Yhteisön määrärahojen takaisinperintä (keskustelu) 
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Paulo Casacan laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö yhteisön varojen perinnästä.
Paulo Casaca 
esittelijä. - (PT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, jos haluamme periä yhteisön budjetista puuttuvat varat, tarvitaan sopivaa päättäväisyyttä, paperityötä, avoimuutta, ankaruutta, suhteellisuutta ja sääntöjen ja menettelyjen yhtenäistämistä. Olemme ikävä kyllä kaukana tästä.
Yhteisön toimielimet eivät saa sulkeutua sääntöjen ja asetusten maailmaan, joka on kaukana todellisuudesta. Siksi tässä yhteisön varojen perintää koskevassa mietinnössä on otettu lähtökohdaksi yksi esimerkki: perittävänämme ei ole koskaan ollut näin suurta summaa - se on lähes 100 miljoonaa euroa - ja puuttuvaan rahaan liittyvät olosuhteet ovat vieläkin vakavammat.
Esimerkki koskee usean eurooppalaisen yrityksen salaisesta sopimuksesta nauttineen rikollisjärjestön tekemää rikosta. Italian viranomaisten suorittaman tutkinnan ja yhteistyön jälkeen Euroopan unionin toimielimille kerrottiin tapauksen yksityiskohdista. Guardia de finanzia tutki Napolin Camorran hallitsemien yritysten harjoittamaa laitonta voin maastavientiä, kyseisen voin väärentämistä käyttämällä sulattamatonta naudanrasvaa, kasviöljyjä ja lipostrol-nimistä kemikaalia, sitä, että lopputuotetta oli myyty kymmeniä tuhansia tonneja useille eurooppalaisille yrityksille ja sitä, miten tuotetta oli käytetty petostarkoituksessa vientitukien ja leipomotuotteiden myyntitukien saamiseksi. Tutkinnan tulokset välitettiin tämän jälkeen yhteisön ja jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille.
Italian tutkinnasta on nyt kulunut seitsemän vuotta, ja mitä on tapahtunut? Eräässä tapauksen koettelemassa jäsenvaltiossa viranomaiset päättivät aloittaa tutkinnan vasta neljä vuotta Italian alkuperäisen raportin julkistamisen jälkeen, eikä kateissa olevista arviolta 40 miljoonasta eurosta ole peritty yhtään mitään. Toisessa jäsenvaltiossa tutkintaa ei ole edes aloitettu, joten yli 50 miljoonasta eurosta ei ole peritty yhtään mitään. Kolmannessa jäsenvaltiossa ongelmaa pidettiin vain hallinnollisena. Alunperin määrättyjä sakkoja pienennettiin, ja kyseiset summat ovat melkein nimellisiä.
Italiassa on kansallisen aloitteen perusteella pidätetty kymmeniä ihmisiä murhasta, aseiden laittomasta hallussapidosta ja rikollisjärjestöön kuulumisesta. Siellä on käynnissä monimutkaisia oikeudenkäyntejä. Italiaa lukuun ottamatta niissä valtioissa, joita asia koskee, ei ole realistisia odotuksia tuomioiden antamisesta tai yhteisön saatavien perimisestä. Kaikki viittaa siihen, että koko tapaus raukeaa.
Oikeudellisen salassapidon takia pääosalle elintarvikkeiden turvallisuudesta vastaavista kansallisista viranomaisista ei ole vielä tiedotettu tästä petoksesta. Yhteisön ja kansallisten viranomaisten toiminnasta puuttuu todella paljon määrätietoisuutta ja yhteensovittamista tämän suuruusluokan rikosten käsittelyssä. Samalla on tullut esiin lukematon määrä tapauksia, joissa viranomaiset ovat käyttäneet yhteisön varojen perimiseksi saamaansa rajatonta valtaa siihen, että rehellisiä viljelijöitä on ahdisteltu palauttamaan rahaa ilman asiallisia perusteita ja menettelyllisistä syistä, jotka eivät aina ole aitoja, jolloin viljelijät jäävät usein puille paljaille. Näille viljelijöille sellaiset periaatteet kuin syyttömyysolettama, oikeus saada tietoa syytteen luonteesta, suhteellisuusperiaate ja takuu riittävästä taloudellisesta tuesta oikeusapuun eivät ole edes sen paperin arvoisia, jolle ne on kirjoitettu. Ongelman ydin on se, ettei perustamissopimuksen 280 artiklaa noudateta. Komission ja jäsenvaltioiden välinen yhteistyö yhteisön taloudellisten etujen turvaamiseksi on sanahelinää. Yhteisön taloudellisten etujen tehokas ja yhtäläinen suojelu kansalaisten hyväksi ei toteudu.
Tämän vuoksi asiaan on saatava perusteellinen muutos esimerkiksi määrittelemällä uudelleen Eurojustin tehtävät, perustamalla Euroopan syyttäjäviranomainen tai jollain muilla keinoin. Tarvitsemme eurooppalaisen aloitteen, jolla taataan, että oikeusasioissa tapahtuvaa yhteistyötä yhteisön taloudellisten etujen turvaamiseksi tuetaan myös toimilla, ei pelkillä sanoilla, kuten kävi tässä kaikkien aikojen suurimmassa tapauksessa yhteisön rahoituksen alalla.
Dalia Grybauskaitė
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Casacaa todella hyvästä, mielenkiintoisesta ja hyödyllisestä mietinnöstä. Siinä otetaan huomioon suora hallinnointi, joka on pääasiassa komission vastuulla, ja jaettu hallinnointi, jota komissio hoitaa yhdessä jäsenvaltioiden kanssa.
Suoran hallinnoinnin alaan kuuluvaan varojen perintään liittyen komissio kiittää esittelijää siitä, että tämä tukee käynnissä olevaa varainhoitoasetuksen tarkistusta, jota olemme jo alkaneet käsitellä. Kiitämme häntä etenkin siitä, että hän tukee viiden vuoden yhtenäisen aikarajan käyttöönottoon tähtääviä ehdotuksia ja tietenkin sitä, että yhteisön saatavat tunnustettaisiin etuoikeutetuiksi ja ne samaistettaisiin jäsenvaltioiden verosaataviin kansallisessa lainsäädännössä, mitä neuvosto pettymykseksemme ei kannattanut.
Jaetun hallinnoinnin alaan kuuluvasta varojen perinnästä totean, että komissionkin mielestä jäsenvaltioiden vastuuta on korostettava, koska yhteisön menoista valtaosa kuuluu jaettuun hallinnointiin. Komissio on yhtä mieltä esittelijän arviosta, joka koskee joidenkin jäsenvaltioiden alhaista perintäastetta. Eräässä tapauksessa summa on 95 miljoonaa euroa.
Haluan kuitenkin mainita, että nykyinen komissio on kiinnittänyt erityisesti huomiota varojen perintään. Vuosien 2003 ja 2006 välillä komissio sai vähennettyä saatavat tuolloisesta 553 miljoonasta eurosta tämän vuoden syyskuun vain 160 miljoonaan euroon. Mainittu 95 miljoonan euron tapaus on rikostutkinnan kohteena erään jäsenvaltion tuomioistuimessa, ja ongelmaan liittyy toinenkin jäsenvaltio. Lähitulevaisuudessa on siis perittävä vajaat 100 miljoonaa euroa ja rikostutkinnan päättymisen jälkeen vielä 95 miljoonaa euroa.
Olemme erittäin tyytyväisiä mietintöön kokonaisuudessaan. Teemme yhteistyötä parlamentin kanssa, etenkin varainhoitoasetuksesta laadittavan mietinnön esittelijän kanssa. Olemme tässä asiassa tiiviissä yhteistyössä budjettivaliokunnan kanssa. Vastaamme mietintöönne ja suosituksiinne perusteellisemmin kirjallisesti.
Ingeborg Gräßle
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aluksi kiitän ryhmäni puolesta esittelijää todella mielenkiintoisesta ja myös tärkeästä mietinnöstä, sillä tavassa periä yhteisön varoja on edelleen paljon pielessä, etenkin jäsenvaltioiden toiminnassa. On todella ikävää, että neuvosto loistaa tänään poissaolollaan.
Arvoisa komission jäsen, olemme edistyneet selvästi aiempaa enemmän sen jälkeen, kun te aloitte hoitaa asiaa. Olen kuitenkin sitä mieltä, että meidän on tulevina kuukausina saatava aikaan parannuksia tietyillä aloilla, etenkin koko perintäongelman ytimessä olevalla maatalousalalla, jolla moni asia kaipaa muutosta. Vuosien 1971-2002 maataloussaatavista on vielä 70 prosenttia perimättä. Kyseessä on 3,1 miljardia euroa, joista 70 prosenttia on yhä perimättä. Nykytilanne on aika häpeällinen. Vuonna 2002 saatavia oli yhteensä 6 miljardia euroa, joista vain alle viidennes on peritty.
Tilintarkastustuomioistuimen puheenjohtaja totesi äskettäin - ja vastustan muuten nyt käymämme keskustelun ajankohtaa, sillä talousarvion valvontavaliokunnassa esitellään parhaillaan todella tärkeää mietintöä - että perintä etenee yhä hitaammin ja että rangaistukset ovat täysin epäsopivia. Ongelmat ovat jäsenvaltioissa ja uskon, että kaikki täällä ovat samalla kannalla. Aiomme joka tapauksessa ottaa esiin vaatimuksen perittävien saatavien rinnastamiseksi verosaataviin varainhoitoasetuksesta käytävässä keskustelussa, sillä asia on mielestämme äärimmäisen tärkeä.
On myös tärkeää tukea entistä enemmän tilintarkastajia, jotka tekevät töitä siellä, missä nämä asiat tapahtuvat. Erityisesti on tuettava niitä, jotka tekevät töitä kansallisille viranomaisille, sillä heitä saatetaan rangaista heidän oman osastonsa puutteista. Meidän on siis suojeltava heitä aivan erityisesti.
Komissiolla itsellään on vielä toinenkin ongelma. Viime aikoihin asti on ollut mahdotonta varmistaa, kuinka paljon saatavia tarkalleen ottaen oli. Toivon, että tilanne korjautuu kirjanpitomenetelmiä parantamalla. Lopuksi totean, että pidämme huolen siitä, että asiaa käsitellään jatkossakin.
Jeffrey Titford
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, mietintö on mielestäni pitkä ja aikaa vievä perustelu Euroopan syyttäjäviranomaisen perustamiseksi. Esittelijä Casacan sävystä päätellen hän onkin suorastaan loukkaantunut huomatessaan, että jäsenvaltion lainsäädäntö voi olla ensisijainen komissioon nähden: taivas varjelkoon! Mietinnön mukaan ongelma ratkeaa, kun perustamme uuden asiamiehen, joka on ensisijainen jäsenvaltioiden lainsäädäntöön nähden. Näin aiotaan tehdä, jotta "voidaan tietyssä mielessä helpommin saada menettely kasaan". Toinen tärkeä syy, joka mainitaan, on kontaktien moninaisuuden vähentäminen.
Kansallisvaltion järkkymättömänä kannattajana vastustan ehdottomasti Euroopan syyttäjäviranomaisen perustamista. Samoin olisi tehtävä kaikkien niiden läsnäolijoiden, jotka uskovat vilpittömästi demokratiaan eivätkä vain puhu siitä korulauseita. Vetoan erityisesti oman jäsenvaltioni edustajiin Euroopan parlamentissa, jotta he yhdessä kanssani puolustaisivat Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädäntöä.
Andreas Mölzer
(DE) Arvoisa puhemies, on selvää, että monet pitävät EU:n varojen tuhlaamista pienenä rikkeenä. Ei näytä olevan muutakaan selitystä sille, miksi noin kolmenkymmenen viime vuoden aikana sääntöjenvastaisia maksuja oli 3,1 miljardia euroa, joista vain 17 prosenttia on peritty. Riittämättömät valvontamenettelyt ja EU:n sääntöjen ja asetusten noudattamatta jättäminen näyttävät olevan arkipäivää.
On jo tarpeeksi paha, että miljardien eurojen verran EU:n varoja katoaa tekaistuille tileille, mutta niissä harvoissa tapauksissa, joissa sääntöjenvastaisia maksuja paljastuu, niiden perintä hoidetaan huonosti tai niin hitaasti, että syylliset katoavat ja raha häviää. On siis selvää, että Euroopan unioni kärsii lähes järjestelmällisestä huolimattomuudesta.
Emme voi hyväksyä sitä, että EU:n varojen käytössä ilmenee toistuvasti huolimattomuuksia - ja lisäksi samoissa jäsenvaltioissa - ilman, että joku kantaa vastuun. Jolleivät jäsenvaltiot tee kaikkea voitavaansa varojen perimiseksi korkeintaan kahden vuoden kuluessa, kyseisten jäsenvaltioiden olisi mielestäni itse korvattava saatavat.
Simon Busuttil
(EN) Arvoisa puhemies, uutiset EU:n kadonneista tai selvittämättömistä varoista päätyvät usein etusivulle. On sääli, että varojen katoamisen estämiseksi tai kadonneiden varojen perimiseksi tehtävä työ on aivan liian usein liian teknistä ja liian tylsää, että siitä edes raportoitaisiin, saati sitten että siitä kerrottaisiin etusivulla. Varojen perimiseksi tehdään kuitenkin työtä, jota olisi tuettava, vaikkakin enemmän pitäisi tehdä, kuten esittelijä selkeästi toteaa.
Enemmän töitä olisi tehtävä etenkin jaettuun hallinnointiin kuuluvien varojen perimiseksi. Meidän on voitava luottaa siihen, että kansalliset viranomaiset tekevät täysipainoisesti yhteistyötä auttaakseen meitä onnistumaan tässä. Joskus minusta tuntuu siltä, että kun puhumme yhteisön varoista, kansalliset viranomaiset eivät ole kovin halukkaita hoitamaan omaa osuuttaan. Ne sanovat: "Meidän vastuullamme on kansallinen budjetti, siinä kaikki". Näin ei kuitenkaan ole. Kun EU:n varoja käytetään jäsenvaltioissa, on selvää, että kansalliset viranomaiset ovat aktiivisesti mukana. Kansallisten viranomaisten pitäisi kantaa vastuunsa, jotta varmistettaisiin, ettei yhteisön varoja käytetä väärin, sääntöjen vastaisesti tai suorastaan petostarkoituksessa. Jos näin käy, varat on perittävä takaisin.
Mietinnössä jäsenvaltioita kehotetaan aivan oikeutetusti ryhdistäytymään, tekemään oman osuutensa, järjestäytymään paremmin ja tekemään enemmän yhteistyötä komission kanssa, jotta varojen perintä olisi tehokasta ja jotta siitä tulisi jo itsessään pelote.
Markus Pieper
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olen erittäin tyytyväinen esittelijä Casacan mietintöön. Aluekehitysvaliokunnan jäsenenä minun on todettava, miten äärimmäisen noloa petosten ja sääntöjenvastaisuuksien valtava lisääntyminen mielestäni on.
Rakennepoliittisten toimien rahoitusvaikutukset ovat nousseet vuoden 2003 480 miljoonasta eurosta 694 miljoonaan euroon vuonna 2004, joka on viimeisin raportoitu vuosi. Yli 70 prosenttia väärinkäytetyistä varoista käytettiin rakennepolitiikan alalla. Tähän on vielä lisättävä harmaa alue. Jollemme pysty perimään kaikkia väärin perustein maksettuja varoja - kuten tässä valiokunta-aloitteisessa mietinnössä todetaan - EU joutuu huonoon valoon. Ei ole mikään pikkujuttu, että saatavia on yhteensä 3 miljardin euron verran.
Kyseessä eivät kuitenkaan ole pelkästään EU:lle koituvat taloudelliset menetykset. Jollei saatavien perintä ole tehokasta, muutkin rohkaistuvat käyttämään tukirahoja väärin. Perinnän on oltava tasaista ja tehokasta, oli rahat sitten saatu tahallisen petoksen keinoin tai maksettu vahingossa. Vaikka menettely voi yksittäistapauksissa vaikuttaa suhteettomalta, jäsenvaltioiden on noudatettava sitä. Kehotankin jäsenvaltioita etenemään asiassa huolellisemmin ja koordinoimaan syyttäjänvirastojensa toimintaa sen mukaisesti. Syyttäjänvirastoja on myös pyydettävä valmistautumaan siihen, että Euroopan petostentorjuntavirasto OLAF osallistuu jatkossa menettelyihin aktiivisemmin. Komissiota taas kehotan tekemään enemmän sen hyväksi, että tukien väärinkäyttöä alettaisiin pitää julkisena häpeänä.
Euroopassa tarvitaan avoimuutta, ja samoin sitä tarvitaan Euroopan apuraha- ja tukijärjestelmässä. Meidän on tehtävä loppu varojen käyttämisestä muuhun kuin alunperin suunniteltuun tarkoitukseen, ja tähän tarvitaan avoimuuden lisäämistä. Kiitän esittelijää asian edistämisestä.
Mairead McGuinness
(EN) Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää siitä lähes oikeusopillisesta työstä, jota hän on mietinnön hyväksi tehnyt. EU:n näkökulmasta varojen ilmeinen katoaminen on hyvin vakava asia. Sen lisäksi kansalaiset antavat melko paljon painoarvoa petoksille, mikä on osittain epäreilua ja vahingoittaa sitä todella erinomaista työtä, jota Euroopan unionin varojen avulla tehdään kaikissa jäsenvaltioissa. Meidän pitäisi muistaa tämä ja keskittyä olemassa olevaan ongelmaan. Kansalaiset syyttävät ikävä kyllä anonyymiä Euroopan unionia, vaikka ongelma on paljon lähempänä kotia eli yksittäisissä jäsenvaltioissa. Tämäkin viesti pitäisi välittää hyvin selvästi.
Emme voi hyväksyä sitä, että niin paljon saatavia on avoinna - noin 3,5 miljardia euroa kesäkuusta 2002 lähtien. Suurta osaa maatalousalan saatavista ei ole peritty, koska jäsenvaltiot eivät ole tehneet yhteistyötä.
Vuonna 2003 toteutetun yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen pitäisi merkitä maatalouden tilanteen parantumista: maatilan tulotuen käyttöönotolla ja sen läheisellä yhteydellä täydentäviin ehtoihin varmistetaan, että rahaa maksetaan vain silloin kun pitääkin. Minua kalvaa huoli siitä, että maataloudessa aiemmin tapahtuneiden epäonnistumisten takia valvomme täydentäviä ehtoja liian ankarasti. Maanviljelijät ovat tulleet kertomaan minulle, ettei heille tiedoteta tarkastuksista etukäteen ja että he saavat ankaria rangaistuksia todella pienistä virheistä. Nyt mennään liian pitkälle. Meidän onkin varottava menemästä liikaa tähän suuntaan, sillä viiden euron jäljittäminen on todella helppoa, mutta 5 miljoonaa euroa tuntuu katoavan helposti. Olen iloinen, että komission jäsen Fischer Boel kertoi aikovansa vähentää toimeenpanon liiallista ankaruutta, mutta varmistaa samalla, että sääntöjä noudatetaan.
Rahat on saatava takaisin. Lopuksi totean, että tilannetta voidaan korjata parempaan lainsäädäntöön tähtäävällä keskustelulla ja toivottavasti myös toimilla. Menneisyys ei ole kaunista katseltavaa. Toivotaan, että jatkosta tulee parempi.
Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tiistaina klo 12.
Kirjallinen lausuma (työjärjestyksen 142 artikla)
Véronique Mathieu
(FR) On todettava, ettei sääntöjen vastaisesti tai petostarkoituksissa käytettyjen yhteisön varojen perintä ole riittävää. Varainhoitoasetusta on noudatettava tiukemmin ja sitä on tarkistettava.
Parlamentti on sitä mieltä, että perintämenettelyjen yksinkertaistaminen ja komission ja jäsenvaltioiden asiasta vastaavien viranomaisten entistä parempi keskinäinen koordinointi ovat tärkeitä työkaluja. Suurin ongelma on se, ettei mikään kansallinen viranomainen ota vastuulleen kansallisen valvonnan laatua ja tarkkailua, vaikka jaetun hallinnoinnin myötä jäsenvaltioiden vastuulla on 80 prosenttia yhteisön talousarvion toteutuksesta. Monimutkaisten mekanismien takia tiedotusvälineet sälyttävät vastuun väärin käytetyistä varoista ja jopa niiden perimisestä komissiolle, vaikka ongelmat ovat ennen kaikkea jäsenvaltioissa itsessään.
Tärkeitä keinoja menettelyjen avoimuuden ja tehokkuuden parantamiseksi ovat OLAFin, Eurojustin ja Europolin välisen yhteistyön vahvistaminen, oikeusteitse tapahtuvan perintämenettelyn entistä laajempi soveltaminen sekä parlamentin pyyntö, että komissio vahvistaisi sääntöjenvastaisuuden tilinpitokäsittelyä koskevan säännöstön ja että komission tästä asiasta vastaava pääosasto antaisi säännöllisesti perintää koskevan kertomuksen.
