zvážit například následující opatření: zmrazení finančních aktiv, zákaz finančních transakcí, omezení investicí, obchodní omezení vztahující se na konkrétní zboží, cestovní omezení, diplomatická omezení a kulturní a sportovní omezení.
Je nezbytné, aby Evropská unie prozkoumala svoji politiku v oblasti sankcí nejen proto, aby dosáhla žádoucích změn v zemích, které se dopouštějí přestupků, ale i proto, aby zaručila svoji vlastní důvěryhodnost.
Bruno Gollnisch  
Evropský parlament si hraje na OSN, prohlašuje, že ustanoví nadvládu lidských práv na celém světě. Parlament by však udělal lépe, kdyby si udělal pořádek u sebe doma.
Ve Francii, Belgii, Německu, Rakousku jsou mnozí občané, včetně akademiků, právníků a volených zástupců, které si vybrali jejich spoluobčané, postavení před soud, odsouzeni, zničeni, přicházejí o práci, jsou uvězněni a obviňováni z rasismu za to, že kritizují přistěhovalectví, jsou obviňováni z xenofobie, protože brání legitimní zásadu vnitrostátní preference, obviňovaní z revisionismu za to, že kritizují "oficiálně", ale neustále se měnící pravdy platící o současných dějinách, obviňovaní z homofobie, když vyjádří svůj legitimní názor, že upřednostňují přirozené rodiny, které jedině jsou schopny zachovat život i v budoucnosti.
Toto politické a soudní pronásledování se vztahuje dokonce i na právníky. V Německu zatkli paní Sylvii Stolzovou za to, že u soudu obhajovala názory svého klienta. Ve Francii si rada pařížské advokátní komory způsobila ostudu tím, že zamítla čestné členství penzionovaného právníka, pana Erica Delcroixe, namísto toho, aby se postavila na jeho obranu.
Někteří soudci, například Estoup ve Versailles, Schir v Lyonu, nebo Cotte v Paříži, soupeří o co nejrozsáhlejší uplatňování těchto svévolných zákonů, bez ohledu na jakékoli zásady ochraňující svobodu. Především je však třeba říci, že některé z osob zodpovědných za tyto právní předpisy, které zabíjejí svobodu, sedí v tomto Parlamentu. Naše rozhořčení by mělo být nasměrované v prvé řadě proti nim.
Tunne Kelam  
písemně. - Evropská unie je založena na takových hodnotách,jakými jsou demokracie, nebo dodržování lidských práv. Jejich ochrana a obhajoba tvoří základ každé politiky z dílny Evropské unie.
Lidská práva jsou ukotvena i v zahraniční politice Evropské unie. Přesto až příliš často se stává, že Evropská unie není jednotná, a že není schopna rychle a účinně reagovat na hrubé porušení lidských práv.
Sankce jsou součástí politiky v oblasti lidských práv, ale nejsou uplatňovány stejně. Evropská unie by neměla zavírat oči a dělat výjimky v případě velkých zemí, například v případě Ruska nebo Číny, protože ve skutečnosti jde o zaprodání lidských práv za hospodářské výhody.
Hospodářské vztahy s třetími zeměmi, pokud v nich dochází k dlouhodobému porušování lidských práv, je třeba dobře zvážit. Na takové porušování lidských práv je třeba odpovědět sankcemi a zmrazením dalších jednání.
Proto Komisi a Radu důrazně vyzývám, aby jednali odhodlaně, jednotně a energicky. Kromě toho Evropskou unii vyzývám, aby uplatňovala politiku v oblasti lidských práv stejně, a aby zavedla sankce vůči každé zemi, v které se prokáže hrubé porušování lidských práv.
Eija-Riitta Korhola  
písemně. - (FI) Vážený pane předsedající, chci poděkovat zpravodajce, paní Flautrové, za vyváženou a hodnotnou zprávu. Zpráva důrazně žádá, aby došlo k přehodnocení sankcí Evropské unie, a aby byl výzkum součástí širší politiky Evropské unie v oblasti lidských práv, což je možné považovat jen za správné a přiměřené. Pokud nemáme k dispozici výsledky rozsáhlého výzkumu, diskuse o účinnosti, nebo neúčinnosti sankcí je bezpředmětná.
Význam sankcí v rámci politiky v oblasti lidských práv je dvojí, přičemž se tyto dva významy navzájem doplňují. Na jedné straně jde o morální odkaz od Evropského společenství hodnot, který sám o sobě představuje hodnotný signál. Na druhé straně, sankce mohou mít konkrétní dosah na vývoj situace v cílovém státě. V případech, kdy se podařilo dosáhnout skutečných trvalých výsledků, sehrály důležitou roli rozhodně oba tyto aspekty, například v boji za odstranění politiky apartheidu v Jihoafrické republice.
Pravděpodobně je nám všem však jasné, že jen samotné sankce nejsou schopny dosáhnout takových výsledků. Pokud chceme dosáhnout, aby se skutečně trvale změnila politická situace a situace v oblasti lidských práv v dané zemi, je třeba, aby byly koordinovány a komplexně využity nástroje politiky v oblasti lidských práv. Parlament už v minulosti poukázal na skutečnost, jak důležitá je existence účinnějšího shromáždění pro politiku v oblasti lidských práv.
Abychom zabránili lidským katastrofám, je třeba zvážit možnost využívání více zacílených sankcí, které by byly zaměřeny zejména proti osobám stojícím v čele daného státu a proti skupinám, které porušují lidská práva. Měli bychom být obezřetní, zejména co se týče těch omezujících opatření, která poškozují možnosti rozvoje malých a středních podniků.
Otázka, kterou si sama kladu, zní, jaká kritéria bychom měli stanovit pro zavádění sankcí. Je politováníhodné, že až příliš často je možné za hodnocením sankcí rozeznat obavu související s otázkou, nakolik přiměřené je jejich uplatňování, vzhledem k obchodním zájmům Evropské unie.
