A Parlament tagjai
Elnök
A következő napirendi pont Alain Lamassoure és Adrian Severin jelentése az Alkotmányügyi Bizottság nevében az Európai Parlament összetételéről.
Alain Lamassoure  
előadó. - (FR) Tisztelt elnök úr, hölgyeim és uraim! Az állásfoglalás válasz az Európai Tanács júniusi felkérésére. A szerződéstervezet 9a. cikke szerint a jövőben a Parlament összetételét a másodlagos jog fogja előírni. Ezt a döntést, amely a Parlament kezdeményezésére és beleegyezésével született, az Európai Tanács egyhangúlag fogja elfogadni. A Tanács felkérésére elmagyarázzuk, hogy ez hogyan fog működni. A Tanács szeretné látni, hogyen kezeljük ezt a a kényes ügyet.
Parlamentünk számára ez igazi politikai kihívás. Képesek vagyunk-e olyan reformmal előállni, amely saját működésünkre vonatkozik? Utoljára 2000-ben kértek minket erre, és a Parlament akkor nem járt sikerrel. Éppen ezért az Alkotmányügyi Bizottság szavazásának kimenetele önmagában jelentős politikai eredménynek minősül. Nagy többséget sikerült elérnünk: kétharmados arányt a végső szavazáson, és háromnegyedes arányt a fő kérdést, a képviselői helyek tagállamok közötti elosztásának számszerűsítését illetően.
Milyen problémával állunk szemben? Először is, emlékeztetnünk kell arra, hogy a jelenlegi, 785 képviselői hellyel rendelkező Parlament nem felel meg a módosított Nizzai Szerződésből eredő jogi előírásnak. Új döntés hiányában az ott leírtak érvényesek, miszerint 736 képviselői helyből kell kiindulni. Mostanáig a Tanácsban és a Parlamentben a tagállamokat különböző kategóriákba sorolták: volt egy óriási tagállam, több nagyobb, néhány közepes, néhány kisebb stb. Minden kategóriát ugyanazok a szavazati jogok illettek meg a Tanácsban, és ugyanannyi helyet kapott a Parlamentben.
Ennek most vége! A jövőbeli szerződés kétfajta újítást vezet be ezzel a rendszerrel kapcsolatban. Egyrészről konkrét számokat határoz meg: maximum 750 képviselői helyet, tagállamonként legfeljebb 96-ot és minimum 6-ot. Másrészről a következő elvet állította fel: a maximum és a minimum között a tagállamok a degresszív arányosság alapján lesznek képviselve, és a mi feladatunk itt ma a Parlamentben, hogy ezt az elvet meghatározzuk, vagyis, hogy eldöntsük, mennyi arányosságot és mennyi degresszivitást alkalmazunk, vagy hogy a legkevésbé népes országok milyen mértékben túlreprezentáltak, és milyen mértékben alulreprezentáltak a legnépesebb országok.
A bizottságuk azt javasolja, hogy ezt az elvet a következőképpen értelmezzük: először is, a helyeknek a Szerződésben megállapított minimumát és a maximumát teljesen ki kell használni. Történetesen a maximális 750 hely kihasználása - ahogy eddig is volt -biztosít számunkra néhány tartalék helyet, így a degresszív arányosságot úgy alkalmazhatjuk, hogy egy országban sem kell csökkenteni a helyek számát. Ez fontos politikai döntés, és mindenképp szükséges ahhoz, hogy egyhangúságot érjünk el az Európai Tanácsban.
Másodszor minél népesebb egy ország, természetesen annál több helyre jogosult. Harmadszor, minél népesebb egy ország, annál több lakosát képviseli mindegyik európai parlamenti tagja. Így jelenleg egy spanyol európai parlamenti képviselő több mint 875.000 embert képvisel, elnök úr, míg egy német európai parlamenti képviselő csupán 832.000-et. A mai állapot szerint Németországnak kétszer annyi lakosa van, mint Spanyolországnak. Ezt az anomáliát úgy fogjuk helyre tenni, hogy négy további helyet biztosítunk Spanyolországnak. Összességében 10 országot érint a képviselők számának javasolt emelése.
Teljesen tisztában vagyunk a ténnyel, hogy ez csupán átmeneti megoldás. Kívánatos lenne egyfajta matematikai képletet kidolgozni, amelyet minden jövőbeni bővítéskor automatikusan lehetne alkalmazni, de a rendelkezésünkre bocsátott szoros határidő ezt nem tette lehetővé. Mindazonáltal az állásfoglalás tartalmaz néhány ajánlást ez ügyben. Hasonlóan, az egyedül hozzáférhető, Eurostat szerinti népességi adatokat kellett használnunk, mivel az állampolgároktól nem állt rendelkezésünkre adat. Adrian Severin bővebben fog szólni erről.
Végezetül szeretnénk lebeszélni kollégáinkat arról, hogy olyan módosításokat javasoljanak, amelyek ellentétesek a jelentés alapelveivel és adott esetben irreális előnyöket biztosítanának a nagy országoknak a kisebb országok ellenében, illetve a kisebb országoknak a nagyobb országok ellenében, mely esetben munkánk hiábavalónak bizonyulna, mert a Tanács egyhangú szavazata nélkül ragaszkodnunk kell a Nizzai Szerződésben rögzített 736 helyhez.
Tehát, hölgyeim és uraim, kérem Önöket, hogy tartózkodjanak az országuk javára tett magas licitektől. Az egész délutánt annak hirdetésével töltöttük, hogy mi vagyunk az egyetlen olyan demokratikus intézmény, amely védi az európaiak érdekét az intézményekkel, és a nemzeti önzéssel szemben. Most, ma nagyszerű alkalom áll előttünk, hogy bebizonyítsuk, hűek vagyunk szavainkhoz a tetteinkben is.
(tetszésnyilvánítás)
Adrian Severin  
előadó. - Tisztelt elnök úr! Javaslatainkat - Lamassoure úrét és jómagamét - melyet megerősített az Alkotmányügyi Bizottság, számos fejlesztést hoz az Európai Parlament összetételével kapcsolatos jelenlegi gyakorlatba. Amennyiben elfogadják és megfelelően továbbfejlesztik, nem lesz több mesterséges csoportosulás, önkényes tárgyalás, vagy a tagok számával folyamatosan növekedő Európai Parlament hatékonyságának rovására tett bővítés. Több lesz a reprezentativitást, demográfiai tényeken, nem pedig névleges vagy szimbolikus jogi kapcsolatokon alapulva, több lesz a szolidaritás a nagy és kis államok között a képviselet degresszív arányosságából adódóan, valamint polgári képviseleten alapuló teljes legitimitás lesz annak eredményeképpen, hogy az európai polgárok választják meg az Európai Parlamentet.
Az embernek észre kell vennie az európai polgárok szavazatain alapuló Európai Parlament demokratikus legitimációja és a tagállamok demográfiai valóságán alapuló Európai Parlamenten belüli nemzeti képviseltség közötti különbséget. Mi, az Európai Parlament, egyszerre a polgárok és az államok képviselői vagyunk.
(Egyet nem értő moraj)
Máris látják: egyesek azt mondják, a polgároké, mások, hogy az államoké. Egyszerre Bundestag és Bundesrat is vagyunk. A jövőben talán meg kellene fontolni ezen dimenzió szétválasztását, de egyelőre - amint elfogadjuk, hogy a polgárok szavaznak és hogy a degresszív arányosságnak figyelembe kellene vennie a nemzeti területeken élő közösségek méretét - sajnos, mindkettő mi vagyunk.
Természetesen ennek keretein belül továbbra is tisztázni kell az európai polgárság fogalmát, és remélem, hogy ez a közeljövőben meg fog történni. Jelentésünk azonban nem ideiglenes, hanem átmeneti. Átmeneti, mivel azt hiszem, hogy a meghatározott alapelvek tartósak, viszont fejlődés szükséges, és biztos vagyok abban, hogy a jövőben hozzátehetjük azt, amit már javasoltunk Önöknek. Így tehát számos módosított pontot emeltünk be, melyek véleményünk - Lamassoure úr és jómagam véleménye - szerint biztosítani fogja a Parlament összetételének rugalmasságát, alkalmazkodó képességét és jövőbeli fejlődését.
Ez a jelentés senkit sem büntet. Talán a jobb demográfiai politikával rendelkezőket jutalmazza, és természetesen jobb demográfiai politikára szólít fel, mely magában foglalja a migrációs politika is. Nem hiszem, hogy bárki vesztene egy nullamérlegű játékkal - és talán senki nem is nyer vele. Amíg demokratikusabban legitim Parlamentünk van, mindenki nyer.
Van néhány módosításunk. Néhány kolléga csökkenteni szeretné a degresszivitás az arányosság érdekében - a nagyobb arányosság még több helyet jelent a nagyobb országok számára. Mások nagyobb degresszivitás akarnak, nem pedig nagyobb arányosságot. A nagyobb degresszivitás a kis országok számára jelent több helyet. Így tehát azt hiszem, hogy mindkét szélsőséges opciót el kell utasítanunk annak érdekében, hogy egy olyan opciót támogassunk, ami - bár én is úgy gondolom, hogy tökéletlen - egyelőre a legjobb megoldás. Ez az a lehetőség, amit Lamassoure és én javasoltunk. Egyesek szeretnék referencia alapon tekinteni. Egyesek szeretnék, ha minden nemzeti polgárukat figyelembe vennék, függetlenül attól, melyik országban laknak. Mások azt szeretnék, ha országuk minden lakosát számításba vennék. Megint mások csak az egy bizonyos országban lakó európai polgárokat próbálják figyelembe venni. Így e tekintetben megosztottak vagyunk. Az az egyetlen megoldás, ha a jelenlegi gyakorlathoz és az aktuális Eurostat adatokhoz ragaszkodunk.
Végezetül egyesek politikai tekintélyért harcolnak, és azt hiszem, hogy ha nem vagyunk egyformán képviselve ebben a Parlamentben, akkor egyenlőtlen a politikai súlyunk. Úgy gondolom, ha elfogadjuk a degresszivitást - és az arányos degresszivitást -, akkor nem maradhatnak meg tovább ezek a mesterséges csoportosulások. Ha nem sikerül elfogadnunk ezt a határozatot, akkor attól tartok, hogy ez azt jelenti majd a külvilág számára, hogy az Európai Parlament nem képes elfogadni egy fontos reformot, és hogy mindig várnia kell arra, hogy egy végrehajtó intézmény mellett döntsön. Azt hiszem, a KKK már azelőtt elszenvedi az első kudarcot, hogy megfontolná a napirendjén található kérdéseket, és ez a kudarc lehet, hogy egy teljes bukás előfutára. Attól tartok, hogy mindenki Nizzához fog visszatérni és nem a hiú álmokhoz. Attól tartok, hogy eztán egy olyan üzenetet fogunk közvetíteni, ami a nagy és kis országok közti törést fogja jelenteni, és ez tönkreteszi az egységről, becsületességről és befogadásról szőtt álmokat. Így tehát egy, a kollégákhoz intézett kéréssel fejezem be. Ezt a kérést európai felelősségünk és európai szolidaritásunk érzéséhez intézem. Hic Rhodus, hic salta! Itt van Rodosz, és bizonyítsuk itt, hogy igazi európaiak vagyunk, ne pedig azzal, hogy a Bizottságnak és a Tanácsnak adunk feladatokat.
Ingo Friedrich
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (DE) Tisztelt elnök úr! A jelentés tisztázza a kérdéseket, amiért ki szeretném fejezni köszönetemet mindkét előadónak, Lamassoure és Severin uraknak egyaránt. Egyértelművé teszi, hogy állandóan túllépjük a megadott felső és alsó korlátokat. Ezért különösképp köszönetet szeretnél mondani. Ez a tisztázás valamennyiünk számára fontos.
Másodszor ezen jelentésnek két következménye van. Először is minél kevésbé csökken a nagyságrendünk, azaz minél jobban tartjuk magunkat az arányossághoz, annál hitelesebb lesz a Parlament tekintélye és legitimitása. A szükséges degresszivitás mennyiségével kapcsolatos konfliktust - mennyivel kevesebb, mennyivel több kell - folyamatosan kezelni kell, és itt azt hiszem, logikus, ha azt mondjuk, hogy minél kisebb a degresszivitás, annál nagyobb a legitimitás. Németként azt is hozzátenném, hogy természetesen némiképp problematikus, hogy mi, németek vagyunk az egyetlenek, akik kevesebbet kapunk, mint amennyit Nizza alapján kaphatnánk. Egy kicsit több támogatást szeretnénk itt, ahogy a német sajtó ezt nagyon világosan közli. Ezt el kell fogadnunk, mivel mi is úgy véljük, hogy az európai szempont sokkal fontosabb, mint az összes többi.
Végezetül két felismerés, amit alkalmaznunk kellene, tekintettel a jövőre. Először: valóban abba az irányba kellene munkálkodnunk, hogy hosszú távon logikus rendszerre tegyünk szert, amit nem kell folyamatosan újratárgyalnunk. Másodszor: van két ellentmondásos módosításunk, a 2. és a 3. Képviselőcsoportunk úgy döntött, hogy bármi is lesz a szavazások eredménye a két ellentétes téma tekintetében, végül a képviselőcsoport a Lamassoure-Severin-jelentés mellett fog szavazni. A Tanácsnak nincs kifogása. A 2. módosításban, ami csak minimálisan tér el a Lamassoure-jelentés számaitól az lenne az eredmény, hogy a Tanács üzenetet kap a Parlamenttől a 2009-2014-es időszakra. Így tehát azt hiszem, hogy mindent egybevetve Parlamentünk és minden képviselőcsoport teljesítette feladatát és a Tanács - ha hajlandó - meghozhatja a döntést.
Nagyon köszönöm az őszinte megbeszélést ebben a nehéz témakörben!
Richard Corbett
a PSE képviselőcsoport nevében. - Tisztelt elnök úr! A PSE képviselőcsoport nevében támogatni szeretném ezt a jelentést. Képviselőcsoportom mellette fog szavazni, és reméljük, hogy ez a szöveg, amit 70%-os többséggel fogadtak el a bizottságban, most hasonlóan lenyűgöző többséggel kaphat támogatást a teljes Parlamentben.
Az előadók - helyesen, tekintettel az új Szerződés által lefektetett jogalkotási megszorításokra, tekintettel a KKK befejezése előtt jelenleg megállapított időkorlátokra - inkább a helyek elosztásában jelenleg meglévő anomáliák kijavítására összpontosított, mintsem a rendszer radikális javításának felvállalására, ami csak holtpontra vezethetett volna a KKK-ben és veszélyeztethette volna az új Szerződés elfogadását és ratifikálását.
Egyetlen tagállam sem fog különösebb csökkenést tapasztalni azon helyeinek számában, amire a jelen szerződések értelmében - melyekben 2009-től gondoskodnak a helyek elosztásától - jogosult, kivéve természetesen ott, ahol ezt maga a Szerződés fekteti le a Német Szövetségi Köztársaságnak. Ezen a kivételen kívül egyetlen ország sem tapasztal majd csökkenést ahhoz képest, amit már a Szerződésben 2009-re terveztek.
Természetesen most egyes kollégáink megpróbálnak több helyet szerezni saját tagállamuknak, időnként azzal érvelve, hogy országuk népessége hirtelen jóval nagyobb lett annál, amit korábban feltételeztünk, nagyobb, mint amit a mindenki által használt - a Tanácsot is beleértve - Eurostat-adatok tükröznek.
Mások, nemzeti presztízsük okán azzal érvelnek, hogy ugyanolyan számú helyet kellene kapniuk, mint egy másik tagállam. Be kell valljam, hogy nagyon meglepődtem az olasz kormány hozzáállásán. Úgy tudom, hogy Prodi úr és minden bizonnyal egyes olasz képviselők is itt azzal érvelnek, hogy Olaszország számára elengedhetetlen, hogy ugyanannyi hellyel rendelkezzen, mint Franciaország és az Egyesült Királyság. Mégis elfogadták - mindannyian elfogadtuk - az arányos degresszió, a népességgel arányos degresszió alapelvét. Elfogadom, hogy országomnak egy hellyel kevesebb jut Franciaországnál, bár mostanáig mindig ugyanannyi volt. Nem értem, hogy miért is lenne olyan nehéz Olaszországnak is elfogadnia, hogy kevesebb hellyel fog rendelkezni, mint Franciaország, ugyanezen okból kifolyólag. És meglepve tapasztalom, hogy az egyik ország kormánya, amely oly gyakran mondta, hogy a közösségi jelleg tekintetében mindnyájunk számára példa, ugyanis olyan erős az elkötelezettsége Európa irányába, hogy nem nacionalista, mindig Európát helyezi saját nemzeti érdekei elé, és most Olaszország és Prodi úr azzal érvel, hogy Olaszországnak nemzeti presztízse okán ugyannyi hellyel kellene rendelkeznie, mint Franciaországnak és az Egyesült Királyságnak, még akkor is, ha népessége valójában nem különbözik.
Összefoglalva, hadd sürgessem a Házat, hogy támogassa a jelentést, utasítsa el a módosításokat és küldjön határozott üzenetet az Európai Tanácsnak.
Andrew Duff
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Tisztelt elnök asszony! Az ALDE képviselőcsoport is támogatni fogja a Lamassoure-Severin-javaslatot. Az KKK arra kér bennünket, hogy változtassuk meg az összetételt, hogy az megfeleljen a Reformszerződés feltételeinek, és ez teljesen ésszerű kérés. Nekünk, mint Parlamentnek azt a határozott, egyértelmű üzenetet kell visszaküldenünk, hogy képesek vagyunk egy ilyen okos és bátor döntés meghozatalára.
Nincs igazi, határozott formula. A 6. cikk a degresszív arányosságra egy gyakorlati és ésszerű meghatározást alkalmaz. Természetesen én is elfogadom, hogy egyes nemzeti küldöttek javítani szeretnék a szövetség asztalánál elfoglalt pozíciójukat, de kiderült, hogy minden ilyen javaslat kölcsönösen ellentétes. Kudarcot vallanak mindazok, akik a rendszer módosítására törekszenek. A D'Hondt-javaslat túl sok hatalmat adna a nagyobb államoknak, és azt mondanám Friedrich úrnak, hogy javaslata megszegi a Szerződés degresszív arányossággal kapcsolatos alapelvét. A square root rendszer túl sok hatalmat ad a kisebb államoknak.
Teljes mértékben elfogadom, hogy az olaszok felvetnek egy érdekes kérdést a statisztikai alapokról, és mint Parlament, meg kellene vizsgálnunk a nemzetek, állampolgárok, lakosok és szavazók közti megkülönböztetést. Azonban a kérdés borzasztóan összetett, és alaposan lábbal tiporja a nemzeti szuverenitást a választási törvény és az állampolgárság területén. Valószínűleg nem tudunk megoldani egy ilyen problémát egy hét leforgása alatt a KKK vége előtt.
Az KKK-t követően egy jelentésre kerül sor az Alkotmányügyi Bizottság részéről, aminél az a megtiszteltetés ért, hogy előadó lehetek, azaz foglalkozhatok mindezen kérdéssel és reformot javasolhatok az 1976. évi elsőfokú bírósági határozattal kapcsolatban. Azonban ez a jövő év, nem pedig a jelen helyzet.
Közben támogassuk határozottan a javaslatot, és megoldást, ne pedig problémát küldjünk a KKK-nek.
(Taps)
Brian Crowley
az UEN képviselőcsoport nevében. - Tisztelt elnök asszony! Szeretnék kapcsolódni kollégáimhoz és megköszönni a társelőadóknak ezen nagyon nehéz és összetett témában tett erőfeszítéseiket.
Végtére is, dacára annak, amit néhány kolléga mondhat, a pulykák nem szavaznak a karácsonyra, így az Európai Parlament jelen tagjai közül miért is szeretné azt látni, hogy elveszik a helyét? Legitim indoklás húzódik meg azok kívánság mögött, akik azt akarják, hogy övék legyen a legnagyobb számú hely minden egyes nemzeti kategóriában. Nem szeretnék bárkit elhamarkodva ezzel a hozzáállással vádolni. Mivel amikor visszatekintünk az 1979-ben történt első közvetlen európai parlamenti választásokat követő változásokra, akkor láthatjuk, hogy elképesztő demográfiai és népesség-tendenciai változások történtek szerte az Európai Unióban, melyhez az Európai Unió 2004-es kelet-európai terjeszkedése komolyan hozzájárult, lehetővé téve annyi ember más országba történő szabad mozgását, ami nagyban módosította a népességet.
Az egyik kényes elemre gondolok, amiről beszélnünk kell (és beszélhetünk a degresszív arányosságról az idők végezetéig), mégpedig arra, hogy mindig egyensúly uralkodott a különböző intézmények között - valamint a kisebb és nagyobb tagállamok között -, hogy biztosítsuk, egyetlen intézmény sem uralkodik a másik felett, és egyetlen tagállam sem uralkodhat egy-egy közepes vagy kisméretű tagállam felett. Ezért fontos ezen egyensúly fenntartása, amennyire csak lehetséges.
Üdvözlöm, hogy az előadók egy kompromisszumos módosításba bevették az intézményközi egyensúly fenntartását. Azonban amikor megnézzük a 27 országgal kapcsolatban alkalmazott adatokat - és egyéb kollégák több utalást tettek itt az Eurostat-féle adatokra -, akkor azt láthatjuk, hogy az Eurostat ezen országok közül 15 esetében csak ideiglenes számadatokat használ, melyek az adott országok központi statisztikai hivatalából származnak. Azaz, a döntések csupán ideiglenes adatokon alapulnak, mikor pedig tartós hatást kellene gyakorolniuk a parlamenti helyek jövőbeli elosztására.
Figyelemmel kell lennünk a jövőbeli horvát bővítésre, ami ugyancsak negatív hatással jár. Így tehát a kérdés megszavazásakor óvatosságra intek mindenkit.
Johannes Voggenhuber
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (DE) Tisztelt elnök asszony! Képviselőcsoportom nem fog erre a jelentésre szavazni, mivel a képviselet javasolt rendszere, valamint a helyek megosztása nem tartja tiszteletben a demokratikus alapelveket, fenntartja a történelmi egyenlőtlenségeket és ellentétben áll a Ház, mint az állampolgárok és szavazói képviseletével foglalkozó intézmény természetével.
Ezen nem beteljesületlen álmok. Igen, Severin úr, sokan vannak, akik nagyon sokat akarnak, de amit mindannyiunknak akarnunk kell, az az, hogy legyen valamiféle elképzelésünk arról, mi is a Parlament. Egy Parlament nem a tagállamok társadalmi-gazdasági kapacitásának képviselete - amint azt az előadók tegnap esti levelükben is mondták. Nem; ez a szavazók képviselete és semmi több. Vagy az állampolgárok képviselete, vagy nem is Parlament! Nem Parlament, ha nincs démosz, amire alapozhatunk, és nem igaz, hogy Európában a polgárság kifejezésnek semmi köze a nemzetközi törvények szerint kifejezéshez vagy az Egyesült Államokban használatos állampolgárság kifejezéshez. Ez pontosan ugyanaz, és azt javasolnám Önöknek, hogy nézzék át a meglévő szerződéseket. Azt tanácsolom továbbá, hogy nézzék át az Alapvető Jogok Európai Chartáját, melyben megtalálhatók ezen állampolgárok jogai. Azt is javaslom, hogy tekintsék át az Európai Bírósághoz való hozzáférés szabályait. Valamint ajánlom, hogy nézzék át annak a szabályait, miként leszünk szavazók. Ezt követően fel fogják ismerni, hogy a világ legkönnyebb dolga kitalálni, ki az Unió polgára és ki jogosult szavazásra ebben a Parlamentben. Erről ötévente születik döntés.
Lakosok, népesség - ezek a társadalmi-gazdasági kapacitás szimbolikus kifejezései. Azonban itt egyszer már kudarcot vallottunk, amikor Nizzában megkérdezték tőlünk: kedve Parlament, csak mondják meg maguk, milyen felépítést szeretnének. Akkor sikertelenek voltunk. Sajnos nem használtuk fel ezt a hét évet arra, hogy tisztázzuk, mi is ez a Parlament. Így tehát újra felmérjük azt a történelmi képtelenséget és történelmi gyakorlati korlátokat, melyek a mai napig felmerültek. Ezeknek semmi köze a demokráciához vagy az Alkotmánnyal kapcsolatos gondolkodáshoz.
Sylvia-Yvonne Kaufmann
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (DE) Tisztelt elnök asszony! Képviselőcsoportomban különböző vélemények vannak jelen. Én azonban támogatom Lamassoure és Severin urak jelentését. A jelentéssel a Parlament felelősen megtartja azon kezdeményezési jogát, hogy saját maga nyújtson be javaslatot jövőbeli összetételére vonatkozóan. Ez a két előadó valódi európai lelkülettel végzett intenzív munkájának köszönhető. A javaslat kiegyensúlyozott, egyértelmű, átfogó és átlátható rendszeren alapul, és fenntartható a jövőbeli bővítések idejére is.
A javaslat a különbözőség elvét követi. Mind a 750 lehetséges hely felhasználásával biztosítja továbbá, hogy a jövőben a Parlament minden egyes ország főbb politikai irányainak teljes körére reflektálni fog. A javaslat továbbá a szolidaritáselvén is alapszik, ennélfogva a nagyobb, népesebb tagállamok egyetértenek azzal, hogy kevesebb legyen a befolyásuk, és ezzel jobb képviseletet biztosítanak a kevésbé népes tagállamoknak. Mindezek segítenek az Unió kohéziójának megerősítésében. Így tehát remélem, hogy a Tanács fenntartás nélkül és gyorsan foganatosítja a Parlament javaslatát, még a 2009-es választások előtt.
Végezetül egy további megjegyzés. Az érintett tagállamokban élő lakosság összes száma alapján számítják a képviselői helyeket - csakúgy, mint a Tanácsnál -, beleértve harmadik országok ott élő állampolgárait, mivel részei ennek a társadalomnak. Azonban ez csupán az érme egyik oldala. A harmadik országok azon állampolgárainak, akik tagállamainkban laknak, jogot kell biztosítani arra, hogy szavazzanak az Európai Parlamentre. Mindig is harcoltam ezért, és továbbra is így teszek!
Bernard Wojciechowski
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - Tisztelt elnök asszony! Amikor ilyen jelentés kerül a kezünkbe az az általános tennivaló, hogy érvelünk amellett, hogy mit kellene az egyik országnak kapnia, a másiknak pedig veszítenie, ami csak azt bizonyítja, hogy az európai szolidaritás egy legenda csupán, és mindig győzedelmeskedik a nemzeti egoizmus.
Schulz úrnak az Európai Bizottság elnökével szembeni mostani német agressziójának fényében nézzünk egy jó módszert a nulla-egyenlegű játék megnyerésére.
A 8. cikkben egy afeletti siránkozásnak lehetünk tanúi, hogy Németország helyeket veszít. Egyre többet és többet hallunk ebből a jajveszékelésből: azt, hogy több EU-s dokumentumot kellene lefordítani német nyelvre, hogy Németország a legnagyobb nettó befizető az EU-költségvetésben, hogy saját hellyel kellene rendelkeznie az ENSZ Biztonsági Tanácsában, és így tovább. Egy egész panaszlistát állíthatnánk össze ezekből.
Ezzel egyidőben Severin úr arról próbál meggyőzni bennünket meghatározatlan degresszív arányosságán keresztül - ami véletlenül nem érinti saját Romániáját -, hogy amikor Lengyelország három helyet veszít, valójában nyer egyet. Bárcsak ilyen jól működne ez az elv a kaszinóban.
De tisztázzuk a dolgokat. Csak egy yorkshire-i szocialista fogadhatná el, hogy kettő meg kettő öt.
Luca Romagnoli
az ITS képviselőcsoport nevében. - (IT) Tisztelt elnök asszony! Hölgyeim és uraim! A Lamassoure-Severin-jelentést gúnyosan el kellene utasítani ideológiai olaszellenes háttértartalma miatt és az alapjául szolgáló politikai érvekkel szembeni szakmai érvek felületességéből adódóan. Nem fogom taglalni annak a fő szempontjait, hogy mennyit nyom nálam a latba a ius sanguinis szemben a ius loci jakobinizmusával, mivel ez teljes mértékben hiányzik az előadók és a kezdeményezést megrendelők gondolkodásából.
Nem vagyok jogi szakértő, nincs olyan nagy hírnevem, mint Manzella professzornak, az olasz Szenátus Európai Bizottsága elnökének, sem pedig olyan, mint képviselőtársaimnak, akik egyöntetű pontossággal tudnak dacolni a jelentésben tett állítások jogi ellentmondásaival. Azonban úgy vélem, hogy érdemes hangsúlyozni, hogy az előadók számára nem számítanak tagadhatatlan tények: a politikában ez az az érdem és szerep, ami a múltban és a jelenben is Olaszországé Európa intézményében.
A degresszív arányosság nagyon szegényesen olaszosított alapelve, mely újrafogalmazza a helyeknek a felfüggesztett Alkotmányos Szerződésben meghatározott kiosztását, egyértelműen diszkriminatív Olaszországgal szemben. Egyes országok számára maradtak még zárójeles dolgok a rendszerben, és találhatunk példát a tények égbekiáltó eltorzítására, mint például azt, hogy Észtország ugyanannyi helyet kap, mint Málta, bár háromszor akkora a népessége.
El tudjuk fogadni, hogy az Egyesült Királyságban a szavazati joggal rendelkezők közé a nem európai polgárnak számító lakosok is bele fognak számítani, és ennek alapján az előadók az Egyesült Királyságnak eggyel több helyet juttatnak, mint Olaszországnak, még akkor is, ha a szavazati joggal rendelkezők közül, csak kicsivel több, mint az egyharmad szavazott a 2004-es választáson. El tudjuk fogadni, hogy Franciaország, ami a születési helyek ugyanolyan változatossága mellett állítja össze választókörzeteit és tölti meg demokratikus profilját, mint amit nemzeti futballcsapatánál tapasztalunk, Olaszországnál kettővel több helyet kap. El tudjuk fogadni az olasz kormány tunyaságát és láttuk a csapongást a tanácsi vita előkészítésének idejében.
Van azonban valami, amit nem fogadhatunk el. Az előadók ragaszkodnak az állampolgárság részükől alkalmazott vitatható értelméhez. Azt állítják, hogy bárki, aki Európában él, még akkor is szavazó, ha Európán kívüli útlevéllel és állampolgársággal rendelkezik. A számításból kizárják azonban az Európán kívül élő polgárokat. Ez adja a visszataszító, manipulatív és elfogadhatatlan olaszellenes diszkrimináció ötletét, amit a lehető leghatározottabban ellenzünk!
Irena Belohorská
(SK) Mindenekelőtt szeretném kifejezni támogatásomat Lamassoure és Severin előadó urak felé jelentésükkel kapcsolatban. Ki kell békülnünk azzal a ténnyel, hogy a Szlovák Köztársaság elveszít egy képviselőt a megállapodás szerinti degresszív arányosság elve értelmében. Ami a parlamenti helyek arányos kiosztását illeti, ezt az alapelvet ki kellene terjeszteni az EU foglalkoztatáspolitikájának valamennyi területére. Így tehát azt kérem, hogy a 12 új tagállam képviselőinek és alkalmazottainak számát valamennyi EU-s intézményben emeljék meg. Azt hiszem, minden tagállam megfelelő számú olyan képzett emberrel rendelkezik, akik értékes hozzájárulást jelenthetnek az EU-nak.
Az egyenlőség az EU alapelveinek egyike. Még az eredeti tagállamok is tiszteletet tanúsítottak ennek az elvnek akkor, amikor maguk között üdvözölték a 12 új tagállamot. Ezt minden területre alkalmazni kellene, és nem csupán az európai parlamenti képviselői vagy biztosi pozíciókra. Követelem az egyenlőség alapelvének betartását és tiszteletben tartását. Amikor az új tagállamok csatlakoztak az EU-hoz, akkor számos kritériumnak kellett megfelelniük. Most arra kérem az EU egészét, hogy teljesítse velük szembeni kötelezettségeit.
Gunnar Hökmark
(SV) Tisztelt elnök asszony! Lamassoure úr jelentésének támogatásával az Európai Unió történelmi jelentőségű lépést tehet. Ezzel a jelentéssel egy olyan időszakot hagyhatunk a hátunk mögött, amikor az európai parlamenti helyek számának kiosztása egy olyan rendszeren alapult, amiben a különböző országokat különféle csoportokba kategorizálták a különböző kormányfők tárgyalási képességei alapján, és amiben feltételezhető, hogy ütköztek az EU tagállamainak érdekei. Amennyiben a Parlament azt választja, hogy támogatja Lamassoure úr jelentését, akkor magunk mögött hagyjuk ezt a rendszert és egy, az arányossági elven alapuló rendszer irányába mozdulunk el, ahol az adott ország mérete határozza meg a parlamenti képviseletet.
A mostanáig érvényben levő rendszert nagyon nehéz elmagyarázni, de a Lamassoure-jelentéssel kapható rendszert érthetővé lehet tenni. Egy maximum és egy minimum szinten alapszik, és azon, hogy figyelembe veszi a különböző országokban élő emberek számát. Ez az elv a jövő vonatkozásában is tartható. Ez azt jelentik, hogy nem támogatja egyik vagy másik ország érdekeit sem, hanem a polgárok számát veszi számításba. Ez előremutató lépés az Európai Unió demokratikus folyamatában.
Szeretném, ha elég egyértelmű lenne, milyen alternatívával is nézünk szembe. Vagy támogatjuk a Lamassoure-jelentés javaslatait, vagy visszatérünk a Nizzai Szerződéshez annak önkényességeivel és alkudozásaival együtt, melyeket szembenálló nemzeti érdekek jellemeztek. A fenti padsorok utolsó felszólalóit és izgatottságukat hallva a konfliktusokkal kapcsolatos nemzeti érdekeket is hallom.
Támogatni kellene a Lamassoure-jelentést, mivel alapelven alapul.
Sérgio Sousa Pinto
(PT) Tisztelt elnök asszony! Hölgyeim és uraim! Az Alkotmányügyi Bizottság Alain Lamassoure és Adrian Severin által megszövegezett, az Európai Parlament jövőbeli összetételéről szóló jelentése fontos írás, ami egy kiegyensúlyozott és objektív megoldásra világít rá, ami politikailag szólva meglehetősen érzékeny. Így tehát gratulálni szeretnék a két társelőadónak.
Nem szabadna elfelejtenünk, hogy a múlt júniusi európa tanácsi ülés volt az, ami megoldást ígért az Európai Parlamentnek - 2007 októberéig - annak jövőbeli összetétele jelentette problémára, hogy a magoldást időben alkalmazni lehessen a 2009-es európai választásokhoz. Azok számára, akik attól tartottak, hogy a Parlament nem tudja majd megoldani ezt a kérdést a nacionalista ideológia elharapózása miatt, azok számára ez a jelentés helyes válasz, és azt bizonyítja, hogy ez az intézmény gyakorlott a közös európai érdek megállapításában és kifejezésében azon nemzeti dinamikákon belül, melyek hajlamosak a kormányközi ügyek bonyolítására.
Fontos tisztázni az Európai Parlament pozícióját a KKK zökkenőmentes munkája érdekében, amit október 18-19-én kellene befejezni Lisszabonban. Így tehát alapvető fontosságú a helyek degresszív arányosság elvén alapuló elosztásáról szóló ezen új javaslat és az Unió intézményeinek reformcsomagja közti politikai kapcsolat elismerése, főleg a dupla többség alapelvéé a tanácsi többség meghatározásához.
Szeretném megragadni az alkalmat, hogy kihangsúlyozzam, a Reformszerződés intézményi szempontjának koherensnek kell lennie, valamint a dupla többség kérdését illetően, aminek hatályba léptetésére állítólagosan csak 2014-2017-ben kerül sor, azt, hogy a Szerződéseknek nem szabadna az Ioannina egyezséghez hasonló gentlemen's agreementet tartalmazniuk, melyek érvényben maradnak, de míg a jelen keretek között jogilag elismerik őket, gyakorlatilag csupán azt szolgálják, hogy akadályozzák a Tanács döntéshozatali folyamatait.
Már kezdettől fogva tudtuk, hogy az Európai Parlament összetétele nem lehet csupán matematikai kérdés. A jelen tényezők korlátain belül a tervezett megoldásnak három alapelvnek kellene megfelelnie: a szolidaritás elve, melynek értelmében a legnagyobb népességgel rendelkező tagállamok elfogadják, hogy továbbra sem felel meg képviseletük népességszámuknak, a pluralitás elve, hogy lehetővé váljon minden egyes országban a fő politikai irányultságok teljes körű képviselete, valamint a hatékonyság elve, ami olyan szintre korlátozza a képviselők maximális számát, ami összeegyeztethető a törvényhozó gyűlési szerepkörrel. A degresszív arányosság elvének alkalmazásával a jelentések egy ésszerűen konszenzusos javaslatot érnek el.
Összefoglalásul azt szeretném mondani, tisztelt elnök asszony, hogy az Európai Parlamentnek nincs szüksége arra, hogy az elért megállapodást tökéletesnek tekintse még azelőtt, hogy megadhatná politikai hozzájárulását. Gyengeségei ellenére a jelen szöveg fokozza az Európai Parlament hitelességét és sokkal jobb, mint az önző nemzeti szempontok közti birkózás, ami sokba kerül mind az Uniónak, mind pedig polgárainak.
Az Európai Tanács fontos ülésének előestéjén eme Ház - ami polgárainkat képviseli, bár nehezen tudom követni az az elképzelést, hogy ez a Ház a tagállamokat is képviseli - az európai érdeket tette első helyre abban bízva, hogy az államfők is ezt fogják tenni.
Henrik Lax
(SV) Létezik a polgároknak egy nagy csoportja, akiket elhanyagoltak az Európai Parlament összetételének megvitatása során. Arra a közel 50 millió európaira gondolok, aki regionális vagy nemzeti nyelvi kisebbségekhez tartoznak. Napjainkban csak maroknyian vagyunk olyan képviselők, akik ezeket a csoportokat képviselik. Ez elfogadhatatlan, és sajnálatos módon hamis képet alkot az Európai Parlamentről. Olyan, mintha nem értenénk azt a sebezhető helyzete, amiben bizonyos nyelvi kisebbségek még mindig élnek. Lamassoure és Severin urak jelentése, ami a "degresszív arányosság” elvén alapul, briliáns bizonysága a statisztikai munkának, és én is mellette fogok szavazni, de arra is vennünk kell a bátorságot, hogy egyéb lényegi kérdések megvitatását is megkezdjük. Hogyan érjük el, hogy a polgárok jobban bízzanak az Európai Unióban? Miként garantáljuk, hogy az EU és az Európai Parlament beváltsa azokat a célokat, melyek követését másoknál látni szeretnénk; azaz Hogan biztosítjuk, hogy a kisebbségek is hallathatják hangjukat?
Hölgyeim és uraim! Mi, parlamenti képviselők megengedjük, hogy a regionális és nemzeti nyelvi kisebbségek a nemzeti kormányok jóindulatának vannak kiszolgáltatva, melyek talán adnak nekik helyet, vagy azt akarjuk, hogy ezek a kisebbségek ne képviseltessék magukat az Európai Parlamentben? A válasznak egy határozott "nem”-nek kell lennie! Így a sokféleség biztosítása érdekében ideje az Európai Parlamentben néhány helyet fenntartani a nyelvi kisebbségeknek is. Jómagam Finnország svédajkú lakossága és Åland tartomány nevében szólalok fel.
Cristiana Muscardini
(IT) Tisztelt elnök úr! Hölgyeim is Uraim! A Parlament helyeinek elosztásáról szóló jelentés tartalmaz néhány egyértelmű ellentmondást, melyeket az előadók tegnap kiküldött levele is megerősített, mintha csak igazolná az ilyen politikailag érzékeny kérdésekkel kapcsolatos pozíciójukat, és eltorzítja a polgárság mindig is törvényekben meghatározott törvényi fogalmát.
A jelentésben előterjesztett alapelv túlmegy mind a nemzetállamokon, mind pedig a Szerződéseken. Jogi szempontból az európai polgárság egy olyan jogi helyzet, melyet azok, és csakis azok élveznek, akik valamely tagállam állampolgárai, és akik ennek eredményeképpen birtokában vannak az ezen státushoz kapcsolódó valamennyi jognak és kötelezettségnek. Állampolgárság, nem pedig állandó lakóhely - ez az, amit vizsgálni kell. Ez a javaslat eltorzítja továbbá a következő szerződés tervezetében alkalmazott megközelítést, mely határozottan kimondja, hogy a polgárság fogalmának semmi köze a lakhelyhez.
Az Európai Parlament elmulasztotta annak hatalmas lehetőségét, hogy megmutassa a többi intézménynek, képes önmagán belül olyan jogi alapelveken alapuló megoldásokat találni, melyeket mindenki elismer és elfogad. Azt kérdezném az előadóktól, miért van az, hogy meg sem fontolták annak a lehetőségét, hogy a helyek kiosztása céljából a tagállamok állampolgárainak számát használják, nem pedig az ott lakó népességet.
Talán azért, hogy egyes országoknak több előnyt juttassanak, mint másoknak? Nézzük az Egyesült Királyság esetét, mely az európai választásokkor még azoknak is ad szavazatot, akik nem EU-polgárok. Lamassoure úr, Severin úr! Azt állítani, amint azt Önök is tették, hogy senkit sem büntettek a Nizzai Szerződéshez képest, számomra az igazság egyértelmű elferdítésének tűnik, mely kapcsán mások jogorvoslatot fognak követelni.
Ennélfogva nem tudjuk támogatni ezt a jelentést. Nem csak azért, mert ártalmas is, nem csupán országainknak - országomnak -, hanem az Unió többi országának is. Ártalmas továbbá a képviseleti demokrácia és a jövőbeli szerződés számára, ami - amint azt Önök is elismerték - a parlamenti helyek kiosztása számára alapul szolgáló iránymutatásokat és elveket tartalmaz. Nem mellőzhetjük az európai polgárság, mint Parlamentünk demokratikus legitimációjának alapelvét.
Roberto Musacchio
(IT) Tisztelt elnök asszony! Hölgyeim és uraim! Támogatom az Európai Parlament döntéshozatali szerepét, ami ellen gyakran érvelnek, de úgy tűnik, hogy a kormányok ezt a javaslatot a Ház manipulálására kívánják használni.
Ez a helyek elosztására vonatkozó javaslat - véleményünk szerint - meggondolatlan. Olaszországot büntetik, és ez aggodalomra ad okot; azonban leginkább az számít, hogy ezen büntetés alaptalan indokokon nyugszik.
Romba dől a történelmi egyenlőség, és ami a legrosszabb, a helyek elosztását az állampolgári jogokkal nem rendelkező helybeli lakosság nevében módosítják. Azok, akik Olaszországhoz hasonlóan megadták a nem az országban lakó állampolgároknak a szavazati jogot, most büntetésben részesülnek Amire szükségünk van, az valami egészen más: azt hiszem például, hogy valóban lakóhelyen alapuló polgárságra van szükségünk, de olyanra, ami nem csupán a parlamenti képviselők megválasztása szempontjából, hanem a szavazati és választhatósági jog szempontjából is számít.
Garantálnunk kell a politikai kisebbségeknek és a kis államoknak is a képviseletet; ezt határozottan ki kell fejeznünk a nemzeti választási törvényekben alkalmazásra váró kritériumokban, és új intézkedéseken is gondolkodnunk kell, melyek a legtöbbet hozzák ki az európai pártokból és önképviseleti képességükből a választásokon. Ezeknek egyike sem jelenik meg ebben a jelentésben, és ezen okból kifolyólag ellene fogok szavazni.
Jens-Peter Bonde
(DA) Tisztelt elnök asszony! A jelentés, amit a Parlament holnap fogad el, hatékonyan meg fogja állítani Törökország és egyéb népes európai országok EU-s csatlakozását. Németországnak szava megkétszereződött a Tanácsban, míg a kisebb országoké megfeleződött. Ezzel egyidőben egyes nagyobb országok több helyet fognak szerezni a Parlamentben. Összességében Németország továbbra is kárpótolva lesz azért, hogy a Tanácsban ugyanannyi szavazata van, mint Olaszországnak, az Egyesült Királyságnak és Franciaországban, bár jelenleg a Tanácsban a maximumot hozza ki a létszámból. Nem hiszem, hogy a nagyobb országok újra ilyen haszonra tesznek szert, és a kisebbek nem tudnak többre szert tenni, ha a választók a döntéseket legitimnek tartják: hallgassák csak Lax urat.
Azt kérném a nagyobb országoktól, hogy álljanak meg és gondolkodjanak. Nem kerülhet egyszerre sor a népességi adatok alapján történő szavazásra a Tanácsban és ugyanazon szavazási elv megközelítésére a Parlamentben is. Az Egyesült Államokban a Szenátuson belül egyenlőség van az államok között. Németországban a Saar-vidék mely egymillió lakossal rendelkezik, három szavazattal rendelkezik a német parlament felső házában, míg Rhineland-Palatinate 18 milliós lakosságával hattal, azaz a német rendszer nehezen mondható igazságosnak. Amikor országom csatlakozott az EK-hoz, Németországnak háromszor annyi szavazata volt a Tanácsban, mint Dániának; most tizenötször annyi lesz. Korábban Németországnak három és félszer annyi helye volt a Parlamentben, mint Dániának; most nyolcszor annyi lesz. Ez túl egyenlőtlen, és sosem fogják megérteni a választók. Tönkre fogja tenni az EU-t - ez a probléma.
Philip Claeys
(NL) Tisztelt elnök asszony! Engedje meg, hogy azzal kezdjem, hogy a jelenleg vitatott határozat időzítésével kapcsolatos kétségeimnek adok hangot. Igaz, hogy az Európai Tanács júniusi ülése arra kérte a Parlamentet, hogy álljon elő egy tervezettel a Parlament jövőbeli összetételét illetően, de most rájövünk arra, hogy az egész javaslat a Reformszerződésen alapul, egy olyan szövegen, amit még ratifikálni kell, nem is beszélve a hatályba léptetésről. Más szavakkal: fordítva üljük meg a lovat. Mellesleg nem ez az első ilyen eset, és valóban kezd bosszantó lenni.
Itt most nem az Azonosság, Tradíció és Szuverenitás Csoport nevében, hanem egy kis tagállam - vagy inkább jövőbeli tagállam - nevében beszélek, ugyanis már nem az a kérdés, hogy szétválik-e Belgium, hanem az, hogy mikor, és Flandria független állam lesz. Eltértem a tárgytól.
Azt hiszem, hogy a mostani jelentésben javasolt degresszív arányosság elve a leginkább működőképes és a legigazságosabb kezdőpont, legalábbis ha az ember úgy gondolja, hogy a kisebb tagállamoknak és parlamenti képviselőiknek is képeseknek kell lenniük arra, hogy érdemi szerepet töltsenek be.
Mindenesetre támogatom ezen degresszív arányosság általános értelmezését, és így támogatni kívánom Bonde úr megfelelő módosítását. Véleményem szerint az az Európai Unió érdeke, hogy a kisebb tagállamok a lehető legjobb képviseletet kapják az Európai Parlamentben; amennyiben nem így lesz, akkor további csökkenést tapasztalhatunk majd az európai intézmények támogatottságában az emberek körében.
Sylwester Chruszcz
(PL) Tisztelt elnök asszony! A mai napon két egymást követő vitára kerül sor itt, az Európai Parlamentben, melyek megmondják, milyen szabály lesz az Európai Unióban és milyen lesz a hatalom megosztása. Számomra, Lengyelország és a Lengyel Családok Ligája képviselője számára ez egy nagyon szomorú vita.
Nagyon kritikus véleménnyel vagyok arról az új szándékról, hogy az Alkotmányos Szerződést Reformszerződés néven szeretnénk bevezetni, csakúgy, mint az európai parlamenti szavazatok új kiosztásáról, ami diszkriminatív országommal szemben. Az Európai Parlament Alkotmányügyi Bizottsága által elfogadott meglehetősen kétséges és erőszakolt érveken alapuló jelentés egyértelműen odacsap egyes országoknak, másoknak pedig kedvez; és nem is első alkalommal. Ehhez nem tudom hozzájárulásomat adni.
Felkérem Lengyelország elnökét, hogy egy héten belül utasítsa el ezt a Szerződést Lisszabonban.
Alexander Stubb
Tisztelt elnök asszony! Azt hiszem ez az utóbbi öt évben a plenárisban folytatott munkánk legszomorúbb napja, mivel ez az első alkalom - legalábbis én úgy érzem -, hogy kormányközi testület lett. Ez az 1997-es amszterdami és a 2000-es nizzai éjszakákra emlékeztet. És a mai napon a képviselőcsoportban és azt hiszem, itt a plenárisban is láthatjuk, hogy miről is van szó.
Én valóban azt hittem, hogy az Európai Parlament azért van itt, hogy minden európai érdekét képviselje, nem pedig azért, hogy korlátozza a nemzeti érdekeket.
Három lehetőség van előttünk: egyik a Severin-Lamassoure-javaslat, ami - azt hiszem - európai javaslat. Kiváló indítvány, csodás munkát végeztek, és gratulációt érdemelnek.
(Taps)
A második lehetőség, hogy menjünk vissza Nizzába. Néhányunk talán ezt akarja; nem tudom. De tényleg ezt akarjuk? Ezért folytatjuk le ezt az egész vitát? Vissza akarunk térni Nizzához? Spanyolország el akarja veszíteni a helyeit? Lengyelország helyeket akar veszíteni? Nem tudom.
A harmadik lehetőséget provokatív opciónak hívom, ami két provokációt tartalmaz: egy, adjunk a nagy államoknak sokkal többet, a kis államoknak pedig sokkal kevesebbet. A másik provokáció a másik oldalról jön: adjunk sokat a kicsiknek és abszolút semmit se a nagyoknak. Ezt akarjuk? Ezért vagyunk itt? Nem hiszem. Legalábbis remélem, hogy nem.
A holnapi vita az Európai Parlament hitelességéről szól, valamint arról, hogy meg tudunk-e hozni egy racionális, logikus és igazságos döntést. Elő tudunk állni egy javaslattal, vagy ugyanolyanok vagyunk, mint a tagállamok?
(Taps)
Jo Leinen
(DE) Tisztelt elnök asszony! Képviselőtársaim! A Parlament nem ad segítséget ehhez a Lamassoure/Severin-jelentéshez. 2009-ben kiosztjuk a helyeket, bár 2014-ig nem él a szavazatok elosztásának új formája a Miniszterek Tanácsában. Készen állunk arra, hogy bevezessük ezt az eljárást a következő időszakra. Azonban a teljes javaslat csak akkor érvényes, ha van egy új szerződés. Ha az új szerződés nem valósul meg, akkor a Nizzai Szerződés és a csatlakozási szerződések maradnak érvényben, ami azt jelenti, hogy minden országnak kevesebb helye lesz. Így tehát nagy érdeknek kellene fűződnie ezen javaslat támogatásához a holnapi plenárison.
Köszönöm mindkét előadónak, Lamassoure és Severin uraknak az elvégzett munkát. Nem szolgálhatunk mindenki megelégedésére; az csodával lenne határos. Azonban tiltakozom az ellen, amit a lengyelek mondtak, hogy bárkit is diszkriminálnánk. Senkivel szemben sincs szó diszkriminációról. Pont ellenkezőleg: egy olyan javaslatot terjesztettek elő, ami elfogadható, és objektív ismérvekhez ragaszkodik, aminek alapján el lehet osztani helyeinket.
Folytatnunk kell azonban az olasz kollégáink által megkezdett vitát, mégpedig azt a vitát, hogy az Európai Unióban a polgárság fogalma ugyanaz-e, mint nemzeti szinten. A nemzetállamoknak zárt határai vannak, és mindenki mást kizárnak. Az EU más elveken nyugszik, és tulajdonképpen azért kiszélesítjük ezt a vitát, hogy az EU valamennyi lakosát képviselhessük, ne csupán azokat, akik a tagállamok útlevelével rendelkeznek. 30 millióan vannak olyanok az EU-ban, akik nem rendelkeznek a tagállamok által kiállított útlevéllel, viszont tiszteletben tartják törvényeinket.
A következő alkalommal erre újból vissza kell térnünk. Köszönöm ezt a javaslatot, ami elindít bennünket a Kormányközi Konferencia és egy új európai szerződés sikeres befejezésének útján.
Margarita Starkevičiūt
Tisztelt elnök asszony! Csak azt szeretném mondani Stubb úrnak, hogy Litvánia az általa megadott egyik esetben sem nyer.
(LT) Azt szeretném mondani Alexander úrnak, hogy Litvániának ugyanannyi helye lesz mindhárom esetben, mivel az első esetben pontosan meghatározott, a második esetben pontosan meghatározott, a harmadik esetben... Amikor itt Parlamentként vitázunk (mivel a Parlament elnöke nem elnököl ezen a fontos ülésen), amikor a Parlamentről vitázunk és nem látom Lamassoure urat. Itt van a Házban? Miért kellene beszélnünk? Elmentek a kulcsfontosságú személyek. Minden egyértelmű. Azért beszélek erről, mert valóban beszélnünk kell egy közös otthonról, egy közös Európáról, és minden ország minden hangját meg kellene hallgatnunk.
Az az országom problémája, hogy évszázadokig harcoltunk életbenmaradásunkért. Nagyon kis nemzet vagyunk. Mostanában sokan élnek más országokban, vállalkozásaikban dolgoznak, és gyakorlatilag nem fogják tudni megoldani Európa problémáit. Megpróbálunk fenntartani egy kapcsolatot, együtt lenni, egy nemzet lenni és nem eltűnni a térképről, de ezek az emberek nem fognak tudni szavazni, mivel az európai parlamenti képviselők száma az állampolgárok száma alapján lesz meghatározva; mégis, Alexander, az Önök országában élnek, csakúgy, mint Nagy-Britanniában és Írországban, és ott becsületesen dolgoznak. Természetesen, megválaszthatják Svédország, Finnország, Nagy-Britannia vagy Olaszország képviselőit, de ily módon egyszerűen elutasítanak minket, mint nemzetet. Így tehát ez az engem aggasztó legfontosabb kérdés, és sajnálom, hogy - amint azt Lamassoure úr mondja - e Házban valóban keveset beszélünk az értékekről. A mai vita is tökéletes példa erre. Nézzük a vezetékneveket, tudom, kinek hány helye van, és előre meg tudom mondani, milyen véleményt fognak képviselni.
Bogdan Pęk
(PL) Tisztelt elnök asszony! Már régóta hozzászoktam a Házban uralkodó felháborító képmutatáshoz. Azonban a mai napon fel szeretnék tenni egy kérdést. Rendben, minden, amit akarnak - amint azt a legtöbb beszédből hallom - azért van, hogy változás történjen a szavazási alapelvekben és az európai parlamenti helyek kiosztásában, hogy egy adott ország állampolgársága ne legyen döntő, más szavakkal Önök azt mondják, hogy már egy integrált, egységes normákkal és érdekekkel rendelkező európai lakosságra tekintenek. Ilyen tehát egy európai lakosság.
Szeretném megkérdezni valamennyi szenteskedőt, hogyan lehet az, hogy szegény öreg Lengyelország a mezőgazdasági támogatásoknak csak egyharmadát kapja, hogy a németek, a leggazdagabbak a közös energiapolitika ellenére egyéb államok feje fölött Oroszországgal akarnak tárgyalni, és olajvezetéket akarnak vezetni a tenger alatt annak a környezetvédelemre gyakorolt fenyegetésével együtt? Össze lehet egyeztetni ezt a két dolgot? És ha amit mondok, igaz, akkor nem túl korai még megalkotni egy európai állam mítoszát? Dolgoznunk kell ebbe az irányba, de lassan és szisztematikusan, míg az ilyen típusú siettetett lépések csak az eredetileg tervezettek ellentétét eredményezheti.
Gerardo Galeote
(ES) Tisztelt elnök asszony! Értem a vállalkozás nehézségét, és elismerem, köszönöm az előadók munkáját.
Azonban a helyek megosztásáról szóló javaslat egyes pontja - véleményem szerint - túl önkényesek, és nem veszik eléggé figyelembe a jelenlegi Nizzai Szerződéstől örökölt szükséges intézményi egyensúlyt.
Így egyes képviselők olyan módosításokat írtak alá, melyeket holnap nyújtanak be a plenárisnak, és melyek - ezt szeretném hangsúlyozni - teljes mértékben tiszteletben tartják a degresszív arányosság elvét; továbbá véleményünk szerint objektívvé teszik a helyek kiosztását a jövő tekintetében azzal, hogy egyértelmű és átlátható kritériumokhoz kötik azokat.
Ezen módosítások egyike, amire összpontosítani szeretnék, és ami a 2009-es választásokkor lép hatályba, összhangban van azon legbölcsebb tanulmányok egyikével, amit a spanyol kormány készített, majd küldött meg a Parlamentnek és a Tanácsnak.
Amint azt Önök is meg fogják érteni, hölgyeim és uraim, nem vagyok bűnös abban, hogy partizán indokokból védem a jelenlegi spanyol kormány javaslatait, de az az igazság, hogy ebben az esetben a demográfiai tényezőt jobban figyelembe veszik, és nélkülözhetetlennek kellene tartani azon intézmény alakításában, ami az emberek érdekeit képviseli.
Így tehát, elnök asszony, arra szeretném kérni az előadókat, hogy ezeket is vegyék figyelembe, képviselőtársaimat pedig, hogy szavazzanak rájuk, és mindenesetre remélem, hogy az Európai Tanács benyújtotta, megvédte és figyelembe vette azokat jövő heti döntésekor.
Carlos Carnero González
(ES) Tisztelt elnök asszony! Nem volt könnyű vállalkozás, és azt hiszem, hogy Lamassoure úr az Európai Néppárt képviselőcsoportjából és Severin úr a Szocialista Csoporttól, csodás jelentéssel lepett meg bennünket, ami mélységesen európai és Európa-barát.
Igaza van Stubb úrnak: ez egyike a legszomorúbb vitáknak, amelynek ebben a Házban tanúja voltam, de remélem, hogy holnap e jelentés szavazásának eredménye az eddig tapasztaltak egyik legszebb pillanata lesz, mivel ez a jelentés, ami nem csupán az övéké, hanem az Alkotmányügyi Bizottsághoz is tartozik, 70 %-os támogatással elsőként válaszol arra, amit a Tanács kérdezett ettől a Háztól; másodszor, a degresszív arányosság elvét alkalmazza, harmadszor, reprezentatív Parlamentet eredményez, ami egy olyan dolog, ami lehetetlen lenne a Nizzai Szerződéssel, részben, mivel ezen szerződés értelmében megbocsáthatatlan és igazolhatatlan módon egyes országok, így például Spanyolország arra jutottak, hogy nincs arányos logika képviseletük tekintetében.
Szerencsére Lamassoure és Severin urak javaslata az Alkotmányügyi Bizottság részéről megfelelően oldja meg a problémát.
A kérdés a következő: vagy ez a jelentés vagy Nizza. Vagy ez a jelentés egy reprezentatív Parlamenttel, vagy Nizza egy olyan Parlamenttel, ami nem teljesen reprezentatív. Meg lehet hozni ezzel kapcsolatban minden ígéretet, amit csak akarunk, de természetesen egy realisztikus jelentésre van szükségünk ahhoz, hogy a Lisszaboni Csúcson a Parlament elismertesse erőfeszítéseit, és támogatást kapjon ahhoz az új Reformszerződés elfogadása mellett. Nagyon köszönöm.
Alexander Lambsdorff
(DE) Tisztelt elnök asszony! Engedje meg, hogy azzal kezdjem, a Szabad Demokrata Párt (FDP) tagjai holnapra szabad szavazást engedélyeztek. Így tehát nem lesz pártvonal. Miért? Nehéz helyzet áll fenn. Természetesen romlik Németország helyzete. A mostanáig alkalmazott képviselőnkénti 832 000 szavazó helyett most 858 000 lesz. A Parlament ezt 2009-től szeretné alkalmazni. Ez a Tanácsban 2014-ig nem fog megtörténni. Egyebek között erről van szó.
Még a jó német napilapok is, mint például a berlini Tagesspiegel is azt írja, hogy holnap újból elosztásra kerülnek a helyek. Vannak olyan képviselők itt, a Parlamentben, akik azt mondják: Németország holnap három helyet fog veszíteni. Az a probléma - és itt most rátérünk arra a részre, amit személy szerint én is támogatok -, hogy ez helytelen. A Lamassoure/Severin-jelentés a Szerződés szerinti lehető legmagasabb számú helyet biztosítja Németországnak. A Nizzai Szerződés már kiköti, hogy a helyek maximális száma 96. Ezt a jelentés egyértelműen helyesli.
Akkor miről is szól ez a vita? Miért van ez a provokáció a d'Hondt-módszerrel, amiben csak a nagy államok nyernek, a kicsik pedig jelentősen veszítenek? Ez egy olyan javaslat, amit meglepetésemre egy kereszténydemokrata uniós (CDU) képviselő támogatott, sőt, ő is kezdeményezte. Pontosan mit jelent ez? Azt hiszem, hogy ez nem egy európai javaslat. Itt elveszik a nagy, közepes és kis országok közti egyensúly, az igazságos és tisztességes egyensúly. Sőt, mi több, ez egy olyan javaslat, amelynek a legkisebb esélye sincs a Tanácsban. Így tehát mi és képviselőtársaink a CDU-ban valóban hiszünk abban, hogy Belgiumban, Írországban, Svédországban vagy Észtországban nem tudnak elemzéseket készíteni és a Tanácsban ezt a javaslatot meg fogják szavazni? Nem! Ez a javaslat egy üres buborék, amit - egy kivétellel - bármilyen eredmény nélkül lecserélnek. Ez az eredmény az európai politikai légkör további romlása otthon, Németországban.
Támogatnunk kellene a Lamassoure/Severin-jelentést. Biztosítanunk kellene, hogy az Európai Parlament azt a határozott politikai jelet küldi a Tanácsnak, miszerint maguk is képesek vagyunk megküzdeni a problémákkal. Amennyiben ez a jel, ez az európai jel határozott, akkor mindnyájunk számára jó, és ebbe határozottan beleértem Németországot is.
Jean-Luc Dehaene
(NL) Tisztelt elnök asszony! Amint azt korábnban már említettük a Házban, végtére is a Parlament hitelessége forog kockán ebben a vitában. Ebben a kérdésben az a legfontosabb, milyen képessége van a javaslat szélesebb körben történő bemutatására vonatkozó feladatainak elvégzésére, azaz arra, hogy megnehezítse a Tanácsnak, hogy figyelmen kívül hagyja a javaslatot.
A Lamassoure/Severin-jelentésnek előnye, hogy pragmatikusan olyan javaslatot tesz, ami megfelel a Szerződés követelményeinek. Nem négy alternativa van, hanem valójában kettő, mégpedig a Lamassoure/Severin-jelentés vagy Nizza. Mindent egybevetve, ha nem sikerül megnyernünk a javaslat számára egy jelentős többséget, akkor a Tanács és mi is visszatérünk Nizzához.
Számos módosítást nem igazán értek. Bár egyértelmű, hogy a "négyzetgyök kiegészítés” erőteljesen támogatja a kisebb országokat, ez valójában az arányosság karikatúrája. Nem értem azonban, a főleg a német képviselők által ösztönzött módosítás sem, ami nem veszi számításba a kisebb országok helyzetét, és azt követeli, hogy a nagyobb tagállamok több lehetőséget kapjanak a Tanácsban.
Azt kellene talán gondolnom, hogy ez a Nizzához történő visszatérésnek és Németország 99 helye megtartásának helytelen módja? Amennyiben ez a helyzet, akkor nagyon gyengítő hatásúnak tartom a Parlament részéről. Remélem, holnap megérti a Parlament, hogy hitelessége forog kockán, és azt csak a Lamassoure/Severin-jelentés széleskörű támogatásával lehet megtartani, ugyanis az az egyetlen realisztikus módosítás.
Genowefa Grabowska
(PL) Tisztelt elnök asszony! Nehéz számomra elfogadni egy jelentést, mely szerint országom - ki kell mondanom, a lengyelek, mivel ők azok, akik megválasztják képviselőiket - elveszíti annak a lehetőségét, hogy további három képviselőt válasszon. Így csökkentik a lengyel képviseletet az Európai Parlamentben a mai napon tárgyalt javaslat alapján.
Miért gondolom, hogy ez igazságtalan, és miért gondolom, hogy ezen jelentésben elfogadott kritériumok nem vettek figyelembe olyan nyilvánvaló tényeket, mint amiket litván képviselőtársam már említett a mai napon? Ez a munkásokról, az alkalmazottakról, az ideiglenesen külföldön élő lengyelekről szól - a 3 millió külföldi lengyelről. Tételezzük fel, joguk van szavazni Nagy-Britanniában vagy Írországban, de hazajönnek. Azt kérdem: ki fogja őket képviselni? Meg vannak fosztva a képviselet jogától, még akkor is, ha van szavazati joguk.
Ez a jelentés, és ez a második pont, kihangsúlyozza azt az intézményi egyensúlyhiányt, ami a mai napig megvan; akármilyen törékeny is, az államok Tanácsban és Parlamentben betöltött pozíciója között. A dupla többség szavazásra történő átállással Lengyelország veszít a Tanácsban a legtöbbet, és veszít a Parlamentben is.
Végső pontom a mai napon említett kétségtelen egyensúlyhiányt érinti az EU-intézményekben, főként a Parlamentben alkalmazott hivatalnokok tekintetében. Ez a kiegyensúlyozatlanság, ami valamennyi új tagállamot érint, itt, a Parlamentben helyrehozható. Kérem a jelentés módosítását.
Alfonso Andria
(IT) Tisztelt elnök asszony! Hölgyeim és uraim! Természetesen elismerem, hogy az a feladat, ami képviselőtársaimat, Lamassoure és Severin urak vállát nyomta, nem volt könnyű, de azt kell mondanom, hogy az eredmény az erőfeszítések ellenére eléggé zavaros, mind jogi, mind pedig tisztán politikai tekintetben.
A javaslat elsőként utal az egyes tagállamok helybeli lakosságán alapuló számítás kritériumára, lecserélve az állampolgárságét. Felmerül itt a jogi és politikai következetesség problémája a jövőbeli Reformszerződés rendelkezései, különösképp a 9A cikk tekintetében, ami határozottan kimondja az európai polgárok képviseletének elvét. Politikainak is tekintem a kérdést, részben, mivel a Parlament kissé korlátolttá teszi a polgárok kifejezésének, véleménynyilvánításának funkcióját -, ráadásul olyankor, amikor az Unió vállalja, hogy elszórja az európai polgárság, identitás és az európai polgárok jogainak kultúráját.
És kérem, ne vigyék vissza a kérdést a nemzeti igények szintjére, illetve ami még rosszabb, ne egyszerűsítsék azt le egy egyszerű mennyiségi kérdésre. Ez teljesen csökkentő és közönséges megközelítés lenne, és valójában igazságtalan lenne Olaszország jó híre szempontjából. Egyenlőtlenséget vettem azonban észre a bánásmód terén; nincs homogenitás az egyik és a másik zárójel között; sok esetben a referenciaparaméterek nem igazolják az országok helyeinek számában található különbséget.
Azzal fejezem be, elnök asszony, hogy felszólítom képviselőtársaimat, oly módon szavazzanak, ami megfelel a Szerződésekben foglaltaknak és parlamenti képviselőként eddig betöltött szerepünknek - aminek továbbra is meg kellene maradnia -: a polgárság kifejezésre juttatásának.
Riccardo Ventre
(IT) Tisztelt elnök asszony! Hölgyeim és uraim! Stubb úr, aki sajnálatos módon elment, említette ezen este szomorú voltát, és más képviselők ugyanezen érzéseiknek adtak hangot. Hiszem azonban, hogy szomorú diszkriminációt látni az államok és képviselők közt, főleg azok közt, akik megpróbálják biztosítani az alapelvek betartását, amint azt Voggenhuber úr és Muscardini asszony helyesen említették.
Itt az a fontos, hogy ne kételkedjünk a Lamassoure-Severin-jelentésben; valószínűleg jól felépített, jóllehet homokból készült alapokon nyugszik. Valójában van egy jogi alapelv, melynek jelentősége teljesen romba dől, az az elv pedig a polgárság. Ezt a kérdést a jelentés támogatói is felvetették, csakúgy, mint Lamassoure és Severin urak kompromisszumos javaslatában; Leinen úr is említette és Duff úr ugyancsak pontosan megfogalmazta: itt nem vagyunk biztosak választóinkban!
Mégis, ebben a választókkal kapcsolatos teljes bizonytalanságban ki szeretnénk gondolni egy kritériumot, vagy egy bástyát, ami saját belső következetességgel bír - az alaptól eltekintve -, és ez egy olyan összeállítást eredményez, ami semmiféleképpen sem tartja tiszteletben a korábbi realitást vagy a polgárokat. Ez pedig később - és figyeljenek arra, amit mondok, mert nem szeretnék a gyászos vég prófétája lenni - az Európai Bíróság elé juttat minket. Ez természetes, és talán kötelesség a bíróság elé menni azok számára, akik sértettnek tartják magukat, mint extrema ratio, mint egy ilyen fontos döntésben legfelső döntéshozó testület.
Arra kérem kormányomat, országom kormányát, ami komoly gyöngeséget mutatott mostanáig ebben a folyamatban a berlini kezdetek óta, hogy végre újra találja meg önérzetét és gyakoroljon vétójogot ezen javaslat kapcsán.
Libor Rouček
(CS) Hölgyeim és uraim! A mai nap és holnap között történelmi lehetőségünk nyílik arra, hogy befolyásoljuk az Európai Parlament jövőbeli összetételével kapcsolatos döntést. Az e célból az előadók, Lamassoure és Severin urak részéről megalkotott jelentés megfelelő mértékben tartalmazza a minőséget, az egyensúlyt és a felelősséget. Pragmatikus megoldást hoz, amit a Kormányközi Konferenciának vitathatatlanul el kell fogadnia, mivel nem gördít akadályt a Reformszerződés elfogadása elé.
Az európai parlamenti helyek javasolt kiosztása a degresszív arányosság elvén nyugszik. Ez egy igazságos elv, ami szolidaritást fejez ki a nagy, közepes és kicsi államok között. A javasolt megoldás továbbá az egyes tagállamok demográfiai tényeinek elvén is alapul. Ez újfent igazságos és korrekt elv. Ehelyett egyes képviselők egyet nem értésüket fejezték ki a megoldással kapcsolatban. Azon a véleményen vannak, hogy országaikat diszkriminálják. Én azonban semmi jelét nem látom a diszkriminációnak. A diszkrimináció és egyenlőtlenség az lenne, ha ugyanannyi hely jutna két olyan országnak, melyeknek népessége között ötmilliós különbség van. Bízom abban, hogy a Parlament megragadja a holnapi történelmi alkalmat, és határozott többséggel elfogadja a Lamassoure és Severin féle jelentést.
Ha nem támogatjuk, az annak a jele lenne, hogy vissza akarunk térni Nizzához. Ez egy olyan alternatívához történő visszatérést jelentene, ami veszteséget hoz azoknak a tagállamoknak is, akik csak mostanában találtak rá a jelmondatra 'Nizza vagy a halál'.
Jacek Protasiewicz
(PL) Tisztelt elnök asszony! A mai nap során egy nagyon fontos jelentést vitatunk meg; ennek alapján kerülnek majd kiosztásra a következő parlamenti ciklus helyei.
Az előadók egy nagyon érdekes javaslatot terjesztettek elő, ami minden bizonnyal komoly munkát igényelt, mind elemzési, mind pedig fogalmi szempontból. Ezért őszinte köszönetemet szeretném kifejezni irányukban. De ami engem illet, két komoly gyengeséggel bír. Elsőként: képviselőtársaink egy olyan megoldást javasolnak, ami ad hoc természetű, ideiglenes, és kizárólag csak a következő ciklusra vonatkozik. Én azonban szeretnék mindenkit emlékeztetni arra, hogy amikor megkezdtük a munkát ezen a jelentésen az Alkotmányügyi Bizottságban, akkor beleegyeztünk abba, hogy olyan szisztematikus megoldásokat keresünk, melyek lehetővé teszik, hogy automatikusan módosítsuk a Parlament összetételét új tagállamok EU-s csatlakozása esetén.
Az engem is beleértve körülbelül 80 képviselő által bejelentett alternatív javaslat megfelel ennek a feltételnek. A d'Hondt-módszer alkalmazása, az, hogy a szavazatok számát az egyes államokból számoljuk ki, egy olyan objektív eszköz, ami megszűnteti a gyanús politikai ügyleteket. Ezen módosítás elfogadásával az Európai Parlament lehetne az első intézmény, ami a politikai és nemzeti viták fölé emelkedik. Elfogadom az egyes országok ereje lemérésének semleges, matematikai módszerét. Ez a helyes irányba tett lépés lenne, valamint követendő példaként szolgálna egyéb többnemzetiségű európai intézményeknek.
A bemutatott elképzelés másik hibája az európai polgárok jogaival kapcsolatos megközelítés következetlensége. Ezen jogok magukban foglalják annak a jogát, hogy képviselve legyenek ezen a fórumon. Véleményem szerint a kritérium, miszerint a parlamenti képviselet nagyságát népességi adatokon alapulva számítják ki, csorbítja ezt a jogot. Hogy érezhetnek például azok a lengyel állampolgárok, akik Írországban vagy Nagy-Britanniában élnek és dolgoznak? Különféle becslések szerint 2-3 millióra tehető az ilyen emberek száma.
A Lengyelországban kötelező érvényű választási szabályozás szerint olyan jelöltekre lehet szavazatot adni, akik Lengyelországban tartózkodnak. Ha vesszük azonban a népességi kritériumot, amit a jelentés javasol, akkor az országot elhagyó embereke eredményeképpen csökken az országomban megválasztott képviselők száma, a szigeteken viszont emelkedik. Ki fogja tehát képviselni őket ezen a fórumon? Ír képviselők, britek vagy lengyelek, akik kevesebben lesznek? A jelentés nem ad választ ezekre a kérdésekre. Ebben az összefüggésben úgy vélem, hogy elengedhetetlen, hogy módosítsunk a jelentés szövegén, és számos képviselőtársammal együtt én is bizonyos módosításokra szavazok.
Stavros Lambrinidis
(EL) Tisztelt elnök asszony! Általánosságban elfogadott, hogy a helyek jelenlegi megosztása az Európai Parlamentben nem képviseli megfelelően a tagállamok demográfiai valóságát, és az összefüggések kedvezőtlenek bizonyos közepes és kisméretű országok számára.
A tény, hogy a jelentés nem csökkenti a Nizzai Szerződésben lefektetett helyek számát természetesen pozitív. Azonban hangsúlyoznom kell, hogy Görögország esetében a biztosított 22-ről 23-ra történő emelés teljességgel igazságos lenne, mivel az ország népessége 10%-kal meghaladja egyéb, ugyanennyi hellyel rendelkező országokét.
A mai napon azonban a különféle benyújtott módosításokra szeretnék összpontosítani, melyek a képviselők számának kiszámítási módjára vonatkoznak. Az egyik nem veszi figyelembe meg az ország teljes népességét, csak az állampolgárait. Támogatom az európai polgár elképzelést, de itt teljes mértékben ellenzem alkalmazását. Úgy érzem, hogy képviselőként az országom lakosságába tartozókat képviselem: anélkül, hogy szükségszerűen görög vagy európai polgárok lennének, felnevelik gyerekeinket, gondozzák az öregeinket, építik házainkat, dolgoznak az egyetemeinken, hozzájárulnak a biztosítási rendszerhez és gyermekeiket a mi iskoláinkba küldik. A környezetvédelemről, a szolgáltatásokról, bevándorlási és biztosítási kérdésekről és számos egyébről hozott döntéseink ténylegesen befolyásolják ezen polgártársaink életét, akik természetesen gyakran a legkevésbé kiváltságos helyzetben vannak. Így tehát azt hiszem, hogy demokratikus szempontból fontos lenne, hogy a képviselők száma egy-egy ország lakosainak teljes számán alapuljon.
Reinhard Rack
(DE) Tisztelt elnök asszony! Az Európai Parlament felépítéséről szóló mai vita sajnos nem az európai demokrácia csúcspontja. Talán jó is, hogy sem a Bizottságnak, sem pedig a Tanácsnak nincs ideje meghallgatni.
Hallgattunk olyan felszólalókat, akik nagy pátosszal vezettek elő elveket; olyan elveket, melyek továbbra sem vittek minket előbbre gyakorlati szempontból, és melyek így a pátoszon kívül semmit sem ajánlanak. Valóban sok beszélőt hallottunk, akik saját nemzeti érdekeikre összpontosítanak. Ez biztos, hogy nem egy európai megoldás keresésének sikeres módja, és mint ilyen, valószínűleg nem is visz minket közelebb a megoldáshoz.
Hálával hallgattunk olyanokat, akik pragmatikusak, és érthető megoldásokat kerestek, és így mindkét előadónk - Alain Lamassoure és Adrian Severin - javaslatában megfelelő alapra leltek. Azt hiszem, őszinte hála illeti mindkét mindkét előadót a bizottságban végzett munkájukért, valamint azért, ami most következik. Ez valami olyasmi, amit a mediterrán előzékenység normális esetben mindig megkövetel, de ebben a konkrét esetben mindkét előadó valóban megérdemli a köszönetet. Így tehát őszinte hála részemről, aki nem a Földközi-tenger környékéről érkezett.
Remélem és nagyon várom, hogy talán a holnapi szavazáson e Parlament történelmi pillanatát élhetjük meg. Azaz, ha sikerül egyértelmű és határozott többséget kapnunk Lamassoure és Severin urak javaslatára és így határozott jelzést küldenünk a Tanácsnak. Az Európai Parlament mindenesetre ésszerű alapot terjesztett elő a 2009-es választásokhoz.
Panayiotis Demetriou
(EL) Tisztelt elnök úr! Annak érdekében, hogy helyesen mérjük fel a két előadó, Severin és Lamassoure urak jelentését, figyelembe kell bizonyos tényeket és alkalmaznunk kell bizonyos szabályokat.
Mindenekelőtt európai, nem pedig nemzeti módon kell megközelítenünk a jelentést. Ha nem sikerül így tennünk, akkor versennyel nézünk szembe azzal kapcsolatban, hogy melyik ország kapjon kevesebb, melyik pedig több helyet. Másodszor: figyelembe kell vennünk bizonyos tényeket, például azt, hogy az Európai Parlament ma nem dönt a Parlament összetételéről, hanem javaslatot tesz a Tanácsnak. A Tanács rendelkezik egy bizonyos küszöbbel és alappal, amire építeni lehet, még akkor is, ha a múltra alapoznak, amiről gondolhatjuk, hogy nem kifejezetten kiegyensúlyozott.
Mindezek mellett alkalmaznunk kell a kapott számtani tényeket. 750 képviselő van, országonként 96 a legtöbb, 6 a legkevesebb. Nem kezdhetünk el alkudozni továbbá a népesség külső és belső részeiről. Kompromisszumra kellene jutnunk a meglévő helyzet kapcsán, összhangban a lakossággal, illetve azzal, ami a többi szektorra vonatkozik. Nem azért vagyunk itt, hogy újból megalapítsuk az EU-t. Amikor így teszünk, akkor használjunk különböző számításokat. Így tehát ma az számít, hogy olyan eredményre jussunk, ami a lehető legnagyobb támogatást kapja az Európai Parlamenttől, hogy megtartsuk hitelességünket, és ezzel egyidőben utat nyissunk az európai és nem pedig a nacionalista mozgalmaknak. Engedjék meg, hogy a nagyra becsült németekhez forduljak, akik mindig nagylelkűek voltak, továbbá, ha a múltban azt a tendenciát mutatták volna, amit ma, nem lenne Európai Uniónk. Továbbá egyéb államokban levő képviselőtársaimhoz is fordulok, hogy holnap el tudjuk fogadni a Lamassoure és Severin-jelentést a lehető legnagyobb többség mellett.
Proinsias De Rossa
Tisztelt elnök úr! Amint eltávolodunk a választásokban a szigorú arányosságtól, elkerülhetetlenül oda lyukadunk ki, hogy politikai kompromisszumokat használunk tiszta matematika helyett. A demokratikus elv, amiben minden szavazatnak egyenlő súlya van, olyan dolog, amit nem lehet addig alkalmazni, amíg az Európai Unió teljesen szövetségi rendszer nem lesz.
A Tanács által meghatározott korlátokon belül ésszerű és kiegyensúlyozott erőfeszítés Severin és Lamassoure ezen politikai kompromisszuma abba az irányba, hogy tisztességes eljárást és szolidaritást érjünk el minden embernek az Európai Unióban. Ezt támogatom, és ellenzem a javasolt alternatív rendszereket, mivel azok kevésbé igazságosak és kevésbé kiegyensúlyozottak.
Azonban, mivel ez a feladatot egyesek nemzeti érdekből közelítik meg, ki kell hangsúlyozni, hogy itt azzal foglalkozunk, hogy a polgárok miként választják meg ezen Parlamentbe képviselőiket politikai preferenciáik alapján, hogy azok a Tanács társ-törvényhozójaként tevékenykedjenek; a Tanács az, ami az államot képviseli, nem pedig ez a Ház.
Simon Busuttil
(MT) Az Európai Alkotmányhoz hasonlóan a Reformszerződés is be fogja vezetni azt az elvet, hogy a tagállamok, függetlenül attól, milyen kicsinyek is, megfelelő képviselettel kell, hogy rendelkezzenek, és nem lehet hatnál kevesebb helyük az Európai Parlamentben. Az én országom, Málta, mely jelenleg öt hellyel rendelkezik, hat helyet fog kapni. Ez a gyarapodás gyógyír egy nem kevesebb, mint hét évvel ezelőtti sebre, amikoris a Nizzai Szerződésben Málta hat hely helyett ötöt kapott, nem úgy, mint az ugyanakkora népességgel rendelkező Luxemburg.
Öt helyett hat hely 20%-os növekedést jelent a képviseletben, és egyben azt is jelenti, hogy a Ház máltai képviselői jobban tudják teljesíteni egyre növekvő parlamenti feladataikat. Elég az hozzá, hogy ebben a Házban több, mint 20 parlamenti bizottságunk van, és hat képviselőnek nehéz ezzel felvennie a versenyt. Öttel pedig lehetetlen. Ezek a Bizottságok olyan törvényeket készítenek, melyek kötelező érvényűek minden polgárra, beleértve a máltaiakat is, és az a helyes, ha minden egyes ország polgárai, még a legkisebbeké is megfelelő helyzetben vannak, jó és megfelelő helyzetben ahhoz, hogy képviseltetni tudják magukat és a bizottságok mindegyikében hallathassák a hangjukat. Még inkább igaz ez olyankor, maikor arra gondolunk, hogy az új Szerződés értelmében az Európai Parlament befolyása növekedni fog, és társ-törvényhozó lesz a Bizottság mellett, tényleg minden ágazatban.
Így tehát a hat helyes minimum-küszöb növelni fogja a kis országok Európai Unióba vetett hitét, és így azt hiszem, támogatnunk kellene a Lamassoure-Severin-jelentést.
Adrian Severin  
előadó. - Tisztelt elnök úr! Sosem nehezebb egy magyarázatot megérteni, mint amikor az áll az ember érdekében, hogy ne értse meg a magyarázatot. Attól tartok, azért tűnt el sok kollégánk, mert nem keresik a magyarázatot: egyszerűen el akarták mondani véleményüket, és ennyi.
Azonban szeretnék röviden tisztázni néhány dolgot. Először: ha ez a jelentés kudarcot vall, akkor nem csupán Nizzához térünk vissza, hanem Nizzánál rosszabb helyzetbe, mivel a KKK utasítása szerint a Szerződés a 96 helyet fogja megnevezni egy-egy ország maximális helyei számának - azaz Nizza lesz, és Németországnak 96 helye lesz. Azáltal, hogy ezen jelentés ellen lép fel, Németország nem biztosítja magának jelenlegi 99 helyét; ezzel tisztában kellene lenniük.
Grabowska asszony kérdezte, hogy mi van azokkal a lengyel állampolgárokkal, akik részben Lengyelországban laknak, részben pedig külföldön? Az állandó lakhelyüktől függ: az nem számít, ha csak külföldi turisták, vagy rövid ideig tartózkodnak külföldön, viszont ha külföldön laknak, és ha Lengyelországban csak a rokonaikat látogatják meg, akkor annak megfelelően számítják be őket, hogy hol laknak, de természetesen ugyanúgy szavazhatnak, mint bármely más európai polgár. Grabowska asszony azt is megkérdezte, hogy ki fogja őket képviselni? Ez teljesen egyértelmű - azok a képviselők, akikre szavaznak. Minden európai polgárnak jogában áll szavazni, és minden európai polgárt az a képviselő képvisel, akire szavazott.
Számos kollégám mondta ezt, és csak egy olasz kollégát idézek: ez az első alkalom az Unió történelmében, hogy nem az állampolgárokat, hanem a lakosokat vesszük figyelembe. Ez nem igaz! A Római Szerződés óta mindig tekintettel voltunk a lakosságra, a népességre. Ha változtatni akarnak ezen a szokáson, akkor természetesen megtehetik, de kérem, ne mondjanak olyanokat, amik teljeséggel helytelenek.
Ezzel fejezem be: ha probléma van, akkor a probléma a szavazásokkal kapcsolatos nemzeti törvényi szabályozások összehangolásának hiányában rejlik. Természetesen támogatnám ezen törvényhozás közelítését, de ez egy nehéz kérdés. Időigényes, és külön kell vele foglalkoznunk. Sok szerencsét kívánok azoknak az előadóknak, akik a választási törvények közelítésével fognak foglalkozni; remélem, hogy sikerrel járnak. Egyelőre csak abban bízom, hogy holnap, miután aludtunk rá egyet, olyan szavazásra kerül sor, ami valóban megerősíti ezen intézmény hitelességét.
Elnök
Képviselőtársa előadókén plusz időt kapott. Szeretném megnyugtatni Severin urat, hogy ez se nem a jelentéséhez, sem pedig személyéhez nem kötődik. Tapasztalatom szerint a parlamenti képviselők olyan emberek, akik jobban beszélnek, mint ahogy hallgatnak. És ez derült ki vitánk során is.
A vitát lezárom.
A szavazásra holnap, 2007. október 11-én kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 142. cikke)
Ilda Figueiredo  
írásban. - (PT) Ez a javaslat az 'Európai Alkotmány' témájába tartozik, amivel a Lisszaboni Csúcs az új Szerződés kapcsán újból foglalkozni fog, újra megerősítve azokat a nyomásokat és fenyegetettségeket, melyeket korábban viselnie kellett, mielőtt elutasította volna a népszavazást 2005-ben Franciaországban és Hollandiában.
Az egyenlő jogokkal rendelkező szuverén államok elvének támogatása helyett, ami legalább a nagyra tartott szolidaritást elvárná a népesebb államok részéről, valamint a különféle nemzetközi intézmények (a Tanács, a Bizottság és az Európai Parlament) közti egyensúly tiszteletben tartását, az az elképzelés, hogy minimum és maximum számokat határoznak meg, és a népességen alapuló degresszív arányosságot alkalmazzák, ezzel alárendelve az országokat lakosságuk függvényében, és folyamatosan csökkentve a demokrácia képviseleti jellegét. A Nizzai Szerződés előtt meglévő egyensúlyhiányt még csak számításba sem veszik.
Így például Portugália két képviselőt veszít, és csak 22 marad neki, míg Spanyolország négy helyet nyer; Az biztos, hogy Németország hármat veszít, ezzel 96 lesz neki; Franciaországnak 74, az Egyesült Királyságnak 73, Olaszországnak 72, Spanyolországnak 55 Lengyelországnak pedig 51 helye lesz. A hat európai hatalom önmagában 420 képviselővel fog rendelkezni, sokkal többel, mint a 27 tagállamot képviselő Európai Parlament többsége.
Ezért fogunk a jelentés ellen szavazni.
Eija-Riitta Korhola  
írásban. - (FI) Tisztelt elnök úr!
Egy kis államot képviselek az Unió határán. Ez számomra azt jelenti, hogy értem, mennyire is fontos néha a nemzeti érdekek vehemens védelme, valamint különböző körülményeink hangsúlyozása. Ez a nagy tagállamok képviselői általában megértették, legalábbis az én képviselőcsoportomban. Alaposak, hogy ne egyszerűen elutasítsák véleményeinket, hogy megvédjék a nagy országokat attól, hogy úthengerrel elsöpörjék az Unió kis országait.
Amikor Lamassoure úr jelentését megszövegezték, egy kis ország hangja annyira hallatszott, mint én, a többi finn képviselő mellett, nem engedve Finnország 14 parlamenti helyéből.
Teljesen indokolt, hogy szót emeljünk a megszerzett előny mellett. Most azonban a finn képviselők jelentéssel kapcsolatos módosításai azt javasolják, hogy egy hely megtartása nem segít a parlamenti törvényhozás bizottsági szakaszában, és nem lenne esélyük átmenni a plenárison. Ennek talán az a fő oka, hogy a megszerzett előnyt bizonyos mértékben már vissza is vonták: a nizzai tárgyalásokon Finnország beleegyezett abba, hogy 13 képviselője legyen.
Lamassoure úr jelentésével sokkal több forog kockán. Képviselőcsoportom német, spanyol és lengyel küldötteinek módosító indítványai komolyan veszélyeztetik a kis tagállamok esélyét arra, hogy bármilyen befolyással is bírjanak az Európai Parlamentben. Az a módosítás, melynek értelmében 2014-től minden tagállam hat hellyel rendelkezne és a Parlament többi helyét a d'Hondt-rendszer szerint osztanák el, teljes mértékben tönkreteszi a jelenlegi rendszer degresszív arányosságát, ami az Unióban az objektív döntéshozás garantálásának legjobb módja. A módosítás gyakorlatilag azt jelentené például, hogy a finn helyek száma 10-re csökkenne, amennyiben folytatódik a bővítés. Ezt nem tudjuk elfogadni.
Így tehát arra kérem mindnyájukat, hogy ne felejtsék el méltányolni, mennyire fontos a kis államoknak, hogy befolyással rendelkezzenek Uniónkban.
Nils Lundgren  
írásban. - (SV) Az európai parlamenti helyek elosztása a tagállamok között semmi esetre sem lehet önkényes. A nizzai csúcs késő esti tárgyalásain a tagállamok általában attól függtek, hogy egyetlen ember, egy állam vagy kormány feje mennyire őrizte meg az éberségét az éjszakai órákban.
Svédország számára rendkívül rossz volt az eredmény. Bár népességünk nagyjából csak egymillió, kisebb, mint Magyarországé vagy a Cseh Köztársaságé, öttel kevesebb helyet kaptunk az Európai Parlamentben, 24 helyett 19-et.
Fontos, hogy legyen egy alapelvünk a helyek elosztására, amit időről-időre javítunk, tekintettel az Unió tagságának folyamatos bővülésére. Ugyancsak fontos, hogy létrehozzuk a kis államok túlképviseltségének elvét egy degresszív elosztásnak megfelelően.
Ez a jelentés hasznos változtatást javasol az Európai Parlament jelenlegi helyeinek elosztása kapcsán. Így tehát támogatjuk. Azonban határozottan ellenezzük azt az ötletet, hogy egy választókörzet jöjjön létre az egész EU-ban. Ez azt jelentené, hogy tovább kellene csökkenteni a nemzeti küldöttségek méretét. Egy külön EU- választókörzet megalkotása az európai démosz megteremtésének mesterséges módja. Európában nincs közös politikai színtér. A nyelvek és hagyományok jelentette akadályok ledöntése egy EU-s választókörzettel bukásra van ítélve.
