Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin 23. heinäkuuta 1999 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

nä kesänä ilmaista Turkin ja Kreikan kansoille solidaarisuutemme niiden murhenäytelmien johdosta, joista he joutuivat kärsimään Izmitin ja Ateenan rajuissa maanjäristyksissä. Kuten jotkut teistä ovat voineet havaita, olen esittänyt heille parlamentin puolesta surunvalittelumme ja kertonut, että tunnemme heitä kohtaan mitä suurinta myötätuntoa sen koettelemuksen johdosta, jonka he ovat kokeneet. Pyydän, että kunnioitamme nyt uhrien muistoa ja heidän perheidensä valtavaa tuskaa viettämällä minuutin hiljaisuuden.
(Parlamentti vietti seisaallaan minuutin hiljaisuuden.)
 Hyvät kollegat, kuten olette ehkä myös voineet huomata, heti kun kuulin Yaguine Koitan ja Fodé Tounkaran erityisen traagisissa oloissa tapahtuneista kuolemista, halusin kertoa, miten järkyttynyt olin näistä traagisista kuolemantapauksista. Tunsin tietenkin samoin kuultuani nuoren senegalilaispojan samanlaisissa oloissa tapahtuneesta kuolemasta. Kirje, jonka he olivat osoittaneet eurooppalaisille päättäjille, puhutteli tietenkin ensi sijassa minua, Euroopan parlamentin puhemiestä. Tämä järkyttävä ele ihmisyyden puolesta on lohduton hätähuuto sellaisen maanosan nuorisolta, joka näkee pohjoisen ja etelän välisen elintasokuilun suurenevan vuodesta toiseen.
Koska käymme parhaillaan neuvotteluja uudesta Lomén sopimuksesta ja koska nämä neuvottelut, kuten tiedätte, kangertelevat varsinkin julkisten varojen hyvää hallinnointitapaa koskevien periaatteiden täytäntöönpanon osalta, minusta tuntui välttämättömältä sanoa, että koulutuksen on oltava yksi Euroopan unionin prioriteeteista.
Strasbourgin parlamenttirakennuksen tilojen osalta muistatte hyvin, miten me kaikki panimme heinäkuun istuntojaksolla merkille melko suuria epäkohtia, toimintahäiriöitä ja ongelmia, jotka liittyivät niin kollegojen kuin avustajiemme ja työtämme seuraavien tiedotusvälineidenkin vastaanotto- ja työoloihin. Muistatte, että sitouduin edessänne tässä istuntosalissa tekemään kaiken voitavani asioiden parantamiseksi.
Kiitän pääsihteeriämme hänen minulle antamastaan erittäin aktiivisesta ja erittäin nopeasta avusta, koska saman tien perustettiin työryhmä, joka kokosi yhteen kaikki asianosaiset yksiköt ja joka ryhtyi pohtimaan erittäin aktiivisesti tätä koko tilannetta. Minä otin puolestani yhteyttä joihinkin oikeus- ja hallintoasioista vastaaviin henkilöihin ja halusin tehdä rakennuksessa kierroksen, jota en epäröi kutsua tarkastuskierrokseksi. Vietin siis täällä viime keskiviikkona koko päivän kvestorien, erityisesti rakennuksista vastuussa olevan varapuhemies Colom I Navalin, pääsihteerin, kabinettipäällikköni ja tästä asiasta erityisesti vastaavien virkamiesten kanssa tekemässä tilannearviota asioista, jotka olisi voitu tehdä paremmin ja joita on vielä parannettava.
Tämän päivän jälkeen, joka päättyi työtapaamiseen - täsmennän, että kyseessä oli siis työtapaaminen - kaupunginjohtajan ja rakennuksen suunnitelleen yrityksen toimitusjohtajan kanssa, kirjoitin teille kirjeen, jonka olette toivottavasti jo saaneet - saatte sen joka tapauksessa lokeroihinne - ja jossa teen tilanteesta yhteenvedon. Tämän kirjeen liitteenä on joitakin tietoja siitä, mitä asioille on voitu tehdä ja mitä on vielä tehtävä.
Mainitsen vain ne muutamat aiheet, jotka tuolloin vaikuttivat meistä ensisijaisilta, ja puhun ensinnäkin vammaisten pääsystä rakennukseen. Joitakin järjestelyjä on voitu tehdä yhden kollegamme täysin perustellusta pyynnöstä. Mielestäni asiat ovat tältä osin nyt kunnossa. Jäljellä on vielä täällä vierailevien vammaisten rakennukseen pääsyä koskeva ongelma, jonka aiomme tietenkin ratkaista.
Mitä tulee opasteisiin ja rakennukseen pääsyyn, olette toivottavasti voineet panna merkille joitakin parannuksia. Piditte varmasti siitä, että teidät ottivat vastaan nuoret aulaemännät, jotka Strasbourgin kaupunginjohtaja suostui järjestämään palvelukseemme, jotta vastaanotosta tulisi miellyttävämpi.
Olemme myös pohtineet erittäin paljon hissien turvallisuusongelmia ja kaikkia niitä hyvin vakavia toimintahäiriöitä, joita sattui heinäkuun istuntojakson aikana ja jotka koskivat ilmanvaihtoa ja järjestelmän toimintaa.
Olemme myös tutkineet erittäin tarkoin tiedotusvälineiden edustajien työoloissa ilmenneitä ongelmia ja pohtineet erityisesti lehdistöhuoneen järjestelyjä ja matkapuhelimien käyttömahdollisuuden ongelmaa, mutta emme pelkästään tätä ongelmaa. Ja lopuksi, kvestorit ovat pohtineet tämän rakennuksen sisustuskysymystä ja uskon heidän olevan riittävän luovia tässä asiassa , jotta tämä rakennus ei olisi joiltakin osiltaan niin kolkko. Niinpä meillä on esimerkiksi eräässä hississä vaaleasta puusta valmistettu pinnoitteen malli, jota voisimme niin halutessamme käyttää muiden pinnoitteiden parantamiseksi. Tutkin tietenkin erittäin tarkasti sen oikeudellisen ongelman, jonka tämä voisi aiheuttaa tämän rakennuksen suunnittelijan tekijänoikeuksien kannalta.
Kuten huomaatte, hyvät kollegat, olen halunnut, että tämä asia otetaan erittäin vakavasti, mutta en halua, että käymme tästä nyt keskustelua. Luulen, ettei siihen olisi oikein aihetta, koska ette ole vielä voineet huomata kaikkia muutoksia. Ratkaistavana on myös parlamentin jäsenten työhuoneiden ongelma ja se, että heidän on saatava käyttöönsä lukittavat lokerot. Olemme käsitelleet tätä asiaa todellakin erittäin seikkaperäisesti, ja haluaisin järjestää, jos suostutte siihen, tästä perjantaiaamuna eräänlaisen kyselytunnin, jota johdan ja jolloin voitte kertoa minulle kaikista epäkohdista, jotka olette vielä voineet huomata tällä viikolla, jotta voisimme miettiä yhdessä, mitä voisimme tehdä sen hyväksi, että 4. lokakuuta alkava istuntojakso voisi sujua parhaissa mahdollisissa oloissa. Jos tämä ehdotus sopii teille, voisimme lyödä sen lukkoon ja järjestää siis kyselytunnin perjantaina kello 9.00.

Howitt
Arvoisa es, arvostan sitä, mitä sanoitte keskustelusta pidättymisestä enkä haluaisi syyllistyä siihen, mutta voisitteko silti yrittää vastata kirjeeseen, jonka minä sekä joukko muita parlamentin jäseniä olemme nimenomaan osoittaneet teille henkilökohtaisesti ja joka käsittelee vammaisten pääsyä parlamentin rakennukseen. Mikäli saisimme vastauksen ennen perjantaita, se auttaisi asiaa valtavasti.

Puhemies
Ehdottomasti, aiomme tarkastella tätä kysymystä kollegojen kanssa ja myös niiden yhdistysten kanssa, jotka ovat asiantuntijoita näiden ongelmien ratkaisemisessa, jotta kaikki välttämätön tulisi tehdyksi. Vastaan teille kuitenkin ennen perjantaita, koska niin haluatte.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, meillä on huoneessamme hieno televisio, ja se myös toimii. Siitä minulla ei ole todellakaan mitään valittamista. Se on hienoa. Meillä on 20 kanavaa. Kuitenkin vanhassa parlamentissa niiden joukossa oli myös hollanninkielinen kanava, joten myös me alankomaalaiset parlamentin jäsenet pystyimme seuraamaan uutisia. Tuo kanava puuttuu nyt kaikkien 20 kanavan joukosta. Pyytäisin teiltä, että hollanninkielinen kanava asennettaisiin uudelleen. En tarkoita kanavaa, jolta voi seurata täysistuntoja, vaan oikeita televisiokanavia, kuten kanavia Nederland 1, 2 ja 3 tai kanavaa RTL 4, joka meillä oli vanhassa parlamentissa.

Puhemies
Hyvä kollega, kuten varmaan arvaattekin, kaavailin yhteenvedon tekemistä perjantaiksi kaikista uusista ongelmista ja korjaamattomista vanhoista ongelmista, jotta voisimme tarkastella kaikkea tuota. Pyydän teitä odottamaan perjantaihin, jolloin voitte kertoa tiloja koskevista huomautuksistanne, jotta voisimme keskustella tuolloin tästä asiasta perinpohjaisesti. Hätätilassa katsomme, voidaanko ongelma ratkaista ennen perjantaita, mutta en ole varma siitä.

Nogueira Román
Arvoisa puhemies, samalla tavoin kuin vietimme hiljaisen hetken Kreikan ja Turkin maanjäristyksen uhrien muistolle ja vieläkin paremmalla syyllä, sillä kuolleiden määrästä riippumatta tällä on erittäin suuri poliittinen merkitys , meidän pitäisi mielestäni viettää nyt hiljainen hetki myös Indonesian sorron uhreille Itä-Timorissa.

Puhemies
Kuten tiedätte, hyvä kollega, olemme ottaneet tämän traagisen kysymyksen täysistuntomme esityslistalle. Käymme siis kysymyksestä erittäin perinpohjaisen keskustelun, puheenjohtajavaltio Suomen edustaja käyttää asiasta puheenvuoron, ja äänestämme tekstistä. Siksi en tätä istuntojaksoa avatessani ottanut esille Itä-Timorin tilannetta. Voin kuitenkin sanoa teille, ja tiedätte sen hyvin, että tilanne huolestuttaa minua äärettömästi. Olen sitä paitsi jo lausunut erittäin voimakkaan kantani tästä asiasta meidän kaikkien puolesta.
Kuten ehkä myös tiedätte, puhemies Báron Crespo järjesti kiireellisesti kesän aikana pienen, tarkkailijoista koostuneen valtuuskunnan. Hän oli tullut varta vasten tapaamaan minua esittääkseen minulle tällaisen pyynnön, ja minä suostuin siihen erittäin mielelläni. Joten, hyvä kollega, olemme erittäin solidaarisia tätä kaikkea kohtaan.

Lynne
Arvoisa puhemies, pyytäisin, että tupakoimattomille varatuissa tiloissa ei tupakoitaisi. Asia oli viimeksi Strasbourgin istunnoissa toisin. Astmaatikkona sain tässä rakennuksessa kaksi astmakohtausta viime istuntojen aikana. Toivoisin, että se ei enää omalla kohdallani toistu. Olen varma, että tässä rakennuksessa on muitakin astmasta ja keuhkovaivoista kärsiviä ihmisiä, ja siksi pyydän tupakoimattomille varattujen tilojen pitämistä savuttomina.
(Voimakkaita suosionosoituksia)

Puhemies
Hyvä kollega, kuulin tarkoin pyyntönne, joka on täysin perusteltu ja jonka voi esittää sellainenkin henkilö, joka ei itse kärsi astman aiheuttamista ongelmista. Se on tosiaankin erittäin epämiellyttävää, ja teemme kaikkemme, jotta näitä alueita kunnioitettaisiin tunnontarkasti.

Knörr Borràs
Arvoisa puhemies, sen lisäksi, että olen samaa mieltä kollegani esittämästä Itä-Timorin uhreja koskevasta ehdotuksesta, haluaisin muistuttaa siitä, että vuosi sitten maassani pantiin alulle rauhanprosessi. Haluaisin pyytää teidän avullanne Euroopan parlamentilta ensinnäkin sitä, että se tukisi kaikkien poliittisten voimien ponnistuksia poliittisten edustajien välisen vuoropuhelun aikaansaamiseksi; toiseksi sitä, että parlamentti pyytäisi painokkaasti ETAa luopumaan väkivallasta lopullisesti, ja kolmanneksi ja viimeiseksi sitä, että voisimme myös päättää ohjelmista, joilla autettaisiin uhreja osallistumaan jälleen rauhanprosessiin ja jotka tukisivat rauhankasvatusta Baskimaassa ja Pohjois-Irlannissa.

Puhemies
Hyvä kollega, kuulin tarkoin puheenvuoronne, joka sopii hyvin keskusteluun, jonka olemme järjestäneet tästä aiheesta.

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Perjantaina 23. heinäkuuta pidetyn istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Posselt
Arvoisa puhemies, muutama sana pöytäkirjasta. Haluaisin vain sanoa, että edellisen istuntoviikon perjantain pöytäkirjassa ei ole esitetty puheenvuoroani oikein. Viittasin nimittäin siihen, että työjärjestyksemme mukaan parlamentaaristen sekavaliokuntien on valittava puheenjohtajistonsa eri tavalla kuin valtuuskuntien, mutta kuitenkin samalla tavalla kuin valiokuntien. Pöytäkirjassa asiaa ei ole esitetty niin. Se sisältää vain arvosteluni sitä kohtaan, että asiakirjoja ei jaettu ajoissa. Pyydän, että siinä tehdään selväksi, että meidän on käytettävä sekavaliokunnissa samoja vaalitapoja kuin parlamentin valiokunnissa.

Puhemies
Kiitos, parlamentin jäsen Posselt. Panen pyyntönne merkille.
Jos pöytäkirjasta ei ole muuta huomautettavaa, julistan sen hyväksytyksi.

Perry
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Näen, että eräät parlamentin jäsenet heiluttavat tällä kertaa julisteita asian puolesta. Varmasti ylivoimainen enemmistö, johon itsekin lukeudun, voi yhtyä siihen lämpimästi, mutta voisitteko opastaa meitä kertomalla, mitä sellaisia sääntöjä, säännöksiä tai ohjeita haluaisitte antaa parlamentille tiedoksi, jotka koskevat mitä tahansa parlamentin työjärjestyksen mukaisten puheenvuorojen ulkopuolisia ilmauksia?

Puhemies
Hyvät kollegat, kuten parlamentin jäsen Perry juuri sanoi, luulen voivani vakuuttaa, että lähes kaikki parlamentin jäsenet ovat tietenkin samanlaisessa tunnekuohussa kuin kollegat, jotka heiluttavat kyseisiä julisteita.
Tällainen mielenilmaisu luo kuitenkin pelottavan ennakkotapauksen, ja vaikka Timorin asiasta ollaankin laajalti yhtä mieltä, ymmärrätte, että niin ei ole välttämättä aina asian laita. Sen lisäksi, kuten jo sanoin teille, olemme järjestäneet tästä aiheesta keskustelun. Toivomme, että siitä tulee todellakin erittäin vakava keskustelu, mitä en epäile hetkeäkään, keskustelu, jossa nousee esiin se poliittinen rooli, jonka Euroopan parlamentti katsoo olevansa velvollinen hoitamaan tässä tilanteessa.
Pyydän siis teitä ystävällisesti, hyvät kollegat, poistamaan julisteenne. Viesti on mennyt erittäin hyvin perille. Nyt kuitenkin saa riittää, sillä ei pitäisi luoda ennakkotapausta, joka voisi toisissa tilanteissa häiritä huomattavasti parlamentin toimintaa.
Kiitos ymmärtäväisyydestänne, ja kiittääkseni teitä suostun pyyntöönne ja ehdotan, että nousemme ylös viettämään minuutin hiljaisuuden Timorin uhrien muistoksi.
(Parlamentti vietti seisaallaan minuutin hiljaisuuden.)

Työjärjestyksen tulkinta
Puhemies
 Muistatte varmasti, että perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta tutki 27. ja 28. heinäkuuta pitämässään kokouksessa työjärjestyksen 29 artiklan 1 kohdan tulkintaa koskevan pyynnön, jonka puhemieskonferenssi oli esittänyt 21. heinäkuuta pitämässään kokouksessa.
Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta antoi tulkinnan, jonka mukaan Riippumattomien jäsenten teknisen ryhmän, sekaryhmän, muodostamisilmoitus ei ole Euroopan parlamentin työjärjestyksen 29 artiklan 1 kohdan mukainen. Valiokunta nimittäin ilmoittaa, että tämän ryhmän muodostamisilmoituksessa, erityisesti Euroopan parlamentin puhemiehelle osoitetun ja ryhmän muodostamista koskevan kirjeen liitteessä 2, kielletään ryhmän jäsenten poliittinen samankaltaisuus. Liitteessä kuvataan tämän ryhmän jäsenet poliittisesti täysin riippumattomiksi.
Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta vaatii, että työjärjestyksemme 29 artiklan 1 kohtaa tulkitaan seuraavasti: "Tämän artiklan mukaisesti ei ole sallittua muodostaa sellaista ryhmää, joka kieltää avoimesti poliittisen luonteensa ja jäsentensä poliittisen samankaltaisuuden."
Tämä tulkinta sisältyy sääntöjen mukaisesti tämänpäiväisen istunnon pöytäkirjaan. Se sisällytetään tämän jälkeen työjärjestykseen, mutta jos huomenna, ennen pöytäkirjan hyväksymistä, jokin poliittinen ryhmä tai vähintään 32 jäsentä esittää työjärjestyksen 180 artiklan 4 kohdan mukaisesti vastalauseen tästä tulkinnasta, asiasta äänestetään silloin välittömästi parlamentissa. Sanamuoto hyväksytään yksinkertaisella enemmistöllä vähintään yhden kolmasosan parlamentin jäsenistä ollessa läsnä äänestyksessä. Näin sanotaan työjärjestyksessä. Jos sanamuoto hylätään, asia palautetaan valiokuntaan.

Dell' Alba
Arvoisa puhemies, koska riippumattomien jäsenten tekninen ryhmä on huomisaamuun saakka edelleen olemassa, pyydämme äänestystä ja pikemminkin pyydämme jo nyt ilmoitusta siitä, että parlamentti huomisaamuna ilmaisee mielipiteensä tästä asiasta. Boninon listan edustajat ovat avoimessa kirjeessään pyrkineet selittämään kollegoilleen syyt tämän ryhmän muodostamiseen, syyt syrjintään, josta sitoutumattomat jäsenet tässä parlamentissa kärsivät, toisin sanoen syyt aloitteeseemme - samoin kuin syyt toiseen ehdotukseen, josta toivoakseni ilmoitetaan pian, eli ehdotukseen työjärjestyksen muuttamisesta - ja kehottaneet heitä äänestämään (meidän laillamme) tätä tulkintaa vastaan.

Puhemies
 Tästä asiasta ei ole syytä aloittaa keskustelua. Kiitän teitä siitä, että ilmoitatte jo nyt esittävänne vastalauseen tästä tulkinnasta ja että parlamentti joutuu siis äänestämään asiasta huomenaamulla klo 9.00 niiden yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti, jotka juuri äsken palautin mieliin.

Käsittelyjärjestys
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana käsittelyjärjestyksen vahvistaminen. Puhemieskonferenssin kokouksessaan 9. syyskuuta laatiman esityslistaluonnoksen lopullinen versio on jaettu.

Chichester
Arvoisa puhemies, puhun eräästä kohdasta, joka on keskiviikkona 15. syyskuuta pidettävän istunnon esityslistalla. Olen varsin yllättynyt havaitessani, että Westendorpin mietinnön kohdalla menettely voi edetä ilman keskustelua. Minulla on hallussani asiakirja tästä mietinnöstä, jossa sanotaan, että siitä äänestettiin valiokunnassa. Olin silloin läsnä valiokunnassa, enkä huomannut, että mietinnöstä olisi äänestetty, ja luulenkin, että kyseessä on valiokunnan sihteeristön sekaannus tai virhe. Ilmoitan ennakolta, että tämä asia on selvitettävä ja että meidän on ehkä poistettava mietintö esityslistalta.

Puhemies
On täysin selvää, parlamentin jäsen Chichester, että jos tästä mietinnöstä ei ole äänestetty toimivaltaisessa valiokunnassa, siitä ei voida äänestää täysistunnossa. Tarkistamme siis tämän asian, ja kiitän teitä siitä, että kiinnititte siihen huomioni.
(Puhemies luki ääneen keskiviikon, torstain ja perjantain esityslistaan tehdyt muutokset.)
(Käsittelyjärjestys vahvistettiin näin muutettuna.)

Riippumattoman asiantuntijaryhmän toinen kertomus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma riippumattoman asiantuntijaryhmän toisen kertomuksen johdosta toteutettavista toimista, kertomuksen, joka on toimitettu teille, kuten toivoitte, niin pian kuin mahdollista. Olemme todellakin tehneet kaikkemme, jotta voisitte tutustua siihen riittävän aikaisessa vaiheessa, etenkin ryhmissänne.
Muistutan teille, että puhemieskonferenssi päätti kokouksessaan 9. syyskuuta antaa asian talousarvion valvontavaliokunnan käsiteltäväksi, jotta se laatisi asiasta mietinnön.

Marín
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio vastaanotti viime perjantaina riippumattoman asiantuntijaryhmän toisen kertomuksen, jossa analysoidaan komission hallintoa ja annetaan ehdotuksia sen uudistamiseksi.
Lienee turha mainita, että tämä päivä on poliittisesti hyvin merkittävä.
Tämä komissio, joka on eroava komissio, piti viime keskiviikkona todennäköisesti viimeisen kokouksensa, ja näin ollen, koska asiakirjan vastaanottamisesta on niin vähän aikaa, komissiolla ei ole ollut aikaa tutkia sen sisältöä perusteellisesti eikä muodostaa siitä lopullista mielipidettä.
Tämän toisen kertomuksen syvällisempi arviointi jää uuden komission tehtäväksi, ja näin ollen komission uudistuksesta vastaava varapuheenjohtaja Kinnock vastaa keskustelun aikana kaikkein konkreettisimpiin tulevaisuutta koskeviin kysymyksiin.
Hyvät parlamentin jäsenet, näiden tarkennusten jälkeen haluaisin esittää eroavan komission näkökulmasta muutaman kommentin, jotka koskevat riippumattoman asiantuntijaryhmän tekemää työtä tämän toisen kertomuksen osalta.
Ensinnäkin haluan korostaa sitä, että komissio on toiminut uskollisesti ja rakentavassa yhteistyössä komitean kanssa ja noudattanut parlamentille työn alussa antamaansa sitoumusta. Kun parlamentti ehdotti komitean muodostamista ja laati sille toimeksiannon, komissio ilmaisi olevansa asiasta samaa mieltä, samoin kuin niistä seurauksista ja siitä vastuusta, jotka tämä mahdollisesti toisi mukanaan. Riippumattoman asiantuntijaryhmän ensimmäinen kertomus ja sen esittelyä seuranneet tapahtumat johtivat lopulta komission eroamiseen. En puhu näistä tapahtumista sen enempää, sillä parlamentti tuntee ne liiankin hyvin ja mielestäni ne kuuluvat jo historiaan.
Tulevaisuutta silmällä pitäen haluan kuitenkin todeta sen, että mielestämme tällä toisella kertomuksella on myönteinen vaikutus siihen uudistusprosessiin, joka professori Prodin johtaman uuden komission on otettava hoidettavakseen. Tästä olen todellakin samaa mieltä.
Tässä keskustelussa pyritään luomaan katse eteenpäin, Euroopan unionin tulevaisuuteen, ja vahvistamaan unionin toimielimiä ja erityisesti Euroopan komissiota, jonka keskeistä merkitystä Euroopan rakentamisessa ei kukaan voi asettaa kyseenalaiseksi.
Tästä toisesta kertomuksesta voidaan epäilemättä oppia jotain. Painopiste on hallinnon heikkouksissa, mutta ensimmäistä kertaa mainitaan meidän mielestämme varovasti myös niiden syyt. Joissakin tapauksissa syynä ovat olleet säännösten asettamat rajoitukset tai velvollisuudet, jotka komissio on toimielimenä katsonut velvollisuudekseen ottaa vastaan ennalta-arvaamattomissa tilanteissa tai tilanteissa, joihin ei ollut valmistauduttu riittävästi. Vielä yksi asia, joka kävi ilmi jo ensimmäisestä kertomuksesta ja joka toistuu tässäkin kertomuksessa useaan otteeseen, on inhimillisten voimavarojen puute niihin tehtäviin verrattuna, jotka komissio on ottanut vastaan yleisen mielipiteen, neuvoston ja joissakin tapauksissa myös itse parlamentin pyynnöstä.
Näin ollen tämä kertomus on mielestäni pohjimmiltaan analyyttinen asiakirja. Sen sisältö on epäilemättä kriittinen ja siitä käy jälleen kerran ilmi se, minkä olen aina todennut komission jäsenenä ja minkä haluan sanoa parlamentille: ne naiset ja miehet, jotka ovat osa Euroopan julkista hallintoa, ovat hyviä ihmisiä, he ovat ammattitaitoisia ja rehellisiä, eivätkä he tee työtään ainoastaan hyvin, vaan he tekevät sen myös antaumuksellisesti.
On ollut myös päinvastaisia tapauksia. Myös väärinkäytöksiä on tapahtunut, mutta näitä tapauksia on ollut hyvin vähän, erittäin vähän. Lisäksi minusta on aina ollut epäoikeudenmukaista, että menneisyydessä on sorruttu tekemään koko Euroopan julkista hallintoa koskevia yleistyksiä erittäin harvojen tapausten perusteella. Euroopan komissiossa on rehellisiä ja kunniallisia virkamiehiä, jotka haluavat työskennellä kanssanne ja selvitä viimeisen vuoden aikana syntyneestä kriisistä.
Älkää unohtako, että Euroopan komission luonne on muotoutunut Euroopan yhdentymiskehityksen sekä hyvien että huonojen ominaisuuksien summana, kiteytymänä ja lopputuloksena.
On totta, että Euroopan komissio edustaa toimielimenä yli 40 vuoden perintöä Euroopan yhdentymishistoriassa. 40 vuoden perintö merkitsee kuitenkin myös taakkaa. Toisinaan se on merkinnyt myös raskasta taakkaa.
Euroopan komissio on jatkuvasti joutunut ottamaan vastaan uusia ja yhä vaativampia tehtäviä, ja on totta haluan myöntää tämän ilman mitään komplekseja , että meidän on ollut vaikea sopeutua uusiin haasteisiin. Tämä on ollut epäilemättä meidän tärkeä vastuualueemme.
Ajanmukaistaminen ja uudistaminen ovat näin ollen tarpeen ja ne on toteutettava, jos haluamme, että komissio voisi olla paitsi perustamissopimusten valvoja, mikä on sen päätehtävä, myös aloitteentekijä päätöksentekoprosessissa sekä sen vastuulle annettujen ohjelmien ja hankkeiden asianmukainen toimeenpanija.
Kaikki ovat viime kuukausien aikana kaivanneet parlamentti, jäsenvaltiot, tiedotusvälineet sitä, että tulevaisuutta varten halutaan vahva ja riippumaton komissio. Toivon, että tämä kaipaus on vilpitöntä, vaikka minun onkin sanottava, ettei se mielestäni aina ole sitä.
Kertomuksessa ehdotetaan suurta määrää muutoksia, jotka on tiivistetty 90 suositukseen. Tässä niitä ei kannata analysoida yksityiskohtaisesti, mutta haluan korostaa, että varojen jakamiseen, unionin taloudellisten etujen suojaamiseen, petosten torjuntaan, sopimusten hallinnointiin tai hajauttamiseen liittyvät ongelmat edellyttävät sellaisten ratkaisujen ja vastausten etsimistä, joihin tarvitaan aktiivista yhteistyötä Euroopan parlamentin ja myös ennen kaikkea ministerineuvostossa kokoontuvien jäsenvaltioiden kanssa.
Miksi? Kertomuksessa olevat suositukset ovat hyvin erilaisia, arvoisa puhemies. Jotkin niistä edellyttävät joitakin käytännön muutoksia. Ne voidaan tehdä, ja nopeasti. Jotkin taas edellyttävät hallintomekanismien muutoksia. Nekin voidaan tehdä, mutta kuten kollegani Kinnock kohta selvittää, niihin tarvitaan jonkin verran aikaa.
Toisissa tapauksissa kyse on perusteellisista muutoksista, joista osa on radikaaleja lakeihin ja säädöksiin liittyviä muutoksia, ja niitä komissio ei voi tehdä yksin. Lopuksi on vielä muutoksia, joilla on enemmän sisältöä, enemmän merkitystä ja jotka edellyttävät lisäksi perustamissopimuksiin tehtäviä muutoksia ja jotkin niistä ehkä myös muutoksia joidenkin jäsenvaltioiden perustuslakiin.
Arvoisa puhemies, en salaa sitä, että ensi viikosta lähtien, kun olen jo tavallinen Euroopan kansalainen, seuraan erittäin kiinnostuneena kansalaisena jäsenvaltioiden ja myös Euroopan parlamentin käyttäytymistä, kun uusi hallitusten välinen konferenssi avataan Helsingissä. On nimittäin selvää, että riippumattoman asiantuntijaryhmän johtopäätöksiä voidaan pitää myönteisinä. Jotkin niistä ovat mielestäni tarpeellisia, erittäin tarpeellisia, ja ne voidaan toteuttaa; toiset niistä vaativat aikaa. Joidenkin johtopäätösten osalta Euroopan parlamentin on kuitenkin patistettava asianmukaista tahoa toimimaan, ja tällä kertaa patistaminen ei keskity komissioon vaan pääasiassa jäsenvaltioihin, tai muuten voi tuloksena olla suuri pettymys.
Toistan siis, että kaikkein perusteellisimmat muutokset edellyttävät perustamissopimusten uudistamista. Omasta puolestani, kokeneena komission jäsenenä, olen utelias näkemään miten me kaikki suhtaudumme juuri tuolla hetkellä, totuuden hetkellä, Euroopan yhdentymisen uuteen organisaatiomalliin.
Toiset aiheista ovat vanhoja ja toistuvia, ne eivät ole uusia asioita vaan tulosta niistä tosiasioista, ristiriitaisuuksista ja myös peräkkäisten poliittisten kompromissien kasaantumisesta, jotka loppujen lopuksi muokkaavat Euroopan komission kokonaiskuvaa.
Tämä on ratkaiseva hetki. Kenties emme osanneet selittää sitä, kenties emme osanneet tehdä sitä, kenties meillä ei ollut siihen riittävästi rohkeutta, mutta jotakin tämä eroava komissio pani alulle. Lopuksi haluan sanoa, että tämä on hyvä ja myönteinen keskustelu.
Pari päivää sitten tarkastelimme pääkohdittain riippumattoman asiantuntijaryhmän työtä. Mielestämme voidaan tehdä monia asioita. Me maksamme ehkä kalliisti siitä, että emme voineet käsitellä komitean toista kertomusta kaikessa rauhassa, mutta pyydämme parlamenttia tekemään sen. Kinnockin antamien selvitysten jälkeen pyydämme teitä sitten ymmärtämään, että komissio tarvitsee vähän aikaa, ja olemaan tällä kertaa vähän avokätisempiä. Antakaa aikaa Prodin joukkueelle, jonka on kenties vielä vaikeampi suorittaa loppuun se tehtävä, johon me emme pystyneet.
Tämä on mielestäni rakentava keino ymmärtää kriisin tulokset tulevaisuutta ja ennen kaikkea kansalaisia silmällä pitäen. Ehkä komissiokin selviytyy tästä lopulta voittajana kuten tekin. Kenties tällä tavoin vältämme sen, että seuraavissa Euroopan parlamentin vaaleissa kansalaiset käyttäytyisivät kuten tällä kertaa, kun jotkut heistä eivät halunneet äänestää ehkä sen vuoksi, etteivät he pystyneet ymmärtämään Brysselin tapahtumia.
Haluan puhua suoraan: olen yrittänyt tuoda esille eroavan komission myönteisen asenteen ja pyytää teiltä ystävällisesti tyyneyttä, rauhallisuutta ja vähän avokätisyyttä, jotta uusi joukkue pystyy panemaan alulle uudistuksia, jotka ovat mielestämme ehdottoman tärkeitä.

Poettering
Arvoisa puhemies, arvoisa virkaa tekevä varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, tämän keskustelun aihe on erittäin tärkeä. Kyse ei ole nimittäin pelkästään Euroopan komission toimintakyvystä vaan Euroopan unionin toimielinten uskottavuudesta, ja en ymmärrä sitä, että virkaa tekevä varapuheenjohtaja moittii meitä, parlamenttia, siitä, että emme olisi olleet riittävän kärsivällisiä Euroopan komissiota kohtaan ja että meidän pitäisi olla kärsivällisempiä Prodin komissiota kohtaan. Olemme olleet erittäin kärsivällisiä. Toivomme hyvää yhteistyötä, mutta emme halua, että moitimme ja syyttelemme toisiamme, vaan olemme sitä mieltä, että Euroopan unionin toimielinten, komission, parlamentin ja neuvoston, tehtävänä on toimia niin, että Euroopan kansalaiset suhtautuvat vakavasti Euroopan unioniin ja kannattavat sitä. Sen vuoksi parlamentille suunnatut neuvot puheessanne ovat täysin sopimattomia, varapuheenjohtaja Marín, enkä ymmärrä niitä.
Viime viikkoina on syntynyt vaikutelma, että Euroopan unionissa olisi vain huonoa asioiden hoitoa, sukulaisten suosimista ja skandaaleja. Tämä vaikutelma on yleisesti ottaen väärä, ja kiistämme sen. Sanomme kuitenkin myös: siellä, missä Euroopan unionissa on huonoa asioiden hoitoa tai rikollisuutta, meidän on toimittava päättäväisesti sitä vastaan ja korjattava asiat. Sanomme kuitenkin myös, ja siinä olen kanssanne samaa mieltä, arvoisa komission jäsen, että suurin osa komission virkamiehistä tekee hyvää työtä, että he ponnistelevat Euroopan yhdentymisen puolesta, emmekä anna mustamaalata tätä komission virkamiesten enemmistöä, ja me, Euroopan kansanpuolueen ja eurooppalaisten demokraattien ryhmä, tuemme näitä virkamiehiä.
Pikemminkin kyse on siitä, että teemme vääristä kehityssuunnista oikeita johtopäätöksiä. Ryhmäni sai viime torstaina muiden ryhmien tukemana läpi päätöksen, että talousarvion valvontavaliokunta - tämä on puhemieskonferenssin päätös - vastaa näistä asioista sekä riippumattoman asiantuntijaryhmän kertomukseen liittyvistä asioista. Talousarvion valvontavaliokunnassa voidaan siis käydä perusteellinen keskustelu, ja Kinnockille sanon, että meillä on tietysti oltava myös elin, jossa voidaan keskustella todellisista toimista luottamuksellisesti. Olemme valmiita ryhtymään siihen kanssanne, jos teidän nimityksenne vahvistetaan keskiviikkona.
Tarvitaan kuitenkin laajoja uudistuksia. Katsokaamme vaikka Van Buitenenin tapausta. Asiasta vastaava komission jäsen sanoi kuulemistilaisuudessa, että hänellä ei ollut mitään tekemistä Van Buitenenin siirron kanssa. Minkälaista hallintoa se on, jos komission jäsen ei saa tietoa niin tärkeästä asiasta? Sehän on erittäin poliittinen asia! Komission jäsenen on itse käsiteltävä sellaista asiaa!

Sitten on vielä toinen näkökohta. Mitä tämän Paul Van Buitenen paran, joka oli tavallaan lakien yläpuolella olevassa hätätilassa, olisi pitänyt tehdä, mitä tämän miehen olisi pitänyt tehdä? Kinnock ehdotti, että tulevaisuudessa tällaiset syytökset pitäisi antaa OLAFin hoidettavaksi - kannatan teitä -, mutta meidän pitäisi luoda myös 3 - 5 jäsenen pieni parlamentaarinen luottamuselin, jonka puoleen komission tai muiden toimielinten virkamiehet voivat kääntyä, jos on kyse räikeiden juridisten väärinkäytösten paljastamisesta. Sellainen luottamuselin olisi mielestäni hyvä parannus.
On kyse komission vastuullisuudesta Euroopan parlamentille. Meidän on keskusteltava siitä vielä perusteellisesti nimitetyn komission puheenjohtajan, Romano Prodin, kanssa, ja meidän päästävä eteenpäin. Nimitetty puheenjohtaja Prodihan on jo tehnyt laajoja myönnytyksiä, ja pyydän teitä luopumaan komissiossa kaikenlaisesta ylimielisyydestä Euroopan parlamenttia kohtaan ja antamaan Euroopan parlamentille kaiken sen tiedon, johon olemme oikeutettuja. On itsestään selvää, että joukossa voi olla myös luottamuksellisia asiakirjoja. On oltava selvää, kuka komission jäsen mistäkin asiasta vastaa. Vain jostakin vastuussa ollessaan tuntee myös tarvittavan paineen toimia oikein.
Kansalaisilla, ei pelkästään parlamentilla, on oikeus siihen, että he saavat vastauksen kohtuullisessa ajassa kääntyessään komission puoleen. Tiedän parlamenttityöni perusteella, että kansalaiset odottavat vastausta kuukausia, usein vuosia, ja kun he saavat sitten ilmoituksen, siinä ei ole edes perustelua. Tämän asian on muututtava! Siitähän me keskustelemme vielä yhdessä.
Euroopan unioni on vaikeassa vaiheessa, ja olen vakuuttunut siitä, että tarvitsemme toimintakykyisen komission. Sen vuoksi sanomme tälle vielä virkaatekevälle komissiolle ja komissiolle, joka saa keskiviikkona mahdollisesti parlamentin luottamuksen, että olemme valmiita laajaan yhteistyöhön ja että tarvitsemme vakuuttavia ratkaisuja. Jos komissio onnistuu, onnistumme kaikki. Sen vuoksi toivotan komissiolle onnea, mutta älkää moittiko meitä siitä, ettemme olisi riittävän kärsivällisiä tai että hoitaisimme yhden asian ja jättäisimme toisen hoitamatta. Toimikaamme - komissio ja parlamentti - yhdessä mantereemme yhdentymisen hyväksi. Me, Euroopan kansanpuolueen ja eurooppalaisten demokraattien ryhmä, olemme valmiita ryhtymään Eurooppaa palvelevaan yhteistyöhön komission kanssa, jos komissio sitä haluaa.
(Suosionosoituksia)

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvät parlamentin jäsenet, olen erittäin iloinen siitä, että kollegani Poettering puhui tänään eri tavalla kuin aikaisemmin, jolloin tätä kertomusta ei ollut vielä julkaistu. Kertomukseen on nimittäin liittynyt monia olettamuksia. Tämä kertomus todistaisi, että jotkut vanhan komission jäsenet eivät saisi olla enää uuden komission jäseniä - toinen tilinpäätös vanhan komission ja sen käytäntöjen kanssa. Todellisuudessa tapahtui se, mitä pidän erittäin tärkeänä - ja uskon, että sen osalta ymmärsin myös edeltävää puhujaa -: joidenkin ihmisten virheistä ja väärinkäytöksistä on otettava oppia. Meidän on lopetettava vanhan komission asioiden käsittely sen osalta, että emme läksytä tehdyistä virheistä vaan katsomme mieluummin tulevaisuuteen, jotta voisimme yhdessä toimia tulevina vuosina paremmin. Se on tehtävämme, ja sille - sikäli kuin osasin tulkita kertomusta - kertomuksessa tarjotaan useita lähtökohtia, allekirjoittamatta sitä nyt kuitenkaan sanasta sanaan.
Haluaisin huomauttaa kuitenkin aikatekijästä Minusta varapuheenjohtaja Marín ei moittinut meitä, mutta hänen tilanteessaan asiat näyttävät kenties hieman toisenlaisilta kuin ne näyttävät meille parlamentin jäsenille. Miksi olen sen puolesta, että komissiolle annetaan aikaa - ei kuitenkaan liikaa aikaa? Siksi, että meidän on lopultakin päästävä käsittelemään tärkeitä asioita: unionin vahvistamista, unionin laajentumista. Lisäksi meidän on päästävä eroon siitä, että aivan liian monien kansalaisten mielestä Euroopan unioniin liittyvät skandaalit, petokset ja asioiden huono hoito. Sehän ei ole totta! Meidän on kuitenkin myös todistettava se korjaamalla virheet siellä, missä niitä ilmenee. Komission jäsen Kinnockille esittämäni kysymys koskee sen vuoksi jo mahdollisia aikatauluja. Kannatan sitä, että uudistusten aloittamiseen varataan riittävästi aikaa, mutta kannatan myös sitä, että tärkeät toimet aloitetaan pian, jotta pääsemme eroon komissioon ja jopa koko Euroopan unioniin liittyvästä huonosta mielikuvasta. Sen osalta on saatava aikaan selviä päätöksiä.
Tärkeää - siitä puhuttiin kuulemistilaisuuksissakin usein, teidänkin kanssanne, komission jäsen Kinnock - on vastuullisuus. Parlamentti, eivätkä tietysti varsinkaan kansalaiset saaneet oikein selvää, kuka on loppujen lopuksi vastuussa mistäkin asiasta. Nämä kohdat, jotka esitetään selvästi ensimmäisessä ja toisessakin kertomuksessa, pitäisi korjata nopeasti. Esimerkiksi minä kannatan kertomusta täysin sen osalta, kun siinä ehdotetaan, että loppujen lopuksi myös komission pääosastojen pitää kantaa poliittishallinnollisen vastuunsa lisäksi myös taloudellinen vastuu. Sen osalta on tehtävä selväksi: jos on ottanut hoitaakseen jonkin tehtäväalueen, siitä on vastattava täydellisesti.
Tässä yhteydessä vielä huomautus, joka on erittäin tärkeä ryhmällemme. Kannatamme komission kollegiaalista vastuuta, ja haluamme myös säilyttää sen. Kannatamme kuitenkin myös sitä, että meidän on löydettävä muotoja, joiden avulla myös sitä täydentävä yksittäisten komission jäsenten henkilökohtainen vastuu voitaisiin ottaa huomioon. Kuulemistilaisuuksissa kuultiin joitakin sitä koskevia myönteisiä ajatuksia, jotakin kenties vielä hieman varovaista. Se on vaikea asia. Kysymykseni komission jäsen Kinnockille on varmasti myös sensuuntainen, että hän näkee vaivaa ja selvittää, että yksittäisten komission jäsenten vastuu ja kollegiaalinen vastuu eivät ole toistensa vastakohtia. Emme halua muuttaa kollegiaalisen vastuun periaatetta tai poistaa sitä, mutta haluaisimme täydentää sitä.
Asiantuntijaryhmän kertomus osoittaa kuitenkin selvästi, että komission on oltava rohkeampi myös suhteissaan hallituksiin, nimenomaan myös tiettyjen virkojen täyttämisen osalta. Olen itse kokenut ulkopolitiikan osalta sen, kuinka hallitukset ovat saaneet vaikutusvaltaa ja kuinka usein päätöksissä, jotka komissio on halunnut tehdä itse, on viivytelty pitkään. Pyydän komissiota olemaan rohkeampi hallituksia kohtaan ja kertomaan parlamentille, jos hallitukset estävät komission selvät kannanotot ja päätökset viivyttelyllään, päättämättömyydellään tai liiallisella ja sopimattomalla vaikuttamisellaan. Me olemme tukenanne, jos kerrotte selvästi, mistä tämä johtuu.
Tärkeä alue, jota meidän on käsiteltävä tulevina viikkoina, on koko sopimusten tekemis- ja tukiasia yleensä. Siitäkin kohdistan kysymyksen komission jäsen Kinnockille: onko komissio valmis laatimaan sopimusten tekemistä ja tukia koskevat selvät säännöt, vieläpä ymmärrettävät ja vertailukelpoiset säännöt? Se on minusta tärkeä asia, jonka yhteydessä on varmasti vaikeaa toimia niin, että joustavuutta ei kadoteta. Meidän on kuitenkin saatava aikaan sellaiset ymmärrettävät ja selvät säännöt, ja toivon, että komissio on valmis siihen.
Selviä sääntöjä tarvitaan erityisesti, kun tehtäviä siirretään ulkopuolisille. Siinäkin olen samaa mieltä kuin mietinnössä ollaan: ei voi olla niin, että komissio hoitaa kaikki tehtävät itse eikä siirrä mitään tehtäviä ulkopuolisille. Se merkitsisi valtavaa virkamiesmäärän lisäystä. Nimenomaan, kun tehtäviä siirretään ulkopuolisille, on kuitenkin oltava selvät säännöt sille, minkä periaatteiden mukaisesti ne siirretään. Asiantuntijaryhmän kertomus käsittelee erittäin selkeästi myös jäsenvaltioiden valvontaa. Tiedän, että se on arkaluonteinen kysymys. Nyt päädyn takaisin kohtaan, josta puhuin aluksi. Jäsenvaltiot syyttävät helposti Euroopan unionin toimielimiä, Brysseliä. Todellisuudessa moni väärinkäytös ja vääränlainen toiminta johtuu itse jäsenvaltioista ja niiden omista toimielimistä. Tässä asiassa olemme tukenanne, jos otatte käyttöön valvonnan siellä, missä se on tarpeen, myös jäsenvaltioissa.
OLAFin perustamisen ja Böschin mietinnön myötä olemme astuneet merkittävän askeleen petosten valvonnan alueella. Meidän olisi mielestämme päästävä eroon iskulauseesta: petoksen pesä on Brysselissä. Petoksen pesä ei ole Brysselissä! Siellä syyllistytään petoksiin kuten kaikissa suurissa yhteisöissä. Petoksia kuitenkin paljastettiin ja seurattiin liian vähän. Komission jäsen Kinnock oli kuitenkin jo sanonut, kollega Poettering, mikä koskee nimenomaan myös petosten paljastajia, että heitä aletaan tukea uusilla tavoilla, ja sitä tämä parlamentti tukee varmasti täysin. Sen vuoksi toivon, komission jäsen Kinnock, että saamme nämä uudet säännöt pian.
Viimeinen kohta, jota tämä kertomus myös selkeästi käsittelee, on avoimuus ja läpinäkyvyys. Parlamentti ei ole ainoa taho, joka odottaa komissiolta entistä suurempaa avoimuutta. Tiedotusvälineissä kiertää vähemmän huhuja avoimuuden ja läpinäkyvyyden vallitessa. Suosituksessa 85 - haluaisin erityisesti kiinnittää komission jäsenen huomion siihen - lukee selvästi, että tästä avoimuudesta ja läpinäkyvyydestä saa poiketa vain harvoin, ja siitäkin on sovittava toimielinten kesken. Avoimuuden ja läpinäkyvyyden pitää koskea suurta enemmistöä - 95 %:a - tapauksista. Jos komissio onnistuu siinä tulevina vuosina, tuemme sitä. Silloin ei käy sillä tavalla kuin aiemmin, sillä meille ei ole mitään hyötyä erottaa komissiota uudelleen. Haluamme toimia yhteistyössä vahvan komission kanssa.

Mulder
Arvoisa puhemies, siinä ajassa, joka meille oli annettu kertomuksen lukemiseksi, on luonnollisesti mahdollista tehdä ainoastaan väliaikaisia johtopäätöksiä. Ensimmäinen johtopäätös on se, että tämä kertomus on rakentava. Siinä ei puhuta juurikaan henkilöistä vaan ennen kaikkea asioista. Se on mielestäni oikein. Ainoa nimeltä mainittu henkilö on täysin oikeutetusti Bösch OLAFin yhteydessä.
Kertomuksesta voi tehdä kaksi yleistä huomautusta. Asiantuntijaryhmän ensimmäisen kertomuksen hyökkäävin lause kuului - en tiedä, lainaanko sitä aivan oikein - siten, että komissiossa on tuskin ketään, joka tuntee vastuuta mistään. Tämä oli mielestäni koko edellisen kertomuksen kompastuskivi. Tässä kertomuksessa tehdään selväksi, että tässä on ennen kaikkea kysymys rakenteista, päätöksentekotavasta, valvontatavasta ja erilaisista hyväksymismerkinnöistä, joita tarvitaan. Tämä tekee mahdottomaksi sen, että joku tuntisi olevansa itse vastuussa, koska valvontaa on niin paljon, että kaikki ajattelevat jonkun toisen valvovan. Siksi suosituksiin on syytä myös kiinnittää vakavaa huomiota. Olen itse lukenut erityisen huolellisesti kohdan 3.13.2., joka käsittelee vientitukia. Siinä ei mainita mitään tuotetta eikä minkään yrityksen nimeä, mutta koko tarina tuntuu minusta hyvin tutulta. Siinä on kysymyksessä voin vienti entiseen Neuvostoliittoon 1990-luvun alussa.
Kertomuksessa tullaan sellaiseen johtopäätökseen, että kysymys oli selvästi petoksesta, ja tuomitaan komission asenne tässä yhteydessä. Komission jäsenehdokas Lamy oli kuulemistilaisuuksissa sitä mieltä, että asia oli ollut täysin normaali. Jos ymmärsin komission jäsen Kinnockia oikein kuulemistilaisuudessa, asia on komission osalta loppuunkäsitelty. Voin vakuuttaa komission jäsen Kinnockille, että asia ei ole loppuunkäsitelty. Tämä asia on loppuunkäsitelty vasta sitten, kun parlamentti on sitä mieltä. Palaamme varmasti tähän asiaan.
Sitten yleisiä huomautuksia sopimuksista. On liikaa erilaisia sopimuksia, joita solmitaan komission erilaisista avustusrahoista. Olen asiasta aivan samaa mieltä. Keskustellessani Euroopassa keskivertokonsultin kanssa käy ilmi, että komission maksuajat ovat hyvin pitkät verrattuna muiden rahaa myöntävien elinten maksuaikoihin. Pelkästään jo näistä syistä olisi tarpeen muuttaa järjestelmää.
Se, mitä sanotaan eurooppalaisesta maatalouspolitiikasta, vaikuttaa mielestäni myös erittäin hyödylliseltä. Kaikki eivät pidä tästä politiikasta yhtä paljon. Voimme hoitaa asian paremmin joka tapauksessa vähentämällä säännönvastaisuuksia ja muuta sellaista. Siihen, mitä on sanottu sovittelukomiteasta, tulee kiinnittää erityistä huomiota. Se on mielestäni aivan liian usein ulospääsy jäsenvaltioille, niin että niiden ei tarvitse maksaa, jos syntyy mielipide-eroja.
Sisäistä tarkastusyksikköä koskevat ehdotukset kuulostavat myös houkuttelevilta ennen kaikkea siksi, koska ne perustuvat Institut of Internal Auditorsin suosituksiin. Sitä, että PO XX pitäisi lakkauttaa, pidän kuitenkin väliaikaisena johtopäätöksenä. Se saattaa onnistuakin, kuka tietää.
Minusta tuntuu myös hyödylliseltä, että asiantuntijaryhmä on sanonut jotakin tilintarkastustuomioistuimen toiminnasta. Tilintarkastustuomioistuin suosittelee vuosi vuodelta, että myönteistä tarkastuslausumaa ei annettaisi. Myös minä haluaisin tietää, kuten asiantuntijaryhmäkin, miksi näin on. Ja ehkä tilintarkastustuomioistuin voi tulevaisuudessa myös käsitellä hieman yksityiskohtaisemmin sektoreita, järjestelmiä, menettelyjä sekä kaikkein pyhintä, nimittäin itse jäsenvaltioita. Missä jäsenvaltioissa ovat käytössä hyvät menettelyt ja missä eivät?
Suhtaudumme avoimesti vetoomukseen eurooppalaisen yleisen syyttäjän nimittämiseksi. Se otettiin esille jo Wiebengan mietinnössä tämän vuoden huhtikuussa. Suositukset 85, 86 ja 87 ovat erityisen mielenkiintoisia. Komissio on aina loppujen lopuksi vastuussa parlamentille. Komission jäsenten henkilökohtaisen vastuun on oltava etusijalla. On myös erityisen tärkeää, että komission jäsenen, joka tietoisesti johtaa parlamenttia harhaan, täytyy erota. Se on mielestäni loistavaa. Uskon, että meitä odottaa hieno tehtävä, kun ajatellaan vaalien matalaa äänestysprosenttia. Meidän täytyy yhdessä tulevan komission kanssa kehitellä parempia rakenteita, jotta Euroopasta tulisi uskottavampi.

Staes
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat ja arvoisat komission jäsenet, edessämme oleva kertomus on mielestäni vaikuttava. Viime maaliskuisen ensimmäisen kertomuksen jatkona se on epäilemättä erityisen hyödyllinen ajatusrakennelma. Kertomus osoittaa joka tapauksessa, että tarvitaan lisää avoimuutta. Asiantuntijat käyvät lähes 300 sivulla säälimättä käsiksi ongelmiin hallinnossa, valvontakoneistoissa, petosten vastaisessa taistelussa, henkilöstöhallinnossa ja yrityskulttuurissa. He eivät epäröi käydessään rajusti komission kimppuun, mutta he viittaavat myös Euroopan parlamentin ja neuvoston joskus heikkoon esiintymiseen. Mielestäni se vain parantaa tämän kertomuksen objektiivisuutta.
Yhdyn täysin kollega Mulderin huomautuksiin, jotka koskivat Flechardin tapausta. Oli miten oli, ryhmämme on sitä mieltä, että kertomus tulee kuitenkin hieman liian myöhään. Sen olisi pitänyt olla valmis, kun kuulemistilaisuudet alkoivat tämän kuun alussa. Se tarjoaa meille joka tapauksessa runsaasti tietoja, joita olisimme voineet käyttää kuulemistilaisuuksissamme. Komission jäsenehdokas Kinnockin, joka saa ehkä vastuun komission uudistamisesta, tapauksessa kertomus tarjoaa meille aineksia, jotka olisivat tosiaan voineet rikastuttaa keskustelua. Mainitsen vain kaksi esimerkkiä. Asiantuntijaryhmä vihjaa kohdassa 2.3.23 siitä, että komissio käyttää tehtävien hoitamiseen voittoa tavoittelemattomia yhdistyksiä, jotka ovat virkamiesten tai heidän tuttaviensa perustamia. Onko siinä perää? Siitä olisi voinut tulla hieno keskustelu.
Asiantuntijaryhmä viittaa myös teknisen tuen toimistoja koskevaan käsikirjaan, jonka eroava Santerin komissio on laatinut. Asiantuntijaryhmä katsoo sen olevan analyysivirhe. Siitä olisi voinut syntyä hieno keskustelu komission jäsen Kinnockin kanssa. Olemme siis myöhässä.
Oli miten oli, ydinkysymyksenä on nyt se, mitä Prodin komissio tekee tämän asiakirjan kanssa. Minulle on kerrottu Prodin sanoneen puhemieskonferenssissa, että tällä asiakirjalla ei ole mitään oikeudellista perustaa. Onko asia niin? Joka tapauksessa ryhmämme ei voi hyväksyä sitä, että tämä asiakirja noin vain sysätään syrjään. Vihreitä, regionalisteja ja nationalisteja edustava ryhmämme haluaa, että Prodi ottaa tämän kertomuksen tosissaan. Euroopan parlamentti ja komissio ovat rahoittaneet näiden viiden asiantuntijan työn. He keskustelivat kuluneiden kuuden kuukauden aikana monien komissiossa työskentelevien henkilöiden kanssa, ja heidän analyysinsa on murskaavaa, joskus veitsenterävää. Arvoisa Prodi ja arvoisa Kinnock, mitä aiotte tehdä tälle kertomukselle? Minusta olisi muuten hyvä, jos pian virkaansa astuva komissio vastaisi kohta kohdalta asiantuntijaryhmän ehdotuksiin ja huomautuksiin. Tämän asiakirjan täytyy joka tapauksessa saada jatkoa Euroopan parlamentissa.
Olen hyvin iloinen puhemieskonferenssin ehdotuksesta, että tämä asiakirja annettaisiin talousarvion valvontavaliokunnan käsiteltäväksi. Sen täytyy nyt tosiaan laatia valiokunta-aloitteinen mietintö. Haluaisin kuitenkin myös vedota kaikkiin muihin valiokuntiin, jotka voivat antaa asiantuntemuksellaan erityisen suuren panoksen. Ajattelen maatalous- sekä maaseudun kehittämisvaliokuntaa, aluepoliittista valiokuntaa ja tietysti myös institutionaalisten asioiden valiokuntaa, jotka voisivat tehdä konkreettisia ehdotuksia lähestyttäessä hallitusten välistä konferenssia.
Lopuksi vielä tämä. Tunnustakaamme rehellisesti, että talousarvion valvontavaliokunta on tehnyt tässä asiassa hyvin paljon työtä kuluneiden viiden vuoden aikana. Loppujen lopuksi on kuitenkin kiittäminen erästä ura-alueen B3 rivivirkamiestä, joka toimitti joulukuussa 1998 Euroopan parlamentille 700-sivuisen asiakirjan, minkä seurauksena tämä asiakirja lopultakin syntyi. Hänen teollaan oli liikkeelle paneva vaikutus. Se johti loppujen lopuksi asiantuntijaryhmän perustamiseen. Tuen täysin Poetteringin tätä asiaa koskevia ehdotuksia. Haluaisin kuitenkin mainita Kinnockille, että Van Buitenen ei vieläkään tiedä, mikä hänen tilanteensa on. Kurinpitomenettely jatkuu vieläkin. Voisiko arvoisa Kinnock toimia pikaisesti nimittämisensä jälkeen koko komission kanssa yhdessä sen hyväksi, että kurinpitomenettely saataisiin onnelliseen päätökseen, jotta Van Buitenen pääsisi lopultakin jälleen kunnolla töihin ja jotta hänen maineensa lopultakin palautettaisiin.

Wurtz
Arvoisa puhemies, kollegani Herman Schmid käyttää tässä keskustelussa puheenvuoron ryhmäni puolesta. Haluaisin kuitenkin tehdä etukäteen yhden huomautuksen ja esittää erittäin konkreettisen kysymyksen komission jäsen Kinnockille.
Asiantuntijaryhmän toisen kertomuksen käsittely osoittaa, että teimme täysin oikein pyytäessämme viittä asiantuntijaa jatkamaan tutkimuksiaan ja pohdintaansa sen sijaan, että he olisivat pysähtyneet tämän tai tuon komission jäsenen tapaukseen, erityisesti laatiakseen yleisen tilannearvion koko toimielimestä. Ja tämä tilannearvio on valaiseva. Eroava komissio tuomitaan ankarasti jo itse kertomuksen otsikossa: huonoa hallintoa, sääntöjenvastaisuuksia ja petosten torjuntaa koskevia ehdotuksia. Vanhaa komissiota on muistutettava, kun 42 vuotta on kulunut tämän toimielimen perustamisesta, että on välttämätöntä lisätä komission jäsenten vastuuntuntoa ehdotusten laatimisesta aina niiden täytäntöönpanoon saakka. Kyse on todellakin, kuten asiantuntijaryhmän kertomuksen päätelmistä voidaan lukea, paitsi itse komission toimintahäiriöistä myös sen ajattelutavan ongelmasta, joka ei tietenkään tarkoita sitä, että syytettäisiin komission virkamiehiä vaan tämän toimielimen rakenteellisia puutteita, jotka eivät ole luonteeltaan teknisiä vaan poliittisia.
Tästä aiheesta oli jo laadittu toinenkin asiakirja, jossa aihetta analysoitiin mielestäni terävästi ja asianmukaisesti. Kaiken lisäksi komissio itse oli tilannut asiakirjan omalta tulevaisuudentutkimusyksiköltään Pörtschachin Eurooppa-neuvoston valmistelemiseksi, mutta lopetti sen jälkeen asian käsittelyn ryhtymättä muihin jatkotoimiin. Asiakirjasta voitiin löytää esimerkiksi perinpohjaista arvostelua sitä kohtaan, että komissiolla kuten muillakin hallintoelimillä on taipumus hoitaa omaa alaansa oman ajattelutapansa mukaisesti kuunnellen tiettyjä eturyhmiä ja ottaen riittämättömästi huomioon seuraukset, joita aiheutuu komission toiminta-alan ulkopuolelle. Tällainen valaistus sisältäpäin kriisistä, jossa komissio on ja jonka kanssa kaikki unionin toimielimet ovat joutuneet tekemisiin, myötävaikuttaisi siihen, että riippumattomien asiantuntijoiden tekemät analyysit voitaisiin sijoittaa hyödyllisesti niiden koko poliittiseen asiayhteyteen, jolle on ominaista kuten kyseisen tulevaisuudentutkimusyksikön laatimassa asiakirjassa sanotaan se, että julkisviranomaisten tietty toimintatapa on tullut tiensä päähän ja Euroopan unionin harjoittama asioiden hallinnointitapa on täydessä kriisissä.
Kysymykseni komission jäsen Kinnockille on siis yksinkertainen: suostutteko te julkaisemaan tämän eroavan komission laatiman asiakirjan, jonka polttavasta ajankohtaisuudesta keskustelumme on osoituksena?

Berthu
Arvoisa puhemies, riippumattomien asiantuntijoiden toinen kertomus, joka on juuri annettu käsiteltäväksemme, on merkittävä paitsi siksi, että muutamassa kuukaudessa saatiin aikaan näin laaja ja laadukas työ, myös siksi, että siinä halutaan tuoda rehellisesti esiin komission sisäiset toimintahäiriöt. Luen ensimmäistä kertaa näin purevaa analyysiä, joka ei sisällä kapulakieltä eikä verukkeita, vaikka se on laadittu virallisissa ja arvovaltaisissa piireissä. Voimme työskennellä tältä pohjalta vakavasti otettavien uudistusten hyväksi.
Kertomuksesta käy ilmi muun muassa se, että tukien myöntämistä koskevat säännöt ovat lähes olemattomat; että hankintoja ja sopimuksia käsittelevän neuvoa-antavan komitean rooli on pelkästään muodollinen ja toisarvoinen; että komissio on turvautunut teknisen tuen toimistoihin välttyäkseen talousarviossa asetetuilta rajoituksilta; että yhteistä hallintoa edellyttävien menojen osalta komissio ja jäsenvaltiot ovat molemmat luopuneet vastuusta; että varainhoidon ennakkovalvonnasta ei ole juuri mitään hyötyä; että sisäinen tilintarkastustoiminta on liian heikkoa; että varainhoitoasetus ei sovellu nykyaikaisen hallinnon ja tehokkaan valvonnan vaatimuksiin ja että petostentorjuntayksikön tutkimuksilla on niiden mitättömän pieniin tuloksiin nähden taipumus kestää liian kauan. Nämä havainnot vastaavat sitä, minkä ryhmäni toi ilmi jo kauan sitten, ja nyt ehdotettuja teknisiä ratkaisujakin on ryhmäni sitä paitsi esittänyt jo kauan sitten, olipa kyse sisäisen tarkastustoiminnan vahvistamisesta, petosten torjunnasta, avoimuudesta tai komission velvollisuudesta tehdä toimistaan selkoa.
Meistä näyttää kuitenkin siltä, ettei riippumaton asiantuntijaryhmä mene tarpeeksi pitkälle kriisin poliittisten syiden analysoinnissa, mutta ehkä se ei loppujen lopuksi ollut tässä vaiheessa komitean tehtävänäkään. Lukiessamme esimerkiksi seuraavanlaisia lauseita kuin se, joka löytyy sivulta 64 "miksi komissio ... on menettänyt teknisen tuen valvonnan? Koska varainhoitoasetuksessa ei ole ollut riittävästi sopimuksia koskevia säännöksiä ..." , emme voi välttyä hämmentävältä vaikutelmalta, että pohdinta on jäänyt kesken. Sillä miksi varainhoitoasetus oli vaillinainen? Miksi sitä ei ole parannettu? Eikö syy olekin se, että monet hyötyivät sen puutteellisuudesta? Ja eikö komission itsenäisyyden teoria, jota liittovaltiokehityksen kannattajat vaalivat mutta joka johtaa valvonnan heikentymiseen, olekin antanut loppujen lopuksi otollisen kasvualustan rankaisematta jääneille sääntöjenvastaisuuksille ja petoksille?
Teorian varjolla on nimittäin pystytetty sellaisia järjestäytyneitä yhteisön varojen kavallus- ja pesuverkostoja, että nykyisin petokset eivät ole pääasiassa peräisin sellaisista yksittäisistä väärinkäytöksistä, jotka asiantuntijoiden ensimmäisessä kertomuksessa paljastettiin, vaan pikemminkin salaisista ja pysyvistä järjestelmistä.
Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmä on siksi sitä mieltä, että ratkaistavana oleva todellinen poliittinen ongelma koskee komission asemaa, komission, joka on ylikansallinen toimielin, heikosti valvottu ja etuoikeuksien, erivapauksien ja koskemattomuuden suojaama. Todistamme tässä suhteessa huolestuttavaa kehitystä. Vaikka Euroopan parlamentti on yrittänyt viime aikoina vahvistaa komissioon kohdistuvaa valvontaansa ja vaikka itsenäisyyden teorian pitäisi siis kaiken järjen mukaan antaa periksi, näemme sen elpyvän ja ilmenevän entistä voimakkaampana; eikä enää komission jäsenten vaan komission yksiköiden tasolla. Niinpä komission jäsenehdokas Kinnock puolusti selvästi viime viikon kuulustelujen aikana sekä kirjallisissa että suullisissa vastauksissaan kahta outoa periaatetta, jotka toistan tässä sanatarkasti. Ensinnäkin hallinnon itsenäisyyden periaatetta, josta pääosastot nauttisivat komission jäseniin nähden, ja toiseksi ensimmäistä periaatetta seuraavaa yksiköiden asioihin puuttumattomuuden periaatetta, jota komission jäsenten olisi noudatettava yksiköihin nähden. Jäsenehdokas Kinnock täsmensi jopa, että hänen viime vuosien kokemuksiensa mukaan nämä periaatteet toimivat hyvin.
Ryhmäni ei ole tästä luonnollisesti ollenkaan samaa mieltä, eikä ole asiantuntijaryhmäkään, joka julistaa kertomuksensa luvussa 7 aivan oikein, että politiikkojen laatimisen ja niiden täytäntöönpanon välinen erottelu komission sisällä ei ole pitävä oikeudellisesti eikä käytännössä, että erottelun avulla on mahdollista pakoilla poliittista vastuuta ja että erottelu olisi kaiken järjen mukaan poistettava sellaisen järjestelmän hyväksi, jossa yksiköt ovat hierarkkisesti alisteisia poliittisessa vastuussa oleville komission jäsenille. Katsomme tässä mielessä, että asiantuntijoiden kertomuksen suositusten ja uuden komission pyrkimysten välillä on täydellinen ristiriita. Tästä on tehtävä päätelmät keskiviikkona, kun uudesta komissiosta äänestetään. Jokaisen on kannettava vastuunsa.
Komission ja sen virkamiesten etuoikeudet ja koskemattomuus näyttävät kertomuksen valossa puolestaan selvästi jarruttavan kovasti petosten torjuntaa. Tämä on itse asiassa suurin vaikeus, johon petostentorjuntavirasto OLAF törmää, kun se haluaa kiirehtiä syytteitä unionin virkamiehiä vastaan kansallisissa tuomioistuimissa. Asia on nimittäin niin, kertomusta lainatakseni, että komission virkamiehiä koskevan "rikostutkinnan etenemiseksi kansallisten toimivaltaisten tahojen on pyydettävä epäiltyjen koskemattomuuden kumoamista, todistajien salassapitovelvollisuuden lakkauttamista sekä komission toimitilojen loukkaamattomuuden peruuttamista etsintöjä ja asiakirjojen saatavuutta varten".
Tällaiset esteet masentavat syystäkin niitä, jotka haluavat panna työssään parastaan. Siksi ryhmäni katsoo, että tärkeintä on saada nämä esteet katoamaan ja alistaa komissio oikeuteen, joka velvoittaa muitakin, ennen kuin pyritään muihin ratkaisuihin, esimerkiksi Euroopan unionin syyttäjänviraston perustamiseen, joka tyydyttäisi liittovaltiokehityksen kannattajien päähänpinttymiä mutta joka ei juurikaan lisäisi OLAFin valtaoikeuksia petosten torjunnassa.
Komission valvontaa olisi yleisesti ottaen vahvistettava. Euroopan parlamentin harjoittamaa valvontaa on tietenkin vahvistettava, ja esimerkiksi parlamentin olisi tämän asiantuntijaryhmän kertomuksen johdosta vaadittava uusien tarkastusten tekemistä täsmällisistä asioista ja jopa yhden tai useamman tutkintavaliokunnan nimeämistä joidenkin vielä hämärän peitossa olevien alojen selventämiseksi, esimerkiksi yhteisön tukien todellisen vaikutuksen arvioimiseksi. Mutta jos Euroopan parlamentin harjoittama komission valvonta ei saa tukea, se jää riittämättömäksi kahdesta syystä: ensinnäkin siksi, että Euroopan parlamentilla on samat tavoitteet kuin komissiolla, ja toiseksi, koska se ei joudu toimimaan yleisen mielipiteen paineen alaisuudessa. Siksi tätä valvontaa on täydennettävä neuvoston harjoittamalla valvonnalla.
Neuvoston on lopetettava tilanne, jossa se antaa liittovaltion kannattajien aivopestä itseään harhaanjohtavilla perusteluilla. Sen on palautettava arvovaltansa ja poistettava komissiolta sen etuoikeudet ja koskemattomuus, jotka kuuluvat toiseen aikakauteen. Sen on etenkin pidettävä kiinni tulevasta hallitusten välisestä konferenssista ja käytettävä sitä hyväkseen aloitteen palauttamiseksi itselleen, petosten torjunnan vahvistamiseksi ja komission alistamiseksi uudenlaiseen vastuuseen hallituksille.

Farage
Arvoisa puhemies, meitä pyydetään arvioimaan 283-sivuista kertomusta, jonka saimme käsiimme vasta myöhään perjantaiaamuna ja joka on laadittu kahdella kielellä. Väliin jäi viikonloppu, ja tänään useimpien koko päivä on kulunut Strasbourgiin matkustamisessa.
Emme voi mitenkään esittää minkäänlaisia kommentteja näin lyhyessä ajassa. On mahdotonta, että olisimme voineet muodostaa jonkinlaisia todellisia mielipiteitä. Liikeasioita ei varmastikaan hoidettaisi näin. Mutta ehkä minun ei pitäisi olla hämmästynyt, koska minusta näyttää siltä, että Euroopan unionissa ihmiset hukutetaan sellaisen paperimäärän alle, ettei Euroopan parlamentti eikä varmasti ministerineuvostokaan oikeasti pysty lukemaan kaikkea sitä, mihin vaaditaan sen hyväksyntää. Tässä maailmassa byrokraatti on vuorenvarmasti kuningas.
Olen kiinnittänyt huomiota kahteen seikkaan: ensiksikin komission jättävät komission jäsenet ovat valittaneet, että käytännössä he eivät pystyneet valvomaan useimpien vanhempien virkamiesten nimittäin pääjohtajien toimia. Minusta on mahdotonta hyväksyä, että komission jäsenet voivat vastata EU:n täytäntöönpanovallasta ilman siihen kuuluvaa vastuuta. Varsinainen asiani koskee kuitenkin suositusta 59, jossa vaaditaan painokkaasti eurooppalaisen yleisen syyttäjän nimittämistä sekä eurooppalaisen syyttäjäviraston perustamista, jolla olisi valtuuttamiaan yleisiä syyttäjiä jäsenvaltioissa, millä luotaisiin perustamissopimuksessa määrätty vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alue.
Britannian hallitus on toistuvasti kertonut meille, että Corpus Juris oli pelkästään asiakirja keskustelua varten. Silti näyttää siltä, että olemme nyt täällä aloittamassa aivan uutta oikeusjärjestelmää vain muutamien virkamiesten väärinkäytösten vuoksi. Tätä on melkoisen vaikea hyväksyä.

Dell' Alba
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, riippumattoman asiantuntijaryhmän kertomus on tietenkin erinomainen kertomus, tietenkin sen suosituksiin on perehdyttävä erittäin tarkoin, ja samoin kuin ensimmäisenkin kertomuksen osalta sanoisin, että sillä on ollut komission kannalta merkittäviä seurauksia; uskon, että mikäli sitä pidetään tarpeellisena, myös tämän toisen kertomuksen seurausten on oltava komission rakenteen tasolla yhtä merkittäviä ja ankaria.
Kun nyt kaikki kuitenkin puhuvat komissiosta, minä tahtoisin sitä vastoin puhua myös Euroopan parlamentista: ei ole haitaksi, jos muutkin toimielimet harjoittavat silloin tällöin hieman itsekritiikkiä. Ennen kaikkea tahtoisin sanoa kaikille niille kollegoille, jotka tammi- ja helmikuussa vastustivat kiihkeästi esitettyä ehdotusta riippumattoman asiantuntijaryhmän perustamisesta ajatellen, että se olisi eräänlainen yllätyshyökkäys, aikomus vesittää koko asia perustamalla komitea, ja uskon, että he nyt huomaavat erehtyneensä monessa asiassa, sekä näkökulman että ajattelutavan osalta, ja että heidän ainakin tulisi peruuttaa tuolloin esittämänsä kritiikki sitä kehitystä vastaan, jota Euroopan parlamentti ja asiantuntijaryhmän perustamisen puolesta äänestäneet mielestäni myönteisellä tavalla edistivät. Lisäksi toivoisin, että tämä parlamenttikin ottaisi asiantuntijaryhmän kertomuksen huomioon toiminnassaan. Mitä asiantuntijaryhmän kertomuksessa sanotaan? Siinä todetaan, etteivät myöskään toimielimet tai budjettivallan käyttäjä ole kovinkaan nopeasti todenneet lukuisia toiminnan häiriöitä, nekään eivät toimineet parhaalla ja viisaimmalla tavalla välttääkseen ilmenneitä seurauksia: mielessäni on esimerkiksi suurisuuntainen politiikka, joka sai meidät poistamaan kuuluisat minibudjetit. Tämä parlamentti loi peitsi tanassa politiikan, jolla minibudjetit poistettiin, ja olimme siitä ylpeitä. Se näytti yleispätevältä ratkaisulta. Minibudjettien poistaminen ja inhimillisten voimavarojen jäädyttäminen: tämä oli se resepti, jonka avulla komission olisi pitänyt toteuttaa loputtomia ylimääräisiä politiikkoja. Luonnollisesti tulos, neljä vuotta myöhemmin, on se, että ne , jotka tuolloin vastustivat kiihkeästi minibudjetteja sanovat nyt: voi, te olette ottaneet tilalle teknisen avun toimistot, TAO:t! Vaaditaan siis hieman itsekritiikkiä! Nyt nämä samat tahot väittelevät esimerkiksi helikoptereista: puhutaan esimerkiksi paljon Agusta-helikoptereista, mutta ei koskaan Westland-helikoptereista. Tahtoisin kuitenkin kuulla näiden Agustan tapauksesta niin suurta ääntä pitävien tahojen puhuvan myös Westlandin tapauksesta, sillä komissio on tekemisissä myös näiden helikoptereihin liittyvien tapausten kanssa.
Poikkesin tässä hieman itse asiasta, mutta palatakseni varsinaiseen aiheeseen, sanon siis, että tämän parlamentin pitäisi...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Kinnock, Neil
. (EN) Arvoisa puhemies, kiitän kovasti parlamenttia siitä, että se on suonut komission jäsenille mahdollisuuden käyttää puheenvuoroja tässä keskustelussa. Riippumattoman asiantuntijaryhmän toinen kertomus on ilman muuta laaja kokonsa, tavoitteidensa ja merkittävyytensä puolesta, ja tiedän, että tässä vaiheessa parlamentti ei kaipaa yksityiskohtaisia tietoja kaikista huomioista ja osuvista johtopäätöksistä. Parlamentti on kuitenkin oikeassa odottaessaan komission todella vastaavan komitean suosituksiin uudistusten edetessä. Tässä kuten monessa muussakin tapauksessa teoilla on enemmän merkitystä kuin puheilla, ja mitä tulee sekä minuun että komission puheenjohtajaehdokkaaseen ja jäsenehdokkaisiin, tämä on alusta lähtien se johtoajatus ja todellisuus, joka jatkossa ohjaa komission uudistumista, mikäli näin keskiviikkona parlamentin äänestyksessä päätetään.
Arvoisa puhemies, riippumaton asiantuntijaryhmä on laatinut meille toisen kertomuksen, joka on perusteellinen ja rakentava asiakirja sekä osoittaa hämmästyttävää näkemystä ja jossa annetaan käytännön ehdotuksia syvää, laaja-alaista ja välttämätöntä kehitystä silmällä pitäen. Sen diagnoosissa paljastuu toimielin, josta vaatimusten lisääntyminen ja muuttuminen toisenlaisiksi ovat saaneet yliotteen tai joka jossain määrin on jopa hukkunut niiden alle. Vuosien kuluessa näihin vaatimuksiin olisi pitänyt vastata uusilla johtamista, käytäntöä ja avoimuutta koskevilla normeilla ja menetelmillä. Niitä ei kuitenkaan otettu käyttöön. Kertomuksessa sanotaan, että kaikki komission ulkopuolella muuttui komission itsensä pysyessä pääosin muuttumattomana. Menneisyys sekä lamaannuttavat sovinnaistavat vallitsivat.
Tietystikään diagnoosi ei ole puolustus. Parhaimmillaan se on selitys, jota voidaan käyttää parannuskeinojen lähtökohtana. Näin kertomus on otettu vastaan sekä virkaatekevässä komissiossa, jolla on muutama päivä elinaikaa, sekä ehdolle asetetussa komissiossa. Sekä komission, mutta myös jäsenvaltioiden ja parlamentin, kuten asiantuntijaryhmä korostaa, tulisi käyttää sitä muutoksen välikappaleena ja reseptinä. Siinä on tämä riippumattoman asiantuntijaryhmän laatiman toisen kertomuksen olennaisin merkitys.
Kuten asiantuntijaryhmä tuo esiin useissa yhteyksissä, jotkin muutoksista olisi pitänyt jo toteuttaa ja toiset ovat näköpiirissä. Tämän tunnustaminen on hyvin rohkaisevaa. Siinä näkyy selvä jako komitean suosituksiin sekä jo toimeenpantuihin ja vielä keskeneräisiin uudistuksiin. Tämän varaan ei kuitenkaan pidä tuudittautua. Kuulimme juuri Dell' Albalta, että tähänastiset saavutukset ovat olleet satunnaisia eikä niitä ole ymmärretty tai pantu täytäntöön hallittuna muutosohjelmana, mikä on hyvin turhauttavaa uudistuksia eteenpäin vieneiden komission jäsenten sekä parlamentin jäsenten kannalta.
Uudistukset eivät siis ole edenneet riittävän pitkälle, eivätkä riittävän nopeasti tai syvällisinä. Niihin on ryhdytty tavalla, joka on merkinnyt sitä, ettei tarkoitusten ja tulosten ymmärtämisen kannalta välttämättömiä selityksiä ja uusia linjauksia ole löydetty eikä etsittykään. Siksi se ei ole motivoinut, kuten kertomuksessa useaan otteeseen todetaan, moniakaan komission palveluksessa työskenteleviä kyvykkäitä ihmisiä tahtomaan muutoksia. Eivätkä edes muutoksista kiinnostuneet ja niihin sitoutuneet ole sisäistäneet asian kiireellisyyttä tai ehkä oleellisemmin, arvoisa puhemies, eivät ole tunteneet uudistuksia omakseen. Kertyneet nykyaikaistamispyrkimykset eivät siten ole olleet niin voimakkaita, että niillä olisi voinut korvata vanhentuneen ja riittämättömän julkishallinnon kulttuurin sellaisilla käytännöillä ja käsityksillä, joiden katsotaan yleisesti kuuluvan uuteen julkisen laitoksen johtamistapaan sellaisena, miksi se on lukuisissa muissa uudenaikaisissa hallintolaitoksissa viimeisten 20 vuoden aikana kehittynyt. Tämän asian on muututtava, ja se tulee muuttumaan.
Arvoisa puhemies, yhdyn asiantuntijaryhmän näkemykseen ja ymmärrän ryhmän kannan täysin loppuhuomautusten osalta, joissa todetaan, että millään yksittäisellä toimella ei voida ratkaista asenneongelmaa, mutta uskon vilpittömästi, että asenteita voidaan muokata selkeällä ja perusteellisella uudistusstrategialla, tehokkailla, tavoitteiden saavuttamiseen pontevasti ja sitkeästi tähtäävillä keinoilla, julkisten palvelujen laadulla, suurimman mahdollisen lisäarvon tavoittelulla, johtamistekniikan ja -etiikan ammatillisella koulutuksella, ainoastaan ansioihin perustuvilla ylennyksillä, oikeudenmukaisilla, tiukoilla ja luotettavilla alakohtaisilla menettelyillä, jatkuvalla ammattitaitoisuuden ja nuhteettomuuden painottamisella korkeakouluissa ja työelämässä. Tämä ei ole toivelista, vaan se on kuvaus suunnitteilla olevista sekä täytäntöönpantavista muutoksista.
Näissä tehtävissä meillä on etuna monien komission palveluksessa olevien henkilöiden sitoutuminen, jotka, kuten komitea toteaa, haluavat vilpittömästi omalta osaltaan vaikuttaa radikaalien parannusten syntymiseen. Uudistuspyrkimykset siis yhdistävät asennetasolla suurta joukkoa komission henkilökunnasta läpi koko hierarkian vanhimmasta uusimpaan tulokkaaseen. Kaikki eivät ehkä kuitenkaan yhdy laaja-alaisiin kehitystoiveisiin. Heidän olisi viisasta tiedostaa poliittisen ja yleisen mielipiteen painoarvo, joka toimii muutoksen moottorina ja joka on synnyttänyt tilanteen, jossa vaaditaan voimakkaasti selityksiä sekä minun edustamaltani toimielimeltä että samalla kaikilta unionin toimielimiltä. Luotan myös siihen, että ne, jotka saattavat pelätä uudistuksia mahdollisten häiriöiden ja epävarmuuden vuoksi, asiaa ajateltuaan ymmärtävät, että muutos on tie varmuuteen. Sellaiset instituutiot, hallintolaitokset ja yhtiöt, jotka eivät pysty ennakoimaan uusia tarpeita ja vastaamaan niihin rakentavasti, ajavat itsensä sekä alaisensa epävarmuuteen ja siitä aiheutuvaan sekasortoon.
Kaikkien näiden näkökohtien sekä poliittisilta johtajilta parlamentissa tänään kuulemiemme lausuntojen pohjalta lupaan ehdolle asetetun komission puolesta, että kertomusta pidetään komission uudistusehdotusten pohjana. Helmikuun uudistusstrategiassa käsitellään kaikkia esiin nostettuja kysymyksiä, ehdotetaan sopivia toimia ja etsitään keinot näihin käytännön toimiin.
Samoin minä omasta puolestani sitoudun tehostamaan komission taloushallinnon ja valvontajärjestelmien perusteellista tarkistamista niin, että komitean kohdennetuista suosituksista otetaan kaikki irti kaikissa asioissa, kuten tähän mennessä keskusteluun osallistuneet ovat esimerkiksi avustusten osalta esittäneet. Komissio lupautuu nimenomaan siirtymään järjestelmällisesti perinteisestä etukäteen tapahtuvasta varainhoidon valvonnasta integroituun varainhoidon valvontaan ja tilintarkastukseen, jossa yksittäisten virkamiesten vastuu on selvästi määritelty, valvottu ja vahvistettu.
Samassa hengessä komissio reagoi kertomukseen perustamalla komitean suositteleman sisäisen tilintarkastuspalvelun. Samalla pyrimme pontevammin lujittamaan varainhoitoryhmien asemaa kaikissa pääosastoissa. Välitön kehityshanke on myös teknisen tuen toimistojen valvonnan saattaminen tiukemmaksi ja kohdennetummaksi. Radikaalilla uudistuksella taataan se, että komission virkamiesten ydinpalvelutehtävät on selkeästi määritelty sekä se, että täytäntöönpanosta vastaavat virastot ovat tehokkaasti valvottuja ja vastuullisia. Henkilöstöpolitiikan täydellinen tarkistaminen pannaan käyntiin, ja se kohdistetaan erityisesti kertomuksessa sekä muualla, esimerkiksi komission omassa tiukassa selvityksessa, havaittuihin heikkoihin alueisiin, joita tunnetusti ovat rekrytointi, kuri ja urakehitys sekä koulutus.
Riippumaton asiantuntijaryhmä esitti näkökohtia sen puolesta, että perustettaisiin julkisen alan normeja Euroopan tasolla tutkiva komitea. Parlamentti tietänee, että neuvoston ja parlamentin kuten komissionkin on asiaa ilman muuta käsiteltävä. Yksilötasolla minun täytyy todeta kuitenkin, että uskon, että joko jo olemassa olevan sopivan elimen tai uuden organisaation on täytettävä komitean asettamat tehtävät. Siksi toivon, että kaikki unionin toimielimet ovat halukkaita jatkamaan tältä pohjalta. Voin varmuudella sanoa, että "asiantuntijaryhmää" ei pelkkä nimi auta toimimaan, vaan se mitä tarvitaan on julkishallinnon vaatimuksiin liittyvien tehtävien täyttäminen.
Tulevaisuuden komission on oltava itsenäinen, pysyvä ja osaava julkinen palvelulaitos, joka aina soveltaa käytäntöön selontekovelvollisuuden, tehokkuuden ja avoimuuden periaatteita. Toimielimen perusarvoina tulisi lisäksi olla hyvän hallinnoinnin henki, suurimman mahdollisen lisäarvon saavuttaminen, selkeä tiedonkulku, ansiot ja velvoitteet Euroopan unionin kansalaisille ja veronmaksajille. Virkaveljiäni ja minua yhdistää voimakas sitoutuminen näihin tavoitteisiin ja niiden saavuttamiseksi tarvittaviin käytännön muutoksiin. Emme lupaa välittömiä saavutuksia, vaan lupaamme lakkaamattomia ponnisteluja. Saamme vielä aikaan ne parannukset, joiden arvoisia unionin kansalaiset ovat ja joita unionin kansalaisilla on oikeus odottaa. Mikäli parlamentti suo meille äänestyksessä mahdollisuuden, näytämme sen tekojen eikä sanojen kautta.

Theato
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olemme odottaneet kärsimättöminä asiantuntijaryhmän toista kertomusta, enkä peittele sitä, että olisin halunnut saada sen mieluummin jo ennen uuden komission jäsenehdokkaiden kuulemistilaisuuksia kuin niiden jälkeen. Nyt se kuitenkin on saatavillamme, ja tiesimme etukäteen, ettei se olisi jatkoa ensimmäiselle kertomukselle, siis ettei siinä esitettäisi uusia paljastuksia. Se tarjoaa pikemminkin mittapuun Euroopan komission uudistamiselle, josta tuleva puheenjohtaja, Romano Prodi, ilmoitti ja jonka komission jäsen Kinnock juuri erittäin laajasti vahvisti.
Kertomuksessa tehdään myös selväksi, kuinka tarpeellista perusteellinen yhdenmukainen muutos ja uudistaminen on ja ettei yksittäisten muutosten tekeminen riitä.
Vaikka tämän asiantuntijaryhmän toisen kertomuksen aiheena on hieman teoreettisesti "komission toimintakulttuuri ja menettelytavat" ("Kulturpraktiken und Verfahren der Kommission" ), perusteellisesti analysoitujen alueiden punaisena lankana on kuitenkin yhteisön varojen parempi käyttö, valvonta ja näin ollen myös turvaaminen. Kertomuksessa esitetään suosituksia, suosituksia, jotka parlamentti on suurelta osin jo esittänyt vaatimuksina tähänastiselle komissiolle. Noudatetaanko niitä? Komission jäsen Kinnock, teidän on käytettävä puheenvuoro.
Ajattelen nyt varainhoitoasetusta ja sen sopeuttamista, tehokasta valvontaa, rahoitusvalvonnan riippumattomuutta, vastuuvapauden merkitystä ja ennen kaikkea eri yksiköiden, virkamiesten ja komission jäsenten tehtävien ja vastuun selvää määrittelyä. Viittaamalla selvästi eettiseen vastuuseen rohkaistaan siirtymään uuteen toimintakulttuuriin, jossa edes pääsihteeri, kabinetit eivätkä komission jäsenet ole esteenä.
Jos komission käyttäytymissäännöt katsotaan riittämättömiksi ja asiantuntijaryhmä vaatii tiukkoja hallinnollisia sääntöjä, jos kurinpitojärjestelmää pitää uudistaa ja on käytettävä seuraamuksia, silloin turvaudutaan myös meidän vaatimuksiimme, joiden toteutumista meidän on valvottava.
Mitä tulee petostentorjuntakokonaisuuteen, viidestä asiantuntijasta koostuvan komitean vaatimus eurooppalaisesta syyttäjäviranomaisesta herättää syystä huomiota. Tämän kohdan merkitystä ei vähennä se, että asiantuntijaryhmä ei ollut ensimmäinen, joka vaati sitä. Muistan kollegoiden Fabra Vallèsin ja Böschin sekä oman mietintöni rikosten torjunnasta unionin taloudellisten etujen turvaamiseksi. Tämä ydinkysymys on ratkaistava, jos haluamme kamppailla onnistuneesti eurooppalaisten veronmaksajien maksettavaksi koituvia petoksia ja lahjontaa vastaan.
Viiden asiantuntijan asettama tavoite - eurooppalaisen syyttäjäviranomaisen luominen vuoden kuluessa -, on kunnianhimoinen, mutta se on täysin toteutettavissa, jos niin halutaan. Parlamentin, neuvoston ja komission tiiviin yhteistyön turvin onnistuimme perustamaan uuden riippumattoman petostentorjuntayksikön OLAFin kolmessa kuukaudessa. Nyt on otettava seuraava askel. Senkin perusteella on voitava arvioida uuden komission valmiutta uudistuksiin, kuten julkinen sana ja parlamentti haluavat.
Niin hyödyllisinä kuin viiden asiantuntijan kertomuksia voidaan pitääkin, tulevaisuudessa parlamentin pitää hoitaa valvontatehtävänsä taas itse eikä luovuttaa sitä ulkopuolisille. Haluamme voimakkaan komission, mutta meidän pitäisi myös olla voimakas parlamentti.
Asiasta vastaavan valiokunnan on kuitenkin valmisteltava asiantuntijaryhmän toinen kertomus täysistuntoa varten, ja sitä varten tarvitsemme kaikki asiakirjat ja tiedot, jotka myös asiantuntijoilla olivat käytössään. Esitän nyt komission jäsen Kinnockille vielä kerran kysymyksen, johon kuulemistilaisuuksissa ei saatu vastausta: luovutetaanko kaikki asiantuntijoiden käytössä olleet asiakirjat ja tiedot myös talousarvion valvontavaliokunnan käyttöön? Uskon, että siinä tapauksessa voimme toimia yhdessä Euroopan unionin hyvän tulevaisuuden puolesta.

Van den Berg
Arvoisa puhemies, aluksi suurkiitokset komission jäsen Kinnockille jo mainituista teoista ja helmikuisesta keskustelusta. Euroopan unioni on paradoksaalisessa tilanteessa. Toisaalta tuetaan voimakkaasti Kansalaisten Eurooppa -hanketta. Ravintoon, ilmaan, kaikenlaisiin asioihin täytyy puuttua Euroopan tasolla. Kansalaiset tukevat tätä ja pitävät tätä tärkeänä, mutta he eivät toisaalta ymmärrä, kuinka eurooppalaiset toimielimet itse asiassa toimivat. Heidän ymmärtämättömyytensä ilmenee matalana äänestysprosenttina vaaleissa. Asioihin voidaan osittain puuttua asiantuntijaryhmän kertomuksen avulla. Osittain on kysymys myös meidän omasta asiastamme parlamenttina, kuten muutkin ovat täällä sanoneet. Eurooppa saataisiin paljon lähemmäksi kansalaisia, jos laskeuduttaisiin alas kokoussalien korkeuksista, jos oltaisiin enemmän kansalaisten parissa ja käytettäisiin enemmän aikaa heidän parissaan, jos olisi vähemmän institutionaalisten asiantuntijoiden ja muiden asiantuntijoiden keskusteluja sekä vähemmän institutionaalisia asioita koskevia keskusteluja ja sen sijaan enemmän keskusteluja konkreettisiin ongelmiin puuttumisesta. Ei ole syytä arvostella ainoastaan komissiota ja toimielimiä, vaan myös me itse olemme vaikean tehtävän edessä. Kun helmikuussa käydään keskustelu komission kanssa, silloin käymme keskustelua myös itsemme kanssa.
Arvoisa puhemies, nyt edessämme olevassa toisessa kertomuksessa avainsanoina ovat toissijaisuusperiaate, toimivallan delegointi sekä riippumattoman petosten vastaisen taistelun tärkeys. Siinä on taustalla tulevaisuudenkuva. Hierarkkisen etatismin tulee olla vähemmän keskitettyä, delegointia valtioille tulee lisätä, samoin delegointia yhteiskunnallisille organisaatioille, ja luoda siten tilaa niin, että on selkeä työnjako. Tämä vaatii myös tiettyä tulevaisuudenkuvaa, joka ei ole tosiaan aina ollut keskeisenä tässä parlamentissa. Odotan hyvin uteliaana, valitaanko helmikuussa tämä suunta. Jos tämä suunta halutaan valita, se tarkoittaa uudenlaista kulttuuria. Kinnock on sanonut, että tarvitaan uudenlaista virkamiesten ja byrokratian kulttuuria, vähemmän nykyistä saarekerakennetta sekä houkuttelevampaa työkulttuuria, ja siihen sopii myös uudenlainen palkkausjärjestelmä. Mitä minuun tulee - sanon sen nyt myös heti -, ulkomaankorvaus voitaisiin poistaa, koska tuskin tässä ollaan niin kovin ulkomaalaisia Brysselissä.
Mitä tulee eurooppalaisen yleisen syyttäjän riippumattomuuteen, me kannatamme sitä. Sitä voidaan pitää ikään kuin koekenttänä eurooppalaisen syyttäjänviraston perustamiseksi pitkällä aikavälillä. Tämä tarkoittaa selkeää suhdetta parlamenttiin ja hyvää valvontaa, mutta ei kuitenkaan komission puheenjohtajan johtamana vaan selkeässä suhteessa tähän parlamenttiin.
Arvoisa puhemies, saisinko myös minä tehdä ehdotuksen helmikuun tapahtumista, joihin Kinnock viittasi? Jos jäsenvaltioilla on niin paljon pelissä, miksi ne eivät vaadi parlamenttia, valtiota ja paikallisia elimiä käymään keskustelua tuloksista ja varojen käytöstä, niin että myös jäsenvaltioissa käytäisiin julkista keskustelua tavalla, joka liittäisi sen meidän työhömme, eivätkä nämä keskustelut olisi enää kaksi erillistä asiaa? Puhun kansallisen tulostenvalvontapäivän puolesta koko Euroopassa.
Arvoisa puhemies, lopuksi vielä hälytyskellojen soittajista. Toivon, että vielä tulee päivä, jolloin järjestelmä saadaan aikaan, ja kannatan kaikkea sitä, mitä Van Buitenenista on tässä salissa sanottu.

Van der Laan
Arvoisa puhemies, talousarvion valvontavaliokunnan varapuheenjohtajana minulla on tulevina viikkoina vielä runsaasti aikaa vaihtaa ajatuksia tästä kertomuksesta Kinnockin ja muiden komission jäsenten kanssa. Nyt haluan kuitenkin pitäytyä parissa tärkeimmässä huomautuksessa.
Ensimmäiseksi, emme saa unohtaa, miksi tämä kaikki on alkanut. Tarkoituksena on huolehtia siitä, että emme menettäisi eurooppalaisten tukea, samalla kun omistaudumme tulevaisuuden suurille haasteille. Tällaisiin suuriin haasteisiin liittyy myös suurta kunnianhimoa. Siksi en myöskään pidä tätä kertomusta minään ihmelääkkeenä vaan ainoastaan uudistusten vaatimattomana alkuna. Siksi vaadinkin, että komissio ei käyttäisi tätä kertomusta lopullisena mittapuuna vaan ainoastaan kunnianhimon vähimmäistasona. Kuunnellessani Kinnockia toivon myös, että voimme osoittaa hänelle luottamusta, että hänen ehdotuksensa uudistuksista menevät pitkälle ja että hän tekee kaiken tarvittavan eikä pelkästään laadi toivomuslistaa, kuten nyt.
Toiseksi, jotkut tässä parlamentissa ja myös sen ulkopuolella voivat käyttää tätä kertomusta sysätäkseen syyn komission harteille niin, että siitä tehdään yksin syyllinen Euroopan kriisiin. Näin on tapahtunut jo aikaisemminkin, ja haluan pyytää kaikkia valvomaan, että niin ei tapahdu uudelleen. Komissiota tutkitaan nyt kriittisesti, ja olemme siitä iloisia, koska se on ensimmäinen askel kohti parannuksia. Euroopan kriisistä ei tule syyttää yksinomaan komissiota. Myös Euroopan parlamentilla on tässä roolinsa, ja meidän on nyt aika mennä itseemme ja myös suorittaa sisäinen puhdistus, ikään kuin edessämme olisi kertomus myös meidän toimintatavastamme. Älkäämme myöskään unohtako, mikä on kansallisten parlamenttien ja hallitusten rooli. Yli 80 % petoksista tapahtuu siellä. Siksi on myös hyvä saada aikaan sellainen oikeudellinen järjestelmä, että voitaisiin puuttua eurooppalaisten rahojen käytön valvontaan näissä jäsenvaltioissa.
Sitten lopuksi Paul Van Buitenenista. Hänestä on ehkä tahtomattaan ja aikomattaan tullut eurooppalaisen petosten vastaisen taistelun symboli. Se, kuinka varovasti suhtaudumme Euroopassa tällaiseen symboliin, voi määrätä hyvin suurelta osin, saammeko takaisin kansalaisten luottamuksen. Siksi me myös valvomme, että komissio - erityisesti Kinnock - toteuttaa kuulemistilaisuuksissa antamansa lupaukset Van Buitenenin tapauksesta. Ehkä komissio on kuitenkin jo ymmärtänyt, että kiinnitämme tähän asiaan edelleen hyvin paljon huomiota.

Lagendijk
Arvoisa puhemies, tämän hollantilaistrion viimeisenä en halua salata teiltä tuntemuksiani tämän viikonlopun aikana. Minun täytyy sanoa, että minun oli jossain määrin vaikea olla masentumatta. Ulkona oli 30 astetta lämmintä, sisällä kävin läpi valtavaa hyvin dokumentoitua mutta kuitenkin myös masentavaa analyysia Euroopan komission toiminnasta. Onneksi analyysia seuraa runsaasti hyvin dokumentoituja ja ajateltuja suosituksia ja ratkaisuja. Tällä hetkellä ei ole mitään järkeä mennä yksityiskohtiin. Haluan kuitenkin mainita kaksi sellaista. Toinen niistä on ehdotus perustaa riippumaton sisäinen tarkastusyksikkö, joka olisi suoraan vastuussa komission puheenjohtajalle. Olen myös iloinen siitä, että Kinnock on luvannut ensimmäisellä kierroksella antamassaan vastauksessa, että uusi komissio joka tapauksessa jo hyväksyy tämän ajatuksen. Hyväksyntä koskee myös ehdotusta yleisen syyttäjän nimittämisestä. Kysymyksessä olisi Brysselissä ja myös jäsenvaltioissa toimiva yleinen syyttäjä, joka olisi vastuussa erityisesti eurooppalaisiin rahoihin kohdistuvista petoksista. Asiantuntijaryhmän ehdotuksen kolmannen askeleen osalta olen rehellisesti sanottuna hieman varovaisempi. Kolmas ehdotus koskee eurooppalaista syyttäjänvirastoa, EPO:ta. Tässä ei ole kysymys pelkästään lyhenteestä EPO, joka minusta viittaa jossain määrin liikaa dopingskandaaleihin. Mitä meihin tulee, kolmas elin - prosessin kolmas askel - on tällä hetkellä hieman liikaa, ja tässä päätellään hieman liian nopeasti, että tämä kaikki täytyisi toteuttaa Euroopan tasolla.
Sitten takaisin komission ehdotuksen suuriin linjoihin. Kertomuksesta käy selvästi ilmi, että ensimmäisessä kertomuksessa niin tuskallisesti paljastettu tiettyjen komission jäsenten henkilökohtainen epäonnistuminen tapahtui organisaatiossa, jonka oleellisissa osissa oli puutteita. Uskon, että kaikille, jotka ovat lukeneet nämä 300 sivua tai edes 100 sivua, on täysin selvää, että Euroopan komission uudistaminen on välttämätöntä, jos Euroopan komission lisäksi myös Euroopan unioni haluaa säilyttää uskottavuutensa. Silloin täytyy kuitenkin tapahtua vielä yhtä ja toista. Haluaisin kysyä arvoisalta Kinnockilta seuraavaa. Suosituksessa 36, joka perustuu luvun 4 minun silmissäni hyvin oikeaan analyysiin, painotetaan jälleen sitä, että yksittäisillä komission jäsenillä on lopullinen vastuu, ei pelkästään pääosastojensa poliittisesta toiminnasta vaan myös varainhoidosta ja sen valvonnasta. Pitäisin suuressa arvossa sitä, että arvoisa Kinnock voisi hyväksyä tämän analyysin ja nämä johtopäätökset. Mielestäni se on yksi tärkeimmistä edellytyksistä uuden komission hyvälle toiminnalle.
Toinen asia, jota ei mielestäni voi sivuuttaa, on seuraavan hallitusten välisen konferenssin (HVK:n) rooli ja vaikutus. Mielestäni tämän kertomuksen jälkeen on mahdotonta tarkastella HVK:n asialistaa irrallaan kaikesta siitä, mitä kertomuksen mukaan on tapahtunut, koska jäsenvaltioiden, parlamentin ja komission - kun on kysymys esimerkiksi talousarviosta, valvonnasta ja vastuuvapaudesta - roolit ovat tosiaan käsiteltävänä. Kuten myös Marín jo sanoi, jotkin kertomuksessa ehdotetut muutokset eivät ole mahdollisia ilman perustamissopimuksen muutoksia, ja minusta olisi hyvin huono asia, jos parlamentti, komissio ja neuvosto alkaisivat pian työskennellä HVK:n parissa ottamatta näitä ongelmia mukaan.
Kolmas huomioitava asia on seuraava. On oikein, että parlamentin talousarvion valvontavaliokunta on määrätty käsittelemään tätä kertomusta. Olen Theaton kanssa täysin samaa mieltä siitä, että se on mahdollista vain siinä tapauksessa, että kaikki komission hallussa olevat paperit toimitetaan myös talousarvion valvontavaliokunnalle. Oleellista on komission perusteellinen ja valtava uudistus, jonka ensimmäinen askel on kiinni komissiosta itsestään. Jos se tapahtuu niin, että parlamenttia ei oteta avoimella ja hyvällä tavalla mukaan, pelkään, että se ei onnistu. Jos kuitenkin haluatte ottaa parlamentin mukaan teitä odottavaan valtavaan tehtävään, voitte luottaa minun ryhmäni tukeen.

Schmid, Herman
Arvoisa puhemies, tätä asiantuntijaryhmän kertomusta lukiessa yllättyy siitä, kuinka monia epäkohtia siinä käsitellään - yllättyy niin, että ihmettelee, kuinka tällainen on voinut olla mahdollista. Mielestäni tässä on kyse siitä, että asiantuntijaryhmä oikeastaan jättää meidät pulaan. Mielestäni sen tekemä analyysi ei ole tarpeeksi perusteellinen eikä tarpeeksi syvällinen, vaan se on aivan liian pintapuolinen. Yritän selittää, mitä tällä tarkoitan.
Asiantuntijaryhmä vaatii muun muassa järjellisyyden ja hallinnollisen ammattitaidon lisäämistä, mutta huomiota ei kiinnitetä komission todelliseen pääongelmaan, nimittäin siihen, että komissio on poliittinen byrokratia. Klassisessa byrokratiateoriassa poliittisen ja byrokraattisen välille tehtiin selkeä ero. Byrokratian oli määrä olla neutraali hallintoaste, joka saisi virikkeensä poliittisesta järjestelmästä. Komissio on kuitenkin poliittinen demokratia. Jo useiden vuosien ajan esiintyneiden vilppien, petosten ja vaikeuksien pääongelma on juuri poliittinen luonne, mikä tarkoittaa sitä, että komissio toimii poliittisesti, ja silloin myös muut poliittiset voimat suhtautuvat siihen poliittisesti.
Olen lisäksi sitä mieltä, että asiantuntijaryhmän suositukset viittaavat vahvemman poliittisen demokratian suuntaan. Niissä sanotaan: sisäistä valvontaa on lisättävä, esimiesten vastuuta on lisättävä, byrokratian on oltava tehokkaampaa ja suljetumpaa ja sillä on oltava enemmän voimaa. Näin minä tiivistän 90 teesiä. Olisin toivonut näkeväni jotain aivan muuta: enemmän puhetta julkisuusperiaatteesta, enemmän puhetta tiedottajanvapaudesta. Miten sellaiset henkilöt kuin Van Buitenen selviävät tulevaisuudessa, jäävätkö he kiinni, pysäytetäänkö heidät, vaiennetaanko heidät vai saavatko he puhua vapaasti? Toivoisin, että avoimuudesta ja valvonnasta keskusteltaisiin enemmän. Tämä on ensimmäinen ongelma, jota olisi mielestäni analysoitava syvemmin, meidän olisi toisin sanoen analysoitava sitä, miten poliittisen demokratian sisäisiä ristiriitoja ja ongelmia käsitellään.
Toista ongelmaa, joka on myös pääongelma, käsitellään myös, mutta sitä käsitellään aivan liian pinnallisesti. Kyse on jäsenvaltioiden ja keskeisen Euroopan yhteisön vastakohtaisuudesta. Me kaikki tiedämme, että kyse on ikuisesta vastakohtaisuudesta, joka leimaa EU:n arkea niin pienissä kuin suurissakin asioissa. Tietyllä tasolla tehdään yhteisiä päätöksiä, jotka myöhemmin toteutetaan hallintokoneistossa, joka haarautuu joka puolelle Eurooppaa. Kansainväliset edut ovat tällöin useimmiten hallitsevassa asemassa. Sen vuoksi esiintyy petoksia ja puutteellista valvontaa, ja sen vuoksi jopa EU:n valvojien toimintaa ja valvontayrityksiä voidaan pitää sopimattomana asioihin sekaantumisena tai ikävinä vihamielisinä toimina. Tätä ongelmaa ei ratkaista lisäämällä EU:n valvojien määrää tai tiukentamalla hierarkkisia valvontatahoja. Asiassa on toimittava aivan toisin. On puhuttava demokratiasta. On ryhdyttävä keskustelemaan siitä, miten komission poliittista luonnetta voitaisiin vähentää, sekä siitä, miten poliittinen valta voitaisiin siirtää poliittisille tahoille. Miten silloin toimitaan, luodaanko demokratian ja hallinnon välille samanlainen suhde kuin se, joka vallitsee demokraattisissa kansallisvaltioissamme?
Töitä tullaan tekemään myös jälleenkansallistamisen parissa. Jälleenkansallistamisesta olisi hyötyä useille EU:n toiminnan osille. Se vähentäisi myös lainmukaisuuteen liittyvää ongelmaa. Tarvitaan siis poliittisia uudistuksia, eikä pelkästään hallinnollisia uudistuksia.
Haluan lopuksi kääntyä parlamentin jäsen Kinnockin ja komission puheenjohtaja Prodin puoleen ja kysyä konkreettisesti: miten tiedottajanvapauden käy? Saammeko joitakin siihen liittyviä muutoksia ja takeita? Miten avoimuusperiaatteen käy? Miten komission poliittisen luonteen käy? Halutaanko siitä pitää kiinni ja halutaanko sitä kehittää vai halutaanko siitä päästä eroon? Me parlamentin jäsenet saamme päivittäin kokea, miten voimakas poliittinen tekijä komissio on. Onko meidän jatkettava näin, vai onko meidän mentävä suuntaan, jossa poliittisten ja byrokraattisten hallintoasteiden välillä vallitsee klassinen suhde?

Van Dam
Arvoisa puhemies, varainhoitoon pätee seuraava lausuma: luottamus on hyvä asia mutta valvonta on parempi. Haluan nähdä tässä valossa asiantuntijaryhmän toisen kertomuksen ja sen sisältämät suositukset. Asiantuntijoiden esittämä kritiikki ei jätä selkeydessään mitään toivomisen varaa. Eurooppalaisia ohjelmia täytyy valvoa paremmin. Kertomus osoittaa jälleen, kuinka tärkeää ennakoiva valvonta on. Jälkivalvonta tulee sitten viimeisenä.
Varainhoidon parantamisen ja petosten välisen taistelun tulee olla ensisijaisia asioita uudelle komissiolle, mutta sitä varten tarvitaan kuitenkin paljon muutoksia. Tähän saakka suurin osa komission jäsenistä on suuntautunut ennen kaikkea uuteen politiikkaan. Asiantuntijat nimittävät sitä Delorsin kauden ekspansionismiksi. Ohjelmien hallintoon kiinnitettiin tuskin lainkaan huomiota. Delorsin kauden ekspansionistisiin suuntauksiin meillä ei ole monista syistä minkäänlaista tarvetta. Unionin tulee pitäytyä ydintehtävissään ja myös suorittaa ne hyvin.
Asiantuntijat nimittävät petosten vastaisen taistelun oikeudellista kehystä epäyhtenäiseksi ja puutteelliseksi. Siihen täytyy tulla pikaisesti parannusta, samoin kuin yhteistyöhön kansallisten valvontaelinten kanssa. Yli kaksi kolmasosaa eurooppalaisesta budjetista kulkee itse asiassa jäsenvaltioiden kautta. Onko komissio valmis lisäämään huomattavasti valvontaa jäsenvaltioissa? Nykyiset 150 tarkastuskäyntiä vuodessa 40 miljardin suuruisen maatalousbudjetin tapauksessa ovat aivan liian vähän.
Sitten lopuksi, tämä parlamentti asettaa korkeita vaatimuksia Euroopan komission suorittamalle varainhoidolle. Lähes kaikki petoksen vastaiset välineet ovat syntyneet talousarvion valvontavaliokunnassa. Tämä tarkoittaa kuitenkin myös sitä, että meidän täytyy asettaa itsellemme tiukat tavoitteet. Mitä tähän asiaan tulee, minua puhuttelee ajatus eräänlaisen toimielinten välisiä käytännesääntöjä käsittelevän valiokunnan perustamisesta. Parlamentin tulee ottaa vastaan tämä haaste.

Hager
Arvoisa puhemies, riippumattoman asiantuntijaryhmän toinen kertomus on tärkeä kannanotto. Se ei kuitenkaan tuottanut kovin suuria yllätyksiä. Siinä päädytään suorastaan väistämättä uudistusehdotuksiin, jotka olimme nyt katsoneet tarpeellisiksi. En voi tietenkään käsitellä yksityiskohtaisesti kaikkia kertomuksen suosituksia, vaan haluaisin keskittyä yhteen ongelmaan, nimittäin henkilökohtaiseen vastuuseen. Kun asiantuntijaryhmän kertomuksessa, jossa ei eroteta nimenomaisesti hallinnollista ja poliittista vastuuta, vaaditaan muun muassa, että komission puheenjohtajan pitäisi voida erottaa yksittäisiä komission jäseniä, tämä vaatimus ei tee mielestäni oikeutta puheenjohtaja Prodin ja nimitettyjen komission jäsenten herrasmiessopimukselle. Kuten kertomuksessa vaaditaan, siihen tarvitaan joka tapauksessa sopimuksellisesti määritettyjä sääntöjä eli vakavissa tapauksissa oikeudellisesti toteutuvaa henkilökohtaista vastuuta. Herrasmiessopimus voi olla vain ylimenokauden järjestely.
Kukaan tai mikään ei, ei myöskään käsiteltävänä oleva kertomus, ole voinut selittää minulle, mikä oli nyt uudelleen ehdokkaina olevien entisen komission jäsenten osuus meidän arvostelemassamme, mutta sopimuksellisesti määritellyssä pelkästään kollektiivisessa vastuussa. Kun otamme huomioon tämän tosiasiassa kantamatta jätetyn vastuun, on kuitenkin myös vaikea suhtautua vakavasti näiden komission jäsenten selityksiin siitä, että he tulevaisuudessa noudattavat komission puheenjohtajan eroamiskehotusta. Kertomuksessa vaaditaan - lisäksi - hyvästä syystä komission jäsenten suoraa vastuuta parlamentille. Herrasmiessopimuksessa on kuitenkin myös se riski, että siihen luotettaessa jätettäisiin todellisuudessa tekemättä tarvittavat ratkaisevat uudistukset. Juuri niin ei saa käydä. Pidän erittäin tärkeänä, että asiantuntijaryhmän sitä koskevat suositukset otetaan nimitettyjen komission jäsenten antamia selityksiä huomioimatta seuraavan hallitusten välisen konferenssin ohjelmaan ja pannaan sopimuksissa täytäntöön. Sen pitäisi olla toimielinten välisen toimivan yhteistyön tärkeä pilari ja se on kansalaisten edun mukaista.

Elles
Arvoisa puhemies, asiantuntijoita on kiitettävä tästä toisesta panostuksesta siihen, mihin suuntaan meidän menettelytapojemme ja erityisesti komission menettelytapojen olisi kehityttävä tulevina vuosina. Mutta alusta alkaen on sanottava, kuten parlamentin jäsen Theato teki selväksi budjettivaliokunnan puheenjohtajana, että me parlamentissa olemme joutuneet käsittelemään monia näistä kysymyksistä jo vuosia. Tämä miesten ja yhden naisen muodostama ryhmä antoi meille merkittävän ensimmäisen kertomuksensa, jossa kartoitettiin komission huipulla vallinnutta vastuuttomuutta, jonka me kaikki hyvin tiedämme.
Haluaisin myös alkajaisiksi sanoa, että olisimme halunneet nähdä kertomuksen paljon aikaisemmin, jotta olisimme voineet käsitellä sitä kuulemistilaisuuksissamme, koska on paljon asioita, joissa olisimme halunneet mieluummin tekoja kuin sanoja, kuten Kinnockkin tänä iltana totesi. Tässä vaiheessa saamme vain sanoja, ja meidän on vielä yritettävä saattaa ratifioimisprosessi loppuun tämän viikon loppuun mennessä.
Ehdotetuista ratkaisevista kohdista haluaisin viitata erityisesti neljään seikkaan. Ensimmäinen käsittelee valvontaympäristöä koskevaa suositusta, jossa luonnehditaan oikein vastuuongelmaa antamalla vastuuta komission alemmille portaille sekä ammattitaitoisen ja riippumattoman sisäisen tarkastusyksikön avulla. Tänä iltana kuulimme komission olevan hyväksymässä tämän suosituksen. Haluaisin esittää Kinnockille kysymyksen: miksi näin ei tehty aikaisemmin? Miksi meidän on käytävä koko prosessi läpi todetaksemme, että PO XX ei ollut tehtäviensä tasalla?
Toiseksi asiantuntijoiden kertomuksesta tulee ilmi paljastavia piirteitä nykyisistä oikeudellisista puitteista petosten ja korruption torjunnan osalta. Kertomus on oikeassa UCLAFin suhteen, sekä UCLAFin riippumattomuuden kuten myös UCLAFin, jäsenvaltioiden ja Europolin välisen yhteistyön tärkeyden suhteen. Mutta onko komission jäsenen mielestä järkevää ehdottaa eurooppalaista yleistä syyttäjää? Pitäisikö meidän edetä näiden kauaskantoisten ehdotusten mukaista tietä? Tehtäisiinkö hänen mielestään siten järjestelmästä yhtään parempi?
Kolmanneksi meidän olisi siis henkilöstöasioihin liittyen vahvistettava julkisen hallinnon eurooppalaista luonnetta niin, että ylennykset perustuvat ansioihin eivätkä suhdetoimintaan. Tämä seikka on ollut jo aikaisemmin esillä. Arveleeko komission jäsen, että kaikilla julkisen hallinnon tasoilla ansioiden tulisi ratkaista? Miten me saamme enemmän liikkuvuutta sellaisten asiantuntijoiden tapauksissa, jotka yksinkertaisesti vain tietävät paljon politiikan tietyistä osa-alueista? Mutta ennen kaikkea ja kuten muut virkaveljeni ovat maininneet, mitä meidän pitäisi tehdä rikkomuksista ilmoittaville henkilöille? Haluaisin tietää, hyväksyisikö hän asiantuntijaryhmän suositukset sellaisen järjestelmän tärkeydestä, jossa rikkomuksista ilmoittavat henkilöt voisivat tulla parlamenttiin tai ulkopuolisiin elimiin heidän huomatessaan, kuten Van Buitenenin tapauksessa, että talon sisällä ei ole mahdollista saada heidän yksikköään hyväksymään heidän esittämiään seikkoja.
Lopuksi pidän henkilökohtaisesti kertomuksen huomioita kunniallisuudesta, vastuullisuudesta ja selontekovelvollisuudesta erinomaisesti kollektiivista vastuuta valaisevina. Komission jäsenet työskentelivät kukin omalla alallaan, mutta he eivät oikeastaan työskennelleet yhdessä. Heillä oli kollektiivinen vastuu, mutta he eivät oikeasti pystyneet jakamaan vastuuta muiden kanssa. Onko Kinnock valmis sanomaan, että parlamenttia olisi kuultava komission jäsenten ja virkamiesten menettelysääntöjen suhteen ennen kuin ne tulevat voimaan?
Mihin tämän pitäisi johtaa? Olen iloinen siitä, että parlamentti on päättänyt käsitellä huolellisesti tätä toista kertomusta. Joskaan ei pitäisi tutkia vain tätä toista kertomusta, vaan myös ensimmäistä kertomusta, jota meillä ei koskaan ollut aikaa käsitellä yksityiskohtaisesti ja sitä asiaa luotaavaa kertomusta, joka jaettiin vain joillekuille ja jossa kerrottiin, millainen huomisen komission olisi oltava. Kaiken tämän pitäisi palata parlamentin käsittelyyn joulukuussa, jolloin voimme keskustella siitä perinpohjaisesti ja esittää suosituksia uudistusprosessia varten. Meidän on tehtävä voitavamme jatkaaksemme komission hallintokulttuurin sekä samalla myös oman toimielimemme hallintokulttuurin uudistamista.

Colom I Naval
Arvoisa puhemies, kuten monet meistä, olen iloinen siitä, että meillä on käytettävissä asiakirja, joka on epäilemättä hyödyllinen sen hallintouudistusprosessin osalta, joka komission on välttämättä pikaisesti käynnistettävä. Myös tulevan komission jäsen Kinnock on varmasti tyytyväinen siihen, että hänellä on käytettävissään tämä opas, ehkä myös alibi.
Tämän yhteisen tyytyväisyyden aiheen lisäksi olen kuitenkin iloinen myös muista syistä. Erityisesti siksi, että toivon tämän tekevän lopun siitä epäterveestä ilmapiiristä, joka jarruttaa keskustelua yhteisöä koskevista asioista. Välttämätöntä ja kiitettävänä pidettävää huolta moitteettomasta hallinnosta ja petosten torjunnasta on liian usein manipuloitu ja käytetty kansaa kiihottaviin ulkokultaisiin toimiin, joilla on tarkoituksellisesti pyritty pilaamaan Euroopan toimielinten ja jopa koko Euroopan rakentamisprosessin maine. Hyvää tarkoittavat ja sinisilmäiset kollegat ovat joutuneet tähän Euroopan-vastaiseen ansaan.
Myönnän sen, että riippumattoman asiantuntijaryhmän meille toimittaman tuotoksen näkeminen ei hälvennä aikaisempia epäilyksiäni siitä, että ryhmän nimeäminen merkitsi pohjimmiltaan sitä, että tavallaan myönnettiin se, etteivät omat valvonta- ja politiikan ohjausjärjestelmämme olisi kyenneet tähän tehtävään. Luotan siihen, etteivät äänestäjät vaadi meitä edesvastuuseen kertomuksen vuoksi, sillä erittäin terävien huomioiden lisäksi siinä on tehty myös useita loistavia keksintöjä ja omia asiakirjojamme on käytetty tehokkaasti.
Vaikka viikonloppua koskevat mielenterveyssääntöni ovatkin estäneet minua omistamaan kertomuksen lukemiselle niin paljon aikaa kuin se epäilemättä ansaitsisi, sillä on mielestäni yksi myönteinen ominaisuus, johon edelliset puhujat eivät juurikaan ole kiinnittäneet huomiota: monessa kohdin tuodaan esille parlamentin kantoja ja ehdotuksia, joihin on aikanaan suhtauduttu kielteisesti. Voidaan toivoa, että nyt kun riippumattomat ja hyvin ansaitsevat asiantuntijat tukevat niitä, ne otettaisiin paremmin huomioon.
Eräät kollegat ovat puheenvuoroissaan ylistäneet kertomusta, mutta he olisivat säästäneet sen vaivan, jos olisivat seuranneet tarkemmin talousarvion valvontavaliokunnan työskentelyä tai jos he eivät olisi äänestäneet joitakin ehdotuksiamme vastaan. En haluaisi palauttaa tässä mieliin heidän nimiään, mutta minun ei tarvitse katsoa kovinkaan kauas nähdäkseni ne, jotka nyt osoittavat suosiotaan eurooppalaisen syyttäjänviraston perustamisehdotukselle mutta jotka eivät häpeilleet äänestää sitä vastaan silloin, kun parlamentin jäsen Theato ja minä itse ehdotimme sitä pari vuotta sitten ennakoiden varmasti, että se edellyttäisi edistymistä Euroopan oikeuteen perustuvan alueen luomisessa sekä perustamissopimusten muuttamista.
Uusi varainhoitoasetus. Paikkauksia ja päivityksiä on tehty jo riittävästi. Erinomaista. Olen ollut 14 vuotta talousarvion valvontavaliokunnan jäsen eikä minun tarvitse sukeltaa arkistoihini muistaakseni neljä parlamentin päätöslauselmaa, joissa tätä on pyydetty. Minä itse pyysin sitä täällä viime vuonna sosialistiryhmän puolesta komission jäsen Liikaselta.
Aika rientää ja haluaisin painottaa muutamaa tärkeää, ellei peräti olennaista huomiota:
Ensinnäkin riippumaton asiantuntijaryhmä myöntää sen, että vaikka komissio onkin viime kädessä vastuussa hallinnoinnista, on otettava huomioon, että jäsenvaltioiden hallintoviranomaiset toteuttavat ainakin 80 % yhteisön talousarviosta ja että ne eivät aina puutu petoksiin ripeästi, vaikka myöhemmin juuri nämä ministerit puhuvat pahaa yhteisön hallinnoinnista. Olette epäilemättä lukeneet Brinkhorstin viime vuoden toukokuussa laatiman työasiakirjan.
Toiseksi komitea korostaa loppuhuomautuksessa 8.1 sitä, että komissiolla on oltava riittävät välineet velvollisuuksiensa hoitamiseen, ja tarkentaa, että kyse ei ole ainoastaan säännöksiin liittyvistä välineistä. Komitea viittaa tosiasiassa mahdolliseen budjettivallan käyttäjän tekopyhyyteen ja epäjohdonmukaisuuteen.
Lopuksi luvussa 5 puhutaan "kantelijoista". Ennen kuin joku ehdottaa, että kidutus otetaan tutkimusprosesseissa uudelleen käyttöön, pyytäisin ystävällisesti, että myös ilmiannettujen puolustaminen otettaisiin huomioon.

Laguiller
Arvoisa puhemies, yksi asiantuntijaryhmän käsittelyn näkökohdista koskee yhteisön henkilöstöä, johon Euroopan parlamentinkin henkilöstö mielestäni kuuluu. Siksi kohdistan puheeni yhtä lailla komission jäsenehdokas Kinnockille kuin parlamentin puhemiehellekin. Asiantuntijat korostavat kertomuksessaan avoimuuden puutetta, joka tahraa rekrytoinnin arvoa, ja suosittelevat sääntöjen ja periaatteiden soveltamista yhteisön henkilöstöön. No, se on hyvä, mutta niin olisi tehtävä myös Euroopan parlamentin henkilöstön osalta.
Olemme kuitenkin saaneet tietoomme useita tapauksia, joissa sääntöjä on rikottu ja työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskevaa yhteisön peruskirjaa loukattu Euroopan parlamentissa ja etenkin alihankkijayrityksissä. On tapahtunut esimerkiksi niinkin karkeita sääntöjenvastaisuuksia, että vartijoille on maksettu yötyöstä palkkaa päivätaksan mukaan. Ongelmana on myös paikallisen oikeuden mukainen sosiaaliturva. Palkat aiheuttavat ongelmia. Ja nämä ovat vain muutamia esimerkkejä.
Kysymykseni on siis seuraava: mihin toimiin aiotte ryhtyä, ensinnäkin kaikkien näiden sääntöjenvastaisuuksien luetteloimiseksi ja tietenkin etenkin niiden lopettamiseksi?

Bigliardo
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, riippumattoman asiantuntijaryhmän esittämistä seikoista ei ole ollut mahdollista tehdä syvällistä analyysiä saamamme selonteon alustavan arvion perusteella tai myöskään verratessamme tätä arviota siihen, mitä kollegat ovat sanoneet tässä salissa. Me saimme, tai ainakin minä sain, sen vaikutelman, että kysymyksessä on huolellisesti esitetty analyysi, joukko huolellisesti esitettyjä ehdotuksia, normeja ja juridisia suosituksia, jotka näyttävät hyviltä, mutta jättävät asian silti puolitiehen.
Sanottiin, että suosituksia on 90 kappaletta. On totta, että Jumala esitti 10 käskyä, mutta varsinkaan seitsemäs käsky ei ole onnistunut estämään planeettamme pinnalla tungeksivaa varkaiden ja rikollisten joukkoa. Toivon hartaasti sitä, että nämä normit voisivat jollakin tavoin johtaa johonkin, mutta uskon, että meidän parlamenttina on lähdettävä liikkeelle ennen kaikkea omasta tilanteestamme, kenties esitettävä ja vaadittava, että parlamentin valtuuksia tarkistaa komissio vahvistetaan, ja luotava itsellemme myös menettelytapa.
Parlamentin puhemies ilmoitti tänään tiedonannossaan riippumattomien jäsenten teknisen ryhmän hajottamisesta. Mielestäni tämäkin on aivan todellinen petos, sillä se, että työjärjestyksen artiklan perusteella, viranomaisen toimivallan perusteella, tehdään tyhjäksi henkilöiden vapaaseen tahtoon perustuva yhdistyminen, ei varmastikaan ole mikään hyvä osoitus demokratiasta ja vapaudesta, päinvastoin, mikäli parlamentin jäsenen on ajateltava, että tähän tekoon on johtanut ainoastaan ryhmien ja avustajien talousarvion ajattelu, silloin tämä todellakin on oikea petos.

Pomés Ruiz
Arvoisa puhemies, monet meistä eurooppalaisista odottivat tätä kertomusta nähdäkseen, milloin se ydinjoukko, se moottori, joka komission on oltava, alkaa toimia välittömästi tietyllä nopeudella.
Nyt ei ole oikea aika mennä yksityiskohtiin, sillä tekemämme ehdotuksen ansiosta meillä on talousarvion valvontavaliokunnassa mahdollisuus seurata läheltä Kinnockin työskentelyä.
Hän sanoi aikovansa antaa tehokkaita vastauksia. Meillä on ensimmäinen tilaisuus nähdä, onko asia näin, ehkä kuukauden päästä pidettävässä sisäpolitiikkaa koskevassa huippukokouksessa.
En tiedä, onko teillä aikaa lisätä huippukokouksen esityslistalle jotakin niistä kysymyksistä, joita riippumattoman asiantuntijaryhmän kertomuksessa viedään eteenpäin ja joista mielestäni ollaan jo yleisesti yksimielisiä.
Ei liene epäilystäkään siitä, että petosten torjunta on yksi niistä tavoitteista, jotka on saavutettava välittömästi. Mielestäni meidän on annettava mahdollisimman pian petostentorjuntavirastolle (OLAF) tarvittavat välineet, jotta se voisi tehdä työtään tehokkaasti, mutta on myös ajateltava niin, että talousarvion valvonta on ulotettava yli sen kuudesosan, joka on suoraan komission valvonnan alaisena. On jatkettava niiden 1 327 tapauksen käsittelyä, jotka olivat entisen petoksentorjuntayksikkö UCLAFin käsiteltävänä vuonna 1997.
Nykyinen oikeudellinen kehys on epäjohdonmukainen ja riittämätön. Meidän olisi työskenneltävä rauhassa ja keskeytyksettä poistaaksemme ne petosepäilysten varjot, jotka valitettavasti häilyvät jatkuvasti yhteisön toimielinten toiminnan yllä.
En kuitenkaan halua jatkaa tästä aiheesta, sillä olen samaa mieltä siitä, että laaja enemmistö Euroopan hyväksi työskentelevistä henkilöistä on pätevää ja rehellistä. Meidän ei ehkä pitäisi olla eniten huolissamme petosten tai lahjonnan vuoksi menetetyistä voimavaroista, vaan niistä voimavaroista, jotka menetetään puutteellisen henkilöstöpolitiikan vuoksi, kuten riippumaton asiantuntijaryhmä tuo esiin.
Sen tehottomuuden, niiden erehdysten ja sen motivaation puutteen, jotka vaikuttavat komission työntekijöiden työhön, pitää mielestämme olla yksi komission uudistuksen ensisijaisista kohteista.
Riippumattoman asiantuntijaryhmän kertomuksen luvussa 6, jonka yksityiskohtaiseen tarkasteluun meillä ei ole ollut aikaa, vaaditaan ehdotonta avoimuutta. Jos sitä vaaditaan, johtunee se siitä, ettei sitä ole ollut. Epäilemättä avoimuutta ei ole ollut palkkausta, ylennyksiä ja liikkuvuutta koskevissa politiikoissa.
Haluamme vahvan ja riippumattoman komission. Tämän vuoksi haluamme, että osaatte kieltäytyä, kun joudutte ottamaan vastaan töitä, joihin teillä ei ole voimavaroja. Teidän on sanottava, että ette ota vastaan velvollisuuksia, joita ette pysty hoitamaan tehokkaasti.
Teidän läsnä ollessanne, Kinnock, näimme, että parlamentin hyväksymistä paikoista 500 oli vielä täyttämättä. Johtuuko tämä ehkä paineista? Onko kyse vallanjaosta? Vai avoimuuden puutteesta palkkausmenettelyissä?
On välttämätöntä, että komission henkilöstön ansioita arvostetaan ja että on olemassa todellinen ammattipolitiikka.
Olen nähnyt, että joissakin riippumattomien asiantuntijoiden 90 ehdotuksesta hahmotellaan eräänlaista anglosaksista hallintomallia, jossa vastuu ohjautuu suurelta osin johtavien tahojen käsiin.
Tarvitaan toimivaltuuksien hajauttamista ja selkiyttämistä. Kaikki eivät ole vastuussa kaikesta, ei jäsenvaltioiden, ei alueiden eikä komissionkaan toiminnassa.
Näin ollen, tulevan komission jäsen Kinnock, aika käy vähiin. Euroopan kansalaiset eivät voi sallia sitä, että epäonnistumme tässä yrityksessä. Paneutukaamme asiaan rauhassa ja keskeytyksettä, sillä kuten sanoin, emme voi jatkaa monien Euroopan kansalaisten kiistakapulana olemista. Se ei ole hyväksi Euroopalle eikä kenellekään meistä.

Schori
Arvoisa puhemies, uutena parlamentin jäsenenä en odottanut, että aloitan täällä sanomalla " kiitos" . Haluan kuitenkin kiittää asiantuntijaryhmää sen tekemästä työstä. Se on nimittäin johdattanut meidät suoraan unionin oikeutukseen ja uskottavuuteen liittyvien kysymysten pariin, suoraan niiden EU:n kansalaisia koskevien ydinkysymysten pariin, jotka liittyvät vastuuseen, avoimuuteen, valvontaan ja tehokkuuteen unionin varojen osalta. Haluan myös sanoa, että kaikesta tästä on ehkä jo keskusteltu parlamentissa - olen siitä varma - mutta tarvitsisimme ehkä ulkopuolelta tulevaa Aleksanterin iskua (Aleksanteri Suuri avasi yhdellä miekaniskulla vaikean Gordionin solmun), jotta prosessiin saataisiin vauhtia. Haluan myös käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää parlamentin jäsen Paul Van Buitenenia.
Haluan lisäksi kiittää parlamentin jäsen Neil Kinnockia, jolta olemme tänään saaneet vankan poliittisen vastauksen. On ilahduttavaa voida sanoa, että minulla ei sen vuoksi ole mitään tärkeitä kysymyksiä, joita haluaisin hänelle esittää. Sen sijaan haluan sanoa vain tämän: hänen täällä esittämiensä tulevaisuuden näkymien ja lupausten, pledges, turvin voimme palata kansalaistemme, valitsijoidemme, pariin ja kertoa, että prosessi on meneillään. Olemme solmimassa sopimusta EU:n toiminnan radikaalimmista muodoista, mitä valitsijamme ja kaikki unionin kansalaiset ovat nimenomaan odottaneet - joten kiitos!

Böge
Arvoisa puhemies, komission puheenjohtajaksi nimitetty Romano Prodi puhui heinäkuussa toimintatapojen vallankumouksesta, joka nyt on toteutettava. Todellakin, asiantuntijaryhmän kannanotot tekevät selväksi, että Euroopassa tarvitaan uutta vastuukulttuuria, ja haluaisin lisätä siihen, komission jäsen Kinnock, että viime viikon kuulemisia olisi houkuttelevaa jatkaa nimenomaan tästä kohdasta, koska meidän on toki jatkettava monien sellaisten kuulemisissa esiin tulleiden asioiden määrittelemistä ja selvittämistä, jotka jäivät epäselviksi, mutta joista haluaisimme tietää, kuinka juuri ne tulevaisuudessa toimivat.
Asiantuntijoiden toisessa kertomuksessa on noin 90 suositusta, joita on analysoitava ja puitava huolellisesti. Poimin niistä neljä kohtaa. Ensinnäkin komission käyttäytymissääntöjä koskevat suositukset. Asiantuntijaryhmä on sitä mieltä, että komissio ei ole vielä täysin sisällyttänyt niitä ehdotuksiinsa. Kun katson asiantuntijoiden tekstiä, siinä on oikeastaan itsestäänselvyyksiä, ja on suorastaan hämmästyttävää, ettei komissio ole aiemmin toteuttanut edes niitä. OLAFin osalta on mielestäni kysymys sen tekemisestä selväksi, että OLAFin ehdottoman riippumattomuuden, jota me kaikki haluamme, on sisällettävä myös riippumaton operatiivinen toimintakyky. Tämä liittyy henkilöstöön, ja sen osalta on myös päädyttävä eurooppalaisen syyttäjäviraston perustamiseen. On erittäin mielenkiintoista, että asiantuntijaryhmä sanoo loppuhuomautuksissaan, että yhteisön hallinnolla on taipumus asettaa suunnittelu- ja neuvottelutehtävät etusijalle hallinto- ja valvontatehtävien kustannuksella. Luulen, että se on juuri ratkaiseva kohta: meidän on opittava harjoittamaan toimivaa hallintoa Euroopan tasolla, ja se onnistuu - sanottakoon se komissiolle aivan selvästi - vain, jos saamme parlamentin, komission ja neuvoston kesken aikaan yhteisiä ratkaisuja.
Haluaisin viitata tässä yhteydessä myös toiseen kohtaan: meillä on monilla poliittisilla alueilla komiteoita, joissa jäsenvaltioiden edustajilla on hallinto- ja valvontavaltaa, mutta jota he käyttävät lopulta omien etujensa ajamiseen. En tosin halua ennakoida torstain keskustelua, mutta haluaisin sanoa jo aivan selvästi, että esimerkiksi keskustelu Kosovon jälleenrakennusviraston perustamisesta etenee juuri siihen suuntaan, sekä oikeusperustan että suunniteltujen hallintorakenteiden osalta. Niin ei saa olla. Sen vuoksi annan neuvon torstain keskustelun varalta. Odotan, että uusi komissio tulee parlamenttia vastaan nimenomaan näissä kahdessa kohdassa, oikeusperustan ja Kosovon jälleenrakentamisviraston hallinto- ja vastuurakenteiden osalta. Muuten luomme uusia rakenteita, joissa on itse asiassa samoja virheitä kuin ennenkin.
Sallikaa minun sanoa vielä lopuksi: asiantuntijaryhmä muistuttaa, että on oikeastaan häpeällistä, kuinka välinpitämättömästi neuvosto on noudattanut vastuuvapausmenettelyä. Siinäkin asiassa on ratkaisevan tärkeää, että neuvostossa aletaan itse noudattaa Euroopan edun vuoksi uutta vastuukulttuuria. Komissiohan on nyt lopultakin toiminut monessa asiassa. BSE-taudin yhteydessä se toimi kuitenkin vasta painostettaessa, ja näissäkin asioissa se on toiminut vasta julkisen painostuksen alaisena. Kehotan teitä kuuntelemaan tulevaisuudessa enemmän parlamenttia kuin monia neuvonantajia, omissa riveissännekin. Se hyödyttää eurooppalaisia yrityksiä, joiden menestykseen me toki kaikki uskomme ja jota me toivomme.

Sauquillo Pérez del Arco
Arvoisa puhemies, keskustelemme lähes 200-sivuisesta kertomuksesta, jossa on analysoitu perusteellisesti komission yksiköiden rakenteellista toimintaa, ja meillä on ollut vain 48 tuntia aikaa lukea se ja pohdiskella sen sisältöä. Kun otetaan huomioon aiheen vakavuus, olisi ollut parempi, että komission puheenjohtaja olisi antanut julkilausuman, että Kinnockilta toivomaamme toimielinuudistusta koskevaa asiakirjaa varten olisi parlamentin toimivaltainen elin laatinut asiakirjan ja että olisimme sitten esittäneet parlamentin kannan tulevasta komission toiminnasta. Olisimme siis voineet tehdä tämän ilman niitä ehtoja, jotka johtivat siihen, että tämä kertomus toimitettiin kiireellisesti parlamentin käsittelyyn, ja vielä ennen sen komission hyväksymistä koskevaa äänestystä, jonka pitäisi tehdä uudistusta koskeva esitys ja myös soveltaa uudistusta.
Muuten, arvoisa puhemies, siinä kiireessä, joka näyttää hallitsevan meitä, on myös määrätty rahastosta vastaava valiokunta ennen kuin tiedämme, mitä rahasto sisältää.
Tänään minua ilahdutti - ja haluan tuoda sen julki se, että kuulin Manuel Marínin vielä komission jäsenen ominaisuudessaan puhuvan komission tulevaisuudesta yhtä rehellisesti kuin toimikausiensa aikana, ja yhtä arvokkaasti kuin hän on ottanut vastuulleen edellisen komission jäsenten muodostaman kollegion ongelmat.
Minun on painotettava myös sitä, että eroava komissio esittelee meille tämän asiakirjan ja ottaa keskusteluun mukaan molempiin kollegioihin kuuluvan jäsenen ilman me voimme mitenkään tietää, kumman kollegion jäsenenä hän meille puhuu.
Ne syyt, jotka ovat johtaneet tähän tilanteeseen, vaikka ryhmäni puheenjohtaja onkin varoitellut tästä jo kesäkuusta lähtien, liittyvät siihen, ettei osattu rajoittaa niiden ryhmien institutionaalista vastuuta, jotka olivat sitä mieltä, että kertomuksen sisältö saattaisi ehdollistaa uuden komission virkaan astumisen, ja jotka ovat siksi vaatineet, että kertomuksesta keskusteltaisiin nyt. Nämä ryhmät ovat aliarvioineet parlamentin kykyä käyttää autonomisesti niitä toimivaltuuksia, jotka sille myönnetään perustamissopimuksissa, ja nykyinen tilanne on seurausta siitä: yleisessä mielipiteessä vallitseva vaikutelma on se, että emme voi lausua mielipidettämme komission tulevaisuudesta ilman kertomusta, joka ei ole ratkaiseva poliittisen päätöksentekomme kannalta, oli se sitten kuinka tärkeä tahansa ja olivatpa sen laatijat kuinka asiantuntevia tahansa.
Sosialistiryhmän äänenkannattajana kehitys- ja yhteistyövaliokunnassa haluaisin esittää joitakin huomioita tässä kertomuksessa ehdotettavien komission tulevaa toimintaa koskevien pohdintojen mukaisesti. Yksi niistä komission puutteita koskevista lieventävistä asianhaaroista, jotka käyvät kertomuksesta ilmi monessa kohdin, on komission yksiköiden puutteelliset voimavarat niiden politiikkojen toteuttamiseen, joista me parlamentin jäsenet teemme päätöksiä kehitystä ja humanitaarista apua koskevan yhteistyön alueella, joka on molempien toimielinten tunnusmerkkinä yhteisön ulkopuolisessa toiminnassa.
Emme voi vaatia komissiolta kasvavaa, erikoistunutta, näkyvää ja tehokasta läsnäoloa kehittyvässä maailmassa, ellemme anna sille riittäviä välineitä sitä varten. Jotkin niistä ongelmista, jotka ovat vaivanneet edellistä komissiota tällä kehitysyhteistyön alueella ovat liittyneet ennemminkin välineiden ja päämäärien väliseen ristiriitaan kuin huonoon hallintoon. Sen vuoksi kannatan sitä - ja uskon myös parlamentin enemmistön olevan tästä yhtä mieltä -, että tulevaisuudessa parlamentti tulee tehokkuutta koskevien vaatimustensa lisäksi osoittamaan myös realistista avokätisyyttä. Voimme aloittaa budjettivallan käyttäjänä vuoden 2000 talousarviosta, josta keskustelemme näinä päivinä kehitys- ja yhteistyövaliokunnassa.
Arvoisa puhemies, toivon, että tätä kertomusta voidaan käyttää hyödyksi komission toiminnan uudistamisessa. Näin ollen sosialistiryhmä on valmis edistämään parlamentille kuuluvan institutionaalisen vastuun nojalla yhteisön toimielinten, sekä parlamentin että komission toiminnan parantamista, ja vaatimaan sitä myös neuvostolta.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, aion puhua vain yhdestä riippumattoman asiantuntijaryhmän kertomuksen kohdasta, eli luvusta 5, jossa käsitellään Euroopan unionissa tapahtuvia petoksia.
Asiantuntijaryhmä tuo siinä mielessä helpotusta tilanteeseen, että tällä hetkellä petokset kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan. Toisin sanoen, teoriassa olisi mahdollista, että joku veisi kaikki Euroopan yhteisön varat, ja jos tämä henkilö vietäisiin oikeuteen, niin sellaisessa tuomioistuimessa, jossa Euroopan yhteisön toimielimiä vastaan tehtyjä petoksia ei ole kriminalisoitu, tätä henkilöä ei voitaisi edes asettaa syytteeseen, koska sille ei olisi oikeudellista perustetta.
Asia on mielestäni melko vakava. On esimerkiksi muistettava, että vain neljä jäsenvaltiota on ratifioinut Euroopan unionin yleissopimuksen yhteistyöstä Euroopan unionissa tapahtuvien petosten torjumiseksi ja että näin ollen tällä hetkellä petosten torjunnalle ei ole oikeudellista perustetta.
Asiantuntijaryhmän kertomuksessa on joitakin tätä koskevia käytännön johtopäätöksiä. Tärkein niistä on eurooppalaisen syyttäjänviraston perustaminen usean vaiheen kautta. Sekä parlamentin jäsen Joan Colom että parlamentin jäsen Theato viittasivat tähän. Mielestäni tämä ei kuitenkaan ratkaise ongelmaa kokonaan. Asiantuntijaryhmän kertomuksessa ehdotetaan konkreettisesti, että perustamissopimuksia muutettaisiin siten, että ne antaisivat eurooppalaiselle syyttäjänvirastolle laajat toimivaltuudet. Jos Euroopan yhteisö haluaa suojella taloudellisia etujaan tehokkaasti, olisi kuitenkin kysyttävä, joko nyt olisi aika luoda yhteisön rikoslainsäädäntö, joka mahdollistaisi asiaankuuluvan tuomioistuimen avulla sen, että yhteisön taloudellisiin etuihin vaikuttava petos määriteltäisiin yhteisöä vastaan tehdyksi rikokseksi.
Minusta tuntuu, että ehdotukset todellakin ovat myönteisiä, että meidän on kannatettava niitä, mutta että hallitusten välistä konferenssia silmällä pitäen ne eivät saisi jäädä ehdotuksiksi.
Puheenvuoroni lopuksi haluan kiittää komission jäsen Marínia hänen tärkeästä työstään kaikkien näiden vuosien aikana komission tehtävissä, viimeksi komission puheenjohtajana, sekä toivottaa komission jäsen Kinnockille paljon onnea, paljon kyvykkyyttä ja varovaisuutta niissä vaikeissa tehtävissä, jotka häntä odottavat tulevien kuukausien ja vuosien aikana.

Morgan
Arvoisa puhemies, sosialistikollegojeni tavoin suhtaudun erittäin myönteisesti kertomukseen, jossa painotetaan meidän budjettivaliokunnassa tekemäämme työtä ja joka tosiasiassa perustuu siihen. Kertomuksessa on useita hyvin radikaaleja suosituksia, joista vähäisin ei ole suinkaan eurooppalaisen yleisen syyttäjän viran perustaminen. Aika ajoin monet "euroskeptikot" ovat käyttäneet unionin toimielimissä esiin tulleita petoksia aseenaan meitä vastaan. Tietenkin kaikenlainen huono hallinto ja petokset on kitkettävä pois. Mutta tämä selittää sen, että 80 % ongelmista on jäsenvaltioiden omia ongelmia.
Suositus eurooppalaisen yleisen syyttäjän viran perustamisesta ehdotetussa muodossa tarkoittaisi, että olisi olemassa keino EU-petoksiin unionissa liittyvien rikostapausten esiin tuomiseksi, mutta se ei vaikuttaisi kansallisiin oikeusjärjestelmiin. Näin asia on esitetty. Jäsenvaltioiden huoletkin on huomioitu. Kertomuksessa on yksilöity joukko puutteita toimielimissä ja ongelmien korjaamiseksi on esitetty suosituksia. Odotamme innokkaasti uudistuksia koskevan toimintaohjelman kehittämistä asiasta vastaavan komission jäsenen kanssa, ja vaikka meillä ei ole ollut aikaa tarkastella asiaa yksityiskohtaisesti, uskon, että olisi reilua pyytää komission jäsentä selkeästi keskustelemaan ja perustelemaan, mikäli joitakin suosituksia jätetään pois, miksi toimiin ei ryhdytä. Olen varma, että emme ole yhtä mieltä aivan jokaisesta kertomuksen yksityiskohdasta, mutta se olisi kuitenkin hyödyllistä harjoitusta.
Kysymystä komissiolle työtä tekevistä ulkopuolisista elimistä on tarkasteltava huolellisesti. Kenen vastuulla ovat teknisen tuen toimistot? Voimmeko tiukentaa näille elimille annettuja sopimuksia? Kuinka voimme yksinkertaistaa menettelyjä ja saattaa komission henkilöstön tietoisemmaksi tarjouskilpailuista? Komission jäsen Kinnockin omassa kuulemistilaisuudessaan esittämät ehdotukset, erityisesti koulutusasioissa, vaativat yksityiskohtaisempaa käsittelyä. Odotamme kiinnostuneina kuulevamme lisää hänen ajatuksiaan seuraavien kuukausien aikana.
Toivon ihmisten lukevan kunnolla kertomuksen, jossa tehdään selvä ero petosten ja sääntöjenvastaisuuksien välillä. Kertomuksessa todetaan, että tuhansiin Euroopan unionin toimielimissä tapahtuviin toimiin nähden vain 30 tapauksessa on aloitettu komission virkamiehiä koskeva petostutkimus. Tietysti siinä on 30 liikaa, mutta suurin huolenaihe ovat kuitenkin lukuisat esimerkit sääntöjenvastaisuuksista. Tämä on hallinnollinen ongelma, ei rikosongelma. Toimia tarvitaan tiukentamaan huolimatonta hallintomenettelyä, riittämättömän sääntelyn uudistamiseksi, tarpeettoman monimutkaisten maksumenettelyjen purkamiseksi ja liian laajojen, liian usein sääntöjenvastaisuuksiin ja virheisiin johtavien poikkeusten ja heikennysten poistamiseksi. Juuri nämä sääntöjenvastaisuudet antavat aihetta hälyttävään otsikointiin, silloin kun tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus esitellään meille.
Kertomuksessa myös viitataan paikkansapitävästi Euroopan yhteisön taloudellisten etujen suojaamista koskevaan sääntelyyn ja tähdennetään, että vain kolme jäsenmaata on ratifioinut sääntelyn. Olen varma, että tämä kertomus antaa ajattelemisen aihetta niille jäsenvaltioille, jotka eivät ole sopimusta hyväksyneet. On mielenkiintoista seurata, kuinka ne ottavat vastaan erityisesti suosituksen eurooppalaisia rikoksia tutkivan syyttäjäviraston perustamisesta kuhunkin jäsenvaltioon.
On oikein sopivaa, että tämä kertomus julkaistiin tällä viikolla, kun meidän on päätettävä uuden komission kohtalosta. Erityisen mielenkiintoista viimeaikaisten tapahtumien valossa on, että asiantuntijaryhmä suosittelee, että annetaan lailliset valtuudet komission puheenjohtajalle erottaa yksittäisiä komission jäseniä. Tällä viikolla komissio esitti meille myös pyynnön korjaavasta ja täydentävästä lisätalousarviosta, jolla palkattaisiin uuden riippumattoman petostentorjuntaviraston, OLAFin, toimintaan tarvittava henkilöstö. Olemme myös yhtä mieltä kertomuksen laatijoiden kanssa siitä, että näihin virkoihin tarvitaan erityisasiantuntemusta, sekä tarpeesta tehostaa tietotekniikan käyttöä tietojenkeruussa.
Kertomuksen itsessään pitäisi olla opetuksena meille kaikille Euroopan unionin toimielimissä. Se on selkeästi laadittu, todella helposti luettava, ja siinä vältetään ammattislangia aina kun se on mahdollista. Sitä voidaan pitää mallina eurooppalaisen lainsäädännön kirjoittamisesta. Ilmaistuamme tyytyväisyytemme siitä, että komission budjetin valvontamekanismeissa siirrytään ennakkoarvioinnista jatkuvaan jälkiarviointiin, toivoisimme, että se myös pantaisiin täytäntöön. Keskustelemme siitä lisää valiokunnassa.
Elämme uuden aikakauden sarastusta Euroopan unionin toimielimissä. Odotamme innokkaasti, milloin virkamiehet valitaan ansioiden perusteella. Odotamme yhtä innokkaasti sellaisten työntekijöiden rekrytointia, joilla on soveltuvaa erityisalojen asiantuntemusta. Toivomme myös, että jo tehdyt rikkomuksista ilmoittavia henkilöitä koskevat sitoumukset pannaan täytäntöön. Mutta ennen kaikkea odotamme hetkeä, jolloin jokainen virkamies ja jäsenvaltioiden hallitus on omaksunut uuden vastuullisen kulttuurin. Seuraavat kuukaudet ja vuodet ovat kriittistä aikaa. Älkäämme kuitenkaan unohtako, että meillä on perusta, jolle rakentaa. Kertomuksessa kiitellään selväsanaisesti useimpien virkamiesten sitoutumista ja kokeneisuutta. Tämä viikko aloittaa uuden luvun. Juoni on annettu kertomuksessa. Sen kirjoittaa komissio, mutta parlamentti pitää kiinni lujasta toimituksellisesta valvonnasta. Yhteistyöllä voimme palauttaa luottamuksen toimielimiin, eikä ainoastaan niissä työskentelevien ihmisten vuoksi, vaan etenkin niiden ihmisten vuoksi, joita ne palvelevat.

Kinnock, Neil
. (EN) Puhun, kuten tässä tilanteessa voin, eli ainoastaan virkaa tekevän komission puolesta. Kuten totesin aiemmin, kohtaloni on tämän parlamentin käsissä. Riippuu keskiviikon äänestyksestä, olenko jo vienyt aivan liian paljon parlamentin aikaa erästä näkökulmaa esitellessäni tai sitten olemme jonkin hyvin suuren asian alussa. Parlamentti saa siten päättää, missä ominaisuudessa puhun tänä merkittävänä iltana.

Puhemies
Sen täytyy olla todella hyvin suuri asia, koska pöytänne notkuu inhottavista kysymyksistä. Toivottavasti osaatte vastata ainakin muutamiin niistä.

Kinnock
Olen varma, että yhdytte pahoitteluihini siitä, että kysymyksiä on paljon enemmän kuin parlamentissa jäseniä. Itse asiassa neljän ja puolen vuoden jälkeen poden edelleen kulttuurisokkia, koska Westminsterissä, toisin kuin tässä parlamentissa, keskusteluun osallistuminen edellyttää automaattisesti kaikilta läsnäoloa koko keskustelun ajan kenenkään poistumatta, jollei puhemies anna lupaa siihen tai kunnes hän sen antaa, tai jos muut ovat siihen suostuneet tai mikäli hätä on niin kiireellinen, että se tosiaan estää osallistumasta keskusteluun ensisijaisesti. Kuitenkin tässä demokraattisessa jäsenvaltioiden yhteenliittymässä on erilaisia perinteitä ja kunnioitan niitä kaikkia.
Aloittaisin mielelläni puuttumalla erääseen pikkuseikkaan, jonka erittäin hyvä ystäväni, parlamentin jäsen Colom I Naval, toi esiin toivoessaan tämän ikävän episodin unionin historiassa olevan lopullisesti ohi. Tietenkin ymmärrän hänen tunteensa, mutta pidän asiantuntijaryhmän toisen kertomuksen julkaisemista pikemminkin yhtenä kehityksen edellyttämänä vaiheena kuin jonkinlaisena päätöspisteenä. Olen varma, että harkittuaan asiaa iso joukko parlamentin jäseniä omaksuu saman käsityksen.
Voinen myös ilmaista parlamentin jäsen Schorille onnitteluni hänen neitsytpuheensa johdosta. Kuten hän on huomannut aiemmissa yhteyksissä, poliitikon ammatti on ainoa ammatti, jossa voi olla neitsyt enemmän kuin kerran! On vaikea kuvitella parlamentin jäsen Schorin olevan millään alalla neitsyt hänen monia vuosia jatkuneen demokraattisessa politiikassa tehdyn pitkän ja hienon uransa jälkeen. Yhdyn varauksettomasti hänen käsityksiinsä ja kannatan sitä, mitä hän totesi toivoessaan meidän olevan sellaisten uudistusten alussa, joita ihmiset haluavat. Olen varma, että niin kauan kuin hän toimii tässä parlamentissa, hän on tarkkana, kuten hän on aikaisemminkin osoittanut olevansa, valvoessaan sitä, että me yritämme saavuttaa nuo tavoitteet.
Parlamentin jäsen Theato, joka ei ole nyt kanssamme, mutta joka kuitenkin otti esiin tärkeitä seikkoja, kuten hän poikkeuksetta aina tekee, tiedusteli asiantuntijaryhmälle todistusaineistona annettujen asiakirjojen saatavuudesta parlamentin jäsenten osalta. Voin vain todeta sen, mitä sanoin kysymysten kirjallisissa vastauksissa ja jota jälleen toistin viime viikolla: avoimuuden maksimoiminen on välttämätöntä. Kuitenkin on tärkeää kunnioittaa luottamuksellisia lausuntoja antavien yksilöiden oikeuksia. Luottamuksellisuutta on siksi tarpeen vaatiessa noudatettava. Niinpä uskon, että komission ja parlamentin olisi yhdessä työskenneltävä tavoiteparin avoimuuden sekä tarpeen kunnioittaa luottamuksellisia lausuntoja antaneita yksilöitä - varmistamiseksi päätettäessä kokonaisten arkistojen lopullisesta sijoituksesta ja säännöistä, jotka koskevat niiden saatavuutta turvallisessa ympäristössä.
Toivon voivani sanoa tyhjentävästi, että millään, mitä sanoin joko kirjallisessa vastauksessani tai viime viikon kuulemistilaisuuksissa, en pyrkinyt hämärtämään tai välttelemään avoimuuden kaikkia vaatimuksia. En usko voivani sanoa asiaa yhtään selvemmin tai painokkaammin, ja mikäli väärinymmärtäminen jatkuu, teen kaiken voitavani poistaakseni sen täysin. Olemme yksimielisiä tavoitteista. Olen varma, että kukaan parlamentissa ei haluaisi olla kunnioittamatta velvoitteita niille henkilöille, jotka ovat antaneet todistuslausuntoja niiden luottamuksellisuuteen uskoen. Muussa tapauksessa, mikäli vain pääsemme yksimielisyyteen toimivista keinoista varmistaa asianmukainen todistusaineiston jättäminen yhteisellä sopimuksella asiantuntijaryhmän kanssa, olen varma siitä, että meidän olisi maksimoitava avoimuus. Toivon, että asia on hyvin selvä.
Voinen nyt siirtyä kysymykseen eurooppalaisesta yleisestä syyttäjävirastosta, jota ei ole ehdotettu suinkaan ensimmäistä kertaa. Itse asiassa sitä on ensimmäisenä ehdottanut parlamentti. Voin vain todeta, että emme pysty kuin spekuloimaan, miten jäsenvaltiot vastaisivat ehdotukseen. Puuttumatta valtaviin hankaluuksiin, jotka ovat edessä vietäessä asiaa asiantuntijaryhmän ehdottamalla tavalla eteenpäin, haluaisin kuitenkin sanoa, että rikollisuus on yhä kansainvälisempää. Samoin kaikki rikollisuuden torjuntaponnistukset on kansainvälistettävä ja Euroopan unionin oikeuslaitosten ja muiden asiaankuuluvien elimien välistä koordinaatiota ja yhteistyötä on parannettava, mitä tahansa muuta tapahtuukin. Olen varma, että kukaan vastuullinen henkilö, eikä varmastikaan valittu edustaja tai komission jäsen toisin haluaisi. Odotan innokkaasti parlamentin mietinnöissä monin tavoin alkaneen keskustelun jatkuvan. Olen täysin varma, että mikäli ymmärrämme, että meillä kaikilla on yhteinen tavoite eli petosten torjunta ja niiden ennaltaehkäisy, haluamme maksimoida siihen tarvittavat keinot kaikin järkevin ja demokraattisin keinoin.
Voinen sanoa useille jäsenille, erityisesti juuri puheenvuoronsa pitäneelle parlamentin jäsen Morganille sekä parlamentin jäsen van der Laanille, joka selitti minulle, miksi hänen oli oltava poissa keskustelun tästä osasta, että asiantuntijaryhmä on erinomaisen selväsanaisesti esittänyt, miten jäsenvaltioiden, parlamentin ja komission on liityttävä toisiinsa ja toimittava yhdessä 40-vuotiaan Euroopan unionin tarvitsemien uudistusten turvaamiseksi koko laajuudessaan. Keskustelun aikana siis sanottiin, että meidän täytyisi yrittää varmistaa, että saamme aikaan tällaisen yhteispelin, mitä onnistunut muutos välttämättä edellyttää. Ymmärrän ja hyväksyn sen täysin perustavoitteena, mutta minun on sanottava, että sellaisiakin muutoksia on, jotka on turvattava komissiossa, unionin toimeenpanevassa hallintoelimessä ja jotka yksinkertaisesti eivät odota mitään sinänsä pitkällisiä ja perusteellisia toimia.
Olen varma, että parlamentti sallii meidän ryhtyvän myös itsenäisesti joihinkin innovatiivisiin toimiin.
Siirtyisin nopeasti koska en halua pidätellä parlamenttia liian kauan ja koska olen tietoinen siitä, että tämä on toinen parlamentin minulle tarjoama puheenvuoro mikäli sallitte, suositusta 36 ja komission jäsenten vastuuta koskevaan kysymykseen. Kiitän parlamentin jäsen Lagendijkiä tavasta, jolla hän otti asian esille, eikä ainoastaan siksi, että hänellä oli oikeus kiinnittää huomiomme suosituksen 36 sisältöön, josta olen yhtä mieltä, vaan myös siksi, että se tarjoaa minulle tilaisuuden vastata eräälle toiselle jäsenelle, joka oli halunnut esittää kysymyksiin antamani vastauksen sekä eräiden ehdolla olevassa komissiossa istuvien kollegojeni sanat toiminnassa olevien palvelulaitosten tehokkaasta johtamisesta jollain lailla komission jäsenten vastuuta vähentävänä. Siitä ei ole kyse. Uskon, että komission jäsenillä on oltava poliittinen ja johtamisen edellyttämä kokonaisvastuu joka heidän on myös hyväksyttävä. Meidän olisi kuitenkin järjetöntä ja epäjohdonmukaista puhua ensin todellisen vastuun hajauttamisen sekä siitä johtuvan selontekovelvollisuuden lisäämisen puolesta ja toisaalta samaan aikaan olettaa voivamme vahtia jokaisen Euroopan komission päällikön toimia. Näin ei lisätä tehokkuutta ja selontekovelvollisuutta, vaan se yksinkertaisesti johtaisi vielä jäykempään keskittämiseen, josta ei olisi kenellekään mitään hyötyä.
Parlamentin jäsen Elles otti esille useita mielenkiintoisia kysymyksiä. En pysty käytettävissäni olevassa ajassa vastaamaan niihin kaikkiin. Haluaisin vain pikaisesti käsitellä, mikäli mahdollista, muutamaa niistä. Olen jo käsitellyt parlamentin jäsenen Ellesin esille ottamaa kysymystä eurooppalaisesta syyttäjävirastosta. Saatan hänen tietoonsa, että todellisten ja kestävien parannusten turvaamiseen siinä, mitä hän kutsui varainhoidon valvontaympäristöksi, on pyritty tehokkaammalla vastuunjaolla sekä todellisella keskitetyllä koordinoinnilla, jolla tarkkaillaan tarpeetonta valvontaa. Asiantuntijaryhmän kertomuksessaan esittämä ajatus sisäisen tilintarkastusyksikön perustamisesta sellaisena kuin se siinä esitettiin on sekä omasta että kollegojeni mielestä merkittävä askel eteenpäin. Oletettavasti meitä voidaan syyttää siitä, että emme ole tehneet tätä muutosta omaehtoisesti - se on yksi monista asiantuntijaryhmän suosituksista, jotka meidän olisi omaksuttava, joita meidän olisi nopeasti pohdittava sekä käytettävä kaikin tavoin hyväksemme. Toivon parlamentin olevan siinä asiassa puolellamme.
Lopuksi voinen vain todeta monien jäsenten, mm. Ellesin, esittämästä rikkomuksista ilmoittavia henkilöitä koskeneesta kysymyksestä, että toivon tehneeni selväksi viime viikolla sen, miten aion nykyisessä järjestelmässä turvata muutoksen, jolla, lyhyesti ja ytimekkäästi sanottuna, varmistetaan ehdoton oikeudenmukaisuus ja turva niille, jotka harjoittavat raportointivelvollisuuttaan, sekä niille, jotka ovat syytösten kohteina sekä toimielimelle kokonaisuutena ja sitä kautta myös eurooppalaisille veronmaksajille. Tiedämme, että monissa jäsenvaltioissa on tällä hetkellä olemassa innovatiivisia järjestelmiä. Haluamme nopeasti ottaa oppia niiden parhaimmistosta ja etsiä tällä alalla radikaaleja uudistuksia. Se on tehokkaan ja vastuullisen julkisen hallinnon perusedellytys. En voi antaa muutoksen alkamiselle tarkkaa päivämäärää. Jossain määrin sen alkaminen täysimääräisenä riippuu toimielinten välille syntyvästä sopimuksesta, mutta mikäli puhutaan yksityiskohtaisesti siitä, mitä minä sekä kollegani haluamme, ja siitä, miten voimme siihen voimallisesti pyrkiä, parlamentilla on siinä ehdottomasti oma osansa. Haluamani muutokset eivät voi nähdäkseni syntyä liian nopeasti, ja ne hyödyttävät koko unionia.
Toivon parlamentin antavan minulle anteeksi, arvoisa puhemies, jos lopetan tähän. Olisi paljon muutakin sellaista, jonka haluaisin sanoa. Voinen kuitenkin yrittää selventää erästä monien jäsenten esittämää seikkaa. Kuten luultavasti ensimmäisessä tai toisessa lauseessani tänään iltapäivällä sanoin, tällä ehdolla olevalla komissiolla, mikäli parlamentti äänestää sen puolesta keskiviikkona, on edessään vuosia osoittaa, kuinka vakavasti se ottaa asiantuntijaryhmän suositukset, tai oikeastaan heidän nuhteensa. Ponnistelemme sen eteen parhaimpamme yrittäen ja hyvässä uskossa. Työn ollessa käynnissä meillä on runsaasti mahdollisuuksia keskustella yksityiskohtaisesti siitä, mitä asiantuntijaryhmä jätti viime perjantaina käsiimme. Kuten aiemmin kerroin, keskustelu ei ole yksistään tärkeää, vaan myös päätökset ja sen myötä syntyvät teot. Tässä, kuten monessa muussakin asiassa verbi on substantiivia tärkeämpi.

Puhemies -
Kuten kerroitte, arvoisa komission jäsen, tästä asiasta keskustellaan tulevaisuudessa viikkoja, kuukausia, vuosia ja mahdollisesti sukupolvien ajan. Mutta kiitokset siitä nyt..

Satunnaispäästöistä aiheutuva meren pilaantuminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana McKennan laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A5-0003/99) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi satunnaispäästöistä aiheutuvaan meren pilaantumiseen liittyvästä yhteisön yhteistyöjärjestelmästä

McKenna
. (EN) Arvoisa puhemies, olen melko pettynyt, koska asiasta vastaava komission jäsen Bjerregaard ei ole paikalla. On melko turhauttavaa, että asiasta vastaava komission jäsen ei ole paikalla ja että paikalla on joku sellainen, joka ei vastaa tämän alan asioista. Tämä saattaa keskustelut tässä parlamentissa naurettavaan valoon.
Satunnaispäästöistä ja toiminnallisista päästöistä aiheutuva merien pilaantuminen on yksi suurimmista läntisen Euroopan meri- ja rannikkoalueiden uhkista. Nämä alueet kuuluvat maailman tehokkaimmin teollistuneisiin. Kemikaaleja, radioaktiivisia aineita ja hiilivetyjä päästetään täällä rutiininomaisesti meriin ja niitä kuljetetaan rahtilaivoilla. Näillä alueilla sijaitsevat myös erittäin tiheät laivaliikenteen keskittymät ja useat maailman vilkkaimmin liikennöidyistä laivaväylistä. On olemassa useita murheellisia esimerkkejä tankkereista tai muista vaarallista lastia kuljettavista aluksista, jotka ovat satunnaispäästöillään saastuttaneet merialueita. On ollut pikemminkin hyvää onnea kuin huolellista suunnittelua, että radioaktiivisia aineita kuljettaville aluksille ei vielä ole sattunut vakavaa onnettomuutta, jossa meriin olisi päässyt radioaktiivista ainetta, vaikkakin muutama vuosi sitten tapahtui onnettomuus, jossa uraanifluorivetyä Ranskasta Riikaan kuljettanut alus upposi. Kuitenkin on kerrottu, että säiliöt ilmeisesti nostettiin ylös, ilman että haitallisia päästöjä olisi aiheutunut.
Meriä on vanhastaan käytetty teollisuusjätteiden lopullisena kaatopaikkana. Vaikka teollisuusjätteiden ja radioaktiivisten aineiden päästöt eivät ole loppuneet, jätteiden laskemista suoraan mereen, tulevia vaikutuksia ajattelematta, pidetään nykyisin tuomittavana. Niiden vuosien perintö, jolloin jätteitä laskettiin meriin, säilyy joka tapauksessa ja jätteet ovat muistuttaneet meitä aina silloin tällöin olemassaolostaan, usein vakavin seurauksin. Tämä perintö opettaa, että kun yritämme heittää jotakin menemään, se ei varsinaisesti mene yhtään mihinkään.
Tässä mietinnössä tähdennetään yhteistyön merkitystä meri- ja rannikkoalueiden satunnaispäästöjen torjunnassa. Lisäksi on tarpeen ulottaa merialueiden satunnaispäästöt käsittämään sekä toiminnalliset päästöt, historialliset että radioaktiiviset ja muut vahingolliset aineet. Satunnaispäästöjen ja toiminnallisten päästöjen aiheutuman merien pilaantumisen osalta todettakoon, että vaikka merionnettomuuksien vaikutuksiin on kiinnitetty täysin aiheellisesti paljon huomiota, kuitenkin pitkäaikaisessa saastekuormituksessa nimenomaan toiminnalliset päästöt ja hiilivetyjen, radioaktiivisten aineiden ja muiden vahingollisten aineiden päästöt huolestuttavat eniten huomaamattomuutensa vuoksi. Ympäristön kannalta ei ole merkitystä, onko kyse aineiden satunnaispäästöistä tai toiminnallisista päästöistä, sillä ympäristövaikutus säilyy.
Vaikka jäsenvaltiot ovat suurelta osin lopettaneet teollisuusjätteiden samoin kuin puolustusvoimien jätteiden, mm. ylijäämäammusten, upottamisen suoraan mereen, tällaiset kaatopaikat ovat yhä todellinen uhka kalastukselle, esimerkkinä Beaufort Dyke, joka ei ole kaukana kotirannikoltani, ja joissakin tapauksissa ne ovat uhka ihmisten turvallisuudelle. Kalastajien henki, samoin kuin rannikoilla vierailevien tai siellä elävien ihmisten terveys ja hyvinvointi ovat uhattuina. Koska meri on se äärimmäinen allas, johon suuri osa rannikolta ja jokia pitkin kulkeutuvasta teollisuusjätteestä laskee, nämäkin jätelähteet tulisi sisällyttää määritelmään.
Meriympäristön luonteeseen kuuluu rajattomuus, minkä takia yhden alueen saastuminen vaikuttaa laajalle. Siksi tarvitaan yhteisön laajuista yhteistyötä merien satunnaispäästöjen torjunnassa. Tiedottaminen hiilivetyjen, radioaktiivisten ja muiden vaarallisten aineiden merikuljetuksista ja jätepäästöistä, joiden laskemisella mereen on pitkät perinteet, on elintärkeää, kun valmistellaan ja koordinoidaan turvatoimia, jotta saasteonnettomuuksien aiheuttamia vaaroja ympäristölle ja ihmisten terveydelle kyetään vähentämään.
Tehokas vähentäminen edellyttää nopeaa toimintaa; mitä pitempään tilanne saa jatkua ilman, että sille tehdään mitään, sitä laajemmat ovat vaikutukset, kuten olemme voineet huomata. On liian myöhäistä ryhtyä peräämään tarvittavaa tietoa sitten, kun vakava saastevahinko on jo sattunut, niinpä on tarpeen ryhtyä toimiin aiemmin. Tiedonsaanti mahdollisten saasteongelmien laadusta ja laajuudesta on myös ehtona, jotta voidaan valmistautua tarkoituksenmukaisesti ja toimittaa tekniikkaa, laitteita ja henkilökuntaa sinne, missä niitä tarvitaan. On myös tarpeen avoimesti tiedottaa niistä riskeistä, joille ihmiset ja ympäristö altistuvat, ja lieventää suuren yleisön oikeutettua huolta riskien täsmällisellä arvioinnilla. Yleisön luottamus viranomaisiin syntyy tyhjentävistä vastauksista. Yleisöllä on oikeus tietää, mitä valmisteluja on käynnissä, millaiset materiaalit muodostavat uhkan ja millaisia vaikutuksia on odotettavissa. Näin ollen tiedottaminen on olennaisen tärkeää, koska sen avulla suuri yleisö voi hankkia tietoa, esimerkkinä hätäpuhelimet ja palvelunumerot. Tiedot on helppo saattaa julkisiksi ja ajantasaisiksi niin Internetiä kuin varta vasten luotuja kanavia käyttäen
Lopuksi todettakoon, että on sanomattakin on selvää, että kun meri- ja rannikkoalueet kerran ovat pilaantuneet tai saastuneet, niitä on mahdotonta puhdistaa täysin ja saattaa entiselleen. Joka tapauksessa tarvitaan yli valtionrajojen ulottuvaa nopeaa, tehokasta, riittävää ja kestävää toimintaa, jotta saasteonnettomuuden tullen ympäristölle ja kansalaisten terveydelle aiheutuvia haittoja voidaan lieventää. Ehdoton edellytys on tiedon välittäminen kaikille osapuolille. Käytettävissä on sekä tietokantoja että informaatioteknologiaa välttämättömän tiedonkulun turvaamiseksi eri valtioiden viranomaisten ja alueviranomaisten, kriisinhallinnasta vastaavien asiantuntijoiden ja suuren yleisön välillä. Tiedottaminen merialueiden saastumisen uhkan hiilivedyt, radioaktiiviset aineet, muut vahingolliset aineet laajuudesta auttaa varmistamaan, että tehokkaimmat mahdolliset torjuntakeinot ovat käytössä ja että niillä on ehdoton yleisön kannatus ja luottamus. Radioaktiivisten aineiden kohdalla komission edustaja puhui valiokuntakeskustelussa implisiittisyydestä, mutta me haluamme, että ne ovat eksplisiittisesti mukana. On melko selvää, että asia pitäisi nimenomaisesti mainita, ja mikäli se on jo epäsuorasti mukana, niin en ymmärrä, miksi on ongelmallista varmistaa eksplisiittisyys, koska ajan mittaan radioaktiivisista aineista tulee yhä suurempi vaaratekijä ja - kuten olen jo sanonut meillä on ollut onnea, koska vielä ei ole sattunut vakavaa onnettomuutta.

Lund
Arvoisa puhemies, satunnaispäästöistä aiheutuva meren pilaantuminen on itse asiassa hieman outo ilmaisu. Tämä ilmaisu ei mielestäni vaikuta tarpeeksi hälyttävältä olemassa olevan ongelman kannalta, eikä se vastaa mitenkään tilanteen vakavuutta. Ilmaisu pitää sisällään öljypäästöt, joista me kaikki tiedämme vakavia esimerkkejä. Me kaikki olemme nähneet kuvia tuhansista öljyn tahrimista linnuista. Ilmaisu pitää sisällään kuitenkin myös kaikki muut mahdolliset meriin päässeet terveydelle ja ympäristölle vaaralliset saasteet, joista aiheutuu usein suuria vahinkoja ja todellisia katastrofeja sekä ympäristölle että eläimille.
Vastuu on luonnollisesti jäsenvaltioilla, mutta mielestäni on oikein sanoa, että Euroopan tasoista yhteistyötä tarvitaan kahdesta syystä. Kyse on ensiksikin selvästi valtionrajojen yli ulottuvasta ympäristö- ja saasteongelmasta. Toiseksi meille on suuresti hyötyä siitä, että voimme vaihtaa kokemuksia ja asiantuntemusta toinen toistemme kanssa, jotta voisimme siten hyödyntää toinen toistemme kokemuksia ja tukea toisiamme pyrkiessämme ennalta ehkäisemään ja torjumaan vahinkoja. Tämä tunnustettiin EU:ssa jo 20 vuotta sitten, jolloin tehtiin ensimmäiset aloitteet tähän asiaan liittyvästä yhteistyöstä, ja nyt käsiteltävänä olevan ehdotuksen nojalla todellakin laajennetaan ja tehostetaan sitä yhteistyötä, joka aikoinaan aloitettiin.
Haluaisin viitata neljään kohtaan, joissa mielestäni on kyse erittäin hyödyllisistä uudistuksista, erityisesti kun otamme huomioon ympäristövaliokunnan esittämät tarkistukset. Parlamentin jäsen McKenna on käsitellyt laajasti näistä kohdista ensimmäistä, nimittäin sitä, että sekä satunnaispäästöistä aiheutuva meren pilaantuminen että vahingolliset aineet pitäisi määritellä laajasti. Kyse ei ole pelkästään öljypäästöistä. Yhtä tärkeää on määritellä se, että kyse on myös upotettujen sotatarvikkeiden aiheuttamista päästöistä. Kyse voi olla radioaktiivisten aineiden päästöistä. Kyse voi olla hormonitoimintaa häiritsevistä päästöistä. Uskoakseni on tärkeää, että rajoitusten asettamisen sijaan määrittelemme asiat laajasti. Yhteistyöjärjestelmän on katettava kaikki nämä aineet.
Toinen asia, johon haluan viitata, on itse tietojärjestelmä, joka on mielestäni erittäin tärkeä. Se on yksinkertaisesti avaintyökalu, jotta voisimme tehdä tehokasta yhteistyötä tässä asiassa ja jotta voisimme nopeasti vaihtaa tietoja ja ryhtyä toimiin varhaisessa vaiheessa. Se on kuitenkin tärkeä myös sen vuoksi, että sen avulla voimme päästä saastuttajien jäljille sekä saattaa heidät vastuuseen ja rangaista heitä tilanteen vakavuuden mukaan.
Kolmas asia, jonka haluan mainita, on johdanto-osassa esitetty viittaus direktiiviehdotukseen, joka koskee aluksilla syntyvän jätteen vastaanottopalveluja satamissa. Mielestäni on hyvin tärkeää, että myös tämä kohta otetaan huomioon merellisen ympäristön vahinkojen ennalta ehkäisyssä. On tärkeää, että alusten on helppoa päästä jätteestä eroon.
Viimeinen asia, johon haluan ottaa kantaa, on Itä- ja Keski-Euroopan, Välimeren alueen ja Itämeren alueen naapureina olevien kolmansien maiden ottaminen mukaan yhteistyöhön. On erittäin tärkeää, että nämä maat osallistuvat yhteistyöhön, jotta se olisi tehokasta, ja sen vuoksi olen sitä mieltä, että on tärkeää, että tarkistuksessa viitataan siihen, että meidän on annettava taloudellista tukea näille maille, jotta ne voivat todella osallistua yhteistyöhön.
Näiden neljän esiin ottamani kohdan jälkeen haluan sanoa, että tuemme mielellämme ehdotusta ympäristövaliokunnan siihen tekemien tarkistusten jälkeen.

De Roo
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, haluan ryhmäni nimissä kiittää McKennaa sydämellisesti erinomaisesta mietinnöstä. Se koskee meren pilaantumisen seurantaa. Euroopan komission ehdotuksessa keskitytään erityisesti meressä oleviin öljyläikkiin. Se on tärkeä ongelma, mutta on muitakin ongelmia.
On oikein, että ympäristövaliokunta on lisännyt mukaan vaaralliset kemialliset aineet ja radioaktiivisuuden. Euroopan komission virkamiehet sanovat, että ne ovat jo epäsuorasti mukana tekstissä. Voiko arvoisa komission jäsen Bjerregaard tukea tätä myös suorasti? Miksei hän tosiasiassa ole paikalla? On oikein, että Kinnock on moittinut parlamenttia siitä, että parlamentin jäsenet eivät ole paikalla, eivätkä myöskään kysymysten esittäjät. Haluamme kuitenkin saada tietoja Euroopan komissiolta. Kaikella kunnioituksella, en usko, että Marín on vastuussa tästä alueesta.
Jotta suuri työ, vesiasioita koskeva puitedirektiivi, onnistuisi, on hyvin tärkeää seurata tarkasti veden pilaantumista. Tämä mietintö auttaa siinä valtavasti.
Jopa ydinenergian ja kloorikemian kannattajat voisivat äänestää tämän mietinnön puolesta, sillä tässä on kysymys vain radioaktiivisuutta ja kemiallisia aineita koskevista tiedoista. Tässä ei ole kysymys kemiantehtaiden tai ydinvoimaloiden sulkemisesta tai purkamisesta. Siksi pyydän kaikkia kollegoita äänestämään tämän mietinnön puolesta.

Fitzsimons
Arvoisa puhemies, olen yhtä mieltä McKennan mietinnön pääsisällöstä ja -linjauksista. Itse asiassa Irlannin itärannikkoa edustavana Euroopan parlamentin jäsenenä tämä on minua hyvin läheisesti koskettava aihe.
Huomiotani on kiinnittänyt se, että British Nuclear Fuels Oy on hakenut Britannian ympäristöministeriöltä lupaa päästää lähitulevaisuudessa suuria määriä teknetium 99:ää Irlanninmereen. Mikäli BNFL:n hakemus menee läpi, vaikkakin Irlanninmereen laskettavat teknetium 99-päästöt sillä puolittuvat, päästöt ovat edelleen 15-kertaiset vuoden 1992 päästötasoon verrattuna. Mikäli BNFL:llä on ongelmia sellaisten radioaktiivisten tuotteiden kuten teknetium 99:n kanssa, yhtiön pitäisi varastoida tuo jäte Britannian maaperään, eikä laskea sitä Irlanninmereen.
BNFL on ajoittanut aika hyvin Britannian hallitukselle osoittamansa hakemuksen, joka käsittelee sitä, kuinka paljon radioaktiivisia aineita yhtiö voi laskea Irlanninmereen. Sanon näin, koska 15. syyskuuta - kuluvan viikon keskiviikkona, varsin tapahtumien täyteisenä päivänä - on Ottawan kokouksen radioaktiivisia päästöjen käsitelleen komitean Britannian hallitukselle asettama määräpäivä, johon mennessä hallituksen olisi löydettävä ehdotuksia, kuinka parhaiten oleellisesti vähentää radioaktiivisia päästöjä meri- ja rannikkoalueille.
On muistettava, että merten pilaantumista käsitelleen Ottawan sopimuksen ydinajatuksena oli oleellisesti vähentää radioaktiivisten aineiden käyttöä. Tähän liittyvä selkeä suunnitelma on otettava käyttöön vuoteen 2000 mennessä. Tiedämme, että Britannian hallitus ei ole toistaiseksi tehnyt mitään Ottawan sopimuksessa asetettujen velvoitteidensa täytäntöönpanemiseksi. Odotan kiinnostuneena, kuinka Britannian ympäristöministeriö aikoo noudattaa lakisääteisiä sille tässä sopimuksessa asetettuja sitoumuksia. Koska Britannian hallitus käsittelee lopulliset asiaa koskevat yksityiskohdat, olisi muistettava, että ei ole olemassa turvallista säteilytasoa. Irlanninmeri ei saa olla BNFL:lle (British Nuclear Fuels) helppo ratkaisu, jolla päästään eroon radioaktiivisesta ydinjätteestä. Thorpin ydinvoimalaan vuonna 1993 kohdistuneen vastustuksen jälkeen ydinkäytöistä syntyvä radioaktiivisten päästöjen taso Cumbriassa on oleellisesti lisääntynyt.
Lopuksi voin kertoa tukevani mietinnön ehdotuksia. Irlannin näkökulmasta katsottuna luottaisimme enemmän Britannian valvontaviranomaisiin, mikäli ne hylkäisivät tämän hakemuksen kokonaisuudessaan. On Britannian hallituksen käsissä pakottaa BNFL löytämään vaihtoehtoisia teknisiä keinoja hoitaa näiden aineiden päästöt. Kiitän McKennaa hänen mietinnöstään.

Puhemies
Kollega Fitzsimons, teen puhemiehenä joka tapauksessa aina hieman myönnytyksiä puheajan osalta. Toivon kuitenkin, että tulevaisuudessa noudatatte kehotustani, kun ilmoitan nuijan kopautuksella, että puheaikanne on lopussa. Emme pysty noudattamaan mitään aikatauluja, jos joku yksinkertaisesti pihistää toisilta puheaikaa, sillä niinhän te juuri teitte.

Marín
Arvoisa puhemies, kiitän ympäristövaliokuntaa ja erityisesti sen esittelijää, jäsen McKennaa, sekä budjettivaliokunnan jäseniä heidän tekemästään työstä ja siitä kiinnostuksesta, jota he ovat osoittaneet tätä ehdotusta kohtaan. Olette varmaankin kanssani samaa mieltä siitä, kuinka tärkeä on tämä satunnaispäästöistä aiheutuvaan meren pilaantumiseen liittyvä yhteisön yhteistyöjärjestelmä, jolla pyritään tukemaan ja täydentämään jäsenvaltioiden työtä meren pilaantumisen alueella nimenomaan tämän työn tehostamiseksi. Tämä järjestelmä on jo osoittautunut erittäin arvokkaaksi, vakavissa kaatopaikkatapaukissa oli tarpeen yhdistää useiden jäsenvaltioiden työpanos.
29:stä ehdotetusta tarkistuksesta komissio voi hyväksyä kokonaan tai osittain 20 tarkistusta, jotka parantavat selvästi ehdotusta. Tarkistukset 3, 6, 8, 9 ja 13 ja osa tarkistuksesta 15 voidaan periaatteessa hyväksyä, vaikka haluaisimmekin, että ne kirjoitettaisiin uudelleen.
Loput 9 tarkistusta aiheuttavat ongelmia seuraavista syistä:
tarkistuksessa 1 ja osittain tarkistuksissa 5, 15 ja 24 viitataan erityisesti radioaktiivisten aineiden aiheuttamaan pilaantumiseen, vaikka niitä koskevat säädökset sisältyvät jo epäsuorasti ehdotukseen. Lisäksi voimassa olevat Välimeren, Itämeren ja Pohjanmeren suojelua koskevat kansainväliset yleissopimukset, joissa yhteisö on yhtenä sopimuksen osapuolena, noudattavat kaikki samaa linjaa, eli niissä ei mainita konkreettisesti mitään ainetta;
tarkistusten 10, 11, 12, 17 ja 18 ja tarkistuksen 22 alkuosan tavoitteena on parantaa yhteistyötä Phare-, Tacis- ja Meda-ohjelmiin osallistuvien maiden kanssa. Tämä lisäys saattaa vaikeuttaa huomattavasti hallintoa, kun otetaan huomioon erot päätöksentekoprosessien ja ehdotetun yhteistyöjärjestelmän välillä;
tarkistus 22 ei ole komission mielestä äskettäin tehdyn komitologiaa koskevan päätöksen mukainen;
tarkistus 23 loukkaa mielestämme komission aloiteoikeutta.
Näistä täsmennyksistä huolimatta olen vakuuttunut siitä, että parlamentin myötävaikutuksella ja tuella tämä ehdotus voidaan hyväksyä nopeasti, jotta taattaisiin jatkuvuus nykyisen yhteisön toiminnan ja tämän ohjelman välillä, jonka voimaantulopäiväksi ehdotetaan 1. tammikuuta 2000.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.

Ympäristötarkastukset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Jacksonin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0002/99) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston suositukseksi ympäristötarkastusten vähimmäisvaatimuksista jäsenvaltioissa (KOM(1998)0772 - C4-0073/1999 - 1998/0358(COD) (ennen 1998/0358(SYN)).

Jackson
, esittelijä. (EN) Arvoisa puhemies, esittelen ehdotuksen neuvoston suositukseksi ympäristötarkastusten vähimmäisvaatimuksista. Tärkein asia mietinnössäni on, että hylkään siinä ajatuksen siitä, että sen tulisi olla suositus, ja tässä minulla on valiokunnan tuki takanani. Haluan varmistaa, että tästä välineestä itse asiassa tehdään direktiivi. Olen aivan varma, että komission jäsen Marín puheessaan, jota hän käy juuri nyt huolestuneena läpi, torjuu sen, minkä aion sanoa.
Tämä on erittäin tärkeä kohta ja se on ihmisten monissa jäsenvaltioissa Euroopan unionia kohtaan tuntemien pettymystä aiheuttavien seikkojen taustalla. Se perustuu havaintoon siitä, että Euroopan unionissa hyväksytään säännöksiä, joita ei sitten panna täytäntöön yleisesti kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa. En tiedä muista Euroopan parlamentin kollegoistani, mutta tämä asia oli ilman muuta eräs arvostelua Euroopan unionia kohtaan herättäneistä kohdista Euroopan parlamentin vaalikampanjoiden aikana, siinä muodossa kuin ne Britanniassa käytiin.
Tilanne on tällä hetkellä sellainen, että juuri nyt tuomioistuimessa on vireillä yli 80 kannetta 11 jäsenvaltiota vastaan Euroopan unionin ympäristölainsäädännön rikkomuksista. Äskettäisen jätteiden käsittelyä kaatopaikoilla käsitelleen direktiivin esittelijänä tiedän, että tällä hetkellä tapahtuu niin, että Euroopan komissio ehdottaa säännöksiä siltä pohjalta, että ne hyväksyttäisiin ja pantaisiin asianmukaisesti täytäntöön kaikissa jäsenvaltiossa, kun taas samanaikaisesti Euroopan unionin samainen pääosasto aivan hyvin tietää, että joillakin politiikan aloilla ei ole olemassa lainkaan tarkastuslaitosta, joka huolehtisi siitä, että lainsäädäntö pantaisiin täytäntöön muutamissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa.
Euroopan komission ratkaisu ongelmaan ovat olleet useista jäsenvaltioista peräisin olevien tarkastajien tapaamiset aika ajoin tarkoituksena yrittää parantaa tekniikoita ja tehdä tällaisesta suositus. Siinä ei ole mitään erityisen radikaalia. Minä muiden ympäristöasioiden valiokunnan jäsenten tavoin pidän tätä pahan kerran riittämättömänä. Niin kauan kuin kyseessä ei ole direktiivi, ei ole tosiasiassa mitään kimmoketta, joka saisi liikettä niihin jäsenvaltioihin, jotka tällä hetkellä viivyttelevät minkäänlaisiin toimiin ryhtymisessä.
Suosituksen muuttamisesta direktiiviksi koituu kaksi etua: ensiksi se luo sysäyksen muutosten toteuttamiselle viime kädessä rahallisten sanktioiden uhalla. Toiseksi ottamalla direktiivin perustaksi ehdotetun suosituksen teksti, joka meillä on edessämme, vältetään liian ohjailevan ja yksityiskohtaisen direktiivin luominen. Ihmiset haluavat, että säännökset pannaan täytäntöön. He eivät halua turhaa byrokratiaa. Direktiiviksi muuttamisella saamme käyttöömme välineen, jolla voimme selvittää Euroopan komission ja parlamentin jäsenten avulla, tekeekö kukaan oikeastaan mitään. On todennäköistä, että mikäli jätämme sen suositukseksi, joku noin viiden vuoden aikana saattaa muistaa tai sitten ei muista raportoida Euroopan parlamentille, että suositus hyväksyttiin ja että se ei johtanut juuri mihinkään. Direktiivi on lainvoimainen ja meidän mielestämme juuri sitä tarvitaan.
Huomaan Vihreiden ehdottaneen tarkistusta, jossa kiinnitetään huomio Euroopan parlamentin kantaan siitä, että olisi oltava jonkinlainen Euroopan unionin ympäristötarkastuslaitos. Tässä asiassa meidän täytyy edetä hyvin varovaisesti, mikäli emme halua lisää byrokratiaa jäsenvaltioiden kiusaksi. On paljon parempi, että meillä on toimiva lainsäädäntö, jolla varmistetaan, että kaikissa jäsenvaltioissa on a) ympäristötarkastuslaitos ja että b) se hoitaa tehtävänsä suunnilleen samojen normien mukaan, kuin että perustaisimme ylikansallisen ympäristötarkastuslaitoksen kaikkine tiedonkulku- ja tiedonhankintaongelmineen. Tämä on mahdollista vain tarkastuslaitoksen avulla. Suositus on pahan kerran riittämätön.

Lienemann
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin sanoa sosialistiryhmän puolesta, että tuemme täysin parlamentin jäsen Jacksonin mietintöä. Asia on mielestäni merkittävä. Dioksiinikriisi, vaikka se ei olekaan tämän mietinnön varsinainen aihe, on osoittanut meille, että voimme laatia minkälaisia unionin direktiivejä, suosituksia tai lakeja tahansa, mutta jos tarkastuksilla ei varmisteta sitä, että näitä säädöksiä sovelletaan, vaarana on mielestäni se, että maanmiehemme alkavat epäillä perinpohjaisesti unionin tehokkuutta ja näiden normien hyödyllisyyttä.
Meidän on siis yhteisöllistettävä valvonta ja tarkastukset. On löydettävä tietenkin oikea tasapaino jäsenvaltioiden vastuun ja unionin toiminnan välillä. Tuemme tässä asiassa parlamentin jäsen Jacksonin vaatimusta, jonka mukaan ei pidä tyytyä suosituksiin vaan on laadittava todellinen direktiivi, jossa vahvistetaan tarkat vaatimukset, jotka jokaisen jäsenvaltion on täytettävä tarkastustensa toteuttamisessa.
Tuemme siis kaikkia tarkistuksia ja toivomme komission kiinnittävän huomiota siihen, että on välttämätöntä asettaa tiukat kehykset. Olemme kuulleet uutta komission jäsen Wallströmiä, jolle esitimme kysymyksen lakien tehokkuudesta. Hän sanoi, että komissio aikoo toimia kurinalaisemmin, jotta tarkastukset olisivat vihdoinkin tehokkaita ja tinkimättömiä. Toivomme siis, että parlamentin tekemät tarkistukset hyväksytään.
Sanon lopuksi, että kokemamme dioksiinikriisi on meille esimerkkinä siitä, mikä meitä uhkaa. Joko kuljemme eteenpäin järkevästi ja tarkasti kohti tehokkaita unionin tasoisia tarkastuksia, jotka jäsenvaltiot toteuttavat unionin edun mukaisesti. Silloin meidän on kuitenkin toisessa vaiheessa nimettävä unionin tarkastajia sanoisin ylitarkastajia jotka voivat tutkia, toimivatko jäsenvaltioiden tarkastukset.
Tai sitten emme tee niin, ja silloin meidän on turvauduttava ensimmäisen kriisin sattuessa joka johtuisi siitä, että jokin jäsenvaltio laiminlyö tarkastukset, ja siitä, että tarkastuksilla ei ole unionin laajuista ulottuvuutta itsenäiseen virastoon, joka meidän on perustettava hoitamaan esimerkiksi elintarviketeollisuuden kysymystä, kuten arvelimme käsitellessämme tätä kysymystä.
Mielestäni tämä ei ole hyvä ratkaisu. Hyvä ratkaisu on se, että teemme tarkastuksia, luomme valvontaa ja sääntöjä, joita unionia edustavat tahot ohjaavat poliittisesti ja joista Euroopan parlamentti on täydessä vastuussa. Toivomme siis, että komissio kiinnittää huomiota Jacksonin mietinnön ehdotuksiin, jotta saisimme aikaan direktiivin ja jotta siirtyisimme vihdoinkin yhteisön suorittamien tarkastusten osalta uuteen vaiheeseen.

Davies
Arvoisa puhemies, monet arvostelevat Euroopan unionia, mutta harva protestoi sen ryhtyessä toimiin ilmamme, jokiemme, meriemme ja maamme suojelemiseksi, koska ihmiset kaikkialla ovat huomanneet, että saastuminen ei kunnioita valtioiden välisiä rajoja ja että sitä voidaan tehokkaasti torjua vain valtioiden välisellä yhteistyöllä. On suureksi kunniaksi Euroopalle, että se on kärjessä ympäristöä suojelevan lainsäädännön käyttöönotossa. Mutta ne, jotka tavoittelevat taloudellista voittoa hinnalla millä hyvänsä, ovat kyynisesti välittämättä sellaisista laeista, joita ei panna yhtäläisesti täytäntöön kaikissa 15 jäsenvaltiossa. Tämä luo epäoikeudenmukaisuutta ja mahdollisesti nostattaa vihamielisyyttä kaikissa niissä, jotka noudattavat sääntöjä.
Kenelläkään meistä ei ole tietenkään syytä ylemmyydentuntoon. Minkään jäsenvaltion paperit eivät ole täysin puhtaat ympäristölainsäädännön täytäntöönpanossa. Tämä mietintö vie meitä askeleen eteenpäin ja osoittaa parlamentin parhaimmillaan olevan yleisen edun puolustaja. Työssä painotetaan sitä, miten sitoutuneita olemme ympäristömme suojeluun sekä samojen menettelyjen soveltamiseen kussakin jäsenvaltiossa, sekä lujitetaan merkittävästi komission hyvää tarkoittavia, mutta rehellisesti sanottuna riittämättömiä suosituksia tarkastusmenettelyistä, joilla ei voida taata, että parannuksia tosiaan tapahtuu. Lisäksi mietinnössä pohjustetaan yksityiskohtaista toimintaohjelmaa, jolla varmistetaan, että olemassa olevat lait pannaan asianmukaisesti täytäntöön realistisen, mutta tiukan aikataulun mukaisesti.
Mietintöluonnoksessa on muutamia kohtia, joita muutaman hyvin pienen tiivistävän korjauksen uskoisin parantavan. Olen listannut muutamia pieniä iloja, joita neitsytpuheen pitäminen tässä parlamentissa tarjoaa, esimerkkinä se, että puheita saatetaan todella käsitellä ansioiden takia eikä arvioida niinkään puoluepoliittisesti. Tämän mietinnön ydin sekä oma huolenaiheeni, kuten parlamentin jäsen Jackson kertoi, on siinä, että komissio ei antane ehdotukselle kannatustaan. Onnittelen parlamentin jäsen Jacksonia hänen tekemästään työstä. Uskon vahvasti, että tämä työ ansaitsee parlamentin täyden tuen ja että sekä komissiolle että neuvostolle olisi lähetettävä sellainen viesti, että näitä keskeisiä toimia ei pitäisi vesittää tai heikentää millään tavoin.

De Roo
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, Jackson on laatinut hyvän mietinnön ympäristölakien noudattamisen ongelmista. Minun ryhmäni tukee vahvasti tätä mietintöä. Meidän täytyy kuitenkin Euroopan unionina pyrkiä kohti riippumattomia ympäristötarkastuksia. Nyt maiden, jotka eivät noudata ympäristölakeja, täytyy valvoa itse itseään. Sehän ei toimi.
Tällä mietinnöllä yritetään todellisella poliittisella tavalla saada jumiutunut asia jälleen liikkeelle. Kaikki kunnia tällaiselle, mutta pitkällä aikavälillä tarvitaan enemmän. Jos on kysymys kartellien muodostumisesta ja kilpailuoikeudesta, yhteisön virkamiehet yhdessä kansallisten tutkintaviranomaisten kanssa tunkeutuvat etukäteen ilmoittamatta yrityksiin ja voivat takavarikoida kirjanpidon. Ympäristötarkastuksissa emme ole vielä läheskään niin pitkällä. Mutta jos talous ja ympäristö olisivat yhtä tärkeitä asioita, ennakkoon ilmoittamattomat eurooppalaiset ympäristötarkastukset olisivat myös mahdollisia.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, annan tukeni Jacksonin mietinnölle, jossa on paljon järkeviä ajatuksia, varsinkin se, että emme halua suositusta vaan direktiivin. Jos meillä olisi näinä päivinä Kreikassa ja erityisesti Ateenassa ollut käytössämme ympäristötarkastus edes Jacksonin suosittelemassa muodossa, olisimme välittömästi ryhtyneet suojelemaan maata ja kaupunkiympäristöä, niin että olisimme voineet välttää suurimman osan niistä kuolonuhreista, loukkaantumisista ja kotien menetyksistä, joista pääkaupungissamme on kärsitty.
Tästä syystä tuemme ehdotusta ympäristöhaittojen tarkastuksista. Arvoisa puhemies, haluaisin vain lisätä kaksi huomautusta: ensimmäinen koskee pientä erimielisyyttä Jacksonin kanssa. Minäkin olen sitä mieltä, että valvonta pitäisi joskus toteuttaa myös yhteisöllisellä, Euroopan laajuisella tasolla. Ei ole kuitenkaan tarpeellista tai välttämätöntä, kuten Jackson sanoo, lisätä byrokratiaa. On olemassa muita tapoja hankkia näytteitä, menettely voi tapahtua ehkä korkeammalla tasolla, mutta joka tapauksessa byrokratia ei ole välttämätöntä. Toisaalta mietinnössä yhtenäistetään säännöt, mikä nähdäkseni tyydyttää kaikkia niitä Euroopan unionin kansalaisia, jotka haluavat sekä panna lainsäädännön täytäntöön että soveltaa sitä samalla tavoin kaikissa maissa
Toinen huomautus - joka kumpuaa siitä ahdistuksesta ja suuresta surusta, jonka Ateenan maanjäristykset minussa herättävät -, on se, että siihen ympäristölainsäädäntöön, jota meidän pitää valvoa ja soveltaa, ei sisälly vielä tai ei sisälly riittävästi lainsäädäntöä, säännöksiä, jotka koskevat maankäyttöä, kaupunkiympäristöä ja ympäristöhaittoja kaupunkialueella.
Toivon, että voimme tuoda keskusteluun nämä kaksi huomautusta niin, ettei siitä koidu haittaa yleiselle teemalle, josta saamme kiittää Jacksonin mietintöä, ja haluan vielä kerran ilmaista tukeni mietinnölle.

Blokland
Arvoisa puhemies, me kannatamme Euroopan parlamentissa ympäristönsuojelua. Jos kaikki menee hyvin, jäsenvaltiot saattavat direktiivit, asetukset ja suositukset asianmukaisesti voimaan. On itsestään selvää, että ympäristöoikeuden hyvä voimaansaattaminen ja täytäntöönpano on hyvin tärkeää ympäristönsuojelun kannalta.
Ei voi olla niin, että tietyn jäsenvaltion teollisuudella saa olla saastepäästöjä paljon enemmän kuin vastaavalla teollisuudella toisessa jäsenvaltiossa. Seurauksena olisi, että tuotanto siirtyy siihen maahan, jossa on voimassa huonoimmat ympäristöä koskevat säännöt. Silloin ympäristö olisi suuri häviäjä, ja ympäristölainsäädännön vakavasti ottavia jäsenvaltioita rangaistaisiin siitä.
Siksi meidän täytyy tulevalla kaudella käyttää paljon aikaa ja energiaa voimaansaattamisen ja täytäntöönpanon parantamiseksi, jotta olisi riittävät takeet siitä, että politiikkamme tosiaankin parantaa ympäristöä. Haluan painottaa EU:n ympäristölainsäädännön yhtäläistä kvalitatiivista täytäntöönpanoa. Sisämarkkinoiden olemassaolo oikeuttaa pyrkimään yhtäläisiin kilpailuedellytyksiin.
Millä tavalla tämä voidaan tehdä parhaiten? On nimittäin niin, että jäsenvaltioilla on toissijaisuusperiaatteen puitteissa toimivalta saattaa voimaan eurooppalaisia direktiivejä. Jäsenvaltiot ovat myös täysin itse vastuussa eurooppalaisen ympäristölainsäädännön voimaansaattamisesta. Pienen epäröinnin jälkeen olen vakuuttunut Jacksonin perusteluista sille, että jäsenvaltioissa suoritettavien ympäristötarkastusten vähimmäisvaatimukset määrättäisiin direktiivillä eikä pitäydyttäisi Euroopan komission ehdotuksessa ei-sitovaksi suositukseksi. Tätä ympäristötarkastuksia koskevaa direktiiviä ei kuitenkaan saa laajentaa edelleen tulevaisuudessa.

Marín
Arvoisa puhemies, Jacksonin esittelemässä mietinnössä on itse asiassa yksi seikka, joka ei liity niinkään sisältöön, vaan sen oikeudellisen muodon valintaan, jolla voidaan yrittää ratkaista jäsenvaltioiden ympäristönsuojelua koskeviin vähimmäisvaatimuksiin liittyvä ongelma. Komissio on todellakin ehdottanut suositusta. Parlamentti haluaisi korostan, ettei niinkään sisältöön liittyvän ongelman vuoksi, koska komission ehdottamaan suositukseen ei ole tehty minkäänlaisia perusteellisia tarkistuksia , että kyseessä olisi direktiivi.
Minkä vuoksi komissio on ajatellut, että juuri tässä tapauksessa olisi parempi ehdottaa suositusta eikä direktiiviä? Arvoisa puhemies, ensinnäkin sen vuoksi, että ennen kuin komissio tekee lainsäädäntöehdotuksen, se luonnollisestikin kuulee jäsenvaltioiden mielipidettä kyseisestä asiasta. Vain yksi 15 jäsenvaltiosta kannattaa direktiiviä.
Jälleen kerran törmäämme ongelmaan, joka on todellinen vaihtoehto paholaiselle: kun Euroopan komissio ehdottaa suositusta, te haluatte direktiiviä, ja kun komissio ehdottaa direktiiviä, olisi annettava suosituksia, koska on noudatettava toissijaisuusperiaatetta.
Näin ollen tämä on todella vaikeaa, kun otetaan huomioon, että 15 jäsenvaltiosta 14 pitää suositusta parempana. Ensinnäkin sen vuoksi, että toisinaan on soveliasta noudattaa toissijaisuusperiaatetta. Toiseksi, koska pidämme jaettua vastuuta parempana. Kolmanneksi, koska tässä tapauksessa on kyse ohjelman sisäisestä toimesta, joka ei sulje pois sitä mahdollisuutta, että tulevaisuudessa otetaan käsiteltäväksi direktiiviehdotus, mikäli suositus osoittautuu riittämättömäksi.
Ensinnäkin kyse on siis vain pragmaattisesta lähestymistavasta, koska tiedämme, että suurin osa jäsenvaltioista ei halua direktiiviä. Toiseksi turvauduttaisiin toissijaisuusperiaatteeseen. Ja kolmanneksi, komission mielestä on parempi valvoa tätä ohjelmaa suositusten avulla, katsoa, millaisiin tuloksiin tämä paremman yhteistyön vaihe johtaa tarkastusten osalta, ja tulevaisuudessa, jos komission pitää sitä otollisena, yrittää esittää direktiiviä. Nämä selitykset voin antaa Euroopan komission puolesta.

Jackson
. (EN) Arvoisa puhemies, palaan pikaisesti tähän aiheeseen. Ymmärrän komission jäsenen näkökannan toissijaisuusperiaatteesta, mutta me parlamentissa puhumme sellaisen vähimmäispuitedirektiivin puolesta, joka ei loukkaa toissijaisuusperiaatetta ja joka ratkaisee ongelman asettamalla jäsenvaltioiden velvollisuudeksi perustaa tarkastuslaitos tiettyjen laajojen suuntaviivojen mukaan.
Toiseksi haluaisin kysyä komission jäseneltä, koska me kaikki yritämme saada jäsenvaltioita muuttamaan mieltään, voisiko hän paljastaa meille erään salaisuuden avoimuuden nimissä. Mikä jäsenvaltio ei tarvitse meidän lobbaustamme?

Marín
Parlamentin jäsen Jackson, mitä avoimuuteen tulee, se sopii minulle mainiosti. Ainoa maa, joka kannatti direktiivin laatimista, oli Tanska. Loput jäsenvaltiot vastustivat sitä.
Sanon teille vielä kerran, miksi toiset kollegani eivät ole paikalla: se johtuu siitä, että olen nyt komission puheenjohtaja, ja koska minulla on taipumusta olla aina "viimeinen mohikaani", päätin edustaa komissiota koko viikon, jotta uudet kollegani voisivat kokoontua ensi keskiviikkona. COREPERin on nimittäin kokoonnuttava Brysselissä. COREPERin on tehtävä päätös. Uuden päätöksen on oltava virallisessa muodossa Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä 16. syyskuuta klo 00.00, ja sen vuoksi hallintokoneisto on pantava käyntiin.
Ajatelkaa kuitenkin asiaa. Direktiivin esittäminen silloin, kun te tiedätte ennalta, että 14 jäsenvaltiota vastustaa sitä, vaatisi todellista sankaruutta. Kokeilkaa sitä. Yksi niistä asioista, joista tulette neuvottelemaan "Prodin komission" kanssa Euroopan parlamentissa, on lainsäädäntöä koskevaan aloiteoikeuteen liittyvän vastuun jakaminen. Mielestäni siitä tulee olemaan paljon hyötyä Euroopan parlamentille, sillä tulette kenties huomaamaan, että on paljon vaikeampaa työskennellä ministerineuvoston kanssa kuin vain laatia mietintö.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 20.52.)

