Mielenterveys (lyhyt esittely) 
Puhemies
(FR) Esityslistalla on seuraavana Evangelia Tzampazin ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan puolesta laatima mietintö mielenterveydestä.
Evangelia Tzampazi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, olemme yhä tietoisempia siitä, että ei ole terveyttä ilman mielenterveyttä. Huomaamme, että mielenterveysongelmat vaikuttavat usein humanitaariselta ja taloudelliselta kannalta sekä ihmisten henkilökohtaiseen, perhe-, työ- ja sosiaaliseen elämään että heidän perheisiinsä ja koko yhteiskuntaan.
Luvut puhuvat puolestaan: yksi neljästä ihmisestä kokee jonkinlaisia mielenterveyshäiriöitä. Masennus on yksi yleisimmistä häiriöistä, ja vuoteen 2020 mennessä se tulee olemaan kehittyneen maailman yleisin sairaus. Euroopan unionissa tehdään joka vuosi noin 59 000 itsemurhaa, joista 90 prosenttia johtuu mielenterveyshäiriöistä. Yhteiskunnan heikompiosaiset ja syrjäytyneet ryhmät, kuten vammaiset, kärsivät todennäköisemmin mielenterveysongelmista.
Ikääntyvässä Euroopassa myös hermoston rappeutumissairaudet ovat yleistymässä entisestään. Olemme siksi kaikki samaa mieltä siitä, että tarvitaan yhtenäistä lähestymistapaa mielenterveyden asettamiin haasteisiin ja että se koskee meitä kaikkia. Meillä kaikilla on velvollisuus suojella mielenterveyttä. Mielenterveyspotilaiden ja heidän perheidensä oikeuksien puolustaminen on aatteellinen ja poliittinen sitoumus, jossa valtio antaa sosiaalista tukea ja sosiaaliturvaa sitä tarvitseville. Ensimmäinen askel oli komission vihreä kirja, seuraava askel oli EU:n konferenssi "Yhdessä mielenterveyden ja hyvinvoinnin puolesta", jossa myös tehtiin mielenterveyttä ja hyvinvointia koskeva eurooppalainen sopimus.
Näiden puitteiden mukaisesti mielentervettä koskeva mietintö, jonka ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunta hyväksyi yksimielisesti, sisältää suosituksia väestön mielenterveyden ja hyvinvoinnin edistämiseksi, leimautumisen ja sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi, ehkäisy- ja itseaputoimien tukemiseksi ja tuen sekä riittävän hoidon tarjoamiseksi henkilöille, joilla on mielenterveysongelmia, sekä heidän perheilleen ja hoitajilleen.
Korostamme mietinnössä tarvetta tarjota korkealaatuisia, helposti saatavia ja tehokkaita yleisiä mielenterveyspalveluja sekä ajan tasalla olevaa lainsäädäntöä. Kehotamme painottamaan kaikkien avainasemassa olevien henkilöiden kouluttamista. Kehotamme turvaamaan pääsyn sopivaan koulutukseen ja työhön sekä luomaan tukea antavan ympäristön erityisesti painottaen heikoimmassa asemassa olevia ryhmiä. Kehotamme painottamaan psyykkisen pahoinvoinnin ehkäisemistä sosiaalisten toimien avulla. Kehotamme jäsenvaltioita lisäämään mielenterveysongelmista kärsiviä henkilöitä edustavien organisaatioiden vaikutusvaltaa. Ehdotamme foorumin perustamista sopimuksen täytäntöönpanemisen seurantaa varten. Kehotamme komissiota esittelemään aihekohtaisten konferenssien päätelmät. Korostamme tarvetta kehittää sopivia indikaattoreita, tarkoituksena parantaa tarpeiden arviointia kansallisella ja Euroopan tasolla.
Samalle muotoilemme ehdotuksia sopimuksen viiden painopistealan puitteissa. Näissä puitteissa korostamme, että masennuksen ja itsemurhien ehkäisemiseksi meidän on pantava täytäntöön monialaisia ohjelmia ja perustettava verkostoja, kehitettävä tervettä ilmapiiriä kouluissa, parannettava työoloja, hyväksyttävä toimenpiteitä elämänlaadun parantamiseksi. Lopuksi, leimautumisen ja sosiaalisen syrjäytymisen torjumisen osalta korostamme, että tarvitaan julkisia tiedotus- ja valistustoimia. Haluan kiittää jäseniä, jotka myötävaikuttivat mietinnön laatimiseen ehdotuksillaan. Toivon, että lähetämme seuraavan viestin: mielenterveys on arvokas sosiaalinen hyödyke ja meidän kaikkien on ponnisteltava sen edistämiseksi.
Janez Potočnik
Arvoisa puhemies, onnittelen Euroopan parlamenttia ja sen esittelijää Evangelia Tzampazia tästä mielenterveyttä koskevasta valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä. Mietinnössä aivan oikeutetusti alleviivataan suurta merkitystä, joka mielenterveydellä on yleiselle hyvinvoinnille, koulutukselle, oppimiselle ja sosiaaliselle yhteenkuuluvuudelle Euroopan unionissa.
Se, että parlamentti hyväksyy tämän mietinnön vain kaksi vuotta päätöslauselman jälkeen, jolla vastattiin mielenterveyttä koskevaan komission vihreään kirjaan, on merkki lisätoimien kiireellisestä tarpeesta tällä alalla.
Mielestäni on syytä toiveikkuuteen. Tietoisuus mielenterveyden ja hyvinvoinnin merkityksestä on lisääntynyt kaikilla aloilla verrattuna muutaman vuoden takaiseen tilanteeseen. Tämä kävi ilmi esittelijänkin mainitsemien komission korkean tason konferenssin "Yhdessä mielenterveyden ja hyvinvoinnin puolesta" sekä mielenterveyttä ja hyvinvointia koskevan eurooppalaisen sopimuksen saamasta suuresta kannatuksesta.
Myönteistä kehitystä on myös se, että useat jäsenvaltiot ovat tarkistaneet mielenterveyttä koskevia strategioitaan tai ovat laatimassa toimintasuunnitelmia, kuten esimerkiksi Suomi ja Unkari. Sosiaalis-taloudellinen oppiminen on sisällytetty koulujen opetussuunnitelmiin. Yhdistyneessä kuningaskunnassa elämään liittyvät kysymykset ovat nyt itsenäinen opetusaine useissa kouluissa.
Työnantajat ovat yhä useammin tietoisia hyvinvoinnin ja tuottavuuden välisistä yhteyksistä. CSR Europe on jopa luonut työpaikkahyvinvointia koskevan työkalupakin. Tehkäämme kuitenkin selväksi, että tyytyväisyyteen ei todellakaan ole aihetta ja että vielä on paljon tehtävää. Nykyinen rahoitus- ja talouskriisi saattaa aiheuttaa uusia uhkia mielenterveydelle. Jäsenvaltiot saattavat tuntea houkutusta vähentää mielenterveystyöhön myönnettäviä määrärahoja tai vähentää ponnistelujaan rakentaa yhteisöperustaisia palveluja tarjoavia nykyaikaisia mielenterveysjärjestelmiä vanhentuneiden mielisairaaloiden tilalle.
Talouden taantuma heikentää nuorten, erityisesti koulunsa päättävien, tulevaisuudennäkymiä. Epävarmuus työpaikkojen säilymisestä ja sitä seuraavat huolet tulojen vakaudesta sekä työttömyyden lisääntyminen luovat uusia huomattavia uhkia mielenterveydelle.
Seuraavien kahden vuoden aikana komissio järjestää aihekohtaisia konferensseja mielenterveyttä koskevan sopimuksen viidestä painopistealueesta. Ne ovat neuvoston puheenjohtajavaltioiden ja jäsenvaltioiden yhdessä järjestämiä tapahtumia. Puheenjohtajavaltio Tšekin tasavalta järjestää 29. toukokuuta ensimmäisen kansainvälisen konferenssin leimautumisesta ja psykiatrisesta hoidosta. Ensimmäinen aihekohtainen konferenssi mielenterveydestä nuorten ja koulutuksen piirissä järjestetään Tukholmassa 29.-30. syyskuuta yhteistyössä puheenjohtajavaltio Ruotsin kanssa. Toinen aihekohtainen konferenssi, jonka aiheena on masennuksen ja itsemurhien ehkäisy, järjestetään Unkarin kanssa joulukuussa. Vuoden 2010 ensimmäisen puoliskon aikana puheenjohtajavaltio Espanja isännöi ikäihmisten mielenterveyttä käsittelevää aihekohtaista konfenressia. Lisäksi olemme yhteydessä jäsenvaltioihin vielä kahden konferenssin järjestämiseksi. Toinen käsittelee mielenterveyttä työpaikalla ja toinen leimautumisen ja sosiaalisen syrjäytymisen torjumista.
Parlamentin mietintö sisältää useita konkreettisia ehdotuksia, jotka tarjoavat arvokkaan panoksen näissä konferensseissa käytäville tuleville keskusteluille. Mietinnössä sekä korostetaan mielenterveyden merkitystä Euroopan unionissa että osoitetaan, että mielenterveyden alalla on useita mahdollisuuksia toimia Euroopan unionin tasolla.
Yksi mietinnössä tehdyistä ehdotuksista on elimen perustaminen tarkkailemaan mielenterveyttä ja hyvinvointia koskevan eurooppalaisen sopimuksen täytäntöönpanoa. Olen samaa mieltä siitä, että edistymisen vertailu määräajoin sopimuksen tavoitteita vasten tarjoaisi huomattavaa lisäarvoa.
Aiomme harkita vakavasti, miten voimme parhaiten toteuttaa tällaisen idean käytännössä. Haluan vielä kerran kiittää parlamenttia ja esittelijää tästä erittäin kannustavasta mietinnöstä ja sen erittäin tärkeistä suosituksista.
Puhemies
(FR) Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina 19. helmikuuta 2009.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 142 artikla)
Louis Grech  
Mielenterveys on avainasemassa ihmisten elämässä. Sen vaikutuksesta yhteiskunnallisiin, talous- ja oikeusjärjestelmiimme on yhä enemmän näyttöä. Tuen tätä mietintöä, koska se sisältää kattavan lähestymistavan mielenterveysalalla kohtaamiimme haasteisiin, joita ovat muun muassa leimautumisen, syrjinnän ja sosiaalisen syrjäytymisen torjuminen sekä ehkäiseviä ohjelmia, julkista tukea ja ihmisten asianmukaista kohtelua koskevan tarpeen tunnistaminen.
Koska mielenterveys on suhteellisen uusi tieteenala, sitä ei kovin yleisesti pidetä painopistealueena. Viimeaikaisen teknisen kehityksen ansiosta olemme kuitenkin voineet tutkia ihmisaivoja tarkemmin, mikä on viitoittanut tietä uusille, ihmisten elämän muuttaville hoidoille. Mielestäni meidän pitäisi tukea voimakkaasti lisätutkimusta tällä alalla, kiinnittäen erityistä huomiota Euroopan kasvavaan ikääntyneeseen väestöön, joka toivoo voivansa vanheta terveenä, arvokkaasti ja aktiivisena.
Tarvitsemme helposti saatavilla olevia rakenteita mielisairauksien hoitoon. Myös kannustava ympäristö, kuten työmarkkinoiden yhtenäistämisohjelmat, on erittäin tärkeä tekijä. Mielenterveys on myös hyvin oleellista työpaikoilla, joilla se voi haitata vakavasti työsuoritusta. Siksi meidän on edistettävä työnantajien keskuudessa hyviä käytäntöjä, jotka vähentävät tarpeetonta stressiä ja suojelevat työntekijöiden henkistä hyvinvointia.
Eija-Riitta Korhola  
Haluaisin kiittää kollegaani Evangelia Tzampazia mielenterveyttä käsittelevästä mietinnöstä, jonka puolesta äänestin.
Joka neljäs eurooppalainen kärsii mielenterveysongelmista ainakin kerran elämänsä aikana. On myös arvioitu, että masennus nousee vuoteen 2020 mennessä kehittyneen maailman yleisimmäksi sairaudeksi ja toisiksi tärkeimmäksi työkyvyttömyyden syyksi. Ulkoiset tekijät kuten esim. tällä hetkellä finanssikriisin aiheuttamat seuraukset altistavat näiden ongelmien puhkeamiselle. Sen lisäksi että psyykkinen pahoinvointi aiheuttaa menoja, jotka kuormittavat terveydenhuoltoalaa, ja koko sosiaalista ja taloudellista järjestelmää, se myös heikentää edelleen tarpeettoman paljon sairastuneiden henkilöiden ja heidän perheidensä elämänlaatua.
Vaikka hoidon taso ja yleinen suhtautuminen on ottanut aimo harppauksia parempaan, mielenterveysongelmista kärsivät henkilöt ja heidän perheensä syrjäytyvät yhä usein. Tasoerot ennaltaehkäisyn ja laadukkaan hoidon takaamisen suhteen ovat liian suuria sekä eri EU-maiden välillä, että alueellisesti maiden sisällä.
Olen tyytyväinen että nuorten mielenterveys on nostettu Tzampazian mietinnössä erityisesti esille, ja siihen puuttumiseen ehdotetaan monialaisia ohjelmia. Meidän ei tule kuitenkaan unohtaa, että vanhempien sekä kodin ulkopuolisten kasvattajien ja tahojen vastuulle jää aina sen tärkeimmän ennaltaehkäisevän mielenterveystyön tekeminen; terveellisten elämäntapojen edistäminen ja lasten ja nuorten kuuntelu ja huomioiminen.
Erityisen tärkeänä Tzampazian mietinnössä pidän yleisten mielenterveyspalveluiden korkealaatuisuuden, helpon saatavuuden ja tehokkuuden peräänkuuluttamista, sekä suurempaa panostusta laadukkaan tutkimuksen rahoittamiseen. Etenkin ennaltaehkäisevän sekä psyykkisten ja fyysisten terveysongelmien välisiin yhteyksiin liittyvän lääketieteellisen tutkimuksen rahoitusta tulisi lisätä.
Siiri Oviir  
Mielenterveyshäiriöt ovat kansallisia terveysongelmia useissa maissa, koska niillä on merkittävä vaikutus niistä kärsiviin ihmisiin, heidän perheisiinsä ja yhteiskuntaan yleensä. Mielenterveyshäiriöt johtavat usein työkyvyttömyyteen ja voivat siten aiheuttaa huomattavan taloudellisen taakan yhteiskunnalle.
Maailmanpankin vuoden 1993 kehitysraportin mukaan työkyvyttömyyden kymmenestä yleisimmästä syystä neljä oli mielenterveys- ja/tai neurologisia häiriöitä. Vuonna 1993 masennus oli neljännellä sijalla työkyvyttömyyttä aiheuttavien sairauksien joukossa. Jos nykysuuntaukset jatkuvat, vuoteen 2020 mennessä masennus saattaa nousta toiseksi merkittävimmäksi syyksi koko väestön, ja jopa yleisimmäksi syyksi naisten työkyvyttömyyden aiheuttajana.
Mielenterveyshäiriöiden seurausten laajuudesta ja vakavuudesta huolimatta maailmassa ja Euroopassa on yhä maita, joissa tähän ongelmaan ei kiinnitetä riittävästi huomiota. Tällainen tilanne johtuu usein vallitsevasta, osittain kielteisestä, julkisesta ja poliittisesta asenteesta yhteiskunnassa sekä mieleltään sairaiden leimautumisesta. Se puolestaan johtaa siihen, että mielenterveyteen ei kiinnitetä riittävästi huomiota, palveluja on tarjolla rajallisesti, vaihtoehtoisista hoitomuodoista on puutetta ja hoitomahdollisuuksista ei ole tarjolla riittävästi tietoa.
Siitä huolimatta, että mielenterveysongelmien ratkaiseminen kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan, on tärkeää, että EU:n jäsenvaltioilleen myöntämän taloudellisen tuen ja tietämyspohjaisen tuen määrää lisätään entisestään, jotta jäsenvaltioita autettaisiin kehittämään ja parantamaan välttämättömiä terveys-, sosiaali-, hoito- ja koulutuspalveluja sekä ehkäiseviä toimenpiteitä.
Mielestäni ihmisten mielenterveyden ja hyvinvoinnin edistäminen täytyy asettaa ensisijaisen tärkeäksi tavoitteeksi kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa, koska ihmisten mielenterveydellä on suorin vaikutus jäsenvaltioiden taloudelliseen tuottavuuteen ja työllisyyteen.
Zdzisław Zbigniew Podkański  
Kuten tiedämme, mielenterveys on jokaisen ihmisen perusarvo. Euroopan kansojen edustajina me emme saa unohtaa sitä. Mielestäni on hyvä asia, että olemme nyt ottaneet tämän kysymyksen esille Euroopan parlamentin foorumilla. Mielisairauksista, itsemurhien tulvasta ja masennuksesta on tullut uhka nyky-yhteiskunnalle. Nämä ongelmat eivät vaikuta vain ihmisiin, jotka elävät jatkuvan stressin alaisina, vaan myös lapsiin, nuoriin ja vanhuksiin. Mielestäni meidän pitäisi ryhtyä kauaskantoisiin toimenpiteisiin näiden sivistyneen maailman sairausten voittamiseksi. Siksi myös tuen tutkimustyötä ja sen tulosten vapaata saatavuutta sekä asiantuntijoiden käyttämistä.
Esitän kiitokseni mielenterveyttä koskevasta mietinnöstä. Haluan samalla ilmaista huoleni siitä, onko mahdollista ottaa mukaan myös hankkeita, joilla pyritään tavoittamaan sosiaalisesti syrjäytyneitä ihmisiä, sen lisäksi, että tarjotaan tukea vanhuksille ja ryhdytään leimautumisen ja sosiaalisen syrjäytymisen torjuntaan tähtääviin toimiin. Tällaiset ihmiset suhtautuvat muihin usein torjuvasti, tuntevat itsensä vieraantuneiksi ja pelkäävät yhteiskunnan paheksumista. Mielestäni ensimmäinen ongelma, johon meidän pitäisi keskittyä, on kattavan koulutusohjelman laatiminen. Silloin jokainen apua tarvitseva tietää, minkä tahon puoleen kääntyä, millaista apua on saatavana ja ennen kaikkea, että on mahdollista palata tavalliseen elämään.
Daciana Octavia Sârbu  
Mielenterveys ja hyvinvointi ovat keskeinen haaste tällä vuosisadalla. Maailman terveysjärjestö arvioi, että mielenterveyshäiriöiden osuus kaikista sairauksista on 15 prosenttia vuoteen 2020 mennessä.
Olen huolissani erityisesti nuorten ja lasten tulevaisuudesta. Siksi olen ehdottanut toimia, joilla kansalaiset saatettaisiin tietoisiksi lasten, joiden vanhemmat ovat muuttaneet maasta, mielenterveyden heikentymisestä. Ehdotan myös, että kouluissa otettaisiin käyttöön ohjelmia, joiden tarkoituksena on auttaa näitä nuoria kohtaamaan vanhempiensa poissaoloon liittyvät psyykkiset ongelmat.
Olen vaatinut tätä, koska on suuri määrä lapsia, joiden vanhemmat ovat jättäneet heidät ja lähteneet työhön ulkomaille. Tällainen tilanne yleistyy entisestään Keski- ja Itä-Euroopassa. Näiden nuorten tukeminen yhä mielessäni olen ehdottanut toimia neuvontatehtävien perustamiseksi kaikkiin ylemmän perusasteen kouluihin ja sellaisten vaihtoehtojen tarjoamiseksi, jotka ovat luottamuksellisia ja jotka eivät leimaa näitä lapsia. Näin heidän sosiaaliset ja tunnepohjaiset tarpeensa saataisiin tyydytettyä.
Ottaen huomioon, että mielenterveys määrittelee Euroopan unionin kansalaisten elämänlaadun, tätä kysymystä on käsiteltävä yhtä vakavasti kuin fyysiseen terveyteen liittyviä kysymyksiä. Itse asiassa tarvitaan eurooppalainen toimintasuunnitelma, jolla vastataan mielenterveyshäiriöiden asettamiin haasteisiin.
Richard Seeber  
Kun puhumme terveydestä, tarkoitamme yleensä fyysistä hyvinvointia. Kuitenkin mielisairaus voi olla suuri haitta siitä kärsivien jokapäiväisessä elämässä. Sillä on laajoja haitallisia yhteiskunnallisia vaikutuksia. Parlamentin aloite mielenterveyttä koskevien tietojen kehittämiseksi on siksi erittäin myönteinen toimenpide. Mielenterveyshäiriöitä koskevista lähestymistavoista pitäisi keskustella enemmän julkisuudessa ja mielisairauksien ehkäisytavat pitäisi saattaa kaikkien kansalaisten saataville.
Tässä yhteydessä pitäisi korostaa erityisesti työympäristöä. Koska työssäkäyvät viettävät paljon aikaa työpaikallaan ja altistuvat työssään stressille, on välttämätöntä edistää mielenterveyttä nimenomaan siinä ympäristössä. Vain motivoituneet ja tasapainoiset työntekijät voivat täyttää heille asetetut vaatimukset.
Siksi tietoisuutta tästä kysymyksestä pitäisi parantaa yrityksissä ja julkisissa elimissä. Kaiken kaikkiaan, huomioimalla mielenterveyshäiriöt parlamentti osoittaa nykyaikaista näkemystä terveyteen ja tarjoaa useille mielenterveyshäiriöistä kärsiville myönteisen näkökulman pitkällä aikavälillä.
