
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan ja komission julkilausumat Lähi-idästä. 
Solana,
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää teitä vielä kerran siitä, että saan puhua tässä parlamentin täysistunnossa. Tarkoituksenani on kertoa teille eräästä erittäin ajankohtaisesta asiasta eli Lähi-idän tilanteesta. Tiedän, että tämä on kaikkien teidän erityinen huolenaiheenne.
Lähi-idän tilanne on jälleen kerran hälyttävä. Ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta hyväksyi eilen jäsen Menendez del Vallen laatiman mietinnön. Sillä viestitettiin parlamentin määrätietoisesta päätöksestä osallistua aktiivisesti rauhanprosessiin. Olen varma siitä, että mietinnöstä on suuri apu rauhanpyrkimyksissä, sillä sen ansiot on jo todettu.
Olen keskustellut jäsen Menendez del Vallen kanssa useaan otteeseen. Pyrimme yhdessä varmistamaan, että mietintö sisältää kaikki ne seikat, joiden avulla voidaan päästä Euroopan lähestymistavan mukaiseen ratkaisuun.
Muutamina viime viikkoina saimme hetken hengähdystauon, jonka aikana ilmapiiri oli rauhasta huolimatta jännittynyt. Valitettavasti tyven osoittautui hauraaksi ja särkyi viime päivien dramaattisten tapahtumien myötä. Saimme jälleen kerran muistutuksen siitä, kuinka olennainen osa jännitteet, väkivalta, tuhoaminen ja kuolema ovat alueen jokapäiväistä elämää.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minun täytyy myöntää, että turhautuminen on vallannut minutkin. Olen turhautunut siksi, että tuhoisa verenvuodatus jatkuu edelleen Lähi-idässä. Ihmishenkiä menetetään jatkuvasti aivan turhaan.
Lisäksi olen turhautunut siksi, etteivät israelilaiset ja palestiinalaiset ole pystyneet pitämään tai halunneet pitää muutama viikko sitten Akabassa antamiaan juhlallisia lupauksia. Olen turhautunut siksi, että alueen tilanne on hälyttävän jännittynyt, ja siksi, että yhä harvemmat ihmiset uskovat enää, että kvartetin tukema rauhansuunnitelma voi tuoda ratkaisun tilanteeseen. Eniten minua kuitenkin turhauttaa se, että epätoivo, joka on vallannut niin monet arabit ja israelilaiset, saattaa juurtua myös meidän mieliimme ja vallata myös meidän poliittiset johtajamme ja kansalaisemme.
On erittäin tärkeää, ettemme anna tämän turhautumisen hämärtää näkökykyämme. Tilanteen erityisen vakavuuden ja yhteisen huolemme on päinvastoin kannustettava meitä yhä suurempiin ponnistuksiin ja motivoitava meitä, jotta pysymme valppaina ja otamme kannettavaksi kaikki velvollisuutemme ja vastuumme.
Jokainen meistä miettii, mitä vielä voitaisiin tehdä. Pohdimme, voiko unioni tehdä vielä jotain ja onko rauhansuunnitelma lainkaan toimiva. Olemme myös huolissamme siitä, että nykytilanne voi riistäytyä alueelliseksi konfliktiksi. Kaikki tämä on tullut esille julkisuudessa ja varmasti myös yksityisissä keskusteluissa.
Haluaisin nyt käsitellä muutaman minuutin ajan kutakin näistä seikoista.
Aloitan rauhansuunnitelmasta. Mielestäni huolestuminen on oikeutettua. Voidaan todellakin olla sitä mieltä, että ohjelmalla, jossa toimet on tarkoitus toteuttaa tietyn aikataulun mukaisesti, ei ole kovinkaan paljon merkitystä, jos osapuolet ovat haluttomia toteuttamaan näitä toimia. On totta, että ilman kaikkien osapuolten sitoutumista edistymistä tapahtuu hyvin vähän. Haluan tehdä selväksi myös sen, että vaikka edessämme onkin valtavia vaikeuksia, mielestäni rauhansuunnitelmalle ei ole vaihtoehtoja. Pitkään haaveena ollutta yhteistä tavoitetta siitä, että kaksi valtiota, Israel ja Palestiina, voisivat elää rinnakkain rauhanomaisesti ja turvassa, ei saa unohtaa viime päivien traagisten tapahtumien vuoksi. Rauhansuunnitelma sisältää kunnianhimoisen tavoitteen, johon on tarkoitus päästä vuonna 2005. Tuolloin molempien edellä mainittujen valtioiden pitäisi olla olemassa. Kansainvälisen yhteisön on sitouduttava tavoitteeseen entistä tiiviimmin, jos se vain on mahdollista. Toimien vauhdittaminen on ennen kaikkea kvartetin vastuulla. 
Hyvät parlamentin jäsenet, Eurooppa tukee rauhansuunnitelmaa koskevaa aloitetta. Se oli mukana myös kvartetin suunnittelussa ja perustamisessa. Pystyimme luomaan uuden poliittisen foorumin, jolla helpotetaan Yhdysvaltain suoraa osallistumista osana yhteistä toimintaa. Keskustelu loppui siitä, kuka toimisi vilpittömänä välittäjänä.
Kvartetin jäsenet tapasivat muutama päivä sitten New Yorkissa. Voin vakuuttaa teille, että viimeaikaisista synkistä ennusteista huolimatta kvartetti on edelleen toiminnassa ja että se muodostaa edelleen kaikkien rauhanpyrkimysten polttopisteen. Kvartetin jäsenet sitoutuivat virallisesti tapaamaan uudelleen ennen vuoden loppua. Tästä ilmoitettiin kokouksen päätteeksi. Euroopan painostuksen johdosta sovittiin myös siitä, että erityisedustajien olisi tavattava säännöllisesti. Nämä henkilöt asuvat alueella, ja heillä on näin ollen parhaat mahdollisuudet antaa kvartetin jäsenille käsitys tilanteesta, jotta asianmukaisia yhteisiä toimia voidaan toteuttaa. Toimemme on myös tarkoitus sovittaa tehokkaasti yhteen.
Hyvät parlamentin jäsenet, pelkkä julistus rauhansuunnitelman jatkuvasta voimassaolosta ei riitä. Tarvitaan erityistoimia, jotta nykyinen pattitilanne saadaan laukaistua. Tällä tavoin kumpikin osapuoli voisi havaita toisen olevan halukas etenemään rauhanpyrkimyksissä. Näitä toimia tarvitaan välttämättömän luottamuksen luomiseksi, ja ne on pystyttävä todentamaan. Rauhansuunnitelman laadintavaiheessa vaadimme aiempien kokemusten perusteella todentamismekanismin käyttöön ottamista. Siitä on nyt saatava toimintakelpoinen mahdollisimman pian.
Palestiinalaishallinnon uusi pääministeri Abu Ala työskentelee todennäköisesti edelleen Palestiinan uuden hallituksen muodostamisen parissa, ja olosuhteet ovat luultavasti erittäin vaikeat. Hän on ehkä jo onnistunut siinä. Tunnen Abu Alan useiden vuosien takaa ja kunnioitan häntä. Hänellä on erittäin paljon kokemusta vaikeista tilanteista. Uuden palestiinalaishallinnon on otettava tilanne hallintaansa mahdollisimman pian.
Olen käynyt Abu Alan kanssa puhelinkeskusteluja lähes päivittäin. Turvallisuuden osalta ei ole epäilystäkään siitä, että hänen on alkajaisiksi palautettava järjestys palestiinalaishallinnon turvallisuuspalveluun. Abu Ala voisi seurata valtiovarainministeri Salam Fayadin jalanjälkiä, sillä tämä on onnistunut saamaan vastuullaan olevan alan järjestykseen. Kauhistuttavia terroristi-iskuja, joita Israelin kansaa vastaan tehdään aivan liian usein, ei yksinkertaisesti voida hyväksyä. Jom Kippurin aattona Haifassa tapahtunut isku on taas yksi esimerkki siitä, mitä ei enää saa tapahtua. Palestiinalaishallinnon on lopetettava tämä vitsaus palestiinalaisten oman edun vuoksi.
Palestiinan kansan edun vuoksi myös taloudellisia ja sosiaalisia uudistuksia on jatkettava. Eurooppa tarjoaa Abu Alalle ja hänen hallitukselleen järkkymättömän ja aktiivisen tukensa uudistustoimia varten.
Jotta uuden palestiinalaishallinnon toimet tuottaisivat hedelmää, on kuitenkin äärimmäisen tärkeää, että se voi luottaa ennen kaikkea Israelin hallituksen tukeen. Rauhansuunnitelmassa Israelin hallitukselle asetetaan useita keskeisiä velvoitteita. Israelin on lopetettava siirtokuntapolitiikkansa noudattaminen ja myös turvamuurin rakentaminen. Turvamuuri ulottuu yli vuoden 1967 rajojen. Lisäksi Israelin on lopetettava palestiinalaisiin kohdistuvat täsmämurhat ja muut toimet, jotka mielestämme rikkovat kansainvälistä oikeutta. Israelilaisten ja palestiinalaisten on saatava uusi mahdollisuus jatkaa yhteistyötä.
Lopuksi haluan sanoa muutaman sanan alueellisesta vakaudesta. Euroopan unionin sekä sen jäsenvaltioiden, toimielinten ja kansalaisten päättäväisyydestä torjua terrorismi ja tuomita se ei pitäisi olla epäilystäkään. Israelin hallituksella on oikeus toteuttaa toimia kansalaistensa suojelemiseksi terrorismilta; tämä on itse asiassa sen velvollisuus. Jos terrorismia halutaan torjua tehokkaasti, toimet on kuitenkin toteutettava kansainvälisen oikeuden mukaisesti. Tämä on tärkeintä. Lähi-itä on erittäin räjähdysherkkä maanosa. Osapuolten toteuttamien toimien on oltava sellaisia, että niillä vähennetään jännitteitä eikä lisätä niitä.
Myös arabiystäviämme kehotetaan sitoutumaan rauhanpyrkimyksiin. Heidän olisi jatkettava Saudi-Arabian tekemän ja viime maaliskuussa Beirutissa pidetyssä arabiliiton huippukokouksessa hyväksytyn aloitteen toteuttamista. Aloite on edelleen voimassa, ja kvartetti tukee sitä täysin.
Seuraavat pari viikkoa ovat selvästikin ratkaisevat. Kvartetin kaikkien jäsenten on tulevina päivinä pysyttävä sitoutuneina prosessiin. Tämä koskee erityisesti Yhdysvaltoja. Tie rauhaan on pitkä ja kivinen, kuten olemme jo huomanneet. Tiedossamme on niin tavoite kuin tiellä kohdattavat vaikeudetkin.
Euroopan unionin on jatkettava vahvaa ja päättäväistä toimintaansa Lähi-idässä. Myös unionin toimien on oltava luovia ja johdonmukaisia. Kuten edellä totesin, seuraavat päivät ja viikot ovat ratkaisevia. Rauhalle tarjoutuu uusi mahdollisuus, jos pääministeri Abu Alan hallitus ryhtyy töihin ja täyttää turvallisuutta koskevat velvoitteensa ja jos Israelin hallitus pystyy osoittamaan maltillisuutta ja jalomielisyyttä jännitteiden laukaisemiseksi. On tärkeää, ettemme toimi terroristien haluamalla tavalla.
Hyvät parlamentin jäsenet, omasta puolestamme teemme kaikkemme prosessin viemiseksi eteenpäin, kuten te kaikkien hyväntahtoisten ihmisten tapaan haluatte. Olemme yhteydessä osapuoliin päivittäin. Toivottavasti tämänhetkinen noidankehä saadaan katkaistua. Euroopan unionin henkilökohtainen edustaja on alueella joka päivä. Teemme kaikkemme estääksemme väkivaltaisuuksien lisääntymisen ja riistäytymisen pois hallinnasta.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen varma, että olemme kaikki tietoisia edessämme olevan tehtävän vaikeudesta. Siitä huolimatta meidän on jatkettava väsymättömiä toimia sen varmistamiseksi, ettei tilanne kärjisty siihen pisteeseen, jossa ratkaisua ei ole enää mahdollista löytää.
Monti,
    – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kuten korkea edustaja Javier Solana juuri totesi, Lähi-idän poliittinen tilanne on kärjistynyt äärimmilleen. Alue on kärsinyt jo jonkin aikaa tästä hirvittävästä tilanteesta, jonka ratkaisemiseksi tarkoitetun rauhansuunnitelman täytäntöönpano on osoittautunut vaikeaksi. Lisäksi uudet uhkat siintävät jo horisontissa. Sen sijaan, että säälisimme itseämme, meidän on kuitenkin katsottava tulevaisuuteen, selvitettävä epäonnistumisen syyt ja toteutettava korjaavia toimia. Jos hyväksymme sen, että kahden valtion ratkaisu saa edelleen osakseen eniten kannatusta huolimatta turvamuurin rakentamisesta, siirtokuntien aiheuttamasta ongelmasta ja Hamasin iskuista, rauhansuunnitelman toteuttamista on jatkettava. Ehkäpä valittua asteittaista lähestymistapaa, jonka mukaan vaikeimpien asioiden ratkaiseminen jätetään viimeiseksi, olisi harkittava uudelleen. Vaikeiden ongelmien – kuten pakolaisia ja alueiden jakamista koskevien kysymysten – ratkaiseminen ensimmäiseksi voisi auttaa poistamaan rauhan tiellä olevia esteitä. Eri puolilta maailmaa saatujen parhaiden käytäntöjen avulla voitaisiin saada vinkkejä siihen, kuinka käsitellä asioita, joista on mahdotonta neuvotella.
Kuten jäsen Menéndez del Valle toteaa mietintöluonnoksessaan, rauhansuunnitelmien onnistuminen riippuu molempien osapuolten, ja mielestäni myös kansainvälisen yhteisön, vilpittömästä sitoutumisesta sen täytäntöönpanoon. Juuri tämä sitoutuminen näyttää nyt puuttuvan, ja tästä syystä meidän on löydettävä uudelleen se poliittinen tahto, jolla kahden valtion ratkaisu saadaan toteutettua.
Israelin puolella toteutetuista mielipidetutkimuksista on käynyt ilmi, että suurin osa väestöstä kannattaa kahden valtion ratkaisua, vaikka useiden tarkkailijoiden mukaan enemmistö Israelin nykyisestä hallituksesta ei hyväksy todellisen Palestiinan valtion perustamista Länsirannalle. Kahden valtion ratkaisun hylkääminen ja kykenemättömyys panna rauhansuunnitelma täytäntöön näyttävät johtuvan ideologisista syistä tai turvallisuutta koskevista peloista. Syvällä Länsirannan alueella kulkevan turvamuurin rakentamisen taustalla ovat molemmat koulukunnat, mutta se ei ratkaise kummankaan perustana olevia huolenaiheita. Sekä palestiinalaisia että israelilaisia jää muurin väärälle puolelle, useat palestiinalaiset joutuvat kärsimään ja jotkin siirtokunnat jäävät Palestiinan puolelle.
Euroopan unioni on aina tunnustanut Israelin oikeuden puolustaa itseään, mutta turvallisuus ei muodostu ainoastaan siitä, että terroristeja estetään toteuttamasta kauhistuttavia iskujaan. Turvallisuudessa on kyse ennen kaikkea ihmisten sydänten ja mielten vakuuttamisesta. Muurin rakentaminen voidaan hyväksyä edellyttäen, että se pysyy Israelin alueella. Israelin on nyt toteutettava riittävästi toimia luottamuksen lujittamiseksi. Kaikki teloitukset ilman tuomiota ja kostotoimenpiteinä tapahtuva kotien tuhoaminen on lopetettava. Kaikki syyskuun 2000 jälkeen Palestiinan alueelle rakennetut siirtokunnat on purettava ja kaikki toiminta niissä lopetettava, sillä ne ovat esteenä kahden valtion ratkaisulle. Palestiinalaishallinto vaikuttaa uskovan kahden valtion ratkaisuun, mikä tarkoittaa, että se hyväksyy Palestiinan valtion perustamisen vuoden 1967 rajojen sisälle. Kansalaisten ja opposition keskuudessa ratkaisu saa kuitenkin yhä vähemmän kannatusta. Hamas ja muut ryhmittymät eivät tunnusta Israelin valtion oikeutta olemassaoloon, mistä ovat osoituksena kauhistuttavat itsemurhaiskut ja muut terroriteot. Erityisesti turvallisuusalalla näyttää lisäksi olevan yhä vähemmän kykyä, valtaa tai halua perustaa tehokkaita hallintoelimiä.
Uuden hallituksen on pääministeri Abu Alan johdolla otettava palestiinalaisalueet tehokkaaseen valvontaan, toteutettava selkeitä toimia niitä vastaan, jotka järjestävät ja toteuttavat raakoja iskuja israelilaisia vastaan, sekä julkisesti tunnustettava Israelin olemassaolon oikeus. Yhtä tärkeää on edetä määrätietoisesti vaalien valmistelussa, perustuslain laadinnassa ja kansalaisyhteiskunnan ottamisessa mukaan uudistuksiin.
On ymmärrettävää, että kansainvälisen yhteisön on kiinnitettävä huomionsa turvallisuuskysymykseen, mutta emme saa unohtaa hallintoelinten lujittamisen ja uudistusten toteuttamisen tärkeyttä. Tämä on tärkeä asia, joka meidän on pidettävä mielessämme. Toimivat hallintoelimet ovat pitkän aikavälin vakauden ja turvallisuuden perusta sekä Palestiinan että Israelin kannalta.
Kansainvälisen yhteisön olisi aiempaa päättäväisemmin asetettava tavoitteita, joiden perusteella osapuolten saavuttamia tuloksia voidaan mitata, valvottava tehokkaasti turvallisuusalan lisäksi kaikkia muitakin aloja sekä tarjottava nopeaa ja vaikuttavaa tukea rahoittajilta.
Onko toivoa enää jäljellä? Sekä israelilaiset että palestiinalaiset on vakuutettava siitä, että on heidän oman etunsa mukaista päästä pois nykyisestä kauhistuttavasta tilanteesta. Molemmat osapuolet ovat sitoutuneet Palestiinan valtion perustamiseen Länsirannalle ja Gazan alueelle sekä Israelin valtion turvallisten rajojen takaamiseen. Myös alueen muut valtiot ovat sitoutuneet tunnustamaan Israelin valtion ehdoitta. Kansainvälisen yhteisön on nyt tehtävä kaikkensa suostutellakseen, taivutellakseen ja painostaakseen molemmat osapuolet kunnioittamaan tekemiään sitoumuksia.
Poettering (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa korkea edustaja Solana, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Lähi-idän tilanne on erittäin traaginen. Luulimme kaikki, että tähän nähtävästi loputtomaan Lähi-idän konfliktiin pyrittäisiin Irakin sodan jälkeen löytämään ratkaisu entistä päättäväisemmin. Valitettavasti tämä toive ei ole toteutunut. Näytämme olevan toivottomassa tilanteessa, ja väkivallan noidankehä kiihtyy kiihtymistään. Haluan ryhmäni puolesta todeta erittäin painokkaasti, että jokainen itsemurhaisku on rikos sekä niitä nuoria vastaan, jotka iskut toteuttavat, että niitä israelilaisia vastaan, jotka nämä nuoret vievät mukanaan kuolemaan. Tämä on tehtävä erittäin selväksi.
Olemme kuitenkin myös sitä mieltä, ettei Solanan nimittämiin "täsmämurhiin" perustuva ratkaisu eli "silmä silmästä, hammas hampaasta" -politiikka voi johtaa rauhaan. Haluan kiittää komission jäsentä Montia hänen turvamuuria koskevista sanoistaan ja hänen erityisestä taidokkuudestaan – tiedämme, että hänellä on muitakin taitoja – mutta nyt haluan kiittää häntä erityisesti hänen sanoistaan ja tavasta, jolla hän ne sanoi. Haluan kiittää häntä tästä erityisen lämpimästi. Henkilökohtaisesti haluaisin todeta, että muistan poliittisen sitoumukseni saaneen alkunsa vuoden 1962 alussa, jolloin omassa maassani oli tällainen muuri. Muuri vaikuttaa syvästi ihmisten sydämiin ja mieliin. Hyvät parlamentin jäsenet, olen vakaasti sitä mieltä, että muurin rakentaminen on suuri tragedia myös Israelille, sillä se johtaa ainoastaan vihan ja inhon lisääntymiseen. Se ei ole toimi, jolla voidaan aidosti edistää rauhaa, eikä muuri mielestäni myöskään lisää Israelin turvallisuutta.
On todettava myös, että laittomat siirtokunnat ovat jatkuva este rauhanomaisen ratkaisun syntymiselle. Haluan sanoa omasta ja parlamentaarisen ryhmäni puolesta, että sellaisen muurin rakentaminen, joka johtaa vihan ja nöyryyttämisen lisääntymiseen, on mielestäni jälleen yksi peruste sille, että alueelle on lähetettävä kansainväliset rauhanturvajoukot pitämään nämä kaksi vihamielistä osapuolta erossa toisistaan. Toivon, että kerrankin aloitettaisiin keskustelu siitä, olisivatko kansainväliset rauhanturvajoukot …
… joissa on mukana myös eurooppalaisia joukkoja, mahdollinen tapa edetä tässä tilanteessa. Meidän mielestämme on selvää, että tavoitteena on oltava Israelin valtio, jolla on turvalliset rajat. Tavoitteena on oltava myös Palestiinan valtio, jolla on turvalliset rajat. Kehotamme keskeisiä toimijoita eli pääministeri Sharonia, presidentti Arafatia ja uutta pääministeriä Abu Alaa antamaan rauhalle mahdollisuuden ja pääsemään yli mahdollisista henkilökohtaisista erimielisyyksistään. Vuoropuhelu on olennaista, ja arvoisa korkea edustaja Solana, haluaisin kiittää erityisesti teitä toimistanne. Mielestäni teette juuri niin kuin edellä totesitte ja työskentelette väsymättä pitäen yhteyttä tärkeimpiin toimijoihin.
Kehityksen on nyt luonnollisesti jatkuttava. Vaikka tilanne vaikuttaakin epätoivoiselta, ihmiselämä ja poliittinen elämä eivät ole koskaan täysin toivottomia, sillä jos niin olisi, joutuisimme antamaan periksi kaikessa. Tästä syystä Euroopan unionilta, Yhdysvalloilta, Yhdistyneiltä Kansakunnilta ja Venäjältä tarvitaan lisätoimia sen varmistamiseksi, että molempien osapuolten toimijat jatkavat jälleen vuoropuhelua keskenään.
Meidän vastuumme on ehkä vielä suurempi kuin amerikkalaisten ystäviemme. Mehän asetamme amerikkalaisille loppujen lopuksi aina suuret vaatimukset. Kritisoimme heitä, kun he tekevät jotain, ja silloinkin, kun he eivät tee mitään. Eurooppalaisina meidän olisi kerrankin tehtävä aloite erityisesti siksi, että amerikkalaisilla ystävillämme on muitakin huolia nyt, kun presidentinvaalikampanja on aluillaan: tiedämme, kuinka merkittäviä ne ryhmät ovat, joiden kannatuksen ehdokas tarvitsee Yhdysvalloissa tullakseen valituksi. Meidän eurooppalaisten olisi näin ollen käynnistettävä todellinen aloite.
Lopuksi haluan sanoa jotakin erityisesti ihmisarvoon liittyvää. Toisen luokan ihmisiä ei ole, vaan kaikki ovat tasa-arvoisia ja kaikki ovat ihmisarvoltaan tasavertaisia. Tämä pätee eurooppalaisiin, amerikkalaisiin, palestiinalaisiin, israelilaisiin sekä tšetšeeneihin ja kaikkiin maailman ihmisiin.
Euroopan unionissa olemme parhaillaan laatimassa perustuslakia, mikä on mielestäni arvoihin perustuva prosessi. Mielestäni meidän pitäisi asettaa perustuslaissa ihmiset keskeiselle sijalle, ja tästä syystä meidän on nyt tehtävä aloitteita sen varmistamiseksi, että palestiinalaisten ja israelilaisten ihmisarvoa kunnioitetaan ja että molemmat kansat voivat tulevaisuudessa elää demokraattisessa järjestelmässä ja keskinäisen rauhan vallitessa. Tässä yhteydessä meidän olisi toimittava vahvasti ja ennakoivasti. Haluan kiittää korkeaa edustajaa Solanaa erittäin lämpimästi kaikesta hänen tähän mennessä tekemästään työstä ja toivon, että meillä on tulevaisuudessa enemmän onnea kuin tähän mennessä. 
Barón Crespo (PSE ).
    Arvoisa puhemies, olen juuri kuullut surullisen uutisen Espanjan Bagdadin-lähetystössä työskennelleen lehdistöavustajan Jose Antonio Bernal Gomezin murhasta. Te varmasti välitätte parlamentin syvimmät surunvalittelut Espanjan hallitukselle.
PSE-ryhmän puolesta haluaisin lisäksi ilmoittaa, että tuomitsemme Haifan iskun. Isku tapahtui Israelin kannalta erityisen herkkään aikaan juuri Jom Kippurin eli sovituspäivän aattona. Esitämme surunvalittelumme kaikille israelilaisille ja palestiinalaisille perheille, jotka kärsivät väkivallan kiihtymisen vuoksi. Tilanne on kärjistynyt huolimatta 30. huhtikuuta uudelleen aloitetusta vuoropuhelusta, joka antoi aihetta toivoon ja uusia mahdollisuuksia.
Kannatamme esittelijä Menendez del Vallen mietinnön sisältöä. On aihetta korostaa, että me eurooppalaiset olemme useasta asiasta eri mieltä, mutta Lähi-itä on yksi niistä aiheista, joista vallitsee laaja yksimielisyys. Tämä Euroopan unionin jäsenvaltioiden välinen yksimielisyys on peräisin vuonna 1980 annetusta Venetsian julistuksesta. Näiden ehdotusten parlamentissa saama laaja kannatus on myös syytä panna merkille.
Korkean edustajan Solanan ja komission jäsenen Montin toteamusten lisäksi olemme mielestäni selvästi yksimielisiä myös siitä, että meidän on jatkettava poliittisia, diplomaattisia ja taloudellisia toimiamme. Arvoisa puhemies, keskeistä ei ole rauhansuunnitelman voimassaolo vaan se, että meidän on edettävä rauhan tiellä riippumatta siitä, kuinka vaikeaksi ja vaaralliseksi se osoittautuu. Loppujen lopuksi rauhansuunnitelma on ainoastaan yksi keino saavuttaa rauha.
Tässä yhteydessä olemme sitä mieltä, että israelilaisille ystävillemme on tehtävä selväksi, että terrorismia on torjuttava kansainvälisen oikeuden mukaisesti. Kansainvälisen oikeuden nojalla ei voida hyväksyä hyökkäämistä Syyriaan heti terroristi-iskun jälkeen. Näin rikottiin kolmannen maan alueellista koskemattomuutta ja edistettiin jännitteiden kärjistymistä maanosassa, jossa tämä ei todellakaan olisi tarpeen.
Lisäksi olen sitä mieltä, että meidän on tehtävä Israelin hallitukselle ja Sharonille selväksi, ettei konfliktia voida ratkaista soveltamalla "silmä silmästä ja hammas hampaasta" -oikeutta eikä myöskään kehottamalla murhaamaan tai karkottamaan palestiinalaisten valitun edustajan. Osallistuin äskettäin Tel Avivin yliopistossa järjestettyihin Shimon Peresin 80-vuotisjuhlallisuuksiin. Kun otetaan huomioon Peresin ja muiden Israelin huomattavien johtohenkilöiden sekä Arafatin ja palestiinalaishallinnon lausunnot, vaikuttaa siltä, että useita myönnytyksiä on tehty. Viittaan ensinnäkin Israelin valtion olemassaolon oikeuden tunnustamiseen. Me olemme tunnustaneet sen, mutta myös palestiinalaishallinto on sen tunnustanut. Toiseksi on tunnustettu, että rauha voidaan saada aikaan ainoastaan neuvottelemalla. Kolmanneksi on myönnytty siihen, että neuvotteluissa on käytettävä perusteena vuoden 1967 rajoja. Tähän kaikkeen palestiinalaishallinto on suostunut, ja pääministeri Abu Ala edustaa tätä lähestymistapaa. Hän piti puheen parlamentissa Fontainen toimiessa puhemiehenä ja hän oli yksi Oslon sopimusten neuvottelijoista. Haluan lisätä myös sen, että palestiinalaishallinnosta voisi tulla demokratian mallivaltio koko arabimaailmalle. Tarkoitan nyt toimia, joihin se on tällä hetkellä sitoutunut, ja mahdollisia uusia vaaleja, jos niihin saadaan lupa. Lyhyesti sanottuna kova ja jyrkkä lähestymistapa johtaa fanaattisten, demokratian vastaisten ja aggressiivisten asenteiden yleistymiseen.
Käsittelen seuraavaksi turvamuurin rakentamista. Jäsen Poettering puhui kauniisti henkilökohtaisista kokemuksistaan. Myös minä haluan korostaa, että kaikki tällaiset muurit Kiinan muurista Berliinin muuriin ovat osoittautuneet täysin turhiksi. Meidän pitäisi vedota juutalaisten terveeseen järkeen. Heidän oma henkiinjäämisensä perustuu muurittomuuteen. Meidän on pyydettävä heitä tulemaan järkiinsä ja lopettamaan muurin rakentamisen; se ei edes noudata vuoden 1967 rajoja. Muuri tekee lisäksi mahdottomaksi sen, missä Euroopan unioni on onnistunut, eli yhteisten intressien verkon syntymisen. Lähi-itä tarvitsee juuri tällaisia yhteyksiä. Niiden ansiosta aseita olisi vähemmän, yhteistyön ja talouskasvun mahdollisuuksia enemmän ja lähentymismahdollisuudet olisivat paremmat.
Haluan lopuksi ilmaista tukeni korkean edustajan Solanan ja Lähi-idän edustajamme toimille. Mielestäni kvartetin on jatkettava työtänsä. Kansainvälisen toimivaltuuden nojalla alueelle voidaan lähettää kansainväliset joukot, ja myös tätä mahdollisuutta olisi pohdittava. Tällaisilla puskurina toimivilla rauhanturvajoukoilla voitaisiin tukea molempien osapuolten pyrkimyksiä. Arvoisa puhemies, lopuksi on sanottava, ettemme saa antaa rauhansuunnitelman epäonnistua. Fanatismin, terrorismin ja järkkymättömyyden ei voida antaa tallata jalkoihinsa tervettä järkeä sekä oikeudenmukaista ja ihmisarvoista rauhaa. Hyvät herrat, toivon teille kaikkea hyvää, ja voitte luottaa tukeemme.
Vallvé (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, kuuntelin tarkkaavaisesti korkean edustajan Solanan puhetta. Lähi-itä on luonnollisesti keskeinen huolenaiheemme. Luin tänä aamuna , Zürichissä ilmestyvää päivälehteä, jolla on hyvä maine kaikkialla maailmassa. Lehdessä oli artikkeli, jossa peräänkuulutettiin holokaustin uhreille maksettavien korvausten nopeampaa toimittamista. Ihmettelette ehkä, miten nämä asiat liittyvät toisiinsa. Ne ovat yhteydessä toisiinsa sillä tavoin, että molemmat liittyvät Eurooppaan sijoittuneisiin tapahtumiin ja että holokausti johti Lähi-idän konfliktiin, josta tänään keskustelemme.
Luin samaisesta sanomalehdestä, että Yhdysvaltain kongressi valmistelee Syyriaa koskevien pakotteiden käyttöönottoa. Pakotteet eivät varmasti paranna tilannetta millään tavalla. Konflikteja ei voida ratkaista niiden avulla. Kaksi päivää sitten Abu Alan uuden hallituksen sisäasiainministeriehdokas Nasser Jussuf kieltäytyi vannomasta uskollisuutta Jasser Arafatille.
Myös Ariel Sharon toimi vastikään samaan tapaan. Hän ilmoitti olevansa valmis hyökkäämään viholliskohteisiin, sijaitsivatpa ne missä hyvänsä. Tämä on uhkaus, joka saattaa vaaraan koko alueen tasapainon, kuten korkea edustaja Solana totesi. Tällainen uhka alueen vakaudelle johtaa väistämättä vastauhkauksiin. Eilisessä Syyrian ilmoitettiin todenneen, että se on luonnollisesti valmis puolustautumaan mahdollista hyökkäystä vastaan.
Tilanne on selvästi erityisen vaikea ja hyvin monimutkainen. Euroopan parlamentti valmistelee kantaansa jäsen Menendez del Vallen laatiman mietinnön perusteella.
Käsittelen seuraavaksi mietinnön ensimmäistä osaa. Siinä rauhansuunnitelma esitetään ainoaksi mahdolliseksi ratkaisuksi tämänhetkiseen konfliktiin. Samassa osassa korostetaan erityisesti rauhankasvatusta, mutta tätä olisi pohdittava tarkkaan. On tiettyjä epäilyjä siitä, onko Palestiinassa tai Israelissa todella olemassa rauhankasvatusta vai onko kyseessä pikemminkin vihankasvatus. Viimeksi mainitusta ei ole mitään hyötyä. Mielestäni tähän asiaan on kiinnitettävä huomiota.
Keskustelut siitä, mitä rauhansuunnitelman täytäntöönpanon ja sitä seuraavan rauhankonferenssin jälkeen olisi tapahduttava, on parasta jättää myöhempään ajankohtaan. Mielestäni nyt on liian aikaista keskustella Jerusalemista, Israelin vetäytymisestä vuoden 1967 rajojen taakse ja pakolaisista, sillä käsiteltävänä on kiireellisempiä asioita. Tässä yhteydessä haluan sanoa muutaman sanan turvamuurista. Ne turvamuurin osat, jotka ylittävät vuoden 1967 rajat, merkitsevät hyökkäystä. Nämä raja-alueet voivat osoittautua virheiksi. Jos muurilla kuitenkin pystytään estämään edes yhden uhrin kuolema, sitä ei ole rakennettu turhaan.
Lopuksi haluan viitata Samuel Hadasin kirjoittamaan artikkeliin. Hän oli Israelin valtion ensimmäinen suurlähettiläs Espanjan kuningaskunnassa ja Vatikaanivaltiossa. Artikkelissaan Hadas väittää, että kvartetin rauhansuunnitelma on ainoa tie eteenpäin. Hän toteaa kuitenkin lisäksi, että tällä hetkellä tie eteenpäin näyttää johtavan labyrinttiin, josta ei ole uloskäyntiä. Hadas lopettaa artikkelinsa toteamukseen siitä, ettei ratkaisu löydy taikaiskusta. Hänen mielestään Yhdysvallat on ainoa valtio, joka voi auttaa tai toisin sanoen painostaa osapuolia jatkamaan rauhanprosessia. Sivuhuomautuksena haluan sanoa, että mielestäni osapuolten painostamisen pitäisi olla kvartetin tehtävä. Hadas toteaa lisäksi, että elleivät Yhdysvallat ja kansainvälinen yhteisö ymmärrä, etteivät israelilaiset ja palestiinalaiset pysty tämänhetkisessä tilanteessa jatkamaan rauhanprosessia omin voimin, osapuolet tulevat jatkossakin tasapainoilemaan hornankattilan reunalla. Olen vakuuttunut sitä, että vastuu tästä on kansainvälisellä yhteisöllä ja erityisesti kvartetilla. Mielestäni parlamentin on tuettava kvartettia ja Euroopan unionia niiden edistäessä Lähi-idän rauhanprosessia. 
Morgantini (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, olisin mieluummin jättänyt väliin tämänaamuisen puheenvuoroni. Olisin mieluummin pysynyt hiljaa aivan kuten ne mustapukuiset israelilaisnaiset, jotka ovat äänettömästi vaatineet Israelin miehitystoimien lopettamista jo vuodesta 1988. Tunnen kuitenkin sen verran kiintymystä ja kunnioitusta ryhmäni puheenjohtajaa Wurtzia kohtaan, joka pyysi minua puhumaan, ja kollegoitani kohtaan, etten voi pysyä hiljaa. Ennen kaikkea symbolinen ele ei välttämättä tehoaisi täällä, joten minun täytyy käyttää sanoja. Arvoisa korkea edustaja Solana, minun on todettava, että tunnen itseni turhautuneeksi, katkeroituneeksi ja ennen kaikkea erittäin närkästyneeksi. Närkästys on poliittinen käsite, ei mielentila, ja minua närkästyttää se, että joka päivä tunnen rämpiväni suossa, jossa laki, oikeus, vapaus ja totuus tukahdutetaan ja tapetaan päivittäin. Ne menehtyvät Sharonin hallituksen, Hamasin ja Islamilaisen Jihadin kuolontanssissa. Yhtäällä – tämän toistaminen ei ole kulunutta ja turhaa – on tiettyä maata miehittävä armeija ja toisaalla kansainvälinen oikeus, jota pidetään pilkkanaan jatkuvasti ja jota me nyt vuodatuksena toistamme. Kansainvälistä oikeutta olisi noudatettava, mutta tällä hetkellä ei noudateta yhtään päätöslauselmaa.
Pidän epäröimättä Hamasia ja Jihadia vihollisina, vaikka olenkin poistanut käsitteistöstäni sanan "vihollinen", sillä en kannata väkivaltaa. On täysin rikollista lähettää nuoria ihmisiä kuolemaan ja tappamaan muita: käskyjen antajat ovat vastuussa näistä kuolemista, ja pidän sitä rikoksena. Meidän pitäisi kuitenkin myös päästä tästä saamattomuudesta, tästä diplomatiasta, josta aiheutuu päivittäin uusia kuolonuhreja ja joka edesauttaa tätä rikosta. Tunnen olevani teidän kaikkien tavoin vastuussa siitä, mitä kyseisessä maassa tapahtuu, sillä ainoastaan kehottaminen kansainvälisen oikeuden noudattamiseen ei riitä. On tietysti hyvä asia kehottaa tähän, ja minäkin haluan kiittää korkeaa edustajaa Solanaa sekä Moratinosia erittäin paljon. Joudun kuitenkin toteamaan, että kvartetin aikoihin Marc Otte ei ollut itse asiassa Ariel Sharonin kiristyksen vuoksi paikalla kaikkein tärkeimmällä hetkellä, kun rauhansuunnitelmaa koskevia neuvotteluja jatkettiin. Emme olleet paikalla tuolloin, sillä tunnustimme perustellusti Ariel Sharonin tulleen lainmukaisesti valituksi. Myös Jasser Arafat valittiin lainmukaisesti, eikä hänen voida väittää edustavan kaikkea pahaa. Hän ei ole minun johtajani, sillä olen riippumaton ja mieleltäni vapaa yksilö, mutta on myönnettävä, että Jasser Arafat on ollut vangittuna kolme viime vuotta, mikä ei ole pikkuasia. Jasser Arafat on ollut vankina kolmen viime vuoden ajan, eikä sotilaallinen johto varmastikaan voi olla hänen käsissään Jeninin alueella, jossa läsnä ovat Israelin tankit, raivaustraktorit ja sotilaat. Siihen hän ei pysty. Hän voi tehdä sen, mitä aiemmin Abu Mazenin ja nyt Abu Alan hallitus on yrittänyt tehdä: päästä poliittiseen sopimukseen kaikkien osapuolten, myös Hamasin ja Jihadin – maltillisen siiven, joka hyväksyy rauhan tai täyden aselevon – kesken. Joka kerta johtajia kuitenkin kuolee. Tämä ei ole mitätön seikka vaan totuus, ja asia on näin. Tämä on tärkeä asia, ja olen erittäin kiitollinen jäsen Poetteringille, jonka ei pitäisi tuntea häpeää siitä, että vasemmiston edustajat pitävät hänestä kovasti tänään tai siitä, että minä yleensä reagoin asioihin puoluerajat ylittäen. Mielestäni jäsen Poetteringin puhe oli erinomainen, ytimekäs ja täydellinen jopa muuria koskevilta osiltaan. Arvoisa komission jäsen Monti, teidän pitäisi käydä katsomassa muuria. Kuten jäsen Poettering totesi, muuri erottaa, tuhoaa sekä tappaa vapauden ja keskinäisen kanssakäymisen mahdollisuuden. Ei palestiinalaisten ja israelilaisten haluta joutuvan tällaiseen tilanteeseen, vaan haluamme, että palestiinalaiset ja muslimit voivat kommunikoida keskenään. Muuri on säädytön, se on selvää. Olen nähnyt sen, kävin katsomassa sitä viime lauantaina. Adu Disissä se jakaa kokonaisen kylän kahtia. Israelilaisessa sanomalehdessä Gideon Levi, joka on erinomainen toimittaja, kertoo kuinka lasten on ahtauduttava betonimuurissa olevien reikien läpi päästäkseen tien yli. Pienet kehot mahtuvat läpi, mutta koulureput eivät, joten he heittävät reppunsa muurin yli toiselle puolelle. Tämän säädyttömyyden on loputtava.
Olen vakuuttunut siitä, että voimme tehdä vielä paljon. Olen vakuuttunut myös siitä, että parlamentin on suhtauduttava itseensä vakavammin päätöslauselmia laatiessaan ja antaessaan. Olen väsynyt vain kirjoittamaan päätöslauselmia ja rakentamaan siltoja, sillä päätöslauselmat on pantava täytäntöön. Olemme toistaneet jo pitkään, että meidän on otettava käyttöön aseita koskeva kauppasaarto ja että assosiaatiosopimuksen sovellettavuus on tarkistettava. Ennen kaikkea olemme päättäneet parlamentin korkean tason valtuuskunnasta (olen kohta sanonut sanottavani). Mielestäni meidän pitää tehdä näin; meidän on noudatettava rauhansuunnitelmaa, sillä vielä on toivoa… Arvoisa puhemies Cox ja hyvät parlamentin jäsenet, olen pahoillani, sillä en ole kirjoittanut puhettani paperille, joten olen unohtanut ajan kulun, mutta haluaisin sanoa vielä yhden asian. Palestiinassa ja Israelissa on paljon toivoa: toivona ovat juuri ne tuhannet palestiinalaiset, jotka kärsivät joka päivä ja jotka eivät kannata pommeja ja terrori-iskuja, ja ne sadat ja tuhannet israelilaiset, jotka ovat upeita ihmisiä, kuten ne kaksi lentäjää, joiden käskettiin viime viikolla pommittaa Nablusia ja jotka kieltäytyivät siitä. Nämä nuoret miehet lensivät Nablusin päällä ja tunsivat myötätuntoa alla olevia ihmisiä kohtaan ja kääntyivät takaisin. Heidät luonnollisesti vapautettiin palveluksesta. Tämä on erittäin tärkeää: se osoittaa, että humaanisuuden tunne kasvaa, ja meidän on saatava se kasvamaan itsessämme ja muissa, niin palestiinalaisissa kuin israelilaisissakin.
Cohn-Bendit (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, uskon, että olemme kaikki samaa mieltä tästä asiasta, kuten voimme havaita jäsen Poetteringin ja Barón Crespon ja kaikkien puheenvuoron käyttäneiden puheista jäsen Morgantiniin saakka. Tämä oli ensimmäinen asia, jonka haluan sanoa.
Toiseksi, kuunnellessani korkean edustajan Solanan puhetta tunsin itseni epätoivoiseksi, väsyneeksi, vihaiseksi ja voimattomaksi. Jatkaakseni samaan sävyyn kuin jäsen Poettering haluan sanoa, että mielestäni meillä parlamentin jäsenillä pitäisi olla moraalista rohkeutta asettaa kyseenalaiseksi rauhansuunnitelman perustana oleva oletus. Kuten korkea edustaja Solana totesi, suunnitelma perustuu ajatukseen asteittaisesta etenemisestä kohti rauhaa. Tämä oli ideana Oslossa, ja sitä on vaalittu tähän saakka. En kuitenkaan usko, että tämä asteittainen lähestymistapa toimii enää. Voimmeko ehdottaa jotakin poliittista vaihtoehtoa asteittaiselle lähestymistavalle?
Israelin turvallisuuspalvelun entinen päällikkö Ami Ayalon ja Palestiinan yliopiston rehtori Sari Nusseibeh totesivat, että meidän on ilmoitettava päämäärämme ja annettava siihen perustuva poliittinen sysäys. Jos haluamme noudattaa tätä ajatusta, millaisen poliittisen sysäyksen Euroopan unioni voisi saada aikaan? Ehdotukseni on seuraava. Euroopan unioni, jolla tarkoitan kaikkia Euroopan valtioita, joilla on äänivaltaa turvallisuusneuvostossa, ehdottavat YK:n yleiskokouksessa, että Palestiinan valtion perustamisesta järjestetään äänestys samaan tapaan kuin Israelin valtion perustamisesta aikoinaan. Äänestyksessä ehdotetaan, että Palestiinan valtio saa samat oikeudet ja velvollisuudet kuin Israelin valtio.
Kun ehdotus on hyväksytty, Euroopan unioni ehdottaa turvallisuusneuvostossa olevien edustajiensa välityksellä, että alueelle lähetetään YK:n sotilasjoukot turvaamaan rauha Israelin ja Palestiinan valtioiden välillä. Ensiksikin turvallisuusneuvosto hyväksyy eurooppalaisen ehdotuksen kaikkien aseellisten palestiinalaisjoukkojen välittömästä aseistariisunnasta Palestiinan valtion joukkoja lukuun ottamatta. Toiseksi Palestiinan valtion rajat piirretään uudelleen vuoden 1967 rajojen mukaisesti. Tämän jälkeen turvallisuusneuvosto antaa Israelin ja Palestiinan valtioille kaksi, kolme tai neljä kuukautta aikaa aseistariisuntaa ja kaikkien palestiinalaisalueelle eli Israelin vuoden 1967 rajojen ulkopuolelle rakennetuissa siirtokunnissa asuvien evakuoimista varten. Kolmanneksi turvallisuusneuvosto päättää, että kaikista rajalinjan muutoksista olisi neuvoteltava ja kummankin osapuolen olisi hyväksyttävä ne. Tietyn määräajan jälkeen kansainvälinen yhteisö ottaa vastuulleen mahdollisten siirtokunnissa asuvien israelilaisten, jotka eivät ole rajan oikealla puolella, pakottamisen pois alueelta ja sellaisten mahdollisten palestiinalaisten terroristiryhmien aseistariisunnan, joita palestiinalaishallinto ei ole saanut riisuttua aseista. Lopuksi YK päättää, että palestiinalaisten pakolaisten annetaan palata ainoastaan Palestiinaan ja israelilaisten eli juutalaisten pakolaisten ainoastaan Israeliin.
Ehdotan siis, että annamme todellisen poliittisen sysäyksen. Jos emme näin tee, löydämme itsemme aina tästä samasta umpikujasta – ennennäkemättömillä moraalisilla kyvyillä varustettuina mutta täysin voimattomina. Meidän on kerta kaikkiaan käytettävä hyväksi tätä aloitetta, josta aiheutuu meille erittäin ankaria poliittisia ja sotilaallisia seurauksia mutta joka on ainoa mahdollisuutemme auttaa palestiinalaisia ja israelilaisia.

Belder (EDD ).
   – Arvoisa puhemies, kuka uskaltautuu uhmaamaan palestiinalaisia terroristijärjestöjä Hamasia ja Islamilaista Jihadia saatikka sitten hajottamaan ne? Virkavalansa tiistaina vannoneen Palestiinan hätätilahallituksen uusi pääministeri Ahmed Kurei on todennut, ettei hän ainakaan aio niin tehdä. Arvoisa korkea edustaja Solana, kuinka vastaatte tähän, vai vaikeneeko neuvosto nimenomaisesta vaatimuksestaan, jonka mukaan palestiinalaishallinnon olisi hajotettava hallintoalueellaan toimivat terroristijärjestöt? Kuka myöskään uskaltautuu antamaan todellisen varoituksen niille muille maille, jotka lietsovat Palestiinan ja Israelin välistä konfliktia ja joiden etunenässä toimivat Syyria ja Iran? Sen sijaan, että merkittävät EU:n jäsenvaltiot tukisivat Israelia tässä tilanteessa, ne käyvät päätä pahkaa tämän juutalaisvaltion kimppuun – puhumattakaan Euroopan tuenilmauksista Syyrialle, josta huomattakoon, että vaikka se on YK:n turvallisuusneuvoston jäsen, se on jo vuosia toiminut libanonilaisten ja palestiinalaisten terroristiverkostojen koulutusleirinä. Aikooko Euroopan unioni todellakin tehdä assosiaatiosopimuksen Syyrian kanssa, kuten komission jäsen Patten äskettäin parlamentille ehdotti? Oletteko kanssani samaa mieltä siitä, että Bryssel lähettää tällä tavoin täysin vääränlaisen poliittisen viestin tälle väkivaltaiselle alueelle? Muistakaa Haifaa! 
Dell'Alba (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jäsen Cohn-Benditin rauhansuunnitelma voisi olla varsin houkutteleva, elleivät parlamentin jäsenet olisi näin puolueellisia. Erityisesti Israel–Palestiina-kysymyksessä ihmiset näkevät hyvin usein yhdellä puolella olevat ongelmat mutta unohtavat vastapuolen ongelmat. He unohtavat esimerkiksi sen, että Palestiinan perustuslaissa kielletään Israelin valtion olemassaolo ja että palestiinalaisissa koulukirjoissa opetetaan, ettei Israelia ole olemassa eikä sen kansaa ole eikä koskaan ole ollutkaan olemassa. Ihmiset unohtavat sen, että vuonna 1999 tai 2000 Camp Davidissa tehty aloite epäonnistui Jasser Arafatin neuvotteluissa osoittaman kömpelyyden vuoksi ja siksi, ettei hän hyväksynyt kompromissia, joka olisi voinut johtaa täysin erilaiseen tilanteeseen kuin se, jossa tällä hetkellä olemme. He unohtavat myös kaiken sen, josta olemme perustellusti närkästyneitä, sillä Israelin demokraattiselta kansalta pyydetään todella paljon, ja meillä on oikeus pyytää paljon myös niiltä kansoilta, jotka eivät ole demokraattisia mutta joista toivottavasti tulee sellaisia. Voimme selvästikin ainoastaan todeta, että tämänhetkiset tapahtumat ovat vastaus hyökkäyksiin, joita yhteiskunta ei tavanomaisesti sietäisi mutta joista on kuitenkin tullut osa Israelin yhteiskunnan arkipäivää.
Hyvät parlamentin jäsenet, Eurooppa ei pysty täyttämään velvollisuuksiaan; se ei pysty hoitamaan tehtäväänsä korkean edustajamme ja kvartetin pyrkimyksistä huolimatta. Ei ole epäilystäkään siitä, että Eurooppa on perääntymässä. Usein tämä voi jälkeenpäin osoittautua myönteiseksi asiaksi, kuten on tapahtunut ainakin kuuden viime kuukauden aikana, jolloin useat eurooppalaiset hallitukset eivät mielestäni ole hyväksyneet rauhansuunnitelmaa täysin yksimielisesti. Jotkin näistä hallituksista ovat kenties halunneet erota rintamasta hylätäkseen Yhdysvaltojen toimintamallin. Tästä syystä katson, että jos kaikki tämä on totta, meidän eurooppalaisten olisi myös tutkiskeltava omaatuntoamme. Jos ajattelutapamme olisi tasapainoisempi, käytännönläheisempi ja puolueettomampi, eräs osapuoli ei pitäisi meitä vähäpätöisenä tekijänä Israelin ja Palestiinan välisen konfliktin ratkaisemisessa. 
Galeote Quecedo (PPE-DE ).
     Arvoisa puhemies, allekirjoitan edellisen puhujan puhemiehelle osoittaman pyynnön. Olisi asiallista lähettää surunvalittelumme Haifan uhreille. Pyydän myös, että surunvalittelumme lähetetään Bagdadissa toimineen espanjalaisen lehdistöavustajan Jose Manuel Bernal Gomezin perheelle. Kaikki terrorismi on tuomittavaa sen alkuperästä riippumatta.
Tällä viikolla ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta hyväksyi jäsen Menendez del Vallen laatiman mietinnön Lähi-idästä. Haluan todeta tässä ja nyt ennen seuraavan istuntojakson äänestyksiä, että arvostan suuresti kaikkien poliittisten ryhmien pyrkimyksiä päästä sopuun kompromissitarkistuksista. Ellei tarkistuksia muuteta täysistunnossa, niiden ansiosta teksti voidaan hyväksyä suurella äänten enemmistöllä.
En ole varma siitä, kuinka paljon merkitystä tällä asiakirjalla on tilanteeseen, vaikka olenkin varma, että vaikutus on toivottua pienempi. Olen kuitenkin melko varma siitä, että sellaiset Euroopan parlamentin päätöslauselmat ovat turhia, joita suuri enemmistö ei tue. 
Oli miten oli, haluan korostaa, että kaikkien parlamentaaristen ryhmien halu päästä sopimukseen osoittaa tilanteen olevan kriittinen. Kaikki ovat hävinneet palestiinalaisten kolmevuotisen kansannousun aikana. Ainoita voittajia ovat olleet ääriryhmittymät, ja ne ovat vieneet keskustelun omalle väkivaltaiselle maaperälleen.
Olemme kaikki varmasti samaa mieltä siitä, että niin palestiinalaisten kuin israelilaistenkin elämänlaatu on tällä hetkellä huonompi kuin kolme vuotta sitten. Käytettävästä vertailumenetelmästä riippumatta on selvää, että molemmat osapuolet ovat hävinneet sosiaalisessa hyvinvoinnissa, vapaudessa ja turvallisuudessa.
Mielestäni yritys sälyttää syyllisyys jommankumman osapuolen niskaan on yksinkertaistamista ja siitä syystä turhaa. Mielestäni kaikki osapuolet ovat syyllisiä nykyiseen tilanteeseen. Tästä olen samaa mieltä jäsen Morgantinin kanssa. Meillä on kullakin luonnollisesti eri näkemykset konfliktista ja omat erityiset huolenaiheemme. Olen kuitenkin varma siitä, että inhoamme kaikki yhtä lailla turvamuurin kaltaisia muureja.
Israelin hallituksella on epäilemättä velvollisuus puolustaa kansalaisiaan terrorismia vastaan, mutta muuri ei ole paras keino siihen. Olemme varmasti kaikki samaa mieltä täsmämurhien tuomittavuudesta. Olemme kaikki myös huolissamme siitä vaarasta, että konflikti leviää naapurimaihin. Lisäksi haluaisimme varmasti kaikki palestiinalaishallinnolle pääministerin, joka olisi halukas ja pystyisi toimimaan terroristijärjestöjä vastaan ja lopettamaan niiden toiminnan. Turvallisuusjoukkoja on tietenkin valvottava, eikä Abu Mazen onnistunut siinä. Emme vielä tiedä, kuinka Abu Alan muodostama hallitus onnistuu tässä tehtävässä. Parlamentti tukee häntä hänen aikaisempien saavutustensa johdosta.
Pyydän arvoisia parlamentin jäseniä miettimään hetkisen, miltä heistä tuntuisi, jos terroristi-iskuista olisi kolmen viime vuoden aikana tullut lähes viikoittaisia tapahtumia heidän kotimaassaan ja jos nämä iskut olisivat johtaneet lähes 500 siviilin kuolemaan. Tästä syystä meidän on jatkettava kvartetin tukemista. Tällä hetkellä rauhansuunnitelmalle ei ole vaihtoehtoa, ja Euroopan unionin ulkopolitiikkaa on tuettava. Meidän on uskottava itseemme. Haluaisimme kaikki, että unionin ulkopolitiikkaan osoitettaisiin enemmän varoja ja että siitä saataisiin näkyvämpää. Haluaisimme myös, että voisimme turvautua yhteiseen diplomaattiseen edustukseen. Unionin ulkopolitiikalla on kuitenkin joskus enemmän vaikutusvaltaa kuin luulemmekaan, ja näin on erityisesti Lähi-idän tapauksessa. 
Menéndez del Valle (PSE ).
   –  Arvoisa puhemies, korkea edustaja Solana totesi ystävällisesti, että hän on omistanut melkoisesti aikaa mietinnölleni. Haluan ensiksikin kiittää häntä siitä, ja lisäksi haluan kiittää komission jäsentä Montia hänen ystävällisistä sanoistaan. Allekirjoitan myös jäsen Poetteringin huomautukset. Ne antavat käsityksen saavutetusta yksimielisyydestä.
Minulla on ollut kunnia laatia mietintö, jonka otsake viittaa rauhaan ja ihmisarvoon Lähi-idässä. Valitsin nämä kaksi sanaa tarkoituksella, sillä mielestäni ne osoittavat selvästi asiaintilan ja tavoitteet, joihin on pyrittävä.
Ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta hyväksyi mietinnön suurella enemmistöllä. Tästä syystä voin nyt kertoa tekstistä valiokunnan puolesta enkä pelkästään sosialistien edustajana.
On tarpeen mainita, että mietinnössä on löydetty laaja yksimielisyys useissa keskeisissä asioissa. Parlamentissa viitattiin jo aikaisemmin tähän yksimielisyyteen. Koska käytettävissäni on vain vähän aikaa, otan esille ainoastaan muutaman keskeisen aiheen. Toivomme esimerkiksi kaikki, että rauhansuunnitelma pysyy voimassa, ja kehotamme molempia osapuolia pitämään sen voimassa.
Olemme luonnollisesti yksimielisiä tuomitessamme terrorismin. Olemme kuitenkin vakaasti sitä mieltä, ettei rauhanprosessia saada pysäyttää tai jättää sikseen terrorismin vuoksi, sillä terroristit pitäisivät tätä omana onnistumisenaan. Vetoamme kvartettiin ja molempiin osapuoliin, jotta ne julistaisivat Jerusalemin kaupungin olevan ihmiskunnan kulttuurisen ja uskonnollisen perinteen tyyssija. Vaadimme myös, että Jerusalemista tehdään kahden valtion pääkaupunki, samalla sekä Israelin valtion että tulevan Palestiinan valtion pääkaupunki. Toivomme, että tämä tapahtuu mahdollisimman pian.
Vaadimme lisäksi kansainvälistä läsnäoloa alueelle. Mielestämme kansainväliset joukot olisi lähetettävä alueelle, kun aika on kypsä ja jos molemmat osapuolet siihen suostuvat. Katsomme tietenkin, että Israelin valtiolla on oikeus puolustaa kansalaisiaan ja turvallisuuttaan. Turvallisuuden puolustamisessakin on kuitenkin noudatettava lakia, ja myös Palestiinan kansalaisten oikeudet on otettava huomioon.
Yhtäältä kehotamme palestiinalaisia järjestämään uudelleen turvallisuusjoukkonsa ja toteuttamaan konkreettisia toimia terroristijärjestöjen lakkauttamiseksi. Toisaalta taas kehotamme israelilaisia vetämään joukkonsa autonomisilta alueilta, lopettamaan täsmämurhat sekä keskeyttämään siirtokuntien ja turvamuurin rakentamisen. Parlamentissa on jo esitetty useita osuvia huomioita turvamuurista.
Lisäksi haluan mainita esittelijän tukeman tarkistuksen. Sen tarkoituksena on ottaa huomioon hypoteettinen tilanne, jossa rauhansuunnitelman toteuttaminen pysähtyy. Toivomme luonnollisesti, ettei näin käy, koska sillä olisi vakavia seurauksia ja se johtaisi yhä suurempaan kärsimykseen niin Israelin kuin Palestiinankin puolella. Tarjolla on joka tapauksessa oltava vaihtoehtoja, kuten kansainvälisten toimivaltuuksien vahvistaminen Palestiinassa kvartetin valvonnassa. Tämä tarkoittaisi myös kansainvälisten joukkojen lähettämistä paikalle.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin esittää henkilökohtaisen huomautuksen. Israelin viime sunnuntain sotatoimet Syyriaa vastaan olivat vastoin kansainvälistä oikeutta ja täysin poliittisen järjen vastaisia. Toivon todellakin, etteivät ne johda johonkin vielä ikävämpään tilanteeseen.
Andreasen (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää korkeaa edustajaa hänen lausunnostaan. Olemme valitettavasti joutuneet havaitsemaan, että Euroopan Israelia kohtaan tuntema suuri sympatia on viime vuoden aikana kärsinyt melkoisia kolhuja. Tämä voidaan päätellä parlamentin tämänpäiväisestä keskustelusta sekä tarkastelemalla eurooppalaisia tiedotusvälineitä ja kuuntelemalla eurooppalaisten hallitusten, parlamenttien ja poliittisten puolueiden lausuntoja. Siitä on osoituksena myös Euroopan jyrkän kielteinen kanta Israelin turvallisuusministeriön päätökseen, joka koskee Jasser Arafatin poistamista palestiinalaisalueelta.
Samalla tavoin meidän on tuomittava myös Israelin hyökkäys Syyriaan, sillä se on ristiriidassa kansainvälisen oikeuden kanssa. Lähi-idän konfliktin ratkaisun löytämistä ei myöskään nopeuta se, että Yhdysvallat harkitsee Syyrian vastaisten pakotteiden käyttöönottoa.
Uusi suuntaus on luonnollisesti nähtävissä täällä Euroopan parlamentissa, ja se heijastuu myös mietinnöstä, josta juuri keskustelemme ja jonka ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta on hyväksynyt suurella enemmistöllä. Mietintö sisältää luultavasti suorinta Israeliin kohdistuvaa kritiikkiä, mitä olemme parlamentissa koskaan kuulleet.
Israelin hallituksen on vedettävä joukkonsa miehitetyiltä alueilta omalle alueelleen. Sen on lopetettava telotukset ja keskeytettävä kaikki siirtokuntiin ja häpeällisen niin kutsutun turvamuurin rakentamiseen liittyvä toiminta. Haluan kiittää jäsen Poetteringia hänen selkeistä huomautuksistaan tästä muurista.
Palestiinan viranomaisten on taattava selvä ja luja tuki uuden hallituksen toimille, joiden tarkoituksena on järjestää turvallisuusjoukot uudelleen. Viranomaisten on palautettava yleinen järjestys ja osoitettava selvästi, että ne toteuttavat konkreettisia ja näkyviä toimia terroristiliikkeiden torjumiseksi. Niiden on myös pantava täytäntöön luvatut uudistukset ja järjestettävä mahdollisuuksien mukaan vapaat, oikeudenmukaiset ja avoimet vaalit.
Me kaikki jaamme varmasti korkean edustajan turhautumisen, mutta meidän on pidettävä kiinni kvartetin ehdottamasta Lähi-idän rauhansuunnitelmasta. Kahden tasavertaisen, demokraattisen ja riippumattoman valtion välillä on tehtävä lopullinen rauhansopimus niin, että nämä valtiot voivat elää rauhassa rinnatusten niiden turvallisten rajojen sisällä, jotka on tunnustettu 22. marraskuuta 1967 tehdyssä YK:n päätöslauselmassa 242. Israel ja Palestiina eivät pysty ratkaisemaan konfliktia ilman ulkopuolista apua, ja kansainvälisen yhteisön on jatkettava molempien osapuolten painostamista. Voi osoittautua tarpeelliseksi lähettää alueelle kansainväliset rauhanturva- ja tarkkailujoukot, jotka kvartetin on muodostettava ja jotka YK:n valvonnan alaisina seuraavat tilannetta ja takaavat näin sen, että osapuolet noudattavat lopullista rauhansuunnitelmaa. 
Vachetta (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, Israelin hallituksen rakentamalla turvamuurilla pienennetään jo nykyisellään pientä Länsirannan aluetta 58 prosentilla. Tämä on taloudellisesti ja inhimillisesti katsottuna pöyristyttävää ja todellista poliittista provosointia. Tällä tavoin kaikki palestiinalaiset leimataan terroristeiksi, mikä on hävytöntä. Muuri ei suojaa Israelin yhteiskuntaa siviileihin kohdistuvien itsemurhaiskujen väkivaltaisuudelta ja barbaarisuudelta. Muurin rakentaminen tekee Palestiinan valtion tuhoamisesta mahdollisen ja kummankin kansan turvallisuudesta epätodennäköisen sekä murskaa kaikki toiveet Lähi-idän rauhasta. Sharon on yrittänyt kostaa Haifan pommi-iskun hyökkäämällä Syyriaan, mikä on kaiken kansainvälisen oikeuden vastaista, ja näin hän on ottanut vastuulleen koko alueen perinpohjaisen tuhoutumisen.
Tämä tappamisvimma tyyntyy ainoastaan voimatoimin. Euroopan unionilla on keinot puuttua asiaan, jos se niin haluaa. Neuvoston on näin ollen keskeytettävä assosiaatiosopimuksen soveltaminen miehityksen ajaksi. Euroopan unioni voi lisäksi vaatia tämän laittoman muurin repimistä alas kuuluisan rauhansuunnitelman mukaisesti. Sen on estettävä presidentti Arafatiin kohdistettujen uhkien toteutuminen. Valitettavasti se ei kuitenkaan tee näin, elleivät Euroopan kansalaiset järjestä joukkomielenosoitusta osoittaakseen solidaarisuuttaan palestiinalaisille, joita nöyryytetään ja jotka elävät puutteessa ja epätoivossa. 
Queiró (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, Lähi-idän konfliktista puhuttaessa otetaan edelleen kantaa joko Israelin puolesta ja Palestiinaa vastaan tai arvostellaan israelilaisia palestiinalaisten hyväksi. Kummankin osapuolen puolustamiselle on luultavasti omat perusteensa. Eräitä perusteita ovat tietenkin Israelin yhteisöjen luovuttamaton oikeus puolustautua ja palestiinalaisten luonnollinen halu päättää vapaasti omasta tulevaisuudestaan. Siitä ei ole epäilystäkään, että alueen kummankin kansan käyttämää terroritaktiikkaa ei voida oikeuttaa millään perusteilla. Ryhmäni mielestä viimeinen toivo mahdollisesta rauhasta israelilaisten ja palestiinalaisten välillä perustuu edelleen rauhansuunnitelmaan. Tätä aloitetta, jossa mukaan otetaan niin konfliktin osapuolet kuin Yhdysvallat, Venäjä, Yhdistyneet Kansakunnat ja Euroopan unionikin, on paranneltava, mutta sitä ei voida hylätä. Sen tavoitteet ovat edelleen asianmukaisia, sillä tarkoituksena on ratkaista konflikti vuoteen 2005 mennessä, lopettaa väkivaltaisuudet ja terrorismi sekä tehdä mahdolliseksi tulevan Palestiinan valtion ja Israelin rauhanomainen rinnakkaiselo. Yhteiselo edellyttää todellista demokratiaa, joka perustuu suvaitsevaisuuteen ja vapauteen, ja meidän on tunnustettava, ettei tällaista demokratiaa vielä ole.
On täysin välttämätöntä jatkaa etenemistä pyrkien kompromisseihin ja odottamalla, että kukin osapuoli täyttää sitoumuksensa jokaisessa vaiheessa. Emme voi hyväksyä tämänhetkistä tilannetta. Muutamia arvokkaita ja myönteisiä askelia on otettu, mutta niihin on vastattu väkivallalla. Jos ei pystytä luomaan olosuhteita, joissa saadaan luotua tiiviit keskinäisen luottamuksen siteet, joudumme näkemään yhä useampien viattomien siviilien kuolevan, ja pian myös toivo on mennyttä.
Nykytilannetta on siis mahdotonta hyväksyä. Tästä syystä Euroopan unionin on yhteistyössä muiden asianomaisten osapuolten kanssa lisättävä painostusta, jolla tehdään mahdolliseksi rauhanprosessin jatkaminen ja ylläpitäminen. Toisin kuin jotkut tänään puhuneet arvoisat parlamentin jäsenet, minun ryhmäni epäilee kovasti, voiko ratkaisuna olla sotilasjoukkojen lähettäminen alueelle maista, jotka muodostavat poliittisen yhteenliittymän. Emme tietenkään hyväksy kahta maata erottavan muurin rakentamista. On kuitenkin mahdotonta hyväksyä yritykset korvata muuri ihmismuurilla, vaikka se olisikin vahvasti aseistettu, hyvin organisoitu ja kansainvälisen yhteisön hyväksymä. Tämä olisi sitä paitsi perinteinen sotilaallinen vastaus, jolla ei pystytä ratkaisemaan kaupunkisissisodalle luonteenomaista nykytilannetta. Mielestäni Euroopan koko diplomaattinen painostusvoima olisi otettava käyttöön, jotta Palestiinan viranomaisille saataisiin tehtyä selväksi, että Israelin siviiliväestöön kohdistetut häpeälliset itsemurhaiskut on lopetettava välittömästi ja lopullisesti. Toisaalta on yhtä tärkeää varmistaa, että Israelin demokraattisen hallituksen vastatoimia hillitään ja että alueen niitä naapurivaltioita varoitetaan terroristijärjestöjen suojelemisesta, joiden tukikohdissa harjoitetaan rikollista toimintaa.
Kuten olemme useaan otteeseen todenneet, hyvää terrorismia ei ole olemassa sen enempää kuin huonoakaan terrorismia. Minkäänlainen terrorismi ei voi olla oikeutettua eikä sitä voida oikeuttaa. Emme hyväksy mitään perusteita terrorismiin turvautumiseksi, sillä muuten me pitäisimme sen päämäärää oikeutettuna. Missä tahansa terrorismi piileekin, missä tahansa se nostaa päätänsä ja missä muodossa se esiintyykin, Euroopan unionin on taisteltava sitä vastaan. Näin on, koska olemme täysin vakuuttuneita siitä, että ratkaisemalla Lähi-idän konfliktin veisimme kansainväliseltä terrorismilta vankan ideologisen tukipylvään. 
Sandbæk (EDD ).
    Arvoisa puhemies, minäkin tuomitsen luonnollisesti mitä jyrkimmin Haifan iskun, mutta olen erittäin kiitollinen korkean edustajan Solanan todettua, että myös Israelin on kannettava oma vastuunsa tällaisten iskujen tapahtumisesta.
Vastuu, joka Israelin on kannettava, ilmenee Israelille jäsen Menéndez del Vallen mietinnössä esitetyistä vaatimuksista, joita kannatan kokonaisuudessaan. Haluaisin kuitenkin mielelläni kuulla tänään täällä parlamentissa, mitä toimia EU aikoo toteuttaa pakottaakseen Israelin taipumaan kaikkiin näihin vaatimuksiin ja pakottaakseen sen esimerkiksi lopettamaan valtion harjoittaman terrorismin, joka on tietenkin aiheuttanut selvästi enemmän palestiinalaisia uhreja Israelin uhreihin verrattuna. Näin on siksi, että niin pitkään kuin EU ei pakota Israelia noudattamaan näitä ehtoja, Abu Alalla ei ole mitään mahdollisuuksia saada palestiinalaisten itsemurhaiskuja loppumaan. 
Gollnisch (NI ).
   – Arvoisa puhemies, vaikka Lähi-idän terroristi-iskut – olivatpa ne sitten juutalaisiin kohdistuvia palestiinalaisten itsemurhaiskuja tai palestiinalaisiin kohdistuvia Israelin täsmäiskuja – ovatkin kauhistuttavia, ne eivät peitä alleen ongelman perussyitä. On totta, ettei rauhaa ole ilman turvallisuutta, mutta rauhaa ei myöskään voi olla ilman oikeudenmukaisuutta. Mikä siis on perimmäinen ongelma tältä kannalta katsottuna? Ongelmana on epätietoisuus siitä, onko Israel, joka on näiden konfliktien aikana saanut hallintaansa 72 prosenttia aiemmasta Yhdistyneen kuningaskunnan mandaattialueesta, valmis luovuttamaan jäljellä olevat 28 prosenttia Palestiinan kansalle, jotta alueelle voidaan perustaa vapaa ja itsenäinen valtio. Onko Israel 35 vuoden aseellisen miehityksen jälkeen valmis evakuoimaan nämä alueet ja antamaan vallan takaisin palestiinalaishallinnolle?
Jos vastaus on kielteinen – ja vastahakoisesti on myönnettävä, ettei mikään tähän mennessä tapahtunut voi saada ketään ajattelemaan, että vastaus voisi olla jotain muuta kuin kielteinen – väkivaltaisuudet jatkuvat: väkivaltaiset kostotoimet, kostaminen väkivallalla ja siirtokuntien rakentaminen uusia muureja pystyttäen. Uusia sotia käydään koston nimissä. Mielestämme sekä Israelilla että Palestiinalla on oikeus turvallisuuteen tunnustettujen ja kunnioitettujen rajojen sisäpuolella, mutta uhrien määrää on turha voivotella, ellemme pysty ehdottamaan poliittista ratkaisua. Jäsen Cohn-Benditin ehdotuksista voidaan olla monta mieltä – minä ainakin olen – mutta ainakin hänellä on jonkinlainen suunnitelma. Todetkaamme selvästi, mitä haluamme, sillä se on konfliktin ratkaisun ennakkoedellytys. 
Von Wogau (PPE-DE ). –
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, korkea edustaja puhui juuri kauhistuttavan suuresta kuolonuhrien määrästä ja jatkuvasta tappamisesta Israelin ja Palestiinan välisellä alueella. Meidän Euroopan yhteisön jäsenten on pohdittava, kuinka voisimme osaltamme varmistaa, että rauha saadaan pitkällä aikavälillä palautettua tälle piinatulle alueelle. Kysymys kuuluu: kuinka Euroopan yhteisö voi auttaa? Onko yhteisö todellakin riittävän vaikutusvaltainen, jotta se voi vaikuttaa tilanteen kehittymiseen? Talousalalla Euroopan yhteisöllä on todellista valtaa, ja sen aiempi taloudellinen panos alueen vakauttamiseksi voittaa epäilemättä muiden panostuksen.
Nykyisessä tilassaan Euroopan yhteisö on kuitenkin edelleen liian heikko pystyäkseen tekemään lopullisia päätöksiä ja antamaan jommallekummalle osapuolelle lopullisia takeita siitä, että kansalaiset voisivat elää tällä alueella pitkään rauhassa ja turvassa. Tästä syystä haluan kysyä seuraavaa korkealta edustajalta, joka työskentelee erittäin sitoutuneesti kyseisellä alueella: mikä asema tällä alueella on Euroopan unionin turvallisuusstrategiassa, jota parhaillaan laaditaan? Arvoisa korkea edustaja Solana, olen tietoinen siitä, että henkilöstönne työskentelee erittäin tiiviisti turvallisuusstrategian parissa. Strategia käsittää myös ystäväpiirin, jolla Euroopan yhteisö ympäröi itsensä, ja kysynkin seuraavaa: kuinka ensisijainen asema tällä konfliktilla on mainitussa strategiassa ja ystäväpiirin muodostamisessa? Onko tämä kauhistuttava konflikti, josta tänään keskustelemme, nostettu riittävän keskeiseen asemaan? 
Howitt (PSE ).
    Arvoisa puhemies, haluan muiden parlamentin jäsenten tavoin ilmaista syvät pahoitteluni Lähi-idän viimeaikaisissa iskuissa molemmilla puolilla menetettyjen ihmishenkien puolesta. Palestiinalaisten kansannousu on jatkunut nyt yli tuhat päivää ja 3 000 ihmistä on menettänyt henkensä. Tappamisen on aika loppua. Terroristitekoja ei voida hyväksyä eikä Palestiinan oikeutettu toive legitiimistä itsenäisyydestä toteudu väkivallan keinoin. Euroopan ja muun maailman antama tuki heikkenee jokaisen itsemurhaiskun myötä.
Myös Israelin on täytettävä velvoitteensa ja lopetettava siirtokuntien rakentaminen, taattava palestiinalaisille jälleen liikkumisvapaus, lopetettava täsmämurhat ja varmistettava, ettei turvamuurilla vallata palestiinalaisalueita. Me Euroopan parlamentissa tiedämme paremmin kuin missään muualla sen, mihin johtavat sukupolvesta toiseen jatkuva vastakkainasettelu ja pelon ilmapiiri, joita tämä uusi Berliinin muuri edustaa.
Tuen vahvasti korkean edustajan Solanan tämänaamuisia sanoja, joiden mukaan terrorismin torjunnassa on noudatettava kansainvälistä oikeutta. Kehotan häntä ilmaisemaan selkeästi, että tapa, jolla Israel kohtelee palestiinalaisia miehitetyillä alueilla, on Geneven yleissopimuksen nojalla lainvastainen, mistä ei ole epäilystäkään. Pidän myönteisenä EU:n ulkoministerien sopimusta Hamasin varojen jäädyttämisestä, mutta pahoittelen, että päätös tehtiin vasta näin myöhään.
Arvoisa komission jäsen, olen ylpeä siitä, että palestiinalaishallinnon tukeminen muodostaa EU:n suurimman yksittäisen ulkoisen avun ohjelman.
Eilen olin kuitenkin yhteydessä ystäviini ja kollegoihini, jotka työskentelevät alueella toimivassa kansalaisjärjestössä UNA International Servicessä. He kertoivat minulle, että kaikkien EU:n rahoittamien hankkeiden toteuttaminen on jouduttu keskeyttämään Lähi-idän hätätilanteen vuoksi. Yhdistyneen kuningaskunnan kehitysyhteistyöosaston kerrotaan todenneen, että alueen kehitys riippuu siitä, lopettaako Israel ulkonaliikkumiskiellot, avaako se rajat, purkaako se rajatarkastusasemat ja vetäytyykö se lopulta alueelta.
Meidän olisi tuomittava jyrkästi se, että Israelin miehitysjoukkojen iskuissa on vuodesta 2001 lähtien tuhoutunut 25 miljoonan euron arvosta EU:n kehitysyhteistyöprojekteja. En usko niitä, jotka väittävät, että EU tukee tietämättään miehitystä. Israel olisi pakotettava maksamaan Euroopan unionille todellisia korvauksia tästä perusteettomasta tuhoamisesta. 
Alavanos (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, minulla on joukko kysymyksiä korkealle edustajalle Solanalle, joka toimi Naton pääsihteerinä silloin, kun joukkoja lähetettiin entiseen Jugoslaviaan.
Arvoisa korkea edustaja,
- Miksi Sharonia kohdellaan toisin kuin Milosevicia?
- Miksi entisessä Jugoslaviassa vallalla olleeseen itsevaltaiseen hallitukseen suhtauduttiin eri tavalla kuin Israelin hallitukseen, jonka jäsenet puhuvat virallisesti Arafatin murhaamisesta?
- Miksi UCK on eri asia kuin Jihad?
- Miksi kosovolaisiin, joilla on muita oikeuksia, suhtaudutaan eri tavalla kuin palestiinalaisiin?
- Kuinka kauan aiomme noudattaa kaksinaismoraalia ja toimia tekopyhästi?
- Miksi etsimme suurennuslasin kanssa voimaloita Iranista, kun samalla kukaan ei suostu kertomaan, mitä ydinaseita Israelilla on?
- Miksi Saddam Husseinin hyökättyä Kuwaitiin muodostettiin kansainvälinen liittouma ja järjestettiin "Desert Storm" -operaatio, kun taas Israelin hyökätessä Syyriaan saadaan aikaan ainoastaan muutama surkea lausunto?
- Miksi Berliinin muurin murtuessa todettiin "Hyvästi, Lenin" ja nyt Palestiinan muuria rakennettaessa "Hyvää huomenta, Sharon"?
- Kuinka pitkälle olemme valmiit menemään?
- Missä Eurooppa on?
- Miksi Eurooppa on lamaantunut?
- Miksi Euroopalla ei ole sananvaltaa, kun taas Yhdysvalloilla on?
- Miksi Eurooppa ei tee YK:ssa erityisaloitetta, jotta Israelin ja Palestiinan väliselle konfliktialueelle saataisiin lähetettyä kansainvälisiä joukkoja? 
Kuntz (EDD ).
   – Arvoisa puhemies, uuskonservatiivit varoittivat meitä siitä, että Bagdad oli heidän matkansa alkupiste. Kun emme pystyneet estämään Yhdysvaltoja julistamasta sotaa Irakille tai – mikä vielä pahempaa – kun tuimme Yhdysvaltoja, kuten suurin osa Euroopan hallituksista teki, tiesimme aiheuttavamme lisää turvallisuusriskejä alueella. Samoin tiesimme myös sen, että Bagdadin jälkeen seuraava kohde saattaisi olla Damaskos. Tarvitsee ainoastaan kuunnella Yhdysvaltain ja Israelin johtajien käyttämää kieltä ja heidän muutaman viime kuukauden aikana Syyrian hallitukselle osoittamaansa kritiikkiä, jossa toistuvat syytökset siitä, että Syyria tukee Irakin Baath-puolueen johtajia, että sillä on hallussaan joukkotuhoaseita ja että se toteuttaa kemiallisia aseita koskevia ohjelmia ja suojelee terroristeja. Nämä ovat samoja valheellisia väitteitä, joita käytettiin tekosyynä Yhdysvaltain Irakin-miehitykselle, ja nyt ne on kohdistettu Syyrian johtajia vastaan. Yhdysvaltain kongressi suunnittelee ennalta ehkäisevän kauppasaarron julistamista Syyriaa vastaan, ja siinäpä sitä jo ollaankin: seuraavaksi Israel aloittaa ennalta ehkäisevät iskut Syyrian alueelle.
Kaikki tämänpäiväiset puhujat ovat tuominneet Haifan pommi-iskun, ja näin teen luonnollisesti minäkin. Valitettavasti jouduin odottamaan jäsen Barón Crespon puheenvuoroon saakka kuullakseni jonkun selkeästi tuomitsevan Syyrian alueisiin kohdistuneen loukkauksen, johon Israel on syyllistynyt. Samoin olisin halunnut kuulla muistutuksen siitä, kuinka vaikea on puhua Euroopan ulkopolitiikasta aikana, jolloin tietyt Euroopan valtiot osallistuvat Irakin sotilaallisen miehitykseen. 
Souchet (NI ).
    Arvoisa puhemies, Israelin hyökättyä Syyriaan kostaakseen nuoren naisen Haifassa tekemän itsemurhapommi-iskun herää ensimmäisenä kysymys siitä, olemmeko siirtymässä vaaralliseen vaiheeseen koko Lähi-idän rauhan kannalta. Israel ei ole tehnyt iskuja tässä laajuudessa sitten Jom Kippurin sodan.
On kiistatonta, että presidentti Assadin – joka pysyy tiukasti poliittisessa kannassaan ja jonka velvollisuutena on näin ollen reagoida vahvasti Syyrian maaperälle kohdistuneen hyökkäyksen kaltaiseen vakavaan provokaatioon – ja pääministeri Sharonin – joka 13 kuukautta ennen Yhdysvaltain vaaleja tuntee saaneensa vapaat kädet tehdä aivan mitä tahansa – välillä on tekijöitä, jotka saattavat lisätä alueen jännitteitä entisestään ja johtaa koko alueen ajautumiseen konfliktiin. Tällä hetkellä saamme kuitenkin havaita, kuinka vaatimattomasti ja hitaasti Damaskos on reagoinut, ja näin Syyrian heikko asema maailmanpolitiikassa on tullut väistämättä esille. Syyria ei ole saanut turvallisuusneuvostoa ottamaan asiaansa käsiteltäväksi, mikä on osoittanut sen olevan kansainvälisellä tasolla eristyksissä. Tämä lisää entisestään maan Irakin sodan jälkeen kokemaa suhteellista alueellista eristyneisyyttä ja aseellista heikkoutta, sillä Syyrialle ei enää myydä luotolla pitkälle kehitettyjä aseita. Israelin aseellinen vahvuus Syyriaan verrattuna kasvaa jatkuvasti, joten on vaikea kuvitella, että Syyria ottaisi riskin yhteenottojen laajenemisesta Golanin kukkuloille. Näin ollen Syyrian tasavallan vastaiskut tarkoittavatkin epäilemättä shiiojen sissijärjestön Hizbollahin iskuja sinisellä linjalla.
Tämä epäsuora reaktio ei ole täysin vaaraton. Eurooppalainen diplomatia voisikin tässä herkässä vaiheessa nousta tärkeään välittäjän asemaan näiden kahden osapuolen välillä ja estää uuden alueellisen väkivallan kierteen alkamisen. 
Sacrédeus (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa pääsihteeri Solana, Palestiinan pääministeri Ahmed Kurei sulkee täysin pois sen mahdollisuuden, että Palestiina ryhtyisi hajottamaan terroristiryhmiä, jotka järjestelmällisesti sabotoivat Lähi-idän herkkää ja äärimmäisen suhteellista rauhantilaa. Tällä tavoin Palestiinan pääministeri on tarjonnut parhaat mahdolliset perusteet pessimismille kaikkien niiden kannalta, jotka ovat sitä mieltä, ettei Lähi-idällä ole tulevaisuutta eikä mahdollisuutta rauhaan.
Arvoisa korkea edustaja Solana, haluan teidän ottavan asian esille Palestiinan pääministerin kanssa. Eräs Lähi-idän rauhan välttämättömistä edellytyksistä on se, että palestiinalaiset terroristiryhmät riisutaan aseista eikä niiden anneta jatkaa terroristitoimintaansa. Jos Palestiinan hallitus ei halua tehdä eikä tosiasiassa pysty tekemään mitään Lähi-idän terroristiryhmille, Israel kyllä tekee niille jotain.
Noin viikko sitten 19 ihmistä sai surmansa itsemurhaiskussa Haifassa. Israelin kaltaisessa demokraattisessa maassa, joka on merkkinä koko muulle maailmalle siitä, että demokratia elää vielä Lähi-idässä, joka ikinen terroristiryhmien tekemä itsemurhaisku saa Israelin yleisen mielipiteen vastustamaan yhä enemmän kompromissien tekoa palestiinalaishallinnon kanssa ja suhtautumaan yhä kielteisemmin maan luovuttamiseen palestiinalaisille.
Yksikään maa Israel mukaan luettuna ei ole velvoitettu pitkällä aikavälillä hyväksymään naapurimaakseen sellaisia maita, jotka antavat alueensa iskuja tekevien terroristien käyttöön tai jotka eivät pysty estämään tällaista toimintaa omalla alueellaan. Palestiinan pääministerin Ahmed Kurein kykenemättömyys terrorismin edessä on sinänsä ehkä täysin ymmärrettävää. Suurten aseellisten ryhmittymien hajottaminen on vaikeaa. Hänen on kuitenkin ilmoitettava pyrkivänsä tähän poliittisesti ja ilmaistava se toteuttamillaan toimilla. Myöskään palestiinalaishallinnon presidentti Jasser Arafat ei ole uskaltanut puuttua voimallisesti terroristiryhmien toimintaan huolimatta siitä, että Hamas, Islamilainen Jihad ja muut terroristiryhmät sabotoivat epäsuorasti ja tarkoituksella rauhanprosessia ja siihen sisältyvän kahden valtion ratkaisun mahdollisuutta, joihin palestiinalaishallinto virallisesti väittää olevansa sitoutunut.
Ennen seuraavaan asiaan siirtymistä teen yhteenvedon: Palestiinan pääministerin on ilmoitettava selvin sanoin ja toimin, ettei terroristitoiminnalle ole mitään sijaa tulevassa kahden valtion ratkaisussa ja kaikkein vähiten palestiinalaishallinnon alueella.
Toinen asia, jota haluan käsitellä, liittyy tapaan, jolla uskontoa väärinkäytetään. Tämä liittyy länsimaiden ja islamin vaikutuspiiriin kuuluvan maailman välisiin suhteisiin. Mielestäni on masentavaa, etteivät islaminuskoiset uskonnolliset johtajat ilmaise huomattavasti selkeämmin, että itsemurhaiskut ovat ristiriidassa rakkauden, sovinnon ja hyväntahtoisuuden uskonnon kanssa. Uskonnon on edustettava rakkautta ja yhteistä humaanisuutta. Sen on edustettava sovintoa ja kaikkea hyvää eikä viattomien ihmisten kuolemaa, kuten Haifan itsemurhaiskussa. 
Souladakis (PSE ).
    Arvoisa puhemies, joka kerta keskustellessamme Lähi-idän ongelmasta korkean edustajan Solanan puheenvuoron jälkeen minulle tulee sellainen olo, että hän kärsii vuoroin Tantaloksen ja vuoroin Sisyfoksen koettelemuksia tai että hänen työnsä on yhtäältä kuin veden kaatamista Danaidien seuloihin ja toisaalta täynnä optimismia. Tämä optimismi ei ole peräisin utopian maailmasta sen enempää kuin todellisestakaan maailmasta. Varmaa on joka tapauksessa se, että paljon työtä tarvitaan ennen kuin aurinko on kiertänyt akselinsa ympäri.
Hyvät parlamentin jäsenet, Lähi-idän kriisi kärjistyy. Kriisit, joiden luulimme olevan ohi, jatkuvat jälleen Libanonissa ja Syyriassa, ja niistä on valitettavasti vastuussa juuri nykyinen Israelin pääministeri. Kaiken kaikkiaan terrorismi on kaikissa muodoissaan luvatonta ja tuomittavaa. Sitä ei kuitenkaan voida pitää tekosyynä uusien kriisitilanteiden syntymiselle. Haluan korostaa tässä yhteydessä komission jäsenen Montin erittäin selvää kantaa ja puhujien välillä vallitsevaa erittäin harvinaislaatuista yksimielisyyttä asiasta.
Asia on selvä. Euroopan unionin on tehtävä päättäväisiä aloitteita estääkseen konfliktin laajenemisen ja ehdotettava täsmällisiä ratkaisuja ja niiden soveltamistapoja. Euroopan unionin on puututtava tilanteeseen päättäväisesti kolmannen osapuolen vaikutusvallalla. Israelilaisten ja palestiinalaisten välillä toimivan sovittelijan tehtävä ei riitä, sillä se edellyttää puolueettomuutta, joka ei ole paras vaihtoehto kriisitilanteessa. Emme ole historiasta kirjoittavia toimittajia vaan poliittisia päättäjiä, ja nyt meidän on tehtävä päätöksiä. Rauhansuunnitelmasta sekä Rabinin ja Arafatin välisistä sopimuksista on tehtävä konkreettisia soveltamalla niitä vaikka YK:n joukkojen läsnäollessa. Haluan muistuttaa teitä siitä, että uhraukset ovat väistämättömiä. 
Zimeray (PSE ).
    Arvoisa puhemies, historiamme on täynnä ylitettyjä rajoja ja muureja, jotka olemme ensin rakentaneet ja sitten purkaneet. Arvoisa puhemies, näin on, koska muuri voidaan rakentaa uudelleen mutta uutta elämää ei voi saada. Olen samaa mieltä jäsen Morgantinin kanssa siitä, ettei riitä, että vaadimme kansainvälisen oikeuden noudattamista. Sallitaanko kansainvälisessä oikeudessa valtion suojella terroristiaineksia, jotka aikovat kohdistaa iskuja toisen valtion siviileihin? Kysynpä vaan. Olen jäsen Morgantinin kanssa samaa mieltä myös siitä, että velvollisuutenamme on puuttua asiaan, ja olen hänen laillaan närkästynyt ja totean, ettemme voi tyytyä ilmaisemaan moraalisia kantojamme rauhoittaaksemme omaatuntoamme, kuten usein teemme, sillä hyvät parlamentin jäsenet, puhdas omatunto on aidon omantunnon vastakohta. Jäsen Cohn-Bendit, tarvitsemme todellakin poliittisen sysäyksen.
En voi myöskään hyväksyä, että tätä muuria pidetään samana kuin Berliinin muuria, kuten juuri kuulin mainittavan. Vastustan henkilökohtaisesti tämän muurin rakentamista, sillä vastustan sen sijoituspaikkaa. Muurin, joka jakaa yhden kansan kahtia, ja muurin, jolla on tarkoitus luoda uusi raja, ei voida katsoa olevan sama asia. Haluan lisätä, että olen yksi niistä, jotka allekirjoittivat muurin noudattamaa linjaa vastustaneen vetoomuksen erityisesti Abu Disin osalta.
Kaikki peräänkuuluttavat paluuta vuoden 1967 rajoihin, ja yllätyksekseni huomaan, että tänään vedotaan kiihkeästi juuri niiden asioiden puolesta, jotka eilen hylättiin aivan yhtä kiihkeästi. Tämä johtuu loppujen lopuksi siitä, että meistä maltillisimmat pyytävät tänään, että noudatamme jälleen Clintonin ehtoja, jotka vastikään kaikki hylkäsimme.
Komission jäsen Monti totesi aivan perustellusti, etteivät Hamas ja Islamilainen Jihad tunnusta Israelin olemassaolon oikeutta, kuten itsemurhaiskut ovat osoittaneet. Olemme kaulaamme myöten mukana tässä konfliktissa, ja itse asiassa kyseessä ei ole ainoastaan yksi konflikti vaan neljä. Palestiinalaishallinto käy sotaa Palestiinan valtion oikeutetun vapauttamisen puolesta, ja tuemme sitä. Israelin valtio käy sotaa turvallisuutensa puolesta. Tätäkin me tuemme. On sanottava, että lisäksi on käynnissä eräänlainen siirtokuntasota, jota käyvät jotkut israelilaiset, sekä joidenkin palestiinalaisryhmittymien sota, jonka tarkoituksena on tuhota Israelin valtio. Erityisesti jälkimmäiseen on kiinnitettävä huomiota. Ellemme ole tietoisia näistä neljästä konfliktista, emme pysty ymmärtämään tämänhetkisiä tapahtumia. 
Gahrton (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, itsemurhaiskut on helppo tuomita, mutta mitä tekisimme, jos olisimme itse samassa tilanteessa? Mitä tekivät vanhempamme, jotka elivät miehitetyissä maissa 60 vuotta sitten? He aloittivat vastarintaliikkeen.
Kun näin Berliinin muurin vuonna 1961, se oli ensimmäinen vastaava muuri, jonka olin koskaan nähnyt. Nyt Israel on rakentamassa häpeän muuria. Saddam Hussein syöstiin vallasta, koska hänen epäiltiin pitävän hallussaan joukkotuhoaseita. Tiedämme, että Israelilla on joukkotuhoaseita. Rotuerottelun leimaama Etelä-Afrikka kaatui, koska maassa harjoitettiin rasistista sortoa. Tiedämme, että Israelin valtio perustuu täysin rasistiseen sortoon. Chilen sotilasjuntta kaatui osaksi siksi, että poliitikkoja murhattiin. Tiedämme, että Israel murhaa poliitikkoja jatkuvasti.
Itä-Saksa, Saddam Hussein, apartheid ja Chilen sotilasjuntta ovat historiaa, mutta Sharonin sortohallitus on edelleen olemassa. Mitä teemme? Mitä EU tekee? Emme tee kovinkaan paljon, emme edes sovella assosiaatiosopimusta. Emme edes ole katkaisseet kauppasuhteitamme Israeliin. Miksi emme voisi lähettää ylistettyjä rauhanturvajoukkojamme Palestiinaan sen kansan suojelemiseksi?
Israelin valtio ei selviydy, jos nykyinen tilanne jatkuu. Lähi-itää verrataan usein ristiretkiä harjoittaneisiin imperiumeihin, jotka viipyivät ristiretkillään 200 vuotta. Neljäsosa tuosta ajasta on kulunut. On mahdollista, että Israel on olemassa vielä 100 vuotta Yhdysvaltain rahoituksen ja aseistuksen sekä EU:n passiivisuuden ansiosta, mutta ellei kukaan puutu asiaan, lapsenlapsemme joutuvat ehkä näkemään Israelin tuhon. En haluaisi tätä. Voin vakuuttaa teille, etteivät kyseessä olisi mitkään teekutsut. Yrittäkäämme estää tätä tapahtumasta. 
Solana,
   Arvoisa puhemies, työjärjestyksen mukainen puheaikani on ainoastaan viisi minuuttia. Tässä lyhyessä ajassa yritän parhaani mukaan vastata joihinkin tärkeimpiin kysymyksiin, joita tämänaamuisessa istunnossa on tullut esille. Yritän myös jälleen kerran toistaa tätä dramaattista konfliktia koskevan kantamme, jota Euroopan unionin nimissä puolustamme.
Haluan tehdä muutaman asian täysin selväksi heti aluksi. Kuunneltuani puheenvuoron käyttäneitä parlamentin jäseniä minusta näyttää siltä, että olemme kaikki periaatteessa sitä mieltä, että nykytilanne on erittäin vakava ja ettei sen vakavuutta saa aliarvioida. Tilanne on menossa yhä huonompaan suuntaan. Näin ollen meidän velvollisuutenamme on toimia yksissä tuumin ja lisätä Euroopan unionin puolesta toteuttamiamme toimia.
On tarpeen mainita erityisesti tämä laaja yksimielisyys, joka tänä aamuna puhuneiden arvoisien parlamentin jäsenten välillä vallitsee. On huomattava, että lähes poikkeuksetta he kaikki pitävät rauhansuunnitelmaa parhaana mahdollisena välineenä halutun tavoitteen saavuttamiseksi. Tavoitteena on, että Israelin valtio ja Palestiinan valtio voisivat elää rinnakkain rauhassa ja vauraudessa tietyn ajan kuluttua. Rauhansuunnitelmassa esitetään lyhyttä määräaikaa. Käsittääkseni edellä mainittu tavoite on yhteinen tavoitteemme.
Mielestäni voidaan lisäksi rehellisesti todeta parlamentin jäsenten olevan merkittävän yksimielisiä siitä, että viimeaikaiset tapahtumat voivat johtaa jännitteiden kärjistymiseen alueella. Tämä voi tapahtua niin Syyriassa kuin Libanonissakin. Näin on tapahtunut, vaikka olemme pyrkineet rauhoittamaan alueen tilannetta sen kärjistämisen sijasta.
Näyttää myös siltä, että kaikki arvoisat parlamentin jäsenet tai ainakin suurin osa heistä on sitä mieltä, että Yhdysvallat voi mahdollisesti pyrkiä irrottautumaan tilanteesta, mikä voisi vaikuttaa tilanteeseen kielteisesti. Jäsen Poettering teki erittäin selväksi sen, että Yhdysvalloissa edessä oleva vaalikampanja aiheuttaa todennäköisesti sen, että Yhdysvallat irrottautuu tilanteesta. Tämä on pyrittävä estämään kaikin tavoin. Yhdysvaltain on päinvastoin pysyttävä sitoutuneena prosessiin. Euroopan unioni noudattaa varmasti sitoumuksiaan. Unionista ei voi tulla pelkkä sivustakatsoja tässä kärjistyvässä tilanteessa, eikä se voi ryhtyä pelkäksi äänettömäksi yhtiömieheksi prosessissa, joka on menossa yhä huonompaan suuntaan.
Jäsen Poettering viittasi myös Irakiin. Haluan jatkaa tästä aiheesta. Olen vieraillut kaikissa alueen maissa ja minulle on käynyt selväksi, että Irakin kysymys vaikuttaa Palestiinan ongelmaan. Uskallan väittää, että jos minkä tahansa arabimaailman poliittisen johtajan kanssa järjestettäisiin tällä hetkellä neuvottelut aiheesta, hän puhuisi prosessista, jota arabimaailma pitää länsimaiden sotaretkenä arabeja vastaan. On toimittava erityisen varovaisesti sen varmistamiseksi, etteivät poliittiset arabijohtajat pidä tätä prosessia hyökkäyksenä islamilaista maailmaa vastaan. He eivät saa nähdä sitä länsimaiden hyökkäyksenä arabimaailmaa vastaan. Näin ollen on tärkeää toistaa yhä uudemman kerran, ettei nyt taistella mitään yksittäistä kulttuuria tai uskontoa vastaan. Sen sijaan olemme sitoutuneet puolustamaan rauhan ja vakauden arvoja molemmilla alueilla.
Jäsen Cohn-Bendit totesi perustellusti, että olemme osallisina asteittain etenevässä prosessissa, joka alkoi Oslon prosessista ja jonka seuraava vaihe on rauhansuunnitelma. Jäsen Cohn-Bendit ehdotti, että ratkaisu voisi piillä poliittisessa sysäyksessä. Hyvät parlamentin jäsenet, olen taipuvainen epäilemään, ettei kummallakaan osapuolella tai kansainvälisellä yhteisöllä ole tällä hetkellä riittävästi poliittista energiaa, jotta voimakasta poliittista sysäystä voitaisiin pitää vaihtoehtona.
Viimeksi tänään YK:n turvallisuusneuvostossa käytiin jälleen vaikea ja monimutkainen keskustelu. Keskustelun tarkoituksena oli vahvistaa yhteinen kanta Syyrian tilanteesta. Sopimukseen ei kuitenkaan päästy. Olen näin ollen sitä mieltä, ettei poliittisen sysäyksen antamiseen ole tällä hetkellä riittävästi voimavaroja. Ehkäpä tarvittavan energian tuottaminen on meidän eurooppalaisten vastuulla.
Mielestäni ensimmäinen tarvittava asia on todentamisprosessi. Rauhansuunnitelma ei toteudu itsestään. Sen täysimääräinen toteuttaminen on lähes mahdotonta ilman käytössä olevaa todentamisprosessia. Näin ollen on tärkeää varmistaa, että mahdolliset todentamismenetelmät ovat sellaisia, että ne voidaan panna täytäntöön välittömästi. Myös tästä keskusteltiin New Yorkissa pidetyssä kokouksessa.
Seuraavaksi haluan puhua tilanteesta, joka tänä aamuna on todennäköisesti syntynyt. Palestiinan uusi hallitus on todennäköisesti saatu muodostettua, ja sitä johtaa Abu Ala. Palestiinan hallituksella on oikeus tukeemme, jos se noudattaa pyyntöjämme. Meidän on vaadittava, että se pyrkii päättäväisesti torjumaan terrorismin ja jatkaa uudistuksiaan. Nämä ovat valtion olennaisia piirteitä. Teemme kaikkemme sen varmistamiseksi, että Palestiinan valtio perustetaan mahdollisimman pian. Yksi valtion keskeisistä piirteistä on, että sillä pitäisi olla yksi rahoitusjärjestelmä. Tarvittavat toimet tätä varten on tehty, mikä on valtiovarainministerin ansiota. Toinen olennainen piirre on se, että valtiolla pitäisi olla aseet hallinnassaan. Pääministeri Abu Alaa on näin ollen kehotettava varmistamaan, että hänen hallituksensa tekee kaiken voitavan ottaakseen turvallisuusjoukot käskyvaltaansa ja salliakseen ainoastaan lailliset aseet.
Lisäksi on tärkeää vaatia Israelin hallitusta parantamaan Palestiinan kansalaisten elinoloja ja pysäyttämään muurin rakentamisen. Minua liikuttivat jäsen Poetteringin tunteelliset sanat siitä, mitä muuri voi tarkoittaa ihmisille, joita eräs toinen muuri on joskus pitänyt erillään. Israelia on lisäksi vaadittava käsittelemään vakavissaan siirtokuntakysymystä. Tämä asia ei ole mitään uutta rauhansuunnitelmassa, sillä se otettiin esille jo useita vuosia sitten jäsen Mitchellin mietinnössä.
Olen nyt hahmotellut ne asiat, jotka mielestäni voimme tehdä ja jotka meidän on tehtävä eurooppalaisina tässä ja nyt tämänhetkisen kriisitilanteen ratkaisemiseksi. Joulukuussa meidän pitäisi pystyä tekemään lopullinen arvio. Silloin on mahdollista tarkastella parhaita toimintatapoja tulevaa vuotta varten niin, että otamme täysimääräisesti huomioon ratkaisun edellytykset. Olen vakuuttunut siitä, että ne ovat kaikkien tiedossa. Ne ovat varsin samansuuntaisia kuin joidenkin tänään puhuneiden arvoisien parlamentin jäsenten mainitsemat seikat.
Haluan tästä syystä kiittää parlamenttia yhteistyöstä. Meidän kaikkien on pidettävä silmämme auki ja pysyttävä päättäväisinä. Ainoastaan näin voimme hallita tilanteen, joka valitettavasti vallitsee maassa, joka on hyvin lähellä sydämiämme.
Minulta kysyttiin, mikä on Lähi-idän asema turvallisuusstrategiassamme. Nämä ihmiset ovat naapureitamme, ja heidän maansa on naapurimaamme. Lähi-idän kysymyksen on siis edelleen oltava yksi keskeisistä huolenaiheistamme.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kiitän teitä tästä mahdollisuudesta puhua parlamentissa tänään. Aion tietenkin toimittaa parlamentille henkilökohtaisesti kaikki lisätiedot heti, kun siihen on mahdollisuus.
Monti,
    Arvoisa puhemies, haluan esittää muutaman lyhyen huomion joistakin tässä keskustelussa esille tulleista asioista. Rauhanturvajoukoista, joihin jäsen Poettering ja toisessa yhteydessä myös jäsen Cohn-Bendit kaunopuheisesti viittasivat, haluan sanoa, että tuemme kaikkia toimia, joilla lisätään toivoa paremmasta. On kuitenkin selvää, että molempien osapuolten on oltava asiasta samaa mieltä. Valitettavasti näin ei ole useastakaan syystä: israelilaiset eivät luota kansainväliseen väliintuloon, osapuolia ei voida siirtokuntien vuoksi täysin erottaa toisistaan eikä voida myöskään taata, etteivät kansainväliset joukot joudu vedetyksi mukaan konfliktiin.
Jäsen Belderin mainitsemasta EU:n ja Syyrian assosiaatiosopimuksesta haluan sanoa, että sopimuksen avulla Syyria saadaan sitoutumaan tilanteeseen rakentavalla tavalla, jolloin saamme mahdollisuuden keskustella yhteistä etua koskevista asioista. On selvää, että kaikkien maiden on aktiivisesti noudatettava YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmaa 1373. Assosiaatiosopimukseen sisällytetään lauseke terrorismin torjumiseen tähtäävästä yhteistyöstä.
Jäsen Vachetta ja muut mainitsivat Israelin vastaiset pakotteet. Talouspakotteilla on valitettavasti ollut melko huonoja seurauksia, sillä ne eivät yksinkertaisesti tepsi. Toimivia keinoja sen sijaan ovat sitoutuminen ja vuoropuhelu. Israelin kanssa tehdyssä assosiaatiosopimuksessa pyritään juuri tähän. Poliittisessa vuoropuhelussa voimme ottaa esille kaikki huolta aiheuttavat asiat. Mielestämme sopimuksen soveltamisen keskeyttäminen veisi meiltä tämän mahdollisuuden.
Jäsen von Wogau viittasi ystäväpiiriin. Noudattamamme toimintamalli on avoin ja osallistava. Tämä ei ole poliittinen ehto, mutta on selvää, etteivät yhteistyökumppanimme pysty jatkuvan konfliktin vuoksi hyötymään uudesta aloitteestamme.
Lisäksi jäsen Howitt mainitsi EU:n ohjelmien tilanteen alueella. Alueella vallitsevien olosuhteiden vuoksi avun toimittamisesta on todellakin tullut erittäin vaikeaa ja melko kallistakin erityisesti infrastruktuurihankkeiden ja humanitaarisen avun osalta. Ohjelmistohankkeiden jatkamisessa on onnistuttu paremmin erityisesti hallintoelinten kehittämisen ja uudistusten alalla.
Haluan kiittää komission puolesta tästä erittäin kiinnostavasta keskustelusta. 
Puhemies. –
   Suuret kiitokset, komission jäsen Monti. 
Gollnisch (NI ).
   Arvoisa puhemies, esityslistan mukaan meidän piti keskustella Keski-idän () tilanteesta, mutta jäsen Kuntzin puhetta lukuun ottamatta täällä on keskusteltu ainoastaan Palestiinasta. Minun mielestäni Palestiina ei sijaitse Keski-idässä. Ranskaksi sanottuna Palestiina on osa Lähi-itää (). Näyttää siltä, että on olemassa jokin Keski-idän valtio, jota ei näy tutkassa lainkaan eli Irak. En halua pakottaa teitä keskustelemaan Irakista, mutta minä olin kuitenkin laatinut puheen kyseisestä maasta. Haluaisin kysyä erään kysymyksen, joka on mielestäni merkityksellinen ihmisoikeuksista niin tietoisen parlamentin kannalta: jos asiaa tarkastellaan kansainvälisen oikeuden näkökulmasta, mitä tiedämme tällä hetkellä Irakin diplomaattikunnan entisen päällikön Tariq Azizin kohtalosta? Tämä on erittäin olennainen kysymys, jota voisimme käsitellä vaikka seuraavassa täysistunnossa. 
Puhemies.
   –Olen pannut merkille huomautuksenne, jäsen Gollnisch. Tiedätte, että arvoisat parlamentin jäsenet käsittelevät puheenvuoroissaan niitä asioita, joita he pitävät asiaankuuluvina. Näyttää siltä, että jäsenet halusivat tässä vaiheessa keskustella Israelin ja Palestiinan ongelmasta.
Keskustelu on päättynyt.
Figueiredo (GUE/NGL ),
   . – Kuten havaitsin äskettäisellä Palestiinan-vierailullani, Israelin hallitus rakentaa edelleen siirtokuntia ja häpeällistä muuriaan kritiikistä ja vastalauseista huolimatta. Se on jatkanut Palestiinan aseellista miehitystä, infrastruktuurien, asuntojen ja muiden rakennusten tuhoamista ja täsmämurhien tekemistä. Se pitää israelilaisissa vankiloissa vangittuna yli 7 000:ta palestiinalaista, joista 340 on lapsia. Se jatkaa edelleen Palestiinan kansan perusoikeuksien säännöllisiä loukkauksia, hyökkäyksiä Syyriaan ja todellisen valtionterrorismin harjoittamista.
Tästä syystä on turhauttavaa ja närkästyttävää kuunnella parlamentin jäsenten puheita, joissa peräänkuulutetaan oikeusvaltion periaatteiden kunnioittamista. Kuinka voimme vaatia presidentti Arafatia ja Palestiinan hallitusta toteuttamaan toimia terroritekojen torjumiseksi samalla, kun Israelin joukot miehittävät Palestiinaa? 
Euroopan unionin on tehtävä aloitteita ja ehdotettava käytännön toimenpiteitä. EU:n ja Israelin välillä tehdyn Euro–Välimeri-assosiaatiosopimuksen soveltaminen on keskeytettävä, kuten vaaditaan Euroopan parlamentin 10. huhtikuuta 2002 antamassa päätöslauselmassa Lähi-idän tilanteesta.
Komission ja neuvoston on tehtävä aloite YK:ssa ja vaadittava, että YK:n neuvottelut saatetaan päätökseen ja että tunnustetaan palestiinalaisten oikeus ihmisarvoon ja omaan itsenäiseen valtioon. YK:n on lähetettävä paikalle kansainvälisiä tarkkailijoita ja YK:n tukemat rauhanturvajoukot. 
Korakas (GUE/NGL ),
    Taas tänään ihmisoikeuksien ja sorrettujen tekopyhät "puolustajat" pysyvät hiljaa. Tyhjiä julistuksia lukuun ottamatta kukaan ei tue sanallakaan Palestiinan kansaa, joka taistelee koko ihmiskunnan ihmisarvon puolesta imperialistista julmuutta vastaan. He hylkäävät ehdotukset teurastaja-Sharonille virtaavan rahoituksen ja aseviennin lopettamisesta. He kieltävät Israelin kaikenlaisen painostamisen miehityksen ja hyökkäysten lopettamiseksi, vaikka ne ovat ainoa syy näiden kahden kansan vastoinkäymisiin.
Korkea edustaja Solana tuomitsee isännän elkein Palestiinan vastarintaliikkeen ja kehottaa Israelia samalla osoittamaan maltillisuutta ja jalomielisyyttä. Hän mainitsee myös kuuluisan rauhansuunnitelman, jonka palestiinalaishallinto allekirjoitti ase ohimollaan ja jonka Israel on polkenut jalkoihinsa. Rauhansuunnitelman tarkoituksena on harjoittaa yhä enemmän painostusta ja pakotusta, jotta palestiinalaiset tekisivät uusia myönnytyksiä, ja periaatteessa saada aikaan Palestiinan sisällissota.
Kukaan ei sano sanaakaan saatanallisesta muurista, jonka tarkoituksena on tukahduttaa Palestiina, tai rikollisista siirtokunnista tai kansansa valitsemaan presidentti Arafatiin kohdistetuista kyynisistä uhkauksista.
Tuomitsemme tällaisen toimintamallin ja ilmaisemme varauksettoman tukemme Palestiinan vastarintaliikkeelle ja presidentti Arafatille. Seisomme Israelin kommunistien takana ja kaikkien niiden israelilaisten takana, jotka 27 lentäjän ja satojen sotilaiden ja upseerien lailla yrittävät pysäyttää Sharonin kannibaalisen koneiston.
Vaadimme jälleen kerran solidaarisuusrintaman luomista Lähi-idän rauhan edistämiseksi sekä sovinnon tekoa kahden itsenäisen ja suvereenin valtion kahden kansan välillä. 

(1)

Maes (Verts/ALE ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, käsittelemämme aihe ei ole poliittisesti kiistanalainen, vaan se liittyy lentomatkustuksen turvallisuuteen, josta olemme huolestuneita kaikkien matkustajien tavoin. Vaikkemme olekaan lentomatkustuksen asiantuntijoita, tiedämme siitä paljon ja meillä on siitä kokemuksia. Tämän kokemuksen perusteella tiedämme, etteivät kaikki lentoyhtiöt ja kaikki lentokoneet ole yhtä turvallisia. Jotkin lentoyhtiöt, jotka eivät liiemmälti välitä turvallisuudesta, voivat vielä tänäkin päivänä siirtää lentojaan jollekin toiselle lentokentälle, jolla valvonta on löysempää. Yhteisön laajuiset lentokenttien turvallisuutta edistävät toimet ovat siis tarpeen. Komissio arvioi joka tapauksessa, että vaikka onnettomuusriski on pysynyt ennallaan vuodesta 1996, lentoliikenteen huomattava kasvu johtaa vuoteen 2015 mennessä vääjäämättä siihen, että vakava onnettomuus sattuu viikoittain. Onnettomuusriski vaihtelee suuresti alueittain ja maanosittain. Tiesittekö, että niiden lentoyhtiöiden koneet, joita käytätte matkustaessanne Afrikassa, Aasiassa sekä Keski- ja Etelä-Amerikassa, joutuvat onnettomuuksiin ainakin kaksi kertaa keskimääräistä todennäköisemmin? Riski on pienin Länsi-Euroopassa ja Australiassa, mutta suurin Itä-Euroopan maissa – 50-kertainen Länsi-Euroopan riskiin nähden. Näin ollen tämä direktiivi on täysin välttämätön, jos kansainvälisesti sovellettavista turvatarkastuksista halutaan yhdenmukaisia. On valitettavaa, että yhteisöltä puuttuu edelleen tämän alan politiikka ja asia on yhä jäsenvaltioiden vastuulla. Niin ikään on valitettavaa, että jäsenvaltiot ja lentoyhtiöt arkailevat antaa kansalaisille tietoja, jotka mielestämme olisivat tarpeen. 

Medina Ortega (PSE ), 
   Arvoisa puhemies, Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä pyytää mietinnön palauttamista valiokuntakäsittelyyn työjärjestyksen 144 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Pyynnön taustalla ovat syyt, jotka mainitsin eilen esittelijän ominaisuudessa, eli tarve mukauttaa mietintö toimielinten väliseen sopimukseen. 
Puhemies. –
   Työjärjestyksen 144 artiklan mukaisesti annan näin ollen tilaisuuden käyttää yhden puheenvuoron ehdotuksen puolesta ja yhden sitä vastaan. 
Frassoni (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, kannatan valiokuntaan palauttamista, mutta haluaisin huomauttaa, että tästä on tullut ennakkotapaus, koska keskustelimme parlamentissa mietinnöstä, jota ei ollut saatettu ajan tasalle ja joka sitten palautettiin valiokuntaan äänestystä varten. Mielestäni tämä on vähintäänkin outo menettely, ja toivon, ettei se toistu. 


Attwooll (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, kyseessä on hyvin yksinkertainen asia. Sekä kohdassa 11 että alkuperäisessä tarkistuksessamme mainitaan budjettivaikutukset, jotka johtuvat sopimusten määrän lisääntymisestä lähitulevaisuudessa. Ongelmallista tässä on ensinnäkin se, ettemme voi varmasti tietää, lisääntyykö sopimusten lukumäärä, ja jos voisimmekin ennustaa tämän, emme silti voi tietää, miten suuresta lisäyksestä on kyse. Tämän vuoksi on yksinomaan johdonmukaista, että tekstiin lisätään sana "mahdollisesta" seuraavasti: "kehottaa komissiota laatimaan vankan rahoituksellisen, kalastussopimuksia koskevan suunnitelman, jossa olisi otettava huomioon mahdolliset budjettivaikutukset, jotka johtuvat sopimusten määrän mahdollisesta lisääntymisestä lähitulevaisuudessa".
Toivon, että tämä asia on parlamentille selvä. 
Puhemies. –
   Kiitän äänestyksiin osallistuneita jäseniä. Pyydän teitä jäämään istuntosaliin, koska hetken kuluttua toivotamme Euroopan unioniin piakkoin liittyvän Liettuan valtionpäämiehen tervetulleeksi juhlaistuntoon.
Äänestysselitykset käsitellään juhlaistunnon jälkeen. 

Foster (PPE-DE ),
   . Nopeudenrajoittimien pakollinen käyttöönotto monissa erilaisissa ajoneuvoluokissa, mikä käytännössä tarkoittaa sitä, että enimmäisnopeus kaikkialla EU:ssa on 62 mailia tunnissa, on aivan liian voimakas toimenpide.
Ehdotuksen keskeiset tavoitteet – tieturvallisuuden parantaminen ja ympäristökuormituksen lieventäminen – ovat hyviä, mutta meillä ei ole riittävästi näyttöä siitä, että tämä on paras keino näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. 
Lisäksi konservatiiviryhmää edustavat jäsenet arvelevat kehityksen johtavan vääjäämättä siihen, että nopeudenrajoitinta vaaditaan asennettavaksi myös henkilöautoihin, mitä useimmat eivät tosiaankaan voi missään nimessä hyväksyä. 
Marques (PPE-DE ),
   . Matkustaja- ja tavarankuljetusajoneuvoihin asennettavat nopeudenrajoitusjärjestelmät ovat osoittautuneet hyvin hyödyllisiksi: ne ovat lisänneet tieturvallisuutta, lieventäneet onnettomuuksista aiheutuvien vammojen vakavuutta sekä vähentäneet ilman pilaantumista ja polttoaineen kulutusta.
Annan näin ollen täyden tukeni tälle ehdotukselle Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi, jonka tarkoituksena on ulottaa nopeudenrajoittimia tai nopeudenrajoitusjärjestelmiä koskevien yhdenmukaistettujen vaatimusten soveltamisala kattamaan kaikki matkustajien kuljettamiseen tarkoitetut M2- ja M3-luokan moottoriajoneuvot. Näin tieliikenteestä tehdään turvallisempaa ja kestävämpää, mikä on tulevaisuuden liikennepolitiikan keskeinen edellytys. 

Musumeci (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, äänestimme sen puolesta, että solidaarisuusrahastosta voidaan maksaa luonnonmullistusten koettelemien maiden ja alueiden hakemat avustukset, mutta esitämme lisäksi kaksi toivetta tai suositusta. 
Ensinnäkin toivomme, että rahastoa voitaisiin tulevana varainhoitovuonna 2004 laajentaa asianmukaisesti tai että se voitaisiin ainakin sitoa indeksiin, mitä jäsen Turchi aikoi kertomansa mukaan ehdottaa. Kuten tänä vuonna on jo nähty, rahaston varat ovat niin niukat, ettei sillä voida mitenkään vastata vastaanottajina olevien jäsenvaltioiden tarpeisiin.
Toiseksi toteaisin, että rahaston perustaminen on ensimmäinen konkreettinen edistysaskel, mutta se ei yksin riitä. Kaavailtu varojen myöntäminen luonnonkatastrofien koettelemille maille ei riitä, ellemme samalla pohdi sitä, miten katastrofeja voidaan tehokkaasti ennustaa ja ehkäistä. Mielestämme unionin olisi aika ryhtyä pohtimaan pelastuspalvelusta vastaavan eurooppalaisen viraston perustamista. Tällaisen viraston tehtävänä olisi koordinoida ja hallinnoida sitä, miten jäsenvaltiot voivat yhdessä ehkäistä riskejä ja reagoida hätätilanteisiin. Euroopan äskettäiset murheelliset tapahtumat muistuttavat meitä siitä, että katastrofit ja luonnonmullistukset voivat olla rajatylittäviä, eikä niiden sattuessa voida luottaa yksinomaan katastrofista välittömästi kärsineen maan vapaaehtoisten anteliaisuuteen sekä sen valmiuksiin ja voimavaroihin. Euroopalla pitää olla käytössään asianmukaiset inhimilliset, taloudelliset ja tekniset resurssit, ja sen pitää olla valmis toimimaan nopeasti.
Vaikka tämä tavoite saattaa vaikuttaa kunnianhimoiselta, sitä ei ole mahdotonta saavuttaa. Jokaisella kansalaisella, ei vain Euroopan kansalaisilla, on nimittäin oikeus turvallisuuteen, ja tämä oikeus on nähdäkseni pikemminkin toiminnallinen kuin perustuslaillinen. Tuomme tämän ongelman näin ollen komission ja parlamentin tietoon siinä toivossa, ettemme jää toiveinemme yksin. 
Bastos (PPE-DE ),
   . En voinut muuta kuin äänestää mietinnön puolesta. Mietinnön mukaan Portugalille myönnetään solidaarisuusrahastosta 48,539 miljoonaa euroa – toisin sanoen täsmälleen Portugalin hallituksen pyytämä summa – viime kesän tuhoisien metsäpalojen aiheuttamien vahinkojen korjaamiseksi. Varojen avulla voidaan toteuttaa kiireellisiä toimenpiteitä tulipalojen vahingoista kärsineen väestön hyväksi. Palot vaativat 18 ihmisen hengen ja tuhosivat yli 403 000 hehtaaria metsää. Varoilla lievennetään työpaikkojen ja tulonlähteiden menetyksistä aiheutuvia sosiaalisia kustannuksia ja metsäpalojen ympäristövaikutuksia sekä autetaan palauttamaan metsäpalojen koettelemien alueiden tuotantokyky.
Tämänkaltaisten avustushakemusten äärimmäisen mutkikkuuden vuoksi komission on tarkistettava säännöksiä, jotka koskevat varojen myöntämistä solidaarisuusrahastosta, koska rahaston perustamisen nimenomaisena tarkoituksen oli mahdollistaa tehokas reagointi hätätilanteisiin. Komission olisi joustavoitettava ja yksinkertaistettava alaa koskevia yhteisön hallintomenettelyjä. 
Lopuksi haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja muistuttaa, että metsäpalojen torjumiseksi on suunniteltava valvonta- ja ehkäisytoimenpiteitä ja että Forest Focus -ohjelmaan on osoitettava nykyistä enemmän varoja. 
Carrilho, Casaca, Lage, Marinho, Santos, Sousa Pinto, Torres Marques ja Vairinhos (PSE ),
    Portugalin sosialistien valtuuskunta on hyvillään siitä, että Euroopan parlamentti on päättänyt myöntää Portugalille solidaarisuusrahastosta 48,5 miljoonaa euroa, joilla tuetaan Portugalin tämän vuoden metsäpaloissa tuhoutuneiden valtavien metsä- ja maatalousmaiden ennallistamista, mutta korostaa, että nämä varat ovat täysin riittämättömät tragedian aiheuttamiin tarpeisiin nähden. 
Tässä yhteydessä muistutamme, että Portugalin sosialistien valtuuskunta ehdotti tämänkaltaisen rahaston perustamista useaan otteeseen useissa vuoden 1999 jälkeisissä talousarviokeskusteluissa. Tuemme voimakkaasti komission jäsenen Michel Barnierin aikomusta tarkistaa voimassa olevia asetuksia, jotta tämänlaajuisiin luonnonkatastrofeihin voitaisiin reagoida paremmin.
Koska solidaarisuusrahastosta on saatavilla ainoastaan niukasti varoja ja koska kyseessä on -tapaus, pyydämme komissiota soveltamaan mahdollisimman laajasti joustolauseketta, jotta rakennerahastoista myönnetyt ja myös maaseudun kehittämiseen tarkoitetut varat voitaisiin ohjelmoida uudelleen. Näin Portugalin maaseutua voitaisiin tukea yhdennetystä ohjelmasta, jonka tavoitteena on korjata tämän katastrofin aiheuttamat vahingot. 
Coelho (PPE-DE ),
   . Kannatan jäsen Colom i Navalin mietintöä ja äänestin sen puolesta. Mietinnön mukaan Portugalille voidaan maksaa avustusta solidaarisuusrahastosta.
Maatamme kohdannut laajamittainen ja vakava tragedia nimenomaan vaatii eurooppalaista solidaarisuutta. Komission ensimmäisessä ehdotuksessa varoja myönnettiin vain 30 miljoonaa euroa, ja myös komission jäsen Barnier totesi summan jäävän aivan liian kauaksi odotuksista ja tarpeista.
Olen tyytyväinen solidaarisuuteen, jota Euroopan parlamentti osoittaa Portugalille, sekä Portugalin hallituksen ja ennen kaikkea Eurooppa-asioista vastaavan valtiosihteerin Carlos Costa Nevesin neuvottelutaitoihin. Uusi 48,5 miljoonan euron avustussumma, josta tänään äänestämme, on alkuperäistä oikeudenmukaisempi ja tarkoituksenmukaisempi. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Portugalissa tänä kesänä riehuneiden metsäpalojen seuraukset tuntuvat edelleen. Ympäristövaikutukset näkyvät maaperän eroosiona ja valtavina sosioekonomisina ongelmia maan sisäosissa, joissa taloudellinen toimeliaisuus perustui ennen kaikkea metsänhoitoon, ja tämän lisäksi rankkasateiden aiheuttamat maanvyörymät ja tulvat uhkaavat pahentaa katastrofia.
Vaikka luvut eivät kerrokaan kaikkea väestön kärsimyksistä, ne tuovat esiin katastrofin laajuuden: metsäpalot vaativat 20 ihmisen hengen, tuhosivat 5 prosenttia Portugalin koko maa-alueesta ja noin 11 prosenttia metsäalasta, veivät kaikki tulonlähteet 45 000 ihmiseltä ja aiheuttivat kaiken kaikkiaan noin 1,3 miljardin euron välittömät vahingot. Tämä summa vastaa noin 1,12:ta prosenttia Portugalin bruttokansantuotteesta.
Näin ollen kannatamme sitä, että solidaarisuusrahastosta myönnetään Portugalille 48,5 miljoonaa euroa sitten, kun komissio on tehnyt viimeisen rahoitusoikaisun esitettyjen tietojen perusteella ja budjettivaliokunnalle esittämämme välittömän pyynnön mukaisesti. Muistutamme kuitenkin, että ehdotustemme mukaan olisi pitänyt mennä pitemmälle. Avustussumma on ristiriidassa tragedian laajuuden kanssa, minkä vuoksi on tarpeen arvioida ja tarkistaa niitä perusteita, joita solidaarisuusrahaston varojen käyttöönotto edellyttää. 
Miguélez Ramos (PSE ),
   . Komission ehdotuksen mukaan solidaarisuusrahastosta maksetaan toisistaan huomattavasti poikkeavia tukisummia, mihin on syynä se, että asianomaisten hallitusten komissiolle toimittavat arviot aiheutuneista vahingoista ovat keskenään hyvin erilaisia. aluksen onnettomuudesta kärsineet alueet saavat alle viidenneksen siitä, mitä Portugalille ja Italialle aiotaan myöntää metsäpalojen ja maanjäristyksen johdosta.
Tämä johtuu siitä, että Espanjan hallitus valitsi väärän strategian. Se arvioi katastrofin laajuuden liian pieneksi. Tämän vuoksi onnettomuudesta kärsineet alueet saavat yhteisöltä paljon vähemmän tukea kuin mihin niillä olisi oikeus. 
Kyseiset 8,6 miljoonaa euroa ovat ainoat lisävarat, jotka Espanjalle aiotaan myöntää -säiliöaluksen katastrofin johdosta. Kaikki yhteisön toistaiseksi myöntämät varat ovat peräisin Espanjalle jo aiemmin osoitettujen varojen uudelleenohjelmoinnista. 
Barrie de la Maza -nimisen säätiön laatiman tutkimuksen perusteella summa on naurettavan pieni. Tutkimuksen mukaan vahinkojen taloudellinen arvo on neljästä kuuteen miljardia euroa. Espanjan hallituksen mukaan summa on vain 436 miljoonaa euroa. onnettomuutta voidaan verrata aluksen onnettomuuteen, josta aiheutuneet vahingot arviointiin Yhdysvalloissa 10 miljardin Yhdysvaltain dollarin suuruisiksi. 
Piscarreta (PPE-DE ),
   . Kuten tiedämme, viime kesänä ennennäkemättömän laajat metsäpalot koettelivat Portugalin koko aluetta pohjoisesta etelään. Kaikkiaan paloi 400 miljoonaa hehtaaria metsää. Arviolta 1,372 miljardin euron taloudellisten vahinkojen lisäksi tuli vaati 18 ihmisen hengen sekä vei 45 000 ihmiseltä tulonlähteen ja kodin. Inhimillisten ja taloudellisten seurausten lisäksi tragedia aiheutti sosiaalisia ja ympäristöön liittyviä kustannuksia.
Olemme nyt äänestäneet sen puolesta, että Euroopan unioni osoittaa solidaarisuutensa metsäpaloista kärsineitä yhteisöjä kohtaan myöntämällä tukea solidaarisuusrahastosta. Haluaisin valtiosihteeri Costa Nevesin tavoin kiittää vilpittömästi Euroopan komissiota ja Euroopan parlamenttia siitä, että Portugalin pyyntö saada avustusta solidaarisuusrahastosta käsiteltiin niin ripeästi ja tehokkaasti. Solidaarisuusrahastosta myönnetään tukea 48,5 miljoonaa. Haluan huomauttaa, että tämä summa kattaa 8,5 prosenttia kaikista vahingoista.
Lopuksi haluaisin todeta olevani samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että tämän katastrofin aiheuttamat vahingot olisi voitu osittain välttää asianmukaisin ja tehokkaasti toteutetuin ennalta ehkäisevin toimin. Tästä syystä kannatan ajatusta siitä, että Forest Focus -ohjelmasta myönnettäisiin lisää varoja ennaltaehkäiseviin toimiin. 
Vairinhos (PSE ),
    Solidaarisuusrahasto poikkeaa luonteeltaan kaikista muista rahastoista. Siitä myönnettävillä korvauksilla olisi katettava osa katastrofin aiheuttamista julkisista kustannuksista.
Taloudellisella tuella, jolla on tarkoitus lievittää Etelä-Euroopassa riehuneiden metsäpalojen kaltaisista luonnonkatastrofeista aiheutuvia vahinkoja, olisi pyrittävä varmistamaan normaalien elinolojen palauttaminen katastrofien koettelemille alueille.
Hajautettu varainhoito tällaista apua myönnettäessä on äärimmäisen tärkeää, koska vaaleilla valitut paikallisviranomaiset ovat lähimpänä katastrofia ja tuntevat sen vaikutukset parhaiten. Esimerkiksi kotiseudullani Länsi-Algarven vuoristossa olisi järkevää ottaa asiasta vastaavat paikallisviranomaiset yhdessä kansalaisyhteiskuntaa edustavien organisaatioiden kanssa mukaan ohjelmoimaan ja hallinnoimaan varoja, jotka myönnetään metsäpalotuhojen korjaamiseen.
Ehdotan muun muassa maankäytön uudelleenjärjestämistä ja metsitystä kotoperäisin lajein. Piensijoittajat olisi saatava mukaan toimintaan verokannustimien tai muiden kannustimien avulla, ja lisäksi olisi tuettava metsäpaloja ehkäisevien laitteistojen asentamista ja ylläpitoa. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Yksi tämän mietinnön tavoitteista on ottaa talousarvioon solidaarisuusrahastosta jo käyttöön otetut 48,5 miljoonan euron määrärahat, joilla Portugalia autetaan korjaamaan maassa viime kesänä riehuneiden järkyttävien metsäpalojen aiheuttamat vahingot.
Solidaarisuusrahaston varat otettiin käyttöön nopeasti, ja tämä lisätalousarvio hyväksyttiin yhdessä ainoassa käsittelyssä. Tämä on erittäin hyvä asia, koska näin varmistetaan, että avustukset EU:n talousarviosta maksetaan nopeasti hakemusten esittämisen jälkeen. Nyt hyväksytty summa on kuitenkin selvästi riittämätön, kun otetaan huomioon, että välittömien vahinkojen kustannukset ovat 1,3 miljardia euroa ja ennen kaikkea se, että tukikelpoisten vahinkojen kokonaiskustannukset ovat noin 104,3 miljoonaa euroa.
Meidän pitäisi muistaa, että kun asiaa tiedusteltiin budjettivaliokunnassa komission jäseneltä Schreyeriltä, hän ilmaisi halukkuutensa tarkistaa Portugalille myönnetyn avustuksen määrää, jos arviot vahingoista osoittautuvat suuremmiksi. Hänen mukaansa tämä toteutettaisiin lähinnä lisätalousarvion avulla. Komission jäsen piti lupauksensa ja antoi tämän lisätalousarvion Portugalin hallituksen esittämien lisätietojen perusteella. Nyt on maan hallituksen vuoro arvioida tämänhetkistä tilannetta ja metsäpalojen vaikutuksia sekä ottaa huomioon ennen kaikkea sateiden vaikutukset metsäpalojen koettelemiin alueisiin. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   .– Portugalilaisena olen syvästi murheellinen järkyttävästä, koko maahan ulottuneesta katastrofista, joka vaati kaksikymmentä ihmishenkeä, tuhosi satojatuhansia hehtaareja metsää ja maatalousmaata sekä vei 45 000 kansalaiselta omaisuuden ja työpaikan.
Portugalin kärsimät välittömät vahingot ovat miltei 946,489 miljoonaa euroa, mikä on selvästi enemmän kuin 0,6 prosenttia bruttokansantulosta (toisin sanoen enemmän kuin 718,12 miljoonaa euroa).
Elokuun 4. päivänä 2003 Portugalin viranomaiset toivat maassa kesällä riehuneiden traagisten metsäpalojen johdosta ilmi aikeensa esittää komissiolle pyynnön Euroopan solidaarisuusrahaston varojen käyttöön ottamiseksi. Pyyntö kirjattiin virallisesti saapuneeksi 13. elokuuta, ja Portugali toimitti komissiolle lisätietoja saman kuun 22. päivänä. Syyskuussa pidetyssä julkisessa kuulemistilaisuudessa Portugali ilmoitti hakevansa solidaarisuusrahastosta 48,5 miljoonan euron avustusta.
Euroopan parlamentti ehdotti syyskuussa hellekesän seurauksista antamassaan päätöslauselmassa, että solidaarisuusrahastosta myönnettävää osuutta olisi Portugalin tapauksessa korotettava siten, että se olisi lähempänä arviolta 94 miljoonan euron tukikelpoista summaa...

Bernié (EDD ),
    Parempaa lainsäädäntöä koskeva mietintö ja toimielinten välinen sopimus eivät vakuuta minua, vaikka aikomukset ovatkin hyvät.
Toissijaisuuden kunnioittamista koskevat hienot julistukset ovat nimittäin ristiriidassa niiden valmistelukunnan ehdotusten kanssa, joita Euroopan parlamentti on tukenut ja joissa viime käden valvonta annetaan yhteisöjen tuomioistuimen tehtäväksi. Ei ole demokratian periaatteiden mukaista, että yhteisöjen tuomioistuin voi päättää siitä, voivatko kansalliset parlamentit asettua perustellusti vastustamaan komission tekemää ehdotusta.
Lisäksi toimielinten välinen sopimus, jonka noudattaminen on kiinni toimielinten hyvästä tahdosta, rikkoo sinänsä lainsäädännön laadukkuuden ja oikeusvarmuuden periaatteita, joiden noudattamiseen tällä hankkeella muka pyritään. 
CPNT-puoluetta edustavat Demokratian ja monimuotoisuuden Eurooppa -ryhmän jäsenet eivät voi hyväksyä näitä asiakirjoja. 
De Veyrinas (PPE-DE ),
    Äänestin parempaa lainsäädäntöä koskevan Frassonin mietinnön puolesta. Voimaan tultuaan Euroopan perustuslaki lisää kiistatta yhteisön menettelyjen avoimuutta sekä parantaa toimivaltajaon ja toissijaisuusperiaatteen noudattamista, ja tätä odotettaessa on mielestäni välttämätöntä, että voimassa oleviin perussopimuksiin pohjautuvaa lainsäädäntökäytäntöä parannetaan. Tältä kannalta komission, neuvoston ja Euroopan parlamentin välinen toimielinsopimus on hyvä asia, koska se lisää avoimuutta ja johdonmukaisuutta mutta samalla kunnioittaa säädännäiseen oikeuteemme sisältyviä toimivaltajakoja, menettelyjä ja yleisiä periaatteita. Asiaan vihkiytymättömien on monesti yhä liian vaikeaa tutustua parlamenttimme hyväksymiin asiakirjoihin. Me pystymme parempaan. Toimielinten välinen sopimus avaa tien tavoitteisiin, joihin viitataan jo hallintotavasta annetussa vihreässä kirjassa. Nyt näistä tavoitteista on enää tehtävä totta. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   .– Mielestäni lainsäädännän koordinointia on välttämättä parannettava. Näin ollen kannatan suurelta osin Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välistä toimielinsopimusta, jossa esitetyillä uusilla aloitteilla ja menettelyillä pyritään lisäämään lainsäädännön laadukkuutta. 
Näistä haluaisin mainita ohjeelliset aikataulut eri vaiheista, jotka johtavat kunkin lainsäädäntöehdotuksen lopulliseen hyväksymiseen, ja pyrkimyksen varmistaa, että asiakirjojen samanaikaista käsittelyä kunkin lainsäädäntövallan käyttäjän valmistelevissa elimissä parannetaan.
Minusta on hienoa, että tekstissä viitataan "itsesääntelyyn", joka ei edellytä unionin toimeksiantoa ja jonka ansiosta yksityiset yhteistyökumppanit voivat hyväksyä keskenään itseään varten yhteisiä Euroopan tason toimintalinjoja.
Sopimusehdotuksessa käsitellään myös sitä, miten yhteisön lainsäädännön saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä voitaisiin parantaa. Toimielimet sitoutuisivat varmistamaan, että kaikkiin direktiiveihin sisältyy mahdollisimman lyhyt oikeudellisesti velvoittava siirtymäaika täytäntöönpanoa varten.
Mielestäni sopimus on melko tasapainoinen, ja katson, että sillä voidaan päästä yhteisön lainsäädännön laadun parantamista koskevaan tavoitteeseen.
Tämän vuoksi äänestin sen puolesta. 

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL ),
    Tässä mietinnössä avaruusteollisuus nähdään yksinomaan kamppailuna markkinoilla, jotka perustuvat lähinnä Yhdysvaltojen kanssa käytävään kilpailuun, ja tämä antaa mietinnölle vertauskuvallisen sävyn. Tietenkin mietinnössä halutaan lisätä julkisten – toisin sanoen veronmaksajien – varojen saatavuutta, jotta eurooppalaisia yrityksiä voitaisiin auttaa vahvistamaan asemaansa näillä markkinoilla tai säilyttämään se. Aiempaakin suuremman tehokkuuden nimissä siinä suositellaan sotilaallisen alan tilauksia. Tämä antaisi lisäksi valmistajille mahdollisuuden hyödyntää alalla jo hankittua asiantuntemusta ja veisi Eurooppaa lähemmäksi kohti Yhdysvalloista riippumattomien sotavoimien perustamista. Näitä sotavoimiahan jotkut pitävät elintärkeinä niiden operaatioiden kannalta, joita he kutsuvat rauhanturvaamiseksi. Tosiasiassa kyse ei ole mistään muusta kuin Euroopan valmistajien ja rahoittajien etujen suojelusta.
Selkeydessään mietintö tuo mieleen tunnustuksen: Euroopan toimielinten ainoana tehtävänä on valjastaa asiantuntemus ja julkiset varat Euroopan yksityisen pääoman käyttöön niin avaruusalalla kuin muuallakin. Kun kerran mietinnössä niin ilmiselvästi keskitytään vain tällaisiin huolenaiheisiin, emme tietenkään voi tehdä muuta kuin äänestää sitä vastaan. 
Caudron (GUE/NGL ),
    Tässä mietinnössä, jolle annan tukeni ja jonka puolesta äänestän, tunnustetaan joidenkin Euroopan valtioiden toimet sen varmistamiseksi, että Euroopalle saataisiin luotua avaruusalan politiikka. Saavutetut tulokset ovat vaikuttavia.
Jos nyt haluamme välttää vakavat ongelmat ja tilanteen, jossa lopulta vahvimman laki yhä pätee, meidän on edettävä ripeästi kohti alan hallittua yhteisöllistämistä, kuten tapahtuu tutkimustoiminnassa. Tässä kyse ei ole kyse mistään syrjäyttämisestä vaan eurooppalaisen lisäarvon luomisesta. 
Avaruus on koko ajan voimakkaammin läsnä arkipäivässämme. Euroopan on päästävä avaruuteen. Avaruus on aina toimiva teollisen innovoinnin veturina. Niinpä Euroopan teollisuuden tulevaisuus riippuu myös investoinneistamme avaruuteen. Tässä vain muutamia niistä syistä, joiden tähden kannatin tätä mietintöä ja äänestin sen puolesta. 
De Veyrinas (PPE-DE ),
    Äänestin tyytyväisenä ja helpottuneena Euroopan avaruuspolitiikasta annettua vihreää kirjaa koskevan, kollegani Bodraton laatiman erinomaisen mietinnön puolesta. Tyytyväinen olin siksi, että kyseessä on Euroopan itsenäisyys: strategisesti suvereenilla Euroopalla täytyy olla itsenäiset sotilas- ja avaruusalan valmiudet. Helpottunut olin siksi, että tämä äänestys osoittaa Euroopan toimielinten tulleen tietoisiksi valmistajien ja poliitikkojen huolestuneisuudesta, jonka taustalla ovat alan hiljattainen taloudellinen heikkeneminen ja kansainvälisten kilpailijoidemme vahvistuminen. Eurooppa pystyy ottamaan avaruutta koskevan haasteen vastaan, kunhan se ryhtyy joulukuussa annettavan valkoisen kirjan johdosta lujiin toimenpiteisiin ja jos valmistajat sitoutuvat rakenneuudistuksiin kilpailukykyään parantaakseen. Jos tästä halutaan totta, julkisia investointeja on tuettava. Muutoin suuret konsernimme eivät pysty säilyttämään korkeaa teknistä profiiliaan ja henkilöresurssejaan, ja ammattitaitoa menetetään. Galileo-ohjelmalle ja Ariane V:lle annetun ratkaisevan tuen jälkeen tämä Euroopan parlamentin äänestys osoittaa, että Euroopan unioni osaa puolustaa elintärkeitä strategisia etujaan ja haluaa edistää tietämystä maailmankaikkeudesta, johon ihminen ei voi suhtautua välinpitämättömästi. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   .– Kannatamme näkemystä, jonka mukaan jäsenvaltioiden väliseen yhteistyöhön perustuvan avaruuspolitiikan olisi perustuttava selkeästi ja yksiselitteisesti aseiden leviämisen torjuntaan. Lisäksi avaruutta ei saisi käyttää sotilaallisiin tarkoituksiin ja avaruuden asevarustelu olisi kiellettävä. Tämän vuoksi olemme aina arvostelleet Yhdysvaltoja ankarasti siitä, että se on ehdottanut perustavansa kansallisen ohjuspuolustusjärjestelmän (National Missile Defence), joka militarisoi avaruuden käytön ja käynnistää asevarustelun, josta aiheutuu ihmiskunnalle järkyttävät seuraukset. 
Tässä mietinnössä avaruuden militarisointi ensinnäkin hyväksytään kritiikittä ja annetaan lisäksi Euroopan puolustusmateriaali-, tutkimus- ja sotilasvoimavirastolle keskeinen sija. Mietinnössä ehdotetaan yhteistyökumppanuutta sen ja Euroopan avaruusviraston välille sekä korostetaan siviiliavaruustoiminnan ja sotilaallisen avaruustoiminnan "kaksijakoista luonnetta". 
Päätöslauselmassa kannatetaan satelliittijärjestelmien sotilaallista käyttöä "rauhan säilyttämiseen pyrkivissä operaatioissa", kuten näitä toimia siinä kaunistellusti nimitetään. Näin valmistellaan maaperää sotatoimille ja loukataan ulkoavaruuden aseistamisen ehkäisemisestä 15. joulukuuta 1994 annetun Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen päätöslauselman 49/74 ja erityisesti sen 4 artiklan periaatteita.
Näin ollen äänestimme päätöslauselmaa vastaan. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Televiestintäalan taantuman ja kantorakettialan kireän kilpailun vuoksi Euroopan avaruusala on joutunut vakavaan taloudelliseen tilaan, jossa sen tulevaisuus on uhattuna.
EU:lla on nyt edessään kaikkien aikojen suurin laajentuminen kymmeneen uuteen jäsenvaltioon, ja sen resurssit ovat rajalliset. Tätä taustaa vasten on ilmiselvää, että EU:n olisi kohdennettava toimensa paremmin ja keskityttävä nykyistä harvemmille erityisaloille. Tästä syystä äänestin mietintöä vastaan. 

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Karlsson ja Theorin (PSE ),
    Yrityskeskittymien valvonnasta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/892 artiklassa asetetaan suuntaviivat, joiden perusteella komissio arvioi, soveltuuko yrityskeskittymä yhteismarkkinoille. Nykyisessä mallissa keskitytään lähinnä siihen, saisivatko yritykset määräävän markkina-aseman, ja sen tilalle suosittelisimme joustavampaa mallia (niin kutsuttua kilpailun merkittävän vähenemisen testiä), jossa yrityskeskittymä on kiellettävä, jos se saattaa edistää kilpailun heikkenemistä ja monopolin syntymistä. 
Bordes, Cauquil and Laguiller (GUE/NGL ),
    On ilahduttavaa seurata, miten neuvosto, komissio, Euroopan parlamentti ja kansallisvaltiot yrittävät säännellä pyhiä kilpailuun perustuvia markkinoitaan. Yrityskeskittymät, joita kaikki haluavat kilvan valvoa, ovat itse asiassa ainoastaan looginen seuraus tästä kilpailusta, jossa suuremmat luonnollisesti ahmaisevat pienemmät. Työntekijöiden kannalta on tyystin samantekevää, yrittävätkö näiden häikäilemättömien keinottelijoiden välisiä taisteluja valvoa komissio vai kansallisvaltiot. Kapitalistiset konsernit pitävät taloutta otteessaan joka tapauksessa jo nytkin, ja ne kyllä tietävät, miten vaikuttaa Euroopan toimielinten tekemiin säälittäviin päätöksiin – ja pahimmassa tapauksessa laiminlyödä tai kiertää ne.
Sillä, mitä mietinnössä nimitetään "yrityskeskittymien valvonnaksi", ei pyritä mihinkään muuhun kuin asettamaan yksien kapitalistien edut toisten edelle. Missään nimessä kyse ei ole keskittymien valvonnasta siten, että ne hyödyttäisivät yhteiskuntaa eivätkä aiheuttaisi haittaa työntekijöille ja kuluttajille. Missään ei mainita väestöön kohdistuvia dramaattisia seurauksia, jotka aiheutuvat keskittymätoimiin liittyvistä tehtaiden sulkemisista, yrityssaneerauksista ja henkilöstöohjelmista.
Äänestämällä mietintöä vastaan haluamme ilmaista, että torjumme siinä esitetyt näkemykset täysin. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   .– Kilpailun jatkuva kiristyminen ja pääoman keskittyminen ovat tunnusomaisia piirteitä kapitalistisessa järjestelmässä, ja niiden liikkeellepanevina voimina ovat kilpailun ensisijaisuus sekä pääoman lisääntyvä vapautuminen ja kansainvälistyminen.
Tämän pääomien välisen kilpailun korostaminen sekä tekniikan kehityksen ja suurtuotannon etujen luomat tuotantomenetelmien jatkuvat mullistukset johtavat siihen, että vain vahvin voi selviytyä. Kilpailijat syöstään markkinoilta, ja yhä useammille markkinoille syntyy oligopoli tai jopa monopoli.
Kilpailupolitiikalla ja ennen kaikkea yrityskeskittymien valvonnalla pyritään luomaan itsesääntelyä sekä välttämään suhdannekierron aiheuttamat hankaluudet sekä yksinomaisen tai jaetun määräävän markkina-aseman kielteiset vaikutukset markkinoihin. Yleistä suuntausta sillä ei kuitenkaan voida tietenkään kääntää. 
Tämänhetkisen vapauttamisen ja markkinoiden laajan yhdentymisen vuoksi on kuitenkin vaadittu painokkaasti asetuksen (ETY) N:o 4064/89 muuttamista, koska sitä pidetään liian rajoittavana, kun otetaan huomioon tarve perustaa vahvoja konserneja, jotka kykenisivät kilpailemaan kansainvälisesti. Näin ollen komission ehdotuksessa otetaan askel eteenpäin ja ehdotetaan keskittymille uusia yhteisön laajuisia käsitteitä. Esittelijä haluaa mennä tätäkin pidemmälle. Hän haluaa, että keskittymiä tulkittaisiin suppeammin, ja esittää, että keskittymän valvonta tai vastustus vähennettäisiin minimiin. Näistä syistä myös hylkäämme tämän mietinnön. 
Krivine ja Vachetta (GUE/NGL ),
    Della Vedovan mietintö ilmentää komission ideologiaa, jonka tämän parlamentin liberaalienemmistö on omaksunut omalla tavallaan. Yrityskeskittymiin johtavasta maailmanlaajuisesta ja nopeutuvasta muutoksesta aiheutuvia todellisia ongelmia käsitellään tosiaankin ainoastaan kilpailun uhkana. Tunnettuja riskejä, jotka kohdistuvat kuluttajiin (kuten hintojen nousua tai avoimuuden puutetta) tai näiden yritysten työntekijöihin (kuten pörssikurssien laskusta aiheutuvia irtisanomisia, toiminnan lakkauttamisia ja tuotannon siirtoja yrityksille, jotka tarjoavat heikoimmat sosiaalietuudet), ei sellaisenaan oteta huomioon. Aivan kuin vapaa kilpailu olisi osoittanut kykenevänsä torjumaan nämä riskit! Ranskassa viime aikoina syntyneet yrityskeskittymät – Vivendistä Air Franceen ja Alstomista Péchineyhin – ovat osoittaneet, miten vääristä asioista kansalliset instituutiot ja yhteisön toimielimet ovat huolissaan. Meidän mielestämme nämä asiat nimenomaan ovat yleisen edun kannalta tärkeitä. Jos ne otettaisiin huomioon, yrityskeskittymien valvontaan sovellettavaa yhteisön menettelyä olisi toden totta hyvä tarkistaa, mutta nyt yksinomaisena tavoitteena on edelleen "terveen kilpailun" dogmi. Tämä päätöslauselma johtaa umpikujaan ja on loukkaus kyseisiä työntekijöitä ja yleisemmin kaikkia kansalaisia kohtaan, minkä vuoksi äänestimme sitä vastaan. 
Marchiani (UEN ),
    Komissio jatkaa kilpailulainsäädännön tarkistamista ja ehdottaa nyt perustavaa muutosta yrityskeskittymiä koskevaan asetukseen. Tämä aloite on otettava kaikilta osin myönteisesti vastaan. 
Euroopan yritykset ovat jo vuosikausia korostaneet asetuksen (ETY) N:o 4064/89 puutteita, ja nyt samaa mieltä on myös yhteisöjen tuomioistuin. Keskittymien tutkinnassa sovellettava tarpeettoman pitkä menettely ja määräävän markkina-aseman käsitteen epäselvyys ovat vain kaksi piirrettä, jotka eivät selvästikään ole tarkoituksenmukaisia näiden keskittymien muodostamisen kannalta, joita Euroopan yritykset tarvitsevat koko ajan kipeämmin kansainvälisessä kilpailussa selvitäkseen. 
Komissio ehdotuksella ja parlamentin siihen esittämillä tarkistuksilla suurille eurooppalaisille teollisuuskonserneille annetaan mahdollisuus pitää puolensa ja kilpailla tasavertaisesti yhdysvaltalaisten kilpailijoidensa kanssa. Uuden sanamuodon mukaisesti komission on omaksuttava todelliset eurooppalaiset tavoitteet ja luovuttava kirjanpitoon perustuvasta ahdasmielisestä lähestymistavasta, joka jälleen hiljattain sai sen kieltämään eräät teollisuusalan sulautumat. 
Säädösteksti ei ole mitään ilman sen tulkintaa. Tämän vuoksi toivon, että komissio käynnistäisi oman kulttuurivallankumouksensa ja ennen kaikkea luopuisi menettelyjen virkaintoisesta soveltamisesta, josta on ollut niin paljon haittaa yrityksille ja eurooppalaisille työntekijöille. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   .– Olen esittelijän tavoin tyytyväinen Euroopan komission aikomukseen toteuttaa laajalle ulottuva yhteisön kilpailusääntöjen tarkistus, johon tämä asetusehdotus kuuluu merkittävänä osana.
Monissa yhteisöjen tuomioistuimen hiljattain antamissa tuomioissa on tuotu esiin tarve selkeyttää ja yksinkertaistaa kilpailusääntöjä ennen kaikkea muun maailman kilpailuympäristön tähden. Yleisesti ottaen sekä tuomioistuimet että liike-elämä korostavat tarvetta ottaa huomioon vapaiden ja dynaamisten markkinoiden asettamat vaatimukset. Markkinoita ei saisi liiaksi rasittaa soveltamalla pitkällisiä ja kömpelöitä menettelyjä liiketoimiin, jotka eivät ole millään muotoa laittomia vaan osa vapaiden markkinoiden normaalia toimintaa.
Säänneltäessä yhteisön kilpailuoikeuden eri näkökohtia – ennen kaikkea valtiotukisääntöjä, keskittymätoimia, määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä tai markkinoiden vääristämiseen tähtääviä yhdenmukaistettuja menettelytapoja – ei pitäisi koskaan unohtaa avoimen, vapaan ja sääntelyä kaipaavan talouden vaatimuksia eikä myöskään sitä, että yhteisön väliintulo yrityksissä ja jäsenvaltioissa on asianmukaisella tasolla, jota tällä alalla tunnetusti sääntelee suhteellisuusperiaate. Koska esittelijä onnistui ottamaan nämä molemmat näkökohdat huomioon, äänestin mietinnön puolesta. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Komissio on kuullut Euroopan parlamenttia ehdotuksesta neuvoston asetukseksi yrityskeskittymien valvonnasta. Komissio haluaa vakuuttua siitä, ettei kilpailu yhteismarkkinoilla vääristy. Tämän vuoksi on ryhdyttävä toimiin määräävien markkina-asemien ja oligopolien ehkäisemiseksi, koska nämä saattavat johtaa hintojen nousuun, tuotannon sääntelyyn ja laadun heikkenemiseen. Tässä suhteessa komission ehdotus oli selkeä ja määrätietoinen. 
Useissa esittelijän tarkistuksista kuitenkin pyritään lieventämään komission ehdotuksia sillä perusteella, että yrityskeskittymät ovat sinänsä täysin laillisia eikä niitä voida verrata kartelleihin. Esittelijä katsoo näin ollen, ettei komissiolla pitäisi olla yrityskeskittymiä koskevissa tapauksissa samoja tutkintavaltuuksia kuin kartellien yhteydessä.
Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä pitää komission tiukempaa sanamuotoa parlamentin hyväksymien tarkistusten keskeistä sisältöä parempana. Tämän vuoksi äänestimme lopullisessa äänestyksessä mietintöä vastaan. 

Alavanos (GUE/NGL ),
    Päätöslauselmassa ehkä kritisoidaan henkilötietojen välittämistä Yhdysvaltoihin, mutta kuitenkin pidetään sitä laillisena. 
Tämä toimenpide on jälleen uusi lisäys niihin jo nytkin monilukuisiin kansainvälisiin toimenpiteisiin, jotka tuovat mieleen poliisivaltion. Oikeusasiain ministerineuvosto on päättänyt antaa luvan siihen, että valvonnasta vastaava poliisi voi kohdistaa epäiltyihin poliisivalvontaa myös muiden jäsenvaltioiden alueella. Tämä lupa annetaan hyvin monenlaisten rikosten yhteydessä, kun taas aiemmin se oli mahdollista ainoastaan epäillyn luovuttamiseen johtavissa rikoksissa. Terrorismin, murhan, kidnappauksen, panttivankien ottamisen, ihmiskaupan sekä räjähteiden ja myrkyllisten jätteiden siirtojen lisäksi näihin rikoksiin kuuluvat myös varkaudet, törkeät seksuaalirikokset sekä huumeiden ja psykotrooppisten aineiden salakuljetus.
Ranskan ja Saksan poliisin ei tarvitse muuta kuin pyytää Kreikan viranomaisilta lupa tai ilmoittaa niille valvonnasta.
Tämä johtaa etenkin nyt olympialaisten alla nopeasti siihen, että Omonia- ja Syntagma-aukioiden kahvilat tuovat mieleen kohtauksen Ian Flemingin tai John Le Carrén romaanista. Ranskalaiset poliisit pitävät silmällä taskuvarasta, saksalaiset poliisit vuorostaan vahtaavat narkomaania, ja kreikkalaiset poliisit saavat seurata vierestä.
Tästä me saimme todisteet salamyhkäisessä Vanin tapauksessa, jossa valvontavastuu oli ulkomaalaisilla ja joka liittyi marraskuun 17. päivän tapaukseen, ja nyt me sitten saamme todistaa, miten he saavat "laillisesti" aikaan täydellisen sekasorron tekemällä Euroopasta poliisivaltion ja horjuttamalla kansallista itsemääräämisoikeutta. 
Berthu (NI ),
    Äänestin tyhjää päätöslauselmaesityksestä, jossa käsitellään lentoyhtiöiden Atlantin ylittävillä lennoilla harjoittamaa henkilötietojen välittämistä Yhdysvaltojen viranomaisille terroristien tai vakaviin rikoksiin syyllistyneiden henkilöiden jäljittämiseksi.
Yksityisyyden suojan tähden Euroopan parlamentti nimittäin pyytää, että näiden tietojen välittämistä lykättäisiin siihen asti, kun asianmukainen kansainvälinen sopimus on tehty. Aikomus on hyvä, mutta sen taustalla olevat syyt ovat liioiteltuja ja lopputulos suhteeton.
Syyt ovat liioiteltuja, koska päätöslauselmassa riskit arvioidaan liian suuriksi (nämä tiedot eivät ole ollenkaan niin henkilökohtaisia, koska asianomaiset osapuolet ovat jo välittäneet ne lentoyhtiöille) ja koska siinä pyritään rajaamaan etsinnät tietynlaisiin rikollisiin (miksi tietojen välitys sallitaan terroristien mutta ei murhaajien tai raiskaajien jäljittämiseksi?).
Euroopan vastahakoinen suhtautuminen johtaisi siihen, että lentoyhtiöitä kiellettäisiin välittämästä eteenpäin kaikkia kyseisiä tietoja. Tämä saattaisi ne kestämättömään tilanteeseen ja hankaloittaisi tärkeää terrorismin torjuntaa. Niinpä ehdotustemme olisikin mielestäni pitänyt olla päinvastaisia: tietojen välittäminen olisi pitänyt sallia siirtymäkaudeksi, jonka päätyttyä olisi tehty oikeudenmukainen ja avoin kansainvälinen sopimus. 
Coelho (PPE-DE ),
   .– Reagoimalla syyskuun 11. päivän 2001 tapahtumiin Euroopan unionin osoitti solidaarisuuttaan Yhdysvalloille ja tuki sen tavoitetta estää ja torjua terrorismia. Olipa tarkoitus miten jalo tahansa, se ei kuitenkaan pyhitä keinoja. 
Yhdysvallat on toteuttanut lukuisia toimenpiteitä rajavalvonnan lujittamiseksi. Esimerkiksi lentoyhtiöitä on vaadittu välittämään PNR-elementteihin (Passenger Name Record) sisältyvät tiedot eteenpäin.
Tämän vuoden maaliskuussa Euroopan parlamentti katsoi, ettei tällaisten tietojen välittämistä voida hyväksyä, ellei asianmukaista suojelun tasoa ja yhteisön sääntöjen noudattamista voida taata. 
Komission päätelmissä todetaan, ettei tarjottua tietosuojaa voida pitää asianmukaisena. Päämäärä, jonka perusteella tietojen hankkiminen ja säilyttäminen olisi perusteltua, jää epäselväksi, kerättyjen tietojen määrä vaikuttaa liialliselta ja kohtuuttomalta, tietoja säilytetään liian kauan, Yhdysvallat ei ole hyväksynyt mitään velvoitteita, eikä matkustajilla sen enempää kuin EU:lla itselläänkään ole mitään valituskeinoja.
Tämän vuoksi on välttämätöntä, että yhteisön sääntöjä rikkova tietojen välittäminen lopetetaan. Meidän on päätettävä, mitkä tiedot voidaan välittää, ja varmistettava, ettei kohtelu ole syrjivää eikä tietoja säilytetä matkustajan oleskelua pitempään. Matkustajille on tiedotettava asiasta riittävästi etukäteen, ja heillä on aina oltava käytettävissään nopea ja tehokas valitusjärjestelmä. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   .– Nykytilannetta, jossa Yhdysvaltojen viranomaiset saavat käyttöönsä Atlantin yli lentävien matkustajien henkilötiedot (PNR- eli Passenger Name Record -tiedot) tietokoneistetusta APIS-varausjärjestelmästä (Advance Passenger Information System), ei voida hyväksyä. Tämä tilanne loukkaa henkilötietojen suojaa koskevaa oikeutta ja on voimassa olevan yhteisön direktiivin vastainen, kuten päätöslauselmassakin todetaan:
– päämäärä jää epäselväksi: on olemassa vaara, että tietoja voidaan käyttää muihin tarkoituksiin, kuten niiden välittämiseen Yhdysvaltojen hallinnon muille yksiköille
– tarvittavien tietojen määrä (39 elementtiä) on käsittämätön ja kohtuuton
– tietojen säilytysaika (6–7 vuotta) on perusteeton
– matkustajilla ei ole mitään keinoja valvoa tietojen käyttöä tai vedota tuomioistuinten ulkopuolisiin viranomaisiin.
Yhtä mahdotonta on hyväksytä Yhdysvaltojen uhkausta, jonka mukaan se epää laskeutumisluvan lentoyhtiöiltä, jotka eivät suostu noudattamaan sen vaatimuksia. Vaadimme, että oikeutta henkilötietojen suojaan noudatetaan täysin, emmekä saa antaa myöden Yhdysvaltojen vaatimuksille säätämällä poikkeuksia Euroopassa voimassa olevaan lainsäädäntöön.
Vielä on kuitenkin keskusteltava siitä, onko ehdotus mikrosirun sisältävän, niin kutsutun Euroopan unionin passin käyttöön ottamisesta sopusoinnussa tämän saman lainsäädännön kanssa. 
Kirkhope (PPE-DE ),
   . Meidän on välttämättä tehtävä kaikki voitavamme kansainvälisen terrorismin ja suurrikollisuuden torjumiseksi, ja tämä edellyttää herkkää tasapainoa tietojen kirjaamisen ja yksilönvapauden välillä. Liittolaisemme Yhdysvalloissa ovat keskittäneet voimansa terrorismin torjuntaan, ja meidän olisi tuettava heitä kaikin järkevin tavoin.
Tämä päätöslauselmaa saattaa haitata heidän toimiaan, minkä vuoksi brittikonservatiivit eivät voi kannattaa sitä. 
Korakas (GUE/NGL ),
    Kreikan kommunistipuoluetta edustavat Euroopan parlamentin jäsenet äänestivät päätöslauselmaa vastaan, koska siihen ei sisälly ehdottamaamme tarkistusta, jossa vaaditaan kieltämään matkustajien henkilötietojen kerääminen ja välittäminen kolmansille osapuolille. Tätä tarkistusta vaativat kansalaiset, ja sitä vaaditaan osittain myös neuvoston asetuksen (EY) N:o 2299/98 6 artiklan 2 kohdassa.
Päätöslauselmassa toki kyseenalaistetaan toimenpiteen asianmukaisuus, biometristen tietojen sisällyttäminen EU:n kansalaisten uusiin passeihin sekä EU:n puheenjohtajavaltion Kreikan ja Yhdysvaltojen välillä allekirjoitettu sopimus terrorismin torjunnasta. Sen sijaan ainoastaan toissijaisia ja merkityksettömiä korjauksia ehdotetaan siihen, säilytetäänkö tietoja kolme vai kuusi vuotta, pitäisikö tietoelementtejä olla vähemmän kuin 39, tiedotetaanko matkustajille heidän yksityiskohtaisten tietojensa kirjaamisesta ja antavatko he sille hyväksyntänsä. Päätöslauselmasta tulee sellainen tunne, että yksityisyyden suoja olisi pikemminkin henkilökohtainen kuin yhteiskunnallinen ja poliittinen kysymys.
Kyseessä on jälleen uusi yritys luoda valedemokratiaa ja uskotella, että EU:lla ja Euroopan parlamentilla on sananvaltaa maailmanlaajuisessa imperialistisessa järjestelmässä. Kansalaisliikkeiden kannalta tärkeää ei ole, soittaako ΕU ensimmäistä vai toista viulua, vaan että se on liittynyt Yhdysvaltojen kanssa samaan orkesteriin organisoimaan hyökkäystä perustavia ihmisoikeuksia ja demokraattisia vapauksia kohtaan. 
Meijer (GUE/NGL ),
   . Diktaattorit pidättävät innokkaasti kriittiset ulkomaiset vierailijat rajoillaan tai lähettävät heidät suoraa päätä kotiin lentokentiltään. Myös Yhdysvallat on totutusti sulkenut rajansa niiltä, joita se on pitänyt vihollisinaan tai joiden se on katsonut levittävän vaarallisia vaikutteita. Tehokkain tapa päästä Yhdysvaltoihin epäiltynä henkilönä on hankkia yhdysvaltalaiselta tuomioistuimelta luovuttamismääräys vierailun takeeksi. Vapaasta tahdosta tehtävillä vierailuilla joka ikiseltä Atlantin lentokoneella ylittävältä kansalaiselta yritetään jo nyt käytännössä vaatia 39:ää henkilötietoa, ja lisäksi vaaditaan ilmoitus ateriavalinnasta sen paljastamiseksi, onko lennolla muslimeja. Osallistuin 20. toukokuuta Alankomaissa Schipholin lentokentällä tämän käytännön vastaiseen mielenosoitukseen. Eurooppa ei voi estää Yhdysvaltoja epäämästä maahanpääsyä ulkomaisilta vierailijoilta, mutta tämä ei tarkoita sitä, että EU:n itsensä olisi suostuttava yhteistyöhön tällaisten tietojen keräämiseksi Yhdysvaltojen tarkoituksiin. Tällainen yhteistyö on nyt ja vastaisuudessa vastoin yksityisyyden suojaa koskevia eurooppalaisia normeja. Olen iloinen siitä, että kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä sisä- ja oikeusasioiden valiokunta on antanut yksimielisen tukensa sille, että lentoyhtiöiden toimittamien ja automaattisista varausjärjestelmistä saatujen tietojen välittäminen kielletään, jos tämä käytäntö syrjii muita kuin Yhdysvaltojen kansalaisia, jos tietoja säilytetään pitkään ja jos tiedotusta ja uudelleentarkastelua koskevia menettelyjä ei järjestetä. 

Berthu (NI ),
    Euroopan parlamentin päätöslauselma, jossa käsitellään mehiläisten valtavaa kuolleisuutta, on melkoinen pettymys, koska siinä esitetään jälleen kerran ainoastaan arveluita siitä, että näiden ilmiöiden sekä Guachon ja Regentin kaltaisten, siementen peittaukseen käytettävien torjunta-aineiden välillä on yhteys. Päätöslauselmassa ehdotetaan uusien tutkimusten laatimista ja asiantuntijakomitean perustamista. Kiireellisinä toimina siinä tyydytään pyytämään varsin epämääräisesti ja viitteenomaisesti "ennaltaehkäiseviä toimia uusien pysyvien neurotoksisten aineiden käyttöön liittyvissä asioissa".
Syyskuun 25. päivänä ennen tämän päätöslauselman antamista käydyssä keskustelussa totesin, että uusimmat tutkimukset samoin kuin mehiläistarhaajien saamat kokemukset osoittavat, että mehiläiskuolemien ja näiden hyönteismyrkkyjen käytön välillä on suora yhteys. Tämä ei tarkoita sitä, etteikö kaupunkien ja maaseudun yleisen pilaantumisen kaltaisilla tekijöillä voisi olla vaikutusta. Nämä tekijät eivät kuitenkaan saa häivyttää näkyvistä mainittujen hyönteismyrkkyjen vaikutusta. Tämän vuoksi varokeinona myrkkyjen käyttö on kiellettävä ainakin väliaikaisesti. 
En halua liittyä niiden joukkoon, joiden mielestä paras strategia on odottaa ja katsoa, mutta olen kuitenkin antanut ääneni tälle päätöslauselmalle, josta jäsen Souchet'n esittämä tarkistus on sitä paitsi tehnyt paremman. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   .– Viime vuosina hankaluudet ovat koetelleet Euroopan unionin mehiläistarhaajia: mehiläiskantojen romahdus on johtanut tulonmenetyksiin, joita ilmastolliset haittatekijät, varroapunkin kaltaiset taudit ja vaikea markkinatilanne ovat vielä pahentaneet. Nämä seikat huomioon ottaen kannatamme päätöslauselmaesitystä pääpiirteissään.
Lisäksi mehiläiskanta on heikennyt muutamilla alueilla samanaikaisesti, mihin yhtenä syynä on ollut neurotoksisten hyönteismyrkkyjen järjestelmällinen käyttö tiettyjen viljasiementen peittausaineena. Näin ollen on tarpeen löytää keinot maksaa korvauksia niille tarhaajille, joiden mehiläiskannat ovat vähenneet huomattavasti. 
Portugalissa vaikeuksia pahensivat tänä vuonna useat maanlaajuiset metsäpalot. Tuli tuhosi arviolta 5 000 mehiläispesää erityisesti Algarven, Beira Interiorin, Beira Litoralin ja Trás-os-Montesin maakunnissa. Välittömät menetykset olivat noin 500 000 euroa. Tähän lukuun eivät sisälly vahingot, jotka aiheutuvat tulevista tulonmenetyksistä ja lähiympäristön tuhoutumisesta, joka vaikuttaa paloista selviytyneiden mehiläiskantojen ravinnonsaantiin. Näin ollen olen tyytyväinen hyväksymäämme ehdotukseen, jonka mukaan komissio laatii kattavan arvioinnin vahingoista ja esittää vaadittavat yhteisön tukitoimet. 
Lulling (PPE-DE ),
    Haluan kiittää kaikkia kollegojani, jotka maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa auttoivat pääsemään yksimielisyyteen tänään täysistunnossa esitetystä päätöslauselmasta, joka on vastaus komissiolle osoitettuun suulliseen kysymykseen ja Strasbourgissa 25. syyskuuta käytyyn täysistuntokeskusteluun, jossa käsiteltiin eurooppalaisen mehiläistarhauksen ongelmia. 
Päätöslauselma on tarkkaan punnittu, mistä kertoo myös sen yksimielinen hyväksyminen maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa. Toivon, että tämä yksimielisyys vihdoinkin kannustaisi Euroopan komissiota vastaamaan päätöslauselmaamme sisältyviin pyyntöihin. Toivon, ettei komissio enää jättäisi huomiotta sitä, että mehiläistarhaajia ovat jo vuosikausia koetelleet ongelmat, jotka liittyvät mehiläiskantojen menetyksiin – toisinaan kannasta on menetetty jopa 80 prosenttia – ja hunajantuotannon jyrkkään laskuun, joka on johtanut huomattaviin tulonmenetyksiin. 
Yhä useammat mehiläistarhaajat kaikilla Euroopan unionin alueilla ovat luopumassa mehiläistarhauksesta. Nuoret eivät ole valmiita ryhtymään tämän kiehtovan mutta vaativan ammatin harjoittajiksi. Mehiläistarhaus – joka on kautta aikojen ollut monille elinkeinon ohella myös harrastus – on menettänyt suosiotaan myös tautien aiheuttamien ongelmien vuoksi.
Martinez (NI ),
    Mehiläistarhaajien levottomuus ei ota laantuakseen. Mehiläiskannat ovat jo vuosikausia heikentyneet siinä määrin, että pölytys on vaarassa.
Mikä on tämän terveyskatastrofin syy? Varroapunkki on epäilemättä osasyyllinen, kuten Saksassa, jossa se tuhosi 40 prosenttia mehiläiskannasta vuonna 2002. Huomattava vastuu näistä kohtuuttomista kuolleisuusluvuista kuuluu kuitenkin Bayer-yhtiön Gaucho-hyönteismyrkylle (imidaklopridi) BASF-yhtiön Regent-hyönteismyrkylle (fiproniili). 
Saksalaisyhtiö Bayerilla oli kesäkuussa 2003 otsaa haastaa Ranskan mehiläistarhaajien yhdistyksen entinen varapuheenjohtaja oikeuteen "kunnianloukkauksesta". Tosiseikat puhuvat puolestaan. Auringonkukan, maissin tai rypsin kaltaisten hunajakasvien käsittely hyönteismyrkyillä mehiläisyhdyskuntien läheisyydessä aiheuttaa mehiläisille vakavia käytöshäiriöitä ja joukkokuolemia.
Tässä tilanteessa ennalta varautumisen periaate edellyttää vähintään, että näiden kahden neurotoksisen hyönteismyrkyn käyttö lopetetaan kiireesti odotettaessa -tutkimusten sijaan kunnollisia -tutkimuksia, joiden laadintaan osallistuvat mehiläisiin erikoistuneet asiantuntijat ja mehiläistarhaajien edustajat.
Menetyksiä kärsineille mehiläistarhaajille on maksettava korvauksia välittömästi, ja ulkomaisen hunajan järjetön tuonti on lopetettava. Tämä hunaja on toisinaan väärennettyä, ja se tuodaan poikkeuksetta polkumyynnillä. 
Patakis (GUE/NGL ),
   – Kannatamme päätöslauselmaesitystä, koska siinä pyritään puuttumaan mehiläistarhauksen ajankohtaisiin ongelmiin.
Emme voi sulkea pois sitä mahdollisuutta, että uudet siementen hyönteismyrkyt, jotka levitetään pääasiassa upotusmenetelmää käyttäen, ovat haitaksi ympäristölle ja kansanterveydelle etenkin, kun näitä valmisteita käytetään eri maissa tiettyjen kasvintuholaisten torjumiseksi itämisen jälkeen. Tämä käyttötapa johtaa siihen, että näiden valmisteiden jäämät ovat kukinnan aikana ja lopputuotteessa tavallista suuremmat.
Tämän vuoksi myös itämisen jälkeen käytettäviä sumutteita olisi valvottava, jotta saisimme paremmat tiedot näiden valmisteiden käyttäytymisestä. Näin varmistaisimme, että ympäristön ja kansanterveyden suojelemiseksi voidaan toteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä. 
Souchet (NI ),
    Olen kovin mielissäni siitä, että parlamentti on hyväksynyt suurella enemmistöllä tämän päätöslauselman, jonka jäsen Lulling ja minä olemme laatineet tässä hälyttävässä tilanteessa, jonka Euroopan mehiläistarhaajat ovat tuoneet tietoomme.
Päätöslauselman vahvuuksiin kuuluu se, että siinä tuodaan selkeästi esiin ne ongelmat, joita laajalti viljeltyjen siementen peittaus uusilla, voimakkaan neurotoksisilla molekyyleillä aiheuttaa mehiläisten terveydelle ja ihmisen ruokavaliolle.
Päätöslauselmassaan parlamentti vaatii komissiota lopettamaan jahkailun ja esittää kaksi keskeistä pyyntöä. 
Päätöslauselmassa myönnetään, etteivät nykyiset kasvinsuojeluaineisiin sovellettavat lupamenettelyt enää miltään osin vastaa uusien markkinoille saatettavien molekyylien asettamia vaatimuksia, ja vaaditaan, että nämä lupamenettelyt saatettaisiin ajan tasalle laatimalla mehiläisten terveyden ja elintarvikkeiden mahdollisen saastumisen tarkkailemiseksi uudet erityistestit, joissa otetaan huomioon tieteelliset tutkimukset kyseisten molekyylien mahdollisesta kulkeutumisesta koko ravintoketjuun.
Päätöslauselmassa vaaditaan myös korvauksia niille mehiläishoitajille, jotka ovat kärsineet suurista tuotannon menetyksistä, sekä tukea tuhoutuneiden mehiläiskantojen ennallistamiseen. Vastuu on nyt komissiolla, jonka olisi pyrittävä tukemaan Euroopan hunajantuotantoa. 

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Karlsson ja Theorin (PSE ),
    Olemme mielissämme Euroopan unionin uudesta suuntauksesta, jossa perinteisten kalastussopimusten sijaan etusijalle asetetaan kolmansien maiden kanssa tehtävät kalastuskumppanuussopimukset. Vanhoissa kalastussopimuksissa ei annettu riittäviä korvauksia maille, jotka luovuttivat kalastusoikeutensa EU:lle. Uudet kumppanuudet johtavat toivon mukaan kestävämpään kalatalouteen, jossa otetaan huomioon kolmansien maiden paikallisyhteisöjen tarpeet, sekä siihen, että nämä maat pystyvät tulevaisuudessa hallinnoimaan kalastusalaansa itse. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   .– Annoin ääneni jäsen Arlindo Cunhan kalatalousvaliokunnan puolesta laatimalle erinomaiselle valiokunta-aloitteiselle mietinnölle, jossa korostetaan, että yhteisön olisi pyrittävä tekemään kansainvälisiä kalastussopimuksia nykyistä aktiivisemmin. Näillä sopimuksilla nimittäin taataan yhteisön laivastolle pääsy kolmansien maiden aluevesille, mikä on kotimaani taloudelle ensiarvoisen tärkeää. Haluan myös huomauttaa erityisestä merkityksestä, joka näillä sopimuksille yleisesti ottaen on Euroopan unionin syrjäisille alueille, ja siitä mietinnössäkin todetusta seikasta, että ne luovat välittömästi 30 000 työpaikkaa ja tätäkin enemmän välillisiä työpaikkoja liitännäis- ja jalostusteollisuuden alalle. 
Nämä sopimukset, jotka kattavat 20 prosenttia yhteisön kokonaissaaliista, ovat myös kannustaneet kehittämään paikallista kalastusteollisuutta, ja niillä tuetaan taloudellista toimeliaisuutta sekä lisätään kaupan määrää allekirjoittajavaltioissa – yleensä kehitysmaissa. Sopimusten avulla Euroopan unionin kanssa tehtävää yhteistyötä ja sen kanssa käytävää vuoropuhelua voidaan siis täydentää arvokkaalla tavalla.
Haluaisin esittelijän tavoin saada varmuuden siitä, että näissä sopimuksissa tukeudutaan samoihin kestävän kehityksen, kalavarojen säilyttämisen ja ennalta varautumisen vaatimuksiin kuin yhteisön vesillä harjoitettavassa kalastuksessa, ja viittaan tässä yhteydessä ennen kaikkea YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO) vuonna 1995 hyväksymiin vastuullisen kalastuksen toimintasääntöihin. 
Vairinhos (PSE ),
   .– ( Yhteisessä kalastuspolitiikassa ja unionin kehitysyhteistyöpolitiikassa – jotka ovat keskenään johdonmukaisia, toisiaan täydentäviä ja yhteensopivia – on noudatettava kestävän kehityksen periaatetta mutta samalla pyrittävä määrätietoisesti vähentämään köyhyyttä asianomaisissa maissa.
Paikallisyhteisöjen harjoittama pienimuotoinen rannikkokalastus on turvattava ja säilytettävä, koska se on välttämätöntä sopusointuiselle kehitykselle ja koska se samalla edistää muutakin toimintaa, kuten matkailua, ja lisää työllisyyttä. 
Wieland (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluaisin muistuttaa parlamentille, että edellisessä Strasbourgin istunnossa puhuin kahteen otteeseen jäsenten pääsystä parlamenttirakennukseen. Olemme kaikki selvillä yhteiskuljetusta koskevasta määrärahatilanteesta. Jotkut jäsenet ovat saaneet havaita, että kovassa kiireessä he eivät saa mistään autoa ja että on otettava taksi. Sitten he eivät pääse alakerrasta yläkertaan, vaikka he ilmoittavat olevansa parlamentin jäseniä, ja tähän menee lisää aikaa. Juuri tästä syystä en ollut tänään ensimmäisessä nimenhuutoäänestyksessä läsnä. Vaadin, että puhemiehistö ottaa käsiteltäväkseen tämän kysymyksen jäsenten pääsystä parlamenttirakennukseen, johtuivatpa ongelmat sitten mielenosoituksesta tai muista syistä. Asia on tärkeä. Luen puhemiehistön kokousten pöytäkirjat säännöllisesti. Saan lukea kollegoista, joiden kirjeiden sisältö saattaa olla tärkeä, mutta en ole nähnyt merkkiäkään siitä, että puhemiehistö olisi keskustellut muun muassa itseni ja jäsen Posseltin käyttämistä puheenvuoroista tai että meille annettaisiin järkevä ja hyväksyttävä vastaus. 
Puhemies. –
   Hyvä jäsen Wieland, kiitos tästä tiedosta. Näistä asioista ei vastaa puhemiehistö vaan kvestorien kollegio. Luonnollisesti välitän huomautuksenne kvestoreillemme samoin kuin puhemiehelle. 

Puhemies. –
   Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
(1) 

 Minulla on suuri ilo ja kunnia toivottaa tänään tänne tervetulleeksi puhumaan Latvian presidentti Vaira Vike-Freiberga.Arvoisa presidentti, totesimme viimeksi 22. syyskuuta 2003 Strasbourgissa järjestetyssä Euroopan parlamentin istunnossa Euroopan unioniin liittymistä koskevan maanne kansanäänestyksen tuloksen olevan menestys. Olimme tyytyväisiä sekä myönteiseen tulokseen että korkeaan äänestysvilkkauteen ja kyllä-äänien vahvaan ylivoimaan. Olette valinneet kansalaisten järkevän keskinäisen riippuvaisuussuhteen eristäytyneen itsenäisyyden sijaan, ja olemme siitä iloisia kansanne.Haluan tänään käyttää tilaisuutta hyväkseni kiittääkseni teitä henkilökohtaisesta johtajuudestanne ja omistautumisestanne koko kampanjan ajan. Tavatessamme viimeksi kansliassanne Riikassa 9. syyskuuta 2003 – ennen kansanäänestystä – kerroitte, kuinka teette säännöllistä työtä paikan päällä eläkeläisten, opiskelijoiden, maanviljelijöiden ja kaikkien kansalaisten kanssa järjestettävissä tapaamisissa ja annatte heille myönteisen kuvan sitoutumisesta. Kiitämme teitä tästä johtajuudesta.Arvoisa presidentti, tässä kuussa 64 vuotta sitten maanne joutui alistumaan silloisten kahden suurvallan väliseen kyyniseen ja salaiseen sopimukseen, joka riisti kolmelta pieneltä Baltian valtiolta niiden vapauden. Muiden Baltian maiden kanssa Latvia ajautui karkotusten, sorron ja miehityksen pitkään yöhön.Haluan sanoa, että on suurelta osin Euroopan parlamentin tuolloisten kollegojen ansiota, että Otto von Habsburg ja Sir James Scott-Hopkins kollegoineen esittivät ensimmäisen suorilla vaaleilla valitun Euroopan parlamentin poliittisten asioiden valiokunnassa 13. tammikuuta 1983 parlamentin hyväksymän päätöslauselman, jossa vaadittiin Viron, Latvian ja Liettuan itsenäisyyden palauttamista. Kyseessä oli ajankohta huomioon ottaen luonnollisesti symbolinen ele......mutta uskon sen myötävaikuttaneen kaukonäköisyydellään siihen, mikä viime kädessä oli laulavan vallankumouksenne tulos.Arvoisa presidentti, olette itse ollut tärkeässä asemassa liittyvien maiden poliitikkojen niin kutsutussa muuttuvassa sukupolvessa. Olette auttanut maatanne toteuttamaan sen eurooppalaista kutsumusta.Tämän vuoden marraskuussa tarkastelemme huolellisesti täällä parlamentissa Euroopan komission seurantakertomuksia kaikista tulevista jäsenvaltioista. Epäilemättä näissä kertomuksissa kuvataan myös Latvian merkittävää edistystä . Tiedän teidän olevan kanssani samaa mieltä siitä, että Latvia voi saavuttaa paljon erityisesti huippuluokan hallinnon ja oikeuslaitoksen valmiuksien luomisen näkökulmasta jatkamalla näitä toimia ja hallituksen määrätietoista rikollisuuden ja korruption torjuntaa. Tätä hallituksen työtä on syvennettävä ja jatkettava. Matkaa on vielä hieman jäljellä, ja me kuljemme sen kanssanne.Arvoisa presidentti, tiedän, että kolme päivää sitten julkaistussa elämäkerrassanne kuvaillaan hyvin pitkää matkaanne ja lopulta paluutanne synnyinmaahanne. Minusta tarinanne on jossain määrin verrattavissa moniin tarinoihin ja matkoihin kohti huomispäivän uutta Eurooppaa. Kasvoitte pakolaisleirillä Saksassa, kävitte koulua Marokossa ja loitte akateemisen uran Kanadassa. Hyvin inhimillisellä ja persoonallisella tavalla matkanne on osa modernia eurooppalaista matkaa, joten katson sen tämän vuoksi antavan minulle oikeuden – parlamentin tarkkaan valvomia tekijänoikeuksia rikkomatta – toivottaa teidät arvoisa presidenttitervetulleeksi vapauden nimissä. 
Vike-Freiberga,
   .(1) Arvoisa puhemies, kiitän teitä lämpimästä tervetulotoivotuksestanne sekä kutsusta saapua Euroopan parlamenttiin. Olen erityisen iloinen voidessani puhua äidinkielelläni, josta pian tulee yksi Euroopan unionin virallisista kielistä. Tämän vuoksi puheeni ensimmäinen osa on latviaksi.
Tämä on ensimmäinen kerta kun Latvian valtion päämies käyttää puheenvuoron Euroopan parlamentissa. Katson suureksi kunniaksi Latvialle tällaisen mahdollisuuden jakaa ajatuksiaan maanosamme tulevaisuudesta tällä merkittävällä ja historiallisella hetkellä. Katson sen tunnustukseksi Latvian kansalle kaikesta siitä, mitä se on saavuttanut itsenäisyyden aikana vuodesta 1991 alkaen. Haluan kiittää myös Euroopan parlamentin jäseniä heidän vakuuttavasta tuestaan Latvian liittymiselle Euroopan unioniin. Tämä on merkittävä askel kohti kauan odotettua Euroopan uudelleen yhdentymistä.
Myös Latvia sanoi painokkaasti kyllä Euroopan unionille, kun 67 prosenttia kansasta äänesti liittymisen puolesta. Kansanäänestyksemme, joka järjestettiin 20. syyskuuta 2003, oli viimeinen Euroopan unionin uusien jäsenvaltioiden kansanäänestyksistä. Kansanäänestyksen myönteinen tulos merkitsee sitä, että voimme jatkaa yhdessä työtä toisen maailmansodan tuloksena syntyneen Euroopan jakautumisen korjaamiseksi. Latvian kansalle kansanäänestyspäivä oli hyvin merkittävä. Kannoimme vastuun omasta tulevaisuudestamme, kannoimme vastuumme suhteessa naapureihimme. Meiltä oli pyydetty vastausta kaikille Euroopan unionin jäsenvaltioille, jotka olivat toimittaneet meille kymmenelle ehdokasvaltiolle Kööpenhaminan huippukokouksessa seuraavan viestin: "rakentakaamme yhdessä tulevaisuuden Eurooppaa". Tai Tanskan pääministerin Anders Fogh Rasmussenin sanoin: "uusi Eurooppamme on syntynyt".
Latvia on aina ollut ja tulee aina olemaan osa Eurooppaa niin kulttuurisesti, historiallisesti kuin maantieteellisestikin. Me elämme ja työskentelemme niiden samojen arvojen perusteella, joita vaalitaan läntisissä naapurimaissamme, demokratian, sananvapauden, oikeusvaltion ja yksilön kunnioittamisen. Tämän vuoksi Latvian läheisimmät liittolaiset ovat Euroopassa. Me palaamme yhteistyöhön muiden Euroopan valtioiden kanssa ajaaksemme meille eurooppalaisille yhteisiä näkemyksiä, henkisiä arvoja ja maailmanjärjestystä.
Palaamme Eurooppaan edistämään ja jakamaan tietoamme ja kokemuksiamme. Eurooppa tarvitsee nyt sekä tietoa että innovaatiohenkeä ja kykyä muuttaa tieteelliset löydöt korkean lisäarvon tuotteiksi, jotta se voisi tulla kansainvälisellä tasolla kilpailukykyiseksi. Latvialaiset tutkijat voivat nykyisin olla ylpeitä huipputason löydöistään fysiikan ja kemian aloilla. Latviassa on useita Euroopan tason osaamiskeskuksia nanofysiikan, materiaalien tutkimuksen, kemian ja luonnontieteiden aloilla. Meillä on aina ollut kyvykkäitä matemaatikkoja ja tietotekniikan alan potentiaalimme on suuri. Latvialaiset tutkijat ovat tehneet yhteistyötä tasavertaisina kumppaneina Euroopan unionin jäsenvaltioissa työskentelevien kollegojensa kanssa vuodesta 1999. He ovat työskennelleet Euroopan unionin viidennen ja kuudennen tieteen ja tekniikan kehittämisen puiteohjelman yhteydessä ja ovat valmiita antamaan panoksensa yhtenäisen eurooppalaisen tutkimusalueen luomiselle.
Voidaan kysyä mitä Latvia odottaa Euroopalta. Latvialaiset näkevät Euroopan unionin helmoissa mahdollisuuden vahvistaa peruuttamattomasti suvereniteettiaan ja säilyttää identiteettinsä, kulttuurinsa ja kielensä. Euroopan unioni on eurooppalaisten demokraattisten kansakuntien suuri perhe, jossa kunnioitetaan jokaisen jäsenen etuja ja jossa yhteistyö perustuu solidaarisuuteen.
Latvialaiset pitävät turvallisuutta ja vakautta kehityksensä perustana. Käsi kädessä muiden Euroopan unionin jäsenvaltioiden kanssa voimme entistä tehokkaammin torjua sellaisia uhkia, kuten järjestäytynyttä rikollisuutta, korruptiota, salakuljetusta ja huumausaineiden kauppaa. Latvia kantaa vastuunsa EU:n ulkorajan turvaamisesta, ja tämä on hyvin merkittävä tehtävä. Arvostamme tämän vuoksi Euroopan unionin osallistumista alan toimintaan, sillä näin voimme parantaa verojen ja maksujen keräämistä ja torjua entistä tehokkaammin salakuljetusta. Voimme myös entistä paremmin toimia etujemme mukaan suhteessa kolmansiin maihin.
Latvian jäsenyys Euroopan unionissa ruokkii muutosta ihmisten asenteissa ja ajattelutavoissa. Latvialaiset kohtaavat yhä enemmän Euroopan unionin lukuisia kulttuureja ja identiteettejä jokapäiväisessä elämässään. Tämä kannustaa heitä avoimuuteen muita kansakuntia kohtaan ja auttaa ymmärtämään paremmin muiden valtioiden etuja. Euroopan unionikin syntyi Ranskan ja Saksan sodanjälkeisestä päätöksestä kääntää uusi lehti suhteessaan. EU auttaa Latviaa keskittymään entistä enemmän tulevaisuuteen, katsomaan ja pohtimaan tulevaisuutta sen sijaan, että se viipyilisi menetyksiä, kärsimystä ja vääryyttä täynnä olevassa menneisyydessä. Mennyttä emme voi muuttaa, tulevaisuuteen voimme vaikuttaa.
Latviasta on tultava nykyaikainen ja taloudellisesti kehittynyt valtio, ja Euroopan unioni tarjoaa paljon mahdollisuuksia kasvuun. Ensinnäkin voimme esimerkiksi tehdä työtä ja opiskella koko Euroopan alueella. Kyseessä on ainutlaatuinen kokemus, jota me nyt voimme hyödyntää Latviassa. On tietenkin tärkeää huolehtia siitä, että nämä kokemusta hankkineet ihmiset palaavat Latviaan. Juuri tässä yhteydessä EU:n tieteen ja teknologian alojen politiikka on korvaamatonta, erityisesti heikompien alueiden vahvistamisessa ja "aivovuodon" ehkäisemisessä.
EU:n liittymistä edeltävä taloudellinen tuki sekä EU:n rakennerahastojen tuki tulevaisuudessa lisäarvoa tehdasteollisuuden alalla koskeville hankkeille sekä tieteen ja tutkimuksen kehitys auttavat jo nyt ja tukevat tietoon perustuvan talouden luomista Latviaan. Tämä auttaa myös tarjoamaan kannustimia lahjakkaille ihmisille, jotta nämä jäisivät työskentelemään Latviaan.
Edistynyt infrastruktuuri on hyvin tärkeä laajentuneen Euroopan unionin ja erityisesti uusien jäsenvaltioiden kehityksen kannalta. Tämän vuoksi on tärkeää liittää uudet jäsenvaltiot olemassa olevaan infrastruktuuriin mahdollisimman nopeasti. -hankkeen on ennakoitu vaikuttavan suuresti Latvian kehitykseen. Toivomme, että hanke pannaan täytäntöön mahdollisimman pian. EU:n tuki näin valtavan hankkeen täytäntöönpanolle on ratkaisevan tärkeää. On hyvin tärkeää myös nykyaikaistaa -tieverkkoa.
Latvialle on tärkeää varmistaa sen kaikkien alueiden, myös maaseutualueiden, yhtäläinen kehitys. Haluamme kiinnittää erityistä huomiota itäiseen Latgalen alueeseen, joka tarvitsee kiireellisimmin apua. Suunnittelemme EU:n rakennerahastojen hyödyntämistä edellä mainittujen asioiden hoitamisessa. Latvian maatalousala ja maaseutualueet hyötyvät suoraan liittymisestä EU:hun. Suunnittelemme myös nykyaikaisen maataloustuotannon kehittämistä, mutta samalla haluamme säilyttää Latvian perinteiset maaseutumaisemat. 

Hyvät naiset ja herrat, puhun nyt englanniksi.
Sen lisäksi, että EU:n itälaajentuminen auttaa vähentämään taloudellisia eroavuuksia Latvian omien rajojen sisällä, sillä ja kolmen Baltian maan liittymisellä Natoon ensi vuonna on valtava poliittinen ja taloudellinen vaikutus koko Itämeren alueeseen, sillä se parantaa huomattavasti alueen sijoitusten ja yritysten vetovoimaa. Unionista, johon kuuluu vanhoja ja uusia demokratioita, kehittyneitä ja kasvavia markkinoita, vakiintuneita rakenteita ja uusia yhteyksiä, tulee vahva, ei heikko.
Euroopan unioni kohtaa kuitenkin myös merkittävän haasteen – sen on vähennettävä nykyisten ja uusien jäsenvaltioiden välisiä laajoja taloudellisia eroavaisuuksia mahdollisimman nopeasti. Vasta kun ero vanhan ja uuden Euroopan välillä on poistettu, ainakin talouskehityksen ja hyvinvoinnin osalta, voi Euroopan unioni olla todella kaikilta osin täydellinen.
Vähentääkseen uuden ja vanhan Euroopan välisiä eroavaisuuksia EU:n ehdokasvaltiot voivat soveltaa jo menestyksekkäiksi osoittautuneita kehitysmalleja. Ne voivat oppia EU:n nykyisten jäsenvaltioiden menestyksistä ja erehdyksistä hyödyntääkseen parhaalla mahdollisella tavalla Brysselistä saatavaa tukea. EU:n käytettävissä olevat mekanismit alueellisten eroavaisuuksien vähentämiseksi ovat kiistattoman tehokkaita. Sen tasa-arvoa koskevat ohjelmat ja kehitysrahastot ovat saaneet aikaan kestäviä ja konkreettisia tuloksia, ja niillä on ollut merkittävä osuus elämänlaadun parantamisessa uusissa jäsenvaltioissa toinen toisensa jälkeen, kuten Irlannissa, Espanjassa, Portugalissa ja Kreikassa.
EU:n tulevissa jäsenvaltioissa, myös Latviassa,, on viime vuosina voitu iloita huomattavan suuresta kasvusta sekä kaupan ja investointien terveestä lisääntymisestä. Useimmissa maissa on kuitenkin jatkettava kovaa työtä toimielinten uudistamiseksi, hallintokyvyn kehittämiseksi, EU:n standardien soveltamiseksi sekä korruption torjumiseksi euroalueeseen yhdentymisen alkuaikoina. Tämä edellyttää hallituksilta vakavaa, oikein suunnattua ja jatkuvaa työtä. Saavutettu edistys on riippuvainen työpanoksen tehokkuudesta ja jokaisen uuden EU:n jäsenvaltion poliittisen tahdon voimasta.
Hyvät parlamentin jäsenet, hallitustenvälisen konferenssin lähestyessä olen todella iloinen siitä, että EU:n uudet jäsenvaltiot osallistuvat siihen täysivertaisina jäseninä ja että myös Bulgaria, Romania ja Turkki osallistuvat neuvotteluihin tarkkailijoina. Latviassa tulkitsemme tämän tärkeäksi eleeksi, joka merkitsee sitä, että tasa-arvon periaate on edelleen yhteistyön periaate Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Eurooppaa ei voida jakaa suuriin ja pieniin, vanhoihin ja uusiin tai rikkaisiin ja köyhiin jäsenvaltioihin.
Latvian näkemys on, että yksi tasa-arvoperiaatteen perustavaa laatua oleva näkökohta on jokaisen jäsenvaltion oikeus nimittää yksi komission jäsen. Katsomme, että komission jäsenten on poikkeuksetta oltava kaikin tavoin tasa-arvoisia ja että kaikilla on oltava äänioikeus.
Kuinka komissio muuten voisi säilyä kollegiaalisena toimielimenä, joka edustaa kaikkien jäsenvaltioiden yhteistä etua?
Toinen osoitus EU:n syvään juurtuneesta tasa-arvoperiaatteesta on nähtävissä ministerineuvoston kiertävässä puheenjohtajuudessa, joka Latvian näkemyksen mukaan on säilytettävä neuvoston olennaisena piirteenä. Kiertävä puheenjohtajuus antaa jokaiselle jäsenvaltiolle sen koosta riippumatta korvaamattoman mahdollisuuden johtaa ja koordinoida EU:n toimintaa.
EU:n jäsenvaltioiden välinen tasa-arvon periaate ilmenee myös useissa muissa Euroopan yhdentymisen läheisissä muodoissa, kuten valuuttapolitiikassa euron käyttöönottoineen sekä Schengenin sopimuksen mukaisessa sisäasioita ja oikeusasioita koskevassa politiikassa. Näiden EU-jäsenyyden näkökohtien on oltava avoimia kaikille jäsenvaltioille riippumatta valtion asukasluvusta tai sen käytettävissä olevista taloudellisista varoista.
Latvia on tarkastellut tässä yhteydessä tarkkaan valmistelukunnan eurooppalaista puolustuspolitiikkaa koskevia ehdotuksia. Katsomme, että kaikilla jäsenvaltioilla on oltava yhtä paljon sananvaltaa maanosamme turvallisuutta koskevassa päätöksenteossa. Latvia katsoo, että EU:n jäsenvaltioiden jakautuminen niiden sotilaallisten kykyjen mukaan ei edistä Euroopan unionin koheesiota.
EU:n nykyisten ja tulevien jäsenvaltioiden tavoin Latvia toivoo, että Euroopan unionista tulee vahva ja yhtenäinen. Tämän vuoksi on hyvin tärkeää, että EU toimii mahdollisimman tehokkaasti, hyödyntää täysimääräisesti nykyisiä toimielimiään ja määrittää hyvin tarkkaan mahdollisten uusien toimielinten tehtävät. Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan, Euroopan komission puheenjohtajan ja Euroopan unionin ulkoasiainministerin välisen toimivallan jaon on oltava selkeää ja yksiselitteistä. Muuten EU:n nykyinen toimielinten välinen tasapaino vaarantuu. Jos Eurooppa-neuvoston presidentin virka lopulta perustetaan, Latvia katsoo, että presidentin ensisijaisen tehtävän on oltava neuvoston sisäisen työn koordinointi ja neuvoston kokousten esityslistan valmistelu. Toisin sanoen neuvoston uuden presidentin olisi huolehdittava niistä tehtävistä, joista tähän asti on huolehtinut puheenjohtajavaltion pääministeri.
Koska sekä Eurooppa-neuvoston presidentti että Euroopan unionin ulkoasiainministeri edustavat EU:ta kansainvälisellä tasolla, meidän on huolehdittava siitä, että heidän toimeksiantonsa eivät ole päällekkäisiä. Ei pidä olla minkäänlaista epäilystä siitä, milloin ulkoasiainministeri voi toimia oma-aloitteisesti ja milloin hänen on kuultava ministerineuvostoa.
Jotta EU toimisi mahdollisimman tehokkaasti, sillä on oltava käytössään yksinkertaisia ja avoimia päätöksentekomenettelyjä. Latvia kannattaa valmistelukunnan ehdotusta kaksinkertaisen enemmistön järjestelmästä Eurooppa-neuvostossa ja ministerineuvostossa. Tämä yksinkertainen järjestelmä, jossa jokaisella jäsenvaltiolla on yksi ääni, olisi myös kansalaisten helposti miellettävissä, toisin kuin nykyinen Nizzan sopimuksessa määritetty määräenemmistöjärjestelmä.
Latvia katsoo kuitenkin, että kaksinkertaisen enemmistön järjestelmä osoittautuisi kaikkein tehokkaimmaksi, jos siinä edellytettäisiin yhtä lailla sekä valtioiden että väestön enemmistöä, siten että kaksinkertainen enemmistö edustaisi ainakin puolta EU:n jäsenvaltioista ja puolta sen väestöstä.
Mitä tulee Euroopan parlamentin jäsenten tulevaan lukumäärään, Latvia uskoo vakaasti, ettei ole suotavaa vähentää jäsenvaltioiden edustajien vähimmäismäärää viidestä neljään. Tällainen toimenpide heikentäisi merkittävästi Latvian ja muiden pienten jäsenvaltioiden osallistumista Euroopan parlamentin päätöksentekoon.
Latvia toivoo vahvan, yhdentyneen ja yhtenäisen Euroopan ottavan entistä näkyvämmän aseman kansainvälisessä yhteisössä. Toivomme, että EU:n ulkoasiainministeri osoittautuisi menestykselliseksi keinoksi vahvistaa yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa, ja samalla on säilytettävä Euroopan läheinen kumppanuussuhde Yhdysvaltoihin. Huolimatta useiden Euroopan valtioiden ja Yhdysvaltojen välisistä mielipide-eroista Irakin kriisissä ja muissakin asioissa me jaamme yhteiset perusarvot ja ihanteet, joita meidän on yhdessä puolustettava. Loppujen lopuksi juuri tiiviin transatlanttisen kumppanuussuhteen avulla rauha ja vakaus on säilynyt Euroopassa toisen maailmansodan jälkeen.
Laajentunut 25 jäsenvaltion Euroopan unioni voi kukoistaa ja menestyä vain, jos maailman demokratiat yhdessä puolustavat yhteisiä ihanteitaan.
Latvia kannattaa koko sydämestään EU:n entistä laajempaa vastuunkantoa maailman rauhan ja turvallisuuden takaamisessa ja uskoo, että Euroopan uusi turvallisuusstrategia on askel oikeaan suuntaan. EU:n kriisinvalvontaoperaatiot ovat jo osoittaneet Euroopan unionin kyvyn osallistua monenväliseen turvallisuutta edistävään toimintaan. Laaja-alaisia ja vakavia toimenpiteitä Euroopan turvallisuuden takaamiseksi on kuitenkin edelleen toteutettava mahdollisimman suuressa määrin yhteistyössä Yhdysvaltojen ja Euroopan muiden Nato-liittolaisten kanssa.
Terrorismin salakavala uhka turvallisuudelle, joukkotuhoaseiden lisääntyminen, luhistuvat valtiot ja veriset konfliktit edellyttävät demokratian ja ihmisoikeuksien periaatteista kiinni pitävien valtioiden yhtenäistä vastausta. Euroopan unioni ja Naton jäsenmaat ovat yhdessä liittolaistensa kanssa panneet täytäntöön huomattavalla menestyksellä yhteisiä rauhanturvatoimia ja vaikuttaneet merkittävällä tavalla rauhan ja vakauden palauttamiseen Balkanin alueella. Euroopan yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan laatiminen tarjoaisi EU:lle lisämahdollisuuksia kansainvälisen rauhanturvatoiminnan ja muiden turvallisuustoimien kansainvälisen yhteistyön edistämiseen.
Euroopan unionin tuleva laajentuminen korostaa EU:n sekä sen nykyisten ja tulevien itänaapureiden välisten suhteiden merkitystä. Uuden ja laajentuneen unionin ulkopolitiikassa onkin pyrittävä edistämään turvallisuutta ja vaurautta EU:n raja-alueilla. Latvia, Viro, Liettua ja Puola ovat pian polttopisteessä EU:n kauppasuhteissa ja muissa suhteissa Ukrainan, Valkovenäjän ja Venäjän kanssa. Kehitettäessä EU:n suhteita näihin kolmeen valtioon meidän on myös tuettava mahdollisimman paljon niissä toteutettavia demokraattisia uudistusprosesseja.
Venäjän osallistuminen eurooppalaisiin menettelyihin on hyvin tärkeää niin Itämeren alueen kuin koko Euroopan kannalta. Vaikka Latvian ja Venäjän väliset suhteet ovat toisinaan menneisyydessä olleet kireät, jo toteutuneet myönteiset muutokset EU:n laajentumisen ja Itämeren alueen Nato-liittoutuman yhteydessä tarjoavat hyvän pohjan Venäjän ja sen läheisimpien länsinaapurien jatkuvalle lähentymiselle. Latvia toivoo todellakin EU:n ja Venäjän välisen entistä laajemman yhteistyön edistämistä käytännön tasolla. 

Hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan vaikutusvallan ja merkityksen säilyttämiseksi nykymaailmassa velvollisuutemme on hyödyntää parhaalla mahdollisella tavalla yhteisen maanosamme tärkeimpiä voimavaroja: sen rikasta kulttuurikudosta, kieliä ja eri kansakuntia. Maanosamme kielellinen ja kulttuurinen moninaisuus on korvaamaton rikkaus, josta koko Euroopan yhdentyminen juontaa juurensa. Se on osa koko Euroopan unionin olemassaolon oikeutusta, kuten Eurooppa-valmistelukunnan ehdottamasta Euroopan uudesta tunnuslauseesta ilmenee: "erilaisuudessaan yhdistynyt".
Puolen vuosisadan ajan Latvia on joutunut kärsimään totalitarismin raskaasta taakasta. Tämän vuoksi latvialaiset ovat täysin tietoisina tosiseikoista erittäin herkkiä tuntemaan, mitä tarkoitetaan valinnan vapaudella ja kansalaisoikeuksilla. Tulemme tämän vuoksi tekemään kaiken voitavamme sen takaamiseksi, että maanosamme kansojen välillä säilyy suvaitsevaisuuden ilmapiiri, ymmärtämys ja keskinäinen kunnioitus ja että tämä tavoite säilyy keskeisenä myös pyrkimyksissämme yhä suurempaan yhteistyöhön.
Latvia oli heti perustamisensa jälkeen vuonna 1918 avoin ja demokraattinen valtio. Valitettavasti latvialaisten suuri unelma vapaasta elämästä vakaassa ja vauraassa valtiossa muuttui aivan liian pian painajaiseksi. Hitler ja Stalin jakoivat vuonna 1939 tekemällään salaisella sopimuksella, surullisen kuuluisalla Molotovin ja Ribbentropin sopimuksella, Keski- ja Itä-Euroopan saksalaiseen ja neuvostoliittolaiseen vaikutuspiiriin, päästivät valloilleen tuhoisimman ihmiskunnan kokeman sodan ja pyyhkivät kolmen Baltian maan nimet maailman poliittiselta kartalta.
Viidenkymmenen pitkän vuoden ajan Latvia kärsi kahdesta raa’asta miehityksestä – natsien ja Neuvostoliiton – ja menetti yli kolmanneksen sotaa edeltäneen ajan väestöstään. Latvian kieli korvattiin asteittain venäjällä yhteiskunnan kielenä ja jokapäiväisessä elämässä. Itse latvialaiset olivat vaarassa jäädä vähemmistöksi omassa kotimaassaan.
Latvian perintö neuvostomiehitykseltä oli raskas taakka. Moskovan puolen vuosisadan ajan sanelema kielipolitiikka tähtäsi Latvian täydelliseen venäläistämiseen ja sen kansallisen identiteetin tuhoamiseen. Tällä turmiollisella politiikalla oli tuskallisia ja pitkäkestoisia vaikutuksia, joista maa on nyt päättänyt seuraavien viiden vuoden aikana päästä irti Latvian yhteiskunnan yhdistämistä koskevan hallituksen ohjelman avulla. Sen lisäksi, että kunnioitetaan jokaisen oikeutta säilyttää oma kielensä, kulttuurinsa ja etninen identiteettinsä, jokainen demokraattinen valtio huolehtii samalla velvoitteestaan luoda edellytykset, jotta jokainen asukas voi täydellisesti osallistua maansa poliittiseen ja taloudelliseen elämään. En tiedä maailmassa yhtään maata, jossa kansalaiset voisivat osallistua tällä tavalla ilman kansallisen kielen, meidän tapauksessamme latvian, asianmukaista hallintaa.
Haluan korostaa, että vähemmistöillä oli merkittävä asema perustettaessa Latvian valtiota vuonna 1918, kuten myös sen itsenäistyessä uudelleen vuonna 1991. Latvian valtio on omalta osaltaan toteuttanut merkittäviä toimia, jotta vähemmistöjen kulttuuri ja identiteetti olisivat turvattuja ja jotta nämä voisivat säilyttää kielensä ja perinteensä. Vain 2,3 miljoonan asukkaan kotimaassani yli sata kansallista vähemmistökulttuuria edustavaa järjestöä saa taloudellista tukea valtiolta.
Latvian itsenäisyyden palauttamisen jälkeen vuonna 1991 on perustettu valtion rahoittama kansallinen opetusjärjestelmä, jossa lapset voivat saada ala-asteen opetusta joko latviaksi tai yhdellä kahdeksasta vähemmistökielestä, eli venäjäksi, ukrainaksi, puolaksi, valkovenäjäksi, hepreaksi, romaniaksi, viroksi tai liettuaksi. Harva maa koko maailmassa voi kehua tällaisella saavutuksella.
Tämä Latvian politiikka perustuu siihen vakaumukseen, jonka jo olen esittänyt, että eri kielet ja kulttuurit ovat maanosamme suurinta rikkautta. Tästä seuraa loogisesti, että Latvian valtio kantaa erityistä vastuuta latvian kielestä, toisesta baltialaisen kieliperheen vielä käytössä olevasta kielestä. Latvian kieli, jota puhuu alle kaksi miljoonaa ihmistä koko maailmassa, on siis ainutlaatuinen osatekijä suuressa eurooppalaisessa kulttuuriperinnössämme.
Latvian opetusjärjestelmän haasteena ja pääasiallisena tehtävänä on luoda edellytykset, jotta nuori sukupolvi voi menestyä. Valtion suunnittelemaan opetusjärjestelmän uudistukseen sisältyy tämän vuoksi latvian kielen tai yhden jo mainitsemani vähemmistökielen säilyttäminen ala-asteen opetuskielenä. Vuoden 2004 syyskuusta alkaen keskiasteen oppilaitoksissa on kuitenkin annettava vähintään 60 prosenttia opetuksesta latvian kielellä, mutta latviankielisen opetusaineen valinnanvapaus säilyy . Haluan vielä lisätä, että Latvian vähemmistöjä koskeva politiikka on täysin kansainvälisten kriteerien mukaista ja että Euroopan komissio, Euroopan neuvosto, ETYJ ja Yhdistyneet Kansakunnat sekä monet muut kansainväliset järjestöt ovat useaan otteeseen vahvistaneet tämän viime vuosina.
Hyvät parlamentin jäsenet, yhteinen tahtomme vapautua totalitaristisesta menneisyydestämme voi toteutua ainoastaan, jos tiedostamme ja tunnistamme kaikki sen mahdolliset muodot ja ilmaukset. Tämän vuoksi Latvia on esittänyt kannattavansa Euroopan neuvoston parlamentaarisen yleiskokouksen 25. syyskuuta 2003 esittelemää päätöslauselmaluonnosta, joka koskee totalitaarisen kommunismin kansainvälistä tuomitsemista. Päätöslauselmassa esitetään toivomus poliittisesti riippumattoman valiokunnan perustamisesta kommunististen hallintojen viiden vuosikymmenen aikana Keski- ja Itä-Euroopan valtioissa toteuttamien rikosten selvittämiseksi.
Objektiiviseen tietoon ja kiistattomiin tosiseikkoihin perustuva totalitaarisen kommunismin ja murhien, massakarkotusten ja muiden sen nimissä toteutettujen sortotoimien kansainvälinen tuomitseminen on korvaamaton apu määritettäessä maanosamme perusarvoja.
Saksan kokemukset toisen maailmansodan lopulla antavat ymmärtää, että jos fasismin vastaiset joukot olisivat voittaneet natsijärjestelmän vain taistelukentillä, heidän taistelunsa olisi kenties ollut turhaa. Vasta kun miljoonien ihmisten ajatuksiin istutettu totalitaarinen natsi-ideologia oli voitettu, oli Euroopan yhdentyminen ja sittemmin Euroopan unionin luominen mahdollista. Jotta aikoinaan rikki revityn Euroopan yhdentyminen voidaan saattaa menestyksekkäästi päätökseen, on lopultakin aika tehdä inventaario toisesta kirouksesta, joka on aiheuttanut sanoinkuvaamatonta kärsimystä kymmenille miljoonille ihmisille vuosikymmenten ajan.
Vuosisatojen, jopa vuosituhansien ajan maanosaamme riivasivat jatkuvat veriset sodat ja konfliktit, jotka lopulta huipentuivat kahteen maailmansotaan ja 1900-luvun etnisiin puhdistuksiin. Ensimmäistä kertaa historiassamme meillä on nyt mahdollisuus luoda omasta vapaasta tahdostamme uusi, yhtenäinen Eurooppa, jossa vallitsevat rauha, vakaus ja vauraus. Toivon koko sydämestäni meidän pystyvän vastaamaan haasteeseen. Toivon koko sydämestäni, että pystymme selviytymään tehtävästä ja voimme hyödyntää täysimääräisesti historian lopultakin käyttöömme antamat edut ja voimavarat.
Puhemies.
   Kiitän arvoisaa presidenttiä hänen puheenvuorostaan. Hyvät kollegat, vastauksenne kertoo paljon. Arvoisa presidentti, sanoitte valtionne kärsineen pitkästä painajaisesta. Olemme iloisia siitä, että voimme nyt yhdessä matkata yöstä päivään rakentaessamme uutta tulevaisuutta: yhtä Eurooppaa – kuten itse totesitte – ei painoltaan pientä tai suurta, vanhaa tai uutta, rikasta tai köyhää, vaan yhtä yhtenäistä Eurooppaa.
