Nemzetközi szerződés a repeszbombák betiltásáért (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont az alábbiakról szóló vita:
a Fejlesztési Bizottság nevében Josep Borrell Fontelles írásbeli kérdése a Tanácshoz a repeszbombák betiltásáról szóló nemzetközi szerződésről; az Oslói Nyilatkozat nyomon követése - B6-0319/2007);
a Fejlesztési Bizottság nevében Josep Borrell Fontelles írásbeli kérdése a Bizottsághoz a repeszbombák betiltásáról szóló nemzetközi szerződésről; az Oslói Nyilatkozat nyomon követése - B6-0320/2007).
Josep Borrell Fontelles
szerző. - (ES) Elnök asszony, biztos úr, miniszter úr, a repeszbombák betiltását követelő hangok egyre hangosabbak. E bombák alkalmazása a 2006. nyári libanoni háborúban megmutatta, milyen mértékű emberi katasztrófát képesek előidézni.
E fegyverek veszélyt jelentenek a polgári lakosságra és a katonákra egyaránt, a gyakorlatban azonban az áldozatok 90%-a polgári lakos. Ráadásul e halált okozó bombák 10%-a nem robban fel: a földben maradnak és ugyanúgy működnek, mint a taposóaknák.
Ezért az ilyen bombákkal szennyezett területek megtisztítása veszélyes mind a lakosságra, mind a békefenntartó erőkre nézve. E bombákat nemcsak háborús célokra használják; hosszú távú közlekedési és mezőgazdasági akadályként is működnek, valamint kereskedelmi korlátként és akadályként gátolják a humanitárius segélyt.
Ennélfogva a szegény országok fejlődésére kiható fő problémák egyikéről van szó: a legszegényebb országokban okozzák e bombák a legnagyobb problémát, és ezekben az országokban az áldozatok nagy része a népesség legszegényebb és legkevésbé tanult rétegeiből kerül ki.
Többé nem mondhatjuk, hogy az ellenfeleket 10.000 méteres magasságból bombázni és olyan bombákat zúdítani rájuk, melyek a földben maradnak, hatékony módja a békefenntartásnak vagy a katonai akcióknak.
A békefenntartó erők bevetése és a humanitárius segély ma nélkülözhetetlen a konfliktus sújtotta területek stabilizációjához és újjáépítéséhez, és e bombák bevetése jelenleg indokolatlan, még katonai szempontból is.
Ma éppen azokról a kezdeményezésekről beszélünk a Bizottságnak és a Tanácsnak, melyek abból születtek, hogy a nemzetközi közösség széles körben megváltoztatta a repeszbombákkal kapcsolatban alkalmazott megközelítését.
Az Európai Parlament ismét nagyon egyértelmű álláspontot alakított ki: olyan nemzetközi szabályozást akarunk, amely az egész világon tiltja a repeszbombák alkalmazását, előállítását, átadását, finanszírozását és felhalmozását. Amíg erre nem kerül sor, az Unió tagállamainak egyoldalú intézkedésekkel kell tiltaniuk e bombák alkalmazását és átadását, amint sok ország már meg is tette és mások készülnek rá.
Biztos úr, miniszter úr, az Európai Parlament szeretné megköszönni a Tanács elnöksége, a Bizottság és a tagállamok erőfeszítéseit a bizonyos hagyományos fegyverekről szóló ENSZ-egyezmény új jegyzőkönyvének tárgyalására, amely jegyzőkönyv a repeszbombákkal kapcsolatos valamennyi humanitárius problémával foglalkozik. Sajnálatos módon azonban be kell látnunk, hogy nagyon kevés előrelépés történt mostanáig.
Ezért egy határozott oslói folyamatra van szükség, melynek alapján az államok, a nem kormányzati szervezetek, a Vöröskereszt és a nemzetközi szervezetek nagyratörő cselekvési programot tudnak kidolgozni és megvalósítani. Jelenleg az oslói folyamatot 80 ország támogatja, köztük sok fejlődő ország, azonban még egyáltalán nem egyértelmű, hogy végül a repeszbombák teljes betiltásához vezet-e.
Az világos, hogy olyan integrált és átfogó megközelítésre van szükség, amely szem előtt tartja a humanitárius szempontokat és nemcsak a fegyverzetcsökkentésre összpontosít, hanem mindenekelőtt a polgári lakosok védelmére, és segít nekik megbirkózni a háború következményeivel, miközben gondoskodik a felhalmozott bombák megsemmisítéséről és a szennyezett területek megtisztításáról.
Számos jelentős eseményre kerül sor a közeljövőben, ide tartozik a decemberi bécsi és az azt követő héten a brüsszeli ülés, valamint november 5-én a repeszbombák betiltásáért való cselekvési világnap, amikor sok különböző eseményre kerül sor szerte a világon - mi mit csinálunk?
Ezzel kapcsolatban szeretném megkérdezni a Bizottság és a Tanács képviselőitől: mit fogunk csinálni, milyen álláspontot képviselünk? Mi az Európai Unió álláspontja a bizonyos hagyományos fegyverekről szóló egyezmény keretében folyó megbeszélések helyzetéről?
Lesz erről közös tanácsi álláspont? Milyen kezdeményezéseket alakítunk ki, hogy a tagállamokat ösztönözzük a repeszbombák betiltására irányuló nemzeti intézkedések meghozatalára? Mit teszünk, hogy támogassuk a harmadik országokat az ilyen bombák által érintett területek megtisztításában, illetve a már betiltott lőszerek készleteinek veszélyeiről és megsemmisítéséről nyújtott oktatásban?
Végezetül tervezi a Bizottság, hogy nemzetközi konferenciát szervez arról, hogy az Európai Unió milyen szerepet játszik azon társadalmi-gazdasági, humanitárius és fejlesztési problémák megoldásában, melyek olyan konfliktusok következtében alakultak ki, melyekben e fegyvereket használták?
Manuel Lobo Antunes
a Tanács soros elnöke. - (PT) Elnök úr, biztos asszony, hölgyeim és uraim, Borrell úr, először is megköszönöm a repeszbombák betiltásával kapcsolatban feltett három kérdést. Megpróbálok röviden és a lehető legtárgyilagosabban válaszolni a Tanácsnak címzett mindhárom kérdésre.
Ami az első kérdést illeti, azt kell mondanom, hogy a bizonyos hagyományos fegyverekről szóló egyezmény keretében - hogy a felszólalásom ne nyúljon túl hosszúra, innentől csak az "egyezményként” fogok rá hivatkozni - keretében az Európai Unió Tanácsának elnöksége - amint Önök is tudják - az Európai Unió nevében hangot adott a repeszbombák humanitárius hatásával kapcsolatos aggodalmainak. Az egyezményt aláíró országok tavaly november 7. és 17. között Genfben tartott harmadik felülvizsgálati konferenciáján az Európai Unió kifejezte azon véleményét, mely szerint a repeszbombák különösen fontos helyet foglalnak el a bizonyos hagyományos fegyverekről szóló egyezmény jövőbeli munkájában.
Az Unió ismertetett egy javaslatot egy olyan nyitott kormányzati szakértői csoport létrehozataláról, amelynek célja az lenne, hogy ajánlásokat fogalmazzon meg az egyezmény keretében megvalósítandó további tevékenységekre. E javaslatot az egyezményt aláíró országok konferenciája nem fogadta el. Azonban arról megegyezés született, hogy sürgős feladatként össze kell hívni a két ülés között a háborús robbanóanyag-maradványok kormányzati szakértőinek csoportját, melynek különös figyelmet kell szentelnie a repeszbombáknak.
E találkozóra 2007. június 19. és 22. között került sor Genfben, amikor az EU benyújtott egy tárgyalásra szóló megbízatástervezetet egy jogilag kötelező eszközre, amely a repeszbombák által kiváltott valamennyi humanitárius kérdéssel foglalkozna. Ezt az eszközt 2008 végéig kell elfogadni.
Az Unió trojkája kiterjedt egyeztetést folytatott harmadik országokkal az Unió megközelítésének támogatásáról. A kormányzati szakértők csoportja azonban úgy döntött, hogy a döntést egy jogilag kötelező erejű eszközről elhalasztja az egyezmény magas szerződő feleinek 2007. évi üléséig, amelyre a következő hónapban kerül sor.
A repeszbombákhoz kapcsolódó aggodalmakra irányuló törekvésekkel párhuzamosan - amint tudják - számos uniós tagállam aláírta az Oslói Nyilatkozatot és részt vett számos találkozón, melyek a repeszbombák teljes betiltására irányuló úgynevezett oslói folyamat keretében kerültek megrendezésre.
Az uniós tagállamok saját országaikat képviselve vettek részt e találkozókon. Mindezidáig nem született megegyezés egy az oslói folyamatról kialakított uniós álláspontról. A tagállamok többsége e két folyamatot egymást kiegészítőnek és olyan párhuzamos törekvéseknek tartja, melyek egy közös célhoz vezetnek, a repeszbombákra vonatkozó jogilag kötelező erejű nemzetközi eszközhöz.
A második kérdésre azt kell válaszolnom, hogy a közelgő brüsszeli és bécsi ülések kapcsán - amint már említettem - az uniós tagállamok az elnökséggel együtt saját országaik képviseletében vesznek részt, ha úgy döntenek. Nem tervezünk semmilyen közös uniós álláspontot.
Végül a harmadik kérdésre válaszolva azt mondhatom, hogy az Ausztria és Belgium által a közelmúltban a repeszbombák betiltásáról hozott döntések - amint Borrell úr utalt rá a kérdésében, és amint Önök is jól tudják - tisztán nemzeti alapon születtek. A Tanács e kérdést illetően nem tett semmilyen konkrét lépést.
Elnök
Reméljük, hogy hamar hangot ad véleményének.
Benita Ferrero-Waldner
a Bizottság tagja. - Elnök úr, szeretném megköszönni Borrell Fontelles úrnak, hogy feltette nekünk ezt a szóbeli kérdést. Örülök, mivel ez lehetőséget nyújt rá, hogy kimerítően megválaszoljuk ezt a kérdést, mely olyan témára vonatkozik, mely különösen megdöbbentő következményekkel jár. Rendkívül negatív hatással van az emberekre, főként a polgári lakosságra. A kérdés ezért nagyon értékes a szememben, mivel az emberek biztonságát érintő dolgok mindig is közel állnak a szívemhez. Teljes mértékben egyetértek a Tanács elnöke által kifejezett állásponttal, de szeretnék megemlíteni még néhány dolgot.
Az elmúlt év során lehetőségem nyílt tárgyalni erről a kérdésről több hivatalos és nem hivatalos fórumon, köztük a Béketanulmányi Intézet által szervezett találkozókon - először Párizsban, majd Alexandriában -, melyeken Mubarak asszony elnökölt. Ő nagyon határozottan foglalkozott ezzel e kérdéssel, és azt hiszem, megpróbálta előrevinni a dolgokat. Mint a gyalogsági aknák esetében, a háborús robbanóanyag-maradványok nagy veszélyt jelentenek a polgári lakosság életére és biztonságára, és szeretném kimerítően megválaszolni a Borrell Fontelles úr által feltett kérdéseket.
A hatásuk lehet azonnali és hosszantartó egyaránt. Ha nagy területeken szórnak el robbanóanyagokat, azok - mint tudjuk- nagyon sok polgári lakost, gyakran gyermekeket is megölhetnek vagy megsebesíthetnek. Ráadásul sok töltet vagy résztöltet nem robban fel vagy nem robban fel behatásra, és így végzetes hatásuk megmarad a konfliktus után is, ennélfogva a repeszbombák súlyosan hátráltatják a nemzetközi humanitárius segélynyújtást. Láttuk ezt a libanoni háborúban.
Ami a válságkezelést és az elmúlt évek konfliktusai alatt és után működő konfliktus utáni újjáépítési programokat illeti, a Bizottságban nagyon aktívan foglakoztunk a taposóaknák és egyéb háborús robbanóanyag-maradványok, köztük repeszbombák okozta problémák kezelésével.
Az Európai Bizottság által a 2002-2007 időszakra vonatkozó az aknákkal kapcsolatos két stratégiáján keresztül világszerte több mint 300 millió eurót szántak e problémára a taposóaknák felszedésével, a készletek megsemmisítésével, az aknaveszély-oktatással, az áldozatok megsegítésével, rehabilitációjával és társadalmi-gazdasági reintegrációjával foglalkozó projektek keretében. Rekeszbombákkal foglalkozó projektek működtek az e fegyverek által súlyosan érintett országokban is, például Afganisztánban, Laoszban és Kambodzsában, csak hogy néhányat megnevezzek.
A jövőben is fenntartjuk e kötelezettségvállalásunkat a gyalogsági aknák és háborús robbanóanyag-maradványok elleni akcióink révén a közösségi külső segítségnyújtási stratégiáink és programjaink keretében - ez tehát mindenhol lesz.
A Bizottság az ECHO által kezelt Humanitárius Segítségnyújtási Eszközt is felhasználja a humanitárius aknamentesítési műveletek finanszírozásához. Humanitárius aknamentesítésre legutóbb Libanonban került sor, amely az általam már korábban említett 2006. decemberi konfliktust követően jelentős humanitárius segélyt kapott.
Annak kapcsán, hogy milyen szerepet játszik a Bizottság a fegyverzetcsökkentési szerződések vagy egyezmények tárgyalásaiban, hadd emlékeztessek arra, hogy e tárgyalások olykor nem a mi hatáskörünkbe tartoznak. Ha a Közösség nem szerződő fele a fegyverzetcsökkentési szerződéseknek vagy egyezményeknek, akkor legálisan csak ösztönözheti a partnerországokat arra, hogy teljes mértékben kapcsolódjanak be a multilateralizmusba, főként a szerződésekhez és egyezményekhez való csatlakozás révén. Azt gondolom, hogy az elnök úr már sok mindent elmondott erről.
Részt vettünk az EU trojkájának diplomáciai lépéseiben, melyekre az olyan döntő fontosságú országokban került sor, mint az Amerikai Egyesült Államok, Japán, Brazília, Dél-Korea, Kanada, Pakisztán és Ukrajna. Ezek célja a repeszbombákkal foglalkozó multilaterális kezdeményezések elősegítése volt a bizonyos hagyományos fegyverekről szóló egyezmény keretében, és főként tárgyalást folytatni egy olyan jogilag kötelező erejű eszközről, amely a repeszbombákkal kapcsolatos humanitárius problémák megoldására irányul. A cél a tárgyalásokat a jövő év végéig lezárni.
Ugyanakkor a Bizottság figyelemmel követi az oslói folyamatot és szándékában áll megfigyelőként részt venni az ezzel összefüggésben tervezett brüsszeli és bécsi találkozón.
Végül, Borell Fontelles úr, szeretném biztosítani Önt és az Európai Parlamentet, hogy a Bizottság továbbra is megtesz minden tőle telhetőt, hogy támogassa a repeszaknák széles körű és tényleges betiltására irányuló valamennyi multilaterális kezdeményezést.
Tunne Kelam
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, szeretném elmondani a biztos asszonynak, hogy engem bátorsággal tölt el, hogy az aggodalmaink és céljaink közösek, és köszönöm, hogy ismertette és jellemezte a fejleményeket. Annak is örülök, hogy a parlamenti képviselők között jó együttműködés alakult ki egy lényeges állásfoglalási indítvány előkészítése során.
Először is, ez sürgős kérdés. Emberileg és politikailag is sürgős, mivel az egész világról érkező figyelmeztető jelek ellenére a repeszbombák még mindig aktív használatban vannak. Két problémát kell tehát megoldanunk.
Először, a repeszbombák használatának van egy különösen kegyetlen vonása. Akik e bombákat vetik, általában nem tudnak nagyon pontosan célozni. A félrement bombák aránya sokkal magasabb a vártnál. Ennek tragikus következménye az áldozatok rendkívül magas száma -a hírek alapján 90% felett - a polgári lakosság körében.
Egy másik probléma a rengeteg fel nem robbant repeszbomba, amely a korábbi konfliktusok területein található. Ez nagy akadályt jelent azon országok számára, melyek elhatározták, hogy a konfliktusok után újjáépítik gazdaságukat. Ilyen háttér láttán, úgy gondolom, az Uniónak vezető szerepet kell vállalnia a küzdelemben, mely a repeszbombák bármilyen előállításának, alkalmazásának és értékesítésének betiltására irányul.
Első lépésként azonnali moratóriumot kellene életbe léptetni e fegyverek használatára. Az állásfoglalásunk továbbá kitart amellett, hogy az uniós csapatok semmilyen körülmények között nem használhatnak repeszbombákat, míg a vonatkozó nemzetközi megállapodások meg nem születnek. Arra kérjük a Parlamentet és a Bizottságot, hogy sürgősen emeljék fel a felrobbant és fel nem robbant repeszbombák által sújtott közösségeknek és egyéneknek nyújtott pénzügyi segély összegét, és e célra használjanak fel minden rendelkezésre álló eszközt.
Ana Maria Gomes
a PSE képviselőcsoport nevében. - (PT) Elnök asszony, az Európai Parlament Szocialista Képviselőcsoportja nevében beszélek. E kérdések jól példázzák, milyen vezető szerepet játszik az Európai Parlament a hagyományos fegyverzetcsökkentés, a lőszerek szállításának ellenőrzése és a nemzetközi humanitárius jog megerősítésé terén.
Küzdöttünk az Ottawai Egyezmény kiterjesztéséért az aknák minden típusára. Még jóval az Európai Tanács ülése előtt mi már egy a fegyverkereskedelemről szóló globális szerződés mellett érveltünk. A Parlament azt is folyamatosan követeli, hogy az Európai Unió fegyverkivitelre vonatkozó magatartási kódexét alakítsák át egy jogilag kötelező érvényű eszközzé.
A repeszbombákról szóló kérdések a jövőbe tekintenek és arra, hogy Európának mit kell tennie, hogy felszámolja ezeket e fegyvereket, melyek nem tesznek különbséget a polgári lakosság és a katonák között és oly sok emberi életet oltanak ki. Azonnali moratóriumot követelünk e fegyverek használatát, előállítását, felhalmozását és kivitelét illetően. A moratóriumot kellő időben jogi eszközzé kell alakítani, amely hosszú távon kitiltja e barbár lőszereket a fegyverraktárakból és csataterekről éppúgy, mint ahogy a gyalogsági aknák már eltűnőfélben vannak.
Azon túl, hogy felszólítjuk az Európai Uniót, hogy indítson diplomáciai támadást ezen új eszköz érdekében, azt kívánjuk, hogy a tagállamok járjanak elöl jó példával és kerüljék el, hogy fegyveres erőik e fegyvereket használják. Ezenkívül azonban véglegesen le kell állítani e fegyverek kivitelével, előállításával és felhalmozásával is. Libanonban, Csecsenföldön, Afganisztánban és több tucat más országban, ahol a háborúk már véget értek, az emberek naponta fizetnek végső árat azon fegyveres erők bűnös és erkölcstelen felelőtlenségéért, melyek áthágnak minden etikai és jogi határt, melyek a civilizált emberek cselekedeteit hivatottal vezérelni.
Most Európa feladata, hogy egy globális szövetség élére álljon, hogy helyreállítsa, újra megerősítse és támogassa e határokat. Sürgősen szükség van egy közös álláspontra a repeszbombák és egyéb repeszlőszerek megsemmisítéséhez.
Elizabeth Lynne
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, a repeszbombák válogatás nélkül ölik vagy sebesítik meg a polgári lakosokat, gyakran gyermekeket. Álmok foszlanak szerte és életek pusztulnak el. Vegyük csak az iraki fiú, Ahmed Kamel esetét. Ahmed figyelmét megragadta egy csillogó tárgy, felszedett tehát egy töltetet és az felrobbant. A fiú elvesztette mindkét kezét és a látását. Hogy értheti meg ezt egy 12 éves fiú?
Ennek ellenére az a sokkoló valóság, hogy több mint 15 uniós tagállamnak vannak repeszbomba-készletei. Hátborzongató, hogy legalább 10 uniós tagállam - Franciaország, Spanyolország, Görögország, Olaszország, Hollandia, Lengyelország, Románia, Szlovákia, Svédország és Bulgária - még mindig előállít ilyen fegyvereket. Úgy gondolom, hogy a repeszbombákat előállító és használó országok kezéhez - beleértve az Egyesült Királyságot - vér tapad.
Üdvözlöm, hogy egyes országok, mint Belgium, nemzeti jogszabályban tiltották be a repeszbombákat, de minden uniós tagállamnak hasonlóképp kell cselekednie. Sürgetem a Tanácsot és a Bizottságot, hogy csatlakozzanak az oslói folyamathoz, amint már felszólítottuk őket erre korábban is.
Rövid úton el kell utasítani az Egyesült Királyság kormányának és mások diplomáciai manővereit, melyek azt sugallják, hogy léteznek "néma” és "értelmes” repeszbombák is - a repeszbombák mind ölnek és megcsonkítanak. Az "értelmes” szó más nem is lehetne félrevezetőbb vagy oda nem illőbb.
Az Európai Unió valamennyi tagállamában azonnali moratóriumot kell bevezetni minden repeszbomba használatára, felhalmozására, előállítására, szállítására, kivitelére és az ezekbe történő beruházásokra. Minden államnak, amely használt ilyen bombákat, fel kell vállalnia a felelősséget az aknamentesítésért, és Bizottságnak sürgősen fel kell emelnie a fel nem robbant töltetek által sújtott közösségeknek nyújtott pénzügyi segítség összegét. Kérem, támogassák ezt az állásfoglalást.
Frithjof Schmidt
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök asszony, biztos asszony, hölgyeim és uraim! Az oslói folyamat történelmi lehetőséget kínál arra, hogy nemzetközi megállapodás - nemcsak nyilatkozat, hanem nemzetközi megállapodás - szülessen a repeszbombák betiltásáról. Két évtized folynak kampányok és nemzetközi kezdeményezések e cél elérése érdekében, de újra és újra megfeneklettek a katonai és gazdasági érdekek diplomáciai mocsarában. Most itt a lehetőség, hogy 2008-ban megegyezésre jussunk.
Valamennyi képviselőcsoport világos állásponttal rendelkezik e téren, de ehhez nemcsak a Parlament támogatása szükséges. Nagy örömmel és érdeklődéssel hallottam, Ferrero-Waldner asszony, hogy a Bizottság is támogatja ezt az álláspontot, és ennek nagyon örülök. A Tanácsnak most követnie kell a Parlament és a Bizottság által elfogadott világos álláspontot, ez nagyon fontos. Nemcsak a repeszbombák használatának, felhalmozásának és kereskedelmének betiltásáról van szó, hanem az előállításról is. Be kell tiltani e bombák gyártását is, és az Európai Unió még mindig a repeszbombák egyik legnagyobb előállítója. Németországban, az Egyesült Királyságban, Franciaországban, Spanyolországban és Belgiumban még mindig gyártanak repeszbombákat. Belgiumban és Ausztriában már jogszabály tiltja e fegyverek gyártását, de tudomásom van róla, hogy a gyártás Belgiumban még nem állt le teljesen. E jogszabály alól is vannak kibúvók.
Tovább kell haladnunk e fegyverek betiltásával. A tagállamoknak egy tilalom irányában kell haladniuk, és a Tanácsnak meg kell védenie az itt rögzített világos álláspontot. Csak így biztosítható, hogy 2008-ban valóban megállapodás szülessék.
Tobias Pflüger
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök asszony, ezzel a témával személyesen először a NATO Jugoszlávia elleni támadó háborúja alatt foglalkoztam, amely egyike volt azon háborúknak, melyeket elleneztem és melyeket - sok más háborúhoz hasonlóan - nyugati országok vívtak.
A repeszbombák áldozatainak 98%-a a polgári lakosok közül kerül ki. A repeszbombák résztölteteinek 5-40%-a nem robban fel. Hadd legyek nagyon őszinte: főleg a nyugati országok állítanak elő repeszbombákat, szerelik fel velük hadseregeiket és vetik be azokat a háborúkban. 34 ország gyárt repeszbombákat, köztük 13 uniós tagállam. A repeszbombák szerepelnek az EU országai által vívott háborúkban, például a volt Jugoszlávia, Afganisztán és Irak elleni háborúkban, úgyhogy kérem, ne ejtsünk itt krokodilkönnyeket!
Az Uniónak le kell nyelnie a keserű pirulát. Ez konkrétan azt jelenti, hogy az Európai Uniónak közös álláspontot kell elfogadnia, amely elítéli e gyilkos fegyvereket. Ez a repeszbombák gyártásának végét jelenti és természetesen azt is, hogy nem lehet ezeket többé bevetni, mint ahogy történt az Öböl-háborúban, Jugoszláviában, Afganisztánban, Irakban és Libanonban. Ez nem folytatódhat.
Alain Hutchinson
(FR) Elnök asszony, soros elnök úr, biztos asszony, sok minden elhangzott már e témáról és mi természetesen helytelenítjük - ez a szó aligha elég erős - a számos országban oly súlyos károkat okozó repeszbombák alkalmazását, és megköszönöm Borrell úrnak, hogy felvetette e nyugtalanító kérdést.
Ahhoz azonban, hogy e tilalom eredményes legyen és hogy az állásfoglalásban kifejezett szándék célt érjen, egyáltalán nem elégedhetünk meg az ilyen fegyverek használatának betiltásával. A gyártásukkal és kereskedelmükkel is foglalkoznunk kell, mivel nem folytathatunk humanitárius vitát - és való igaz, hogy e fel nem robbant, hanem különböző helyeken a földben fekvő bombák, melyek ezáltal megakadályozzák, hogy a közösségek és a menekültek visszatérjenek szülőföldjükre, megakadályozzák a humanitárius segítségnyújtást is -, nem folytathatunk tehát olyan vitát, amely a probléma humanitárius oldalára akar rávilágítani, anélkül, hogy ugyanakkor tényleges intézkedésekkel lépnénk fel itthon azon iparágak ellen, melyek sajnálatos módon még mindig foglalkoznak e fegyverek gyártásával és eladásával.
Szeretném azzal befejezni, hogy ez az állásfoglalás talán arra is lehetőséget nyújt, hogy a tagállamok felé is forduljunk. E téren az én országom, Belgium, már elfogadta a szükséges jogszabályt - azt hiszem, elsőként -, és úgy gondolom, hogy ihletet meríthetnénk a Belgiumban elfogadott törvényből, hogy arra kérjük a többi 26 tagállamot, hogy cselekedjenek hasonlóképpen.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
(NL) Elnök asszony, biztos asszony, Antunes elnök úr, felszólalásomban szeretném támogatni a Borrell úr által feltett kérdést és annak megfogalmazását, valamint közös állásfoglalásra irányuló indítványunkat e téren.
Tisztában vagyok vele, hogy a fegyverzetellenőrzési törekvések mindig nagyon nehezek és olykor inkább az echternachi körmenetre hasonlít, melynek során az emberek két lépést tesznek előre, majd egyet hátra. Úgy gondolom, hogy fokozni kell ezeket az erőfeszítéseket, mivel az elmúlt néhány évben úgy tűnt nekem, hogy a fegyverzetcsökkentésért, a fegyverzetellenőrzésért, a fegyverek ellenőrzéséért dolgozó emberek egy letűnt korszak régimódi példányai, mivel most az újrafegyverkezés van napirenden. Ezt rendkívül aggasztónak tartom.
Gondoljanak csak arra, hogy a világ egyetlen megmaradt szuperhatalmának államfője a közelmúltban egy lehetséges harmadik világbeli háborúval fenyegetett; ez engem nagy félelemmel tölt el. E kérdés kapcsán, amely jóval kevésbé vezet közös erőfeszítések megvalósítására, úgy gondolom, hogy fontosabb, mint valaha, hogy a Tanács és a Bizottság egyaránt folyamatosan hangsúlyozza, hogy a tagállamoknak együtt kell cselekedniük e téren, bár mostanáig ez sajnálatos módon nem így történt.
Carl Schlyter
(SV) Köszönöm, elnök asszony. Én most képviselőtársam, Raül Romeva nevében is beszélek. Ő Spanyolországból jön, én pedig Svédországból, és mindkét ország gyártja ezeket a borzalmas fegyvereket, és mindkettő megígérte, hogy betiltja őket. De mit csinál az én országom? Az oslói tárgyalásokon Svédország amellett érvelt, hogy inkább korlátoznunk kellene ezek használatát, mint betiltani azt. Ez az álláspont gyalázatos. Egyetlen civilizált ország sem veheti védelmébe e kegyetlen fegyvereket, és én nagyon örülök, hogy ma ilyen nagy egység van a Tanács, a Bizottság és a Parlament között a teljes körű tilalmat illetően.
Amikor ezek a fegyverek lecsapnak, ártatlan gyermekek elleni fegyverekként működnek. Hatásos fegyver ez az emberi jogok és a gazdasági fejlődés ellen. Ezért nagyon eredményesnek kell lennünk a betiltásukért folytatott harcban. Ez a kezdet - zárjuk le a folyamatot, amilyen hamar csak lehet, mivel minden percben újabb gyermek veszti életét. Köszönöm.
Luis Yañez-Barnuevo García
(ES) Elnök úr, szeretném megismételni, ami már elhangzott előttem a szóban forgó, a polgári lakosokra nézve oly káros fegyverek - a repeszbombák - gyártásának, kivitelének és felhalmozásának betiltásáról, és szeretném elmondani, hogy támogatom az oslói folyamatot, annak ellenére, hogy - ahogy az előző felszólaló említette - az én országom is gyártja, készleten tartja és exportálja e fegyvertípusokat.
Egy dolgot azonban ki kell emelnem: szeptember 21-én - vagyis épp egy hónapja - a kormány az őt támogató párt, vagyis a szocialista párt formájában benyújtott a Parlamentnek egy módosítási javaslatot a védelmi és a kettős felhasználású termékek külkereskedelmének ellenőrzéséről szóló törvényhez, amely módosítás részben a polgári lakosokra különösen veszélyes repeszbombák korlátozására - és szükség esetén betiltására - irányul.
Más szóval a hazámban irányváltás történik: a korábbi kormányok ugyanis jóváhagyták e fegyverek gyártását, felhalmozását és exportját. Ez a kormány teljes mértékben elkötelezte magát az oslói folyamat mellett és támogatja a repeszbombák fokozatos megszüntetését és végső soron gyártásuk, felhalmozásuk és exportjuk teljes betiltását. Ez volt az a fontos dolog, melyet ki akartam emelni.
Manuel Lobo Antunes
a Tanács soros elnöke. - (PT) Elnök úr, biztos asszony, hölgyeim és uraim! Két alapvető dolgot szeretnék elmondani, de nagyon rövid leszek, mert tudom, hogy már kifutunk az időből. Az első az, hogy ez a vita nagyon világossá tette számomra és meggyőzött arról, hogy e kérdést az Európai Parlament nagy figyelemmel követi majd és hogy az sok tagállamot érint. Természetesen ezt kellőképpen figyelembe veszem majd.
Másodszor, szeretnék rámutatni, hogy az Európai Unió e téren is vezető szerepet játszik, talán nem olyan intenzíven, mint egyes tagállamok szeretnék és biztos, hogy néhány nehézséggel küszködve, de mindezek ellenére optimistán.
A megfelelő helyen, vagyis a bizonyos hagyományos fegyverekről szóló egyezményben már hangot adtunk az Európai Unió aggodalmának a szóban forgó fegyver humanitárius következményei kapcsán. Javaslatot tettünk arra is, hogy folytassunk tárgyalásokat egy jogilag kötelező érvényű eszköz legkésőbb 2008 végéig megtörténő elfogadásáról, bár lehet, hogy e cél nem olyan nagyratörő, mint Önök közül sokan szeretnék. Azonban azért vagyunk itt, hogy döntő lépéseket tegyünk. Remélem, hogy ez a folyamat egyre több politikai akaratot, lelkesedést és erőfeszítést tud összegyűjteni, hogy végül elérhessük a javasolt célokat.
Benita Ferrero-Waldner
a Bizottság tagja. - Elnök úr, egy dolgot szeretnék hozzátenni ahhoz, amit korábban elmondtam. Természetesen csak a Bizottság hatáskörébe tartozó területekről beszélhetek, és Önök jól tudják, hogy ez a terület a tagállamok hatáskörébe tartozik. Azonban beszélhetek az érintetteknek nyújtott pénzügyi segítségről.
Megerősíthetem, amit korábban mondtam, vagyis hogy már megtettünk minden tőlünk telhetőt, hogy enyhítsük a háborús robbanóanyag-maradványok, köztük a repeszbombák okozta problémákat, főként az aknamentesítő stratégiánk és a vonatkozó horizontális költségvetési tétel révén, amely az e területre fordított támogatások mintegy egyharmadát tette ki.
Biztosíthatom Önöket, hogy az új földrajzi eszköz által továbbra is tenni fogunk az aknák és a háborús robbanóanyag-maradványok ellen, és ezeket a lépéseket - és ez újdonság - beépítjük a külső segítségnyújtási stratégiáinkba és programjainkba.
Néhány intézkedést az új stabilitási eszköz keretében is lehet finanszírozni, így már több eszköz áll rendelkezésünkre, hogy megoldást találjunk e jelentős kihívásra, és egyértelműen számításba vesszük majd a Parlament határozott álláspontját, hogy a lehető legeredményesebbek legyenek ezek az intézkedések, mivel teljes mértékben támogatom az Önök által megfogalmazott célkitűzéssel.
Elnök
Átvettem egy az eljárási szabályzat 108. cikkének (5) bekezdésének megfelelően benyújtott, közös állásfoglalásra irányuló indítványt.
A vitát lezárom.
A szavazásra holnap kerül sor.
(Az ülés a kérdések órája előtt pár percre felfüggesztésre kerül.)
