Arealuttag för år 2008 (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är förslaget till rådets förordning om undantag från förordning (EG) nr 1782/2003 om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare när det gäller arealuttag för år 2008 - C6-0302/2007 - (Utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling).
Mariann Fischer Boel
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Jag kan tala om för er att framtidsutsikterna för spannmålsmarknaden tydligen är högaktuella för oss, eftersom vi befinner oss i en situation där priserna har uppvisat en tillväxt utan motstycke under de senaste månaderna. Detta gäller inte bara i Europeiska unionen, utan i hela världen.
Med alltför mycket regn i vissa delar av Europa och med torka i andra delar har klimatförhållandena inom våra egna regioner varit negativa för årets spannmålsproduktion, och med en uppskattad produktion på 258 miljoner ton ligger 2007 års skörd under genomsnittet. En obligatorisk uttagsandel av de aktuella 10 procenten i de gamla medlemsstaterna, EU-15, är inte förenlig med den rådande marknadssituationen. Mot denna bakgrund har kommissionen föreslagit att fastställa en uttagsandel på 0 procent för skörden hösten 2007 och utsädet våren 2008. Enligt våra uppskattningar innebär detta extra produktion inom Europeiska unionen på mellan 10 och 17 miljoner ton, och jag anser att detta kommer att sända ut ett positivt budskap till sektorn och förhoppningsvis också bidra till en stabilisering inom spannmålssektorn.
Det behövs tydligen ett snabbt beslut i denna fråga, så att jordbrukarna kan fatta beslut om sitt nästa produktionsår, och mot denna bakgrund är jag faktiskt mycket tacksam för att parlamentet naturligtvis förstod ärendets brådskande natur och gick med på att tillämpa det påskyndade förfarandet. Jag är verkligen mycket tacksam.
Slutligen kommer vårt lagförslag att bli så kortfattat och enkelt som möjligt, och det kommer inte att medföra några nya administrativa bördor.
Om man ser framåt ytterligare är det nödvändigt, inom ramen för hälsokontrollen, att verkligen se om uttagsandelen fortfarande är ett lämpligt redskap under rådande och framtida marknadsomständigheter. Vi måste också se över hur vi kan bevara de miljömässiga fördelarna inom vårt uttagssystem, såsom underhåll av permanenta betesmarker, skydd av strandremsor och åtgärder som också är knutna till klimatförändringen.
Så tack för ett snabbt gensvar. Det är trevligt att se att parlamentet kan agera riktigt snabbt när det verkligen behövs.
Neil Parish  
ordförande för utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling. - (EN) Fru talman, fru kommissionsledamot! Ja, parlamentet kan agera mycket snabbt. Tanken på att parlamentet skulle kunna få skulden för att jordbrukare inte skulle veta vad de ska plantera på sina marker i år upptog naturligtvis en stor del av vår tankeverksamhet, så vi var mycket glada över att få samarbeta med er för att kunna få detta fasta beslut. Jag vill även lovorda mitt eget utskott, utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling, till dess enhälliga beslut.
De punkter som jag egentligen skulle vilja ta upp är, vilken skillnad ett år gör! För tolv månader sedan talade vi fortfarande om 90 euro/ton för vete. Nu talar vi om 250-270 euro, så vi talar om ett pris som är tre gånger så högt. Nu är det därför dags att allvarligt se över att få ned uttagsandelen till 0 procent. Jag skulle till och med gå längre än så. Tänk bara på att vi i 20 långa år nu har talat om livsmedelsöverskott i EU, att jordbrukarna inte riktigt behövs, att vi måste omvandla marken till något annat och att livsmedelssäkerheten inte riktigt har någon betydelse. Plötsligt har livsmedelssäkerheten betydelse.
Jag tror att det finns ett moraliskt argument här också. När världen har mycket mat kanske inte EU allt som allt behöver framställa sin produktionsandel, men när världen lider av livsmedelsbrist och priserna går upp, då är EU moraliskt tvungen att producera livsmedel. EU kommer aldrig att svälta, oavsett priset på livsmedel, eftersom vi i grund och botten har pengar för att betala för maten, men många delar av världen kommer att göra det. Plötsligt befinner vi oss i en annan värld, och en som vi måste möta. Kommissionen föreslår en uttagsandel på 0 procent för 2008, och i början av regleringsåret 2008 kännetecknas marknaden av höga priser, som jag sa.
Som kommissionsledamoten sa har vi haft torka i vissa delar av Europa, och vi har haft översvämningar i andra. Vi ser också förändrade situationer för spannmål i hela världen. I Australien stiger det upp salt genom marken, vilket gör att det börjar bli mycket svårt att odla. Vi ser också att Kina och Indien importerar aldrig förut skådade mängder av livsmedel, på grund av att deras ekonomier växer och vill ha mer mat. Allt detta kräver sin andel av världens totala vete- och spannmålsproduktion. I dagsläget har vi förmodligen ungefär hälften av de lager som vi historiskt sett har haft, och lagren minskar, så nu är det dags att göra det.
Fru kommissionsledamot! Jag anser, och jag är säker på att ni också gör det, att om vi har en gemensam jordbrukspolitik som är frikopplad från produktionen kan vi egentligen inte ha uttagsandelar i flera avseenden. Om det någonsin funnits en politik som är sammankopplad med produktionen måste det vara uttagsandelen det handlar om, så det är hög tid att ta bort den.
Om vi tar bort uttagsandelen måste vi komma ihåg att det har funnits vissa miljömässiga fördelar med den, och vi måste också komma ihåg att jordbrukare kommer att ha möjlighet att välja huruvida de vill plöja arealuttaget eller inte nu. Enligt systemet med samlat gårdsstöd kunde de fortfarande fortsätta genom att använda arealen om de valde att göra så, men de ekonomiska fördelarna av att faktiskt odla spannmål kommer att innebära att många av dem kommer att plöja marken. Vi kan fortfarande ha remsan på sex meter runt fält och häckar på miljömässiga grunder, och jag anser att även detta är mycket bra.
Det är egentligen inte något som ska diskuteras i kväll, men jag anser inom ramen för hälsokontrollen att en av de saker som vi kommer att behandla i detta sammanhang är att det inte råder några tvivel om att vi kommer att tvingas gå vidare till den andra generationen biobränslen och faktiskt inte använda vete och raps som biobränslen. Återigen, för ett år sedan var jag kraftigt för detta när priserna var låga, men nu när priserna är höga kommer vi bokstavligen bara att tanka detta.
Jag rekommenderar parlamentet att vi tar itu med detta snabbt. Jag tackar alla grupperna för deras stöd, och jag tackar kommissionsledamoten mycket för hennes snabba svar. Tillsammans anser jag att vi kan fatta rätt beslut. Det finns några få ändringsförslag här från PSE-gruppen och Verts/ALE-gruppen, som vi till största delen kommer att kunna stödja. Det finns dock ett som jag inte kan godta - och det handlar om skatt på export av spannmål, eftersom jordbrukarna har drabbats av låga priser tidigare. Så snart som priserna går upp, vill ni då vänliga att inte beskatta dem, för det skulle inte vara helt rätt enligt min åsikt. Om vi ska ta itu med marknadskrafterna måste vi möta livets realiteter.
Esther de Lange
för PPE-DE-gruppen. - (NL) Fru talman! Först vill jag tacka kommissionsledamoten för hennes närvaro här i dag på morgonen och nu igen vid denna debatt, som togs till dagordningen i sista minuten. Men allra mest vill jag tacka henne för hennes förslag att upphäva det obligatoriska uttaget på åkermark för nästa säsong. Hon berömde oss för att vara snabba, men kommissionen har också visat att den kan reagera relativt snabbt på utvecklingen inom marknaden, som just nu genomlider en period av krympande spannmålstillgångar i EU. Lagren förväntas ligga på en mycket låg nivå i slutet på denna säsong över hela världen också.
Ett instrument för att kontrollera förråden som det obligatoriska uttaget som infördes 1992, har därför inte längre något riktigt berättigande. Som en följd av detta är det bara logiskt att kommissionen nu föreslår att uttaget ska tas bort. Det är också logiskt att kommissionen behåller uttagssystemet och bara minskar det obligatoriska procenttalet från nuvarande 10 procent till 0 procent. Det kommer att hålla debatten på rätt spår. När allt kommer omkring är det bara när hälsokontrollen närmar sig som det blir tid att diskutera en eventuell förändring av befintliga förordningar och strukturer.
Dessutom, om vi samtycker till detta förslag och om rådet också fattar ett snabbt beslut, kommer vi förmodligen, efter vad jag förstår, slå rekord i att snabbt anta en rättsakt. Detta kommer att ge en signal till medborgarna och särskilt jordbrukarna om att EU också kan fatta snabba beslut när det är nödvändigt.
Det är emellertid bara ytterligare en sak som jag skulle vilja få ur tankarna - inte som talesman för PPE, Europeiska folkpartiets grupp, utan som medlem av Kristdemokratiska unionen CDA från Nederländerna i Europaparlamentet. Det finns också andra sektorer där en viss grad av flexibilitet skulle förefalla lämplig med tanke på den nuvarande utvecklingen på marknaden. Ta mejeriindustrin t.ex. där efterfrågan stiger kraftigt och EU förmodligen inte utnyttjar sina resurser fullt ut. En möjlighet vore att låta de kvoter som inte fullt utnyttjas i vissa medlemsstater bli godkända för försäljning över gränserna, eller att öka kvoterna ännu mer den 1 april 2008 med några procent.
Till sist skulle jag därför vilja rikta en personlig vädjan till kommissionen att visa samma kraft inom andra sektorer som den nu demonstrerar i spannmålsfrågan i den mån och när det är nödvändigt.
Luis Manuel Capoulas Santos
Jag gläder mig också åt att se kommissionsledamoten här och skulle vilja påpeka att de nuvarande förhållandena på spannmålsmarknaden tvingar oss att tänka efter men framför allt att agera och jag gratulerar kommissionen till dess dynamiska politik.
Den socialdemokratiska gruppen i parlamentet instämmer i kommissionsledamotens analys av den nuvarande situationen och håller med om att vi inom hälsokontrollen kommer att få tillfälle att grundligt undersöka denna fråga och fatta lämpligare definitiva beslut för framtiden. Vi är också fullt medvetna om att det problem vi står inför inte kan lösas enbart genom att ta bort uttaget inom ramen för de övergångsåtgärder som vi förbereder, utan håller med om att de skulle kunna bidra betydligt till att återställa balansen på marknaden nästa år.
Vi delar åsikten att åtgärden i ett pessimistiskt scenario skulle kunna få åtminstone hälften av de 3,89 miljoner hektar som berörs tillbaka i produktionen och det skulle kunna innebära en ytterligare produktion på minst 5-10 miljoner ton under ett år med normala klimatförhållanden fastän viss mark producerar något sämre vilket givetvis är skälet till att jordbrukarna tar den ur produktionen.
Vi anser emellertid att det för att nå detta mål skulle vara lämpligt att kommissionen utsträcker detta undantag något dvs. låter åtgärden gälla i två år i stället för ett. Det står även helt klart att den bör förlängas eftersom det är uppenbart att det saknas planering för jordbruket och i början av nästa höst-vintersäsong kommer vi fortfarande inte att ha ett definitivt beslut om resultatet av den debatt som vi ska ha inom ramen för hälsokontrollen. Jag uppmanar därför kommissionen att ta hänsyn till det ändringsförslag som vi ska lägga fram med den innebörden och som säkerligen kommer att få majoritet i plenum i morgon.
Å andra sidan är vi alla medvetna om att när denna mark återtas i produktionen kommer det att få uppenbara negativa effekter både på utsläppen av koldioxid från marken och på den biologiska mångfalden eftersom alla i dag erkänner det mervärde för miljön som uttaget medförde. Vi anser därför att det vore lämpligt att kommissionen genomförde en miljökonsekvensbedömning så snart som möjligt så att vi har alla relevanta fakta till hands för att fatta det nödvändiga beslutet i denna fråga inom ett år.
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf
(DE) Fru talman, fru kommissionsledamot! Ja, vi har arbetat snabbt men kommissionen har också varit sen med att lägga fram sina förslag. Detta har diskuterats under lång tid och odlarnas otålighet har förstärkts betydligt av att inte veta när diskussionen kommer att avslutas. Vi har inte försenat något, det är sant, och det ville vi inte heller.
Er motivering är att priserna är höga och att en viss stabilisering behövdes. Jag hoppas att vi båda är belåtna - och särskilt er make med sitt företag - med att pengarna till sist kommer företagen till del. Detta borde ha skett för länge sedan och vi borde vara försiktiga med att tala om att vi måste göra något för att sänka priserna. Vad mera är, detta motsäger i viss mån ert yttrande i morse beträffande socker. Ni kommer säkert ihåg att ni sa att odlarna kanske nu snabbare kommer att satsa på spannmål och lämna sockret med tanke på de nuvarande spannmålspriserna. Om man nu tvingar ned spannmålspriset igen, skulle det undergräva er egen logik och er egen avsikt.
Ni tar upp att detta medför växelbruk. Ja, det är riktigt. Ursprungligen var detta en åtgärd som hörde ihop med växelbruk eftersom växelbruk också behövde växtlighet. Det innebär att vi måste tänka på miljöaspekten, även om detta har försummats mycket kraftigt på senare år, helt enkelt genom att göra återkommande uttag möjliga, och på detta sätt skulle en stor del kunna tas i produktion för energiprodukter.
Vi ber i ett ändringsförslag att ni inte bara ska ta upp vad ni avser för 2008 utan också upplysa oss i parlamentet om hur växelbruket ska läggas upp med sikte på miljöskydd.
Vincenzo Aita
för GUE/NGL-gruppen. - (IT) Fru talman, mina damer och herrar! Jag anser att parlamentet bör se detta som en ny faktor, som inleder en ny period av eftertanke och en ny debatt om jordbruksproduktionen i EU. Frågan handlar inte bara om klimatförändringarna och att vi har haft produktionssvårigheter inom några jordbrukssektorer. Det viktiga är att hela systemet med jordbruksproduktion på detta område håller på att förändras eftersom många grödor produceras med olika produktionssystem i dag, som vi har fått höra, vilket också påpekades i en föregående debatt.
Nu gäller det att granska den politik som genomförts för jordbruksproduktion på senare år av EU. Det handlar inte bara om spannmål, utan om några månader kommer vi också att behöva bemöta problem med kött- och mejeriproduktionen eftersom produktionen redan förändrats och minskat inom dessa sektorer. Jag anser därför att kommissionsledamoten och kommissionen bör överväga frågan länge och väl och ge parlamentet möjlighet att formulera en slutgiltig lösning på dessa problem för att undvika den nuvarande situationen med ökande matpriser som orsakar problem för många familjer i Europa och på andra håll.
Jim Allister
(EN) Fru talman! I en tid av kraftigt stigande priser inom livsmedel som känns som ett straff, som skadar vår intensiva sektor, skulle det vara brottsligt att stänga av produktionsmark som kan minska vårt beroende av utrikesimport. Därför måste uttagsandelen bort och det nu.
Men det behövs mer, däribland en proaktiv plan för att ta itu med den annalkande krisen inom våra intensiva jordbrukssektorer. Som jag ser det måste sådant omfatta direkta påtryckningar på multinationella livsmedelskedjor att ge upp den prissättningsstrategi som undertrycker priserna ”fritt gården”. Om detta inte sker står vi inför en tillintetgörelse av stora delar av vår intensiva sektor. Detta skulle vara det största misslyckandet i vår tids jordbrukspolitik och något som ni, fru kommissionsledamot, omedelbart måste ta itu med.
Esther Herranz García
(ES) Herr talman! Till att börja med välkomnar jag Europaparlamentets beslut att genom ett brådskande förfarande anta förslaget om ett omedelbart avskaffande av det obligatoriska uttaget.
Jag anser att de europeiska konsumenterna och jordbrukarna är de huvudsakliga offren för den kraftiga prisökningen på jordbruksråvaror. Jag menar att den nuvarande situationen bör få oss att inleda ingående diskussion om den förändring som håller på att inträffa i den gemensamma jordbrukspolitiken, och vi bör förvissa oss om att de beslut vi fattar på detta område står i samklang med den globala miljön där tredjeländernas efterfrågan växer med en svindlande hastighet, särskilt på grund av den ökande konsumtionen i länder som Indien och Kina, som spelar en avgörande roll för den globala ekonomin.
Om denna bristsituation fortsätter tycker jag att EU bör överväga att inrätta nya system för att undvika ohållbara ökningar av matpriserna.
I åratal har vi hört att den gemensamma jordbrukspolitiken innebär oerhört stora kostnader för EU:s skattebetalare, men nu skulle jag vilja att regeringarna förklarade för medborgarna varför de nu måste betala mer för mjölk och bröd. Jag skulle också vilja att regeringarna förklarade de åtgärder som de tänker vidta för att garantera konsumenterna rättvisa priser och förhindra att en enorm börda läggs på producenterna, vilket skulle riskera lönsamheten för många jordbruk.
Världen behöver mer och mer livsmedel och den exponentiella konsumtionsökningen kommer inte att lösas av en jordbrukspolitik som är alltmer snål och knusslig mot europeiska producenter. Jag anser att EU-ledarna bör tänka sig för två gånger innan de försätter producenterna i en omöjlig situation.
Jag anser dessutom att EU bör använda hälsokontrollen av den gemensamma jordbrukspolitiken för att införa system som gör det möjligt att undvika allvarliga bristsituationer i framtiden om vi inte vill att andra globala producenter ska få monopol på de internationella marknaderna.
Rosa Miguélez Ramos
(ES) Fru talman! Det är sant att spannmålslagren har minskat på senare år och vi har redan hört några orsaker som har samband med det nuvarande klimatet - ökande konsumtion i tillväxtekonomier, ogynnsamma klimatförhållanden i producentländer eller produktion som reserverats för inhemsk konsumtion i exportländer. Vi får inte heller glömma effekten av vissa spekulativa rörelser på de berörda marknaderna, som Paris eller Chicago. Allt detta tillsammans har medverkat till att priserna har nått historiska höjder.
Enligt data från Internationella spannmålsrådet finns det emellertid förutom problemet med tillgångar också ett problem med spannmålsreserven: de globala reservförråden som ligger under de 17 procent som enligt FN:s jordbruks- och livsmedelsorganisation (FAO) garanterar en tryggad livsmedelsförsörjning och EU:s reserver, vilka är praktiskt taget uttömda på en marknad med priser som ligger över internationella nivåer.
Enligt min åsikt bör vi i samband med hälsokontrollen fundera på hur avskaffandet av gemenskapsinstrumenten för att reglera marknaden har spelat in i den här krisen.
EU är besatt av kostnaderna för att hantera lagren och pressen från WTO, vi har styrt om vår jordbrukspolitik mot att begränsa produktionen och liberalisera marknaderna och har vänt ryggen åt producenter och konsumenter och övergett den gemensamma jordbrukspolitikens grundläggande princip: att garantera självförsörjning.
Bernadette Bourzai
(FR) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill först och främst uttrycka mitt stöd för det frivilliga återupptagandet av odling av den mark som för närvarande tagits ur produktionen, med målsättningen att gynna EU:s produktion av spannmål och oljeväxter för att fylla på förråden och på så sätt trygga vår självförsörjning.
Två produktions- och regleringsår verkar emellertid behövas för att få jordbrukarna att anpassa sig till förändringen. Det är också viktigt att vi kvoterar spannmålsexporten så att Europas behov tillgodoses först.
Omvänt är jag mer försiktig angående förslaget om att avskaffa skatten på foder. Jag är väl medveten om att de ökande matpriserna ställer till besvär för jordbrukarna, men jag vill inte att denna åtgärd ska öppna portarna för import av genetiskt modifierad soja och majs. Jag är emellertid för att främja och uppmuntra utvecklingen av en europeisk GMO-fri foderindustri som skulle ha ett bättre läge för att garantera både vår livsmedelstrygghet och vårt oberoende.
Jag skulle också vilja påpeka att även om uttaget inte längre är ekonomiskt försvarbart är det mycket viktigt för den biologiska mångfalden och för skyddet av marker och floder, vilket man bör erkänna och stödja. Socialdemokraterna ber därför kommissionen att genomföra en miljökonsekvensbedömning av effekterna av att avskaffa uttagssystemet. Jag tänker huvudsakligen på de konsekvenser som avskaffandet av uttaget skulle få på den nödvändiga mångfalden av källor till pollen och nektar för bin vid en tidpunkt när denna sektor genomgår en allvarlig kris.
Slutligen kommer inte avskaffandet av uttaget att hjälpa oss att lösa alla de problem som utgör kärnan i översynen av den gemensamma jordbrukspolitiken 2008 och 2009.
Mariann Fischer Boel
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Tack. Och jag skulle vilja tacka ledamöterna allra varmast för alla positiva synpunkter, för alla ansträngningar att stabilisera vår spannmålsmarknad. Jag känner mig nu väl utrustad för att fortsätta denna diskussion i rådet i morgon med medlemsstaterna, och jag hoppas att rättsakten kan offentliggöras inom kort. Jag är helt säker på att jordbrukarna kommer att hålla ett vakande öga på oss för att se vilka beslut som fattas här i parlamentet och i rådet i morgon.
Jag ska bara säga några korta ord om de fyra typerna av ändringsförslag. När det gäller idén att utvidga denna ettåriga uttagsandel på 0 procent till två år, måste jag säga att vi kommer att ha möjlighet att diskutera meddelandet under vintern och lagförslagen nästa vår och sommar, då vi har en klar idé om vilken riktning som vi ska gå. Så jag kan inte stödja idén om att utvidga ettårsperioden, men vi återkommer till denna fråga.
När det gäller uttagsandelens miljömässiga fördelar är det uppenbart, som jag sa i mitt första inlägg, att vi måste se över detta inom ramen för hälsokontrollen för att se om vi kan finna lösningar för att behålla fördelarna med frågan om den miljömässiga biologiska mångfalden i uttagsandelen.
När det gäller övervakning av spannmålsmarknaden är det uppenbart att vi kommer att göra allt i vår makt för att upprätthålla en stark dialog med medlemsstater, berörda parter och den stora allmänheten för att se i vilken riktning som marknaden rör sig.
När det gäller ändringsförslag 8 om exportbegränsningar och det möjliga införandet av en exportskatt måste jag säga att detta inte är den väg som vi vill gå. Det kommer att ge marknaden olika och felaktiga signaler. Det kommer att ge oss en situation som liknar den som finns i Ryssland och Ukraina, två länder som vi har anklagat för att utnyttja detta redskap för att hålla produktionen för sig själva, och därför är detta inte rätt väg att gå.
När det gäller den andra idén som ni nämnde på importsidan kommer vi att granska - och vi har faktiskt redan börjat med detta - upphävandet av importtullar för spannmål. De passar inte in i den rådande situationen. En ändring av politiken som helhet, lagringspolitiken, skulle vara ett alternativ för oss, enligt min mening, att diskutera inom ramen för hälsokontrollen i syfte att finna det bästa sättet att skräddarsy lösningar för både jordbrukare och spannmålsintressenter, för spannmålssektorn.
Jag vill återigen tacka er så mycket. Jag uppskattar verkligen den entusiasm med vilken parlamentet och utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling har agerat i detta fall.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på onsdag.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
James Nicholson  
skriftlig. - (EN) En allvarlig situation har utvecklats med de höjda priserna i hela Europeiska unionen, som drivs av höga priser på världsmarknaden. Det är nödvändigt att vår livsmedelsförsörjning är trygg. Det är den inte längre. Kostnaden för spannmål har fortsatt att skjuta i höjden. Detta kan enbart lösas genom att höja priserna för konsumenten. Australiens regering sa förra veckan att den australiska produktionen i år kommer att minska med 30 procent. Vi måste ha marknadstillträde till spannmålsersättning från USA, annars kommer leveransen av nötkött, fårkött och kycklingkött att bli svårare. Jag uppmanar rådet (jordbruk) och EU:s experter att godkänna nya spannmål i snabbare takt för att garantera vår försörjningstrygghet.
