Jämställdhet mellan kvinnor och män - 2009 (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Marc Tarabella, för utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män, om jämställdhet mellan kvinnor och män - 2009 -.
Marc Tarabella
Fru talman, mina damer och herrar! Låt mig börja med att gratulera Europeiska kommissionen till en utmärkt rapport. Denna rapport om jämställdhet mellan kvinnor och män, som vi röstar om varje år, har faktiskt en särskild betydelse för mig. Det är den första rapport som jag har föredragit i utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män, där jag är en aktiv ledamot. Det är också en rapport som är av allra största vikt i år, med tanke på den ekonomiska, sociala och finansiella kris som slagit särskilt hårt mot EU.
Det är därför som jag har varit så noga med att i mitt betänkande framhålla hur krisen slår mot kvinnor. För det första konstaterar jag att fler män i och för sig blev uppsagda i krisens inledningsskede, vilket man kunde räkna med, eftersom den tunga industrin har varit särskilt utsatt - men de senaste månaderna har arbetslösheten för såväl män som kvinnor ökat på samma sätt och i samma takt.
Dessutom är arbetslösheten fortfarande högre bland kvinnor i åtminstone dussinet medlemsstater, och kvinnor är överrepresenterade bland deltidsarbetande. Jag uppmanar därför kommissionen och medlemsstaterna att ge oss tillförlitlig statistik över hur krisen påverkar kvinnor, män och medlemsstaterna. Jag uppmanar också medlemsstaterna att göra en konsekvensanalys ur jämställdhetssynvinkel innan de genomför budgetåtstramningar, för att undvika att dessa slår orättvist mot kvinnor.
Jag anser att kampen för att avskaffa våld mot kvinnor är en annan viktig fråga. Det är ett faktum att 20-25 procent av kvinnorna i Europa utsätts för fysiskt våld i vuxen ålder, men 10 procent av dem utsätts också för sexuellt våld. Jag anser därför att även männen behöver förbinda sig att bekämpa våld mot kvinnor.
Rådets spanska ordförandeskap har inte bara beslutat att göra kampen mot kvinnovåld till en av sina främsta prioriteringar, bland annat genom att inrätta ett europeiskt centrum för övervakning av könsrelaterat våld som ska tillhandahålla gemensam statistik, utan har också inrättat den europeiska skyddsordern för kvinnliga våldsoffer. Denna inriktning har därför mitt stöd, och jag vill att vi inrättar ett europeiskt år mot kvinnovåld för att öka medvetenheten i samtliga medlemsstater och göra den här striden till en prioriterad fråga.
Så till sysselsättningen. Så här ligger det till: Kvinnor har gjort en oerhörd satsning på arbetsmarknaden. I dag arbetar 59,1 procent av alla kvinnor. Lissabonstrategins mål är 60 procent. Vi är nästan i mål, men det finns fortfarande en stor avvikelse i vissa medlemsstater. Det gäller även den genomsnittliga löneskillnaden, som varierar mellan 17 procent och 25 procent, beroende på vilken undersökning man tar del av.
Jag skulle därför vilja uppmana dessa medlemsstater att tillämpa direktivet om likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet på rätt sätt. Jag uppmanar samma medlemsstater att lägga fram lagförslag som främjar en jämn könsfördelning i ledande befattningar, särskilt i näringslivet. Jag anser givetvis att vi behöver motverka stereotypa könsrollsmönster. I min tidigare befattning som utbildningsminister träffade jag en kvinna som hoppade av sin bussförarutbildning därför att hennes lärare förlöjligade henne.
I framtiden hoppas jag att ingen blir förvånad över att se en man diska eller, som jag precis nämnde, en kvinna köra buss. Kort sagt behöver vi uppmana kommissionen och medlemsstaterna att genomföra informationskampanjer om detta i skolorna.
Makten över sexualitet och reproduktion är en viktig aspekt, för kvinnor ska ha rätt att bestämma över sin sexualitet och reproduktion. Tusentals kvinnor har riskerat livet i kampen för dessa rättigheter. I dag är abort tillåtet i 24 av EU:s 27 medlemsstater. Europaparlamentet behöver slå vakt om denna lagstiftning, som är helt avgörande för kvinnor, och vi kräver att kvinnor ska ha makten över sin sexualitet och reproduktion, inte minst genom att tillgången till preventivmedel och abort underlättas.
Låt oss övergå till frågan om pappaledighet. Så här ligger det till: Män har rätt att medverka i alla avseenden under de första dagarna efter att barnet anlänt till familjen. På den punkten kan vi i och för sig uppmana kommissionen att ställa sig bakom åtgärder som syftar till att införa en form av pappaledighet på europeisk nivå. Vi anser att mammaledigheten behöver kopplas ihop med pappaledigheten.
Jag ska strax sätta punkt. När betänkandet föredrogs inför utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män, fick det idel beröm från företrädare för alla politiska läger i Europaparlamentet. Omröstningen i utskottet gick också mycket bra, och betänkandet antogs med bred majoritet. Jag uppmanar därför alla mina ledamotskollegor att än en gång ge sitt stöd åt mitt betänkande vid omröstningen på onsdag. Men jag håller öronen öppna under den debatt som förestår, så att jag sedan kan besvara era frågor.
Vladimír Špidla
Fru talman, ärade ledamöter! Den sittande kommissionen välkomnar betänkandet och resolutionsförslaget om jämställdhet mellan kvinnor och män - 2009.
Jag vill tacka föredraganden, Marc Tarabella, för det stöd som parlamentet uttalat för Europeiska kommissionens tillvägagångssätt och åtgärder för att främja jämställdheten mellan kvinnor och män. Jämställdhet hör till EU:s grundläggande värderingar, och är en förutsättning för att EU ska kunna uppnå sina tillväxt- och sysselsättningsmål och sociala sammanhållningsmål.
På grundval av detta har EU byggt upp en politik som verkligen främjar jämställdheten mellan kvinnor och män. Ingen kan förneka alla framsteg som gjorts på området, men det återstår ändå stora utmaningar. Kommissionen håller med föredraganden om att det är avgörande att vi fortsätter med våra ansträngningar.
Under min mandatperiod har jämställdhet och kvinnors rättigheter hört till de frågor som varit viktigast för mig. Kommissionens jämställdhetsengagemang har de senaste fem åren formaliserats i en färdplan för jämställdhet. Vid genomförandet av färdplanen har kommissionen lagt fram flera viktiga initiativ. Jag ska gå in på tre av dem för att visa vad det handlar om.
Kommissionen har föreslagit ett antal praktiska åtgärder för att minska löneklyftan mellan män och kvinnor. Skillnaden uppgår till 17 procent och är helt enkelt oacceptabel. Under 2010 kommer kommissionen att redovisa en analys av de resultat som gemenskapsrätten har fått, och föreslå åtgärder för att minska löneskillnaderna.
Kommissionen noterar att Europaparlamentets resolution innehåller en del intressanta uppslag. Jag vill också påminna om att kommissionen i mars 2009 startade en informationskampanj för att engagera alla berörda parter i kampen mot löneklyftorna. Kampanjen har varit framgångsrik och kommer därför att förlängas till 2010.
Under min mandatperiod har jag också ansträngt mig för att öka andelen kvinnor i näringslivet och politiken. I juni 2008 inrättade jag därför ett europeiskt nätverk för kvinnliga beslutsfattare. Vi har åstadkommit vissa framsteg. I dag är exempelvis andelen kvinnor i Europaparlamentet högre än någonsin: 35 procent.
Ändå återstår fortfarande mycket att göra, särskilt i medlemsstaterna, där i snitt bara 24 procent av parlamentsledamöterna är kvinnor, och i näringslivet, där andelen kvinnliga styrelseledamöter i börsnoterade storföretag är mindre än 11 procent.
Det tredje viktiga initiativet är inrättandet av Europeiska jämställdhetsinstitutet. Institutet kom inte ur startgroparna så snabbt som vi hoppades, men i dag glädjer det mig att kunna konstatera att det har inlett sin verksamhet i Bryssel, och redan har flyttat in i kontoret i Vilnius.
Den nuvarande krisen har fått allvarliga följder på arbetsmarknaden. Detta utgör ett hot mot de framsteg som på senare tid gjorts när det gäller andelen sysselsatta kvinnor. Kvinnor har ju svårare att hitta ett nytt arbete och har ett sämre utgångsläge.
Jag har under min mandatperiod engagerat mig för att främja en bättre balans mellan arbete och privatliv. Jag håller med Europaparlamentet när det betonar vikten av att pappor får möjlighet att spela en viktigare roll i familjelivet. Det är därför som jag begärt att mina avdelningar ska göra en kostnads-nyttoanalys inför ett eventuellt initiativ från kommissionens sida på det här området.
Europaparlamentets betänkande betonar också helt riktigt hur viktigt det är att avskaffa våldet mot kvinnor. Kommissionen kommer målmedvetet och mycket beslutsamt att verka för detta.
Jag kan inte avsluta mitt anförande utan att framhålla det utmärkta samarbetet mellan parlamentet och kommissionen. Samarbetet var avgörande för att vi skulle komma någon vart på jämställdhetsområdet. Jämställdhet mellan könen är inget självändamål. Det är en förutsättning för att EU ska kunna uppnå sina tillväxt- och sysselsättningsmål och sociala sammanhållningsmål.
Tack för ett gott samarbete och för er uppmärksamhet.
Astrid Lulling
Fru talman! Utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män antog betänkandet med tre rösters övervikt - en ytterst blygsam majoritet, som beror på att sex av de 33 ledamöterna var frånvarande. Jag tycker inte att man kan tala om en ”bred” majoritet. Det är uppenbart att vi delar oron inför den diskriminering som består på jämställdhetsområdet, trots att vi i det avseendet har haft en utmärkt gemenskapsrättslig lagstiftning sedan 1975.
Varför har då diskrimineringen visat sig så seglivad? Antingen beror det på att direktiven tillämpas på ett dåligt sätt, eller på att de som diskrimineras av någon anledning inte klarar av att kräva sin rätt i domstolarna. Vi bör inte ideligen ropa efter nya direktiv - det kan förta effekten. Låt oss i stället se till att den befintliga lagstiftningen tillämpas helt och hållet av regeringarna och arbetsmarknadens parter, och i vardagslunken ute på arbetsplatserna.
Betänkandet ältar än en gång alla gamla klagomål, alla grova generaliseringar om fattiga, slagna och våldtagna kvinnor ... Det är bra om några av dessa påståenden nyanseras genom ändringsförslag. Jag ser ett allvarligare problem i att man höjer den sociala eller solidaritetsbaserade ekonomin till skyarna, och försöker få oss att tro att vi kan bevisa hur bra kvinnor fungerar i arbetslivet genom att tvinga in dem i denna sektor, och att detta ger dem en chans att förbättra sin sociala ställning och bli mer ekonomiskt oberoende.
I stället förhåller det sig faktiskt tvärtom. Kvinnorna skulle fastna i fattigdomsfällan, berövas varje incitament och drivkraft att skaffa sig jobb med kompetensbaserad lönesättning, och fråntas alla ansvarsfulla arbetsuppgifter.
Man föreslår också en europeisk stadga om kvinnors rättigheter, det vill säga en ny typ av extra skydd utöver de mänskliga rättigheterna, som ju kvinnorna tack och lov redan åtnjuter, och en ny byråkrati i form av ett europeiskt centrum för övervakning av könsrelaterat våld, trots att det finns gott om organ som skulle kunna åta sig den uppgiften. Detta är antingen kontraproduktivt eller oförenligt med principen om jämställdhet mellan könen, som ju faktiskt är fast förankrad i fördraget. Om löjet kunde döda, så skulle vissa ledamöter i utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män ha dragit sin sista suck.
Slutligen är jag så trött på att vissa ledamöter tjurskalligt utnyttjar varje tillfälle för att - oavsett om sammanhanget är väl valt eller ej - argumentera för att betänkandet ska innehålla ett ställningstagande för fri abort, med svepskälet att man för den sexuella och reproduktiva hälsans skull måste slå ett slag för fri och enkel tillgång till abort. Nej - det viktiga måste vara att verka för att underlätta unga flickors tillgång till information, särskilt om preventivmedel. I dag finns det preventivmedel som kan förebygga graviditeter redan hos mycket unga kvinnor - det fanns inte i min ungdom. Vi har därför föreslagit separata omröstningar, så att vi slipper att rösta emot Marc Tarabellas betänkande. Inget av detta är hans fel, han har bara än en gång hamnat i klorna på vissa extremistiska kollegor.
Iratxe García Pérez
Fru talman! Låt mig först tacka Marc Tarabella, och alla ledamöter som varit med och utarbetat betänkandet, för deras insats.
För ett år sedan genomförde vi en debatt om ett betänkande som var snarlikt det som lagts fram i dag. När det gäller jämställdheten mellan kvinnor och män behöver vi tyvärr fortsätta att inrikta oss på nyckelfrågor där vi ännu inte kommit någon vart. Hit hör könsrelaterat våld, som hör till de allvarligaste samhällsproblemen, inte bara i Europa utan i hela världen. Sedan har vi löneskillnaderna, som är oförändrade, och som vi inte har lyckats åtgärda. Bland övriga frågor märks rätten till sexuell och reproduktiv hälsa, balans mellan privatliv och yrkesliv, att kvinnor har tillträde till arbetsmarknaden på samma villkor som män, situationen för kvinnor som är funktionshindrade, bosatta på landsbygden eller utsatta på annat sätt, samt hur kvinnor framställs i offentligheten.
De här frågorna har vi tagit upp år efter år, utan att komma särskilt långt. Det räcker att påpeka ett litet faktum, nämligen att andelen kvinnliga parlamentsledamöter överstiger 40 procent i bara tre av unionens 27 medlemsstater.
Jag tror att det är avgörande att insistera på att vi behöver öka tempot i vårt arbete för jämställdhet mellan kvinnor och män. Det är avgörande att stödja initiativ som de som tagits av det spanska ordförandeskapet, som har gjort jämställdheten till en prioriterad fråga. Detta är ett löfte både till dagens kvinnor och till framtida generationers kvinnor. Det har gått framåt, men än är det långt kvar. Vi måste utforma en ambitiös politik som garanterar att den ena hälften av invånarna i Europa har samma rättigheter och möjligheter som den andra hälften.
Sophia in 't Veld
Först och främst vill jag tacka föredraganden. Men jag börjar med några få synpunkter som jag inte håller med honom om. När det gäller den ekonomiska krisens inverkan på kvinnor tror jag faktiskt att det är viktigt att vi återställer balansen i våra offentliga finanser så snabbt som möjligt. Det är detta och inte en förlängning av den offentliga skulden som kommer att gynna kvinnorna. Jag tror också att betänkandet innehåller några förslag som kan verka mycket lockande men som tenderar att bli en symbolisk politik där man till exempel inrättar ett år för det ena ändamålet och ett centrum för övervakning för det andra. Vi borde hålla oss till konkreta åtgärder.
Icke desto mindre finns det flera punkter i betänkandet som jag varmt välkomnar. För det första tar man upp situationen för enpersonshushållen, detta tack vare ett ändringsförslag framlagt av gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa. Jag vill uppmana kommissionen att en gång för alla genomföra en undersökning i ämnet eftersom EU har en familjepolitik, men det är få som inser att ett av tre hushåll i Europa är ett enpersonshushåll. Dessa personer drabbas ofta av allvarlig diskriminering i fråga om social trygghet, skattefrågor, bostäder och liknande.
För det andra, och nu vänder jag mig också till Astrid Lulling, är det mycket glädjande att man på ett självklart sätt tar upp kvinnors sexuella och reproduktiva hälsa och sexuella självständighet. Och tillgången till säker, laglig abort är en del av den sexuella och reproduktiva hälsan. Jag håller helt och hållet med Astrid Lulling om att det verkligen är mycket viktigt med information, men jag konstaterar att det åtminstone i mitt hemland faktiskt alltid är kristdemokraterna som sätter stopp för sådana saker. Det kanske är annorlunda i Luxemburg. Om vi kan samarbeta om vettig och rättfram information för ungdomar kan ni därför räkna med mitt stöd, och jag tycker också att vi måste få ett slut på hyckleriet. Vi kan inte hålla på att sätta kvinnor i fängelse eller hänvisa dem till osäkra aborter.
Fru talman! Slutligen vill jag nämna våldet mot kvinnor. Jag välkomnar varmt det spanska ordförandeskapets initiativ till att prioritera denna fråga. Det är trots allt få som är medvetna om att våldet mot kvinnor varje år skördar många gånger fler offer än terrorismen, och ändå betraktas det främst som en kvinnofråga, vilket är helt felaktigt.
Marije Cornelissen
Fru talman! Vi har ett relativt nytt Europaparlament, och vi har nästan en ny kommission. I och med Marc Tarabellas betänkande är det i princip första gången som vi röstar om de åtgärder som bör vidtas de kommande åren enligt det nya parlamentsutskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män.
De gröna/Europeiska fria alliansen gläds åt det här relativt framstegsvänliga betänkandet. Det är fyllt till brädden med planer som vi vill se genomförda. Vi vill att man slutligen inför lagstiftning för att få män och kvinnor att i större utsträckning dela på ansvaret för barnens omvårdnad och uppmanar därför till pappaledighet. Vi föreslår slutligen att fler kvinnor ska delta i beslutsfattande genom att man som i Norge tillämpar kvotering till styrelser.
De gröna/Europeiska fria alliansen välkomnar också verkligen att krisens effekter för kvinnor uppmärksammas, till exempel de avvikande arbetslöshetstalen för kvinnor och de följder som minskade offentliga utgifter får för kvinnor. Detta bör vi ta på allvar.
Vi hoppas verkligen att parlamentet ska visa mod och beredskap att bekämpa diskrimineringen av kvinnor och främja jämställdheten genom konkreta åtgärder som faktiskt ger resultat, och därmed rösta för det här betänkandet. Vi hoppas att kommissionen ska vidta åtgärder i enlighet med detta.
Konrad Szymański
för ECR-gruppen. - (PL) Fru talman! Genom förslaget om att göra aborter lättillgängliga inom EU bryter man mot medlemsstaternas behörighet i denna fråga. Men det är inte det viktigaste skälet till att rösta mot detta betänkande. I dag behövs ingen tro för att man ska kunna se en person i ett ofött mänskligt foster. Det räcker med en enkel ultraljudsundersökning, som finns tillgänglig i även den minsta stad i Belgien, för att vi ska kunna se en ofödd människa på en bildskärm. Därför bör alla ansvariga lagstiftare göra allt de kan för att antalet aborter ska sjunka. Att öka möjligheterna till abort är ett tecken på hur vår kultur har rasat samman och visar hur vi bortser från människovärdena. Därför ber jag er ha detta i åtanke innan någon i detta parlament röstar för det här skadliga betänkandet.
Ilda Figueiredo
för GUE/NGL-gruppen. - (PT) Fru talman! Både verkligheten och siffrorna från Eurostat visar att den ekonomiska och sociala krisen får allvarliga följder för kvinnor. Det är på grund av växande arbetslöshet, otrygga anställningsformer och låga löner i kombination med skillnaderna mellan mäns och kvinnors löner, där skillnaderna har ökat igen och nu ligger på i genomsnitt 17 procent i EU. Det är också på grund av att detta leder till fattigdom, oavsett om det beror på frågorna om låga löner och inkomster, vilket även innefattar äldre kvinnors pensioner, eller om det beror på svårigheterna att till ett lågt pris eller gratis få tillgång till offentliga tjänster av hög kvalitet. Dessutom finns problemen med människohandel med och prostitution av kvinnor och flickor, våld på arbetsplatsen och i hemmet samt de olika formerna av diskriminering av kvinnor i mer utsatta lägen.
Jag vill gratulera föredraganden till det som också betonas i betänkandet, nämligen att särskild uppmärksamhet behöver riktas mot kvinnors ekonomiska och sociala situation när unionens politik utarbetas. Detta innebär att man måste undersöka de sociala effekterna av unionens nya strategier för att förhindra att diskrimineringen och den bristande jämställdheten ökar, för att se till att de sociala framstegen leder till jämställdhet och inte till försämrade ekonomiska och sociala rättigheter eller försämrade anställningsrättigheter samt för att skydda moderskapets och faderskapets sociala syfte. Det är mycket viktigt att satsa på en strategi för verklig utveckling och verkliga sociala framsteg, där man prioriterar anställningsrättigheter, produktion, offentliga tjänster av hög kvalitet och social inkludering. Det är dags att vidta markanta åtgärder i syfte att förbättra livet för majoriteten av kvinnor, bland annat på området sexuell och reproduktiv hälsa, och få ett slut på det hyckleri som fortfarande präglar abortfrågan.
Gerard Batten
Fru talman! Det finns en ideologi som vinner mark i EU och inom denna ideologi predikas att män och kvinnor inte ska vara jämställda. Enligt den har kvinnor lägre status än män. Enligt den måste mannen få dubbelt så stor andel som kvinnan i enlighet med arvslagstiftningen. Enligt den krävs det två kvinnliga vittnen för att motsäga ett vittnesmål från en man i en domstol. Enligt denna ideologi krävs det fyra manliga vittnen i en våldtäktsrättegång för att en man ska dömas, men vittnesmål från en kvinna godtas inte, inte ens från den våldtagna kvinnan. Dessutom måste de fyra vittnena vara muslimer och inte icke-muslimer.
Ni förstår att jag talar om sharialagar. Nu tror vissa muslimer uppenbarligen att självmordsbombare belönas med 72 oskulder i paradiset, men jag kan inte se någon uppgift om att kvinnliga självmordsbombare får motsvarande manliga belöning. Detta är säkerligen ett fall av uppenbar könsdiskriminering.
Den brittiska regeringen har redan gett offentligt erkännande åt sharialagar i vissa domstolar. Bigami är visserligen fortfarande olagligt i Storbritannien, men polygama muslimska fruar erkänns ändå offentligt som familjemedlemmar när det gäller skattelättnader och bidrag.
Europa tar tydliga steg bakåt mot 500-talets Arabien. Om vi vill ha verklig jämställdhet får enskilda medlemsstater inte på något sätt eller i någon form erkänna sharialagar.
Angelika Werthmann
(DE) Fru talman, mina damer och herrar! Fler kvinnor har kommit in på arbetsmarknaden. Men fler jobb betyder inte alltid fler kvalitetsjobb. Många kvinnor arbetar deltid eller har arbeten som har drabbats särskilt hårt av den pågående krisen. Ungefär 60 procent av dem som har universitetsexamen är kvinnor, och ändå hindras kvinnor effektivt från att utnyttja sin potential till fullo. Det är därför som vi måste fastställa bindande miniminormer i hela EU för föräldraledighet, bättre barnomsorg och bättre hälso- och sjukvård. Det är på detta sätt som vi kan montera ned många könsrollsstereotyper och slutligen uppnå verklig jämställdhet mellan könen.
Edit Bauer
(HU) Marc Tarabella ursäktar säkert om jag inte börjar med att tacka honom utan först och främst riktar ett tack till kommissionsledamot Vladimír Špidla, eftersom det antagligen är sista gången han närvarar i egenskap av kommissionsledamot. Jag vill framhålla hans engagemang för jämställdhet mellan könen, kvinnors sysselsättning och liknande frågor.
Det har uppkommit flera frågor i samband med betänkandet, och jag vill fästa uppmärksamheten på åtminstone två av dem. Den ena är löneklyftan mellan män och kvinnor. Enligt den senaste statistiken är skillnaden mer än 17 procent. Förbättringarna går inte bara långsamt utan är även dubbeltydiga, eftersom denna siffra är högre än för två år sedan. Och vi vet egentligen inte ännu vilka följder krisen får. Av dagsläget att döma är det inte troligt att läget förbättras på kort sikt.
Men det som verkligen är oacceptabelt är att löneskillnaderna inte visar sig hos dem som är i början av sin karriär, utan i stället när mödrar återgår till arbetsmarknaden efter en föräldraledighet. I ett Europa där vi kämpar med en demografisk kris är detta i sig störande och fullständigt oacceptabelt. Den här typen av diskriminering är klart förbjuden enligt EU:s bestämmelser.
Det har redan nämnts att den relevanta lagstiftningen är från 1975, och det är uppenbart att det här direktivet, precis som många andra, är fullständigt ineffektivt. Det glädjer mig att kommissionsledamot Vladimír Špidla meddelat att vi kan förvänta oss en rapport under 2010 om de åtgärder som kommissionen tänker vidta för att göra lagstiftningen mer effektiv. Det är bara en sak jag vill tillägga om stadgan om kvinnors rättigheter. Det är antagligen viktigare och mer angeläget att göra den befintliga lagstiftningen mer effektiv och mer tillgänglig än att skapa en ny rättsnorm som kommer att vara lika ineffektiv som de tidigare.
Edite Estrela
(PT) Fru talman! Jag börjar med att gratulera föredraganden till hans enastående arbete, och jag hoppas att förslagen i den här resolutionen ska bli antagna. Under Europaåret för bekämpning av fattigdom och social utestängning ser vi hur fattigdomens ansikte feminiseras. Majoriteten av de nästan 80 miljoner människor som lever i fattigdom i Europa är kvinnor och barn. Kvinnor drabbas svårare än andra av den ekonomiska och sociala krisen. Kvinnor kommer sist ut på arbetsmarknaden och är de som först blir utan jobb. Dessutom var löneklyftan 2004 mellan män och kvinnor 15 procent, och 2009 var det över 17 procent.
Jag vill fästa er uppmärksamhet på några förslag som jag tycker är innovativa och mycket viktiga, och vill be kollegerna i parlamentet att stödja följande förslag: Det välbehövliga inrättandet av den europeiska stadgan om kvinnors rättigheter, som redan nämnts, förslaget till direktiv om att förhindra och bekämpa alla former av våld mot kvinnor, våld i hemmet och människohandel med kvinnor, inkludering av pappaledighet i EU-lagstiftningen, vilket redan finns i de allra flesta medlemsstaterna, som ett sätt att främja balans mellan arbete, familj och privatliv samt höja födelsetalen.
Jag avslutar med att tacka kommissionsledamot Vladimír Špidla för allt han har gjort för att främja jämställdhet mellan könen och för hans engagemang i Europaparlamentet. Jag önskar er all framgång, herr kommissionsledamot.
Antonyia Parvanova
(BG) Fru talman, mina damer och herrar! Jag vill också gratulera föredraganden, Marc Tarabella, till det här betänkandet. Jag är övertygad om att betänkandet ger handlingskraft när det gäller behovet av att bekämpa stereotyper och könsdiskriminering. Betänkandet kanske är vardagsmat för många av mina kolleger i parlamentet, men jag ser det som ett förnyat, mer effektivt engagemang för jämställdhet mellan könen på EU-nivå i syfte att höja kvinnors socioekonomiska status, särskilt i de nya medlemsstaterna, och likaså se till att vi får en större andel kvinnliga företrädare i det politiska livet och i affärslivet samt främja deras karriärutveckling.
Under förutsättning att kvinnors och mäns tillgång till resurser, tillfällen och relativa makt avgörs av sociala, rättsliga och ekonomiska institutioner, anser jag att det är oerhört viktigt att kvinnor garanteras lika rättigheter när det gäller politiskt engagemang, så att de får viktiga politiska och ledande positioner i verksamheten och blir företrädare på högsta nivå i företagens styrelserum. Det handlar också om att höja deras utbildningskompetens och erbjuda dem samma möjligheter till karriärutveckling som män, särskilt efter en längre periods föräldraledighet. Samtidigt måste man alltid ta hänsyn till att upprätthålla balansen mellan karriär och familjeliv.
Vi behöver en institutionell mekanism för att införa en konsekvent politik i denna fråga, eftersom det är genom långsiktiga positiva incitament och lagstiftningsreformer och genom höjda inkomster och höjd livskvalitet som man vinner kampen mot könsdiskriminering. Annars skulle vi inte diskutera frågan i parlamentet i dag.
Vi i Europaparlamentet och Europeiska kommissionen har möjlighet att och måste uppmuntra medlemsstaterna och det civila samhället att vidta effektiva åtgärder för att nå väsentliga framsteg när det gäller jämställdhet i lagstiftningen, lika möjligheter, bland annat lika lön för lika arbete, och lika tillgång till personal och andra produktionsresurser som ger fler tillfällen.
Jag anser att kvinnors jämlika engagemang i styrningen av resurser, i ekonomiska möjligheter och i styrelser och i politiken kommer att få en positiv inverkan på den ekonomiska utvecklingen i vårt samhälle, och på så vis stärker ländernas möjlighet att utvecklas, minska fattigdomen och ledas på ett mer effektivt och bättre sätt.
Att främja jämställdhet mellan könen är därför en viktig del av strategin för att övervinna den ekonomiska krisen och ge en tillfredsställande lösning på den demografiska krisen. Detta kommer att ge kvinnor och män möjlighet att ta itu med fattigdom och skapa sig en bättre levnadsstandard.
Franziska Katharina Brantner
(EN) Fru talman! Jag vill göra den nya kommissionen uppmärksam på två aspekter av betänkandet som är särskilt viktiga för vår grupp, De gröna/Europeiska fria alliansen, och jag hoppas att dessa kommentarer framförs till den kommissionsledamot som tar över ansvaret för området.
Den första aspekten är att vi länge väntat på en översyn av direktivet om lika lön för lika arbete. Vi anser att det är avgörande för kvinnor i hela EU. Löneklyftan är oacceptabel. Det är 2010 och hög tid att vidta åtgärder för att utjämna löneskillnaderna. Herr Špidla, ni har konstaterat att vi behöver nya rättsliga åtgärder. Vi ser verkligen fram emot att få ett förslag från kommissionen om nya rättsliga åtgärder under den här mandatperioden.
Den andra aspekten rör rättigheter till pappaledighet. Här vill jag understryka att betänkandet handlar om jämställdhet mellan kvinnor och män. Vi vill ha jämställdhet även för män, så att de får tillbringa tid med sina barn och kan ta det ansvaret om de vill. Vi behöver lika valmöjligheter för kvinnor och män när det gäller hur de ska leva, arbeta och ta hand om sina familjer och barn. Visserligen anser vi att det är mycket viktigt att parlamentet ger en signal till papporna, men vi skulle vilja ge mer än signaler. Vi vill öppna dörren till ett modernt samhälle. Vi förlitar oss på att kommissionen till slut inför ett mycket modernt och framtidsinriktat direktiv i denna fråga.
Slutligen ser vi mycket fram emot det spanska ordförandeskapets förslag om att utrota våldet mot kvinnor i hela Europa, och vi hoppas att kommissionen ska ta upp förslagen.
Julie Girling
(EN) Fru talman! Vi kvinnliga ledamöter är definitivt i minoritet. Vi har ett tillfredsställande och stimulerande arbete med lika lön, lika pension, lika tillgång till ansvarsfulla poster, vilket skiljer sig i högsta grad från väljarnas situation.
Jag välkomnar betänkandet och hyllar Marc Tarabellas betoning av kvinnors ekonomiska välbefinnande. Jag anser att det är den allra viktigaste faktorn när det gäller att främja jämställdhet mellan könen. Om kvinnor har makt över sin ekonomi har de mycket större förmåga att styra alla andra delar av livet. Nu i denna svåra ekonomiska tid måste vi se till att kvinnorna inte hamnar på efterkälken med otrygga låglönejobb.
Jag vill gratulera branschorganisationen för de europeiska teknikföretagen (Orgalime) till dess senaste politiska vision om att begära att utbildningen i matematik och naturvetenskapliga ämnen främjas, särskilt för kvinnor. De vill få in många fler av de kompetenta kvinnor som alltför länge har undvikit många teknikområden.
Ja, kvinnors ställning har att göra med politik, det handlar om riktning och även om handling, om handling som talar ett tydligare språk än ord. Utvecklingen går framåt med upplysta arbetsgivare som erkänner kvinnors starka sidor och främjar deras ekonomiska välbefinnande.
Eva-Britt Svensson
Fru talman! Tack till Marc Tarabella och till kollegerna i jämställdhetsutskottet för ett bra betänkande.
Jag vill särskilt lyfta fram två saker. Jag hoppas att plenum stöder betydelsen av pappaledighet. Pappaledighet är inte bara en viktig signal om att barn är båda föräldrarnas ansvar, utan den innebär också andra positiva konsekvenser. Det finns studier som visar att pappor som tagit ut ledighet tar ett större ansvar även i framtiden för hem, familj och barn. Alltså lägger vi en bra plattform för fortsatt jämställdhetsarbete när pappor blir delaktiga.
Den andra delen som jag vill lyfta fram och ha stöd för är att kvinnor äntligen ska tillerkännas makten att bestämma över sin egen kropp, sin sexualitet, reproduktionen. Den makten innebär att barn föds välkomna med förutsättningar att verkligen utvecklas, något som är varje barns grundläggande rättighet. Vi vill se ett slut på att kvinnors liv skadas, att kvinnor till och med dör i dag på grund av illegala aborter. Ge kvinnor rätten att bestämma, inte bara över ekonomi, politik och samhälle, utan också över sin egen kropp!
Morten Messerschmidt
(DA) Fru talman! Även jag tycker att frågan är viktig, och när jag sitter och lyssnar till debatten upplever jag det därför som märkligt att alla politiska grupper utom gruppen Frihet och demokrati i Europa verkar anse att kampen för kvinnors jämställdhet är något som kvinnor ska hantera på egen hand. Man kan i alla fall få det intrycket när man lyssnar till de annars så utmärkta talarna här i dag. Jag tycker det råder en slående brist på manliga talare, och det gläder mig att min grupp har lyckats skicka fram två.
Med det sagt om tonen och typen av debatt vill jag påpeka att själva betänkandet enligt min mening är alltför inriktat på enbart socioekonomiska hänsyn. Det handlar mycket om arbetsmarknaden, löneskillnader, utbildning, regler för företagschefer och liknande, och detta är säkerligen också viktigt, men det finns särskilt ett område, som en talare redan nämnt och som är helt och hållet frånvarande i debatten, nämligen det enorma kulturella problem som vi står inför till följd av invandringen från den islamska världen. Jag tycker det är lite skamligt att man i ett betänkande som ska handla om lika rättigheter för kvinnor inte ens nämner problem som tvångsäktenskap, slöjtvång, hedersmord, omskärelse, bristande tillgång till utbildning och så vidare. Dessa delar måste ingå om vi ska ge en korrekt bild av Europa 2010.
Krisztina Morvai
(HU) Jag vill föreslå att parlamentet antar ett nytt förhållningssätt till abortfrågan. Jag vill att vi slutar med den häpnadsväckande lögn som går ut på att abort är någon typ av förmån för kvinnor, kanske till och med en del av kvinnors frihet. Nej! Som många vet, både kvinnor och män, är abort ett plågsamt och skadligt ingrepp på såväl kropp och själ för kvinnan. Det är just av det skälet som vi bör tala om att förhindra aborter, betona detta och hjälpa kvinnor med detta, i stället för att hela tiden tala om att underlätta tillgången till abort. Låt oss hjälpa kvinnor att förbereda sig för planerade graviditeter, och om en oplanerad graviditet skulle inträffa, om ett oplanerat barn skulle bli till, bör det barnet få komma till världen och få en kärleksfull uppfostran av kvinnor, av par, eftersom de bör få all hjälp och allt stöd som behövs för att det ska bli möjligt.
Anna Záborská
(FR) Fru talman, herr kommissionsledamot! Det är ett långtgående förslag till resolution från Marc Tarabella, som vid det senaste parlamentsvalet blev medlem i utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män. Jag syftar särskilt på punkt 20: ”Europaparlamentet önskar se att man snarast utarbetar en europeisk stadga om kvinnors rättigheter.”
Alla som känner till historien om europeisk integration kommer ihåg att principen om jämställdhet mellan könen på arbetsmarknaden redan finns i Romfördraget. Lagar om likabehandling av kvinnor och män finns i alla medlemsstaterna. Att be om en ny stadga är en enkel lösning. Det är svårare att tillämpa befintliga instrument.
Om vi inte stryker punkt 20 från förslaget till resolution, utökar vi faktiskt Europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna från Europarådet, Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna samt det nya Europeiska jämställdhetsinstitutet med ett fjärde instrument i form av en ny särskild stadga för främjande av kvinnor.
Jag har några frågor. Vad skulle den nya stadgan om kvinnors rättigheter användas till? Vilket värde skulle den tillföra? Inget alls. Det är ett misstag att tro att en stadga ska lösa kvinnors problem. Särskilda rättigheter är inte tillåtna enligt den naturlag som borde vägleda oss i våra tankegångar och i vårt ansvarsfulla politiska handlande. Ingen kan påstå att de rättsliga instrumenten bortser från kvinnors rättigheter. Det skulle vara intellektuellt sett oärligt och ett sakfel.
Därför röstar jag mot punkt 20. Stadgan är huvudfrågan. Om punkt 20 står kvar i förslaget till resolution kan jag inte stödja det.
Slutligen, herr kommissionsledamot, tackar jag er för samarbetet med utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män.
Sylvie Guillaume
(FR) Fru talman! Jag vill börja med att gratulera min kollega, Marc Tarabella, till kvaliteten på det betänkande som han har författat och till hans framgångsrika sätt att behandla frågan, då han tar upp en rad problem i samband med den bristande jämställdheten mellan könen.
Vi måste erkänna att vi faktiskt gjort framsteg när det gäller jämställdheten. Men det finns mycket kvar att uträtta, i synnerhet mot bakgrund av den ekonomiska och sociala kris som har en än större inverkan på en del av befolkningen som redan är mycket utsatt, nämligen kvinnor.
Vi måste också betona den dubbla diskriminering som ibland drabbar kvinnor på grund av funktionsnedsättning, ålder eller tillhörighet till nationell minoritet. Jag vill särskilt betona tre saker. Vi behöver införa gemensamma, tillförlitliga och konsekventa indikatorer på EU-nivå. Det skulle ge oss möjlighet att föreslå lösningar som speglar de verkliga villkoren, som kan mätas genom tillförlitliga data i samband med jämställdhet mellan könen.
Om vi faktiskt vill eftersträva verklig jämställdhet måste vi införa pappaledighet på EU-nivå. Det är en viktig faktor när det gäller lika möjligheter i arbetslivet och familjelivet.
Det tredje och sista är att jämställdhet mellan könen är beroende av att kvinnan har makt över sin egen kropp. Det innebär klart och tydligt att preventivmedel och abort måste göras så tillgängliga som möjligt för kvinnor. Jag beklagar att denna fråga fortfarande är minst sagt känslig, men det är uppenbart att vi inte kommer att lyckas nå målet i kampen för verklig jämställdhet mellan män och kvinnor förrän kvinnor har möjlighet att styra över sina sexuella rättigheter.
Siiri Oviir
(ET) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill börja med att tacka Marc Tarabella, men nu övergår jag till själva betänkandet. Jämställdhet mellan kvinnor och män är inget självändamål utan en förutsättning för att vi ska nå våra allmänna mål.
Jämställdhet i vardagen gynnar alla, både män och kvinnor, men problemet kan inte lösas enbart med hjälp av enstaka lagar. Bara det att vi fortfarande diskuterar detta i dag, och har gjort det i fyrtio år, tyder på att vi behöver en mångsidig integrerad politik för att komma närmare målet. Jag vill därför betona den avgörande betydelsen av genomförande och övervakning.
För det andra gör utbredningen av gammalmodiga könsrollsstereotyper att män och kvinnor stannar kvar i principiellt sett medeltida samhällsroller och att jämställdhet mellan könen motverkas. Vi vill förändra situationen, men vi bör också själva föregå med gott exempel. I morgon ska vi godkänna den nya kommissionen, som bara till en tredjedel består av kvinnor. Det kan vi inte göra något åt nu. Men nästa gång en ny kommission ska inrättas, vill jag att man nominerar två kandidater från varje medlemsstat - en man och en kvinna. På så vis kommer vi inte att grunda vårt beslut på kön utan på kompetens. Enligt utbildningsstatistiken behöver kvinnor inte vara rädda för detta, och därför är jag säker på att vi inte behöver skämmas. Avslutningsvis vill jag tacka Vladimír Špidla, och jag hoppas att han når de mål han har föresatt sig.
Michail Tremopoulos
(EL) Fru talman! I det här viktiga betänkandet om läget 2009 framgår helt riktigt att våld är ett grundläggande hinder för jämställdhet mellan män och kvinnor. Men man tar inte upp det specifika problemet med våld i hemmet. Tyvärr är det ett utbrett problem som påverkar alla samhällen. I Grekland har exempelvis 35 mord på äkta makar registrerats under de senaste arton månaderna.
Ändå är stödstrukturerna för utsatta kvinnor bara elementära eller till och med obefintliga. Europaparlamentet bör uppmuntra medlemsstaterna, bland annat Grekland, att bygga upp stödstrukturer för utsatta kvinnor i alla lokala myndigheter, så att det finns fullständig psykologisk, rättslig och professionell rådgivning och kvinnohärbärgen med lämplig personal.
Medlemsstaterna bör också ta hänsyn till de ändringar som kvinnoorganisationer och jurister föreslår för att undanröja dubbeltydigheten och fallgroparna i lagstiftningen i samband med våld i hemmet. Slutligen bör man införa antisexistiska utbildningsprogram i skolorna i en strävan att förändra könsrollsstereotyperna.
Jaroslav Paška
(SK) Först vill jag säga att jag tycker det är rätt att parlamentet är djupt engagerat i frågan om jämställdhet mellan könen. Men jag kan inte rå för att tycka att vår EU-politik lider av en allvarlig, mycket allvarlig splittring. Jag ska ge ett exempel ur en rapport från en byrå nyligen. Sextonåriga Medine Memi från staden Kahta i den turkiska provinsen Adiyaman begravdes levande av sin familj i en hönsbur nära familjens bostad. Polisen fann henne i sittande ställning och begravd två meter ned i marken. Enligt obduktionsrapporten hade flickan stora mängder jord i lungor och mage. Flickans far medgav lugnt dådet för polisen och sade att han hade begravt henne eftersom hon träffat vissa pojkar. Mina damer och herrar! I Turkiet och liknande länder blir kvinnor och till och med flickor mördade på det här sättet bara för att de har pratat med män. Om vi tar allvarligt på jämställdhet mellan könen, hur kan vi då tolerera att ett land med en sådan hållning till det motsatta könet kan vara del av ett civiliserat Europa? Jämställdhet mellan könen handlar inte bara om att räkna på små inkomstskillnader utan först och främst om rätten till liv och människovärde, som gång på gång nekas kvinnor i många av våra grannländer.
Laurence J.A.J. Stassen
(NL) Fru talman! Dagens debatt handlar om lägesrapporten om jämställdhet mellan män och kvinnor i EU. En hel del har redan diskuterats, men om det är något som saknas är det den skrämmande bristen på jämställdhet mellan män och kvinnor i det muslimska samfundet i Europa, där kvinnor är helt underordnade män enligt de grundläggande reglerna i Koranen. Att muslimska kvinnor skulle delta i arbetsliv eller högre utbildning kommer knappast på fråga för männen, och om det tillåts måste kvinnorna bära burka eller sjal, vilket i hög grad minskar deras möjligheter att få jobb.
Därför bör EU inte bara bekämpa rätten att bära burka utan även rätten att arbeta utan den. Det holländska frihetspartiet (PVV) stöder Frankrike när det gäller strävan efter ett förbud mot burka på allmän plats och vill att sådana förbud även införs på nationell nivå i övriga medlemsstater. Något måste göras åt dessa kvinnors chockerande underordnade ställning.
PVV vill att detta bakåtsträvande bekämpas med kraft. Dessa kvinnor har rätt till yttrandefrihet och utbildning utan att behöva vara rädda för att bli isolerade av islam. Det är dags för en ny frigörelsevåg. PVV kommer inte att stödja det nuvarande betänkandet, eftersom man inte lyckas ta upp de verkligt viktiga frågorna, och vi tycker detta är mycket synd.
Christa Klaß
(DE) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Vi har många gånger i dag fått höra att kvinnor i Europa fortsätter att drabbas av bristande jämställdhet på arbetsplatserna. Ändå har sysselsättningskvoten ökat från 51 procent 1997 till 58 procent 2007. Kvinnorna är högkvalificerade i dag, men antalet kvinnor i ledande positioner har varit oförändrat de senaste fem åren, och ändå är det fler kvinnor än män som studerar nationalekonomi, företagsekonomi och juridik.
Vi måste konstatera att 31 procent av kvinnorna arbetade deltid 2007, vilket är fyra gånger så mycket som män. I genomsnitt tjänar kvinnor 17,4 procent mindre än män, de löper större risk att drabbas av fattigdom, särskilt när de blir äldre, och de drabbas hårdare inte bara av ensamhet och vårdberoende utan även av fattigdom. Det måste vi förändra.
Kvinnor i verksamhet och i arbete - det är vad vi kräver. Trots att vi kräver särskilda åtgärder för att föräldraledighet och moderskapsskydd ska likställas har vi på något sätt uppnått motsatsen, nämligen att kvinnor är för dyra och på så vis inte får jobben. Det är i ekonomin som lösningarna finns. Den faktiska orättvisan i situationen består i kvinnors underordnade ställning och i att man inte erkänner deras arbete i familjen och hushållet.
Herr kommissionsledamot, ni sade just att ni vill låta genomföra en kostnads- och intäktsanalys av läget, men det här kan ni varken räkna ut eller betala för. Vi måste erkänna att mödrar och fäder skulle glädjas åt att kunna välja att ta hand om sina familjer om det inte ansågs underordnat och om det inte var generellt sett ofördelaktigt för karriären. Personer som utför arbete i familjen gör en mycket viktig insats i samhället, eftersom de skapar vår framtid. De tillägnar sig kompetens och inflytande även inför sin framtida sysselsättning.
Därför bör ekonomin fungera på ett sätt som ger stöd åt familjer och kvinnor. Det är mycket mer angeläget att tänka över hur våra samhällen fungerar än att inrätta nya europeiska centrum och institut för övervakning.
Antigoni Papadopoulou
(EL) Fru talman! Det är uppenbart att den internationella ekonomiska krisen innebär negativa effekter för män och kvinnor. Den har orsakat förlorade arbetstillfällen och resulterat i finanspolitiska åtstramningar. Men den bör på inga villkor användas som ursäkt för att sluta främja jämställdhetsåtgärder, eftersom dessa kan fungera som motor för social och ekonomisk utveckling och återhämtning i Europa.
På samma gång är krisen ett unikt tillfälle och en unik utmaning för EU och medlemsstaternas regeringar att skapa villkor för ökad konkurrenskraft på global nivå, genom att se över och införa jämställdhetsperspektivet i all politik i syfte att hantera de långvariga demokratiska bristerna på bekostnad av kvinnor.
Vi måste öka våra insatser för att avskaffa löneskillnader, våld, glastak, diskriminering och fattigdom. Vi måste hitta sätt att förena arbete med familjeliv, förbättra omsorgen för barn, spädbarn och äldre samt stödja såväl förvärvsarbetande kvinnor och par som ensamstående föräldrar och personer med funktionsnedsättning. Men först och främst måste vi se till att all jämställdhetslagstiftning tillämpas effektivt.
Nadja Hirsch
(DE) Fru talman! I år är det Europaåret för bekämpning av fattigdom och social utestängning. Kvinnor löper fortfarande stor risk att drabbas av ett liv i fattigdom. Det finns många små faktorer som gör att de hamnar i denna ställning. Exempelvis tenderar flickor att välja arbeten som inte är så välbetalda. Sedan bestämmer de sig för att skaffa barn, vilket ofta leder till att de bara kan arbeta deltid. Sedan kanske de också bestämmer sig för att ta hand om sina föräldrar, mor- eller farföräldrar, vilket återigen gör att äldre kvinnor inte kan återgå till yrkeslivet. Sammantaget leder dessa perioder till att kvinnor avancerar mycket långsamt i yrkeskarriären. Det återspeglas också av att de exempelvis får lägre pensioner. Det finns många aspekter av detta, och många har tagits med i betänkandet.
Det är verkligen viktigt att förmedla att det redan finns många möjligheter men att flickor och kvinnor måste börja utnyttja dem. Vi måste främja en medvetenhet om att flickor kan studera teknik och vågar göra det. Det gäller också i synnerhet invandrarkvinnor. Jag vill också tillägga följande: Om ni ser er omkring i parlamentet i dag, upptäcker ni att två tredjedelar av oss som deltar i debatten är kvinnor och att en tredjedel är män. Vi måste även få männen att intressera sig mycket mer för frågan, så att vi någon gång kan fylla de två återstående tredjedelarna med män som engagerar sig i och stöder kvinnofrågor.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
(PL) Fru talman! I Marc Tarabellas betänkande om jämställdhet mellan kvinnor och män i EU riktas många mycket viktiga förslag till kommissionen och medlemsstaterna. Återigen har man lyft fram problemet med bristande jämställdhet när det gäller kvinnors lön och likaså bristen på lagstiftningsförslag från kommissionen för att minska dessa skillnader. Man tar upp frågan om kvinnor som arbetar i små familjeföretag, där kvinnorna ofta saknar anslutning till sociala trygghetssystem och där deras arbete inte räknas med i det totala antal år som de förvärvsarbetat, och därmed inte är pensionsgrundande. Man betonar vikten och behovet av karriärrådgivning, som kan hjälpa till att få kvinnor i sysselsättning om de hamnat utanför arbetsmarknaden, ofta på grund av att de fött barn eller stannat hemma för att ta hand om en äldre person. Man betonar behovet av att hjälpa kvinnor att starta egna företag. Det finns en uppmaning om att främja tekniska yrken bland unga kvinnor som är i början av yrkeslivet, för att öka andelen kvinnor i traditionellt sett manliga yrken. Man betonar behovet av prioritering av grupper av kvinnor som befinner sig i särskilt svåra situationer, såsom kvinnor med funktionsnedsättning, äldre kvinnor och kvinnor med familj.
Men bland dessa viktiga och grundläggande frågor finns det enligt min bedömning även onödiga förslag om reproduktiv hälsa och andra som ger bred och obegränsad tillgång till abort. Jag vill göra mina kolleger i parlamentet uppmärksamma på att beslut som har att göra med abort hör till behörigheten för regeringen i varje enskild medlemsstat. Vi kämpar för likabehandling av kvinnor och män, men vi bör inte göra det avhängigt av val som har att göra med sexualiteten. Detta tillvägagångssätt kan leda till avsevärt minskat stöd för det betänkande som vi diskuterar.
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Först vill jag tacka föredraganden Marc Tarabella för hans arbete.
För att vi ska kunna vända den ekonomiska utvecklingen uppåt är det mycket viktigt att investera i humankapitalet och den sociala infrastrukturen, så att vi skapar förutsättningar för kvinnor och män att helt utnyttja sin potential.
EU har nu närmat sig Lissabonstrategins mål om att andelen förvärvsarbetande kvinnor ska vara 60 procent 2010. Men andelen kvinnor i förvärvsarbete skiljer sig mycket mellan de olika medlemsstaterna. Därför måste kommissionen och medlemsstaterna vidta verksamma åtgärder för att säkerställa genomförandet av direktivet om likabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvillkor.
Nu finns det stora skillnader mellan mäns och kvinnors löner i medlemsstaterna, och därför måste vi kraftfullt uppmana medlemsstaterna att tillämpa principen om lika lön för lika arbete. Kommissionen har ännu inte lagt fram något förslag om hur principen om lika lön för lika arbete tillämpas.
Det är mycket viktigt att uppmuntra män och kvinnor att dela lika på ansvaret i privatlivet och familjelivet och skapa en jämnare fördelning av tiden för betalt och obetalt arbete.
Medlemsstaterna måste vidta alla tänkbara åtgärder när det gäller tillgången till barnomsorg i form av förskola.
Frågan om föräldraledighet återstår att lösa. Därför måste vi hitta en gemensam lösning för att befästa den här typen av ledighet i direktivet.
Dessutom ägnas för lite uppmärksamhet åt frågor om jämställdhet mellan män och kvinnor i kommissionens samråd om den nya strategin EU 2020. Frågorna om jämställdhet mellan könen måste stärkas och integreras i den nya strategin.
Slutligen vill jag framföra ett hjärtligt tack till kommissionens ledamöter för vårt långa samarbete på områdena jämställdhet mellan könen, sysselsättning och sociala frågor. Tack så mycket och lycka till!
Lena Kolarska-Bobińska
(PL) Fru talman! Som vi ser i betänkandet sker det förändringar i Europa, vilka leder till att kvinnor får bättre utbildning och förvärvsarbetar i högre grad, även om det fortfarande finns stora skillnader. Förbättringen äger rum på områden där kvinnor har eget inflytande och visar initiativrikedom och styrka. Men inom områden där de har litet inflytande finns det stereotyper som hindrar dem från att avancera eller delta i samhället. Det är därför som antalet kvinnor i ledande ställning inte stiger och deras politiska engagemang ökar mycket långsamt. Därför är det avgörande att vi bekämpar stereotyperna och vidtar åtgärder i syfte att främja jämställdhet mellan könen i samhället och i politiken. I betänkandet talas det om att öka dessa åtgärder men det räcker inte. Vi måste tillsammans föreslå sådana åtgärder. Vi måste uppmuntra kommissionen och medlemsstaterna att inleda en debatt och vidta åtgärder för att öka kvinnors politiska engagemang. Där kvinnor är involverade i politiken ägnar man större uppmärksamhet åt sociala frågor, barnomsorg, kvinnofrågor och jämställdhetsfrågor i allmänhet.
I Polen har vi inlett en debatt i frågan om politiska prioriteringar. En grupp kvinnor har skapat ett gräsrotsinitiativ för att föreslå en lag om jämställdhet i politiken, så att hälften av valkandidaterna måste vara kvinnor. Vi har samlat mer än 100 000 namnunderskrifter till stöd för lagen och har överlämnat dem till det polska parlamentet. Det har skapat en enorm debatt, och jag vet inte om det kommer att lyckas, det vill säga om parlamentet kommer att rösta för vårt förslag. Jag vet inte om det kommer att bli en stor framgång eller inte, men den debatt som pågår har lett till stora förändringar när det gäller medvetenheten i samhället. Det syns i resultaten från opinionsundersökningar. Därför uppmanar jag medlemsstaterna att inleda en sådan debatt om kvinnors politiska engagemang.
Joanna Senyszyn
(PL) Herr talman! Det är bra att punkt 38 ingår i den resolution som vi diskuterar. Där fastslås att kvinnor måste få makt över sina sexuella och reproduktiva rättigheter, främst genom god tillgång till preventivmedel och abort samt möjligheten till säker abort. Det är mycket viktigt, särskilt för medborgare i länder som har en restriktiv abortlagstiftning och där det sprids vilseledande ”ja till livet”-propaganda. I mitt hemland, Polen, är den politiska högern styrd av prästerskapet och tillåter inte lämplig sexualundervisning samt begränsar tillgången till preventivmedel och laglig abort. Det är till och med så att ordet ”abort” nästan har försvunnit ur det polska språket och ersatts av uttrycket ”att döda ett avlat barn”. I flera år har man försökt införa en klausul i den polska konstitutionen för att skydda livet från och med befruktningstillfället, detta i syfte att avskaffa möjligheterna att på laglig väg avsluta en graviditet, vilket sker bara några hundra gånger per år. Siffran 100 000 olagliga aborter bekymrar inte dem som står bakom ”ja till livet”-kampanjen och som hycklar och låtsas som om dessa aborter inte ägde rum.
EU måste få ett slut på medlemsstaternas ohörsamhet när det gäller kvinnors reproduktiva och sexuella rättigheter.
Danuta Maria Hübner
(EN) Herr talman! Kvinnor utgör hälften av begåvningsreserven i Europa. Vi får inte slösa bort den här kreativitetspotentialen. Om vi lyckas kanalisera potentialen till ekonomin kommer vi att ta ett jättekliv framåt, när det gäller både de rådande attityderna i det europeiska samhället och EU:s nya agenda för ökad tillväxt, sysselsättning och konkurrenskraft.
Lika möjligheter finns faktiskt på pappret. EU har utarbetat åtminstone 13 direktiv om jämställdhet mellan könen. Principen är förankrad i fördraget och i medlemsstaternas grundlagar och lagstiftning, men verkligheten talar ett annat språk. Aldrig förr har kvinnor varit så välutbildade, men när det gäller entreprenörskap är kvinnor fortfarande mycket underrepresenterade.
Löneklyftan har i princip inte förändrats de senaste åren. Kvinnor misslyckas nästan aldrig med att betala tillbaka sina lån i en affärsverksamhet, men det är svårare för kvinnor att få tillgång till finansiering, och detta avgörs av bankernas krav på säkerhet. Man måste ha mer pengar för att få låna, men kvinnor äger endast 1 procent av världens tillgångar.
Trots högre kvalifikationer och högre utbildning är kvinnor fortfarande kraftigt underrepresenterade bland beslutsfattarna. Lösningen är att få fler kvinnor i beslutsfattande ställning. Kvinnor kan främja sin sak och marknadsföra sin agenda, men den verkliga makten ligger i beslutsfattandet, och det är därför som kvinnor borde delta i det.
Det krävs en kritisk massa för att få till stånd en förändring. En ensam kvinna i ett beslutsfattande organ kommer snart att ha anpassat sig för att bli accepterad av den manliga majoriteten. Till att börja med kan det ha betydelse att några kvinnor ingår i beslutsfattande styrelser, men alla dessa strategier är till liten nytta om vi inte lyckas undanröja det största hindret för kvinnor, nämligen att få familjelivet och arbetslivet att gå ihop. Återstående hinder kräver politisk handling, och det är därför som vi fortfarande behöver könsspecifika åtgärder på både nationell nivå och EU-nivå.
Georgios Papanikolaou
(EL) Herr talman! Jag står bakom det som sagts av mina kolleger i parlamentet, av de många kvinnorna och åtskilliga männen samt av föredraganden Marc Tarabella. Jag vill gratulera honom och tala om att vi alla helhjärtat stöder alla åtgärder och initiativ för att avskaffa alla former av diskriminering på grund av kön. Det är självklart eftersom det är så vi måste verka i det öppna, demokratiska och liberala samhälle som vi alla vill leva i.
Det görs viktiga insatser och detta behöver framhållas. På EU-nivå vill jag påminna parlamentet om direktiv 2006/54/EG enligt vilket medlemsstaterna ska undanröja alla former av diskriminering på grund av kön till augusti 2009. Dessutom vill jag påminna parlamentet om färdplanen för jämställdhet 2006-2010.
Jag välkomnar dessutom och vill påminna parlamentet om alla de initiativ som tas i frågan av de nationella regeringarna i EU:s medlemsstater, nu senast av president Sarkozys regering som främjar lagstiftning för ett förbud mot burka på allmän plats.
Alla dessa åtgärder är specifika, men det behövs fler om vi först och främst ska kunna förändra vår inställning när det gäller att förhindra alla former av diskriminering. Tyvärr förekommer det fortfarande diskriminering och en utsatt grupp som jag vill nämna är nyblivna mödrar. Jag häpnade när jag läste i en rapport från kommissionen om Barcelonamålen och om barnomsorgen i EU att nästan alla europeiska mödrar uppger att de inte kan uppfostra sina barn som de skulle vilja på grund av de betungande ansvarsområden de har i vardagen. Vi måste förstå och lägga största vikt vid att oförmågan att uppnå verklig jämställdhet mellan könen är en fara för nutidens barn, som berövas en stabil familjemiljö i moderns omedelbara närvaro. Det riskerar att rubba den psykiska balansen och utvecklingen av en stabil personlighet för barnen av i dag, som är morgondagens medborgare i EU.
Zita Gurmai
(EN) Herr talman! I och med den ekonomiska krisen har det framhållits att kvinnors rättigheter och jämställdheten har ett samband med de ekonomiska problem som finns.
Länder där man har infört jämställdhetsvänlig lagstiftning tenderar att ha en större andel kvinnor på arbetsmarknaden och likaså högre födelsetal. Dessa länder tenderar att ha sundare ekonomi, sociala förhållanden och pensioner. Dessutom är kvinnors löner av avgörande betydelse i familjen.
Det är uppenbart att framtidsstrategin EU 2020 bör innehålla ett tydligt engagemang för ett jämställdhetsperspektiv i all EU-politik. Strategin måste samordnas med den nya färdplanen för jämställdhet och även med den framtida stadgan om kvinnors rättigheter. Som min kollega Marc Tarabella uppger i betänkandet är kvinnors hälsa och sexuella rättigheter ett lika viktigt redskap för kvinnors socioekonomiska befogenheter. Vi behöver tillhandahålla kunskap, information samt hälso- och sjukvård för att ge alla kvinnor valmöjlighet samt lika rättigheter och lika tillgång.
Jag vill tacka Vladimír Špidla för de fem år vi har arbetat tillsammans, för det här är sista chansen att säga hej till honom. Tack så mycket för det utmärkta bidrag vi fått från er och er grupp.
Hella Ranner
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Den här mycket intressanta debatten innehåller i princip allt. Jag kan knappt komma på något nytt att säga. Men det finns en kort synpunkt jag vill framföra, nämligen att vi alla bör sträva efter att se till att kvinnor inte längre hamnar i ett läge där de måste välja mellan familj och arbete. Vi måste skapa förutsättningar för att det ska bli verklighet. Det bör vara möjligt att snabbt vidta åtgärder för att se till att en kvinna så bra som möjligt kan fylla sin funktion som både mor och förvärvsarbetande.
I realiteten är det antagligen oundvikligt att göra undantag från befintliga mallar för lönesättning. Men det bör vara möjligt för en kvinna när hon väl återgår till arbetet att ta igen förlorad arbetstid. Jag tror att det är den lösning som vi bör eftersträva, särskilt i dessa svåra ekonomiska tider. Om vi lyckas, och vi i Europaparlamentet kan bidra mycket till en framgång, då kommer vi att få ett modernt Europa med lika möjligheter på riktigt. Det är uppenbart för oss att allt detta bara är möjligt genom konsekvent jämställdhet mellan kvinnor och män.
Britta Thomsen
(DA) Herr talman! Marc Tarabellas betänkande om jämställdhet mellan män och kvinnor ger en utmärkt sammanfattning av de stora uppgifter som väntar oss på området jämställdhet i EU. En av dessa uppgifter är att öka andelen kvinnor i privata och offentliga styrelser, inte minst i finanssektorn. Vi befinner oss mitt i en ekonomisk kris där vi behöver utnyttja all begåvning som finns för att kunna skapa den tillväxt som behövs. Det är helt enkelt så att vår konkurrenskraft står på spel.
Därför bör EU lära av Norge. Den norska handels- och industriministern tog 2002 initiativ till att föreslå att andelen kvinnor och andelen män i företagens styrelser skulle vara minst 40 procent vardera. Förslaget grundade sig på kalla fakta om att Norge behöver utnyttja all begåvning som finns för att landet ska vara konkurrenskraftigt internationellt sett. Den nuvarande formen av rekrytering, där män främst rekryterar män, är destruktiv när det gäller att skapa innovation och tillväxt. Vi måste utnyttja potentialen hos bägge könen och ta initiativ till en EU-lagstiftning liknande den i Norge. Det fanns cirka 200 kvinnor i de norska styrelserna 2002. I dag finns det nästan fem gånger så många. Samtidigt finns det undersökningar som visar att företag där båda könen finns representerade i styrelsen klarar sig bättre rent ekonomiskt. Därför hör det till sunt förnuft att kämpa för jämställdheten.
Carlo Casini
(IT) Herr talman, mina damer och herrar, herr kommissionsledamot! Principen om jämställdhet mellan kvinnor och män ingår i den huvudlinje som redan har frigjort utlänningar, slavar och svarta, och det är principen om att alla har lika stort människovärde. Därför är både Marc Tarabellas betänkande och kommissionens rapport lovvärda, eftersom det är rätt att alltid hålla sig till denna princip.
Men jag skulle vilja framföra två kritiska synpunkter. Människovärde och jämställdhet bör gälla alla, absolut alla, även dem som väntar på att komma till världen, nämligen de ofödda barnen. Det är därför oacceptabelt att göra som i punkt 38 i betänkandet, att se abort som en del av sexuella reproduktiva rättigheter eller kvinnors rättigheter. Ingen förnekar problemens komplexitet vid svåra och oönskade graviditeter. Det finns allvarliga problem. Men dessa bör i alla fall enbart betraktas i förhållande till att hysa respekt för livet och erbjuda mödrar all typ av hjälp, så att de fritt kan välja att fullfölja graviditeten.
Min andra kritik rör att man som i skäl X utvidgar begreppet sexuell och reproduktiv hälsa, så att det inte bara omfattar fysiska och mentala aspekter utan även sociala aspekter.
Jag undrar vad det innebär att allt sexuellt beteende, vad det än må vara, måste få andras bekräftelse på välbefinnande och därmed erkännas och lovordas. Innebär det inte att vi bryter mot både samvetsfriheten och åsiktsfriheten? Jag ställer den här frågan enbart därför att jag inte tycker den är banal.
Mairead McGuinness
(EN) Herr talman! Låt mig instämma med mina kolleger som menar att mer lagstiftning inte är lösningen om vi inte genomför den jämställdhetslagstiftning som redan finns.
För det andra har jag vuxit upp med jämställdhetsrörelsen och oroar mig därför över att unga kvinnor tycker att kampen är över. Därför måste vi ge nytt liv åt debatten bland unga kvinnor och unga män om jämställdhetsagendan.
När det gäller den ekonomiska krisen är det sant att den drabbar kvinnor, men kvinnorna drabbas också av att männen förlorar jobbet. Jag anser att vi måste vara tydliga med att den ekonomiska krisen påverkar alla, i synnerhet familjerna.
När det gäller punkterna 34 och 35 instämmer jag till fullo och stöder uppmaningen till de länder som ännu inte gjort det att godkänna Europarådets konvention om åtgärder mot människohandel. Jag hoppas att Irlands regering fullgör sitt åtagande och gör detta i år.
Våld i hemmet är en förfärlig verklighet, och många kvinnor blir faktiskt mördade i sina egna hem. Vi hade nyligen ett sådant rättsfall i Irland.
Men i punkt 38 respekteras inte subsidiaritetsprincipen när det gäller abort, och jag anser att den behöver ändras.
Olga Sehnalová
(CS) Herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! När kampen för kvinnors rösträtt pågick för hundra år sedan var det inte ett privilegium som kvinnorna kämpade för utan för erkännandet av deras grundläggande rättigheter i samhället. Låt oss välja samma väg nu.
Jag är övertygad om att det bidrar till ett ökat politiskt engagemang bland kvinnor, särskilt på nationell nivå, om det råder helt fri konkurrens mellan kandidaterna i valkampanjer. Under sådana förutsättningar kommer kvinnor utan tvivel att hålla sina egna kampanjer. Vid exempelvis de senaste parlamentsvalen i Tjeckien skulle fri konkurrens mellan kandidaterna ha ökat den totala andelen kvinnor valda ur alla parlamentspartier från ynka 15 procent till acceptabla 26 procent. Man kan se liknande resultat vid andra typer av val.
Kvinnor måste inte vara i underordnad ställning. Om de får lika möjligheter kommer de att kämpa sig upp. Men så länge valsystemen är tävlingar mellan utvalda kandidatgrupper för förutbestämda poster utan verklig chans för andra kandidater att bli valda, har man inte lika möjligheter. Låt oss därför sträva efter lika möjligheter för alla på riktigt, med andra ord även för kvinnor. Då kommer det inte att behövas någon kvotering.
Gesine Meissner
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! För en kort tid sedan höll jag ett tal om mitt arbete i Europaparlamentet, om mina uppgifter här och om de många möten jag har. Då ställde en man följande fråga: ”Vad tycker din man om det?” Jag har hört den frågan många gånger. Jag vet att den ställs till kvinnor, men omvänt tror jag inte att en man någonsin har fått följande fråga: ”Vad tycker din fru om det?”
(Häcklande)
Har era det? Jaså, i så fall kan vi tala om verklig jämställdhet i ert fall.
Här är ett annat exempel: Ett ungt gift par, som är vänner till mig, har just fått barn och föräldrarna delar på arbetet med att ta hand om sin baby. För kvinnan anses det vara normalt men mannen får frågor om varför han ägnar halva dagen åt att byta blöjor och om han inte upplever att han förlorar på det i karriären. Det är inte heller jämställdhet.
Slutligen vill jag ta upp lika lön, som vi har diskuterat i dag. Även om det finns företag som betalar avtalsenlig lön, finns det belägg för att kvinnor arbetar inom avdelningar där det finns färre tillfällen att utvecklas och där ersättningen är mindre. Här är ett sista exempel: Företag vars ledning består av minst 30 procent kvinnor är mer framgångsrika. Jämställdhet lönar sig faktiskt!
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Jag välkomnar betänkandet och gläds åt att man framhåller frågan om kvinnor som arbetar inom jordbruket och inte har någon tydlig, bestämd rättslig status när det gäller äganderätten och deras roll i familjehushållet. Denna fråga som kan få betydande konsekvenser finns också med som ett viktigt mål på det spanska ordförandeskapets agenda. Vi måste försöka hitta de bästa tillämpliga lösningarna i denna fråga.
Jag hoppas också att den betydelse som kvinnor har för ekonomin i Europa framhålls i framtidsstrategin EU 2020, som kommer att diskuteras den här veckan vid toppmötet i Bryssel.
Karin Kadenbach
(DE) Herr talman, herr kommissionsledamot! Jag tackar min kollega i parlamentet, Marc Tarabella, så mycket för hans betänkande. Betänkandet innehåller mer än 40 punkter, vilket ger tydliga belägg för att en knapp timme inte räcker för att göra rättvisa åt ämnet jämställdhet och lika möjligheter för kvinnor. Här finns det tillräckligt med underlag för flera debatter. Men i dag vill jag framföra två synpunkter. Den första handlar om punkt 8 i betänkandet, där man riktar kritik mot att jämställdhetsperspektivet i stort sett inte finns med i Lissabonstrategin. Jag instämmer i uppmaningen till kommissionen och rådet om att införa ett kapitel om jämställdhet i den kommande EU 2020-strategin, som ska ersätta Lissabonstrategin.
Dessutom är det mycket viktigt att medlemsstaterna genomför en könsbaserad konsekvensbedömning, därför att det behövs åtgärder med hänsyn till kvinnors särskilda ställning om vi vill ta kampen mot den nuvarande krisens effekter på allvar. Jag tycker verkligen att man bör försöka förmå medlemsstaterna att vidta åtgärder utifrån sådana uppgifter och konsekvensbedömningar för att främja den ekonomiska återhämtningen. Jag anser också att kvinnor ska ha makten över sin kropp och hälsa.
Norica Nicolai
(RO) Jag välkomnar betänkandet, men det är en sak jag vill påpeka. Jag anser inte att det är lämpligt att lagstifta om detta, eftersom jämställdhet mellan män och kvinnor är en viktig del av civilisationen och kulturen för människorna i ett samhälle. Jag tror att man måste vidta positiva åtgärder i början av varje individs utveckling och börja med en sorts uppfostran fri från stereotyper och med starkt stöd och syfte att skapa jämställdhet mellan könen redan i barndomen. Om vi inte godtar detta sätt att tänka och genomför integrationen på detta sätt, kommer diskussionen även i fortsättningen att handla mer om att undersöka frågan och mindre om att göra något konkret.
Jag vill framhålla en sak till. Bristen på jämställdhet minskar i ett kunskapssamhälle eller en ny typ av ekonomi. Jag anser att detta är viktiga steg mot jämställdhet.
Zuzana Roithová
(CS) Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill påpeka att de omoderna Barcelonamålen som man hänvisar till i betänkandet strider mot råd från experter. Experter har kunnat visa att de yngsta barnen, upp till två års ålder, inte bör placeras på institutioner och att det därför är omöjligt att ålägga medlemsstaterna att införa ett sådant mål. För att spädbarn och småbarn ska få en hälsosam mental utveckling är det mycket viktigt för dem att bli omhändertagna hela dagen av sina mödrar eller fäder. Dessutom innebär betänkandet att man överträder medlemsstaternas rättigheter, eftersom det går ut på att ändra deras familjepolitik. Vår uppgift består naturligtvis i att eftersträva effektiva EU-åtgärder för att bekämpa människohandel och våld mot kvinnor och barn. Jag anser och jag vill påpeka att man i betänkandet inte visar respekt för det ofödda barnets rätt till liv. Jag anser att betänkandet präglas av brist på balans. Jag avslutar med att tacka kommissionsledamot Vladimír Špidla och önska honom all framgång.
Katarína Neveďalová
(SK) Det stämmer att EU har gjort mycket de senaste trettio åren för att förbättra kvinnors ställning och rättigheter. Men den mest slående skillnaden, som fortfarande består och fortfarande växer, ligger i mäns och kvinnors löner.
Kvinnor tjänar nästan 20 procent mindre i genomsnitt och löneskillnaderna mellan kvinnor och män har även betydande effekt på kvinnors livsinkomst och pension samt på det som vi allt oftare kallar för feminiseringen av fattigdomen. Löneskillnaderna har att göra med många rättsliga, sociala och ekonomiska faktorer, och dessa faktorer har en bredare räckvidd och faller utanför frågan om lika lön för lika arbete.
Vi bör också inleda en kampanj i hela EU för att försöka undanröja de djupt inrotade fördomar om det påstådda naturliga i att det finns dels personer som bär byxor, dels personer som bär kjol och som är mindre värda. Vi måste tala öppet om våld i hemmet och människohandel, som fortfarande är tabu, och naturligtvis om att införa jämställdhet mellan könen i grundskoleelevernas utbildning.
Jag avslutar med att ställa en fråga till alla som är här i dag. Hur ska samhället kunna värdera och skydda kvinnor som unika och exceptionella varelser, som bärare av liv, om vi betraktar internationella kvinnodagen som en socialistisk kvarleva?
Piotr Borys
(PL) Herr talman! Det gläder mig att det även finns män som talar här i dag, även om vi uppenbarligen är i minoritet. Jag skulle vilja att vi betraktade jämställdhetspolitiken som en enorm, outnyttjad samhällspotential, och därför bör olikheterna inom de närmaste tio åren utjämnas på alla områden där vi vill se en snabb samhällsutveckling.
Det finns tre problemområden. För det första gäller det skillnaderna i den akademiska världen. Kvinnor har bättre utbildning men de blir inte befordrade. För det andra borde kvinnor delta i mycket högre grad i politiken, och det är därför som jag anser att kvotering bör införas i alla medlemsstater. För det tredje gäller det entreprenörskap. Kvinnor klarar sig bättre i exempelvis mikroföretag, men de ingår i ganska liten utsträckning i ledningen för större företag. Med nuvarande utvecklingstakt skulle kvinnor uppnå lika deltagande först år 2280. Det måste ändras.
Avslutningsvis vill jag säga tre saker. För det första bör centrumet för övervakning ta hänsyn till bästa metod. För det andra vill jag rikta ett varmt tack till Vladimír Špidla för att han gett möjlighet att använda medel ur Europeiska socialfonden, EU:s största finansieringsinstrument, till investeringar i förskolor. För det tredje vill jag meddela att jag planerar att skaffa barn den här parlamentsperioden och jag kommer att ta pappaledigt om Jerzy Buzek tillåter.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Jag anser att det krävs ett effektivt system för karriärplanering för att lika möjligheter ska kunna garanteras män och kvinnor, vilket innebär att det måste finnas tillräcklig barnomsorg, såsom daghem och förskolor.
I EU står barnen nu i kö för att bli inskrivna på daghem och förskolor. Det finns till och med många barn som inte kan skrivas in på sådana utbildningsinstitutioner på grund av brist på platser. Varje euro som investeras i att utveckla barnomsorgen ger sex euro tillbaka till samhället till följd av de arbetstillfällen som skapas och den förbättring som sker av EU-medborgarnas livskvalitet. Det är därför som jag hoppas att EU och medlemsstaterna i framtiden ska investera mer i omsorgen för småbarn.
Sist men inte minst vill jag göra er uppmärksamma på situationen för ensamstående föräldrar och svårigheterna för ensamstående föräldrar att ta hand om barnen på egen hand.
Sidonia Elżbieta Jędrzejewska
(PL) Herr talman! Enligt min uppfattning finns det två nycklar till lika rättigheter mellan kvinnor och män. Den ena nyckeln är lika åtkomst till ekonomiska resurser och den andra är lika åtkomst till beslutsfattande i det offentliga livet. Enligt min uppfattning är det oacceptabelt med löneskillnader mellan kvinnor och män, något som envist dröjer sig kvar. Det ska vara lika lön för lika arbete. Dessutom vill jag betona att det enligt min uppfattning är mycket viktigt att kvinnors deltagande i det politiska livet och i det offentliga livet i allmänhet ökar. Jag är helt övertygad om att ett ökat deltagande för kvinnor i det offentliga livet, i fråga om antal och enligt rättvisare principer, kommer att betyda att de budgetar och den politik som blir resultatet och de planer som görs i högre grad kommer att spegla hela samhällets drömmar, behov, önskningar och planer.
Elena Băsescu
(RO) Mot bakgrund av den ekonomiska och finansiella krisen ökade arbetslösheten bland kvinnor med 1,6 procent 2009, jämfört med 2,7 procent bland män.
Det har skett en betydande ökning av kvinnors deltagande i den politiska beslutsprocessen. Andelen kvinnor i Europaparlamentet har ökat från 31 procent till 35 procent i jämförelse med föregående valperiod. Andelen kvinnor som företräder Rumänien är 36 procent. I Rumänien har till exempel en kvinna, en tidigare ledamot av Europaparlamentet, för första gången valts till talman för det rumänska parlamentets deputeradekammare. För min personliga del kandiderade jag, när jag som ung kvinna inledde min politiska bana, som oberoende kandidat till Europaparlamentet och lyckades få tillräckligt antal röster utan hjälp av en partilista. Inom den privata sektorn är den kvinnliga representationen mycket bättre, med en tredjedel av dem ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Seán Kelly
(EN) Herr talman! Rubriken för kvällens debatt är ”Jämställdhet mellan kvinnor och män”, men trots detta har de flesta talarna när de har behandlat ämnet sagt ”mellan män och kvinnor”.
Detta tror jag delvis besvarar den fråga som Astrid Lulling ställde om varför fler framsteg inte har gjorts sedan 1975. Orsaken har med tradition att göra. Det handlar om kultur. Kvinnor ansågs ha en lägre, underordnad, roll. Den uppfattningen finns fortfarande i många länder i hela världen, och det är en stor utmaning att ändra den.
Glädjande nog har emellertid EU gjort stora framsteg, inte minst här i parlamentet, där verklig jämställdhet råder i fråga om antal och attityder. Detta måste fortsätta genom lagstiftning, genom mål och genom direktiv.
Det har också framförts att vi måste ha mer information för unga flickor. Jag instämmer, men vi måste också ha mer information för unga pojkar, särskilt för att uppväga den skada som har åstadkommits genom många filmer och många tv-program, som inte alls bidrar till att skapa ett jämställt samhälle i en anda av jämställdhet. Det finns mycket att göra på detta område och vi måste komma i gång med detta.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Herr talman! I svåra tider är det vanligtvis så, att fler problem med att säkerställa familjens dagliga välstånd vilar på kvinnorna. De bör inte enbart få tacksamhet från alla håll för detta, utan de bör ges ett betydande stöd som en del av socialpolitiken. Jag anser att vi har mycket kvar att göra på detta område.
Jämställdhet mellan könen och kvinnors rättigheter har sin grund i de mänskliga rättigheterna. Jag tror att det kan uppfattas som ett direkt förnekande av denna grundläggande princip, om vi skapar överdrivna lagar för att upprätthålla den. När allt kommer omkring kan vi göra mest på området mellan kvinnor och män genom att ha ett system med lämplig utbildning, för respekt för kvinnor är inte tillräckligt, och den kan inte helt och hållet preciseras och inlemmas i aldrig så bra dokument, om den inte är en del av vår kultur, våra seder och vår uppfostran.
I Polen finns det ett talesätt som säger att kvinnan stöttar tre hörn av ett hus, och mannen endast ett. Vi kan säga att detta utmärker och värderar kvinnorna eller att det utnyttjar dem till det yttersta och är ett exempel på bristande jämställdhet.
Vladimír Špidla
Mina damer och herrar! Debatten har varit ovanligt omfattande. Jag har varit närvarande vid många debatter i parlamentet och detta har onekligen varit en av de mest givande. Enligt min uppfattning har den också tydligt visat att den politik som har utformats av Europeiska kommissionen och EU är en politik som i sig är förnuftig och logisk och som måste få fortsätta. Lika möjligheter är enligt min uppfattning en verkligt grundläggande del av vår struktur, som utan tvivel utgår från de mänskliga rättigheterna, och det står också klart att vi måste säkerställa dem för alla. Vi kan inte acceptera att det finns isolerade områden där lika möjligheter inte konsekvent tillämpas.
Den politik som har utarbetats i vår plan för jämställdhet bör vi enligt min uppfattning fortsätta med i framtiden och jag håller likaledes med om att vi bör stärka genusaspekterna i den kommande EU-strategin för 2020. Såsom redan har sagt många gånger i diskussionen - och jag håller fullständigt med om detta - har ett modernt samhälle som vill vara framgångsrikt inte råd med att inte utnyttja sin fulla mänskliga potential. Enligt min uppfattning utgör lika möjligheter en unik konkurrensfördel för Europa.
Mina damer och herrar! Vi har också diskuterat åtgärder, kulturella aspekter, lagstiftning och många andra aspekter av denna komplicerade fråga. Jag anser inte att vi på förhand kan inta en positiv eller negativ attityd till ett botemedel. Befintlig lagstiftning måste absolut tillämpas konsekvent. Därom råder inget tvivel och det finns många problem i samband med detta. Det står naturligtvis också klart att ny och mycket djärv lagstiftning ofta i grunden kan förändra en situation. Det norska exemplet med kvoter för administrativa organ till stora aktiebolag nämndes i detta sammanhang och denna lag har tydligt förändrat situationen, och jag tycker att det skulle vara intressant att studera de norska erfarenheterna. Trots detta anser jag emellertid att vi även fortsättningsvis måste betona att en fullständig tillämpning av nu gällande lagstiftning måste prioriteras.
Mina damer och herrar! Betydelsen av livsbalans har tydligt betonats, och enligt min uppfattning har det också tydligt sagts att lika möjligheter är en fråga för både män och kvinnor. Det gläder mig därför att vi har fört denna debatt på grundval av båda könens erfarenheter, och så tycker jag att det alltid ska vara.
Talmannen
Herr kommissionsledamot Špidla! Jag vill instämma i kören av tack som riktats mot er från olika håll i kammaren och i alla lyckönskningar. Jag önskar er allt gott och Guds välsignelse!
Marc Tarabella
Herr talman! Även jag vill lyckönska kommissionsledamoten till denna avslutande insats - ja, jag som ofta har utmanat honom i andra forum - och helt enkelt tacka alla för denna innehållsrika debatt, där många ledamöter har talat.
Jag har lyssnat uppmärksamt på dem alla och faktum är att ett antal män har talat, vilket gläder mig. Andelen män var i varje fall högre än i utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män, eftersom vi bland de 61 ledamöterna endast är fyra män, vilket är alldeles för få. Jag håller naturligtvis med dem som har sagt att detta är en kamp där även män måste delta.
Jag kan inte kommentera alla, men Astrid Lulling sade att röstmarginalen i utskottet inte var betryggande. Men det var 15 ja mot 5 nej, tre gånger fler ja än nej, och 7 nedlagda röster.
Jag vet att vi har lagt ned mycket tid på punkt 38, som ägnas åt reproduktiv hälsa, sexuella rättigheter och i synnerhet preventivmedel och abort. Jag vet att detta ämne kanske är mer känsligt än andra, och jag ville inte att mitt betänkande skulle bli ett sammelsurium, men jag kunde inte bortse från detta ämne.
Jag tänker särskilt på unga flickor, som får lida om de av misstag blir gravida för att de inte hade all den information som de behövde. Det som bekymrar mig mest är det vanligt förekommande hyckleri som finns hos en del människor som inte vill låtsas om dessa situationer och gör sig lustiga över dessa unga flickors problem och som ändå, när något av deras barn råkar ut för detta, har resurser att köpa vitaliseringsterapi i Schweiz eller någon annanstans utan att det tilldrar sig någon större uppmärksamhet.
Angående löneklyftan formulerade sig Edit Bauer väl. Det handlar om en siffra på 25 procent när man lägger till effekterna av deltider, som är en begränsning. Det är naturligtvis svårt att vara exakt.
Detta betänkande är inte - och jag ska sluta här, för jag har bara några sekunder kvar - ett sammelsurium, trots att könsstympning, burkor och tvångsäktenskap omnämns. Ni kan vara övertygade om att jag inte anser att dessa bruk i en demokrati är kulturella uttryck utan att de är bruk som vi måste bekämpa med hjälp av vår demokrati.
Faktum är att om jag hade skrivit detta i betänkandet, så hade det överskuggat allt annat som enligt min uppfattning är viktigare.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på onsdag, den 10 februari.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Corina Creţu  
Även om antalet kvinnor på arbetsmarknaden för första gången i historien är fler än antalet män lever fall av könsrelaterad diskriminering fortfarande kvar. En betydande andel av de arbeten som utförs av kvinnor är vanligtvis på deltid eller i form av tidsbestämda anställningar, med otillfredsställande löner. Mer än 50 år efter det att principen om lika lön fastställdes i gemenskapsfördragen måste en kvinna i EU arbeta 418 kalenderdagar för att tjäna vad en man tjänar på 365 dagar.
Även om EU:s politik har varit banbrytande har löneklyftan förblivit envist stor sedan 2000. Vi har de rättsliga instrument som krävs för att ingripa mot detta. Därför kräver jag att den framtida Europeiska kommissionen ska engagera sig i införlivandet av direktiv 2006/54/EG om genomförandet av principen om lika möjligheter och likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet i alla medlemsstater. Medan konjunkturnedgången i första hand har slagit mot de sektorer som domineras av män finns det, även i Rumänien, en risk att budgetnedskärningar kommer att leda till förlust av ett stort antal arbeten inom den offentliga tjänstesektorn, ett område där kvinnorna är mest representerade. Jag anser att det är livsviktigt att jämställdhetspolitiken inte rubbas genom diskriminerande åtgärder som riktas mot anställda inom den offentliga sektorn.
Vasilica Viorica Dăncilă  
Betänkandet om lika möjligheter är avsett att ge ny drivkraft i strävandena för lika möjligheter inom EU, för främjandet av äkta, demokratisk jämställdhet mellan kvinnor och män förblir ett riktmärke för skapandet av en demokrati där hela samhället integreras.
Lika möjligheter innebär ett uppsving för sociala framsteg och får inte bara förbli ett rättsligt instrument. I de flesta europeiska länder är den segregering som grundas på sysselsättning och sektorer fortfarande nästan oförändrad. Detta återspeglas i lägre löner för kvinnor, ett mindre antal kvinnor som arbetar när de har familjeansvar samt i fördelningen av ansvar mellan män och kvinnor i familjelivet.
Dessutom får vi inte glömma vare sig kvinnornas roll i Europas jordbruk eller deras bidrag till detta: En tredjedel av jordbruksarbetarna är kvinnor. De är ofta obetalda och åtnjuter inte tillräckligt socialt skydd, eftersom de utför sitt arbete på gårdar där de förser sina egna familjer med livsmedel.
Jag anser att Europaparlamentet måste stödja initiativet till att upprätta ett europeiskt centrum för övervakning av våld mot kvinnor och i förlängningen en EU-lagstiftning som syftar till skydd för drabbade samt upprättande av ett organ som främjar lika möjligheter på FN-nivå.
Sirpa Pietikäinen  
Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill tacka Marc Tarabella för hans utmärkta betänkande om jämställdhet mellan kvinnor och män i Europeiska unionen. Bristande jämställdhet mellan kvinnor och män på arbetsmarknaden återspeglas i det faktum att kvinnor fortfarande får 80 cent för varje euro som män får för samma arbete. Det finns åtgärder för att få samma lön och nu är det dags att de vidtas i det praktiska arbetet. Det bör till exempel bli obligatoriskt att genomföra en värdering av de krav som ett arbete ställer, och lönen bör bestämmas på grundval av denna. Sanktioner bör tillgripas mot arbetsgivare, om inget riktigt jämställdhetsprogram har upprättats för arbetsplatsen. Kvinnor ska inte behöva mötas av hinder för sin karriärväg och få sina karriärmöjligheter stoppade på grund av sitt kön. Både företag och den offentliga sektorn måste anstränga sig mer för att se till att det blir fler kvinnor i ledande befattningar. När Europeiska kommissionen ska bildas bör varje medlemsstat föreslå både män och kvinnor som kommissionsledamöter. Såsom det framhålls i betänkandet finns det även problem i samband med kombinationen av arbets- och familjeliv som har relevans för jämställdheten mellan kvinnor och män i yrkeslivet. Utvecklingen av offentliga tjänster för att underlätta tillhandahållandet av omsorg och vidare utrymme för föräldraledighet är olika sätt att utjämna skillnaderna mellan kvinnor och män på arbetsmarknaden. EU behöver en social reglering. EU har redan börjat arbeta mot ett mer jämställt Europa: De europeiska kvinnornas ställning har förbättrats avsevärt tack vare EU:s lagstiftning. Unionen är på rätt väg i frågor som rör jämställdhet, men ingenting händer av sig självt: I framtiden kommer vi att behöva en starkare social dimension i EU för att kunna garantera en mer jämlik och mer social union än någonsin.
Daciana Octavia Sârbu  
Jämställdhet mellan kvinnor och män är en grundläggande princip i EU. Avsevärda framsteg har genom åren gjorts i detta avseende. Det finns emellertid fortfarande betydande skillnader mellan medlemsstaterna när det gäller att erbjuda lika lön för det arbete som utförts, antalet kvinnor i ledande befattningar och andelen kvinnor på arbetsmarknaden. Trots den befintliga EU-lagstiftningen kan man fortfarande se en skillnad i medlemsstaterna på i genomsnitt 15-17 procent mellan de löner som män och kvinnor erhåller. Detta beror på att kvinnor har dåligt betalda arbeten eller arbetar deltid. Som ett resultat av de minskade löner och pensioner som kvinnor får under sin levnadsbana förorsakar dessa löneskillnader armod bland äldre kvinnor. 21 procent av de kvinnor som är 65 år eller äldre löper risk att hamna i fattigdom, jämfört med 16 procent av männen i samma situation. För att säkerställa lika rättigheter för både kvinnor och män måste medlemsstaterna utbyta exempel på god praxis när det gäller att garantera jämställdhet mellan könen. Dessutom skulle jag vilja betona behovet av utbildningsprogram i skolorna för att undvika att stereotyper som har med kvinnor att göra går i arv.
Lívia Járóka  
Den viktigaste uppgiften i fråga om EU:s politik för främjande av jämställdhet mellan män och kvinnor är att utvärdera framgångar och misslyckanden i det fyraårsprogram som avslutas i år och att lägga upp huvuddragen i den nya strategin. I den färdplan som inleds nästa år - precis som i den nuvarande - måste tonvikten ligga såväl på diskriminering inom ett begränsat område som på olika former av diskriminering, samtidigt som större uppmärksamhet ges åt aspekter på kvinnors rättigheter i samband med etniska minoriteters situation. I betänkandet framhålls med rätta den globala ekonomiska krisens skadliga konsekvenser för kvinnornas situation, särskilt med avseende på arbete och den löneklyfta som grundas på könstillhörighet. Det är därför av avgörande betydelse att man i den nya strategin tar hänsyn till den ekonomiska betydelsen av lika möjligheter för män och kvinnor, eftersom diskriminering som bygger på könstillhörighet inte bara är orättvis utan även hämmar ekonomin. Berörda medlemsstater och företag måste därför förmås att å ena sidan i sina krishanteringsstrategier beakta frågan om jämställdhet mellan könen och å andra sidan avstå från ekonomiska begränsningar som är till förfång för lika möjligheter för män och kvinnor. I den färdplan som kommer att gälla efter 2010 måste den föregående strategins prioriteringar bibehållas, samtidigt som synsätt som bidrar till att minska fattigdom och social utestängning lyfts fram, särskilt under ett Europaår som ägnas åt detta ämne. Den nya strategin måste vara en konkret handlingsplan med realistiska, kontrollerbara mål. Dessutom behövs mycket effektivare samordning mellan Europeiska kommissionen och medlemsstaterna med avseende på deras genomförande.
