A tibeti helyzet (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Tanács és a Bizottság nyilatkozata a tibeti helyzetről.
Az Európai Parlament immáron sok éve határozottan lándzsát tör a tibeti emberi jogok ügye mellett. Számos állásfoglalásban szólítottunk fel a kínai vezetés és a dalai láma közötti építő párbeszédre, valamint a tibeti nép emberi jogainak tiszteletben tartására.
Fellépésünkben elveink és értékeink vezérelnek, melyeknek az alapvető jogok a szerves részét képezik: az értékek, melyekkel azonosulunk, minden egyes ember méltósága, és saját, valamint nemzetiségi közösségük kulturális és vallási identitásának kiteljesítése.
A Tibet fővárosában, Lhászában és más kínai városokban idén március 10-e óta zajló események mélyen zavarba ejtenek bennünket. Elítéljük az erőszak minden formáját, valamint a katonai és rendőri erők aránytalan bevetését.
(Taps)
Elítéljük a békésen fellépő emberek meggyilkolását. Kinyilatkoztatjuk szolidaritásunkat a dalai lámával, aki a béke, a megértés és a kompromisszumkészség jelképe. Nem tűrhetünk el egy olyan helyzetet, melyben a dalai láma neve a terrorizmussal kapcsolódik össze.
(Taps)
Nem engedhetjük meg a dalai láma démonizálását. Engedjenek meg egy személyes megjegyzést: valahányszor találkoztam a dalai lámával, mindannyiszor azzal a benyomással váltam el tőle, hogy a béke, a kiegyezés és az emberi jogok iránt mélyen elkötelezett személlyel beszéltem. Teljes bizalommal viseltetem a dalai láma iránt, és azt üzenem neki, hogy mély tiszteletet és megbecsülést érzek iránta. Ezért felszólítom a Pekingben hatalmon lévőket, hogy tárgyaljanak a dalai lámával, és Kína területi integritásának megőrzésével egyidejűleg a tibeti nép kulturális és vallási identitását tiszteletben tartó és szavatoló megállapodásra jussanak vele.
A dalai láma elfogadta meghívásunkat, hogy a kultúrák közötti párbeszéd európai évének keretében a tervek szerint december hónapban felszólaljon az Európai Parlamentben.
Mindazonáltal remélem, egyetértenek azzal, hogy a közelmúltbeli tibeti események tükrében a dalai láma az Európai Parlamentben ezentúl bármikor szívesen látott vendég.
(Taps)
Az Európai Unió és Kína közötti együttműködés a két fél kölcsönös érdeke. Kína nagy nemzet, és Kínával partnerségi alapon együtt kívánunk működni.
Néhány hónap múlva Kína látja vendégül az olimpiai játékokat. Kívánjuk, hogy az idei olimpiai játékok sikeresek legyenek. Ugyanakkor ennek vannak bizonyos előfeltételei: a tibeti nép kulturális és vallási identitásának tiszteletben tartása, valamint az olimpia előtt és alatt történő szabad és tisztességes tudósítás. Ezért el kell ítélni, hogy Tibetből újságírókat és tudósítókat utasítottak ki.
Miután a többi intézmény elnökeivel együtt nagy örömmel értesültem, hogy részt vehetek a pekingi játékok megnyitó ünnepségén, itt és most, az Európai Parlament plenáris ülésén hadd tegyek egy dolgot teljesen egyértelművé: amennyiben a pekingi vezetés nem törekszik párbeszédre és kompromisszumra, minden felelősségérzettel rendelkező politikusnak el kell gondolkodnia azon, hogy részt vehet-e a megnyitó ünnepségen.
(Taps)
Hölgyeim és uraim, hozzá kívánunk járulni ahhoz, hogy a világ sportolói tisztességes és szabad versenyen találkozhassanak Pekingben. Értékeink és önbecsülésünk azonban nem engedik, hogy elveinket feladjuk. Ránk különleges feladat hárul itt az Európai Parlamentben.
(A képviselők felállnak és felállva ünneplik a szónokot.)
Janez Lenarčič
soros elnök. - (SL) Hölgyeim és uraim, az Európai Unió aggódva figyeli a tibeti helyzet és a szomszédos kínai tartományok - Csinghaj, Szecsuán és Kansu - helyzetének alakulását, ahol számottevő tibeti népesség él.
Az Európai Unió képviselői a tibeti zavargások kezdete óta sűrű kapcsolatban vannak Kína képviselőivel. Az Európai Unió kérésére a kínai fél március 15-én benyújtotta az első jelentést az uniós trojkának a tibeti fővárosban, Lhászában történtekről. A tibeti helyzetet az Európai Unió képviselőinek a kínai külügyminiszter-helyettessel tartott március 17-i találkozóján is megvitatták. A megbeszélésen mindkét fél egyetértett abban, hogy a tibeti eseményekről folyó párbeszédnek folyamatosnak és nyíltnak kell lennie.
A brüsszeli kínai nagykövetségnél történt incidenst követően az Európai Unió képviselői március 19-én ugyanezzel a kormánytaggal folytatandó tárgyalásokra kaptak meghívót. A tibeti eseményekkel összefüggő számos európai tiltakozás miatt a kínai kormány tagja bocsánatkérést követelt, valamint a kínai nagykövetségeknek okozott esetleges károk megtérítését követelte.
Múlt hét elején, március 17-én, az elnökség a tibeti zavargásokról szóló számos jelentés fényében mélységes aggodalmának adott hangot. Kifejezte legmélyebb együttérzését az áldozatok családjaival, és hangsúlyozta, hogy szeretné, ha a kínai kormánytól sürgősen pontos információkat kapna a tibeti helyzetről.
Az elnökség mindegyik félnek azt tanácsolta, hogy visszafogottan járjon el. Felszólította a kínai kormányt, hogy mondjon le a tiltakozók elleni erőszak alkalmazásáról, és a tiltakozásokra a nemzetközileg elfogadott demokratikus elvek szerint válaszoljon. Az elnökség ezzel egy időben felhívta a tiltakozókat, hogy tartózkodjanak az erőszaktól. Hangsúlyozta, milyen nagy jelentőséget tulajdonít a szabad véleménynyilvánítás és a békés tiltakozás jogának.
Miként tudjuk, az Európai Unió támogatja Kína területi integritását, ugyanakkor szorgalmazza a kínai hatóságok és a tibeti vallási vezető, a dalai láma, valamint a dalai láma képviselői közötti békés kiegyezést. Nyilatkozatunk ezért felszólítja a kínai kormányt, hogy adjon választ a tibetieknek az emberi jogok tiszteletben tartásával kapcsolatos félelmeire. Az Európai Unió mindkét felet konstruktív párbeszéd megindítására buzdítja. Ez lenne egy olyan állandó megoldás alapja, mely mindenki számára elfogadható lenne, és a tibeti kultúrát, vallást és identitást tiszteletben tartaná.
Az előbb említett elnökségi nyilatkozaton túlmenően az Európai Unió felszólította a kínai kormányt, hogy tegye lehetővé a független nemzetközi média számára a Tibetbe történő bejutást. Ezt a témát Ön is említette, elnök úr. A kínaiak mindezidáig elvetették ezt a javaslatot arra hivatkozva, hogy a média Tibetbe történő bejutása biztosított lesz, mihelyt a tibeti helyzet biztonságossá válik. A nemzetközi közösség a mai napig nem tud megbízható információkat szerezni a tibeti tiltakozók közötti áldozatok számáról.
A legutóbbi megbeszélések során a kínai hatóságok célzást tettek a szlovén elnökségnek arra, hogy a következő néhány napban lehetővé teszik egy újságírócsoport számára a Tibetbe való bejutást és a szabad tudósítást. Az elnökség reméli, hogy ez valóban így is lesz. Azt is szeretném kiemelni, hogy felkértük a kínai hatóságokat, adjanak pontos információt arról, mi lesz a jövőbeli sorsa azoknak a tiltakozóknak, akik múlt hét végéig nem jelentkeztek a hatóságoknál. A válasz az volt, hogy mindazokat, akik megszegték a kínai törvényt, a hatályban lévő jogszabályoknak megfelelően felelősségre vonják.
Az Európai Unió kifejezte abbéli aggodalmát, hogy az akaratukat békés módon kifejező tiltakozók további fogva tartása a tibetiek és a hanok, vagyis a tibeti kínai hatóság közötti újabb feszültségekhez vezethet. Az EU ugyanakkor szeretné leszögezni, hogy a nemzetbiztonsági jogszabályokat az emberi jogok korlátozására nem lehet felhasználni.
Elnök úr, Ön a Kínában tartandó olimpiai játékok kérdését is említette. Hangsúlyozni szeretném, hogy a múlt héten Szlovéniában tartott nem hivatalos miniszteri találkozón az Európai Unió sportminiszterei valamennyi tagállam, valamint a nyugat-balkáni országok és Norvégia olimpiai bizottságának elnökével egyetemben egyhangú nyilatkozatot fogadtak el, melyben aláhúzták az olimpiai mozgalom jelentőségét és értékeit az emberi jogok előmozdításában és támogatásában. Ezzel egy időben felemelték szavukat az olimpiai játékok bojkottja ellen. A találkozón a megnyitó ünnepségen való részvételről nem esett szó.
Az elnökségnek az a véleménye, hogy a kultúrák közötti párbeszéd évében az olimpia vagy más sportesemény bojkottja nem a megfelelő válasz lenne a megoldatlan politikai kérdésekre. Ezenkívül azt is jelentené, hogy elszalasztunk egy lehetőséget az emberi jogok tiszteletben tartatásának előmozdítására.
Hadd mondjam el azt is, hogy az Emberi Jogi Tanács genfi ülésén a tibeti helyzet miatti aggodalom uralkodott. A bécsi nyilatkozatról és cselekvési tervről szóló vitában az Európai Unió mindkét felet felhívta az erőszaktól való tartózkodásra és a nemzetközileg jóváhagyott emberi jogi normák betartására.
Az Európai Unió és Kína közötti párbeszéd e héten is folytatódik. A tegnapi telefonbeszélgetés során az EU Általános Ügyek és Külkapcsolatok Tanácsának elnöke, a szlovén külügyminiszter, Dr. Rupel úr, valamint a Kínai Népköztársaság külügyminisztere, Yang Jeichi úr, egyéb témák mellett megtárgyalták a tibeti közösség helyzetét is. Dr. Rupel úr ismételten leszögezte Yang úrnak: az Európai Unió reméli, hogy a kínai hatóságok és a dali láma vagy képviselői a lehető leghamarabb párbeszédet kezdenek majd. Ezzel egy időben felszólította a kínai hatóságokat, hogy sürgősen engedjék szabadon a véleményüket békésen kifejezésre juttató tüntetőket.
Benita Ferrero-Waldner
a Bizottság tagja. - Elnök úr, nagyon örülök, hogy erre a vitára ma kerül sor, mivel a külügyminisztereknek még pontosan meg kell tárgyalniuk, hogy miként kezeljék a helyzetet. A mai vita ezért a legjobb időben jön. Annak is örülök, hogy én is megoszthatom Önökkel az erre vonatkozó előzetes gondolataimat.
Elnök úr, minket, a Bizottságot Önhöz hasonlóan szintén mélyen aggasztanak a tibeti zavargások és az erőszak. Aggasztanak a sok ember haláláról és sebesüléséről, a fosztogatásokról és gyújtogatásokról szóló hírek. Miközben az áldozatok számáról eltérő számadatok láttak napvilágot - miként a Tanács elnöke az imént mondotta -, egy dolog bizonyos: a halottak vagy sebesültek száma a jelek szerint százakra rúg. Ezért együttérzésünket és részvétünket fejezzük ki valamennyi áldozatnak és hozzátartozóiknak. Az erőszak sohasem elfogadható, és nem járul hozzá a tartós megoldás megtalálásához.
Következésképpen felszólítjuk a kínai hatóságokat, hogy a legnagyobb visszafogottsággal kezeljék a tiltakozókat, és különösen ne alkalmazzanak erőszakot a békés tüntetőkkel szemben. A Bizottság sürgeti a kínai kormányt, hogy tegye lehetővé a független média Tibetbe való bejutását. Biztató jelnek tartom, hogy a kínai kormány arról tájékoztatta a Bizottságot, miszerint a külföldi sajtó munkatársai - köztük európai tudósítók - számára március 26. és 28. között tudósítást lehetővé tevő utazást szervez Tibetbe. Ez lényeges momentum, mivel a helyzet megértéséhez a tényekről való független megbizonyosodás döntő jelentőséggel bír. Remélem, hogy a külföldi média megszorítások nélkül végezheti majd munkáját.
A fejleményeket továbbra is szorosan nyomon fogjuk követni. Az Európai Unió határozottan támogatja a kínai hatóságok, valamint a dalai láma és képviselői közötti békés kiegyezést. Tartós megoldás mindannyiunk meggyőződése szerint csakis békés eszközökkel, valamint őszinte és tisztes párbeszéddel érhető el. Erőteljesen arra ösztönözzük a kínai kormányt és a dalai lámát, hogy a fenntartható, mindenki számára elfogadható, a tibeti kultúrát, vallást és identitást teljes mértékben tiszteletben tartó megoldás kialakítása céljából konstruktív és érdemi párbeszédet kezdjenek - ugyanis párbeszéd volt ugyan eddig sok, de nem érdemi.
Az Európai Unió mindig is támogatta Kína szuverenitását és területi integritását, ideértve Tibetet is. Ez azonban nem azt jelenti, hogy a tibeti és általában a kínai emberi jogok helyzete tisztán belügy. A nemzetközi közösség jogosan aggódik, amit a nemzetközi jogban több mint fél évszázada meglévő és az emberi jogok védelmére szolgáló eszközök is aláhúznak.
Nagy jelentőséget tulajdonítunk a szólásszabadságnak, ideértve a megkötések nélküli békés tüntetés jogát is. Ezért a tüntetőket is arra hívjuk fel, hogy mondjanak le az erőszakról.
E kérdéseket rendszeres emberi jogi párbeszédeinkben is fel fogjuk vetni a kínai félnek. A közeljövőbeli emberi jogi párbeszéd kontextusában az a javaslat is elhangzott, hogy a következő kínai helyszíni szemle Tibetben legyen. A közelmúlt fejleményei e javaslatot csak még relevánsabbá tették.
Tudok a kínai diplomáciai képviseletek előtt a múlt héten történt tiltakozásokról, melyek közül néhány erőszakba torkollt, s melyek során anyagi károk keletkeztek, és egyes képviseleteket a tiltakozók körülzártak. Ez természetesen sajnálatos. Úgy tudom, hogy a helyzet most már megnyugodott, és bízom abban, hogy a megfelelő tagállami hatóságok a diplomáciai kapcsolatokról szóló bécsi szerződés értelmében meg fogják védeni a kínai képviseleteket.
Végezetül hadd szóljak egy szót az olimpiai játékok kérdéséről. Mi úgy gondoljuk, hogy az olimpia nem politikai esemény. Ugyanakkor az olimpiai eszmében gyökerező békeüzenethez méltó környezetben, a szólásszabadság és a médiaszabadság légkörében kell lezajlaniuk.
Természetesen mindannyian figyelni fogjuk, és szorosan nyomon követjük majd, hogy a dolgok miként alakulnak a következő napokban és hetekben. Jelenleg úgy gondolom, a legsürgetőbb kérdés az, hogy mi, az Európai Unió miként tudunk együtt dolgozni azért, hogy erős és egyöntetű üzenetet küldjünk a kínai hatóságoknak és a tibeti tüntetőknek: olyan üzenetet, amely segít, hogy véget érjen az erőszak, és a két felet tényleges érdemi párbeszédben hozza össze.
Elnök
Hölgyeim és uraim, épp most kaptam egy levelet a dalai lámától, melyben köszönetet mond a meghívásért az Európai Parlamentnek. Az utolsó bekezdésben arra kér, hogy közvetítsem Önöknek a következő üzenetet:
Elnök
"Szeretnék Önnek személyesen köszönetet mondani, és Önön keresztül az Európai Parlament összes tisztelt tagjának üzenni, hogy őszintén nagyra becsülöm a tibeti nép e nagyon nehéz időszakában a tibeti nép felé megnyilvánuló együttérzésüket és támogatásukat.”
József Szájer
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (HU) Tisztelt Ház, az olimpia a béke és a kiengesztelődés szimbóluma. Nekünk, európai polgároknak határozottan ki kell állnunk közös értékeink: az emberi méltóság, a szabadság és az emberi jogok tisztelete mellett. Mi, kedves barátaim, nem mehetünk el egyszerűen némán amellett, hogy egy állam a saját polgárait gyilkolja.
Nem tűrhetjük az emberi és kisebbségi jogok tömeges sárba tiprását. Néppárti képviselőcsoportunk ezért követeli, hogy a kínai hatóságok állítsák meg az erőszakot, hagyják abba polgáraik és a dalai láma megfélemlítését és követeljük, hogy kezdjék meg a békés párbeszédet a megbékélésről és az autonómiáról Tibetben.
Őszentségét, a dali lámát barátunknak és megkérdőjelezhetetlen erkölcsi tekintélynek tartjuk és üdvözöljük felelős hozzáállását a mostani helyzethez. Üdvözlöm parlamentünk elnökének, Hans-Gert Pötteringnek felelős nyilatkozatát, hogy a nyomásgyakorlás minden lehetséges eszközét fel kell használnunk, hogy a vonakodó kínai hatóságokat az erőszak abbahagyására és az emberi és kisebbségi jogok tiszteletben tartására szorítsuk.
Tisztelt Ház, mint már mondtam, az olimpia a béke és a kiengesztelődés szimbóluma, az is kell, hogy maradjon. Az olimpia az emberi teljesítmény és az emberiséget összekötő értékek szimbóluma, és annak is kell maradnia.
Komolyan gondolják-e a kínai hatóságok, de képviselőtársaim, komolyan gondoljuk-e mi, hogy lehetséges, hogy a világ sportolói összejönnek és örömben, egyetértésben versengenek, míg ugyanaz az állam, amely a játékokat vendégül látja, egyidejűleg saját állampolgárait gyilkolja? Komolyan gondolják-e a kínai hatóságok (...)
(Felhangzó taps)
De komolyan gondoljuk-e mi, tisztelt képviselőtársaim, hogy mi, szabadságszerető emberek mosolyogva rázzuk majd olyan vezetőknek a kezét, akik a másik kezükben géppuskát tartanak?
Tisztelt Ház, ma nincs még itt az ideje a bojkott-felhívásnak, az olimpia öt hónap múlva lesz, de kristálytisztán el kell mondanunk a véleményünket, hogy követeljük a kínai hatóságoktól, hogy azonnal hagyják abba a világ sportjának e nagyszerű eseményét veszélybe sodró, hatalomittas magatartásukat Tibet ügyében. Állítsák le a vérontást, állítsák le a polgári szabadságjogok: a sajtó, a gyülekezés, a vallás szabadságának a megsértését, hagyják abba a béke embere, a dalai láma támadását.
Állítsák le a vérontást, állítsák le a polgári szabadságjogok megsértését, hagyják abba a dalai láma megfélemlítését!
(Taps)
Pasqualina Napoletano
a PSE képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök úr, tisztelt Ház, remélem, hogy az európai külügyminiszterek tanácskozása előtt az Európai Parlament hasznosan hallathatja hangját a tragikus tibeti események kapcsán.
Mindenekelőtt fontos, hogy a dalai láma kérésének helyt adva független bizottság menjen Tibetbe, és az egész világ megtudhassa az igazságot és e tragédia valódi mértékét. Azután ott van a számos fogva tartott, az eltűnésekről szóló jelentések, és a kínzásokról szóló beszámolók: minderre fényt kell vetnünk.
Másodsorban az elmúlt néhány nap szörnyű válságának arra kell késztetnie a nemzetközi közösséget, hogy olyan tárgyalásos megoldás kialakítására törekedjen - az ENSZ határozatainak megfelelő betartásával, melyek bizony léteznek, jóllehet senki sem hivatkozik már rájuk -, amely lehetővé teszi a tibeti nép számára, hogy kultúráját, nyelvét és vallását tiszteletben tartassa. Többek között emiatt megkerülhetetlen a dalai láma szerepe, ő ugyanis a biztosítéka egy olyan egyensúlynak, mely nem viszi el a tibeti kérdést a teljes függetlenség követeléséig, mégis hajthatatlan népe jogainak kérdésében.
Amíg még van rá idő, létfontosságú a kínai nacionalizmus és a tibeti függetlenségi mozgalom közötti feszültség feloldása. A dalai láma által népéhez intézett szavak, melyekben még lemondásával is fenyegetett, tanúskodnak a veszélyekről. Ezért ha a kínai hatóságok valóban békét akarnak, el kell fogadniuk a dalai láma politikai szerepét, és közvetlen tárgyalásokba kell bocsátkozniuk vele. Az elmúlt napok durva megtorlása azt jelezheti, hogy a kínaiak döntöttek, és ha ez a döntés végletes, a helyzet tragédiába fog torkollni.
Végezetül az olimpiai játékok kapcsán a következőket kívánom üzenni az európai kormányoknak: legyenek szívesek, kíméljenek meg bennünket ettől a cirkusztól, hogy ki megy, és ki nem. A dalai lámának megvolt az oka arra, hogy leszögezze: Kína elszigetelése sem a tibeti ügyet, sem az emberi jogok általánosabb ügyét nem szolgálná. Azt gondolom, hamis azt állítani, hogy a dalai láma nem tehet másként, hiszen ez azt implikálná, hogy az illető őszintétlen, miközben bebizonyította, hogy nem az, és az ilyen nyilatkozatok csak gyengíthetik őt.
A Tanács felé küldendő üzenetünk a következő: vállalja fel a felelősségét, alakítson ki egységes frontot, most nem gesztusokra, hanem következetes hosszú távú politikára van szükségünk. És attól kezdve Kínára azon meghasonlottság nélkül nézhetünk, amely a multinacionális vállalatokat, ideértve az európaiakat is, arra készteti, hogy a szakszervezeti jogok terén szembeszegüljenek a haladással, és világos üzenetet fogunk küldeni a kínai hatóságok felé, nevezetesen azt, hogy egy jelentős gazdasági és kereskedelmi hatalomnak mind a hazai, mind a nemzetközi fronton kötelezettségei vannak, és ez az olimpia előtt, után, sőt alatt is érvényes.
Marco Pannella
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök úr, tisztelt Ház, 70 évvel ezelőtt - a napokat nem tudtam kiszámolni - Európa, a nemzetállamok Európája, kijelentette, hogy nem tud és nem is fog meghalni Danzigért; ez a gyáva, antiliberális - jóllehet hivatalosan antifasiszta - Európa egészében és közösen felelős a valaha is bekövetkezett két rettenetes háború egyikéért, amelyek szörnyű sebhelyként borítják az emberiség arcát.
Ma másképp ugyan, de szintén nem akarunk meghalni Darfúrért, nem akarunk meghalni Jugoszláviáért, és nem akarunk meghalni Tibetért. Ez az Európa valóban a nemzetállamok Európája. Olvassák friss szemmel Spinellit és a Ventotene Manifestót, hallgassák a dalai láma szavait, és meglátják, hogy az autonómia választása, a "szabad Tibet a szabad Kínáért” hozzáállás mindazt képviseli, ami a most kiveszőfélben lévő Európát alkotja: európai hazánkat, amelyet sajnálatos módon újra a nemzetállamok Európájává alakítunk vissza.
Ezért meggyőződésem, hogy ki kell mondanunk: Solana úr jobban tette volna, ha hallgat, ahelyett, hogy bejelenti: "Elmegyek a nyitóünnepségre.” Egy másik lényeges dolog a dalai láma és Karma Chophel által mutatott realizmus, amely azt sugallja, hogy nem kellene felvetnünk az olimpiáról való távolmaradásunk apokaliptikus problémáját, hanem cselekednünk kellene olyan formában, hogy nem vállaljuk a nyitóünnepséget. Solana úron keresztül azt kellene mondanunk: "sic stantibus rebus”, nem megyünk, ahelyett, hogy továbbra is ezt a szégyenletes cirkuszt játsszuk. A szabad Kínáért, a szabad Európáért, szabadítsátok fel Tibetet!
Cristiana Muscardini
az UEN képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök úr, tisztelt Ház, azt hiszem, valamennyien reménykedtünk abban, hogy az olimpiai játékokra tekintettel Kína bebizonyítja, hogy fejlődése nem csupán egy jelentős gazdasági és kereskedelmi hatalom fejlődése, hanem egy olyan nemzeté is, mely képes a múltban túl gyakran megsértett emberi jogok tiszteletben tartásán alapuló új korszakba lépni, következésképp egy olyan nemzeté, mely kész a még ma is megtagadott egyéni szabadságok elismerésére.
Az elmúlt években a Kínai Kongresszuson több alkalommal volt szó a harmonikus társadalom megteremtésének szükségességéről, ámde ezek üres szavak maradtak csupán. Ami Tibetet illeti, a szólásszabadságról és a vallásgyakorlásról a két fél között létrejött megállapodás által szavatolt autonómiából semmi sem lett. Ehelyett fellángolt a megtorlás, emberek százai haltak meg, több százan sebesültek meg, és szerzetesek és egyszerű polgárok tűntek el.
Az Európai Uniónak, miközben határozottan elítéli a történteket, megfelelő politikai kezdeményezésekkel kell válaszolnia. Ha a kínai hatóságok nem hajlandók a tibetiekkel konstruktív párbeszédbe bocsátkozni és azonnal tisztázni, mi történt az eltűnt emberekkel, felül kell vizsgálni az EU és Kína közötti gazdasági és együttműködési megállapodásokat. Az olimpiai játékok megnyitó ünnepségén a magas rangú politikai tisztségviselők csak akkor vehetnek részt, ha ezt megelőzően szavatolva lesznek az emberi jogok, a halálra ítéltek szerveivel történő kereskedelmet kivizsgálják, a tibeti szerzeteseket és polgárokat szabadon engedik, és megkezdődik a párbeszéd a dalai lámával.
Daniel Cohn-Bendit
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, az európai vezetők tíz éve a közöny olimpiáján vesznek részt: minél gyorsabban fussunk a szerződések után, minél magasabbra ugorjunk az emberi jogok fölé, és minél gyorsabban repüljünk el a tibeti megtorlás fölött. Ez 10 éve így megy!
Egy diktatúrában az olimpia megtartása politikai tett, akár akarjuk, akár nem, akár akarja a törvény, akár nem. Mi a teendő ebben a helyzetben? Amikor 1936-ban Németországban megtartották az olimpiát, ez olyan politikai tett volt, melyet mindannyian most bánunk. Mi a teendő ebben a helyzetben?
Ebben a helyzetben először is az Európai Uniónak és összes vezetőjének meg kell tagadniuk az olimpiai játékok megnyitóján való részvételt. Ez olyan politikai jelzés, olyan politikai tett, melyet támogatnunk kell.
(Taps)
Másodsorban ez az olimpia meg lesz tartva. Negyven évvel ezelőtt amerikai feketék felemelték az öklüket, és ha ma egy amerikai fekete talán az Egyesült Államok elnöke lesz, ez részben az olimpiai játékokon lezajlott akcióknak is köszönhető. Ezt nem lehet eltagadni.
(Taps)
Ezért igent mondok a polgár sportolókra: meg kell kapniuk a jogot, hogy az olimpiai játékokon elmondhassák, amit akarnak. Igent mondok a polgár újságírókra: nézzék csak, hogyan ugranak, futnak, úsznak a sportolók, de fehér, vörös, fekete, és mittudomén, milyen transzparensekkel tegyék a Tienanmen teret a szabadság terévé, ahol az emberek elmondhatják, amit csak akarnak.
Harmadsorban a nézők is legyenek polgári nézők, menjenek el az olimpiára és nézzék meg, hogyan ugranak, futnak, úsznak a sportolók, szurkoljanak a saját országuknak, de anélkül, hogy az aranyérmek ráhurkolódjanak a nyakakra, és vér mocskolja be a sportolók cipőjét. Mert ez ma a pekingi valóság!
Ma Tibet van soron, de az emberi jogi és környezetvédő aktivisták is. Holnap vagy holnapután megszületik az ítélet Hu Jia ügyében, és ki tudja, mire fogják ítélni. És miért? Mert emberi jogi és környezetvédő aktivista volt. Mert Pekingben rend van. Pekingben százával történnek a letartóztatások. És ma zöldekként azt kérjük, hogy aki csak Pekingbe megy - úgy mondom, ahogy negyven évvel ezelőtt mondtuk - forgasson föl mindent, beszéljen, mondjon igent az olimpiai játékokra, de igent a szabadságra is, és mondja el, hogy a kínaiaknak meg kell érteniük, különben meg fogják bánni, hogy az olimpiai játékok házigazdái akartak lenni. Ha Pekingben rend uralkodik, ha mindenki hallgat, ha mindenki úgy viselkedik, mint a nemzetközi olimpiai bizottságok, akkor Pekingben és Tibetben az önkényuralom győzedelmeskedik. Ha viszont az emberek kinyitják a szájukat, ha lehetővé tesszük a cenzúrázatlan Internet-hozzáférést, akkor bizton állíthatom, hogy ez egy nagy pillanat lesz az olimpiai játékok, a sport és a demokrácia számára, mert a sportnak és a demokráciának kéz a kézben kell járniuk, különben nem érdemes ugrani, futni vagy úszni.
(Taps)
Vittorio Agnoletto
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök úr, tisztelt Ház, Kínában az emberi jogok tiszteletben tartása nem az olimpiával kezdődik és végződik. Nem vártunk az olimpiára ahhoz, hogy határozottan elítéljük a kínai kormányt azért, mert nem tartja tiszteletben az emberi jogokat és a demokratikus garanciákat.
Szeretnék emlékeztetni arra, hogy e Házban nemrégiben leszavaztuk a jobboldal és a konzervatívok azon javaslatát, hogy oldjuk fel a Kínába irányuló fegyverszállítást sújtó embargót. E kérés mögött akkoriban is számos nyugati kormány azon szándéka állt, hogy ne veszélyeztesse a Pekinggel fennálló üzleti kapcsolatokat. Nemrégiben Bush elnököt ugyanez az indíték késztette arra, hogy Kínát levegye az emberi jogokat legsúlyosabban megsértő országok listájáról. Sajnos rá kell döbbennünk, hogy a régi latin szállóige: "Pecunia non olet.” ("A pénznek nincs szaga.”) kormányaink körében még mindig rendkívüli népszerűségnek örvend.
Az olimpia bojkottjának csak akkor volna értelme, ha a Nyugat valóban kész lenne arra, hogy az emberi jogok tiszteletben tartásának a nemzetközi kapcsolatokban kitüntetett helyet szenteljen, de ebben az esetben az Európai Unió nem csak ellenezte volna az olimpia Kínában történő megrendezését, hanem a Kínával kötött kereskedelmi megállapodásokba már régóta bevett volna egy kötelező érvényű demokratikus záradékot "az emberi jogok tiszteletben tartásáról”. Ebből semmi sem történt meg, és a cél még mindig a nagy nyugati multinacionális vállalatok érdekeinek védelme: az Egyesült Államok és Kína közötti kereskedelem értéke ugyanis 167 milliárd dollárra rúg, az Európai Unió és Kína közötti kereskedelemé pedig 190 milliárdra; 24 millió kínai dolgozik külföldi társult vállalkozások alkalmazottjaként.
A Föld nagyhatalmai ezért hiszik azt, hogy gazdaságaik tekintetében Kínára mint mentőtutajra számíthatnak, és ezért tűrik el az alapvető jogok megsértését. A kínai kapitalizmus meg volt győződve arról, hogy a gyors gazdasági növekedés évei eltompítják a szeparatista követeléseket, de nem ez történt, mégpedig elsősorban azért, mert a kínaiak sosem vették a fáradságot, hogy megkérdezzék a tibetieket, milyen gazdasági növekedési modellt szeretnének.
Tibet azonban egyáltalán nem az egyetlen példa arra, hogy Kína kudarcot vall az emberi jogok tiszteletben tartása terén. Naponta vagyunk tanúi népszerű újságok betiltásának és nemzetközi webhelyek blokkolásának, a mezőgazdasági vidékekről származó migráns munkavállalókkal szembeni fokozódó hátrányos megkülönböztetésnek, akik közül például ezrével vannak olyanok, akik mindenféle egészségbiztosításon kívül rekednek, valamint annak, hogy a protestáns, katolikus és nem hivatalos egyházak tagjait ezrével börtönzik be és kínozzák meg, nem is beszélve az ujgur közösség elnyomásáról, a kényszermunkatáborokról és a halálbüntetésről, melyet mintegy 68 nem erőszakos gazdasági bűncselekmény büntetésére a mai napig alkalmaznak.
A jelképes tettek természetesen felettébb üdvösek, ám csak saját lelkiismeretünk megnyugtatására szolgálnak. Meggyőződésünk, hogy az olimpiáig hátralévő hónapok kivételes lehetőséget kínálnak a nemzetközi közösség és különösen az Európai Unió számára, hogy rákényszerítse a pekingi kormányt - nem csak diplomáciai úton, hanem specifikus, kereskedelemmel összefüggő kezdeményezések útján is -, hogy szabadon engedje az összes bebörtönzöttet, biztosítsa a független média Tibetbe történő bejutását, és tárgyalásokat kezdjen mind a száműzetésben lévő tibeti kormánnyal, mind a helyi tiltakozásokat irányító politikai mozgalmakkal annak érdekében, hogy a tibeti nép jogait és döntéseit tiszteletben tartó békés, diplomáciai, megegyezésen alapuló megoldást találjanak.
Patrick Louis
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, tisztelt Ház, a hivatalos kínai propaganda néhány órája azt hangoztatja, hogy a tibeti helyzetet újra kézben tartják. Az ilyenfajta nyilatkozatok, mint tudjuk, véres megtorlást takarnak.
Az európai hatóságok reakciója két okból is megdöbbentő. Először azért, mert - jóllehet Sárközy elnök egyre hangosabban hallatja a szavát és már nem zárja ki az olimpiai játékok bojkottját - külügyminiszterének hozzáállása több mint megkérdőjelezhető. Bernard Kouchner több alkalommal a "kínai barátaink” kifejezést használta. Tudja-e, hogy ez a véres önkényuralom sárba tiporja az emberi jogokat és fenyegeti a tibeti nemzeti identitást? Tudja-e, mennyi politikai fogoly van, akik közül a legfiatalabb a panchen láma? Elképedve kérdezzük: van-e még joga ahhoz, hogy országa nevében emberi jogokról beszéljen?
A Han-dinasztia óta a kínaiak azt hiszik, hogy ők magasabbrendűek a világ többi népénél. A kommunista rendszer csak e szemlélet fokozására volt jó, mégpedig azáltal, hogy az összes egyéni és társadalmi követelést, és különösen az összes nemzeti követelést eltörlő ideológiát terjesztett.
Ázsiában, miként Európában is, a birodalmak és az etnikai nacionalizmus a nemzet ellenségei. Ez a másik ok, ami miatt meg vagyok rettenve. Az európai vezetők bűnösek, mert a tibeti válsággal kapcsolatban várakozó álláspontra helyezkednek, pont ők, akik néhány héttel ezelőtt gondolkodás nélkül elismerték Koszovó függetlenségét. Az európaiak és az amerikaiak azáltal, hogy tisztán és egyszerűen rákényszerítették e szerb tartományra, Szerbia történelmi és szellemi bölcsőjére az azonnali függetlenséget, a tűzzel játszottak, mert súlyos válaszlépéseket idézhettek volna elő és következetlen nemzetközi politikát űztek. A Koszovóval és Tibettel kapcsolatos politika elfogadhatatlan "kettős mérce” benyomását kelti, amely eloszlatja a köz diplomáciai lépésekbe vetett hitét.
Végül ha nem vesszük figyelembe a nemzeti örökséget és hagyományokat, ha nem szavatoljuk az emberi jogok tisztességes kezelését, az emberi jogokról szóló nyilatkozataink mindenféle tartalom nélküli üres ráolvasásokká válhatnak. Ezért azt mondom: éljen sokáig a szabad nemzetek Európája, éljen sokáig a szabad Tibet, és éljen sokáig a szabad nemzetek világa!
Bruno Gollnisch
(FR) Elnök úr, tisztelt Ház, 113 évvel ezelőtt a híres francia szocialista, Jean Jaurès, azt írta, hogy a kapitalizmus magában hordozza a háború magvát, miként a felhők is viharral terhesek. Én személyesen azt mondanám, hogy a kommunizmus olyan biztosan hozza magával az elnyomást, ahogy a felhők az esőt. Mao óta Kína így 60 éve az emberiség történelmének egyik legszörnyűbb diktatúrája alatt nyög, pedig Maót sok európai entellektüel imádta és tapsolt neki lelkesen, ideértve az akkori bűvészinasokat is, a jelenlegi francia miniszter Bernard Kouchnert, a filozófus André Glucksmannt, és sok más maoistát, aminek épp elégnek kellett volna lennie az 1968-as forradalmi vállalkozások hitelvesztéséhez.
Igen, Cohn-Bendit úr, közülünk nem sokan voltak az 1960-as és 1970-es években, akik az Ön akkor barátainak és forradalmi elgondolásaiknak ellenszegültek volna, és elutasították volna, hogy az ázsiai népet az Ön barátai által olyannyira magasztalt marxizmus rabságába vessék. Mára a háló gazdasági szempontból valamennyivel szorosabb lett, és a kínaiak, a világ egyik legokosabb és legszorgalmasabb emberfajtája által rövid időn belül elért fejlődés segített elrejteni e politikai valóságot, aminek a lényege az, hogy még mindig önkényuralom van, nincs szabadság, nincsen a lakosságot képviselő valódi választás, nincs független igazságszolgáltatási rendszer, viszont van politikai, szellemi vagy vallási ellenállók üldözése, bebörtönzése, kivégzése.
A külső-mongóliai mongolokhoz, a hszincsiangi ujgurokhoz vagy a türkménekhez hasonlóan Tibet is olyan elnyomásnak van kitéve, mely identitásának eltiprására tör. Pedig ezt az identitást minden - a nép, a nyelv, az írás, a hagyományok, a szellemiség - megkülönbözteti a kínai identitástól. Tibet esetében sajnos nem csak katonai megszállásról és politikai megtorlásról beszélhetünk, hanem bevándorlásról is. Az előbb Önök Koszovó említése kapcsán ellenvetéssel éltek, pedig az olyan eltérő kérdéseknek, mint Koszovó és Tibet, van valami közös nevezője, mégpedig az, hogy mindegyik a bennszülöttek ellen irányuló bevándorlási politika következménye. E következmények rettenetesek - ami még ennél is rosszabb, az az, hogy nem elég, hogy úgy tettünk, mintha a valóság nem létezne, hanem még azt is megengedtük, hogy ez a folyamat saját területünk számos részén beinduljon.
Charles Tannock
Elnök úr, a tibeti tiltakozók elleni közelmúltbeli durva megtorlás távolról sem meglepő, lévén, hogy a Kínai Népköztársaságnak sok van a rovásán az emberi jogok és a demokratikus szabadságok teljes figyelmen kívül hagyása okán. Mi itt természetesen valamennyien felszólítjuk a pekingi hatóságokat, hogy a legnagyobb visszafogottsággal járjanak el és tartsák tiszteletben a tibeti nép kulturális autonómiáját és egyedülálló életmódját, valamint hagyják abba a dalai láma démonizálását.
Kínában siralmasan hosszú hagyománya van a kivégzéseknek, ott több embert végeznek ki, mint bárhol másutt a világon, többek között úgynevezett "gazdasági bűncselekményekért”. Kínában elnyomják a nem bejegyezett vallási kisebbségeket, és esküsznek az állami cenzúrára, ideértve az Internet cenzúrázását is, mellyel a Google szégyenletesen összejátszott. Mégis, Kína gazdasági hatalma és világbiztonsági jelentősége oly nagy, hogy az EU vezetői, például az Egyesült Királyság miniszterelnöke, Gordon Brown legutóbbi pekingi látogatása alkalmával, vonakodnak e témákat felvetni a kínai hatóságoknak, mert rettegnek, hogy ily módon veszélyeztethetik a külföldi befektetéseket. Ennek dacára sokan - ebben a Házban és máshol is - érthető módon most a pekingi olimpiai játékok megnyitó ünnepségének bojkottjára, ha nem magának az olimpiának a bojkottjára szólítanak fel.
Ami véleményem szerint még meglepőbb, az a Nyugat által alkalmazott kettős mérce. Múlt hónapban számos uniós tagállam és az Egyesült Államok a nemzetközi jogot figyelmen kívül hagyva és a humanitárius beavatkozásra hivatkozva egyoldalúan elismerte Koszovó függetlenségét, feldarabolva ezáltal Szerbiát. Mi itt Nyugaton azonban megkérdőjelezhetetlenül az "egy Kína” politika mellett kötelezzük el továbbra is magunkat, figyelmen kívül hagyva a demokratikus Tajvan önrendelkezési jogát még arra nézve is, hogy belépjen az ENSZ-be, jóllehet Tajvan de facto független ország, és sosem volt a Kínai Népköztársaság uralma alatt.
Személyesen, és nem képviselőcsoportom vagy nemzeti pártom nevében, az a véleményem, hogy az EU számára az "egy Kína” politika felülvizsgálata biztosan sokkal hatékonyabb módszer lenne arra, hogy jelezzük nemtetszésünket a durva kínai kommunista önkényuralom miatt.
Józef Pinior
Elnök úr, március 10. óta példa nélküli tüntetések zajlanak Tibetben, három kínai tartományban és Pekingben.
A kínai kormány azt állítja, hogy a március 12-i lhászai tiltakozásokban 18 polgári személy és egy rendőr vesztette életét, valamint összesen 623 személy sebesült meg. Tibeti száműzetésben lévő csoportok azt jelentették, hogy a tiltakozások során legalább nyolcszázan haltak meg. Az Economist tudósítója, aki a lázongások kitörése idején Lhászában tartózkodott, beszámolt a pusztítás és az erőszak nagyságáról.
Az Európai Parlamentnek legelőször fel kell szólítania a kínai kormányt - miként azt a Human Rights Watch jogosan követeli -, hogy oldja fel az összes tibeti területet sújtó zárlatát, ideértve a média zavartalan bejutását is, adjon magyarázatot az e hónapban lezajlott tiltakozások során eltűnt személyekről és halottakról, tegye közzé az összes fogva tartott nevét és fogva tartásuk helyét, és azonnali bejutást engedélyezzen független megfigyelőknek, akik kivizsgálhatják, hogy a foglyokat kínozzák-e vagy rosszul bánnak-e velük.
Másodsorban sürgetjük a kínai kormányt, hogy kezdjen konstruktív párbeszédet a dalai lámával. A tibeti közösségnek és magának a dalai lámának is el kell gondolkodnia a tibeti han kínaiak biztonságáról és megvalósítható jövőjéről.
Utolsó megjegyzésem az, hogy a jelen helyzetben most nagy felelősség hárul minden nemzetközi szereplőre - különösen az olimpiai láng szponzoraira, például a Coca Colára, a Samsungra és a Lenovóra -, hogy ne keveredjenek bele a régióban uralkodó durva elnyomó helyzetbe.
Dirk Sterckx
(NL) Helyesen emelte ki, elnök úr és biztos úr, hogy az emberi jogok kérdése sosem volt tisztán belügy. Ahol csak megsértik az emberi jogokat, nekünk itt az Európai Parlamentben tiltakoznunk kell e jogsértések ellen, és minden egyes esetben vádat kell emelnünk. Ezért jó, hogy a kínai hatóságokkal mind gazdasági, mind politikai értelemben jó kapcsolatokat ápolunk. Most ezeket a kapcsolatokat Önön keresztül kell felhasználnunk, elnök úr, és minden egyes odalátogató küldöttségen keresztül, minden egyes parlamenti bizottságon vagy olyan delegáción keresztül, mint az enyém, mely kapcsolatokat tart fenn Kínával.
E kapcsolatokat mindenekelőtt arra kell felhasználnunk, hogy meggyőződjünk arról: a sajtó végezheti a dolgát és megbízható Tibetből származó információkkal lát el bennünket. Önt, biztos úr, szintén arra kérem, hogy pekingi képviseletünkből mihamarabb küldjön embereket Tibetbe, és lehetőleg még ma kérelmezze, hogy küldjenek oda küldöttséget. El kell menniük Lhászába, hogy saját szemükkel győződjenek meg a helyzet állásáról, hogy mi történik a letartóztatott személyekkel, és mi történik a blokád alá vett kolostorokban. Önnek vannak mozgósítható emberei Pekingben. Kérem, hogy tegyen az ügyért, és tudassa velünk a történteket, hogy mi is megtudjuk, mi történik in situ.
Konrad Szymański
(PL) Elnök úr, Tibet csak egy sokkal nagyobb terv apró része. Kína napjainkban szándékosan támogat minden egyes önkényuralmi rendszert a világon, Burmától Fehéroroszországon keresztül Szudánig. A kínai ideológusok nem csinálnak titkot abból, hogy a világ számára a liberális és demokratikus fejlődési út alternatíváját szándékoznak kínálni. Hogy Kína az önkényuralmiság epicentruma lett, nem csupán tibeti, tajvani regionális probléma, vagy az ujgur nép problémája. Az önkényuralmiság eme epicentruma magának Európának és az Egyesült Államoknak a kárára érezteti egyre erősebben a jelenlétét.
Ezért ez az utolsó lehetőség, hogy eltávolodjunk a passzív politikától. Valamennyi európai kormánynak egyöntetűen fel kell lépnie, és bojkottálnia kell az olimpiai játékok nyitóünnepségét. Ennek az olimpiának a kínai politika bukásához kell vezetnie, mert ha nem, az egész szabad világ bukásához vezet.
Thomas Mann
(DE) Elnök úr, a kínai hadsereg durva fellépése a tibeti tüntetők ellen több mint 1 000 tibeti sebesüléséhez és vélekedések szerint mintegy 100 tibeti halálához vezetett. A hírzárlat és az újságírók kiutasítása ellenére megdöbbentő képsorok járták be a világot. Teljesen nyilvánvaló, hogy Kína csillagászati távolságban van attól, hogy az olimpia bármilyen értelemben megfelelő házigazdája legyen. Tény, hogy az egyik kritérium Pekingnek az olimpia színhelyéül történt kiválasztására - az emberi és kisebbségi jogok tiszteletben tartása - nem teljesült.
A NOB elnöke, Jacques Rogge, mégis már megint elfelejtett bármiféle bírálatot is megfogalmazni a helyzetről. Az olimpiai láng Athénben történt meggyújtásakor - ugyanúgy, mint egy évvel ezelőtti, Tienanmen téri beszédében - Rogge úr újra elfelejtett bármiféle utalást tenni a jelenlegi helyzetre. A sportolók természetesen hosszú ideje készülnek az olimpiára, és nem szabad, hogy erőfeszítéseik kárba vesszenek. Pöttering elnöknek teljesen igaza volt, amikor úgy jellemezte a bojkottot, mint az utolsó szalmaszálat arra az esetre, ha a kínaiak augusztusig nem hajtanának végre jelentős változtatásokat.
Az Európai Parlament Tibet Intergroupjának elnökeként teljes mértékben azonosulok ezzel az állásponttal. Szeretném kifejezni hálámat azért a szolidaritásért, melynek ma egyértelműen tanúi vagyunk. Azt is remélem, hogy sportolóink, akik felelősségtudattal megáldott felnőttek, nem fognak visszarettenni attól, hogy bármikor felemeljék a szavukat, és a mintegy 20 000 újságíró jelenlétét fel fogják használni. Az olimpiai játékok természetesen politikai lehetőségeket kínál. Esetleg a gyász jeléül az összes sportolónak fekete szalagot kellene viselnie.
A kínaiak elszámították magukat: mi, európaiak nem fogunk félrenézni. Az Európai Parlament, úgy is mint az emberi jogok élharcosa, azonnal felemelte a szavát. A szlovén elnökség pedig tegnap, az ENSZ genfi Emberi Jogi Tanácsában fejezte ki tiltakozását. Ferrero-Waldner asszony, szeretném, ha az Európai Bizottság az EU-Kína párbeszéd keretében rendkívüli ülést hívna össze. Tibetbe haladéktalanul uniós megfigyelőket kell küldeni azért, hogy az ottani helyzetről tárgyilagos képet alkothassunk.
Kínában nem csak keményvonalasok és nacionalisták vannak. Azokba a józan emberekbe vetem a reményemet, akik jól tudják, hogy a tibetiek kulturális és vallási identitása nélkül nincs előrelépés. A dalai láma békés útjának nincs alternatívája. olimpiai szellem csak ekkor tud egyáltalán kibontakozni.
(Taps)
Adrian Severin
Elnök úr, a jelenlegi tibeti válság központi kérdése nem csak az elnyomás, hanem az elszakadás is.. A mai tibeti erőszak nem csak az emberi jogokról, hanem a hatalom-megosztásról is szól. Az átláthatóság hiánya rendkívül sajnálatos, ugyanúgy, ahogy a provokatív intézkedések is manipulációnak számítanak. A kínai hatóságokat magától értetődően arra kell kérnünk, hogy civilizált, átlátható és arányos módon, az emberi jogok tiszteletben tartásával kezeljék ezeket az eseményeket.
Ugyanakkor Kína és bármely állam azon jogát is el kell ismernünk, hogy polgárai életének, szabadságának és vagyonának, valamint a közjónak a védelmében megtegye a megfelelő intézkedéseket.
Kína kétségtelenül nem az európai demokratikus és emberi jogi elvek és értékek mentén szerveződött ország. Viszont senki sem tagadhatja, hogy Kína egyes általunk vallott értékekhez közelítő kínai típusú fejlődés útján nyit a külvilág felé. A mi jogunk és kötelességünk, hogy ösztönözzük e folyamatot, és hangsúlyozzuk az emberi jogok tiszteletben tartását, ideértve a kulturális jogokat és a kulturális identitás védelmét nem csak Tibetben, hanem Kínában mindenhol.
A demokratikus szabadságokat ugyanígy védelmeznünk kell mind az autokrácia, mind a teokrácia ellenében. Amikor azonban ezt tesszük, nem szabad megfeledkeznünk arról, hogy a túlzott nyomás valószínűleg inkább lassítja a reformokat, mintsem gyorsítja őket. Jelenleg valamennyi érdekeltet arra kell kérnünk, hogy az emberi jogokat ne fogják geopolitikai elgondolások szolgálatába, vagy az olimpiai játékokat ne fogják politikai ambíciók jármába.
Az olimpiai játékoknak olyan alkalomnak kell lennie, melyet először is és mindenekelőtt Kínában. jól használunk fel a békéről, a szabadságról és az emberi méltóságról szóló beszéd céljaira.
Bronisław Geremek
(FR) Elnök úr, a tibeti bűntett egyenértékű az európai szellem és eszmék elleni bűntettel. Bizonyos helyzetekben hallgatni bűn. Elnök úr, örülök, hogy az Ön ma elhangzott szavai megtörték az Európai Unió hallgatását, és ez lehetővé teszi számomra, hogy Önhöz forduljak, elnök úr. A lengyel népnek nem csak a szabadságért való harcban van tapasztalata, hanem a kerekasztal-megbeszélésekben is, melyek e harc eszközeivé váltak. Arra kérem Önt, elnök úr, hogy kezdeményezzen kerekasztalt, amely Ön köré gyűjtené a Nobel-békedíjasokat, Tibet képviselőit és Tibet szellemi vezetőjét, a dalai lámát, azután meghívhatná a Kínai Kongresszus elnökét és a kínai hatóságokat is. Ez jó szándékú gesztus lenne, mely elindíthatná a szükséges párbeszédet és vitát. Úgy vélem, elnök úr, hogy e Ház hálás Önnek a ma itt elhangzott szavaiért. És hálás lenne egy új kezdeményezésért, a párbeszédre és békére felhívó kezdeményezésért is.
(Taps)
Elnök
Köszönöm, Geremek úr. A kérdést fel fogom vetni az Elnökségnek és az elnökök értekezletének. Minthogy ez ügyben egyedül nem dönthetek, a kérdést e szervek elé utalom.
Marcin Libicki
(PL) Elnök úr, ma a tibeti nép kiirtásának következő szakaszáról vitázunk. Tibet soha nem volt Kína állandó része. A tibeti nép a világtól elzártan élt, és a történelem folyamán lényegében független volt. Meg kell mondanom, felettébb sajnálatosnak tartom a Tanács és a Bizottság képviselőinek nyilatkozatait, melyek mindkét felet sürgetik, hogy kezdjenek párbeszédet, mivel - miként ez a legutóbbi időkben oly divatossá vált - az áldozatot összekeverik a hóhérral.
Elnök úr, üdvözlöm az Ön javaslatát a nyitóünnepség bojkottjának megszervezésére, és másokat is arra szólítok fel, hogy az Ön példájához hasonlóan járjanak el. Szeretném leszögezni, hogy az olimpiai Charta preambulumának 5. pontja megállapítja, miszerint a megkülönböztetés bármely formája összeegyeztethetetlen az olimpiai mozgalommal. Következésképpen, minthogy Kínát nem tudjuk kizárni a nemzetközi olimpiai mozgalomból, állásfoglalásunkat bojkott útján kellene világossá tennünk.
Edward McMillan-Scott
Elnök úr, lehet, hogy az olimpiai lángot a múlt hétvégén meggyújtották, ám az olimpiai eszme meghalt a tibeti utcákon.
Az olimpiai eszmét a világ legelnyomóbb rendszere ölte meg. Kína pénzeli a darfúri népirtást, a kínai vallási csoportok elleni népirtást, és most a tibeti népirtást is. Az elvi alapon politizálók számára már nem az a kérdés, hogy bojkottáljuk-e az olimpiát, hanem az, hogy a bojkott melyik formáját válasszuk.
2006 májusában tett legutolsó kínai látogatásom után mindenkit, akivel kapcsolatba kerültem - volt bebörtönzötteket, reformpártiakat és így tovább - letartóztattak, börtönbe vetettek, és egyes esetekben megkínoztak. Gao Zhishengre, Hu Jiára, Sao Dongra és másokra gondolok. Ez a kínai valóság. Akkoriban ezért követeltem, hogy az EU-ban vitassuk meg az olimpia bojkottját.
E vita azt mutatja, hogy - miként ezt képviselőtársaim egyértelművé tették - a szabad világ nem rázhat kezet, a szabad világnak nem szabad kezet ráznia gyilkosokkal. Nem csak arról van szó, miként e Ház elnöke nemrég bátran kimondta, hogy ne menjünk el az olimpiai nyitóünnepségre. Magának az olimpiának a jellegéről megfogalmazott szélesebb kérdésekre kell választ adni. Az olimpiai Charta 1. cikke egyetemes, alapvető etikai elvekről beszél. Amikor 2001-ben a kínaiak elfogadták, hogy ők legyenek 2008-ban az olimpiai játékok házigazdái, reformokra vállaltak kötelezettségeket. Ebből semmi sem lett. E Ház egyik decemberi állásfoglalásában egyhangúan azt kérte, hogy a NOB értékelje Kínának a reformok terén tett előrelépését. Ebből sem lett semmi.
A NOB-nak fel kell emelnie a szavát. A Parlament olyan vitát kezdett, mely világméretű visszhangot fog kiváltani, és ezúton köszönöm az elnöknek ezt a kezdeményezést.
Elnök
Nemsokára elérkezünk az "azonnali kérdések órájához”, de Lenarčič miniszter úrnak el kell mennie, ezért egy rövid felszólalásra most újra neki adom meg a szót.
Janez Lenarčič
soros elnök. - (SL) Nagyon köszönöm, elnök úr, hogy most lehetőséget kapok a felszólalásra. Szeretnék köszönetet mondani a parlamenti képviselőknek is a vitában kifejtett véleményükért, előterjesztett javaslataikért és kezdeményezéseikért. Miként Napoletano úr és mások is említették, a külügyminiszterek e hét végén informális találkozót tartanak. Ez alkalmat kínál a Tibettel kapcsolatos véleménycserére, amely e Ház mai vitatémája volt, és az Önök véleménye, javaslatai és kezdeményezései ezen nagyon hasznosak lesznek.
A parlamenti képviselők véleményét és állásfoglalását lehetőség szerint figyelembe vesszük. Ki kell emelnem, hogy a Tanács igyekezni fog egyöntetűen állást foglalni. Az elnökség törekedni fog arra, hogy a Tanács nyilatkozatát egyértelművé tegye. A Tanács hozzáállása egyértelmű lesz az emberi jogok tiszteletben tartásával, a bárhonnan származó erőszak elutasításával és a szólásszabadság támogatásával kapcsolatban, ideértve a békés tüntetéshez való jogot is.
Miként bevezetőmben mondottam, a kínai hatóságok és a dalai láma vagy képviselői közötti párbeszéd érdekében fogunk munkálkodni. Továbbra is kapcsolatban maradunk kínai kollégáinkkal a nemzetközi újságírók tibeti beutazásának engedélyezése ügyében. Már említettem a sportminisztereknek az olimpiai játékokra vonatkozó nyilatkozatát. A nyitóünnepségről semmit sem mondtak. Lehet, hogy más miniszterek e kérdést időben megvizsgálják. Szeretném megismételni, hogy a kínai olimpiai játékokat lehetőségnek kell tekintenünk az emberi jogok előmozdítására.
Elnök
Köszönöm, miniszter úr. Kérem, bátran közvetítse a külügyminiszterek felé a helyzetről kialakított erőteljes, vitánkban tükröződő üzenetet, valamint itt az Európai Parlamentben uralkodó hangulatot. Köszönöm mai részvételét.
Jacek Protasiewicz
(PL) Elnök úr, az évszázados olimpiai hagyomány szorosan együtt jár a béke és az erőszakmentesség fogalmával. Ezért szégyenletes, hogy abban az országban, amely néhány hónap múlva otthont ad az olimpiának, emberekre lőnek, és gyilkolják azokat, akik polgárként nyilvánosan ki kívánják fejezni törekvéseiket. Örömteli, hogy ma a végéhez közeledő vita során a Ház kereken elítélte a kialakult helyzetet. Különösen az Európai Parlament elnökének kell gratulálnom nagyon erőteljes nyilatkozatáért.
Ugyanakkor fel kell hívnom a figyelmet arra, hogy a mi egyik közvetlen szomszédállamunkban, mégpedig Fehéroroszországban, békés tüntetések leverésére szintén erőt vetnek be, és a tüntetések résztvevőit letartóztatják. Szerencsére ott nem használtak fegyvereket. Úgy vélem, teljesen világossá kell tennünk, hogy a minszki eseményeket ugyanúgy elítéljük, mint amilyen erősen elítéljük a Tibetben történteket.
Cornelis Visser
(NL) A közelmúltban Tibetben történt erőszakos cselekmények újfent ráirányították figyelmünket a tibeti nép helyzetére. Az eltűnt és halott vagy sebesült személyekkel kapcsolatos ottani helyzet felettébb zavaros. Kínának tisztáznia kell a helyzetet, és lehetővé kell tennie a nemzetközi szervezeteknek és a médiának a területre történő belépést.
Idény nyáron az olimpiai játékok Kínában kerülnek megrendezésre. Az olimpia a béke és a tisztelet szinonimája. Az olimpia kivételes lehetőséget kínál a kínai népnek, hogy kapcsolatba lépjen a világ többi részének sport- és kulturális értékeivel. A sportolóknak ebben központi szerepet kell játszaniuk. A kormányoknak ebben az időszakban nem szabad beavatkozniuk sportolóiknak a játékokban való részvételébe. A sportolók ezt maguk is képesek eldönteni és ezt nekik kell eldönteniük.
Másik oldalról a politikusok távol tarthatják magukat a nyitóünnepségektől. Támogatom az Európai Parlament elnökének a nyitóünnepség esetleges bojkottját célzó elképzelését. Nagyon fontos, hogy a tagállamok ebben az ügyben együttesen lépjenek fel. Ebben a tekintetben az Európai Parlamentnek kell kezdeményeznie.
John Purvis
Elnök úr, nem mondhatnám, hogy idén nyáron utazást terveztem volna Kínába, de most bizonyosan nem fogok elmenni oda. Sőt európai társaimnak, ideértve a karzaton helyet foglaló látogatókat és valamennyi jelenlévő képviselőtársamat is, azt javasolnám, hogy terjesszük az üzenetet, miszerint jobb lenne, ha az idei nyarat mindenki Európában töltené.
José Ribeiro e Castro
(PT) Én is üdvözlöm a vitát és a kérdésre vonatkozó megjegyzéseket. Úgy vélem, nem szabad az alapvető szabadságokkal és az emberi jogokkal összefüggő egyetlen vádpontra vagy követelésre szorítkoznunk. Ezért nekem is ki kell fejeznem szolidaritásomat Tibettel, a tibeti néppel és a dalai lámával, akinek a szavai újfent a helyes előre vezető utat jelzik. Ezen túlmenően ki kell fejeznem szolidaritásomat a kínai néppel, amely a Tiananmen tériek fiaival és lányaival nap mint nap harcol a szabadságért.
Mindezek dacára mégsem vagyok az olimpiai játékok bojkottja mellett. Szívesebben látnék egy világosabb és határozottabb politikát kereskedelmi szinten, valamint politikai kapcsolatainkban, mert ott kell fellépnünk, nem pedig a sport rovására és azon emberek közötti kapcsolatok rovására, akik megpróbálják az emberi jogokat és szabadságokat előmozdítani. Mi ezt akarjuk.
Én a politikai intézkedéseket részesítem előnyben, például azt, hogy a politikai vezetők ne vegyenek részt a nyitóünnepségen. Ugyanakkor azt gondolom, hogy folytatnunk kell a harcot, és nyomást kell gyakorolnunk Kínára a nyitás érdekében, ahelyett, hogy bezárkózásra ösztökélnénk. Úgy vélem, hogy az idei olimpiai játékok fokozottan rádöbbentik az emberiséget, és előre fogják vinni az emberi jogok, Tibet, Darfúr, és mindazok ügyét, akik a világon a szabadságért és a békéért harcolnak.
Milan Horáček
(DE) Elnök úr, Kína már évek óta sorozatosan megsérti az emberi jogokat Tibetben. Valahányszor egy kommunista diktatúra kifogy az eszmékből, tankokat és a katonaságot vet be. Én magam 40 évvel ezelőtt Prágában tanultam meg ezt a kemény leckét, és most azt látjuk, hogy Lhászában ugyanaz történik. Tibetben, Kínában, Burmában és másutt tovább folytatódik a küzdelem a szabadságért és a demokráciáért. Fontolóra kell vennünk minden rendelkezésünkre álló eszköz felhasználását, talán még az olimpiai játékok szakaszos bojkottját is. Ezenfelül sürgetjük a Tanácsot, hogy végre nevezze ki az EU különleges tibeti képviselőjét. Sokáig éljen a szabad Tibet!
Tunne Kelam
Elnök úr, az a mód, ahogy a kínai hatóságok a tibeti válságot kezelik, azt bizonyítja, hogy Peking nem hajlandó változtatni könyörtelen kisebbségi politikáján. Gyáva és tisztességtelen dolog azt állítani, hogy a zavargásokat a dalai láma szítja. Büszke vagyok Önre, elnök úr, a tibeti kérdésben elfoglalt bátor és egyértelmű erkölcsi kiállásáért, és azért, hogy ma kijelentette: feltétlen szolidaritást vállalunk a tibeti néppel.
Az olimpiai játékokra térve azt hiszem, helyénvaló emlékeztetni arra, hogy hét évvel ezelőtt, 2001 júliusában, e Ház olyan következtetést adott ki, miszerint Kína "egyértelműen nem tartja be az egyetemes emberi, polgári és politikai jogokat”, és "ez a negatív leltár és a tibeti elnyomás” (...) Kínát "nem teszi megfelelővé a 2008-as olimpiai játékok házigazdájának szerepére.” Szomorúan kell megállapítani, hogy a való élet bebizonyította ennek a következtetésnek a helytállóságát.
Felhívom a Bizottságot és a Tanácsot, hogy Tibettel ugyanolyan mértékű szolidaritást mutasson, mint amilyet e Ház ma vállalt.
Ana Maria Gomes
Elnök úr, nem hallgathatunk tovább a tibeti mészárlások láttán, és azt látva, ahogy a kínaiak megkísérlik elrejteni a mészárlások nagyságát. És magától értetődően nem hunyhatunk szemet a Tibetben és a környező kínai tartományokban kitört han-ellenes és hui-ellenes rasszista erőszak fölött sem, miként tibetiek elleni és Kínában futótűzként terjedő fajgyűlölő kirohanások mellett sem mehetünk el szótlanul.
De valamennyiünknek, a kínai népet is beleértve, meg kell értenünk, hogy a tibetiek a dalai láma békés hozzáállása dacára miért reagáltak oly hevesen. A robbanás azon hosszú ideje tartó megaláztatások, szenvedések és az emberi jogok durva megsértésének a következménye, melyeket a tibetieknek Tibetben kell elszenvedniük, ahol az agresszív pekingi politika következtében ők lassacskán kisebbségbe kerülnek.
Követeljük az emberi jogokat és szabadságokat Tibet és Kína számára egyaránt, ahol oly sokakat vetnek börtönbe csak azért, mert ki merik nyilvánítani a véleményüket - mint Hu Jiát, kevéssel azután, hogy múlt év novemberében felszólalt itt a Parlamentben. Mivel szívügyem, nem támogatom a pekingi olimpiai játékok bojkottjára való felhívásokat. Ez túlságosan is kényelmes volna azok számára, akik továbbra is a világ közönyére számítanak ahhoz, hogy továbbra is elnyomják a kínaiakat és a tibetieket. Helyette e világ polgáraiként valamennyiünk feladata az, hogy a pekingi olimpiát az emberi jogoknak, Tibet szabadságának és Kína szabadságának szentelt igazi olimpiává tegyük.
Ewa Tomaszewska
(PL) Ugyanazon a napon, amikor Lengyelországban az első részben szabad választások zajlottak, mégpedig 1989. június 4-én, a Tienanmen téren tankok taposták halálra az egyetemista tüntetőket. Az ezen eseményekért felelős rezsim saját polgárainak szerveivel kereskedik. Rendszeresen gyilkolja a tibetieket. Fel nem foghatom, hogy Kína hogy kaphatott engedélyt az olimpiai játékok megrendezésére. Támogatom a kérelmet, hogy szervezzünk egy Tibetbe küldendő megfigyelő missziót.
Marios Matsakis
Elnök úr, a közelmúltban Tibetben szörnyű, gyalázatos események történtek, melyeket mindannyian elítélünk, miként a kínai totalitárius rendszer által elkövetett sok más embertelen cselekményt is el kell ítélnünk.
Ámde az elítéléssel egy időben még mindig sokmilliárd eurós nagyságban kereskedünk Kínával. Ma e Házban senki sem mondta, hogy a kínai totalitárius rezsimre ott kellene a legnagyobb csapást mérnünk, ahol a legfájdalmasabb lenne, nevezetesen gazdasági téren. A jelenlévő biztos a múltban e Házban azt az álláspontot védelmezte, hogy Kína ellen semmiféle gazdasági embargó-intézkedést nem szabad hoznunk.
Ezért ne öljük meg az olimpiai szellemet. Ne tegyük tönkre, viszont próbáljuk meg tönkretenni a pekingi diktatúrát, és ha valami gyakorlatiasat akarunk tenni, hát akkor többé egyikünk se vegyen kínai árut.
Zuzana Roithová
(CS) Én már több éve jelzem, hogy gazdasági céljainktól függetlenül nem szabad szemet hunynunk az emberi jogok durva kínai megsértése fölött. Tibet a kínai jéghegy csúcsa.
Teljes mértékben támogatom az Európai Parlament elnökének, Hans-Gert Pöttering úrnak azon vélekedését, miszerint ha Kína tovább folytatja a tibeti nép elleni kulturális népirtást, az olimpiai játékok bojkottja indokolt lenne. Az európai politikusoknak a nyitóünnepségről történő távolmaradással kellene kifejezniük a kínai politika iránti nemtetszésüket.
A politika szimbólumokról és gesztusokról szól, és ez a helyzethez illő gesztus lenne az európai politikusok, elnökök és miniszterelnökök részéről. Nem csak személyesen számomra, hanem sok európai számára ez lesz a próbája annak, hogy az Európai Unió vajon az emberi jogokat nemzeteken átnyúló és mindenkit érintő kérdésként kezeli-e, vagy pedig Kína esetében szelektív megközelítést alkalmaz. Igen melegen támogatom azt az elképzelést, hogy saját megfigyelőket küldjünk Tibetbe.
Engedjenek meg még egy apró megjegyzést. Nem tetszik nekem, hogy manapság sem szabadon nem hordozhatjuk a tibeti zászlót, sem az olimpiával összefüggő semmilyen eseményre nem vihetjük magunkkal. Az olimpiai eszme a sportszellem tisztaságára épül, és ez az eszme egészen bizonyosan nem illik össze azzal, hogy az olimpia alatt más országok hallgatnak arról, hogy a szervező ország durván elnyomja a tibeti nép jogait.
Lasse Lehtinen
(FI) Elnök úr, a 2008-as olimpia egyedülálló lehetőség Európa számára, hogy a tibeti eseményekről és az Egyesült Nemzetek Szervezete által elfogadott egyetemes értékekről vitát kezdeményezzen.
Kínára nyomást kell gyakorolni azért, hogy tartsa be az olimpiai játékok megrendezési jogáért cserében tett ígéreteit. Kínának be kell engednie Tibetbe az ENSZ emberi jogi főbiztosát, aki számára lehetővé kell tennie, hogy alaposan és pártatlanul kivizsgálja a mai napig ott történteket. A fejlesztési együttműködésben érdekelt szereplők és a nemzetközi sajtó képviselői számára egyaránt szavatolni kell a Tibetbe történő bejutást. A kínai polgári jogi aktivistáknak meg kell engedni, hogy a letartóztatás veszélye nélkül fejthessék ki tevékenységüket.
Most arra is alkalom kínálkozik, hogy támogassuk a tibeti vezetőnek és száműzött szellemi vezetőjüknek az autonómia státus eléréséért folyó figyelemre méltó erőszakmentes küzdelmét. Kína épp most hajlandóbb lesz ránk hallgatni, mint valaha is az olimpia előtt vagy után. És ha ez hozzájárulhat az eredményes fellépéshez, nem szabad kizárnunk a bojkott lehetőségét sem.
Helga Trüpel
(DE) Elnök úr, talán fogalmazhatok úgy, hogy az olimpiai játékok mindig jelentős sportesemény, de politikai esemény is mind a NOB, mind - ebben az esetben - Kína számára, éspedig azon fogadkozások miatt, melyeket a kínaiak az olimpiával kapcsolatban tettek, nevezetesen, hogy Kína tiszteletben fogja tartani az emberi jogokat, és biztosítani fogja a környezet jobb védelmét. Véleményem szerint Kína mindkét ígéret betartásával adós maradt. Az emberi jogi helyzet ugyanis súlyosan romlott, és nekünk reagálnunk kell erre. Emiatt én is úgy gondolom, hogy Európának nem szabadna állam- és kormányfőit elküldenie a nyitóünnepségre.
Ámde ennél is tovább kell mennünk. Valódi európai Kína-politikát kell kialakítanunk. Addig, amíg megtörténhet az emberi jogok tömeges megsértése, lehetetlen teljes mértékben stratégiai partnerséget megvalósítanunk, ezért azt kérném, hogy folytassuk a párbeszédet, de szembesítsük a kínaiakat azzal, amit művelnek, és semmiféle képmutatást ne engedjünk meg. Ami annyit tesz, hogy amikor például Angela Merkel találkozik a dalai lámával, Sárközy úr ne utazzon Kínába és ott ne adja el a TGV-t, meg ne adjon el atomerőműveket anélkül, hogy egyszer is kiejtené a száján az "emberi jogok” kifejezést.
A mérce, mellyel nekünk európaiaknak mérnünk kell saját teljesítményünket, a mi emberi jogi dimenziónk, ideértve a Kínával folytatott üzleti kapcsolatainkban is.
Marco Cappato
(IT) Elnök úr, biztos úr, tisztelt Ház, úgy gondolom, segítenünk kell a dalai lámának, hogy ne csak "nemet” mondhasson, amikor egyértelműen ezt mondta, hanem "igent” is, amikor így tett.
"Nemet” mondott a függetlenségre és "igent” az autonómiára, és ehhez a javaslathoz kellene segítséget kapnia. "Nemet” mondott az erőszakra és "igent” az erőszakmentességre, ami kezdeményezést jelent, és közös fellépést vonhat maga után: olyan politika ez, mely független nemzetközi vizsgálatot követel annak kiderítésére, hogy valójában mi történt és mi történik Tibetben. "Nemet” mondott az olimpia bojkottjára, de "igent” mindarra, ami odahathat, hogy ezt az alkalmat a nemzetközi közösség felhasználja, hogy az emberi jogok javára politikai hangját hallassa.
Karma Chophel elnök úr, aki hamarosan felszólal nálunk a Külügyi Bizottságban, szintén arról beszélt, hogy ezt az alkalmat mindenkinek meg kell ragadnia a tibeti nép és a Kínában elnyomott összes nép: az ujgurok, a mongolok és a többiek iránti támogatásának kifejezésére. Ezért Solana úr kétségkívül elhamarkodottan cselekedett - miként ezt a Tanács is leszögezte -, amikor állást foglalt azzal, hogy tanácsi megbízatás és az Európai Parlament véleményének meghallgatása nélkül jelezte: szándékában áll részt venni a megnyitón.
Christopher Beazley
Elnök úr, jó szerencsém úgy hozta, hogy nézőként jelen lehettem a müncheni olimpiai játékokon egy nappal a sportolók tragikus lemészárlása előtt. Tudom, hogy Németország milyen keményen igyekezett - sikerrel - eltörölni a berlini olimpiai játékok emlékét. Persze az amerikai olimpiai játékokra is emlékszem, ahol egyes amerikai dobogós helyezettek kezükön fekete kesztyűvel és lábukon fekete zoknival léptek fel az emelvényre.
Más szóval az újkori olimpiai játékoknak mindig nagyon nehéz volt elkerülniük a politikai eseményeket, és pusztán a sport és a béke ünnepeként beírniuk magukat az emlékezetbe.
Elképzelhető, hogy az olimpiai Bizottság, melynek tagjai között tarthatjuk számon e Ház egynémely tagját is, úgy ítéli meg, hogy a nemzeti zászlók felvonultatása tényleg nem illik az olimpiai eszméhez, és helyettük az olimpiai zászlót kell lobogtatni.
Ami a kínai hatóságokat illeti, teljes mértékben egyetértek az Ön által elmondottakkal.
Mario Borghezio
(IT) Elnök úr, tisztelt Ház, úgy vélem, intézkedést fogadhatnánk el, miszerint az Európai Unió kérje az ENSZ-t arra, hogy szavatolja a letartóztatás alóli mentességet azon tibeti nemzetiségű sportolók számára, akik saját lobogójuk alatt és nemzetük nevében kívánnak részt venni az olimpiai játékokon.
Szégyen, hogy egy olyan ország, mellyel az egész világ - ideértve az európai nemzeteket is - kereskedik és üzletel, megengedheti magának, hogy fenntartsa magának a jogot az olimpiai játékok megtartására, és elérje, hogy állam- és kormányfők legyenek jelen a nyitóünnepségen, miközben polgárainak, egy katonai megszállás alatt nyögő elnyomott és véres üldöztetést szenvedő népnek a szabadságát vérbe fojtja. A tibeti népnek joga van a szabadsághoz és a függetlenséghez.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Elnök úr, az ön kiváló és bátor állásfoglalása, és ez a mostani vita azt mutatja, hogy az Európai Parlament nem akar néma maradni, nem akar cinkos lenni egy kisebbségi elnyomó diktatúrával.
Tudjuk, hogy nagyon nehéz egy világpolitikai súlyú országra, Kínára nyomást gyakorolni, jobb lenne meggyőzni őket arról, hogy tárgyaljanak Tibet helyzetéről a dalai lámával. A kínaiak voltak olyan bölcsek, hogy találtak megoldást Hongkong-Makaó esetében az "egy ország, két rendszer" elve alapján. Itt is ez lehetne az egyik megoldás: Kínán belül, a dalai láma vezetésével egy nagyon széles körű autonómia, mert a jelenlegi autonómia nem felel meg a tibeti népnek.
Geremek úr ehhez keretet adott, én pedig egy gondolati javaslatot: próbáljuk a kínaiakat meggyőzni, hogy igenis van lehetséges megoldás a területi integritás betartásával és a tibeti nép méltó autonómiájával. Elnök úr, büszke vagyok Önre, mint a Parlament elnökére.
Zita Pleštinská
(SK) Köszönöm, elnök úr. Múlt heti kínai látogatásom során egészen friss benyomásokat szereztem. Európai parlamenti küldöttségünk minden egyes alkalommal, a kínaiakkal tartott minden egyes találkozón, a Kínai Kongresszusban és a kínai Külügyminisztériumban is megemlítette Tibetet. A kínaiak nagyon idegesek voltak, és a kérdésről szóló bármilyen megbeszéléstől elzárkóztak.
Láthattam, hogy az olimpiai előkészületek hogyan haladnak előre, és hogy az olimpia mennyire részévé vált minden kínai polgár életének. Ezért annyira sajnálatos, hogy a kínai kormány nem fogta fel az olimpiai játékok fő küldetését. Ha megértette volna, nem küldte volna Tibetbe és a környező tartományokba a kínai hadsereg páncélos oszlopait több ezernyi katonával. A tibetiek hithű buddhisták, akiknek a vallását a kormány folyamatosan elnyomja. Én a hivatalos kínai Tibet-politikát népirtásnak tartom, ugyanis a tibeti kultúra és vallás elpusztítását célozza.
Örülök, hogy ma ebben a demokratikus Házban Tibet támogatására irányuló erőteljes felhívást hallunk, egyértelmű felhívást az olimpiai játékok csodálatos értékei szentségének a védelmére, és felhívást a nyitóünnepség bojkottjára. Köszönöm.
Piia-Noora Kauppi
Elnök úr, véleményem szerint az Európai Uniónak Tibettel és Kínával kapcsolatban három célkitűzést kell követnie. Az első az azonnali cél, a tibeti erőszak, mészárlások és különösen a kínzások beszüntetése. Jelenleg a kínzás sokkal nagyobb probléma, mint a mészárlások, mivel 50 éve mélyíti a tibeti elnyomást.
A második, középtávúbb cél természetesen az olimpiai játékokkal függ össze. Még öt hónapunk van arra, hogy megbizonyosodjunk: Kína teljesíti-e a vállalásait. Öt hónap nagy idő, és most érett meg az idő arra, hogy megbizonyosodjuk arról, hogy az olimpiai játékok politikai céljai - melyek miatt Kína megkapta az olimpiai játékok rendezési jogát - valóban teljesülnek-e.
Végezetül a legfontosabb dolog az, hogy a dalai láma képviselői és a kínai kormány közötti magas szintű tárgyalások valóban folytatódhassanak. A tárgyalások kezdete óta csak nagyon kevés előrelépés történt. Úgy gondolom, hogy az Európai Unió jobban támogathatná a dalai lámát abban, hogy e békés megbeszélések során valóban fenntartható jövőt érjen el az autonóm Tibet számára.
Vytautas Landsbergis
Elnök úr, Kelam úrnak a hét évvel ezelőtti parlamenti figyelmeztetésre vonatkozó megjegyzése nyomán mérlegelnünk kell, hogy azóta mi változott - ha egyáltalán - a Tibethez való kínai viszonyuláson, és hogy a Parlament álláspontja változott-e. Ha semmi sem változott, akkor most azt kell megismételni, ami hét évvel ezelőtt elhangzott: "Nem megfelelő.”
Ezért felszólítjuk a tagállamokat, hogy ennek megfelelően viselkedjenek. Nem hiszem, hogy a Parlament most kevésbé lenne Európa hangja, mint annak idején volt.
Benita Ferrero-Waldner
a Bizottság tagja. - Elnök úr, zárszóképpen először azt mondanám, hogy e vita egyértelműen mutatta, hogy Ön igen erőteljesen átérezte a tibeti nép csalódottságát. Izzó, szenvedélyes vitát hallhattunk. A külügyminiszterek Tanácsának természetesen be fogok számolni a mai vita során kifejezett érzelmekről. Miként mondottam, a Tanácsnak e kérdést meg kell vitatnia.
E napirendi pont lényege a számomra az, hogy a tibeti helyzetben miként lehetne konkrét javulást elérni. Megértem a kínaiak érzékenységét a szuverenitás ügyében, viszont az a kérés is méltányolható, hogy a tibeti kultúrát és hagyományokat tartsák tiszteletben. A kínaiakat időről időre emlékeztettük arra, hogy feltörekvő hatalomként és az olimpiai játékok házigazdájaként játszott szerepe felelősséggel is jár.
Üzenetem ezért a következő: először is szüntessék be az erőszakot. Miként korábban mondtam, az erőszakkal sosem lehet tartós eredményt elérni. Másodsorban kezdődjék érdemi és építő, olyan lényegi kérdésekkel foglalkozó párbeszéd, mint az, hogy mit lehet tenni a tibeti nyelv, kultúra, vallás és hagyományok megőrzéséért; milyen lépéseket kell tenni annak érdekében, hogy a tibetiek az oktatásban, a munkában, a gazdaságban és a társadalomban egyforma lehetőségeket élvezzenek; mit kell tenni vagy nem tenni avégett, hogy a tibetiek még mindig otthon érezzék magukat a saját térségükben.
Ha ezekre a kérdésekre válasz születik, lehet, hogy a szeparatizmus kísértete köddé válik, és kialakul a megfelelő megoldás. Senkinek nem állhat érdekében a helyzet további éleződése vagy az emberek radikalizálódása és a tartós megoldás egyre valószínűtlenebbé válása. Úgy gondolom, valamennyi félnek a mérsékelt elemek erősítésére kell törekednie, ezért erőteljesen azt ajánlom, hogy a mindenki számára elfogadható megoldás megtalálása érdekében együtt vizsgálják meg e kérdéseket.
Amit mi teszünk - és tehetünk -, az, miként mondtam, az emberi jogokról szóló párbeszéd kezdeményezése. Ebben a párbeszédben egyébként a kínzás kérdése mindig egyértelműen terítékre kerül. Ebben a vonatkozásban is, ahogy említettem, különleges helyszíni missziót fogunk kérni, mert ezt fontos kérdésnek tartjuk.
Másodsorban fel fogom vetni az előzőleg felvetett kérdést, nevezetesen azt, hogy saját képviseletünk számára szintén kérjünk egy tibeti látogatási lehetőséget. Remélem, hogy erre van esély, mivel - mint korábban mondottam - vannak olyan újságírók, akik már bejuthattak Tibetbe, tehát európai közösségünk is remélhetőleg eljuthat oda.
Ezt mondhatom Önöknek. Nagyon köszönöm. Úgy gondolom, nagyon jelentőségteljes vitát hallhattunk.
Elnök
Nagyon köszönöm, biztos asszony. Hölgyeim és uraim, azt hiszem, ez egyike volt az Európai Parlament legszebb óráinak, hiszen minden között a legfontosabb ügy, az emberi jogok ügye mellett szálltunk síkra. Úgy vélem, nem csak azért lehetünk hálásak, mert e vitára összejöttünk - jóllehet eljárási okokból formálisan nem szavazhatunk meg állásfoglalást, erre áprilisban fog sor kerülni -, hanem azért is, mert nagyon világosan jeleztük, hogy a tibeti nép oldalán állunk. Felhívásom Önökhöz és tanácsom Önöknek az, hogy továbbra is nyitott szemmel figyeljük, mi történik Kínában és Tibetben, és továbbra is emeljük fel szavunkat az emberi jogok megsértése ellen Tibetben és a világon mindenütt - és meggyőződésem, hogy Önök ezt meg fogják tenni. Szeretném kifejezni őszinte hálámat mindannyiuknak azért, hogy hozzájárultak az Európai Parlament egyik legszebb órájához.
Minden képviselő, aki jelezte, hogy az "azonnali kérdések órája” keretében szólni kíván, lehetőséget kapott erre. Úgy vélem fontos, hogy egy ilyen szenvedélyes és jelentős vitában mindenki, aki véleményt kíván nyilvánítani, megtehesse ezt. Ezért is szeretném kifejezni Önöknek szívből jövő köszönetemet. Remélem, hogy vitánknak kedvező visszhangja lesz az Európai Unióban és azon túl is. Ferrero-Waldner biztos asszony, biztos vagyok benne, hogy a külügyminiszterek Tanácsa felé tolmácsolja e vita hangulatát, valamint az emberi jogok ügyéhez való szenvedélyes hozzáállásunkat és elkötelezettségünket is. Ehhez sok sikert kívánok Önnek, és hiszem, hogy a külügyminiszterek Tanácsa e parlamenti vitához hasonlóan szintén kézzelfogható következtetéseket fog levonni.
A vitát ezennel berekesztem.
Írásbeli nyilatkozatok (142. szabály)
Hegyi Gyula  
írásban. - (HU) Mindannyiunkat aggodalommal tölt el a tibeti válság, és együtt érzünk az áldozatokkal. A kínai kormánynak biztosítania kell az emberi jogokat, és mellőznie az erőszakot. A dalai láma autonómiát kér Tibetnek, s ezt bölcs és helyes javaslatnak tartom. Gazdag kulturális, történelmi és vallási hagyományai alapján Tibet bizonyosan megérdemelné az autonómiát. A világ számos más részén is az autonómia lehet a megoldás a hasonló történelmi és etnikai jellegű konfliktusokra.
Nagyon fontosnak tartom ugyanakkor, hogy ne mossuk össze a politikát és a sportot! A hidegháború keserű fejezete volt az 1980-as moszkvai és az 1984-es Los Angeles-i olimpia bojkottja. Nagyszerű sportolók vesztették el a lehetőséget a bizonyításra, egész nemzetek fosztották meg magukat az olimpia örömétől. Biztosan állíthatom, hogy a magyar sportszerető közvélemény óriási többsége 1984-ben ellenezte, és most is ellenezné az olimpia esetleges bojkottját. Álljunk ki a tibetiekért a politikában, de ne rontsuk el sok százmillió ember örömét a sportban!
Eija-Riitta Korhola  
írásban. - (FI) Elnök úr, osztom mindenkinek az emberi jogok tibeti megsértése miatt érzett aggodalmát.
Kína az Egyesült Nemzetek Szervezetének tagja, és több nemzetközi megállapodást ratifikált. Kötelezettségeit azonban csak nagyon hiányosan teljesíti. Jóllehet a világ szeme most a közelgő olimpiai játékok miatt Kínán van, az ország kormánya kemény eszközöket vet be békés tüntetések elfojtására és mindazok elhallgattatására, akik bírálják a politikáját.
A Zhang Qingli, a Kínai Kommunista Párt (úgynevezett) Tibeti Autonóm Régió Bizottsága főtitkára által használt sztálinista típusú retorika alapján a legrosszabbat sejthetjük. Más országoknak nem szabad a politikai és emberi jogok e széleskörű csorbítása fölött szemet hunyniuk. Az Európai Uniónak a jelen helyzet figyelembevétele érdekében haladéktalanul módosítania kell együttműködési tervét, és fokoznia a Kínával folytatott emberi jogi párbeszédet, aminek lehetővé kell tennie eredmények elérését.
Nekünk most különleges erőfeszítést kell tennünk, hogy meggyőződjünk arról, a tibeti területekre eljutnak a segélyküldemények és a fejlesztési segély munkatársai. A kolostorok ostromát fel kell oldani, és a tibeti népnek biztosan élelmiszerhez, vízhez kell jutnia, és orvosi ellátásban kell részesülnie. Az elismert emberi jogi szervezetek és hivatalos ügynökségek számára lehetővé kell tenni a területre történő bejutást és az emberi jogi helyzet nyomon követését, amitől Kína a számos nemzetközi ügynökségtől származó kérések és nyomás ellenére mindezidáig elzárkózott. Azt is kitartóan követelnünk kell, hogy Kína engedje szabadon a békés tüntetéseken letartóztatott tibetieket, tartsa tiszteletben a szólás- és gyülekezési szabadságot, valamint oldja fel a vallásgyakorlás korlátozását.
A dalai láma a médiában Tibet kulturális népirtásáról beszélt. Az egyetlen fenntartható segítség vagy megoldás az lesz, amely a tibetiek számára elhozza az alapvető jogokat, a gazdasági jólétet, a szólás- és vallásszabadságot, valamint az igazi kulturális autonómiát.
Luca Romagnoli  
írásban. - (IT) A világ geopolitikai megalkuvásból évtizedekig eltűrte, hogy Kína sanyargassa a tibeti népet és kultúrát.
Most szégyenletes módon vonakodunk nyomást gyakorolni az ázsiai hatalmasságra, mely folytatólagosan megsérti az emberi jogokat. A nemzetközi hallgatás vagy cinkosság inkább kereskedelmi és pénzügyi pragmatizmusból táplálkozik, mintsem geopolitikai taktikázásból. A kérdésnek ez a váratlan napirendre tűzése, amely ráadásul a kérdés iránti pusztán formalista érdeklődésről tanúskodik, nem fogja visszaállítani az olyan emberekben, mint én - akik mindig is elítélték a kínai arroganciát - a reményt, hogy az EU nem csak szóban ítéli el a helyzetet, hanem büntető intézkedéseket is hoz majd. Az ilyen szankcióknak az olimpia kérdését jóval meg kell haladniuk, még akkor is, ha a nyugati blokk országai a moszkvai olimpia alatt másképp viselkedtek.
Ezért szégyellem magam, hogy egy beijedt Unió polgára vagyok, ugyanazé, amely csak néhány nappal ezelőtt a nemzetközi jog mellőzésével elismerte Koszovó függetlenségét, miként az olasz kormány és szinte minden olyan olasz politikai párt helyett is szégyelltem magam, legyen szó többségi vagy ellenzéki pártról, amely engedett a kínai kérésnek, és a dalai láma olaszországi látogatásakor nem fogadta hivatalosan őszentségét. Kormányaink a piac rabszolgái, a liberálkommunizmus elvakult hívei, akikkel a szabadgondolkodású polgárok, mint én is, mindig szembe fognak szegülni, és továbbra is tiltakozni fognak az igazságtalanságok ellen.
Csaba Sógor  
írásban. - (HU) Elnök úr, a tibeti zavargásoknak több száz halottja van. Kína csak 13-ról beszél. Egy halott is sok! Állítólag önvédelemből kellett rálőni a tibeti tüntetőkre. A kínai kormányfő a dalai lámát teszi felelőssé a kialakult helyzetért. Ismerős történet. Egy kommunista országban lábbal tiporják az emberi jogokat. Egy kisebbség küzd a jogaiért, kéri a megígért, de közben elvett autonómiáját.
Bojkottról, távolmaradásról, de egyeztetésről és párbeszédről is szó van. Ha semmi nem történik, a legkevesebb az, hogy az olimpiai láng ne menjen át Tibet területén. De kérdezem, Európa teljes területén nyugodt lelkiismerettel végighordozhatnánk a lángot? Ma is vernek meg embereket, mert más nyelvet beszélnek, mint a többség, kizárólag kisebbségi vezetőket okolnak a kialakult helyzetért, az emberi jogok és a közösségek önrendelkezési joga tabu témának számít Európa számos országában ma is. Fel kell emelnünk szavunkat a tibetiek jogaiért, de Európa saját háza táján is sepregessen.
