A közelmúltbeli földrengés Haitin (vita)
Elnök
A következő napirendi pont Ashton bárónőnek, az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének és a Bizottság alelnökének a haiti földrengésről szóló nyilatkozata.
De Gucht biztost is meg fogjuk hallgatni, de először Ashton bárónőé a szó. Nagy örömömre szolgál, hogy körünkben üdvözölhetem, hiszen más környezetben kiterjedt munkát végeztünk együtt, és minden jót kívánok neki új pozíciójában.
Catherine Ashton
az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselője/a Bizottság alelnöke. - Elnök úr, köszönöm igazán kedves szavait. Tisztelt képviselők, azért indítványoztam ezt a vitát, hogy tájékoztathassam a Házat a január 12-i borzalmas földrengést követően Haitin uralkodó állapotokról. Elkeserítőek a veszteségek, a kár pedig óriási. Mintegy három millió embert érint a tragédia, és a halálos áldozatok száma egyre nő.
Tömeges humanitárius és politikai csapás ez. Elsődlegesen arra kell összpontosítanunk, hogy az Egyesült Nemzetek Szervezetével és a haiti vezetéssel együttműködve enyhítsük a haiti nép szenvedéseit. Elkötelezettségünk Haiti újjáépítése mellett hosszú távú. Számos európai polgár is életét vesztette, és mintegy ezerről nincs hírünk.
Az EU gyorsan reagált, és nem azért, hogy az újságok címlapjain díszelegjen, hanem hogy teljes erejével a bajba jutott embereknek nyújtson segítséget. Az ENSZ tanácsára nem engedtünk a sürgető vágynak, hogy azonnal Haitire utazzunk. Ez csak elvette volna a figyelmünket és azt a kevés rendelkezésünkre álló forrást is a mentőakcióktól. Természetesen amilyen hamar csak lehet, Haitire fogunk utazni, és megegyeztem De Gucht biztossal, hogy e héten Haitira utazik, hogy kifejezze az EU együttérzését és hangsúlyozza a haiti nép melletti elkötelezettségünket. Át fogja tekinteni az eddig tett megsegítő erőfeszítéseinket, és meg fogja tárgyalni az ENSZ és az Unió kiküldött képviselőivel az elkövetkező hetek és hónapok legsürgetőbb teendőit.
Közben szakadatlanul dolgozunk minden fronton: a humanitárius, a politikai és a biztonsági területeken. Az elmúlt napokban állandó kapcsolatban voltam Clinton külügyminiszterrel, az ENSZ vezetésével, az EU külügyminisztereivel és Kanadával, amely a "Haiti barátai” (Friends of Haiti) elnevezésű csoport vezetője: mindezt a hatékony és összehangolt nemzetközi válasz biztosítása érdekében. A héten az Egyesült Államokba utazom, hogy ezt és más kérdéseket nyomon kövessek az Amerikai Egyesült Államok kormányával, az ENSZ főtitkárával és másokkal New Yorkban.
Az ENSZ sürgős pénzügyi segélyt - 575 millió dollárt - kért, valamint logisztikai segítségnyújtást a humanitárius segélyek szállításához. A főtitkár tegnap az ENSZ rendőri és katonai békefenntartó missziójának megerősítését is kérte.
Az uniós válasz mobilizálásának és összehangolásának segítése érdekében felkérte a spanyol uniós elnökséget, hogy a Külügyek Tanácsát hívja össze egy rendkívüli ülésre tegnapra. A Lisszaboni Szerződés hatálybalépése óta első alkalommal gyűjtjük átfogó megközelítésben egy zászló alá a Bizottság és a Tanács Titkársága, valamint a tagállamok erőfeszítéseit az általános koordinálásom alatt. Úttörő munkát végzünk.
Tegnap nagyon termékeny tanácsi ülésen vettünk részt. Mindenki egyetértett abban, hogy gyors válaszra és szoros koordinációra van szükségünk az Egyesült Nemzetek Szervezetével. Ami a pénzügyi segítségnyújtást illeti, a Tanács a következő következtetésekre jutott: üdvözölte a tagállamok 92 milliós előzetes kötelezettségvállalásán felüli, azonnali humanitárius segítségnyújtásra előirányzott, 30 millió eurós előzetes bizottsági kötelezettségvállalást.
Üdvözölte a Bizottság 100 millió eurós korai, nem humanitárius segítségnyújtásra, azaz például rehabilitációra és újjáépítésre tett előzetes kötelezettségvállalását, valamint tudomásul vette a Bizottságtól kapott előzetes jelzést, hogy hosszabb távú segítségnyújtás finanszírozására 200 millió euró fog rendelkezésre állni.
A Tanács kellő időben, a válsághelyzetet követő szükségletek teljes felmérése után Haitin tartandó nemzetközi konferencia összehívását sürgeti.
Összességében ez rövid időn belül adott széles körű válasz. A Dominikai Köztársaság is kap támogatást. A pénz előteremtése jelenleg kisebb problémát jelent, mint annak eljuttatása a rászorulókhoz. Biztosítanunk kell, hogy valóban fenntartható politikai és fizikai újjáépítésre költik. Az ENSZ főtitkárának a humanitárius segély szállításában való segítségnyújtásra és további rendőri egységekre vonatkozó kérelmét követően a Tanács felkért, hogy azonosítsam az EU-tagállamok hozzájárulásait és tegyek javaslatokat a mozgósításokra. Jelenleg is ezen dolgozom.
A további lépések megtételéhez a tanácsi ülés után azonnal összehívtuk a Politikai és Biztonsági Bizottság ülését. A tagállami hozzájárulásokról szóló előzetes jelzéseket már megkaptuk, beleértve az Európai Csendőri Erőkön keresztül nyújtandó esetleges hozzájárulásokat. A gyors, célzott válasz kialakítását célzó munka az elkövetkező napokban a Tanács előkészítő csoportjaiban fog folytatódni.
A Külügyek Tanácsa jövő hétfőn újra összeül. Nyomon követjük a haiti fejleményeket, és mérlegeljük a további lépéseket.
Nagy próbatétel ez az EU külpolitikája számára a Lisszaboni Szerződés új világában. Haiti polgárai - és saját polgáraink - gyors, hatékony és összehangolt választ várnak tőlünk. Hisszük, hogy ilyen választ nyújtunk.
Örömmel tekintek a Parlamenttel közös munka elé, és örömömre szolgál, hogy eljöhettem ma megosztani önökkel ezeket az információkat és meghallgatni véleményeiket.
Karel De Gucht
a Bizottság tagja. - Elnök úr, hadd kezdjem annak kiemelésével, hogy e csapás példa nélküli - humanitárius hatását tekintve, ugyanakkor az ország egészére gyakorolt hatására nézve is.
Haiti a világ egyik legszegényebb országa. Krónikusan sebezhető helyzetben lévő ország, amelynek jelenlegi alapfunkciói és kapacitásai nagyon súlyosan sérültek. A nemzetközi közösséget is súlyos csapás érte. Az ENSZ személyzete és a nem kormányzati szervek, valamint saját bizottsági embereink sincsenek még mindig ott, és ez magyarázatot ad a helyben történő segítségnyújtás megszervezésének nehézségeire. Az embereknek meg kell érteniük, hogy ez nem a hozzáértés hiányából fakad, hanem mert a segítségnyújtó közösség maga is sérült. A mentési műveletek nem a kellő sebességgel haladnak, bár egyesek szerint ez óráról-órára javul.
Más szóval nem csupán emberi életek megmentéséről van szó. Valójában magát az egész országot meg kell mentenünk. Ezért hívta össze Cathy Ashton főképviselő ezt a rendkívüli tanácsi ülést, amely nagyon hatékony eszköze volt a probléma kezelésének. Hadd mutassak rá nagyon röviden négy fő kihívásra.
Először is természetesen ki kell elégítenünk a humanitárius szükségleteket. Roppant nagy szükségletekről van szó, és elsősorban a sebesültek sürgősségi orvosi ellátását, vizet és - például a koleraveszély miatt - higiéniai beavatkozásokat, élelmet és menedékhelyeket jelent. Legnagyobb hiány a következőkből van: sebészeti ellátás, elsősegélynyújtás és gyógyszerek, vízellátó berendezések, élelmiszersegély, menedékhelyek, valamint logisztikai támogatás. Megfelelő a kutató-mentő kapacitás.
Az intézményes koordinációs erőfeszítések között kiemelt fontosságú a szükségletek felmérése annak érdekében, hogy pontosabb képet kapjunk az egyes szükségletekről, és meg tudjuk szervezni a szállítást; ebben az európai uniós intézmények is részt fognak venni.
Végül meg kell szerveznünk a nemzetközi mentési munkálatok összehangolását. Ez mindig nehéz feladat ilyen körülmények között. Hadd emeljem ki, hogy a földrengés után néhány órával már a helyszínen voltak az európai ECHO- és MIC-csoportok. Azóta is részt vesznek a szükségletfelmérésben és a segélykoordinációban. Az OCHA ENSZ-szervezet csoportjaival dolgozunk együtt, és állandó kapcsolatban állunk az ENSZ mentési koordinátorával, John Holmesszal.
A második pont, hogy felépítsük, illetve újjáépítsük az alapvető állami funkciókat. Ez nagyon fontos. Az országnak újra működnie kell, nem csupán fizikailag - ugyanis az épületek nagy többsége megsemmisült -, hanem gondoljunk a sok eltűnt magas beosztású tisztviselőre és a súlyosan megrongálódott állami struktúrákra.
A Tanács üdvözli, hogy sürgősen EU-szakértőkből álló csoportot fogunk kiküldeni, amely Haiti állam és közigazgatás legégetőbb szükségleteinek felmérését fogja végezni a technikai segítségnyújtás biztosítása érdekében. A helyszínen lévő diplomatáink és együttműködési szakembereink természetesen erre a legalkalmasabbak, de kapacitásuk túlfeszített. Ez az elkövetkező napokban egyre fontosabb lesz. Hiszen az Európai Unió és az Európai Bizottság a Tanáccsal együtt, vezető szerepet játszhatnánk az állami intézmények - és persze az alkalmazottaik - újrafelállításában.
A harmadik természetesen az ország újjáépítési terve, amelyben tovább kell látnunk az azonnali mentési fázison. Néhány hét múlva a jelenleg a helyszínen tevékenykedő sok mentőcsoport és -eszköz elhagyja a szigetet, és nagy a kockázata - az ilyen katasztrófák esetén nagyon tipikus - második katasztrófahullámnak, ha nem tartjuk fenn segítségnyújtásunkat és támogatásunkat.
Késedelem nélkül megbízható, összehangolt közép- és hosszú távú közös uniós választerveket kell felállítanunk a válságra. Szolgálataink már dolgoznak ezen. Ennek az EU intézmények és a tagállamok közötti megfelelő munkamegosztást, valamint kapcsolódó rehabilitációs és fejlesztési megközelítést kell biztosítania úgy, hogy fenntartott és megszakításmentes átmenet legyen az azonnali mentés és a vészhelyzetet követő válasz között.
Felkértük a tagállamokat, hogy ezen erőfeszítésekben teljes mértékben vegyenek részt, és valósítsák meg koordinációs és segélyhatékonysági kötelezettségvállalásainkat. Olyan időt írunk, amikor a kötelezettségvállalásaink erőssége vizsgázik, és jól kell szerepelnünk, ha sikert szeretnénk.
Végül a pénzügyi válasz. Ahogy a főképviselő már vázolta, az Európai Bizottság jelentős hozzájárulást fog nyújtani, először is humanitárius segély formájában 30 millió eurót, amelynek nagyobb része, pontosabban 22 millió euró teljesen friss pénz, amely a Haiti mellett tett eddigi humanitárius kötelezettségvállalásainkra jön rá. A korai helyreállítási segély - amely nem humanitárius segély, és természetesen ide tartoznak az állami intézményekkel kapcsolatban korábban említettek - 100 millió eurót tesz ki, fele-fele részben átcsoportosított és friss pénzösszeg formájában; és végül a hosszú távú újjáépítési segély, amelynek jelenlegi kezdeti összege 200 millió euró.
Aztán meg kell vizsgálnunk, hogy állunk. Egyesek mostanában 10 milliárd dolláros összegeket hallanak hangoztatni a térségben. Ez soknak tűnik nekem, és semmilyen esetre sem vethető össze a bizottsági költségvetéssel. A felajánlásokkal foglalkozó konferencián és a tagállamokkal meg kell tárgyalni, hogy pontosan hogyan is vehetünk részt esetleg nagyobb összegekkel. Ez az az uniós csomag, amelyet a jelenlegi és a jövőbeni tagállami hozzájárulásokon felül most készítenek elő.
Ahogy a főképviselő mondta, holnap reggel a régióba - Haitire és a Dominikai Köztársaságba - fogok utazni, hogy tárgyalásokat folytassak a hatóságokkal, többek között az állami intézmények újjáépítésére teendő erőfeszítésekről. Az elnök és a főbb nem kormányzati szervezetek a helyszínen vannak. A Dominikai Köztársaságba is el fogok látogatni. Fontos, hogy az ottani hatóságokkal is találkozzunk, mivel szomszédok. Már önök is láthatják, hogy a helyzet esetlegesen átnyúlhat a határon is, így a dominikai hatóságokkal is találkozni fogok.
Jelenleg ennyit mondhatok. Visszatértemkor, hétfő délután jelentést fogok tenni a Fejlesztési Bizottságnak.
Gay Mitchell
a PPE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, biztos vagyok benne, hogy a képviselőház meg kíván emlékezni az eltűnt ENSZ- és EU-személyzetről, valamint mindazokról, akik Haitin eltűntek vagy jelenleg nélkülöznek.
Örülök, hogy De Gucht biztos a helyszínre fog utazni és hétfői visszatértekor be fog számolni a Fejlesztési Bizottságnak. Ez nagyon örvendetes fejlemény. Az ő szavaival élve a csapás hatása példa nélküli, és úgy gondolom, egy ilyen ország esetében igazságos ez a meglátás, ezért valóban úgy gondolom - és ezt csak megemlítem -, hogy az Európai Uniónak láthatóbbnak kell lennie.
Most, hogy már van főképviselőnk, aki a Bizottság egyik alelnöke, e személynek láthatóbbnak kell lennie az ilyen esetekben.
Az Európai Unió a világ legnagyobb segélyadományozója: a segélyek 60 %-át nyújtja, és valószínűleg mi adományozzuk a legtöbb humanitárius segélyt is. Míg azonban az ember amerikai kórházhajókat lát a hírekben, az EU-ból csak annyit látunk, hogy tagállami segítség indul útnak Belgiumból, Írországból, Angliából és egyéb országokból. Igazi, látható uniós jelenlétre lenne szükség. Miért ne küldjünk katonai alakulatokat? Miért ne legyenek állandó csapatok, körforgásos alapon, amelyek ilyen alkalmakkor azonnal a helyszínre tudnának sietni?
Végül annyit szeretnék elmondani, hogy ami Haitin történt, az a szegénységben gyökerezik, és amikor ez a szörnyű tragédia enyhül és kikerül a hírekből, akkor is emlékezzünk Haitira. Ideje kezelnünk az alapvető haiti szegénységet egyszer s mindenkorra.
Linda McAvan
az S&D képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, gondolatban a Haiti néppel vagyunk ma, osztozunk tragédiájukban, és biztos vagyok benne, hogy valamennyi tagállam el fogja küldeni részvétnyilvánítását a haiti népnek. Tragédia ez, de ahogy Gay Mitchell mondta, tragédia ez egy olyan országban, ahol a népesség 75 %-a eddig is a szegénységi küszöb alatt élt. Ezt mindenképp figyelembe kell vennünk, ha a jövőbe tekintünk.
A közvélemény nagyszerűen reagált a Haiti megsegítése jelentette kihívásra. Egyedül az Egyesült Királyságban 30 millió font gyűlt össze néhány nap alatt - a pénzügyi válságtól szenvedő lakosságtól -, így tudjuk, hogy a polgárok támogatnak bennünket a Haitinak szánt pénzösszegek növelésére tett erőfeszítéseinkben.
Főképviselő asszony, szeretném megköszönni önnek azt a munkát, amit annak érdekében végzett, hogy az ügyben gyors uniós választ tudjunk adni. A cunami idején megtanultuk, hogy a jó koordinálás ugyanolyan fontos, mint a tulajdonképpeni pénzadomány. Nem az számít, hogy milyen zászló alatt érkezik a segély, hanem hogy az ENSZ-szel együttműködve célba juttassuk a segélyt.
Hosszabb távra tekintve örömmel hallom, hogy nemzetközi konferencia lesz Haitin. Úgy gondolom, Haiti egész helyzetét át kell tekintetni, figyelemmel kifizetetlen tartozásaira, és remélem, hogy az adóssági problémák kérdése is a nemzetközi konferencia napirendjén szerepel majd. Haiti 890 millió dollárral tartozik a nemzetközi hitelezőknek, és ennek nagy részével az IMF-nek. A Valutaalap 100 millió dolláros kölcsönt nyújtott Haitinek. Nem válthatnánk ezt át támogatássá? Nincs értelme újabb 100 évre szegénységbe taszítani ezt az országot. Remélem tehát, hogy mindezt az IMF-ülés napirendjére fogják tűzni.
Ugyancsak remélem, hogy más kérdéseket is tárgyalni fogunk, és úgy gondolom, igaza van abban, hogy a Dominikai Köztársasággal kapcsolatos határkérdések is ugyanolyan fontosak. Köszönöm még egyszer erőfeszítéseit, és remélem, hogy valamennyi képviselő keményen fog dolgozni azon, hogy jól összehangolt választ tudjunk adni.
Liam Aylward
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, hadd kezdjem azzal, hogy Ashton bárónő főképviselőnek a legjobbakat kívánjam a megbízatása alatt őt érő kihívásokhoz. Ahogy ő is tudja és az ENSZ is kinyilatkoztatta, a haiti helyzet az elmúlt évtizedek legsúlyosabb humanitárius katasztrófája, mivel az eltűnt emberek, áldozatok és halottak száma egyre csak nő.
E tragédiáért mérhetetlen emberi árat fizettünk. Miközben a segélyek elindultak, valamennyien tudjuk, milyen jelentős problémákkal kell a mentésben résztvevőknek szembesülniük, ha a leginkább rászorulóknak próbálnak segítséget nyújtani.
A helyszínen lévő nem kormányzati szervezetek növekvő biztonsági, logisztikai és bürokratikus problémákat azonosítottak, amelyek akadályozzák a segélyek célba juttatását és a katasztrofális helyzetet még súlyosabbá teszik. Ezek azok a problémák, amelyek a haitiak számára élet és halál kérdését jelenthetik.
A szenvedés és a káosz enyhítéséért végzett gyötrelmes munka ésszerű irányítást és összehangolt segítségnyújtás követel. A nem kormányzati szervezeteknek, kormányszerveknek, nemzetközi szervezeteknek és helyi hatóságoknak együtt kell dolgozniuk, hogy a rászorulóknak minden területen vészhelyzeti segítséget tudjanak nyújtani.
Világos, hogy az országnak azonnali széles körű nemzetközi támogatásra van szüksége. Az európai polgároktól érkezett válasz, valamint rekordméretű nagyvonalúságuk és szolidaritásuk óriási segítség volt. A Haitinak szánt több mint 420 millió eurós európai uniós humanitárius segélyről szóló bejelentés vezető szerepről és elkötelezettségről tesz tanúbizonyságot, ennek célba juttatását viszont össze kell hangolni és hatékonyan kell megoldani.
Az Európai Unió által megállapított segély célja a globális mentési munkálatok konszolidálása és megerősítése. Remélem, hogy önök, Ashton asszony és De Gucht biztos úr, kifejezetten e cél érdekében fognak dolgozni az Egyesült Államokban, Haitin és más országokban teendő e heti látogatásaik során.
A nyugati félteke legszegényebb nemzetének hosszú távú fejlesztése prioritásnak tekintendő. A Haiti hosszú távú újjáépítésének megsegítésére elkülönített 200 millió eurós európai uniós segély pozitív kezdés, azonban amikor majd a kamerák eltűnnek és a világ figyelme más felé fordul, az Európai Uniónak mint globális vezetőnek felelőssége tudatában cselekednie kell.
Eva Joly
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, főképviselő asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim, e Haitit ért új humanitárius katasztrófa kiterjedésében talán minden eddigin túltesz, olyannyira, hogy kétlem, hogy szavakat tudunk találni az áldozatokról való megemlékezéshez, a túlélők megszólításához és a családok megszólításához, hogy elmondjuk nekik, mennyire osztozunk fájdalmukban és tudjuk, hogy felelősséggel tartozunk irántuk.
Akármilyen kegyetlen is volt a földrengés, ez önmagában még nem magyarázza a károk kiterjedését. Ez sokkal inkább kapcsolatható a Haitin uralkodó krónikus szegénységhez. Ezidáig a nemzetközi közösség képtelen volt bármin is változtatni az országban. Sőt, olyan politikák ráerőltetésével, amelyekről mára kiderült, hogy működésképtelenek voltak, a nemzetközi intézmények, Európa és partnerei csak súlyosbították szociális szerkezetének, gazdaságának és intézményeinek sebezhetőségét.
Az 1970-es években Haiti majdnem önellátó volt az élelmiszeripar területén. Mezőgazdasági szükségleteinek 90 %-át megtermelte. Ma több mint felét importálja. Ennek minden bizonnyal romboló hatása volt a helyi termelésre. E földrengés előtt Haiti forrás nélküli ország volt, mert megfosztották az őt megillető forrásoktól.
Ezért legelőször a lehető legtöbb támogatást meg kell adnunk Haitinek a vészhelyzet kezelésének érdekében. Ebből a szempontból elkeserítő, hogy a nemzetközi segítség milyen nehézkesen ért célba. A jövőben javítanunk kell műveleteinken. Ugyanakkor - mindenek felett - tisztában kell lennünk azzal, hogy a hosszú távú fejlesztési támogatás nem lesz hatékony, ha azt erőltetjük, amit mi helyesnek tartunk, miközben a helyszínen mindenki azt mondja, tévedünk. Felül kell vizsgálnunk saját módszereinket, és ez csak akkor működik, ha növeljük a hosszú távú fejlesztésre elkülönített pénzösszegeket. Az Európai Unió bejelentette a Haiti megsegítésére felszabadított segély összegét, és a tagállamok is ugyanezt tették. Rövid távon 130 millió euróról, a hosszú távú szükségletek esetében pedig 200 millió euróról van szó.
Szeretném összevetni ezeket az összegeket más összegekkel: azzal a 155 milliárd dollárral, amelyet a City és Wall Street bankjai készülnek kifizetni a bankokban dolgozó néhány ezer alkalmazottnak. Ez felveti az általunk globálisan támogatandó fejlesztési modell kérdését.
Sürgős humanitárius segélyre van szükség, de ez egymagában nem elég. Semmilyen körülmények között nem helyettesítheti a fejlesztési támogatást, amelyet a támogatandó országok nem szabad, hogy egyfajta diktátumként éljenek meg. A nehéz helyzetben lévő országok támogatásának elsődleges módja az, hogy tiszteletben tartjuk őket, és lehetővé tesszük számukra, hogy forrásaikból maguk profitáljanak. El kell törölnünk Haiti adósságát, és ki kell egyenlítenünk az országgal szembeni tartozásainkat.
Elnök úr, főképviselő asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim, tartozunk Haiti áldozatainak azzal, hogy segítünk nekik újjáépíteni egy olyan országot, amely már az előtt fel volt dúlva, hogy egy természeti csapás a feje tetejére állította volna.
(Taps)
Nirj Deva
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, szívünk és gondolatunk a Haiti népé szenvedésük órájában. Dicséret illeti Ashton bárónőt és Karel De Guchtot azért, hogy amiről beszéltek, már megtörtént és folyamatban van. Nem kérdéses, hogy érkezni fognak még pénzeszközök. Jelen voltam a Sri Lankát és később Indonéziát ért cunaminál. Szemtanúja voltam törökországi földrengéseknek. Láttam, ami Kínában történt. Amikor ilyen dolgok történnek, mindig hiányunk van valamiben: nem víztisztító tablettákban, sátrakban vagy tiszta vízben, hanem infrastruktúrában. Azt mondjuk: ó, az infrastruktúra megsemmisült! Persze, hogy megsemmisült! Nagyon gyorsan pótinfrastruktúrát kell tudnunk biztosítani.
Hogy hogyan? Mit szólnának egy repülőgép-anyahajóhoz? Áram van rajta, nukleáris energiával rendelkezik, van rajta generátor a víztisztítókhoz, és vannak helikopterei. Nem tudnánk létrehozni egy globális mentőműveletet, amely egy pillanat alatt bevetésre kész, és amely szükségkikötőket, ideiglenes menedékhelyeket és az összes elpusztított infrastruktúrát biztosítani tudja? Újra kellene gondolnunk, hogy hogy tudunk ezek után azonnal életet menteni.
Patrick Le Hyaric
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, alelnök és főképviselő asszony, biztos úr, szeretném még egyszer elmondani, hogy mélyen lesújt bennünket, amit a haiti népnek, Haiti gyermekeinek ki kell állniuk.
Ma már hetedik napja pokoli körülmények között élnek. A globális szolidaritási hullám szívet melengető, de az éhező, szomjazó, hajléktalanná vált és a legalapvetőbb orvosi ellátásoktól megfosztott haiti nép megsegítése érdekében azt meg kell erősíteni, és jobban kell koordinálni. Üdvözöljük azokat a férfiakat és nőket, akik ebben részt vesznek.
Az Európai Unió némi kezdeti pénzösszeg felszabadításáról döntött. Ugyanakkor nem ragadhatunk meg ezen a ponton. Az európai uniós segélyt jelentősen növelni kell, és a globális bankrendszert be kell vonni. Sürgősen európai élelmiszersegélyt kell szállítani a haiti embereknek.
Legyünk őszinték. Kontinensünk tényleg tartozik Haitinek, és feladata kárpótolni a sok évnyi elnyomásért és kizsákmányolásért. Tanulnunk kell abból, ahogy ezt a szigetet, a Karib-tenger gyöngyszemét, hogyan irányították nemzetközi pénzügyi intézmények, amelyek óriási adósságokkal és az ezekkel járó kamatokkal fojtogatták.
Parlamentünknek e teljes adósság azonnali és feltétel nélküli eltörlése mellett kell állást foglalnia. Képviselőcsoportunk azt szeretné, hogy a Montrealban hamarosan megrendezésre kerülő konferencia hatékony előkészületeket tegyen egy olyan nemzetközi konferenciára, amely Haitinek a haiti néppel együttműködve történő helyreállítását, újjáépítését és fenntartható fejlesztését tárgyalja.
Ezt az újjáépítést az ENSZ védnöksége alá kell helyezni, így a haiti nép visszanyerheti gazdasági és politikai szuverenitását. Haiti nem lehet a nagyhatalmak közötti, hatalomért folytatott harc fődíja. Így miközben elismerően nyilatkozunk az Egyesült Államok támogató erőfeszítéseiről, résen kell lennünk, és nem szabad engednünk, hogy az észak-amerikai vezetők ezt a szörnyű csapást a sziget elfoglalásához, irányításához és katonai bázisok ottani létrehozásához használják fel.
Európának példával kell elöl járnia. Csak egy célkitűzése lehet, csak egy foglalkoztathatja: a nép, Haiti gyermekei.
Fiorello Provera
az EFD képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, szeretném kifejezni mély együttérzésemet mindazokkal, akiket e természeti csapás érintett.
Ilyen helyzetekben, amikor épületek és infrastruktúrák dőltek nagy számmal romba, amikor ezrek haltak meg, szinte lehetetlen úgy hatékony segítséget nyújtani, hogy a közrend és a biztonság minimális feltételeit nem biztosítjuk. Minden segítségnyújtó erőfeszítés nehéz a szükségletek összegyűjtésének és a segély rendszerű szétosztásának szoros koordinációja nélkül. Lényeges, hogy megértsük kinek, mikor és mire van szüksége.
Egy másik elgondolkodtató dolog: az állami és magánadományozók nagylelkűségével túl gyakran élnek vissza, és hatalmas pénzösszegek nem jutnak el az igazán rászorulókhoz. Ezért szükséges szigorú ellenőrzési rendszert bevezetni a pénzpazarlás vagy -lopás megelőzésére, különösen a magas szintű korrupció és gyenge jogállamiság sújtotta, sebezhető országokban. Európának meg kell mutatnia saját hatékonyságát. Remélem, sikerülni fog.
Nick Griffin
Elnök úr, a haiti borzalom megdöbbentő. Minden érző ember együtt érez a természeti csapás ártatlan áldozataival.
Itt valamennyien jól keresünk, és megengedhetjük magunknak az adakozást. Felajánlom mai honoráriumomat, amennyiben minden brit képviselő így tesz. Ugyanakkor adót fizető választóink nem engedhetik meg maguknak az önök nagylelkűségét.
A globalizmus lerombolta iparainkat. A bankok tönkretették gazdaságainkat. Az uniós bürokrácia fojtogatja vállalkozóinkat, a szénadós átverés pedig milliókat taszít szörnyű energiaszegénységbe.
A haiti halálozási adatok megdöbbentőek, de a télen csak Nagy-Britanniában 50 000 nyugdíjas hal meg idejekorán a hideg és a fűtési költségek miatt.
Európa-szerte a halálozási számok százezres nagyságrendet fognak ölteni, de mivel az igazság szégyent hoz a politikai elitre és rámutat a globális lehűlés kínos igazságára, ezt a botrányt olyan csendben temetik majd el, mint idős halottainkat.
Százezer polgárunk hal meg a kormány hanyagsága és az EU fagyadói miatt, önök mégis ragaszkodnak ahhoz, hogy mások pénzét valaki más udvarában történt szerencsétlenségre szórják el. Ez nem együttérzés, ez büdös képmutatás.
Tudom, hogy ezt a Házat zavarja a keresztény örökség, de mint mindig, a Biblia örök igazságot fed fel, amelyről önök közül a legtöbben inkább nem vennének tudomást - Pál apostolnak Timóteushoz írt első levele 5:8: "Ha pedig valaki az övéiről és az ő házanépéről gondot nem visel: a hitet megtagadta, és rosszabb a hitetlennél.”
Michèle Striffler
Elnök úr, főképviselő asszony, ahogy azt már korábban is mondtam, a katasztrófa a földrengés erőssége miatt rendkívüli mértékű volt, kétségkívül az egyik legsúlyosabb a történelem során, és ezért sokkoló halálozási számoktól tartunk.
Mindazonáltal nagyon örülök az Európai Bizottság és a tagállamok gyors reakciójának és az általuk humanitárius mentő-erőfeszítésekre és Haiti újjáépítésére elkülönített 429 millió eurós segélycsomag melletti elkötelezettségnek. Ugyanakkor sajnálatos, hogy az európaiak koordinálatlanul jártak el, és hogy az Európai Unió fellépései nem eléggé láthatók, amely éles kontrasztban van az USA segélygépezetével, és feledteti velünk, hogy az Európai Unió a világ legnagyobb humanitárius és fejlesztési segélyadományozója.
Az Európai Bizottság aktiválta a közösségi katasztrófavédelmi mechanizmust is, amely összehangolja a tagállamoktól érkező segélyfelajánlásokat, és jelenleg válságkezelési rendszerünk kritikus pontját jelenti. A nemrégiben történt események megerősítik, hogy szükség van az Európai Unió válságkezelésének fejlesztésére. Elengedhetetlen egy valódi, polgári védelmi kapacitásokkal bíró szervezet, és ezért emlékeztetném önöket Barnier úr 2006-os javaslatára, amely egy európai polgári védelmi erő felállítását javasolja; ez már készen áll, csak alkalmazni kell.
Ezenfelül az Európai Tanács elnöke, Van Rompuy úr ma egy gyorsreagálású erő mellett szólalt fel. Az Egyesült Államok néhány napon belül domináns szerepre tett szert a mentési és koordinációs kérdésekben. Fontos, hogy visszaállítsuk az ENSZ ilyen koordinálásra életre hívott, Humanitárius Ügyeket Koordináló Hivatalának, az OCHA-nak a központi és globális koordinációs szerepét.
Ne értsenek félre, ez nem a zászlók háborújáról szól. Ugyanakkor a jó szervezés időt és pénzt takarít meg, és úgy gondolom, hogy az európai polgároknak joguk van tudni, mit is tesz az Európai Unió.
Patrice Tirolien
Elnök úr, Haiti balszerencsére van ítélve?
Függetlenségének elnyerése óta a természeti csapások politikai katasztrófáknak adtak itt helyet, és most történelmi méretű tragédiával állunk szemben. Halottak, sérültek, számtalan lerombolt épület, valamint a nemzeti politikai és együttműködési struktúrák megsemmisülése.
Le kell győznünk a végzetet. Az Európai Uniónak részt kell vennie a mentési és újjáépítési kettős erőfeszítésben. Tartozunk ennyivel a Haiti-hoz fűző számos kötődésünknek, amelyek elsősorban történelmi eredetűek: az egykori gyarmat Haiti a legvirágzóbb volt mind közül; másodsorban diplomáciaiak: a cotonoui megállapodás értelmében a sziget kiemelt partner; és végül földrajzi, hiszen Haiti a tengerentúli régiók révén az Európai Unió szomszédja.
Ezenfelül a haiti válsághelyzet, Ashton asszony, az ön által vezetett új Európai Külügyi Szolgálat első próbatétele. Ezidáig meggyőzően szerepelt. Ez a csapás rámutatott a kihívásokra és a struktúrán eszközölendő javításokra, mivel kontinensünk szolidaritási megmozdulásaitól eltekintve az USA válasza megkérdőjelezi mobilizációs kapacitásunkat.
Ezért az európai koordináció érdekében tett jelentős erőfeszítések és a tagállami hozzájárulások nem leplezhetik az Európai Csendőri Erők bevetéséről szóló viták nehézségét. Miközben az európai uniós kiadásokat mindenképp az ENSZ-nek kell irányítania, e nehézségek annak levonásához vezetnek, hogy az Európai Uniónak autonóm, integrált struktúrával kell felszerelkeznie, amely megfelelő eszközökkel rendelkezik a humanitárius segítségnyújtás összetett feladatának ellátására.
Végül az újjáépítési fázis óriási kihívást jelent. Bőven van feladat: politikai, igazgatási, gazdasági, szociális és környezetvédelmi. Talán Haiti új korszakának első évét írjuk. Ez hatalmas politikai kihívás egy olyan Európa számára, amelynek látható vezetőként kell feltűnnie ebben a folyamatban.
Charles Goerens
Elnök úr, hölgyeim és uraim, minden este a 8 órai híradó emlékeztet bennünket a szavakba nem önthető haiti szenvedésre.
A szenvedést talán csak az azt övező szinte világméretű együttérzéssel lehet összevetni. Ez az együttérzés egészen biztosan spontán és őszinte, de rövid életű. Az igazság pillanata két hét múlva jön el, amikor a média úgy dönt, más eseményekre fog fókuszálni. Ha valaki nem veszi át az irányítást, a haitiak újfent egyedül találják magukat, sorsukra hagyva.
Egy olyan országban, ahol mindent létre kell hozni, kezdve a rehabilitációval és az újjáépítéssel, fontos, hogy úgy cselekedjünk, hogy a különböző folyamatok valódi fejlődéshez vezessenek. Az Európai Uniónak kiterjedt eszköztára és biztos tapasztalata van ehhez. Az elkeserítően szegény haiti társadalom előtt álló kihívások ezért jelentik az igazság pillanatát az Európai Unió számára is.
Az elkövetkező napokban és hónapokban kell hatékonyan és határozottan cselekedni. Az újjáépítés szempontjából ez a legfontosabb szempont a biztonsági és közrendi feltételek visszaállítását követően, amelyek minden összehangolt fellépéshez lényegesek egy olyan országban, ahol mindent megrongált a földrengés, beleértve az intézményi struktúrákat is.
Ezért bölcs dolognak tartom, hogy egy lényeges elemet kiemeljünk: a Haiti állam újjáépítését a haitiaknak kell elvégezniük. Az ő fejlődésükről van szó. Partnerségi szellemben segíthetjük őket. Európának ezt meg kell erősítenie a témában tartandó, tervezett nemzetközi konferenciákon.
Igen a partnerségre, nem a paternalizmusra és a neokolonializmusra!
Edvard Kožušník
Valamennyien biztosan egyetértünk abban, hogy az elmúlt 200 évben ez volt az egyik legnagyobb csapás a régióban. Az Európai Konzervatívok frakciójában dolgozó kollégáim nevében és a cseh köztársaságbeli polgártársaim nevében szeretném kifejezni szimpátiámat és együttérzésemet valamennyi áldozatnak és a szenvedőknek. Ugyanakkor függetlenül e tragédiától, arra utalnak a jelek, hogy a Lisszaboni Szerződés után is koordinálatlan még az Európai Unió, és nem képes azonnali fellépésre. Távolról engem egy négyfejű sárkányra emlékeztet. Van nálunk elnök, az elnökséget betöltő ország miniszterelnöke, van a Bizottság elnöke és kijelölt biztos. Hölgyeim és uraim, személy szerint hiszek abban, hogy ebben a különleges esetben el kell ismernünk, hogy az Európai Uniót felkészületlenül találták. Egyedül az egyes tagállamok polgárai nem voltak tétovák, ők biztosítottak tárgyi és pénzügyi segítséget nap mint nap.
Ilda Figueiredo
Elnök úr, csatlakozunk a világ többi részéhez, és együtt fejezzük ki szimpátiánkat és sajnálatunkat a Haiti népét ért tragédia kapcsán, valamint szolidaritásunkat kívánjuk kimutatni, néhány, általunk lényeginek gondolt kérdésre azonban rá kell világítanunk.
Azzal kell kezdenünk, hogy leleplezünk mindenkit vagy minden országot, aki vagy amely e katasztrófából hasznot akar húzni egyfajta neokolonializmus visszaállításához. Ilyen magatartás sejthető az észak-amerikai fegyveres csapatok ezreinek bevetése mögött - annak ellenére, hogy a népesség nagy része szegénységben él, és továbbra is multinacionális vállalatok kizsákmányolásának és külső hatalmak, különösen az Egyesült Államok beavatkozásának áldozata.
Minden humanitárius segélyt, együttműködést és újjáépítési támogatást meg kell adnunk, amelyet Haiti népe megérdemel méltóságuk és bátorságuk miatt. Emlékeznünk kell, hogy Haitin történt meg, hogy 400 000 európaiak által rabszolgasorba taszított és eladott afrikai fellázadt a rabszolgaság ellen, és kirobbantotta az első valódi szociális forradalmat az amerikai kontinensen.
Sürgősen koordinált segélyt kell küldeni, de anélkül, hogy mindez neokolonista próbálkozásoknak engedne teret.
Roberta Angelilli
Elnök úr, hölgyeim és uraim, hatalmas tragédia történt Haitin, amelyet a természet okozott, de ugyanúgy a nevéhez méltó állam hiánya miatt, amely képes lett volna legalább minimális mértékben kezelni a csapást és a humanitárius vészhelyzetet, a civil népességnek nyújtandó segélyt, amely mára gátlástalan emberek prédájává lett.
A Vöröskereszt figyelmeztető felhívást tett közzé. A január 25-én Montrealban tartandó konferencián az EU-nak egyhangúlag fel kell szólalni, és egységes koordinált humanitárius fellépést kell szorgalmaznia; máskülönben kockáztatjuk, hogy kitör a káosz és a segély kárba vész, beleértve a Bizottság által ma említett hatalmas összegeket, valamint a tagállamoktól érkező segélyt.
Ashton bárónő, kivételes erőfeszítést kell tenni a gyermekekért, mindenek előtt az árvákért, akik elsőbbségi segélynyújtást érdemelnek, többek között pszichológiai szempontból is; különben szegénységre és kizsákmányolásra ítéljük őket. Biztosítanunk kell azt is, hogy a nemzetközi közösség ne csupán felkészüljön az adoptálási eljárások egyszerűsítésére. Ez kizárólag a legalizált gyermekdeportálás egy formájához vezetne, és Haitinak nem erre van szüksége.
Frattini úr, az olasz külügyminiszter nagyon helyesen épületek és gyermekotthonok építését javasolta, hogy saját országukban méltósággal nőjenek fel, valamint azt, hogy könnyebben utazhassanak időszakosan külföldi nyaralásra, és főleg tanulmányútra. Végezetül egy kérdés: felkészültünk - nemzetközileg - Haiti adósságának csökkentésére vagy eltörlésére?
Corina Creţu
Az egész világ szolidaritást és együttérzést mutat a haiti katasztrofális földrengés áldozatai felé, ami újfent rámutat, hogy azonnal és összehangoltan kell cselekedni ilyen helyzetekben. A veszteségek korlátozása most attól függ, milyen hatékony a beavatkozás, és ahogy már említették, a nemzetközi ügynökségek és szervezetek - köztük az EU Humanitárius Ügyek Osztálya - példásan léptek fel, nem feledkezve meg a tagállamok egyéni lépéseiről.
Úgy gondolom, egy európai uniós gyors beavatkozású operatív erőt kellene létrehozni, mivel a haiti helyzet azt mutatja, hogy szükség van a közrend fenntartására és a népesség biztonságának biztosítására a túlélők számára nyújtandó segítségnyújtáson felül. Természetesen most olyan helyzetben vagyunk, amelyben sokan tüntetnek és vádaskodnak azzal, hogy a rejtett szándék az, hogy humanitárius segítségnyújtásnak álcázva katonai megszállás fog történni. Márpedig olyan helyzetben, amikor az ENSZ erők nem elégségesek vagy az események áldozatai lettek, az Európai Uniónak további szerepet kell vállalnia, különösen mivel nagyfokú hitelességgel rendelkezik a régióban.
Úgy hiszem, hogy mint Európai Unió széles körű újjáépítési folyamattal kell szembenéznünk Haitin, de ugyanakkor meg kell erősítenünk az állami struktúrákat. Természetesen nagyon fontos, hogy együttérzést mutassunk az ország ilyen megpróbáltatásokon keresztülmenő lakói felé, és egyedi megoldásokat találjunk a katasztrófa után árván maradt gyermekek örökbefogadási eljárásainak megkönnyítésére, valamint konkrét támogatást nyújtsunk az oly sokat szenvedett népnek.
Paweł Robert Kowal
Elnök úr, Ashton asszony, a Ház különböző véleményeit hallgatjuk, de egy közös témájuk van: az Európai Unió reakciója, a politikai reakció nem volt elégséges, és nem volt megfelelően összehangolva. Azt hiszem, köszönetet kell mondanunk a jótékonysági intézményeknek, hogy olyan spontán módon és - mint mindig - haladéktalanul felelősséget vállaltak a szükségletekért.
Ezenfelül át kellene gondolnunk, mit csinálhatnánk még jobban. Valójában csak egy kérdésem van Ashton asszonyhoz: ez az első ilyen szituáció, mióta új pozícióját elfoglalta. Milyen főbb következtetést von le az esetből és a hibákból, amelyekről itt mindannyian beszélünk? Még inkább: min lehet változtatni a jövőben? Úgy hiszem, ez a legfontosabb dolog, amit át kellene gondolnunk, és ez is leginkább a feladatunk.
Philippe Juvin
Elnök úr, Ashton asszony, ebből elég volt! Elég. Minden katasztrófa esetén ugyanaz megy: a franciák repülőgépet és segítséget küldenek, a belgák, olaszok, németek, mindenki ugyanazt csinálja és mindig egyedül; mindig ugyanaz a történet. A helyszínen az eredmény mindig ugyanaz: semmilyen koordináció, elszalasztott lehetőségek az áldozatok számára és szervezetlenség.
Mikor lesz ennek vége? Mikor cselekszik végre a Bizottság? Ne jöjjön azzal, hogy ez komplikált, mivel a tervek már készen vannak. Csak használnunk kell őket. 2006-ban Barnier úr javaslatot nyújtott be egy európai polgári védelmi erő felállítására, amelyben a tagállamok önkéntes alapon vennének részt meglévő nemzeti polgári védelmi erőik egyesítésével, közös mentési technikákra való együttes kiképzésükkel, közös kommunikációs módszerekkel és közös parancsnokságokkal - anélkül, hogy várnunk kéne a 27-ek feltételezett egyhangúságára.
Egyszerű ez, Ashton asszony: azokkal tegye ezt, akik ezt akarják tenni! A többiek pedig majd csatlakoznak hozzánk akkor, amikor rájönnek, hogy ez a jövő. Kötelezettségvállalások a cunami után is elhangoztak, mégsem történt máig semmi.
Nyomatékosan kijelentem: a Bizottság tétlensége már bűnös. Ashton asszony, miért ítéltetett Európa arra, hogy megismételje a hibáit? Ashton asszony, senki nem kérdőjelezi meg jó szándékát, de kérem, jelentse be itt és ma ennek az európai koordinációs erőnek a létrehozását. A Parlament követni fogja. Ha támogatásra van szüksége, ránk számíthat. De nagyon kérem, ne beszéljen nekünk koordinációról, hanem valósítsa meg! Ne várjon a következő katasztrófáig!
Michael Cashman
Elnök úr, el kell mondanom, hogy vannak emberek, akik cselekednek és vannak, akik beszélnek. Ezért szeretnék gratulálni a Tanácsnak, a Bizottságnak és a főképviselő asszonynak a végzett munkájukért. Egyik sem volt előrelátható. Olyasvalami áll előttünk, ami elképzelhetetlen volt.
Csak ültem itt és hallgattam a főképviselő asszonyra, a tagállamokra és a Bizottságra zúduló olcsó politikai érveléseket arra hivatkozva, hogy csak azért, mert amerikai kéz húz ki valakit a kőtörmelék alól, és ment meg életeket, önök eltolnák ezt a kezet és hangoztatnák, hogy "Nem a neokolonializmusra!”, valamint magát Haitit támadva a szenvedők életét jobbá teszik. Szégyelljék magukat!
Rendben van, koordináljunk mi. Adjuk át a koordinálást az amerikaiaknak - ha ez életet ment, akkor életet ment. Felejtsük el a politikai lózungokat.
Gratulálok a pénzösszegek felajánlásához. Gratulálok, Ashton bárónő, hogy nem a közönségnek színészkedik, és foglalja a Haitibe vezető légteret csak azért, hogy ott legyen, és mutassa, hogy ott van. Mi haszna van ennek? Abszolút semmi. Ezért a mentést szorgalmazó emberek nevében kifejezett dühömben kérem, hogy koordináljunk az amerikaiakkal együtt. Rugdossuk az ENSZ-t, hogy vigyen segélyt, és hagyjuk végre az olcsó politikai érveket.
(Taps)
Róża, Gräfin von Thun Und Hohenstein
Elnök úr, szeretnék Juvin úr mellett felszólalni: a humanitárius segélyek összehangolása elégtelen. Nem csupán a humanitárius segélyről szeretnék szólni, hanem az úgynevezett technikai, strukturális vagy fejlesztési segélyről is. A katasztrófa nem volt előrelátható, de azt tudtuk, hogy milyen borzalmas állapotban van Haiti, és most ez a szerencsétlenség is sújtja. Régóta tudjuk már, milyen rossz helyzetben van Haiti, és milyen rosszul működnek struktúrái. Azt is tudjuk, hogy ha jobban működtek volna, és a földrengés előtt segélyezést és technikai együttműködést szerveztünk volna Haitivel, ezek a struktúrák jobban működtek volna; ennek eredményeképpen most jobban felhasználhattuk volna segélyeinket, és sok ezer ember életét mentettük volna meg - de ez nem történt meg.
Ashton asszony, főképviselőként és a Tanács tagjaként tervez-e konkrét intézkedést tenni, konkrét dátumokkal a különböző európai országok technikai együttműködésének összehangolására annak érdekében, hogy az általunk segélyezett harmadik országok tényleg megfelelően használják fel azt a segélyt? Ki fogjuk-e cserélni a legjobb gyakorlatokat nagy tapasztalattal rendelkező országokkal, amelyekben a technikai együttműködés jól működik, valamint olyanokkal, amelyek épp csak megkezdték e technikai együttműködést? Létrejön-e megfelelő, közös és erős európai politika, amely tényleg hasznára válik harmadik országoknak, amely nem vakon és kapkodva nyújt humanitárius segélyt, amikor váratlanul emberek százezrei kerülnek tragikus helyzetbe?
David-Maria Sassoli
Elnök úr, főképviselő asszony, hölgyeim és uraim, a Haitit ért hatalmas tragédia azonnali választ követel, és az egyes tagállamok által biztosított nagyarányú segélyezések és mentési akciók már folyamatban vannak, még úgy is, hogy az európai országok elég nagy versenyt futnak ebben.
A főképviselővel rendelkező új Európának képesnek kellene lennie arra, hogy eljuttassa segítségét a szenvedő emberekhez. A földrengés ezenfelül a nyugati félteke legszegényebb országára sújtott le, ahol a lakosság 80 %-a a szegénységi küszöb alatt, 54 %-a pedig mélyszegénységben él.
E vészhelyzetben ugyanakkor egy másik vészhelyzet is jelen van: a népesség legszegényebb rétegét adó gyermekek, akik család, védelem és gondoskodó állam nélkül maradtak. Ezért szeretném felkérni a külügyi főképviselő asszonyt, hogy vizsgálja meg a 10 éves kor alatti haiti gyermekek európai országok általi befogadására és gondozására szánt intézkedéseket.
Ashton asszony, Európa be tudja őket fogadni, és megfelelő életkörülményeket tud számukra nyújtani; úgy értem, korlátozott időre, míg megfelelő feltételek alakulnak ki a saját országukba való visszatérésre. Mindezt meg lehetne szervezni, mindez egyszerű lenne az európai országok számára, és igazságos mód lenne arra, hogy választ adjunk a szolidaritás igényére, valamint hogy elkerüljük a gyermekek kárára elkövetett spekulatív és illegális cselekményeket. Gyermekekről beszélünk, a legértékesebb erőforrásról, amelyet Haitin védenünk kellene.
Laima Liucija Andrikien
Elnök úr, az elmúlt napokban számos panasz érkezett a haiti válságra adott válasz hatástalanságával és lassúságával kapcsolatban.
Sok rámutat a növekvő bizonytalanságra, a földrengést túléltek körében növekvő elkeseredettségre, valamint az élelmiszer és ruházat területén uralkodó megdöbbentő hiányra.
E problémák valóban léteznek, és ezeket a lehető leghamarabb meg kell oldanunk. Ugyanakkor el kell ismernünk a különböző nemzetközi szereplők szerepvállalását - a kormányoktól a civil szervezetekig és világszerte a magánszemélyekig.
Az Európai Unió minden bizonnyal azok között van, akik teljes szívből szolidaritást vállaltak a haiti néppel. Megint csak sokat kritizálták az EU által a válságra a mai napig adott állítólagosan lassú választ, de az EU nem csupán a Brüsszelben hozott döntésekről szól. A nemzeti kormányok eddig férfiak és nők ezreit küldték a haitiak megsegítésére, és eurómilliókat különítettek el segélyre.
Az EU szerepének sokkal inkább a közép- és hosszú távú segítségnyújtásra kellene összpontosulnia, és a haiti városok és falvak, ezek infrastruktúráinak, iskoláinak és kórházainak újjáépítését kellene céloznia.
Az EU egészen biztosan az a fórum, az az oltalom lehet, amely alatt Európa közép- és hosszú távú segítségnyújtása biztosítható és összehangolható.
A Bizottság és a tagállamok majdnem 500 millió euró elkülönítésére tett felajánlása minden bizonnyal nagy és jelentős lépés ebbe az irányba, és e mögé kell állnunk.
Enrique Guerrero Salom
Először is szeretném kifejezni részvétemet és együttérzésemet a haiti népnek, amelyet oly súlyosan megrázott ez a katasztrófa.
Mi az Európai Unióban nem katonai hatalom vagyunk, és nem is akarunk az lenni. Mégis, szociális modellünknek köszönhetően erőt képviselünk a világban. Olyan hatalom is vagyunk, amelyet számításba kell venni fejlesztési együttműködés és humanitárius segítségnyújtás szempontjából, és erre büszkék vagyunk.
Haiti ma, legalábbis az országra lesújtott katasztrófa kihívást állít a Lisszaboni Szerződés által életre hívott új intézmények elé. Most a humanitárius segély ideje van, de hamarosan az újjáépítés, a fejlesztés előmozdítása, valamint a kormányozhatóság és az intézményesség kialakításához nyújtandó segítség ideje jön el. És a haiti nép elvárásaira egyhangúlag kell választ adnunk. Úgy kell választ adnunk, hogy kombináljuk a főképviselői funkciót a fejlesztésért és humanitárius segítségnyújtásért felelős biztosi funkcióval.
Miért? Miért kell közösen cselekednünk? Azért, hogy hatékonyabban hangoljuk össze az országoktól érkező segélyeket, a világ által azonosítható, európai hangon szólaljunk meg, és hogy megfeleljünk annak, amit a világ ilyen időkben elvár tőlünk: a humanitárius válság enyhítését és a fejlődés előmozdítását. Ami ma Haitin történik, holnapra másik katasztrófa lehet, és holnaputánra a világ minden részét érintheti.
Jim Higgins
Elnök úr, a világ egyik legszegényebb országa 15 másodperc alatt a földdel lett egyenlő - a rossz kormányzás, a diktatúra és a korrupció áldozataként. Ötvenezer ember meghalt, ezrek a mai napig nem kerültek elő, és hárommillióan váltak hajléktalanná.
Az Egyesült Államok válasza dicséretes volt, az ENSZ-é valamivel kevésbé, de minden eddig elhangzottal egyet kell értsek. Ebben nem politikailag vagyunk benne, Cashman úr: a válaszunk kevesebb, mint megfelelő. Az Egyesült Államok farvizén maradtunk.
A logisztikai nehézségeket - tiszta víz, gyógyszeres ellátás, élelem és menedék - le fogjuk küzdeni, mindez hamarosan meg fog oldódni. De Haitinak a katasztrófából való felépüléshez teljes mértékben működő demokráciára és a népét fenntartó gazdaságra van szüksége. Felépülése években mérendő, és nem csupán a válságot követő hetekben és hónapokban.
Ahogy időről időre elhangzott, a televíziós hírekből el fog tűnni. Más témára fog terelődni a figyelem 2-3 héten belül, és aztán eltűnik. De ebben áll az igazi kihívás, mert 2008-ban Haitit két elsöprő hurrikán is sújtotta. Nyomukban szegénység és pusztulás maradt. A világ vezetői 600 millió eurót ígértek a helyszínen. Ebből valójában csupán 400 millió eurót adtak át.
Haiti újjászületésére, feltámadására, újbóli felemelkedésére és fejlesztésére van szükség. Ezt megfelelően kell irányítani, de mindenek felett világos és megvalósítható stratégiát kell lefektetni annak érdekében, hogy Haitit büszke, független és demokratikus állammá tegyük, aminek lennie kéne, de a mai napig nem az volt, ami a jelenlegi katasztrófához vezetett.
Roberto Gualtieri
Elnök úr, hölgyeim és uraim, a példátlan haiti katasztrófa mélyen érint bennünket, és az Európai Uniónak kötelessége legjobb tudása szerint részt venni a nemzetközi közösség által tett erőfeszítésekben, felhasználva minden rendelkezésére álló eszközt.
Ami a pénzügyi forrásokat illeti, az elmúlt napokban és órákban jelentős előrelépés történt. Ami nagyobb átgondolást igényel, az Európának a válságra adott válasza, de nem szabad a rólunk alkotott képpel foglalkoznunk, inkább a lényegre kell összpontosítanunk, ahogy azt a főképviselő asszony helyesen mondta.
A MINUSTAH-misszió központi szerepe mára már világosan látszik, mind polgári védelmi, mind biztonsági szempontból, amely kiszorított egy autonóm KEBVP-missziót, de az ENSZ-misszió támogatásában játszott uniós koordinációs szerep kulcsfontosságú maradt.
Ezen a ponton szeretném emlékeztetni Juvin urat arra, hogy ez a koordináció megvan, és hogy a Megfigyelési és Tájékoztatási Központ ezt látja el a polgári védelem területén, a Helyzetelemző Központ pedig a biztonság területén; remélhetőleg e munka eredményeképpen az Európai Csendőri Erőket is bevetik, ahogy azt az ENSZ kifejezetten kérte.
A főképviselő asszonytól és a Bizottságtól szeretnénk megtudni, hogy a MIC és a Helyzetelemző Központ hogyan ad választ a gyakorlatban e fárasztó feladatokkal és próbatételekkel dacolva, hogyan működik a koordinációjuk, és megfelelőek-e az eszközeik és forrásaik.
Ez segítségünkre lesz később, amikor ezen eszközök megfelelőségét és a konzuli védelem kapacitását kell majd megvizsgálnunk, de most nem e viták ideje van. Most a cselekvés és a kötelezettségvállalás ideje van, és teljes mértékben támogatjuk a főképviselő asszony által eszközölt intézkedéseket.
Milan Zver
Én is szeretném kifejezni együttérzésemet a haiti események kapcsán, és gratulálok az Európai Bizottságnak és az európai uniós intézményeknek viszonylag megfelelő válaszukért.
Ugyanakkor néhány képviselőtársammal együtt én is azon gondolkodom, hogy elég gyors volt-e a válaszunk. Lehet, hogy jó ötlet lenne, ha Ashton asszony, a Bizottság alelnöke személyesen látogatna el a tragikus esemény helyszínére, mert ez több okból is fontosnak bizonyulhatna.
Nem értek egyet azokkal, akik úgy érvelnek, hogy a katonák és más rendvédelmi szervek jelenléte annak lenne előjele, hogy Haiti felé gyarmati megközelítéssel kezdünk fordulni. Véleményem szerint ez az érvelés se nem tisztességes, se nem megfelelő.
Ugyanakkor fontos, hogy a Haitiról szóló következő nemzetközi konferencián hosszú távú intézkedéseket fogadjunk el az állami intézmények újra felállítására, hogy ezek újra működőképessé váljanak. Itt különösen az egészségügyi és oktatási politikákra gondolok. Csak az ilyen politikák és csak e területek fejlesztése formálhatja Haitit az eddigieknél stabilabb országgá.
María Muñiz De Urquiza
Elnök úr, szeretném hangsúlyozni az Európai Uniónak az irányítás biztosításában játszott jelentős szerepét: nem csupán az azonnali humanitárius segélyekkel, hanem az ország újjáépítésének érdekében végzendő hosszú távú együttműködéssel is. Együtt kell dolgoznunk Haiti helyi hatóságaival és kormányával, mivel az ország már így is elég gyenge anélkül, hogy mi még inkább gyengítenénk azzal, hogy hatóságai helyébe nemzetközi szervezeteket ültetünk. A helyi nem kormányzati szervezetekkel is együtt kell dolgoznunk.
Szeretném elismerni a spanyol elnökség gyors válaszát, mind a segély összehangolása, mind annak tekintetében, hogy az Európai Unió rendelkezésére tudta bocsátani az országban és a régióban már meglévő spanyol segélyforrásokat, mivel Spanyolország a legfőbb európai adományozó nem csupán Latin-Amerikában, hanem különösen Haitin is.
Marielle De Sarnez
Elnök úr, Ashton asszony, a politika mindenekelőtt a szimbólumokról szól, és ezért gondolom, hogy nem itt kellene lennie, hanem Haitin; ezért gondolom úgy, hogy nem az Egyesült Államokba kellene utaznia, hanem Haitire.
Úgy érzem - és ezt jókora szomorúsággal mondom -, hogy ön nem mérte fel az esemény, e szörnyű tragédia nagyságát, és valahol mélyen mindannyian úgy érezzük, hogy Európa még sosem maradt ennyire távol. Mi vagyunk a legnagyobb adományozók, és mégsem létezünk.
A második meglátásom az, hogy minél több embert nevezünk ki, annál több funkciót és címet hozunk létre, és annál kevésbé létezünk; ennek pedig arra kellene sarkallnia bennünket, hogy néhány kérdést feltegyünk magunknak. Hány katasztrófának kell még történnie addig, amíg az Európai Unió vezetői végre felnőnek felelősségükhöz? Barnier úr jelentése 2006 óta napirenden van. Miért várunk még az elfogadásával? Miért várunk az alkalmazásával?
James Nicholson
Elnök úr, úgy gondolom, minden együttérzésünket kifejeztük és ezek mindazoké, akik életüket vesztették: az ENSZ emberei, maga Haiti lakói és a bár életben maradt, de szenvedő emberek.
Megfelelő, szigorúan összehangolt erőfeszítésre van szükségünk, és ennek útjába semmi, de semmi nem állhat. Hadd mondjam el, hogy üdvözlöm az Európában Haiti népe mellett tett kötelezettségvállalást. Remélem, ezt meg is tartjuk, mert engem megindít - és ez így helyes -, hogy mi fog történni két hét múlva, amikor már nem lesznek részesei a médiának és már nem szereplői a híreknek. Mit fognak ezek az emberek tenni akkor?
Igen, egyértelműen szükség van Haiti újjáépítésére, mind rövid, mind hosszú távon, de most a legfontosabb a segélyek szétosztása a rászorulók, a szenvedők között. El kell mondanom, hogy teljes mértékben egyetértek Cashman úr korábbi megjegyzéseivel. Ez túl fontos ahhoz, hogy olcsó politikai nyereséget kovácsoljunk belőle.
Luis Yáñez-Barnuevo García
Kérem, engedjék meg, hogy néhány másodpercben azzal kezdjem, hogy gratulálok a főképviselőnek, a Tanácsnak, a Bizottságnak és az Európai Unió soros elnökségének a gyors reagálásért, a koordinációért és a kezdettől fogva tanúsított erőfeszítésért.
Talán nem élvezték a szigetre érkező 10 000 amerikai tengerészgyalogos által elvarázsolt média figyelmét, de minden nagyon gyorsan és hatékonyan történt szerintem, és nagy tapasztalatom van ebben. Csak egy dolgot szeretnék megemlíteni, amely a vita során nem merült fel: a kőrengeteg alól az első 78 órában előkerült túlélők 50 %-át európai és tagállami csapatok mentették meg.
Frédérique Ries
Elnök úr, ahogy Joly asszony már elmondta, vannak olyan körülmények, amelyek között a szavak elvesztik minden értelmüket, és nevetségessé válnak: két millió menekült - ahogy hallottuk -, talán több, több mint 200 000 halott, egy porig rombolt ország, a térképről szinte letörölt főváros.
A legsürgősebb most az utolsó túlélők kiásása - ha vannak ilyenek -, a halottak eltemetése, az élők táplálása, a vízosztás, az ápolás, a működtetés és az újjáépítés. Minden ország hamar, nagyon hamar útnak indította forrásait, felszerelését, kutyáit, embereit és nagylelkűségét. Ez hatalmas, bámulatos erőfeszítés, de ez nemzeti erőfeszítés.
Európának mindenképpen lendületet kell vennie, és meg kell valósítania ezt a gondolatot, amelyet néhányunk, sokan közülünk évekig védett itt az Európai Parlamentben és máshol, nevezetesen egy európai civil bevetési hadtest, zöld- vagy fehérsisakosok - a szín vajmi keveset számít -, emberekkel, forrásokkal és közös stratégiákkal.
A Verhofstadt úr által 2003-ban indított EU-FAST kezdeményezés, vagy a Barnier úr által 2006-ban indított EuropeAid - a származása végül is nem számít -, a lényeg, hogy gyorsan tudjunk cselekedni, és együttesen álljunk készen.
Liisa Jaakonsaari
Elnök úr, különösnek találom, hogy az eddig felszólalt személyek láthatóságról beszéltek, és az Egyesült Államok motivációit kérdőjelezték meg, mert ebben a pillanatban segítségre van szükség. Úgy gondolom, hogy különösen tragikus, hogy a romok között még mindig vannak emberek, akiket meg lehetne menteni. Minden, a helyzet javítására irányuló dolgot meg kellene tenni.
Amikor régebben a válságkezelési erőket felállítottuk az európai kül- és biztonságpolitika alátámasztása érdekében, ideértve a védelmi politikát is, én azt az értelmet adtam ennek, legalább is Finnországban, hogy ezen erők természeti csapások esetén is rendelkezésre állnának, és segíthetnének, ha bárhol a világban, köztük természetesen Európában is, ilyen katasztrófák történnek. Ennek ellenére ma a válságkezelő csapatok Európa különböző részein tétlenkednek állomáshelyeiken. Semmi dolguk nincs. Szerencsére nincs válság Európában, így semmi teendőjük nincs. Mi miatt nem vetjük be ezeket a válságkezelő erőket ilyen válságok esetén, amikor segítségre van szükség?
Zigmantas Balčytis
Ma, a Lisszaboni Szerződés hatálybalépését követően valószínűleg a valaha történt legnagyobb tragédiával állunk szemben, és kell megértenünk a főképviselő pozícióját, amikor mandátumuk legelején olyan, elég bonyolult feladatot kell megoldaniuk, amelyet előtte még sosem kellett. Igen, igaz, ma látunk hiányosságokat, és a jövőben jobban felkészült európai uniós közös erőkre van szükségünk, amelyek részt tudnak venni a mentési műveletekben. Úgy gondolom, hogy a legnagyobb hozzájárulás ma az lenne, ha a Haiti Köztársaságnak küldendő, már említett pénzt minél hamarabb rendelkezésre tudnánk bocsátani, és az infrastruktúra újjáépítésére tudnánk elkölteni, ahogy azt a haiti elnök is említette, és talán ebből el lehetne takarítani a ma még azt utcán heverő összedőlt házakat.
Catherine Ashton 
az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselője/a Bizottság alelnöke. - Elnök úr, ahogy beszédem elején elmondtam, azért akartam ma ide a Parlamentbe eljönni, hogy meghallgassam a véleményeket. Elfogadom és megértem a tisztelt képviselők által érzett frusztrációt, hogy vannak kérdések, amelyeket jobban kellene kezelni.
Képviselők a láthatóságról és a koordinációról kérdeztek. Nem kérdéses, hogy mivel Amerika közelebb van, és mert olyan gyorsan képes mozgósítani, ahogy tette, őket fogjuk látni a televízió képernyőjén. Az Egyesült Államokkal folytatott szoros együttműködésünk fontos része annak, amit most teszünk, és amit a jövőben tenni fogunk.
És ugyancsak nem fér kétség ahhoz, hogy ahogy az éjszaka közepén a földrengés híreivel keltettek, amilyen gyorsan csak lehetett, mozgósítottuk embereinket. Huszonegy tagállamot mozgósítottunk válaszra. Volt munkánk bőven a Tanáccsal és a Bizottsággal, amelyek első alkalommal ültek össze; és hadd mondjam el, még csak nyolc nap telt el azóta, hogy önök előtt voltam meghallgatáson.
Huszonegy tagállam 11 kutató-mentő csapattal, öt tábori kórházzal, hat előretolt orvosi létesítménnyel, 40 orvoscsoporttal, hat víztisztító egységgel; ezeket a lehető leggyorsabban útnak indítottuk, és tisztelettel adózom a tagállamok előtt az általuk végzett munkáért. Ugyancsak minden tiszteletem a tisztviselőké, akik még ma is éjjel-nappal ezen erőfeszítés megtartásán dolgoznak.
Nagyon hamar az ENSZ-hez és Ban Ki-moon főtitkárhoz intéztem a kérdést, hogy mely erőfeszítéseim lennének a leginkább hasznosak. Nem volt kérdéses, hogy a helyszínen csak annyi hasznom lett volna, hogy értékes légteret foglalok el a reptér jelenlegi állapota miatt leszállni képtelen, ezért felette köröző gépek elől. Nem vagyok orvos. Nem vagyok tűzoltó. A szerepem az volt, hogy egyben tartsam a koordinációt, tárgyaljak a Haiti barátai csoporttal, valamint összehangoljam az akciókat az Egyesült Államokkal annak biztosítása érdekében, hogy maximális erőfeszítést nyújtsunk a helyszínen.
Ugyancsak tisztelettel adózom - ahogy a tisztelt képviselők tették - a helyszínen lévő nem kormányzati szervek és emberek előtt. A csapás óriási hatással volt az ENSZ-re, amely számos tisztviselőjét elveszítette, valamint a nem kormányzati szervekre, amelyek csak azért nem tudtak olyan gyorsan reagálni, mint szeretnének, mert meghaltak az embereik.
Ez nagyon megnehezítette a dolgot, ahogy láthatták, és mi is láthattuk az elkeseredett, segítségért kutató embereket. Ilyen körülmények között a segítség célba juttatása hihetetlenül bonyolult, és az emberek fáradhatatlanul ezen dolgoztak. Mára a dolgok némileg könnyebbé váltak, a segítség is célba jut, de ne becsüljük alá egy pillanatra sem, milyen mostoha körülmények uralkodtak a helyszínen.
Jól működött? Igen. Elégedett vagyok? Nem. Mivel első heteimet töltöm ebben a munkakörben, világosan kijelentem önök előtt: értem, amit mondanak. Hallom a frusztrációt, és megértem azt. És igazuk van abban, hogy kritizálnak, amiért nem olyan jó, amilyen a jövőben lehet. Igazuk van. Jobban kellene és kell működnie.
Most az a dolgom, hogy megértsem, ami történt, és tanuljak belőle, hogy biztos lehessek abban, hogy a jövőben többet fogunk tenni, abból azonban nem engedek, hogy hatalmas munka volt, amely tart még ma is óráról órára, napról napra.
Ami a hosszú távot illeti, a tisztelt képviselőknek igaza van. Amikor a forgatócsoportok távoztak, nekünk ott kell lennünk. Ott kell lennünk fizikailag, és ott kell lennünk, hogy támogatást tudjunk nyújtani. Egyetértek azzal, hogy az adóssági kérdések a lefolytatandó viták része kell, hogy legyen. Egyetértek azzal, hogy amit teszünk, a haiti néppel partnerségben kell tenni, megfelelő tiszteletet tanúsítva feléjük. Egyetértek azzal, hogy jelentősége van az infrastruktúra újjáépítésének, és hogy biztosítanunk kell, hogy az ENSZ szerepét elismerik, valamint hogy ezt megfelelően el is tudják látni.
Ezért nem csupán az Egyesült Államokba utazom Clinton külügyminiszterrel tárgyalni, hanem ellátogatok az ENSZ-be is, hogy a főtitkárral és a vezetőkkel tárgyaljak arról, hogy mit tudunk tenni a jövő érdekében, hiszen - ahogy önök is elmondták - ennek rendkívüli jelentősége van.
Hadd zárjam a helyzet realitásával. Ahogy a tisztelt képviselők mondták, olyan országról van szó, amelyben a lakosság több mint 70 %-a már így is a szegénységi küszöb alatt él. Nagyon fontos - ahogy a tisztelt képviselők mondták -, hogy a gyermekeknek, különösen az árváknak, megfelelő gondviselést biztosítsunk, a pusztítás pedig az elkövetkezendő években támogatást követel meg.
Hadd szóljak egy szót az infrastruktúra jelenlegi állapotáról. A kórházak, az elektromos hálózat, a vízellátás, a tengeri kikötők és a repterek súlyos károkat szenvedtek. A főbb hivatali épületek, az Elnöki Palota, a Parlament, a Pénzügy-, Igazságügy-, Terv-, Egészségügyi és Belügyminisztérium megsemmisült. Számos főbb kormányzati tisztviselő eltűnt. A haiti kormány kapacitásai nem működőképesek. Ahogy mondták, már így is a világ egyik legszegényebb országa ez, és mivel újjá kell építenünk az infrastruktúrát, osztom ennek megvalósítása melletti elkötelezettségüket.
(Taps)
Karel De Gucht
a Bizottság tagja. - (FR) Elnök úr, először is szeretném elmondani Le Hyaric úrnak, aki azt kérte, hogy további élelmiszersegélyt küldjünk Haitira, hogy az Európai Unió megközelítése nem ez, azon egyszerű oknál fogva, hogy a Bizottság inkább a térségben vásárolja meg ezeket a termékeket. Meg fogjuk vizsgálni, hogy ezeket meg tudjuk-e vásárolni a régióban, vagy az élelmiszertöbbletünket Haitira kell-e szállítanunk.
a Bizottság tagja. - Másodszor, ami a koordináció, a polgári védelem és egyebek egész kérdését illeti, hadd mondjak el három dolgot.
Először is a polgári védelem a tagállamok hatáskörébe tartozik, és minden koordinációs kezdeményezésnek ezen kell alapulnia. Ezt javasolta a Barnier-jelentés is, de mindeddig nem jutottunk megállapodásra. Ez a tagállamok, és nem a Bizottság hatáskörébe tartozik.
Másodszor, ami a polgári védelmet és annak összehangolását illeti, a 2004-es cunami óta az EU polgári védelmi koordinálása sokat erősödött, és sokkal hatékonyabb lett. A virtuális gyakorlatok természetesen soha nem tesztelhetik olyan hatékonyan együttműködésünk hatékonyságát, mint sajnos a természeti katasztrófák. Ebben a válságban nem EU-tagállamok kérik fel a MIC-et, hogy kiderüljön, hogyan tudnak részt venni a mentési munkálatokban uniós felszerelésekkel.
Harmadszor, ne feledkezzünk meg arról, hogy a második Barroso-bizottságban a humanitárius segítségnyújtás és a polgári védelem egy biztos keze alatt összpontosul, ami véleményem szerint nagyon értékes erőfeszítés. Ezenfelül most már van egy főképviselőnk, akinek kétszeres megbízatása van. A múltban azt láttuk, hogy a koordináció például nem a Bizottságon belül hiányzott - erre majd néhány szó erejéig még visszatérek -, hanem néha az európai intézmények és a tagállamok, valamint az Európai Bizottság és a Tanács között. A kettős megbízatás mögötti gondolat épp az volt, hogy a Tanács és a Bizottság jobban együtt tudjon dolgozni, és úgy gondolom, hogy e válság során megmutatkozott, hogy ez valójában nagy előrelépés volt.
Végezetül szeretném elmondani, hogy kissé elszomorít az, amit néhány felszólalótól hallottam. Biztosként természetesen nem lehetek szomorú, csak tudomásul kell ezeket vennem, de ezek nem adóznak megfelelő tisztelettel a helyszínen és Brüsszelben óráról órára, éjjel-nappal, hétvégén panasz és jutalom nélkül fáradozó kollégáink előtt. Nagyon keményen dolgoznak, és néhány órán belül a helyszínen kezdték meg a munkálatokat, noha a felszereléseiket is súlyos csapás érte.
Kérem tehát, mérlegeljék, hogy ez olyan hatalmas csapás, amely nem előrelátható, amelyre csak akkor tudnak választ adni, amikor megtörténik, és amely esetén meg kell mutatniuk, hogy nagyon rövid időn belül válaszlépéseket tudnak szervezni. Úgy gondolom, hogy a Bizottság ezt megmutatta. Úgy gondolom, hogy a tagállamok azonnal és széles körben támogatták fellépésünket, és egy kissé kevésbé kellene kritikusnak lennünk e szolgálatok felé.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra a februári ülésen kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Maria Da Graça Carvalho  
írásban. - (PT) Szeretném kifejezni együttérzésemet a január 12-i földrengés által megrázott Haiti lakossága mellett, és üdvözlöm az EU segítségre tett kötelezettségvállalásait. Az Európai Unió a világ legnagyobb humanitárius- és fejlesztésisegély-adományozója. A katasztrófa után néhány órával az EU 3 millió eurónyi segélyt biztosított az azonnali mentési munkálatokra. 134 millió eurónyi összeget különítettek el a korai rehabilitációs és újjáépítési erőfeszítésekre. 200 millió eurót különítettek el a hosszabb távú rehabilitációra, kiegészítve a különböző EU-országok által nyújtott 92 millió eurót. Ezt az összesen 429 millió eurót kitevő összeget tovább lehet növelni a szükségletfelmérés eredményétől függően. Szeretnék gratulálni az Európai Bizottságnak a segély koordinálásáért, de csalódott vagyok, hogy az Európai Unió nem volt eléggé látható a helyszínen. Ez a nemzetközi közvélemény előtt rontja az EU képét, és ellentétes az USA képével, amely 91,6 millió eurós hozzájárulást biztosított. E válság folyamán egyértelmű volt az orvosi ellátás iránti igény, ezért az orvosok és az egészségügyi szakemberek, valamint logisztikai támogatásuk kvótájának növelését kérem.
Gaston Franco  
írásban. - (FR) Meglep, hogy a külügyi és biztonságpolitikai főképviselő távol marad a haiti természeti csapás helyszínétől. A Lisszaboni Stratégia hatálybalépése óta az Európai Unió számára még mindig nehéz megmutatnia arcát a nemzetközi színtéren, és ez nagyon sajnálatos. Úgy tűnik számomra, hogy az európai válságkezelő rendszer túl töredezett, túl összetett és nem elég sikeres. Haiti rehabilitációjának (amelyre 100 millió eurót különítettek el) és az ország újjáépítésének (200 millió euró) szempontjából mit fog pontosan finanszírozni az EFA, és mit a Stabilitási Eszköz? Ezenfelül az ENSZ logisztikai és biztonsági támogatásra vonatkozó kérelmére válaszul az Európai Uniónak - nézetem szerint - olyan helyzetben kell lennie, hogy a Lisszaboni Szerződés által ráruházott valamennyi eszközt, így a katonai válaszadást is, fel tudja használni. Kérem egy, a Barnier úr által is tanácsolt európai polgári védelmi erő gyors létrehozását annak érdekében, hogy meg tudjuk adni a tervezett, megfelelően összehangolt és hatékony európai választ. Van Rompuy úr közelmúltbeli nyilatkozatai jó irányba haladnak. Egy humanitárius gyors reagálású erő felállítása mellett emelt szót. Milyen lesz pontosan e projekt, és mikor lát napvilágot?
Filip Kaczmarek  
írásban. - (PL) Hölgyeim és uraim, a Haitiról érkező beszámolók sokkoló hatásúak. Ez az egyik legrémisztőbb katasztrófa, amelyről valaha hallottunk. Ugyanakkor már most levonhatunk a jövőben talán hasznunkra válható következtetést. Világosan látható, hogy a humanitárius segély összehangolását irányító mechanizmusok nem a legjobbak. A haitiaknak szánt segély hatékonyabb lett volna, ha a humanitárius segélyt adományozók jobban tudták volna koordinálni munkájukat. A koordináció javítása nem csupán az Európai Unió gondja, mivel a terület fejlesztése konstruktív elemzést, és valamennyi adományozó részéről lépést kíván. A mai haitihez hasonló helyzetekben a gyorsaság, a megfelelőség és a rugalmasság a legfontosabb. Nem ma kell vitatkozni például arról, hogy kinek kellene irányítani Haiti fővárosának repterét. Ez is fontos persze, de az egyes megoldásokról szóló döntéseket máskor kell meghozni. Most minden lehetségest meg kell tennünk azért, hogy a legfontosabb célra koncentrálhassunk: az emberi életek megmentésére.
Alan Kelly  
írásban. - A Haitin történt legutóbbi földrengés megmutatja, hogy milyen törékeny is az élet itt e Földön. Valamennyiünket megindítottak a médiában látható ás hallható képsorok és történetek. A globális közösség e természeti csapásra adott válasza bámulatos, és tisztelettel adózom mindazok előtt, akik a mentési munkálatokban vesznek részt vagy a mentési munkálatokat otthonról pénzadományokkal támogatják. A haiti népnek generációkba fog telni, mire teljesen felépülnek abból, ami remélhetőleg csak egyszer történt meg. Fontos, hogy ez a Ház szolidaritást mutasson ezen emberek felé. Remélem, hogy az Európai Unió vezető szerepet játszhat abban, hogy e népnek jobb jövőképet biztosítsunk. Az azonnali rövid távú segélyt hosszabb távú segéllyel kell támogatni, hogy a következő generációknak segítsünk felépülni e borzalmas csapásból. Az, hogy e Parlament képviselői, valamennyi politikai csoportban, hogyan reagáltak, rendkívül bátorító. Örömmel várom, hogy kollégáimmal együttműködve minden tőlem telhetőt megtegyek Haiti lakóiért. Az EU-nak célul kell kitűznie, hogy olyan gazdag példaként kell elöl járnia, amely mindig kész a nálunk kevésbé szerencsésebb helyzetűek számára segítő kezet nyújtani.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska  
írásban. - (PL) Elnök úr, minden nap tragikus információkat kapunk a Haitin történt borzalmas földrengésről. E hírekből világosan látszik, hogy a teljes káoszba merült és támogatás nélkül maradt Haiti nem képes megbirkózni e szörnyű tragédia utóhatásaival. A teljes nemzetközi közösségnek, így az Európai Uniónak is kötelessége humanitárius segélyt nyújtani a csapás áldozatainak, akik alapvető szükségleteket sem tudják kielégíteni. Ezért a megfelelő európai uniós struktúrákhoz fordulok, hogy azonnali és hatékony lépéseket tegyenek annak érdekében, hogy amilyen hamar csak lehet, alapvető segélyt küldjenek, valamint támogatást a haiti földrengés következményeinek leküzdéséért folytatott küzdelemhez.
