Válság az autóiparban (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Tanács és a Bizottság nyilatkozata az autóipari válságról.
Jean-Pierre Jouyet
Elnök asszony, Verheugen biztos, hölgyeim és uraim! Ez év harmadik negyedévében az európai autóipart elérte az egyre mélyülő, globális gazdasági válság. Mindez azután történik, hogy az ágazat jól teljesített az év második negyedévében. A világ valamennyi vezető gépjárműpiacát érinti a válság, jóllehet eltérő mértékben.
Az Egyesült Államokban az eladások egy év alatt 32%-kot estek, és ezzel 25 éves mélypontra kerültek. A három nagy amerikai gyártó - a General Motors, a Ford és a Chrysler - sürgősségi támogatásért fordult a szövetségi államhoz. A feltörekvő piacok, amelyek ez év nyaráig ellensúlyozták az értékesítés visszaesését ezekben az országokban, szintén megérzik a válságot, bár kisebb mértékben.
Kínában az eladások szeptemberben 1,4%-kot estek. Ez egymás után már a második hónap, amikor csökken az értékesítés, az augusztusi 6,3%-os visszaesést figyelembe véve.
Brazíliában a gépjármű-értékesítések múlt hónapban 11%-kal estek, első alkalommal 1999 óta.
Oroszországban a gépjárműpiacon nem történt visszaesés, ugyanakkor jelentős lassulás tapasztalható ezen a piacon, és a jövő év elejétől akár visszaesést is tapasztalhatnak.
Ebből világosan látható, hogy a nagy feltörekvő országokban is rosszabbodik a helyzet.
Európában a gépjármű-regisztrációk száma csaknem 4%-kal csökkent az év elejétől augusztusig terjedő időszakban. Az év vége nehéznek bizonyulhat, és a gépjárműpiacon tapasztalható visszaesés 2008 egészére vonatkoztatva kb. 5% lehet, ami - ezt a piacot tekintve - 1993 óta a legrosszabb eredmény lenne.
Szerte a világon azonban a gépjárműipar jelentős erőfeszítéseket tesz a válság leküzdésére és próbálja megtalálni az új növekedés alapjait. A termelés csökkentése érdekében tett intézkedések negatívan befolyásolják a foglalkoztatást az összes értékláncban, és a keresletre is negatív hatással lesznek. Ezt az elkövetkező néhány napban fogjuk látni.
A nehéz gazdasági helyzet ellenére a vezető európai gépjárműgyártók 2008-ban is nyereségesek lesznek, annak ellenére, hogy a nyereség tekintetében a növekedési ráta nyilvánvalóan lassul. Képesek lesznek fenntartani ezt a profitot, mivel az elmúlt néhány évben igen sokat növekedett a termelékenység. Az európai gépjárműipar versenyhelyzete ezért viszonylag jó marad - ezt nem könnyelműen mondom -, és ezt három tényező magyarázza.
Először az a tény, hogy az európai gépjárműipar egyre hangsúlyosabban van jelen a feltörekvő országokban, amelyek nem csak piacok, de termelési helyek is egyben. Ezekben a feltörekvő országokban a növekedés - jóllehet lassulóban van, mint már említettem - továbbra hajtóerő marad.
A második tényező az, hogy ma már jobbak az új modellekkel kapcsolatos politikák: a modellek ma már gazdaságosabbak, környezetkímélőbbek és jobban összhangban vannak a fogyasztói igényeivel.
Végül, mint ahogyan már említettem, a korábbi években megvalósított termelékenység-növekedés miatt az európai ipar pénzügyi helyzete - jelenleg - még mindig viszonylag egészségesnek mondható.
Ebben a helyzetben mindenekelőtt óvatosnak kell lennünk annak érdekében, hogy az Európán kívüli gyártók számára a saját kormányuk által nyújtott állami támogatások ne torzítsák a tisztességes világpiaci versenyt, különösen a feltörekvő piacokon. Az európai gyártóknak szánt célzott és ideiglenes támogatási intézkedések hasznosnak bizonyulhatnak, kiváltképp az európai autópark technológiai és környezeti teljesítményének javításában, figyelembe véve, hogy a szabályozási környezet ebben az ágazatban a legszigorúbb a világon a környezetvédelmi jogszabályok tekintetében. Az európai gyártók ennek nyomán fektettek be - legfőbb amerikai versenytársaiknál nagyobb mértékben - a kutatásba és a fejlesztésbe, hogy választ adjanak ezekre az ökológiai kihívásokra.
Sikerként könyvelhetjük el, hogy ez vezető szerepet biztosított az európai iparágnak a környezetvédelmi ágazatban, ugyanakkor éberen kell őrködnünk afelett, hogy az ágazat fenntartsa ezt a vezető pozíciót. A Bizottság - Verheugen biztos úrra hagyom, hogy ezt kifejtse - november 26-án javaslatokat fog előterjeszteni az iparág, különösen a gépjárműágazat támogatását szolgáló európai intézkedésekről. Az Európai Beruházási Bank is felkérést kapott, és jó lenne, ha részt vállalna az európai szinten folyamatban levő erőfeszítésekben.
A tagállamoknak - szükség esetén - biztosítaniuk kell a banknak a megfelelő forrásokat, hogy az képes legyen új forrásokat rendelkezésre bocsátani a gépjárműágazat támogatására. A tagállamok emellett nemzeti intézkedéseket is fontolgatnak saját gyártóik támogatása érdekében. Ezeket az erőfeszítéseket össze kell hangolni e támogatás maximális hatékonyságának biztosítása érdekében. A francia elnökség - csakúgy, mint a válságra való reagálással kapcsolatban más területeken - minden tőle telhetőt megtesz annak érdekében, hogy közös európai fellépésre kerüljön sor ebben a komoly ipari kérdésben.
Az Európai Tanács decemberi ülésén megvitatja majd a Bizottság javaslatait és azokat a különböző nemzeti támogatási terveket, amelyek addigra megvalósításra kerülnek. Ennek során - magától értetődően - az Unió egyéb politikai célkitűzésivel összhangban kell cselekedni. A gépjárműágazatnak nyújtott támogatásnak mindenekelőtt szem előtt kell tartania a belső piac integritását. Senkinek sem érdeke, hogy a válságot meglovagolva torzulásokat teremtsen a gépjárműpiacon, és természetesen ennek a támogatásnak határozottan összhangban kell lennie azokkal a környezetvédelmi célokkal, amelyet az Unió az energetikai és éghajlat-változási csomag tekintetében kitűzött maga elé.
Úgy gondolom, a Bizottság ebbe az irányba halad. Az elnökségnek határozott célja, hogy támogassa egy kiegyensúlyozott megállapodás létrejöttét a tagállamok és a Parlament között egy összehangolt, cselekvést sürgető megközelítésről, a gépjárműipar támogatása érdekében.
Günter Verheugen
Elnök asszony, a Tanács tisztelt soros elnöke, hölgyeim és uraim! Nem meglepő, hogy a pénzpiaci válságnak a reálgazdaságra gyakorolt első, teljes erejű csapása az autópiacot érte.
A gépjárműpiac különösen érzékeny a fogyasztói magatartásra. Egyértelmű, hogy ebben a helyzetben a fogyasztók, akik előtt saját gazdasági jövőjük sem világos, akik nem tudják, hogy jövőre is lesz-e munkájuk, hogy fizetésük nem csökken-e, vagy hogy meglesznek-e még a tartalékaik, nem fognak rohanni és új autót venni. Ez nyilvánvaló és valószínűleg természetes reakció.
Mindazonáltal nem egyedül a pénzpiaci válság az, amely kiváltja ezt a visszafogottságot. A gyártók és a fogyasztók bizonytalanok abban, hogy a politika milyen követelményeket állít majd a jövő autója elé. A fogyasztók nem tudják például, hogy számíthatnak-e adóösztönzőkre vagy adókedvezményekre, ha megvásárolnak, vagy ha nem vásárolnak meg bizonyos autókat. Ezért a lehető leggyorsabban tisztázni kell az iparágra vonatkozó jogszabályi feltételeket.
A helyzet egyértelmű. A gépjárműipar kulcságazat, vagy akár a kulcságazat Európában, és nem csak autók gyártását foglalja magában. A teljes szállítási láncot és a teljes autópiacot kell megvizsgálnunk, amely természeten magában foglalja a gépjármű-kereskedelmet és az autószerelő műhelyeket is. Ez az ágazat Európában 12 millió embernek ad munkát, és mivel más ágazatokkal is kapcsolatban van, az ágazatot érintő hatások messzire nyúló következményeket generálnak.
A Tanács soros elnöke már beszélt a visszaeséséről. Én egy további számadattal szeretném Önöket megismertetni. Ebben az évben eddig 700 000-rel kevesebb új autót regisztráltak, mint az elmúlt évben. Ez lényegében egy kilenc hónapos időszak alatt történt, ami azt jelenti, hogy az év végére ez a szám meghaladja az egymilliót. Biztosan könnyen el tudják képzelni ennek a gazdasági következményeit.
Még mindig nincs okunk abban reménykedni, hogy 2009-ben ez a helyzet gyorsan megváltozik. Más szóval, azt kell feltételeznünk, hogy 2009-ben is folytatódik a válság a gépjárműiparban, ami komoly hatásokat gyakorol majd a kapacitáskihasználtságra, a foglalkoztatottak számára és az autógyártók befektetési képességére, különösen ami az olyan nagy beruházásokat illeti, amelyek az alacsony szennyezőanyag-kibocsátású és alacsony fogyasztású járművekre vonatkozó követelmények teljesítéséhez szükségesek.
E gazdasági fejlemény különösen negatívan befolyásolja a környezetvédelem helyzetét. Minél öregebb autók futnak Európa útjain, annál nagyobb a környezetszennyezés - ez pedig egy nagyon lényeges szempont, amit szem előtt kell tartanunk. Ha valóban csökkenteni akarjuk a szennyezőanyag-kibocsátást, különös tekintettel a szén-dioxidra, ami közös kiemelt célkitűzésünk, a legfontosabb dolog az, hogy gyorsan újakra cseréljük az európai utakon jelenleg futó régi autókat.
Egy ideje pontosan ennek ellenkezője történik. Az európai utakon közlekedő gépjárműállomány egyre öregedik, és ezzel együtt nő a szennyezőanyag-kibocsátás. A lehető legvilágosabban szeretnék fogalmazni: ha az érintett felek - a Parlament, a Tanács és a Bizottság - kivétel nélkül nem fordítanak komoly figyelmet arra, hogy az elkövetkező néhány évben megfizethetővé tegyék az autókat a fogyasztók számára, ez a helyzet tovább fog súlyosbodni.
Természetesen már léteznek olyan autók, amelyek nem bocsátanak ki szennyező anyagokat. Csak éppen senki sem tudja megfizetni ezeket. Ezért elfogadható módon kapcsolatot kell teremtenünk e szempontok között. Mint azt Önök is tudják, létezik nálunk a CARS 21 folyamat. Mivel mi már nagyon korai szakaszban felismertük a helyzet komolyságát, e folyamat részeként néhány hete Brüsszelben megszerveztem a "gépjármű csúcs”-ot, amelyre meghívást kaptak a gépjárműgyártók, azok a tagállamok, amelyekben gépjárműgyártás folyik, a szakszervezetek, a környezetvédelmi szervezetek és valamennyi érdekelt fél. E találkozón kristálytisztává vált néhány olyan dolog, amit meg kell tennünk.
Először is biztosítanunk kell, hogy az iparágra vonatkozó jogszabályi feltételek mindenképpen stabilak és kiszámíthatók legyenek. Az ágazatnak tudnia kell, hogy milyen helyzetben van és hogy mit várunk tőle. Folyamatosan figyelnünk kell intézkedéseink halmozódó hatásaira. Emlékeztetnem kell Önöket, hogy a szén-dioxid nem az egyetlen dolog, amiről beszélnünk kell, ha a gépjárműiparról van szó.
Már jóváhagytuk az Euro 5 és az Euro 6 szabványt. Az intézkedések még nem kerültek végrehajtásra, azonban jelentős beruházásokat igényelnek, ami növeli majd a gépjárművek árát. További előírásokat fogadtunk el a gyalogosok védelmével kapcsolatban is. Ez ismét komoly beruházásokat tesz szükségessé, ami szintén drágítja az autókat. Már most további szigorú szabályokat viszünk át a jogalkotási folyamatba az európai autók biztonsági fejlesztéseivel kapcsolatban. Ennek is ugyanaz a hatása. Ha ezt mind együtt nézzük, láthatjuk, hogy az európai járművek ára az elkövetkező néhány évben egyértelműen emelkedni fog, és ezt figyelembe kell vennünk.
A második dolog az, hogy megállapodtunk abban, hogy lökést kell adni a keresletnek. Ez számos különféle módon történhet. Véleményem szerint az adóösztönzők hasznos eszköznek bizonyulhatnak, de csak akkor, ha ezek az adóösztönzők a szén-dioxidhoz kapcsolódnak. Az olyan adóösztönzőknek, amelyek csak azt eredményezik, hogy mindenféle öreg autót vásárolnak, nincs sok hasznuk. Ezeknek az eszközöknek az alacsony fogyasztású és környezetbarát autók iránti keresletet kell fokozniuk. Ugyanez vonatkozik a közbeszerzésekre is.
Ezenkívül ott van még a beruházási képesség kérdése. E tekintetben az Európai Beruházási Banknál már évek óta rendelkezésre áll egy olyan hitellehetőség, amelynek keretében az autógyártóknak kedvező kamatozású hitelt kínálnak új, környezetbarát járművek kifejlesztéséhez. Ezek a hitellehetőségeket már az előző években is igénybe vették, tehát ez nem újdonság.
Most nekünk bővítenünk kell ezeket a hitellehetőségeket a kereslet kielégítése érdekében, az Európai Beruházási Bank pedig készen áll erre. Számítok arra, hogy a vonatkozó döntéseket még decemberben meg fogják hozni.
Végül, ismételten felhívnám a figyelmet arra, hogy kereskedelmi politikánkban is ügyelnünk kell arra, hogy fenntartsuk az európai gépjárműipar jövőbeni készültségét. A verseny egyre inkább a világ más régióiba helyeződik át, komoly növekedést remélve. Ezekben a régiókban a világ más részeiből származó gyártókkal kell versenyeznünk majd, akik az európai gyártókhoz képest jelentősen alacsonyabb költségek mellett gyártanak járműveket.
Hogy egyértelműen fogalmazzak: az európai gyártók a globális versenyben azzal a hatalmas előnnyel rendelkeznek, hogy már hamarosan Európa kínálja majd a legtisztább és legbiztonságosabb autókat a világon, és reményeim szerint, amikor a minőségről lesz szó, ugyanez lesz a helyzet, mert mi fogjuk a legjobb autókat gyártani a világon.
Engedjék meg, hogy mondjak még néhány szót az aktuális problémáról, arról, ami miatt tulajdonképpen a mai vitára sor került. Egy európai autógyártó vállalat, az németországi Adam Opel GmbH, amely 100%-ban a General Motors tulajdona, jelenleg nagyon aggasztó pénzügyi helyzetben van. Az Opel és a német kormány között tárgyalások folynak arról, hogy az állam nyújtson-e garanciát az Opel pénzügyi gondjainak megoldása érdekében. Ezzel szemben nagyon komoly politikai érveket hoztak fel, és nagyon is megértem ezeket az érveket, mivel az iparpolitikánk nem támogatásokon alapul és ez nem fog megváltozni. Az európai iparpolitika célja az, hogy mindenáron megakadályozza a régi, támogatás-alapú gondolkodás visszatérését, és ehelyett segítse az ipart abban, hogy kiszámítható, stabil üzleti feltételek mellett növekedjen és helytálljon a versenyben.
Az Opel esetében a problémát viszont nem a rossz irányítás, a gyenge termelés vagy a rossz minőségű autók okozzák. Ez a vállalat az elmúlt években külön erőfeszítéseket tett azért, hogy megfeleljen a jövő követelményeinek, és ennek érdekében jelentősen beruházott korszerű technológiákba. A probléma kizárólag az Opel amerikai anyacégének válsághelyzete miatt adódott. Valóban hiszek abban, hogy kivételes körülményekkel állunk szemben, olyan körülményekkel, amelyek nem vonatkoznak más európai gyártókra, és amelyek kivételes intézkedések mérlegelését teszik indokolttá.
Ismét hangsúlyozni szeretném, hogy nem támogatásokról beszélünk, hanem egy garancia lehetőségéről. Egy versenyképes vállalatról van szó. Európa szemszögéből nézve a dolgot, nem érdekünk, hogy az Opel eltűnjön a piacról, és ez nem csak a németek problémája. Az Opel több európai országban végez gyártást, szállítási lánca pedig egész Európát behálózza. Ez a szállítási lánc szoros kapcsolatban van az összes többi autógyártóval, ami azt jelenti, hogy ha egy nagy európai gyártó eltűnne a piacról, annak az összes többi gyártó megérezné a hatását. Mind mondom, ez nem szolgálná az érdekeinket, ugyanakkor társadalompolitikai szempontból nem lenne indokolt azt mondani, hogy az Opel alkalmazottainak kell állniuk a számlát - és ezt hangsúlyozni szeretném - olyan súlyos hibákért és felelőtlenségekért, amelyeket az egyesült államokbeli anyacég követett el.
(Taps)
Látni fogjuk akkor, hogy az érintett kormányok milyen döntésre jutnak - azt, hogy "kormányok”, nagyon határozottan mondom, mert ez a tény eddig nem kapott kellő hangsúlyt.
Svédországban is gondok vannak a Saab-bal, a General Motors egy másik leányvállalatával, ahol a problémák strukturális jellegűek és sokkal súlyosabbak. Ezenkívül Spanyolországban is nehézségek adódtak, ahol egy új, környezetbarát jármű tervezett gyártása vált kétségessé. Európa szemszögéből nézve, azt mondom, hogy meg fogunk tenni minden tőlünk telhetőt annak érdekében, hogy átsegítsük az európai gyártókat ezen a nehéz időszakon, hogy a jövőben is képesek legyenek betölteni a fenntartható növekedés motorjaként és a biztos munkahelyek biztosítójaként betöltött szerepüket.
(Taps)
Vito Bonsignore
Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! Az Európai Unió gyártó ágazatáról beszélünk, amely a világon gyártott összes gépjármű harmadát állítja elő. Európában az ágazat három millió embert foglalkoztat többi, közvetett módon foglalkoztatott mellett. Ha a közvetlen és közvetett értékesítéseket és az összes foglalkoztatott számát nézzük, a gépjárműgyártás a világ egy kulcságazata.
Gondolkodjunk el azon, hogy mialatt mi itt vitatkozunk, a legfrissebb becslések szerint jövőre az Európai Unióban megkétszereződik a munkanélküliek száma. Én személy szerint úgy vélem, hogy egy ez optimista becslés. Egyetértek a biztos úrral abban, hogy az autóiparnak segítséget kell nyújtani azon törekvésekben, amelyekre mi kértük fel őket, azaz, hogy gyártsanak alacsony kibocsátású és alacsony üzemanyag-felhasználású gépjárműveket. Támogatnunk kell a változást, és ne büntessük azokat, akik hátramaradnak, továbbá a finanszírozást az innovációhoz kell kötnünk. Ha terhesnek is tűnik a gépjárműgyártók talpra állítása, néhány ilyen vállalat csődje sokkal, de sokkal többe kerülne az EU-nak.
Az ágazat az egész világon válságot él át, és ebből a helyzetből úgy találhatunk kiutat, ha technológiai haladást érünk el - és ebben egyetértünk. Döntenünk kell aközött, hogy 21. századi autókat gyártunk Európában vagy elveszítjük ezt a gyártási tevékenységet olyan országokkal szemben, amelyek már közel kerültek ahhoz, hogy alacsony technológiájú, alacsony költségű autókat gyártsanak nagy mennyiségekben, mint például India vagy Kína.
Az igaz, hogy a bankok már nem adnak hiteleket, hogy a nagy autógyártók jelenleg a korábban felhalmozott likvid tőkéjüket használják fel, amely ennek az évnek a feléig tartott ki, és hogy a piac jelentős mértékben összezsugorodott és a 2008-as év negatív eredményekkel zárul majd - szerintem, Jouyet úr - inkább két számjegyhez közelítő értékkel, továbbá én pesszimistán látom a 2009-es évet.
Európa előtt nagy lehetőség áll: hosszú távú, alacsony kamatozású hitelek biztosítása révén és a kutatáshoz nyújtott segítséggel megkülönböztetés nélkül támogathatja az ágazat szerkezetátalakítását.
Robert Goebbels
Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! Most, a recesszió idején az Európai Parlament Szocialista Képviselőcsoportja egy egységes európai politikát támogat. Ez nem csak a pénzügyi ágazatra igaz, de más gazdasági ágazatokra is vonatkozik, ideértve az ipart.
Már sokszor bántuk egy erős európai uniós iparpolitika hiányát. Az olyan országok mint az Egyesült Államok és Nagy-Britannia, hagyták, hogy iparágaik hanyatlásba forduljanak, és főként a szolgáltatásokat támogatták. Az eredmény nem túl meggyőző. Európának harcolnia kell, hogy fenntartsa kiterjedt iparát, amelytől kkv-k és vállalkozásoknak nyújtott szolgáltatások függenek.
Az európai gépjárműipar nem egy dinoszaurusz, egy kihalásra ítélt faj - e tekintetben teljes mértékben egyetértek Verheugen alelnök úrral. Európa adja a világ gépjárműtermelésének egyharmadát, annak ellenére, hogy az utóbbi időben visszaesett a gépjárműgyártás. Az Európában gyártott autók tisztábbak lettek és nem "zabálják” az energiát, és hamarosan eljön az az idő, amikor nem tudunk majd meglenni e nélkül az alapvető, egyéni közlekedési mód nélkül. A tömegközlekedés lehető legjobb megszervezése sem fogja enyhíteni az ember mobilitás iránti igényét. Az Európai Uniónak ezért közös választ kell kidolgoznia az ágazat problémáira és e válasz nem lehet - ahogyan Verheugen úr is mondta - az európai gépjárműipar megfojtása. Nem akarok olyan Európát, amelynek útjain csak japán - vagy - a jövőben - kínai autók futnak.
Tudom, hogy a politikailag korrekt érvelés az ún. "zöld” munkahelyek előmozdítása mellett szólna. Egy nemrég készült ENSZ-jelentés becslése szerint a zöld munkahelyekben rejlő potenciál a világon az összes munkahely 3%-a. Ez nagyon üdvözlendő. Ugyanakkor, egy egyszerű számítással arra a megállapításra juthatunk, hogy a munkahelyek 97%-a nem "zöld”, hanem a hagyományos ágazatokhoz tartozik. Ez egy másik ok, hogy küzdjünk az európai gépjárműiparért, amely közvetlenül 2 millió, közvetve pedig 10 millió embert foglalkoztat, ami az összes európai munkahely 7%-ával egyenlő.
Amikor az Egyesült Államok, Kína és Japán masszív beruházásokat eszközöl gazdasági programjaiba, Európa nem teheti meg, hogy hátradőljön és csak nézze, hogy iparából egész elemek tűnnek el. Azok, akik szerint csak hagynunk kéne a piacot, naivak és idealisták. Az állam kezének beavatkozása nélkül, a láthatatlan kéz - gondoljunk csak Adam Smith elméletére - a rövid távú megoldásokat fogja előnyben részesíteni, és elpusztítja azokat a struktúrákat, amelyek alapvető fontosságúak közös jövőnk alakításában.
Végül, azt várjuk a Bizottságtól, tisztelt elnök asszony, hogy biztosítson egy proaktív keretet az európai gépjárműipar versenyképességének és létének fenntartása érdekében.
(Taps)
Jorgo Chatzimarkakis
Elnök asszony! Verheugen biztos nagyon hatásosan jellemezte, hogy a válság miként terjedt át a pénzpiacokról a gépjármű-értékesítési piacra. Mi több, a helyzet realitása az, hogy a bizalom szertefoszlott és csak a bizonytalanság maradt a szén-dioxiddal kapcsolatos jövőbeni szabályozással kapcsolatban. Ezért csak arra kérhetem képviselőtársaimat és a Tanácsot, hogy a gépjárművek szén-dioxid-kibocsátása terén nagyon gyorsan dolgozzanak ki egy világos és megbízható szabályrendszert - a francia elnökség által előterjesztett javaslatok alapján, amelyekért csak gratulálni tudok Önnek, Jouyet úr!
Viszont a leginkább környezetbarát autó sem ér semmit, ha csak a kirakatban van és nem az európai utakon. Az embereknek nem csak vezetniük kell az ilyen autókat, de ki is kell tudniuk fizetni. Szerintünk pontosan ezért van szükség a következő háromrétű megközelítésre. Először is, új modellek kellenek az utakra. Ehhez komoly mértékben kell beruházni a kutatásba most, és ezért üdvözlöm az Európai Beruházási Bank programját. Az Ecofin december 2-án ülésezik - reméljük, olyan döntés születik, amely rugalmas és kedvező hitellehetőségeket biztosít majd a gépjárműipar számára.
Másodszor, védelmet kell nyújtani a gépjárműiparhoz kapcsolódó pénzintézetek számára. Ezt nem tehetjük meg itt, európai szinten - ezt a nemzeti mentőcsomagoknak kell magukban foglalniuk, amelyeknek nyitottaknak kell maradniuk.
Harmadszor, be kell vetnünk a selejtezési prémiumok eszközét Európában. Olaszország és Svédország vezető szerepet vállalt e téren, jóllehet az előbbi esetében sikeresebb volt a program. Így lehet adóösztönzők révén elérni, hogy új modellek járják az utakat. Jó lenne, ha Európa nem akadályozná ezt a folyamatot versenyjogi alapon. Ezért is jó lett volna, ha Cruz asszony el tudott volna ma jönni. Ez az előrevezető út!
Rebecca Harms
Elnök asszony, a Tanács tisztelt soros elnöke, biztos úr! Csakúgy mint tegnap, most is úgy érzem, hogy el kell mondanom, komoly kétségeim vannak a Bizottság őszinteségével kapcsolatban e vitában. Úgy vélem, hogy Önnek, a CARS 21 stratégiai csoport alapítójaként először is felelősséget kell vállalnia azért, hogy a program nem érte el célját, nem sikerült az európai gépjárműipart új, a jövőbe tekintő alapokra helyezni. Pontosan mit tett az elmúlt években, hogy most ezt a pénzügyi válságot kell felhasználnunk ahhoz, hogy egyenesbe hozzuk a számokat?
Az, hogy az európai gépjárműipar stratégiai problémával küzd, egy dolog. Viszont azt, hogy az elmúlt évek stratégiai gyengeségeit, és azt, hogy Ön nem képes kiállni a környezetvédelmi újításokért, nem jeleníti meg a mérlegben, tisztességtelennek tartom. Ha ma több tízezer európai családnak kell féltenie a munkahelyét a gépjárműiparban, azért a Bizottságnak, a biztosnak és a CARS 21 programnak mind felelősséget kell vállalnia.
Hogyan állapíthatjuk meg, hogy a Bizottság - és különösen Ön, biztos úr - nem tett semmit azért, hogy olyan helyzet alakuljon ki, amelyben a kőolajkészletek végessége miatti változékony olajárakból, illetve az éghajlat védelmének szükségességéből adódó stratégiai célok végül nem kerültek végrehajtásra? Biztos úr, Ön személyesen éveken keresztül akadályozta biztostársának, Dimas úrnak az autókra vonatkozó szén-dioxid-szabályozással kapcsolatos javaslatait. Ön a visszatartó erő abban, hogy kötelező célt határozzanak meg a hatékony autókra vonatkozóan, Ön akadályozza egy olyan kötelező megállapodásra való átállást a jövő évtized közepére, amellyel kapcsolatban még az 1990-es évek közepén önkéntesen kötelezettséget vállaltak. Ön azt akarja, hogy kevesebb környezetvédelmi innováció legyen, mint amennyit már az 1990-es évek közepén természetesnek vettek. Tegnap megtudtuk, hogy a Tanács - német nyomásra - még mindig nem áll készen arra, hogy 2020-ra vonatkozóan kötelező célokhoz járuljon hozzá, amely célok mellesleg még mindig a 90-es évek közepének céljaihoz állnak közel.
Botrányosnak tartom ezt a kettős mércét, ezt a környezetvédelmi innovációval kapcsolatos félrevezetést a vitában. E háromoldalú párbeszéd keretében felszólítom Önt, hogy végre tartsa be azt az ígéretét, amit e vitában tesz a gépjárműipari innovációval kapcsolatban. Minden más azt jelentené, hogy Önnek még nagyobb lesz a felelőssége abban, ha az ipar és beszállítói nem készülnek fel a jövő elvárásaira.
Ilda Figueiredo
A gépjárműipari válságnak számos oka van, nyilvánvalóan az egyik legfontosabb ok az, hogy az emberek többségének - alacsony jövedelmük, de különösen az alacsony fizetések, a bizonytalan munkahelyek és a munkanélküliség miatt - csökkent a vásárlóereje.
Ezt megoldandó, az egyik leghatékonyabb intézkedés az lenne, ha a jövedelem méltányos elosztása révén növelnénk a fizetéseket. Ugyanakkor, természetesen más lépésekre van most szükség, mivel a gyártásnak a gépjárműiparban történő felfüggesztése sok más ágazatra is kihat, többek között a különböző alkatrészgyártókra és szállítókra, ami csak tovább súlyosbíthatja az egész gazdasági és társadalmi helyzetet.
Ezért csakúgy, mint ahogyan kivételes intézkedések történek a pénzügyi ágazatban, a gépjárműágazatban is kivételes intézkedésekre van szükség a foglalkoztatás védelme érdekében. Nem mondhatjuk, hogy a termelés és a foglalkoztatás védelme nem olyan fontos, mint a pénzügyi ágazat. Szolidárisnak kell lennünk az uniós ipar támogatása érdekében, különösen a kevésbé erős gazdaságokban és ágazatokban.
Portugáliában a helyzet igen aggasztó, mivel az ágazat nagyban függ a multinacionális vállalatok stratégiájától. Az elmúlt néhány évben többször is szemtanúi lehettünk a gyárak áthelyezésének, mind az autógyártás esetében (gondoljunk az Opelre és a Renault-ra), mind az alkatrészgyártás esetében (amire jó példa a Yazaki Saltano és a Lear esete), vagy más vállalatoknál láthattuk a dolgozói létszám csökkentését, például Sunviauto és a Delphi esetében, illetve több száz olyan kis- és középvállalkozásnál, amelyek érintettek ebben a helyzetben.
Egyes esetekben a termelés napokig állt, például a Palmelában működő Autoeuropa vállalatnál és a Caciában (Averio) működő Renault alkatrészgyártó üzemnél, mivel nem volt megrendelés. Ha kevesebb autó és kevesebb alkatrész készül, az az áruszállítást is befolyásolja.
Ezért - biztos úr és Jouyet úr - az Európai Unió számára alapvető fontosságú, hogy rendkívüli támogatással segítse az ipari termelést és védelmezze a munkavállalói jogokat.
Andreas Mölzer
(DE) Tisztelt elnök asszony! Biztos úr! A gépjárműipari válság előjeleit - például a megrendelések első visszaesését - valószínűleg nem vették elég komolyan. Először talán azt remélték, hogy csak az üzemanyag-zabáló amerikai autókat fogja érintetni. Bárki, aki beszélt egy kicsit autókereskedőkkel, tudja, hogy a dízelautókon már az EU-ban is hónapok óta nehéz volt túladni.
Ezért az Európai Uniónak nem kéne meglepődnie e problémák súlyosbodásán, mivel igen szorgosan dolgozott azon, hogy például szabályozások áradatával válságba döntse ezt az egykor virágzó ágazatot. A vállalatoknak stabil, kiszámítható jogi keretre van szükségük ahhoz, hogy tervezni tudjanak. Ha az EU folyamatosan változtatgatja a szabályokat, azzal végül minden iparágat romba dönt. Nem szabad megfeledkeznünk a dízelre vonatkozó adóteher folyamatos növeléséről és a közelmúltbéli bioüzemanyag-kalandról sem.
A válság megoldásához nem lesz elegendő az EU számára a tervezett 40 milliárd euro hitelként való felszabadítása. Az Uniónak kiszámítható kereskedelmi feltételeket kell teremtenie a jövőben, amely lehetővé teszi a tervezést, és ezt minden iparág tekintetében meg kell tennie.
Werner Langen
(DE) Tisztelt elnök asszony! Ismételten hangsúlyozni szeretném a gépjárműipar jelentőségét, tekintettel arra, hogy az ágazat 12 millió közvetlen és közvetett munkahelyet biztosít, és a világon technológiai szempontból vezető szerepet tölt be. Nem feledkezhetünk meg arról - mint ahogyan erre már Verheugen biztos és mások is felhívták a figyelmet -, hogy a gépjárműipar természetesen függ a gazdaság helyzetétől és az olajártól, és azt is látnunk kell, hogy a vásárlók részéről drámai bizalomvesztés figyelhető meg a pénzügyi piacok válságának idején. Ez a gépjárműipar legfőbb problémája. A verseny nagyon kiélezett, és egy cég - vagy akár egy tagállam - egyszerűen nem hozhat versenytorzító intézkedéseket anélkül, hogy az Európai Bizottság ne avatkozzon be a torzulás megakadályozása érdekében.
Ezt csak bevezetésként mondom. Ennek fényében az európai gazdaságélénkítő csomag létrehozására irányuló javaslatok ugyanúgy ellenkező hatást váltanak ki, mint azok az egyéni javaslatok, hogy az egész gépjárműipar elé állítsunk védőpajzsot. Véleményem szerint az a helyes út, ha támogatjuk az alacsony szennyezőanyag-kibocsátású járművekkel kapcsolatos kutatást és fejlesztést egy kutatási programon keresztül, vagy pedig hitelek által, mint ahogyan azt a Bizottság javasolta. Szükségesnek tartom biztosítani, hogy a támogatás tagállami szinten se vezethessen a verseny torzulásához. Az is meggyőződésem, hogy nem változtathatjuk meg teljes mértékben versenypolitikánkat, mint ahogyan azt több javaslatban is olvastam a napokban, többek között a Parlament kiemelkedő személyiségeitől.
A Bizottság helyesen cselekszik, amikor szigorúan alkalmazza a versenyszabályokat. Ugyanakkor előfordulhat, hogy átmeneti európai megoldásokat kell találnunk - de nem a hosszú távú támogatást - az olyan igazgatási hibákra, mint amelyek az amerikai General Motorst és leányvállalatait érintették. E megoldásoknak összhangban kell lenniük a versenyjoggal. Csak ilyen módon biztosíthatjuk hosszú távon a munkahelyeket az ágazatban. Véleményem szerint a legjobb ösztönző az lenne, ha későbbre halasztanánk az autókra vonatkozó, ésszerű éghajlat-változási politikát, az autókat megfizethetővé tennénk, mint ahogyan az már elhangzott, és nem állnánk elő semmilyen túlzott követeléssel. A Harms asszony által kifejtett véleménynek pedig semmi köze a valódi helyzethez.
Matthias Groote
(DE) Tisztelt elnök asszony, Jouyet úr, biztos úr, hölgyeim és uraim! A valóság az, hogy a gépjárműipar válságban van, és ennek számos oka van. A pénzügyi válság csak tovább súlyosbította az ágazat válságát, és a tagállamok jelenleg a szükséges lépéseken dolgoznak.
Európában a gépjárműipar kulcsfontosságú ágazat. Ezért európai megoldásokra van szükségünk ahhoz, hogy ez az európai kulcságazat legyőzhesse a válságot. Szinte valamennyi gépjárműgyártó rendelkezik európai struktúrákkal. Ahhoz, hogy megvalósíthassunk a szükséges beruházásokat a környezetbarát járművekkel - mint ahogyan már többször is említették a mai nap folyamán - és az alacsony fogyasztású járművekkel kapcsolatban, az autógyártóknak állami garanciákra vagy az Európai Beruházási Bank által nyújtott, alacsony kamatozású hitelekre van szükségük. Nagyon lényeges, hogy mindeközben a beszállítói iparról sem lehet megfeledkezni. A beszállítói iparnak részei olyan kis- és középvállalkozások, amelyek munkahelyeket hoznak létre, és ahol innovációs tevékenységet folytatnak.
Mit tehet az Európai Unió e kulcságazat megvédése érdekében? A legutóbbi plenáris ülésen a Tanács soros elnöke javaslatot tett a kulcsfontosságú ágazatok védelmére. Ezt jó ötletnek tartom, mert ha logikusan végiggondoljuk a javaslatot, ez a "Volkswagen-törvényt” jelenti az egész európai gépjárműipar számára. Ez bizonyosan megfelelő intézkedés lenne. Az Európai Bizottság azonban jelenleg e védőintézkedés ellen harcol. Ezért azt kérdezném a Bizottságtól: a gépjárműipar válsága ellenére továbbra is durcáskodni fog, vagy a válságra tekintettel változtat-e álláspontján?
Sophia in 't Veld
(NL) Elnök asszony! Sokatmondó, hogy a vállalkozáspolitikai és ipari biztos jelen van ma, de a versenypolitikai biztos nincs. Komoly fenntartásaim vannak az autógyártás kisegítésével kapcsolatban. Jóllehet a problémák kétségkívül nagyon súlyosak, miért az autóipart támogassuk és ne más ágazatokat? A gondokat valószínűleg súlyosbította a hitelválság, de bizonyosan nem az utóbbi volt a kiváltó tényező. Az állami támogatás nem lehet jutalom a rossz viselkedésért. Bár az EU-Szerződés lehetővé teszi a segélyezést, nem szabad adóból befolyt pénzeket - amelyeket tulajdonképpen az emberek fizetnek - felhasználni ahhoz, hogy gyengélkedő iparágakat tartsunk fenn a víz színén. És azt sem szabad elfelejtenünk, hogy már eddig is óriási pénzösszegeket fordítottak az autógyártók megmentésére az elmúlt években, és megjegyzem, nem mindig sikerrel.
Mialatt rövid távon felelősséggel tartozunk veszélyben levő munkahelyek iránt, hosszú távú felelősségeink is vannak: az, hogy a jövő nemzedékeire egy jól működő gazdaságot, jó állapotú környezetet és szilárd költségvetést hagyjunk hátra. Kissé igazságtalannak tartom, hogy évek óta nincs pénz a gondozásra, az oktatásra, a gyermekgondozásra vagy a környezetvédelemre, most meg arra kérnek, hogy pumpáljunk milliókat az autóiparba, hogy megmentsük a katasztrófától. A támogatást szigorú feltételekhez kell kötni. Meg kell szabni, hogy mit kell tennie az autóiparnak ezért cserébe a szerkezetátalakítás keretében, és ez csak a jövőorientált, környezetbarát és innovatív tevékenységekre vonatkozhat - mivel ha az állami támogatás képes megmenteni vállalatokat, a verseny torzulása miatt más vállalatokat tönkre is tehet.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Tisztelt elnök asszony, Jouyet úr, biztos úr, hölgyeim és uraim! Nagyon sokan elmondták már: a gépjárműipar - közvetlenül és közvetetten - 12 millió munkahelyet jelent az Európai Unióban. Ez az európai GDP 10%-át képviseli. A gépjárműipar jelenleg súlyos válságot él át: az európai piac kb. 15%-kal esett, és a csökkenés mértéke elérheti a 17-20%-ot is 2008 utolsó két negyedévére.
A gyártók eredményei egyre romlanak. Ebben a helyzetben a finanszírozás hiánya jelenti az ipart fenyegető legfőbb veszélyt. A gyártók ezért csökkentik a termelést és megpróbálják mérsékelni a strukturális költségeket. A válság első áldozatai a munkahelyek.
Elnök úr, amint azt Ön is elmondta, e válsággal szemben egy összehangolt válaszra van szükség Európa és a tagállamok részéről, különös tekintettel azokra, amelyek közvetlenül érintettek. Az EBB tervezett pénzügyi támogatásra szükség van.
Természetesen támogatom az Önök javaslatait. Először is, támogatnunk kell a beruházásokat, különösen a tiszta járművek tervezésével és fejlesztésével, illetve a hibrid és az elektromos járművek fejlesztésével kapcsolatosakat. A piacot is támogatnunk kell pénzügyi ösztönzők által, hogy Európa útjain újakra cserélődhessenek az autók. A biztos úr is hangsúlyozta, hogy az autók által összességében kibocsátott szennyezés jelentős részéért az öreg autók felelősek.
Ugyanakkor fontos, hogy létrehozzunk egy stabil és ambiciózus, ugyanakkor reális szabályozási keretet. Tartanunk kell magunkat a széndioxid-kibocsátás csökkentésével kapcsolatos célokhoz - a gyártók óriási összegeket fordítottak, illetve fordítanak erre -, de realistának kell lennünk és mérsékletet kell tanúsítanunk a kijelölt célok meg nem valósításáért kiszabott büntetések kapcsán. A túlzott bírságok a legtöbb gyártót megsemmisítenék.
Ne feledjük, hogy a gépjárműipar az, amelyre a legszigorúbb környezetvédelmi előírások vonatkoznak.
Végül, jelen körülmények mellett hátrányos lenne a gyártókra nézve, ha csökkenne a külső karosszéria-alkatrészekre vonatkozó védelem.
Monica Giuntini
(IT) Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim! Nagyon is időszerű ez a vita, amit az európai gazdaság egyik legfontosabb ágazatáról folytatunk.
A világgazdaság állapota egyre romlik, és az olaszországi és európai gépjárműipar helyzete, amely most sem kedvező, szintén rosszabbodik. A miniszter úr az imént említette az adatokat. 2008-ban 5%-kal estek vissza az eladások. Olaszországban csak októberben 18%-os csökkenés volt, ami 10 éve a legrosszabb adat az ágazatban.
Ez a válság tehát minden fontos európai piacot érint, de hangsúlyozni szeretném, hogy nem csak az autógyártás érzi a válság hatásait. Az egész szállítási lánc érintett, és különösen nehéz helyzetbe kerültek az autóalkatrész-gyártó cégek.
Mint már elhangzott, a válság az ágazat egészére kihat. Példaként szeretném említeni a toscanai partvidék helyzetét, ahol az elmúlt években - több vállalati áthelyezést követően - nagymértékben, munkavállalók százai esetében igénybe vették a bérgarancia alapot, és rengeteg határozott idejű szerződéssel alkalmazott dolgozót bocsátottak el. Egy példa a sok közül, amely szemlélteti a helyzet súlyosságát, a Delfi csoport esete, amely vállalat dolgozóinak két és fél évig kellett a bérgarancia alapra hagyatkozniuk. Sürgős lépésekre van szükség ezeknek az embereknek az újbóli foglalkoztatásához, az önkormányzati szervek által kezdeményezett intézkedésekkel kezdve.
Most már világosan látszik, hogy a nemzeti, regionális és helyi intézmények részben tehetetlenek, ezért erőteljes elkötelezettségre és intézkedésekre van szükség Európa részéről. Ez azt is jelenti, hogy szembesíteni kell a multinacionális vállalatokat a termelés áthelyezésének problémáival, továbbá európai szintű intézkedéseket kell tenni e válság feltartóztatása annak érdekében, hogy elkerüljük a társadalmat és a foglalkoztatást érő hatásokat.
Gianluca Susta
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! A pénzügyi válságból azt a tanulságot vonhatjuk le, hogy vissza kell térnünk a reálgazdasághoz, és segítenünk kell az európai gyártásnak a talpra állásban, különösen most, amikor az USA, Barack Obama elnök vezetésével arra készül, hogy némiképp átformálja a világon a gazdasági viszonyokat.
Nem az állami támogatásról kellene beszélnünk, hanem három területen meg kell erősítenünk az európai gyártást: újrahasznosítás, amelynek tekintetében egész Európában azonos felfogást kell alkalmazni, a termelés átpozícionálása, hogy az innovatív ágazatok kerüljenek előtérbe, valamint a fogyasztók tájékoztatása és komoly intézkedések megtétele a Kereskedelmi Világszervezetben a vámjellegű akadályok kiegyensúlyozása érdekében, elsősorban az Európai Unió és a Távol-Kelet közötti kapcsolatokban.
Ezenkívül, nem szabad megfeledkeznünk az ágazatban és a kiterjedt infrastruktúrákban a kutatásba való befektetésről, legyenek azok tárgyi eszközök vagy immateriális javak. Tisztességes játékszabályok szerint kell játszanunk a világban. Napjainkban változnak a szabályok, és emlékeznünk kell a G20-ak következtetéseire, azaz vissza kell mennünk egy azonos kiindulási ponthoz.
Gunnar Hökmark
(SV) Elnök asszony! Jelenleg egész Európában a munkahelyek biztosítása a legfontosabb. A gépjárműiparban most problémákkal kell szembenézni, csakúgy, mint az európai gazdaság más részeiben. Nem szabad megengednünk, hogy olyan helyzet alakuljon ki, amelyben az állami támogatás egyik országban akadályozza a foglalkoztatást a vállalatoknál, míg egy másik országban fellendíti azt. Nem engedhetjük, hogy az állami támogatás az ipar kárára legyen egy területen, és hasznára legyen egy másik területen, mivel az munkanélküliséghez és a munkahelyek elvesztéséhez vezetne, ami fokozatosan egész Európára kiterjedne. Nem engedhetjük, hogy az állami támogatás megnehezítse a dolgokat az életképes vállalatok számára, ugyanakkor életben tartson olyan cégeket, amelyek a maguk erejéből már nem lennének képesek a túlélésre. A gépjárműipar problémája egy tartós probléma, amely ebben a pénzügyi válságban még inkább láthatóvá vált. Ugyanakkor az ágazatban már régóta nagyarányú veszteségek, keresletcsökkenés és túltermelés figyelhető meg az egész világon.
Most az a legfontosabb, hogy biztosítsuk az európai keresletet. Ehhez csökkenteni kell az adókat, hogy lehetővé tegyük a kereslet feléledését az európai háztartások részéről az előállított termékek iránt. Emellett biztosítani kell, hogy az európai ipar - újabb és újabb területeken - képes legyen vezető szerepet elérni a technológia és a fejlesztés terén, valamint a környezetvédelemben és az energiaágazatban is. Erre kell összpontosítani az erőfeszítéseket.
Emellett azt is jelenti, hogy utat kell nyitni az európai gépjárműipar számára, hogy globális szereplővé válhasson. Ehhez biztosítani kell, hogy nyitott és szabad kereskedelmet folytathassunk, amelynek keretében az európai gépjárműiparnak hozzáférése van a világ piacaihoz. Ezért fontos emlékeznünk arra, hogy akik ma akadályozzák a szabad kereskedelmet és a dohai tárgyalások haladását, azok tulajdonképpen az európai gépjárműipart akadályozzák abban, hogy növekedjen a jövő nagy piacain.
Patrizia Toia
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! E súlyos válság idején, amely Amerikából kiindulva gépjárműiparunkat fenyegeti, Európának egyértelműek a választási lehetőségei: vagy tétlenek maradunk és csak figyeljük a kereslet és a termelés összeomlását, amelynek hatásait még csak ki sem tudjuk számítani; mindezt a piaci liberalizmus elméleti modelljének való elvont megfelelés nevében téve, a verseny teljes mértékű tiszteletben tartása mellett, mint ahogyan egyesek ma erre sürgettek - vagy felvállaljuk a feladatot, hogy e helyzetre megfelelő megoldást találjunk.
Mi a második lehetőséget választjuk, és felszólítjuk a Bizottságot és a Tanácsot, hogy mutassanak határozottságot és eltökéltséget. Egyetértéssel hallgattuk Verheugen biztos szavait, és reméljük, hogy egyik kollégája sem tartja vissza őt túlzottan ebben az elhatározásában. Ez egy rendkívüli helyzet, amely rendkívüli válaszokat igényel.
Másrészről, hölgyeim és uraim, a pénzügyi válság idején a politikai és a gazdasági hatóságok olyan döntéseinek lehettünk szemtanúi az állami források elköltése és befektetése tekintetében, amelyek akár még néhány hónapja is elképzelhetetlenek voltak. Intézkedéseinknek azonban - egy pillanat, és befejezem - körültekintőnek kell lenniük, a stratégiában figyelembe kell venniük a sürgősség tényezőjét, továbbá a vonzóbb kölcsönök és a kereslet támogatása révén ösztönözniük kell egy, a fokozottabban környezetbarát és fenntartható termelés felé mutató, gondos átpozícionálást.
Martin Callanan
Elnök asszony! Véleményem szerint az európai autóipar nagyon figyelemreméltó rugalmasságról tett tanúbizonyságot az elmúlt években, annak ellenére, hogy rendkívül nehéz gazdasági körülményekkel és uniós jogszabályok valóságos áradatával kellett szembenéznie. Autógyártóink a világon vezető szerepet töltenek be a környezeti tudatosság, a műszaki szabványok és az innováció tekintetében. Ezek olyan eredmények, amelyeket érdemes támogatni és amelyeket nem szabad gyengíteni. Különösen büszke vagyok az Egyesült Királyság autóiparára, és - ha megengedik - elismerően szólnék az északkelet-angliai választókörzetemben működő, helyi Nissan gyárról, amelynek Európában a legnagyobb a termelékenysége.
Senki sem vitatja a környezetvédelem fontosságát, viszont rendkívül aggasztónak tartom, hogy miközben mindent megteszünk, hogy bizonyítsuk a környezetvédelem iránti elkötelezettségünket, időnként azt kockáztatjuk, hogy elpusztítunk egy nagyon fontos és sikeres iparágat. Már most is hatalmas visszaesés tapasztalható az értékesítésben az Egyesült Királyságban: a múlt hónapban az eladások 23%-kal csökkentek. Az ágazatban végrehajtandó változásra vonatkozó, nagyon merev és rugalmatlan menetrend előírása helyett inkább támogatnunk kellene az iparágat, és ösztönöznünk kellene arra, hogy meglépje a jövője biztosításához szükséges változásokat. Ha az autóipar élvezi a politikai támogatásunkat, és ha ez a támogatás a beszállítókra és az alkatrészgyártókra is kiterjed, segíthetünk nekik, hogy átjussanak ezen a nehéz időszakon.
Remélem, a Bizottság különösen éberen őrködik majd afelett, ahogyan a tagállamok megpróbálják majd feszegetni az autógyártóknak nyújtott állami támogatás határait. Nagy-Britanniában nagy és sikertelen múltja van az autóipar állami támogatásának. Az 1980-as években sikerült ebből kitörnünk. Remélem, nem lépünk vissza ugyanoda, mert ha közpénzeket öntünk a gépjárműiparba, miért nem tesszük ugyanezt az építőiparral és az élelmiszeriparral is? Most minden iparág nehéz helyzetben van és nagyon óvatosan kell bánnunk a szűkös adóbevételekkel, biztosítva, hogy ne pumpáljunk sokkal többet belőle az autóiparba. Ez nem működött a múltban, és a jövőben sem fog. Remélem, a Bizottság éberen őrködik majd és folyamatosan figyelemmel tartja azokat az önfejű tagállamokat, amelyek engednek a csábításnak és e sikertelenségre ítélt útra lépnek.
Ivo Belet
(NL) Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim! Mint már elhangzott, az autóipar létfontosságú ágazat. Az európai gazdaság kulcságazata, amely közvetlenül és közvetve összesen 12 millió embernek ad munkát. Ez óriási szám. Ezért úgy vélem, hogy az ennek a kulcságazatnak nyújtott olcsó hitelek több mint indokoltak, viszont ezt az új pénzt egyértelműen innovatív, környezetbarát technológiákra kell fordítani. Elvárhatjuk az európai autógyártóktól, hogy még erősebben összefogjanak, amikor ezen új technológiák fejlesztéséről van szó, például az elektromos autókban való felhasználására szánt, megfizethető, nagy teljesítményű akkumulátorok esetében.
El kell azonban ismernünk, hogy Európa is vétett hibákat. Lehet, hogy túlságosan nagymértékben fektettünk be a hidrogénmotor kifejlesztésébe, míg most, rövid időn belül gazdaságos hibrid-elektromos motorokra van szükségünk. Ezért talán módosítani kellene prioritásainkat és projektjeinket, különösen a hetedik kutatási és fejlesztési keretprogram összefüggésében. Miért is ne legyen az a célunk, hogy 2020-ra Európában minden új autó - hibrid vagy sem, de - elektromos meghajtású legyen. Miért ne valósulhatna ez meg? Hogy ez valóra válhasson, azonnali átállást kell végrehajtanunk, ami azt jelenti, hogy az érintett dolgozók képzésébe is be kell fektetnünk. Biztos úr, számítunk az Ön egyetértésére abban, hogy a dolgozók képzése jövőorientált és indokolt befektetés, amelyet akként is kezelnek. Ezenkívül, különböző gyártók, például a Ford Genkben és az Opel Antwerpenben, már most is beruházásokat eszközölnek és óriási erőfeszítéseket tesznek, többek között a kiszolgáltatott munkaerő-piaci csoportok érdekében. Véleményem szerint indokolt tovább ösztönözni és jutalmazni az ilyen politikákat.
Végül, a szén-dioxidra vonatkozó szabályozás, amelyet az elkövetkező hetekben hagyunk jóvá, tökéletes lehetőség lesz arra, hogy magasra tegyük a lécet. A válság kétségkívül lehetőségeket is teremt. Most közös erőfeszítést kell tennünk ezen új generációs autók létrehozása érdekében. Ha most rendületlenül kitartunk, akkor évtizedekig az Európai Unió fogja meghatározni ezt a piacot - ezért kérem az európai gyártókat, hogy hagyják el a lövészárkokat és kezdjenek támadásba!
Pierre Pribetich
(FR) Elnök asszony! Milyen stratégiát kövessünk e válság megoldása érdekében? A tények magukért beszélnek. A válság minden gyártót érint, és a dominóhatás miatt az ágazatban dolgozó 12 millió ember is érintetté válik.
Először is ezekre a munkavállalókra és családjukra kell gondolnunk, és kiemelt feladatunknak kell tekinteni a védelmüket - ezért választ kell adni a következő nyugtalanító kérdésre: milyen stratégiát kövessünk e válság megoldása érdekében?
Egy, a közép és hosszú távra vonatkozó, gyors, hatékony, egységes és strukturált iparpolitika, egy gépjárműipari "new deal”, azaz a tagállamok és az Unió összehangolt válasza jelenthet megoldást a helyzetre.
Hallani itt az ülésteremben az idejétmúlt liberalizmus dogmatikus nézeteit hangoztató véleményeket: semmi segítség, semmi támogatás, verseny, csak a verseny. Hölgyeim és uraim, eljött a szabályozás ideje, az állami beavatkozásé. Egy gépjárműipari "new deal”-re, egy ambiciózus és intelligens tervre van szükség a gépjárműipar számára, először is az európai munkahelyek megmentése és a foglalkoztatás növelése érdekében, amiben a képzés is szerepet kap. Másodszor, e vállalkozásokban történő, a tiszta és intelligens járművek gyártásához szükséges technológiai módosítások felgyorsítása érdekében. Emellett növelni kell a keresletet is, azáltal, hogy egyszerűsítjük az utakon futó régi autók - a szennyezés okozói - újakra való lecserélését egy európai környezetvédelmi bónuszrendszer kidolgozásával.
Röviden, Európának cselekednie kell, választ kell adnia az eseményekre. Lépnie kell, nem nézheti csöndben és tétlenül a történéseket. Cselekednünk kell, és ezt intelligensen kell tennünk ennek az átalakulásnak a támogatása érdekében.
Dumitru Oprea
(RO) Olyan világban élünk, amelyben egykor egy személy egy ló erejével jutott el egyik helyről a másikra, ma pedig ehhez már több tíz vagy száz lóerőt használunk fel: a négy- vagy ötüléses autókban az esetek több mint háromnegyedében csak egy személy utazik. Ezek a járművek az elmúlt 100 évben 100 kilométeren 7,5 liter üzemanyagot fogyasztottak. Az emberiség előtt álló legnagyobb problémák mind az emberi magatartással és a szennyezéssel kapcsolatosak. Ezért el kell gondolkodnunk azon, hogyan használhatnánk másként az autókat. Kisebb, meglehetősen biztonságos, környezetbarát autókra van szükségünk, amelyek csak néhány liter üzemanyagot fogyasztanak 100 kilométeren, és amelyek olyan áron elérhetők, amely lehetővé teszi az emberi viselkedés kontrollálását a jövőben.
Ieke van den Burg
(NL) Elnök asszony! Annak ellenére, hogy jogosnak tartok az autóiparral és a Bizottság működésével kapcsolatos minden bírálatot, nincs más választásunk, mint hogy figyelmet szentelünk az autóiparnak, mivel - a lakásépítéshez hasonlóan - ez az ágazat is drámai visszaesés elé néz. Már szólnak a figyelmeztető harangok. Időben, gyorsan és célzott módon kell cselekednünk.
Három dolgot szeretnék hangsúlyozni: nemcsak a nagy autógyártókat, hanem a beszállítókat és a finanszírozó cégeket is be kell vonnunk. A szerkezetátalakításnak a tisztább, gazdaságosabb autókra kell koncentrálnia, és bizonyos szempontokat európai szinten kell összehangolni. Nem szabad hagyni, hogy a tagállamok önállóan cselekedjenek, mivel az a problémák súlyosbodásához vezethet a szomszédos országokban. Ez különösen fontos a beszállítók számára, mivel azok több országban is tevékenykednek. A belső piacon folytatnak működést és ugyanolyan mértékben kell, hogy részesüljenek az intézkedésekből, és nem csak nemzeti szinten. Az azonos feltételeket szigorúan ellenőriznie kell az Európai Bizottságnak. Támogatom azt a szerepet, amit a Versenypolitikai Főigazgatóságnak ennek kapcsán kijelöltek.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Tisztelt elnök asszony! Miután már fizettünk a bankok megmentéséért, most az autóipart kell megmentenünk - természetesen - közpénzekből. Ugyanakkor már több mint tíz éve figyelmeztetjük a gépjárműipart a szén-dioxid-kibocsátásoknak az emberi egészségre gyakorolt káros hatásai miatt. Már több mint tíz éve kérjük az ágazatot, hogy állítsanak elő tiszta autókat. Az iparág már több mint tíz éve nem akarja ezeket meghallani, és mindeddig ellenállt a hatalmas autóipari lobbi segítségével. Visszatartott minden fejlesztést. Nemrég - biztos úr, Ön olyan helyzetben van, hogy tudhatja ezt -, ebben a Parlamentben ellenezték a CARS 21 programot, hogy a kibocsátásokat ne csökkentsék 130g alá.
Mégis, miután jelentős hasznot termeltek, amit nem forgattak vissza az ágazati szerkezetátalakításba, a pénzügyi válság jó alkalom volt arra, hogy támogatásokért folyamodjanak és mindenhol munkavállalókat tegyenek az utcára. A fogyasztókat ismét becsapják? Tény, hogy a fogyasztóknak fizetniük kell azért, hogy tiszta autóhoz jussanak a piacon, és semmi garancia sincs arra, hogy az autók olcsóbbak lesznek, csakúgy, mint a jelenlegi helyzetben.
Ezért az autóipart másfelé kell kormányozni, hogy elkerülje a jövőbeni csődöket, mivel egy "autó utáni” korra kell felkészülnünk.
Kurt Joachim Lauk
(DE) Elnök asszony! Először is megjegyeznénk, hogy azok az európai piacok, amelyeket kevésbé érintett az összeomlás, egyértelmű szabályozási környezettel rendelkeznek a szén-dioxid adóztatására vonatkozó jogszabályok tekintetében, illetve arra vonatkozóan, hogy mik a gépjárműgyártókkal szembeni elvárások. Jouyet úr, ha az Ön elnökségének sikerülne arra köteleznie a tagállamokat, hogy a lehető leggyorsabban egyértelmű szabályozási környezetet hozzanak létre, még a fogyasztók is visszanyernék bizalmukat. Ez lenne a lehető legjobb támogatás az autóipar számára.
Valami mást is meg kell tennünk. Ezen a ponton nem beszélhetünk milliárdos támogatásokról úgy, hogy közben milliárdokra rúgó bírságokkal fenyegetjük az autóipart, ha nem sikerül elérniük a célokat. Ennek semmi értelme. Ez jelentős bizonytalanságot eredményezne, és megdrágítaná az autókat a fogyasztók számára. Más utat kell választanunk. Ki kell jelölnünk egy célt és bejelenteni, hogy a 2020-as évek végére az autók 20, 25 vagy 30%-ának kibocsátásoktól mentesnek kell lennie. Ez előtérbe hozná és ösztönözné az innovációt, ugyanakkor megvilágítaná a helyzetet a fogyasztók számára az európai gépjárműipar jövőbeni stratégiájával kapcsolatban.
Inés Ayala Sender
(ES) Elnök asszony! A jelenlegi válsághelyzetben csak gratulálni lehet a francia elnökség és az iparért felelős biztos, Verheugen úr dicséretre méltó erőfeszítéseiért. Viszont még több erőfeszítésre van szükségünk, méghozzá sürgősen. És arra is szükségünk van, hogy az ipari és a versenypolitikai biztos egymással összhangban beszéljen.
Az autóiparnak, amely a gyártókat, a támogató iparágakat, a forgalmazókat és a finanszírozó vállalatokat foglalja magában, sürgősen egy merész, átfogó támogatási tervre van szüksége. Az emberek nem fogják megérteni a mérsékletességet és a tartózkodást, amikor az autóipar támogatásáról hoznak döntéseket, figyelembe véve az ágazathoz közvetlenül kapcsolódó, tömeges mértékű és magas képzettségi szintet képviselő foglalkoztatást. Különösen azután fogják nehezen megérteni, miután látták az igyekezetet a pénzügyi ágazat megsegítésekor, amikor is a legsúlyosabb hibákat is jóindulattal ítélték meg.
A zaragozai Figueruelas Opel üzemében dolgozók, akik segítették és támogatták vállalatuk jövőjét Spanyolországban és Németországban, szintén nem fogják megérteni ezt, ahogyan az aragóniai és a spanyol kormány sem, amelyek - minden beruházási forrásukat felhasználva - együttműködést és vezetést remélnek az Európai Uniótól.
Egy gyors és merész tervre van szükségünk, amely segít abban, hogy az európai gépjárműállományt minél előbb biztonságosabb és tisztább autókra cseréljük le. Decembertől egy európai "Plan Renove”-ra vagy megújítási tervre van szükségünk, amely a közvetlen beruházásoktól a fogyasztásig mindenre ösztönzőleg hat.
Az európai autógyártóknak - a támogató iparágakkal, a forgalmazókkal és a finanszírozó cégekkel együtt - szintén támogatásra és garanciákra van szükségük. A járművek és a kibocsátás kérdésére vonatkozó gyors, határozott és logikus megállapodás szintén hasznos lehetne.
Gabriele Albertini
(IT) Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! Juncker úr, az Eurogroup elnöke és Luxemburg miniszterelnöke szerint európai stratégiára van szükségünk a gépjárműipar megvédéséhez, válaszul az Egyesült Államok által bejelentett mentőcsomagra. Teljes mértékben egyetértek ezzel és remélem, hogy ez meg fog történni.
A tagállamok pénzügyminisztereinek következő találkozóján az Európai Beruházási Bank javaslatot tesz majd a kölcsönök mértékének 20-30% közötti növelésére 2009-ben és 2010-ben, ami évi 10-15 milliárd euro összeget jelent az autóipar számára. Ez egy nagyon időszerű döntés. Egyes tagállamok már önállóan is cselekedtek: például a német kormány a hónap elején gazdasági segélycsomagot terjesztett elő. Ennek lényege az, hogy a következő évben 50 milliárd euro értékben új beruházásokat generálnának. Az érintett kulcságazatok között ott van a gépjárműipar is.
Remélem, hogy az Európai Bizottság - szervezetként fellépve - is ugyanezt fogja tenni. Az ágazatnak nyújtott segélyösszegeket be kell fektetni az Európai Unióban, ezért azoknak a vállalatoknak kell biztosítani támogatást, amelyek nem tervezik gyártási tevékenységük áthelyezését. Minden olyan döntés, amely a vállalatok támogatását célozza, a körülményeket tekintve rendkívül üdvözlendő, és a legfőbb célnak a foglalkoztatás növelését és a beruházások ösztönzését kell tekintetni Európában.
Dorette Corbey
(NL) Elnök asszony, biztos úr! Én egyetértek Harms asszony észrevételeivel. Az autóiparnak nyújtandó támogatás hibás iparpolitikai lépés. Éveken keresztül beszéltek arról, hogy az autógyártást fel kell készíteni a 21. századra, de ez végül nem történt meg. Az autóipar egyszerűen nem akarta meghallani azokat a kéréseket, hogy gyártsanak tisztább és gazdaságosabb autókat. Végül semmi sincs, amit felmutathatnának. Az autóipar semmiféle újítással nem állt elő, hogy alacsonyabb széndioxid-kibocsátású autókat gyártson, sőt, még mindig lobbiznak az ágazatra vonatkozó széndioxid-követelmények enyhítéséért. Szégyen, gyalázat!
A kérdés a következő: mi legyen a következő lépés? Véleményem szerint tovább támogathatjuk az autóipart, de csak nagyon szigorú feltételek mellett. Valódi támogatást csak az elektromos autóknak kellene adni, egy olyan átfogó programnak, amely lehetővé tehetné az autóiparnak az elektromos meghajtású járművek gyártására való átállását, és természetesen a munkavállalók megtartását. Végtére nagyon fontos, hogy a gépjárműiparban dolgozóknak legyen jövőjük. Nem szabad megfeledkezni róluk.
Jean-Pierre Jouyet
Elnök asszony! Szeretném megköszönni a hozzászólásokat, ezt a hasznos vitát erről a fontos témáról. Az elnökséghez hasonlóan én is egyetértek azzal, amit a felszólalók többsége is kifejezett: azaz elengedhetetlen, hogy teljes felelősséget vállaljunk e rendkívüli helyzet megoldásában, amely egyik kulcságazatunkban kialakult. Mint ahogyan Önök is elmondták, 12 millió uniós munkahelyet és egy iparágat sújt a pénzügyi válság, a fogyasztói hitelek szintje miatt, ami ebben az iparágban alapvető fontosságú.
Az iparágnak ezenkívül példátlan gazdasági kihívásokkal kell szembenéznie. A tervtől való elmaradás egy dolog, az elvesztett idő pótlásának elmulasztása egy másik dolog. Mindez épp most, az energia- és éghajlat-változási csomag elfogadása előtt történik, és tudjuk, hogy ezek a kérdések az Európai Unió előtt álló, egyik legnagyobb kihívást jelentik.
Ez tehát egy rendkívüli helyzet, és az erre adott európai válasznak - az elnökség részéről - tudnia kell kezelni a kihívást. A válaszunknak három tényezőt kell szem előtt tartania.
Először is azt, hogy mit tesznek a harmadik országbeli partnereink. Meg kell őriznünk ennek az európai ágazatnak a versenyképességét. Másodszor, az Európai Unió legfőbb céljaival összhangban kell cselekednünk: a bizottsági javaslatoknak elő kell mozdítaniuk az energia- és éghajlat-változási csomag céljainak elérését, amelyeket Önök is jól ismernek. A járművek széndioxid-kibocsátása kérdésében úgy vélem, hogy közel vagyunk egy megállapodáshoz, és az már elérhető közelségben van a Parlament, a Bizottság és a Tanács részvételével zajló eljárások keretében.
Harmadszor, mindeközben tiszteletben kell tartanunk a belső piac integritását. Az átláthatóság, az egyenlő bánásmód és a koordináció alapvető fontosságúak, de ez semmiképpen sem zárja ki - olyan körülmények esetén, mint amelyeket most tapasztalunk -, hogy célzott, átmeneti támogatást nyújtsunk, amelyet az autóipar által is vállalt kötelezettségek alapján határoznak meg és folyósítanak.
Tudomásul vettem a Verheugen biztos úr által javasolt cselekvési irányt. Ezeket jó kezdeményezéseknek tartom, amelyeket az elnökség is támogat, vagy az Európai Beruházási Bank által a legfontosabb ökológiai beruházások tekintetében nyújtott kölcsönök, vagy adóösztönzők révén. Ezek célja az, hogy az autók iránti keresletet összeegyeztethetőbbé tegyék a környezetvédelmi előírásokkal, megújítsák az öregedő európai autóparkot, ezzel jobban megfelelve a környezetvédelmi előírásoknak, csökkentsék a gépjárművek árát, ami szintén fontos célnak tűnik, továbbá lépést tegyenek a gazdaságosabb járművek irányába. Végül, úgy vélem, hogy válsághelyzetben szintén fontos az ágazat számára az állami garanciák kidolgozása.
Továbbá úgy gondolom, hogy ösztönözni kell a képzés és - bizonyos esetekben - az átképzés fejlesztését, tekintve, hogy az elkövetkező hetekben és 2009 első hónapjaiban sajnos számíthatunk a helyzet romlására.
A Verheugen biztos úr által javasoltak a helyes irányba mutatnak, ezért támogatnunk kell őt. Az idő fontos tényező. Gyorsan kell cselekednünk, és egyetértek Goebbels úrnak egy stabil és proaktív európai keretről alkotott elképzelésével, amelynek célja e létfontosságú iparág versenyképességének megőrzése.
Günter Verheugen
Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Nagy kár, hogy Harms asszony már nincs jelen. Egy ilyen szokatlan támadást követően, amely már a rágalmazás határait súrolta, az lett volna igazságos, ha lehetőséget kaptam volna a válaszadásra. Ezt most írásban fogom megtenni. Mindazonáltal, a Bizottság nevében a leghatározottabban elutasítom Harms asszony felszólalásának mind a tartalmát, mind pedig a stílusát.
(Taps)
Ez elfogadhatatlan.
Ami a témát illeti, az európai gépjárműipar nincs infúzióra kötve. A hozzászólások némelyike azt a benyomást keltette, hogy egy támogatásoktól függő vagy támogatásokat kérő ágazattal van dolgunk. Nem fizetünk támogatásokat az európai gépjárműiparnak, és nem is kérte ezt. Iparpolitikánk lényege az, hogy függetlenek legyünk a támogatásoktól.
Az egyetlen rendelkezésre álló eszköz az Európai Beruházási Bank alacsony kamatozású kölcsöne. És ezt most mindenki számára világossá szeretném tenni: e hiteleket olyan kamattal nyújtják, amely talán kb. 1%-kal alacsonyabb az átlagos piaci kamatoknál. Erre azért van szükség, hogy finanszírozást biztosítsuk olyan beruházásokhoz, amelyeket például Önök, európai jogalkotóként a gépjárműgyártóktól megkövetelnek - például korszerű, környezetbarát technológiákba történő beruházásokat. Ezért teszi ezt az Európai Beruházási Bank, és nem csak az európai autóipart segíti így. Azt a benyomást keltik itt az ülésteremben, hogy Európában a gépjárműipar az egyedüli ágazat, amely élhet az Európai Beruházási Bank e hitellehetőségével. Ez nem igaz. Minden ágazatra vonatkozik, és egyáltalán nem csak a gépjárműipar sajátossága. Ezért most nyomatékosan kérem Önöket, ne keltsék a Parlamentben annak a benyomását, hogy az európai gépjárműipar az állam mentőövén lógó, szűkölködő ágazat. A gépjárműipar nincs infúzióra kötve, és nincs is erre szüksége, mivel technológiai helyzetét és versenyképességét tekintve a világ legjobban teljesítő autóipara, és szilárd meggyőződésem, hogy ez a jövőben sem lesz másként.
Az ipar és a tudomány segítségével már évek óta dolgozunk a jövő korszerű technológiáinak a kifejlesztésén. A hetedik kutatási keretprogram összefüggésében sok pénzt költünk erre, és ez már sok éve így megy. Keményen dolgozunk annak biztosításáért, hogy az ipar stabil keretfeltételekkel rendelkezzen. Ez volt az első ipari ágazat, amelyre vonatkozóan ilyen jellegű ágazati politikát dolgoztunk ki, ennek pedig pontosan az volt az indoka, hogy már jó időben láttuk az ágazat jövőbeni problémáit.
Az Opel esete kapcsán ismételten hangsúlyozni szeretném, hogy ez egy rendkívüli, kivételes helyzet, amelynek semmi köze magának a vállalatnak az üzletpolitikájához. A jelenlegi helyzet kizárólag az Amerikai Egyesült Államokban kialakult problémák következménye, amelyeknek a hatásai Európát is elérték és amelyekre most megoldást kell találnunk.
Még egy utolsó megjegyzés. Groote úr beszélt egy számára különösen érdekes témáról, a "Volkswagen törvény”-ről. Nem hiszem, hogy jó ötlet lenne európai kezdeményezést indítani annak érdekében, hogy hasonló törvényi szabályozást dolgozzanak ki valamennyi európai autógyártó számára. Szinte alig lenne valaki, aki egyetértene ezzel az elképzeléssel. Groote úr, tudomásom szerint a Bizottságnak továbbra is változatlan a véleménye, azonban hamarosan döntések várhatók.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra 11 óra 30 perckor kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 142. cikke)
Esko Seppänen  
A világ gépjárműipara nehéz időket él meg, ez azonban nem minden gyárra igaz. A Porsche például új pénzszerzési módot talált magának: opciókat vásárol a Volkswagen részvényeinek megvásárlására. Ez azonban nem megoldás a Volkswagen vagy más autógyárak problémáira.
A pénzpiaci válság magával hozta az autóipari válságot is: egy összeszűkülő gazdaságban az emberek nem engedhetik meg maguknak, hogy új autót vásároljanak és még benzint is vegyenek bele. Az Európai Beruházási Bank az EU nevében meg akarja menteni az autóipart, de el kell gondolkodnunk azon, hogy a világnak szüksége lesz-e arra az összes kapacitásra, amely jelenleg az autógyártást szolgálja. Ha az EBB kölcsönei az új energiaforrások és a környezetbarát technológia felé terelik a gyártást, az sokkal inkább összhangban lenne a világ jelenlegi, valós igényeivel. Az a többletpénz, amit a fogyasztók az elmúlt években új autók vásárlására költöttek, már nincs meg, és már nem is lesz meg.
Silvia-Adriana Ţicău  
A gépjárműipar az európai gazdaság egyik hajtóereje. Közel 300 000 járművet és 300 000 teher- és személygépjárművet gyártanak évente Európában. A közlekedésből származó kibocsátások 72%-áért a közúti közlekedés a felelős, és most eljött annak az ideje, hogy mind gazdasági, mind társadalmi szempontból újból megerősítsük a gépjárműipar jelentőségét.
A pénzügyi válság és a gazdasági visszaesés súlyosan érintik az autógyártást, amely közvetve és közvetlenül, összesen több mint 15 millió embernek ad munkát. 2012 rendkívül fontos év lesz az európai gépjárműipar számára, mivel akkor új követelményeket vezetnek be az üzemanyag minőségére, a szennyezőanyag-kibocsátási korlátokra, a típusalkalmasságra és az úthasználók biztonságára vonatkozóan.
Az európai közúti közlekedés zöldebbé tétele érdekében az Unió bónuszokat kíván bevezetni a környezetbarát járművekre vonatkozóan, és szankcionálná azokat, amelyek több szennyezést okoznak. Az éghajlat-változási csomag ezért egyik eszköze lesz a zöldebb és biztonságosabb járművek iránti kereslet növelésének.
A szociális Európa a gazdasági fejlődésen és - azonos mértékben - a társadalmi értékeken alapul. Az európai gépjárműipart támogatni kell, hogy válaszolni tudjon az új kihívásokra. Ha ez sikerül, megőrizhetjük a munkahelyeket és az ágazat versenyképessége is megmarad.
(Az ülést 11.25-kor felfüggesztik, és 11.35-kor újra megnyitják.)
