Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies. -
Julistan Euroopan parlamentin torstaina 28. helmikuuta 2002 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana käsittelyjärjestys.
Puheenjohtajakokouksen torstaina 7. maaliskuuta pitämässään kokouksessa työjärjestyksen 110 artiklan mukaisesti laatiman esityslistaluonnoksen lopullinen versio on jaettu.
keskiviikko:
Olen vastaanottanut sosialistiryhmän pyynnön siitä, että keskiviikon esityslistalle merkitty Trentinin mietintö (A5-0062/2002) talouspolitiikan yleisistä suuntaviivoista siirrettäisiin tiistain esityslistalle.

Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, tämä ehdotus perustuu viisaisiin neuvoihinne, joiden mukaan parlamentin olisi mielestänne käytävä ymmärrettäviä keskusteluja. On johdonmukaista, että keskustelemme talousarvion suuntaviivojen yhteydessä myös talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista.
Nyt kuitenkin näyttää siltä, että Trentinin mietinnöstä keskustellaan hankalana ajankohtana, ja mielestäni olisikin paljon johdonmukaisempaa ja järkevämpää käydä keskustelu jo tiistaina. Tämä on ehdotuksen ainoa syy, arvoisa puhemies.

Poettering (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, en tosiaankaan käsittänyt tätä asiaa. Pyydän, että minulle selitetään. Käännöksen mukaan lopulta päätettiin, että aihetta käsitellään keskiviikkona. Jos olen kuitenkin ymmärtänyt oikein, siitä on määrä keskustella tiistaina. Voisimmeko ehkä selvittää asian vielä kerran? Saksankielisestä käännöksestä sitä ei ainakaan voinut oikein ymmärtää.

Puhemies. -
Pyyntö koskee mietinnön siirtämistä keskiviikon esityslistalta tiistain esityslistalle.

Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, ryhmälläni ei ole tähän ehdotukseen poliittista syytä. Puhemies - kuten jäsen Poettering hyvin tietää, koska hän oli kanssani seminaarissa, jonne meidät oli kutsuttu - haluaa meidän käyvän ymmärrettäviä keskusteluja. Jos siis haluamme keskustella unionin talousarviosta, on johdonmukaista keskustella samalla talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista. Tämä on ehdotuksen ainoa syy, eikä siihen liity mitään taka-ajatuksia.
Toivon, ettei jäsen Poettering ole vilustunut, sillä hän näyttää pukeutuneen erittäin lämpimästi. Toivon, että hän voi hyvin.

Poettering (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, menettelyn helpottamiseksi: ryhmämme on erittäin kiinnostunut T?et?enian tilanteesta, ja kun kannatamme tänään pyyntöä, jonka mukaan aihe pitäisi poistaa tämän istuntoviikon esityslistalta, se ei tarkoita, ettemme enää olisi kiinnostuneita asiasta. Haluamme toistaiseksi odottaa, että Euroopan parlamentin valtuuskunta vierailee Moskovassa, ja sen jälkeen voimme taas tarttua tähän aiheeseen viimeistään toukokuussa perusteellisessa keskustelussa. Tämän haluan nimenomaan sanoa. Olemme edelleen kiinnostuneita asiasta ja kiinnitämme koko huomiomme T?et?eniaan. Kun siis kannatamme sitä, että aihe poistetaan tämän istunnon esityslistalta, se ei tarkoita, että kiinnostuksemme asiaan vähentyisi.

Dupuis (NI).
Arvoisa puhemies, aivan ensimmäiseksi haluan kiittää teitä, että soititte minulle pari viikkoa sitten, kun olin kolmatta päivää nälkälakossa T?et?enian puolesta. Tänään olen lakossa 18. päivää. Mielestäni jäsen Poetteringin äsken esittämät perusteet eivät ole pitäviä. Parlamentti on mielestäni eräiden sellaisten "stalinistien" painostuksen kohteena, jotka toimivat aina voimakastahtoisesti heikkojen edessä ja voimattomasti vahvojen edessä. Haluaisimme poistaa esityslistalta tämän T?et?eniaa koskevan päätöslauselman siksi, että Venäjän asioista vastaavan valtuuskunnan on määrä matkustaa huhtikuussa Moskovaan tavatakseen valtuuskunnan venäläisjäsenet. Minusta valtuuskunnan on sinne matkustaessaan pidettävä tiukasti kiinni hyvin täsmällisestä ja vahvasta kannastaan, joka koskee jo kaksi ja puoli vuotta esillä ollutta kysymystä. Tuona aikana miljoonan ihmisen suuruisesta väestöstä 150 000 ihmistä on saanut surmansa ja 400 000 on joutunut pakolaisiksi. Vetoan siis sosialistiystäviini, ja sosialistiryhmässä heitä edustaa vain jäsen Sakellariou. Vetoan ystäviini PPE-ryhmässä, jotta he eivät lykkäisi hamaan tulevaisuuteen sellaisen murhenäytelmän käsittelyä, joka on ollut ajankohtainen jo kauan ja on sitä nytkin, eikä vasta tulevaisuudessa.

Sakellariou (PSE)
Arvoisa puhemies, haluan sanoa kollega Poetteringille, että olen täysin samaa mieltä hänen tekemästään ehdotuksesta. Olen sitä mieltä, että jos haluamme käydä oikean keskustelun T?et?eniasta, sitä ei pidä tehdä kiireessä ja muutamassa minuutissa, vaan neuvoston ja komission tätä kysymystä koskevan julkilausuman yhteydessä, jolloin voimme käydä todellista keskustelua. Muuten en viitsi vastata kollega Dupuis'n ja hänen kumppaniensa, kuten Pannellan ja keitä kaikkia heitä nyt onkaan, jatkuviin hyökkäyksiin.

Frassoni (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, mielestäni on hyvin ongelmallista, kun todetaan, että jos aihetta ei käsitellä kiireellisenä, silloin voidaan löytää jokin toinen keino, koska joka kerta, kun joku sanoo näin jostakin kumman syystä asiasta vastaavat valiokunnat eivät tee asialle mitään.
Minusta on hyvin tärkeää, että kuten ryhmät ovat jo aikaisemmin sopineet, kiireellisistä aiheista keskustellaan nimenomaan tällä istuntokaudella, jolloin monet ryhmät esittelevät joukon T?et?eniaa koskevia aloitteita, ja samassa yhteydessä 400500 ihmistä on nälkälakossa T?et?enian puolesta. Sitä paitsi en usko, että jos asia jätetään tällä kertaa käsittelemättä, kuukauden tai kahden päästä meillä on uusi tilaisuus aihetta koskevaan keskusteluun. Mikäli näin olisi, voisimme ehkä olla asiasta samaa mieltä, mutta valitettavasti aikaisemmissa tapauksissa näin ei ole käynyt, minkä vuoksi esitän sosialisti- ja kansanpuolueelle vilpittömän pyynnön, että ne pitäisivät kiinni viime viikolla antamastaan lupauksesta.

Poettering (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, haluaisin tehdä selväksi yhden asian: ryhmäni ei oikeastaan halunnut pyytää tämän kohdan poistamista, vaan viesti oli, että Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä on pyytänyt sen poistamista, ja me sanoimme sitten, että hyvä on?

Kuunnelkaa nyt! Kuuntelenhan minäkin aina teitä! Sanoimme siis: jotta saisimme paikalle parlamentin jäsenten selvän enemmistön ja jotta aihe herättäisi edelleen kiinnostusta, kannatamme sitä, että se poistetaan tämän viikon esityslistalta, mutta lähitulevaisuudessa etsitään sopiva menettely, jonka avulla voidaan ottaa kantaa tähän aiheeseen täysin asianmukaisesti, mahdollisesti myös neuvoston ja komission ollessa läsnä. Ainoastaan tämän perustelun vuoksi kannatamme sitä, että aihetta ei käsitellä tällä viikolla ajankohtaisten, tärkeiden ja kiireellisten asioiden joukossa, vaan sitä käsitellään myöhempänä ajankohtana asianmukaisemmassa muodossa. Se on meidän ehtomme.

Ludford (ELDR).
Arvoisa puhemies, olisin halunnut käyttää puheenvuoron, ennen kuin toimititte äänestyksen. On käsittämätöntä, että täysistunnossa sivuutetaan täysin Gujaratin viimeviikkoiset kauhistuttavat etniset yhteenotot. Ne ovat pahimpia etnisiä väkivaltaisuuksia - varsinkin Intiassa - pitkiin aikoihin. Ne nostavat esille erittäin huolestuttavia kysymyksiä Intiasta maallisena valtiona. Samalla ne nostavat esille kysymyksiä, jotka voivat vaikuttaa Ka?miriin. On käsittämätöntä, että parlamentti jättää käyttämättä tilaisuuden esittää näkemyksensä tästä asiasta. On todellakin käsittämätöntä, että puhumme mieluummin klementiineistä kuin Intian etnisestä väkivallasta, joka on erittäin tärkeä aihe.

Puhemies. -
Haluaisin ilmoittaa parlamentille, että jäsen Balfe on Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän jäsen 6. maaliskuuta 2002 alkaen.

Van Hulten (PSE).
Haluaisin käyttää puheenvuoron ilmoituksestanne, että jäsen Balfe on liittynyt PPE-ryhmään. Työjärjestyksemme 17 artiklassa sanotaan, että "jos jäsen vaihtaa poliittista ryhmää, hän säilyttää mahdollisen paikkansa puhemiehistössä tai kvestorikollegiossa kaksi ja puoli vuotta kestävän toimikautensa loppuun saakka". Selvästikin jäsen Balfella on työjärjestyksen mukaisesti oikeus säilyttää paikkansa kvestorikollegiossa, vaikka työjärjestyksessä ei sanotakaan mitään siitä, että jäsen vaihtaa poliittista ryhmää kahdesti kahden kuukauden aikana.

Arvoisa puhemies, jäsen Balfe oli vaaleissa ehdolla riippumattomana jäsenenä. En äänestänyt häntä, mutta monet ryhmäni jäsenet äänestivät häntä siinä uskossa, että vaikka hän oli ehdolla riippumattomana jäsenenä, hän oli yhä sitoutunut sosialistisiin periaatteisiin. Kun otetaan huomioon, että hän on äskettäin ja aivan odottamatta kääntynyt konservatismin aatteen kannattajaksi, voisinko kysyä jäsen Balfelta teidän kauttanne, arvoisa puhemies, eikö hänen olisi toimittava niin kuin on oikein - eli luovuttava paikastaan kvestorikollegiossa ja asetuttava uudelleen ehdolle brittikonservatiivina?
(Suosionosoituksia)

Perry (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, voimmeko olettaa edellisen puheenvuoron perusteella, että kaikki muut brittien Labour-puolueen valtuuskunnan jäsenet uskovat sosialistisiin periaatteisiin?
(Naurua ja suosionosoituksia)

Balfe (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen aina mielissäni, kun muut London School of Economicsissa opiskelleet henkilöt pitävät nokkelia puheita. Huomauttaisin, että olen tässä ryhmässä auttaakseni pääministeri Blairia, jonka pääliittolaiset Euroopassa ovat Labour-puolueen äänenkannattajien mukaan Espanjan pääministeri Aznar ja Italian pääministeri Berlusconi. Pystyn auttamaan pääministeri Blairia paljon enemmän tässä kuin edellisessä ryhmässäni!

Kaikki, jotka luulevat, että olen ajanut sosialistisia periaatteita sosialistiryhmässä kahden tai kolme viime vuoden ajan, eivät ole selvästikään kuunnelleet tarkasti kantaani. Olin ehdolla riippumattomana jäsenenä ja olen edelleen riippumaton - kuten kaikki minun kanssani tekemisissä olleet henkilöt tietävät!

Murphy (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin vastata jäsen Perryn haasteeseen ja vahvistaa, että kaikki Labour-puoluetta edustavat Euroopan parlamentin jäsenet ovat sitoutuneita sosialistisiin periaatteisiin!
Van Orden (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää huomiota asiaan, jolla on merkitystä parlamentille, nimittäin siihen anarkiaa muistuttavaan tilanteeseen, joka tällä hetkellä vallitsee Englannin kanaalin alittavan tunnelin suulla sijaitsevalla tavara-asemalla. Tunneliin ei ole lauantaista lähtien päästetty lainkaan tavaraliikennettä.
Syynä tähän on Sangattesta tulevien laittomien maahanmuuttajien toiminta. Tunneli suljettiin viime keskiviikkona. Se on käytännössä toiminut neljäsosan ajasta marraskuusta 2001 lähtien. Tällä on vaikutusta työpaikkoihin Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja muualla. Sillä on vaikutusta yrityksiin. Kukaan ei tunnu välittävän asiasta. Ranskan viranomaiset eivät tee mitään; komissio ei tee mitään. Olen pyytänyt komissiota puuttumaan tilanteeseen. Mitä tapahtuu yhtenäismarkkinoille ja tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan välillä? Kukaan ei tunnu välittävän asiasta. Ongelma vaatii välitöntä huomiota.

Puhemies. -
Keskustelimme tästä edellisellä istuntojaksolla. Otan yhteyttä neuvostoon ja komissioon tämänpäiväisten huomioidenne perusteella.

Posselt (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, halusin puhua 20. päivänä järjestettävästä istunnosta, sillä haluan kaikin tavoin protestoida tätä näin lyhyellä varoitusajalla päätettyä istuntoa vastaan. Kun tällainen istunto määrättiin pidettäväksi joulukuussa Laekenin huippukokouksen jälkeen, sanottiin, ettei kyseessä ollut ennakkotapaus vaan Laekenin merkityksestä johtuva poikkeus! Nyt huomaan kuitenkin, että tällainen erikoistäysistunto on ilmeisesti tarkoitus järjestää jokaisen neuvoston kokouksen jälkeen. Ainakin olen saanut sellaisen vaikutelman, ja juuri sitä vastaan haluan protestoida, sillä minusta tässä on kyse täysistunnossa päätetyn istuntorytmin järjestelmällisestä muuttamisesta, ja lisäksi näin kaivetaan maata torstai-iltapäivän ohjelman alta. Ensin luovuttiin tärkeiden, ajankohtaisten ja kiireellisten asioiden jälkeisestä keskustelusta ja sitten vielä näiden asioiden jälkeisestä äänestyksestäkin - minusta tämä on istuntorytmin järjestelmällistä muuttamista, ja pyydän, että se lopetetaan tai että loppuvuoden osalta selvitetään, aiommeko nyt pitää tällaisen istunnon jokaisen huippukokouksen jälkeen, sillä silloin voisimme luopua muista Brysselissä pidettävistä mini-istunnoista ja hoitaa asian siirtämällä ne kulloisenkin huippukokouksen jälkeiselle viikolle.

Puhemies. -
Jäsen Posselt, voimme pitää pääministeri Aznarin yhteistyöhalua Barcelonan jälkeen ongelmana tai voimme pitää sitä poliittisena tilaisuutena. Mielestäni puheenjohtajakokous osoitti selvästi, että se haluaa käyttää poliittisen tilaisuuden ja järjestää poliitikkojen keskustelun mahdollisimman pian Barcelonan jälkeen. Sovimme näin ollen, että pidämme erityisistunnon 20. maaliskuuta. Se on mielestäni järkevää ja suosittelen sitä parlamentille.

Gorostiaga Atxalandabaso (NI).
Arvoisa puhemies, Espanjan lehdissä käsiteltiin tänään laajasti Yhdysvaltain Idahon osavaltion edustajainhuoneen ja senaatin viime viikolla hyväksymää julkilausumaa. Ne hyväksyivät yksimielisesti yhteisen julkilausuman, jossa vaaditaan rauhaa Baskimaahan. Idahon lainsäätäjä - lainaan nyt julkilausumaa - "vastustaa baskien tavoin kaikkea väkivaltaa Baskimaassa ja vaatii käynnistämään välittömästi prosessin [Espanjan ja Ranskan hallitusten välillä] pysyvän rauhan aikaansaamiseksi (...), ja tässä julkilausumassa ilmaistaan Idahon tuki baskien itsemääräämisoikeudelle".
Napoletano (PSE).
Arvoisa puhemies, pahoittelen, että kiinnitän huomionne hieman arkipäiväisiin asioihin, mutta olen sitä mieltä, että järjestelykysymyksetkin vaikuttavat politiikkaan. Haluan tuoda esiin sen seikan, että koska syyskuussa parlamenttimme istuntokausi osuu ensimmäistä kertaa samaan ajankohtaan kuin Euroopan neuvoston kokous, monet kollegat ovat jo saaneet tiedon hotelleilta, että heille ei löydy vapaata huonetta. Arvoisa puhemies, pyytäisin teitä yhdessä avustajienne kanssa ottamaan selvää, miten tuo istuntokausi järjestetään, muuten monet parlamentin jäsenet eivät voi jäädä Strasbourgiin tarvittavaksi ajaksi seuraamaan töittemme edistymistä ja osallistumaan niihin.

Puhemies. -
Kiitos, että muistutitte hyvissä ajoin, miten täyttä Strasbourgissa on syyskuun istuntojaksolla. Kaupungin viranomaiset ovat vakuuttaneet auttavansa meitä kaikin tavoin, jotta tästä koituisi mahdollisimman vähän haittaa. Kehotan teitä kuitenkin seuraamaan jäsen Napoletanon esimerkkiä ja tekemään varauksenne ajoissa.

Gebhardt (PSE)
Arvoisa puhemies, minua lainattiin viikonloppuna eräässä saksalaisessa sanomalehdessä kauhistuttavan väärin. Olisin tehnyt rangaistavan teon, jos olisin tosiaan sanonut sen, mitä lehteen painettiin. Varmaa ja tarkistettua on, että lehti ei tarkoittanut pahaa. Virhe syntyi monimutkaisessa viestintäketjussa, joka johtuu siitä, että Euroopan parlamentin turvajärjestelyjä liioitellaan. Kollega Wilfried Kuckelkorn kertoi jo 17. tammikuuta kirjallisesti teille näistä vaikeuksista, joita ylikorostunut ja syyskuun 11. päivän jälkeen mielettömyyksiin viety turvallisuudentarve aiheuttaa parlamentissa, ja kehotti toimimaan järkevästi. Tuin tätä kirjettä yhdessä useiden muiden kollegojen kanssa allekirjoituksellani. Vastausta emme ole tähän mennessä saaneet. Ehkäpä kääntämiseen kuluu aikaa. Niinpä kysynkin teiltä nyt suoran simultaanitulkkauksen avulla: milloin Euroopan parlamentin jäsenet vapautetaan vankeudestaan, jonka tarkoituksena on suojella heidän lähiympäristöään ja kansaa?

Puhemies. -
Asia on käsittääkseni parhaillaan kvestorikollegion käsiteltävänä. Perehdyn itsekin asiaan ja pyrin saamaan teille joko väliaikaisen tai lopullisen vastauksen mahdollisimman pian.

Banotti (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin vain vahvistaa, että asia on tämän viikon esityslistalla ja että olemme ilman muuta suoraan yhteydessä jäsen Gebhardtiin.

Maes (Verts/ALE-Fractie)
Arvoisa puhemies, haluan tässä yhteydessä viitata siihen, että kvestorikollegio päättää näistä asioista ja että näillä asioilla on myös poliittiset puolensa. Minusta on varsin huolestuttavaa, että kvestorikollegion jäsenten suuri enemmistö on PPE:n jäseniä.

Banotti (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kvestorikollegio pyrkii olemaan puolueeton poliittisten mielipiteiden kannalta, ja voin vakuuttaa teille, että se on jatkossakin puolueeton.

Patakis (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, Sharonin hallituksen käynnistämät Palestiinan kansaa vastaan suunnatut veriset hyökkäykset eivät anna toivoa konfliktin myönteisestä ratkaisusta. Hyökkäyksiään kiihdyttämällä Israel näyttää pyrkivän mitätöimään kaikki maiden välillä aiemmin solmitut sopimukset sekä murskaamaan niin poliittisesti kuin fyysisestikin Palestiinan ylimmän johdon. Päättynyt viikko oli verisin sitten toisen intifadan. Yli 100 palestiinalaista ja 35 israelilaista on kuollut.
Veriset hyökkäykset huipentuivat kuluneena vuorokautena. Israelin joukot hyökkäsivät taukoamatta ja säälimättömästi ilmasta, mereltä ja maalta, ja presidentti Jasser Arafatin tukikohta tuhottiin. Tuhotyöt jatkuvat koko Palestiina alueella, ihmishenkiä menetetään, eikä kauheuksille näytä tulevan loppua.
Vaadimme, että Palestiinan kansalle annetaan kansainvälistä suojelua, joukkotuhot lopetetaan välittömästi, ja YK:n päätöksiä ja sopimuksia itsenäisen Palestiinan valtion muodostamisesta kunnioitetaan.

Bautista Ojeda (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan palauttaa mieliin, että samaan aikaan, kun aiomme keskustella ja äänestää naisia ja fundamentalismia koskevasta Izquierdo Rojon mietinnöstä, aviorikoksesta syytetty 30-vuotias nigerialaisnainen tapetaan kivittämällä, ellemme tee jotakin sen estämiseksi. Tämän kuun 18. päivänä - ellemme me siis tee jotakin sen estämiseksi - näemme jälleen televisiosta raakoja kuvia siitä, miten nainen haudataan elävänä aina vyötäröön asti ja miten hänet sen jälkeen kivitetään kuoliaaksi.
Tällainen Sharian eli islamilaisen lain soveltamismuoto on epäoikeudenmukainen, syrjivä ja raaka. Tästä syystä pyydän teitä ottamaan yhteyttä Nigerian hallitukseen ja presidenttiin sekä painostamaan heitä, jotta voitaisiin estää tämä murha ja suojella nigerialaisnaisten perusoikeuksia.

Puhemies. -
Olen jo ottanut suoraan yhteyttä Nigerian presidenttiin tästä uusimmasta tapauksesta ja tuonut esille parlamentin huolen.

Bushill-Matthews (PPE-DE).
Käytän puheenvuoron suhteista Mashrek-maihin vastaavan valtuuskunnan jäsenenä ja mainitsen parlamentille, että edellisen istuntojakson jälkeen Hänen Majesteettinsa Bahrainin kuningas on ilmoittanut, että kansallinen parlamentti, joka hajotettiin vuonna 1975, kokoontuu viimeinkin myöhemmin tänä vuonna. Arvoisa puhemies, kysyisinkin, voisitteko lähettää parlamentille kollegiaalisen tervehdyksen ja sanoa, että parlamenttimme haluaa muodostaa siihen suorat yhteydet sopivana ajankohtana. Sitä ennen kertoisin kollegoille toisenkin uutisen, joka varmaankin ilahduttaa kaikkia, sillä lokakuussa pidettävissä ensimmäisissä vaaleissa myös naiset saavat ensi kertaa asettua ehdolle.

Wurtz (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, ryhmäni nimissä toivon, että komissio ja neuvosto ja niiden jälkeen parlamentti ilmaisisivat tämän istunnon aikana näkemyksensä asiasta, josta olemme vastikään saaneet kuulla.
Kuten epäilemättä tiedätte, viime viikonloppuna New York Times paljasti, että Pentagonissa on salainen suunnitelma, jonka tarkoituksena on antaa lupa käyttää atomiasetta "pahan akselia" vastaan, joka on tässä tapauksessa laajentunut huomattavasti niin, että se ulottuu Kiinan ja Venäjän kaltaisiin maihin.
Tämä on strateginen ja niin vastuuton suunnanmuutos, ettei sellaista ole Hiroshiman ja Nagasakin jälkeen nähty. Tätä asiaa on vaikea uskoa, ja kuitenkin Yhdysvaltain viranomaiset ovat sen vahvistaneet. Tästä syystä olemme sitä mieltä, että Euroopan unioni ei voi olla toimimatta lujin ottein ja tarvittavalla tasolla tässä käsistä riistäytyneessä ja täysin tuomittavassa toiminnassa, jonka takana on maailman suurin mahti, ainoa, joka muuten on koskaan uskaltanut käyttää ydinasetta.

Dell'Alba (NI).
Arvoisa puhemies, minäkin luin asiasta amerikkalaislehdistä tällä viikolla, tarkemmin sanottuna viime viikonloppuna. Kuuban perustuslain mukaisesti 10 miljoonaa kuubalaista vaatii kansanäänestystä demokratiasta Kuubassa. Tämä on melko ainutlaatuinen uutinen, joka ei ole levinnyt Eurooppaan, mutta se on levinnyt Amerikan mantereen lehdistössä. Olen kehottanut puhemiestä ja Euroopan parlamenttia tarttumaan tähän aiheeseen, joka vaatii huomiotamme. Mietin, miten Kuuban hallitus mahtaa käsitellä tätä tilannetta. Pyydän puhemiestä kuitenkin lähettämään sille parlamentin puolesta sähkeen sellaisen aloitteen edistämiseksi, joka tekisi lopun Kuubassa 40 vuotta vallinneesta diktatuurista.

Alyssandrakis (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, tarkastelen samaa kysymystä kuin parlamentin jäsen Wurtz, eli Yhdysvalloissa kaavailtua ydinaseohjelmaa. Korostaisin, ettei nyt pelkästään kiihdytetä ydinasevarustelua - ihmiskunnalle tuhoisin seurauksin - vaan pyritään myös muuttamaan perinteistä käsitystä ydinaseiden käytöstä. Esille on nostettu mahdollisuus näiden aseiden käytöstä ensi-iskuun. Yhdysvaltain puolustusministeriön raportissa esitetäänkin, että jopa ydinaseettomia maita voitaisiin uhata ydinaseilla ja että perinteisiin asejärjestelmiin voitaisiin sisällyttää ydinaseita. Sivistyksen lipunkantajina esiintyvät tahot osoittautuvat jälleen kerran raakalaismaisiksi ja vaarallisiksi terroristeiksi.
Jos maailman kansat eivät ajoissa pysäytä heitä planeettamme on vaarassa tuhoutua.

Puhemies. -
Muistuttaisin niille kollegoille, jotka ovat tehneet kysymyksiä Yhdysvaltain politiikasta, että keskustelussa, jonka käymme keskiviikkoaamuna Espanjan ulkoministerin ja neuvoston puheenjohtajan Piqué I Campsin kanssa, käsitellään transatlanttisia suhteita, joten siinä varmaankin otetaan esille ulkopolitiikkaan liittyviä ensisijaisia huolenaiheitamme.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma globaalista hallintotavasta Maailman sosiaalifoorumin (Porto Alegre) ja Maailman talousfoorumin (New York) jälkeen.

Solbes
. (ES) Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia siitä, että pyysitte komissiota kertomaan mielipiteensä Porto Alegren ja New Yorkin tapahtumista. Tämä on mielestäni hyvä tilaisuus kertoa myös niistä aloitteista, joita komissio on tehnyt asiassa viime viikkoina.
Kuten tiedätte, Monterreyssa pidetään piakkoin kehitysavun rahoitusta käsittelevä kansainvälinen konferenssi, ja syyskuussa järjestetään Johannesburgissa kestävän kehityksen huippukokous, ja meidän on määriteltävä kantamme kumpaankin asiaan.
Porto Alegressa pidetyn Maailman sosiaalifoorumin ja New Yorkissa pidetyn Maailman talousfoorumin oletetusta vastakkainasettelusta on kirjoitettu paljon. Kumpaankin foorumiin kokoontui erilaisia toimijoita - kulttuurisia ja ideologisia toimijoita - eri ympäristöistä. Maailman talousfoorumi tarjosi epäilemättä hyvän tilaisuuden laajalle, perustellulle ja ennakkoluulottomalle keskustelulle niistä ongelmista, joita koko maailmassa pidetään kiireellisinä.
Jotkin tahot ovat kommentoineet, että Porto Alegren kokous oli silti New Yorkin kokousta tärkeämpi. Tätä perusteltiin sillä, että maailman todellinen kansalaisyhteiskunta oli paikalla Brasiliassa, ei New Yorkissa. Minä en kieltäisi Maailman talousfoorumin osallistujilta oikeutta tulla nähdyksi osana kansalaisyhteiskuntaa. On kuitenkin totta, että sosiaalifoorumi oli merkittävä kokous ja tärkeä tapahtuma, joka poliittisten päättäjien on tästä lähin otettava selkeästi huomioon.
Tekisin kuitenkin sellaisen johtopäätöksen, että kaikki Porto Alegren kokouksen osallistujat eivät suhtaudu kielteisesti globalisaatioon. Olen pikemminkin sitä mieltä, että hekin ovat osa globalisaation ilmiötä, joka on uusien tekniikoiden myötä mahdollistanut valtiosta riippumattomien liikkeiden maailmanlaajuisen vaikutuksen. On asia erikseen arvostella sellaista kapitalismin mallia, joka voi johtaa sosiaalisen yhteenkuuluvuuden heikkenemiseen ja luonnonvarojen ehtymiseen. Tässä mielessä Davosin ja Porto Alegren näkökulmat ja huolet eivät kenties olekaan niin etäällä toisistaan.
Tasapainon saavuttaminen maailmanlaajuisen taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen ja maapallomme luonnonvarojen suojelun välillä on suuri haaste ja vaikea tehtävä, josta yksikään ihminen tai maa ei selviydy omin neuvoin. Siihen tarvittavat ratkaisut ovat vaikeita ja monimutkaisia. Helpot ratkaisut ovat toisinaan suosittuja, mutta niissä usein vaietaan niistä sivuvaikutuksista ja kipeistä valinnoista, joita politiikkoihin monesti liittyy. Todellisten ratkaisujen monimutkaisuus ei kuitenkaan aina saa osakseen ymmärrystä yhteiskunnallisilta liikkeiltä eikä edes poliittisilta päättäjiltä. Tästä syystä mielestämme on välttämätöntä tehdä perusteellisia tutkimuksia, joiden ansiosta asioita voidaan täsmentää ja selvittää ja niistä voidaan tiedottaa selkeästi.
Komissiolla on ollut tämänsuuntaisia pyrkimyksiä globalisaation haasteita koskevassa tiedonannossaan. Torjumme kaikenlaiset ennakkoluulot, ja tutkimuksessa esitetään monenlaisia kansainvälisten rahoitusrakenteiden uudistamista koskevia ehdotuksia, joita on tuotu esille nykyisessä akateemisessa ja poliittisessa keskustelussa, ja tarkastellaan rakenteita tämänhetkisessä tilanteessa.
Globalisaatiossa on toki monia osa-alueita, kuten sosiaalinen ja ympäristöön liittyvä ulottuvuus, mutta kertomuksessa keskitytään ensisijaisesti kansainväliseen rahoitus- ja valuuttajärjestelmään sekä kehitysavun rahoitusongelmiin. Kertomusta laadittaessa analysoitiin ensiksi globalisaation etenemistä talouden alalla sekä yksilöitiin joitakin rahoitus- ja valuuttajärjestelmään liittyviä haasteita.
Kertomuksessa tunnustetaan kansainväliseen taloudelliseen yhdentymiseen liittyvät hyödyt, mutta siinä myös todetaan, että järjestelmissä on puutteita ja että köyhyyden vähentäminen on edelleen merkittävä ongelma. Kertomuksessa vahvistetaan, että virallista kehitysapua on lisättävä ja tehostettava.
Kertomuksessa todetaan, että monissa maissa on onnistuttu lisäämään kansantuloa henkeä kohti ja parantamaan elämänlaatua, missä ei ollut onnistuttu vähäisempää yhdentymistä koskevalla strategialla. Lisäksi siinä pannaan merkille ulkomaisten suorien investointien voimakas lisääntyminen, joka on keskeinen tekijä kasvun edistämisessä ja siten myös köyhyyden torjunnassa.
Kertomuksessa tarkastellaan erilaisia kansainvälisistä veroista tehtyjä ehdotuksia. Kun on kyse näiden verojen yleisestä käytöstä kehitysavun tai julkishyödykkeiden mahdollisena rahoituslähteenä, teemme sellaisen johtopäätöksen, että vaikka jotkin ehdotukset tuntuvat houkuttelevilta lyhyen ja keskipitkän aikavälin tarpeiden kannalta, kansallisista talousarvioista peräisin olevalle rahoitukselle ei ole olemassa kovin monia vaihtoehtoja. Tämä johtopäätös merkitsee painopisteiden säätöä käytettävissä olevan talousarvion puitteissa.
Toinen kiinnostava ehdotus on rahoitustapahtumista kannettavan veron käyttöönotto. Kertomuksessa tarkastellaan kahta mahdollisuutta: kun on kyse ensiksikin niin sanotusta Tobinin verosta valuuttamarkkinoiden vakauttamisen välineenä, analyysissa tehdään sellainen johtopäätös, ettei voida olettaa, että kyseisellä verolla olisi oleellista vaikutusta valuuttakurssien vakauteen. Jos kuitenkin analysoimme Tobinin veroa kehitysavun rahoitukseen käytettävissä olevien määrärahojen lisäämisen välineenä, se saattaa olla houkuttelevampi vaihtoehto.
On totta, että veron soveltaminen olisi hankalaa, sillä sen olisi oltava melkeinpä maailmanlaajuinen, jotta veronkierto voitaisiin minimoida, ja tämä edellyttäisi voimakasta kansainvälistä yksimielisyyttä. Vaikka poliittisella tasolla pystyttäisiinkin pääsemään yksimielisyyteen, jäljelle jäisi vielä lukuisia teknisiä ongelmia, jotka liittyvät esimerkiksi sen asianmukaiseen määräytymisperusteeseen ja perimismekanismeihin. Nämä tulokset ovat pääosin samoja kuin Euroopan parlamentin viime syksynä hyväksymässä päätöslauselmassa, joka koski kansainvälistä valuuttajärjestelmää.
Kertomuksessa on tärkeää myös se toteamus, että monet kehitysmaat tarvitsevat kaupallista teknistä apua ja valmiuksien kehittämistä voidakseen hyödyntää kaupankäyntiin liittyviä kasvumahdollisuuksia.
Hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan unioni kykenee ottamaan itselleen johtavan aseman maailmanlaajuisen kestävän kehityksen edistäjänä. Se on maailman merkittävin kehitysavun rahoittaja, maailman merkittävin kauppakumppani ja tärkeä suorien ulkomaisten investointien lähde. Toisaalta se kehittää ja edistää ympäristönsuojelua koskevan sitoumuksensa perusteella ympäristöä säästävien tekniikoiden käyttöä ja leviämistä niin Euroopassa kuin sen ulkopuolellakin.
Euroopan yhdentymismallia on kehitetty vakaata talouskasvua, sosiaalista kehitystä ja ympäristönsuojelua koskevan keskinäisen avun strategioiden mukaisesti.
Näiden saavutusten pohjalta ja ottaen huomioon Johannesburgissa pidettävän kestävän kehityksen huippukokouksen komissio on laatinut tiedonannon kestävään kehitykseen tähtäävästä yhteistyöstä. Siinä pyritään erittelemään strategiset osatekijät Johannesburgissa tehtävää maailmanlaajuista sopimusta varten, jotta kaikki kumppanit - niin pohjoisen kuin myös etelän kumppanit - tekisivät yhteistyötä kestävän kehityksen hyväksi. Tiedonannossa korostetaan useita ensisijaisia tavoitteita ja tehdään konkreettisia toimenpide-ehdotuksia talous-, sosiaali- ja ympäristöalalla.
Komissio ja jäsenvaltiot ovat sitoutuneet neuvottelemaan rakentavasti WTO:n puitteissa, jotta oikeudenmukaisen kauppajärjestelmän ja vapaiden markkinoiden luomista voidaan jatkaa Dohan ministerikonferenssin päätelmien mukaisesti. Tavoitteenamme on maailman elintason nostaminen maailmanlaajuisesti vapauttamalla ja kehittämällä kauppaa.
Yhteisö edistää aktiivisesti kehitysmaiden ja erityisesti vähiten kehittyneiden maiden osallistumista kansainväliseen kauppajärjestelmään. Everything but arms -aloite on merkittävä askel tähän suuntaan, mutta se ei riitä, ja kehotamme muita noudattamaan esimerkkiämme ja parantamaan vähiten kehittyneiden maiden pääsyä markkinoille. Ryhdymme myös toimenpiteisiin, joilla tuetaan kehitysmaiden pyrkimyksiä yhdentyä maailmanlaajuiseen kauppajärjestelmään ja hyötyä siitä. Dohan kehitysasialistan mukaisesti olemme niin ikään suositelleet, että jäsenvaltiot lisäisivät kauppaan liittyvää tukea.
Lisäksi Euroopan unioni on mukana kansainvälisissä pyrkimyksissä, joilla vahvistetaan kansainvälisen rahoitus- ja valuuttajärjestelmän kestävyyttä ja vähennetään mahdollisuuksia käyttää sitä väärin terrorismin rahoitukseen, rahanpesuun ja muihin laittomiin rahoitustoimiin.
Unionin kehitysyhteistyöpolitiikassa keskitytään edelleen köyhyyden lievittämistä koskevaan ensisijaiseen tavoitteeseen. Unioni osoittaa määrärahansa tämän mukaisesti ja varmistaa eurooppalaisten tukien tehokkaan käytön. Tuen laadussa ja tehokkuudessa voisi tapahtua todellista käytännön edistystä, jos politiikkoja ja menettelyjä koskevia sääntöjä yhdenmukaistettaisiin niin yhteisön kuin jäsenvaltioidenkin tasolla. Tehostamisen tarvetta ei saa unohtaa, mutta komissio katsoo, että yhtäältä vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiseksi tarvittavien määrärahojen ja toisaalta sovittujen määräaikojen ja nykyisin käytettävissä olevien keinojen välillä on tietty epäsuhta.
Jotta Monterreyssa pidettävä kehitysavun rahoituskonferenssi olisi menestys, komissio on välittänyt neuvostolle virallisen kehitysavun lisäämistä koskevan suosituksen, jossa ehdotamme, että vuoteen 2006 mennessä kaikki maat, joiden kehitysavun osuus kansantulosta alittaa Euroopan unionin keskitason eli 0,33 prosenttia, nostaisivat kehitysavun tuolle tasolle. Jos saavuttaisimme tämän tavoitteen, unionin keskiarvo nousisi melkein 0,4 prosenttiin, josta tulisi unionin jäsenvaltioille uusi kynnys, ja nousun ansiosta voitaisiin merkittävästi edistää vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamista. Toisaalta voimakas sitoutuminen tähän asteittaiseen lähestymistapaan vahvistaisi unionin asemaa neuvotteluissa, jotka koskevat taakan asianmukaista kansainvälistä jakamista.
Lopuksi komissio ehdottaa maailmanlaajuisen ympäristönsuojelun osalta vesivarojen kestävää hoitoa koskevan aloitteen käynnistämistä. Olemme sitoutuneet painostamaan kumppaneitamme, jotta jopa 50 prosenttia Maailman ympäristörahastosta voitaisiin kohdentaa uudelleen huhtikuuhun 2002 mennessä ja jotta sen mandaattia voitaisiin laajentaa. Edistämme monenvälisten ympäristösopimusten soveltamista, mukaan luettuna Kioton pöytäkirjan ratifiointi, jonka jäsenvaltiot ovat jo toteuttaneet tämän kuun alussa. Yleisesti ottaen olen sitä mieltä, että meillä teollisuusmailla ei ole oikeutta vaatia kehitysmaita lisäämään ponnistelujaan maapallomme suojelemiseksi, ellemme itse ole valmiita noudattamaan omia sitoumuksiamme.
Hyvät parlamentin jäsenet, kestävän tulevaisuuden rakentaminen maailmassa edellyttää kaikkien yhteistyötä. Todellista edistymistä voidaan kuitenkin saada aikaan vain, jos tärkeimmät kumppanit sitoutuvat ottamaan itselleen tärkeän roolin, ja olen tältä osin vakuuttunut siitä, että meillä Euroopan unionissa täytyy ja voi olla tuo keskeinen rooli.
Van den Berg (PSE).
Arvoisa puhemies, viidesosa maailman ihmisistä joutuu elämään ilman puhdasta juomavettä, perusopetusta ja perusterveydenhuoltoa. Uusliberaali malli ei ole tarjonnut tähän mitään ratkaisuja, eikä se ole tehnyt maailmasta entistä turvallisempaa tai kehityksestä entistä kestävämpää. Nyt etsitään vaihtoehtoa, ei vain suunnitelmaa, vaan sellaista ajatus- ja työskentelysuuntaa, jonka avulla annamme muodon sosiaalisen oikeudenmukaisuuden ja kaikkia koskevan turvallisuuden ihanteillemme.
Porto Alegressa ja New Yorkissa oli molemmissa havaittavissa vähintäänkin tunne siitä, että toiminnasta on pian ja välttämättä tehtävä entistä vastuuntuntoisempaa yhteiskunnallisesti. Porto Alegre tuntuu olleen omaperäisempi, nykyaikaisempi ja luovempi, ja siellä käsiteltiin kansalaisyhteiskuntaakin. Pääministeri Aznarille voisi olla opiksi, jos Espanja edistäisi Belgian tavoin Euroopan sisäistä yhteiskunnallista vuoropuhelua.
Meille sosialisteille on selvää, että globalisaatio tarjoaa köyhille maille ja syrjäytyneille ryhmille suuret mahdollisuudet selviytyä ongelmista ja torjua sosiaalista syrjäytymistä. Vapaakauppaan on kuitenkin yhdistettävä säännöt ja alueellisten kilpailuviranomaisten harjoittama aivan liian suurien vallan keskittymien valvonta. Näihin sääntöihin sopii heikkojen alueiden suojelu ja tukeminen ja rikkaiden markkinoiden avaaminen nopeassa tahdissa kehitysmaillekin. Näihin sääntöihin ei sovi vahvimpien suojelu siten, että ylikansallisiin yrityksiin sovelletaan kaikkea sosiaalista valvontaa, vaikka se olisikin sinänsä hyvä asia. Näihin sääntöihin ei sovi se, että ylikansalliset yritykset tai Yhdysvaltain kaltaiset suurvallat toimivat yksinään, eikä niihin sovi myöskään yksipuolinen keskittyminen uuteen asevarustelukilpailuun julkisten palvelujen, kuten opetuksen ja terveydenhuollon kustannuksella. Sääntöihin ei sovi myöskään se, että ei täytetä lupausta puolittaa köyhyys vuoteen 2015 mennessä.
Sääntöjen mukaista on sen sijaan sääntöjä noudattava reilu kauppa (fair trade), maailmanlaajuisten sääntöjen ja ylikansallisten yritysten asianmukaisen sosiaalisen toiminnan demokraattinen valvonta. Niiden mukaista on ihmisarvon ja inhimillisten yhteiskuntien pitäminen kaupallista etua tärkeämpinä. Niihin sopii nykyaikainen ja avoin maailma ja ihmisten välisiä eroja kohtaan tunnettu kiinnostus ja erojen kunnioittaminen yhteisesti tunnustetun oikeusjärjestyksen mukaisesti. Oikeusjärjestykseen kuuluu myös mahdollisuus muovata itse oma elämänsä.
Arvoisa puhemies, näin olemme palanneet Monterreyhin. Olemme palanneet puheenjohtajavaltio Espanjan aiheuttamaan skandaaliin, jossa on kyse siitä, että kehitysyhteistyöministerien tekemiä konkreettisia sopimuksia ei kyetty viime viikolla muuntamaan sopimukseksi, jossa olisi sovittu 0,7 prosentin BKT-tavoitteen täyttämisestä konkreettisten osatavoitteiden kautta. Ei ole hyväksyttävää, että köyhyyskuilun kaventamista tärkeämpänä pidetään sitä, että seurataan oppipojan tavoin Yhdysvaltoja, joka asettaa rahan ja omat arvonsa etusijalle. Vaadimme laajaa, maailmanlaajuista turvallisuutta ja sen lupauksen toteuttamista, että vuonna 2015 kaikki tytöt ja pojat saavat käydä koulua terveinä ja hyvin ruokittuina. Me Euroopan parlamentin sosialistit vaadimme, että puheenjohtajavaltio Espanja toteuttaa tämän lupauksen. Se on meidän työtämme maailmanrauhan hyväksi, ja me haluamme tällä tavoin hyödyntää Porto Alegresta ja New Yorkista saatuja opetuksia tässä maailmassa ja Euroopan uuden tehtävän määrittelemisessä.

Watson (ELDR).
Nyt kun syyskuun 11. päivän traagisista tapahtumista on kulunut puoli vuotta, on varmastikin aika korostaa uudelleen todellisen globaalin hallintotavan tarvetta. Suhtaudun myönteisesti komission jäsenen julkilausumaan, mutta pahoittelen, ettei komission työ ole ollut tasapainoisempaa - siinä ei esimerkiksi ole tunnustettu globalisaation pimeää puolta - ja kunnianhimoisempaa. Miksi komissio ei tarttunut Belgian pääministeri Verhofstadtin ehdotukseen, jonka mukaan G8 ei perustuisi vaurauteen eikä koostuisi rikkaimmista kansakunnista, vaan se perustuisi väestömäärään ja koostuisi maailman tärkeimmistä alueellisista elimistä, kuten Afrikan unionista, Mercosurista ja Etelä-Aasian alueellisen yhteistyön liitosta (SAARC)?
Globalisaatio on synnyttänyt yhteenliitettyjen yhteisöjen maailman. Teknologia ja kielten oppiminen ovat muuttaneet kommunikointikykymme. Kauppa ja investoinnit ovat muuttaneet talousnäkymiämme ja lisänneet suuresti hyvinvointiamme. Matkustaminen on avannut uusia ulottuvuuksia ja uusia tilaisuuksia ihmisten väliseen yhteydenpitoon. Kaikella on kuitenkin ollut hintansa, koska rikolliset ovat järjestäytyneet maailmanlaajuisiksi verkostoiksi, ihmiskunnan aiheuttamat ympäristövahingot uhkaavat maapallomme tulevaa elinkelpoisuutta, ja voimattomuus ja vieraantuminen rajoittavat liian monen ihmisen mahdollisuuksia kehittää omia kykyjään sekä parantaa omaa elämäänsä ja perheensä elämää. Arvoisa puhemies, historia osoittaa, että jos maailma todella olisi maailmankylä, yhä useammat olisivat järkyttyneitä köyhien kurjuudesta. Puolet maailman kuudesta miljardista ihmisestä joutuu tulemaan toimeen alle kahdella eurolla päivässä, ja 800 miljoonaa ihmistä joutuu joka ilta käymään nukkumaan nälkäisenä.
Sanoisinkin oikeistoa edustaville ystävillemme, että oikein säänneltynä markkinatalous todellakin on tehokkain ihmiskunnan tuntema väline köyhyyden poistamiseen. Rahoituskriisit, ympäristön tilan huonontuminen ja estettävissä olevien tautien jatkuva leviäminen kuitenkin osoittavat, ettemme vielä ole oppineet käyttämään sitä oikein. Lisäksi köyhät menettävät 100 miljardia euroa vuodessa siksi, ettemme ole pystyneet nostamaan kehitysapuamme 0,7 prosenttiin BKT:stä.
Sanoisin vasemmistolle, että meidän on uudistettava kauppapolitiikkojamme, koska avun ja velkahelpotusten antaminen kehitysmaille on vain tilapäinen lohtu, jos niitä ei päästetä markkinoillemme.
Sanoisin vihreille, että kehitysmaiden on myös päästävä osallisiksi tieteen edistyksestä. Näin ihmisten ravitsemustaso paranee, terveydentila kohenee, odotettu elinikä pitenee ja elintaso kohoaa. Emme saa antaa kehitysmaiden jäädä osattomiksi innovaatioiden hyödyistä.
Ihmiskunnan on kyettävä luomaan tehokkaita kansainvälisen hallintotavan välineitä. Yhdistyneet Kansakunnat, kansainväliset rahoituslaitokset, NATO ja muut tahot eivät ole onnistuneet siinä tarpeeksi hyvin. Kuitenkin meillä saattaa Euroopan unionissa olla globaalin hallintotavan malli, jota voitaisiin soveltaa nykyistä laajemmin. Tarvitsemme nykyisiltä johtajiltamme samanlaista näkemystä ja sitoutumista kuin unionin perustajilla oli. Heillä on oltava itseluottamusta, jotta he pystyvät toimimaan Maailman talousfoorumin, Maailman sosiaalifoorumin ja muiden kanssa sekä sanomaan yhdysvaltalaisille ystävillemme, ettei niiden oikeutettu turvattomuuden tunne syyskuun 11. päivän jälkeen saisi johtaa yksipuolisiin toimiin - olipa kyse sitten sotilaallisesta tai taloudellisesta turvallisuudesta, ympäristöstä tai rikollisuuden torjunnasta. Maailmanlaajuiset ongelmat edellyttävät maailmanlaajuisia ratkaisuja.
Frassoni (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, Davosissa ja New Yorkissa pidetyn Maailman talousfoorumin nimi oli "Johtajisto vaikean ajan keskellä", ja Porto Alegressa järjestetyn sosiaalifoorumin nimi oli puolestaan "Toisenlainen maailma on mahdollinen". On todettu, että ensimmäinen tilaisuus järjestettiin ilman mandaattia toimivalle johtavalle yhteiskuntakerrokselle, eräänlaiselle globalisoituneen talouden varjohallitukselle, ja että Porto Alegre on vain huoleton ja värikäs kokous, jossa mitään asioita ei saada päätökseen.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että tänä vuonna näkemykset ovat lähentyneet toisiaan ainakin jonkin verran. Suuret johtajat ovat tunteneet itsensä voimattomiksi ja alkaneet pohtia velan, köyhyyden ja kestävän kehityksen kaltaisia aiheita. Porto Alegren foorumiin osallistuneet 51 000 ihmistä haluavat tehdä enemmän kuin vain protestoida, ja he laativat parhaillaan ehdotuksia voidakseen vaikuttaa päätöksiin. Se, että tutkitaan pikku hiljaa yhtenäisiä näkemyksiä haluan tässä yhteydessä sanoa kollega Watsonille, että meidän vihreiden näkemys ei ole yhtenäinen, joten kannatamme uudistusta ja jo kokeiltuja keinoja ja halutaan suhtautua niihin avoimesti, pitäisi mieltää merkittäväksi tilaisuudeksi, jossa Euroopan parlamentti ja Euroopan unioni voivat yleisesti ottaen olla aloitteellisia.
Olemme maailman ainoa suoraan valittu ylikansallinen lakia säätävä elin. Euroopan unioni on ainutlaatuinen esimerkki vahvasti innovatiivisesta hallintotavasta. Niinpä Euroopan unionin on puhuttava sekä Porto Alegren 51 000 osallistujalle että "Davosin klubin" etuoikeutetuille jäsenille. Meidän on Euroopan unionina toimittava innovatiivisesti ja ennakkoluulottomasti ainakin kolmen kysymyksen hyväksi: ensimmäinen kysymys koskee kestävää kehitystä. Johannesburgin huippukokous alkaa olla käsillä: emme ole tyytyväisiä niihin aloitteisiin, joita komissio nyt tällä alalla tekee, ja olemme huolissamme siitä, ettei kestävä kehitys ole Barcelonan aihelistalla, ellei sitä sitten käsitellä täysin toisarvoisena asiana.
Toinen aihe koskee ikivanhaa ja tuskallista kehitysapukysymystä. On hyvin surullista, että osallistuessaan Monterreyn kokoukseen Euroopan unionilla ei ole esittää yhtenäistä kantaa, ja olemme huolissamme emmekä tyytyväisiä siitä, että kehitysapumme määrä on ja pysyy edelleen ehkä 0,4 prosentissa bruttokansantuotteesta. Globaalia hallintotapaa ei vahvisteta toimimalla näin!
Kolmas ja viimeinen kysymys koskee demokratiaa. Tiedämme, että on kokonaisia valtioita, joita monikansalliset yhtiöt hallitsevat ja joita johdetaan yhä enemmän liiketoiminnan kuin politiikan keinoin, minkä Bushin hallinto joka päivä osoittaa. Mitä me eurooppalaiset voisimme tehdä toimiaksemme toisin? Mielestäni meillä on velvollisuus osata toimia toisin!

Wurtz (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, tämä keskustelu on tervetullut, sillä uskoakseni Porto Alegren seuraukset koskettavat Euroopan unionia vahvasti.
Aluksi haluaisin sanoa, että lukuisat ihmiset odottavat tältä maailmanfoorumilta, että Euroopan unioni jättäisi taakseen sen äärimmäisen liberaalin mallin, jolla nyt käynnissä olevaa maailmanlaajuistumista organisoidaan. Samaan aikaan vuorossa olevan Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja Aznar kuitenkin tiivisti näkemyksensä Euroopasta kolmella sanalla, jotka puhuvat omaa kieltään. Nämä sanat ovat vapaus, yksityistäminen ja kilpailu.
Olemme kaukana tarvittavasta kestävästä kehityksestä ja kaukana tarpeellisesta ihmisten voimavarojen edistämisestä niin pohjoisessa kuin etelässäkin. On selvää, että mikäli 15 jäsenvaltiota kannattaisivat yksimielisesti tällaista suuntausta, Euroopan unioni lähettäisi seuraavassa, Barcelonassa pidettävässä huippukokouksessa kaikkein pahimman signaalin, jonka tällä hetkellä voi lähettää heille, joita kutsuisin "Porto Alegren" kansaksi.
Tästä asiasta voi tietenkin olla piittaamatta, ja voidaan ajatella samoin kuin teki Sun Micro Systemsin pääjohtaja New Yorkin foorumissa sanoessaan, että maailmanlaajuistuminen on hyvä asia ja että mitään ei tarvitse muuttaa. Epäilen kuitenkin, osoittaako tulevaisuus hänen olevan oikeassa.
Jokainen aikakausi on tarjonnut esimerkkejä sokeudesta, joka vaivaa osaa johtavista yhteiskuntaluokista: jotkut pitävät liiaksi kiinni omista vakaumuksistaan ja eduistaan suostuakseen näkemään, että nyt on syntymässä kiivas suuntaus, jossa vastustetaan näitä tiukkoja näkemyksiä ja niihin liittyviä sääntöjä.
Tunnemme Ranskan kuningas Ludvig XVI:een liittyvän historiallisen tapauksen, kun hän kirjoitti päiväkirjaansa 14. heinäkuuta 1789 kohdalle maininnan "ei mitään merkille pantavaa". Toivon, että Euroopan unioni osoittaa ajattelevansa järkevämmin.
Porto Alegren kokous osoitti myös Euroopan unionille, mitä ovat sen velvollisuudet Yhdysvaltain presidentin George Bushin osoittaman yhä pahenevan ja vaarallisen yksipuolisen asenteen edessä. Ei voida yhtäältä odottaa, että koko maailma osoittaa yhteisvastuullisuutta, kun joku joutuu kylmäverisen hyökkäyksen kohteeksi, ja sitten toisaalta toimia kaikilla aloilla oman pään mukaan piittaamatta kaikista säännöistä, periaatteista ja tunnontarkkuudesta.
Mitä vahvempi joku on globalisoituneessa maailmassa, sitä enemmän velvollisuuksia tällä on toisiin ja maapalloon nähden, muuten maailmanlaajuistumisesta tulee varsinainen viidakko. Minun näkemykseni mukaan Euroopan unionin ensimmäisenä tehtävänä on nimenomaan nousta vastustamaan tätä olemassaoloa vaarantavaa tekijää.
Se, miten Eurooppa hoitaa suhteitaan Yhdysvaltoihin, antaa kuitenkin usein sen vaikutelman, että ensin mainittu pelkää omaa varjoaan. Unionin 15 jäsenvaltiota olivat nimittäin vasta hiljattain omaksuneet selkeän aseman viime helmikuun 8. päivänä Caseresissa Lähi-idän tilanteessa, kun Washingtonin hallinnon tärkeimmät liittolaiset kurjalla tavalla muuttivat mieltään vain kaksi viikkoa myöhemmin.
Nyt on todellakin syytä aikuistua, toisin sanoen on syytä toimia itsenäisesti ja vastuuntuntoisesti. Osa niistä, jotka perustellusti vastustavat "saalistavaa" ja epäinhimillistä järjestelmää, odottavat tätä edelleen Euroopalta.
Porto Alegressa ilmaistiin tänä vuonna vihdoinkin päättäväisesti kolmas vaatimus, ja vaikka sen kohteena onkin ennen muuta sotilaallinen ylimahti, tämä vaatimus koskee yhtä lailla Euroopan unionia ja sen jäsenvaltioita. On tuomittavaa, että sodasta tehdään jälleen keino, jolla hallitaan maailman ongelmia. Aina emme tiedä, missä vaiheessa sota arkipäiväistyy, mutta tiedämme kaikki, mihin se voi johtaa.
Viittaan tältä osin siihen, mitä sanoin istunnon avaamisen yhteydessä New York Timesin ällistyttävästä paljastuksesta, jonka mukaan Pentagonilla on salainen suunnitelma, jonka tarkoituksena on antaa lupa käyttää ydinaseita. Tämä erittäin vaarallinen ja strateginen suunnanmuutos kulkee käsi kädessä sen kanssa, että Yhdysvallat on lisännyt jo nyt valtavaksi paisuneita sotavarojaan. Tämä korotus on yhtä suuri kuin kaikkien OECD-maiden kehitykseen myönnettävän julkisen tuen määrä.
Arvoisa puhemies, Euroopan on reagoitava tähän tilanteeseen, mutta ei niin, että se yrittää ottaa mallia Porto Alegresta, vaan niin, että se tekee avoimesti työtä kansalaistemme kanssa Porto Alegren jo tunnuskuvalliseksi muodostuneen tunnuslauseen määrittelemiseksi: toisenlainen maailma on mahdollinen.

Bigliardo (UEN).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, mielestäni Porto Alegre ja sitä edeltäneet aloitteet tuovat vain esiin jäävuoren huipun. Aiheen pohdinta on hyvin monitahoista, eikä sitä ole mahdollista syventää tässä yhteydessä, mutta haluan korostaa erästä minun mielestäni mielenkiintoista näkökulmaa.
Uskon, että Itä-Euroopan sosialistisen mallin hajottua pian on edessä toisen, sellaisen hillitsemättömän uuskapitalismin ajatusmallin hajoaminen, jossa ei oteta huomioon nyky-yhteiskuntaa ravistelevia uusia tekijöitä. Niiden henkilöiden ja tahojen, jotka menivät Porto Alegreen osoittamaan mieltään, eivät nimittäin ole eräiden komission tekemien aloitteiden joita pidän toki hyödyllisinä mukaisia, vaan periaatteessa niillä vastustetaan sitä tapaa, jolla nykyajan elämää suunnitellaan ja jossa ei oteta huomioon, että nämä kaksi mallia, molemmat konservatiivisia, kuuluvat menneisyyteen ja ovat epäonnistuneita, eikä tässä tavassa oteta myöskään huomioon, että Euroopan ja meidän maailmamme pitää nyt löytää kolmas tie, jossa tietyt seikat on pidettävä mielessä. Nykypäivänä tekniikka aiheuttaa työttömyyttä, kun se joskus aikaisemmin lisäsi työllisyyttä. Nykyään tutkitaan, miten eräiden uuskapitalististen yhteiskuntaluokkien elämää voitaisiin helpottaa energiamarkkinoiden vapauttamisen ansiosta, mutta sen sijaan ei tutkita, miten eräät maailman eteläisen osan ongelmat voitaisiin ratkaista.
Historian kulku on nyt kääntynyt aikaisempaan verrattuna päinvastaiseen suuntaan, ja sen jälkeen kun historian tapahtumat toivat meille 50 vuotta sodankäyntiä idän ja lännen välillä, ne vievät meidät nyt keskelle kriisiä maailmassa, joka pyörii pohjoisetelä-akselilla. Mikäli näin ollen haluamme kuunnella Porto Alegreen matkustaneiden viestiä, meidän on palautettava unelmat, arvot ja kiinnekohdat, mutta ennen kaikkea meidän on palautettava kyky ymmärtää, miten monimuotoinen tämä yhteiskunta on. Meidän on löydettävä nykyaikainen ratkaisu ja ajatuskokonaisuus yhteiskuntamme hyväksi näiden kahden mallin välistä, jotka molemmat ovat vääriä ja rajallisia.

Della Vedova (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, maailma on edelleen paha paikka, jossa sadat miljoonat ihmiset elävät kurjuudessa, näkevät nälkää ja kokevat sanoin kuvaamatonta kärsimystä. Jos 20:n viime vuoden aikana maailmanlaajuistuminen ei olisi käynnistynyt eikä ihmisten ja pääoman kaupalliset virtaukset räjähdysmäisesti kasvaneet, maailma olisi vieläkin pahempi paikka elää. Maailmassa on 1 miljardia 200 000 ihmistä, jotka elävät köyhyysrajan alapuolella selvennykseksi, raja on yksi dollari päivässä ja uskon, että tämä herättää oikeutetusti kysymyksiä meidän kaikkien omassatunnossa yhteiskunnallisesti ja poliittisesti.
Täällä on puhuttu kehitysavusta, ja hyvä niin. Euroopassa maksetaan tukea jokaista nautaa kohden yksi dollari päivässä: toistan, Euroopassa jokaista nautaa kohden maksetaan yksi dollari.
Näin ollen mielestäni on oikein keskustella siitä, että nostettaisiin yksittäisten rikkaiden valtioiden tukeen osoittamia määrärahoja kunhan tuella tietenkin on paremmat vaikutukset kuin aikaisemmin 0,7 prosenttiin bruttokansantuotteesta. Olen kuitenkin sitä mieltä, että tätä ennen meidän on hoidettava eräs toinen asia, toisin sanoen meidän on avattava rajamme köyhien maiden tavaroille. Arvoisa komission jäsen, mainitsitte perustellusti Everything but arms -aloitteen. Muistutan kuitenkin teille ja kaikille kollegoille, että riisin ja banaanien kaltaisten tuotteiden esitän nämä esimerkkinä kauppasulut puretaan vuonna 2004 ja vuonna 2009. Muistutan, että Dohassa pidetyssä WTO:n kokouksessa Yhdysvallat ja Eurooppa määräsivät, että sulut on säilytettävä kehitysmaiden kohdalla kahdella tärkeällä alalla, jotka ovat tekstiili- ja maatalousala. Mielestäni juuri näin on toimittava. Ymmärrän kollega Watsonin näkemyksen: en usko, että meidän olisi pyrittävä luomaan yksi yhtenäinen näkemys tai yhtenäiset näkemykset, mutta uskon, että kaupan vapauttamisen kohdalla on joka tapauksessa tehtävä vielä niin monia asioita köyhien maiden hyväksi, että ehkä meidän olisi nyt ennen kaikkea keskityttävä tähän kysymykseen.
Vuonna 2000 Saharan etelänpuoleinen Afrikka sai 14 miljardia tukea niiltä samoilta mailta, joiden tullitariffien vuoksi näiden Afrikan maiden kansat ja ihmiset menettivät 20 miljardia kaupankäyntitilaisuutta. Mielestäni näiden pitää olla Euroopan ensimmäiset toimet, jotka on ehdottomasti toteutettava ennen kuin kehitysapua lisätään.
Arvoisa komission jäsen, te mainitsitte Tobinin veron. Tiedätte varsin hyvin, että Tobinin veroa on mahdoton toteuttaa, mutta vaikka toteuttaminen olisikin mahdollista, on muistettava, että kaupankäyntiä voidaan lisätä hintoja laskemalla eikä niitä nostamalla ja että pääomainvestointeja lisätään kehitysmaissa ilman veroja eikä kehittämällä uusia veroja. Nuo maat tarvitsevat uusia investointeja, ja yhtä lailla ne tarvitsevat oikeudellisia infrastruktuureja, eli oikeusvaltion oikeudellisia infrastruktuureja. Tästä asiasta meitä muistutti upeassa kirjassaan Hernando De Soto, eteläamerikkalainen talousasiantuntija, joka selitti, että köyhien maiden ja kehitysmaiden suurin ongelma on se, että niillä on "kuollutta pääomaa". Koska oikeusvaltio ei toimi, tätä pääomaa ei voida käyttää väestön, talouskasvun tai kehityksen hyväksi eikä mahdollisesti jakaa uudelleen.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen sitä mieltä, että Euroopan on vastattava näihin kysymyksiin vaihtamatta puheenaihetta.

Goebbels (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Fidel Castron mukaan globalisaation vastustaminen on yhtä hyödytöntä kuin painovoiman tehokkuuden epäileminen. Globalisaatio tai maailmanlaajuistuminen jos pidätte enemmän tästä ilmaisusta on historian kulun kannalta varmasti vaikea kehityssuuntaus. Koska maailmassa ollaan yhä enemmän toisista riippuvaisia, emme voi olla tukematta tätä kehitystä, joka on ainoa ratkaisu, jonka avulla maailmasta pystytään tietyn ajan kuluessa luomaan entistä oikeudenmukaisempi, yhteisvastuullisempi ja turvallisempi. Ongelma on siinä, että nyt käynnissä oleva globalisaatio ei ole yhtenäinen. Se on epäsuhtainen ja rajoittuu vain muutamiin harvoihin aloihin, kuten kuljetukseen, viestintään ja rahatalouteen. Lisäksi se koskee oikeastaan vain OECD-maita sekä 12:ta muuta maata, jotka ovat varsinaisia kehitysmaita, kun taas suurin osa kolmannen maailman maista jää edelleen kehityksen alapuolelle.
Kahta kolmasosaa maailman kaupasta harjoitetaan kolmen ryhmän välillä. Nämä ryhmät valtaavat itselleen myös suurimman osan suorista ulkomaisista investoinneista. Loput menee eräille suurille maille, erityisesti Kiinalle, Intialle, Brasilialle ja muutamalle muulle maalle. Suurin osa maailman 190 maasta ei ole maailmankaupan eikä kansainvälisten investointien saavia osapuolia. Totta puhuen monikansalliset yhtiöt eivät ole kiinnostuneita suurimmasta osasta kehitysmaita eivätkä etenkään kaikkein köyhimmistä maista. Niiden integroiminen maailman talouteen on kuitenkin toteutettava lisäinvestointien avulla ja siirtämällä niille tekniikoita, jotka mahdollistavat maan sisältä käynnistyvän kehityksen. Sisältä lähtevä kehitys edellyttää joskus uusien teollisuudenalojen tai palvelualojen suojelua. Kaikki kehitysmaat ovat eläneet protektionismin aikakausia, vaikka protektionismista tuleekin ennen pitkää kehityksen vihollinen. Kehitysmaiden markkinoiden avaaminen ja niiden integroiminen oikeasti maailmanlaajuiseen talouteen on toteutettava huolellisesti ja asteittain. Ensin jokaista maata on vahvistettava, minkä jälkeen ne avataan maailmanmarkkinoille asteittain.
Globalisaatio, vapauttaminen ja säännöstelystä luopuminen eivät ole synonyymejä. Vapauttaminen edellyttää uusia sääntöjä tässä kohdin yhdyn jäsen Watsonin sanoihin ja parempia sääntöjä ennen kaikkea kansainvälisiä rahavirtoja varten. 1900-luvun toisen puoliskon aikana maailman tuotanto kuusinkertaistui, ja maailmankauppa kasvoi kaksikymmenkertaiseksi. Tämä osoittaa, että kansainvälinen kauppa on kehityksen kannalta välttämätöntä.
Arvoisa puhemies, huomaan, että minulle varattu puheaika on päättymässä. Haluaisin päättää puheenvuoroni sanomalla sanan maailmamme tärkeimmästä painopisteestä, toisin sanoen kolmannen maailman ongelman ratkaisemisesta. Jos tätä huolestuttavaa ongelmaa ei ratkaista, emme saavuta koskaan kestävää kehitystä.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, se todellisuus, joka kävi ilmeiseksi Porto Alegressa pidetyssä Maailman sosiaalifoorumissa, Brasilian kaltaisessa suurenmoisessa maassa, auttoi osaltaan asettamaan kyseenalaiseksi globalisaation deterministisen käsitteen - ääriliberalistisen kapitalistisen käsitteen - jonka mukaan ihmisten ja kansojen poliittisten, yhteiskunnallisten ja kansanvaltaisten laitosten kautta ilmaisema tahto alistetaan oletetun järjenmukaisuuden käskyvallan alle ja joka on käytännössä omiaan suurentamaan rikkaiden ja köyhien, varakkuuden ja kurjuuden välistä kuilua. Juuri meidän eurooppalaisten on syytä huolestua tästä uudesta todellisuudesta, emmekä voi vähätellä tätä huolestumista ilmaisevia yhteiskunnallisia mielenosoituksia siten kuin valitettavasti pääministeri Aznar juuri hiljattain teki tällä viikolla Barcelonassa pidetyn mielenosoituksen suhteen.
Unionin jäsenvaltiot ovat jo maailman ensimmäinen talousvalta, mutta pyrkiessään yleismaailmalliseksi poliittiseksi yhteisöksi unionin ei pidä ilmaista taloudellista valtaansa hallitsemalla lahkonomaisia ja sokeita ääriliberaalisia markkinoita eikä matkimalla kameleontin tapaan Yhdysvaltain sotilaallista ylivaltaa - mihin houkutuksiin osa Euroopan unionin jäsenvaltioiden pääministereistä lankeaa - vaan puolustamalla niitä yhteiskunnallisia ja kansanvaltaisia arvoja ja saavutuksia, jotka kuuluvat historiamme parhaimmistoon, osallistumalla maailmanmenoon rauhaa ja edistystä luovana tekijänä toiminnassa, jonka - kuten arvoisa komission jäsen Solbes tietää - on oltava paljon kunnianhimoisempaa kuin komission tänään esittämän toiminnan. Yleismaailmalliset suhteet on käsitettävä tavalla, jonka on saatava aikaan innostusta Euroopan unionin seuraavassa kokoonpanossa.

Napoletano (PSE).
Arvoisa puhemies, Porto Alegressa järjestetyssä toisessa maailmanfoorumissa osoitettiin tämän liikkeen rauhanomainen ja poliittinen olemus. Haluan muistuttaa usealle kollegalle, että vuonna 1970-luvulla naisliikettä kuvattiin omalaatuiseksi ilmiöksi, vaikka se olikin täysin poliittinen ilmiö. Tässä liikkeessä suuren vaikutuksen tekee juuri se, että siihen osallistuu lukuisia naisia ja lukuisia nuoria.
Toiseksi haluan sanoa, että meidän on syytä olla huolissamme, sillä syyskuun 11. päivän tapahtumien aiheuttamien ensireaktioiden jälkeen yhdysvaltalaiset poliitikot näyttävät olevan valovuosien päässä siitä havahtumisesta, jonka ansiosta he näyttivät aluksi suhtautuvansa aikaisempaa avoimemmin maailman eri ongelmiin, kuten ympäristöön, Kioton sopimukseen, elintarviketurvallisuuteen, kauppaan, asekysymykseen ja näkymään terrorisminvastaisista toimista, jotka ovatkin loppujen lopuksi pääosin sotilaallisia. Meidän pitää mielestäni vakuuttaa amerikkalainen yhteiskunta ja yhdysvaltalaiset poliitikotkin siitä ajatuksesta, että tämä suuntaus ei johda mihinkään: tämä on Euroopan tehtävä. On muuten hämmästyttävää, että paikalla ei ollut ainoatakaan Yhdysvaltain senaatin jäsentä. Meidän on suostuteltava heidät olemaan avoimia.
Kolmanneksi olen sitä mieltä, että komission jäsen Solbes on oikeassa sanoessaan, että Everything but arms -aloite ei ehkä riitä, ja uskon, että kaupan vapauttamiseen liittyvien kysymysten lisäksi meidän on pohdittava toistakin kysymystä. Emme voi enää suhtautua rasistisesti näihin maihin. Meidän on omaksuttava ajattelutapa, että myös niille maataloudesta on hyötyä muunkin kuin viennin kannalta: siitä on hyötyä niiden markkinoiden, niiden ympäristön, elämän ja kulutuksen kannalta. Jos emme muuta tätä ajattelutapaa, emme mielestäni etene näissä asioissa juurikaan. Euroopan on tehtävä paljon, mutta ehkä oikeassa ovat ne kollegat, jotka sanovat, että Euroopan on harjoitettava suurta itsekritiikkiä, eikä tämä koske pelkästään sitä, miten paljon apua se jättää antamatta kehityksen hyväksi, vaan myös sitä, miten paljon se jättää tekemättä politiikkojen muuttamisen hyväksi.

Auroi (Verts/ALE).
Arvoisa komission jäsen, kollegojeni mallia seuratakseni haluaisin tehdä joitakin vertailuja New Yorkin ja Porto Alegren foorumin välillä. Samaan aikaan kun New Yorkissa pidettiin mitäänsanomaton ja mielikuvitukseton huippukokous, johon osallistui rahoitusalan asiantuntijoita ja päättäjiä, tekaistuja voittajia, lyhyesti sanottuna kaikenkarvaista rikasta väkeä, Porto Alegressa järjestettiin toistamiseen todellinen vaihtoehto Davosissa pidetylle kokoukselle. Siellä järjestettiin kolme foorumia, jotka olivat täynnä elinvoimaa: yksi kaupungissa, yksi kansalaisyhteiskunnan keskuudessa ja yksi kriittisesti koko maailmaan suhtautuvien parlamentin jäsenten kesken, ja juuri näin esitän pahoitteluni liberaalikollegalleni, mutta vihreät olivat tilaisuudessa täysin omassa elementissään tulevaisuuden hallintotapaan saadaan mukaan kekseliäisyyttä.
Siis yhtäältä New Yorkissa koko maailma vuodatti krokotiilin kyyneleitä syyskuun 11. päivän attentaattien vuoksi, eivät niinkään henkensä menettäneiden ihmispoloisten kuin talouden pysähtymisen takia. Toisaalta Brasiliassa jokainen tutki vilpittömän kiinnostuneesti terrorismin todellisia vaaroja ja köyhien maiden kurjuutta yrittääkseen löytää yhteisvastuullisia ratkaisuja.
Hyvät kollegat, jos halutaan mainita jokin tärkeä tapahtuma, esimerkkinä muistutan teille, että velka-asioita käsittelevä tuomioistuin otti esimerkiksi Argentiinan kriisin muistuttaessaan, että rakenteellisiin mukautuksiin tähtäävät politiikat ovat aiheuttaneet valtavaa tuhoa ja että veloilla on tässä suuri merkitys. Tätä asiaa Euroopan pitäisi käsitellä aikaisempaa paremmin. Euroopan on autettava eteläisiä maita saamaan äänensä kuuluviin YK:ssa, jotta otettaisiin vihdoinkin huomioon myös velkaantuneiden maiden eikä vain velkojamaiden edut.
Me puolestaan odotamme aina yksipuolisesti, että Euroopan unioni kumoaisi eteläisen pallonpuoliskon maiden velat. Se olisi merkittävä ja järkevä ele. Arvoisa puhemies, uskon, että te voisitte toimia tässä asiassa unionin nimissä. Osallistuin parlamentin jäsenten foorumiin toisena peräkkäisenä vuonna, ja olin erityisen iloinen pannessani merkille, että lukuisat meistä Euroopan parlamenttiin valituista jäsenistä olivat tehneet tämän matkan, koska halusimme rakentaa parlamentin jäsenistä koostuvan maailmanlaajuisen verkoston osoittaaksemme yhteisvastuullisuutta yhteiskunnalliselle liikehdinnälle.
Mitä enemmän keskuudessamme on ihmisiä, jotka ovat poliittiselta taustaltaan ja syntyperältään erilaisia, sitä enemmän voimme puhua kansalaisten puolesta, ja sitä enemmän me, joilla on yleisten vaalien suoma legitiimiys, voimme vaikuttaa hallituksiin, joilla on liian usein kiire keskittyä vain Davosin kokousta newyorkilaisittain matkivaan toissijaiseen foorumiin kuin yrittää ymmärtää maailman kansojen legitiimejä aloitteita.
Voitte siis olla varmoja, että sosiaalifoorumissa vaihtamiemme näkemysten ja siellä luomiemme yhteyksien ansiosta olemme panneet asioihin vauhtia. Aiomme näin ollen esittää teille, komissiolle ja neuvostolle kysymyksiä eräistä suuttumusta herättävistä aiheista: Tobinin veron toteutettavuudesta, rikkaiden maiden raskaasta vastuusta erilaisissa asioissa, jotka koskevat ilmastonmuutosta, sekä Palestiinan että Israelin kansan oikeutta elää vapaasti ihmisarvoista elämää sekä kaikkien oikeutta turvallisuuksista tärkeimpään, eli elintarviketurvallisuuteen, mikä tarkoittaa, että kaikilla on oikeus saada riittävästi ravintoa ja juomavettä.

Désir (PSE).
Arvoisa puhemies, Porto Alegressa saimme mielestäni seurata maailmanlaajuisen kansalaisyhteiskunnan syntymistä, mistä näkyi merkkejä jo Seattlessa ja muissa tilaisuuksissa. Todellakin juuri kansalaisyhteiskunta vastustaa nyt maailmanlaajuistumisen tämänhetkistä muotoa ja sitä hallitsevia voimia. Mielestäni ei voida kuitenkaan sanoa, että kyse on liikkeestä, johon kuuluvista suurin osa vastustaa maailmanlaajuistumista, vaan se pyrkii toisenlaiseen maailmanlaajuistumisprosessiin, jossa aletaan organisoida maailmanlaajuista yhteisvastuullisuutta ja jolla vaaditaan oikeuksien maailmanlaajuistamista.
Toiseksi haluan sanoa, että tämä liike on vaihteleva, ja kuten on todettu, sen kirjavuus voi antaa aihetta ivailuun. Näin on tehty muiden yhteiskunnallisten liikkeiden kohdalla. Loppujen lopuksi tämä liike on kuitenkin vaihteleva, koska yhteiskunta on erilainen eri puolilla maapalloa, ja ehkä juuri tämä tekee siitä kiinnostavan Davosiin verrattuna, josta sai sen vaikutelman, että siellä noudatetut lähestymistavat olivat jokseenkin yksipuolisia. Tämä liike on vaihteleva, mutta se ilmentää yhä enemmän lähentymistä, mikä tulee esiin tiettyjen yhteisten pyrkimysten keskellä. Ympäristön kannalta pyritään torjumaan luonnonvarojen, eliökehän, biologisen monimuotoisuuden silmittömän tuhoamisen vaaraa. Halutaan pyrkiä pohjoisen ja etelän väliseen yhteisvastuullisuuteen, jotta vältettäisiin kehitykseen liittyvien epätasaisuuksien lisääntyminen. Sosiaaliselta kannalta pyritään estämään, että koko taloudellinen ja yhteiskunnallinen elämä on pörssi- ja rahamaailman ajattelutavan armoilla. Halutaan pyrkiä demokratiaan ja avoimuuteen suhteessa sellaisiin kansainvälisiin instituutioihin, joilla on yhä vahvempi asema maailman ohjaamisessa. Euroopan on tukeuduttava tähän kehittyvään kansalaisyhteiskuntaan ja tähän liikkeeseen näkemystensä eteenpäin viemiseksi.
Syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen meille sanottiin, että mikään ei olisi enää niin kuin ennen. Ja me kuvittelimme ihmisten vakuuttuvan, että maailman kehityksen epätasapainojen poistamiseksi pitäisi toimia yhtä energisesti ja voimakkaasti kuin terroristiryhmien vastaisessa taistelussa.
Kuten olemme todenneet, valitettavasti monet teollisuusmaista Euroopan unioni mukaan luettuna menevät Monterreyhin tyhjin käsin, ja puheet ovat täynnä lupauksia siitä, että ne pitävät vihdoinkin kiinni sitoumuksistaan, mutta niillä ei ole minkäänlaisia uusia välineitä tämän toteuttamiseksi. Tästä syystä uskon, että meidän on tutkittava uusia ehdotuksia huolellisesti.
Otetaan esimerkiksi kansainvälisten rahoitusliiketoimien verotus. Kansainvälisen valuuttarahaston entinen neuvonantaja, Frankfurtin yliopistossa toimiva professori Span, esitti Saksan hallitukselle asiasta tutkimuksen. Tutkimusta käsitelleen valiokunnan olisi mielestäni syytä pohtia niitä mahdollisuuksia, joiden avulla tämän asiantuntijan mukaan olisi mahdollista järjestää varojen uudelleenjako aloittamalla Tobinin kaltaisesta verosta, jonka avulla voitaisiin kansainvälisellä tasolla alkaa rahoittaa yleismaailmallisten julkishyödykkeiden saatavuutta, vedensaantioikeuksia, kaikille kuuluvan puhtaan energian saantioikeuksia, koulutusoikeuksia ja oikeuksia tulevaisuuteen. Mielestäni meidän olisi edistettävä ajatusta kansainvälisistä koheesiorahastoista, kuten teemme Euroopan unionissakin auttaessamme kehityksestä jäljessä olevia maita. Emme tyydy vain kehottamaan niitä liittymään suuriin markkinoihin, vaan kehotamme niitä ottamaan osaa yhteiseen hankkeeseen. Kilpailunäkymät eivät saa yksin olla tärkeimmällä sijalla. On myös noudatettava ajatusta yhdessä elämisestä, rikkaiden ja muita köyhempien välisestä yhteisvastuullisuudesta sekä kaikkien mahdollisuudesta nauttia eräistä perusoikeuksista.
Näitä asioita Euroopan unionin olisi edistettävä samoin kuin moninapaisen maailman luomista. Meidän on autettava Mercosur-maita olemaan demokraattisempi kokonaisuus ja aikaisempaa itsenäisempiä kansoja Yhdysvaltojen edessä, ja meidän on autettava näitä kansoja hallitsemaan sellaisia vaaroja, joiden vuoksi nämä muserretut kansalaisyhteiskunnat jäävät syrjään pelkästään pääomamarkkinavoimien vuoksi.

Pronk (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, vaikka tämä keskustelu on ollut hyvin mielenkiintoinen, se on minusta ollut myös hiukan yksipuolinen. Moneen kertaan on viitattu sekä New Yorkiin että Porto Alegreen. Minusta nämä molemmat foorumit ovat yksipuolisia. Jos kuunnellaan vain New Yorkia, kiinnitetään liikaa huomiota tämän maailman Enroneihin ja unohdetaan köyhät. Jos kuunnellaan liikaa Porto Alegrea, talous pysähtyy pian, sillä silloin unohdetaan, että kauppaa on kuitenkin käytävä ja että kaikkea ei voi järjestää Tobinin veroilla ja muilla sellaisilla ihmelääkkeillä. Se on yksinkertaisesti mahdotonta. Parlamentin jäsenten enemmistö onkin toistuvasti torjunut Tobinin veron. Siksi olemmekin tyytyväisiä komission tästä asiasta tekemiin päätelmiin.
Eikö sitten ole olemassa mitään ongelmia? Arvoisa puhemies, kyllä vain, mutta ei pidä unohtaa, että hallintotapa, näiden maiden oma hallintotapa on yksi suurimmista ongelmista. Tällä hetkellä esillä on kaksi esimerkkiä. Toinen niistä on Afganistan, jossa olemme nähneet, että talebanit eivät ole erityisemmin edistäneet maan kehitystä eivätkä myöskään ympäristönsä kehitystä. Nyt järjestetään kuitenkin lisäksi vaalit Zimbabwessa; presidentti Mugabe ei hänkään edistä maan kehitystä. Kansainvälisen yhteisön ei tietenkään voi odottaa korjaavan talebanien ja Mugaben tekemiä virheitä yhdellä iskulla. Se on suuri ongelma. Suurin osa tämän maailman hallitsijoista on sentään valitettavasti yhä diktaattoreita tai puolittain diktaattoreita, ja minusta on hiukan surullista, että se aina joskus unohdetaan.
Jos paikallisista viranomaisista ei siis ole mihinkään, jos jossakin maassa ei kunnioiteta oikeusjärjestystä, silloin ei yksinkertaisesti voi odottaa mitään taloudellista kehitystä. Se on kerta kaikkiaan mahdotonta, ja jos joku pitää sitä mahdollisena, hän uskoo minusta satuihin. Siitä puheen ollen täällä onkin kerrottu melkoisesti satuja, kaikki eivät tietenkään ole niin tehneet, mutta jotkut. No niin, jos sellainen hyväksytään, nähdään taas selvästi ne rajoitukset, joita kansainvälisellä hallintotavalla on.
Kansallisen hallintotavan on oltava kunnossa, myös meidän omien kansallisten hallintotapojemme on oltava kunnossa, samoin meidän eurooppalaisen hallintotapamme. Juuri tästä syystä Barcelonan kokous on niin hirveän tärkeä. Jos saamme siellä aikaan hyviä tuloksia, parannamme omaa panostamme. Se ei toki tarkoita, että maailmalla menee silloin automaattisesti paremmin, mutta se tarkoittaa, että pystymme joka tapauksessa tekemään oman osuutemme. Arvoisa puhemies, näin meidän pitäisi suhtautua tähän, ja Tobinin veron kaltaiset ihmelääkkeet eivät toimi, koska silloin me annamme automaattisesti rahaa tämän maailman Mugabeille, eikä sellaista voi hyväksyä, se on veronmaksajien rahojen tuhlaamista.

Solbes
. (ES) Arvoisa puhemies, kiitän kaikkia tämänpäiväisiä puhujia heidän puheenvuoroistaan. Pyrin esittämään joitakin huomioita - jotka ovat väistämättä yleisluonteisia - tänään käytetyistä puheenvuoroista, koska aika ei salli yksityiskohtiin puuttumista.
Ensiksikin uskon, että olemme kaikki yhtä mieltä siitä, että nykyinen malli on johtamassa yksipuolisiin malleihin, joita ei missään nimessä voida hyväksyä. Meidän on korostettava tätä seikkaa. Maailmanlaajuistumisessa on sääntöjä, joiden noudattaminen on välttämätöntä; muutoin maailmanlaajuistuminen on ilman muuta tuomittu epäonnistumaan, ja yksipuolisten liikkeiden on erittäin vaikea edistää globalisaation hyötyjä.
Toiseksi toteaisin, että globalisaatioprosessista - uskoakseni me kaikki olemme samaa mieltä - on ollut hyötyä talouskehitykselle; ongelma on siinä, että siitä on ollut myös haittoja, joten tehtävänämme ei ole - tai tehtävänämme ei saisi olla - hyökätä globalisaatiota vastaan vaan tiettyä globalisaatiomallia tai tietyn globalisaatiomallin kielteisiä piirteitä vastaan.
Näitä aiheita analysoidessaan - tästä syystä käsittelin samalla kolmea komission asiakirjaa - komissio teki sellaisen johtopäätöksen, että globalisaation käsitteeseen on vähintäänkin sisällytettävä tehokkaasti toimivan kansainvälisen rahoitusjärjestelmän olemassaolo, kehitysapujärjestelmät sekä ympäristöön ja kestävään kehitykseen liittyvät tekijät.
Olen kuullut parlamentin jäsenten huomiot ja viittaan kuhunkin näistä aiheista ja ensiksi kehitysapuun. Me kaikki olemme samaa mieltä siitä, että köyhyyden torjunnan on oltava kehitysavun olennainen osa ja että kehitysavun ongelmana ei ole yksinomaan määrä vaan myös laatu. Tältä osin kannatan ilman muuta hallintotavan parantamista joissakin maissa, sillä se on keskeinen tekijä kehitysavun toimivuuden parantamisessa.
Emme kuitenkaan saa kehitysavun laadun parantamisen takia unohtaa sen määrää, vaan meidän on myönnettävä, että kehitysavun määrä on edelleen riittämätön. Vaarana voi todellakin olla, että komission varsin käytännönläheinen ehdotus, jonka mukaan unionin maissa olisi saavutettava vuoteen 2006 mennessä vähintään 0,33 prosentin taso, jää hyväksymättä. Joka tapauksessa jotkin kolmannet maat eivät hyväksy tätä ehdotusta.
Unohdamme tulevaa kehitystä koskevassa prosessissa erään olennaisen seikan: pääomainvestoinnit. Nimenomaan suorilla investoinneilla on keskeinen rooli koko kehitysprosessissa, ja hallintotavan kaltaisilla tekijöillä on tässä keskeinen ja olennainen rooli, kuten myös - niin kuin jotkut teistä ovat todenneet - kaikilla tekijöillä, jotka liittyvät teknologian siirron parantamiseen tai mahdollistavat näiden maiden entistä paremman kehityksen.
Haluan tehdä erään hyvin konkreettisen huomion velasta: pitää paikkansa, että Euroopan unioni on ponnistellut aktiivisesti AKT-maiden velan kuolettamisen hyväksi. Tällä hetkellä unionin panos on yli miljardi euroa, joten alun perin asetetussa tavoitteessa edetään hyvin.
Riittääkö tämä? Luultavasti ei. Joudumme mahdollisesti asettamaan vielä kunnianhimoisempia tavoitteita. Käsittelemme globalisaatiota koskevassa kertomuksessamme mahdollisia järjestelmiä, joilla voitaisiin lisätä kehitysprosesseihin annettavia määrärahoja. Olen ilman muuta samaa mieltä niiden kanssa, jotka ovat sanoneet, että ratkaisut eivät saa olla liian yksinkertaisia. Emme valitettavasti ole löytäneet yhtä ainoaa ratkaisua, joka soveltuisi kaikkiin ongelmiin.
Komissio katsoo, että meidän on edettävä globalisaatioon, kehitysapuun ja ympäristöön liittyvissä asioissa samanaikaisesti ja yhdessä unohtamatta erästä perusluonteista suunnitelmaa: Dohan sitoumuksiin perustuvaa suunnitelmaa. Kaupalla on sijoitusten ohella keskeinen rooli kehitysavussa, joten kauppaa on tulevaisuudessa käytävä entistä oikeudenmukaisemmin. Dohan jälkeisissä neuvotteluissa on tärkeää puolustaa paitsi Euroopan unionin näkökantoja myös sitä, että kehitysmaat voivat puolustaa omia näkökantojaan.
Tästä syystä komissio on ehdottanut Everything but arms -aloitteen lisäksi teknistä apua koskevia aloitteita näissä maissa, jotta ne voisivat entistä paremmin puolustaa etujaan ja jotta lopulta saataisiin aikaan paljon nykyistä oikeudenmukaisempi järjestelmä.
Kaikki nämä tekijät yhdessä auttavat meitä parantamaan tilannetta, mutta joudumme vielä lähivuosina jatkamaan keskustelua globalisaatioon liittyvistä haasteista. Meidän on lähdettävä sellaiselle tielle, joka johtaa entistä oikeudenmukaisempaan yhteiskuntaan, vaikka se olisikin pitkän aikavälin tavoite.

Puhemies. -
 Kiitän komission jäsentä.
Keskustelu on päättynyt.

Puhemies. -
 Esityslistalla on seuraavana Andreasenin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0051/2002) komission tiedonannosta Euroopan unionin tiedotus- ja viestintäpolitiikan uudesta yhteistyökehyksestä.

Andreasen (ELDR)
. (DA) Arvoisa puhemies, Eurooppa joutuu kohtaamaan lähivuosina merkittäviä haasteita, jotka vaativat kansalaisten nykyistä laajempaa osallistumista asioihin. EU:n on sen vuoksi kehitettävä kansalaisiaan varten uusi tiedotus- ja viestintästrategia, jolla parannetaan kansalaisten tietämystä ja ymmärrystä unionin tarkoituksen ja toimien luonteesta. Uuden tiedotus- ja viestintäpolitiikan päämääränä on tiedottamisesta ja viestinnästä huolehtiminen kansalaisten haluamalla tavalla, ja tässä yhteydessä on otettava huomioon kaksi asiaa: kansalaiset eivät yleensä erota EU:n toimielimiä - neuvostoa, komissiota ja parlamenttia - toisistaan, sillä heille kaikki on yhtä samaa "Brysseliä"; ja kansalaiset toivovat saavansa tietoja niistä lähteistä, jotka ovat heitä lähinnä, myös fyysisesti. Sen vuoksi tämän mietinnön tärkeimpiä viestejä ovat koordinointi ja hajauttaminen.
Kyse on EU:n kansalaisille suunnatun tiedottamisen ja heidän kanssaan harjoitettavan viestinnän koordinoinnista ja Euroopan unionin tiedotus- ja viestintätoimien mahdollisimman laajasta hajauttamisesta. On erittäin ilahduttavaa, että komissio ja parlamentti ovat jatkaneet ja vahvistaneet yhteistyötään tiedotusta käsittelevässä toimielinten välisessä ryhmässä, ja kun ryhmä pitää kokoustaan huomenna, voimme lisäksi iloita siitä, että neuvosto osallistuu ensimmäistä kertaa tähän tärkeään työn koordinointiin.
On tärkeää, että jäsenvaltiot osallistuvat hajauttamistyöhön entistä aktiivisemmin. Hajauttamisella tarkoitetaan sitä, että tiedotustehtävät, vastuu ja tarvittavat varat annetaan jäsenvaltioissa olevien edustajien käyttöön, jotta tehtävät hoidetaan mahdollisimman lähellä kansalaisia ja siten kuin sen valtion, alueen tai paikallisyhteisön asukkaat haluavat. EU:ta koskevia tietoja tarjotaan nykyään liikaa ja liian yleisluonteisesti, esimerkiksi kääntämällä sama esite 11 kielelle. Lappalaisilla ja sisilialaisilla on tuskin kuitenkaan samat tiedon sisältöä ja tiedottamistapaa koskevat toiveet.
Koordinoinnilla tarkoitetaan korkean tason yleistä suunnittelua, toisin sanoen tiedotusta käsittelevän toimielinten välisen ryhmän tasoa. Mietinnössä Euroopan parlamentti vaatii, että komissio laatii vuosittaisen kertomuksen kaikista toimista - myös niistä, jotka tapahtuvat asianomaisissa pääosastoissa, koska kenelläkään ei ilmeisesti ole kokonaisnäkemystä siitä, mitä täällä tapahtuu.
Tässä mietinnössä käsitellään tiedotusta ja viestintää koskevia puitteita. Komissio esittää muutaman kuukauden kuluttua vielä yhden sisältöä koskevan tiedonannon. Puitteista, toisin sanoen käytettävissä olevista välineistä, tiedämme sen, että yli 60 prosenttia kansalaisista haluaa saada tietonsa television välityksellä. Meidän on pohdittava sitä, haluammeko perustaa EU:n televisiokanavan, jossa käsitellään EU:n politiikkaa. EU:n tason tv-kanavalle on useita harkinnanarvoisia malleja, kuten Yhdysvaltojen C-Span, Ison-Britannian BBC Parliament ja Saksan Phoenix parliamentary TV sekä Tanskan DK 4. Komissio ja parlamentti ovat sopineet "Europe Direct" -tiedotuspalvelun perustamisesta, jonka kautta kansalainen voi saada Internetin tai puhelimen välityksellä erittäin nopean vastauksen siihen, kenen puoleen hänen pitää kääntyä saadakseen haluamansa tiedot. Euroopan kansalaiset ovat jo ottaneet tämän palvelun innoissaan vastaan - kyse on hyvästä aloitteesta.
Tämän politiikan sisällön lähtökohtana on oltava kansalaisten toivomukset, ja he haluavat tietoja asioista, jotka liittyvät heidän arkensa kannalta läheisiin asioihin, kuten esimerkiksi elintarvikkeiden turvallisuuteen, työllisyyteen, ympäristöön, liikenteeseen, ihmisgenetiikkaan ja niin edelleen. Meidän on oltava hyvin tarkkoja siitä, että EU:n toimielinten tiedottaminen ei sisällä propagandaa. Tietojen on oltava mahdollisimman luotettavia, puolueettomia, vastuullisia ja moniarvoisia, ja kun kyse on moniarvoisuudesta, huomiota voitaisiin kiinnittää muihinkin kuin vain toimielinten esittämiin näkökohtiin liittämällä toimielinten verkkosivuihin linkkejä asioiden arvostelijoiden, kansalaisjärjestöjen ja muiden tahojen ylläpitämille verkkosivuille.
Tämän mietinnön toteuttaminen maksaa. Kysymme komissiolta, kuinka paljon. Tehtävä on kuitenkin erittäin tärkeä demokratian kannalta, ja nykyinen EU:n tiedottamista koskeva talousarvio on noin neljännes euroa kansalaista kohden vuodessa. Se on pieni summa verrattuna erityisesti siihen summaan, jonka kansalliset ja paikalliset viranomaiset käyttävät tiedottamiseen.
Kiitän useita henkilöitä siitä tuesta, jota he ovat osoittaneet tätä mietintöä kohtaan, komission, parlamentin ja neuvoston virkamiehiä, monia asiantuntijoita ja lukuisia kansalaisjärjestöjä - mutta tietenkin ennen kaikkea kollegoitani tiedotusta käsittelevässä toimielinten välisessä ryhmässä ja kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnassa. Paljon kiitoksia.

Ferber (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, budjettivaliokunta on tarkkaillut komission suhdetoimintaa hyvin tiivisti jo vuosia, ja minusta olemme onnistuneet parantamaan komission ja kaikkien Euroopan toimielinten tiedotuspolitiikkaa selvästi niiden eri välineiden avulla, joita talousarviota koskeva lainsäädäntö meille luojan kiitos tarjoaa. Meille budjettivaliokunnassa tämä oikeastaan osoittaa, että olemme kaiken kaikkiaan oikealla tiellä komission tiedotuspolitiikan osalta.
Taseessa on kuitenkin samalla esitettävä myös kritiikkiä. Kun katsotaan, miten suuren tiedotuksen tarpeen euron käyttöönotto on saanut aikaan kansalaisten keskuudessa, ja kun lisäksi tiedetään, miten paljon rahaa Euroopan unioni on yhteensä käyttänyt tähän toimenpiteeseen, ja kun sitten saa yhä uudelleen, vielä nytkin, luettavakseen mielipidekyselyjä, joiden mukaan monet kansalaiset kokevat, että heille on tiedotettu huonosti, ei lainkaan tai riittämättömästi, herää kysymys, onko tiedotuspolitiikka tehotonta. Seuraavina kuukausina ja vuosina meillä on suuri yhteinen tehtävä. Me budjettivaliokunnassa olemme tiiviisti mukana kehityksessä silloinkin, kun kansalaiset halutaan saada kannattamaan sitä, että Euroopan unioni laajenee, sen jäsenmäärä kasvaa ja uusista haasteista on selviydyttävä yhdessä. Siksi budjettivaliokunta pyytää - ja tiedän, että asia on hyvissä käsissä, kun sitä hoitaa kollega Andreasen yhdessä kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan kanssa -, että myös jatkamme yhdessä tätä strategian muutosta, jonka aloitimme monia vuosia sitten yhdessä, jotta Euroopan unionin tiedotuspolitiikka täyttää sen vaatimuksen, joka onkin todella esitettävä, nimittäin, että kansalaisille tiedotetaan puolueettomasti ajankohtaisista ongelmista ja Euroopan kehityksestä. Kaikissa muissa asioissa ryhmillä, yksittäisillä edustajilla on minusta riittävästi mahdollisuuksia; näin voidaan myös varmistaa Euroopan monimuotoisuus. Minusta se ei ole komission tehtävä.

Cashman (PSE)
. (EN) Arvoisa puhemies, lähtökohtanani on, että tieto on valtaa, ja sanon aivan suoraan, että meidän on lisättävä kansalaistemme vaikutusvaltaa. Haluaisin onnitella esittelijä Andreasenia erinomaisesta ja innovatiivisesta mietinnöstä, jossa hän on tarkastellut ongelmia mutta myös esittänyt tuoreita ja uusia ratkaisuja. Haluaisin kiittää häntä tuesta ja kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokuntaa tuesta lausunnolleni, jonka se hyväksyi äänestyksessä yksimielisesti. Olen pahoillani, etten saanut samanlaista tukea omalta ryhmältäni kulttuurivaliokunnassa; tähän on useita syitä, jotka toivottavasti tulevat ilmi jossakin keskustelun vaiheessa.
Haluaisin nyt käsitellä Andreasenin mietintöä. Euroopan unionin nykyisten politiikkojen täytäntöönpanon ja tulevan kehityksen tulee perustua unionin kansalaisten aktiiviseen ja tietoiseen osallistumiseen. Pidän erityisen myönteisenä pyrkimyksiä koordinoida toimielinten tiedotustoimintaa ja tarjota tietoa niin pitkälti kuin mahdollista yhdestä paikasta, jotta kansalaisten ei tarvitse haluamansa tiedon saamiseksi ymmärtää EU:n toimielinrakenteita.
Eräs keskeinen asia EU:n toimielinten tiedotuspolitiikassa on yleisön oikeus tutustua asiakirjoihin, ja kuten totesin useaan kertaan toimielinten asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi annetun asetuksen 1049/2001 yhteydessä, asiakirjoja - ja korostan tätä - ei voida erottaa niiden sisältämästä tiedosta. Sen vuoksi toimielinten tiedotus- ja viestintäpolitiikka on koordinoitava asetuksen 1049/2001 toimien täytäntöönpanon kanssa. Tästä syystä on surullista, että jätämme käyttämättä tämän poliittisen tilaisuuden emmekä anna toimielinten tiedotusyhteistyöryhmän, joka vastaa tiedotustoimien koordinoinnista, vastata myös asetuksen 1049/2001 15 artiklassa tarkoitetuista toimista. Toivon, että palaamme asiaan ja käytämme hyväksi tämän suurenmoisen tilaisuuden yhdistää tiedotuspolitiikat, avoimuus ja asiakirjoihin tutustuminen.

Perry (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, PPE-DE-ryhmä on esittelijä Andreasenin kanssa täysin samaa mieltä tästä erinomaisesta mietinnöstä. Komission tiedonannossa vaaditaan yhteistyötä, ja yhteistyö onkin avainsana: viestinnässä on tehtävä yhteistyötä. Ehdotamme erittäin vähäistä tarkistusta, jonka mukaan alueiden komitean sekä talous- ja sosiaalikomitean olisi voitava olla tarkkailijoina ehdotetussa toimielinten tiedotustyöryhmässä.
Me kaikki tiedämme, miten kehnot tiedot kansalaisilla nykyisin on EU:n organisaatiosta ja politiikoista. Eurobarometrin mukaan vain kuusi prosenttia EU-kansalaisista tiesi mielestään paljon EU:sta. Vastaajista 83 prosenttia sanoi tietävänsä vähän tai erittäin vähän. Tämä on osasyynä alhaiseen ja jatkuvasti laskevaan äänestysprosenttiin Euroopan parlamentin vaaleissa - viime vaaleissa äänestysprosentti oli 49. Tämä on demokratioiden ongelmana kaikkialla maailmassa eikä vähiten Amerikan yhdysvalloissa, mutta se on todellinen ongelma myös EU:ssa.
Kun Irlannin kansa torjui Nizzan sopimuksen äskettäisessä kansanäänestyksessä, kaikkein paljastavin iskulause oli: "Jos et tiedä, äänestä vastaan." Juuri niin ihmiset tekivätkin. Myönnän ensimmäisenä, että oma maani, Yhdistynyt kuningaskunta, on luultavasti yksi pahimmista esimerkeistä. Eurobarometrin mukaan olemme luettelon häntäpäässä tiedoissamme mutta luettelon kärjessä - tämä ei ole kovinkaan yllättävää - varauksellisessa ja vastahakoisessa suhtautumisessamme EU:hun.
Esittelijä Andreasen on aivan oikeassa sanoessaan, että EU:n on keskityttävä tosiasioihin. Monipuolinen ja tasapainoinen tiedottaminen ei saa sisältää propagandaa, mutta kaikkien maiden ihmiset kaipaavat kipeästi tietoja ja selvityksiä siitä, mitä EU:ssa tehdään. Eurobarometrin mukaan 66 prosenttia, toisin sanoen kaksi kolmasosaa, Euroopan kansalaisista haluaa lisää tietoja. Kustannuksiin liittyvät rajoitukset on toki otettava huomioon, mutta - kuten on jo sanottu - käytämme tiedottamiseen nykyisin vain 25 senttiä vuodessa - englantilaisille sanoisin, että tämä tekee 15 pennyä - kansalaista kohti. Kansalaiset punnitsevat meitä pikemminkin tekojemme kuin sanojemme perusteella. Mietinnössä vaaditaan, että ministerineuvosto lisäisi päätöksentekoprosessinsa avoimuutta. Se tekee salamyhkäisyydellään karhunpalveluksen Euroopalle.
Meidän on parlamentissa kysyttävä itseltämme, saammeko vastinetta rahoillemme. Meistä on aina mukava saada vierailijoita parlamenttiin, mutta 43 prosenttia talousarviostamme käytetään vierailupalveluun. Saammeko todella vastinetta rahoillemme? Meidän on ehdottomasti kohdistettava huomiomme tiedotusvälineisiin ja tietokanaviin. Meidän on suhtauduttava nykyistä myönteisemmin Euronewsiin. Emme myöskään saisi sivuuttaa radiota, joka on hyvä tietolähde. Tietotekniikkaa käsitellään mietinnössä asianmukaisesti.
Sanoisin vielä, että EU on luonut vakaan ja vauraan maanosan. Puolet Euroopan valtioista jonottaa päästäkseen EU:n jäseniksi, mutta silti 48 prosenttia nykyisistä kansalaisista epäilee, onko se hyvä asia. Tämä mietintö ei ole ennenaikainen. Sitä ei saa jättää pölyttymään.

Vidal-Quadras Roca (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi onnitella esittelijä Andreasenia paitsi hänen mietintönsä tarpeellisuudesta ja aiheellisuudesta myös siitä laadusta, joka näkyy hänen työssään ja joka on tehnyt meihin kaikkiin suuren vaikutuksen.
Mietintö täydentää, vahvistaa ja tasapainottaa myönteisesti niitä tiedonantoja, joita olemme jo saaneet komissiolta sen jälkeen, kun komission jäsen Vitorino otti vastaan tämän tehtävän. Komission jäsen on varmaankin kanssani samaa mieltä siitä, että Andreasenin mietintö on laadittu erittäin otollisena ajankohtana, sillä sitä voidaan käyttää apuna tulevassa tiedonannossa, jonka komissio antaa meille kesäkuussa.
Luulen, että syyllistymättä liialliseen optimismiin voimme nyt todeta, että unionin toimielinten tiedotus- ja viestintäkoneisto on hyvin öljytty ja että sen puutteet on havaittu ja sen välineitä hiottu. Meidän on nyt edettävä komission asiakirjoissa viitoitettua tietä, jota täydennetään suurenmoisesti Andreasenin mietinnössä.
Arvoisa komission jäsen, haluaisin kylläkin mainita erään huolestuttavan seikan, josta olen samaa mieltä esittelijän kanssa: talousarvion määrärahat lähivuosiksi ovat tällä alalla vähenemässä. Pitää tosin paikkansa, että eurokampanja on päättynyt erittäin menestyksekkäästi ja että elämme parhaillaan euron liikkeeseenlaskuvaihetta, mutta on muitakin suuria haasteita, kuten toimielinuudistus ja laajentuminen, jotka vaativat vielä suuria ponnistuksia lähivuosina. Tästä syystä mielestäni sekä komission, jonka tehtävänä on laatia talousarvioesitys, että parlamentin budjettivallan käyttäjänä olisi otettava huomioon nämä tarpeet.
Arvoisa puhemies, tiedotus ja viestintä ovat Euroopan yhdentymishankkeen onnistumisessa keskeisiä tekijöitä, ja meidän on mielestäni välitettävä ajatus siitä, että unioni on arvojen yhteisö, vertaansa vailla oleva oikeudellis-poliittinen kokonaisuus, joka määrittelee kansainvälisen kansalaisen uuden käsitteen 15 nykyisen jäsenvaltion ja tulevaisuudessa kaikkien jäsenvaltioiden jokaisessa kolkassa. Tällainen viesti meidän on välitettävä, ja jos saamme viestin perille, teemme Euroopasta keskeisen ja maailmanlaajuisesti arvostetun toimijan. Andreasenin mietintö on aivan epäilemättä erinomainen panos tässä asiassa.

Vitorino
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aivan ensimmäiseksi antaa tunnustusta Andreasenin mietinnölle, jossa hän kehotti meitä pohtimaan uuden tiedotuspolitiikkamme kehittämistä. Mietintö, josta olette juuri keskustelleet, noudattelee suoraan niitä komission töitä, joita se tekee kehottaakseen kaikkia toimielimiä luomaan yhteisen Euroopan unionin tiedotuspolitiikan. Komissio panee merkille, että mietinnössä tuetaan sen toimintaa, mistä se on iloinen.
Vastauksena Andreasenin mietinnölle ja juuri käydylle keskustelulle haluaisin esittää strategian suuret tavoitteet, minkä jälkeen paneutuisin joidenkin tämän strategian ajatusten toteuttamiseen.
Kesäkuun 27. päivänä 2001 määritellyn toimielinten välisen yhteistyökehyksen lisäksi komissio pohtii nyt niitä päämääriä, joita Euroopan unionin todellisessa tiedotus- ja viestintäpolitiikassa pitäisi tavoitella. Kuten Andreasenin mietinnössä erittäin hienosti korostetaan, toimielinten välinen yhteistyö ei ole tavoite itsessään. Sen avulla meidän pitäisi periaatteessa kyetä kehittämään ajatuksiamme kansalaisista ja Euroopan unionin olemassaolosta ja roolista. Asiapitoinen tiedottaminen ei tämän aikaansaamiseksi riitä. Minun näkemykseni on, että tavoitteeksi pitää ottaa sellaisen todellisen viestinnän kehittäminen, jonka avulla kyetään aloittamaan keskustelu kaikkien maiden kansalaisten kanssa. Mietin myös, pitäisikö Euroopan unionin todellisella tiedotus- ja viestintäpolitiikalla tähdätä myös siihen, että kansalaiset osallistuisivat aikaisempaa enemmän eurooppalaisiin keskusteluihin.
Nämä kysymykset saavat meidät tiedostamaan, että Euroopan unionin pitää valvoa entistä paremmin, minkälainen siitä saatu mielikuva on. Tämä valvonta tapahtuu luomalla oma viestintäelin, jonka pitää kyetä mukautumaan erilaisten ensisijaisten tai erityisten tiedotustoimintojensa mukaan. Kuten mietinnön esittelijä korostaa, nämä viestit on jaettava paikallisten realiteettien ja kansalaisten konkreettisten huolien mukaan. Tarkoitus on kartoittaa paikallista tiedottamista, joka on kaikkein uskottavin muoto.
Komissio on kokonaisuudessaan samaa mieltä Andreasenin kiinni pitämistä toimintaperiaatteista. Puhun ensimmäiseksi hajauttamisesta, jota ei pidä soveltaa ainoastaan strategian toteuttamiseen, vaan myös viestien sopivaan jaotteluun erilaisen yleisön tarpeiden mukaan, olipa kyse sitten sopeuttamisesta 15 jäsenvaltion erilaisiin kansallisiin realiteetteihin tai viestien sopeuttamisesta tiedotus- ja viestintäpolitiikan eri kohderyhmiin. Tämä edellyttää kuitenkin toimielimiltämme entistä parempaa koordinaatiota ja entistä parempaa orientoitumiskykyä. Tämän johdosta hyväksyn täysin esittelijän ajatuksen tiedotusta käsittelevän toimielinten välisen ryhmän koordinointi- ja ohjausroolin vahvistamisesta. Parlamentin edustajana ryhmää johtaa varapuhemies Vidal-Quadras, jolle annan tunnustusta ja jota kiitän niistä viittauksista, joita hän on juuri tehnyt komission kanssa tehtävään yhteistyöhön.
Toiseksi puhun toimielinten välisestä yhteistyöstä, joka meidän pitäisi jonkin ajan kuluttua kyetä konkretisoimaan sellaisen monivuotisen toimintaohjelman muodossa, joka tarjoaa tiedotus- ja viestintätoiminnoillemme paremmat näkymät ja selkeyden. Tässä yhteydessä komissio voi vain olla iloinen ehdotuksestanne järjestää täysistunnossa Euroopan unionin tiedotus- ja viestintäpolitiikkaa käsittelevä vuosittainen keskustelu, johon neuvosto osallistuu, ja minua ilahduttaa, että neuvosto on päättänyt osallistua tiedotusta käsittelevän toimielinten välisen ryhmän kokouksiin. Toivon, että muutkin elimet voisivat osallistua tuon ryhmän työhön tarkkailijoina.
Kolmanneksi haluan puhua kumppanuudesta kansalaisyhteiskunnan kanssa. Kuten te perustellusti korostatte, tämän kumppanuuden vahvistaminen edellyttää, että me tehostamme jäsenvaltioiden kanssa paikallistasolla kehittämiämme verkkoja ja yhteyksiä. Te ymmärrätte, että itse strategian pohdiskelu on hyödyllistä ja välttämätöntä, mutta samanaikaisesti meidän on järjestettävä toimintakeinomme entistä paremmin, ja tästä syystä komissio tekee parhaillaan arviointityötä käytettävissämme olevien apuvälineiden todellisesta tehokkuudesta.
On itsestään selvää, että viestimme johdonmukaisuuden varmistamiseksi meidän on sovitettava eri toimintakeinomme yhteen aikaisempaa tehokkaammin. Esittelijä korostaa, että meidän on perustettava yhteisiä "Euroopan unionin taloja" ehdokasvaltioihin samoin kuin kaikkiin jäsenvaltioihin. Te tiedätte, että komission politiikka on juuri tämä. Ehdotuksenne eräänlaisen "yhden luukun" kehittämisestä jokaiseen maahan kansalaisten hyväksi tarjoaa ratkaisun komission huoliin. Tässä asiayhteydessä komissio on hyvin kiinnostunut suunnittelemaan toimielinten ja jäsenvaltioiden välille vahvempaa koordinointia, josta te esititte toiveen. Sen avulla pitäisi voida edistää sitä, että jokaisen osapuolen toiminta täydentää toinen toistaan.
Samasta näkökulmasta komissio pyrkii myös edistämään paremman yhteisvaikutuksen saavuttamista verkkojen ja yhteyksien sekä toimielintemme virastojen ja edustustojen välille, ja näitä te kutsutte "Euroopan unionin taloiksi". Tällainen koordinointi on jo todellisuutta nykyisessä toiminnassa. Vastatakseen huoleenne yhteisten talojen näkyvyydestä, komissio pohtii keinoja, joilla tehdä Euroopan unionista lähtöisin olevasta tiedosta sellaista, että vastaanottajat tunnistavat sen aikaisempaa paremmin. Sen lisäksi, että Euroopan unioni määrittelee yhteiset aiheet ja viestit, eikö sen pitäisi yrittää kehittää omaa kuvaansa näissä eri kanavissa jonkinlaisen logon tai ainutlaatuisen esittelyn muodossa, mikä tarkoittaisi eräänlaista tuotekuvan luomista?
Olette myös oikeassa, kun painotatte tarvetta kehittää kokonaisvaltaista ja systemaattista audiovisuaalialan politiikkaa, joka toimisi Euroopan unionin tiedotuksen ja viestinnän ensisijaisena välittäjänä. Sallinette minun aivan ensimmäiseksi painottaa, että vastuu tällä alalla lankeaa suurelta osin jäsenvaltioille itselleen, minkä neuvostokin tunnusti.
Joka tapauksessa komissiokaan ei säästele voimiaan aihetta koskevassa syvällisessä pohdinnassa voidakseen järjestää kumppanuutensa kaikkien paitsi kansallisten, myös alueellisten ja paikallisten audiovisuaalisten tiedotusvälineiden kanssa.
Europe by Satellite -järjestelmästä haluan sanoa, että komissio on aina pitänyt sitä ensisijaisen tärkeänä toimielinten välisenä tiedotusvälineenä, jota se pyrkii kehittämään käyttöönsä saamista varoista riippuen.
Talousarvion kohdalla kiinnitän huomionne siihen tosiasiaan, että olemme juuri saaneet päätökseen euroa koskevan kampanjan, minkä vuoksi käytettäväksi vapautuu jonkin verran varoja. Tulevaisuuden kannalta meidän olisi mielestäni sovittava tulevien vuosien painopisteistä, jotka koskevat tietenkin Euroopan tulevaisuutta ja globalisaatiota sekä laajentumiskampanjan jatkamista. Toivon voivani luottaa Euroopan parlamentin tukeen tarvittavien talousarvion painopistealueiden määrittelemiseksi, jotta voisimme selviytyä Euroopan unionin tiedotus- ja viestintäpolitiikan uusista tehtävistä.
Lisäksi komissio panee tarkoin merkille sen toiveenne, että pohdittaisiin julkisen eurooppalaisen kanavan perustamista, jonka tarkoituksena olisi erityisesti tarjota yleisölle tietoa Euroopan unionin aloitteista ja toiminnasta jatkuvalla periaatteella. Komissio tekee ponnisteluja voidakseen esittää teille ensimmäisen analyysin tämän hankkeen toteutettavuudesta kuluvan vuoden lopussa.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tehtävä, jonka aiomme yhdessä hoitaa, on mittava, mutta se on myös innostava. Komissio on iloinen toimielimiämme tänään elävöittävästä poliittisesta tahdosta ja asioiden tiedostamisesta. Tämän yhteisen poliittisen tahdon ansiosta onnistumme kehittämään johdonmukaisen ja kokonaisvaltaisen Euroopan unionin tiedotus- ja viestintäpolitiikan kansalaisten hyväksi.
Olen iloinen tästä erinomaisesta yhteistyöhengestä, jolla uuden tiedotusstrategiamme laadintaa viedään eteenpäin. Tuo strategia on sellaisen uuden tiedonannon kohteena, jonka komission on määrä hyväksyä kesäkuun loppupuolella. Käymme huomenna toimielinten välisessä ryhmässä aivoriihikeskustelua tiedotus- ja viestintäpolitiikan ytimen painopisteistä, minkä jälkeen palaan luoksenne esittelemään teille johtopäätökset heinäkuun täysistunnossa.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Inglewoodin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0070/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi kansainvälisten tilinpäätössuositusten soveltamisesta (KOM(2001) 0080 - C5-0061/2001 - 2001/0044(COD)).

Inglewood (PPE-DE)
, esittelijä . (EN) Arvoisa puhemies, Enron-skandaalin jälkimainingeissa on houkuttelevaa sanoa, että ehdotukset kansainvälisten tilinpäätössuositusten soveltamisesta yhteisössä tulevat oikeaan aikaan. Asiaa ei kuitenkaan pitäisi nähdä vain tältä kannalta, sillä siihen liittyy muutakin. Jotta Eurooppa voisi olla taloudellisesti yhdenvertainen Yhdysvaltojen kanssa, meidän on luotava yhtenäiset pääomamarkkinat, muuten myös lainananto on täällä kalliimpaa, mikä väistämättä suosii Yhdysvaltoja. Euroopan talouden on ehdottomasti pystyttävä kilpailemaan maailmanmarkkinoilla, ja tällainen muutos on kilpailun välttämätön edellytys.
Kun oikeudellisten asioiden valiokunta käsitteli ehdotuksia, tekstin sanamuotoon tehtiin erittäin suuria muutoksia, jotka käsittääkseni niin komissio kuin neuvostokin voivat hyväksyä ja jotka vastaavat valiokunnan näkemyksiä. Toivonkin, että jos parlamentti on kanssamme yleisesti ottaen samaa mieltä, voimme ehkä hyväksyä ehdotuksen yhdessä ainoassa käsittelyssä, mikä taas olisi tärkeä viesti muulle maailmalle. Ehdotukseen on lisätty joitakin tärkeitä osia, joista muutama olisi syytä mainita.
Näitä ovat seuraavat asiat: ensiksikin sen jälkeen, kun puheenjohtaja Prodi antoi parlamentille viime kuussa julkilausuman Lamfalussyn ehdotuksen komiteamenettelyyn liittyvistä näkökohdista, komissio on sopinut, että siihen sisältyviä asianmukaisia periaatteita sovelletaan pari passu tässä asiassa. Olisinkin erittäin kiitollinen, jos komission jäsen voisi vahvistaa tämän nyt parlamentille, koska asia on jäsenille tärkeä ja olennainen.
Toiseksi: kun on kyse yhteisön ulkopuolisten maiden säännellyillä markkinoilla noteeratuista Euroopan yhteisön yrityksistä, jotka tarkistuttavat tilinsä Yhdysvalloissa sovellettavien tilinpäätösnormien mukaan, ne pystyvät lykkäämään asetuksen tiettyjen säännösten täytäntöönpanoa vuoteen 2007 vuoden 2005 sijasta.
Kolmanneksi: ehdotuksessa täsmennetään, että hyväksytyt kansainväliset tilinpäätössuositukset julkaistaan oikeudellisesti sitovassa muodossaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä kaikilla yhteisön virallisilla kielillä.
Neljänneksi: ehdotuksessa jätetään pk-yritykset kansainvälisten tilinpäätössuositusten pakollisen soveltamisalan ulkopuolelle. Jäsenvaltiot voivat toki soveltaa suosituksia niihin kansallisesti, mutta asia on niiden päätettävissä, ei meidän. Joka tapauksessa IAS-komitea aikoo käsittääkseni yhteisön aloitteen perusteella tarkastella tilinpäätöksiä ja pk-yrityksiä koskevaa kysymystä, joka tosin ei liity siihen, mistä me nyt keskustelemme.
On niin ikään tärkeää selvittää parlamentille, että asetus on joka tapauksessa Euroopan yhteisön nykyisten tilinpäätössääntöjen parametrien mukainen ja että suositukset voidaan hyväksyä ainoastaan IAS-komiteassa kurinalaisessa ja avoimessa prosessissa, jonka IAS-komitea toteuttaa asianmukaisesti hyväksyttyjen ja oikeudellisesti sitovien sääntöjensä mukaisesti. Olisi myös sanottava erittäin selvästi, että komissiolla on tärkeä tehtävä - kuten myös jäsenvaltioissa suosituksia laativilla tahoilla - suositusten valmistelussa IAS-komitean asianmukaisten menettelyjen mukaisesti. Lisäksi erittäin monilla tahoilla Euroopassa on viralliset suhteet komissioon varta vasten perustetun EFRAG:n (European Financial Reporting Advisory Group) kautta.
Kuten jo alussa sanoin, Yhdysvaltojen Enronin romahduksen jälkimainingeissa tämä ehdotus tulee oikeaan aikaan, koska Enron-fiaskoa olisi tuskin tapahtunut, jos tilinpäätössuosituksiin olisi sovellettu tällaista harkinnanvaraista tai teleologista eikä ohjailevaa lähestymistapaa. Tämä ei tosin yksin riitä petosten ja väärinkäytösten estämiseen. Asianmukainen täytäntöönpano on välttämätöntä, kuten kaikessa lainsäädännössä, ja täytäntöönpanon kannalta tärkeät tekijät ovat erillään suositusten laatimisesta, vaikka ne toki liittyvätkin toisiinsa. Tilinpäätössuositukset eivät tavallisesti ylitä poliittista uutiskynnystä, mutta nyt niiden näkyvyys on selvästi lisääntynyt. Tämän lainsäädännön hyväksyminen ja kansainvälisten tilinpäätössuositusten soveltaminen Euroopassa olisi merkittävä askel kohti maailmanlaajuisten tilinpäätössääntöjen laatimista ja vieläpä sellaisten maailmanlaajuisten sääntöjen, joiden laatimisessa ja luomisessa Euroopalla on merkittävä osuus. Arvoisa puhemies, tämä on palkintomme. Uskon, että se on nyt ulottuvillamme. Jos tuemme parlamentissa ehdotusta, näytämme, että parlamentti suhtautuu vakavasti liiketoimintaan ja kaupankäyntiin, ja osoitamme maailmalle, että Eurooppa on tosissaan. Juuri tämä on rahoituspalveluja koskevan toimintasuunnitelman päämäärä.

Thyssen (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, jos kollegat noudattavat täysistunnossa talousvaliokunnan ja oikeusvaliokunnan äänestysten linjaa ja hyväksyvät täälläkin tämän mietinnön lähes yksimielisesti ja jos kaikki muutkin noudattavat tehtyjä sopimuksia, uskon, että voimme viimeistellä ehdotuksen yhdessä käsittelyssä, mikä olisi jo pieni ihme. Asiassa on ollut monia pullonkauloja, mutta useimpiin olemme onneksi löytäneet ratkaisun. Niinpä onnistuimme saamaan aikaan sen, että hyväksytyt normit käännetään kaikille virallisille kielille ja julkaistaan. Tätä asiaa koskevaa ehdotusta oli täysin mahdotonta hyväksyä sellaisenaan. Jos pystymme korjaamaan tämän asian, pääsemme jo paljon eteenpäin. Useiden muiden tarkistusten avulla olemme myös onnistuneet rajoittamaan komitologian soveltamista ja asettamaan sille enemmän ehtoja, mihin kollega Inglewood jo viittasikin. Arvoisa puhemies, ajanpuutteen vuoksi en voi puuttua tämän enempää muihin parannuksiin, mutta kannatan sitä, mitä oikeusvaliokunnan lausunnon valmistelija jo sanoi. Itse rajoitun esittämään komissiolle seuraavan kysymyksen. Pienissä ja keskisuurissa yrityksissä ei vielä tiedetä, milloin kansalliset viranomaiset laajentavat tämän asetuksen soveltamisen niihinkin tai tehdäänkö niin ylipäänsä. Niiden edustajista tuntuu, että heidät on jätetty yksinään jälkijunaan. Olen kuitenkin sitä mieltä, ettei varmaankaan ole turhaa, että heti neuvoston hyväksyttyä ehdotuksen pohditaan järjestäytyneesti, mitä seurauksia on niillä eri vaihtoehtoilla, joita jäsenvaltioilla on 5 artiklan soveltamisessa, ja yritetään koordinoida sovellustyötä.
Koska verolainsäädäntöä ei ole yhdenmukaistettu, minusta ei myöskään näytä tarpeettomalta pohtia tilinpäätöslainsäädännön ja yhtiö- ja vero-oikeuden välistä uutta suhdetta, joka monissa jäsenvaltioissa on omaksuttava, ja selvittää, voitaisiinko yhtä ja toista koordinoida Euroopan laajuisesti silläkin alalla.
Saanen tiedustella komissiolta, aikooko se käynnistää näiden ongelmien vuoksi pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevat neuvottelut, aikooko se käynnistää keskustelun saadakseen selville, tarvitaanko eurooppalaisia aloitteita. Toiseksi haluaisin vielä kysyä, eikö komissio voisi huolehtia siitä, että jos kirjanpitolainsäädäntöä joudutaan muuttamaan, se tehdään niin, että pienten ja keskisuurten yritysten edut otetaan asianmukaisesti huomioon.

Lehne (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aluksi kiittää molempia esittelijöitä erittäin lämpimästi siitä, että he ovat lähestyneet kompromisseihin valmiina tätä aihetta, joka on saanut parlamentissa aikaan paljon ongelmia. Komission alkuperäisen ehdotuksen tavoitteena oli enemmän tai vähemmän, että kansainvälisiin tilinpäätössuosituksiin liittyvät toimivaltuudet annettaisiin yleispätevällä valtuutuksella parlamentin ulkopuolelle, nimittäin muiden yhteisöjen, yksityisten kansainvälisten elinten (international bodies) päätettäväksi. Tämä oli monien parlamentin jäsenten mielestä epäilyttävää. Olenkin siksi hyvin onnellinen siitä, että nyt on onnistuttu löytämään tähänkin ratkaisu ja aito kompromissi sitä tietä, jonka Wogaun mietintö osoitti Lamfalussyn raportteja koskevien ehdotustensa muodossa, nimittäin siten, että toisaalta hyödynnetään kansainvälisten tilinpäätössuositusten tarjoamat mahdollisuudet mutta toisaalta taataan myös, että parlamentin oikeudet säilyvät ennallaan. Voin vain sanoa, että olen tästä hyvin iloinen.
Toivotan myös komission jäsenelle onnea, kun hän piakkoin matkustaa Yhdysvaltoihin ja keskustelee Yhdysvaltain rahoitustarkastusviranomaisen SEC:n (US Securities and Exchange Commission) kanssa siitä, miten yhdysvaltalaiset suhtautuvat kansainvälisiin tilinpäätössuosituksiin. Meidän yritystemme kannalta olisi huomattava helpotus ja suuri edistysaskel, jos onnistuttaisiin siinä, että myös yhdysvaltalaiset hyväksyisivät kansainväliset tilinpäätössuositukset. Mutta Flow Techin, Holzmannin tai viimeksi yhdysvaltalaisen Enronin kaltaiset tapaukset osoittavat selvästi yhden asian, ja sen haluankin antaa komissiolle matkaevääksi: uskon, että vaikka nyt tehtäisiinkin päätös kansainvälisistä tilinpäätössuosituksista tässä muodossa, tilintarkastuksen alalla on silti vielä paljon tehtävää. Minusta ei voi olla oikein, että olemassa on joitakin kansainvälisiä suuryrityksiä, jotka ensinnäkin antavat tiiviisti neuvontaa ja toiseksi tarkastavat vielä yrityksissä sen, mitä ovat itse neuvoneet.
Minusta - ja tämä on yksi niistä asioista, jotka esimerkiksi Bushin hallinto Yhdysvalloissa on saanut oppia - lisälainsäädännöllä on huolehdittava siitä, että ne, jotka antavat neuvoja, eivät tarkasta, ja ne, jotka tarkastavat, eivät neuvo samoja yrityksiä. Se on pyyntöni komissiolle, pohtia asiaa tämänsuuntaisesti ja tehdä pian parlamentille konkreettisia ehdotuksia, joiden avulla rahoitusmarkkinoista saadaan todella entistä turvallisemmat ja paremmat.

Medina Ortega (PSE).
Arvoisa puhemies, mietinnön esittelijän ja lausunnon valmistelijan edellä olleista puheenvuoroista sekä jäsen Lehnen Euroopan kansanpuolueen puolesta käyttämästä puheenvuorosta voidaan päätellä, että asiasta vallitsee tietynlainen yksimielisyys, josta sosialistiryhmä on samaa mieltä.
Komission ehdotus on mielestämme asianmukainen, ja Inglewoodin mietinnössä täsmennetään joitakin seikkoja, jotka liittyvät erityisesti komiteamenettelyyn ja komission puheenjohtajan viime helmikuussa tekemiin sitoumuksiin, jotka koskevat parlamentin osallistumista rahoitusmarkkinoita koskevan lainsäädännön kehittämiseen.
Toiseksi, kuten jäsen Lehne sanoi, kansainvälisten tilinpäätössuositusten hyväksyminen yhteisössä pitää sisällään, että Yhdysvaltain toimivaltaisten viranomaisten kanssa - ei Yhdysvaltain hallituksen vaan erityisesti arvopaperi- ja pörssikomission kanssa - neuvotellaan sellaiset säännöt, etteivät eurooppalaiset yritykset joudu soveltamaan erilaisia tilinpäätösnormeja toimiessaan Euroopassa ja Yhdysvaltain markkinoilla.
Esittelijä Inglewood on tehnyt useita tarkistuksia, joilla mielestämme pyritään parantamaan direktiivin tekstiä parlamentin ja komission välisen yhteistyön hengessä. Kuten esittelijä Inglewood sanoi, toivomme, että komission, neuvoston ja parlamentin välillä päästäisiin pikaisesti sopimukseen, jotta direktiivi voitaisiin antaa mahdollisimman nopeasti, joutumatta sovittelumenettelyyn.
Näin ollen sosialistiryhmä äänestää periaatteessa kaikkien tarkistusten puolesta. Meillä on tiettyjä vaikeuksia tietyissä tarkistuksissa, joten meidän on vielä selvitettävä, ovatko ne näkemystemme mukaisia, ja toivomme erityisesti, että komissio kertoisi mielipiteensä niistä.

Wallis (ELDR).
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella esittelijää ja lausunnon valmistelijaa siitä yksimielisyydestä, jonka he ovat yhdessä saaneet aikaan. Kun mietintö tuli käsittelyyn, näytti siltä, että kyseessä oli pieni tekninen asia, mutta tällä pienellä teknisellä asialla voi itse asiassa olla suuri merkitys. Kuten on jo sanottu, ehdotus on erittäin tärkeä rahoituspalveluja koskevan toimintasuunnitelman ja sisämarkkinoiden toimivuuden parantamisen kannalta.
Kuten lordi Inglewood on jo sanonut, ehdotus on tehty poliittisesti oikeaan aikaan. Enronin kaltaisen jättiyrityksen romahdus ja romahduksen seuraukset työntekijöille, piensijoittajille ja eläkeläisille saavat meidät vakuuttuneiksi, että jos voimme jotenkin estää, että kansalaisemme joutuvat kokemaan tällaisen onnettomuuden, meidän olisi ilman muuta tartuttava tilaisuuteen. Kansainväliset tilinpäätössuositukset vaikuttavat tässä mielessä lupaavilta niin Euroopan unionissa kuin sen ulkopuolellakin. Toivottavasti näin myös on.
Toivon myös, kuten muut puhujat ovat sanoneet, että sääntelykomiteajärjestelmä - sääntelykomitea on toimielinten sisälle perustettu tekninen komitea - on avoin ja demokraattisesti tilivelvollinen, kuten parlamentti haluaa. Yhteiskuntamme ja kansalaisemme ovat elintärkeitä suuryritystemme menestykselle ja kukoistukselle. Velvollisuutemme on varmistaa, että suuryrityksiä säänteleviä normeja noudatetaan johtotasolla. Mietintö on tärkeä askel tähän suuntaan, ja voin vakuuttaa esittelijälle, että hän saa parlamentin ELDR-ryhmän täyden tuen.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, kiitos, että annoitte minulle puheenvuoron tästä asiassa, joka on äärimmäisen tärkeä, vaikka se ei aina saakaan ansaitsemaansa julkista huomiota. Haluaisin aloittaa kiittämällä parlamenttia sen mielenkiinnosta mietintöä kohtaan ja erityisesti oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokuntaa ja sen esittelijä Inglewoodia ja myös valmistelija Thysseniä erinomaisesta työstä.
Edistyminen on ollut nopeaa, ja toivon, että ehdotus voidaan hyväksyä yhdessä ainoassa käsittelyssä; useat jäsenet ovat jo viitanneet tähän mahdollisuuteen, ja komissio todella toivoo tätä. Jos onnistumme tässä, annamme voimakkaan poliittisen viestin siitä, että Euroopan unioni pyrkii tosissaan toteuttamaan yhdentyneet pääomamarkkinat vuoteen 2005 mennessä, kuten kaksi vuotta sitten Lissabonissa pidetyssä Eurooppa-neuvostossa vaadittiin, ja että se on myös valmis johtamaan kansainvälisten tilinpäätössuositusten kehittämistä. Vertailukelpoinen, avoin kirjanpito on olennainen osa yhdentyneitä, kilpailukykyisiä ja houkuttelevia EU:n pääomamarkkinoita, joilla täydennetään yhteistä rahaa ja lujitetaan Euroopan taloutta. Lisäksi se osoittaa etenkin suhteissamme Yhdysvaltoihin, miten päättäväisesti haluamme asioiden kehittyvän tiettyyn suuntaan. Sen olisi pohjustettava kansainvälisten tilinpäätössuositusten hyväksymistä Yhdysvalloissa pörssiyhtiöiden osalta. Painotan todellakin tätä seikkaa, kun matkustan Washingtoniin toukokuun jälkipuoliskolla.
Enronin romahduksen jälkeen huoli pörssiyhtiöiden kirjanpidon laadusta on kasvanut Yhdysvalloissa mutta myös Euroopassa. Meidän on ilman muuta vältettävä ketjureaktio, joka saattaisi heikentää sijoittajien, osakkeenomistajien ja muiden asianosaisten, mukaan lukien työntekijät, luottamusta pääomamarkkinoidemme toimivuuteen. Jo kauan ennen Enronin päätymistä lehtiotsikoihin Eurooppa valitsi itselleen korkealaatuiset kansainväliset tilinpäätösnormit, joista voisi tulla todellisia maailmanlaajuisia standardeja. Korkealaatuiset tilinpäätösnormit ovat hyvän kirjanpidon kulmakivi, ja kansainvälisten tilinpäätössuositusten (IAS) periaatteisiin pohjautuvalla lähestymistavalla varmistetaan, että kirjanpito vastaa taloudellista todellisuutta sekä palautetaan sijoittajien luottamus siihen, että asiat todellakin ovat niin kuin ne näyttävät. Kansainvälisen kirjanpitostandardielimen (IASB) tavoitteena oleva yksityiskohtaisten sääntöjen ja poikkeusten minimointi voittaa sellaisen kulttuurin, jossa sovelletaan "missä sanotaan, ettei näin voi tehdä?" -periaatetta ja jota on edistetty Yhdysvaltojen tilinpäätösnormien monituhatsivuisilla säännöillä.
Kansainväliset tilinpäätössuositukset antavat myös asianmukaisia ja luotettavia tietoja, joita sijoittajat ja muut asianosaiset tarvitsevat voidakseen tehdä osuvia rajatylittäviä ja alojen välisiä vertailuja Euroopan unionissa. Eurooppalaiset pörssiyhtiöt ovat jo kauan odottaneet signaalia, jonka parlamentti on nyt valmis antamaan, ja EU:n yritysten kannalta tämä merkitsee, että liikkeelle on lähdetty toden teolla ja että niiden on ryhdyttävä valmistelemaan kansainvälisiin tilinpäätössuosituksiin siirtymistä aikaa haaskaamatta. Tämä tärkeä saavutus osoittaa myös, että toimielimet kykenevät tekemään tiivistä yhteistyötä tosi paikan tullen, mikä on minusta erittäin myönteistä. Tältä osin - ja vastaan samalla esittelijä Inglewoodin ja valmistelija Thyssenin ja käsittääkseni myös jäsen Lehnen tekemiin huomioihin - haluaisin tähdentää, että ehdotuksiin sovelletaan täysin niitä sitoumuksia, jotka komissio teki 5. helmikuuta 2002 puheenjohtaja Romano Prodin parlamentille antamassa julkilausumassa rahoituspalveluja koskevan lainsäädännön täytäntöönpanosta. Asia on ja pysyy näin.
Sitoumukset soveltuvat siis myös tähän ehdotukseen, ja tähän viitataan selvästi tarkistuksessa 4, sellaisena kuin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta sen hyväksyi 26. helmikuuta 2002. Komissio voi hyväksyä kaikki oikeudellisten asioiden valiokunnan yksimielisesti hyväksymät tarkistukset lukuun ottamatta tarkistusta 6, joka on enemmän tai vähemmän erään toisen johdanto-osan kappaleen toistoa.
Ennen kuin lopetan, haluaisin puhua kolmesta tänä iltana mainitusta seikasta. Ensiksi sanoisin kielistä, että on todellakin tärkeää, että Euroopan unionin hyväksymät kansainväliset tilinpäätössuositukset ovat saatavilla kaikilla yhteisön virallisilla kielillä - kieliä on nyt 11 mutta melko pian jo 19 - ja että niistä tulee osa yhteisön säännöstöä.
Toiseksi sanoisin pk-yrityksistä, jotka erityisesti valmistelija Thyssen otti esille, että komissio osallistuu keskusteluun pienten ja keskisuurten yritysten tilinpäätösvaatimuksista tilinpäätösdirektiivien muuttamisen yhteydessä; komissio tekee asiasta virallisen ehdotuksen ennen kesää.
Kolmanneksi otettiin esille Enron-fiaskon seuraukset. Aion osallistua keskusteluun tämän fiaskon seurauksista tilinpäätöksiin, ja käsittelemme parhaillaan jäsenvaltioiden kanssa tilintarkastajien riippumattomuutta koskevaa asiakirjaa, jonka jäsen Lehne varmastikin lukee mielellään. Annamme sen parlamentin jäsenten luettavaksi heti, kun se on saatavilla.
Arvoisa puhemies, sanoisin lopuksi, että selkeä tukenne ehdotukselle vaikuttaisi merkittävästi kansainväliseen ja eurooppalaiseen harmonisointiin tilinpäätösalalla, sillä näin edistettäisiin yhtä ainoaa tilinpäätösnormien kokonaisuutta, nimittäin kansainvälisiä tilinpäätössuosituksia. Kansainvälisten tilinpäätössuositusten hyväksyminen Euroopassa parantaisi rahoitustietojen vertailukelpoisuutta sijoittajien ja osakkeenomistajien hyödyksi sekä palauttaisi luottamusta rahoitusmarkkinoidemme tehokkuuteen. Euroopan johtajille tämä on tilaisuus, johon parlamentti varmastikin haluaa komission ja neuvoston ohella tarttua.

Puhemies. -
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tiistaina klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0058/2002) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi direktiivin 97/67/EY muuttamisesta yhteisön postipalvelujen kilpailulle avaamisen jatkamiseksi (14091/1/2001 - C5-0642/2001 - 2000/0139(COD)) (Esittelijä: Ferber).

Ferber (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, taas kerran - eikä aivan niin myöhään kuin muuten Euroopan parlamentissa - saamme keskustella Euroopan unionin postipalvelujen tulevasta kehityksestä. Tosiaankin olemme viime vuosina, tai jos ajatellaan sitä, milloin komissio toi käsiteltäväksi ensimmäisen postipalvelujen tulevaa kehitystä koskevan vihreän kirjan, voisi melkein sanoa, että viime vuosikymmeninä vähitellen saaneet aikaan Euroopan unionin postimarkkinoiden avautumisen.
Menneisyydessä yhdessä kulkemamme tie on ollut hyvä tie kansalaisille, jotka ovat postipalvelujen käyttäjiä, mutta myös postipalvelujen tarjoajille, jotka ovat voineet kehittyä kilpailukykyisiksi yrityksiksi.
Nyt on päätettävä ja keskusteltava neuvoston viime vuoden lokakuussa esittämästä yhteisestä kannasta. Keskustelimme ensimmäisessä käsittelyssä hyvinkin kiivaasti komission postipalvelujen kehitystä koskevasta ehdotuksesta, ja onnistuimme myös vakuuttamaan neuvoston monissa kohdin siitä, että argumenttimme olivat oikeita. Haluaisin vain viitata siihen, että erityispalvelujen määritelmän poistaminen oli parlamentin ajatus, jonka neuvosto hyväksyi. Meille on suuri menestys, että lähtevän postin paino- ja hintaylärajat säilytettiin neuvoston tekstissä niin kuin parlamentti oli vaatinut. Haluaisin kirjata Euroopan parlamentin saamapuolelle senkin, että saimme tahtomme olennaisilta osin läpi yleisesti maksettavien tukien ja erityismaksujen sekä aikataulun yhteydessä.
Eniten viime viikkoina ja kuukausina on tietysti riidelty paino- ja hintaylärajoista. Minusta neuvosto on saanut aikaan reilun kompromissin komission ehdotuksen ja Euroopan parlamentin ensimmäisen käsittelyn tuloksen välille. Komissio ehdotti rajaksi 50 grammaa, parlamentti 150 grammaa ja neuvosto valitsi niiden puolivälissä olevan 100 gramman rajan. Minusta se on reilu kompromissi postipalvelujen avaamisen jatkamiseksi.
Keskustelimme valiokunnassa neuvoston yhteisestä kannasta kiivaasti. Minusta me pääsimme hyvään tulokseen yli ryhmärajojen. Hyvä tulos on: postipalvelujen vapauttamisen jatkamisessa ei viivytellä. Niin kuin asiat nyt ovat - ja toivon, että ehdotukseni sellaisena kuin se hyväksyttiin valiokunnassa saa kannatusta myös täysistunnossa - sovittelumenettelyä ei näytä olevan tulossa, ja se merkitsee markkinoiden ja kansallisten lainsäätäjien kannalta selvyyttä eurooppalaisten säädösten täytäntöönpanoon.
Tässä kohdin haluaisin kiittää erikseen neuvoston edellistä puheenjohtajavaltiota Belgiaa, jonka kaudella kompromissi saatiin aikaan; kiitän myös puheenjohtajavaltio Espanjaa, joka on nyt tehnyt hyvin rakentavaa yhteistyötä sellaisen ratkaisun aikaansaamiseksi, joka tekee sovittelumenettelyn tarpeettomaksi, ja tietenkin kiitän myös komissiota ja teitä, arvoisa komission jäsen Bolkestein. Viime viikkojen ja kuukausien hyvin tiiviissä keskusteluissa me olemme mielestäni saavuttaneet sen, että komissio on ohjannut parlamentin oikeutetut toiveet ja neuvoston poliittiset mahdollisuudet järkeville raiteille. Minusta on järkevää, että meille tiedotetaan, samoin kuin tietoliikenteen alalla, kahden vuoden välein siitä, miltä postialan kehitys kokonaisuutena näyttää.
Kollegojen selvä pyyntö, johon esittelijänä tartuin hyvin mielelläni, oli, että seuraamme tarkkaan, mitä tällä alalla tapahtuu, sillä posti on tietenkin tärkeä osa meidän kaikkien elämää - kaikkihan me iloitsemme, kun toivottavasti saamme joka päivä mukavaa postia emmekä vain laskuja.
On tärkeää taata, että kiinnostavilta markkinoilta ei vain poimita parhaita paloja kuin rusinoita pullasta, vaan postipalvelut säilytetään kaikilla Euroopan unionin alueilla, vaikeapääsyisillä alueilla ja maaseutualueilla siten, että kaikki postipalvelut ovat jatkuvasti kaikkien kansalaisten saatavilla. Tämä päämäärä meidän on pidettävä aina näkyvissä, ja siihen aiomme velvoittaa myös komission siten, että se antaa joka toinen vuosi meidän käsiteltäväksemme kertomuksen tästä aiheesta.
Haluamme myös olla mukana - ja tätä pidän hyvin tärkeänä - postin edelleen kehittämisessä. Komissio toteuttaa selvityksen vuonna 2006. Niin direktiivissä tulee lukemaan, ja meidän toiveemme on, että saamme olla mukana jo valmistelussa, kun eritellään niitä kysymyksiä ja aiheita, joita on tarkoitus tarkkailla ja selvittää. Suuret kiitokset komissiollekin sen osoittamasta valmiudesta kulkea tätä tietä yhdessä parlamentin kanssa. Minusta me olemme oikealla tiellä, ja toivon, että tämän vuosikymmenen lopussa postipalvelujen tavoite, nimittäin kilpailukykyisiksi yrityksiksi kehittyminen, on saavutettu ja että ne tarjoavat palveluita Euroopan kansalaisten hyväksi.

Hatzidakis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella kollegaani Ferberiä, joka on ansiokkaasti paneutunut asiaansa, suhtautunut asioihin pitkämielisesti, ylläpitänyt myönteistä henkeä ja ollut valmis yhteistyöhön Euroopan parlamentin kaikkien puolueryhmien sekä neuvoston ja komission kanssa.
Esittelijä Ferberin ponnistelujen ansiosta päädyimme tähän mielestäni erinomaiseen lopputulokseen kysymyksessä, jonka ratkaisu vaikutti ensin hyvin vaikeasti saavutettavalta. Ensimmäisessä käsittelyssä, keskustelun alkaessa, havaittiin suuria ongelmia ja erimielisyyksiä Euroopan parlamentin eri puolueryhmien välillä. Muutaman päivän takainen äänestys valiokunnassamme kuitenkin osoitti, että Euroopan parlamentin suuri enemmistö asettuu juuri esitettyjen näkemysten taakse.
Arvoisa puhemies, postipalvelukysymyksessä vaadittiin kahden eri tarpeen yhteensovittamista. Euroopan unionin saaristo- ja vuoristoalueilla sekä syrjäseuduilla pitäisi turvata yleispalvelut, ja toisaalta vaaditaan, että kuluttajille tarjottavien vaihtoehtojen lisäämiseksi myös postipalvelualalla markkinatalous ja yhteismarkkinat toimisivat ja kilpailua syntyisi. Nämä kaksi tarvetta kyettiin mielestäni lopulta sovittamaan luovasti yhteen. Lopputulos on siis myönteinen sekä yleispalveluista huolta kantavien että yhteismarkkinoiden ja kuluttajille tarjottavien vaihtoehtojen edistämistä ajavien kannalta. Näin lunastetaan aikaisemmissa Eurooppa-neuvostoissa, kuten Lissabonin Eurooppa-neuvostossa, esitetyt lupaukset postipalvelumarkkinoiden avaamisen edistämisestä.
Valiokuntamme esittämien kolmen tarkistuksen ansiosta asiakirja paranee mielestäni entisestään. Tarkistukset voidaan uskoakseni hyväksyä sekä komissiossa että neuvostossa.

Simpson (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää esittelijä Ferberiä koko urakasta ja myös komission jäsentä hänen työstään. Osa teistä saattaa pitää tätä hieman yllättävänä, sillä täällä tiedetään hyvin, että komission jäsen Bolkestein ja minä emme aina ole olleet asioista yhtä mieltä. Neuvoston yhteinen kanta on kuitenkin tulosta puolin ja toisin tehdystä hyvästä työstä.
Haluan korostaa, mitä pyysimme parlamentissa ensimmäisessä käsittelyssä ja mitä me loppujen lopuksi saimme. Pyysimme valvottua ja asteittaista vapauttamista. Hyväksyikö neuvosto tämän? Hyväksyi. Pyysimme Euroopan parlamentille yhteispäätösmenettelyä täysimääräistä vapauttamista koskevissa tulevissa toimenpiteissä. Saimmeko sen? Saimme. Pyysimme erityispalvelujen jättämistä direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Hyväksyikö neuvosto tämän? Hyväksyi. Pyysimme myös yleispalvelun takaamista. Suostuttiinko tähän? Suostuttiin.
Sen sijaan emme saaneet tämän valvotun ja asteittaisen vapauttamisen lähtökohdaksi 150:tä grammaa. Kuten esittelijä sanoi, neuvosto esitti kompromissiksi 100:aa grammaa ja sitten 50:tä grammaa. Ei ole lainkaan hullumpaa, että Euroopan parlamentti esittää neuvostolle viisi vaatimusta, joista neljä hyväksytään kokonaan ja yksi osittain. Toivoisinkin, että ne, jotka haluavat pysyä 150 grammassa, tiedostaisivat, mitä tällaisen politiikan jatkamisesta seuraa.
Jos vaadimme 150:tä grammaa, sopimuksemme kaatuu. Neuvoston yhteinen kanta murenee ja romahtaa. Kaikki saavuttamamme edut, mukaan lukien yhteispäätösmenettely tulevissa toimenpiteissä, menetetään, jolloin komissio siirtyy 80 artiklaan - kuten se varmasti mielellään tekee - ja antaa meille täysimääräisen vapauttamisen ennemmin tai myöhemmin.
Se, että täällä vaaditaan 150:tä grammaa, on - jos mikä - klassinen esimerkki siitä, että potku osuu omaan nilkkaan.
Haluaisin lopuksi vedota parlamentissa Postcommiin, Ison-Britannian postialan sääntelyelimeen. Teillä on tämän direktiivin myötä tilaisuus päättää yhden miehen sotanne Ison-Britannian postilaitosta ja kansaa vastaan. Machoimagonne, jonka olette selvästikin oppineet katsomalla liian monta World Wrestling Federationin ottelua, on tehnyt meihin kaikkiin vaikutuksen. Eurooppa on kuitenkin näyttänyt teille, miten voidaan säilyttää elinkelpoinen postilaitos, joka tarjoaa laadultaan erinomaista yleispalvelua kohtuuhintaan. Luoja paratkoon, Postcomm, riisukaa haarniskanne ja tulkaa järkiinne!

Sterckx (ELDR).
Haluaisin kiittää esittelijää, myös siksi, että hän viittasi Belgian puheenjohtajakauteen. Olen ylpeä siitä, että minun puolueeni jäsen, Rik Daems, onnistui tuolloin neuvottelijan kykyjensä ansiosta saamaan aikaan yhteisen kannan, mikä ei suinkaan ollut helppoa. Minusta kanta on hyvin tasapainoinen. Kollega Simpson viittasikin jo tähän. Ehkä on vielä ihmisiä, joiden mielestä postin on pysyttävä kansallisten viranomaisten monopolina; minä en heihin kuulu. Ehkä on ihmisiä, joiden mielestä julkisista palveluista ei saa sanoa mitään; minä en totisesti kuulu heihinkään. Yhteinen kanta sijoittuu välimaastoon. Siinä otetaan huomioon asiakkaiden, postia käyttävien ihmisten toiveet, ja minusta sen onkin oltava ensisijainen tehtävämme. Meidän on huolehdittava siitä, että postilaitokset pystyvät hoitamaan tehtävänsä ja niiden täytyy hoitaa se. Meillä on 15 jäsenvaltion sopimus, meillä on 15 postilaitoksen sopimus. Se on hyvin tärkeää. Se merkitsee, että voimme hyvin nopeasti alkaa ajanmukaistaa näitä palveluja ja että voimme huolehtia siitä, että tuloksena on todella hyviä yrityksiä, jos ne eivät ole sitä jo nyt. On olemassa myös ihmisiä, jotka haluavat edetä yhteistä kantaa nopeammin, ihmisiä, jotka haluavat edetä sitä hitaammin, jotka haluavat lisää grammoja, ja niin edelleen. Minusta se ei ole järkevää. Kollega Simpson sanoi tämän jo: jos irrotamme narun nyt, koko paketti hajoaa, ja silloin tulos on huono. Meidän on huolehdittava siitä, että niin ei pääse käymään. Ryhmämme aikoo siksi hyväksyä esittelijän kolme tarkistusta, mutta ei muita tarkistuksia.
Nykyinen ehdotus antaa postilaitoksille mahdollisuuden muuttua realistisessa ajassa, viimeistään vuonna 2009, nykyaikaisiksi yrityksiksi, joilla on selvästi määritellyt tehtävät, selvät laskelmat, yrityksiksi, jotka eivät ota ensisijaisesti huomioon itseään vaan asiakkaansa; samalla ehdotus antaa laitoksille yhteiskunnallisen tehtävän. Tehtävän harvaan asutuilla alueilla, vaikeapääsyisillä alueilla, tehtävän palvella yhteiskuntamme heikkoja - minusta nämä ovat olennaisen tärkeitä asioita. Me huolehdimme, että jokainen jäsenvaltio, jokainen postilaitos voi selviytyä tästä tehtävästä direktiivin perusteella. Arvoisa puhemies, luulen, että jos noudatamme esittelijän kantaa ja jos onnistumme - ja luulen, että onnistumme - saamaan myös neuvoston ja komission suostumuksen, olemme kaiken kaikkiaan toteuttaneet jotakin, joka on ollut vaivan arvoista ja josta voimme olla ylpeitä.

Flautre (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, postidirektiivin tarkistus ei ole mielestämme hyväksyttävä. Sitä ei voi hyväksyä Euroopan kansalaisten yleisen edun kannalta, ja äänestäminen sen puolesta olisi poliittisesti vastuuton teko. Miksi se olisi vastuutonta? Koska tiedämme kaikki minkälainen merkitys postilla on sosiaalisena yhteytenä kaupunkien epäsuotuisilla alueilla, maaseutualueilla tai syrjäisillä alueilla. Ja me tiedämme, ja ymmärrämme varsin hyvin kuin kuka tahansa pikkulapsi, että yksityisen palveluvalikoiman pienentäminen horjuttaa palvelun tarjoajien mahdollisuuksia pitää yllä tasapuolisia hintoja, jotka ovat yhteisvastuullisuuden perusta. Tällaisen yhteisvastuullisuuden myötä on myös mahdollista tehdä laatupalveluihin tarvittavia nykyaikaistamistoimia meidän kaikkien hyväksi. Aiommeko kohta sanoa veronmaksajille, että heidän pitää panna rahaa purkkiin yleispalvelujen rahoittamiseksi, kuten Alankomaissa on tapahtunut? Aiommeko tämän äänestyksen jälkeen osoittaa tukeamme suljetuille postitoimistoille ja irtisanotuille työntekijöille? Menemmekö muka osoittamaan mieltämme äänestettyämme tästä kannasta? Ei ole todellakaan puolustettavaa hyväksyä tänään yhteistä kantaa, joka muistuttaa vieläkin liiaksi siitä käytyä ensimmäistä käsittelyä. Tässä keskustelussa ei ole mitään uutta. En ole kuullut sanottavan, että postimerkkien hinnat ovat laskeneet Ruotsissa. En ole kuullut sanottavan, että palvelun tarjoajat olisivat korvanneet vanhojen palvelun tarjoajien menettämät työpaikat. En ole kuullut sanottavan, että uudet palvelun tarjoajat harkitsisivat yhtä ainoaa hintaa eurooppalaiselle postimerkille. Ei, tässä ei todellakaan ole mitään uutta. Odotamme edelleen komissiolta arvioita, joiden oli määrä olla valmiit vuonna 1997 ja joita on pyydetty esitettäväksi kahdessa parlamentin päätöslauselmassa ja Ferberin mietinnössä.
Kehotan parlamentin jäseniä...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Ainardi (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, kun postipalvelut avattiin kilpailulle avaaminen alkoi vuonna 1997 komissio teki vuonna 2000 uusia ehdotuksia, joiden tavoitteena oli aloittaa säännöstelystä luopuminen vuoden 2003 alusta ja palvelujen täydellinen vapauttaminen vuonna 2009.
Muistutan, että komissio ehdotti erityisesti paino- ja hintarajojen laskemista 350 grammasta 50 grammaan ja viisinkertaisesta perusmaksusta kaksi ja puolikertaiseen perusmaksuun, lisäarvoa tuovien kilpailulle avoimien erityispalvelujen luontia, lähtevän ulkomaanpostin ja suoramainonnan asteittaista vapauttamista sekä tarkkojen päivämäärien vahvistamista palvelujen täydelliselle vapauttamiselle.
Ensimmäisen käsittelyn aikana Euroopan parlamentti piti kiinni kannastaan torjumalla suurella enemmistöllä ehdotuksen komission näkemysten noudattamisesta. Parlamentti ehdotti, että paino- ja hintarajaa lasketaan vain 150 grammaan asti ja nelinkertaiseen perusmaksuun. Se torjui ajatuksen suoramainontaa koskevan ulkomaanpostin asteittaisesta vapauttamisesta. Se hylkäsi ehdotuksen erityispalveluista ja lopullisen vapauttamisvaiheen päivämäärästä, ja lopuksi se vaati kunnollista toteutettavuustutkimusta.
Sanoivatpa eräät kollegat mitä tahansa, neuvoston kanta poikkeaa huomattavasti Euroopan parlamentin enemmistön hyväksymästä kompromissista. Vaikka neuvostokin hylkää ehdotuksen erityispalvelujen luomisesta mistä olen iloinen se tuo uudelleen esiin komission alkuperäiset ehdotukset rajojen laskemisesta, ja vaikka se on pohtinut eri vaiheiden päivämäärien ilmoittamista, olen sitä mieltä, että neuvosto itse asiassa hyväksyy koko alan täydellisen vapauttamisen. Näin ollen minun on vaikea ymmärtää, miksi se, mitä pidimme aikaisemmin kielteisenä, onkin nyt jotakin myönteistä.
Neuvosto ja komissio eivät ole ottaneet parlamentin mielipidettä huomioon, vaan ne määräävät uudesta merkittävästä vaiheesta postialan vapauttamisen tiellä. Ferberin mietintö minäkin annan tunnustusta tälle työlle sellaisena kuin aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta on sen hyväksynyt, noudattaa kuitenkin neuvoston kantaa, tosin täydentämällä sitä muutamalla tarkistuksella, jotka minun mielestäni ovat varsin riittämättömät ja jotka epäilemättä eivät edellytä kompromissia.
Kuten parlamentin valiokunnan GUE-, Verts- ja EDD-ryhmän jäsenten vähemmistöön jääneessä mielipiteessä ilmaistaan, sosiaalisista, taloudellisista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevista seurauksista ei anneta minkäänlaista taetta. Langenin mietinnön hengen ja kirjaimen vastaisesti etukäteen toteutettavaa, vakavaa, avointa ja moniarvoista tutkimusta ei ole toteutettu.
Niinkin tärkeät kysymykset kuin uusien palvelun tarjoajien verkkojen käyttöehdot tai yleispalvelujen rahoitusehdot on jätetty hämärän peittoon. Nämä ehdotukset minusta on tärkeää sanoa tämä herättävät minussa, samoin kuin kollegassani Flautressa, suurta huolestuneisuutta, mikä liittyy vaikutuksiin, joita niillä on työoloihin, työllisyyteen ja kaikille kansalaisille tasa-arvoiseen saatavuuteen perustuvien palvelujen laatuun, toisin sanoen itse julkisten palvelujen tulevaisuuteen.
Ryhmäni vaatii myös neuvoston kannan hylkäämistä nimenhuutoäänestyksellä, ja lisäksi se aikoo ehdottaa täsmällistä tarkistusta, jossa vaaditaan arviointia.

Saint-Josse (EDD).
Hyvät kollegat, tällä viikolla ilmaisemme kantamme neuvoston ehdotuksesta jatkaa postialan vapauttamista niin, että monopoliasemaa heikennetään rajusti vuodesta 2003 lähtien.
Kuten ranskalaisten postivirkailijoiden vetoomuksessa muistutetaan, meistä on tärkeää täsmentää, että Ranskassa kirjemonopoli mahdollisti sellaisen laadukkaan julkisen palvelun perustamisen, joka sai osakseen kaikkien arvostuksen ja joka kattaa hyvin tiiviisti koko alueen 90 000 postinkantajallaan ja 17 000 toimistollaan, ja samalla palvelun tarjoamat hinnat ovat alhaisimpien joukossa hintojen tasauksen ansiosta. Kaikissa Euroopan maissa julkisiin postipalveluihin kohdistuu samat vapauttamisvaikutukset. Toimistoja suljetaan, ja Belgiassa niitä suljetaan ensi vuonna 400, Alankomaiden toimistoista suljetaan puolet kaikkiaan 1 600 toimistosta, Isossa-Britanniassa lakkautetaan 30 000 työpaikkaa, yksityishenkilöiden maksamia tariffeja nostetaan esimerkiksi Ruotsissa. Ranskassakin vapauttamisen vaikutukset tuntuvat pian, palvelujen laatu heikkenee, eikä puuttuvia työntekijöitä korvata uusilla. Viime kesänä suljettiin lukuisia postitoimistoja ja 4 000 yksityisoikeudellista sopimuspalkkaista henkilöä työskenteli postissa alhaisemmalla palkalla kuin jo toimivat sääntöjenmukaiset asiamiehet. On kaavailtu, että vuonna 2002 eläkkeelle jää 12 800 ihmistä, ja noin 2 000 asiamiestä pitäisi palkata, mikä tarkoittaa, että 10 000 työpaikkaa lakkautetaan.
Tämä aatteellinen päämäärä merkitsee, että sisämarkkinoita tulkitaan taloudellisesti lyhyellä aikavälillä. Esimerkit vaihtoehtoisten järjestelmien epäonnistumisesta moninkertaistuvat: laatu heikkenee, hinnat nousevat, ja palveluita jopa katoaa. Haitat käyttäjille ovat siis suuremmat kuin kuvittelette huomaavanne valtion monopolien kohdalla. Emme suostu siihen, että kansalaisten tasa-arvoon perustuvan sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuusmallin annetaan kadota, vaikka asioita voidaankin aina kehittää.
Kieltäydymme uhraamasta laadukasta palvelua yksinkertaisesti siksi, että markkinat halutaan avata pääomalle, josta emme muuten saa minkäänlaista varmuutta, että se on eurooppalaista alkuperää. Nyt on kiire toimia, ja olen iloinen kuullessani, että jotkut kollegat siellä täällä valmistautuvat olemaan piittaamatta korkealta annetuista määräyksistä tai että nämä määräykset saattavat jopa purkautua.
Hyvät kollegat, näin ollen meidän on äänestyksessämme torjuttava yhteinen kanta, mikä tarkoittaa yksille sitä, että heillä on rohkeutta pitää kiinni omista sitoumuksista, ja toisille rohkeutta kunnioittaa erilaisuutta ja mallia, jonka haluamme säilyttää tyydyttävien kokemusten perusteella.
Lopuksi on tarpeen esittää kaksi muistutusta niille, jotka selittävät ja pelkäävät, että siinä tapauksessa, että yhteinen kanta hylätään, komissio vetoaa 86 artiklaan, joka omituisesti antaa virkamiehille oikeuden säätää lakeja suoraan. Pystyykö komissio itse epäonnistuttuaan tuomaan ilmi muiden kykenemättömyyden? Toistuvista lupauksista huolimatta toteutettavuustutkimukset ovatkin epävirallisia, puolueellisia ja puutteellisia. EY:n tuomioistuinkin löytäisi tästä asiasta sanomista. Ja jos komissio päättäisi ottaa riskin, valmistelukunnan olisi määriteltävä Euroopan tavoitteet uudelleen täysin asiantuntevasti.
Näiden toteamusten vuoksi pyydämme teitä hylkäämään tämän direktiiviehdotuksen, joka kiihdyttäisi julkisten palvelujen huononemista.

Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, neuvoston viime lokakuun 5. päivänä saavuttama yhteinen kanta jäsenvaltioiden postipalvelujen avaamisesta kilpailulle on hyvä kompromissi esittelijän sanojen, kuten myös hallitusten ja Ranskan sosialistihallituksen mukaan, ja nämä tahot velvoittavat meitä kaikkia hyväksymään tämän kannan. Tämä teksti pohjautuu mielestämme joukkoon epäselvyyksiä, joiden takana saattaa piillä monia vaaroja.
Aivan ensimmäiseksi haluan sanoa, että asiasta vastaava Ranskan valtiosihteeri Piret vaatii, että alle 10 prosenttia postin liikevaihdosta avataan kilpailulle vuonna 2009, kun taas komission jäsen Bolkestein puolestaan arvioi osuudeksi 50 prosenttia Euroopan markkinoista vuodesta 2006 alkaen. Kuka on oikeassa? On toki totta, että ensin mainittu puhuu Ranskasta ja toinen koko unionista, mutta joka tapauksessa eron suuruus panee ajattelemaan, että jossakin kohdin on tullut väärinkäsityksiä tai jotakin on salailtu.
Toinen epäselvä asia on, että meille sanotaan, että uuden direktiivin avulla markkinat voidaan vapauttaa asteittain ja valvotusti. Jos me kuitenkin tutkimme ehdotettuja menettelyjä tarkemmin, meille voi herätä epäilys tämän valvonnan laadusta. Tammikuun 1. päivänä 2006 aloitettavasta välivaiheesta, jossa kilpailun ulkopuolelle jäävän postin painoa lasketaan 100 grammasta 50 grammaan, toisin sanoen puoleen, tulee itse asiassa automaattinen vaihe, josta on jo päätetty ennalta tämänpäiväisessä tekstissä ilman, että tämän vaikutusta on todella ja perusteellisesti arvioitu.
Kun tilanne on tämä vuodesta 2006 lähtien toteutettavaksi kaavaillun tulevaisuutta koskevan tutkimuksen kohdalla, vaarana on, että olennaiset päätökset on jo tehty, että niistä on jo keskusteltu selkämme takana ja että jälleen kerran olemme harhailleet sumussa tietämättä tarkkaan, millä hetkellä ja missä oloissa olemme ylittäneet tärkeimmät rajat. Siitä tulee jonkinlainen uusi esimerkki Monnet'n menetelmästä pienemmässä mittakaavassa.
Lopuksi haluan sanoa, että me kannattamme markkinoiden vapauttamista niin, että vapauttaminen kannustaisi postipalvelujen toimintaa, mutta emme halua heittää lasta pesuveden mukana. Emme halua ottaa sitä riskiä, että huonosti valvottu markkinoiden vapauttaminen tuhoaa yleispalvelut, mikä olisi vieläkin tuhoisampaa käyttäjille eritoten Ranskan kaltaisessa maassa, jossa suuret maaseutualueet saattaisivat joutua seuraamaan sivusta, miten heidän postipalvelunsa huononevat. Tästä syystä olemme sitä mieltä, että vuoden 2006 vaiheen ei pidä olla automaattinen, vaan sitä pitää edeltää kunnollinen ja erilainen toteutettavuustutkimus sekä selvitys niistä velvoitteista, joita julkisten palvelujen on määrättävä kaikille palvelun tarjoajille. Arvoisa puhemies, toivoisimme lisäksi sellaista toimea, että kaikki jokaisen jäsenvaltion toimivallasta riippuvaiset julkiset palvelut kokonaisuutena vapautettaisiin postipalvelun lopullisesta organisoinnista.

Lisi (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, meidän on syytä onnitella mietinnön esittelijää hänen tässä yhteydessä ja ennen kaikkea ensimmäisessä käsittelyssä tekemästään hienosta työstä, mutta yleisemmin ottaen meidän on syytä onnitella Euroopan unionin toimielimiä, jotka onnistuivat tässä tapauksessa tekemään hyvää työtä.
Kantamme olivat aluksi me kaikki muistamme tämän hyvin erilaiset ja joissakin tapauksissa jopa vastakkaiset, ja me parlamentti, neuvosto ja komissio onnistuimme saamaan aikaan kompromissin, jonka avulla kyetään mielestäni todellakin ottamaan huomioon kaikkein jyrkimmätkin vaatimukset, jollaisia jotkut kollegat ovat tänä iltana ilmaisseet, ja samalla otetaan huomioon eräs toinen ehdottoman tärkeä vaatimus, johon me yhdymme ja jota me kannatamme, toisin sanoen se, että julkiset palvelut vapautetaan kansalaisten ja kuluttajien suojelemiseksi, missä ei ole kyse tottumuksesta eikä uudesta kaiken vapauttamiseen pyrkivästä suuntauksesta.
Kun jotakin halutaan vapauttaa, näin tehdään siksi, että kuluttajalle ja käyttäjälle halutaan tarjota parempaa laatua, kun he käyttävät palveluja. On selvää, että on joitakin palveluja, joiden kohdalla on syytä olla erityisen tarkkaavainen, ja keskustelemamme ala on yksi niistä. Olemme olleet tässä asiassa tarkkaavaisia: vapauttamisessa on esimerkiksi noudatettu aikaisempaa enemmän asteittaisuutta, jatkotoimiin on ryhdytty, ja voimme sanoa, että olemme onnistuneet saamaan aikaan todella merkittävän ratkaisun. Olemme vakuuttuneita, että tämä asiakirja toivon mukaan toivomme, että sen kohdalla ei ole tarpeen ryhtyä minkäänlaiseen sovitteluun toimii selkeänä lainsäädännöllisenä kiinnekohtana, joka ei aiheuta minkäänlaisia epäselvyyksiä. Arvoisa komission jäsen, epäselvyyksille ei ole sijaa, ja jos sellainen teoriassa olisikin, itse sisältö on kuitenkin selkeä, ja sen osalta pyydämme komissiota tekemään työnsä ja odotamme sen tekevän niin. Yhtä lailla toivomme, että tätä suuntausta noudattaisivat myös muut pääosastot ja teidän kolleganne, erityisesti kilpailusta vastaavat kollegat, ja että tämänpäiväisen päätöksen perusteella he tutkisivat nyt myös selvittämättömiä kiistoja ja eräitä ongelmia, joita olemme vetäneet perässämme jo kauan. Tästä hetkestä lähtien kulkusuunta on selkeä: toivomme, että te noudatatte sitä riittävän tarkkaan ja aktiivisesti.

Mastorakis (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, esillä olevan yhteisen kannan johdannon ensimmäisessä kappaleessa todetaan useaan otteeseen, että yhteisön postipalvelupolitiikan päätavoitteena on sovittaa yhteen postipalvelumarkkinoiden vaiheittainen ja valvottu vapauttaminen sekä yleispalvelujen jatkuva turvaaminen. Kotimaassani on paljon pieniä saaria ja vuoristoalueita, ja näin ollen voin mielestäni perustellusti ja oikeutetusti kantaa huolta siitä, että postipalvelumarkkinoiden vapauttaminen saattaisi heikentää yleispalvelujen laatua.
Komission pyynnöstä laaditun asiaa koskevan tutkimuksen myönteisten tulosten olisi kuitenkin pitänyt hälventää näitä pelkoja. Haluaisimme tietää, onko näistä "hankalista maista" - kotimaani mukaan luettuna - saatu vastaavanlaisia myönteisiä tietoja? Tarpeellinen esikatsaus tilanteesta muutettiinkin yleiskatsaukseksi alan tulevaisuudennäkymistä. Siinä tarkastellaan kaavaillun postipalvelumarkkinoiden vapauttamisen alkuvaiheita, jotta mahdollistettaisiin seuraavien vaiheiden suunnittelu.
Alan kehitystä pitääkin tiiviisti seurata, onhan sitä perustamissopimuksen 80 artiklan mukaan ainakin tässä vaiheessa pidettävä välttämättömänä. Epäjohdonmukaisuuksien välttämiseksi on muistettava, että muutettavassa direktiivissä 97/67/EY taataan Euroopan kansalaisille ja yrityksille sekä jäsenvaltioissa että yhteisön tasolla korkealaatuiset ja tasa-arvoiset yleispalvelut.
Sitä paitsi on väärin, että tehdään kaikki mahdollinen, jotta yhdentymispolitiikka olisi jatkossakin tuloksellista, mutta toisaalta vaarannetaan jonkin kylän postitoimiston toiminta, vaikka se olisi kylän elämälle ensiarvoisen tärkeää.

Bordes (GUE/NGL).
Otsikon "Postipalvelujen vapauttamisen seuraavan vaiheen" alla neuvosto haluaa saada Euroopan parlamentin vahvistamaan direktiivin, joka johtaa entistä lähemmäksi julkisen postipalvelun hävittämistä. Jäsenvaltioiden ja Euroopan toimielinten harjoittama politiikka on taantumuksellista ja vahingollista sekä palvelujen käyttäjille ja työntekijöille alalla, jota uhkaa työpaikkojen lakkauttaminen.
Hylkäämme neuvoston hankkeen, koska se toimii sellaisten yksityisten ryhmien etujen ajajana, jotka jakavat keskenään postitoiminnan tuottoisat alat ja jättävät julkiselle alalle ne osat, joilla ei pystytä vastaamaan kunnolla yhteiskunnallisiin tarpeisiin. Hylkäämme myös kompromissitarkistukset, joiden tarkoituksena on lieventää tehopyhyyttä ja antautumista yksityisten etujen edessä.
Meistä on tärkeää vielä kerran vahvistaa, että postipalvelujen on pysyttävä julkisena palveluna, joka antaa kaikille mahdollisuuden sen käyttöön samoilla ehdoilla, olivatpa käyttäjät missä tahansa ja olipa heidän yhteiskunnallinen asemansa mikä tahansa.
Emme siis halua "kahden nopeuden" postia, emmekä yksityistä voittoa käyttäjien kustannuksella, vaan koko postipalvelujen vapauttaminen yksityisille palvelun tarjoajille on pysäytettävä.

Van Dam (EDD).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämä postiasia koskee pitkään käsiteltyä ja arkaluonteista aihetta. Monet pyrkivät saamaan markkinoille entistä vapaammat olot, toiset ovat kovasti pelänneet, että postilaitosten yhteiskunnallisten palvelujen tarjonta loppuu. Tämä vastakkainasettelu on ollut niin vahva, ettei ole onnistuttu saamaan aikaan molempien osapuolten hyväksymää kompromissia.
Postipalvelut, niin kuin muutkin palvelut, ovat syntyneet, koska ne vastaavat yhteiskunnalliseen tarpeeseen. Nämä tarpeet muuttuvat monenlaisen kehityksen, varsinkin tekniikan kehityksen myötä. Uusien viestintäpalvelujen syntyminen on merkinnyt perinteisille postilaitoksille rankkaa kilpailua. Tämän kehityksen seuraukset tuntuvat sekä yrityksissä kokonaisuudessaan että niiden henkilökunnassa. Tarkoitan, että sellaiset yritykset, joissa on terve annos yrittäjähenkeä, pystyvät selviytymään näistä iskuista. Tästä voi mainita esimerkkinä varsinkin postinkäsittelyn mekanisoitumisen ja automatisoitumisen. Postilaitosten henkilökunnalle asiat eivät ole näin helppoja. Kukaan ei voi kieltää, että nämä molemmat kehityskulut, kilpailu ja tekniikan muuttuminen, vaikuttavat työllisyyttä vähentävästi. Meidän on tunnustettava tämä tosiseikka. Asian ydinnäkökulma on kuitenkin: yhteiskunnan tarvitsemia palveluja on tuotettava.
Yhteinen kanta on minusta oikeansuuntainen sikäli, että markkinoiden tarvitsemia palveluja on edelleen tuotettava, myös niillä alueilla, joilla se ei ole aivan niin itsestään selvää. Meidän on yhä ymmärrettävä, että jäsenvaltioilla on vastuu tästä ja valta määritellä ne ehdot, joilla palveluja tuotetaan. Niin onkin hyvä. Tilanne on kuitenkin eri jäsenvaltioissa huomattavan erilainen. Jotta asianmukainen palvelutarjonta voitaisiin taata jokaisessa jäsenvaltiossa ja jokaisella alueella, on järkevää, että jäsenvaltiot soveltavat toimilupajärjestelmää, jossa on mahdollisuus arvioida yrityksiä myös suoritusten perusteella.
Nähtäväksi jää, pystytäänkö käsiteltävänä olevan yhteisen kannan avulla takaamaan tämä asianmukainen palvelutaso kaikilla alueilla. Se on selvitettävä perusteellisen ja laajan arvioinnin avulla. Tätä keskustelua on jatkettava myöhemmässä vaiheessa arvioinnin pohjalta.
Arvoisa puhemies, kaiken kaikkiaan olen sitä mieltä, että käsiteltävänä olevaa yhteistä kantaa sekä aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan siihen tekemiä tarkistuksia on pidettävä tasapainoisena postipalvelujen markkinoiden kehitystä koskevana kantana. Me alankomaalaiset annammekin sille tukemme.

Sudre (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, parlamentin suurimmat poliittiset ryhmät saivat aikaan kompromissin aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnassa neuvoston yhteisestä kannasta, joka koski postipalvelujen vapauttamista unionissa, ja haluan onnitella esittelijä Ferberiä tästä.
Posti tarjoaa yleishyödyllisiä palveluja, mutta se harjoittaa myös taloudellista toimintaa. Postipalvelujen toimintakyky edistää kansallisen talouden ja tiettyjen alojen, erityisesti pankki-, vakuutus- tai etämyyntialojen, toimintakykyä. Sitten kun me saamme yhteisen rahan avulla aikaan rahoituspalvelujen yhteismarkkinat, joiden avulla pyrimme tarjoamaan suotuisat puitteet sähköiselle kaupankäynnille Euroopassa, emme voi sulkea korviamme näiden alojen vaatimuksilta, jotka liittyvät palvelujen parantamiseen ja postipalvelujen kustannusten pienentämiseen. Tietty määrä kilpailua, johon yhdistetään korkeat palvelulaatuvaatimukset, edistää kustannusten avoimuutta ja parantaa kuluttajille tai käyttäjille suunnatun postipalvelutoiminnan kilpailukykyä avaamalla näille palveluille potentiaalisia markkinarakoja. Vastustan tästä huolimatta edelleen täydellistä vapauttamista kaikissa sen muodoissa, sillä yleistä taloudellista etua koskevilla palveluilla on suuri merkitys unionin taloudelliselle, sosiaaliselle ja alueelliselle yhteenkuuluvuudelle. Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustetaan periaate mahdollisuudesta käyttää kansallisten lainsäädäntöjen ja käytäntöjen mukaisia yleistä taloudellista etua koskevia palveluja. Postipalvelujen käyttömahdollisuuden painoarvo ei ole sama maassa, jossa on 17 000 postitoimistoa, ja maassa, jossa niitä on tuskin tuhat. On siis varmistettava, että palvelujen vapauttamisella kilpailulle ei ole kielteisiä vaikutuksia postipalvelujen käyttömahdollisuuteen kaikkein eristäytyneimmillä tai kaukaisimmilla alueilla.
Toisin sanoen minusta tuntuu, että postipalvelujen nykyaikaistaminen kilpailun toimiessa kannustimena on välttämätön toimi näiden palvelujen kehittämisen kannalta ja laajemmin ottaen yritystemme kilpailukyvyn kannalta. Palvelujen vapauttamisen on tästä huolimatta tapahduttava asteittain ja valvotusti, jotta yleisten postipalvelujen sopivuus, taloudellinen elinkelpoisuus ja käyttömahdollisuuden varmuus voidaan säilyttää koko unionin alueella. Minusta tarkastelemamme kompromissi sisältää molemmat tavoitteet, minkä vuoksi aion äänestää kompromissin puolesta huomenna.

Savary (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, meidän on tämän saavutetun yhteisen kannan johdosta oltava iloisia, että parlamentin ensimmäisessä demokraattisessa käsittelyssä saavutettiin se, mitä komissio ja neuvosto pitävät varmoina ehdotuksinaan, joista esimerkkeinä erityispalvelut, asteittainen vapauttaminen niin, että asiaa käsitellään uudelleen parlamentissa vuonna 2009, sekä suoramainonnan säilyttäminen julkisissa palveluissa. On kuitenkin todettava, että tämänpäiväisestä käsittelystä puuttuu kaksi asiaa, ja käsittelemme nyt yhtä niistä harvoista vapauttamiseen liittyvistä direktiiveistä, jossa näitä asioita ei täsmennetä.
Ensimmäinen on yleispalvelujen rahoittaminen. Siitä lähtien, kun yksinoikeudet ja varattavissa oleva alue nimittäin sortuvat ja jäävät väistämättä rajallisiksi, emme enää tiedä, miten yleisten postipalvelujen rahoittaminen varmistetaan. Tämä asia ei kuulu vähäpätöisten asioiden joukkoon.
Toinen asia koskee pääsyä verkkoihin. Tiedämmekö, ovatko Ranskan postilaitoksen verkot Saksan postilaitoksen ja suurten kilpailijoiden käytössä ja päinvastoin? Tämä on myös yksi niistä harvoista vapauttamista koskevista direktiiveistä, jossa näistä näkökohdista ei määrätä tarkkaan.
Haluaisin ilmaista olevani pahoillani, että komissio eikä loppujen lopuksi parlamenttikaan halunneet syventää näitä keskusteluja ja näitä kysymyksiä. Komissio sanoo meille toivovansa avoimuutta kaikilla aloilla, mutta se kieltäytyy kuitenkin tekemästä arviota siitä, mitä on tapahtunut erityisesti Ruotsissa ja Alankomaissa. Näissä maissa markkinoilla, joilla on valittu parhaat asiat päältä, keskimääräisen kuluttajan maksamat hinnat ovat nousseet. Komissio kieltää meiltä kustannuksiin liittyvän totuuden, ja tämä totuus on kuitenkin se, että palveluja ei tarjota samalla tavalla Kreikassa kuin Alankomaissa. Kaiken kaikkiaan olemme käyneet asiasta keskustelua epäedullisessa valossa, ja olemme toimineet ikään kuin sovittelu olisi huono asia. Olisimme mielestäni voineet saada tämän keskustelun päätökseen niin, että olisimme saavuttaneet nykyistä tasapainoisemman kannan.

Cocilovo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, yhteisestä kannasta haluan sanoa vain sen verran, että yhdyn kaikkeen siihen, mitä esittelijä Ferber on sanonut, ja lukuisat kollegatkin ottivat nämä samat asiat esille. Emme mielestäni ole tehneet ponnetonta kompromissia, joka on kaikkien mielestä epätyydyttävä, vaan pikemminkin olemme tehneet myönteisen kompromissin ennen kaikkea niiden varmojen asioiden vuoksi, joita sen avulla onnistutaan takaamaan. Saadaan varmuus siitä, että vapauttaminen tapahtuu asteittain ja vastuullisesti unohtamatta mitenkään yleispalvelujen tarpeellisuutta. Saadaan varmuus kiinnekohdasta myös tuotannon ja palvelujen uudelleen organisointiin tähtäävistä prosesseista, joiden tarkoituksena on ennen kaikkea taata kuluttajille laadukkaita palveluja yhä alhaisemmin hinnoin, jotka ovat kuitenkin kilpailukykyiset.
Olenkin sitä mieltä, että nykyinen ongelma liittyy siihen, että komission pitäisi välttää esittämästä kaukaa haettuja, tulkitsevia ja tilanteeseen sopivia näkemyksiä, jotka saattaisivat horjuttaa saavutettua tasapainoa ja ennen kaikkea rikkoa parlamentin päätöksenteko-oikeuksia. Tämä pätee erityisesti kilpailua koskevaan yhteisön säännöstöön ja komission yksiköihin, jotka valvovat sen noudattamista. Italian valtion ja Belgian postilaitoksen kohdalla aloitetuissa rikkomismenettelyissä ei ole ilmeisesti otettu huomioon, että ensisijaisesti noudatetaan erityissäännöstöä yleisen säännöstön sijasta, mutta ei ole myöskään otettu huomioon perussääntöä, jota tässä direktiivissä on selvennetty hyvin ja jolla torjutaan niin sanottujen erityispalvelujen tai lisäarvoa tuovien palvelujen mielivaltainen vapauttaminen. Näiden palvelujen kohdalla noudatetaan täysin samoja hinta- ja painoylärajoituksia kuin direktiivissä on ehdotettu. Tämä pätee kuitenkin myös komission suhtautumiseen päätteiden käytöstä, josta on puhuttu REIMS II -sopimuksessa.
Minusta vaikuttaa pikemminkin siltä, että komissio on myöhässä ehdotuksessaan verkkoon pääsyn sääntelystä vanhan direktiivin 11 artiklan mukaisesti. Ilman että ehdotetaan muutosta siihen tasapainoon, joka palvelun tarjoajien välillä on saavutettu molemminpuolisten sitoumusten ansiosta, tämä viivästys on korjattava antamalla yksityisille palvelun tarjoajille periaatteessa mahdollisuus hyötyä eduista siten, etteivät ne joudu huolehtimaan kustannusvelvoitteista.

Piecyk (PSE)
Arvoisa puhemies, posti ja postipalvelut eivät ole mikä tahansa tavara tai mikä tahansa palvelu, vaan hyvin hienosyinen asia, joka vaatii myös hienosyistä kohtelua. Minusta komissio ei ole ensimmäisellä kierroksella täyttänyt tätä vaatimusta; parlamentti on saattanut asian kuntoon, ja neuvoston yhteinen kanta on minusta hyvä kompromissi, jossa otetaan huomioon nämä asiat, nimittäin sekä kansalaisten etu että niiden ihmisten ja työntekijöiden etu, joita asia koskee.
Kun otetaan huomioon täällä ilmaistut epäilyt, meidän onkin sanottava selvästi, mistä tällä viikolla oikeastaan äänestetään! Jännittäväksi tämä käy vasta vuonna 2006! Silloin kysymme komissiolta, miten julkiset palvelut rahoitetaan. Mitään avointa sekkiä ei ole odotettavissa, vaan saamme nähtäväksemme selvityksen. Mitään automaattista mekanismia ei ole, vaan me haluamme tietää tarkkaan - ja tämä on ratkaisevaa - saavatko, niin kuin esimerkiksi kollega Mastorakis huomautti, maaseudulla saarilla asuvat ihmiset edelleen hyvää postipalvelua. Sen näemme vasta vuonna 2006. Kiitän esittelijä Markus Ferberiä, sillä minusta hän on jo vienyt parlamentin toiveet neuvostoon, niin että saamme luullakseni tällä viikolla selvän enemmistön hyvän kompromissin taakse.
Torres Marques (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, se kanta, jonka Euroopan parlamentti omaksui postipalvelujen avaamisesta kilpailulle annettavan direktiiviehdotuksen ensimmäisessä käsittelyssä, oli ratkaiseva. Itse asiassa neuvosto noudatti neljää viidestä ajamastamme perusperiaatteesta. Keskeisistä asioista puheen ollen menetimme tavoitteen määrätä tavallisen postin vähimmäispainon raja 150 gramman sijasta 100 grammaksi, mutta meidän ei pidä unohtaa, että komission ehdottama vähimmäisraja oli 50 grammaa.
Mikä tässä keskustelussa sitten on oleellista? Minun mielestäni se, että varmasti säilytämme postipalvelut yleisinä palveluina, joihin kaikilla Euroopan unionin kansalaisilla on oikeus riippumatta siitä, missä he asuvat. Oleellista on myös, että postipalvelut vastedeskin täyttävät sen korvaamattoman sosiaalisen tehtävän, joka niillä on tähänkin saakka ollut, vaikka postille suodaan mahdollisuus olla kilpailukykyinen ja tarjota yhä vain ajankohtaisempia palveluja. Mistä tässä sitten on kyse? Kyse on siitä tosiseikasta, että tämän vuoden loppuun mennessä päättyy tähän saakka sallittu postipalvelujen monopoli ja jollemme onnistu saamaan aikaan yhteistä kantaa neuvoston, parlamentin ja komission kesken, komissio voi vuonna 2003 toisen oikeusperustan turvin ryhtyä käsittelemään tätä ongelmaa sisämarkkinoiden kilpailuun liittyvänä tapauksena, mikä kuuluu tiukasti komission toimivaltaan.
Näissä oloissa tämä nyt keskusteltavana oleva ehdotus on siis kaikkein varmin. Paitsi että yhteinen kanta on järkevä ja sen ovat hyväksyneet valtioittemme posteista vastaavat yritykset, se myös jättää pois laskuista kaikki neuvoston ja parlamentin yhteispäätösmenettelystä riippuvat uudet liberalisoinnit. Siksi on mielestämme äänestettävä Ferberin mietinnön puolesta, ottaen huomioon liikenne- ja matkailuvaliokunnassa hyväksymämme tarkistukset.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, tästä aiheesta on keskusteltu vuosien kuluessa monessa yhteydessä, ja aihe on erittäin tärkeä, joten minusta on myönteistä, että monet puhujat ovat esittäneet siitä mielipiteensä.
Tiedän hyvin, että minun on turha korostaa postipalvelujen merkitystä Euroopan taloudelle ja sen kansalaisille. Haluaisin kuitenkin vahvistaa, että meidän on edistyttävä aloittamassamme sosiaalisessa uudistuksessa ja edettävä kohti postipalvelujen sisämarkkinoiden toteuttamista. Olen tyytyväinen siitä, että Euroopan parlamentissa ja neuvostossa käydyissä syvällisissä keskusteluissa on löydetty asianmukaisia ratkaisuja niihin keskeisiin haasteisiin, joista on keskusteltu laajalti. Olen kiitollinen Euroopan unionin toimielimille, että ne laativat yhdessä suuntaviivat, joilla tuetaan postialan jatkuvaa uudenaikaistamista säilyttämällä samalla yleispalvelun valtti. Haluaisin erityisesti ylistää esittelijä Ferberiä ja myös varjoesittelijä Simpsonia, jota kiitän erityisesti hänen minulle osoittamistaan ystävällisistä sanoista. Haluaisin kiittää sekä esittelijää että varjoesittelijää heidän tuestaan ja rakentavista asenteistaan, jotka ovat omalta osaltaan mahdollistaneet kaiken. Näin vaikean asiakokonaisuuden luotsaaminen on ollut haaste, josta he ovat suoriutuneet hyvin kollegojensa tukemina.
Neuvoston yhteisessä kannassa viitoitetaan tie postipalvelujen sisämarkkinoiden asteittaiselle ja valvotulle täytäntöönpanolle. Siinä annetaan kaikille markkinatoimijoille riittävästi valmistautumisaikaa ja taataan yleispalvelun säilyminen. Puheenjohtajavaltio Belgia - jäsen Sterckx viittasi siihen puheenjohtajavaltioon, jonka kansalainen hän on - on löytänyt hyvän kompromissin, jossa vastataan kolmeen haasteeseen: ensiksikin siinä sovitetaan jäsenvaltioiden näkemyserot yhteisen lähestymistavan alle, toiseksi siinä noudatetaan pääosin Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymää kantaa - jäsen Simpson luetteli viisi seikkaa, joista parlamentti hänen mukaansa saavutti neljä ja puoli - ja kolmanneksi sille saadaan asianosaisten laaja hyväksyntä, muun muassa 15 postitoiminnan harjoittajan yksimielinen tuki.
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti voi mielestäni todellakin olla ylpeä merkittävästä panoksestaan yhteiseen kantaan. Haluaisin mainita neljä seikkaa. Ensiksikin ehdotuksesta poistettiin erityispalvelujen määritelmä, kuten jäsen Simpson jo mainitsikin. Toiseksi aikataulua ja painorajoja muutettiin huomattavasti asteittaista ja valvottua lähestymistapaa koskevan vaatimuksen mukaisesti. Kolmanneksi poikkeukset ovat mahdollisia lähtevän ulkomaanpostin vapauttamisessa siltä osin kuin se on tarpeen yleispalvelun takaamiseksi.
Neljänneksi Euroopan parlamentti otetaan mukaan ennen tulevia ratkaisevia toimenpiteitä, joten se joko varmistaa sisämarkkinoiden loppuun saattamisen vuonna 2009 tai päättää mahdollisista muista toimenpiteistä perinpohjaisen tutkimuksen perusteella. Näyttäisi siis siltä, että parlamentilla on ollut merkittävä vaikutus yhteiseen kantaan, joten onnittelut tästä saavutuksesta ovat paikallaan.
Lisäksi esittelijä ja varjoesittelijä ovat pystyneet säilyttämään laajaa tukea saaneen kompromissin. He ovat onnistuneet vahvistamaan yhteistä kantaa uudistamalla sen seurantaa ja valvontaa koskevia säännöksiä, joilla varmistetaan, että asianosaiset pidetään ajan tasalla ja täysimääräisesti mukana prosessin ajan. Komissio tukee parlamentin jäsenten enemmistön vaatimia määräaikaisia kertomuksia direktiivin soveltamisesta. Arvostan todellakin heidän toivettaan pysyä tilanteen tasalla. Vastaava prosessi on ollut menestys muilla aloilla, esimerkiksi televiestintä- ja liikennealoilla, kuten jäsen Sterckx huomautti. Parlamentin vaatimus on paitsi oikeutettu myös hyödyllinen, koska sillä taataan, että myös seuraavassa yhteispäätösmenettelyssä voidaan saada asianosaisten laaja tuki näin tärkeälle yhteisön politiikalle.
Komissio niin ikään arvostaa parlamentin yhteisen kannan sanamuotoon tekemiä parannuksia. Tässä hengessä komissio voi hyväksyä - ja voin henkilökohtaisesti tukea niitä - kaikki toisessa käsittelyssä tehdyt kompromissitarkistukset, joilla yhteistä kantaa vahvistetaan entisestään. Tarkoitan tässä tarkistuksia 1, 2 ja 3.
Toisaalta - ja samassa hengessä - on tuskin yllätys, että komissio ei voi tukea muita tarkistuksia, jotka poikkeavat yhteisen kannan laajaa tukea saaneesta lähestymistavasta. Tarkoitan tässä muita yhteiseen kantaan ehdotettuja tarkistuksia.
Lopuksi sanoisin luonnoksesta lainsäädäntöpäätöslauselmaksi, jossa kehotetaan "komissiota ottamaan kaikki alan toimijat, joita asia koskee, sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston mahdollisimman tiiviisti mukaan direktiivin 7 artiklassa tarkoitetun tutkimuksen valmisteluun, toteuttamiseen ja seurantaan", että olen jo käsitellyt tätä kohtaa. Haluaisin vielä kerran todeta, että pyrin parhaani mukaan täyttämään Euroopan parlamentin toiveen sopivana ajankohtana käyttäen asianmukaisia keinoja ja noudattaen täysin komission ja parlamentin sopimuksia, jotka koskevat Euroopan parlamentin päätöslauselmien seurantamenettelyjä.
Haluaisin lopuksi vielä kiittää parlamenttia sen asennoitumisesta mietintöön. Odotettavissa oleva lopputulos on kaikkien mietinnön valmisteluun osallistuneiden ansiosta hyvä koko postimarkkinoiden kannalta, ja se antaa mielestäni lisäpontta muutaman päivän kuluttua pidettävälle Barcelonan huippukokoukselle, jossa tarkastellaan edistymistä kohti päämääräämme, jonka mukaan unionista tulee maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin talous vuoteen 2010 mennessä. Tämä mietintö osoittaa selkeästi ja käytännöllisesti, että unionin toimielimet pystyvät muuttamaan sitoumuksensa teoiksi.

Puhemies. -
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Paciottin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0054/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission päätökseksi Euroopan tietosuojavaltuutetun tehtävien hoitamista koskevasta ohjesäännöstä ja yleisistä ehdoista (KOM(2001) 411 - C5-0384/2001 - 2001/2150(ACI)).

Paciotti (PSE)
. (IT) Arvoisa puhemies, päätös, josta keskustelemme, on ainakin minä toivon näin viimeinen toimi, jota tarvitaan sellaisen Euroopan tietosuojavaltuutetun nimittämiseksi, joka varmistaa konkreettisesti Euroopan kansalaisten yksityisyyden suojelun myös yhteisön toimielinten ja elinten edessä. Amsterdamin sopimuksen 286 artiklassa määrätään, että tämän toteuttaminen aloitettaisiin vuonna 1999. Koska olemme myöhässä, meidän on nyt vältettävä viivyttelemästä enempää. Kaikeksi onneksi tiiviin yhteistyön ansiosta parlamentin ja neuvoston asetus N:o 45/2001 hyväksyttiin ensimmäisessä käsittelyssä. Tässä asetuksessa vahvistetut periaatteet ja säännöt siitä, miten yhteisöjen toimielinten ja elinten on suoritettava henkilötietojen käsittely, ovat samat kuin ne, joita jäsenvaltioita kehotetaan yhteisön antamissa direktiiveissä noudattamaan.
Asetuksessa perustetaan myös riippumaton valvontaelin, Euroopan tietosuojavaltuutettu, jota avustaa asetuksen soveltamisesta vastaava apulaistietosuojavaltuutettu. Asetuksessa vahvistetaan tietosuojavaltuutetun tehtävät ja toimet tutkimus, neuvonta, sääntely, ristiriitatilanteiden selvittäminen sekä nimitysmenettelyt. Määrittelemättä on jäänyt ainoastaan kaksi kohtaa, joista asetuksessa ei ole säädetty: tietosuojavaltuutetun ja apulaistietosuojavaltuutetun palkka ja toimipaikka.
Tietosuojavaltuutetun palkan osalta on tarpeen taata hänelle asema, joka vastaa hänen tehtäväänsä yhteisön toimielinten ja elinten valvojana sekä hänen toimivaltuuksiaan ja riippumattomuuttaan. Näin ollen ehdotetaan mielestäni aivan perustellusti, että Euroopan tietosuojavaltuutetun palkka olisi sama kuin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomareilla. Apulaistietosuojavaltuutetulle, joka nimitetään samanlaisen menettelyn mukaisesti ja yhtä pitkäksi ajaksi kuin tietosuojavaltuutettukin ja jonka tehtävänä on toimia tietosuojavaltuutetun sijaisena poissaolotapauksissa, ehdotetaan, että apulaistietosuojavaltuutetulla olisi tuomioistuimen kirjaajaan rinnastettava asema.
Toimipaikasta on todettu, että koska suurin osa yksiköistä, jotka vastaavat yhteisön toimielinten ja elinten harjoittamasta henkilötietojen käsittelystä, sijaitsee Brysselissä, on perusteltua ehdottaa tietosuojavaltuutetun toimipaikaksi Brysseliä.
Valiokunnassa käydyn keskustelun tuloksena hyväksyttiin muutamia tarkistuksia, joita ei voi mielestäni tukea, kuten esimerkiksi ne, joissa viitataan kokonaisrahoitukseen liittyviin epäilyihin, jotka kuitenkin poistuivat talousarvion hyväksymisen yhteydessä. Muissa tarkistuksissa muistutetaan sen sijaan toisen merkittävän asetuksen N:o 1049/2001 hyväksymisestä, ja tämä asetus koskee yleisön oikeutta tutustua Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjoihin.
Näitä tarkistuksia voi mielestäni tukea siltä osin kuin niissä esitetään johdanto-osan kappaleita eikä uusia määräyksiä, joita ei voitaisi hyväksyä oikeusperustan puuttuessa. Se, että nämä kaksi merkittävää asetusta hyväksytään saman vuoden aikana, osoittaa, että Euroopassa ihmisten henkilötietojen suojelukulttuuri ja julkisen toiminnan avoimuuden kulttuuri kehittyvät käsi kädessä eivätkä toisistaan erillään. Molemmilla kuitenkin vastustetaan autoritaarista ja byrokraattista kulttuuria, jossa yhtäältä ei kunnioiteta yksittäisten kansalaisten yksityisyyttä ja jossa toisaalta halutaan itsepintaisesti säilyttää julkisten elinten hallinnollinen toiminta salaisena.
Uskon, että tämän päätöksen hyväksymisellä on ratkaiseva merkitys suojelujärjestelmälle, joka koskee Euroopan kansalaisten perusoikeutta henkilötietojen yksityisyyteen, ja tämä oikeus vahvistetaan tänään Euroopan unionin perusoikeuskirjan 8 artiklan nojalla.

Buitenweg (Verts/ALE)
Olemme nyt vähän oudossa tilanteessa. Virallisesti arvioimme täällä Euroopan tietosuojavaltuutetun ohjesääntöä, ja siitä on yhtä ja toista sanottavaa, ja kyllä minä sanonkin. Monet meistä haluaisivat kuitenkin oikeastaan keskustella valtuutetun tehtävien sisällöstä ja työtavoista, mutta niitä koskeva päätös on, kuten sanottu, jo tehty, ja pelkäänpä, että emme olleet silloin yhdessä tarpeeksi valppaita. Nyt meillä on toimielin, joka antaa työtä 15 ihmiselle ja jota avustaa vielä lisäksi 20 henkilöä, jotka ovat työssä muissa toimielimissä. Ja tässä on kysymys toimielimestä, joka valvoo ainoastaan niitä Euroopan unionin tietoja, jotka liittyvät ensimmäiseen pilariin. Sillä juuri ne arkaluonteiset aihealueet, joilla olisi odotettavissa paljon työtä, kuten Europol ja Schengen, eivät kuulu valtuutetun tehtäväalueeseen. Ihmettelenpä todella, mitä kaikki ne yhteensä 35 ihmistä tekevät kaiket päivät, edistääkö tämä byrokraattityöpaikkojen luominen muka läpinäkyvyyttä ja avoimuutta kansalaisiin päin ja kuinka yhteistyö oikeusasiamiehen kanssa mahtaa onnistua. Minusta on olemassa todellinen vaara, että oikeusasiamiehen ja tämän valtuutetun välille syntyy jonkinlaista kilpailua, koska tehtävät ovat päällekkäisiä. Mitä lisähyötyä saadaan siitä, että perustetaan verorahoilla uusi erillinen toimielin, jonka tehtäväalue on näin rajallinen? Mutta kuten sanottu: tänään voimme keskustella vain valtuutetun ohjesäännöstä ja apulaisesta, ja siitäkin herää paljon kysymyksiä. Minusta on vielä ymmärrettävää, että valtuutettu saa saman aseman kuin oikeusasiamies, mutta minusta on rahanahneutta ja oikeastaan mahdotonta hyväksyä, että apulaisellekin annetaan sama asema. Apulaisen paikka on normaalisti henkilöstötaulukossa. Komissio on koko ajan korostanut rinnastusta oikeusasiamieheen. Oikeusasiamiehellä ei kuitenkaan ole apulaista eikä hänen alaisenaan ole muitakaan virkamiehiä, jotka saisivat yhtä hyvää palkkaa kuin valtuutetun apulainen. Vaikka oikeusasiamiehen ja valtuutetun on tietenkin oltava näin ollen riippumattomia, tavallisten virkojen on kuuluttava normaalisti budjettiviranomaisten vastuualueeseen eikä niistä pidä säätää ohjesäännössä. Toivonkin, että pystymme säätämään ainakin tästä oikealla tavalla.

Harbour (PPE-DE)
. (EN) Voin vain tukea kollegani Buitenwegin sanoja oikeudellisten asioiden valiokunnan puolesta. Minun on sanottava, että on melkoinen pettymys, että kahden valiokunnan lausunnot on suurelta osin sivuutettu kansalaisvapauksien valiokunnassa. Meidän on sanottava täällä ja nyt, että pelkästään se seikka, että hyväksymme selkeästi tietosuojan periaatteet ja että haluamme edistyä ja että meidän on edistyttävä nopeasti, ei vapauta meitä siitä velvollisuudesta, että tutkimme ehdotuksen asianmukaisesti. Tuen yleensä komission jäsen Bolkesteinin työtä, kuten hän tietää, mutta tässä tapauksessa komissio ei mielestäni ole millään tavoin perustellut meille tähän toimeen ehdotetun henkilöstön palkkaa ja asemaa. Olen siis paljolti samaa mieltä jäsen Buitenwegin kanssa.
Jos ehdotus menee läpi tällaisena, nimitämme kyseistä tehtävää hoitamaan henkilön, jolla on selvästi ylempi palkkaluokka ja suurempi palkka kuin Alicantessa sijaitsevan tavaramerkkisuojaviraston - joka on tärkeä itsenäinen elin - kaltaista merkittävää yhteisön toimielintä johtavalla henkilöllä. Kuten jäsen Buitenweg sanoi, emme vielä tiedä, kuinka paljon henkilöstöä prosessiin tarvitaan. Pyysin komissiolta tarkempia tietoja tietosuojavaltuutetun perustamisesta, organisaatiosta sekä erityisesti apulaistietosuojavaltuutetun tehtävistä ja roolista. Komissio kuitenkin ehdottaa, että meidän olisi nimitettävä apulaistietosuojavaltuutettu sellaisen henkilön perusteella, joka johtaa tuhatta työntekijää Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa - tässähän ei ole mitään mieltä.
Minun on aivan suoraan sanottava komission jäsen Bolkesteinille, jos tämä menee läpi huomenna - ja toivon, että meillä on tilaisuus keskustella asiasta lähemmin ja käsitellä joitakin tarkistuksia, jotka hyväksytte - että olemme tulleet mukaan prosessin loppuvaiheessa, joten meidän muutoksia haluavien on ollut erittäin vaikea esittää hyväksyttäviä tarkistuksia. Jos tämä menee läpi, olette päässyt varsin helpolla, ja toivon teiltä takeita siitä, että perustelette asianmukaisesti palkkaluokan ja aseman, ja lisäksi seuraamme jokaista siirtoanne tietosuojavaltuutetun perustamisessa, jotta se varmasti tapahtuu oikein.

Kirkhope (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, sanoisin aivan ensiksi, että suhtaudun erittäin myötätuntoisesti jäsen Harbourin äskeisiin huomioihin. Hän oli erittäin suorasanainen, ja olen varma, että komission jäsen Bolkestein kuunteli häntä tarkkaavaisena.
Lähestyn kuitenkin asiaa hieman eri suunnasta. Tietosuojavaltuutetun asema on erittäin tärkeä. Perusoikeuskirjassa, jota olin mukana laatimassa, todetaan, että jokaisella on oikeus henkilötietojensa suojaan, ja Amsterdamin sopimuksessa vaadittiin riippumattoman valvontaelimen perustamista 1. tammikuuta 1999 mennessä. Määräaika on mennyt umpeen kauan sitten, joten ensisijaisena tavoitteenamme on tietosuojavaltuutetun perustaminen mahdollisimman pian. Asian kiireellisyyttä ei saisi käyttää tekosyynä sille, että viemme sen läpi hosuen ilman kunnollista keskustelua. Sekä tietosuojavaltuutetun että apulaistietosuojavaltuutetun palkka onkin herättänyt paljon keskustelua valiokunnissamme.
Monet ihmiset, minä mukaan lukien, olivat tyytymättömiä tietosuojavaltuutetun kohtuuttoman suureen palkkaan, joka on toki verrattavissa oikeusasiamiehen palkkaan. Rinnastan kuitenkin tämän keskustelun sellaiseen keskusteluun, joka voitaisiin käydä kansallisessa parlamentissa, jossa suoraan sanottuna kysymys on niin ensiarvoinen tämän viran perustamiselle, ettei sitä ehkä pitäisi käsitellä tässä täysistunnossa vaan jossakin muualla. Emme ole niin joustavia kuin haluaisimme olla. Useimmat virkaan liittyvät asiat on jo vahvistettu neuvoston asetuksessa (EY) N:o 45/2001 ja julkaistu virallisessa lehdessä. Tiedän, että myös sihteeristö on todennut useat tarkistukset epäasianmukaisiksi erinäisistä syistä, mikä on herättänyt huolta kollegojen keskuudessa. Myös sisäpolitiikat ovat olleet esillä keskustelussa.
On valitettavaa, ettei kaikille pilareille ole yhtä ainoaa tietosuojavälinettä. Toivon Euroopan unionin tulevaisuutta käsittelevän valiokunnan jäsenenä, että - voisin jopa ennustaa tämän - työmme loppuvaiheessa todetaan erittäin selkeästi, että tulevaisuudessa on syytä kehittää yksityisten kansalaisten suojelua ja heidän etujaan niin oikeusasiamiehen työn kannalta - arvostan ja kunnioitan häntä suuresti - kuin myös tietosuojakysymysten yhteydessä. Toivonkin, että päätimmepä sitten mitä tahansa - ja toivon todella, että päätämme hyväksyä tämän viran tämän viikon äänestyksessä - palaamme vielä asiaan ja että tarkastelemme sopivana ajankohtana, kenties seuraavaa perussopimusta koskevassa keskustelussa tai ennen sitä, miten voimme vahvistaa kansalaisten asemaa ja varmistaa heidän tasapainoiset suhteensa unionin toimielimiin.

Ceyhun (PSE)
Arvoisa puhemies, juuri sisäpoliitikkona totean, että vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen luomisessa Euroopan tietosuojavaltuutetulla on hyvin, hyvin tärkeä rooli. Hän luo sen luottamuksen, jota kansalaiset tuntevat Euroopan unionin toimielimiä kohtaan. Hänen on työskenneltävä siellä, missä suurin osa toimielimistä vakituisesti sijaitsee, nimittäin Brysselissä - tämä on minun kantani tähän kysymykseen. Jos hän työskentelee toisella paikkakunnalla, syntyy sellainen vaikutelma, että hänellä on vain toissijainen merkitys. Jos kansalaiset saavat sellaisen vaikutelman, että tietosuojavaltuutettu on vain hampaaton tiikeri, he eivät luota Euroopan unioniin. Jos he eivät luota omien tietojensa suojaan, sisäpolitiikkamme ei koskaan saavuta kansalaisten hyväksyntää, jota se tarvitsee vapauden, turvallisuuden ja oikeuden kasvattamiseen. Se on kuitenkin meidän tavoitteemme.
Haluamme sisäpolitiikkaan eurooppalaista lisäarvoa, joka voidaan saavuttaa vain, jos kansalaiset antavat meille luottamuksensa. Siksi meidän ja etenkin komission on näytettävä heille, että otamme tietosuojan vakavasti eikä se ole keskiössä vain symbolisesti.

Thors (ELDR).
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen. Päivän keskustelu koskee itse asiassa avoimuuden ja sulkeutuneisuuden välistä taistelua. Olemme hämmästyneitä, kuinka paljon resursseja tälle alueelle esitetään verrattuna siihen, kuinka paljon komissio on panostanut avoimuusasetuksen toteuttamiseen. Tässä oleva epätasapaino hämmästyttää meitä.
Tietenkin myös komission käytännön tulkinnat avoimuusasetuksesta hämmästyttävät meitä. Parlamentti ja komissiohan ovat eri mieltä Bavarian Lager -tapauksesta ja siitä, kuinka komissio on sen yhteydessä tulkinnut tietosuojan käsitettä. Tästä syystä tämä kysymys on niin vaikea. Olen myös Pohjoismaan kansalaisena erittäin pettynyt siihen, ettei komissio koskaan viittaa Ruotsin aloitteesta direktiiviin 95/46/EY hyväksyttyyn lisäykseen, jossa sanotaan, että julkisuus on aina otettava huomioon henkilötietoja käytettäessä.
Haluan sanoa myös joillekin osallistuville jäsenille, että Ruotsissa on tahoja, joiden mukaan henkilötietolaki on kumottava. Minulla itselläni on kuitenkin sellaisia kokemuksia, etten ole saanut komissiosta tietoja nimenomaan henkilötietolain nojalla, silloin kun olen halunnut tietää, kuka on tehnyt maastani valituksen komissioon.
Haluan myös lainata oikeudellisen neuvonantajamme sanoja siitä, miksi emme voi verkossa julkistaa tietoja avustajaluettelosta, oikeudellisista neuvonantajista ja oikeusvaliokunnasta. Perustelut olivat seuraavat:
(Puhuja jatkaa ranskaksi.)
On olemassa asetus nro 45/2001, joka liittyy henkilökohtaisten tietojen suojaan. Epäilemättä Euroopan tietosuojavaltuutettu, jolla on jopa suuremmat toimivaltuudet kuin Euroopan unionin oikeusasiamiehellä, voi viedä asian oikeuteen.
(Puhuja jatkaa ruotsiksi.)
Nämä ovat tosiseikkoja. Toivon, että me voimme tukea avoimuutta ja että me parlamentissa saamme kuulla henkilöitä, joita ehdotetaan virkaan.

Von Boetticher (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, sanon heti alkuun: en ole mikään suuri valtuutettujen ystävä. Olen edelleen sitä mieltä, että meidän vaaleilla valittujen parlamentin jäsenten pitäisi olla Euroopan väestön ensimmäisiä valtuutettuja. Miksi me tarvitsemme tietosuojavaltuutettua? Arvoisa kollegani Timothy Kirkhope perusteli tätä perusoikeuskirjalla ja tietosuojan merkityksellä siinä. En usko, että nämä perustelut ovat pitäviä, sillä silloin tarvitsisimme pikapuoliin myös perhevaltuutetun, naisvaltuutetun ja lapsivaltuutetun. Myös kaikilla näillä ryhmillä on tärkeä asema perusoikeuskirjassa.
Siinä liittotasavallan osavaltiossa, josta minä tulen, Schleswig-Holsteinissa, olemme kehittäneet suoranaisen hirviön, sillä meillä on jopa polkupyörävaltuutettu! Mutta ken uskoo, että pyöräilijät olisivat siitä syystä paremmassa asemassa myös talousarvion suunnittelussa, on hakoteillä, niin kuin niin kauniisti sanotaan. Ei, tietosuoja on tosiaan tärkeää. Ja meidän kohdallamme syynä on se, että valvonta - myös komission valvonta ja erityisesti sen valvominen, mitä komissiossa tapahtuu - on vaikeaa meille parlamentin jäsenille, ja siksi me tarvitsemme tietenkin tähän apulaista. Toimipaikan on ilman muuta oltava Brysselissä, niin kuin kollega Ceyhun jo aivan oikein sanoi, nimittäin siellä, missä valvontatyökin on tehtävä.
Siirtykäämme palkkaan. En voi lainkaan ymmärtää, että valtuutettu, jonka on nyt tarkoitus valvoa näitä tietoja, oli hänen asemansa miten tärkeä tahansa, saisi samanlaista palkkaa kuin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomari. En tajua ollenkaan, miksi niin pitäisi olla. Yhteisöjen tuomioistuimen tuomarin asema on selvästi korkeampi ja tärkeämpi. Ovathan tuomarit sentään meidän perussopimustemme vaalijoita. Miksi meidän pitäisi maksaa tietosuojavaltuutetulle yhtä paljon kuin yhteisöjen tuomioistuimen tuomarille? Minusta arviointiperusteet ovat vuosien kuluessa hiukan vääristyneet, ja ne on taas oikaistava. Siksi olisikin ajateltava pikemminkin niin, että oikeusasiamies pitäisi palauttaa oikeaan palkkatasoon eikä ylimitoittaa hänen vuokseen toista asemaa. Tässä asiassa pyydän hiukan enemmän todellisuudentajua.

Cashman (PSE).
Arvoisa puhemies, komissio on todennut, että oikeus tutustua asiakirjoihin ja oikeus yksityisyyteen ovat perusteltuja oikeuksia ja että kun on kyse kummastakin, niiden välille on löydettävä tasapaino. Kuitenkin ajatus siitä, että ne on tasapainotettava tapauskohtaisesti aina, kun mainitaan jokin nimi, vääristää sekä julkisen sektorin avoimuutta että oikeutta yksityisyyteen. Avoimuusperiaate, jonka mukaan julkisten elinten olisi tehtävä päätöksiä mahdollisimman avoimesti, on nyt määritelty asetuksessa, joka koskee asiakirjojen saamista yleisön tutustuttavaksi. Asetuksessa säädetään asiaa koskevista poikkeuksista. Poikkeuksen taustalla on, että julkinen elin voi julkisia tehtäviä hoitaessaan saada haltuunsa tietoja yksityishenkilöiden yksityis- ja perhe-elämästä. EY:n perustamissopimuksen 286 artiklassa tai tietosuojadirektiivissä ei kuitenkaan ole mitään sellaista, jonka perusteella tietosuojamääräyksiä olisi sovellettava julkishallintojen luottamuksellisuutta koskevana yleisenä periaatteena, jolloin julkinen tasapainottelu on tarpeen aina, kun asiakirjassa mainitaan jokin nimi. Tulkinnan vieminen liiallisuuksiin haittaisi paitsi yleisön oikeutta tutustua asiakirjoihin myös tietosuojan todellista tarkoitusta ja tietosuojavaltuutetun tehtävien hoitamista.

Cederschiöld (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minusta on myönteinen asia, että unioni aikoo suunnitella omaa tietosuojan tarkistustaan. Jos lainsäädännön laatimista ja soveltamista ei valvota tehokkaasti ja riippumattomasti, vaarana on se, että supistetaan perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa olevia kansalaisten ihmisoikeuksia - oikeutta perhe-elämään ja yksityiselämään sekä henkilötietojen suojaan.
Yhä useammilla ihmisillä on yhä enemmän arkaluonteisia henkilötietoja. Tällaisten tietojen määrä tulee kasvamaan, varsinkin silloin, kun Schengenin sopimus on täysin integroitu yhteisön lainsäädäntöön. Pitkällä aikavälillä on odotettavissa myös enemmän muita arkaluonteisia tietoja.
Mielenkiintoista on, että se maa, joka ensimmäisenä otti käyttöön tehokkaan tietosuojan, on sama maa, jolla on pisimmälle menevät säännöt avoimuudesta.
Jotta voisimme ottaa käyttöön vahvat ja yleiset avoimuusperiaatteet, on ymmärrettävä, että on oltava vahva molemmissa. Nämä oikeudet tasapainottavat toisiaan. Avoimuuslainsäädännön perusta on valmis. Sitä on myös kunnioitettava ja muotoiltava aiotulla tavalla eikä sitä saa supistaa muilla menetelmillä.
Tietosuojan tarkistamisella unioni osoittaa samalla, että unioni on tosissaan taatessaan kansalaisille heidän perusoikeutensa. Oikeus saada asiakirjoja ja tietoa sekä perusoikeuksien suojelu ovat molemmat lainmukaisia oikeuksia. Kumpikaan ei ole toisen yläpuolella. Ne tasapainottavat toisiaan myös perusoikeuskirjassa, jota parlamentti tukee. Tämän kannanoton on myös näyttävä tietosuojavaltuutetun statuksessa.

Coelho (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, on syytä korostaa, että henkilötietojen suojaaminen on keskeistä, kun halutaan varmistaa, että jokainen yksilö voi kokea perusoikeuksiaan ja -vapauksiaan ja etenkin oikeuttaan yksityisyyteen kunnioitettavan koko Euroopan yhteisössä.
Kuten on jo sanottu, tällä ehdotuksella pyritään vastaamaan kahteen keskeiseen seikkaan: tästä tietosuojasta vastaavan Euroopan unionin viranomaisen työskentelyolosuhteisiin, jotka jäivät ratkaisematta asetuksessa 45/2001, toisin sanoen tämän Euroopan unionin viranomaisen ja häntä avustavan viranomaisen palkkaa koskevaan kysymykseen sekä heidän sijoitustaan koskevaan kysymykseen. Sijoitusta koskevasta kysymyksestä olen samaa mieltä niiden kanssa, jotka sanovat, että muu vaihtoehto kuin Bryssel ei ole järkevä, syistä, jotka täällä jo sanottiin ja joita en käy toistamaan. Sitä paitsi on vielä joitakin kysymyksiä, jotka kenties kyseisen asetuksen kovin teknisen ja käsitteellisen luonteen vuoksi ovat yhä avoinna ja joihin pitäisi vastata. Niihin pitäisi sisällyttää esimerkiksi säädökset, jotka koskevat oikeudenkäyntejä ja sitä tapaa, jolla tämän viranomaisen tulisi harjoittaa tutkintavaltuuksiaan.
Toisaalta on valitettavaa, että ei ole olemassa mitään välinettä kaikkiin yhteisön pilareihin soveltuvasta tietosuojasta. Tämän viranomaisen tehtävät tulevat rajoittumaan ensimmäiseen pilariin, ja tällä hetkellä niiden ulkopuolelle jäävät EUROPOL ja Schengen - tarkoitus on säätää niitäkin koskevat tietosuojavälineet - joille on vuonna 2000 perustettu yhteinen sihteeristö. Tämä merkitsee, että tämän Euroopan unionin viranomaisen toimivallan piiriin joutuu vain hyvin vähän luonteeltaan arkaluonteisimpia tietoja, mikä tekeekin oikeutetuksi niiden kritiikin, jotka sanovat, että palkkapuitteet ovat luultavasti liian suuret niin kapea-alaisten tehtävien puitteita ajatelleen.
Toivon vilpittömästi, että lähitulevaisuudessa tämän viranomaisen nykyinen rakenne ja organisaatio voidaan hyväksyä tavalla, jolla yhden ainoan Euroopan unionin viranomaisen vastuunalaisuuteen yhdistetään myös ne tietosuojan valvontaviranomaiset, jotka toimivat Euroopan unionista tehdyn sopimuksen V ja VI osastojen nojalla perustetuissa Euroopan yhteisöjen elimissä, jotta vältyttäisiin kaksinkertaistamasta turhaan tehtävien ja rahavarojen määrää. Samalla olisi viisasta välttää vaara Euroopan oikeusasiamiehen ja tämän uuden Euroopan unionin viranomaisen eräiden tehtävien mahdollisesta kaksinkertaistamisesta, jotta yhteisön rahavaroja käytettäisiin parhaalla mahdollisella tavalla.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, päätösehdotuksen tavoitteena on varmistaa Amsterdamin sopimuksen 286 artiklan ja yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä annetun, yhteispäätösmenettelyssä 18. joulukuuta 2000 hyväksytyn asetuksen (EY) N:o 45/2001 täysimääräinen täytäntöönpano. Ennen kuin jatkan, haluaisin painottaa, että parlamentti hyväksyi nyt käsittelemämme asetuksen yhteispäätösmenettelyssä yhdessä ainoassa käsittelyssä, joten parlamentin jäsenten on nyt hieman myöhäistä valittaa asetuksen sisällöstä, kuten siitä kohdasta, jonka mukaan tällä alalla olisi oltava apulaistietosuojavaltuutettu. On hieman myöhäistä valittaa siitä, mutta käsittelemme tänään muita kysymyksiä, joten haluaisin jatkaa puheenvuoroani sanomalla, että kyse on tietosuojan asemasta suhteessa avointa hallintoa koskevaan kansalaisten oikeuteen.
Jotkut tänään puhuneet jäsenet ovat pelänneet, että aloite saattaa estää tai jopa mitätöidä merkittävän edistymisemme yhteisön hallinnon mahdollisimman suuressa avoimuudessa. Minun on vakuutettava kyseisille jäsenille, että avoimuuden periaatetta ja erityisesti periaatetta yleisön oikeudesta tutustua asiakirjoihin, sellaisina kuin ne vahvistetaan Amsterdamin sopimuksessa, asetuksessa (EY) N:o 1049/2001 ja perusoikeuskirjassa, sovelletaan yhteisön toimielimiin ja elimiin ja erityisesti Euroopan tietosuojavaltuutettuun.
Toisaalta kummallakaan periaatteella - yhtäältä tietosuojalla ja toisaalta yleisön oikeudella tutustua asiakirjoihin - ei ole ehdotonta voimaa, eikä kumpikaan mene toisen edelle. Ihmisoikeussopimuksessa, sellaisena kuin sitä on tulkittu Strasbourgin tuomioistuinten oikeuskäytännössä, ja perusoikeuskirjassa edellytetään, että erityistapauksissa niiden välille olisi löydettävä tasapaino, jotta asiaan liittyvät erilaiset edut voitaisiin sovittaa yhteen. Jos tätä yritetään muuttaa tulkitsemalla keinotekoisen suppeasti tietosuojaa koskevien perusoikeuksien soveltamisalaa tai epäämällä uuden elimen edustajilta näiden riippumattomuuden edellyttämä institutionaalinen asema, liikutaan vaarallisilla vesillä. Strasbourgissa toimivalla Euroopan ihmisoikeustuomioistuimella on yksityis- ja perhe-elämän suojelun soveltamisalan tulkintaa koskevaa vakiintunutta oikeuskäytäntöä, jota tällä päätöksellä ei voida eikä saa kyseenalaistaa.
Tämän oikeuskäytännön mukaisesti yksityishenkilöiden - niin työntekijöiden kuin työnantajienkin - työelämä kuuluu tietosuojan soveltamisalaan. Tarkistus 1 johtaisi epäselvyyteen, jota ei voida hyväksyä. Euroopan tietosuojavaltuutetun ja hänen apulaisensa - jotka yhdessä muodostavat eräänlaisen pienoiskomitean - asemalla on ennen kaikkea varmistettava heidän riippumattomuutensa yhteisön toimielinjärjestelmässä, jolloin huomioon ei oteta pelkkiä talousarvionäkökohtia. Euroopan oikeusasiamies on yhteisön tasolla hyvä viitekohta, sillä hänen tehtävänään on valvoa hallintomenettelyjä. Kansallisella tasolla - haluaisin sanoa tämän erityisesti jäsen Harbourille mutta myös muille - viitekohtana pidetään usein tuomaria tai jopa ylituomaria. Päätösehdotuksessa otetaan huomioon nämä kaksi viitekohtaa. Kaikenlainen apulaistietosuojavaltuutetun aseman heikentäminen heikentäisi riippumattomuutta muttei toisi vastaavaa talousarviosäästöä.
Tarkistuksissa 10, 11, 13 ja 14 ei määritetä riittävän täsmällisesti tietosuojavaltuutetun ja hänen apulaisensa palkkatasoa. Tarkistuksissa 12 ja 16 on erinomaisia ajatuksia, mutta käsittelemämme päätöksen oikeusperusta eli asetuksessa 45/2001 oleva 43 artikla ei kata niitä.
Tarkistukset 9 ja 15 koskevat vain todisteiden osia ja ne on muotoiltava uudelleen, jotta saataisiin aikaan nykyistä parempi tasapaino. Parlamentilla ja muilla asianomaisilla toimielimillä on suuri vastuu Euroopan kansalaisia kohtaan, ja niiden on varmistettava, että tietosuojajärjestelmä, mukaan lukien perustamissopimuksessa jo vuonna 1999 määrätty valvonta, otetaan käyttöön mahdollisimman pian. Komissio pyrkii suhtautumaan mahdollisimman joustavasti kansalaisvapauksien valiokunnassa hyväksyttyihin tarkistuksiin kolmikantavuoropuhelun yhteydessä, jotta lopullinen päätösteksti saataisiin aikaan kolmen toimielimen välisellä sopimuksella. Se toivoo myös, että neuvosto, joka on jo ilmaissut kannattavansa komission ehdotusta, voi tehdä samoin.

Cashman (PSE).
Haluaisin käyttää työjärjestyspuheenvuoron komission jäsenen äskeisistä sanoista. Hän viittasi useisiin yksityisyyden määritelmään liittyviin teksteihin ja myös Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklaan, jossa taataan yksityis- ja perhe-elämän suojelu. Asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi annetun asetuksen esittelijänä katson, että on oikein huomauttaa, että Euroopan ihmisoikeustuomioistuin toisti 16. helmikuuta 2000 antamassaan tuomiossa aikaisemman oikeuskäytäntönsä, jonka mukaan yksityishenkilön yksityiselämään liittyvät tiedot kuuluvat 8 artiklan soveltamisalaan.
Tietosuojayleissopimuksen ja tietosuojadirektiivin johdanto-osissa tehdään myös selväksi, että niiden tarkoitus on suojella yksityisyyden perusoikeutta eikä rajoittaa kansalaisten saatavilla olevaa tietoa julkisesta toiminnasta. Jos komissio jatkaa tänä iltana viitoitettuun suuntaan, se on pian törmäyskurssilla parlamentin kanssa.
Puhemies. -
Jäsen Cashman, en juuri nyt pysty sanomaan, oliko tuo tarkalleen ottaen työjärjestyspuheenvuoro vai ei.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Malmströmin laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö (A5-0046/2002) Euroopan komission lainsäädäntö- ja työohjelmasta (Euroopan parlamentin työjärjestyksen 57 artiklan muuttaminen) (2001/2110(REG)).

Malmström (ELDR)
. (SV) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, vuosittainen lainsäädäntö- ja työohjelma on erittäin tärkeä päätöksenteon ja suunnittelun väline parlamentissa. Se on meidän lähtökohtamme, kun suunnittelemme omaa työtämme, työtä, josta on seurauksia meille, jäsenvaltioiden parlamenteille ja kansalaisille. Tiedämme, kuinka tärkeää on voida tietää, kuinka Euroopan unionin toimielimissä on päädytty tiettyyn ratkaisuun. Tähän tähdätään parlamentissa tehtävällä uudistustyöllä. Se on puhemies Coxin asialistalla, ja tämä tavoite on pohjana myös Corbettin tekemällä työtapojen uudistamista koskevalla ansiokkaalla työllä.
Lisääntynyt avoimuus ja saatavuus ovat myös perusajatuksia komission työssä hallintotapoja koskevan valkoisen kirjan parissa. Valitettavasti vuosiohjelmaa koskeva työ ei ole aina sujunut niin hyvin. Parlamentti on useissa yhteyksissä arvostellut menettelyjä. Ohjelma on tullut myöhään, ja prioriteetit ovat olleet epäselviä. Seuranta on ollut puutteellista, ja monia ehdotuksia on "kierrätetty". Parlamentin rooli valmistelussa on ollut epätyydyttävä, vaikka puitesopimuksessa sanotaankin selvästi, että komissio ottaa parhaalla mahdollisella tavalla huomioon parlamentin ehdottamat suuntaviivat. Parlamentti on kuitenkin vastannut valtavan pitkillä "ostoslistoilla", jotka eivät ole olleet aina realistisia. Kun komission ehdotus esiteltiin juuri ennen joulua, parlamentti päätti olla pitämättä sitä lainsäädäntöohjelmana, koska sen teksti sisälsi ainoastaan yleisiä tavoitteita.
Yhteispäätösmenettelyn kehittäminen vaatii, että parlamentin, ja myös neuvoston, on oltava enemmän mukana ohjelman valmistelussa, vaikka komissiolla onkin aloitteenteko-oikeus, kuten sopimuksessa sanotaan. Sen myötä, että neuvosto tekee yhä enemmän lainsäädäntöaloitteita, voi parlamentille tulla vaikeaksi pysyä mukana, ja joskus meitä syytetään siitä, että lainsäädäntö viivästyy. Siksi on tärkeää, että neuvosto ja vuoden kaksi puheenjohtajavaltiota osallistuvat vuosiohjelman suunnitteluun, jotta sitä voitaisiin synkronoida paremmin.
Olemme nyt yhdeksän kuukauden neuvottelujen ja valtavan monien tapaamisten jälkeen päässeet yksimielisyyteen, kuinka menettelyjä voidaan parantaa. Mielestäni olemme ottaneet suuren askeleen eteenpäin omaksi, toimielinten ja kansalaisten parhaaksi. Olemme sopineet aika pitkästä prosessista, jossa on kiintopisteitä, säännöllistä vuoropuhelua ja tarkastusasemia tehden tiiviistä yhteistyötä kumppaneina. Vuosi alkaa tietynlaisella tulevaa vuotta koskevalla unionin tilaa käsittelevällä keskustelulla, jossa ovat mukana kaikki toimielimet, myös neuvosto. Se perustuu komission valmistelemaan työohjelmaluonnokseen, ja sen jälkeen keväällä pidetään komission ja asiasta vastaavien valiokuntien välisiä tapaamisia, joissa voidaan yhdessä keskustella kunkin alan prioriteeteista. Valiokuntien jäsenillä, jotka päivittäin työskentelevät näiden kysymysten parissa, on näppituntuma siitä, mitkä aiheet ovat ajankohtaisia ja mitä täydentävää lainsäädäntöä tarvitaan. Koska valiokunnat tulevat niin varhaisessa vaiheessa mukaan prosessiin, ovat ne nykyistä valmiimpia käsittelemään lainsäädäntöehdotusta, kun se tulee, jolloin työ voi sujua joustavasti ja kitkattomasti.
Sopimukseen kuuluu myös keskivaiheen arviointi meneillään olevasta lainsäädäntötyöstä, minkä avulla voidaan mielestäni hyvin estää ehdotuksen "kierrättäminen". Tulevan ohjelman arviointi tehdään sen jälkeen puheenjohtajakokouksen kanssa. Komission ehdotus esitellään sitten parlamentissa marraskuussa. Kaikki tämä sisältyy sen ehdotuksen liitteeseen, josta me huomenna äänestämme.
Kun vuosittainen lainsäädäntöohjelma esitetään, on siitä käytävä ilmi aikataulu, oikeusperusta ja mahdolliset talousarvioon kohdistuvat seuraukset. On myös tärkeää ajatella prioriteetteja ja sitä, että toissijaisuusperiaate näkyy mahdollisimman hyvin.
Tämä on komission tehtävä, mutta se perustuu myös siihen, että parlamentti ottaa vastuuta ja osoittaa itsekuria, kun kyseessä on niiden ehdotusten määrä, joita pyydämme komissiota ottamaan käsittelyyn. Emme voi tehdä pitkiä luetteloita, vaan meidän on osoitettava, että osaamme panna asioita tärkeysjärjestykseen. Meidän on myös nimitettävä esittelijä nykyistä nopeammin. Meille on siitä pelkästään etua, jos komission ja meidän välillä vallitsee hyvä yhteistyöilmapiiri.
Jotta äänestäjien, meidän itsemme ja joukkotiedotusvälineiden olisi helpompi seurata lainsäädäntötyötä, on luotava yhteinen tietokanta, josta käy ilmi, kuka on vastuussa ehdotuksesta sekä komissiossa että parlamentissa. Tietokannassa pitäisi myös olla tietoja aikataulusta, talousarvioon kohdistuvista seurauksista ja oikeusperustasta. Tietokannan on oltava julkinen. Uskon, että siitä olisi paljon apua kollegoillemme kansallisissa parlamenteissa.
Arvoisa puhemies, toivon, että komission jäsenet nopeasti, jo lähipäivien aikana, alkavat käydä parlamentin valiokunnissa, jotta sovitun aikataulun ja työmenetelmien noudattaminen voidaan aloittaa mahdollisimman pikaisesti. Uskon, että muuttamalla menettelyjä tällä tavoin, voidaan luoda toimintatapa ja lainsäädäntökierros, joka on nykyistä tehokkaampi, avoimempi ja ymmärrettävämpi. Silloin voidaan eurooppalaisia hallintotapoja parantaa merkittävästi.
Haluan lopuksi kiittää komission jäsen Palaciota, joka on ponnistellut tosissaan sopimuksen saavuttamiseksi. Huomaa, että te olette ollut parlamentaarikko ja ymmärrätte parlamentin ongelmat ja levottomuuden. Haluan todellakin kiittää myös muita ryhmiä siitä yhteistyöstä, jonka avulla olemme päässeet tähän lopputulokseen.

Wuermeling (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, kollega Malmström, PPE-DE-ryhmän puolesta kiitos siitä, että olette paitsi perehtynyt näihin vaikeisiin menettelyihin, neuvotellut niistä lisäksi komission kanssa ja ollut tarpeen mukaan luja, harkitseva, mutta myös ystävällinen. Minä uskon, että tämä on tulos, joka tuo rauhan sekä komissiolle että muille toimielimille niissä menettelyissä, jotka ovat ennemmin tai myöhemmin aina johtaneet kaikenlaisin tarpeettomiin riitoihin.
Meille annetaan näin mahdollisuus tehdä komission vuosittaista työohjelmaa koskevasta keskustelusta entistä poliittisempi ja päästä eroon yksittäisten hankkeiden lähinnä kirjanpidollisesta luettelemisesta - niin, saamme näin mahdollisuuden tunnustaa vuoden alussa väriä siinä mielessä, mitä pidämme tulevan vuoden tärkeimpinä Euroopan unionin hankkeina.
Tämä menettely ja valmistelu tekevät vuosittaisesta työohjelmasta vuorovaikutteisen, mikäli niin halutaan. Se merkitsee minusta sitä, että käsiteltävänä olevista menettelyistä tulee entistä luotettavampia ja suunnitelmallisempia.
Kuten esittelijä Malmström kuitenkin perustellusti korostaa, tämä edellyttää jotakin myös meiltä itseltämme, sillä meidän on tosiaankin lopetettava se, että toistelemme vain sitä, mitä joka tapauksessa olemme halunneet, ja sen sijasta meidän täytyy rajoittaa tarkastelumme oikeasti vain yhden vuoden aikajänteeseen. Lisäksi on välttämätöntä, että pureudumme aikaisempaa tiiviimmin myös puolivuotisten puheenjohtajakausien konkreettiseen suunnitteluun, vaikka ne olisivatkin mahdollisesti ristiriidassa omien painopistealueidemme kanssa.
Osallistuminen lainsäädäntöohjelman valmisteluun on meille tietenkin tärkeää myös siksi, että meillä ei edelleenkään ole aloiteoikeutta eurooppalaisessa lainsäädäntömenettelyssä.
Sallinette minun esittää vielä lyhyesti oman arvioni: reagoimme aina välittömästi pidättyvästi, kun komission aloitemonopoli kyseenalaistetaan. Ennen kaikkea komissio itse reagoi silloin ymmärrettävästi hyvin pidättyvästi. Meidän on silti tietenkin pohdittava, emmekö erittelisi tätä kysymystä vielä kerran myös valmistelukunnan keskusteluissa, sillä onhan niin, että Euroopan unionin laajaa lainsäädäntöä, joka käsittää noin 10 000 säädöstä, voidaan muuttaa vain komission ehdotuksesta. Epäilenpä, täyttääkö se demokratian edellytyksiä. Tältä kannalta katsoen päätös, jonka tänään teemme, on sekin vain kainalosauva, jonka avulla parlamentti voi entistä paremmin osallistua aloitteisiin.

Corbett (PSE).
Arvoisa puhemies, ryhmäni tukee esittelijä Malmströmin ehdotuksia, ja haluaisin myös lausua hänelle onnittelumme siitä uutterasta työstä, jota hän on tehnyt yli yhdeksän kuukauden ajan tiiviissä neuvotteluissa komission kanssa.
Parlamentti ja komissio ovat jo kauan pitäneet lainsäädännön suunnittelua tärkeänä asiana. Komissiolla on aloiteoikeus. Ryhmäni ei pyri muuttamaan sitä. Meillä on jo perustamissopimuksessa suotu oikeus pyytää komissiota tekemään ehdotuksia. Komissiolla on aloiteoikeus. Kuulumme parlamenttiin, joka voi päättää omasta aikataulustaan, toisin kuin jotkin kansalliset parlamentit. On siis meidän kummankin etujen mukaista päästä yhteisymmärrykseen tietyn vuoden tulevasta lainsäädäntöohjelmasta, jotta voimme suunnitella työtämme, vaihtaa mielipiteitä painopistealueista sekä päästä mahdollisimman hyvään sopimukseen ja yksimielisyyteen. Näin on ollut jo kauan, mutta tähän asti soveltamamme menettelyt eivät aina ole toimineet tyydyttävästi, joten suhtaudun myönteisesti menettelyjen päivittämistä ja järkeistämistä koskevaan ehdotukseen.
Keskustelemme vuoden mittaan seuraavan vuoden ohjelmasta useassa eri yhteydessä, ja pelkäänkin, että jos meiltä puuttuu itsekuria, käytämme valtavasti aikaa sellaisten asioiden tarkasteluun, jotka ovat edessä vasta runsaan vuoden kuluttua, emmekä ole tarpeeksi konkreettisia. Meillä on oltava itsekuria ja meidän on varmistettava, ettei tällaista ongelmaa tule.
Vain yksi on joukosta poissa, nimittäin neuvosto, ja myös neuvoston puheenjohtajavaltion roolia olisi käsiteltävä. Usein neuvoston puheenjohtajavaltiot esittelevät parlamentille ohjelman ikään kuin ne olisivat saaneet täytäntöönpanotehtävän. Neuvoston puheenjohtajavaltioiden on muistettava, että ne eivät saa itselleen täytäntöönpanotehtävää, kun ne ottavat vastaan neuvoston puheenjohtajuuden. Ne toimivat vain puolen vuoden ajan puheenjohtajana elimessä, joka on parlamentin ohella lainsäädäntöelin, ja niiden asialista on perua aiemmilta puheenjohtajavaltioilta. Meidän on varmistettava, ettei lainsäädännön nurinkurisella suunnittelulla horjuteta koko järjestelmän tasapainoa.

Inglewood (PPE-DE).
Minäkin haluaisin aloittaa onnittelemalla esittelijä Malmströmiä hänen mietinnöstään. Ehdotus on tärkeä, koska näin jäsennetään komission lainsäädäntöohjelman tarkasteluprosessia parlamentissa; tämä tarkasteluprosessihan on erittäin tärkeä osa yhtä keskeistä tehtäväämme - nimittäin komission toimien valvontaa ja sen saattamista vastuuseen.
Komission edesottamuksia on aina varsin vaikea seurata, ellei ole toden teolla perehtynyt Euroopan poliittisen järjestelmän saloihin. Suurin osa ihmisistä ei ole perehtynyt niihin, joten prosessin jäsentäminen on mielestäni erittäin suotavaa, koska näin muutkin kuin asiaan vihkiytyneet saavat monia viitekohtia vuotuiseen toimintasykliin.
Tietämättömyys Euroopan unionin toimintatavoista sekä se, että kansalliset parlamentit eivät valvo ja tarkastele Euroopan asioita asianmukaisesti, ovat unionin nykyisen poliittisen rakenteen kaksi suurta heikkoutta. Kansallisten parlamenttien on toki itse määritettävä asialistansa, mutta olen Ison-Britannian parlamentin toisen kamarin jäsenenä ja Euroopan parlamentin jäsenenä sitä mieltä, että jäsentämällä sitä tapaa, jolla Euroopan parlamentti tarkastelee komission toimintaa, voidaan tarjota erittäin hyödyllinen malli kansallisissa parlamentissa tapahtuvalle tarkastelulle ja samalla levittää paikkansapitäviä tietoja unionin tapahtumista kaikkien kansalaistemme hyödyksi.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kiitän teitä vilpittömästi siitä, että pyysitte minua osallistumaan tähän keskusteluun Euroopan parlamentin työjärjestyksen uudistuksesta ja tarkemmin sanottuna sen 57 artiklan muuttamista koskevasta ehdotuksesta, jossa näkyy parlamentin ja komission välillä tehty sopimus lainsäädäntö- ja työohjelmamme esittämistä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
Viime kuukausien yhteydenpidon ansiosta olemme löytäneet ratkaisun, joka koskee tästä aiheesta käytävää rakentavaa vuoropuhelua, ja tämä on tärkeää. Tekstissä, jota perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta ehdottaa sisällytettäväksi Euroopan parlamentin työjärjestyksen liitteeksi, kunnioitetaan komission ja parlamentin institutionaalista tehtävää sekä niitä vastavuoroisia sitoumuksia, joita olemme kahden ja puolen vuoden aikana tehneet.
Haluan ensiksi kiittää yhteistyöstä, rakentavasta työstä - työ ei ollut aina helppoa, mutta uskon, että lopputulos palkitsee vaivan - esittelijä Malmströmin, koko parlamentin ja eri poliittisten ryhmien kanssa käymissämme keskusteluissa, sillä olemme mielestäni sen ansiosta saaneet aikaan ehdotuksen, joka toivottavasti vaikuttaa suotuisasti unionin toimielinten toimintaan.
Komission jäsenten kollegio on käynyt asiasta perusteellisia keskusteluja ja sopinut, että nykyisissä perussopimuksissa vahvistettu aloiteoikeus on säilytettävä, ja tähän kuuluu komission kollegiaalinen vastuu. Lisäksi parlamentille on tiedotettava ajoissa, eikä pelkkä tiedottaminen riitä, vaan sen on pystyttävä vaikuttamaan näkemyksillään ja ehdotuksillaan yhteisön politiikkojen täsmentämiseen. Tältä osin katson, että sopimuksessa - jota en käsittele tämän lähemmin, koska esittelijä Malmström käsitteli sitä jo erinomaisesti - kuvataan täydellisesti menettelyä, joka mahdollistaa näiden tekijöiden yhdistämisen.
Sanoisin jäsen Corbettille, että on totta, että meidän olisi selvitettävä, miten voimme täsmentää neuvoston osallistumista tähän prosessiin. Meidän on löydettävä jokin keino, joka ilman muuta myös neuvoston on hyväksyttävä.
Joka tapauksessa toivomme komissiossa, että voimme rakenteellisessa vuoropuhelussa keskittyä - kuten esittelijä Malmström erittäin hyvin sanoi - poliittisiin ja strategisiin näkökohtiin suurissa toimintalinjoissa ja keskittyä niihin realistisesti, kuten myös Euroopan parlamentin uusi puhemies Cox taannoin sanoi.
Prodin komissio on täysin samaa mieltä tästä tavoitteesta, ja haluamme välttää prosessin muuttumisen pelkäksi byrokraattiseksi laskutoimitukseksi, eikä tämä ole suinkaan esteenä sille, että säilytetään tarvittava kuri ja että keskusteluihin liittyy yleisiä linjauksia ja poliittisia näkemyksiä, joista - kuten aiemmin on sanottu - tulee konkreettisia poliittisia ehdotuksia ja linjauksia.
Toivon, että voimme vuoropuhelun yhteydessä keskustella poliittisista painopisteistämme vuodeksi 2003, jotta voimme määritellä konkreettisia toimintakanavia laajentuneelle Euroopalle. Joka tapauksessa komissio - kuten se on tehnyt vuodesta 1999, jolloin se aloitti tehtävässään - noudattaa uskollisesti parlamentin kanssa tehtyjä sopimuksia, ja toivomme, että toimielinten välinen luottamus ja yhteistyö parantavat toimielinten toimintaa ja että voimme aikanaan löytää keinon, jolla myös neuvosto voidaan ottaa mukaan.
Onnittelen vielä kerran esittelijä Malmströmiä. Olen sitä mieltä, että keskustelut kestivät kauan, mutta lopputulos palkitsee vaivan. Näemme sen joka tapauksessa lähiaikoina, koska parin kuukauden kuluessa aloitetaan ensimmäinen kierros, jossa kaikki komission jäsenet selvittävät - asiasta vastaavien valiokuntien kautta - tulevaisuudensuunnitelmiamme ensi vuodeksi.

Puhemies. -
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden 2001-2002 keskeytetyksi.
(Istunto päättyi klo 21.15.)

