Istuntokauden avaaminen
Puhemies. -
Julistan Euroopan parlamentin vuotuisen istuntokauden avatuksi vuodelle 2002-2003.

Puhemies. -
Olen ottanut vastaan pyynnön noudattaa kiireellistä käsittelyä koskien Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen oikeudellista perustaa, jolla muutetaan neuvoston ehdotusta asetuksesta (ETY) 218/92, joka koskee hallinnollista yhteistyötä välillisten verojen (ALV) alalla [C5-0103/2002 - 2000/0147(COD)].

García-Margallo y Marfil (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kaksi vuotta sitten komissio esitteli kaksi muutosehdotusta, joista toinen koski kuudetta arvonlisäverodirektiiviä ja toinen hallinnollista yhteistyötä koskevaa asetusta. Molempien tavoitteena oli lopettaa eurooppalaisten yritysten syrjintä palveluntarjonnassa unionin ulkopuolisten maiden yrityksiin, erityisesti yhdysvaltalaisiin, verrattuna. Tämä syrjintä johtuu siitä, että unionin ulkopuoliset yritykset eivät maksa arvonlisäveroa elektronisessa muodossa tarjoamistaan palveluista, kun taas eurooppalaisten yritysten on maksettava sitä.
Koska kyseessä oli kiireellinen aihe, parlamentti päästi nämä kaksi mietintöä käsistään hyvin pian. Nyt neuvosto pyytää meitä muuttamaan hallinnollista yhteistyötä koskevan asetuksen oikeusperustaa. En paneudu aiheeseen laajemmin, mutta haluan sanoa, että kyse on kahdesta eri asiasta.
Valiokunnan mielestä oikeusperustaa ei pidä muuttaa, mutta asia on ehdottomasti tutkittava pikaisesti, jotta syrjintä saataisiin loppumaan ja jotta lisäksi, kuten parlamentti on pyytänyt, elektronisten välineiden käyttämistä asiakkaiden tunnistamiseen voitaisiin helpottaa ja poistaa siten ennen kaikkea pk-yrityksille aiheutuvat kustannukset.
Arvoisa puhemies, tämän takia neuvoisin, että edustajainhuone suostuisi neuvoston kiireellistä käsittelyä koskevaan pyyntöön ja olisi suostumatta oikeusperustan muuttamiseen. On eri asia kieltäytyä materiaalisesta pyynnöstä kuin kieltäytyä sen kiireellisestä käsittelystä, jonka avulla nämä kaksi esitystä voitaisiin toteuttaa hyvin pian.

Ilgenfritz (NI)
Arvoisa puhemies, en saanut ajoissa tai lainkaan tietoja äänestyksestä, joka toimitetaan hallinnolliseen yhteistyöhön liittyvää kiireellistä käsittelyä koskevasta pyynnöstä, joten en voi siksi äänestää sen puolesta.

Puhemies. -
Jäsen Ilgenfritz, ymmärrän vaatimuksenne. Minun täytyy kuitenkin sanoa teille, että parlamentin yksiköt ovat koittaneet eilisillasta asti saada käännöstä aikaan. Jos vaaditte, meidän täytyy siirtää äänestys toiseen kertaan, jolloin asiakirja on jaettu kaikilla kielillä.

Blokland (EDD).
Olin eilen illalla läsnä talous- ja raha-asioiden valiokunnan koordinaattorien kokouksessa. Puheenjohtaja Randzio-Plath ei valitettavasti ole täällä. Muuten hän olisi epäilemättä kertonut, että koordinaattorien kokous päätti eilen illalla suositella kiireellistä käsittelyä koskevan pyynnön hylkäämistä. Syynä siihen on, että neuvosto haluaa päättää asiasta ennen heinäkuun 1. päivää, ja siihen on vielä aivan riittävästi aikaa, vaikka emme tänään päättäisikään käsitellä asiaa kiireellisenä. Asia voidaan käsitellä varsin nopeasti, mutta ei ole mitään syytä käsitellä sitä kiireellisenä. On tietysti totta, että oikeusperusta on yhä ongelma, mutta siitä voimme puhua myöhemminkin. Talous- ja raha-asioiden valiokunta ei siis suosittele kiireellistä käsittelyä.

Stevenson (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan käyttää työjärjestyspuheenvuoron erittäin vakavasta kysymyksestä, joka koskee skottilaista viskiä. Valitsimme vuosi sitten kaksi parlamentin omalla etiketillä ja merkillä varustettua viskilaatua myytäväksi parlamentin jäsenille, vierailijoille ja niille ihmisille, jotka asioivat parlamentin myymälöissä Brysselissä ja Strasbourgissa. Kvestorikollegio on hyväksynyt kaikki tarvittavat ehdot näiden viskien myyntiin asettamista varten, ja kuitenkin hallinto viivyttää yhä niiden myyntiä myymälöissämme. Tämä on vakava asia, sillä herää kysymys, kuka tätä parlamenttia oikein johtaa - parlamentin jäsenet vai hallinto? Arvoisa puhemies, pyytäisinkin teitä puuttumaan asiaan, jotta kvestorikollegion parlamentin jäsenten puolesta esittämä pyyntö toteutetaan ja jotta nämä merkkiviskit pannaan myyntiin myymälöissämme.
Puhemies. -
Kiitos, jäsen Stevenson. Haluan vakuuttaa teille, että kvestorit tutkivat huomenna asiaa sen pohjalta, mitä sanoitte.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, Ariel Sharonin joukot surmasivat eilen 22 henkeä eräällä palestiinalaisella pakolaisleirillä. En tiedä, tunteako kauhua vai häpeää Israelin hallituksen tavasta kohdella palestiinalaisia, mikä muistuttaa minua siitä kohtelusta, joka tuli juutalaisten itsensä osaksi Euroopassa 60 vuotta sitten.
Olen sitä mieltä, että tämä täytyy saada loppumaan ja että parlamentin puhemiehen olisi välitettävä vastalauseensa ja tuomittava vastaavanlaiset toimet.

Puhemies. -
Kiitos puheenvuorostanne, jäsen Nogueira Román. Teidän huomionne on varmasti kirjattu muistiin ja parlamentin asianomaiset valiokunnat tutkivat niitä.

Menéndez del Valle (PSE).
Arvoisa puhemies, jäsen Nogueiran äskeistä puheenvuoroa jatkaen haluaisin puhua aiheesta, joka vaikuttaa vielä suoranaisemmin edustajainhuoneeseen. Kuten parlamentti tietää, muutama päivä sitten Euroopan unionin jonka toimielin parlamentti on erityisedustaja Moratinos joutui jäämään vasten tahtoaan muutamaksi minuutiksi presidentti Arafatin asuntoon, jota Israelin joukot pommittivat.
Arvoisa puhemies, pyydän teitä välittämään neuvoston puheenjohtajavaltio Espanjalle paheksuntamme siitä häpeämättömästä hyökkäyksestä, joka kohdistui Euroopan unionin diplomaattiseen edustajaan tämän ollessa Palestiinassa virkatehtävissä, tapaamassa Palestiinan itsehallintoalueen presidenttiä. Kuten jäsenet ja puhemies tietävät, Israelin viranomaiset tiesivät vierailusta etukäteen.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia. Voitte olla varma, että pyyntönne välitetään parlamentin toimivaltaisille tahoille.

Dell'Alba (NI).
Arvoisa puhemies, sosialistiryhmä pyysi eilen T?et?enian tilannetta koskevan kiireellisen kohdan poistamista sillä perusteella, että se on tärkeä ja kiireellinen aihe, jotta sitä voidaan käsitellä sopivaan aikaan, toivoakseni jonakin päivänä. Tänään halutaan saada menettelyä koskevalla esityksellä läpi parlamentin poliittinen kanta hyvin vakavassa ja tärkeässä tilanteessa, jota ei voida ratkaista. Kaikki ovat luonnollisesti pahoillaan, että jäsen Moratinos oli tapahtumahetkellä läsnä. Kaikki ovat tietoisia Lähi-idän tilanteesta, joka ansaitsee perusteellista keskustelua eikä mitään menettelyä koskevaa esitystä tai ilmoitusta puhemiehelle. Arvoisa puhemies, näin ollen kehotan teitä pyytämään mahdollisesti keskustelua aiheesta ilman ainuttakaan puhemiehelle esitettyä vaatimusta tehdä jotakin sellaista, mitä parlamentin ei muissa oloissa toivottaisi tekevän.

Korakas (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, olen kuullut kahden kollegan puheenvuorot rikoksesta, joka on meneillään Lähi-idässä Palestiinan kansaa vastaan ja olen täysin samaa mieltä.
Minun ongelmani on, että meidän pitää joskus - ehdotan välittömästi - mennä julistuksia ja sanallisia tuomioita pitemmälle ja ryhtyä tekoihin, eli lopettaa välittömästi Euroopan unionin Israelille antama rahoitus sekä kaikki asevarustelusuhteet Israelin ja Euroopan unionin valtioiden ja aseteollisuuden välillä, koska nämä suhteet näyttävät olevan varsin tiiviit.
Ei siis enempää teeskentelyä! Meidän on siirryttävä tekoihin estääksemme tämän kauhistuttavan rikoksen jatkuminen!

Puhemies. -
Kuten ymmärrätte, emme voi tällä hetkellä puhua syvällisesti Lähi-idän ongelmasta. Huomionne on kirjattu muistiin ja kiitän teitä.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista budjettivaliokunnan mietinnöstä, jotka koskevat vuoden 2003 talousarviomenettelyn suuntaviivoja:
Färmin laatima mietintö (A5-0068/2002) pääluokasta III
ja
Stenmarckin laatima mietintö (A5-0064/2002) pääluokista II, IV, V, VI, VII, VIII (A) ja VIII (B) sekä Euroopan parlamentin alustavasta ennakkoarviosta (pääluokka I).

Färm (PSE)
. (SV) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, talousarvioon kuuluva prosessi näyttää tänä vuonna hiukan erilaiselta kuin aikaisemmin. Olemme menossa kohti toimintaan perustuvaa talousarviota. Toivomme tietenkin, että pitkällä aikavälillä tämä on nykyistä yksinkertaisempaa ja selkeämpää, vaikka meillä tänä vuonna onkin uuden ja vanhan menetelmän käytöstä johtuvia rinnakkaisia menettelyjä.
Toinen uutinen on, että kaikki kolme toimielintä esittelee talousarvion poliittiset suuntaviivansa melkein samalla hetkellä. Komissio antaa nykyään vuosittaisen poliittisen selonteon, ja neuvosto päättää suuntaviivoista. Mielestäni tämän pitää tarkoittaa, että prioriteetteja koskeva poliittinen vuoropuhelu paranee, ja että komission alustava talousarvioesitys voi perustua kaikkien kolmen toimielimen ajatuksiin eikä pelkästään komission itsensä. Tämän pitäisi tietenkin johtaa parempaan ja yksikertaisempaan talousarviomenettelyyn.
Suurin ero Euroopan parlamentin kannalta on ehkä se, että nyt painotetaan enemmän seurantaa ja toteuttamista. Emme nimittäin voi tyytyä pelkästään tekemään päätöksiä talousarviossa olevasta valtavasta määrästä numeroja, jotka sitten vain jäävät paperille. Parlamenttina meidän on myös varmistettava, että tavoitteemme ja prioriteettimme toteutetaan.
Niissä suuntaviivoissa, joita valiokunta nyt esittää Euroopan parlamentille, esiintyy joukko aikaisempaa terävämpiä sanamuotoja. Ne koskevat talousarvion, myös Euroopan parlamentin tai budjettivallan käyttäjien päätösten noudattamisen tärkeyttä. Ne koskevat sekä summia että selvitysosia jne. Budjettivaliokunnalla on ollut useissa yhteyksissä aihetta huomauttaa, että joukko selvitysosia, joita Euroopan parlamentti on tehnyt eri yhteyksissä, ei kuitenkaan ole johtanut siihen, että komissio olisi käytännössä toiminut tehtyjen päätösten mukaisesti.
Monissa yhteyksissä olemme myös korostaneet, kuinka tärkeää on, että talousarvion summilla on todella vaikutusta. Erittäin huolestuttavaksi tämä muuttuu etenkin silloin, kun talousarviosta tulee vuosi toisensa jälkeen paljon ylijäämää, joka pitää maksaa takaisin jäsenvaltioille, koska tärkeää toimintaa ei toteuteta. Tämä on erityisen vakavaa, kun kyseessä on poliittisesti etusijalla olevat alueet, kuten rakennerahastojen aluepoliittiset tuet tai avustus etusijalla oleville vastaanottajille muualla maailmassa. Meitä on jo varoitettu siitä, että tulossa on ehdotus, jonka mukaan jäsenvaltiot tahtovat ennenaikaisen 10 miljardin euron takaisinmaksun vuoden 2001 ylijäämästä. Kyseessä on siis kymmenesosa koko talousarviosta. Tämä ylijäämä on ennen kaikkea tullut sen takia, etteivät rakennerahastot ole pystyneet toteuttamaan ohjelmiaan. Katsomme, että tämän täytyy johtaa sekä komissioon että jäsenvaltioihin kohdistuvaan selvästi kasvaneeseen paineeseen ottaa toteuttamisongelma tosissaan. Tämä liittyy myös luottamukseen EU:hun instituutiona. Pyrimme saamaan valiokunnat mukaan aivan eri tavalla kuin aikaisemmin. Tämä tapahtuu esimerkiksi komission jäsenten kuulemisten avulla ja niin, että jokainen valiokunta tarkastaa oman osansa talousarviosta ja tutkii, kuinka sitä toteutetaan. Näin koko Euroopan parlamentti osallistuu entistä aktiivisemmin talousarvioprosessiin.
Talousarviokeskustelusta tulee myös hiukan erilainen. Heinäkuun istunnossa käymme keskustelun, joka käsittelee suurelta osin toteuttamista, mutta joka käydään samaan aikaan sen keskustelun kanssa, joka koskee neuvoston ensimmäistä käsittelyä sovittelumenettelyvaltuuksista.
Budjettivaliokunnassa meillä oli paljon tarkistuksia, tarkemmin sanottuna 129 kappaletta. Täällä täysistunnossa niitä on merkittävästi vähemmän, ja syynä tietenkin on, että olemme onnistuneet pääsemään kompromissiin kaikkien tärkeimmistä prioriteeteista.
Olemme täysin yksimielisiä siitä, että tärkein poliittinen etusija on annettava EU:n laajentumiselle. Meille se tarkoittaa konkreettisesti niitä toimenpiteitä, joihin on tartuttava, jotta tämä historiallinen tehtävä voidaan myös toteuttaa. Itse laajentuminen ei aiheuta mitään ongelmaa vuoden 2003 talousarvion kannalta, mutta asia koskee meitä kuitenkin monin eri tavoin. Meidän on aloitettava keskustelu laajentumisen vaikutuksista pitkällä aikavälillä, ja tässä Euroopan parlamentti haluaa olla mukana. Ne sopimukset, joita nyt jäsenvaltioiden kanssa käytävissä neuvotteluissa tehdään, vaikuttavat talousarvioon kauan. Tämä on siksi mitä tärkein asia myös Euroopan parlamentille. Meidän on myös käynnistettävä periaatekeskustelu liittymisen valmistelemisesta. Se koskee muun muassa liittymistä valmistelevaa tukea otsakkeessa 7 sekä niitä kustannuksia, joita meillä itsellämme on laajentumista varten tarvittavan tulkkauksen, kääntämisen, rakennusten ja tilojen valmistelussa.
Suurin, akuutti ongelma on tietenkin hallinnolliset kulut otsakkeessa 5. Jos mullistavia muutoksia ei tehdä, vaarana on, että talousarvion katto tulee vastaan jo vuonna 2003 ja lisäksi merkittävä vaara on sekin, että katto ylitetään reilusti vuonna 2004. Yritämme siksi painostaa toimielinten pääsihteereitä esittämään konkreettisia ehdotuksia yhteistyöstä ja säästöistä. Jos tämä ei onnistu, joudumme keskustelemaan joko kiusallisista uudelleenpriorisoinneista tai kokonaan uusien välineiden lisäämisestä. Olen vakuuttunut siitä, ettei kukaan parlamentissa halua vaarantaa laajentumisaikataulua tällaisista syistä. Lisääntyneen yhteistyön ja rationalisointien kaltaiset muutokset ovat sitä paitsi täysin yhdenmukaisia niiden ajatusten kanssa, joita itse ajamme unionin toimielinten uudistamisessa, komission uudistamisessa jne.
Unionin ulko- ja avunantopoliittista roolia painotetaan myös kovasti. Siinä meillä on tänä vuonna vaarana, että pahennamme entisestään sitä ongelmaa, joka hallitsi viime vuoden keskustelua, eli että perinteisten priorisointiemme lisäksi lisäämme uusia tehtäviä, kuten Balkan, Afganistan, maailmanlaajuinen terveysrahasto (Global Health Fond) ja yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka. Lopuksi on kohtuutonta painaa uusia tehtäviä muuttamattomien talousarvion kattojen alle, erityisesti kun vanhat tehtävät usein liittyvät konkreettisiin toimiin, jotka koskevat vastaanottajia toisella puolella maailmaa.
Vaikka emme olekaan ottaneet kantaa komission ehdotukseen uudeksi joustovälineeksi, on selvää, että pidämme myönteisenä tästä välineestä käytävää keskustelua tai vaihtoehtoisesti keskustelua niin sanotun hätäapuun tarkoitetun varauksen entistä suunnitellummasta käytöstä käytävää keskustelua.
Haluan mainita myös muutaman alueen, joilla omaksumme erittäin aggressiivisen kannan. Otsakkeessa 3, sisäiset menot, on nyt mahdollisuus Barcelonan prosessin jalanjäljissä käyttää selvästi aktiivisemmin välineitä Euroopan laajuisiin verkkoihin, pienten yritysten kehittämiseen ja niin edelleen. Tämä on mielestäni valtavan tärkeää. Pyrimme myös edistämään sitä, että maatalouspolitiikan tarkistaminen (midterm reveue) todella johtaisi huomattaviin muutoksiin.
Lopuksi haluaisin kiittää yhteisesittelijääni Stenmarckia. Tänä vuonna on tavattoman paljon pohjoismaisia esittelijöitä, ja lisäksi talousarvion lopullinen käsittely tapahtuu Tanskan puheenjohtajakaudella. Näissä tunnelmissa haluan vain muistuttaa siitä, mitä silloinen tilintarkastustuomioistuimen puheenjohtaja Jan O. Karlsson sanoi viimeisessä puheessaan, ennen kuin hänen toimikautensa puheenjohtajana loppui. Hän sanoi, että tärkeintä, mitä te voitte tehdä EU:n talousarviolle, on tehdä se yksinkertaisemmaksi, suoremmaksi ja selvemmäksi kansalaisille. Toivon, että voimme omaksua nämä sanat.

Stenmarck (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, saanen myös aloittaa kiittämällä yhteisesittelijääni Göran Färmiä tähän asti hyvästä yhteistyöstä.
Hallinnollista talousarviota koskevissa suuntaviivoissa, joihin meidän nyt on otettava kantaa, on kolme prioriteettia. Ensinnäkin on kyse laajentumisesta. Se on tärkein prioriteetti ja koko EU:n suurin haaste, ja siksi se on myös tärkein asia, johon Euroopan parlamentin ja muiden toimielinten on valmistauduttava. Toiseksi kyseessä ovat institutionaaliset uudistukset, jotka ovat täysin välttämättömiä laajentuneelle EU:lle, jolla piakkoin on 15 jäsenvaltion sijasta 25 jäsenvaltioita. Kolmanneksi kyseessä on se, että pystytään selviytymään laajentumisesta ja institutionaalisista uudistuksista Berliinissä sovittujen rahoitusnäkymien talousarviokehyksessä. Meidän on kunnioitettava näitä rajoja ja käsiteltävä EU:n talousarviota niiden sisällä.
Koska alijäämä on tähän mennessä 130-140 miljoonan euron suuruusluokkaa, tarvitsemme strategian tämän käsittelemiseen. Tämän voi aivan helposti hoitaa lyhyellä aikavälillä. Kaikissa toimielimissä on tehtävä leikkauksia. Tämä onkin myös tärkein viesti, jonka voin tuoda esiin kaikissa tapaamisissani ja yhteyksissäni EU:n eri toimielinten kanssa. Se antaa niille mahdollisuuden määrittää prioriteetit, kun otetaan huomioon, että ne tietävät itse parhaiten, mitä niiden alueella voidaan tehdä. Jos ne eivät halua tehdä tätä, meidän on pakko asettaa prioriteetit, mutta se ei ehkä ole yhtä hyvä.
Pitkällä aikavälillä tarvitaan enemmän järjestelmämuutoksia talousarviossa, jotta saisimme aisoihin koko ajan kasvavan alijäämän. Meillä oli Madridissa epäviralliset kolmikantaneuvottelut hieman yli viikko sitten. Ei ole epäilystäkään siitä, etteikö ongelman syvyyttä ymmärrettäisi laajalti sekä komissiossa että neuvostossa ainakin sanojen tasolla. Tästä huolimatta komissio on ilmeisesti valmis käyttämään mahdollisimman yksinkertaisinta ratkaisua eli lisävarojen lisäämistä joustovälineellä otsakkeeseen 5. On syytä korostaa, että tämä on ratkaisu, jossa on erittäin monia puutteita. Meille kaikille, jotka emme ole työssä missään anonyymissä komissiossa vaan, jotka sen sijasta tapaamme päivittäin äänestäjiämme, ei pitäisi todellakaan olla mahdollista katsoa äänestäjiä silmiin ja samalla kertoa, että EU tarvitsee enemmän rahaa, jotta se voisi palkata lisää byrokraatteja Brysseliin. Sellainen ei kerta kaikkiaan sovi!
Juuri tätä taustaa vasten on äärimmäisen tärkeää, että Euroopan parlamentti osoittaa lujuutta ja johdonmukaisuutta kannanotoissaan ja vaatiessaan kaikkia toimielimiä myötävaikuttamaan talousarvion leikkauksissa.
Saanen sanoa joitakin sanoja mietinnön tärkeimmistä prioriteeteista. On monia erityisesti laajentumiseen liittyviä tärkeitä asioita. Ensinnäkin kyse on kielestä, tämän parlamentin kaikkien jäsenten oikeudesta tulla kohdelluksi samalla tavalla kuin kaikki muut. Itse asiassa on vain kaksi mahdollisuutta. Joko puhumme kaikki yhtä yhteistä kieltä, tai sitten kaikki saavat puhua omaa kieltään. Jos minulla ruotsalaisena on oikeus puhua ruotsia ja portugalialaisella on oikeus puhua portugalia, on unkarilaisella oltava oikeus puhua unkaria ja liettualaisella liettuaa. Budjettivaliokunta on asettunut tukemaan Podestàn ryhmän hallituksi monikielisyydeksi kutsumaa mallia. Samalla kehotamme työryhmää parantamaan ehdotustaan ja esittämään päätelmänsä hyvissä ajoin ennen vuoden 2003 talousarvion hyväksymistä.
Laajentuminen tuo mukanaan myös välttämättömiä sijoituksia rakennuksiin, toimistoihin ja tulkkauskoppeihin. Kaikki tämä on erityisen vaikeaa, koska emme tiedä laajentumiseen laajuutta. Emme saa tietää sitä ennen Kööpenhaminan joulukuussa pidettävää huippukokousta. Jos laajentumista aletaan toteuttaa kymmenen maan kanssa tammikuussa 2004, se tarkoittaa, että meillä on erittäin paljon tehtävää vain 21 kuukaudessa. Itse asiassa meillä on vielä sitäkin vähemmän aikaa, koska uusilla jäsenvaltioilla on oikeus lähettää tarkkailijoita heti, kun sopimus on allekirjoitettu. Siten meillä on aikaa vain ehkä runsas vuosi. Tuona aikana on paljon tehtävää. Siksi sen, mitä on tehtävä, on oltava etusijalla.

Schreyer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jos haluamme pysyä laajentumisaikataulussa, ja sitähän toki kaikki haluamme, vuonna 2003 on ennen kaikkea valmisteltava laajentumista. Sitä korostettiinkin jo täällä. Vuonna 2003 ehdokasvaltioissa järjestetään kansanäänestys, mikäli neuvottelut on saatu päätökseen, jäsenvaltioissa on silloin käynnissä liittymissopimusten ratifiointiprosessit, valmistelukunta esittää suosituksensa, jotka koskevat Euroopan tulevaisuutta laajentuneessa unionissa, ja unionin toimielinten on valmistettava sekä henkilöstöään että organisaatiotaan aivan konkreettisesti siihen, että niiden jäsenmäärä lisääntyy vuonna 2004 ja että niiden on vuodesta 2004 lähtien käytettävä toimivaltuuksiaan huomattavasti aiempaa useampien ihmisten ja jäsenvaltioiden puolesta.
Molemmissa vuoden 2003 painopistealueita käsittelevissä mietinnöissä sekä pääsihteerien selvityksessä painotetaan siksi aivan aiheellisesti tätä oleellista tehtävää. Haluaisin kiittää esittelijä Färmiä ja Stenmarckia heidän vakuuttavista mietinnöistään, joissa tätä tehtävää myös korostetaan voimakkaasti. Komissio määritteli 27. helmikuuta vuotta 2003 koskevat painopistealueensa ja vuosistrategiansa. Sovimme kolmesta painopistealueesta, ensinnäkin laajentumisvalmisteluista, toiseksi toimenpiteistä vakauden ja turvallisuuden lisäämiseksi niin Euroopan unionissa kuin sen ulkopuolellakin, ja kolmanneksi painopistealueesta, joka koskee kestävän talouskehityksen edistämistä. Komission puheenjohtajalla oli jo tilaisuus esitellä tämä vuosistrategia parlamentille, ja ensi viikolla siitä keskustellaan täysistunnossa, jotta voimme puhua yhdessä myös lainsäädäntöohjelman vaikutuksista. Tänään keskitymme talousarvion suunnitteluun ja painopistealueiden asettamisen vaikutuksiin talousarvion suunnittelussa.
Rahoitussuunnittelussa vuoden 2003 enimmäisrahoituskehykseksi asetetaan 102 miljardia euroa. Tarkalleen kolmannes siitä on määritelty rakennetuelle, merkittävimmälle niistä käytössämme olevista tukivälineistä, joilla pyrimme saavuttamaan tärkeät tavoitteemme, nimittäin yhdenmukaistamaan eri alueiden elinoloja, parantamaan työllisyystilannetta, tehostamaan ympäristönsuojelua sekä edistämään naisten ja miesten tasa-arvoa.
Suurin osa määrärahoista menee taas maatalouspolitiikkaan asianmukaisten oikeusperustojen mukaisesti. Laadimme vuonna 2002 tietenkin maatalouspolitiikan puolivälikatsauksen, ja tämän lisäksi teemme uusia uudistusehdotuksia, mutta minusta on kuitenkin hieman liian optimistista olettaa, että nämä uudistusehdotukset esitetään jo vuoden 2003 talousarviossa - maatalousministereillä ei ole nimittäin tapana päättää maatalousalan uudistuksista niin nopeasti.
Vuoden 2003 painopistealueiden määrittelyyn liittyvissä uusissa aloitteissa keskitytään siksi ensisijaisesti sisäisiin politiikkoihin ja ulkopolitiikkaan. Komissio ehdottaa, että näille painopistealueille varattaisiin ensi vuonna, siis vuonna 2003, noin 270 miljoonaa euroa ylimääräisiä määrärahoja. Haluan mainita esimerkkinä seuraavat sisäisiin politiikkoihin liittyvät ehdotukset. Niitä ovat ensinnäkin toimien tehostaminen yhteistä suuronnettomuusvalmiutta koskevaa integroitua strategiaa varten - syyskuun 11. päivä osoitti meille selvästi, kuinka tärkeää Euroopan yhteisönkin on huolehtia tästä tehtävästä. Muita esimerkkejä ovat pakolaisrahastoa koskevat uudet toimenpiteet, joille myönnetään lisävaroja, kestävää kehitystä koskeva ohjelma, ja älykkäitä energiaratkaisuja koskeva ohjelma, jolla on tarkoitus jatkaa nykyisiä energia-alan tukiohjelmia entistä suuremmin määrärahoin.
Kuten tämän lainsäädäntökauden aikana olemme jatkuvasti huomanneet, kohtaamme ulkopolitiikassa yhä suurempia haasteita. Meidän on toimittava jatkossakin tehokkaasti Balkanin tilanteen hyväksi, ensinnäkin siksi, etteivät tähän mennessä saavuttamamme positiiviset asiat olisi vaarassa kääntyä taas huonompaan suuntaan; lisäksi Euroopan unioni ottaa alueella uusia tehtäviä hoidettavakseen. Otan tässä yhteydessä konkreettisesti puheeksi poliisijoukkojen toiminnan Bosniassa ja Hertsegovinassa. Komission mielestä ainakin osa kansainvälisten poliisijoukkojen toimintakuluista pitäisi rahoittaa yhteisön talousarviosta. Tämä on tietysti taas uusi askel. Esittelijä Färm huomauttikin, että se on taas uusi toimenpide, mutta komission mielestä pitäisi myös jotenkin näkyä, että kyseessä on yhteinen toimenpide. Neuvosto asetti kyseisten joukkojen rahoituskysymyksen vuoden 2003 tärkeimmäksi asiaksi, ja uskon kaikkien kolmen toimielimen olevan pohjimmiltaan samaa mieltä, mutta meidän on oltava tietenkin samaa mieltä myös ehdoista, toisin sanoen siitä, miten yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan varoja myönnetään. Muiden vuodeksi 2003 suunniteltujen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alan toimenpiteiden kohdalla voi hyvinkin käydä niin, etteivät otsakkeen 4, siis ulkopolitiikan talousarvion, määrärahat riitä uusiin siviilikriisinhallinnan toimenpiteisiin, ja kehotan budjettivallan käyttäjää siksi harkitsemaan pikaisesti uuden rahoitusvälineen luomista koskevaa komission ehdotusta. Meidän pitäisi mielestäni keskustella tulevina kuukausina ennen kaikkea siitä, millainen käsitys budjettivallan käyttäjällä on yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevan budjettikohdan edelleen kehittämisestä.
Ulkopolitiikasta haluaisin vielä mainita, että lupasimme myöntää Afganistanille apua maan jälleenrakentamiseen. Nämä 20 vuotta sodasta ja talebanien harjoittamasta sorrosta kärsineet ihmiset tarvitsevat apua tänä vuonna, vuonna 2003 ja vielä tulevinakin vuosina. Tämä pysyy painopistealueena tulevinakin vuosina.
Ulkopolitiikasta puheen ollen haluaisin lisäksi mainita, että meillä on vuonna 2003 edessämme uusi Kyprokseen liittyvä tehtävä, tai ainakin toivon niin. Jos tilanteeseen onnistutaan löytämään poliittinen ratkaisu, sitä pitää tietenkin myös tukea rahavaroin. Haluaisin muistuttaa, että avustusta ja laajentumiseen valmistautumista koskevia määrärahoja on määritelty talousarviossa tähän mennessä vain Kyproksen eteläosalle eikä lainkaan pohjoisosalle. Tässäkin asiassa kohtaamme uuden haasteen.
Ulkopuolisen avun kohdalla komissio ehdottaa, että maailmanlaajuiseen terveysrahastoon (Global Health Fund) osoitettaisiin uusia maksusuorituksia. Välimeren aluetta koskevaa sitoumusta pitäisi komission mielestä tehostaa Barcelonan prosessin tukemiseksi ennen kaikkea tarjoamalla aiempaa enemmän rahoitusta yksityissektorien kehittämiseen. Komissio ehdotti neuvostolle siksi Euroopan investointipankin tytäryhtiön perustamista yhtenä varteenotettavana mahdollisuutena ja kaavaili jo talousarvioon 25 miljoonan suuruista pääomaosuutta.
Sitten takaisin laajentumisen valmisteluun. Laajentumisen valmistelu merkitsee käytännössä sitä, että Euroopan yhteisön toimielintemme henkilöstöresurssit ja hallintomäärärahat kasvavat. Vain yhden tehtävän mainitakseni komission on esimerkiksi valvottava uusien jäsenvaltioiden valtiontukia heti laajentumisen ensimmäisestä päivästä alkaen. Me tietenkin haluamme, että rakenne- tai maatalousrahastoihinkin osallistutaan jo suunnilleen ensimmäisestä päivästä alkaen, jotta aikaa on riittävästi. Käytännössä tämä tarkoittaa, että hallinnolliset järjestelyt on tehtävä jo ennen laajentumista.
Tästä syystä komissio ehdottaa, että komissioon perustetaan 500 väliaikaista virkaa. Miksi tilapäistä henkilökuntaa? Meistä olisi hyvä, jos ehdokasvaltioista voitaisiin palkata komissioon henkilöstöä jo vuoden 2003 aikana. Meidän on tietenkin tiedostettava otsakkeen 5, siis hallintomenojen, tiukka tilanne. Tässä komissio yhtyy täysin Stenmarckin mietinnössä esitettyihin näkemyksiin. Esitimmekin siksi ehdotuksessamme, että uusien poliittisten painopisteiden hoitamiseen hankittaisiin henkilöstöä uudelleenjärjestelyjen avulla, ja sen vuoksi on aivan välttämätöntä - tästäkin olemme esittelijä Stenmarckin kanssa täysin samaa mieltä - että käsiteltävänä olevaa pääsihteerien selvitystä tarkastellaan yksityiskohtaisesti siltä kannalta, millaisia säästömahdollisuuksia on olemassa.
Komissio on esittänyt ensimmäisen tällaisen tutkimuksen ja päätyy silti siihen tulokseen, että laajentumisen valmistelutoimien rahoittamiseen tarvitaan vuonna 2003 mitä todennäköisimmin otsakkeen viisi budjetin lisäksi muitakin varoja. Ehdotus joustovarauksen käyttämisestä tähän tarkoitukseen on mielestäni täysin sopusoinnussa toimielintenvälisen sopimuksen kanssa, sillä tässähän on kyse ohimenevästä tilanteesta - rahoitussuunnittelussa ei ollut toisin sanoen suunniteltu varoja yhteisön toimielinten laajentumisvalmisteluja varten. Laajentumiseen tarkoitettuja varoja ei tietenkään voida käyttää vuonna 2003 tähän tarkoitukseen. Se ei ole rahoitussuunnittelun puitteissa mahdollista. Olen kuitenkin sitä mieltä, että meidän pitäisi vuoden 2003 erityistilanteen vuoksi tutkia perinpohjaisesti, voitaisiinko joustovarausta käyttää tähän tarkoitukseen.
Vielä muutama sana joustovarauksesta: se otetaan joka tapauksessa käyttöön, koska sovimme viime vuonna vuoden 2002 talousarvion yhteydessä, että Espanjan ja Portugalin kalastuslaivaston rakenneuudistusta koskevan erikoisohjelman viimeinen osamaksu annetaan käyttöön vuonna 2003.
Luulen meidän kaikkien tietävän, että yhteisön talousarviolle asetetaan taas uusia vaatimuksia vuonna 2003, kuten jo viime vuosinakin. Totean kuitenkin, että parlamentin mietinnöissä muotoillut painopistealueet ovat hyvin pitkälti yhteneviä komission asettamien painopistealueiden kanssa, ja tätä haluaisin painottaa. Siksi oletankin, että osoitamme taas yhteisessä talousarviomenettelyssä tarvittavaa joustavuutta ja kompromissivalmiutta, jotta pystymme vastaamaan vuoden 2003 haasteisiin.

Titley (PSE)
. (EN) Arvoisa puhemies, aluksi haluan kiittää parlamentin esittelijää Göran Färmiä hänen äärimmäisen rakentavasta ja hyödyllisestä tavastaan käsitellä tämän vuoden talousarviota. Ensimmäisen kerran koko parlamentissa oloni aikana voin aivan rehellisesti sanoa, että odotan innokkaasti pääseväni työstämään tämän vuoden talousarviota budjettivaliokunnan kanssa.
Ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta tukee täysin komission uudistuksia, jotka ovat lisänneet määrärahojen vaikutusta ja toimitustehokkuutta ulkoasioiden alalla. Vuoden 2003 talousarvio on kuitenkin herättänyt meissä hieman huolta. Vastuutehtävämme kasvavat jatkuvasti ja neuvosto kulkee ympäri lupailemassa tukia sinne tänne, mutta kukaan ei näytä riittävästi ajatelleen, mistä tähän saadaan rahat. Mikäli määrärahojen enimmäismäärät aiotaan pitää ennallaan, ainoa tapa maksaa uusista velvollisuuksista aiheutuvat lisämenot on joko lisätä joustovälineiden käyttöä - ja siitä asiasta meillä on omat varauksemme - tai yksinkertaisesti leikata määrärahoja muista budjettikohdista. Miten voimme jatkaa pitkäaikaisia tukiohjelmia maailman köyhimmillä alueilla, jos jatkuvasti riistämme määrärahoja Peteriltä voidaksemme maksaa Paulille? Meidän täytyy nyt yrittää ratkaista tämä kysymys tai ainakin saada neuvosto puuttumaan siihen.
Toiseksi talousarvion toteuttamisen on oltava avoimempaa, ja se on aloitettava tämänvuotisesta alustavasta talousarvioesityksestä. Olemme tuhlanneet aivan liikaa aikaa leikkimällä kuurupiiloa ja yrittämällä saada selville, mitä komissio itse asiassa ehdottaa ja miksi. Budjettivaliokunnassa työskentelevistä budjettiguruista tämä toimintapa voi olla ymmärrettävä, mutta meille tavallisille ihmisille suurin osa siitä on täysin käsittämätöntä. Parlamentti ja komissio eivät voi tehdä yhteistyötä, ellei avoimuutta lisätä.
Kolmanneksi meidän on tehtävä entistä lujemmin töitä täytäntöönpanon parantamiseksi, jotta varmistetaan, että rahoja myös käytetään eikä vain siirrellä ja että ne käytetään niiden painopisteiden mukaisesti, jotka parlamentti on talousarviomenettelyn aikana määritellyt.
Neljänneksi meidän on toimittava selkeämmin YUTP:n rahoittamisessa - etenkin hallinto- ja toimintamenot on erotettava selvemmin toisistaan. Kannatan komission ehdotusta siviilikriisinhallinnan rahoituksesta ja paheksun neuvoston selvää haluttomuutta keskustella asiasta parlamentin ja komission kanssa.
Lopuksi on todettava, että meidän on ryhdyttävä entistä tehokkaampiin toimiin pienaseiden ja kevyiden aseiden alalla, ja mikäli siinä aiotaan onnistua, tämä ala olisi mielestäni siirrettävä ensimmäiseen pilariin.

Rübig (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, vuonna 2004 meillä on taas Euroopan parlamentin vaalit. Jokainen Euroopan kansalainen miettii, minkä palan kakkua hän on saanut. Jaettiinko kakku oikeudenmukaisesti?
Euroopan kansanpuolueen edustajana pidän tärkeänä, että jaettava kakku on suuri, sillä mitä suurempi kakku on, sitä oikeudenmukaisemmin sen voi jakaa. Jakoteoriassa onkin siksi aina ajateltava, että kakun leipojia on tuettava heidän työpanoksensa mukaisesti. Tässä tapauksessa kakun ovat tietenkin leiponeet suurimmaksi osaksi pienet ja keskisuuret yritykset otsa hiessä. Meidän on mielestämme huolehdittava tulevaisuudessa ensisijaisesti näissä yrityksissä työskentelevistä ihmisistä. Haluaisin painottaa, että kaksi kolmasosaa työsuhteessa olevista työskentelee alle 250 työntekijän yrityksissä. Ja meille politiikassa toimiville on tärkeää, että 80 prosenttia veroista peritään heiltä. Meidän pitäisi mielestäni panostaa sellaisiin asioihin, joissa meillä on tulevaisuudessa parhaat mahdollisuudet menestyä. Meidän kaikkien tavoitteenahan on olla kahdeksan vuoden kuluttua maailman tuotanto- ja kilpailukykyisin alue. Tähän liittyen voin vain todeta, että meidän on lisättävä kiireesti vauhtia, jos haluamme todellakin saavuttaa tämän tavoitteen kansalaisillemme.
Viime vuonna meillä oli joitakin kriisejä, kuten esimerkiksi entisen Jugoslavian tukeminen, BSE-kriisi ja Afganistanin tilanne. Nyt parlamenttiin tulee paketti, joka myöskin epäilyttää minua kovasti; se on Basel II -sopimuksen määräykset. Ne ovat pohjimmiltaan aivan oikein. Meidän on varmistettava, että yrityksillä on riittävästi omia varoja ja riskipääomaa. Määräyksiä ei voi saattaa voimaan, ellei näitä ehtoja voida täyttää. Jos haluamme ehtojen olevan täytettävissä - ja sitähän me kaikki haluamme - tarvitsemme sekä vihreän kirjan että toimintasuunnitelman, jotta pienet ja keskisuuret yrityksemme voivat vuonna 2005 myös maksaa lainansa. Jos Basel II -sopimus tulee voimaan eikä meillä ole vihreää kirjaa tai toimintasuunnitelmaa, sen voimaan tullessa vuonna 2005 meillä joudutaan tekemään joukkoirtisanomisia ja valtavasti konkursseja. Meillä ei ole enää paljon aikaa. Meidän on toimittava pikaisesti.
Tämä koskee etenkin ehdokasvaltioiden yrityksiä; useimmilla niistä ei ole lainkaan omia varoja. Niillä on vain vierasta pääomaa ja pankkiluottoja. Elleivät pienet ja keskisuuret pankit voi maksuvalmiuden rajoituksen vuoksi tarjota maksuvalmiuttaan, meillä on suuria ongelmia.
Syyskuun 11. päivä osoitti, että meillä on tulevaisuuden turvaamisessa vielä tärkeitä asioita tekemättä. Meidän on varmistettava, että edistämme energiahuollon varmuutta Synergy-, Energy- ja Altener-ohjelmilla. Meidän on huolehdittava, että tutkimukselle myönnetään tarvittavat varat vuodesta 2003 lähtien. Koulutuksessa ja jatkokoulutuksessa on tehtävä kovasti töitä eLearning-hankkeen ja sähköisen liiketoiminnan parissa. Yleiseurooppalaiset verkotkin ovat vielä toteuttamatta.
Meidän on lisäksi varmistettava, että Euroopan unioni toimii WTO:ssa entistä aktiivisemmin. Meidän on varmistettava, että myös parlamentaarinen edustajakokous aloittaa toimintansa mahdollisimman pian, ja me tarvitsemme rahavaroja vähiten kehittyneiden maiden - kehitysmaiden - parlamenttien jäsenille, joilla ei ole tällä hetkellä edes varaa tulla näihin kokouksiin. Meidän on ylläpidettävä koulutusta ja jatkokoulutusta näissä maissa, ja meidän on huolehdittava näiden ihmisten integroinnista. Meidän on näytettävä heille, miten hekin voivat leipoa kakustaan mahdollisimman suuren.
Jensen (ELDR)
. (DA) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan puolesta esittelijä Färmiä ja Stenmarckia heidän tekemästään työstä ja heidän osoittamastaan yhteistyöhalukkuudesta. Olemme erityisen iloisia, että jäsen Färm on tukenut valiokunnan tekemiä päätelmiä.
Työllisyys- ja sosiaalivaliokunta on hieman huolissaan, että vuoden 2002 talousarviossa työllisyys- ja sosiaalialalle ennakoituja menoja on leikattu vuoden 2001 talousarvioon verrattuna noin 10 prosentilla, ja olemme sitä mieltä, että Lissabonin huippukokouksessa tehdyt päätökset, joiden mukaan Euroopan unionista luodaan maailman dynaamisin tietoyhteiskunta vuoteen 2010 mennessä, ja Barcelonan loppuviikon tapahtumat osoittavat, että tämä on erittäin tärkeä alue, jonka tavoitteet on otettava paremmin huomioon Euroopan unionin talousarvion painopisteissä vuodeksi 2003. Olemme panneet merkille, että komissio on tänä vuonna korostanut voimakkaasti aloitteita terveyden ja turvallisuuden parantamiseksi työpaikoilla, ja toivomme kovasti, että tämä tulee esille myös vuoden 2003 talousarviossa.
Laajentumisen osalta on tärkeää, että hankimme myös sellaisia varoja, joiden avulla voimme laajentaa työmarkkinaosapuolten välillä tehtävää yhteistyötä, sosiaalista vuoropuhelua ehdokasvaltioissa, ja työllisyys- ja sosiaalivaliokunta pitää tätäkin asiaa erittäin tärkeänä.
Haluaisin sanoa erityisesti jotain virastoista. Meillä on neljä virastoa, joita seuraamme työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa tarkasti, ja mielestämme on tärkeää muistaa, että virastot ovat erillisiä ja että niitä on käsiteltävä eri tavoin. Niiden talousarvioon liittyvät tarpeet ovat erilaiset. Laajentuminen vaikuttaa myös niiden kehittymiseen, ja virastojen tehtäviä aiotaan muuttaa. Sitä on harkittava tarkkaan, kun tarkastelemme vuoden 2003 talousarviota. On tärkeää, että virastoja käsitellään yksilöllisesti, että emme toisin sanoen käsittele niitä samalla tavalla. Haluaisimme myös kehottaa muita valiokuntia tekemään tiiviimpää yhteistyötä, kun kyse on siitä, kuinka tarkastelemme virastojen talousarviota. Lopuksi totean, että mielestämme meidän on korostettava yksittäisten budjettikohtien hyödyntämistä, ja työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa seurattava sitä, miten komissio toteuttaa tietyt asiat.

Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Schreyer, maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mielestä tärkein talousarvioon liittyvä asia on yhteispäätösmenettely. Valmistelukunnassa on päätettävä, että yhteispäätösmenettelyä sovelletaan täysimääräisesti maatalouspolitiikassa, jotta myös jako pakollisia ja ei-pakollisia menoja sisältävän luvun määrärahoihin saadaan tehtyä. Meidän on saatava täysipainoinen budjettivalta, myös maatalousalalla. Haluaisimme saada myös joustomahdollisuuden sellaisissa kohdissa, joissa määrärahoja on jäänyt käyttämättä. Odotamme tätä mahdollisuutta jo vuoden 2003 talousarviossa. Tiedämme kuitenkin, että periaatepäätöksiä todennäköisesti vastustetaan.
Olemme sitä mieltä, että talousarvion kurinalaisuudesta annettu asetus rajoittaa pakollisten menojen määrärahojen uudelleen- tai toisinkäyttöä. Jos menomme toisin sanoen lisääntyvät, meidän on palattava lainsäädäntöasioissa taaksepäin, ja ylimääräiset määrärahat palautetaan jäsenvaltioiden valtiovarainministereille. Voin hyvin kuvitella, että se sopii teille mainiosti, mutta Euroopan parlamentti ei sitä hyväksy.
Toiseksi: jatkuvasti sanotaan, että rahaa tuhlataan paljon. Kannatan aiempaa säästeliäämpää talousarviota myös maataloudessa, mutta meidän on vielä kerran huomautettava, että olemme 20 miljardilla eurolla 1,27 prosentin rajan alapuolella. Parlamentin ei ole hyvä rajoittaa rahavarojaan tällä tavalla. Politiikassahan käsitellään aina raha-asioita - sanon tämän positiivisessa mielessä - ja olisikin siksi paitsi Euroopan parlamentin myös komission edun mukaista olla liioittelematta jäsenvaltioihin kohdistuvaa säästöpolitiikkaa.
Kolmanneksi: arvoisa komission jäsen Schreyer, haluaisin huomauttaa teille eräästä asiasta. Te sanotte, että laajentumisvalmisteluja pitää tehostaa, mutta Sapard-ohjelmassa on toistaiseksi laskettu liikkeelle vasta 30 miljoonaa euroa. Sen yhteydessä valmistelutöitä ei ole tehty, ja se on erittäin valitettavaa. Mainitsen vielä kerran maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan ehdotuksen, jonka budjettivaliokunta hyväksyi ja jonka mukaan otamme tänä vuonna käyttöön Inpard- ja Leader-ohjelmat, mikä olisi voitu tehdä jo viime vuonna. Haluamme antaa ehdokasvaltioille näin mahdollisuuden valmistautua alhaalta ylöspäin käynnistettäviin ohjelmiin, jotta ne sitten liittymisensä jälkeen osaavat ottaa tarvittavat määrärahat aikaisemmistakin ohjelmista.

Ceyhun (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ilmaisen sisäasioiden valiokunnan kannan - mitä tulee EU:n kokonaismenoihin, meillähän on kaikkein pienimmät menot, mutta syyskuun 11. päivän jälkeen juuri me toisaalta työskentelemme alalla, jolla pitäisi olla erittäin tärkeä merkitys. Olenkin siksi kovin iloinen siitä, että molemmat esittelijät olivat hyvin avoimia ja että esittelijä Färm lopulta hyväksyi ehdotuksemme ja sisällytti sen tekstiinsä. Tämä lisäksi osoittaa, että olemme juuri syyskuun 11. päivästä lähtien olleet tekemisissä terrorismin torjunnan tai ehkäisyn kaltaisten käsitteiden kanssa, että suhtaudumme asiaan vakavasti ja korostamme olevamme valmiita vahvistamaan tällä alalla toimivia omia eurooppalaisia viranomaisiamme, kuten Europolia tai Eurojustia, ja että haluamme menestyä näissä asioissa omien viranomaistemme avulla.
Toinen valiokunnalleni tärkeä aihe oli tietenkin laajentuminen ja tärkeä kysymys siitä, miten ylipäänsä käsittelemme rajoja - eikä vain siksi, että haluamme turvata rajat. Emme tietenkään halua ihmisten myöskään kuolevan, toisin sanoen juuri maahanmuuttorikosten torjunnassa sisäasioiden valiokunta on erittäin varovainen ja valvoo tarkasti, mitä tällä alalla todella tehdään ja kuinka tehokkaita toimenpiteitä otetaan käyttöön. Meillä on tietenkin joitakin odotuksia vuodelle 2003.
Huolimatta yhtäältä terrorismin torjunnasta ja poliisitoimenpiteistä ja toisaalta rajaviranomaisten toimenpiteistä emme halua missään tapauksessa unohtaa, että 15:n - kohtapuolin jopa 25:n - valtion demokraattisessa järjestelmässä, Euroopan unionissa, meillä on myös velvollisuuksia Euroopan unioniin matkustavia ja kanssamme eläviä ihmisiä kohtaan. Olemme esittäneet integraatiopolitiikan osalta joitakin tähän liittyviä ehdotuksia. Olen erittäin kiitollinen, että kollegani budjettivaliokunnassa olivat valmiita hyväksymään nämä ehdotukset.

Ferber (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, keskustellessamme tänään vuoden 2003 talousarvion suuntaviivoista haluaisin puhua lyhyesti ainoastaan kolmesta aiheesta.
Ensimmäinen aihe on laajentuminen. Vuonna 2003 laajentuminen on tietenkin merkittävämpi tekijä kuin aikaisempina vuosina. Jos kuitenkin tarkastelemme nykyisiä liittymistä valmistelevia tukia - maatalousalasta olikin jo puhetta - sekä meillä että ehdokasvaltioilla olisi vielä parantamisen varaa. Ehdokasvaltioille annetaan todellakin mahdollisuus totutella sekä ohjelmiin että hallintorakenteisiin, ja sitten kuitenkin vaaditaan vain 3500:aa uutta virkaa vuoteen 2008 mennessä. Jos tätä pidetään laajentumisen hintana, se on kyllä hieman liian vähän.
Haluaisin kuitenkin vedota myös kollegoihin: varoitan yrittämästä nyt mitään talousarviotemppuja, siirtämästä otsakkeessa 8 laajentumiselle tarkoitettuja varoja otsakkeeseen 7 ja rahoittamasta niistä liittymistä valmistelevia tukia. En tarkoita komissiota, vaan kollegojen taholta on esitetty tähän viittaava tarkistus. Silloin olisi parasta olla rehellinen ja mennä kotimaahan sanomaan omille valtiovarainministereille, että rahoitusnäkymiä on muutettava, sillä laajentumiselle ei ole varattu tarpeeksi rahoitusta. Mutta että laajentumista yritettäisiin rahoittaa tuollaisilla tempuilla - siitä voin vain varoittaa. Haluaisin erityisesti kiittää komissiota sen aiheeseen liittyvästä puheenvuorosta, jossa tuli samalla ilmaistua myös Euroopan kansanpuolueen ryhmän näkemys asiasta.
Toinen aihe on ulkopolitiikka. Haluan sanoa asiani hyvin lyhyesti. Sanon teille aivan suoraan, että minua alkaa vähitellen ärsyttää, että Euroopan unionin ulkoministereiden lounas maksaa meille keskimäärin 100 miljoonaa euroa. Näin ei voida tehdä loputtomiin. Nyt se kuitenkin vain jatkuu. Meidän pitää nyt yhtäkkiä ryhtyä lisätoimiin, jotka jäsenvaltiot sanoivat kuukausia sitten rahoittavansa itse. Mainitsen avainsanan Amber Fox. Se on nyt yhtäkkiä tarkoitus rahoittaa yhteisön talousarviosta. Siinä mennään jo liian pitkälle. Neuvoston pitäisi silloin myös kertoa, mistä Euroopan unionin toimista se on valmis luopumaan; silloin se voidaan myös rahoittaa kunnolla.
Kolmas aihe on maatalouspolitiikka. Meidän ei pidä minusta luoda maatalouspolitiikkaa uudestaan talousarviomenettelyllä. Odotan kuitenkin, että komissio tietenkin esittää ehdotuksensa ajoissa puoliväliarvioinnin yhteydessä, jotta voimme myös ottaa huomioon talousarvioon vaikuttavat seikat asiaankuuluvalla tavalla vuoden 2003 talousarviomenettelyssä. Haluan jo nyt huomauttaa, että budjettivallan käyttäjänä meillä on varsinkin maaseudun kehittämisohjelmissa toisenlainen sananvalta kuin perinteisten toimeentulotukien kohdalla ja että komissionkin pitäisi ottaa se huomioon, jotta asiat voidaan toteuttaa ajoissa.
Lopuksi haluaisin kiittää lämpimästi kollega Färmiä ja Stenmarckia hyvästä yhteistyöstä. Olen varma, että saamme laadittua kelvollisen talousarvion vuoden loppuun mennessä. Sen ei pitäisi olla kiinni ainakaan parlamentista. Toivon, ettei se ole kiinni neuvostostakaan.
Walter (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Schreyer, minäkin haluaisin aluksi tietenkin kiittää molempia esittelijöitä heidän tekemästään työstä. He ovat tehneet loistavaa työtä. Haluaisin käyttää tämänpäiväisessä talousarvion suuntaviivoista käytävässä keskustelussa tarjoutuvan mahdollisuuden vielä kerran eräänlaisen osavuosikertomuksen tai välikatsauksen esittämiseen. Puolet lainsäädäntökaudestamme on takana, ja jos muistelemme, millaisia tehtäviä meillä oli tämän lainsäädäntökauden alussa, mitä kaikkea talousarviosta piti rahoittaa ja millaisia määrärahoja olemme ja olimme näihin tarkoituksiin myöntäneet, maailma on tietysti muuttunut sen jälkeen huomattavasti.
Meidän on ratkaistava maailman ongelmat, jotka koskettavat tietysti meitäkin. Euroopan valtiot lähentyvät toisiaan, ja me lähennymme muuta maailmaa. Meidän on otettava vastaan ja olemmekin jo vastaanottaneet tehtäviä, joita ei aikaisemmin voinut noin vain tehdä. Ulkopolitiikalle on asetettu paljon vaatimuksia: mittavat tukitoimet Balkanin jälleenrakentamista varten, Afganistanille ja siellä vainotuille ja kidutetuille ihmisille myönnettävät tuet, aidsin, koko maailman väestön terveyttä uhkaavan vitsauksen, torjunta, aseriisuntatoimet, joita tarvitsemme paitsi maamiinojen myös ABC-aseiden vähentämiseksi - esimerkiksi Balkanilla tarvitaan lisäksi poliisijoukkoja varmistamaan rauhan palaaminen alueelle. Syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen olemme sisä- ja oikeuspolitiikan alalla tietenkin päättäneet vahvistaa ja kehittää Europolia ja Eurojustia; komissio on nyt ehdottanut suuronnettomuusvalmiuden tehostamista.
Puhumme valmistelukunnassa yhteisistä rakenteista ja tulevasta kehityksestä. Oikeus- ja sisäasioiden yhteydessä puhumme maahanmuutosta ja maahanmuuton ohjauksesta. Laajentumista on sanottu ongelmalliseksi. Meillä on vielä ratkaisematta joitakin siihen liittyviä sisä- sekä ulkoasioita, ja kun kollega Ferber sanoo, että on pohdittava otsakkeiden 7 ja 8 välistä suhdetta, silloin on todettava myös seuraavaa: Asioiden perusta on tietenkin muuttunut verrattuna alkutilanteeseen, jolloin kuuden ensimmäisen valtion oletettiin voivan liittyä jo vuonna 2002, ja siitä pitää saada puhua. Mekin tietenkin näemme, että määrärahoja on käytetty suunniteltua vähemmän, ja jos niitä käytetään liian vähän, ei niitä pidä enää lisätä. Säästeliäs taloudenhoito ei tarkoita sitä, että vaaditaan jatkuvasti enemmän, vaan sitä, että veronmaksajilta saatuja varoja käsitellään huolellisesti.
Tosiasiat on tietenkin myös tiedostettava; kaikki ovat sanoneet - myös ne kollegat, jotka haluavat leipoa kakusta vieläkin suuremman - että meidän on syytä keskustella joistakin asioista, ellemme halua toteuttaa laajentumista kahakoiden, mikä merkitsee sitä, että suuria muutoksia on saatava aikaan käden käänteessä; meidän on valmistauduttava paljon nykyistä paremmin. Meidän on valmisteltava ehdokasvaltioita, ja siihen kuuluu tietenkin se, että varustaudumme sen mukaisesti ja puhumme siitä. Asiasta puhuminen on hyvän päätöksenteon perusedellytys. Mielestäni on vastuutonta jämähtää nyt vain paikalleen ja sanoa joidenkin pelkistettyjen syiden perusteella, ettei sitä pidä edes miettiä.
Meidän on pitänyt viime vuosina jouduttaa komission uudistusta. Meillä on sisäisiäkin ongelmia, joista pitää edelleen keskustella. Työttömyyden torjumista ei saa unohtaa. Se on keskeisiä tehtäviämme, ja yhteistyön avulla olemmekin jo edistyneet asiassa. Haluamme estää sosiaalista syrjäytymistä. Haluamme edistää tekniikan kehitystä ja tukea siksi eLearning-hanketta ja uusia tekniikoita.
Emme pelkää näitä viime vuosina syntyneitä suuria haasteita. Otamme tehtävän itsevarmasti vastaan. Haluamme hoitaa sen. On hyvä, että Euroopan unioni toimii yhdessä, että pyrimme antamaan itsestämme entistä yhtenäisemmän kuvan maailmalla ja toimimaan yhdessä. Emme istu vain liikahtamatta paikallamme ja vaadi lisää rahaa. Meidän on mietittävä tarkasti, mitä mahdollisuuksia talousarvio meille tarjoaa. Huolellisen taloudenhoitajan tietysti kuuluukin tehdä niin, mutta meidän on myös muistutettava, että meillä on muitakin asioita hoidettavanamme; jos näiden asioiden on tarkoitus onnistua, jos köyhien ei ole tarkoitus joutua kärsimään siitä, että vainottuja halutaan auttaa, silloin meidän on kyllä hieman mietittävä yhteisiä toimiamme. Tämä ei tarkoita, että vaatisimme automaattisesti lisää rahaa, vaan määrärahojen oikeaa kohdentamista. Meidän on harkittava tarkasti, mihin käytämme varojamme. Onko ne sijoitettu mahdollisimman hyvin? Jos ei, meidän on jaettava ne uudelleen, eikä ketään saisi sitä paitsi kieltää ajattelemasta. Emme haluaa lisää rahaa, vaan haluamme varojen kohdennettua käyttöä ja haluamme saada Euroopan kehitykseen tarvittavat varat, mitä PPE-ryhmän jäsenet aivan oikeutetusti jatkuvasti vaativatkin kaikissa päätöslauselmissamme.

Virrankoski (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin kiittää ruotsalaisia kollegoitani, Göran Färmiä ja Per Stenmarckia, erinomaisista mietinnöistä. Talousarviomenettelyn suuntaviivojen vahvistaminen on ensimmäinen askel ensi vuoden talousarvion valmistelussa. Ryhmäni korostaa tiukkaa budjettikuria. Tämä tarkoittaa, että budjettiin ei oteta tarpeettomia määrärahoja ja varainhoidossa noudatetaan taloudellisuutta. Oikea budjetointi vähentää maksurästejä ja edistää budjetoitujen ohjelmien toteuttamista.
Viime vuosien tilinpäätökset ovat tässä suhteessa olleet masentavia. Vuoden 2000 määrärahoja jäi käyttämättä 8,5 miljardia euroa ja viime vuonna jopa 12 miljardia euroa. Tilanne on siis hälyttävä. Tämä ei kuvasta suinkaan tiukkaa taloudenhoitoa vaan heikkoa hallintoa. Komissio ei pysty toteuttamaan niitä politiikan aloja, joita parlamentti on pitänyt tärkeinä ja joihin se on myöntänyt määrärahoja. Tämän seurauksena politiikan alat tulevat heikosti toteutetuiksi ja samalla rästien, maksamattomien sitoumusten, määrä kasvaa.
Minkään jäsenvaltion budjettihallinnossa ei ole näin valtavaa vajaakäyttöä. Siksi ryhmämme tukee budjettikurin lisäksi voimakkaasti komission uudistusohjelmaa. Tätä korostavat myös viime aikojen niin sanotut uudet paljastukset komission hallinnossa. Henkilökohtaista vastuuta on selkeytettävä ja päätösvaltaa siirrettävä organisaatiossa alaspäin. Tulosvastuu ja tulosjohtaminen ovat avainsanoja.
Laajenemiseen kohdistuu erityisiä vaatimuksia. Vuoden 2003 budjetti lienee viimeinen, joka valmistellaan viidentoista jäsenvaltion unionille. Tässä suhteessa laajenemiseen liittyvät määrärahat ovat myös ryhmämme mielestä aivan keskeisiä. Toivotan menestystä budjetin esittelijöille jatkotyöskentelyssä.

Hudghton (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, tässä vaiheessa ryhmämme kannattaa talousarviomenettelyn suuntaviivoja, mutta se arvioi kokonaisbudjetin myöhemmin tämän vuoden aikana meille erityisen tärkeiden poliittisten keskustelujen lopputuloksen mukaan.
Ensinnäkin EU:n on otettava uudet jäsenvaltiot vastaan parhaissa mahdollisissa oloissa. Tämä tarkoittaa, että niiden on voitava hyödyntää täysimittaisesti niille alun perin Berliinin Eurooppa-neuvostossa varattuja määrärahoja, ja liittymisjärjestelyjä koskevista budjettikohdista käyttämättä jääneitä varoja on siirrettävä tarvittaessa liittymistä edeltävien toimien budjettikohtiin kunkin maan edistymisvauhdista riippuen.
Toinen laajentumista koskeva asia on yhteisen maatalouspolitiikan uudistaminen. Sen sijaan, että ryhtyisimme kiihkeään väittelyyn siitä, pitäisikö uusille jäsenvaltioille suorittaa suoria maksuja vai ei, eikö meidän olisi parempi keskittää energiamme yhteisen maatalouspolitiikan uudistamiseen edistämällä sellaisia kokonaisvaltaisia maaseudun kehittämissuunnitelmia ja ympäristöystävällisiä maatalouskäytäntöjä, jotka soveltuisivat niin nykyisille kuin tulevillekin jäsenvaltioille?
Kolmantena keskeisenä huolenaiheena ovat otsakkeen 4 (ulkoiset toimet) käytettävissä olevat varat. Joka vuosi puhkeaa uusia kansainvälisiä kriisejä, ja haluamme auttaa niiden ratkaisemisessa. Se on meidän velvollisuutemme, mutta jos tämä on tehtävä joka vuosi ilman, että saadaan yhtään lisää rahaa, rahat loppuvat tietenkin kesken, jolloin meidän on tehtävä vaikeita päätöksiä, kuten leikattava yhden köyhän alueen tukia auttaaksemme toista tai levitettävä tukivarat niin ohuelti, ettei niillä saada aikaan toivottua vaikutusta enää missään. Se ei varmastikaan ole tavoitteemme. Tämä on yksi syy, miksi haluaisimme tietää, miten paljon tuensaajamaita kannustetaan ja autetaan tekemään itse tarjouksia julkisista rakennusurakoista ja palveluista, jotta niistä koituisi niiden talouksille pitkäaikaista hyötyä.

Seppänen (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, vuoden 2003 talousarvioesityksen tärkeä painopistealue on laajeneminen. Ryhmämme tukee sitä kantaa, että vuosille 2002 ja 2003 budjetoitujen laajenemiskulujen säästöjä voidaan käyttää laajenemisen rahoittamiseen myöhempinä vuosina.
Esittelijöiden mielestä tärkeä painopistealue on komission hallintouudistus. Sellaisia eurokraatteja ollaan valmiita päästämään ennenaikaiselle eläkkeelle, joista ei uudelleenkouluttamallakaan saada työkelpoisia. On pidettävä mielessä kohtuullisuus määriteltäessä heidän eläke-etujaan. Kiinnitän myös huomiota siihen, miten komissio on pystynyt kiertämään henkilöstökattoja ottamalla palvelukseensa virkamiehiä, joille jäsenvaltiot maksavat palkkaa. Heitä on 800.
Esittelijät eivät ryhmämme mielestä vaadi riittävästi maksuun panemattomien sitoumusten suman eli niin sanotun RAL-suman purkamista. Vuodesta toiseen sallitaan maksusitoumusten ja maksatusten eron kasvu. Se merkitsee, että komissio voi laiminlyödä parlamentin määrittelemien painopistealueiden toteutuksen. Ryhmämme näkisi mielellään, että komissio nostaisi alustavassa esityksessään RAL-kysymyksen painopistealueisiin ja turvaisi nykyistä suuremmassa määrin erilaisten ohjelmien toteutuksen, mukaan luettuna rakennerahastojen ohjelmien toteutuksen.
Ryhmämme näkee suuria ongelmia budjetin pääluokan neljä marginaaleissa. Niitä ei ole. Sen takia komission on ensi vuoden budjettiesityksessä ehdotettava toimia, joilla voidaan varmistaa pääluokan neljä poliittisten painopistealueiden toteutuminen. Kun eräässä muutosesityksessä vaaditaan Afganistanin naapurimaiden huomattavaa taloudellista tukemista, on muistettava, että kaikki entiset neuvostotasavallat, Uzbekistan, Kazakstan, Tad?ikistan, Turkmenistan ja Kirgisia, ovat presidenttiensä diktatuureja, joissa ei kunnioiteta ihmisoikeuksia. On vaadittava demokratiaa myös niin sanotuissa liittolaismaissa. Ryhmämme pitää myös tärkeänä palestiinalaisalueiden jälleenrakentamistyötä Israelin tuhotöiden jäljiltä.

Turchi (UEN).
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, sallinette minun kiittää ensinnäkin esittelijöitä, jäsen Färmiä ja Stenmarckia, heidän toistaiseksi tekemästään työstä. Käsittelemme nyt kahta mielestäni hyvää mietintöä, joissa määritellään tarkoin talousarvion prioriteetit seuraavaksi varainhoitovuodeksi. Niissä määritellään viisi poliittista prioriteettia, joita ovat: laajentuminen ja liittymistä edeltävä strategia, ulkoiset toimet, sisäinen turvallisuus, toimielinuudistus ja komission uudistus. Kaikista näistä kohdista voimme päästä uskoakseni sopimukseen etenkin, jos korostetaan voimakkaasti tarvetta taata unionille sopivat rahoitusvälineet, joiden avulla se voi viedä prioriteettinsa päätökseen.
Jos haluamme olla todella rehellisiä, se yhteentörmäys, joka on yhä useammin nähtävissä neuvoston ja komission välillä, ei liity niihin toimiin, jotka kaipaisivat entistä enemmän huomiota, eli terrorismin torjunta tai toimielinuudistus - jotka ovat eräs prioriteetti, kukaan ei voi sitä kiistää -, vaan ongelma on siinä, että parlamentilla ja neuvostolla on eri näkemykset näiden toimien rahoittamistavasta; neuvosto kieltäytyy itsepintaisesti edes kuulemasta puhuttavan rahoitusnäkymien tarkistamisesta, koska se pitää joustovälinettä edelleenkin välineenä, jonka käyttöä voidaan suunnitella vuodesta toiseen. On selvää, että jokin tässä on pielessä! Luulen, että tämä on se suurin taistelu, jota parlamentti tulee käymään tulevien kuukausien kuluessa, taistelu, jossa meidän olisi kyettävä osoittamaan, että käymme sitä tiiviissä ja taisteluhenkisessä rintamassa.
Horisontaalisesti - näin teknistä termiä käyttääkseni - on määritelty kolme erityistä tarvetta, joita ovat: tarve seurata myöhemmin talousarvion toteutusta tekniseltä ja poliittiselta kannalta esimerkiksi talousarviota koskevien kuulemisten avulla; sen tarve, että komissio parantaa huomattavasti menoja koskevia valmiuksiaan ja siten niiden toteutusta pyrkimällä näin estämään, ettei uusia maksamatta olevia määriä (RAL) pääsisi alun alkaenkaan syntymään; kolmas liittyy - tästä esittelijä halusi muistuttaa komissiolle ja neuvostolle - siihen, että komissio ja neuvosto ovat velvollisia neuvottelemaan Euroopan parlamentin kanssa kaikista aloitteista, joilla on merkittäviä vaikutuksia talousarvioon etenkin ei-pakollisten menojen kohdalla. Olen sitä mieltä, että esittelijöiden pitäisi voida luottaa meidän kaikkien tukeemme kaikissa näissä kolmessa kysymyksessä.

Van Dam (EDD).
Arvoisa puhemies, huomaan tyydytyksekseni, että laajentuminen on nyt ensisijainen painopiste. Jo oli aikakin. Jos neuvottelut sujuvat Euroopan komission tavoitteiden mukaisesti, vuonna 2004:hän Euroopan unioniin liittyy 10 uutta valtiota. Varsinkin kollega Stenmarckin mietintö herättää huomiota selkeydellään ja tarkoituksenmukaisuudellaan, ja Stenmarck voi olla varma tuestamme. Myös kollega Färmin mietinnössä laajentumisella on perustellusti tärkeä sija. Hänen mietinnössään haluaisin puuttua otsaketta 4 koskeviin suosituksiin. Tästä osuudesta käy ilmi liioiteltu pyrkimys saada poliittista, maailmanlaajuista vaikutusvaltaa, ikään kuin unionin maailmanlaajuisen uskottavuuden varmistamiseksi. Onko nyt ehdotettu apu Afganistanille mitään muuta kuin suojaverho sille, että annetaan puolinaista tukea Yhdysvalloille, joka on yhdessä Ison-Britannian kanssa tehnyt likaisen työn? Se on riskialtista sekä poliittisesti että rahoituksen kannalta, sillä taloudellisen tuen kautta Färm tukee Lähi-itää myös poliittisesti. Unionissa näytetään tuntevan myötätuntoa etenkin palestiinalaisia, mutta ei Israelin kansalaisia kohtaan. Huolestuttavia ovat ensinnäkin ne katalat menetelmät, joilla palestiinalaiset terroristit kylvävät tuhoa ja kuolemaa. Sharonin hallituksen vastatoimet, ovat ne sitten kuinka ikäviä tahansa, johtuvat tästä. Lisäksi on syytä olla hyvin huolissaan komission politiikasta. Kuinka on mahdollista, että komissio antaa joka vuosi 180 miljoonaa euroa palestiinalaishallinnolle, vaikka korruptio kukoistaa? Palestiinalaiskouluissa opetetaan rasistisin ja antisemitistisin puhein vihaamaan, ei etsimään sovintoa. Kuinka pitkään komissio voi pestä kätensä tästä?

Dell'Alba (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, onnittelen vuorostani molempia esittelijöitä, jäsen Färmiä ja jäsen Stenmarckia, heidän työstään. Minustakin heidän mietintönsä ovat hyviä, ne mahdollistavat budjettimenettelyn moitteettoman kulun ja muodostavat hyvän pohjan parlamentin, komission ja neuvoston työlle.
Haluaisin sanoa muutaman sanan etenkin Stenmarckin mietinnöstä onnitellakseni ensinnäkin esittelijää ja iloitakseni toisaalta sen ajatuksen hyväksymisestä, jonka esitin Internetin edistämisestä ja tämän toimielimen tekemisestä todella avoimeksi siten, että siirrämme vähitellen kaikki keskustelumme Internetiin, myös valiokunnissamme käydyt keskustelut. Istuntosalissa läsnä oleva pääsihteeri on tietoinen tästä asiasta. Tämä on mielestäni merkki siitä kehityksestä, jonka parissa meidän on työskenneltävä. Parlamentti on toimielin, joka edustaa niin sanoakseni eräänlaista symbolia. Vaarana on, että se menettää avoimuuttaan, koska meidän töihimme tutustumista on jonkin verran rajoitettu turvallisuussyistä, mistä olemme hyvin tietoisia, vaikka pyrimme säilyttämään kokousten julkisuusperiaatteen. Näin ollen Internetin käyttö on mielestäni tärkeää.
Sitä vastoin olen niin sanoakseni hieman yllättynyt PPE-ryhmän tarkistuksesta, joka on käsittääkseni uusi 15 kohta, jossa todetaan, että parlamentin hallinto saisi jäsentensä kunnioituksen parhaiten toimiessaan tehokkaasti, johdonmukaisesti ja poliittisesti tasapainoisesti. Tämä poliittisen tasapainon käsite kiinnostaa minua kovasti, sillä se merkitsee yleisesti ottaen, että ihmisiä on työllistettävä ryhmien välisen tasapainon säilyttämiseksi. Minun tietääkseni ainoat siirrot 20 vuoteen on kuitenkin tehty kahden suuren ryhmän välillä, joten vähintään kolmannes parlamentin jäsenistä ei ole niistä hyötynyt. Hallinto on mielestäni hyvä sellaisenaan eikä sitä tarvitse tasapainottaa järjestelmällä, jota kutsutaan Italiassa "Cencelliksi" ja joka on sitä paitsi toiminut hyvin edellisissä nimityksissä.
Hyvät PPE-ryhmän kollegat, luulen, että tämä riittää ja että tilanteemme on jo tarpeeksi tasapainoinen nykyisellään.

Puerta (GUE/NGL)
. (ES) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta katsoo, että budjettivallan käyttäjänä parlamentille on tiedotettava säännöllisesti rakenteellisten toimien täytäntöönpanosta, jotta se voi antaa ilmoituksen raukeamislausekkeen soveltamista ajatellen.
Täydentävyysperiaate on äärettömän tärkeä aihe, ja komission on esitettävä keinoja sen vahvistamiseksi ja valvomiseksi paikan päällä. Varojen soveltamisjakson puolivälissä komission olisi ilmoitettava parlamentille niiden toteutumisesta puolueettomia arviointiperusteita käyttäen. Toisaalta pyydämme komissiota tukemaan asianmukaisten ratkaisujen avulla sitä näkemystä, että rakennerahastojen käyttöä on pidettävä menotavoitteena.
Olemme sitä mieltä, että talousarvion täytäntöönpanoaste on ollut viime vuosina tyydyttävä rajat ylittävää liikenneverkkoa koskevan budjettikohdan osalta, ja suosittelemme painopisteen panemista sellaisille hankkeille, joista koituu selvää eurooppalaista lisäarvoa. Lisäksi korostamme liikennemuotojen uuteen tasapainoon tähtäävien hankkeiden rahoittamisen merkitystä.
Me Euroopan parlamentissa kehotamme myös jäsenvaltioita käyttämään rakennerahastoja siten, että ne kiinnittäisivät enemmän huomiota liikenteen perusrakenteisiin, erityisesti intermodaalikuljetuksiin ja vähemmän saastuttaviin liikennemuotoihin. Maaliikenteen yhteydessä niiden on tietenkin ympäristönsuojelun takia kiinnitettävä erityistä huomiota rautatieliikenteeseen.
Arvoisa komission jäsen, tässä Euroopan unionin kannalta niin ratkaisevassa laajentumista edeltävässä vaiheessa jäsenvaltioiden on sovellettava rakennerahastoja mahdollisimman tehokkaasti tukea saavien alueiden ja paikallisyhteisöjen avustuksella ja komission tukemina. Vain siten voimme edetä kohti taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta, joka on poliittisen unionin lisäksi eurooppalaisten toimielinten ja kansalaisten suuri tavoite.

Howitt (PSE)
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijä Färmiä, joka on todellinen kehitysyhteistyön ystävä. Odotan innokkaasti, että pääsen tekemään tiivistä yhteistyötä hänen kanssaan tämän vuoden aikana.
Puheenvuorossani haluaisin viitata mietinnön 26 kohtaan, jossa parlamentin puolesta nimenomaan korostetaan komissiolle, ettei köyhyyden poistamiseen ole kohdennettu riittävästi kehitysapua ja että meidän on käytettävä perustana sovittua esikuva-analyysijärjestelmää.
Antakaahan, kun selitän asian niin, että kaikki sen varmasti ymmärtävät. Kaksi vuotta sitten parlamentti äänesti useista kehitysavun määrärahatavoitteista varmistaakseen, että alueellisista budjettikohdista rahoitetut suuret menoerät todella jaettaisiin vastuullisesti, sekä vaatiakseen lisää varoja sosiaalisiin infrastruktuureihin ja etenkin perusterveydenhuoltoon ja koulutuspolitiikkaan. Kyseenalaista on se, missä määrin komissio ryhtyi toimiin tässä asiassa etenkin, kun komission jäsen Schreyer itse esitti niin kutsutun varauksensa, jota parlamentti ei periaatteessa tunnusta. Kun viime vuonna kävimme nämä samat keskustelut, pidimme kummankin ulkosuhteista vastaavan komission jäsenen eli Pattenin ja Nielsonin kanssa vielä intensiiviset jatkoneuvottelut, joissa sovittiin, että vähintään 35 prosenttia EU:n ulkoisesta avusta keskitettäisiin sosiaalisiin infrastruktuureihin ja etenkin perusterveydenhuoltoon ja -koulutukseen. Sanon tänä aamuna komission jäsenelle ja koko parlamentille, että luotamme siihen, että tämä lupaus toteutetaan tämän vuoden talousarviosta, ja kuten päätöslauselmassamme todetaan, uskomme voivamme luottaa tähän lupaukseen myös ensi vuonna.
Mietinnön 33 kohdasta haluaisin vielä sanoa, ettei kyse ole pelkästään Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren maiden, vaan myös Aasian, Latinalaisen Amerikan, Välimeren alueen ja muiden alueiden kehitysavusta. Apu olisi kokonaan keskitettävä köyhyyden poistamiseen. Komissio on esittänyt kehityspoliittisen kannanottonsa, ja nyt sen on aika ryhtyä sanoista tekoihin talousarviopäätöksissään.

Elles (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin yhtyä niihin kollegoihin, jotka jo ovat kiittäneet kahta esittelijäämme, nimittäin jäsen Färmiä ja jäsen Stenmarckia, heidän erittäin hyödyllisestä panoksestaan tämänaamuisiin keskusteluihin. Komission talousarviosta toteaisin ensinnäkin sen, että mielestäni meidän olisi seurattava jatkuvasti talousarvion toteuttamista, jotta voisimme jatkaa jäsen Costa Nevesin viime vuoden talousarvion yhteydessä aloittamaa työtä. Mielestäni tämä on erityisen tärkeää nyt, kun olemme muuttaneet komission työsuunnitelman työstämistapaa niin, että erityisvaliokunnat voivat antaa siihen entistä suuremman panoksen. Tämä uudistus saa täyden kannatukseni.
Toiseksi haluaisin yhtyä siihen, mitä kollegamme ja etenkin jäsen Titley ovat tähän mennessä todenneet ulkoisista menoista. Ulkoasiainvaliokunnan suurkuluttajien tehtävänä on ilmeisesti huolehtia näiden eri maksusitoumusten tekemisestä, ja me budjettivaliokunnassa yritämme sitten saada selkoa siitä, mistä niihin on saatu rahat. Vaikuttaa, että tarvitsisimme tavoitteellista ja kaukonäköistä toimintaohjelmaa, minkä vuoksi kannatammekin ajatusta selvityksen laatimisesta, jotta me budjettivaliokunnassakin saisimme käsityksen siitä, mistä rahat oikein tulevat.
Viimeiseksi haluaisimme tietää, onko hallinnonuudistusta jatkettu. Haluaisinkin kysyä komission jäseneltä, milloin voimme odottaa lopullista päätöstä varhaiseläkesuunnitelmasta.
Parlamentin talousarviosta toteaisin, että tuemme niitä kollegoja, jotka ovat arvostelleet hallintoa siitä, että se on yrittänyt viivästyttää EP-ROM-tutkimusta. Tarvitsemme parlamentissa kunnollista keskustelua resurssienhallinnasta, ja haluaisimme etenkin nähdä johdonmukaisen, tehokkaan ja poliittisesti tasapainoisen hallinnon. Jäsen Dell'Alba, esitin tuon kommentin nimenomaan siksi, että hallinnossa oli tehty yllättäviä virkanimityksiä. Hallinto ei ole tasapainossa, ja haluaisin olla varma siitä, että sen toiminta näyttää ulkopuolelta tehokkaalta ja poliittisesti tasapainoiselta.
Toiseksi toteaisin poliittisista ryhmistä sen, että niitä olisi vahvistettava, jotta voitaisiin varmistaa hallinnon tehokas valvonta. Laajentumisesta sanoisin viimeiseksi, että haluaisimme olla varmoja siitä, että tulkkauksen monikielisyys on hallittua, että käännöspalvelun kohdalla pohditaan etätyöskentelyyn liittyviä näkökohtia ja - ennen kaikkea - ettei uusien rakennusten rakentamiseksi tehdä mitään maksusitoumuksia, ennen kuin tiedetään, että ne ovat ehdottoman välttämättömiä.

Wynn (PSE).
Arvoisa puhemies, minäkin onnittelen esittelijöitä heidän tekemästään työstä, mutta esittäisin suuntaviivoista yleisesti yhden moitteen, joka ei välttämättä ole esittelijöiden vaan budjettivaliokunnan ja muiden valiokuntien syytä. Suuntaviivojen tulisi olla nimensä mukaisia, ja ne tulisi esittää ytimekkäästi. Nyt ne ovat poikkeuksetta yhtä paksuja kuin Dickensin "Loistava tulevaisuus", vaikka näin ei saisi olla. Färmin mietinnössä on 41 kohtaa ja Stenmarckin mietinnössä 34, ja myöhemmin äänestämme vielä 38 tarkistuksesta. Tässä olivat moitteeni.
Haluaisin vielä esittää pari huomiota kummastakin mietinnöstä. Ensimmäinen koskee Färmin mietintöä. Esille tulleet ongelmat koskevat otsakkeita 4 ja 5, ja haluaisin kiinnittää parlamentin jäsenten huomion siihen seikkaan, että nämä asiat otettiin käsiteltäväksi puheenjohtajavaltio Espanjan kanssa pidetyssä kolmenkeskisessä kokouksessa, jossa yritettiin löytää niihin jonkinlaista ratkaisua. Komissio on ehdottanut uutta hätäavun joustovälinettä otsakkeeseen 4. Sanoin jo silloin ja sanon nytkin, että neuvosto ei suostu uuteen joustovälineeseen, vaikka taivas putoaisi. Sen sijaan ehdotimme - ja tästä voidaan neuvotella neuvoston kanssa - että käytettäisiinkin nykyisiä hätäapuvarauksia ja yritettäisiin lainsäädäntöä muuttamatta löytää jokin keino varmistaa, että varausta voidaan käyttää niihin ongelmiin, joita meillä on otsakkeessa 4.
Otsakkeesta 5 kysyisin, miten ihmeessä nämä kaikki tarpeet saadaan täytettyä nykyisistä enimmäismääristä? Se tulee olemaan hyvin vaikeaa, ellei otsakkeeseen tehdä perusteellisia muutoksia. Olemme pyytäneet neuvostolta ainoastaan sitä, että se yrittäisi päästä yhteisymmärrykseen näistä kahdesta asiasta heinäkuun sovittelumenettelyn aikana. Sen sijaan, että pitkittäisimme niiden käsittelyä marraskuun sovittelumenettelyyn tai joulukuun toiseen käsittelyyn asti, kaikkien kannalta olisi edullisinta, jos nuo kaksi asiaa voitaisiin periaatteessa ratkaista jo heinäkuussa.
Siirryn nyt käsittelemään Stenmarckin mietintöä. Yksi osa liittyy otsakkeeseen 5, jossa budjettivaliokuntaan on perustettu kaikkien toimielinten hallintomenoja käsittelevä työryhmä. Näin tehtiin sen vuoksi, että saataisiin neuvostolta edes jokin poliittinen sitoumus siitä, että se joko tekisi samoin tai käsittelisi näitä asioita meidän kanssamme. Sellaista ei ole vielä luvassa, mutta elämme toivossa. Sanoisin niille jäsenille, jotka eivät vielä ole nähneet työasiakirjoissamme esitettyjä kommentteja, että älkää turhaan pelätkö niitä. Yritämme aina puuttua sellaisiin asioihin, joihin ihmiset eivät tavallisesti kajoaisi, mutta vain herättääksemme edes jotakin keskustelua.
Lopuksi toteaisin, että Stenmarckin mietinnön 15 kohdassa viitataan nimenomaan siihen seikkaan, jonka jäsen Elles juuri mainitsi, nimittäin parlamentin poliittisesti tasapainoiseen hallintoon. Joskus äänestämme asioista, joita sitten myöhemmin kadumme. Se, että mietinnössä toivotaan hallintomme olevan poliittisesti tasapainoinen, ei välitä oikeaa viestiä ulkopuolisille. Termi "poliittisesti puolueeton" olisi paljon helpompi hyväksyä. Itse kuulun niihin ihmisiin, joiden mielestä virkamiesten tulisi olla poliittisesti puolueettomia. Heillä ei saisi olla mitään poliittista vakaumusta. Uskon myös, että julkishallinnon virkamiesten pitäisi saada ylennyksiä kykyjensä eikä poliittisen uskollisuutensa vuoksi. Tästä asiasta on pyydetty kohta kohdalta -äänestystä, ja kehottaisin kaikkia ryhmiä harkitsemaan tarkkaan, miten he äänestävät.

Mulder (ELDR).
Arvoisa puhemies, minäkin onnittelen molempia esittelijöitä. Toivotan heille menestystä. Voin kannattaa komission ensisijaisia tavoitteita. Olen samaa mieltä muiden ja varsinkin jäsen Wynnin kanssa, joka juuri äsken sanoi, että suurimmat vaikeudet ovat otsakkeessa 4 ja otsakkeessa 5. Minun mielestäni otsakkeeseen 4 ei pidä sisällyttää mitään pyhiä lehmiä. Budjetoidut varat täytyy voida käyttää, eikä meidän pidä joutua tilanteeseen, jossa saamme pitkin vuotta uusia ehdotuksia sellaisten rahojen käytöstä, jotka oli budjetoitu muihin tarkoituksiin, koska niitä ei voidakaan käyttää tiettyyn tarkoitukseen. Haluaisinkin siis kehottaa komissiota tarkoin selvittämään, mikä on tarpeellista. Täsmälleen sama pätee otsakkeeseen 5. Edellisen sananvaihdon perusteella käsitin, että vaje on vain 48 miljoonaa. Kokonaissummaan nähden se on hyvin pieni määrä. Olen nähnyt kirjeluonnoksen tästäkin asiasta. Komission pitäisi selvittää kaikissa toimielimissä, onko vielä mahdollista säästää jostakin arviolta 48 miljoonaa. Jos se on mahdollista, pysymme rahoitusnäkymien puitteissa eikä joustovälinettä tarvita tässä vaiheessa ollenkaan, jolloin voimme käyttää sen muihin tarkoituksiin.

Ilgenfritz (NI)
Arvoisa puhemies, minäkin voin ilman muuta kannattaa suuntaviivoja yleisesti, mutta esitän niistä seuraavat huomautukset. Minusta on ilahduttavaa, että unioni valmistautuu hyvin suunniteltuun laajentumiseen. On myös otettava huomioon, etteivät kustannukset saa nousta pilviin, sillä kohtuuttoman suuret kustannukset olisivat vaaraksi Euroopalle tai eurolle. Näin kävisi esimerkiksi siinä tapauksessa, että jäsenvaltioiden budjettitaakka lisääntyisi entisestään laajentumisen mukana.
Kannatettavia ovat tietenkin myös maatalousuudistukset, joiden avulla määrärahoja siirretään markkinoiden tukemisesta maaseudun kehittämiseen. Pienten ja keskisuurten yritysten tukeminen on minulle edelleen sydämen asia. Toivonkin siksi, että tähän liittyvä tarkistus 5 saa taakseen selkeän enemmistön, jotta Basel II -sopimuksen negatiiviset vaikutukset pk-yrityksiin voidaan estää.

Garriga Polledo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, arvoisa komission jäsen, ryhmäni haluaa onnitella molempia esittelijöitä ja äänestää heidän mietintöjensä puolesta.
Meidänkin ryhmämme toiveissa ovat, niin kuin budjettivaliokunnan puheenjohtaja Terry Wynn asian ilmaisi, erittäin konkreettiset talousarviota koskevat suuntaviivat eikä jonkinlainen ostoslista. Suuntaviivat ovat poliittinen viesti, jonka avulla välitämme komissiolle ja neuvostolle toiveemme siitä, minkälaisen haluamme talousarvion olevan; mitä havainnollisempi viesti on, sitä paremmat mahdollisuudet sillä on tulla ymmärretyksi.
Ensi vuonna menoluokkien 3, 4 ja 5 tilanne on erittäin huolestuttava, minkä jo mainitsimme: olemme lähellä ylärajaa ja menoluokassa 5 itse asiassa sen yläpuolella. Ryhmäni puolustaa edelleen Berliinin rahoitusnäkymiä, mutta myönnämme lukujen olevan pieniä, erityisesti laajentumisen yhteydessä. Siksi ehdotimme jo Costa Nevesin vuoden 2002 talousarviota koskevassa mietinnössä todellisia vaihtoehtoja, ennen kaikkea talousarvion täytäntöönpanon parantamista sekä komissiossa että jäsenvaltioissa, ja haluamme nähdä tuloksia jo tänä vuonna.
Toisaalta on korostettava, että aitoa toimielinten välistä yhteistyöhenkeä ei talousarvion kohdalla ole olemassa. Talousarviomenettely ei saa olla peliä, jonka toimielimet pyrkivät voittamaan muiden kustannuksella. Niin emme saa yhtään mitään aikaan. Varainhoitoasetus ja vastaus parlamentin vaatimukseen lainsäädäntö- ja talousarviomenettelyjen mukauttamisesta ovat kaksi selvää esimerkkiä, että toimielinten välinen yhteistyö ei ole vielä tyydyttävää. Odotamme komissiolta ja ennen kaikkea neuvostolta myönteisempää vastausta näillä kahdella ryhmällemme ja koko parlamentille tärkeällä alueella.
Päätän puheenvuoroni ottamalla esille päinvastaisen tapauksen: hyvä esimerkki toimielinten välisestä yhteistyöstä on valmistelukunnan talousarvion rahoitus, jonka osalta kolme toimielintä pääsi asioista sopimukseen ja vei niitä eteenpäin ilman minkäänlaisia ristiriitoja.

Colom i Naval (PSE).
Arvoisa puhemies, otaksun, että neuvoston täydellinen poissaolo on varmaankin osoitus kunnioituksesta, jotta meillä olisi parempi olo omissa keskusteluissamme.
Arvoisa puhemies, keskityn rahoitusnäkymiin liittyviin näkökohtiin. Kun vuoden 2002 talousarvio on hädin tuskin saatu kulkemaan raiteillaan, valmistelemme jo vuoden 2003 talousarvion vesillelaskua, ja saamme havaita, että monet kolmen viimeisen varainhoitovuoden ongelmista ilmenevät jälleen, vieläpä entistä suurempina.
Rahoitusnäkymien riittämättömyys tarpeisiin verrattuna on lisääntynyt. Pyrkimyksenä on kasvattaa toimintaa eksponentiaalisesti sellaisessa rahoituskehyksessä, joka on kasvanut juuri ja juuri aritmeettisesti.
Hyvät jäsenet, vuoden 2003 talousarvion suurena uutuutena on tähän aihepiiriin liittyen, että otsake 5 hallintomenot repeää myös saumoistaan. Vuonna 1999, jolloin neuvottelimme nykyisen toimielinten välisen sopimuksen, onnistuimme jo muuttamaan otsakkeen 5 lukuja, mutta lyhytnäköisesti, joten ne ovat nyt riittämättömiä.
Yleisennusteet, myös neuvoston esittämät, ylittävät rahoitusnäkymät 125 miljoonalla eurolla, mihin neuvosto on itse vaikuttanut kasvattamalla talousarviotaan 9 prosenttia, vaikka se nyt pyytää leikkauksia samalla kun se arvostelee joidenkin politiikkojen huonoa täytäntöönpanoa.
Haluaisin välttää arveluttavaa kansankiihotusta tässä asiassa, muiden asioiden lisäksi siksi, että Brysselissä ei ole massoittain virkamiehiä, joita on enemmän esimerkiksi Berliinissä, Tukholmassa tai Madridissa.
Otsake 4 ulkoiset toimet jatkaa vääjäämätöntä matkaansa kohti tappiota. Olemme joka vuosi joutuneet käyttämään joustovälinettä voidaksemme harjoittaa ulkopolitiikkaa. Tätä nykyä panemme yhä enemmän painoa köyhyyden torjunnalle, mikä on erittäin hyvä asia, mutta nykytilanteessa se kuvastaa pohjimmiltaan rikkaiden eurooppalaisten huonoa omaatuntoa; se ei kuitenkaan ole ulkopolitiikkaa. Tästä aiheutuu minulle suunnatonta huolta.
Hyvät jäsenet, viimeisenä tulee otsaketta 7 koskeva vakava ongelma, joka on erittäin helppo ymmärtää. Otsakkeen 7 liittymisvalmistelut piti vuonna 2002 tarjota suojaa ainoastaan niille viidelle valtiolle, jotka eivät tuolloin olleet jäseniä. Arvoisa puhemies, nyt meillä on kuitenkin kymmenen ehdokasvaltiota, jotka jakavat viidelle tarkoitetut varat, eikä ole otettu huomioon, että Malta ja Kypros ovat neuvoston päähänpiston takia otsakkeessa 4.
Arvoisa puhemies, kaikki tämä pitäisi tarkistaa.

Jeggle (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minulla on tänään tilaisuus puhua vuoden 2003 talousarvion pääluokasta III, koska esittelin mietinnön omalle Euroopan kansanpuolueen ryhmälleni maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa. Haluankin siksi ennen kaikkea kertoa, mistä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan kollega Färmin mietintöön tekemissä tarkistuksissa on kysymys, ja esitän tässä kohtaa esittelijä Färmille lämpimät kiitokset hänen tekemästään työstä.
Emme keskustele tänään vuoden 2003 talousarviosta vaan talousarvion suuntaviivoista, joissa tuomme esiin perusajatuksemme, ja minä esitän täällä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan oman ryhmäni perusajatuksia.
Ensinnäkin haluamme, että B1-1-B1-4 -osastojen varat voidaan siirtää seuraavalle vuodelle omissa osastoissaan. Pitkällä aikavälillä haluamme lisäksi mahdollisuuden siirtää pakollisia ja ei-pakollisia menoja sisältävien lukujen määrärahoja - tämä edellyttää mielestämme tosin ensin Euroopan parlamentin kanssa toteutettavan yhteispäätösmenettelyn soveltamista maatalousasioihin.
Toinen vaatimuksemme koskee joustovarausten lisäämistä mahdollisten kriisi- ja hätätilanteiden varalta.
Kolmanneksi: vastustamme Inpard-ohjelman käyttöönottoa, vaikka maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan enemmistö äänestikin asiasta toisin. Se vain johtaa ehdokasvaltioiden muutenkin vaivoin hankkimien varojen suurempaan pirstoutumiseen. Tällainen ylimääräinen ohjelma sitä paitsi vain lisää byrokratiaa.
Neljäs ja tärkein vaatimuksemme on, ettei vuoden 2003 talousarviota pidä käyttää ennenaikaiseen Agenda 2000:n puoliväliarviointiin. Emme halua tässä mietinnössä nyt mitään maatalousuudistusta. Yhteisön maatalouspolitiikkaa on nimittäin kehitettävä edelleen. Agenda 2000 -hanketta koskevat päätökset ovat meille sitova perusta. Maatalousbudjetista ei saa tulla erilaisten mielitekojen louhosta, vaan sen on oltava luotettava maatalouspoliittinen ratkaisu.

Gill (PSE).
Arvoisa puhemies, vuosi 2003 on laajentumisvalmistelujen tärkein vuosi. Sen vuoksi olen pettynyt, että muita toimielimiä koskevassa mietinnössä ei oikein ole tartuttu tähän haasteeseen, ja mielestäni tässä on nyt menetetty hyvä tilaisuus viedä eteenpäin sitä uudistusohjelmaa, jota parlamentti on viime vuosina käynnistänyt.
Minulla on kolme tärkeää asiaa, joita aion nyt käsitellä lyhyesti. Ensinnäkin olen huolissani tästä kokonaisnäkemyksen puutteesta ja näkökulman suppeudesta. Mietinnössä keskitytään liiaksi parlamenttiin, eivätkä muut toimielimet näytä ansaitsevan paljon huomiota. Ymmärsin, ettei esittelijällä ollut tilaisuutta vierailla Luxemburgissa ennen budjettivaliokunnassa pidettyä äänestystä; tämä voi selittää sen, miksi mietinnöltä puuttuu pontta. Toivon, ettei valiokunnassa pidetä tätä kielteisenä viestinä.
Toiseksi on välttämätöntä, että korjaamme joitakin mietinnössä olevia ristiriitaisuuksia ja epäjohdonmukaisuuksia. Henkilöstöasioissa mietinnössä peräänkuulutetaan poliittisesti tasapainoista hallintoa. Tämä on täysin naurettava lausunto, ja olen täysin eri mieltä siitä, mitä jäsen Elles äsken sanoi. Minun käsitykseni tämän parlamentin ja monien muiden eri puolilla maailmaa toimivien parlamenttien täytäntöönpanoviranomaisista on, että yleensä hallinto kyllä toimii puolueettomasti. Olen syvästi huolissani siitä, että mietinnössä vihjataan, ettei hallinto olisi puolueeton, tai ylipäätänsä määritellään, mitä sen ei tulisi olla, ja minua puistattaa, kun ajattelen, mitä seurauksia tästä voi olla. Aiommeko todella panna hakijat rastittamaan työhakemukseensa, mihin puolueeseen he kuuluvat, ennen kuin heidät voidaan palkata uuteen työhön? Pohjimmiltaan tämä näkemys on suoraan ristiriidassa sen budjettivaliokunnan mietinnössä korostetun seikan kanssa, että henkilöstön nimitykset tai ylennykset perustuvat aina kyvykkyyteen ja ansioituneisuuteen. Tätä periaatetta kannatan vilpittömästi. Sen vuoksi kehottaisinkin esittelijää välttämään tällaisia kielteisiä lausuntoja. Jos nämä mielipiteet pääsevät julkisuuteen, ne pilaavat parlamentin maineen.
Kolmanneksi haluaisin sanoa käännös- ja tulkkauspalvelujen tilaamisesta freelancekääntäjiltä, ettei minulla ole mitään sitä vastaan, että halutaan parantaa tehokkuutta ja pohditaan, miten se onnistuisi. Tässä on kuitenkin kyseessä selvästi ideologinen kannanotto, jonka tueksi ei esitetä mitään näyttöä siitä, että freelancekäännökset olisivat muita kannattavampia ja täyttäisivät parlamentin jäsenten laatuvaatimukset. Tämä on niin ikään suoraan ristiriidassa sen mietinnössä painotetun seikan kanssa, että keskustelua Podestàn mietinnöstä olisi vielä jatkettava laajentumisen jälkeisen kielijärjestelmän osalta.
Sosialistiryhmän puolesta haluaisin sanoa, että olemme toki kiinnostuneita tekemään esittelijän kanssa yhteistyötä, kun seuraavaksi siirrymme käsittelemään tulo- ja menoarviota, jotta saisimme vahvistettua mietintöä ja pääsisimme yksimielisyyteen tästä keskeisestä budjettialueesta. Yhteistyö on kuitenkin mahdollista vain, jos se on kaksisuuntaista.

Maat (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan onnitella esittelijä Färmiä hänen ensimmäisistä suuntaviivoistaan. PPE-DE-ryhmän kalatalousvaliokunnan varjoesittelijänä pahoittelen kuitenkin sitä, että sosialistiryhmä päätti olla julkistamatta kalatalouden tulo- ja menoarviota koskevaa mietintöä vielä tässä vaiheessa. Aion siitä huolimatta esitellä muutamia suuntaviivoja, joilla on merkitystä tulevan keskustelun kannalta.
Vuotta 2002 leimaa se, että Marokon kanssa ei saatu aikaan kalastussopimuksia. Espanjassa ja Portugalissa sijaitseville alueille on tästä syystä varattu pieni 200 miljoonan euron summa. Sen perusteella on sovittu, että vesiltä poistetaan 243 alusta. Vuoden 2003 talousarvion kannalta olisi tärkeää tietää, missä määrin tämä myös toteutuu, harjoitetaanko seurantaa ja miten komissio raportoi tästä asiasta parlamentille. Miksi? Siksi, että kalatalouden vuoden 2003 talousarvio riippuu tänä vuonna julkaistavasta vihreästä kirjasta, ja siksi, että tulevaa kalastuspolitiikkaa koskeva keskustelu saatetaan sekin päätökseen tänä vuonna. Vihreästä kirjasta tulee luultavasti varsin hankala, kun ajatellaan turskanpyyntiä Skotlannissa ja sen kauaskantoisia seurauksia. Tässäkään asiassa emme voi välttää osittaista saneerausta. Tästä syystä on tärkeää tietää, miten ohjelma toteutetaan Espanjassa ja Portugalissa vuonna 2003.
Tämän lisäksi on vielä biologista monimuotoisuutta ajatellen otettava esiin toinenkin asia, vesiviljelyn ongelmat. Tässäkin asiassa on tarpeen tarkastella talousarviota hyvin tiukasti ja arvioida, missä määrin tähän voidaan käyttää talousarviorahoja. Tämä on tehtävä jo ennen vihreää kirjaa ja nykyisten ohjelmien toteuttamista koskevaa keskustelua. Näin ollen on tärkeää, että komissio ottaa mukaan tällaisiakin asioita, että vuoden 2003 talousarvio sidotaan vihreään kirjaan ja että komissio tekee tässä kohdin myös poliittisia valintoja, sellaisiakin, jotka liittyvät talousarvioon. Ja tämä on myös PPE-DE-ryhmän panos tähän asiaan ja sen kanta.

Podestà (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minäkin yhdyn kiitokseen siitä panoksesta, jonka molemmat esittelijät ovat antaneet työlleen.
Sallinette minun kiittää esittelijä Färmiä etenkin sisäisiä politiikkoja koskevasta osasta, johon on tehty selkeä viittaus ikääntyvän väestön hyväksi ryhdyttäviin toimiin, sillä heidän prosentuaalinen osuutensa yhteiskunnastamme on ja tulee olemaan yhä suurempi. Sosiaalisen integraation korostaminen on aivan perustellusti liitetty tarpeeseen varmistaa dynaaminen talouskasvu.
Haluaisin pidätellä teitä vielä kuitenkin eräässä toisessa aiheessa, johon haluan kiinnittää huomionne. Tarkoitan Argentiinaa, maata, joka ei näytä nykyään kulkevan talouskasvuun pyrkivällä tiellämme mutta joka ansaitsee erityisen huomiomme. Argentiinan nykytilanne herättää huolta maan tulevaisuudesta, tuon maahanmuuton kohteena olevan maan tulevaisuudesta, joka on aiemmin ottanut vastaan tuhansia ja taas tuhansia kansalaisia ympäri Eurooppaa. Olen sitä mieltä, että Euroopan unionin olisi annettava Argentiinalle selkeä sitoutumisviesti jo siksi, että siten poistettaisiin riski kriisin leviämisestä naapurimaihin. Olen esittänyt yhdessä kollegani Naranjo Escobarin kanssa tämänsuuntaisen tarkistuksen, jonka parlamentti toivoakseni hyväksyy.
Mitä tulee esittelijä Stenmarckin mietintöön, haluan kiittää häntä siitä, että hän on niin tarkkaan ymmärtänyt "hallitun monikielisyyden" merkityksen, eli että on välttämätöntä saada tasapainoon vaatimus siitä, että jokainen parlamentin jäsen voi ilmaista itseään äidinkielellään, ja siitä, mikä on aivan välttämätöntä talousarvion kannalta.
Seuraavaksi vielä vihoviimeinen kohta: mietinnössä on kohta, joka pitäisi kenties muotoilla eri tavoin. Tarkoitan kohtaa, jossa todetaan, että hallinnon on oltava "poliittisesti tasapainoinen". "Poliittisesti neutraali" olisi minusta ollut varmasti sopivampi ilmaus.

Naranjo Escobar (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kun tunnetaan neuvoston ja komission kannat, tämän talousarviomenettelyn haasteena on, että sen pitäisi kyetä vaikuttamaan historialliseen laajentumishankkeeseen ja rahoittamaan toimielintemme työmenetelmien uudistamista. Jäsen Färmin ja Stenmarckin mietintöihin on koottu parlamentin huolenaiheet ja ensisijaiset tavoitteet, minkä takia yhdyn heidän oivallista työtään koskeviin onnitteluihin.
Talousarviota koskevien suuntaviivojen on lähdettävä kansalaisia kiinnostavista osa-alueista: täystyöllisyystavoitteesta ja unionin yhteisvastuupolitiikoista. Ennen kuin puhun muista asioista, haluan kiittää komission jäsentä vuoteen 2003 liittyvästä sitoumuksesta, joka koskee kalastuslaivaston uudelleensuuntaamista koskevan ohjelman viimeisen osuuden rahoittamista. Vuoden 2003 talousarviossa törmätään samankaltaisiin ongelmiin kuin aiempina vuosina, ja hallintomenojen kohdalla ne ovat paljon entistä pahempia.
Toisaalta unionin ulkoisia tukipolitiikkoja koskevien sitoumuksiin sekä ulko- ja turvallisuuspolitiikan jatkuviin vaatimuksiin on löydettävä talousarviossa ratkaisu, joka on sopusoinnussa parlamentin oikeuksien ja nykyisen rahoituskehyksen kanssa. Onkin tarkasteltava huolellisesti komission ehdotusta, joka koskee uuden kriisioletuksista selviytymistä varten tarkoitetun talousarviomekanismin luomista.
Rahoitushallinnon alalla voimme joutua hankaluuksiin maksujen osalta, vaikka meillä on ollut vuosi toisensa jälkeen ylijäämää. Siksi meidän on oltava erittäin tarkasti selvillä siitä lopullisesta kokonaissummasta, joka jää käyttöön sen seurauksena, ettei menositoumuksia panna täytäntöön, ja samalla tavoin meidän on oltava selvillä otsakkeessa 3 rahoitettavien politiikkojen monivuotisia sitoumuksia koskevista tarkoista keskipitkän aikavälin arvioista. Tämän avulla voisimme saada joustovaraa, jonka avulla ensisijaiset poliittiset tavoitteet voitaisiin mukauttaa tehokkaammin käytettävissä oleviin voimavaroihin.
Lopuksi haluan tehdä tiettäväksi, että kansalaiset antoivat historiaan jäävän esimerkin luottamuksestaan ottamalla euron epäröimättä käyttöön, ja he ovat viitoittaneet meille tietä. Unionin talousarvion on vastattava tätä luottamusta, ja sen avulla on vahvistettava jäsenvaltioiden täystyöllisyyteen, yhteisvastuullisuuteen ja talouskasvuun tähtääviä politiikkoja.

Schreyer
Arvoisa puhemies, haluaisin puuttua vielä joihinkin tässä erittäin mielenkiintoisessa varainhoitovuoden 2003 painopisteitä koskevassa keskustelussa esitettyihin huomautuksiin.
Käsittelen ensin rakennepolitiikan määrärahojen vähäistä käyttöä kahtena viime vuonna. Jäsen Puerta vaati komissiota tiedottamaan jatkuvasti myös rakennerahastojen varojen käytöstä. Haluaisin vielä kerran muistuttaa, että komissio tiedottaa siitä budjettivaliokunnalle ja talousarvion valvontavaliokunnalle viikoittain. Rakennerahasto-ohjelmien mukaan jäsenvaltioiden antamat varat pitää maksaa takaisin; jos jäsenvaltiot viivyttelevät rakennerahastojen täytäntöönpanossa, emme voi tietenkään maksaa varoja takaisin. Joudumme valitettavasti toteamaan, että uusien rakennerahasto-ohjelmien täytäntöönpano on kestänyt kauemmin kuin rahoitusnäkymissä alun perin suunniteltiin. Minusta tämä merkitsee, että seuraavia rahoitusnäkymiä laadittaessa neuvoston ja parlamentin on tehtävä päätöksensä aikaisemmin entistä paremman täytäntöönpanon takaamiseksi.
Mitä tulee yksittäisten alaotsakkeiden tiukkaan tilanteeseen, haluaisin vielä kerran muistuttaa, että meillä on yhteisön vuoden 2002 talousarvion kannalta tietenkin poikkeuksellinen tilanne, joka ei varmastikaan jatku tällaisena tulevina vuosina. Mehän olemme jääneet tänä vuonna reilusti, jopa 4,6 miljardia, ennakkoarvion alapuolelle! Yksikään jäsenvaltio ei pysty harjoittamaan tällaista budjettikuria.
Ensi vuonna rakennerahastoihin tarvitaan sitten lisää varoja, koska jäsenvaltiot vaativat nyt pitempiä voimassaoloaikoja kaikkiin ohjelmiin, jotka olisi pitänyt saattaa päätökseen ja aikoja sitten. Tilanne on sen vuoksi hieman toisenlainen. Siitä huolimatta jo nyt voidaan sanoa, ettei maatalouspolitiikassa todennäköisesti tarvita kaikkia määrärahoja. Tämä tarkoittaa, että varoja jää todennäköisesti säästöön. Talousarvioteknisesti ei ole valitettavasti mahdollista, että ulkopolitiikan uusia vaatimuksia tai toimielinten laajentumisvalmisteluja rahoitettaisiin jollakin toisella sektorilla säästyneillä varoilla. Tällainen uudelleenjako ei ole mahdollista; tähän tarkoitukseen meillä on käytettävissä vain joustoväline.
Laajentumisesta puheen ollen haluaisin vielä selventää, että rahoitussuunnittelussa uusien jäsenvaltioiden rahoitukseen vuonna 2003 aiotut varat oli tarkoitettu ainoastaan kyseiseen käyttöön. Emme voi käyttää niitä muihin tarkoituksiin, enkä myöskään hyväksy sitä, mutta onhan meillä joustoväline. Haluaisin vielä kerran huomauttaa, että hallinnolle myönnetään uusia määrärahoja heti kun laajentuminen on saatu päätökseen. Niitä ei vain myönnetä siihen valmistautumiseen. Valmistautumisella on tietenkin tärkeä merkitys laajentumisen onnistumisessa. Kaikkien toimielinten - niin parlamentin, neuvoston, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kuin komissionkin - on tehtävä tarvittavia valmisteluja vuonna 2003. Emme puhu tässä kovinkaan suurista summista vaan sellaisista summista, jotka jättäisivät joustovarauksessa vielä tilaa muillekin toimille. Meidän pitäisikin harkita tätä välinettä tosissamme. Uusien jäsenvaltioiden kansalaisillahan on nimenomaan oikeus vaatia, että unionin toimielimet tekevät valmisteluja voidakseen toteuttaa laajentumisen menestyksekkäästi.

Puhemies.
Paljon kiitoksia, komission jäsen Schreyer!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu
Turmesin ja Rapkayn laatimasta teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietinnöstä (A5-0077/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähkön ja maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä annettujen direktiivien 96/92/EY ja 98/30/EY muuttamisesta (KOM(2001) 125 - C5-0184/2001 - 2001/0077(COD)),
Mombaurin laatimasta teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietinnöstä (A5-0074/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi verkkoon pääsyä koskevista edellytyksistä rajat ylittävässä sähkön kaupassa (KOM(2001) 125 - C5-0185/2001 - 2001/0078(COD)).

Turmes (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, oletan, että asiasta vastaava komission jäsen on paikalla. Ehkäpä meidän pitäisi odottaa vielä puoli minuuttia, että komission jäsen de Palacio saapuisi kuuntelemaan keskusteluamme.

Puhemies.
Hyvä esittelijä, kuten itsekin näette, hän ei ole tullut vielä. Pyytäisinkin siksi komission jäsen Schreyeriä jäämään tänne siksi aikaa, kunnes asiasta vastaava komission jäsen saapuu. Emme voi nimittäin keskeyttää istuntoa, koska siinä tapauksessa emme pysy aikataulussa.

Turmes (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, haluammeko aidot yhteisön sähkömarkkinat, jotka tarjoavat Euroopan teollisuudelle ja kansalaisille todellista kilpailua ja laadukkaita palveluja? Jos haluamme saada Barcelonan Eurooppa-neuvostosta irti muutakin kuin 15 jäsenvaltion näkemyksistä kokoon kyhätyn huonon kompromissin, niin meidän on täällä Euroopan parlamentissa oltava hiukan kunnianhimoisempia.
Ensinnäkin meidän on kehitettävä sellaisia markkina-alueita, jotka tukevat kansalaisiamme ja yrityksiämme. Meidän on varmistettava, että sähkön hinnat ovat kohtuullisia ja avoimesti määriteltyjä ja ettei nyt vallitseva tilanne ja nykyisten sähkölaitosten teho vaikuta niihin. Valitettavasti kaikki kollegani eivät ole samaa mieltä kanssani. Mikä tärkeintä, täällä on joitakin ihmisiä, jotka haluaisivat ottaa uudestaan käyttöön neuvotellun pääsyn verkkoihin. Komissiohan poisti tämän vaihtoehdon lisätäkseen markkinoiden avoimuutta. Sen katsottiin estävän uusien tulokkaiden pääsyn Saksan markkinoille. Tämä on ennakkotapaus, joka määrää, mihin suuntaan haluamme uusia sähkömarkkinoita kehittää - haluammeko kehittää niitä yhä avoimemmiksi vai palata takaisin siihen aikaan, jolloin vakiintuneet toimijat hallitsivat kansallisia markkinoita. Siirtojärjestelmän omistuksen eriyttäminen on yksi aidosti läpinäkyvien eurooppalaisten markkinoiden perusedellytyksistä. Siirtotoiminta on eriytettävä täysin muista energiaverkon toiminnoista. Ilman tätä ristiinsubventointi ja epäreilu kilpailu eivät pääty koskaan; tämä on uudistuspaketin keskeinen osa.
Reilua kilpailua ei voi syntyä ilman voimakkaita ja riippumattomia sääntelyelimiä. Sääntelyviranomaisten roolia ja toimivaltaa on vahvistettava ja niiden tehtäviä on laajennettava niin, että ne vastaavat suurten laitosten kasvavaa taloudellista vaikutusvaltaa. Espanjassa ja Saksassa markkinoita hallitsevat duopolit, kun taas Ranskassa EDF ei vieläkään ole löytänyt vertaistaan kilpailijaa kotimarkkinoilla. Sen määräävä markkina-asema paitsi vaikuttaa liian voimakkaasti hallituksen politiikkaan myös estää uusien tulokkaiden pääsyn markkinoille. Sähkökapasiteetin vapauttamisvelvoite on voimakas ja tarpeellinen väline, joka olisi annettava sääntelyviranomaisten käyttöön tämän tilanteen lopettamiseksi.
Lisäksi joidenkin eurooppalaisten suuryhtiöiden markkinavoima kasvaa kilpailun kohtuuttoman vääristymisen vuoksi. E.ON, RWE ja EDF ostavat kilpailevia yrityksiä muissa maissa omien maidensa käytöstäpoistorahastoista saaduilla varoilla. London Electricity, PowerGen, Innogy ja muut on ostettu näillä rahoilla. Ellemme ratkaise tätä tilannetta nyt, vaan lykkäämme sitä kahden tai kolmen vuoden päähän, markkinoilla ei ole enää yhtään kilpailijaa, vaikka haluaisimme sinne paljon kilpailua.
Meidän on myös tuettava asiakkaiden mahdollisuutta tehdä perusteltuja valintoja. Tarvitsemme sähkön merkitsemistä. EU:n ei pitäisi jäädä jälkeen Yhdysvalloista, Australiasta ja Uudesta-Seelannista, jotka ovat avanneet markkinansa ja yhdistäneet tähän täydellisen tiedonsaannin. Markkinoiden avaamiseen on liitettävä toimenpiteitä, joilla lisätään pienkuluttajien taloudellista vaikutusvaltaa. Yhdistyneen kuningaskunnan Energywatch-kuluttajajärjestö on onnistunut äärimmäisen tehokkaasti laskemaan sekä pien- että suurkuluttajien hintoja.
Päätän puheenvuoroni sanomalla vielä muutaman sanan ranskalaisille kollegoilleni.

Rapkay, (PSE)
Arvoisa puhemies, kehotitte meitä juuri noudattamaan tiukasti puheaikaa! Minun on kuitenkin sen vuoksi pakko esittää periaatteellinen huomautus ja pyytää teitä kaikkia puhemiehistön jäseniä miettimään parlamentin työskentelytapaa. Käsittelemme täällä lakia, jolla yksi Euroopan tärkeimmistä markkinoista, nimittäin energiamarkkinat, järjestellään kokonaan uudelleen. Kyseessä ovat miljardien arvoiset markkinat, ja me hyväksymme, että esittelijä saa puhua viisi minuuttia - viisi minuuttia, jonka aikana emme saa sanotuksi todellakaan mitään järkevää. Ja meidän pitää kaiken lisäksi vielä jakaa aika kahden esittelijän kesken, koska käsittelemme muodollisesti vain yhtä direktiiviä, mutta kahden asiakirjan vuoksi meillä on kuitenkin kaksi esittelijää. Juuri paikalle saapuva komission jäsen saa sitten puhua asiasta niin pitkään kuin haluaa! Suon hänelle kyllä tämän ilon, siitä ei ole kysymys, mutta se, että meidän pitää rajoittaa poliittista keskusteluamme tällä tavalla, on minusta jo katastrofi.
Sanoin juuri, että aiomme muuttaa markkinarakenteita. Euroopan unionissa ei nimittäin ole tällä hetkellä mitään sisämarkkinoita vaan 15 jäsenvaltion erilliset enemmän tai vähemmän avoimet markkinat, joiden avoimuusaste ennen kaikkea kuitenkin vaihtelee suuresti. Tällainen tilanne on vielä huomattavasti selvemmin kaasu- kuin sähkömarkkinoilla. Emme kuitenkaan tarvitse 15:n erillisten markkinoiden yhteenliittymää vaan yhtenäiset yhteiset sisämarkkinat, jos haluamme hyödyntää sisämarkkinoiden tehokkuutta: tehokkuuden taloudelle tarjoamaa hyötyä talouden ja erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten kilpailukyvyn parantamiseksi, tehokkuuden kuluttajille tarjoamaa hyötyä, mitä tulee edullisiin hintoihin, ja tehokkuudesta ympäristölle koituvaa hyötyä luonnonvarojen säästeliään käytön vuoksi. Tavoitteenamme olevat avoimet markkinat eivät tarkoita antaa mennä -periaatteen soveltamista tai sitä, että jokainen voi tehdä, mitä haluaa. Tarvitsemme nyt säännöt kaikille yhtenäisten markkinoiden toimijoille, säännöt, jotka he ymmärtävät ja joita kaikilla on samat edellytykset soveltaa. Tarvitsemme siis verkkoon ja muihin järjestelmälaitteisiin sellaisen yhteyden, joka on kaikille markkinoiden toimijoille täysin avoin ja joka ei syrji ketään, koska se aiheuttaa muuten kilpailun vääristymistä.
Tarvitsemme siksi yhtenäisen sääntelykehyksen, jota meillä ei vielä ole, minkä vuoksi markkinat ovat hajanaiset eikä järjestelmä toimi käytännössä missään; saarivaltio saattaa muodostaa poikkeuksen, mutta missään muualla se ei vielä toimi. Tarvitsemme sääntelykehyksen, jossa määritellään tavoitteet, annetaan sitovia määräyksiä sekä määritellään mekanismit ja yhtenäinen sovellettavuus. Ongelmana on vain, että meillä on tietenkin 15 eri jäsenvaltiota, ja näillä 15 jäsenvaltiolla on hyvin erilaiset rakenteet. Valtiolla, jossa on jopa yli 700 verkko-operaattoria, on aivan toisenlaiset olot kuin sellaisella jäsenvaltiolla, jossa on vain yksi verkko. On tärkeää, että sääntelykehys on sitova, että sen soveltamista valvotaan ja että laiminlyönneistä seuraa myös rangaistus.
Tämä on tarkoituksena, ja meidän pitää hieman korjata komission muutosdirektiivissä alun perin esittämää ehdotusta, jotta saadaan yhtäältä yhdenmukaistettua eri jäsenvaltioiden järjestelmien tavoitteita ja jotta toisaalta itse järjestelmät pysyvät kasvaneista rakenteistaan huolimatta jotakuinkin yhteensopivina. Ja se, miten kunkin jäsenvaltion toimielimet ja viranomaiset tämän varmistavat, on jäsenvaltion oma asia. Tavan on vain oltava avoin ja luotettava kaikille markkinoiden toimijoille.
Tämä riittäköön niistä asioista, joita me lainsäätäjinä voimme oikeastaan säännellä. Haluan käyttää jäljelle jääneet sekunnit hyväkseni ja esittää komissiolle erään pyynnön. Meillähän on sähkön ja kaasun kohdalla tällä hetkellä erilaiset edellytykset. Tuotamme sähköä pääasiassa itse jäsenvaltioissa, siis sisämarkkinoilla. Kaasun kohdalla olemme taas yhä enemmän riippuvaisia kolmansien maiden tuonnista. Luulenkin, että kilpailuun ja kilpailukykyyn liittyvät näkökohdat huomioon ottaen kilpailun tuominen kuluttajienkin keskuuteen on tärkeä tähän liittyvä tehtävä. Tiedän, että tämä on hankala asia, koska kyse on pääasiassa unionin ulkopuolisista palveluntarjoajista. Tämä on kuitenkin tehtävä, jonka parissa meidän on työskenneltävä yhdessä, koska ilman tuottajien kilpailua Euroopan markkinoidenkin kilpailu pysyy niukkana.

Puhemies.
Kollega Rapkay, yhdyn ärtymykseenne siitä, minkä verran käytämme aikaa näin tärkeän asian käsittelyyn. Muistuttaisin kuitenkin, että esityslistan laativat ryhmien puheenjohtajat eikä puhemiehistö. Valtakunnan vaikuttajat käyttävät kokemukseni mukaan niin kutsuttuihin poliittisiin asioihin aina huomattavasti enemmän aikaa kuin sellaisiin asioihin, joilla on jotain tekemistä todellisen elämän kanssa.

Mombaur (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa varapuhemies, hyvät kollegat, ensin rajat ylittävästä sähkön kaupasta. Valiokunnan esittelijänä haluaisin sanoa, että valiokunta kannattaa komission asetusehdotusta. Rajat ylittävän kaupan on vihdoinkin toteuduttava, jotta tuottajat voivat tehdä toimituksia toisiin jäsenvaltioihin, jotta olemassa olevat välittäjät voivat siis kilpailla koko EU:n alueella. Tämän onnistumiselle on viisi ehtoa.
Ensiksi: siirtoverkkojen kustannukset on hyvitettävä rahastosta. Toiseksi: tämä onnistuu vain koko yhteisöä koskevan säännöksen, siis asetuksen, avulla. Kolmanneksi: sekä tuottajien että kuluttajien on maksettava rahastoon. Neljänneksi: näitä tuottajien maksuosoituksia on yhdenmukaistettava jäsenvaltioissa, jotta ei synny yksipuolisia kilpailuetuja. Viidenneksi: meillä ei ole sisätulleja, ei siis mitään niin kutsuttujen viejien ja tuojien maksuja, joka on muutenkin epätavallinen käsite sisämarkkinoilla, eikä meillä ole myöskään sopimusosapuolten etäisyyteen perustuvia tariffeja. Tässä pätee fysiikka eikä oikeus.
Esitän aiheesta vielä kolme loppuhuomautusta. Se, missä sähköä tuotetaan, on tärkeä kysymys. Se riippuu monista tekijöistä. Valiokunta ilahtunee, jos mainitsemieni ehtojen puitteissa pystytään vielä löytämään ja soveltamaan niin sanottuja allokointisignaaleja. Sääntelyviranomaiset, verkko-operaattorit ja komissiohan pohtivat asiaa Firenzessä.
Valiokunta ei ehdota komitologiamenettelyn ja elinten toimivaltuuksien muuttamista. Kun on kuitenkin kyse yhteispäätösmenettelystä, ehdotamme, että neljän vuoden kuluttua tutkitaan, vastaako tässä tavoiteltu menettely yhteispäätösmenettelyn periaatteita. Jäsenvaltioiden sääntelyviranomaisten ja asiantuntijoiden, esimerkiksi verkko-operaattoreiden, pitäisi lisäksi osallistua säänneltyyn prosessiin.
Asetus ei saa tulla voimaan ennen sähkö- ja kaasumarkkinoiden muutoksista päättäviä direktiivejä.
Tulenkin näin toiseen aiheeseeni. En esitä seuraavia huomautuksia esittelijänä vaan valiokunnan jäsenenä, ja arvoisa varapuhemies, haluan antaa ne teille ensiksi evääksi Barcelonaan.
Ensinnäkin: se neuvoston jäsen, joka haluaa avata markkinat taas vain osittain - ja me tiedämme tarkalleen, kenestä on kysymys - loukkaa EY:n perustamissopimuksia. Korostan tätä erityisesti, ja se on mainittu myös valiokunnan päätösehdotuksessa. Kyseiset sopimukset takaavat kaikille EU:n kansalaisille asettautumisen ja palvelujen tarjoamisen vapauden sekä tavaroiden vapaan liikkuvuuden. Nämä vapaudet toteutuvat vasta sitten, kun kaikki sähkön ja kaasun kuluttajat voivat valita jakelijansa koko EU:n alueelta. Vasta silloin sopimuksiin sisältyvä säännöstö on pantu täytäntöön.
Toiseksi: jos jokin jäsenvaltio haluaa kohdella samalla tavalla kaikkia alueellaan olevia kotitalouksia, vaikkapa aina Lillestä Pyreneille saakka, se tehköön niin, se saa päättää siitä itse, se voi kuitenkin myös kilpailuttaa palvelun ja pohtia, kuka kilpailijoista soveltuu siihen parhaiten. Kukaan toimittaja ei ole oikeutettu monopoliasemaan. Sekin sotii voimassa olevaa säännöstöä vastaan. Se herättää epäilyjä pimein keinon hankituista tuloista.
Puuttuisin vielä seuraaviin mietintöjen oleellisiin kohtiin. Kannatamme vapaan valinnan mahdollistamista kaikille kuluttajille koko EU:n alueella. Kannatamme sitä, että kaikilla tarjoajilla on pääsy omassa yhtiössä käytettäviin teknisiin verkkoihin, jotta ei synny tarjoajatyyppiin perustuvaa syrjintää ja sen ohella lisäksi määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä omassa yrityksessä. Kannatamme sellaisia jäsenvaltioiden sääntelyjärjestelmiä, jotka takaavat tämän. Asiaa ei ole toistaiseksi ratkaistu tyydyttävästi missään jäsenvaltiossa - siitä olen kollega Rapkayn kanssa täysin samaa mieltä. Suosittelen neuvoston kanssa sellaista ratkaisua, jossa otetaan huomioon jäsenvaltioiden hyvin erilaiset verkkorakenteet.

Marinos (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, komission ehdotukset, jotka koskevat sähkön ja maakaasun sisämarkkinoiden täyttä vapauttamista Euroopan unionin valtioissa, ovat mielestäni oikeansuuntaisia, ja tästä syystä ne on yleisellä tasolla hyväksytty ja samoin esittelijät Turmes, Rapkay ja Mombaur ovat suhtautuneet niihin myönteisesti. Myös talous- ja raha-asioiden valiokunta on hyväksynyt tämän näkemyksen ja antanut yksimielisen tukensa lausunnolleni ja tarkistuksilleni, joista esittelijät ovat ottaneet mukaan lähes kaikki, ja tästä kiitän heitä.
Mielestäni on todettu laajasti, että sähkön ja maakaasun sisämarkkinoiden avaaminen on ensiksi pahasti viivästynyt ja sitä estävät järjestelmällisesti valtavat monopoliedut, yksityiset, ammattiliitot ja valtiot, muutkin kuin Ranska; toiseksi maiden välillä on valtavia eroja, esimerkiksi Iso-Britannia on vapauttanut markkinat täysin, kun taas Ranskassa tilanne on päinvastainen, ja tilanne on suunnilleen vastaava myös omassa maassani Kreikassa; kolmanneksi edellä mainittujen asioiden lopputuloksena sisämarkkinoiden toiminnassa esiintyy vakavia häiriöitä ja torjutaan kilpailua ja näin ollen hintojen laskemista, mikä hyödyttäisi kilpailukykyä ja energiantuotantoalaa sekä myös eurooppalaisia yrityksiä ja kuluttajia; neljänneksi tämä viivästyminen estää näiden markkinoiden rajatylittävän toiminnan. Sisämarkkinoita ei muodostu, enkä odota niitä syntyvän lähitulevaisuudessa.
Sähkön ja maakaasun kilpailuttaminen sisämarkkinoilla on perusedellytys sille, että saavutetaan Lissabonin tavoitteet dynaamisesta ja kilpailukykyisestä Euroopan unionista, jossa vallitsee täystyöllisyys. Tähän vaikuttavat kaikki ehdotetut toisistaan riippumattomat periaatteet ja valtion tukien poistaminen, joita joskus hyödynnetään hintapolitiikkana, jolla harjoitetaan sosiaalipolitiikkaa. Sen sijaan, että voimassa olisivat hinnat, jotka eivät heijasta todellisia tuotantokustannuksia ja joilla ehkäistään kilpailua, olisi parempi, että sosiaalipolitiikkaa harjoitettaisiin muilla keinoin, kuten esimerkiksi veroja alentamalla. Lopuksi, jokainen viivästys markkinoiden avaamisessa on ehkäisevä tekijä yksityisille yrityksille ja ulkomaisille investoinneille energia-alalla ja yleensä ottaen Euroopan unionissa, ja näin ollen myöskään työllisyys ei parane, minkä väitetään olevan päätavoite.

Beysen (ELDR)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, oikeudellisten asioiden valiokunta on keskittynyt ensi sijassa komitologiamenettelyyn. Oikeudellisten asioiden valiokunnan arvio oli, että parasta olisi, että liitteet otettaisiin mukaan asetukseen ja direktiiviin, jotta tekstistä tulee selkeämpi ja jotta taataan se, että kansalaisten on helpompi omaksua lainsäädäntötekstiä. Tämä lienee sitäkin vastuullisempaa siksi, että liitteisiin sisältyy useita säännöksiä loppukäyttäjien suojelusta.
Kaasudirektiivistä on erityisesti korostettava, että kaikille Euroopan energia-alan toimijoille on erittäin tärkeää taata tehokas ja syrjimätön pääsy maakaasun tuotantomarkkinoille. Energian sisämarkkinoiden periaatteiden laajentaminen maihin, joilla on raaka-aineita, edistää tuottajamaiden kehitystä ja vahvistaa sisämarkkinoiden tavoitteita. Sääntelypuitteiden asteittainen yhdenmukaistaminen on keskeinen elementti energia-alan sisämarkkinoiden loppuunsaattamisessa. Siksi tarvitaan energiamarkkinoiden sääntelyviranomaisten valtuuksia ja vastuita koskevia vähimmäissääntöjä.
Edelleen haluaisin korostaa, että yrityksistä kerätään tietoja sekä jäsenvaltioiden että komission tasolla pelkästään niiden tehtävien toteuttamiseksi, joista tässä asetuksessa ja tässä direktiivissä säädetään. Koska kyse on osittain luottamuksellisista tiedoista, tarvitaan ehdottomasti hankittujen tietojen levittämistä koskevia rajoituksia.
Lopuksi haluaisin vielä kiinnittää huomiota siihen tosiseikkaan, että käsiteltävänä olevalla direktiivillä muutetaan useita säännöksiä; minusta tuntuisi järkevältä ratkaisulta, että nykyistä direktiiviä muutettaisiin perusteellisesti, jotta voitaisiin julkaista konsolidoitu versio.

Kronberger (NI)
Arvoisa puhemies, sähkön ja maakaasun sisämarkkinoiden toteuttaminen on suuri mahdollisuus Euroopan unionin taloudelliselle, ekonomiselle sekä myös sosiaaliselle kehitykselle. On ollut jo kauan selvää, että energiakysymyksellä on keskeinen merkitys muunkin kuin huoltovarmuuden kannalta. Se liittyy erottamattomasti nykyisten ja tulevien sukupolvien tulevaisuudennäkymiin. Esittelijät ovat myöntäneet sen ja laajentaneet komission ehdotusta tulevaisuuden näkökohdat huomioon ottaen.
Yhä useammat huomaavat vähitellen, että tulevaisuus riippuu uusiutuvista energialähteistä. Ne ovat ainoa tapa taata puhdas ja varma energiahuolto pitkällä aikavälillä. Tarvitsemme siksi uusiutuvia energialähteitä koskevat kehysehdot.
Tärkein siihen liittyvä asia on koko energiahuollon kustannusheijastuvuus. Perinteisessä ydin- ja fossiilisessa energiahuollossa ulkoiset vakuutuskustannukset mutta myös saastepäästöistä aiheutuvat kustannukset on siksi sisällytettävä hintoihin. Meidän on toteutettava syrjimätön sähkö- ja biokaasuverkkoihin pääsy. Tämä on uusi ajatus, joka on tullut ensimmäistä kertaa esiin tässä yhteydessä. Kaikilla energialähteillä on oltava oikeudenmukaiset siirtotariffit, ja primaaristen energialähteiden laatu on lisäksi ilmoitettava vapailla markkinoilla. Sen me olemme kuluttajille velkaa. Menen jopa niin pitkälle, ettei tätä pitäisi rajoittaa laskuihin, vaan energiantoimittajan pitäisi mainita se myös energiamuotoa suositellessaan.

Van Velzen (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ensinnäkin onnittelen kolmea kollegaamme Turmesia, Rapkayta ja Mombauria heidän erinomaisesta työstään.
Mitä me tänään käsittelemme? Käsittelemme tänään sitä, että parlamentti ottaa ehdottomasti askeleen eteenpäin täydellisen vapauttamisen tiellä. Koska alku on ollut niin menestyksekäs, on tärkeää ottaa toinenkin askel. Kehotammekin komission jäsentä ja jäsenvaltioita painokkaasti huolehtimaan siitä, että tästä hankkeesta tulee Barcelonassa menestys eikä käy niin, että yritämme taas, niin kuin tavallisesti, jarruttaa prosessia - tiedätte kyllä, mitä jäsenvaltiota tarkoitan. Kollega Mombaur esitti jo ne periaatteelliset syyt, joiden vuoksi näin on tehtävä, joten en enää puutu niihin.
Mitkä ovat tärkeät lähtökohdat? Ensinnäkin on huolehdittava siitä, että saadaan aikaan tasapuoliset kilpailuedellytykset (level playing field), toisin sanoen on poistettava esteet ja huolehdittava siitä, että kaikilla on samat mahdollisuudet. Toiseksi on huolehdittava siitä, että valvontaelinten toimenkuva muodostuu sellaiseksi, että loppujen lopuksi teemme työtä yhtenäisten eurooppalaisten markkinoiden hyväksi. Tarkistukset 53 ja 130, jotka koskevat direktiivin 6 a artiklan 1 kohtaa, ovat erittäin tärkeitä juuri tästä syystä. Ryhmälleni onkin tärkeää, että nämä tarkistukset hyväksytään, sillä tällä tavoin taataan, että työskentelemme yhtenäisten eurooppalaisten markkinoiden hyväksi. Arvoisa puhemies, kolmas lähtökohta on, että kilpailua todella on, että markkinat ovat läpinäkyvät eikä niillä esiinny syrjintää. Olemmehan nähneet, että vastavuoroisuusväline ei toimi. Kuluttajan on saatava valita vapaasti. Arvoisa puhemies, strategian kannalta - ja tämä on viimeinen kohtani tästä aiheesta - on hyvin tärkeää, että aloitamme yhdistämisestä. Tuemme mielellämme muiden muassa kollega Westendorpin esittämää tarkistusta, joka on nyt käsiteltävänä. Mombaurin mietinnössä ei meidän kannaltamme ole mitään ongelmallista, mutta Turmesin mietinnössä sitäkin enemmän. Voin sanoa varmasti, että PPE-DE-ryhmä pyytää kohta kohdalta -äänestystä tarkistuksesta 69 ja peruuttaa tarkistuksen 181, jotta ei enää voida puhua kolmansien päästämisestä markkinoille neuvottelujen kautta (negociated third party access).
Turmesin mietintö on meistä muutenkin hyvin ongelmallinen. Meidän mielestämme sääntöjä on liian paljon, hallinnollinen taakka on liian suuri ja markkinataloutta kunnioitetaan liian vähän. Edelleen meistä on väärin, että vastuun kantaa teollisuus eivätkä valvontaelimet tai kansallisvaltiot. Haluan sanoa, että tällä tavoin ei edistetä vapauttamista, vaan vapauttamisen rattaisiin heitellään uusia kapuloita niin, että se ei lopulta pääse käynnistymään kunnolla. Eikä se voi koskaan olla tarkoitus.
Meidän on tietenkin pidettävä ympäristönäkökohtia tarkoin silmällä. Meidän on kuitenkin otettava huomioon, että monista sähkön ja lämmön yhteistuotantoon ja viestintään liittyvistä asioista voidaan antaa säännöksiä myös muissa direktiiveissä. Kehotammekin kollega Turmesia ehdottomasti peruuttamaan tällaiset tarkistukset.

Linkohr (PSE)
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kiittää esittelijöitä lämpimästi heidän tekemästään esityöstä. Näiden direktiivien tai asetusten pohtiminen ja niistä keskusteleminen on mielestäni hyvä esimerkki siitä, miten monimutkaista aihetta voidaan kaikesta huolimatta käsitellä siinä määrin yhdessä, että tiedetään, mistä asioista olemme samaa mieltä ja missä kohdin näkemyksemme eroavat.
Haluaisin muuten muistuttaa, että kun komissio julkaisi 1970-luvun lopussa sisämarkkinoita käsittelevän valkoisen kirjansa, energia-alasta ei puhuttu silloin lainkaan, mikä osoittaa, että kyseessä on poikkeuksellisen monimutkainen aihe. Monet sanoivat silloin, että pitäkää näppinne erossa asiasta, sillä se on aivan liian monimutkainen, me tunnemme sähkö- ja kaasualan teollisuuden paljon paremmin, antakaa meidän hoitaa asia. Valitsimme kuitenkin toisen tien, ja uskon, että kuljemme kilpailuasioissa oikeaan suuntaan. Kannatan lisäksi rajoittamattoman kilpailun toteuttamista. Ellemme nimittäin tekisi sitä, Euroopan yhteisöjen tuomioistuin todennäköisesti pakottaisi meidät lopulta tekemään yhden jos toisenkin asian eri tavoin, esimerkiksi tunnustamaan asiakkaaksi kotitalousasiakas eikä meidän määrittelemä asiakas. Sopimus on kuitenkin edelleen merkittävämpi kuin mikään parlamentin päätöslauselma.
Haluaisin kuitenkin puolustaa myös sitä, ettemme vain poista sääntelyä, vaan myös sääntelemme. Mitä nyt teemme, on oikeastaan säänneltyä sääntelyn purkamista, jos sellainen käsite vain olisi olemassa. Juuri siitä tässä on kuitenkin kysymys. Emme vain vapauta kaasu- ja sähkömarkkinoita, vaan määräämme myös niiden edellytykset - ekologiset ja sosiaaliset edellytykset - tai jätämme asiaa koskevien sääntöjen määräämisen jäsenvaltioiden tehtäväksi. Minusta nämä kaksi asiaa kuuluvat yhteen. Jäsen van Velzen, tässä kohdin arvioimme direktiivejä ehkä eri tavalla. En pidä sitä myöskään menettelyn mutkistuttamisena vaan yksinkertaisesti osana sitä. Tarvitsemme markkinat, tarvitsemme säänneltyä kilpailua, mutta energia-ala on samalla jotakin, johon kansalaisilla on oikeus. Huoltovarmuus on taattava, ja ekologiset edellytykset on määriteltävä. Se kuuluu tähän direktiiviin.
Energiamarkkinoiden avaaminen on lisäksi perusedellytys Kioton pöytäkirjassa esitettyjen seikkojen toteutumiselle. Ilman kilpailua, ilman avoimia markkinoita Euroopassa ei voida käydä päästökauppaa. Tämä ajatus sisältyy Kioton pöytäkirjaan, jonka me lähes yksimielisesti haluamme ratifioida.

Herzog (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kaikki valtiot ovat päättäneet toteuttaa sähkön ja maakaasun laajat sisämarkkinat. Valinta on oikea, mutta ongelman ydin kiteytyy yhteen kysymykseen: miten nämä markkinat olisi toteutettava?
Komission uuden direktiivin tavoitteena on kilpailun säätely. Ovatko kilpailu ja säätely tasapainossa keskenään vai eivät, toisin sanoen: onko perusoikeudet otettu huomioon julkisella sektorilla, ympäristön laadussa ja energiaturvallisuudessa? Tämä on keskeinen kriteeri töidemme arvioinnissa.
Monet teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan kollegoista ovat asettuneet tukemaan komission ehdotuksia. Heidän ainoana tavoitteenaan on nopeuttaa vapauttamista ja luoda laaja pelivara. Jotkut ovat halunneet laajentaa yleishyödyllisen sääntelyn mahdollisuuksia. Claude Turmesin ja Bernhard Rapkayn tämänsuuntaiset ponnistelut ovat todellisia.
Tehokkaan kilpailun valinnan ja yhteiskunnallisten vaatimusten välillä vallitsee kuitenkin loppujen lopuksi epätasapaino, jota emme voi hyväksyä. Tämä on syynä strategiselle tarkistuksellemme 177, jonka tavoitteena on saada valtiot noudattamaan sekä niiden kilpailua koskevia velvollisuuksiaan että korostettuja yleishyödyllisiä ja tehokkaita velvollisuuksia. Emme hyväksy Ranskan kantaa, jonka mukaan se vastustaa sisämarkkinoidensa avaamista julkisen operaattorin hankkiessa markkinaosuuksia muualta. Ranskan tänään ehdottama kompromissi on hyvä, sillä se ehdottaa, että ostovapaus sallitaan muille kuin kotitalousasiakkaille, kun taas kotitalousasiakkaille voitaisiin jättää erityissektori etenkin, jos on varmistettava hintojen yhdenmukaisuus kansallisella alueella. Markkinavoittajat eivät ole esittäneet yhtäkään taloudellista argumenttia perustellakseen hinnalla millä hyvänsä tapahtuvaa avautumista pienasiakkaille, vaikka avaamisesta saattaa aiheutua pikemminkin lisäkustannuksia ja ongelmia vapautumisen sijasta. Tällä alalla olisi järkevää soveltaa vaihtelevan avautumisasteen periaatetta. Kilpailua koskevissa velvollisuuksissa harjoitetaan voimakasta painostusta Ranskan ja Saksan kaltaisiin maihin, joissa perinteiset operaattorit ovat vaikutusvaltaisia ja integroituja. Avoimuuden vaatimus on perusteltu, kuten on myös vaatimus perustaa riippumaton sääntelyviranomainen. Omistuksen eriyttäminen (ownership unbundling) tai muun muassa kuljetuksen ja jakelun erottaminen toisistaan saattavat kuitenkin johtaa tehokkaiden ryhmien hajoamiseen. Tilan tekeminen uusille tulokkaille uusitutuvien energialähteiden toimittajiksi on perusteltua. Ydinteollisuuden ja naapurimaiden kansallisten valttien kimppuun hyökkääminen ei sitä ole.
Minusta on sitä paitsi pöyristyttävää, että jotkut kilpailun ylistäjät vastustavat markkinoille pääsyn sääntelyä yhteisössä. Neuvoteltu ATR (kolmannen osapuolen pääsyä verkkoon koskeva velvoite) merkitsisi nimittäin tosiasiassa Saksan markkinoiden sulkeutumista. Muut vaativat vastavuoroisuutta markkinoille pääsyssä, mikä on kuitenkin ristiriidassa laajojen markkinoiden käsityksen kanssa ja aiheuttaa eripuraa. Olemme päinvastoin sitä mieltä, että unionin eli komission, neuvoston, parlamentin sekä järjestäytyneen eurooppalaisen kansalaisyhteiskunnan on omaksuttava yleishyödyllisiä tehtäviä ja sääntelyyn liittyviä velvollisuuksia. Jos näin ei tehdä, pelkkä puhdas kilpailu pahentaisi kansallisia kiistoja.

Gallagher (UEN).
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin onnitella kumpaakin esittelijää heidän erinomaisesta työstään tämän hyvin tärkeän lainsäädännön hiomisessa. Sähkön ja kaasun sisämarkkinoiden toteutuminen vaikuttaa 370 miljoonaan kuluttajaan kaikkialla Euroopan unionissa. Tämän alan lainsäätäjinä meillä on suuri vastuu panna asiat järjestykseen ja varmistaa, että lopputulos on niin reilu, että se tyydyttää kaikkia osapuolia.
Irlantilaisten puolesta voin ilmoittaa kaikille kollegoilleni, että työt ovat jo hyvässä vauhdissa tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Irlannin sähkömarkkinoiden muodollinen avaaminen on jopa ylittänyt direktiivin 96/62/EY vaatimukset. Itse asiassa Irlannin kansalliset viranomaiset ovat jo rakentamassa markkinoiden avaamista varten mallia, joka on monellakin tavoin suositeltava, koska siinä siirtoverkon operaattori on erotettu verkon omistajasta. Mallissa omistussuhteisiin liittyvät edut erotetaan tehokkaasti suunnittelupäätöksistä, mikä parantaa yleisesti tehokkuutta. Malli ei ehkä sovi aivan jokaiselle jäsenvaltiolle, mutta siitä on selviä etuja pienessä valtiossa, jossa vaaditaan tiettyjä suurtuotannon etuja, jotta loppukäyttäjille voitaisiin tarjota mahdollisimman edulliset hinnat ja tehokas sähköntuotanto.
Uskonkin, että tehokas, edullinen ja kestävä energiantuotanto on keskeinen tekijä tämän päämäärän saavuttamisessa. Olemme olleet ylpeitä valiokunnan esittelijöistä, jotka ovat osanneet käsitellä tätä monimutkaista ja teknistä asiakokonaisuutta niin kokonaisvaltaisesti ja tasapainoisesti ja työskennelleet hyvin vaativassa aikataulussa, jotta tämä tärkeä mietintö saataisiin valmiiksi.

Della Vedova (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, esittelijöiden hyvä työ saa parlamentin suhtautumaan myönteisesti voimakkaaseen haluun pyrkiä toteuttamaan yrityksiä ja kuluttajia hyödyttävä energiamarkkinoiden täydellinen vapauttaminen Euroopassa.
Haluaisin tämän minulle annetun lyhyen puheajan rajoissa vahvistaa tukemme sekä komission esittämille hyvin jyrkille toimille - EY:n perustamissopimuksen 86 artikla - tai kehottamaan äänten enemmistöön. Eräillä mailla, kuten Ranskalla, on sähköalan etujen kanssa ristiriidassa oleva tavoite. Ranskan hallitus omistaa Ranskan sähkön EDF:n, joten sillä on täysi syy pitää yllä markkinoiden epätasapainoa, jolloin EDF:llä on oikeus vallata markkinasegmenttejä muualta hyötyen siten monopoliasemasta ja sisämarkkinoiden sulkemisesta. Tämän vuoksi on mielestäni mentävä loppuun asti jopa pyrkimällä äänten enemmistöön Barcelonassa.

Chichester (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, saanen ensin esittää valitteluni siitä, että tämän mietinnön työstäminen viime vuonna viivästyi, koska komissio ei suostunut neuvomme mukaan jakamaan ehdotusta kahdeksi erilliseksi ehdotukseksi, joista toisessa käsiteltäisiin kaasua ja toisessa sähköä. Olen pahoillani myös siitä, että aikataulua on nyt kiristetty toukokuusta maaliskuuhun, koska neuvosto on toivonut saavansa direktiiviehdotuksen eteensä jo Barcelonassa. Toivon, ettei tässä käy huonosti, sillä lainsäädäntötyössäkin olisi parempi katsoa kuin katua.
Kannatamme voimakkaasti direktiivin ja asetuksen tavoitteita. Nykymarkkinat ovat puutteelliset ja epäoikeudenmukaiset. Ranskalaiset ja saksalaiset laitokset voivat kyllä ostaa Yhdistyneen kuningaskunnan sähkölaitoksia, mutta jälkimmäisillä ei ole vastavuoroisesti mahdollisuuksia ostaa EDF:n osakkeita saati kokonaisia yrityksiä. Saksan markkinoille on lähes yhtä vaikea päästä niin kutsutusta täydestä kilpailusta huolimatta. Tämän on muututtava.
Myönnän, että asteittainen lähestymistapa on realistisin: ensin avataan muiden kuin kotitalouskuluttajien markkinat ja vasta sen jälkeen kotitalouksien markkinat, sillä vähittäin markkinat voidaan avata hyvässä järjestyksessä. Pidän valitettavana, että yksi esittelijöistä on päättänyt muokata tarkistuksista liian seikkaperäisiä ja yrittänyt kehitellä liian pitkälle joitakin toimenpiteitä, kuten kysymystä energialaskujen tiedoista. Yksityiskohtia on tarpeettoman paljon.
Lopuksi haluaisin suositella mietintöön ehdotettuja tarkistuksia, jotka koskevat energiasääntelystä vastaavan eurooppalaisen komitean perustamista, sillä näin voidaan parantaa yhteistyötä ja koordinointia rajat ylittävää sähkön kauppaa koskevan asetuksen täytäntöönpanossa.

Paasilinna (PSE).
Arvoisa puhemies, kiitokset mietinnön esittelijöille, olette tehneet suuren työn. Vaikka unioni onkin perustettu yhteismarkkinaksi, nämä markkinat toimivat vain osittain. Monet jäsenvaltiot ovat erikoistuneet oikeastaan suojaamaan markkinoitaan ja monopoleja ja kartelleja. Pohjoismaat ovat vapauttaneet sekä sähkömarkkinat että telemarkkinat, ja siitä on kuluttaja hyötynyt: hinnat ovat alhaiset. Usein varsinkin suuret jäsenvaltiot vähät välittävät yhteisesti hyväksytyistä säännöistä, ja yksimielisyysvaatimus päätöksissä on suojakilpi, jonka taakse ne vetäytyvät. Kun komissiolla ei ole valtaa tai uskallusta puuttua vääriin menettelyihin, markkinat eivät toimi. Tilanne on epäsolidaarinen ja se on katkaistava. Toiset nimittäin vapauttavat ja toiset vartioivat.
Voidaan kysyä, onko markkinaliberalismi perusteltua esimerkiksi julkisen palveluvelvoitteiden kannalta; se on totta. Mutta tarvitsemme yhteisiä sääntöjä, joita myös valvotaan. Sama epäsolidaarisuushan on vallinnut telealalla. Rajat ylittävän sähkönsiirron hinnoittelu ja ylikuormituksen hallinta ovat tärkeitä. Verkkoon pääsystä tulee periä vain todelliset kustannukset; silloin kilpailu on mahdollista ja silloin kuluttaja hyötyy.
Ryhmäni on tyytyväinen Mombaurin mietinnön peruslinjaan. Kuitenkin komission valvontamahdollisuus ei tule riittävän selväksi, ja tämä epätahtisuus ja epäoikeudenmukaisuus taitaa jatkua. Telealan puitelainsäädännössä me saimme tämän selvästi lopultakin esille, ja se tulee hyödyttämään kuluttajia Euroopassa. Unionin on siis uudistuttava niin, että jäsenvaltiot eivät voi samaan aikaan estää kilpailua ja murtautua muihin maihin kunnallisia energiayhtiöitä ostelemaan.

Beysen (ELDR).
Arvoisa komission jäsen, haluaisin kiinnittää huomionne kolmeen asiaan.
Ensinnäkin: sähkö ja kaasu ovat kaksi eri tuotetta. Kun niitä käsitellään yhdessä ja samassa mietinnössä, pyritään keinotekoisesti niiden liian analogiseen kohteluun. Näin näiden tuotteiden väliset ominaiserot jäävät liian vähälle huomiolle.
Toiseksi: on olennaisen tärkeää, että kaasun pitkäaikaiset siirtosopimukset turvataan, koska kaasun kysyntä kasvaa muun muassa ydinvoimaloiden suunnitellun sulkemisen vuoksi ja koska on välttämätöntä tehdä tärkeitä investointeja, kuten rakentaa kaasuputkia, jotka ovat välttämättömiä Euroopan unionin kaasuvarastoille. Kaasun varastointi on tässä kirjaimellisesti vaakalaudalla.
Kolmanneksi: säädökset, joista on tarkoitus äänestää, ovat ristiriidassa sen toiveen kanssa, että yrityksiä rasitettaisiin entistä vähemmän kaikenlaisilla hallinnollisilla turhanpäiväisyyksillä. Uusia velvoitteita asetetaan liikaa. Ehkäpä asia voidaan korjata toisessa käsittelyssä.

Figueiredo (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, tämän mietinnön taustalla on päätös vapauttaa energia-alan sisämarkkinat yksityistämällä sähkö- ja energia-alan julkiset sektorit Euroopan unionissa. On unohdettu samankaltaisen kehityksen kielteiset vaikutukset esimerkiksi Kaliforniassa, ja nyt vaaditaan näiden strategisten alojen avaamista, vapauttamista ja kilpailuttamista talousryhmien intressien tyydyttämiseksi, vaikka tiedetään, että siten vaarannetaan yleisen julkisen palvelun keskeiset näkökohdat: oikeus laadukkaaseen energiahuoltoon ja kohtuullisiin hintoihin sekä panostus vaihtoehtoisten ja uusiutuvien energiamuotojen kehittämiseen.
Vaikka näissä mietinnöissä ollaan jossakin määrin huolissaan palvelujen yleisistä käyttömahdollisuuksista, ympäristöä koskevista vähimmäisvaatimuksista, kuluttajien tiedonsaannista ja valinnanmahdollisuuksien takaamisesta ja huoltovarmuudesta kussakin valtiossa, totuus on, että suuntaamalla markkinoiden vapauttamiseen ja täyteen avaamiseen nämä näkökohdat kyseenalaistetaan. Näistä syistä äänestimme tietenkin mietintöä vastaan.

Raschhofer (NI)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Lissabonin Eurooppa-neuvosto pyrki vapauttamaan kaasu- ja sähköalan jo maaliskuussa 2000. Komissio on laatinut kattavan luonnoksen tämän toiveen toteuttamiseksi. Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta täydensi luonnosta asianmukaisilla näkökohdilla. Tämä korostaa uusiutuvien energialähteiden entistä tehokkaamman painotuksen tärkeyttä ja kaikkien toimittajien oikeutta vapaaseen verkkoon pääsyyn. Valiokunta vahvistaa lisäksi riippumattomien sääntelyviranomaisten asemaa ja varautuu mahdollisiin kilpailun vääristymiin omistuksen eriyttämistä koskevilla määräyksillä. Olen asiasta samaa mieltä.
Haluaisin korostaa erityisesti mietinnön tarkistusta 43. Sähkölaitoksia kehotetaan siinä ilmoittamaan toimitetun polttoaineseoksen koostumus loppukäyttäjille lähetetyissä laskuissa ja heille suunnatussa mainos- ja myynninedistämismateriaalissa. Nämä vähimmäistiedot parantavat huomattavasti avoimuutta ja luovat perustan toteutuneilla sisämarkkinoilla välttämättömälle kuluttajan valintavapaudelle.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olemme yrittäneet jo noin 15 vuotta muuttaa Euroopan energiamarkkinoiden vapauttamisen todellisuudeksi. Tästä hyväksyttiin direktiivit jo vuosina 1994 ja 1995, mutta edelleen on olemassa jäsenvaltioita, jotka sulkevat markkinansa tiiviisti uusilta toimittajilta, ja Ranska kruunaa tällä alalla kaiken, vaikka aurinkokuningas onkin ollut kuolleena jo vuosisatoja.
Monopolien murtaminen edellyttää, että verkkoon pääsy taataan avoimesti, syrjimättömin ehdoin. Jotta tämä toteutuisi, on joskus sovellettava toimenpiteitä, jotka eivät tunnu liberaaleilta, kuten kiinteitä siirtotariffeja käyttäjille ja toimittajille, sillä ne ovat ehdottomasti välttämättömiä, jotta markkinoille pääsisi uusia toimijoita.
Toivonkin, että neuvosto ryhtyy Barcelonassa vihdoin sanoista tekoihin ja aloittaa vapauttamisen vakavissaan, sillä johan neuvosto Lissabonissa sopi, että Euroopasta on määrä tulla maailman dynaamisin ja kilpailukykyisin tietotalous. Ja siihen tarvitaan energiamarkkinoiden vapauttamista.

Vachetta (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, meidän on tänään ilmoitettava kantamme energia-alan vapauttamisen nopeuttamisesta.
Lentoliikenteen, tietoliikenteen, rautatieliikenteen ja postin vapauttamisen jälkeen vuorossa on nyt energia-ala, joka tulee kokemaan "markkinadiktatuurin", sillä sähkömarkkinat avataan kokonaan kilpailulle vuonna 2003, ja kaasumarkkinat vuonna 2004.
Julkisten yritysten pääomien avaamista ei ole vielä kuitenkaan kokonaan saatettu päätökseen. Tuotannossa ei ole saavutettu odotettua voittoa. Käyttäjän kannalta julkisten palvelujen sääntelyn purkaminen on huonontanut palvelujen laatua ja turvallisuutta sekä nostanut kaasun hintaa 30 prosentilla ja sähkön hintaa viidellä prosentilla. Henkilökuntaa on vähennetty tuntuvasti: Euroopasta on hävinnyt jo 300 000 alan työpaikkaa. Kansalaisten välinen epätasa-arvo on kasvanut. Vain pieni määrä osakkeenomistajia ja keinottelijoita hyötyy sääntelyn purkamisesta.
Nykyään on kuitenkin edistettävä uutta energiapolitiikkaa. Julkisten palvelujen koordinointia Euroopassa tarvitaan nyt enemmän kuin koskaan ennen.

Rübig (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen de Palacio, hyvät parlamentin jäsenet, markkinoiden vapauttamisesta on oltava hyötyä. Tämän asian esittelijät onnistuivat tuomaan mainiosti esiin. Meille on tärkeää, ettei tätä hyötyä mitätöidä uusilla veroilla, vaan että luomme sellaisen järjestelmän, joka takaa ekologisesti ja liiketaloudellisesti kestävän energianhuoltovarmuuden. Aivan samoin kuin päätän iltapäivällä, syönkö leikkeen vai salaatin ja määrään siten omasta henkilökohtaisesta energian saannistani, haluaisin nauttia tulevaisuudessa myös tavaroiden vapaasta liikkuvuudesta, päättää, käytänkö aurinkoenergiaa vai vesivoimaa. Ja olisi vieläpä mukavaa, jos ei tarvitsisi tehdä joko tai -päätöstä, vaan voisin sanoa, että haluaisin käyttää tulevaisuudessa kotitaloudessani tai yrityksessäni puolet aurinkoenergiaa ja puolet vesivoimaa. Kaikkein tärkeintä minusta on ristiinsubventioiden estäminen. Erityinen toiveemme esimerkiksi on, ettei muilla aloilla hankittuja tuloja käytetä ristiinsubventiona ydinjätteiden loppuvarastoinnin tukemisessa.
Lisäksi haluamme, että tarjotaan yleisiä palveluja ja täytetään julkisiin palveluihin ja ekologisiin näkökohtiin liittyvät velvoitteet. Tämän pitäisi tapahtua julkisen tarjouskilpailun kautta siten, että palvelut voidaan taata ja että tehokkuus asetetaan ensisijaiseksi tavoitteeksi.
Sertifioidun elimen pitäisi taata sähkön laadun määrittäminen. Me nimittäin haluamme, että jatkossa painotetaan myös uusiutuvia energialähteitä, energiatehokkuutta ja energiansäästötoimia. Verkossa sovellettavissa hinnoissa ei saa myöskään ilmetä tulevaisuudessa minkäänlaista sähkön määrään tai tuotantotapaan perustuvaa syrjintää. Kaikenlaisten ristiinsubventioiden on oltava jatkossa kiellettyjä.

Westendorp y Cabeza (PSE)
. (ES) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, äänestämme pian kolmesta teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietinnöstä, jotka ovat hyvin keskeisiä Barcelonan huippukokouksen kannalta. Ne ovat perustavia Lissabonin tavoitteiden täyttämiseksi, mikäli todella haluamme saada aikaan maailman kilpailukykyisimmän talouden, ja ne ovat myös olennaisia sisämarkkinoiden vapauttamiseksi. Varsinaisesti ne hyödyttävät siis kuluttajia.
Kyse oli mutkikkaasta asiasta, jossa oli erotettava toisistaan kaasua ja sähköä koskevat direktiivit ja tehtävä työtä kovasti ja ripeästi. Haluan onnitella esittelijöitä, jäsen Turmesia, Rapkayta ja Monbauria, koska he työskentelivät kovasti ja ansiokkaasti, ja sitä paitsi ennätysajassa.
Aiheen monisyisyyden takia oli yrityksiä lykätä huomenna toteutettavaa äänestystä. Tein puheenjohtajana kaiken voitavani, jotta äänestys voitaisiin toimittaa ennen Barcelonan huippukokousta. Kyse oli Euroopan parlamentin uskottavuudesta, emme halunneet, että sitä käytettäisiin helppona verukkeena epäonnistumiselle. Se on ratkaiseva testi Barcelonan Eurooppa-neuvostolle, ja Euroopan parlamentti on ollut tilanteen tasalla.
Haluamme tietenkin kollegojemme ennen kaikkea ranskalaisten tavoin yhdistää vapauttamisen tehokkaan julkisen palvelun säilyttämisen kanssa, ja mielestäni meidän kaikkien on tehtävä työtä sen hyväksi.
Hyvät jäsenet, yksityistäminen tai vapauttaminen ei riitä, mikäli emme yritä välttää kilpailukykyä olennaisesti haittaavia vallitsevia markkina-asemia. Jos julkiset monopolit muuttuvat yksityisiksi oligopoleiksi, emme ole saaneet juuri mitään aikaan. Siksi on olennaista, ettemme erota tuotantoa siirrosta ainoastaan juridisesti, vaan lisäksi molemmista on tehtävä täysin riippumattomia. Tähän pyrin tarkistuksellani.

Alyssandrakis (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, tarkistukset, joita käsittelemme, tähtäävät markkinoiden vapauttamisen laajentamiseen jopa jakeluun aina loppukäyttäjälle asti. Tavoiteltu tulos on yritystoiminnan lisääntyminen alueella, joka viime aikoihin asti oli valtion hallinnassa ja pääoman ulottumattomissa.
Tyypillistä pääoman suosimista on siirtojärjestelmien tapaus, joka on käytännössä valtion hallinnassa, ja jossa tarvitsee kattaa vain kustannukset, kun taas niitä käyttävät yksityisyritykset voivat muodostaa hinnat suurimman mahdollisen voiton mukaisesti. Viittaamme vielä siihen, että omassa maassamme Kreikan valtion sähköyhtiö on pakotettu ostamaan sähköä epäsuotuisiin hintoihin yksityisiltä vain siitä syystä, että nämä pääsisivät markkinoille. Markkinoiden vapauttamisessa sivuutetaan sosiaaliset tarpeet, esimerkiksi sähkön tarjoaminen saarille ja muille syrjäisille seuduille, sekä aiheutetaan selviä vaikeuksia pitkän aikavälin suunnittelulle. Väite hintojen laskusta ei ole kestävä, kun tällä hetkellä Saksan ja Yhdistyneen kuningaskunnan täysin vapautetut markkinat tarjoavat sähköä huomattavasti korkeampaan hintaan kuin osaksi vapautetut Kreikan markkinat.
Lisäksi on hyvin vakavaa, että tarkistukset lisäävät komission vaikutusvaltaa. Tämän johdosta uudistuksista hyötyvät vain suuret monopolit, jotka hallitsevat markkinoita vielä entistä enemmän rajat ylittävää kauppaa koskevan asetuksen avulla.

Costa, Raffaele (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, minusta on syytä antaa tunnustusta sille hyvälle työlle, jota on tehty tämän keskustelun valmistelemiseksi, mutta ennen kaikkea niitä päätöksiä ajatellen, joita neuvosto ja komissio tekevät myöhemmin, sekä parlamentin tulevia suuntaviivoja ajatellen.
Olemme joutuneet pettymään: valtio, jonka piti sosiaalisista syistä säädellä asianmukaisesti peruspalveluja, on pettänyt lupauksensa lähes kaikkialla. Tasavertaisuuden, askeettisuuden ja voittoa tavoittelemattomuuden perusteet ovat romahtaneet, ne ovat törmänneet markkinoihin, jotka olivat tukehtuneet: tämä on synnyttänyt väärinkäytöksiä, tuhlaus, etuoikeudet, byrokratia ja erot ovat lisääntyneet ja voitot madaltuneet. Tämän seurauksena palataan toivoaksemme nopeasti kilpailuun, markkinoille ja annetaan etusija kuluttajan tarpeille sekä yksityisyritysten voitoille, mitä ei enää pidetä kielteisenä asiana.
Eräät pyhät asiat toki ovat jäljellä: monopoliasemat, harvainvalta, määräävät markkina-asemat - joihin minua ennen puhunut kollega viittasi - sekä hyvin merkittävissä määrin markkinat, jotka ovat olleet kartellien hallinnassa monissa tapauksissa ja ovat sitä edelleen. Italiassa meillä on tämäntyyppisiä esimerkkejä: meillä on kaksi suurta järjestelmää, kaksi kohtuutonta "pyhättöä", joita ei voida perustella: ENEL ja ENI, jotka ovat olleet varsin kohtuuttomassa roolissa ja joissakin tapauksissa jopa "siivelläeläjien" roolissa.
Tähän on ehdottomasti puututtava asianmukaisesti, ja on puututtava myös suoriin suhteisiin eikä pelkästään toimituksiin ja pikemminkin myös itse hallintoon valvomalla toimituksia ja mittausvälineitä sekä myytyjen tuotteiden tehokkuutta. Tällä voitaisiin mielestäni perustella Euroopan unionin tulevia toimia.

Désir (PSE).
Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, energia-ala ei ole muiden alojen kaltainen, ja sen vuoksi tätä keskustelua ei pidä rajata ainoastaan kilpailulle avaamiseen ja sen aikatauluun. Energiahuollon varmuus, alueellinen koheesio, verkostojen ja yhteentoimivuuden kehittäminen, ydinvoimaloiden uudistaminen ja julkisen sektorin velvollisuuksien kartoittaminen ovat niin ikään tärkeitä kysymyksiä, jotka edellyttävät pitkäkestoisia investointeja, joista ei koidu välitöntä hyötyä, mutta jotka on taattava, jos emme halua joutua kokemaan samaa kuin kalifornium-alkuaineen kohdalla. Energia-alaa on siis voimakkaasti säänneltävä, ja on säilytettävä tasapaino markkinamekanismien alaan kuuluvien kysymysten ja niiden kysymysten välillä, joiden organisointiin pätevät muut vaatimukset ja ajatusmallit.
Jotkut täällä ylistävät markkinoiden avaamista kilpailulle. Eri maiden tilannetta tarkasteltaessa voidaan kuitenkin havaita, että lainsäädäntökehys on yksi asia ja avautuminen käytännössä toinen asia. Näin ollen esimerkiksi Saksa on avautunut kilpailulle teoriassa sataprosenttisesti, mutta alle kolme prosenttia sen sähköstä tuodaan ulkomailta. Olisi kenties parempi harkita avautumisvauhtia, joka olisi nykyistä hitaampi, mutta jonka ansiosta lupaukset voitaisiin pitää. Tässä mielessä komission esittämä avautumisen aikataulu - 1. tammikuuta 2003 - muille kuin kotitalousasiakkaille ei ole realistinen, sillä maille ei jää edes aikaa antaa lakia direktiivin saattamiseksi osaksi niiden kansallista lainsäädäntöä.
Tämän vuoksi parlamentin teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta on esittänyt vuoden lisäaikaa direktiivin antamisen jälkeen. Lisäksi - ja tämä on Philippe Herzogin mainitseman tarkistuksen 177 sisältö - olemme kehottaneet varmistamaan, että alan järjestelyn muutkin osa-alueet, kuten julkisen sektorin vaatimukset, energiahuollon varmuus, uusiutuvien energialähteiden turvaaminen, laitosten turvallisuus ja ympäristönsuojelu olisivat toimintakykyisiä kilpailulle avaamisen hetkellä.
Kotitalousasiakkaiden eli kotitalouksien kohdalla on otettava huomioon, että eräissä maissa hintojen yhdenmukaisuus on julkisen sektorin kiinteä osa. Kilowatin hinta tuntia kohti on sama riippumatta siitä, asuuko henkilö maaseudulla, syrjäisessä laaksossa tai kaupungissa. Tätä pidetään tasavertaisena tekijänä mahdollisuudessa käyttää julkisen sektorin palveluja.
Tämän vuoksi esitämme, että valtiot voisivat niin halutessaan olla avaamatta alaa kilpailulle, jotta hintoja voitaisiin edelleen tasata ja jotta säilytettäisiin tasavertaiset mahdollisuudet käyttää julkisen sektorin energiapalveluja maissamme. Toivon, että neuvosto ottaa tämän huomioon.

Adam (PSE).
Arvoisa puhemies, ranskalaisomistuksessa oleva yhtiö voi myydä sähköä Ison-Britannian pääministerille. Haluaisin nyt kysyä komission jäseneltä, milloin olemme siinä tilanteessa, että englantilaisten omistama yhtiö voi myydä sähköä Ranskan pääministerille. Niin kauan kuin emme ole päässeet tähän tilanteeseen, ajatus sähkön sisämarkkinoista on pelkkä poliittinen harha.
Monet ovat huomauttaneet siitä, miten suuressa paineessa tätä keskustelua on käyty. Kun komission ehdotukset julkaistiin ensimmäisen kerran, Ison-Britannian hallitus oli sitä mieltä, että ne voitaisiin hyväksyä sellaisinaan. Parlamentti on onnistunut saamaan läpi satoja tarkistuksia, mikä kertoo paljon sen runsaasta mielikuvituksesta. Näin me joskus hankimme ikävyyksiä itsellemme. Me vain mutkistamme asioita yrittämällä liittää mukaan energiatehokkuuden, uusiutuvien energialähteiden ja sosiaalisten näkökohtien kaltaisia kysymyksiä, koska ne sopivat paremmin muuntyyppiseen lainsäädäntöön.
Haluaisin esittää vielä kaksi näkökohtaa. Riippumaton sääntely on mielestämme olennaista, mikäli haluamme sisämarkkinoiden kehittyvän, koska se luo sitä ennustettavuutta ja vakautta, jota kuluttajat ja uudet markkinatulokkaat tarvitsevat; mutta jäsenvaltion pitäisi voida ottaa huomioon kansallisten markkinoiden erilaiset rakenteet. Kolmansien pääsystä verkkoinfrastruktuuriin toteaisin, että markkinatulokkaiden on voitava olla varmoja siitä, että ne voivat käyttää infrastruktuureja samoin ehdoin kuin jo markkinoilla olevat yritykset. Ehdot pitäisi antaa kansallisen sääntelyviranomaisen hyväksyttäväksi sen sijaan, että monopoli-infrastruktuurin operaattori ja mahdollinen käyttäjä neuvottelevat niistä yksipuolisesti.

Clegg (ELDR).
Arvoisa puhemies, sanomalehtien kirjoituksista päätellen Barcelonan Eurooppa-neuvostossa vahvistetaan tämän lainsäädännön pieninkin yksityiskohta. Lehdistön mukaan Barcelonassa ratkaistaan, aiotaanko energiamarkkinat ylipäätään vapauttaa vai ei, ja silti en näe pääministeri Blairia, pääministeri Aznaria tai muitakaan pääministereitä täällä tänään. Tämä on tärkeä näkökohta: markkinoiden vapauttaminen energia-alalla - joka on yksi viimeisistä yhtenäismarkkinoiden aloista, joilla ei vielä noudateta yhtenäismarkkinoiden periaatteita - on nimenomaan lainsäädäntöprosessi.
Meidän on tuotava esille parlamentin elintärkeää roolia tuossa lainsäädäntöprosessissa. Tätä lainsäädäntöä tarkastellaan toisessa käsittelyssä vielä kauan sen jälkeen, kun Barcelonan poliittinen ilotulitus on jo unohtunut. Sen vuoksi on tärkeää määritellä ensimmäisessä käsittelyssä lainsäädännön periaatteet, jotta toisessa käsittelyssä voitaisiin todella ajaa läpi kunnollinen energiamarkkinoiden vapauttamispaketti.
Jäsen Chichester viittasi aiemmin tarpeeseen panna asiat järjestykseen. Hän on aivan oikeassa. Tässä samassa hengessä esittäisin vielä kaksi kysymystä EPP-ED-ryhmälle, joka on tämän asian käsittelyssä tuonut innokkaasti itseään esille vapauden äänitorvena, vaikka pahoin pelkään, että se kuitenkin huomenna äänestää hyvin eri tavalla. Ensinnäkin, kannattaako EPP-ED-ryhmä sitä valiokunnassa hyväksyttyä tarkistusta, jolla varmistetaan, ettei ydinvoimaloiden käytöstäpoistoon varattuja määrärahoja käytetä sähköoperaattorien ristiinsubventointiin? Ellei kannata, sen olisi selitettävä miksi, koska yhtäläiset kilpailumahdollisuudet ovat silloin vaarassa tuhoutua.
Toiseksi kysyisin, aikooko se vetää takaisin omat valiokunnassa hyväksytyt tarkistuksensa, joissa vaaditaan neuvoteltua pääsyä verkkoon? Noiden tarkistusten hyväksyminen heikentäisi pakettia vakavasti. Odotan innokkaasti huomista äänestystä. Tämä on ollut erinomainen puolueiden välinen hanke, ja ELDR-ryhmän puolesta kannatan lopputulosta vilpittömästi.

McNally (PSE).
Arvoisa puhemies, kuten tavallista, haluan vilpittömästi onnitella kolmea tämän paketin työstämiseen osallistunutta esittelijää. Kaasu- ja sähkömarkkinoiden vapauttaminen on varmasti osa Lissabonin prosessia, mutta tämä ei suinkaan merkitse, että sähkö- ja kaasumarkkinoiden kilpailutilanne olisi täysin rajoitukseton. Meidän on huolehdittava niistä, joita me täällä edustamme: nimittäin asiakkaista - sekä kaupallisista käyttäjistä että kotitalouskäyttäjistä, joita suurin osa meistä on. Haluamme mahdollisimman alhaiset kuluttajahinnat ja lisää valinnanmahdollisuuksia, ja valintoja varten tarvitaan tietoa, myös energialähteen merkitsemistä. Tarvitaan luotettavuutta ja syrjimättömyyttä, ja etenkin kotitalouksien tasolla tarvitaan apua energiatehokkuutta lisäävissä toimenpiteissä. Lisäksi tarvitaan voimakasta julkisen palvelun velvoitteiden painotusta. Ja haluaisin vielä korostaa, että tutkimuksen ja kehityksen pitäisi olla yksi julkisen palvelun velvoitteista, koska vapailla markkinoilla tutkimus on yksi eniten uhatuista aloista.
Olemme esittäneet tarkistuksia uusiutuvien energialähteiden, energiatehokkuuden sekä lämmön ja sähkön yhteistuotannon kaltaisista aiheista. Tämä on hyvin oleellista. Asiaa on pohdittava kokonaisvaltaisesti, ja tässä direktiivissä on oltava viittauksia niihinkin aloihin, joista on ehkä annettu muita direktiivejä mutta jotka on mainittava myös tässä yhteydessä. Haluamme, että asiaa pohditaan kokonaisvaltaisesti, ja odotamme komissiolta vahvistusta sille, että nuokin toimenpiteet, jotka ovat yhtä tärkeitä kuin nyt esillä olevat direktiivit, ovat osa lähitulevaisuuden ohjelmaa. Siksi toivomme, että Barcelonassa onnistuttaisiin edes hiukan edistämään vastuullisesti sellaisten kilpailumarkkinoiden toteutumista, jotka ovat valvottuja - eivät täysin rajoituksettomia.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, ensiksi haluan sanoa, että energia-alan sisämarkkinoiden täydellinen toteuttaminen on mielestäni tärkein taloudellinen toimi, jota käsitellään nimenomaan Barcelonan Eurooppa-neuvostossa. Pidänkin parlamentin näitä mietintöjä koskevaa äänestystä erittäin tarkoituksenmukaisena, ja haluan kiittää teollisuusvaliokunnan puheenjohtaja Westendorpia kaikista ponnistuksista sen mahdollistamiseksi.
Toiseksi haluaisin tarkentaa, mitkä tavoitteet haluamme saavuttaa ehdotuksilla. Kuten jäsen Linkohr erittäin hyvin määritteli, kyse on kenties hieman ristiriitaiselta kuulostavasta asiasta: säännellystä sääntelyn purkamisesta, säännellystä vapauttamisesta, joka muodostaa suureksi osaksi eurooppalaisen vapauttamismallin.
Tavoite perustuu siihen, että eurooppalainen talous varustetaan kaikilla markkinoille kuuluvilla osa-alueilla samalla kun kansalaisille taataan perustavina pitämämme oikeudet siinä yhteiskunta-, tasapuolisuus- ja yhteisvastuumallissa, jonka haluamme rakentaa. Näin ollen kyse on siitä, että teollisuus- ja yritysasiakkaille annetaan sähköä ja kaasua koskeva valinnanvapaus täsmällisenä ajankohtana, nimittäin vuosina 2003 ja 2004, mikä koskee myös kotitalouksia vuodesta 2005 alkaen.
Kuluttajien ja tuottajien on päästävä syrjimättömin ehdoin siirto- ja jakeluverkkoihin, ja tätä varten ehdotuksessa esitetään, että kaasun ja sähkön jakelu- ja siirtojärjestelmät erotetaan juridisesti niiden tuotannosta ja toimituksesta.
Verkkoon pääsyn tariffit asettaa, julkaisee ja hyväksyy toimivaltainen kansallinen sääntelyviranomainen. Kussakin unionin valtiossa perustetaan riippumaton sääntelyviranomainen, jolla on yhteinen vähimmäistoimivalta.
Sähkön rajat ylittävää kauppaa koskevan verkkoon pääsyn ehtoihin liittyvän asetusehdotuksen tavoitteena on vauhdittaa rajat ylittävää kauppaa ja päästä eroon siitä kestämättömästä tosiasiasta, jonka moni puhuja ja esittelijä Mombaur osoittivat, että meillä on 15 eri sähkömarkkinat. Kyse on siis tämän ehdotuksen todelliseen tavoitteeseen pääsemisestä, joka on, niin kuin jäsen Rapkay esitti, yksinkertaisesti eurooppalaiset sähkö- ja kaasumarkkinat.
On myös muita tarpeellisia toimia, jotka on laadittu nimenomaan vastaukseksi Tukholman Eurooppa-neuvoston pyyntöihin. Niiden joukossa on kaasun ja sähkön sisämarkkinoiden toteutumista koskeva ensimmäinen kertomus, jossa tuotiin selvästi ilmi eriasteisen avautumisen aiheuttama kilpailun vääristyminen ja sovellettujen rakenteellisten toimien väliset erot.
Joulukuussa 2001 komissio julkaisi myös energiainfrastruktuuria koskevan tiedonannon, jossa määritellään ensisijaiset ehdotukset ja pyritään siihen, että jäsenvaltiot saavuttavat vuoteen 2005 mennessä vähimmäisen yhteenliitäntäasteen, eli 10 prosenttia kokonaistuotantokapasiteetista.
Vaaliakseen paremmin ympäristönsuojelua komissio esittelee tänä vuonna kaksi täydentävää direktiiviä, ja tässä yhteydessä osoitan sanani jäsen McNallylle toivoen voivani esitellä ennen vuodenvaihdetta komission puolesta direktiivin, jonka tarkoituksena on kannustaa yhteistuotantoon samalla kun siinä vältetään eräitä meidän kaikkien tuntemiamme vilpillisiä käyttöjä, joista aiheutuu loppujen lopuksi suurempia menoja ja energian tuhlausta. Kuten sanoin, tämä direktiivi kannustaa asianmukaiseen yhteistuotantoon Euroopan unionissa.
Toiseksi haluan esitellä myös kaikkien rakennusten välineiden ja laitteiden energiatehokkuutta koskevan puitedirektiivin, joka täydentää rakennusten energiaan liittyviä puutteita koskevaa direktiiviä.
Arvoisa puhemies, uskon, että teemme uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön käytön edistämistä koskevan direktiivin, rakennusten energiatehokkuutta koskevan ehdotuksen, poliittisen sitoutumisen energiankulutukseemme liittyvien ympäristönäkökohtien takaamiseen, sekä biopolttoaineita koskevan ehdotuksen avulla todellisen ponnistuksen, jotta saamme energia-alan sisämarkkinoiden toteuttamista ja niiden toiminnan parantamista koskevat säännöt yhdistetyksi energiatehokkuuden parantamisen ja Euroopan energia-alan ympäristönäkökohtien kanssa.
Mitä tulee esittelemäämme direktiiviin ja asetukseen, haluan ensinnäkin onnitella esittelijöitä Turmesia ja Rapkayta heidän täsmällisesti ja huolellisesti tekemästään työstä, vaikka emme voi hyväksyä eräitä näkökohtia joissakin tarkistuksissa. Yleensä ottaen pyrkimyksemme ja tavoitteemme ovat kuitenkin samoja käsiteltäessä näitä nykyisin voimassa oleviin direktiiveihin tehtäviä muutoksia.
Huomaan tyytyväisenä, että parlamentti, tarkemmin sanottuna kaksi esittelijää, noudattaa komission ehdotuksen suuntaviivoja, erityisesti avautumisen ajankohtien, verkkojen operaattoreiden erottamisen ja sääntelyviranomaisten toimivallan osalta. Ne ovat järjestelmän asianmukaisen toiminnan kannalta ratkaisevia osa-alueita.
Yleensä ottaen komissio suhtautuu myönteisesti esitettyihin tarkistuksiin, jotka voidaan suurimmaksi osaksi hyväksyä joko kokonaan joitakin sanamuotoja on tosin muutettava tai osittain. En viittaa ainoastaan niihin tarkistuksiin, joissa vahvistetaan kuluttajien asemaa ja niihin, jotka koskevat julkisiin palveluihin liittyvien kysymysten parempaa määrittelyä tietenkin ottaen toissijaisuusperiaate aina huomioon , vaan myös niihin tarkistuksiin, joissa virallistetaan sääntelyelimien välinen yhteistyö ja niihin, jotka koskevat sääntelyviranomaisten toimivaltaa.
Komissio suhtautuu kuitenkin varauksellisesti niihin tarkistuksiin, jotka koskevat syrjimättömin ehdoin tapahtuvaa verkkoon pääsyä. Se on välttämätön asia reilun kilpailun takaamiseksi kaasu- ja sähköaloilla. Siksi esitämme tässä yhteydessä joitakin toimia: verkkojen operaattorit erotetaan juridisesti toisistaan se on parlamentinkin ajatuksena ja verkkoon pääsy perustuu etukäteen julkaistuihin tariffeihin, joten neuvoteltu pääsy poistetaan.
Haluan kiittää jäsen van Velzeniä, että hän peruuttaa neuvoteltua verkkoihin pääsyä koskevan tarkistuksen, koska mielestäni se selkiyttää keskustelua huomattavasti ja helpottaa lopulliseen sopimukseen pääsemistä.
Komissio ei myöskään voi hyväksyä tarkistusta, jossa ehdotus jaetaan kahdeksi erilliseksi sähköä ja kaasua koskevaksi tekstiksi, kun otetaan huomioon, että nämä kaksi markkinoiden osa-aluetta ovat yhä suuremmassa keskinäisessä riippuvuussuhteessa ja että suurin osa uudesta sähköntuotannosta perustuu nimenomaan kaasun käyttöön polttoaineena.
Komissio pitää äärimmäisen tärkeänä tarkistusta, joka koskee käytöstäpoistoon varattuja määrärahoja ydinalalla. Komissio on tietoinen, miten tärkeää on taata, että määrärahat ovat kaiken aikaa valmiina käytettäviksi tuleviin käytöstäpoistotoimiin, ei vain energia-alan sisämarkkinoiden tarkoituksiin, vaan myös sen varmistamiseksi, että määrärahat käytetään noihin toimiin. Noilla määrärahoilla on erityinen ja täysin määritelty tavoite, jota on joka tapauksessa kunnioitettava. Sen takia, ja käsitelläkseen tämän asian asianmukaisesti, komissio sitoutuu laatimaan ehdotuksen lähikuukausien aikana, ennen tämän direktiivin ja asetuksen parlamentaarisen käsittelyn ennakoitua päättymistä. Tämä kysymys liittyy ongelmattomasti ydinenergian käyttöä ja käsittelyä koskevaan takuu- ja turvajärjestelmään. Määrärahojen saatavuudesta on tehtävä äärimmäisen kurinalaista, ja tutkimmekin parhaillamme juridisesti parasta tapaa asiaa koskevan ehdotuksen laatimiseksi.
Haluan onnitella yhtä lailla jäsen Mombauria hänen asetusta koskevasta suurenmoisesta työstään. Komissio voi hyväksyä suurimman osan esitetyistä tarkistuksista, tosin joitakin hieman muutettuina. Näin on esimerkiksi niiden tarkistusten laita, joissa ehdotetaan kansallisten sääntelyviranomaisten muodostaman neuvoa-antavan ryhmän perustamista tai niin kutsuttuja kansallisia yhteenliittäjiä koskevien erityissäädösten asettamista.
Seuraavaksi mainitsen tarkistukset, joita pystymme tuskin hyväksymään. Sellainen on esimerkiksi tarkistus 19, jossa ehdotetaan, että asetuksessa suunniteltua sääntelykomiteaa sovellettaisiin vain neljän vuoden ajan, minkä jälkeen parlamentti ja neuvosto tutkivat kysymystä uudestaan komission ehdotuksen pohjalta. Tiedän, että parlamentti on pitänyt tätä lauseketta poikkeuksellisena rahoituspalveluja koskevan lainsäädännön ja Lamfalussyn raportin valossa, mutta puheenjohtaja Prodi sanoi parlamentille 5. helmikuuta antamassaan julkilausumassa selkeästi, että tämä tapaus ei voi toimia ennakkotapauksena. Voin kuitenkin taata teille, että Euroopan parlamentin ja komission välisen komitologian soveltamistapoja koskevan sopimuksen mukaisesti komissio ponnistelee kaikin voimin taatakseen mahdollisimman avoimet suhteet parlamenttiin asetuksessa esitetyn sähkön rajat ylittävää kauppaa koskevaa verkkoon pääsyä koskevan menettelyn yhteydessä.
Tarkistuksissa 5, 6, 7, 16, 20, 22, 23, 24 ja 25 yritetään poistaa kaikki asetuksessa olevat maininnat jäsenvaltioiden sääntelyviranomaisista, ja niissä ehdotetaan toimivaltaisen viranomaisen kaltaista neutraalimpaa ilmaisua. En pidä näitä tarkistuksia asianmukaisina, sillä komission politiikka tällä alalla perustuu siihen periaatteeseen, että kaikkien jäsenvaltioiden on nimitettävä yksi tai useampia sääntelyviranomaisia, joiden tehtävänä on hoitaa keskeistä tehtävää asetuksen soveltamisessa. Toisaalta voitaisiin ajatella, että näiden tarkistusten hyväksyminen on ristiriidassa joissakin ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan itsensä esittämissä ja komission tukemissa tarkistuksissa ehdotetun kansallisten sääntelyviranomaisten neuvoa-antavan elimen perustamisen kanssa. Komission ehdottamassa sanamuodossa annetaan kuitenkin riittävästi sijaa toissijaisuudelle, että kussakin valtiossa voidaan selvittää sille sopivin malli.
Emme voi myöskään hyväksyä tarkistuksia, jotka koskevat integroidun tuotannon kohtelua kansallisista tariffijärjestelmissä. Tämänkaltaista tuotantoa on kohdeltava kansallisissa tariffijärjestelmissä asianmukaisesti, siten, että huomiota kiinnitetään syrjimättömyyden periaatteeseen ja pysymiseen asetuksessa esitetyn mukaisessa kustannuskäyttäytymisessä, ja että käytännössä tärkeimmässä tapauksessa, uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön yhteydessä, nojataan sitä koskevaan direktiiviin. Siksi ei tunnu sopivalta, että integroidut tuottajat vapautettaisiin yleisesti tiettyjen tariffien maksamisesta ja että tapauskohtainen käsittely jätettäisiin kokonaan pois.
Kolmessa tarkistuksessa esitetään, että asetuksessa tarkennettaisiin, että kansallisiin verkkoihin pääsyä koskevien tariffien yhdenmukaistamisessa on rajoituttava tuottajiin sovellettaviin tariffeihin ja että näiden on oltava rajallisia. Kyse on kuitenkin liian rajoittavasta säännöksestä. Kansalliset tariffit pitäisi yhdenmukaistaa yhteisen tariffirakenteen perusteella siten, että kansallisten verkkojen erityispiirteet otettaisiin huomioon. Siksi emme voi hyväksyä myöskään tätä tarkistusta.
Emme pidä kannattavana asetuksen ja direktiivin voimaantulon liiallista kytkemistä toisiinsa, niin kuin tarkistuksessa 35 ehdotetaan. Rajat ylittävän kaupan edistäminen on joka tapauksessa tarpeen riippumatta siitä, hyväksytäänkö jotkut nykyistä sähkö- ja kaasudirektiiviä koskevat tarkistusehdotukset.
Arvoisa puhemies, yhteenvetona sanoisin, että näitä tekstejä koskeva äänestys on erittäin tärkeä. Pääasiallisten suuntaviivojen antaman tuen sekä parlamentin ja komission laajan toimia koskevan samanmielisyyden ansiosta toivon, että Barcelonassa käytävät neuvottelut antavat meille uuden sykäyksen, ja että myöhemmin, kuten jäsen Adam esitti aiemmin, parlamentin, neuvoston ja komission välisissä neuvotteluissa annetaan täysi tuki sähkö- ja kaasualojen säännellylle vapauttamiselle, sillä nämä alat ovat avainasemassa sisämarkkinoiden toteutumisesta ja siten eurooppalaisesta kilpailukykyä ajatellen.

Turmes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron, sillä yhtenä esittelijöistä haluaisin sanoa, että äskeinen keskustelu käytiin täysin naurettavissa olosuhteissa. Kun aloitin puheenvuoroni, istuntosalissa oli vain kolme jäsentä eikä komission jäsenkään tullut ajoissa paikalle osallistuakseen keskusteluun, koska parlamentti ei pysty määrittelemään selkeästi, mihin aikaan keskustelu alkaa. Itselläni oli vain kaksi ja puoli minuuttia aikaa mietinnön esittelyyn, ja kollegallani jäsen Rapkaylla oli niin ikään kaksi ja puoli minuuttia aikaa esitellä Euroopan sähkö- ja kaasumarkkinoita koskevaa direktiiviä. Kun nyt sitten kuuntelemme komission jäsenen vastauksia, istuntosalissa on niin kova melu, että häntä on melkein mahdoton kuulla. Arvoisa puhemies, olkaa hyvä ja järjestäkää istuntomenettelyt niin, että voimme keskustella asioista arvokkaasti.
Puhemies. -
Toteaisin siitä kysymyksestä, jonka toitte esille keskustelujen järjestämisestä, että olemme käyneet puheenjohtajakokouksessa laajaa epämuodollista vuoropuhelua siitä, miten saisimme varattua enemmän aikaa keskustelulle. Tämä asia liittyy meidän äänestysmenettelyihimme ja niin edelleen. Lopulta jäsen Corbett laatii mietinnön, josta on varmasti apua tässä asiassa. On ensisijaisen tärkeää, että keskustelulle varataan enemmän aikaa, ja toivottavasti aivan lähitulevaisuudessa.
Voin vain sanoa olevani täysin samaa mieltä kanssanne siitä, mitä sanoitte parlamentin arvokkuudesta. Aina puhetta johtaessani olen parhaani mukaan yrittänyt kehottaa parlamenttia kuuntelemaan puhujia arvolleen sopivalla tavalla.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys pidetään tänään iltapäivällä.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana äänestys.
Yksinkertaistettu menettely 
Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan käsittelemä e hdotus neuvoston asetukseksi yhteisön yleisistä toimintapuitteista oikeudellisen yhteistyön helpottamiseksi yksityisoikeuden alalla (15532/2001 - C5-0021/0109 (CNS))
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen näin muutettuna.)

Encarnación Redondo Jiménezin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0034/2002) 
ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yhteisön metsien suojelusta ilmansaasteilta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3528/86 muuttamisesta (KOM(2001) 634 - C5-0551/2001 - 2001/0267(COD)) 
ja 
ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi metsäpalojen torjunnasta yhteisössä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2158/92 muuttamisesta (KOM(2001) 634 - C5-0552/2001 - 2001/0268(COD))
(Parlamentti hyväksyi peräkkäisissä äänestyksissä molemmat lainsäädäntöpäätöslauselmat.)
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0052/2002) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuusta onnettomuustapauksissa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2027/97 muuttamisesta (10794/1/2001 - C5-0641/2001 - 2000/0145(COD)) (Esittelijä: Marieke Sanders-ten Holte)
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi.)
Lordi Inglewoodin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0070/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi kansainvälisten tilinpäätössuositusten soveltamisesta (KOM(2001) 80 - C5-0061/2001 - 2001/0044(COD)) 
Ennen äänestystä:

Inglewood (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, mikäli parlamentti noudattaa esittämääni suositusta - kuten toivon - silloin saavutetaan oikeudellisten asioiden valiokunnassa sovittu lopputulos, jonka myös komissio ja neuvosto voivat hyväksyä. Äänestyslistan rakenne on hieman sekava, koska teksti on monimutkainen, ja se, mitä nyt ehdotan, liittyy tekstiluonnoksen kohtiin. Olen pyrkinyt olemaan avoin tästä asiasta ja tiedän, että sosialistien ryhmä on ollut huolissaan. Puhuin tänä aamuna varjoesittelijä Berenguerin kanssa, joka uskoakseni voi nyt vahvistaa olevansa tyytyväinen siihen, mitä ehdotan - nimittäin siihen, että meidän pitäisi äänestää tarkistuksen 3 jälkiosaa ja tarkistusta 6 vastaan. Mikäli ehdotustani noudatetaan, sen pitäisi johtaa siihen, että saamme hyväksyttyä tämän tärkeän tekstin yhdessä ainoassa käsittelyssä.

Berenguer Fuster (PSE).
Arvoisa puhemies, vahvistan lordi Inglewoodin sanat: Euroopan sosialistipuolueiden ryhmä äänestää tarkistuksen 3 toista osaa ja tarkistusta 6 vastaan. Mielestäni näin vahvistetaan tekstin johdonmukaisuutta. Käytän tilaisuutta hyväkseni onnitellakseni lordi Inglewoodia hänen suurenmoisesta työstään.

Paciotti (PSE)
Arvoisa puhemies, olen ehdottanut suullista tarkistusta, jossa todetaan, että Euroopan tietosuojavaltuutettua sitoo asetuksen N:o 1049 tavoite; ehdotan tuon kohdan korvaamista ilmaisulla "sitoo yhteisön oikeus, myös asetus N:o 1049"; kohdan, jossa sanotaan, että Euroopan tietosuojavaltuutettua sitoo EY:n perustamissopimus, jonka mukaan unionin päätöksentekoprosessin on oltava mahdollisin avoin, tilalle ehdotan seuraavaa ilmausta: "Euroopan tietosuojavaltuutettua sitoo EY:n perustamissopimuksen määräykset, jotka koskevat oikeuksien ja perusvapauksien suojelua ja joissa määrätään, että unionin päätöksentekoprosessin on oltava mahdollisimman avoin". Toivon, ettei näille ehdotuksille löydy vastustajia.

Paciotti (PSE).
Arvoisa puhemies, pyytäisin lykkäämään äänestystä luonnoksesta lainsäädäntöpäätöslauselmaksi. Kyse on toimielinten välisen sopimuksen kohteena olevasta päätöksestä: parlamentin, komission ja neuvoston on oltava siitä yhtä mieltä. Teksti, josta on tänään äänestetty, eroaa komission esittämästä tekstistä ja josta neuvosto on tietääkseni yhtä mieltä, joten pyydän lykkäämään äänestystä luonnoksesta lainsäädäntöpäätöslauselmaksi nähdäkseni, voivatko muut toimielimet hyväksyä kantamme tai ainakin pyrkiäkseni saavuttamaan yhteisen kannan.

Bonde, Krarup, Okking ja Sandbæk (EDD)
. (DA) Olemme äänestäneet mietintöä vastaan, koska siinä on kyse asetuksesta eikä direktiivistä. Kansallisten olojen ja erojen vuoksi tarvitsemme joustavuutta, joka olisi pystytty toteuttamaan paremmin direktiivin avulla.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, katsoessani eilisaamuna Milanosta tulevaa televisiolähetystä nimeltä Telelombardia eräs eläkkeellä oleva rouva Lucia soitti minulle ja kertoi tulleensa ryöstetyksi hakiessaan eläkettään, kuten hänellä on joka kuukausi tapana tehdä, ja näiden tapahtumien vuoksi hän ei tiennyt, miten selvitä kuukauden loppuun. Hän kysyy varmasti minulta, mitä tekemistä jäsen Paciottin mietinnöllä on tietosuojan kanssa. Tätä tapausta ajatellessani pohdin seuraavaa: meidän olisi syytä hyväksyä tietosuojaa koskeva Paciottin mietintö, sillä tietosuoja on hyvin tärkeä asia, mutta koska me ryhdymme vihdoin suojelemaan eläkeläisten, etenkin niiden köyhien eläkeläisten oikeuksia, jotka eläkettä hakiessaan joutuvat rikosten ja väkivallan uhreiksi, mikä on heille hyvin vahingollista. Toivon, että jäsen Paciotti ajattelisi tietosuojan ohella myös eläkeläisten oikeuksien suojelua.

Puhemies. -
Jäsen Fatuzzo, kiitos nerokkaasta tavastanne kääntää puhe aina lempiaiheeseenne.
Färmin mietintö (A5-0068/2002)

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, komission määrärahoista ja myös parlamentin sekä kaikkien muiden Euroopan toimielinten määrärahoista on aina paljon sanottavaa. Rajoitun kuitenkin vain sanomaan, että vaikka äänestinkin mietinnön puolesta, toivon, arvoisa puhemies, että komissio käyttäisi pian paljon rahaa tiedottaakseen kaikille Euroopan unionissa ja ehdokasvaltioissa asuville työntekijöille heidän oikeuksistaan eläkkeeseen. Hyvin monet kansalaiset eivät nimittäin tunne todellisuudessa valtion sääntöjä ja lakeja eivätkä tiedä, miten he voisivat perätä kaikkia oikeuksiaan. Tämän ohella toivon, että meillä olisi pian käytössämme eurooppalainen televisio, jossa kerrottaisiin parlamenttimme työstä ja muun muassa myös siitä, mitä täällä istuntosalissa tapahtuu äänestysselitysten aikana, kuten nytkin. Tämä olisi mielestäni hyvin opettavaista ja kiinnostavaa.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Kun tarkastellaan Göran Färmin mietinnön suuntaviivoja, ei vaikuta siltä, että vuoden 2003 talousarvio eroaa paljoakaan edellisistä, mikä tarkoittaa, että kyseessä on jälleen kerran vakaussopimuksen nimissä tehty niukka talousarvio. Vaikka uudet painopistealueet synnyttävät joka vuosi lisää tarpeita, politiikan ohjenuorana on jatkuvasti, että yhteisön varat jaetaan uudelleen vanhoilta painopistealueilta uusille ja päinvastoin. Siten Euroopan unionia halutaan laajentaa vielä kymmenellä valtiolla samalla rahalla tai mikäli mahdollista, jopa säästötoimin, mitä ei voida hyväksyä.
Rahoitusnäkymien tarkistaminen on välttämätön edellytys taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden, todella tasapuolisen talousarvion ja kehitysyhteistyöpolitiikan asianmukaisen rahoituksen turvaamiseksi. Tänä vuonna esittelijä panee painoa laajentumiselle, mutta eksyy hallinnollisiin kysymyksiin kyseenalaistamatta komission laajentumisen rahoitusta koskevia kapea-alaisia ehdotuksia, takaamatta määrärahojen siirtoja liittymisen valmistelemiseksi vuosina 2002 ja 2003, pitäen ensisijaisena tavoitteena kolmannen pilarin oikeus ja sisä-asiat yhteisöllistämisen rahoittamista, kannattaen Europolia, Eurojustia ja ulkoisia rajoja koskevien määrärahojen vahvistamista, mutta unohtaen keskeisiä sosiaalisia osa-alueita, erityisesti työllisyyden ja elinolojen parantamisen. Hän on huolissaan talousarvion, erityisesti rakennerahastojen, täytäntöönpanosta, muttei esitä minkäänlaista ratkaisua, tarkemmin sanottuna selkeää sitoutumista maksujen nostamista kunnollisen täytäntöönpanon takaavalle tasolle. Hän ei mainitse yhteisen kalatalouspolitiikan uudistusta, vaikka 2003 on sen ensimmäinen soveltamisvuosi siitä ehdotuksemme ja avaa oven yhteisen maatalouspolitiikan yhteisrahoitukselle. Hän on epämääräinen pääluokan 4 ulkoiset suhteet tarpeiden osalta, vaikka ensisijaiset tavoitteet Palestiina, Timor, Afganistan, Argentiina, Balkan, Välimeren alue ja humanitaarinen apu ovat paisuneet niiden saamatta lisää voimavaroja.
Esittelijä empii määrärahojen uudelleenjakamisen ja niiden nostamisen välillä olematta koskaan selkeä. Siksi emme puoltaneet mietintöä.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Euroopan parlamentissa saa puhua kaikesta, mutta oikealla parlamentilla on aloiteoikeus ja mahdollisuus sanoa viimeinen sana hallituksen kokoonpanosta, lainsäädännöstä ja talousarviosta. EU:ssa erotellaan pakolliset ja ei-pakolliset menot, jolloin maatalouden laaja talousarvio jää parlamentin päätösvallan ulkopuolelle. Lisäksi rakennerahastojen avulla pumpataan rahaa rikkaista jäsenvaltioista Brysselin byrokratian kautta takaisin näihin samoihin rikkaisiin jäsenvaltioihin. Neuvosto kaventaa jatkuvasti keinotekoisesti talousarvion laajuutta. Sotilaallisiin uhkayrityksiin EU:n alueen ulkopuolella ja näiden sotien aiheuttamien vahinkojen korjaamiseksi Serbiassa, Kosovossa ja Afganistanissa otetaan rahaa aikaisemmin sovituista kohteista. EP:n eri ryhmien jäsenet ovat perustellusti arvostelleet tätä vaikeasti hahmotettavaa asiaintilaa, johon äänestäjät eivät voi vaikuttaa. Tästä mielettömyydestä ovat kuitenkin vastuussa heidän neuvostossa ja komissiossa istuvat puoluetoverinsa, jotka eivät edelleenkään halua muuttaa tästä mitään. Budjettivaliokunnassa etsitään nyt keinoja selviytyä virallisten kielten määrän odotettavissa olevan kaksinkertaistumisen seurauksista mahdollisimman pienin kustannuksin, muun muassa siten, että käytetään etätulkkausta ja tulkit joutuvat tulkkaamaan muille kielille kuin omalle äidinkielilleen. Tätä ongelmaa ei ratkaista laadultaan huonoilla käännöksillä ja rasittamalla työntekijöitä liikaa.

Lulling (PPE-DE)
Stenmarckin mietinnön 15 kohdassa parlamentti pitää valitettavana, että parlamentin henkilöstön hajasijoittaminen kolmeen toimipaikkaan on yhä merkittävä este henkilöresurssien paremmalle jakamiselle ja huomauttaa erityisesti, että tarve säilyttää virkoja Luxemburgissa johtaa useissa yksiköissä tarpeettomaan päällekkäisyyteen. Lisäksi parlamentti toivoo tulevan laajentumisen tarjoavan mahdollisuuden parantaa virkojen jakautumista Brysselin ja Luxemburgin kesken.
Mitä tämä oikein tarkoittaa? Tässä kappaleessa pyritään selvästi heikentämään Edinburghin sopimuksen merkitystä unionin yksittäisten toimielinten sijaintipaikan määrityksessä - tuossa sopimuksessahan Euroopan parlamentin pääsihteeristön toimipaikaksi määrättiin Luxemburg. Parlamentin ei pidä kyseenalaistaa tätä päätöstä suoraan eikä epäsuorasti, eikä varsinkaan talousarviota käsittelevään mietintöön sisältyvässä kohdassa. Eurooppa-neuvostolla on nyt ja vastedes yksinomainen määräysvalta tässä asiassa, ja minun tietääkseni se pitää edelleen kiinni vuonna 1992 tekemästään päätöksestä.

Poos (PSE)
. (FR) Mietinnön 15 kohdan osittainen säilyttäminen sai minut hyväksymään Stenmarckin mietinnön Euroopan parlamentin alustavasta ennakkoarviosta vuodeksi 2003.
Tuo kohta, joka laadittiin valiokunnassa brittiläisen konservatiivijäsenen tarkistuksen takia, yllyttää nimittäin hyökkäämään eurooppalaisen hallinnon koskemattomuutta ja puolueettomuutta vastaan ja merkitsee hyökkäystä Euroopan parlamentin Luxemburgissa sijaitsevaa työpaikkaa vastaan.
Ne, jotka eivät peittele inhoaan Euroopan yhdentymisprosessia kohtaan voisivat edes kunnioittaa historiallista totuutta ja laillisuutta perussopimuksissa esitetyssä muodossa.

Puhemies. -
Äänestysselitykset ovat päättyneet.
(Istunto keskeytettiin klo 12.54 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Georg Jarzembowskin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0053/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi meluun liittyvien toimintarajoitusten asettamista yhteisön lentoasemilla koskevien sääntöjen ja menettelyjen vahvistamisesta (KOM(2001) 695 - C5-0667/2001 - 2001/0282(COD)).

Jarzembowski (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa varapuhemies, hyvät kollegat, hyvät lehterillä olevat kuulijat, käsittelemme nyt komission ehdotusta melun vähentämiseksi lentoasemilla ja niiden ympäristössä. Otamme täten käyttöön sopimuksen, joka hyväksyttiin viime syksynä pidetyssä ICAO:n yleiskokouksessa ja joka on voimassa maailmanlaajuisesti. Minulla itselläni on tietenkin joitakin epäilyjä, jotka liittyvät ICAO:n yleiskokouksessa tehtyyn järjestelmänvaihdokseen. Siellä hylättiin käytäntö, jossa tietyt lentokonetyypit poistetaan kokonaan käytöstä tai niiden käyttö jäädytetään, ja siirryttiin niin kutsuttuun tasapainoiseen lähestymistapaan; nyt ei toisin sanoen tarkastella enää lentokoneita vaan lentoasemakohtaista melutilannetta, ja rajoituksia määrätään lentoaseman melutilanteen mukaan.
Riippumatta tästä yleisehdosta - järjestelyä arvioidaan viiden vuoden kuluttua - valiokuntamme mielestä meidän on tällä lähestymistavalla pantava täytäntöön Montrealin maailmanlaajuiset sopimukset ja pyrittävä löytämään tasapainoinen ratkaisu kaikille lentoasemille. Tällainen lentoasemakohtainen melun vähentäminen tarjoaa meille samalla mahdollisuuden vaimennussarjalla varustettuja lentokoneita koskevan asetuksen kumoamiseen. Vaimennussarjalla varustettuja lentokoneita koskevan asetuksen vuoksi joudumme pieniin vaikeuksiin Yhdysvaltojen ja muiden kolmansien maiden kanssa, koska näiden lentokoneiden käyttöoikeus olisi automaattisesti jäädytetty 1. huhtikuuta 2002 lähtien.
Montrealin jälkeisen uuden tasapainoisen lähestymistavan vuoksi voimme luopua vaimennussarjalla varustettuja lentokoneita koskevasta asetuksesta ja lopettaa samalla Yhdysvaltojen kanssa syntyneen konfliktin. Tässä yhteydessä haluan sanoa suoraan, etteivät yhdysvaltalaiset saisi myöskään unohtaa perua 84 artiklan mukaisesti tekemäänsä valitusta, jos me kumoamme vaimennussarjalla varustettuja lentokoneita koskevan asetuksen.
Koska asia liittyy päivämäärään 1. huhtikuuta, meidän piti käsitellä laki ripeästi, ja minun täytyy sanoa, että se onnistui erinomaisesti. Vaikka meillä olikin ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan kanssa alussa joitakin toimivaltuuksiin liittyviä vaikeuksia, pääsimme yksimielisyyteen siitä, että ympäristövaliokunta laatii aiheesta lausunnon. Otimme sen vastaan, ja olemme toteuttaneet ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan lausunnon valmistelijan kanssa epävirallisen kolmikantamenettelyn, eikä parlamentissa siten ollutkaan minkäänlaista kiistaa ympäristö- ja liikenneasioista. Haluaisin kiittää varapuhemiestä sekä myös neuvoston edustajia lämpimästi siitä, että tämä epävirallinen kolmikantamenettely saatiin hoidettua mallikkaasti.
Haluaisin huomauttaa parlamentille, että aion ehdottaa huomenna vielä kahta teknistä muutosta, koska meille on sattunut kaksi toimituksellista virhettä menettelyn kiireyden ja nopeuden vuoksi. Neuvoston kanssa sopimiemme ja tarkistuksissa esitettyjen seikkojen välillä on joitakin ristiriitoja, mutta korjaamme asian.
Mitä tulee varsinaiseen asiasisältöön, haluaisin muistuttaa, että parlamentti sai toteutettua kaksi keskeistä asiaa. Onnistuimme muuttamaan kaupunkilentoaseman määritelmää. Tähän mennessä kaupunkilentoasemiksi on määritelty ainoastaan sellaiset lentoasemat, joiden ohella kaupunkia palvelee toinenkin lentoasema. Tällöinhän kaupunkilentoasemia ei käytännössä ollutkaan. Laajensimme määritelmää ja jätimme vaihtoehtoista lentoasemaa koskevan vaatimuksen pois. Emme halunneet kuitenkaan mennä liian pitkälle välttääksemme konfliktin yhdysvaltalaisten kanssa, ja sanoimme, että kaupunkilentoasemat ovat liitteessä I esitetyn määritelmän mukaisia lentoasemia. Jäsenvaltiot voivat muuttaa liitettä komission kanssa komiteamenettelyllä. Näin meillä on mahdollisuus määrätä erityisen meluisille alueille, erityisen meluisille lentoasemille tiukempia meluntorjuntavaatimuksia. Istuntosalin sosiaalidemokraattisille ystäville sanon, että yleinen vaatimus, jonka mukaan raja-arvo -5 EPNdB tiukennettaisiin arvoon -8 EPNdB, johtaisi konfliktiin Yhdysvaltojen kanssa ja aiheuttaisi lisäksi ongelmia unionin sisälläkin, koska jäsenvaltiot eivät ole lainkaan halukkaita hyväksymään tällaista tiukennusta eikä lentoasemillakaan suhtauduta siihen tällä hetkellä suopeasti. Tämä tarkoittaa, että meidän pitäisi todellakin pitää raja-arvo -5:ssä. Hankalassa tilanteessa kaupunkilentoaseman määritelmää voi käyttää keinona. Pyydän parlamenttia siksi hartaasti hylkäämään tarkistukset 21 ja 22, jottei neuvoston kanssa tehty sopuratkaisu vaarantuisi.
Toiseksi - sanon tämän myös kaikille parlamentin luonnonystäville - mitä tulee viiden vuoden kuluttua tehtävään arviointiin, neuvosto suostui jo siihen, että vahvistamme jo nyt pyrkivämme näiden viiden vuoden jälkeen tiukentamaan raja-arvoa -5:stä. Olemme toisin sanoen osoittaneet selvästi, että haluamme ottaa huomioon kansalaiset, heidän herkkyytensä ja terveytensä. Samat kansalaiset haluavat kuitenkin matkustaa lomalle ja samat kansalaiset haluavat lentää Euroopan parlamenttiin. Lentohaluisten ihmisten ja lentoaseman läheisyydessä asuvien ihmisten välillä on siis saatava aikaan sopuratkaisu. Uskon, että olemme nyt saaneet aikaan tällaisen ratkaisun.
Pyydän hartaasti, että koko parlamentti hyväksyy vakuuttavasti huomenna sen, jonka olemme saaneet sovituksi neuvoston kanssa komission tarjoaman sovittelun avulla, sillä siinä tapauksessa voimme saada tämän hankalan ja ulkopoliittisesti niin tärkeän asiakirjan päätökseen jo ensimmäisessä käsittelyssä.

Blokland (EDD)
Arvoisa puhemies, lentokoneiden melu näyttää olevan aihe, joka saa aikaan kiistoja, kiistoja Euroopan unionin ja Yhdysvaltain välillä ja kiistoja Euroopan parlamentin valiokuntien välillä.
Yhdysvaltain kanssa käydyssä kiistassa ollaan hyvin lähellä ratkaisua. Kiista voidaan huomenna lopettaa täysistunnossa helposti hyväksymällä neuvoston aikaansaama kompromissi. Ympäristövaliokunnalle tämä ei ole suurikaan ongelma, koska seuraavat neljä kohtaa on ratkaistu meitä tyydyttävästi.
Ensinnäkin on laajennettu mahdollisuuksia lukea jokin lentoasema city-lentoasemaksi. Tämä on myönteistä melun torjunnan kannalta, koska city-lentoasemilla voidaan soveltaa muita pidemmälle meneviä toimenpiteitä.
Toiseksi liitteen II tutkimusvelvoitteet on nyt muotoiltu niin, että ne eivät ole tarpeettomana esteenä toimenpiteiden toteuttamiselle.
Kolmanneksi on luotu mahdollisuus kieltäytyä viiden vuoden kuluttua antamasta laskeutumislupaa seuraavan vaiheen lentokoneille.
Neljänneksi kehitysmaita koskeva poikkeussäännös on nyt rajattu kymmeneen vuoteen.
Kaiken kaikkiaan on jätetty 33 kompromissitarkistusta, joten suurimman osan ympäristövaliokunnan tarkistuksista voi antaa raueta. Olen kuitenkin jättänyt edelleen käsiteltäväksi vain ympäristövaliokunnan kaksi ensimmäistä täydentävää tarkistusta. Ympäristöperusteet on nimittäin sisällytettävä liikennepolitiikkaan EY:n perustamissopimuksen 6 artiklan mukaisesti.
Niin kuin esittelijä Jarzembowski jo huomautti, on tehty vielä joitakin pieniä muutoksia, suullisia lisäyksiä niihin tarkistuksiin, jotka on jätetty käsiteltäväksi, ja lisäksi tarkistuksen 12 muutos, joiden ansiosta olemme päässeet täydelliseen yhteisymmärrykseen.
Arvoisa puhemies, suosittelen, että kompromissia tuetaan huomisessa täysistunnossa, jotta lainsäädäntömenettely voidaan saattaa päätökseen ensimmäisessä käsittelyssä. Tämä on tärkeää, jotta voidaan ratkaista pitkäaikainen vaimennussarja-asetusta koskeva kiista Yhdysvaltain kanssa.
Lopuksi vielä sananen Euroopan parlamentin valiokuntien välisestä kiistasta: voin vain päätellä, että tämä mietintö lähetettiin aluepolitiikkavaliokuntaan perusteettomasti. Onneksi saimme sovun aikaan neuvoston kanssa hyvässä yhteistyössä esittelijä Jarzembowskin kanssa. Jätämmekin kiistan omaan arvoonsa.

Oomen-Ruijten (PPE-DE).
Saanen minäkin sanoa kollega Jarzembowskille: loppu hyvin, kaikki hyvin. Minua on suuresti ilahduttanut, että olemme lopulta löytäneet yhteisen sävelen.
Arvoisa puhemies, lentoasemia ympäröivä melu on aina hyvin tunteita kuohuttava ongelma niille kansalaisille, jotka asuvat aseman lähettyvillä, ja Hampurissa asuva Jarzembowski tietää tämän liiankin hyvin. Mitä asialle voidaan tehdä? On olemassa kahdenlaisia toimenpiteitä. Ensinnäkin voidaan kehittää lentokoneita, jotka aiheuttavat vähemmän melua, voidaan tehdä jotakin päivä- ja yömelulle tai lentojen sallitulle määrälle, melua voidaan mitata - näin saadaan varmaa tietoa - ja tietyntyyppisiä lentokoneita voidaan kieltäytyä päästämästä lentoasemille. Tämän olemme tehneet, olemme kieltäneet meluavat vaimennussarjat, ja tätä kannatin täysin.
Kun tämä kaikki on tehty, jäljelle jää kuitenkin vielä yksi mahdollisuus, nimittäin eristäminen ja vyöhykkeiden luominen. Eristäminen ja vyöhykkeiden luominen maksavat uskomattoman paljon rahaa, kukkurakaupalla rahaa. Eikä se maksa ainoastaan viranomaisille, sillä lopulta kansalaisten on aina koottava viranomaisille näiden käyttämät rahat. Tämä siis merkitsee, että kun lentokoneiden lupien peruuttamisessa ilmeni ongelmia, jouduimme keksimään uusia toimenpiteitä. Vaimennussarja-asetuksesta oli päästävä eroon. Komission jäsen ei voinut muutakaan. Hän kävi jäsenvaltioiden kanssa neuvotteluja, ja lopulta tuloksena oli jotakin uutta. Tällä hetkellä olen uutuudesta sitä mieltä, että epäselvissä tapauksissa asia on ratkaistava syytetyn eduksi.
Miten niin epäselvissä tapauksissa? Kun katsotaan niitä vaikutuksia, joita Kansainvälisessä siviili-ilmailujärjestössä ICAO:ssa maailmanlaajuisesti sovituilla uusilla toimenpiteillä on paitsi Euroopan väestöön myös muiden maailman kaupunkien väestöön, kantani on, että on hyvä, että teimme näin.
Kiitän kollega Bloklandia, joka huolehti siitä, että ympäristövaliokunnassa tehtiin joitakin tiukennuksia, joita ryhmämme PPE-DE:n jäsenetkin muuten kannattivat lämpimästi ympäristövaliokunnassa. Arvoisa puhemies, on tehty muutoksia, on tehty tiukennuksia, ja minun on sanottava, että jos kaikissa asioissa päästään tällaiseen lopputulokseen, olen vastaisuudessakin täysin samaa mieltä kollega Jarzembowskin kanssa. Arvoisa komission jäsen: nyt vain paljon menestystä teille.

Stockmann (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, esittelijä ansaitsee aluksi kiitokset eheästä mietinnöstään ja sitoumuksellisista ponnisteluistaan sopuratkaisujen löytämiseksi. Kannatammekin useimpia hänen kompromissejaan. Minun on kuitenkin esitettävä joitakin eriäviä näkemyksiä ympäristövaliokunnan kanssa toimimisesta - toimintatapa oli kyllä oikeudellisesti korrekti, mutta poliittisesti ei aivan paras mahdollinen!
Itse ongelmista: kolmanneksella Euroopan lentoasemista on tällä hetkellä meluongelmia, ja ongelmat lisääntyvät koko ajan, samoin kuin lentoliikenteen määräkin. Olemme havainneet lentoliikenteemme kaksinkertaistuneen kymmenen viime vuoden aikana, ja määrä kaksinkertaistuu uudelleen ehkä vieläkin lyhyemmässä ajassa, sillä lentämisestä tulee aina vain tavallisempi asia. Ajattelen vain halpalentoyhtiöitä (low cost carrier) ja toisaalta myös itälaajentumista ja muita asioita; ne johtavat meidät pian pois tästä lamasta, jonka syyskuun 11. päivä alalla aiheutti - ensimmäiset merkithän ovat jo kasvun mukana näkyvissä.
Liikenteen lisääntyminen lisää kaupunkien meluongelmia, ja asutusalueiden asutus lisäksi tihenee. Samalla toivotaan entistä parempaa elämänlaatua; meluhaittoja suvaitaan toisin sanoen yhä vähemmän. Siinä mielessä on kyllä järkevää, että pyrimme laatimaan mahdollisimman tehokkaan direktiiviehdotuksen. Kansainvälisiä sopimuksia kannattaa tehdä, koska tämähän on maailmanlaajuinen asia. Neljättä lukua koskeva ICAO:n yleissopimus saatiin vaivoin aikaan, mutta se ei tule kuitenkaan heti voimaan, minkä vuoksi yksittäisillä lentoasemilla on hyvä ottaa käyttöön nämä uudet toimintarajoitukset, jotka mahdollistavat aiempaa tiukempien melupäästöarvojen noudattamisen lentoasemilla.
Meidän on lisäksi tärkeää vahvistaa asemaamme ICAO:ssa, sillä jatkossa on tarkoitus tehdä muitakin kansainvälisiä sopimuksia, ja meidän on syytä varautua lähiaikoina uusiin kansainvälisiin konflikteihin. Sen vuoksi on todella tärkeää miettiä, missä asioissa haluamme olla vahvoja. Ajattelen vain "open sky"sopimusta ja asiaa, joka on tänään vielä esityslistalla EU:n ulkopuolisista maista tulevien tuettujen lentoyhtiöiden yhteydessä.
Toisaalta ei ole oikeastaan mitään järkeä leikata parlamentaarista menettelyä - eihän meillä ole mitään hätää - luulen nimittäin, että Yhdysvalloissakin käsitetään, että parlamentaariset prosessit tarvitsevat oman aikansa. Olemme hieman eri mieltä kolmesta asiasta. Ensinnäkin: haluamme vielä selkeämmän vahvistuksen siitä, että raja-arvoja pyritään korottamaan viiden vuoden kuluttua tehtävän arvioinnin jälkeen; haluamme, että kahdeksan desibelin raja-arvo vahvistetaan jo nyt. Toiseksi: välttämättömien toimintarajoitusten pitäisi tulla voimaan mahdollisimman pian, meidän mielestämme aikaisemmin kuin mitä komissio on ehdottanut - edustan tässä pikemminkin ryhmäni mielipidettä kuin omaani. Kolmanneksi: meidän pitäisi ehkä kuitenkin vielä keskustella kaupunkilentoasemista. Minusta neuvoston ja komission kanssa aikaansaatu sopuratkaisu vaikuttaa järkevältä - sen mukaan määritelmää tavallaan laajennetaan koskemaan alun perin neljän lentoaseman sijasta kaikkia sellaisia asutuskeskusten lentoasemia, joiden kautta hoidetaan yhteisön sisäistä liikennettä - ja luulen ryhmänikin kääntyvän vielä sen kannalle, ainakin muutaman keskustelun jälkeen.
Lopuksi vielä kaksi asiaa: moottoreita koskevia määräyksiä pitäisi antaa jatkossa kansainvälisissä sopimuksissa, ja keskustelemme melusta, nimittäin kokonaismelun käsittelystä vielä lähtö- ja saapumisaikojen jakamista koskevan asetuksen yhteydessä, ja siitä tulee jännittävää. Olen varma, että ensi kierroksella saamme aikaan kestäviä sopuratkaisuja. Vielä kerran lämpimät kiitokset esittelijälle!

Sterckx (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, onko tämä ihanteellinen ratkaisu? Minusta ei. Minusta tämä on nykyoloissa paras ratkaisu, jonka saamme paperille. Aina voi sanoa: laadimme standardeja ainoastaan Euroopan unioniin ja teemme niistä niin tiukat, että voimme itse olla tyytyväisiä, vaikka ne tekevätkin keskimääräisen yrityksen toiminnan mahdottomaksi. Meidän oli pakko valita. Kävimme keskustelua kansainvälisestä, maailmanlaajuisesta ja eurooppalaisesta näkökulmasta. Minusta me teimme nykyoloissa järkevän valinnan. Meidän sanomisistamme aiheutunut paine sai muuten aikaan sen, että kansainväliselläkin tasolla päädyttiin tiukkaan standardiin. Kun kaikki jäsenvaltiot ovat hyväksyneet tämän standardin ICAO:ssa, minusta on välttämätöntä, että me yhteisön toimielimenä huolehdimme siitä, että standardista tulee laki myös unionissa. Minä kannatan joka tapauksessa tätä periaatetta, ja minusta sekä liikenne- että ympäristövaliokunnan esittelijät - olen molempien valiokuntien jäsen, joten en tunne oloani niin skitsofreeniseksi kuin jotkut kollegat, vaan olen tyytyväinen kahdelta kannalta - ovat tehneet hyvää työtä. He ovat tehneet hyvää työtä myös siksi, että direktiivissä on tarvittavaa joustavuutta, siksi, että siihen on sisällytetty järjestelmä, joka mahdollistaa lentoasemakohtaisen toiminnan, toimenpiteiden valitsemisen ja vieläpä niiden valitsemisen koko Eurooppaan niin, että melusta kärsiviä ihmisiä kohdellaan jossain määrin tasa-arvoisesti. Sehän on lopulta kuitenkin työmme tarkoitus: huolehtia siitä, että ihmiset kärsivät mahdollisimman vähän ja että me pystymme sovittamaan jossakin määrin yhteen kaksi asiaa, jotka oikeastaan ovat sovittamattomia.
Viiden vuoden päästä tehtävä tarkistus. Se on varmasti tätä tiukempi, mutta minusta rajaa ei tarvitse vielä määrittää. Minusta se olisi hyvin epäviisasta. Uskon, että se voisi sitä paitsi kaataa koko ehdotuksenkin, mikä olisi huono asia, sillä meidän on edettävä nopeasti. Parlamentin on siis hyväksyttävä tämä, jotta säädösteksti saadaan aikaan ennen huhtikuun 1. päivää ja voimme peruuttaa vaimennussarjadirektiivin.
Tätä tarkoitusta varten on luotava vielä silmäys - ja tästä olemme yhtä mieltä - 5 artiklan 1 kohtaan. Arvoisa komission jäsen, sen me teemme, ja haluaisinkin pyytää teiltä yhtä asiaa. Ettekö voisi huolehtia siitä, että saisimme mahdollisimman pian koko yhteisöön yhtenäisen menetelmän tällaisen melun mittaamiseen, sillä meillä ei edelleenkään ole sellaista? Minusta teidän pitäisi jättää käsiteltäväksi mittausmenetelmiä koskeva ehdotus, jotta voimme puolueettomasti sanoa kaikkialla, miten mittaukset on tehtävä, ja tämä koskisi kaikkia lentoasemia yhtä lailla. Minusta tämäkin veisi meitä askeleen eteenpäin tämän ongelman yhteisessä hoitamisessa.

Lannoye (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, en yhdy siihen intoon, jota useimmat kollegoistamme tuntevat tässä direktiivissä saatua tulosta kohtaan. Minusta nimittäin tuntuu, että etenkin lentoasemien lähialueiden asukkaita vaivaavan lentomelun vähentämiseen pyrkivä politiikka merkitsee pikemminkin konkreettista askelta taaksepäin. Esityksellä nimittäin kumotaan neuvoston asetus, jonka on määrä tulla voimaan 1. huhtikuuta ja jonka seurauksena kiellettäisiin vaimennussarjalla varustettujen lentokoneiden laskeutuminen. Ne ovat vanhoja koneita, jotka on varustettu melunvaimennuslaitteilla mutta joiden yleinen suorituskyky on tunnustettu riittämättömäksi. Kyseinen asetus on korvattu direktiivillä, joka perustuu ns. melunhallinnan tasapainoiseen lähestymistapaan mutta joka rajoittaa hyvin konkreettisesti jäsenvaltioiden liikkumavaraa lentomelun torjunnassa ja pidentää näiden ns. vaimennussarjalla varustettujen lentokoneiden käyttöikää. Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan ehdottomat tarkistukset, jotka ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta on hyväksynyt, parantavat epäilemättä alkuperäistä tekstiä. Olemme siitä huolimatta tilanteessa, jossa jäsenvaltiot, jotka eivät ole valmiita tekemään mitään tehostaakseen lentoasemiensa lähialueiden lentomelun torjuntaa, harjoittavat käytännössä polkumyyntipolitiikkaa (dumping), joka saattaa voimistua tulevina vuosina, koska lentoliikenne on tätä nykyä lisääntynyt voimakkaasti. Lisäksi lainsäädäntö on melko monimutkainen, jotta voisimme toteuttaa erityistoimia, mikä näin ollen hillitsee aloitteiden tekoa.
Tässä suhteessa haluaisin muistuttaa, että Euroopan ihmisoikeustuomioistuin myönsi muutama kuukausi sitten Lontoossa sijaitsevan Heathrow'n lentokentän läheisyydessä asuvien ihmisten olevan oikeassa, kun nämä valittivat öisestä lentomelusta. Myös oikeuden terveelliseen asuinympäristöön ja yöuneen on tunnustettu kuuluvan ihmisoikeuksiin. Näin ollen katson, että jos halutaan toimia täysin johdonmukaisesti tuon ihmisoikeustuomioistuimen päätöksen kanssa, komission olisi tehtävä nopeasti uusi aloite ja ehdotettava direktiiviä, jossa lentomelua ei pyrittäisi vähentämään ainoastaan lentoaseman lähistöllä vaan jossa asetettaisiin lentomelulle altistumista koskevat normit, joilla mahdollistettaisiin yhdenmukainen tilanne Euroopan unionissa.

Foster (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää kollegaani esittelijä Jarzembowskia hänen kovasta uurastuksestaan. Kuten esittelijä selitti, on äärimmäisen tärkeää, että alkuperäinen vaimennussarja-asetus kumotaan tässä direktiivissä asetetussa määräajassa. Koska vaimennussarjakysymyksestä on keskusteltu vähän väliä siitä asti, kun monet meistä valittiin parlamenttiin vuonna 1999, ja jo vuosia tätä ennen, on epäilemättä helpotus, että tämä keskustelu saadaan vihdoin päätökseen. Joitakin kollegoitamme on syytä muistuttaa siitä, että kun EU ja Yhdysvallat pääsivät keskenään sopimukseen Montrealissa pidetyssä ICAO-kokouksessa, siellä olivat edustettuina kaikki jäsenvaltiot ja ne hyväksyivät kokouksessa esitetyt ehdotukset. Ehdotusten avainperiaatteena oli tasapainotettu lähestymistapa. Mikäli parlamentti haluaa olla uskottava, olisi naurettavaa, jos se nyt peruisi sen, mitä on sovittu.
Koska olen itsekin asunut jo 30 vuotta lähellä Lontoon Heathrow'ta, joka on maailman vilkkain kansainvälinen lentokenttä, ja koska ymmärrän, että menestyvä teollisuus synnyttää vaurautta ja uusia työpaikkoja, mielestäni on äärimmäisen valitettavaa, että jotkut parlamentin jäsenet haluavat mieluummin hankkia itselleen puoluepoliittisia pisteitä kuin tarkastella tarpeita laajemmasta näkökulmasta.
Ei kuitenkaan voitaisi hyväksyä, että mikä tahansa EU:ssa sijaitsevista lentoasemista voisi mielivaltaisesti estää tai pysäyttää laillisten lentoyhtiöiden tulo- ja lähtöliikenteen lentokentällään. Jäsenvaltioiden tasolla on tehtävä päätös, jolla varmistetaan, että kaikkia sääntöjä noudatetaan yhdenmukaisesti. Mikäli kuitenkin aiomme tulevaisuudessa vähentää ruuhkia ja melusaastetta, ehdotan, että jäsenvaltiot ja paikalliset viranomaiset ottavat vastuun kunnollisesta maankäytön suunnittelusta ja miettivät tarkkaan, ennen kuin käyttävät ilmailuteollisuutta omien laiminlyöntiensä syntipukkina.
Lopuksi toteaisin, että luettuani läpi lisätarkistukset - joista suurin osa oli ympäristövaliokunnan jättämiä - olin jokseenkin pettynyt siitä, että nämä jäsenet ovat katsoneet tarpeelliseksi siirtyä tuollaiselle linjalle. Toivon, että he pohtivat vakavasti tekoaan ja tukevat esittelijää, kun huomenna äänestämme tästä mietinnöstä. Kansainväliset sopimukset avaavat meille tietä eteenpäin, ja meidän olisi nyt pitäydyttävä siinä sopimuksessa, jonka teimme Montrealissa.

Bowe (PSE).
Arvoisa puhemies, olen kuunnellut keskustelua hyvin tarkasti, ja mielestäni oli hyvin kiinnostavaa se, mitä jäsen Stercks ja jäsen Lannoye juuri sanoivat. Jotta kunnolla ymmärtäisimme, mitä he tarkoittivat, on syytä luoda katsaus menneeseen. ICAO ei nimittäin moniin vuosiin pannut tikkua ristiin lentokoneiden pahenevan meluongelman ratkaisemiseksi, ja niinpä me täällä parlamentissa päätimme ryhtyä toimiin. Annoimme asetuksen, jolla kiellettiin väliaikaisesti melunvaimentimella - siis vaimennussarjalla - varustettujen lentokoneiden käyttö huhtikuusta 2002. Sitten yhtäkkiä alkoikin tapahtua. Yhdysvaltalaiset uhkailivat meitä oikeustoimilla ja sanktioilla, ja ICAOkin näytti havahtuvan hereille. Se ehdotti uusia ja entistä parempia melustandardeja ja järkeviä ohjeita lentokenttien toimintarajoituksista. Nyt meitä pyydetään kumoamaan asetuksemme ja hyväksymään uusi direktiivi, joka on selvästikin täysin vesitetty, ja odottamaan, että ICAO hyväksyy mahdollisimman pian uusia kansainvälisiä standardeja. Todennäköisesti minäkin tyydyn tähän huomisessa äänestyksessä, koska myönnän, että tämäkin on parempi kuin ei mitään, mutta jatkossa voimmekin sitten odottaa vain pieniä parannuksia, jos niitäkään.
Minun on sanottava, etten ole kovin vakuuttunut siitä, että kansainvälisellä tasolla tapahtuu mitään todellista parannusta muutoin kuin hyvin hitaasti, kuten ICAO:n tapana on. Jos komissio viiden seuraavan vuoden kuluessa lopulta esittää meille kertomuksen direktiivin soveltamisesta, saamme ehkä tilaisuuden nähdä, mitä tästä sekavasta järjestelystä on syntynyt. Odotan innokkaasti komission kertomusta. Odotan myös innokkaasti keskustelun alkamista uudestaan, ja toivon, että esittelijä Jarzembowski on nyt tyytyväinen itseensä, koska en ole varma, olenko minä tyytyväinen häneen.

De Roo (Verts/ALE).
Kuka haluaa Eurooppaan älyttömän meluisia lentokoneita? Vastaus: Yhdysvaltain hallitukset, sekä Clintonin että Bushin. Ne haluavat, että ensi huhtikuun 1. päivästä lähtien vanhat, käsittämättömän meluisat äänenvaimentimilla varustetut lentokoneet saavat lentää Eurooppaan. Euroopassa oli jo päätetty, että nämä niin kutsutulla vaimennussarjalla varustetut lentokoneet poistettaisiin vähitellen käytöstä huhtikuun 1. päivän jälkeen. Yhdysvaltain hallitus, joka myy paljon näitä äänenvaimentimia lentoyhtiöille ja kehitysmaihin, painosti kuitenkin lujasti ja tehokkaasti. Sen sijasta, että nämä koneet olisi kielletty kokonaan koko Euroopassa, Euroopan komissio haluaa nyt, että jokaisen lentoaseman on todistettava erikseen, että se ei halua meluisia lentokoneita. On totta, että jos tosissaan haluaa, nämä vanhat romut voi yhä torjua. Siitä kuitenkin seuraa, että yhä useammat näistä vanhoista meluisista romuista siirtyvät pienehköille lentoasemille. Lontoosta Manchesteriin, Maastrichtista Biersetiin. Tätä en voi kannattaa.

Doyle (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin sivumennen ilmoittaa, että irlantilaiset ovat juuri voittaneet ensimmäisen lähdön Cheltenhamin laukkakilpailuissa. Ajattelin, että asia saattaisi kiinnostaa teitä.
Minun näkemykseni nykyisestä vaimennussarjalainsäädännöstä on merkitty pöytäkirjaan. Arviointiperusteena on hyvin kyseenalaisesti käytetty lentokonetyyppiä eikä suoritustasoa. Niinpä pidän myönteisenä, että hyväksymme lentoliikenteen melun vähentämisessä ICAO:n tasapainoisen lähestymistavan, koska se johtaa perusteelliseen järjestelmämuutokseen Euroopan unionissa. Minulla on kuitenkin tähän lähestymistapaan monia varauksia.
Komission ehdotuksessa todetaan, että melun vähentämistä on arvioitava yksittäisiltä lentoasemilta, joille tarvittaessa määrätään lentokoneiden toimintarajoituksia. Komissio valitsi lentoasemakohtaisen lähestymistavan ICAO:n päätöslauselmassa A337 annettujen ohjeiden mukaisesti. Kannatan toki suurille ja vilkkaille lentoasemille ehdotettua toimenpidepakettia, jossa voidaan mainita maankäytön suunnittelu ja hallinta, toimintarajoitukset ja meluluokan 3 kaikkein meluisimpien lentokoneiden kieltäminen. Kuten muutkin täällä ovat sanoneet, se, miten tehokkaasti tämä ehdotus vähentää lentoliikenteen melua, tiedetään kuitenkin vasta sitten, kun komissio on esittänyt kertomuksen havainnoistaan viiden vuoden kuluttua.
Haluaisin onnitella erityisesti esittelijäämme Jarzembowskia hänen kovasta uurastuksestaan ja tiiviistä yhteydenpidostaan sekä nykyisen puheenjohtajavaltion että komission kanssa etenemissuunnan löytämiseksi ja - kun kerran ratkaiseva määräaikakin on jo 1. huhtikuuta - lainsäädännöllisen tyhjiön estämiseksi. Me kaikki täällä parlamentissa haluamme ehdottomasti välttää toisen käsittelyn, mikäli se vain on mahdollista. Lainsäätäjinä koemme kuitenkin äärimmäisen epätyydyttäväksi sen, että meitä pyydetään kiirehtimään näinkin teknisen lainsäädännön käsittelyä. En ole tyytyväinen menettelyyn kokonaisuutena.
Haluaisin kuitenkin lausua varoituksen sanan. Vaikka nämä ehdotukset ovatkin hyvin tarpeellisia ja niiden käsittely on viivästynyt vaimennussarjasta annetun asetuksen, Yhdysvaltain valituksen ja varsinkin äskettäin annetun julkisasiamiehen lausunnon vuoksi, Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on kannanotossaan osoittanut joitakin puutteita komission lähestymistavassa. Niinpä 1. huhtikuuta vaikuttaa yhä melko kunnianhimoiselta määräajalta.

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, esittelijä Jarzembowskin ehdotuksella on kaksi päämäärää: löytää yhdenmukainen lähestymistapa globaaliin ongelmaan ja ratkaisu Yhdysvaltain kanssa syntyneeseen riitaan. Useimpien parlamentin jäsenten lailla minäkin annan ehdotukselle tukeni, mutta vain osittain. Vakavia ongelmia aiheuttavat nimittäin tapa, jolla ehdotusta ajetaan läpi, ja nyt kehkeytymässä olevan kompromissin luonne.
Minun on erittäin vaikea hyväksyä järjestelmää, joka nojautuu yksittäisten parlamentin jäsenten, neuvoston ja komission välisiin epämuodollisiin neuvotteluihin. Se rajoittaa kohtuuttomasti parlamenttiin valittujen edustajien roolia. Meidän täytyy kehittää jokin nopea yhteispäätösmenettely, jota voidaan käyttää tällaisissa tilanteissa ja jossa kunnioitetaan täysin parlamentin jäsenten roolia.
Toiseksi sanoisin, että lentomelusta ja lentoasemien toiminnasta kärsivät eniten ne ihmiset, jotka asuvat aivan lentokenttien ja varsinkin kiitoratojen lähellä. Meidän on arvioitava ehdotusta sen perusteella, paraneeko heidän elämänlaatunsa viiden seuraavan vuoden kuluessa vai ei. Ja vaikka ehdotuksessa sanotaan, että komissio esittää meille viiden vuoden kuluessa kertomuksen siitä, olemmeko päässeet toivottuihin tavoitteisiin, toivon silti, että komissio käy täällä joka vuosi kertomassa, mihin suuntaan asiat kehittyvät - ovatko ehdotukset toimivia, ja onko tilanne parantunut vai joissakin tapauksissa jopa huonontunut - jotta voisimme puuttua tilanteeseen heti sen sijaan, että odottaisimme viisi vuotta ennen toisten toimenpiteiden aloittamista.
Huomenna täällä todennäköisesti hylätään monia sellaisia tarkistuksia, jotka sinällään ovat aivan kelvollisia. Komission ja neuvoston tulisi kuitenkin pitää mielessä, että ne hylätään siksi, että helpotettaisiin tätä sopimusta, ei siksi, että me olisimme niistä eri mieltä.

Vatanen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa madame de Palacio, saasteiden torjunta on jalo mutta vaikea kamppailu, siinä tasapainoillaan taloudellisen ja ihmisen hyvinvoinnin välillä. Kuitenkin terveys ja talous ovat pitkällä tähtäimellä toistensa erottamattomia kumppaneita. Siksi olenkin tyytyväinen komission ehdottamaan lähestymistapaan. Melua vähennetään siellä, missä sen vähentäminen on eniten tarpeen. Kaukana asutuksesta sijaitsevilla asemilla ei ole todellista melun vähennystarvetta, joten pakkopaidan määrääminen kaikissa tilanteissa olisi talouden vauhdin hidastamista ilman kunnon syytä. Siitä karsivat aina köyhät ensimmäisenä.
Iloitsen myös siitä, että saimme valiokunnassa läpi tiettyjä hyödyllisiä tarkennuksia. On tehtävä selväksi, että direktiivi ei voi koskea pienkoneita, koska niiden kieltämisellä ei voitettaisi mitään. Mutta radikaalit varmaankin haluaisivat suojata hirvet ja villisiatkin lentokoneen ääniltä.
Jarzembowski on jälkeen kerran tehnyt ammattitaitoista työtä. Hän on joutunut neuvottelemaan neuvoston ja komission kanssa kovassa paineessa. Kaikki kollegani eivät kuitenkaan ole suhtautuneet yhtä vastuullisesti asiaan. Runsaasti tarkistuksia on tehty siitä huolimatta, että uhkaa kauppakiista USA:n kanssa, ellei tällä direktiivillä tuhota äänenvaimenninasetusta ennen sen voimaantuloa. Tuomitsen jyrkästi Yhdysvaltojen uudet terästullit mutta siitä huolimatta Euroopan ei pidä haastaa riitaa. Voimme omalta osaltamme näyttää hyvää esimerkkiä siitä, miten kauppapolitiikkaa tulee hoitaa; presidentti Bush ottakoon oppia.
Uskon, että olemme löytäneet kelpo kompromissin, josta on hyvä jatkaa. Parhaiten melutasoa kuitenkin lasketaan kansainvälisellä sopimuksella lentokoneiden melutason vähennyksestä. Täysin hiljainen maailma tuskin on mahdollista tai edes toivottavaakaan. Mutta jonain päivänä jumbojetistä tai näin eurooppalaisittain uudesta isosta Airbusista lähtee varmasti vähemmän melua kuin varisparvesta. Mutta meidän ei kuitenkaan ole syytä vielä säätää rajoja varisten aiheuttamalle melulle.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, en aio puhua niistä menneistä tapahtumista, joiden takia käymme nyt tätä keskustelua, joka toivottavasti johdattaa meidät huomenna myönteiseen tulokseen. Me kaikki nimittäin tunnemme eräiden Kansainväliseen siviili-ilmailujärjestöön (ICAO) kuuluvien jäsenvaltioiden kielteisen päätöksen jälkeiset tapahtumat, ja me kaikki haluamme edistyä lentoasemien meluntorjunnassa. Me tunnemme myös Euroopan unionin eräässä vaiheessa tekemän päätöksen, joka koski tietyntyyppisiä meluluokan 3 mukaisia vaimennussarjalla varustettuja lentokoneita, samoin kuin meidät nykytilanteeseen vieneet seikat. Aivan ensimmäiseksi haluan kiittää vilpittömästi jäsen Jarzembowskia hänen suurenmoisesta työstään tässä arkaluonteisessa asiassa, samoin kuin jäsen Bloklandia ympäristöllisessä mielessä erittäin myönteisistä tarkistuksista, jotka hän esitti komission ehdotukseen.
Mielestäni on erittäin tärkeää niin kuin me kaikki olemme sanoneet että pääsemme tänään ratkaisuun. Olen samaa mieltä kuin jäsen Sterckx, joka sanoi, ettei se ole ihanteellinen, mutta ainakin se on askel eteenpäin, ja sen avulla vältämme uudet törmäykset kolmansien maiden kanssa. Meidän on ymmärrettävä, että järjestelmä on monenkeskinen, että Euroopan unionin ansiosta asiat ovat edenneet ICAO:ssa, että tilanne on parantunut ja että nyt meillä on edessämme ehdotus, joka tarjoaa meille tulevaisuudessa selkeitä mahdollisuuksia lentoasemien tilanteen parantamiseksi.
Ymmärrän täysin, että tarkistuksia on paljon ja että mikäli meillä ei olisi kaikkia velvoittavia kansainvälisiä sitoumuksia, te haluaisitte luultavasti tukea niitä. Olisin kiitollinen, että huomenna mahdollistaisitte nimenomaan tuon kansainvälisen sopimuksen syntymisen ja että saisimme laadituksi ehdotuksen, jossa tuettaisiin unionin 15 jäsenvaltion ICAO:ssa päättämiä, äänestämiä ja tukemia asioita. Haluan siis kiittää jäsen Jarzembowskia, jäsen Bloklandia ja kahta valiokuntaa kunnianhimoisesta sekä samalla todellisuudentajuisesta ja tervejärkisestä työstä ja ponnistelusta, jossa on tuettu 15 jäsenvaltion ICAO:ssa tekemää ja siten kansainvälistä päätöstä.
Uskon, että kun vaatimus vaihtoehtoisesta lentoasemasta peruutetaan, kaupunkilentoaseman määritelmä on myönteinen ja laajentaa suunnattomasti toimintakenttää. Emme voisi vähentää operaatioiden määrää ja laskea sitä 30 000 operaatioon, sillä muiden asioiden lisäksi määrä olisi ristiriidassa parlamentissa vähän aikaa sitten hyväksytyssä ympäristömeludirektiivissä asetetun rajan kanssa.
Mielestäni toimivaltaisen viranomaisen määritelmä on parantunut ja mahdollistaa sopivat marginaalit. Haluan sitä paitsi jälleen kerran huomauttaa, että emme velvoita mitään unionin jäsenvaltiota asettamaan uutta elintä, vaan että toimivaltainen viranomainen on kussakin tapauksessa aina valtion määrittelemä ja päättämä, mitä varten kyseessä olevan valtion on määriteltävä se ja tehtävä sitä koskeva päätös. Lisäksi haluan sanoa, että olemme parlamentin kanssa samaa mieltä, että on keskeistä tehdä selväksi, että melutasoon perustuvat toimintarajoitukset perustuvat ICAO:n yleissopimuksen kolmannen laitoksen liitteessä 16 olevan 1 niteen 3 osassa määriteltyihin menettelyihin.
On myös selvää, että mikäli toimintarajoitukset eivät perustuisi melutasoon vaan aikoihin tai kiitoratoihin, meidän olisi hankalaa viitata tähän liitteeseen.
Arviointivelvoitteen osalta tietojen määrä on kysymys, jossa on päästy varovaiseen tasapainoon: 5 artiklan 1 ja 2 kohta. Yhtäältä emme haluaisi sälyttää lentoasemille tai unionin jäsenvaltioille tarpeetonta painolastia, mutta toisaalta meidän on varmistettava, että lähtökohtana on riittävä perusta päätöksentekoa varten. Jopa siinä tapauksessa, että lentoasema ei ehdota merkittäviä toimintarajoituksia, sille on mielestämme hyödyksi tehdä mahdollisimman täydellinen arvio, jotta se voi tehdä asiantuntevia päätöksiä.
Olemme tutkineet erittäin huolellisesti, millä tahdilla lentoasemat voisivat poistaa asianomaista lentävää kalustoaan, ja olemme vakuuttuneita, että suosituksen pitäisi perustua operaatioihin. Minusta viiden vuoden vähimmäisvaatimus on hyvin tiukka, joten emme voi lyhentää tätä jaksoa enempää.
Komissio on laatinut kehitysmaita koskevan yksityiskohtaisen tutkimuksen, jonka päätelmänä on ollut, että nämä valtiot ovat toimineet vastuullisesti vähentäessään luvussa 2 määriteltyä lentävää kalustoaan, ja kiitämme niiden toimintaa tässä mielessä. Meidän on suhtauduttava näihin toimijoihin tasapuolisesti, ja uskon, että voimme tukea ehdotettua kompromissitarkistusta ratkaisuna.
Haluaisimme myös tuoda julki komission tuen sellaiselle yleiselle poikkeusluvalle, jota sovelletaan todella poikkeuksellisiin palveluihin, esimerkiksi sellaisiin, jotka suoritetaan humanitaaristen syiden tai sellaisten ylläpitotehtävien takia, joita ei voida suorittaa muualla.
Hyvät jäsenet, se, että päätöksiä tehdään johdonmukaisesti koko yhteisön alueella, merkitsee oleellista kehitystä. Se merkitsee, että voimme korvata nykyisen rajoitusten viidakon toimilla, jotka on valmisteltu käyttämällä johdonmukaista arviointikehystä siten, että samankaltaisten ongelmien kanssa painiskelevilla eurooppalaisilla lentokentillä voidaan soveltaa samankaltaisia ratkaisuja.
Mielestäni meillä on nyt käytössämme kansainvälisten velvoitteidemme mukaisesti sovellettavissa oleva direktiivi, jonka avulla parannamme lisäksi lentoasemien lähellä asuvien kansalaisten elämänlaatua. Arvoisa puhemies, haluankin vielä kerran kiittää kahta esittelijää ja jäseniä heidän työstään sekä parlamenttia siitä yhteistyöstä ja ymmärryksestä, jota se osoitti halutessaan osallistua tähän varmastikin hankalaan tehtävään, lainsäädännön viemiseen eteenpäin ennätyksellisen nopeasti, millä pystymme kuitenkin välttämään muunlaiset kansainvälisen tason ongelmat.
Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia. Toivon, että huomenna teidän äänenne ja tukenne mahdollistavat, että voimme lopulta päästä sopimuksen tästä asiasta, jota olemme viivyttäneet jo liian pitkään.

Puhemies. -
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys pidetään huomenna iltapäivällä.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana María Izquierdo Rojon laatima naisten oikeuksien valiokunnan mietintö (A5-0365/2001) naisista ja fundamentalismista (2000/2174(INI)).

Izquierdo Rojo (PSE)
. (ES) Arvoisa puhemies, aluksi haluan antaa edustajainhuoneelle tunnustuksen, että se hyväksyi ehdotuksen naisia ja fundamentalismia koskevan mietinnön laatimisesta ja antoi meille siten mahdollisuuden käsitellä tätä huolestuttavaa ongelmaa, käydä tätä keskustelua ja toimittaa sitä seuraavan äänestyksen siihen liittyvistä ongelmista ja paineista huolimatta. Haluan esittää Euroopan parlamentille suurkiitokset niiden satojen miljoonien henkilöiden puolesta, joiden oikeuksia peruutetaan tai rajoitetaan fundamentalistisen painostuksen takia.
Nykypäivänä Euroopan unionin on puolustettava ihmisoikeuksien yleismaailmallisuutta maailmanlaajuistuneessa maailmassa, jossa fundamentalistit uhkaavat vakavasti vapauksia, ihmisoikeuksia ja rauhaa. Tässä mietinnössä esitetään käyttökelpoisia ehdotuksia näiden uhkien torjumiseksi.
Arvoisa puhemies, niistä ensimmäinen on, että meidän ei pidä tehdä uskonnollisesta fundamentalismista kiellettyä puheenaihetta, sillä ongelmia ei voida ratkaista vaikenemalla niistä tai peittelemällä ne, vaan tutustumalla niihin ja kohtaamalla ne.
Toiseksi fundamentalismia ei saa torjua päinvastaisen fundamentalismin avulla; ihmiskunnan menneisyys on täynnä tämänkaltaisia epäonnistumisia. Sitä vastoin fundamentalismia saadaan kuin saadaankin torjutuksi edistämällä ja harjoittamalla demokraattisia vapauksia sekä edistämällä naisten vapautumista, samoin kuin aatteellisen ja kulttuurisen moniarvoisuuden ja monimuotoisuuden kautta, kannustamalla avautumiseen ja erilaisuuden hyväksymiseen sekä taloudellisen ja sosiaalisen hyvinvoinnin kautta.
Arvoisa puhemies, fundamentalismin torjunnan avaintekijöitä on todistetusti modernisointi sekä moniarvoisessa että monikulttuurisessa mielessä. Yhteiskunta ei voi olla nykyaikainen, jos ihmiset eivät ole nykyaikaisia. Yhteiskunnan modernisointi on mahdotonta, jos samalla unohdetaan naisten demokratia. Onkin tuomittava valtionpäämiesten toteuttama osittainen modernisointi, jossa pyritään nykyaikaistamaan vain taloudelliset ja teknologiset kysymykset ja säilyttämään vanhanaikaisen patriarkaalisen yhteiskunnan perusta.
Uudenaikainen elämänmuoto ilmentyy nykyään juuri naisissa. Arvoisa puhemies, ei ole kuitenkaan vain yhtä vapautuneen naisen mallia. Naisten identiteetin on voitava olla henkilökohtainen ja yksilöllinen sekä uskonnoista, traditioista ja kulttuureista erillään. Jokaisen on voitava valita vapaasti olemuksensa, pukeutumisensa, arvonsa, elintapansa ja käytösmallinsa.
Arvoisa puhemies, eräänä avaintekijänä yhteiskunnan varjelemisessa fundamentalismilta on politiikan piiriin kuuluvien julkisten asioiden maallistaminen ja erottaminen vakaumuksista ja uskonnollisista käsityksistä, joiden on oltava vapaa-ehtoisia, joita on kunnioitettava ja jotka kuuluvat henkilöiden yksityiselämään.
Uskonnon valtaama ala sosiaalisessa ja poliittisessa elämässä voi käsittää hyvin laajan mahdollisuuksien kirjon.
Arvoisa puhemies, tämä mietintö on saanut osakseen epäoikeudenmukaisia syytöksiä. Siinä erotetaan kuitenkin selkeästi ja kunnioittavasti toisistaan fundamentalismi ja tavanomainen uskonnon harjoittaminen, vaikka joidenkin uskontojen eräissä vaiheissa tätä eroa ei ole tehty.
Arvoisa puhemies, käsittelemme nyt suunnattomassa mittaluokassa tapahtuvaa ihmisoikeuksien polkemista. Vaikka laskisimme mukaan vain naiset ja vain tällä hetkellä, saamme tulokseksi, että satojenmiljoonien henkilöiden oikeuksia ja vapauksia poljetaan, rajoitetaan, rikotaan tai peruutetaan juuri tälläkin hetkellä.
Työjärjestyksen aikarajoitusten takia en voi puhua nigerialaisen Safiya Huseinin tuomitsemisesta kuolemanrangaistukseen kivittämällä, julkisesti ruoskittavista iranilaisnaisista tai valokuvissa näkemistäni hirtetyistä naisista. En myöskään ehtinyt ajoissa estämään Maryam Ayoubin viime vuonna kivittämällä tapahtunutta teloitusta. Vaikka Iranin viranomaiset vastasivat komissiolle, että naisia ei ollut kivitetty kolmeen vuoteen, Yhdistyneet Kansakunnat ja Amnesty International ovat merkinneet muistiin tämän teloituksen.
Arvoisa puhemies, siksi toivoisin, että tämä mietintö olisi ainoastaan ensimmäinen askel, jota seuraa muita parlamentin erityisehdotuksia, joiden avulla meidän on mahdollista havaita maittain ja tapauskohtaisesti, mikä on ihmiselämän arvo Euroopan unionissa.

Karamanou (PSE)
Arvoisa puhemies, kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan lausunnon valmistelijana haluaisin lämpimästi onnitella esittelijää erinomaisesta mietinnöstä ja rohkeudesta esittää joitakin katkeria totuuksia.
Äskettäin koimme Talebanin vallan romahtamisen, joka osoitti Afganistanin naisten murheellisen aseman. Viimeksi olemme kokeneet murhenäytelmän, jossa Nigerian islamilainen tuomioistuin tuomitsi Safiya Husseinin kivitettäväksi kuolemaan, koska hän synnytti lapsen avioliiton ulkopuolella. Vastaavankaltaisia tuomioita on myös Sudanissa. Kaikki nämä seikat osoittavat, että tämä mietintö on todellakin ajan hermolla. Kuitenkin nämä tapaukset nostavat jälleen järkyttävällä tavalla esiin kysymyksen naisten perusvapauksien ja -oikeuksien rikkomisesta fundamentalistien ja epädemokraattisten hallitusten toimesta.
Se, mitä Afganistanissa tapahtui Talebanin noustua valtaan, on hyvin tyypillinen esimerkki. Yhdessä yössä naisilta vietiin kaikkein perustavimmat ihmisoikeudet. Kuten kaikki epädemokraattiset valtajärjestelmät, Taleban perusti valtansa naisten alistamiseen ja paluuseen juurille. Näissä järjestelmissä uskonnolliset johtajat valvovat jatkuvasti naisten seksuaalista käyttäytymistä, elämäntapaa ja lisääntymistä ja jopa pukeutumista muka pyhien sääntöjen ja kulttuuriperinteiden nimissä samalla, kun epäinhimilliset, väkivaltaiset ja nöyryyttävät rangaistukset, kuten ruoskinta ja kivittäminen ovat arkisia. On otettava huomioon, että perheen miespuoliset jäsenet murhaavat joka vuosi kunnian vuoksi 5000 naista, ja tekijät jäävät rankaisematta. Koko maailmassa sukupuolielimet on silvottu 130 miljoonalta naiselta ja joka vuosi 2 miljoonaa naista joutuu tämän käytännön kohteeksi.
Haluaisin tällä kohdin kuitenkin korostaa, että fundamentalismi ei kukoista vain kehitysmaissa vaan myös Euroopassa. Mielestäni Puolassa on vakava ongelma. Minulla on kädessäni sadan henkilön allekirjoittama kanne, jossa syytetään katolista kirkkoa tuomittavista yrityksistä valvoa naisten lisääntymistä.

Smet (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kuten olemme toistuvasti täällä todenneet, Euroopan kansanpuolue tuomitsee kaikenlaisen fundamentalismin, ja tästä syystä meistä onkin tärkeää, että parlamentissa laadittiin tämä mietintö, ja me olemme myös tukeneet sitä.
Fundamentalistit ovat muuntaneet uskontonsa myytin virtaviivaiseksi ideologiaksi, joka muodostaa heidän valtiorakenteensa perustan, ja on aivan välttämätöntä, että lännessä ymmärretään tätä fundamentalismia. Älymystömme on nähtävä tämä vaiva. Samalla Euroopan kristillisen tai jälkikristillisen yhteiskunnan on uudelleen vahvistettava omaa moraalista identiteettiään sekä siksi, että voitaisiin paremmin puolustaa omia arvoja, että siksi, että ymmärrettäisiin, mitä tapahtuu muualla maailmassa tai niiden 2,5 miljoonan muslimin elämässä, jotka nykyisin asuvat Euroopan unionissa.
Hyvin tärkeä asia on tämän mietinnön aihe eli se, miten fundamentalistisen hallinnon alaisena eläviä naisia kohdellaan. Ei voida mitenkään hyväksyä sitä, että heidän oikeuksiaan tai ihmisarvoaan ei tunnusteta, mutta valitettavasti esittelijä ei ole onnistunut laatimaan mietintöä, jossa eroteltaisiin toisaalta uskonnon harjoittaminen ja uskonnon asema yhteiskunnassa ja toisaalta uskonnollinen fundamentalismi. Tästä seuraa, että uskonnolta kielletään sellaista, mikä sallitaan muille yhteisöille ja virtauksille, nimittäin mielipiteen- ja sananvapaus, vaikka katsottaisiinkin, että jokin mielipiteen osa ei ole yhteiskunnan kehityksen mukainen, ja minäkin olen tätä mieltä.
Näistä syistä PPE-DE-ryhmä ei hyväksynyt tekstiä naisten oikeuksien valiokunnassa, vaikka se inhoaakin naisten sortoa. Olen itse käynnistänyt yhdessä puolueeni ja joidenkin Afganistanin feminististen ryhmien kanssa tukitoimia, joiden tarkoituksena on antaa naisille mahdollisuus emansipoitua. Jos Euroopassa halutaan jonkinlaista vaikutusvaltaa, ja se juuri on toimintamme tavoite - tavoite ei ole irrallisen iskulauseen esitteleminen vaan vaikutusvallan saaminen - meidän on opittava ymmärtämään fundamentalismia, haluamme tai emme. Päätän puheeni Marseillen muftin (islamilainen lainoppinut) englanninkieliseen reaktioon, ja minusta mufti on oikeassa, ja hänen mielipiteensä pitäisi vaikuttaa meidänkin suhtautumiseemme
Marseillen mufti
Gröner (PSE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Izquierdo Rojon mietinnön suurin ansio on, että hän on aloittanut taas laajan keskustelun uskonnollisen fundamentalismin vaikutuksesta naisten emansipaatioon. Kannatan sosiaalidemokraattisen ryhmän puolesta tätä mietintöä, jossa korostetaan Euroopan vastuuta perusoikeuksien ja demokraattisten periaatteiden kunnioittamisesta sekä valtion maallisesta luonteesta. Naisten oikeuksia rajoitetaan tai loukataan kuitenkin koko maailmassa vetoamalla uskonnollisiin tai kulttuurisiin perinteisiin tai oikeussäännöksiin. Tämä ei koske vain islaminuskoisia vaan muitakin uskontoryhmiä.
Hankalien neuvottelujen jälkeen naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunta ehdottaa yli 30 kohdassa konkreettisia toimenpiteitä, jotka neljä ryhmää on hyväksynyt. Olemme suunnattoman pahoillamme, etteivät juuri kristillisdemokraatit olleet valmiita kompromissineuvotteluihin. Esittelijä oli niihin valmis.
Fundamentalistien sortotoimien vastaisen taistelun pitäisi toki olla yksimielinen päämäärämme. Afganistanin Taleban-liike on antanut esimerkin siitä, kuinka he ovat ensinnäkin hylänneet naisten oikeudet, pakottaneet naiset burkhan alle, kieltäneet heiltä lisäksi koulutuksen, lääkintähoidon ja evänneet heiltä kaikenlaiset ammatin harjoittamismahdollisuudet.
Euroopan parlamentin naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan ja Euroopan neuvoston naisten yhteisessä julistuksessa vaadimme kansainvälistä naistarkkailijoiden ryhmää, joka valvoo, että afganistanilaiset naiset saavat rajoittamattomat ihmisoikeutensa takaisin. Tuomitsemme kaikenlaisen fundamentalismin, kaikenlaiset niin kutsutuista kunniasyistä tehtävät rikkomukset ja rikokset, kuten kivityksen tai sukupuolielinten silvonnan, sekä lisääntymiseen liittyvien oikeuksien pidättämisen, myös Euroopassa!
EU:n sisällä meidän on vaikutettava maahanmuuttolakeihin ja pakolaispolitiikkaan siten, että sukupuoleen perustuva ja muun tahon kuin valtion harjoittama vaino hyväksytään maahanmuuton syyksi. Omassa kotimaassani tästä käydään laajaa keskustelua, ja sielläkin juuri kristillisdemokraatit kieltäytyvät sopuratkaisusta.
Van der Laan (ELDR).
Afganistan, maa, jossa naiset eivät talebanien hirmuhallinnon aikana saaneet poistua kodistaan, eivät saaneet käydä työssä eivätkä nauttia opetusta, on polttava esimerkki maasta, jossa fundamentalistit ovat käyttäneet mielettömiä aatteitaan hyväkseen sortaakseen naisia. Sitä pienemmässäkin mittakaavassa on kuitenkin kaikkialla maailmassa naisia, joita sorretaan, pahoinpidellään tai syrjitään uskonnon varjolla.
Monissa islamilaisissa maissa silvotaan tyttöjen sukupuolielimiä. Tästä ei kuitenkaan sanota Koraanissa mitään. Enemmänkin: Koraanissa se kielletään. Tässä ei ole kyse uskonnosta, vaan fundamentalismista.
Joillakin kollegoilla on se väärä käsitys, että minä ja toiset kollegat torjuisimme kaikenlaisen uskonnon ja politiikan sekoittamisen. Tämä ei pidä paikkaansa, me iloitsemme siitä, että ihmiset ovat mukana eurooppalaisessa politiikassa. Siihen osallistuvat yrityselämä, ympäristöjärjestöt ja ammattiliitot. Tietenkin myös eri uskontojen pitää puolustaa etujaan ja ihanteitaan. Kannustavaa on, että kirkotkin puolustavat poliittista toimintaohjelmaansa ja kertovat siitä meille Euroopan parlamentin jäsenille. Minua ilahduttaakin Vatikaanin tätä mietintöä kohtaan osoittama mielenkiinto, joka on näkynyt muiden muassa johtavassa espanjalaisessa sanomalehdessä, El Pais -lehdessä. Aloittaakseni avoimen vuoropuhelun Vatikaanin kanssa haluaisin sanoa vastauksena sieltä esitettyyn arvosteluun: haluamme vain, että naiset saavat itse päättää, tahtovatko he lapsia vai eivät, ja milloin.
Lisäksi mietinnössä kiinnitetään huomiota kehitysmaiden naisten ja lesbojen vaikeaan asemaan. Nämä ovat todellisia ongelmia, jotka voidaan ratkaista politiikan avulla paljon paremmin, jos tehdään yhteistyötä kirkkojen kanssa. Yhteistyöstä syntyy aina enemmän tuloksia. Ajatelkaapa vaikka yhteistä taisteluamme kuolemanrangaistusta tai köyhyyttä vastaan. Olisi hienoa, jos voisimme entisestään lisääntyvään yhteistyöhön pyrkiessämme aloittaa avoimen vuoropuhelun Vatikaanin kondomeja koskevasta kannasta. Viime vuonna Afrikassa kuoli 2,6 miljoonaa ihmistä aidsiin. Jos Vatikaani luopuu kondomien kieltämisestä, pystymme ehkä pelastamaan heistä osan.
Aloittakaamme siis tämä avoin vuoropuhelu, jotta voimme jonakin päivänä taistella yhdessä fundamentalismia vastaan. Kukin kuitenkin omalta vastuualueeltaan käsin. Kiitän esittelijää ja niitä kollegoita, joiden kanssa olemme tehneet yhteistyötä.

Sörensen (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, luulenpa, että kaikki täällä ovat samaa mieltä siitä, että fundamentalismi vaikuttaa erittäin kielteisesti naisten emansipoitumiseen. Se on ihmisoikeuksien, naisten oikeuksien ja kansainvälisiin sopimuksiin ja yleissopimuksiin kirjattujen perusvapauksien loukkausten lähde, ja sen tuhoisa vaikutus leviää paitsi suoraan, myös uskonnollisten määräysten, kulttuurien ominaispiirteiden, tapojen, poliittisen toiminnan ja yhteiskunnallisten normien kautta. Naisten oikeudet ovat ihmisoikeuksia, ja sen ajatuksen on oltava meidän toimintamme perusta. Minun käsitykseni mukaan naiset korostavat tasa-arvoa eivätkä ihmisten välisiä eroja, minkä olemme jo kuulleetkin. Ylittäkäämme uskontokuntien väliset erot pyrkiäksemme kohti inhimillisempää maailmaa, mieluiten ilman väkivaltaa. Monien sotien ja monenlaisen väkivallan vääristyneenä pohjana on uskonnollinen suvaitsemattomuus, jota usein ruokkivat poliittiset edut, ei uskonnon harjoittaminen. Äskettäin tästä saatiin esimerkki Intian muslimien ja hindujen tarpeettoman, hyödyttömän väkivallan muodossa.
Tälle mietinnölle olisi suureksi ansioksi, jos siinä esitetyt ehdotukset saisivat aikaan sen, että äärimmäinen fundamentalistinen vaara, nimittäin Afganistanin naisten ja tyttöjen kärsimykset, saataisiin muunnettua esimerkiksi siitä, että toisinkin voi olla.
Selvennän sanojani. Tässä mietinnössä pyydämme, että neuvosto, jäsenvaltiot ja komissio tekevät yhteisen aloitteen ja lähettävät Afganistaniin erikoistarkkailijaryhmän, joka on erikoistunut sukupuolten väliseen tasa-arvoon, tehtävänään valvoa naisten oikeuksien kunnioittamista sellaisina kuin ne on vahvistettu kansainvälisissä sopimuksissa ja yleissopimuksissa; samalla toivomme, että apuun ja jälleenrakennukseen liittyvässä politiikassa otetaan asianmukaisesti huomioon miesten ja naisten väliseen tasa-arvoon liittyvät edut. Näin talebanien aikaansaamaa murhenäytelmää ja sen ratkaisua voidaan käyttää hyödyksi taistelussa muita fundamentalismin muotoja vastaan.
Toinen tämän mietinnön ansio on, että siinä ilmaistaan toive siitä, että tulevissa EU-maiden turvapaikkamenettelyjä koskevissa direktiiveissä otetaan huomioon naisten kärsimät erilaiset vainot.

Eriksson (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, tämän mietinnön saaminen täysistuntoon on kestänyt kauan, koska uskonto ja seksuaalisuus ovat epäilemättä kaksi erittäin arkaluonteista kysymystä käsiteltäväksi, myös naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnalle. Nyt olemme päässeet näin pitkälle, ja haluan kiittää niitä kollegoita, jotka ovat tehneet kovasti työtä tehdäkseen joukon uusia tarkistuksia. Haluaisin kiittää erityisesti siitä, että on rohjettu ottaa esiin Saudi-Arabian rooli, josta muuten mieluiten vaietaan, koska voisimme sanoa, että elämme aikana, jota leimaa uusliberalistinen fundamentalismi.
On olemassa monta erityyppistä fundamentalismia Euroopan unionin rajojen ulko- ja sisäpuolella. En voi olla mainitsematta viimeviikkoista skandaalia, joka on vain yksi vuosien varrella sattuneista. Tällä kertaa se koski Yhdysvaltoja. Katolinen kirkko on siellä suojellut edustajiaan, jotka ovat sukupolven ajan käyneet seksuaalisesti käsiksi seurakunnan lapsiin. Pahinta on silloin, kun tämäntyyppisiä pahoja tapoja suojataan lain avulla. Tarkoitan niitä ajankohtaisia tapahtumia Nigeriassa, jossa naisia tuomitaan kuolemaan kivittämällä, jos he ovat olleet avioliiton ulkopuolisessa sukupuolisuhteessa. Tarkoitan myös Portugalin oikeusjuttuja, joissa syytettynä on naisia, joille on tehty abortti, ja heitä abortinteossa auttaneita, sekä samasta aiheesta pidettyä kansanäänestystä Irlannissa. Tässä on vain muutamia esimerkkejä, jotka ovat osoitus miesten itselleen ottamasta oikeudesta hallita naisia ja lapsia omana omaisuutenaan. Tämä tapahtuu usein uskonnon nimissä ja usein lain suojeluksessa.

Poli Bortone (UEN).
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, naisten asemasta puhuminen on aina hieman vaarallista, mutta eräitä käsitteitä on ensiksi syytä täsmentää. Fundamentalismi ei vaikuta yksin naisten elämään vaan ihmisten elämään yleisesti, joten se on sen vuoksi periaatteessa asetettava kyseenalaiseksi ja kiellettävä, sillä se on yhteiskunnan eripuran siemen. Suuri osan naisiin kohdistuvista kielteisistä vaikutuksista johtuu juuri tästä fundamentalismille tyypillisestä luonteesta, josta on tullut eräänlainen väärinkäytösten ja väkivallan eettinen puolustuskeino.
On selvää, että ihmisen perusoikeuksien kunnioittaminen on pikemminkin osa kulttuurista kuin oikeudellista perintöä, jonka Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat jakaneet ja joka edustaa yhteistä arvoa, joka törmää tapoihin, tottumuksiin, uskontoihin ja kulttuureihin, joiden kanssa Eurooppa joutuu tekemisiin etenkin siirtolaisuuden kautta. Haluaisin kuitenkin katolilaisena täsmentää, etten automaattisesti tunnista katolilaisuudessa ääriaineksia tai fundamentalismia, jotka ovat jääneet mietinnössä vähälle huomiolle.
Yhdyn täysin vaatimukseen kuolemanrangaistuksen ja teloituksien yleismaailmallista lakkauttamista ajavan aloitteen hyväksymisestä, voimakkaiden ja täsmällisten toimien toteuttamisesta sekä silpomisten, ruoskimisen ja kivittämisen torjumisesta, kuten olemme tehneet ja teemme vastaisuudessakin nigerialaisen Safiyan kaltaisissa tapauksissa, ja rohkenen ottaa esiin muutamia ongelmallisia kysymyksiä kehottamalla vielä komissiota ja parlamenttia pohtimaan perheoikeutta, turvapaikkaoikeuden vähimmäisehtoja sekä integrointia, jossa olisi aivan perusteltua luopua retorisesta tekopyhyydestä, joka vallitsee Euroopan unionin jäsenvaltioiden kanssa tapahtuvan täysivaltaisen integraation ja identiteettien kunnioituksen välillä, sekä pohtia kirkon ja valtion tai pikemminkin uskonnon ja politiikan välistä selkeää erottamista toisistaan.
Lopuksi korostamme vastustavamme kaikenmuotoista väkivaltaa ja ihmisten, sekä miesten että naisten, sortamista. Vaadimme komissiolta paitsi takeita siitä, että neuvotteluissa noudatetaan yhteisön säännöstöä naisten oikeuksien osalta, myös kaikkien näiden ongelmallisten näkökohtien entistä perusteellisempaa pohdintaa, koska ratkaisematta jääneet ongelmat ovat vähintään yhtä tärkeitä kuin ratkaistut.

Belder (EDD).
Tuhannet naiset kärsivät sorrosta, pahoinpitelystä tai muista vääryyksistä. Jokainen vakavasti otettava yritys tehdä jotakin tälle asialle ansaitsee tukea. Onhan nainen samanarvoinen kuin mies ja ansaitsee kunnioitusta lahjojensa vuoksi. Kristittynä omaksun tämän käsityksen Raamatusta.
Naisia ja fundamentalismia käsittelevä mietintö ei kuitenkaan tarjoa ratkaisua näihin ongelmiin. Mietinnössä päinvastoin sorrutaan samanlaiseen suvaitsemattomaan fundamentalismiin kuin se, jota siinä halutaan torjua. Ei ole havaittavissa mitään kunnioitusta uskovaisten syvää vakaumusta kohtaan. Mietinnössä sanellaan ylimielisesti, mikä on hyvää ja mikä pahaa. Uskontoja lähestytään pelkästään kielteisesti ja yksipuolisesti.
Mietinnön kantavana ideologiana on usko siihen, että ihminen määrittelee, mikä on hyvää ja mikä pahaa. Ihmisellä on ainoastaan oikeuksia. Kaikki rakkauden ja surun, solidaarisuuden ja itseinhon keskinäiset sidokset ovat epäilyttäviä. Minusta tämä on silkkaa egoismia, vaikka siinä onkin mausteena ihmisoikeuksia.
Äitiyttä koskeva lausunto on mietinnön pohjanoteeraus. Äitiys ei määritelmänsäkään perusteella voi olla mikään puhtaasti henkilökohtainen kysymys jo pelkästään sen takia, että lapsillakin on oma persoonallisuus. Lisäksi isää nöyryytetään kauhealla tavalla, jos joku säätelee naisen lisääntymiskykyä. Isänä tunnen silloin, että syvimpiä tunteitani on loukattu. Ehkäpä esittelijä haluaa päästä jonakin päivänä miehistä kokonaan eroon?
Arvoisa puhemies, sääli esittelijän tekemää työtä, mutta toivon, että tämä mietintö hylätään. Etsikäämme muita keinoja parantaa kärsivien naisten asemaa.

Bonino (NI).
Arvoisa puhemies, kollega Poli Bortone pyytää ja on pyytänyt katolilaisena hyvin selväsanaisesti kirkon ja valtion tai pikemminkin - hänen sanojensa mukaan - uskonnon ja politiikan selkeää erottamista toisistaan. Minä maallikkona esitän täysin saman pyynnön, joka palauttaa uskoakseni ihmisarvon niille, jotka uskovat ja joilla on uskonnollisia vakaumuksia, sekä niille, joilla on poliittista vastuuta. Hyvät kollegat, tämä on juuri ongelman ydin: uskonnon sekä poliittisen vallan ja poliittisen päätöksenteon erottaminen toisistaan. Ongelma ei synny yksistään siitä, jos puhumme niin sanotuista fundamentalistisista uskonnoista; kyse ei ole ääri-ilmiöistä, kuten sukuelinten silpomisesta tai islamilaisesta laista shariasta, vaan pikemminkin myös meidän maissamme esiintyvistä yleisistä, tavanomaisista ja yhteisistä ongelmista, jotka koskevat kirkon ja valtion, uskonnon ja politiikan, välttämätöntä erottamista toisistaan.
Tämä on asian ydin, tähän meillä on oltava uskallusta. Äärimmäisyystapausten tai Afganistanin tuomitseminen on liian helppoa; paljon vaikeampaa on katsoa peiliin, vaikeampaa on puhua jatkuvista sekaantumisista toisten asioihin; tarkoitan esimerkiksi tieteellistä tutkimusta, ylimääräisten alkiosolujen käytön kieltämistä tieteellisissä tarkoituksissa, tarkoitan kirkon kantaa hoitotarkoituksessa tapahtuvaan kloonaukseen ja poliittisen luokan osoittamaa kuuliaisuutta. Näin ollen tämän keskustelun ja tämän päätöslauselman viesti meille ja kaikille arabimaissa - olipa kyse sitten äärimmäisyysliikkeiden kannattajista tai ei - eläville naisille on, että jokaisen ihmisarvo ja jokaisen uskonnollisen vakaumuksen kunnioittaminen toteutuu siten, että kannamme vastuumme ja erotamme toisistaan uskonnon ja politiikan, kirkon ja valtion.
Tämä on käsittääkseni se perusta ja rohkeus, jota meidän on jatkuvasti osoitettava menemättä äärimmäisyyksiin.
Olkaamme tarkkoja! Erottelun on oltava selkeä, tai jos teemme hyväntahtoisia myönnytyksiä kulttuurirelativiteettia koskevien tietojen kannalta, emme mielestäni auta yhtään naisia niissä arabimaissa ja omissa maissamme, jotka taistelevat omien vastuidensa ja oman velvollisuudentuntonsa puolesta.

Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, eurooppalaisissa yhteiskunnissa ja erityisesti Euroopan parlamentissa, joka taistelee ihmisoikeuksien kunnioittamisen puolesta, keskustelu fundamentalismista ja sen vaikutuksista ihmisten elämään sekä yhteisöjen tuottavuuteen ja luovuuteen on äärimmäisen tärkeää.
Historia sekä nykytodellisuus osoittavat, että naiset ovat fundamentalismin ensimmäisiä ja alttiimpia uhreja, ja tähän perustuu kiinnostus, jota parlamenttimme naisten oikeuksien valiokunta asiaa kohtaan tuntee.
Naisiin kohdistuvat ihmisoikeusloukkaukset ovat jokapäiväisiä monilla maailman alueilla, ja ilmenemismuotoja eri julkisen ja yksityiselämän aloilla on monia. Harjoittaessamme itsekritiikkiä meidän on myönnettävä, että kulttuurimuistomerkkien tuhoaminen Talebanin toimesta ja syyskuun 11. päivän terrori-isku olivat tapahtumia, jotka saivat meidät tiedostamaan Afganistanin naisten tilanteen. Näitä ihmisoikeusloukkauksia Afganistanissa ja muualla perustellaan aina vetoamalla kulttuurisiin ja uskonnollisiin erityispiirteisiin ja perinteisiin. On totta, että naisten elämänpiiri on vaikein vastarintapesäke valtion tai yhteisön kehitykselle. Havaitsemme siis, että silloin kun kyseessä on taloudellinen kehitys maissa, joita syytetään erityisesti naisiin kohdistuvista ihmisoikeusloukkauksista, uskalletaan ryhtyä uudistuksiin, jotka ovat usein vastoin perinteisiä ja uskonnollisia sääntöjä, mutta kun kyseessä on naisten elämä ja oikeudet, liikkeelle pannaan kaikki muutosvastarinta.
Oman poliittisen ryhmäni ja esittelijän kannat eroavat siinä, mikä rooli uskonnolla on ihmisten elämässä. Emme hyväksy näkemystä, että uskonto ja ihmisoikeudet ovat vastakkaisissa leireissä. Missään tapauksessahan uskonnon sääntöjen noudattamiseen ei voi liittyä painostus ja väkivalta. Tässä tarkoituksessa poliittinen ryhmäni on valiokunnassamme tehnyt toistuvia tarkistuksia, mutta ne eivät kuitenkaan ole saaneet esittelijältä huomiota, ja poliittinen ryhmäni on tehnyt samansuuntaisia tarkistuksia myös täysistuntoon.
Meidän taktiikkamme ei ole käydä kansalaisten uskonnollisia tunteita vastaan, vaan panna liikkeelle kaikki poliittiset välineet, jotta ihmisoikeusjulistuksen periaatteita sovellettaisiin kaikissa politiikoissa niin kuin komissio on äskettäin tehnyt esittäessään aloitteita näiden politiikkojen vahvistamiseksi ulkosuhteissa.

Torres Marques (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, on erittäin tärkeää, että Euroopan parlamentti keskustelee tästä naisia ja fundamentalismia koskevasta mietinnöstä ja äänestää sen puolesta. Kyse on päivänpolttavasta ja arkaluonteisesta poliittisesta aiheesta, jota pitää käsitellä varovasti mutta eittämättömän lujasti. Katsomme, että Euroopan unionissa naisten ja miesten yhtäläiset oikeudet sekä meidän kaikkien oikeus väkivallattomaan elämään kotona ja sen ulkopuolella on yksi arvokkaimmista asioistamme. Haluamme jakaa tämän arvokkaan asian maailman kaikkien naisten kanssa. Väkivaltaa esiintyy valitettavasti maailman muissa maissa, joissa naisten tahto ja ihmisarvo on tukahdutettu uskonnollisista tai ideologisista syistä; erityisesti siitä kärsivät Taleban-hallinnon alaiset afganistanilaiset naiset. Meidän on vastustettava julkisesti fundamentalismia, joka hyväksyy tällaiset tilanteet maailmassa, ja meidän on torjuttava sitä tehokkaasti. Kukaan ei voi ymmärtää, ettei Euroopan parlamentti ota asiaan jyrkästi kantaa.
Mietintöön esitettiin nyt monta kompromissitarkistusta. On tärkeää, että pyrimme vetämään tässä asiassa yhtä köyttä, ja meidän on suhtauduttava siihen avoimin ja suvaitsevin mielin. Me puolestamme emme saa suhtautua fundamentalistisen suvaitsemattomasti eri puolilla maailmaa ilmenneisiin suunnattoman huolestuttaviin tilanteisiin ja joissakin tapauksissa erityisesti lisääntymisoikeuksia koskeviin päätöksiin jopa Euroopan unionin sisälläkin.
Mietinnön tarkoituksena on äänestää kaikenlaista fundamentalismia vastaan. Jos Euroopan parlamentti ei hyväksyisi sitä, se oli poliittisesti äärimmäisen huolestuttavaa, koska siten maailmalle viestitettäisiin, että Euroopan parlamentissa ei päästä yhteisymmärrykseen siitä, miten fundamentalismia pitäisi torjua.

Fraisse (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, luulen, että olemme joutuneet tilanteeseen, jossa selkeyteen pyrkiminen ja asian ongelmallisuus törmäävät toisiinsa. Tunnen jonkinasteista tyytymättömyyttä tämän mietinnön johdosta. Toki sen laatiminen vaati rohkeutta, mutta pitääkö sen olla näin sekava? Minusta uskonnon ja fundamentalismin välistä rajaa ei ole selkeästi määritelty, jos tuo raja nyt sitten on olemassa. Mitä tästä pitäisi sanoa? Ei varmaankaan sitä, että olisi olemassa yhtäältä huonoja fundamentalisteja ja toisaalta hyvä uskonto, vaan nimenomaan olisi vältettävä sekoittamasta uskontoa fundamentalismiin ja päinvastoin. Lähtiessäni tältä pohjalta tutkijana, en naispoliitikkona, joka on työskennellyt naisten historiaa käsittelevän aiheen parissa, tiedostan asian: ei ole olemassa yhtäkään uskontoa, joka ei olisi rakentunut sukupuolten välisen hierarkian varaan. Emme mahda tälle mitään, se on historiallinen totuus. Meidän on hyväksyttävä teeskentelemättä tämä historiallinen totuus, meidän, jotka täällä parlamentissa haluamme vastustaa kaikentyyppistä fundamentalismia.
Kaikissa uskonnoissa pidetään yllä sukupuolten välistä hierarkiaa. Joissakin uskonnoissa toki edistetään naisten oikeuksia, mutta harvat synnyttävät sukupuolten välistä tasa-arvoa tai edistävät sitä. Näin ei vain tapahdu. Sen kanssa on "vain elettävä", kuten on tapana sanoa. Minä puolestani kannatan kirkon ja valtion erottamista toisistaan. Tämä toteamus paljastaa minut maallikoksi. Sanani on osoitettu niille, jotka harjoittavat jotakin uskontoa. Tiedätte vallan hyvin, ettei - olittepa sitten fundamentalisteja tai ette - yhdessäkään uskonnossa ole laadittu teoriaa miesten ja naisten välisestä tasa-arvosta.
Mietintö saa minut tuntemaan oloni kiusaantuneeksi, koska siinä on kohtia, joissa ei ole järkeä, kuten esimerkiksi johdanto-osan T kappaleessa, jossa todetaan, että fundamentalismi ja feminismi voidaan liittää toisiinsa. Tämä on täysin väärä väite! Naisten vapautumisen strategioita voidaan väärennellä, ja niistä voidaan kuvitella kaikenlaista fundamentalismista riippumatta, kuten eräät iranilaisnaiset ovat osoittaneet, mutta mikään ei tee siitä absoluuttista totuutta. Samoin lukiessani 31 artiklasta, että uskonnollisia johtajia on vaadittava myöntämään naisille oikeus päättää itse omasta ruumiistaan, väitän, ettei niin tapahdu. Tuota oikeutta he eivät tule myöntämään! He taistelevat ehkäisyä ja aborttia vastaan. Me tiedämme tämän fundamentalismista riippumatta.
Miettikäämme tosissamme ja kaikessa rauhassa kaikkea tätä. Emme ole kuitenkaan samaa mieltä, ja jokaisen kanta tulee varmasti kaikille täysin selväksi.

Borghezio (NI).
Arvoisa puhemies, olemme naisten oikeuksien puolesta käytävän taistelun vankkumattomia tukijoita, joita fundamentalistit sortavat, mutta olemme sitä mieltä, ettei tämä mietintö tee parasta mahdollista palvelusta asialle. Kun se hyökkää uskonnollisia järjestöjä vastaan, koska ne sulkevat naiset hierarkian ylimmiltä paikoilta, se ei ota kohteekseen niinkään pelottavaa fundamentalismia - islamilaista fundamentalismia - vaan kirkon, joka varaa miehille pappisvallan. Mietintö on ristiriitainen siltä osin, kun siinä kehotetaan Euroopan parlamenttia - julkein ja vähän kunnioitusta osoittavin termein - pyytämään paavia ja patriarkkoja omaksumaan parlamentin näkemykset dogmaattisista ja ideologisista kysymyksistä. Näin ollen on syytä pohtia, millaiseksi Euroopan parlamentti on muuttumassa: onko siitä tulossa kansalaisten parlamentti vai salaisten voimien palveluksessa oleva parlamentti?
Ottakaamme esille vielä kaksi väärinkäsitystä: ensimmäinen on islamilaisen fundamentalismin vertaaminen kristillisen perinteen periaatteisiin, jotka on raivattu pois tieltä vanhentuneina ja taantumuksellisina, koska kristillinen ja katolinen perinne ovat olennainen osa Euroopan kansojen arvoja ja yhteistä kulttuuriperintöä; toinen on se, että islamilaista fundamentalismia pidetään islamin degeneroituneena lahkona, vaikka se edustaa islamin mitä aidointa ja yleisintä tulkintaa, jota opetetaan kaikissa islamilaisissa yliopistoissa. Näiden totuuksien sivuuttaminen olisi poliittisesti korrektia, mutta se estää Eurooppa puolustautumasta islamilaisen yhteisön edustamaa vaaraa vastaan, yhteisön, jossa vallitsevat sharian ankarat lait ja jossa naisten oikeudet otetaan huomioon samalla tavoin kuin meidän perheoikeutemme ja kaikki vapausperiaatteet.

Mauro (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minun on sanottava, että olen todella hämilläni - enkä sano tätä ottaakseni puoltavan kannan asiaan - tästä mietinnöstä myös sen kokemuksen valossa, jota olemme hankkineet kahden viime vuoden aikana, jolloin olen yhteisen AKT-EU-edustajakokouksen ihmisoikeusasioiden varapuheenjohtajan ominaisuudessa uhrannut suuren osan ponnisteluista naisten vapautta koskevien oikeuksien edistämiseen. Olen hämilläni monesta mietinnön sisältöä koskevasta kohdasta, ja selventääkseni jälleen kerran ajatuksiani, palaan aiheen ytimeen, jota jäsen Bonino mielestäni tyhjentävästi eritteli puheenvuorossaan.
Ongelma koskee uskonnon ja politiikan erottamista toisistaan. Jos eron tekeminen on välttämätöntä, niin tältä kannalta katsottuna on ymmärrettävä, että on olemassa kaksi tapaa tarkastella näitä kahta käytännön realiteettia, jotka ovat täysin erilaisia; näin ollen ainoa fundamentalismin muoto, jota todella pelkään, on itse asiassa sellaiseen idealismiin liittyvä fundamentalismi, jossa ei enää tunnusteta realismia, jonka ansiosta voidaan käsitellä kutakin yksittäistä argumenttia eri tavalla. Näin ollen kun mietinnössä todetaan, että on eristettävä ne valtiot, jotka estävät lainsäädännöllä naisten pääsyn hallitukseen, jos kyse ei ole tavallisesta valtiosta vaan esimerkiksi Vatikaanin valtiosta, huomaan välittömästi, että jokin on pielessä, koska tällöin vaaditaan tutkimaan kansallisvaltioiden etuoikeuksien perusteella jotakin, joka ylittää tämän toimenpiteen.
Samoin jos uskonto ja politiikka on erotettava toisistaan, ongelmana on kirkon vapaus, jonka ehdoksi ei pidä asettaa poliittisia näkökantoja ja etuoikeuksia. Olen hyvin hämmästynyt myös lukiessani esimerkiksi mietinnön K kohdasta, että hoitaessaan julkiselle sektorille kuuluvia tehtäviä uskonnolliset yhteisöt lähes loukkaavat oletettua eurooppalaista oikeutta, eli esimerkiksi silloin, kun - jos esimerkkimme koskee oikeusjärjestystä - uskonnollisen yhteisön on johdettava sairaalaa tai koulua, se uhkaisi jollakin lailla eurooppalaista oikeusjärjestystä.
Tämän vuoksi julistan jälleen kerran sodan naisten oikeuksien puolustamiseksi, mutta uskon voivani myös myöhemmin painottaa hämmennystäni mietinnössä valitun menetelmän ja sisällön takia.

Zrihen (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, juhlimme vähän aikaa sitten, 8. maaliskuuta, naistenpäivää. Toivon, että me kaikki, naiset ja miehet, osallistuimme tuolloin kokouksiin, symposiumeihin ja konferensseihin todistaaksemme jälleen kerran, että miesten ja naisten välinen tasa-arvo on ehdoton edellytys yhteiskuntiemme demokraattisen kehityksen kannalta.
Perusoikeuskirjaan kirjattuja Euroopan unionin arvoja ovat muun muassa oikeus ihmisarvoon, oikeus ruumiilliseen ja henkiseen koskemattomuuteen, oikeus sananvapauteen, mielipiteenvapauteen, uskonnonvapauteen sekä miesten ja naisten välinen tasa-arvo.
Meidän on siis kannettava vastuumme täällä parlamentissa. Velvollisuutemme eurooppalaisina on soveltaa ja saada kaikki soveltamaan näitä oikeuksia Euroopan unionissa ja suojella ja kehittää näitä arvoja muualla maailmassa. Haluaisinkin nyt korostaa tämän mietinnön hyväksymisen tärkeyttä, jotta näiden arvojen puolesta voidaan taistella. Meitä on nimittäin väsymättä ja jatkuvasti muistutettava siitä, että naiset ovat fundamentalismin ja ääri-islamilaisuuden ensimmäisiä uhreja. Naisilta, jotka joutuvat väkivallan, sosio-ekonomisen, poliittisen ja seksuaalisen syrjinnän, ruumiillisen ja henkisen ahdistelun sekä alistamisen uhreiksi, riistetään kaikki perusoikeudet, joita ovat tasa-arvo, koulutusmahdollisuudet sekä mahdollisuus osallistua politiikkaan, ja kaikki tämä fundamentalismin nimissä, fundamentalismin, joka jo sinänsä tarkoittaa ihmisoikeuksien kieltämistä.
Toiminnallamme on oltava ja sillä voi olla vaikutusta. Assosiaatiosopimuksillamme on edistettävä ja suojeltava demokratiaa ja ihmisoikeuksia. Välimeren molempien puolien maiden kesken on käytävä kulttuurien välistä vuoropuhelua lisäämällä valppautta, jotta naiset voisivat osallistua entistä aktiivisemmin tukemiimme toimiin ja ohjelmiin.
Meidän on niin ikään tuettava naisia, jotka hakevat turvapaikkaa Euroopan unionista kotimaassaan kokemansa, fundamentalismin nimissä tapahtuneen vainon vuoksi. Naisten oikeuksien puolustaminen ja miesten ja naisten välinen tasa-arvo on nostettava kulmakiveksi toiminnassamme, joka vaatii erityistä huomiota parlamentissa. Antakaamme vastedes täällä parlamentissa - hyväksymällä tämä direktiivi - naisille keinoja ja signaaleja heidän kahleidensa katkaisemiseksi, ja kantakaamme jälleen kerran vastuumme asiassa.

Montfort (NI).
Arvoisa puhemies, keskustelu on todella mielenkiintoinen, mutta harvat puhuvat mietinnöstä epäilemättä siksi, että se hämmentää useaa meistä. Aiheen aiemmat vaiheet ensinnäkin osoittavat, ettei tämä aloite ole oikea-aikainen. Islamia ja naisia koskevasta mietinnöstä olemme päässeet vihdoin mietintöön, joka on teennäinen, moniselitteinen ja epäjohdonmukainen.
Koska islamia ei haluta suoralta kädeltä tuomita - minkä ymmärrän täysin - fundamentalismin määritelmä on jäänyt epäselväksi. Eikö fundamentalismi ole kuitenkin uskonnollista diktatuuria? Me kaikki hyväksymme maallisten ja henkisten asioiden erottamisen tosistaan, eikä vertailevan teologian moniselitteiseen prosessiin ryhtyminen ole todellakaan nyt parlamentin tehtävä. Sitä vastoin eräät kohdat ansaitsevat tulla hyväksytyiksi, etenkin toteamus siitä, ettei jäsenvaltioiden alueella voida suvaita sellaisia tapoja ja uskomuksia, jotka ovat ristiriidassa henkilöiden, etenkin naisten, oikeuksien kanssa, ja että perheoikeudet jäsenvaltioissa ohittavat oikeudet, joita siirtolaisilla on kotimaassaan.
Lopuksi haluan sanoa, ettei miesten ja naisten välinen tasa-arvo ole mikään teoreettinen kysymys. Naisten oikeuksia ja heidän yhteiskunnallista asemaansa ja rooliaan on edistettävä paitsi naisena myös siksi, että he ovat miesten rinnalla osa samaa ihmiskuntaa ja ansaitsevat siten saman ihmisarvon.

Martens (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, fundamentalismi aiheuttaa yhteiskunnille paljon ongelmia, ja etenkin naiset ovat silloin suurimpia kärsijöitä. Ajatelkaapa vaikkapa Afganistanin naisten tilannetta, naisten kivittämistä tai sellaisia perinteisiä käytäntöjä kuin naisten ympärileikkaus, joita esiintyy valitettavasti edelleen, myös Euroopassa. Etenkin fundamentalistisissa yhteiskunnissa naisilta kielletään usein perusoikeudet ja -vapaudet, ja usein on niin, että he eivät saa osakseen asianmukaista huolenpitoa, terveydenhoitoa ja opetusta. Siksi olin iloinen, kun ehdotettiin, että naisten oikeuksien valiokunta laatisi valiokunta-aloitteisen mietinnön aiheesta "Naiset ja fundamentalismi", ja juuri siksi olenkin pettynyt siihen, että käsiteltävänä on nyt niin huono mietintö. Ikävä, että jäsen Karamanoun lausunnossa ei kyetty saamaan aikaan kompromissia.
Arvoisa puhemies, Izquierdon mietinnössä viitataan perustellusti fundamentalismin kielteisiin seurauksiin. Vaikka aihe ja tarkoitus ovatkin hyviä, se ei kuitenkaan vielä tarkoita, että mietintö on hyvä. Mietinnössä pannaan liian pitkälti samalle viivalle toisaalta uskonto ja toisaalta fundamentalismi ja ihmisoikeusloukkaukset. Mietinnössä ollaan enemmän uskontoa vastaan kuin naisten puolesta. Mietinnössä valitaan väärä lähestymistapa, koska ratkaisuja etsitään puolivuosittaisista kertomuksista, yksinomaan naisille tarkoitetun etäyliopiston perustamisesta, erityisistä naisten henkilöstökierto-ohjelmista - ikään kuin naisilla olisi siihen tarvetta - ja kun sekaannutaan sellaisten maiden toimiin, joissa toimitaan niiden lainsäädännön mukaisesti mutta joissa ei silti esittelijän mielestä suojella naisia riittävästi. Mietintö on myös epäjohdonmukainen. Siinä vaaditaan perustellusti kirkon ja valtion erottamista, mutta myöhemmin asetetaan kuitenkin vaatimuksia uskonnollisten traditioiden sisäiselle organisaatiolle. Lisäksi mietintö on täynnä huolimattomia muotoiluja.
Arvoisa puhemies, ryhmämme on ehdottanut tarkistuksia, joiden avulla mietinnöstä saadaan hiukan parempi. Mutta vaikka kaikki nämä tarkistukset hyväksyttäisiinkin, mietintöön jää yhä monia kohtia, joissa vivahteita ei ole otettu huomioon, jotka on muotoiltu epäselvästi, joissa samoja asioita sanotaan kahteen kertaan, joissa on pakko kerrata EU-lainsäädäntöä ja joissa tehdään sellaisia ehdotuksia, jotka eivät kuulu meidän toimivaltamme piiriin.
Kotimaani ihmisoikeusjärjestöjen, naisjärjestöjen, kirkkojen ja kirkkoihin kuuluvien naisten edustajat ovat kehottaneet kiivaasti äänestämään mietintöä vastaan. Varmaa on, että naiset ja uskonto, naisten oikeuksien valiokunta ja parlamentti sekä fundamentalismin vastainen taistelu ansaitsevat tätä paremman mietinnön.

Valenciano Martínez-Orozco (PSE).
Arvoisa puhemies, myös minua hämmästyttää, että kulttuuriin ja perinteeseen vedotaan ja turvaudutaan aina ja yli kaiken. Perinteisesti kulttuuri ja perinteet ovat kahlinneet naiset siihen epätasa-arvoiseen asemaan, joka heillä on nykyäänkin.
Nykypäivänä naisia kohdellaan maailmassa törkeimmin juuri uskonnollisen fundamentalismin nimissä. Uskonnollinen fundamentalismi on myös poliittista, ja elettäessä sen määräysvallan alaisena, tyttöjen ja naisten elämänkaari jää kohtalokkaasti vaille minkäänlaista ulospääsyä.
Izquierdon mietinnössä puolletaan kansanpuolueen perustellusti peräänkuuluttaman ajatuksenvapauden nimissä kirkon ja valtion toimivallan eli uskonnon ja politiikan erottamista toisistaan. Sen pitäisi olla mietinnön merkittävin panos. Moni nainen odottaa meiltä sensuuntaista sitoutumista. Meidän on puolustettava ominammekin pitämiämme arvoja, jotta voisimme elää vapaina yhdessä, sen valinnan- ja päätöksenvapauden nimissä, joka on kielletty suurimmalta osalta maailman naisia.
Emme ole samaa mieltä determinismistä, joka sulkee naiset ulos tuomiten heidät koko loppuelämäksi. Ei ole totta, että naiset voisivat osallistua yhtä ihmisarvoisina kuin miehet, juuri siksi, että heidät jätetään käytännössä kaiken sen ulkopuolelle, mikä antaisi heille ihmisarvon. Sellaisen perinteen, uskonnon ja fundamentalismin nimissä naisia kivitetään, murhataan ja silvotaan.
Kuten sanoin, moni nainen odottaa sitoutumistamme, emmekä saa pettää heitä. Nimenomaan ajatuksenvapauden nimissä meidän on äänestettävä tämän mietinnön puolesta.

Diamantopoulou
. (EL) Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella Izquierdo Rojoa, koska hänen mietintönsä käsittelee hyvin tärkeätä ja vaikeata ongelmaa. Mitä tulee fundamentalismiin, meidän täytyy mielestäni ensiksi analysoida termin merkitystä Euroopan unionin ulkopuolella.
Perustamissopimuksen mukaan Euroopan unioni on itsenäisten valtioiden unioni. Uskonto on puhtaasti kansalaisten yksityisasia ja uskonnon sääntöjen noudattaminen on jokaisen kansalaisen henkilökohtainen päätös, tietenkin sillä edellytyksellä, että nämä säännöt eivät ole ristiriidassa niiden periaatteiden kanssa, jotka yhdistävät kaikkia Euroopan unionin valtioita. Kansainvälisenä naistenpäivänä käytiin hiljattain keskustelu Euroopan muslimeista. Islam on nykyään Euroopan unionin toiseksi suurin uskonto. Puhujat, eurooppalaiset naismuslimit, korostivat, että Koraania tulkitsevat vain miehet. Naiset eivät koskaan osallistu Koraanin tulkintaan. Joka tapauksessa, mitään Koraanin tai minkään muun uskonnon tulkintaa ei voida kunnioittaa Euroopan unionissa, ellei ensin kunnioiteta Euroopan unionin perustavanlaatuisia lakeja ja periaatteita. Tämä tarkoittaa, että sukupuolten tasa-arvon periaate on asia, jonka varaan kaikki muut prioriteetit ja periaatteet on rakennettava.
Euroopan ulkopuolella fundamentalismi on kuitenkin todella poikkeuksellisen suuri ongelma, jota monet puhujista ovat kuvanneet. Mielestäni myös ongelman toteaminen, kuvaus ja tuomitseminen on hyvin tärkeää, mutta Eurooppa syyllistyy rikolliseen laiminlyöntiin, ellei se ryhdy konkreettisiin toimiin ongelman hoitamiseksi koko maailmassa. Komissio on esittänyt konkreettisia toimia, jotka koskevat tasa-arvoperiaatteen sisällyttämistä kaikkiin ulkopolitiikan muotoihin, ulkoiseen kauppaan, kehitysapuun, kaikkiin Euroopan unionin sopimuksiin kolmansien maiden kanssa, suuriin huippukokouksiin Euroopan unionin ja muiden mantereiden välillä, kuten Eurooppa-Afrikka, Eurooppa-Aasia tai Eurooppa-Etelä-Amerikka.
Tämän ehdotuksen pitää olla hyvin konkreettinen. Ensinnäkin esitimme viime vuonna komissiolle toimintasuunnitelman naisia koskevasta kehitysavusta osana mainstreaming-politiikkaa ja tasa-arvopolitiikan soveltamista kaikissa politiikoissa. Siinä on mukana hyvin konkreettisia toimia koskien sitä, miten on huomioitava naisten ihmisoikeuksien kunnioittaminen, miten naiset osallistuvat kunkin maan kehitysapuohjelmiin ja miten sovellamme tätä ohjelmaa kannustimilla sekä tarvittaessa myös taloudellisilla seuraamuksilla. Lisäksi valmistelemme maaliskuulle ensimmäistä jäsenvaltioiden asiantuntijoiden seminaaria, johon kutsutaan osallistujia myös koko maailmasta ja jossa käydään ensimmäinen keskustelu ulkopolitiikan toimintasuunnitelmasta, jota Euroopan unionin sekä myös jäsenvaltioiden on kunnioitettava. Vuodelle 2003 valmistellaan ulkoministereiden Eurooppa-neuvostoa, jossa pääteemana on ulkopolitiikan toimintasuunnitelma ja suositukset.
Arvoisa puhemies, mietintö on hyvin tärkeä, koska se nostaa keskustelun keskipisteeseen yhden tärkeimmistä tämän hetken maailmanlaajuisista kysymyksistä, rikokset naisia vastaan uskonnon tai kulttuuristen erityispiirteiden perusteella, rikokset, jotka koskevat satoja miljoonia naisia.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Diamantopoulou.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Thorning-Schmidtin laatimasta työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietinnöstä (A5-0038/2002) suosituksesta toiseen käsittelyyn neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi terveyttä ja turvallisuutta koskevista vähimmäisvaatimuksista työntekijöiden suojelemiseksi altistumiselta fysikaalisista tekijöistä (melu) aiheutuville riskeille (seitsemästoista direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) (10479/1/2001 - C5-0546/2001 - 1992/0449A(COD)).

Thorning-Schmidt (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi käyttää työjärjestystä koskevan puheenvuoron ja oletan, että puheenvuorooni käyttämä aika ei vähennä minulle varattua puheaikaa. Mielestäni meidän on kokeiltava parlamentissa tänään jotain uutta, ja ajattelinkin ehdottaa, että puheenvuoroihini varattu 5 minuuttia jaettaisiin siten, että puhuisin 4 minuuttia keskustelun alussa ja minuutin keskustelun lopussa, toisin sanoen sen jälkeen, kun komissio on esittänyt mielipiteensä. Ehdotan tätä kahdesta syystä: ensiksi olen ymmärtänyt, että puheenjohtajakokouksessa oli "away-day" viime viikolla, jolloin ehdotettiin vauhdikkaamman keskustelun käymistä parlamentissa, ja toiseksi ehdotan oikeudelliseksi perustaksi työjärjestyksen 121 artiklan 4 kohtaa. Ennen tänne tuloani kysyin istuntopalvelujen taholta, olisiko toiveeni toteuttaminen mahdollista. Minulle sanottiin suoraan, että "ei ole", mutta pyytäisin lupaa siihen, koska työjärjestyksessä ei ole mitään, mikä kieltäisi tällaisen menettelyn. Oletankin siis arvoisa puhemies, että suhtaudutte myönteisesti siihen, että voisin tänään toimia ehdotukseni mukaisesti.

Puhemies. -
Hyvä jäsen Thorning-Schmidt, en tietenkään vähennä teiltä aikaa, jonka olette käyttänyt pyyntönne esittämiseen. Kiitän teitä, että valitsitte tämänkaltaisten kokeilujen tekemiseen juuri sen hetken, jolloin minä johdan puhetta, koska se tekee elämästäni paljon miellyttävämpää. Minun on sanottava, että en näe mitään haittaa esittämässänne tavassa. Jos puhutte ensin esittelijänä ja pyydätte komission jäsenen puheenvuoron päätyttyä puheenvuoron tarkentaaksenne tai täsmentääksenne jotakin tai ottaaksenne esiin jonkin keskustelun aikana tai komission jäsenen puheessa esille tulleen yksityiskohdan, en näe estettä sille, miksi emme voisi tehdä niin.
Hyvä jäsen Thorning-Schmidt, nyt pyydän teitä käyttämään puheenvuoron esittelijänä.

Diamantopoulou
. (EN) Arvoisa puhemies, voinko minäkin tehdä noin, jos tulee jokin ongelma? Jos parlamentin jäsen ensin vastaa ja jos minun sitten tarvitsisi vielä vastata hänelle, voinko minäkin tehdä saman?

Puhemies. -
Arvoisa komission jäsen, ymmärtääkseni te voitte komission edustajana pyytää puheenvuoron haluamallanne hetkellä.

Thorning-Schmidt (PSE)
. (DA) Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa työjärjestyksestä, että minun asiani ei ole arvostella mitään, mitä komissio sanoo, vaan haluaisin pikemminkin kommentoida hieman sitä, mitä kollegani parlamentissa aikovat sanoa, sitten kun keskustelu on päättynyt. Nyt ryhdyn käyttämään puheaikaani.
Melu on suuri ongelma Euroopan työpaikoilla, ja uskon, että on tärkeää korostaa, että tämä direktiivi on hyvä palkansaajien kannalta, eikä se koske ketään muita. Kuten keskustelussa on käynyt ilmi, tämän direktiivin kohderyhmästä on ollut paljon epäselvyyttä. Tiedämme, että melulla voi olla uskomattoman haitallisia vaikutuksia. Melun mahdollisista vaikutuksista löytyy paljon hyviä todisteita. Kyse on parantumattomista kuulovaurioista ja tinnituksesta. Tarkoitan, että melun torjunta työpaikoilla on paras keino yrittää välttää sitä, että työntekijät syrjäytyvät pysyvästi työmarkkinoilta, ja ehkäistä työperäisiä vammoja ennalta. Sen vuoksi olenkin ihmetellyt, että kun tätä asiaa on käsitelty työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa, niin esimerkiksi ELDR-ryhmä, joka korostaa yleensä kiihkeästi unionin vammaisten puolesta tehtäviä toimia, ei ole osoittanut suurempaa ymmärtämystä ehkäiseviä toimia kohtaan. Kyse on siis siitä, että pyrimme ehkäisemään ihmisille syntyvät kuulovauriot, koska tällainen etenemistapa on kuitenkin kaikkein paras strategia. Tiedämme myös, että nykyinen meludirektiivi, joka laadittiin vuonna 1996, on vanhentunut, eikä se suojaa työntekijöitä riittävästi. Se yhteinen kanta, joka meille nyt esitetään, on paljon parempi, koska varsinainen raja-arvo otetaan nyt ensimmäistä kertaa käyttöön. Tällaisen, koko EU:ta koskevan yhteisen vähimmäistason käyttöön ottaminen on hyvä parannus. Valiokunnan hyväksymät tarkistukset parantavat yhteistä kantaa monissa kohdin, ja olen iloinen siitä tuesta, jota monet aikovat antaa. Suurin parannus voidaan saavuttaa, jos korostamme ennalta ehkäisevää strategiaa, ja tarkoitan, että kyse on mielestäni hyvästä ja oikeasta periaatteesta.
Sitten käsittelen musiikki- ja viihdealaa. Tämä aihe on herättänyt runsaasti keskustelua, ja tässä asiassa olemme tehneet kompromissin ELDR-ryhmän ja PPE-DE-ryhmän kanssa, ja siitä PSE-ryhmä pitää tietenkin kiinni. Enää en kuitenkaan väitä, että tämä on yhteisen kannan huonontamista, ja on kiinnostavaa huomata, että Euroopan parlamentti korostaa nyt vähemmän työsuojelua kuin ministerineuvosto. Tämä on uutta kehitystä, ja pyydän, että yleisö ottaa tämän huomioon. Tuemme kompromissiesitystä, koska olemme pitäneet tärkeänä sitä, että Euroopan parlamentti ei hylkää yhteistä kantaa. Ja kuten kuulimme, sellaisen tilanteen muodostuminen oli lähellä. Sitä olisi ollut täysin mahdotonta hyväksyä, koska silloin työntekijöiden suojelun perustana olisi vain vuoden 1996 direktiivissä säädetty melutaso. Sen vuoksi olemme hyväksyneet kompromissin, ja haluaisin korostaa myös sitä, että olemme ottaneet erittäin tarkasti huomioon sen, mitä musiikki- ja viihdealalla on ollut sanottavaa tässä asiassa. Haluaisin sanoa kollegoilleni parlamentissa myös sen, että olemme ehkä toisinaan olleet liian kuuliaisia. Tarkoitan todellakin, että muutamat parlamentin jäsenet eivät ole suhtautuneet tarpeeksi kriittisesti musiikki- ja viihdealan edustajien lausuntoihin. Tästä asiasta on ollut liikkeellä mitä kauheimpia huhuja. Minua on syytetty siitä, että sulkisin koko Ison-Britannian popmusiikkiteollisuuden. Minua on syytetty siitä, että kieltäisin säkkipillien käytön Skotlannissa. Kaikki tämä on tietenkin täyttä roskaa! Meidän on tietenkin kiinnitettävä huomiota siihen, mitä ympäröivä yhteiskunta kertoo meille, mutta emme saa niellä sitä pureskelematta. Kyse on kompromissiehdotuksesta, jonka voin hyväksyä. Olen siihen todellakin tyytyväinen. Kompromissi merkitsee sitä, että viihdeala liitetään direktiivin piiriin vasta viiden vuoden kuluttua, ja tällä välin kehotamme komissiota tutkimaan, millaisia vaikutuksia direktiivillä on musiikki- ja viihdealaan. Komissio arvioi sen jälkeen, pitääkö alalle myöntää direktiiviä koskeva poikkeus vai pitääkö sitä säännellä jotenkin muuten. Uskon, että tämä kompromissiehdotus osoittaa selvästi, kuinka paljon tätä asiaa on liioiteltu, ja ehdotus osoittaa selvästi myös sen, että musiikkialalla toimivat henkilöt ovat saaneet sellaisia hyvin vakavia kuulovaurioita, joita me todellakin yritämme ehkäistä ennalta.
Haluaisin lopuksi korostaa, että olisin toivonut, että olisimme päässeet pitemmälle palkansaajien suojelun parantamista koskevassa kysymyksessä. Se ei ollut mahdollista, mutta nyt on ratkaisevaa, että kollegat tukevat huomenna niitä ehdotuksia, jotka todellakin parantavat yhteistä kantaa ja että he todellakin takaavat sen, että korostamme ongelmien ehkäisyä. Pyydän hartaasti kaikkia kollegoitani kannattamaan niitä ehdotuksia, joita valiokunta on ehdottanut, ja kompromissiehdotusta.

Stauner (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, terveyttä ja turvallisuutta koskevat vähimmäisvaatimukset työntekijöiden suojelemiseksi muodostavat yhteisön työntekijöitä suojaavien oikeuksien ytimen. Melulle altistumisen negatiivisista seurauksista on tieteellistä näyttöä. Niistä meidän ei tarvitse tässä yhteydessä keskustella enää yksityiskohtaisesti. Melun aiheuttama kuulovamma on yleisimpiä ammattitauteja. Meluntorjuntatoimet ovat siksi ensisijaisen tärkeitä. Kaikki asianosaiset - työntekijät, työnantajat ja lainsäätäjät - tekevätkin oikein hyödyntäessään kaikki mahdollisuudet pitääkseen työpaikkojen meluhaitat mahdollisimman vähäisinä. Emme voi muutenkaan tehdä mitään sellaisten meluhaittojen vähentämiseksi, joille ihmiset altistuvat vapaa-aikanaan vapaaehtoisesti. Tällaisessa tapauksessa voimme vedota vain yksittäisten ihmisten omaan järkeen.
Työpaikkojen suojatoimenpiteissä meidän on otettava huomioon myös niiden käytännön toteutusmahdollisuudet ja erityisesti mietittävä, mitä se merkitsee pienille ja keskisuurille yrityksille. Ei ole kovinkaan järkevää antaa hyvin monimutkaisia Euroopan laajuisia säännöksiä, joita kukaan ei käytännössä noudata tai voi noudattaa. Parlamentin tarkistukset tarjoavat mielestäni kaiken kaikkiaan kelvollisen ratkaisun tähän kysymykseen. Kiitän myös esittelijää erityisesti hänen valiokunnassa osoittamastaan kompromissivalmiudesta. Näin voitiin välttyä altistuksen raja-arvojen ja toiminta-arvojen huomattavaa muuttamista koskevalta kiistalta mutta ottaa silti huomioon työntekijöiden oikeutetut vaatimukset.
Melualtistuksen tason arvioimisessakin on otettava huomioon henkilökohtaisten kuulosuojainten vaikutus, kuten neuvoston yhteisessä kannassa todetaan. Kannatamme myös tarkistusta 8, jonka mukaan jäsenvaltiot voivat määrätä tarvittaessa alhaisempia raja-arvoja. Se ei ole mitään muuta kuin vähimmäisvaatimusperiaatteen ilmaisu eurooppalaisessa sosiaalipolitiikassa. Teemme myös selväksi, että työnantaja on vastuussa kuulosuojainten käytöstä ja sen yksityiskohtaisesta opastuksesta. Moton "on parempi ehkäistä ennalta kuin yrittää parantaa" mukaisesti työntekijällä, jonka altistuminen melulle ylittää altistuksen alemmat toiminta-arvot, on oltava lisäksi oikeus asianmukaiseen audiometriseen testiin. Myös viikoittaisen melualtistuksen tason käyttö päivittäisen melualtistuksen tason sijasta on tietyin edellytyksin järkevää, kuten yhteisessä kannassa todetaan.
Kaikkein kiivainta keskustelua tässä direktiivissä herätti sellaisten työntekijöiden kohtelu, jotka altistuvat viihdemusiikille, aina sinfoniaorkesterin klassisesta musiikista diskomusiikkiin asti. Tämän erikoisalan otamme mielestäni asianmukaisesti huomioon tarkistuksessa 23. Toivon, että neuvostokin voi hyväksyä tämän ratkaisun. Mikäli tällaiset tapaukset sisällytettäisiin heti ja varauksettomasti direktiivin sovellusalan piiriin, tällöin ei otettaisi tarpeeksi hyvin huomioon yleistä vakuuttuneisuutta siitä, että musiikki, soitettiinpa sitä sitten konserttisalissa tai diskossa, on melua, jota pitää yrittää rajoittaa jo etukäteen.
Hughes (PSE).
Arvoisa puhemies, runsaat onnitteluni esittelijälle. Hän on laatinut erittäin tasapainoisen mietinnön. Siinä ehdotetaan järkeviä tarkistuksia, jotka eivät aiheuta kohtuuttomia rasitteita yrityksille, vaan parantavat direktiiviä ja vähentävät melualtistuksesta työssä aiheutuvaa kuulon aleneman riskiä.
Siitä ehdotuksessa juuri on kysymys. Liian moni työntekijä Euroopan unionissa on vaarassa saada kuulon aleneman altistuttuaan melulle työssään. Esittelijä Thorning-Schmidt on osoittanut olevansa järkevä ja altis kuuntelemaan väitteitä ja todisteita silloin, kun ne ovat järkeviä ja perusteltuja. Peruuttihan hän monia alun perin esittämiään tarkistuksia ja jätti uusia, joissa on lähennytty tai palattu yhteiseen kantaan monessa kohdassa, myös avaintoimissa ja altistuksen raja-arvoissa.
Mutta muut parlamentin jäsenet pyrkivät sosiaaliasioissa kääntymään uudestaan taantumukselliselle linjalle. Ensimmäistä kertaa sosiaalialan sovittelumenettelyn historiassa etenkin oikeisto- ja keskustaryhmien on nyt havaittu tekevän siirtoja, joilla yritetään merkittävästi heikentää sosiaalivaliokunnassa vahvistettuja yhteisiä kantoja ja toisinaan jopa sulkemaan merkittäviä toiminta-aloja kokonaan lainsäädännön ulkopuolelle.
Näin on käynyt melua ja tärinää koskevien rinnakkaisten direktiiviehdotusten käsittelyssä. Musiikki- ja vapaa-ajan alaa koskeva kompromissitarkistus 23 on reaktio tällaiseen uhkaan. Älkää ymmärtäkö minua väärin: yhteistä kantaa voi toki olla tarpeen heikentää silloin, kun tulee esille uutta tietoa tai aikaisemmin huomiotta jääneitä todisteita. Mainitsemissani esimerkeissä ei mielestäni ollut kyse siitä, vaan nyt on sen sijaan reagoitu lähes paniikinomaisesti edunvalvojien keskitettyyn painostukseen ja manipulointiin sekä tiedotusvälineissä saatuun kielteiseen julkisuuteen, jota on ruokittu tahallisesti harhaanjohtavilla ja väärillä tiedoilla. Tällainen kehitys on hyvin valitettavaa.
Tähän näyttää vaikuttavan ainakin kaksi tekijää. Ensinnäkin edunvalvojien ryhmät ovat havahtuneet huomaamaan yhteispäätösmenettelyn heikot kohdat. Ne osaavat taitavasti kohdistaa parlamenttiin poliittista painostusta, josta suurin osa tapahtuu kaikkea muuta kuin tieteellisiin perustein. Ne pitävät meitä heikoimpana linkkinä, ja me puolestamme viestitämme heille, että he ovat aivan oikeassa.
Toiseksi liian moni parlamentin jäsen nauttii saadessaan antaa lehdistötiedotteita, joissa pyritään vähättelemään tätä täysin välttämätöntä, perusteltua ja kohtuullista lainsäädäntöä. He eivät anna tosiasioiden häiritä halutessaan nähdä oman nimensä otsikoissa, joten ei ole lainkaan vaikea ymmärtää, miksi tästäkin ehdotuksesta on ilmestynyt niin monta hatariin tietoihin pohjautuvaa artikkelia. Lehdistöä on ruokittu parlamentin jäsenten antamilla törkeästi harhaanjohtavilla tai täysin vääriä tietoja sisältävillä lehdistötiedotteilla ja selonteoilla.
Toivoisin, että voisimme kaikki pian aikuistua ja asennoitua hieman arvokkaammin ja vilpittömämmin lainsäätäjän rooliimme. Omalla isälläni on vaikeuksia keskustella pienen poikani kanssa tehdastyössä saamansa kuulon aleneman vuoksi. Mielestäni se vaikuttaa erittäin hyvältä syyltä edistää tämänkaltaista järkevää lainsäädäntöä.

Lynne (ELDR).
Arvoisa puhemies, mikäli esittelijän alkuperäinen mietintöluonnos olisi ajettu läpi ja hyväksytty, se olisi tuottanut suurta vahinkoa teollisuudelle kaikkialla Euroopan unionissa. Kyllä, suojelkaa kaikin mokomin työntekijöitä, mutta älkää toki saattako heitä tuiki työttömiksi! On erittäin tärkeää, että kuulon suojaaminen otetaan huomioon, ja onnittelen niitä teollisuudenaloja ja kaikkia muitakin tahoja, jotka saivat esittelijän vakuuttuneeksi siitä, että ehdotusta oli tarpeen muuttaa. Jos näin ei olisi tehty, niin 87 desibelin altistusrajan tultua voimaan 95-100 desibelin teräksentaontaa, 98 desibelin pullotusta ja 100 desibelin sianruokintaa ei enää olisi voitu jatkaa, kuten ei rakennus- ja kaivosteollisuuttakaan. Myös sementtivalimoille ja osalle konepajateollisuutta olisi aiheutunut vahinkoa.
Huomaan, että esittelijä on muuttanut linjaansa, ja pidän sitä myönteisenä. Minusta on myönteistä, että hän on vaihtanut päivittäiset mittaukset poikkeuksellisissa oloissa viikoittaisiin mittauksiin, mutta haluaisin, että hän siirtyisi vieläkin laajemmin viikoittaisiin mittauksiin, jotta säädösosa voitaisiin palauttaa sellaiseksi kuin se on yhteisessä kannassa. Olen hyvin tyytyväinen, että meillä on nyt musiikki- ja vapaa-ajan alaa koskeva kompromissitarkistus, sillä sanoipa esittelijä mitä hyvänsä, musiikki- ja vapaa-ajanteollisuudelle on saatava viiden vuoden poikkeus, ja komission on laadittava kertomuksensa ja palattava sen jälkeen parlamentin eteen kuultuaan ensin kumpaakin teollisuudenalaa.
Toivon, että ehdotus menee läpi ja että kaikki parlamentin jäsenet äänestävät sen puolesta. Muuten meitä odottaa naurettava näky, kun menemme baariin tilaamaan tuopin olutta, ja henkilökunta työskentelee siellä kuulosuojaimet päässä. Olen iloinen myös siitä, että meillä on nyt tilaisuus keskustella tästä, koska jos ehdotus olisi hylätty valiokunnan toisessa käsittelyssä, meillä ei enää olisi ollut mahdollisuutta keskustella aiheesta tämänpäiväisessä täysistunnossa eikä esittää tarkistusta musiikki- ja vapaa-ajan alalle annettavasta viiden vuoden poikkeuksesta, joten parlamentin kantaa ei olisi otettu huomioon. Sanonkin niille ihmisille, jotka valiokunnassa äänestivät tätä mietintöä vastaan: jos te olisitte saaneet tahtonne läpi, emme seisoisi tässä tänään.

Pronk (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, aloitan ilmaisemalla hämmästykseni jäsen Hughesin järkeilystä - olen oppinut tuntemaan hänet varsin järkevänä ja rauhallisena ihmisenä, mutta heti kun joku nyt vähänkin arvostelee tätä direktiiviä miltä kannalta tahansa, hän luulee, että on kyse salaliitosta. Me toteutamme ainoastaan tehtäväämme kansanedustajina, ja me kuuntelemme jokaista, myös niitä ihmisiä, jotka eivät ole suoraan osallisina direktiiveihin johtavassa prosessissa. Minusta parlamentti ei ole välinpitämätön, ei turvallisuuden ja terveyden asiaa kohtaan eikä sen toteuttamisen aiheuttamia hankaluuksia kohtaan. Olenkin hyvin iloinen siitä, että voimme tällä viikolla saattaa päätökseen - anteeksi määritelmä - meludirektiivin toisen käsittelyn.
Virallisen hollannin sanakirjan mukaan melulla (lawaai) tarkoitetaan kovaa, epämiellyttävää ääntä, johon kuuluvat häly, häiritsevät äänet, hälinä, meteli ja metakka (een hard, onaangenaam geluid, waaronder rumoer, kabaal, leven, geraas en herrie). Kyse on siis äänestä, jota järkevät ihmiset eivät pidä kauniina ja jonka kuulemisesta emme erityisesti välitä. Olenkin hämmästynyt, jopa kauhistunut, kun Beethoven rinnastetaan porakoneeseen; moni säveltäjä kääntyisi haudassaan kuullessaan moista. Kunnon sirkkelisahan kuunteleminen on tosiaankin neuvoston, komission ja joidenkin kollegojen mielestä ikävämpää kuin T?aikovskin kuunteleminen. Ymmärrän kyllä, ettei ole kyse pelkästään siitä, onko ääni ikävää, vaan myös siitä, onko se vahingollista. Pyrin kuitenkin tuomaan esiin, että äänen laatu on sen perusteena, että erilaisia ääniä kohdellaan eri tavoin. Minun mielestäni musiikki- ja viihdeala on jätettävä tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, ja alasta on säädettävä erillisellä direktiivillä.
Perusero melun ja Vivaldin välillä on, että musiikki- ja viihdealalla ääni on lopputuote tai ainakin sen tärkeä osa. Äänellä on näillä aloilla keskeinen merkitys. Tehtaan melu on kielteinen sivutuote, joka ei ole toiminnan tuloksen kannalta ratkaiseva, päinvastoin, sitä ei välttämättä tarvita ollenkaan. Musiikin puolella on muistettava myös asiakkaat, sillä musiikki on toimintaa, jolla on suurta kulttuurista arvoa, varsinkin nuorten ihmisten kannalta. Arvoisa puhemies, emmehän me kiellä ammattijalkapalloilijoitakaan potkimasta palloa enempää kuin 45 minuuttia viikossa. Tässä on ero, tästä on kyse, tähän me olemme keksineet vastauksen, ja tämä on jotakin aivan muuta kuin se, että syytellään parlamentin tätä puolta aivan niin kuin me emme välittäisi tekniikasta ollenkaan. Välitämme kyllä, mutta välitämme myös ihmisistä.

Weiler (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, eurooppalaisessa perustuslaissa, perustamissopimuksissamme, sanotaan, että meidän on huolehdittava työympäristön parantamisesta työntekijöiden terveyden suojelemiseksi. Minusta tuntuu, että se unohdetaan usein julkisuudessa juuri tämän keskustelun yhteydessä. Tämän osoittaa myös lehdistön - osittain myös luotettavan lehdistön - tietämättömyys. Teollisuuden tavanomaisten vastalauseiden ohella musiikkiteollisuuden, ei pimeiden voimien vaan aivan konkreettisesti musiikkiteollisuuden, lobbaus on ollut luonnollisesti erityisen mittavaa. Tämä osoittaa mielenkiintoisella tavalla kolme näkökohtaa.
Se osoittaa ensinnäkin, etteivät kansalaiset ole tietoisia siitä, että musiikkiteollisuuden työntekijät ovat olleet jo vuodesta 1986 lähtien sellaisen direktiivin soveltamisalan piirissä, joka on myös voimassa. Sen piiriin kuuluvat kaikki työntekijät, paitsi merimiehet. Asia korjataan nyt.
Toiseksi se osoittaa, että jäsenvaltioiden valvonta on ollut puutteellista, sillä jos näitä asioista olisi valvottu paremmin, asianosaiset - työnantajat ja työntekijät - eivät olisi nyt niin yllättyneitä.
Kolmanneksi se tietenkin osoittaa - sanonkin tämän kritiikkinä - että työntekijöiden edunvalvonta on erittäin heikkoa. Hyvä kollega Pronk, antaisin mielelläni komission käyttöön Sveitsin musiikkiliitolta saamani vuonna 1996 tapahtunutta oikeuskäsittelyä koskevan kirjeen, jossa, havainnollistetaan erittäin hyvin, että kuulovaurio on luonnollisesti aina yhtä vakava asia riippumatta siitä, työskenteleekö ihminen rakennusteollisuudessa, keramiikkateollisuudessa tai jossakin musiikkiyhtiössä tai orkesterissa.
(Vastalause: tai parlamentissa!)
Tai vaikkapa parlamentissa, mutta niin äänekkäitä me emme tai ainakaan useimmat kollegat eivät luojan kiitos vielä ole!
Kansallisella tasolla on luonnollisesti sääntöjä. Minun mielestäni valtio ja työnantajat ovat velvollisia suojelemaan työntekijöitä työpaikalla esiintyviltä vaaroilta. Juuri tämä on meidän tehtävämme, ja tällä direktiivillä olemme luullakseni myös saavuttaneet tavoitteen.

Bushill-Matthews (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, esittelijä on viime viikkoina tullut pitkälti meitä vastaan luopumalla joistakin tiukimmista tarkistuksistaan. Minua tämä ei kuitenkaan vielä lohduta. Toivon, ettei esittelijä ota tätä henkilökohtaisesti, koska tiedän, miten paljon vaivaa hän on nähnyt mietinnön eteen. Mielestäni loputkaan tarkistukset eivät nimittäin ole tarpeellisia eivätkä edes hyödyllisiä. Tämä ei ole vain minun näkemykseni. Olenkin iloinen siitä, miten ponnekkaasti jäsen Lynne hetki sitten kajautti ilmoille tämän saman näkemyksen.
Yhdistyneen kuningaskunnan terveys- ja turvallisuusviranomainen (Health and Safety Executive) on elin, jonka tehtävänä on tarpeen mukaan antaa Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukselle puolueetonta tieteellistä asiantuntija-apua tällaisten asioiden käsittelyssä. Sen mukaan nämä tarkistukset "eivät edistä terveyttä ja turvallisuutta, ja niiden ainoana vaikutuksena on tarpeettomien taakkojen sälyttäminen teollisuuden ja etenkin pienyritysten kannettavaksi". Se onkin neuvonut meitä vastustamaan useimpia sosialistien ehdottamia tarkistuksia. Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuoluetta edustavat parlamentin jäsenet ovat itsekseen tehneet aivan saman johtopäätöksen. Yksi näistä tarkistuksista on tarkistus 18, jota ammattiyhdistykset näköjään tukevat ja väittävät monen työnantajankin sitä kannattavan, mikä on outo väite. En nimittäin ole tavannut ainuttakaan työnantajien edustajaa, joka kannattaisi tätä tarkistusta. On mielenkiintoista nähdä, äänestävätkö Yhdistyneen kuningaskunnan Labour-puolueen edustajat hallituksensa vai ammattiyhdistystensä ohjeiden mukaan. Luulenpa, ettei vastaus tule kenellekään yllätyksenä.
Me aiomme kannattaa kollegani Pronkin alun perin jättämää tarkistusta, jolla musiikkialalle myönnettäisiin poikkeus direktiivistä. Ratkaistaviksi jäävät kuitenkin vielä ne ongelmat, joita teollisuudelle aiheutuu, mikäli muut tarkistukset saadaan vietyä läpi. On hyvin paljastavaa, että samalla viikolla, kun EU:n johtajat kokoontuvat Barcelonaan haastamaan EU:n yrityksiä kasvattamaan kilpailukykyään, ja täsmälleen samana päivänä, kun Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri Blair korostaa, miten paljon hän vastustaa byrokratiaa, hänen sosialistipuoluettaan edustavat parlamentin jäsenet jatkavat samalla vanhalla linjallaan vähät välittäen siitä, miten se vaikuttaa työpaikkoihin.
Näin loppumetreilläkin kehotan heitä äänestämään näitä tarkistuksia vastaan ja työpaikkojen, uudistuksen ja Barcelonan prosessin puolesta.

Pérez Álvarez (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, aloitan lyhyen puheenvuoroni kiittämällä esittelijää hänen työstään.
Tämän jälkeen esitän mielipiteeni mietinnön joistakin kohdista, joita olisi vaatimattoman mielipiteeni mukaan voitu käsitellä toisella tavalla, samoin kuin niistä tarkistuksista ja ehdotuksista, joita varsinkaan meluntorjunnan ammattilaiset tuskin voivat hyväksyä, tietenkin olettaen, että nollariskiä ei ole olemassakaan ja että työ on rasittavaa toimintaa.
Hyvä esittelijä, olen kanssanne samaa mieltä, että työpaikkojen meluntorjunta on parasta, mitä voimme tehdä, mutta en ole yhtä mieltä, että yleiset suojelutoimenpiteet ovat aina ensisijaisia yksilöllisiin suojelutoimenpiteisiin nähden. Joka tapauksessa ne ovat ymmärtääkseni täydentäviä tai korvaavia, eli yksilöllisiä toimia on sovellettava yleisten puuttuessa. Meidän on tarkasteltava vastuun jakautumista; työnantajan on epäilemättä tarjottava keinot, ja hänen käytössään on kurinpidollisia toimia niiden noudattamiseksi, mutta työntekijä ei ole vähemmän asianosainen, hän ei voi jättää vastuutaan kantamatta, kun hän on ensimmäinen edunsaaja ja kärsijä, mikäli työnantaja ei ryhdy yksilöllisiin ja henkilökohtaisiin toimiin.
Olen myös kanssanne hieman eri mieltä soveltamisalasta, sillä minusta olisi parempi, että sen sijasta, että puhutaan direktiivin soveltamisesta itsenäisiin ammatinharjoittajiin, heidät sisällytettäisiin siihen työkeskusten ja niiden vastuuhenkilöiden kautta, ennen kaikkea, kun ajatellaan erinäisten toimialojen monien työmuotojen ja toimintojen yhä yleisemmäksi käyvää ulkoistamista.
Tarkistuksessa 15 kysymys on ehkä pelkästä kieliopista, siinä nimittäin puhutaan kuulonsuojeluvälineiden yhteydessä "käytettävissä olevista"; mielestäni meidän olisi puhuttava "pakollisesti käytettävistä". Sitä paitsi on toimintaa, jossa äänenvoimakkuus voi olla eri aikoina eri tasoista, mitä on syytä tarkastella ja selvittää. Hyvä esittelijä, pidän siitä, mitä te sanoitte musiikista.
Hyvä esittelijä, arvoisa puhemies, kaikessa tässä pitää olla tavoitteena laadukas työ, josta aiheutuu pienempiä riskejä työntekijöiden turvallisuudelle ja terveydelle, ja tämä päämäärä edellyttää periaatteidensa ja sanamuotojensa puolesta selkeää lainsäädäntöä.

Diamantopoulou
. (EL) Arvoisa puhemies, ensiksi haluaisin onnitella Thorning-Schmidtiä, koska hän on saanut vietyä eteenpäin todellakin teknisesti ja poliittisesti vaikean asiakokonaisuuden. Tämä vaikeus on helppo ymmärtää, kun otetaan huomioon, että tarkistettu ehdotus on ollut avoimena neuvostossa vuodesta 1994 lähtien ja että vasta nyt muut lainsäädäntövallan käyttäjät pääsevät keskustelemaan ehdotuksen ensimmäisestä osasta eli mekaanisesta värinästä. Sosiaalisen toimintaohjelman puitteissa prioriteetti on annettu terveydelle ja turvallisuudelle, ja olemme ottaneet velvoitteen parantaa työntekijöiden terveyden suojelua ja turvallisuutta mukauttamalla nykyisen direktiivin 86/188 direktiivikehyksen 89/391 mukaisesti ja ajanmukaistamalla joitakin sen määräyksiä.
Haluan huomauttaa, että jotkin kuulluista ehdotuksista merkitsisivät menemistä taaksepäin nykyisestä kehyksestä ja asiaa koskevasta direktiivistä. Kuulon menetys on eittämättä kaikista tunnetuin pahanlaatuinen melun seuraus. Se on vakavin seuraus mutta ei ainoa. Kuitenkin, mitä tulee sosiaalisiin korvauksiin työntekijöille, jotka kärsivät työperäisten sairauksien seurauksista, on huomattava, että Euroopassa yksi kolmasosa koskee kuulovaurioita.
Niissä viidessä maassa, jossa tutkimuksia on tehty, Hollannissa, Portugalissa, Espanjassa, Ranskassa ja Saksassa, nämä sosiaaliset korvaukset maksavat kuulovaurioiden osalta 96 miljardia euroa vuodessa. Komissio on hyväksynyt neuvoston yhteisen kannan, kun neuvosto vahvisti suojelutasoa niin kuin komission ehdotuksessa edellytettiin. Melualtistuksen tason laskeminen 96 desibelistä 87 desibeliin merkitsee selvää edistystä.
Komissio hyväksyy täysin tarkistukset 1, 2, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 17, 18, 20 ja 22, jotka ovat laadullisia ja selventäviä parannuksia tekstiin. Komissio hyväksyy osittain tarkistukset 4, 15, 16 ja 19. Komissio hylkää tarkistukset 3, 5, 13 ja 21 samoin kuin tarkistukset 23 ja 25. Vaikka voimmekin olla samaa mieltä ajatuksista, joihin perustuvat tarkistus 3, tarkistuksen 4 loppuosa, tarkistus 5, tarkistus 13 ja tarkistuksen 16 loppuosa, johdonmukaisuuden ja lainsäädäntöteknisten seikkojen vuoksi komissio ei voi hyväksyä niitä. Lisäksi komission on hylättävä tarkistus 21, koska komissio katsoo, että tapa, jolla jäsenvaltiot saavat asiaa koskevaa lääketieteellisiä neuvoja, on toissijaisuusperiaatetta koskeva kysymys.
Lopuksi haluaisin puhua kompromissitarkistuksista 23 ja 25, joilla pyritään jättämään musiikki ja viihde määräaikaisesti direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Komissio vastustaa jyrkästi tällaista poikkeusta, koska se ei ole tieteellisesti perusteltu. Terveyttä ja turvallisuutta koskevien toimien täytäntöönpano musiikkimarkkinoilla koskee Euroopassa 3-5:tä miljoonaa työntekijää. Tehdasmelua on verrattu konsertin meluun. Mielestäni luvut puhuvat puolestaan. Usein esiintyvä muusikko alistuu jatkuvasti korkealle desibelitasolle, joka yltää aina 130 desibeliin. Jatkuva altistuminen tälle melulle aiheuttaa asteittain ongelmia kuuloaistille, joka on keskeinen muusikon työssä. Lisäksi haluaisin muistuttaa, että HINDREC, Euroopan hotelli- ja ravintolaliitto, kannattaa ehdotusta, joka on tällä hetkellä pöydällä. Haluaisin vielä kertoa tiedon, että pikku pubeissa melutaso on noin 75 desibelin luokkaa, eli paljon alle asetetun 90 desibelin rajan.
Lopuksi meidän on sanottava, että markkinoilla olevat kuulosuojaimet - kehottaisin teitä tekemään pikaisen nettihaun, missä voi nähdä kaikki uudet välineet - jotka eivät ole klassisia kuulosuojaimia, vaan ne käytännössä pienentävät enemmän tai vähemmän, työntekijän valinnan mukaan, ääntä, jolle altistutaan, jolloin työntekijä voi tehdä työtään häiriöittä kärsimättä samalla asteittaisista kuulohaitoista.
Lopuksi haluan muistuttaa, että on vielä kaksi fyysistä tekijää, jotka koskevat työntekoa, optinen säteily ja elektromagneettiset kentät, ja että meidän on alettava työstää seuraavia kahta direktiiviä, jotka nekin ovat hyvin tärkeitä ja koskevat suurta joukkoa työntekijöitä.

Thorning-Schmidt (PSE)
. (DA) Arvoisa puhemies, minulla on kaksi asiaa: Ensiksi haluaisin sanoa komissiolle, että olen iloinen niistä tarkistuksista, joita komissio kannattaa. Olen hieman harmissani, että komissio ei ole ajatellut asiasta aivan samoin kuin työllisyys- ja sosiaalivaliokunta, kun otetaan huomioon tarkistukset 3 ja 5, koska niissä juuri korostetaan sitä ehkäisyä, jota yritin korostaa puheenvuorossani. Toivonkin, että komissio miettii asiaa uudelleen. Lisäksi haluaisin pyytää, että komissio auttaisi meitä hieman tänään. Haluaisin nimittäin pyytää komissiota vastaamaan muutamiin niihin kysymyksiin, jotka jäsen Bushill-Matthews ja jäsen Pronk esittivät. Voisiko komissio selvittää näille jäsenille ensiksi sen, että olemassa on jotakin, mitä kutsutaan työllisyyden kestäväksi kehitykseksi, ja kun puhumme siitä, että haluaisimme kunnollisen työympäristön ja kunnolliset terveys- ja turvallisuusmääräykset, kyse on tosiasiassa siitä, että haluaisimme kestävät työmarkkinat, jolla ihmiset eivät syrjäydy? Jäsen Bushill-Matthewskin tukee varmaan väitettäni, jonka mukaan pitkällä aikavälillä on todellakin taloudellisesti kestävintä, että useita ihmisiä ei ole "vaihtopenkillä". Ja kun puhun nyt "vaihtopenkistä", käännyn myös jäsen Pronkin puoleen ja pyydän, että komissio auttaa minua hieman. Voisiko komissio kerta kaikkiaan selittää jäsen Pronkille, että ihmiset, jotka pelaavat jalkapalloa tai käyvät jalkapallotteluissa, eivät kuulu tämän direktiivin piiriin? Ja ehkä voisimme täten saada lobbaajat lopullisesti suljettua pois.

Puhemies. -
Arvoisa komission jäsen Diamantopoulou, haluatteko kommentoida? Ette. Paljon kiitoksia.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto Euroopan unionin ulkopuolisten maiden lentoyhtiöiden vilpillisistä menettelytavoista.
Komission jäsen de Palaciolla on puheenvuoro.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, minulla on ilo ilmoittaa edustajainhuoneelle, että komissio on päättänyt tehdä neuvostolle ja parlamentille ehdotuksen asetuksesta, joka koskee ryhtymistä sellaisiin oikeudellisiin toimiin, joiden avulla voidaan reagoida valtiontukea saavien Euroopan unionin ulkopuolisten maiden lentoyhtiöiden vilpilliseen kilpailuun.
Totuus on, että me kaikki olemme saaneet nähdä viime kuukausien aikana, että Euroopan ulkopuoliset maat ovat eri seikkojen takia saaneet yltäkylläisiä julkisia tukia, joita on monta kertaa käytetty hinnoittelun alentamiseen ja vilpillisen kilpailun aiheuttamiseen sellaisilla reiteillä, joilla nämä yhtiöt ovat kilpailleet Euroopan unionin maiden lentoyhtiöiden kanssa. Se on saanut aikaan oikeudellisen tyhjiön, joka on saattanut lentoyhtiömme epäedulliseen asemaan näihin Euroopan unionin ulkopuolisiin yhtiöihin verrattuna.
Jotta saisimme käyttöömme välineitä, jotka mahdollistavat Euroopan unionille ehdottomasti strategisen ilmailualan puolustamisen ja tukemisen, teemme ehdotuksen ja tänään olemme hyväksyneet samaa asiaa koskevan asetusehdotuksen riistokäytänteistä lentoliikennepalvelujen alalla.
Laivaliikenteen alalla on jo olemassa vilpillistä kilpailua aiheuttavan hinnoittelun vastaisia säännöksiä, ja muilla aloilla, kuten esimerkiksi teollisuustuotteille myönnettävien tukien yhteydessä, meillä on käytössämme muita välineitä. Hyvät jäsenet, kaikki tämä tapahtuu varsin yksinkertaisesta syystä: lentopalveluala ei ole Maailman kauppajärjestön monenkeskisten sopimusten joukossa.
Tässä mielessä tarkoituksena on säätää sellaiset korvaukset, joiden avulla voidaan estää näitä Euroopan unionin ulkopuolisia maita käyttämästä saamiaan valtiontukia tai muita kuin kaupallisia etuja meidän lentoyhtiöitämme vahingoittavalla tavalla.
Minusta tämä on tasapainoinen asetus, jossa määritellään mistä voitte varmistua eritellessänne sitä mitkä ovat periaatteet, mitä tarkoittaa rehellisen kilpailun takaaminen ja mitä tarkoitetaan vilpillisillä hinnoittelukäytänteillä, minkä lisäksi noudattamalla siinä esitettyä menettelytapaa vahinkoa kärsimättömästä toiminnasta ei makseta ylikorvauksia tai korvauksia missään tapauksessa. Niinpä on esitetty, että komissio aloittaa joko valituksen kautta tai yksinkertaisesti viran puolesta tutkimuksen, jonka avulla päätetään, ovatko Euroopan unionin ulkopuolisten yhtiöiden hinnoittelukäytänteet vilpillisiä vai eivät, ja tilanteen mukaan kyseisen maan ja sen lentoyhtiöiden kanssa on joko tehty sopimus, tai sitten ei, missä tapauksessa voidaan ryhtyä joko kuusi kuukautta kestäviin väliaikaisiin toimiin tai sitten lopullisiin toimiin, kunnes tämä kolmas maa ja sen lentoyhtiöt muuttavat käytänteitään.
Mielestäni asetus on ehdottomasti tarpeellinen, mikäli haluamme varmistaa, että pystymme todella estämään vilpillisen kilpailun ja sen, että ilmailualallamme kärsitään valtiontukien ja muiden kuin kaupallisten etujen takia.

Hatzidakis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, komissio on mielestäni oikeassa edetessään tähän suuntaan, koska Euroopan unionilla on oltava käytössään joitakin lainsäädäntövälineitä, joilla voidaan puuttua kolmansien maiden harjoittamaan epäreiluun kilpailuun. Tutkimme tietenkin komission ehdotusta yksityiskohtaisesti Euroopan parlamentin omassa aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnassa. Tällä erää haluaisin kuitenkin esittää kolme hyvin lyhyttä kysymystä.
Ensiksi oletteko tähän mennessä saaneet eurooppalaisilta yhtiöiltä todisteita tai edes valituksia, että kolmansien maiden, Yhdysvaltain, Sveitsin tai muiden maiden, lentoyhtiöt kilpailevat epäreilusti, niin kuin lehdistä olemme toisinaan voineet lukea?
Toiseksi viittasitte toimiin, joihin Euroopan unioni aikoo ryhtyä vastaavanlaisten tapahtumien yhteydessä. Minkälaiset toimet ovat kyseessä, ja mikä on niiden suhde nykyisiin transatlanttisiin sopimuksiin, joihin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen yleinen syyttäjä on jo ottanut kantaa? Mikä on siis näiden kahdenvälisten sopimusten suhde komission monenvälisiin toimenpiteisiin?
Kolmanneksi esitän kysymyksen, joka ei liity suoraan tähän asiaan, mutta on hyvin ajankohtainen, ja voitte vastata, jos haluatte. Mitä tapahtuu eurooppalaisten lentoyhtiöiden vakuutuksenantajien tuelle? Tuki päättyy maaliskuun loppuun mennessä. Mikä on komission kanta?

Puhemies. -
Hyvät jäsenet, pyydän teiltä kaikilta, että mikäli mahdollista, ja uskon sen olevan mahdollista, tiivistäisitte kysymyksenne minuuttiin.

Jarzembowski (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa varapuhemies, haluan vain täydentää kahdella kysymyksellä sitä, mitä kollegani Hatzidakis jo sanoi. Jos vaadimme uusia välineitä, meiltä kysytään, mitä me teemme tähän asti käytössä olleille välineille ja mikseivät ne riitä. Esitän siksi seuraavaksi kaksi kysymystä.
Ensiksi: eikö meillä ole jo nyt mahdollisuus ryhtyä Sveitsin vastaisiin toimiin? Luulen nimittäin, että Sveitsin tekemät uudelleenjärjestelyt, Swissairin muuttaminen Crossairiksi, Swiss Airlinesiksi tai miksi hyvänsä, on selvä tukitapaus. Vaikka sopimusta ei olekaan vielä ratifioitu, Sveitsiä vastaan voidaan menetellä varmasti toki sopimuksen ulkopuolellakin. Milloin aiotte ryhtyä toimiin?
Toiseksi: kun kerran puutumme unionin ulkopuolella tapahtuvaan epäoikeudenmukaiseen lippujen polkumyyntiin, voitteko sanoa meille, mitä aiotte tehdä lähiaikoina Euroopan unionin sisäiselle hintojen polkumyynnille? On yhä enemmän tapauksia, joissa lentoyhtiöt tarjoavat lentoja alle omakustannushinnan valloittaakseen markkinat. Aiotteko puuttua siihenkin?

Foster (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minulla on komission jäsenelle nopea kysymys, joka koskee tietojen toimittamista. Mitä komissio tekisi, jos EU:n ulkopuolinen maa kieltäytyisi toimittamasta niitä tietoja, joita tarvitaan sen arvioimiseksi, ovatko niiden lentoyhtiöt osallistuneet vilpillisiin menettelytapoihin kilpailussa?

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, puhun hyvin lyhyesti. On totta, että tämä tilanne on ilmennyt kahden lentoyhtiön kohdalla, yhdessä tapauksessa konkreettisemmin ja toisessa yleisemmin. Lisäksi eri ministerit ovat viimeksi pidetyssä neuvoston istunnossa ja muutamassa minulle lähettämässään kirjeessä ilmaisseet huolestumisensa tilanteesta. Toistan kuitenkin, että vaikka valituksia ei esitettäisikään, tämän ehdotuksen avulla komissio voi ryhtyä toimiin virkansa puolesta.
Transatlanttisten sopimusten ongelmana on, että tätä nykyä ei ole olemassa esimerkiksi Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välistä sopimusta. On ainoastaan unionin jäsenvaltioiden tekemiä kahdenvälisiä sopimuksia, ja niissä ei ole lausekkeita, joissa tarkasteltaisiin yleisellä tasolla näiden vilpillisten kilpailutilanteiden ratkaisemista.
Vakuutusten osalta tilanne ei ole periaatteessa muuttunut. Pidämme edelleen kiinni siitä, että valtioiden vakuutuksille antama erikoisvakuus, joka johtuu terrorismiin tai sotaan liittyvistä uusista riskeistä, lakkautetaan 31. maaliskuuta. Tätä asiaa on kuitenkin käsiteltävä liikenneasioista vastaavassa neuvostossa, ja siellä on kiinnitettävä huomiota Yhdysvaltojen ja Japanin toimiin, koska tavanomaisia vakuutusmarkkinoita ei voida käynnistää ilman näiden valtioiden mukanaoloa ja niiden lentoyhtiöiden osallistumista näille markkinoille.
Kiitän jäsen Jarzembowskia ja Hatzidakisia kysymyksistä. Jäsen Jarzembowskille haluan sanoa, että tämä toimi on tosiaankin suunnattu mitä tahansa sellaista Euroopan unionin ulkopuolista maata vastaan, joka myöntää sellaisia valtiontukia, joita lentoyhtiöt voivat käyttää kilpailun vääristämiseen ja jotka siis edistävät vilpillistä kilpailua.
Hyvä jäsen, mitä Sveitsiin tulee, tiedätte hyvin, että liikennesopimus ei ole vielä tullut voimaan, eikä se ole Sveitsin vaan niiden kolmen Euroopan unionin valtion syytä, jotka eivät vielä ole ratifioineet sopimusta. Totuus on, ettemme tiedä, kuinka kauan tilanne jatkuu tällaisena. Joka tapauksessa meidän on oltava oikeudellisessa mielessä asianmukaisesti varustautuneita myös Sveitsiin nähden.
Vastaan jäsen Fosterin tietojen saantia koskevaan kysymykseen. Hyvä jäsen, kaikissa tämäntapaisissa menettelyissä asiaomaisten valtioiden on toimitettava tietoja. Joskus kolmannet maat vastustavat sitä. Ajatuksena on, että voimme mahdollisesti määrätä tasoittavia oikeuksia, jotka vilpillistä kilpailua harjoittavien yhtiöiden pitäisi maksaa tuon vilpillisen kilpailun tasoittamiseksi ja karttamiseksi. Nämä oikeudet rajoittuvat keinotekoiseen hintojen alenemiseen, mutta ne eivät missään tapauksessa voi merkitä nyt käsiteltävänä olevassa tekstissä määriteltyä kohtuullista hinnoittelua korkeampia kuluja.
Unohdin vastata jäsen Jarzembowskille, että me tutkimme tätä nykyä vilpillistä kilpailua Euroopan unionissa, siellä missä sitä esiintyy, ja tarkemmin sanottuna tutkimme parhaillaan erään Belgiassa sijaitsevan lentoaseman käyttöön liittyvää ongelmaa.

Rübig (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin kysyä teiltä, miten lentoasemamaksut oikeastaan vaikuttavat tällaiseen toimintaan?

Sánchez García (ELDR).
Arvoisa puhemies, peruutan kysymykseni, koska jäsen Hatzidakis ja jäsen Jarzembowski esittivät sen jo. Kiitän komission jäsentä tiedonannosta, mutta haluaisin hänen kertovan minulle, mitä hän pitää vilpillisinä menettelytapoina, koska se ei tullut minulle selväksi.

De Palacio
. (ES) Vilpilliset menettelytavat johtuvat siitä, että omassa maassaan valtiontukea saanut lentoyhtiö ei käytä tukea kattaakseen tietyntyyppiset kustannukset, vaan laskeakseen keinotekoisesti hinnoittelua sellaisilla reiteillä, joilla se kilpailee Euroopan unionin lentoyhtiöiden kanssa.
Mitä tulee lentokenttäveroihin, yksi tapa ymmärtää nuo tasoittavat oikeudet olisi tosiaankin ylimääräisen lentokenttäveron kanto.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen De Palacio.
Tämän kohdan käsittely on päättynyt.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana komissiolle osoitetut kysymykset (B5-0008/2002).
Ensimmäinen osa
Puhemies. -
Kysymys nro 34 José María Gil-Robles Gil-Delgado (H-0079/02):

Aihe: Romanialaisten lasten kansainvälinen adoptointi
Mihin toimiin komissio ja erityisesti sen edustaja Bukarestissa aikovat ryhtyä, jotta yli yhdeksän kuukautta sitten Romanian hallituksen keskeyttämiä lasten kansainväliseen adoptointiin liittyviä asioita alettaisiin käsitellä nopeasti uudestaan?
Onko komissio tietoinen, että keskeytys aiheuttaa vakavia haittoja sadoille yhteisön perheille, jotka ovat järjestäneet kaikki asiaan liittyvät vaadittavat takuut ja maksaneet huomattavia rahasummia? Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä suojellakseen näiden kansalaisten oikeuksia?

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Romanian lastensuojelu on tärkeimpiä aiheita komission ja Romanian välisessä yhteistyössä. Se on aihe, jonka parissa olen itsekin työskennellyt aktiivisesti jatkuvasti virkakauteni alusta alkaen.
Ei ole mitään epäilystä siitä, etteikö Romaniassa olisi ollut vakavia ongelmia, jotka liittyvät lastensuojeluun valtion laitoksissa sekä myös kansainvälisiä adoptioita koskevaan järjestelmään. Romania on allekirjoittanut lapsen oikeuksia koskevan YK:n yleissopimuksen sekä myös lastensuojelusta tehdyn Haagin yleissopimuksen. Haagin yleissopimuksen allekirjoittaneet valtiot ovat ilmaisseet Romanian hallitukselle kanssamme useaan otteeseen olevansa huolissaan siitä, että Romanian lainsäädännössä ja käytännössä on hyvin vakavia adoptioon ja niiden täytäntöönpanoon liittyviä puutteita.
Hyvä parlamentin jäsen, minun on sanottava teille, että minun piti itse vakuuttua siitä, että Romaniassa on harjoitettu paljon ammattimaista lapsikauppaa - ja se on suurin piirtein pahinta, mitä on olemassa - mutta että siellä on toisaalta toteutettu tietenkin myös täysin asianmukaisia adoptioita ja että ammattimaisen lapsikaupan ja tavallisten kansainvälisten adoptioiden väliin on jäänyt suuri harmaa alue.
Komissio painosti siksi Romanian hallitusta, jotta koko järjestelmään saataisiin täydellinen muutos: niin lainsäädäntöön kuin laitoksiin, rakenteisiin, menettelytapoihin, päätöksentekoprosesseihin, kaikkeen. Romanian kansainvälisiä adoptioita koskevassa järjestelmässä ei mikään voinut jäädä ennalleen.
Varmistaakseen, ettei järjestelmän uudistuksen aikana voi esiintyä lasten hyväksikäyttöä, komissio kehotti päättäväisesti lykkäämään kansainvälisiä adoptioita. Olen erittäin tyytyväinen, että onnistuimme Romanian nykyisen hallituksen kanssa toteuttamaan tämän adoptioiden lykkäyksen. Komission politiikan tarkoituksena ei ole estää kansainvälisiä adoptioita. Päinvastoin! Komission politiikan tarkoituksena on edistää sitä, että kansainvälisiin adoptioihin sovelletaan sellaista järjestelmää, joka on täysin avoin, jossa noudatetaan selkeitä kansainvälisesti hyväksyttyjä sääntöjä ja joka takaa, ettei lasten hyväksikäyttö ole mahdollista edes missään yksittäisessä tapauksessa.
Toivon, ettei asianmukaisten oikeusperustojen ja asianmukaisten hallinnollisten edellytysten luominen Romaniaan kestä enää kovin kauan, jotta kansainväliset adoptiot voivat jatkua siellä taas normaalisti. Hyvä parlamentin jäsen, Romanian hallitus aikoo tutkia yksityiskohtaisesti tapauksia, joihin te kysymyksessänne viittasitte ja jotka oli adoptiokieltoa määrättäessä pantu jo vireille mutta joita ei ollut silloin vielä saatu käsiteltyä loppuun, ja kun on täysin selvää, ettei adoptioon liity enää minkäänlaisia ongelmia, Romanian hallitus voi tällaisissa tapauksissa rikkoa adoptiokieltoa. Uskon, että esittämänne ongelma voidaan ratkaista tällä tavalla.
Hyvä parlamentin jäsen, vaikka kaikki eivät siitä ilahdukaan, haluaisin kuitenkin vielä kerran korostaa, että punnitessamme Romanian lastensuojelua ja mistä tahansa valtiosta kotoisin olevien adoptiolasta haluavien vanhempien tarpeita lastensuojelun on oltava aina ensimmäisenä tavoitteenamme. Minusta adoptiolasta haluaville perheille on parempi sanoa, että niiden pitää odottaa vielä pari kuukautta, kuin ottaa se riski, että Romanian lastensuojeluasioissa esiintynyt korruptoitunut käytäntö toteutuisi enää edes yhdessä yksittäisessä tapauksessa.

Gil-Robles Gil-Delgado (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen, kuuntelin sanojanne antaen teille kaiken ansaitsemanne kunnioituksen, mutta esitän teille lisäkysymyksen: miksi komissio eilen Romanian kanssa pidetyssä assosiaationeuvostossa vastusti sitä, että kyseinen neuvosto pyytäisi Romanian viranomaisia laatimaan mahdollisimman nopeasti tuon lainsäädännön, jonka he olivat lupailleet valmistuvan viime vuoden loppuun mennessä?
Lainsäädäntöä on lykätty vuoden 2001 kesäkuusta alkaen; Romanian hallitus antoi virallisen lausunnon, että se olisi valmis viime vuoden loppuun mennessä; kuitenkin saamieni tietojen mukaan se on hyväksytty ministerineuvostossa, mutta sitä ei ole toimitettu parlamentille, joten se vaeltaa jossakin teillä tietymättömillä. Minua kummastuttaa, että komissio, jonka aikeet komission jäsen esitti varsin hyvin, ei yritä vauhdittaa tätä prosessia.
Olen täysin samaa mieltä, että ensimmäisenä on ajateltava lasten hyvinvointia, mutta sitä ei paranneta viivyttämällä kansainväliset adoptiot mahdollistavaa lakia, vaan viemällä sitä eteenpäin mahdollisimman nopeasti ja olemalla jättämättä lapsia sillä välin orpokoteihin.

Verheugen
Hyvä parlamentin jäsen, joudun valitettavasti toteamaan, ettemme ole tästä asiasta samaa mieltä. Ensinnäkin assosiointineuvoston osalta jäsenvaltiot ja komissio olivat täysin yksimielisiä siitä, mitä meidän pitäisi tästä aiheesta sanoa; puheenjohtaja ja komissiokin olivat yksimielisiä. Asiasta ei ollut vastakkaisia näkemyksiä vaan ainoastaan yhteinen kanta.
Peruskysymykseen vastaan vielä kerran, että politiikkamme on selkeää ja yksiselitteistä. Lasten etu on tärkein asia. Niin kauan kuin Romanian järjestelmä ei takaa tarvitsemiamme standardien mukaisia kansainvälisiä adoptioita, vastustan tämän portin avaamista ja kansainvälisten adoptioiden rajoituksetonta hyväksymistä. Minähän sanoin teille, että poikkeusluvat ovat mahdollisia sellaisissa tapauksissa, joissa adoptiot oli pantu vireille jo ennen adoptiokiellon voimaantuloa. Komissio on tiukasti sitä mieltä - toistan vielä - tiukasti sitä mieltä, ettei Romaniassa esiintyneelle korruptoituneelle käytännölle saa antaa enää minkäänlaista mahdollisuutta.
Toistan, että minusta vanhempia on parempi kehottaa odottamaan riskin ottamisen sijasta, kunnes meillä on käytössä lastensuojelun täydellisesti takaava järjestelmä.

Nicholson of Winterbourne (ELDR).
Haluaisin kiittää komission jäsen Verheugenia ja hänen henkilöstöään siitä aidosta myötätunnosta ja kiinnostuksesta, jota he ovat osoittaneet tätä tärkeää kysymystä kohtaan. Onko komission jäsen tietoinen siitä, että niin Romanian hallitus kuin 93 prosenttia Romanian kansastakin vastustaa kansainvälistä adoptointia ratkaisuna Romanian hylättyjen lasten ongelmaan ja että myös Romanian ortodoksinen kirkko, johon kuuluu 89 prosenttia Romanian kansalaisista, on jyrkästi tätä käytäntöä vastaan?
Onko komission jäsen tietoinen myös siitä, että näiden espanjalaisten perheiden suorittamat maksut on jo jonkin aikaa ohjattu romanialaisille sijaisperheille, mikä tarkoittaa, ettei näitä lapsia virallisesti voida pitää hylättyinä kansainvälisten yleissopimusten ja etenkin sen YK:n yleissopimuksen mukaan, jonka kaikki jäsenvaltiot Espanja mukaan luettuna ovat ratifioineet ja joka näin ollen sisältyy yhteisön säännöstöön?

Verheugen
Hyvä parlamentin jäsen, olen tietoinen kuvailemistanne ongelmista ja käytän tilaisuuden hyväksi muistuttaakseni, että komission erittäin päättäväinen ja määrätietoinen toiminta Romanian lastensuojelukysymyksessä on ennen kaikkea Euroopan parlamentin jatkuvan painostuksen ansiota. Nimenomaan Euroopan parlamentti on sanonut komissiolle yhä uudestaan, ettei se saa suostua minkäänlaisiin sopuratkaisuihin romanialaisten lasten suojelukysymyksessä, ja komissio pysyy tällä linjalla.
Olen parlamentin jäsen Nicholsonin kanssa ilman muuta samaa mieltä siitä, etteivät kansainväliset adoptiot ole missään nimessä kaikkein paras väline lastensuojelun takaamiseksi. Uskon, ettei tätä välinettä pitäisi Romanian tapauksessa kuitenkaan hylätä kokonaan.

Medina Ortega (PSE).
Arvoisa puhemies, olen komission jäsen Verheugenin kanssa samaa mieltä, että tämänkaltaisissa tapauksissa tärkeintä on romanialaisten lasten hyvinvointi.
Kenties on syytä tuoda esille kaksi tähän kysymykseen liittyvä näkökohtaa: ensinnäkin, suojellaanko Romaniassa riittävästi lapsia? Onko vaihtoehtoisia järjestelmiä olemassa? Voiko Euroopan komissio ryhtyä toimiin taatakseen, että näistä lapsista vähät välittävä kohtelu paranee?
Toiseksikin, kun komission jäsen Verheugen kerran kuuluu Euroopan unionin valtioita edustavaan komissioon, onko komissio ryhtynyt toimiin taatakseen, että siinä tapauksessa, että yhteisön jäsenvaltioiden kansalaiset tekevät kansainvälisiä adoptioita, yhteisöön kuuluvissa vastaanottajamaissa voidaan taata, että romanialaisia lapsia kohdellaan kansainvälisen, yhteisön sekä jäsenvaltioiden kansallisen oikeuden säännösten mukaisesti?

Verheugen
Hyvä parlamentin jäsen, ensimmäisen kysymyksen osalta voin ilmoittaa teille, että komissio on käyttänyt jo vuosia huomattavia henkilöstöresursseja ja taloudellisia voimavaroja parantaakseen Romanian lastenhoitolaitosten tilannetta. Luulen, että kaikki parlamentin jäsenet tietävät, miten katastrofaalisessa tilassa Romanian lastenhoitolaitokset olivat heti vallankumouksen jälkeen ja vielä vuosia sen jälkeenkin. Meidän apumme ja myös huomattavien liittymistä edeltävien tukien ansiosta tilannetta on onnistuttu vähitellen parantamaan. Tilanne on kuitenkin vielä kaikkea muuta kuin tyydyttävä. Toimenpiteitä jatketaankin siksi tehokkaasti.
Toisesta kysymyksestä olen ehdottomasti samaa mieltä. Tavoitteenamme on nimenomaan yhdessä Romanian hallituksen kanssa varmistaa, että Romanian kansainvälisiä adoptioita koskeva järjestelmä vastaa täysin ja ilman vähintäkään epäilystä Euroopan unionin ja kansainvälisen oikeuden vaatimuksia.

Puhemies. -
Kysymys nro 35 Proinsias De Rossa (H-0097/02):

Aihe: Kemiallinen ja sähköshokkitekniikka
Viime aikoina on tunnettu huolta kemiallisen ja sähköshokkitekniikan käyttämisestä kidutuksessa ja ihmisoikeuksien loukkauksissa. Kuinka monet tällaista välineistöä valmistavat yritykset ovat saaneet EY:n laatumerkin? Millä menettelyllä EY-merkki myönnetään tällaisille tuotteille ja pohditaanko eettistä kysymystä siitä, kuinka tätä teknologiaa tullaan käyttämään, sekä tuotteiden käyttäjän turvallisuutta? Minkälaista tutkimusta komissio käyttää laatumerkin myöntämistä koskevien päätösten perustana?

Liikanen
. (EN) CE-vaatimustenmukaisuusmerkintä sisällytettiin yhteisön lainsäädäntöön vuonna 1990 tehdyllä neuvoston päätöksellä, joka koski vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyjen eri vaiheissa käytettäviksi tarkoitettuja moduuleja, sekä vuonna 1993 annetulla neuvoston direktiivillä. Sillä CE-merkintä sisällytettiin moniin alakohtaisiin teknistä yhdenmukaistamista koskeviin direktiiveihin.
CE-vaatimustenmukaisuusmerkintä on tehtävä kaikkiin sellaisiin tuotteisiin, jotka kuuluvat jonkin teknisestä yhdenmukaistamisesta annetun direktiivin soveltamisalaan. Tämä tarkoittaa, että tuote täyttää siihen sovellettavassa teknistä yhdenmukaistamista koskevassa direktiivissä asetetut laillisesti sitovat vaatimukset. CE-vaatimustenmukaisuusmerkinnän kiinnittämisestä vastaa valmistaja, vaikka direktiiveissä usein vaaditaankin vaatimustenmukaisuuden arviointitehtäviä suorittavan ulkopuolisen laitoksen tarkastusta. Jäsenvaltioiden on nimettävä nämä laitokset direktiiveissä annettujen säännösten mukaisesti.
Komissiossa on moniakin yksiköitä, jotka vastaavat niihin teknisestä yhdenmukaistamisesta annettuihin direktiiveihin liittyvistä kysymyksistä, joissa säädetään CE-vaatimustenmukaisuusmerkinnästä. Useimmat kysymykset kuuluvat kuitenkin yritystoiminnan pääosaston vastuualueeseen. Komissio ei kuitenkaan suoraan puutu tuotteiden vaatimustenmukaisuuden arviointiprosessiin sen paremmin kuin CE-vaatimustenmukaisuusmerkinnän myöntämiseenkään.
Kaikkien tainnutusaseiden valmistajien on tehtävä tuotteisiinsa tämä merkintä, mikäli tuotteet kuuluvat jonkin sellaisen teknistä yhdenmukaistamista koskevan direktiivin soveltamisalaan, jossa säädetään CE-vaatimustenmukaisuusmerkinnästä. Komissiolla ei ole tietoa näiden valmistajien määrästä.
Komissio on jo vastannut tähän kysymykseen vuonna 1997. Silloin sen esitti jäsen Wemheuer. Komissio pani tuolloin merkille, että monia laitteita oli mahdollista käyttää myös kidutustarkoituksiin. Jokaisesta laitteesta ei myöskään voida aina etukäteen tietää, mihin sitä myöhemmin käytetään. Olenkin sitä mieltä, ettei näiden direktiivien puitteissa ole tarkoituksenmukaista soveltaa erilaista kohtelua sellaisiin laitteisiin, joita on mahdollista käyttää kidutusvälineenä. Parlamentin jäsenen huolenaiheen huomioimiseksi komissio ja etenkin ulkosuhteiden pääosaston pääjohtaja laativat parhaillaan ehdotusta neuvoston asetukseksi sellaisten laitteiden kaupasta, joita voidaan käyttää kidutukseen tai muuhun julmaan, epäinhimilliseen tai ihmisarvoa alentavaan kohteluun tai rankaisuun.
Asetuksen tavoitteena on muun muassa säätää vientitarkastuksista laitteille, joita voidaan käyttää tällaisiin tarkoituksiin yhteisön ulkopuolisissa maissa, mikä periaatteessa koskee myös sähköshokkitekniikkaa.

De Rossa (PSE).
Arvoisa komission jäsen, kiitos vastauksestanne, ja pidän hyvin myönteisenä, että valmistelette uutta asetusehdotusta. Voisitteko vielä kertoa, milloin arvelette tämän asetuksen tulevan voimaan? Ettekö ole samaa mieltä siitä, että vaikka on selvästikin olemassa laitteita, joita voidaan tarvittaessa käyttää kidutukseen, tainnutusase on tarkoituksellisesti suunniteltu tuottamaan kipua henkilölle, jota vastaan sitä käytetään, että tainnutusaseilla tai tainnutusvöillä, joita niin ikään on käytössä, voidaan antaa ihmiselle jopa 50 000 voltin sähköisku, ja että on sopimatonta, että näissä valmistajien markkinoimissa kidutusaseissa on EY:n laatumerkki osoituksena siitä, että EU on nämä nimenomaiset kidutusvälineet hyväksynyt?

Liikanen
. (EN) Välitän arvoisan jäsenen esittämän kysymyksen asetuksen voimaantuloajasta kollegalleni, komission jäsen Pattenille. Muista kysymyksistä voin todeta, että Amnesty Internationalin tuoreen raportin mukaan poliisit tai vanginvartijat eivät Euroopan unionissa käytä tainnutusaseita kidutukseen tai pahoinpitelyyn. Niitä käytetään itsepuolustukseen ja mellakantorjuntaan, joita ei kysymyksessänne mainita.
Muita esittämiänne näkökohtia on tarkasteltava uudelleen asetuksen käsittelyn yhteydessä. Tiedotan asiasta parlamentille heti, kun saan tarkempia tietoja kollegaltani ja hänen osastoiltaan.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Liikanen. Hyvä jäsen, De Rossa, tämä ei ole oikea hetki keskustelulle. Työjärjestyksen mukaan sama jäsen ei voi esittää enempää kysymyksiä. Jos joku toinen haluaa esittää lisäkysymyksen, hän voi tehdä sen, mutta ette te. Siirrymme siis seuraavaan kysymykseen.
Seuraavana on Niall Andrewsin kysymys nro 36 (H-0126/02). Kysymyksen laatijan sijaisena on Brian Crowley.

Aihe: Nigerialaisen äidin Safiya Yakuba Hussainin kuoliaaksi kivittämisen estäminen
Komissio varmasti tietää nigerialaista äitiä, Safiya Yakuba Hussainia uhkaavasta kuoliaaksi kivittämisestä. Voiko komissio ilmoittaa, millaisia, jos mitään, valituksia se on tehnyt Nigerian viranomaisille, jotta tätä kammottavaa tuomiota ei pantaisi täytäntöön? Millaisen painoarvon komissio antaa ihmisoikeuksia ja demokratiaa tukevalle ohjelmalleen ja uudelle Cotonoun kumppanuussopimukselle? Aikooko se antaa lausunnon asiasta sekä tarpeesta keskittyä nigerialaisten naisten asemaa parantaviin toimiin, joka hiertää edelleen EU:n ja Nigerian suhteita?

Nielson
. (EN) Arvoisa puhemies, komissio on esittänyt tapauksesta vastalauseen Nigerian suurlähettiläälle Brysselissä, ja komission puheenjohtaja Prodi on pyytänyt suoraan presidentti Obasanjoa puuttumaan asiaan. Komission edustusto Abujassa seuraa niin ikään tiiviisti näiden tapahtumien kehitystä. Syytetty on valittanut tuomiosta ja häntä kuullaan tuomioistuimessa 18. maaliskuuta 2002. Sokoton islamilainen valitustuomioistuin on lykännyt kuolemantuomion täytäntöönpanoa siihen asti.
Euroopan unioni vastustaa voimakkaasti kuolemanrangaistuksen käyttöä. EU vaatii, että kuolemanrangaistuksen käyttöä vähitellen rajoitetaan ja että siihen sovelletaan vähimmäisvaatimuksia, mutta päätavoitteena on saada kuolemanrangaistus kokonaan kumotuksi siellä, missä se vielä on käytössä.
EU painostaa tuomioistuimia lykkäyksiin aina, kun se on aiheellista. Puheenjohtajavaltioiden troikka teki äskettäin aloitteen, joka koski kuolemanrangaistuksen täytäntöönpanoa Nigeriassa. Komissio pyrkii lopettamaan tiettyjen muslimimaiden suorittamat julkiset ja erityisen julmat teloitukset. Nigerian tapauksessa komissio työskentelee Cotonoun sopimuksen puitteissa, ja sen soveltamisen perusedellytyksiä ovat ihmisoikeuksien kunnioittaminen sekä miesten ja naisten tasa-arvo. Elleivät nämä edellytykset täyty, sopimus velvoittaa kyseisen valtion viranomaisia aloittamaan komission kanssa poliittisen vuoropuhelun asiasta.
Nigerian tukistrategiassa demokratian vahvistaminen ja ihmisoikeuksien kunnioittaminen on määritelty toimenpiteitä vaativiksi aloiksi, ja pian on määrä käynnistää vastaavat ohjelmat, myös naisten aseman parantamiseksi. Lisäksi Nigeria kuuluu yhteisön talousarvion osastoksi otetun "Demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevan eurooppalaisen aloitteen" kohdemaihin. Nigeria saa tukea myös hyvää hallintotapaa edistäviin toimenpiteisiin, jotka vaikuttavat myönteisesti naisten asemaan, koska ne parantavat naisten tietoisuutta heidän laillisista oikeuksistaan. Käynnissä on myös ohjelma, jonka tavoitteena on vahvistaa kansalaisyhteiskuntaa etenkin Pohjois-Nigeriassa.

Crowley (UEN).
Kiitän komission jäsentä hänen vastauksestaan. On oltava varovaisia tunteita herättävien kysymysten esille tuomisessa tällaisena hetkenä, kun valitus on vireillä. Ymmärrän myös, miten vaikea komission jäsenen on määritellä tarkkaan, mihin toimiin komissio tulevaisuudessa ryhtyisi, mikäli kuolemantuomio päätettäisiin panna täytäntöön. Haluaisin kuitenkin käyttää tilaisuutta hyväkseni varmistaakseni, että komission suopealla avustuksella ja Nigerian kanssa tekemiemme kumppanuussopimusten nojalla Nigeria saadaan ymmärtämään paremmin paitsi ihmisoikeuksien noudattamisen merkitys myös se, ettemme kerta kaikkiaan hyväksy kuolemanrangaistusta missään muodossa, pantiinpa se sitten täytäntöön sähkötuolissa, kivittämällä tai millä tahansa muulla tavalla. Suhtaudun yhtä jyrkästi niin Yhdysvaltoihin, Nigeriaan kuin mihin tahansa muuhunkin maahan, joka edelleen käyttää kuolemanrangaistusta. Voisiko komissio mahdollisesti antaa käyttöön varoja, joilla tälle naiselle saataisiin kunnollinen oikeudellinen edustaja, jotta hän saisi oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin ja jotta hänen henkensä pelastamiseksi varmasti käytettäisiin kaikki mahdolliset resurssit?

Nielson
. (EN) Pyrkimykset lisätä ihmisten tietoisuutta oikeuksistaan ?aria-lain puitteissa ovat aina olleet osa työtämme etenkin naisten aseman parantamisessa. Kehitysyhteistyömme keskittyy Nigeriassa enimmäkseen osavaltiotasolle, ja toimimme useissa eri osavaltioissa. Näin pääsemme lähemmäs viranomaisia ja joissakin tapauksissa myös lähemmäs joitakin niistä valtioista, joissa ?aria-laki on otettu käyttöön. Koetamme nyt asettua sellaiseen neuvotteluasemaan, jossa mielekäs keskustelu on mahdollista.
Kuolemanrangaistus on laajempi kysymys, joka lienee varsin selvä. Se on maailmanlaajuinen kysymys, josta olemme kaikki varmasti samaa mieltä.
Lopuksi lisäisin, että arvostan kovasti jäsen Andrewsin aloitetta ja hänen hienotunteisuuttaan, kun otetaan huomioon, miten herkässä vaiheessa kyseisen tapauksen käsittely on.

Korhola (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen hyvin kiitollinen vastauksestanne ja huojentunut siitä nopeasta toiminnasta, jota komissio on harjoittanut tässä asiassa. Tämän kyseisen naisen rangaistuksen perustanahan oli islamilainen laki. Naimaton nainen oli tullut raskaaksi ja kaikesta päätellen raiskauksen tuloksena.
Mutta kysymys ei nähdäkseni ole vain naisten asemasta, vaan valtapoliittisista pyrkimyksistä, joissa islamia käytetään hyväksi Nigeriassa kansan kiihottamiseksi ja keinotekoisten vastakkainasettelujen rakentamiseksi, kuten olen aiemmissa kirjallisissa kysymyksissäni tuonut komission tietoon. Nyt haluaisin kysyä, onko komissio miettinyt välineitä, joilla voitaisiin lievittää kehitysyhteistyöpolitiikkamme avulla tällaista yhä lisääntyvää uskonnollisten jännitteiden hyväksikäyttöä.

Nielson
. (EN) Kehitysyhteistyöpolitiikka on joka tapauksessa teemana pohtiessamme, mitä on tehtävissä. Haluaisin kuitenkin varoittaa luomasta sellaista käsitystä, että me kehitysyhteistyöllä voisimme syvällisesti vaikuttaa tämänkaltaisiin tapahtumiin jossakin maassa. ?aria-lain voimaantulo useissa Pohjois-Nigerian osavaltioissa on monimutkainen ja erittäin poliittinen prosessi, jolla on paikalliset juuret. Meillä on Nigerian kanssa yhteinen arvokehys, joka määritellään Cotonoun sopimuksessa. Siitä voimme keskustella ja sen pohjalta voimme Nigerian hallituksen kanssa toimia. Tapaus ei ole helppo, mutta sen saamasta laajasta julkisuudesta ja kansainvälisestä yleisestä mielipiteestä voi olla todella hyötyä. Teemme komissiossa kaiken voitavamme Nigerian painostamiseksi.

Puhemies. -
Kysymys nro 37 Karin Riis-Jørgensen (H-0148/02):

Aihe: Yritysostotarjoukset
Katsooko komissio, että eurooppalaisten yritysten listautumista pörssiin vaikeutetaan - mikä estäisi myös tehokkaasti toimivien osakemarkkinoiden kehittymistä - jos EU hyväksyy käänteentekevän säännöksen, joka tosiasiallisesti poistaa yritysoston edellä osakkeenomistajalta moninkertaisen äänivallan, kuten yhtiöoikeuden asiantuntijoista koostuva korkean tason työryhmä on ehdottanut?
Katsooko komissio, että moninkertaista äänivaltaa käyttäville osakkeidenomistajille aiheutuisi menetyksiä, jos EU hyväksyy tällaisen säännöksen?

Bolkestein
. (EN) Komissio kiittää arvoisaa parlamentin jäsentä hänen kysymyksistään ja mielenkiinnostaan komission työtä kohtaan yritysostotarjouksia koskevissa asioissa. Komission on kuitenkin vielä liian aikaista antaa lopullista vastausta näihin kysymyksiin. Komissio on nyt käynnistänyt perusteellisen tutkimuksen, jossa tarkastellaan yhtiöoikeuden asiantuntijoista koostuvan korkean tason työryhmän yritysostotarjouksista esittämiä suosituksia, ja komissio on kuullut eri sidosryhmiä ratkaistakseen, olisiko nämä suositukset sisällytettävä uuteen direktiiviehdotukseen ja millä tavalla se olisi tehtävä.
Komissio on tietoinen siitä, että jotkin jäsenvaltiot ovat arvostelleet moninkertaista äänivaltaa koskevaa suositusta ja sitä, että tietyt oikeudet voidaan yritysostotarjouksen jälkeen menettää "läpimurtomekanismin" kautta.
Komissio tekee mahdollisuuksien mukaan kaikkensa, jotta eri sidosryhmien tämän epämuodollisen kuulemisvaiheen aikana ilmaisemat mielipiteet voitaisiin ottaa huomioon. Pelkäänpä, etten tällä hetkellä voi sanoa asiasta tämän enempää, mutta jäsen Riis-Jörgensen, hänen edustamansa valiokunta ja minä itse aloitamme epäilemättä vuoropuhelun heti, kun jokin konkreettinen ehdotus on esitetty. Haluaisin myös pyytää, että jäsen Riis-Jörgensen malttaisi vielä odottaa siihen asti.

Riis-Jørgensen (ELDR).
Komission jäsen Bolkestein, me naiset emme tunnetusti ole kovin kärsivällisiä, mutta yritän toki malttaa mieleni ja odottaa, kunnes olette esittäneet ehdotuksia, joissa kaikki mainitsemanne edut ovat toivottavasti tasapainossa. Odotan innokkaasti syvällisen keskustelun ja yhteistyön alkamista.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia, hyvä jäsen Riis-Jørgensen. Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Toinen osa
Komission jäsen Lamylle osoitetut kysymykset
Puhemies. -
Kysymys nro 38 Paul Rübig (H-0135/02):

Aihe: WTO:n riitojenratkaisumekanismin vaikutukset pieniin ja keskisuuriin yrityksiin
Euroopan parlamentin lokakuussa 2001 kansainvälisen kaupan avautumisesta ja demokratiasta antaman päätöslauselman 39 kohdassa parlamentin jäsenet ilmaisevat huolensa joidenkin WTO:n riitatapausten välittömistä ja huomattavista vaikutuksista yrityksiin koko Euroopassa, erityisesti pieniin ja keskisuuriin yrityksiin. Parlamentti kehotti komissiota ryhtymään EU:n sisällä ja WTO:n puitteissa konkreettisiin toimiin tarjotakseen näille yrityksille oikeudellisia mahdollisuuksia tilanteen korjaamiseen. Mitä tällaisia toimia komissio on tähän mennessä toteuttanut? Mitä toimia on suunnitteilla? Mitä mieltä komissio on vaatimuksesta, jonka mukaan WTO:n rangaistustullit olisi maksettava järjestön jäsenvaltioiden yleisistä talousarvioista eikä yksityisten yrittäjien varoista?

Lamy
Kysymys koskee WTO:n riitojenratkaisumekanismin vaikutuksia pk-yrityksiin.
WTO:n riitojenratkaisumekanismi on, kuten tiedätte, tärkeä tekijä, jotta voidaan varmistaa monenvälisen kauppajärjestelmän turvallisuus ja ennakoitavuus. Kauppamyönnytysten keskeyttäminen, jota kutsutaan toisinaan virheellisesti sanktioksi, on vain viimeinen keino valtiolle, joka hyödyntää riitojenratkaisumekanismia siinä tapauksessa, että sääntöjä rikkonut valtio ei ole noudattanut sopimuksia tai WTO:n riitojenratkaisuelimen päätöksiä.
Meidän kannaltamme järjestelmän suurin hyöty eurooppalaisille yrityksille, myös pk-yrityksille, on, että se toimii voimakkaana painostusvälineenä Maailman kauppajärjestön sääntöjen noudattamiseksi. Tämä on suurin hyöty yrityksillemme ja siten myös pk-yrityksille.
Kansainvälisten sopimusten laiminlyöntitapauksia epäilemättä esiintyy. Niiden olisi luonnollisesti jäätävä poikkeustapauksiksi. Tältä osin olemme sitä mieltä, että kauppamyönnytysten peruuttamisen sijasta olisi suosittava pikemminkin tasausjärjestelmää, ja WTO:ssa tasausjärjestelmä - valituksen esittäneen valtion hyväksymä vapaaehtoinen toimi - on paras tapa. Toimi ei ole myöskään väliaikainen. Päinvastaisessa tapauksessa rikottaisiin järjestelmän turvallisuutta ja ennakoitavuutta.
Annan teille kaksi esimerkkiä: itse asiassa hävisimme hormonilihaa koskeneen riidan WTO:ssa. Komissio jätti direktiiviehdotuksen vuonna 2000. Toivomme, että - korostan tätä täällä istunnossa - yhteislainsäätäjät pohtivat tätä tarkoin. Olemme pahoillamme siitä, ettei tähän ole toistaiseksi kiinnitetty huomiota. Tällä välin neuvottelemme Yhdysvaltojen kanssa väliaikaisesta ratkaisusta, joka olisi pääpiirteissään se, että Yhdysvallat saisi luvan viedä nykyistä enemmän hormonitonta lihaa. Tämä on esimerkki tapauksesta, jossa tasausjärjestelmästä voidaan löytää väliaikainen ratkaisu.
Toisaalta olemme tehneet riitojenratkaisumekanismia koskevan uudistuksen yhteydessä esityksen WTO:lle, jotta voidaan helpottaa tasausjärjestelmän hyödyntämistä todellisena vaihtoehtona kaupallisten vastatoimenpiteiden asemesta etenkin harkitsemalla välimiesmenettelyjärjestelmää tasausten määrästä sovittaessa. Tästä olisi valtaisaa hyötyä riidan osapuolille, koska ne voisivat neuvotella kolmannen osapuolen asettaman luvun perusteella.
Hyvä jäsen Rübig, tämä oli vastaus, jonka voin teille antaa toisinaan harkitusta ratkaisusta perustaa mahdollisesti tällainen ylikansallinen rankaisuelin WTO:n yhteydessä. Me emme usko sen perustamiseen. Se merkitsisi perusteellista muutosta kansainvälisiin suhteisiin. Sen vuoksi kansainvälinen sakkojärjestelmä ei vaikuta mielestämme tässä vaiheessa oikealta ratkaisulta jo yksistään siksi, ettei se tuo vastausta niitä voimakeinoja koskevaan kysymykseen, joita on pantava täytäntöön, jotta joku voidaan pakottaa maksamaan sakko, jota se haluaa välttää.
Sitä vastoin kannatamme nykyistä järjestelmää ja tasausjärjestelmää. Tämä - lopetan puheenvuoroni tähän - on edelleen väliaikainen, koska koko kurinpitojärjestelmän ja tämän kurin noudattamisvelvollisuuteen perustuvan järjestelmän ydintavoitteena on velvoittaa sääntöjä rikkoneet valtiot palaamaan ruotuun.

Rübig (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, me kaikki tiedämme, että langetettavat rangaistustullit ovat toki erittäin tehokkaita välineitä, jotka voivat saattaa yritysten olemassaolon vaakalaudalle. Siksi kysynkin: mitä menetelmiä pidätte jatkossa mahdollisina estääksenne sen, ettei riitatapauksista koidu vahinkoa yksittäisille yrityksille? Ovatko korvaavat toimenpiteet, verohelpotukset tai muut vaihtoehdot mahdollisia, jottei yksittäisten yritysten tarvitse kärsiä riitojenratkaisumekanismin seurantatoimista?

Lamy
Hyvä jäsen Rübig, näin ollen uskon, että vastaus kysymykseenne on tässä mahdollisuudessa, jonka parissa työskentelemme, eli mahdollisuudessa siirtyä rangaistusjärjestelmästä tasausjärjestelmään, jonka etuna ilmeisesti on, että se toimii vapaaehtoiselta pohjalta. Ajatus siitä, että rangaistusjärjestelmän uhreiksi joskus mahdollisesti joutuvilla yrityksillä olisi oikeus korvaukseen tietyllä perusteella, ei kuitenkaan kuulu kansainväliseen sen enempää kuin yhteisönkään oikeuteen. Olemme WTO:ssa vastustaneet esimerkiksi yhdysvaltalaista järjestelmää, joka keksittiin muutama vuosi sitten ja josta päätettiin viime vuonna ja jonka tarkoituksena on myöntää korvauksia yrityksille, jotka ovat kenties kärsineet sellaisten tuotteiden polkumyynnistä, joihin sovelletaan polkumyyntitulleja. Meistä tämä järjestelmä yllyttää petoksiin, joten emme omasta puolestamme harkitse tasausjärjestelmiä. Tältäkin osin rangaistuksilla pyritään vain kurin noudattamiseen, ja jos rangaistuksista onnistutaan tekemään tasausrangaistuksia, rangaistuksia vapaaehtoisempi ja vähemmän satunnainen ja rankaiseva luonne, jos voin sitä näin luonnehtia, vahingoittuisi.

Purvis (PPE-DE).
Monet kauppariidoissa hävinneiden osapuolten ja etenkin pienillä resursseilla toimivien pk-yritysten ongelmat johtuvat siitä, että WTO:n ratkaisut vievät oman aikansa - nehän kestävät usein kuukausia tai jopa vuosia. Näin käy epäilemättä myös yhdysvaltalaisten kanssa syntyneessä uudessa teräskiistassa. Mutta sen sijasta, että kyseiselle yritykselle myönnettäisiin korvausta, joka saapuisi luultavasti liian myöhään estääkseen yritystä menemästä nurin, eikö olisi parempi, että WTO:lla olisi tilapäisten kieltomääräysten järjestelmä, jossa edellytettäisiin tällaisen toiminnan jäädyttämistä siihen asti, kunnes asiaratkaisut on tehty, jos on ilmeistä, että toiminta on lainvastaista?
Kannattaisiko komission jäsen sellaista järjestelmää? Jos kannattaisi, voisiko hän arvioida, miten sen täytäntöönpano hoidettaisiin?

Lamy
Hyvä jäsen Purvis, tuo on oikein hyvä ajatus. Koska kansainvälinen oikeuslaitos ja WTO:n oikeuslaitos ovat melko hitaita, vaikka ne eivät tosiasiassa ole paljon kansallisia oikeuslaitoksia hitaampia tällaisissa tapauksissa, voitaisiin tosiaankin ajatella, että tällainen "tilapäinen kieltojärjestelmä", josta käytätte nimitystä "injunction", voisi olla tarkoituksenmukainen.
Annan tähän kaksi vastausta. Ensinnäkin ajatus on hyvä. Toiseksi on niin, että WTO:n riitojenratkaisumekanismi on vielä kovin nuori. Se on ollut käytössä juuri ja juuri hieman yli viisi vuotta, mikä pitää tuomioistuinmenettelyssä paikkansa Ranskassa, ja tätä nykyä pyritään parantamaan järjestelmän muita osa-alueita. Myönnän kuitenkin, että meidän on tätä pohdittava, kun sen aika on.
Sitä vastoin tällainen menettely ei vastaa vastakysymykseen siitä, millä keinoin voidaan varmistaa tämäntyyppisen velvoitteen tai tilapäisten kieltojen noudattaminen, ellei turvauduta kaupallisiin toimiin. En usko, että YK:n peruskirjan 7. luvussa tarkoitettua valtiovallan käyttöä voitaisiin soveltaa tämäntyyppiseen tapaukseen. Koska näin ei ole ja koska ei ole niin sanoakseni valtiovaltaa, jolla olisi oikeutta puuttua asiaan, törmätään jälleen rangaistusten ongelmaan.
Ajatus on hyvä, mutta edelleen on saatava vastaus kysymykseen siitä, miten tämä toteutetaan, ellei rangaistuksilla ja tasauksilla, joka vie meidät edelliseen ongelmaan.

Puhemies. -
Arvoisa komission jäsen Lamy, paljon kiitoksia yhteistyöstänne.
Komission jäsen Wallströmille osoitetut kysymykset
Puhemies. -
Kysymys nro 39 Mihail Papayannakis (H-0062/02):

Aihe: Pakkaukset ja pakkausjätteet
Voiko komissio ilmoittaa minulle, onko Kreikka ilmoittanut sille pakkauksia ja pakkausjätteitä koskevan direktiivin 94/62/EY

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, Kreikkaa vastaan aloitettiin vuonna 1996 määräysten rikkomisesta johtuva menettely, koska Kreikan viranomaiset eivät olleet panneet täytäntöön pakkauksista ja pakkausjätteistä annetun direktiivin 94/62/EY kansainvälisiä säännöksiä. Komissio sai heinäkuussa 1998 Kreikan viranomaisilta ilmoituksen lakiluonnoksesta, jolla direktiivi 94/62/EY pantaisiin täytäntöön. Lakiluonnosta ei kuitenkaan otettu välittömästi Kreikan lainsäädäntöön, joten direktiiviä ei lopulta ollutkaan pantu täytäntöön vuonna 1998.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin antoi Kreikalle 13. huhtikuuta 2000 tuomion direktiivin 94/62/EY täytäntöönpanon laiminlyömisestä.
Komissio pyysi 2. toukokuuta 2000 Kreikan viranomaisilta tietoja siitä, mihin toimenpiteisiin ne olivat ryhtyneet yhteisöjen tuomioistuimen tuomion noudattamiseksi, mutta mitään tietoja ei toimitettu. Kreikkaa vastaan aloitettiin 8. marraskuuta 2000 perustamissopimuksen 228 artiklan mukainen menettely, ja sille lähetettiin perusteltu lausunto 10. huhtikuuta 2001.
Kreikka antoi 2. elokuuta 2001 lain nro 2939/2001, jolla direktiivi 94/62/EY saatettiin osaksi Kreikan lainsäädäntöä. Komissio sai Kreikan viranomaisilta ilmoituksen tästä laista 26. syyskuuta 2001. Laissa on tyydyttävästi otettu huomioon komission huomautukset komissiolle vuonna 1998 toimitetusta ilmoitustekstistä, ja sen vuoksi Kreikkaa vastaan 228 artiklan mukaisesti aloitettu direktiivin 94/62/EY täytäntöönpanoa koskeva menettely päätettiin 20. joulukuuta 2001.

Papayannakis (GUE/NGL).
Arvoisa komission jäsen, kiitän teitä tiedonannostanne, joka oli kattava ja täynnä päivämääriä ja numeroita. Jäljelle jää nyt seuraava: milloin direktiivin ja mainitsemanne lain määräyksiä aletaan soveltaa? Sanon tämän siitä syystä, että Ateenassa tapahtui hyvin onneton yhteensattuma, kun eilen ja toissapäivänä satoi rankasti samaan aikaan, kun katujen puhtaanapitäjät olivat lakossa, ja valtava määrä jätteitä, joka on direktiivin aiheena, tukki viemärit, ja kaupunki joutui tulvan valtaan. Voitteko sanoa minulle, mitä muuta edellytätte lain muodollisen käyttöönoton lisäksi? Käsittääkseni on olemassa määräaikoja. Voitteko sanoa, mikä on arvionne tästä? Milloin alamme vähentämään jätteitä ja siirrymme toisenlaiseen politiikkaan, kierrätykseen, uudelleenkäyttöön ja niin edelleen?

Wallström
. (EN) Kreikan hallituksen olisi jo pitänyt aloittaa direktiivin täytäntöönpano, joten toivon, että direktiivi on nyt saatettu asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä ja että Kreikan hallitus on toteuttanut tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että nykyistä direktiiviä noudatetaan.

Puhemies. -
Kysymys nro 40 Glyn Ford (H-0092/02):

Aihe: Vesipolitiikan puitedirektiivi
Uuden vesipolitiikan puitedirektiivin 2000/60/ETY

Wallström
. (EN) Vesipolitiikan puitedirektiivissä on asetettu tavoitteeksi kaikkien Euroopan unionin vesistöjen hyvä tila. Siinä käsitellään kaikkia keskeisiä epäpuhtauksien lähteitä, myös teollisuustoimintaa. Tavoitteen saavuttamiseksi direktiivissä käytetään välineenä yhdistettyä lähestymistapaa, jossa päästöjen hallinta, jolla pilaantumista pyritään ehkäisemään sen lähteellä, yhdistetään eri vesimuodostumille asetettuihin veden laatunormeihin. Vesipolitiikan puitedirektiivi täydentää nykyistä suurimmista päästölähteistä, yhdyskuntajätevesien päästöistä, maataloudesta peräisin olevista päästöistä ja suurten teollisuuslaitosten aiheuttamasta saastekuormituksesta annettua yhteisön lainsäädäntöä, ja sillä säännellään vaarallisten aineiden päästöjen hallintaa ja veden laatunormeja yhteisön tasolla.
Komission on jätettävä parlamentille ja neuvostolle näitä kysymyksiä koskevat ehdotuksensa viimeistään joulukuussa 2003, ja ehdotuksissa on otettava huomioon kustannustehokkuus ja suhteellisuus. Kaikkien sidosryhmien osallistuminen päätöksentekoon on yksi direktiivin keskeisistä tavoitteista. Tähän päästään velvoittamalla viranomaiset ottamaan kansalaiset mukaan vesipiirin hoitosuunnitelman laatimiseen ja tarkistamiseen, mutta myös laajoilla EU:n tasolla toteutetuilla osallisuuteen innostavilla prosesseilla, jotka helpottavat direktiivin täytäntöönpanoa. Prosessien tarkoituksena on varmistaa, että kaikki ne osapuolet, joita asia kiinnostaa tai koskee, saavat antaa oman panoksensa ja osallistua suunnitteluun. Direktiivin täytäntöönpanoa tuetaan myös kuudennessa puiteohjelmassa toteutetuilla yhteisön tutkimustoimilla sekä LIFE-tuella, jolla edistetään innovatiivisia ja integroituja tekniikoita ja menetelmiä.
Näiden toimenpiteiden lisäksi perustamissopimuksessa annetaan selvät ohjeet yhteisön ympäristöpoliitiikan rahoituksesta, joka on pääsääntöisesti jäsenvaltioiden vastuulla. Komissio ei aio ehdottaa muutoksia valtiontukiin.

Ford (PSE).
Olen hieman pettynyt komission jäsenen vastaukseen. Vaikka kannatan täysin sitä, että veden laatua ja muita asioita koskevien ympäristönormien parantamista joudutetaan vahvalla, vaikuttavalla ja kustannustehokkaalla lainsäädännöllä ja sen kunnollisella valvonnalla, haluaisin myös, että tämän keppiä käyttävän lähestymistavan täydennykseksi annettaisiin edes hiukan porkkanaa. Kotiseudullani ja etenkin Cornwallissa, joka on tavoite 1 -alue, on paljon pieniä ja keskisuuria yrityksiä, joiden on hyvin vaikea noudattaa tätä lainsäädäntöä. Haluaisin, että ottaisimme käyttöön joitakin taloudellisia kannustimia tai palkkioita, jotka auttaisivat yrityksiä lopettamaan vesien saastuttamisen. Jos nimittäin tarjoamme vain keppiä emmekä lainkaan porkkanaa, pahoin pelkään, että meidän on entistä vaikeampi saavuttaa näitä normeja, ja samalla lisäämme joidenkin hyvin pienten yritysten kärsimyksiä siinä Yhdistyneen kuningaskunnan kreivikunnassa, jossa on menetetty eniten työpaikkoja, vaikka käytämme nykyisin suuria summia rahaa yrittäessämme luoda sinne työpaikkoja.

Wallström
. (EN) Jäsen Ford, toivoisin, että minulla olisi enemmän porkkanoita ja enemmän rahaa, josta saisimme taloudellisen kannustimen, mutta tällaisia rahoja minulla ei ole, ja on sitä paitsi jäsenvaltioiden vastuulla seurata tilannetta ja huolehtia siitä, että tarvittavat taloudelliset ohjausvälineet ja kannustimet otetaan käyttöön. Tämä on ainoa vastaus, jonka voin antaa toistettuani vielä kerran, että käytettävissämme on hieman varoja LIFE-ohjelmaan, hankerahoitukseen ja tutkimukseen. Mutta komissio ei voi kävellä suoraan jokaiseen jäsenvaltioon ja perustaa tällaisia kannustimia. Se jääköön jäsenvaltioiden tehtäväksi.

Flemming (PPE-DE)
Minulla olisi yksi aivan konkreettinen tähän liittyvä kysymys: milloin Brysselin kaupungin jäteveden käsittely saadaan lainsäädännöllisten vaatimusten mukaiseksi?

Wallström
. (EN) Jäteveden käsittelysuunnitelmien täytäntöönpanoa on Brysselissä odotettu jo pitkään, ja kuten tiedätte, olemme tässä asiassa aloittaneet määräysten rikkomisesta johtuvan menettelyn Belgiaa vastaan. Viimeisten saamiemme tietojen mukaan töiden pitäisi valmistua vuoteen 2006 mennessä.

Puhemies. -
Kysymys nro 41 Nuala Ahern (H-0093/02):

Aihe: Sellafieldin ja Cap de la Haguen radioaktiivisten päästöjen arviointi
Onko komissio tähän mennessä suorittanut arviointia, ja jos se ei ole näin tehnyt, aikooko se ryhtyä välittömästi suorittamaan vertailevaa arviointia BNFL:n Yhdistyneessä kuningaskunnassa johtaman Sellafieldin ydinjätteiden ja ydinpolttoaineen jälleenkäsittelylaitoksen ja vastaavasti COGEMAn Ranskassa johtaman La Haguen ydinjätteiden ja ydinpolttoaineen jälleenkäsittelylaitoksen radioaktiivisten jätevesien ja päästöjen yksityiskohdista sellaisina kuin ne on julkaistu Euroopan unionin ydinvoimaloiden ja ydinpolttoaineen jälleenkäsittelylaitosten radioaktiivisia jätevesiä 1995-1999 käsittelevässä komission säteilysuojeluraportissa 127 sekä Euroopan parlamentin tieteellisten ja teknologisten vaihtoehtojen arviointiohjelmaa (STOA) varten laaditussa raportissa "Sellafieldin ja Cap de la Haguen ydinpolttoaineen jälleenkäsittelylaitosten mahdollisista toksisista vaikutuksista"? Mainitut asiakirjat on julkaistu vastaavasti joulukuussa 2001 ja marraskuussa 2001.

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, minulla on tänään ylläni irlantilainen huivini. Vastaisin nyt tähän kysymykseen, että komissio on vertaillut seuraavia kahta raporttia: omaa säteilysuojeluraporttiaan nro 127 (Euroopan unionin ydinvoimaloiden ja ydinpolttoaineen jälleenkäsittelylaitosten radioaktiiviset jätevedet 1995-1999), joka julkaistiin joulukuussa 2001, sekä Euroopan parlamentin tieteellisten ja teknologisten vaihtoehtojen arviointiohjelmaa (STOA) varten laadittua niin sanottua WISE-raporttia Sellafieldin ja Cap de la Haguen ydinpolttoaineen jälleenkäsittelylaitosten mahdollisista toksisista vaikutuksista, joka julkaistiin marraskuussa 2001.
Komissio vertaili erityisesti tietoja Sellafieldin ja La Haguen laitosten radioaktiivisista poisteista. Komissio voi vahvistaa, että näissä kahdessa asiakirjassa esitetyt tiedot todettiin yhtäpitäviksi. Asiakirjojen ainoana erona on, että komission asiakirjassa yksinkertaisesti raportoidaan päästötietoja, kun taas WISE-raportissa esitetään analyysi näiden päästöjen kansanterveys- ja ympäristövaikutuksista. Tiedoista on nyt laadittu Euroopan komission puolesta erillinen analyysi, johon voi tutustua Europa-palvelimella, ja huolehdin siitä, että parlamentin jäsenelle toimitetaan yksi kappale siitä.
Jotta saataisiin parempi kokonaiskuva kaikista pitkän aikavälin päästöistä Pohjois-Euroopan meriympäristöön, Euroopan komissio käynnisti vuonna 2000 niin kutsutun Marina II -tutkimuksen, joka valmistuu tänä kesänä. Siitä saadaan lisää tarkkoja tietoja radioaktiivista päästöistä ja niistä johtuvista aktiivisuuspitoisuuksista. Tutkimuksessa arvioidaan myös Pohjois-Euroopan merivesien pitoisuusasteita ja niiden terveys- ja ympäristövaikutuksia.

Ahern (Verts/ALE).
Arvoisa komission jäsen, kiitos vastauksestanne. Olen kyllä tietoinen Marina-tutkimuksesta. Olen erittäin kiinnostunut sen tuloksista. Niistä ei tiedoteta vielä vähään aikaan, kuten sanoitte. Haluaisin kuitenkin kysyä tähän mennessä tekemienne arvioiden perusteella, mitä jatkotoimenpiteitä komission jäsen suosittelisi Sellafieldin ja La Haguen jatkuvien radionuklidipäästöjen valvomiseksi? Nehän ovat suurimpia ihmisen toiminnasta aiheutuvia radioaktiivisia päästöjä ja saasteita, eivätkä ne saastuta ainoastaan EU:n jäsenvaltioita, vaan leviävät ympäri maapalloa. Erityisesti Norja on valittanut arktisten kalastusvesien pilaantumisesta. Mitä toimenpiteitä suosittelisitte kaikkien näiden arvioiden ja tulevien tutkimusten perusteella?
Vierailitte äskettäin Irlannissa - ja nyt teillä on yllänne irlantilainen huivinne! Sanoitte olevanne huolestunut Sellafieldin päästöistä. Meillä on myös äskettäin ilmestynyt RPII-raportti, johon suosittelisin komissiotakin tutustumaan. Kehotitte Irlannin hallitusta toimimaan EU:n tasolla sen sijasta, että olisi yksinkertaisesti sovellettu Koillis-Atlantin merellisen ympäristön suojelusta tehtyä OSPAR-yleissopimusta. Olen tehnyt asiasta valituksen. Pyydän teitä perehtymään siihen huolellisesti. Jouduin jopa palkkaamaan asianajajan selvittelemään tätä asiaa, jota ei ole hoidettu vastuullisesti parin viime vuoden aikana.
Lisäksi huomauttaisin, että eräs komission virkamies nimeltä Curry on hiljattain nimitetty BNFL:n (British Nuclear Fuels Ltd) hallitukseen. Katsotaanko komissiossa, ettei tähän sisälly minkäänlaista eturistiriitaa?

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, ensinnäkin sanoisin jäsen Ahernille, että yleistavoitteena on kyllä täyttää OSPAR-sitoumus, jonka päämääränä on vähentää päästöjä merkittävästi vuoteen 2020 mennessä. Komissio on sitoutunut auttamaan OSPAR-valtioita saavuttamaan tämän tavoitteen, ja jäsenvaltiot avustavat niitä tässä. Me tietenkin seuraamme tarkasti tilanteen kehittymistä. Se on meidän tehtävämme, mutta vasta Marina-tutkimuksen valmistuttua meillä on hyvä ponnistuspohja ja lähtökohta eli sellainen tieteellinen tilannearvio, jonka avulla voimme ratkaista, mitä meidän täsmälleen olisi tehtävä. Näin voimme tarpeen mukaan löytää oikeat toimenpiteet, joilla voimme auttaa vähentämään päästöjä. Joten meillä on vielä tilaisuus tarkistaa tilanne ja päättää tulevista toimenpiteistä sen jälkeen, kun Marina-tutkimus on valmis.
Olen kyllä kuullut ja tiedotusvälineistä nähnyt, että Curry on nimitetty BNFL:n hallitukseen. Koska Curry ei tietääksemme ole ilmoittanut meille etukäteen uudesta nimityksestä, henkilöstöasioiden ja hallinnon pääosaston johtaja on lähettänyt hänelle kirjeen, jossa pyydetään tarkempaa selvitystä tilanteesta ja muistutetaan henkilöstösääntöihin sisältyvistä velvoitteista. Odotamme innokkaasti hänen vastaustaan.

Rübig (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, minua kiinnostaisi kuulla, minkä oikeussäännösten ja teknisten normien perusteella radioaktiivista säteilyä oikeastaan arvioidaan.

Wallström
. (EN) Oikeudellinen yksikkö avustaa komissiota kansainvälisten yleissopimusten mukaisissa velvoitteissa ja niissä keskeisissä turvallisuusnormeissa, jotka komission on määriteltävä. Käytämme apuna myös asiantuntijoita ja asiantuntijakomiteoita, joissa on edustajia ja asiantuntijoita kaikista jäsenvaltioista. Nojaudumme työssämme parhaisiin saatavilla oleviin tieteellisiin tutkimustietoihin.

Puhemies. -
Kysymys nro 42 Pernille Frahm (H-0100/02):

Aihe: Bromatut palonestoaineet
Koska uusi tutkimus (mm. Virginia Institute of Marine Research) osoittaa, että bromattuja palonestoaineita, joita käytetään mm. televisioissa ja tietokoneissa, esiintyy suurina pitoisuuksina kaloissa ja äidinmaidossa, aikooko komissio tehdä aloitteen, joka koskee mainittujen aineiden täydellistä käyttökieltoa?

Wallström
. (EN) Virginia Institute of Marine Science -merentutkimuslaitoksen äskettäisessä tutkimuksessa havaittiin, että järvikaloissa on bromatun palonestoaineen penta-bromodifenyylieetterin (penta-BDE) pitoisuuksia. Aikaisemmat tutkimukset ovat osoittaneet, että penta-BDE:tä esiintyy myös äidinmaidossa. Penta-BDE on bromattu palonestoaine, joka kuuluu polybromattuina difenyylieettereinä (PDBE) tunnettuun kymmenen kemikaalin ryhmään. Markkinoilla on kolmea eri PDBE-pohjaista palonestoainetta. Ne ovat penta-BDE, okta-BDE ja deka-BDE. Penta-BDE:tä käytetään lähes yksinomaan polyuretaanivaahtojen palonestoaineena esimerkiksi ajoneuvojen verhoilussa ja huonekaluissa. Komissio on ehdottanut penta-BDE:n käytön kieltämistä 1. heinäkuuta 2003 alkaen.
Okta-BDE:tä käytetään lähinnä akryylinitriili-butadieeni-styreenistä (ABS) valmistettujen muovien palonestoaineena, kun taas deka-BDE on iskunkestävien polystyreenimuovien suosituin palonestoaine. Näitä muoveja käytetään esimerkiksi tietokoneiden suojusten muovailussa ja elektroniikkalaitteiden koteloinnissa. Komissio on ehdottanut, että jäsenvaltiot laatisivat erilliskeräyssuunnitelmia ja huolehtisivat sähkö- ja elektroniikkalaitteiden asianmukaisesta käsittelystä, talteenotosta ja tuhoamisesta osittain myös sen vuoksi, että ne sisältävät bromattuja palonestoaineita, okta-BDE ja deka-BDE mukaan luettuina. Samalla komissio esitti toisenkin ehdotuksen, jossa vaaditaan polybromattujen bifenyylien ja polybromattujen difenyylieetterien käytön kieltämistä sähkö- ja elektroniikkalaitteissa 1. tammikuuta 2008 alkaen.
Joulukuun 4. päivänä 2001 annetussa neuvoston yhteisessä kannassa tätä määräaikaa aikaistettiin 1. päivään tammikuuta 2007. Okta-BDE:stä ja deka-BDE:stä laaditaan parhaillaan riskiarviota olemassa olevien aineiden vaarojen arvioinnista ja valvonnasta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93 mukaisesti. Edellä mainittujen lisäksi tulevaisuudessa voidaan tarpeen mukaan toteuttaa muitakin riskien vähentämistoimia.

Frahm (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, kiitän vastauksesta ja kiitän siitä, että tähän asiaan kiinnitetään huomiota. Muistan kuitenkin ne ajat, jolloin asbestia ei ymmärretty korvata, ja todellisuudessa asioihin vauhtia paneva tekijä oli se, että aine haluttiin kieltää. Ymmärrän nyt hyvin, että ainetta ryhdytään keräämään pois, mikä on myös hieno asia. Kysymys ei kuitenkaan ole vain siitä, mitä aineelle tapahtuu, kun se on kulunut loppuun, vaan kysymys on myös siitä, mitä aineelle tapahtuu, kun se on käytössä. Kyse on siitä, että aineesta todellakin vapautuu käytön aikana aineita, jotka imeytyvät vereemme, osaksi kehoa peittävään rasvakerrokseen ja osaksi äidinmaitoon. Koska on tehty tutkimus, jonka mukaan äidinmaito sisältää asbestia nelinkertaisen määrän aiempiin arvioihin nähden, kysymme nyt, eikö olisi hyvä ajatus laatia pitkän aikavälin suunnitelma siitä, kuinka voisimme kieltää bromatut palonestoaineet myös kahdessa viimeksi mainitussa muodossa, joita en aio yrittää lausua.

Wallström
. (SV) Olen täysin samaa mieltä. Nämä palonestoaineet kuuluvat siihen kemikaaliryhmään, jota meidän on pidettävä silmällä, mutta se ei yksin riitä. Olemme nyt kieltäneet yhden näistä palontorjunta-aineista, ja ne kaksi muuta ovat olleet riskinarviointiprosessissa. Meidän on muutamassa viikossa tai ainakin muutamassa kuukaudessa päätettävä seuraavasta askeleesta. Emme ole päättäneet olla määräämättä uusia kieltoja, mutta haluamme mahdollisuuden arvioida, mitä näiden riskinarviointien perusteella täytyy tehdä.
Emme jätä pois laskuista mitään toimia, joilla voidaan todella puuttua näihin kemikaaleihin, jotka kerääntyvät luontoon, kuten täällä mainittiin. Sitä paitsi meidän on huolehdittava siitä, että kierrätetään ja että vanhat materiaalit otetaan talteen. Meidän on voitava valvoa, missä näitä aineita esiintyy.

Flemming (PPE-DE)
Arvoisa komission jäsen, tiedättekö, harkitaanko joissakin yksittäisissä jäsenvaltioissa jo nyt bromattujen palonestoaineiden kieltämistä tai onko ne jo jopa kielletty joissakin jäsenvaltioissa?

Wallström
Kyllä, tiedän, että keskustelua tästä käydään useissa jäsenvaltioissa. Tiedän, että keskustelua tästä käydään maassa, jonka tunnen parhaiten, mutta myös muissa maissa. Tämä kysymys on otettu esiin monissa yhteyksissä, ja siitä on keskusteltu ympäristöneuvostossa. Asiasta ollaan erittäin kiinnostuneita.
Uskon, että olemme kaikki yksimielisiä siitä, että meidän on tartuttava toimiin, jotta voisimme kontrolloida näiden vaarallisten kemikaalien käyttöä ja varmistaa, että voimme toivottavasti mahdollisimman pian saada vaarattomia korvaavia aineita. Riskienarvioinnin avulla saamme sellaisen mahdollisuuden.

Puhemies. -
Kysymys nro 43 Patricia McKenna (H-0101/02):

Aihe: EU:n ympäristölainsäädännön noudattaminen Irlannissa
Komission jäsen Wallström totesi äskettäin Irlannissa vieraillessaan käyttävänsä rakennerahoitusta välineenään pakottaakseen Irlannin noudattamaan eräitä keskeisiä direktiivejä kuten nitraattidirektiiviä ja jätteitä koskevaa puitedirektiiviä. Mitä komissio tarkalleen ottaen aikoo tehdä käynnissä olevien oikeustoimien lisäksi varmistaakseen, että Irlanti noudattaa EU:n ympäristölainsäädäntöä?
Aikooko komissio tiukentaa nykyistä, pitkää valitusmenettelyä rangaistakseen jäsenvaltioita, jotka jatkuvasti jättävät noudattamatta EU:n lainsäädäntöä? Mitä nämä uudistukset olisivat ja milloin ne tulisivat voimaan?
Kun otetaan huomioon lukuisat yksityishenkilöiden ja järjestöjen nostamat ympäristöasioita koskevat kanteet Irlannissa (eniten asukasmäärään nähden EU:ssa), millaisia resursseja komissio on valmis ottamaan käyttöön varmistaakseen, että nämä kanteet käsitellään nopeasti ja tehokkaasti? 
Komission jäsen Fischlerille osoitetut kysymykset
Wallström
. (EN) Ympäristölainsäädännön noudattaminen yhteisön tuen edellytyksenä koskee tasapuolisesti kaikkia jäsenvaltioita. Rakennerahastoja koskevan asetuksen ja maaseudun kehittämistä koskevan asetuksen nojalla myönnettävän rahoituksen edellytykseksi on jo vakiintunut se, että jäsenvaltioiden on noudatettava elinympäristö- ja nitraattidirektiivien keskeisiä säännöksiä. Kun rakennerahastojen määräaika tämän edellytyksen täyttymiseksi alkoi lähestyä vuoden 2000 lopussa, Irlanti edistyi äkkiä merkittävästi elinympäristödirektiivin noudattamisessa.
Nyt yleinen huomio onkin keskittynyt nitraattidirektiiviin. Irlanti on nimittäin nykyisin ainoa jäsenvaltio, joka ei ole nimennyt ainuttakaan nitraattiherkkää aluetta. Maatalouden kehittämissuunnitelmassa Irlanti sitoutui nimeämään nämä alueet vuoden 2001 loppuun mennessä. Koska näin ei ole vielä tapahtunut, komissio ei hyväksy mitään Irlannin maaseudun kehittämistä koskevan asetuksen mukaisesti ehdottamista ohjelmamuutoksista. Irlanti ehdotti hiljattain rutiinimuutosta, jonka komission yksiköt ovat nyt torjuneet. Irlannissa alueiden nimeämisestä käyty laaja keskustelu on entisestään korostanut tämän toimen merkitystä, ja odotankin innokkaasti, että Irlanti saa piakkoin nimettyä alueensa.
Jätteitä koskevasta puitedirektiivistä ei sen sijaan ole mitään valittamista, koska Irlanti on toimittanut kaikki vaaditut jätehuoltosuunnitelmat ajan tasalle saatettuina.
Komission valvontamenettelyjen tiukkuudesta on todettava, että jatkuvat uudistukset ovat jo nyt nopeuttaneet tapausten käsittelyä. Uudistuksia ovat muun muassa tietotekniikan sisäisen käytön parantaminen ja varoituskirjeiden nopeampi lähettäminen jäsenvaltioille. Lisäksi yhteisöjen tuomioistuin määräsi vuonna 2000 ensimmäisen rahasakkonsa jätehuoltoa koskevassa oikeustapauksessa.
Lisäresurssien myöntämisestä Irlantia koskevien valitusten käsittelyn nopeuttamiseen on todettava, että komission yksiköt ovat toki jatkuvasti valmiita tarkistamaan resurssitarpeita. Arvoisan parlamentin jäsenen on kuitenkin syytä tiedostaa, että komissio toimii hyvin tiukkojen yleisten rajoitusten puitteissa ja että asiaan liittyy monia keskenään vastakkaisia tarpeita.

McKenna (Verts/ALE).
Arvoisa komission jäsen, sain tänään Irlannin-vierailunne jälkeen lähettämänne kirjeen, mutta siinä ei mainittu sitä äsken esittämäänne viimeistä näkökohtaa, että ympäristöasioiden pääosaston oikeudellinen yksikkö ei resurssien puutteesta ehdi käsitellä valituksia. Tämä on tärkeä ongelma, johon meidän on syytä puuttua, sillä EU:n kansalaisten oikeuksia riistetään silloin, kun valituksia ei tutkita perusteellisesti. Samalla ympäristön pilaantuminen jatkuu. Meidän on puututtava tähän kysymykseen.
Jäteasioissa Irlannin ongelmana on, että se laiminlyö jätedirektiivin noudattamista. Irish Timesin tämänpäiväisessä numerossa Wicklow'n kreivikunnanvaltuusto myöntää, että alueella on jopa 88 laitonta kaatopaikkaa, joista 19:ää ei vielä ole edes tutkittu. Kreivikunnanvaltuuston epäillään sekaantuneen jätteiden kaatoon joillekin näistä laittomista kaatopaikoista, ja ympäristönsuojeluelin EPA on jopa myöntänyt yhdelle niistä jätteenkaatoluvan.
Valitettavasti ministerimme on tänään estänyt kaikenlaiset riippumattomat selvitykset tästä asiasta. Koska Irlannin viranomaiset ovat laiminlyöneet EU:n direktiivien noudattamisen varsinkin jätehuoltoalalla, voisiko komissio mitenkään harkita riippumattoman työryhmän lähettämistä sinne tutkimaan vahinkoja ja jäteasioihin liittyviä säännönvastaisuuksia etenkin Wicklow'n alueella?

Wallström
. (EN) Teitä kuunneltuani minun täytyy sanoa, että Irlantiin olisi selvästikin tarpeen ohjata lisää resursseja, jotta jäteongelma saataisiin ratkaistua. Niin ikään toivoisin, että minulla olisi enemmän henkilöstöä, jotta ehtisimme paremmin käsitellä kaikki valitukset, mutta on Irlannin asia ryhtyä toimii direktiivien, myös jätedirektiivin, noudattamiseksi. Juuri Irlannissa vierailtuani tiedän, miten tärkeä, kiistelty ja vaikea kysymys tämä on. Ymmärrän, että jäteongelman ratkaiseminen on suuri haaste Irlannin yhteiskunnalle ja hallitukselle, ja olen luonnollisesti ottanut henkilöstöpulani esille komission sisäisissä resurssikeskusteluissa. Irlannin on ehdottomasti ryhdyttävä toimiin direktiiviemme noudattamiseksi.

Davies (ELDR).
Toivon komission jäsen Fischlerin ymmärtävän, että ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta tukee täysin sitä, mitä komission jäsen Wallström äsken sanoi lisäresurssien tarpeesta, jotta voitaisiin varmistaa, että ympäristölainsäädäntö pannaan asianmukaisesti täytäntöön. Mutta Irlanti ei ole ainoa, joka aiheuttaa hankaluuksia. Viime vuoden lokakuussa Portugalille lähetettiin perusteltu lausunto, jossa vastustettiin Odeloucan padon rakentamista, mutta tietääkseni padon rakentaminen on siitä huolimatta aloitettu tämän vuoden tammikuussa. Mitä toimenpiteitä komissio on toteuttanut taivuttaakseen Portugalin viranomaiset lopettamaan sen rakentamisen?

Wallström
Tämä on jo aivan toinen kysymys, ja haluaisin ensin tehdä asiasta perusteellisen taustaselvityksen, jotta olen tietoinen kaikista siihen liittyvistä seikoista. Vastaan tähän kysymykseen enemmän kuin mielelläni, mutta antakaa minulle ensin aikaa perehtyä tapaukseen ja palatkaa sitten asiaan, jotta voin antaa teille ajan tasalla olevan vastauksen.

Puhemies. -
Arvoisa komission jäsen, sanoitte juuri saman asian kuin aioin sanoa minäkin, jonka on valvottava keskustelun sujumista hyvässä järjestyksessä. Äskeinen ei ollut edelliseen liittyvä lisäkysymys, vaan kokonaan toinen kysymys. Olen siis tukenanne selityksessänne.

Ahern (Verts/ALE).
Haluan vielä lisätä jotakin. On nimittäin aivan totta, mitä jäsen McKenna sanoi Wicklow'n kreivikunnanvaltuustosta. Päivittäin tulee esille uusia paljastuksia, ja paikalliset viranomaiset kävivät eilen kiivaan keskustelun tästä kysymyksestä. Olen jättänyt komissiolle valituksen Wicklow'sta löydetyistä laittomista kaatopaikoista. Nyt on kuitenkin käynyt ilmi, että paikalliset viranomaiset ovat mahdollisesti itse sekaantuneet asiaan. Tämä on hyvin vakavaa, ja silti Irlannin hallitus ei suostu käynnistämään riippumatonta tutkimusta. Onko nyt mitään, mitä komissio voisi tehdä, ja aikooko se käsitellä valitukseni ripeästi?

Wallström
. (EN) Kyllä vain, me otamme kaikki valitukset vakavasti ja käsittelemme ne kaikki. Kuten tiedätte, olemme saaneet ennätyksellisen määrän valituksia etenkin Irlannista. Perehdymme niihin niin nopeasti kuin voimme. Minulla on myös mahdollisuus ottaa tämä asia esille keskusteluissani Irlannin hallituksen kanssa. Juuri näin aionkin tehdä. Ihmiset ilmaisivat nämä huolet hyvin selvästi vieraillessani Irlannissa. Saatan ne varmasti asianomaisen ministerin ja Irlannin hallituksen tietoon.

Puhemies. -
Koska komission kyselytunnin tälle osalle varattu aika on päättynyt kysymyksiin nro 4447 ja kysymykseen nro 74 vastataan kirjallisesti

Puhemies. -
Seuraavana on Alexandros Alavanosin kysymys nro 48 (H-0064/02). Kysymyksen laatijan sijaisena on Mihail Papayannakis: 

Aihe: Tupakkakiintiöiden myynti tupakantuottajille
Tupakka-alaa koskevan asetuksen viimeisimmässä uudelleentarkastelussa Euroopan unioni antoi tupakantuottajille mahdollisuuden ostaa alalta lähtevien muiden tuottajien kiintiöitä parantaakseen kiintiöiden hyödyntämistä ja taloudellista asemaansa. Komission äskettäisten ilmoitusten ja päätösten mukaan tupakka-alan tuet kuitenkin lopetetaan asteittain kolmen vuoden kuluttua, joten järjestelmä, jossa tuottajat myyvät kiintiöitään, on käytännössä tehoton, koska tupakantuottajat eivät kykene maksamaan sekä kiintiöiden ostamisesta aiheutuvia kustannuksia että vaadittavia lisäinvestointeja, koska kustannusten kuolettamiseen tarvittaisiin tupakka-alan tukea ainakin 7-8 vuotena, mutta varmuutta tuista ei ole.
Mitä takuita komissio voi antaa tuottajille, jotta he voivat osallistua asetuksessa (EY) 1636/98

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tupakka-alan kiintiöiden myyntijärjestelmä otettiin käyttöön alalta vapaaehtoisesti lähtevien tupakantuottajien siirtymäjärjestelyjen helpottamiseksi. Järjestelmässä nostettiin huomattavasti sellaisten tupakkalajien myyntihintaa, joiden menekki jatkuvasti huononee, jotta tuottajat saisivat kimmokkeen lopettaa tupakanviljelyn.
Muilla kiintiöitä haluavilla tupakanviljelijöillä on kuitenkin etuoikeus ostaa kiintiöitä kiintiöiden myyntijärjestelmästä. Meiltä voidaan ostaa vain ne määrät, joita muut tupakanviljelijät eivät osta.
Kolmea seuraavaa vuotta varten komissio on laatinut ehdotuksen neuvoston asetukseksi, jolla on tarkoitus määritellä vuoteen 2004 asti sovellettavat palkkiot ja kiintiöt. Tähän komission ehdotukseen sisältyy muun muassa yhteisön tupakka-alan rahaston uudelleenjärjestely, jotta jäsenvaltiot voivat rahoittaa tutkimuksia, joissa kartoitetaan mahdollisuuksia vaihtaa tupakantuotanto tupakka-alan ulkopuolisten viljelykasvien tuotantoon sekä tällaisesta vaihdoksesta saatuja ensimmäisiä kokemuksia.
Komissio julkisti ehdotuksessa toisenkin vuoden 2003 ensimmäistä puoliskoa koskevan ehdotuksen, joka liittyy 16. toukokuuta 2001 annettuun komission tiedonantoon kestävää kehitystä koskevasta Euroopan unionin strategiasta. Siinä on tunnettava tarkasti tupakka-alan tukien asteittaisen lopettamisen mahdolliset vaihtoehdot ja sosioekonomiset seuraukset. Raakatupakan yhteisen markkinajärjestelyn arvioinnista tehdäänkin siksi parhaillaan tutkimusta, jonka on tarkoitus valmistua tämän vuoden loppuun mennessä - tutkimuksessa arvioidaan tupakanviljelyn sosioekonomisia vaikutuksia yksittäisillä tuotantoalueilla.

Papayannakis (GUE/NGL).
Arvoisa komission jäsen, kiitos vastauksesta. Mielestäni kollega Alavanosin kysymykseen sisältyi seuraava hyvin vakava väite. Jos vahvistatte muiden tuottajien kiintiöiden myynnin, on selvää, että ne, jotka saavat nämä tuotantomahdollisuudet, tarvitsevat joitakin vuosia sijoituksen kuolettamiseen, noin 7-8 vuotta. Jos sanotte, että tukiaiset lakkautetaan kolmessa vuodessa, silloin kiintiöiden myynnissä ei ole mitään järkeä. Tähän ristiriitaan haluaisin vastauksen. Lisäksi, arvoisa komission jäsen, sanotte tekevänne tutkimuksen muista viljelymahdollisuuksista. Tämä on aivan oikein, ja olemme tukeneet tätä jo kauan, mutta te itse olette kuitenkin vastannut kollegoiden aiemmin esittämiin toistuviin kysymyksiin, että tämä on lähimain mahdotonta. Onko tässä asiassa tapahtunut siis jotakin uutta?

Fischler
Arvoisa puhemies, asiasta ei ole oikeastaan esitetty kysymystä, mutta tietysti komissio tietää aivan tarkkaan, mitä seurauksia kiintiöiden myynnillä on. Minun on kuitenkin myös muistutettava, että toiminta on täysin vapaaehtoista; ketään ei pakoteta ostamaan kiintiöitä. Asiasta ei ole siksi perusteltua odottaa lakiperusteista sääntelyä, vaikka tupakka-alan tuet myöhemmin lopetettaisiinkin asteittain.
Haluaisin kuitenkin muistuttaa, että meillähän on vielä tällä viikolla, torstain täysistunnossa, mahdollisuus keskustella yksityiskohtaisesti tupakka-alan markkinajärjestelyjen tulevaisuudesta. Silloinhan keskustelun aiheena ovat nimenomaan tämä kolmen vuoden jatkoaika ja sen seuraukset.

Izquierdo Rojo (PSE).
Arvoisa komission jäsen, mistä granadalaiset tupakantuottajat saavat vastaisuudessa elantonsa? Mitä työllisyysnäkymiä luulette näillä osapuilleen 2000:lla tupakantuotannosta toimeentulonsa saaneella perheellä olevan? Olkaa ystävällinen ja vastatkaa kirjallisesti siinä tapauksessa, että ette halua vastata välittömästi.
Cetarsa on ilmoittanut heille Granadan-tehtaan sulkemisesta. Puheenjohtaja Prodi on antanut heille kansaa kiihottavan ilmoituksen tupakanviljelylle myönnettävien tukien lopettamisesta. Arvoisa maataloudesta vastaavan komission jäsen, mitä takeita teillä on antaa Granadan tupakanviljelijöille? Vastatkaa minulle, olkaa niin hyvä, mutta puhukaa vaihtoehtoisista työpaikoista, tosiasioista. Älkää yrittäkö vaientaa meitä kansankiihotuksella tai vaihtoehtoista viljelyä koskevalla höpinällä.
Arvoisa komission jäsen, antakaa täsmällinen vastaus.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, minäpä vastaan vakuuttavasti! Ensiksi: siinäkin, mitä huippukokouksesta päätettiin, on aivan selvää, että tupakka-alan tukien asteittaisen lopettamisen ohella tarjolla on oltava riittävästi vaihtoehtoja. Tämä merkitsee, että voimme todellakin lopettaa tuet asteittain vain siinä määrin kuin pystymme tarjoamaan vaihtoehtoja. Tämä on minun kantani. Haluamme käyttää tupakka-alan rahastoa tulevina vuosina nimenomaan mahdollisuuksien, todellisten vaihtoehtojen käytännön tutkimiseen, jotta näemme, mikä toimii ja mikä ei. Vasta silloin tarvitaan maatalousministerien neuvoston päätöstä sekä parlamentin mielipidettä, jonka he muodostavat tämän vuoden tutkimustulosten perusteella laaditun komission ehdotuksen pohjalta. Vasta sitten tuet voidaan lopettaa asteittain.
Juuri tämän vuoksi haluamme tutkia olemassa olevia mahdollisuuksia nimenomaan itse paikalla sellaisilla alueilla, joihin nämä järjestelyt eniten vaikuttavat - Granadassa, Estremadurassa, Kreikan Traakiassa ja muutamalla muulla alueella. Emme siis tyydy pelkkiin kuvitelmiin, vaan haluamme tiedostaa tosiasiat. Se on minusta aivan oikeudenmukainen menettelytapa.

Puhemies. -
Kysymys nro 49 jätetään käsittelemättä, koska sen esittäjä ei ole läsnä. Kysymys nro 50 María Izquierdo Rojo (H-0080/02):

Aihe: Pääministeri Aznarin ja Marokon välisten erimielisyyksien vaikutukset
Joutuvatko maanviljelijät maksamaan seuraukset, jotka aiheutuvat pääministeri Aznarin ja Marokon kuningaskunnan välisistä erimielisyyksistä?

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, sen sijasta, että vastaisin parlamentin jäsenen esiin ottamiin asioihin, haluaisin komission puolesta muistuttaa, että Marokon ja yksittäisen EU-valtion kahdenvälisiin suhteisiin liittyvät tapahtumat eivät vaikuta Euroopan unionin Välimeren maita koskevaan kokonaisstrategiaan. Nämä suhteet määräytyvät Barcelonan prosessin perusteella.
Kaikkien EU:n jäsenvaltioiden ja Välimeren kumppaniemme vuonna 1995 Barcelonassa allekirjoittamien periaatteiden mukaan kaikkien osapuolten on vapautettava maataloustuotteiden kauppaa asteittain. Tässä yhteydessä yhteisö solmi Marokon kanssa vuonna 1996 assosiaatiosopimuksen, jossa sovittiin molemminpuolisista maataloustuotteita koskevista myönnytyksistä.
Komissio ja Marokko aloittivat taannoin viralliset neuvottelut, joissa näitä myönnytyksiä on tarkoitus tarkistaa vapauttamisprosessin syventämistä ajatellen.

Izquierdo Rojo (PSE).
Arvoisa komission jäsen, vastauksenne oli hyvin vaillinainen ja sekava, koska lehdistössä on kerrottu, että Euroopan unionin ja Marokon kuningaskunnan väliset maatalousneuvottelut aloitetaan Rabatissa 15. maaliskuuta.
Kuten tietänette, José María Aznar hoitaa Euroopan unionissa puheenjohtajan tehtäviä Espanjan ollessa puheenjohtajavaltiona. Puhun siis yksinomaan Euroopan unionin nimissä. Arvoisa komission jäsen, toivoisin teidän selittävän, mitkä ovat peruslähtökohtanne noissa neuvotteluissa ja ettekö olisi pitänyt Marokon suhteissa suotavampana hyväntahtoista ilmapiiriä pääministeri Aznarin surullisenkuuluisan epäonnistumisen sijasta. Arvoisa komission jäsen, en puhu nyt Espanjan vaan Euroopan näkökulmasta, sillä 15. maaliskuuta aloitettavissa neuvotteluissa kyse ei ole lainkaan Espanjasta vaan Euroopasta. Yhtä lailla eurooppalaisia ovat edustajainhuone ja minun kysymyksenikin. Te kuitenkin vastaatte jäsenille varsin epätyydyttävästi, ikään kuin ette kunnioittaisi demokraattista edustusta. Mikä häpeä!

Puhemies. -
Haluan pyytää puhujia esittämään kysymyksiä ja mielipiteitään, mutta olemaan tuomitsematta aikomuksia, sillä se ei ole tehtävämme, eikä meidän pidä mielestäni toimia sellaisen hengen ohjailemina.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, haluaisin selvittää, että muistutin ensinnäkin Espanjan ja Marokon kahdenvälisten suhteiden ja Euroopan unionin ja Marokon välisten suhteiden olevan kaksi eri asiaa. Mainitsin vastauksessani lisäksi juuri ne neuvottelut, joista te puhuitte ja jotka käydään 15. maaliskuuta. Minulta jäi mainitsematta ainoastaan päivämäärä.
Haluaisin kuitenkin todellakin muistuttaa teitä siitä, että Marokon kanssa käytävän maatalouskaupan vapauttamiseen sovellettava menettelytapa määriteltiin jo vuonna 1995. Nyt on tarkoitus vain neuvotella siitä, mikä on seuraava askel tässä vapauttamisprosessissa. On oltava selvää, että vapauttamista on tapahduttava molempiin suuntiin. Kyse ei ole ainoastaan siitä, mitä myönnytyksiä me teemme Marokon kuningaskunnalle, vaan myös siitä, mitä maatalouskauppaa koskevia myönnytyksiä Marokko tekee meille.
Jos tarkastelette varsinkin viimeaikaista maatalouskaupan kehitystä, teette esimerkiksi sellaisen mielenkiintoisen havainnon, että viljan tuonti Yhdysvalloista Marokkoon on lisääntynyt huimasti. Euroopan unionista tuonnin kehitys on ollut päinvastainen. Tämä ei ole yksisuuntainen tie - sitä kuljetaan molempiin suuntiin. Meidänkin on tietenkin oltava valmiita tekemään lisämyönnytyksiä. Käymme neuvotteluja ilman muuta rakentavassa hengessä. Neuvotteluthan on vasta aloitettu; niitä ei ole vielä käyty loppuun. Ne on tarkoitus päättää tämän vuoden lopussa. Vielä on siis tarpeeksi aikaa jatkaa neuvotteluja.

Puhemies. -
Kysymys nro 51 Esko Olavi Seppänen (H-0083/02):

Aihe: Kalastuslaivastojen romuttaminen
Vuoden 2002 budjetin käsittelyn yhteydessä hyväksyttiin tietty määräraha jäsenmaiden kalastuslaivastojen romuttamiseen kompensaationa Marokon kalastussopimuksen jatkamisen epäonnistumisesta.
Millä perusteilla komissio myöntää näitä varoja? Onko niitä mahdollista saada kalastuslaivojen romuttamisen sijasta myös niiden myymiseen esimerkiksi marokkolaisille? Voidaanko rahoja maksaa myös sellaisten laivojen romuttamiseen, jotka on rakennettu jollain muulla EU-tuella?

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvä jäsen Seppänen, hyvät parlamentin jäsenet, neuvosto hyväksyi 17. joulukuuta 2001 komission ehdotuksen, joka koski laivaston ja kalastustoiminnan rakenneuudistuksen mahdollistamista asianmukaisella rahoitustuella sellaisille kalastajille ja alusten omistajille, jotka harjoittivat toimintaansa Marokon kanssa voimassa olleen kalastussopimuksen nojalla. Näihin toimenpiteisiin on varattu 197 miljoonaa euroa. Niistä 170 miljoonaa euroa on peräisin tämän vuoden talousarviosta, ja 27 miljoonaa euroa on tarkoitus myöntää tulevan vuoden talousarviosta.
Varat on tarkoitus sijoittaa seuraavasti: vähintään 40 prosenttia määrärahoista on käytettävä laivastojen romuttamiseen tai niiden osoittamiseen lopullisesti muuhun käyttötarkoitukseen kuin kalastukseen. Enintään 28 prosenttia määrärahoista voidaan käyttää laivojen siirtämiseen lopullisesti johonkin kolmanteen maahan yhteisyrityksen puitteissa tai laivojen nykyaikaistamiseen. Vähintään 32 prosenttia määrärahoista on puolestaan sijoitettava sosiaalis-taloudellisiin toimenpiteisiin, siis esimerkiksi työttömiksi jääneiden kalastajien uudelleenkoulutusohjelmiin tai varhaiseläkejärjestelyihin. Tämän mukaan myös laivojen lopullista Marokkoon siirtämistä voidaan tukea myymällä tai perustamalla yhteisyritys.
Tällaisen yhteisyrityksen perustamisesta maksettava palkkio on kuitenkin vain 80 prosenttia ja aluksen ulkomaille viennistä maksettava palkkio vain 50 prosenttia romuttamispalkkiosta. Sellaisen aluksen omistajan, joka on ostanut laivansa yhteisön tuella ja joka haluaa siirtää sen sittemmin yhteisyritykselle, on lisäksi maksettava takaisin osa ostoa varten saamastaan tuesta. Takaisin maksettavan osuuden suuruus määräytyy aluksen iän mukaan. Viisi vuotta vanhasta aluksesta pitää maksaa takaisin vielä puolet tuen määrästä.

Seppänen (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä vastauksesta, joka oli melko perusteellinen tämän tuen käytön osalta. Tarkentaisin vielä kysymyksellä, joka sisältyi alkuperäiseen kysymykseenkin: onko näitä laivoja, joita nyt ollaan romuttamassa tai myymässä marokkolaisille ostajille EU:n tuella, mahdollisesti rahoitettu muulla EU-rahoituksella siinä vaiheessa, kun ne on hankittu, eli haluan kiinnittää kysymykselläni huomion siihen, kuinka lyhyt- tai pitkäjänteistä EU:n kalastuspolitiikka on.

Fischler
Arvoisa puhemies, on sinänsä täysin selvää, että kyseessä on erityisohjelma, joka hyväksyttiin siksi, että selvittäisiin Marokon sopimuksen kariutumisesta aiheutuvista erityisistä vaikeuksista. Tässä erityisohjelmassa ovat voimassa myös mainitsemani ehdot. Ohjelman ulkopuolella toimii vain kalastusalan rakennerahasto, joka on tarkoitettu kaikkien romutustoimien käyttöön ja johon pätevät samat ehdot. Näillä lisävaroilla tarjotaan mahdollisuus romuttaa ja myydä laivastoja parannetuin ehdoin ainoastaan tässä erityistapauksessa.

Puhemies. -
Kysymys nro 52 ja nro 53 käsitellään yhdessä, koska niiden aiheet ovat samankaltaiset. Kysymys nro 52 Jonas Sjöstedt (H-0086/02):

Aihe: EU:n maataloustuotteiden vientituet
EU käyttää vuosittain lähes viisi miljardia euroa omien maataloustuotteidensa viennin tukemiseen. Nämä vientituet vahingoittavat vakavasti muiden maiden ja ennen kaikkea kehitysmaiden mahdollisuuksia päästä maataloustuotteiden vientimarkkinoille. Tilintarkastustuomioistuin on sitä paitsi huomauttanut, että näitä menoja ei valvota tyydyttävällä tavalla. WTO:ssa EU:n vientituet ovat saaneet osakseen ankaraa kritiikkiä ja pyrkimys vientitukien poistamiseen sisältyy WTO:n Quatarissa pitämän kokouksen päätelmiin. Mitä suunnitelmia EU:lla on vientitukien vähentämiseksi/poistamiseksi tulevien vuosien aikana?
Kysymys 53 Paulo Casaca (H-0142/02):  Kysymys nro 53 Paulo Casaca (H-0142/02):

Aihe: Vientitukien asteittainen poistaminen
Komissio teki Dohassa kompromissin aloittaakseen neuvottelut kaikkien vientituen muotojen poistamiseksi asteittain. Tämä kompromissi riippuu muiden vastaavien päätösten tavoin neuvottelujen lopputuloksesta, mikä on tavallista, kun tämän tyyppiset tekstit ovat kyseessä.
Tämä komission rohkea kompromissi on perusteltu myös sisäisesti, kun otetaan huomioon tämän järjestelmän äärimmäinen tehottomuus ja sen väärinkäytökset. Järjestelmä on myös vaikuttanut epäilyttävästi perustamissopimuksen 33 artiklan noudattamiseen erityisesti suhteessa maanviljelijöiden tasa-arvoiseen ansiotuloon.
Voiko komissio kertoa mitkä ovat sen suunnittelemat aikataulut ja ne tavat, joilla voidaan pyrkiä tähän päämäärään, jotta täysin noudatettaisiin perustamissopimuksen 33 artiklan 1 b kohtaa?

Fischler
Arvoisa puhemies, haluaisin todellakin yhdistää nämä kaksi kysymystä, koska ne koskevat samaa asiaa. Dohan ministerikokouksen julistuksessa WTO:n jäsenet sitoutuivat maailmanlaajuisiin neuvotteluihin, joiden tarkoituksena on vähentää kaikkia vientitukia ja poistaa ne vähitellen kokonaan - Dohan päätösasiakirjassa neuvottelujen lopullinen tulos tosin jätettiin avoimeksi.
Keskusteluissa käsitellään kaikkia vientitukien muotoja, ei vain meidän vientitukiamme. Niissä käsitellään myös esimerkiksi vientiluottojen kurinalaisuutta, vientitukiosuutta eri elintarvikeohjelmissa tai kauppaa harjoittavien valtionyritysten vääristävää toimintaa. Ei olisi oikein vaatia ainoastaan Euroopan unionia jatkamaan tukien poistamista. Tämän ilmaisimmekin selvästi jo 20 artiklasta käytyjen neuvottelujen yhteydessä esittämässämme ehdotuksessa.
Euroopan unioni on sitä paitsi vähentänyt vientitukiaan jo puolella. Vuonna 1993 vientitukia myönnettiin vielä 10 miljardia euroa, ja tällä hetkellä niiden osuus on alle 5 miljardia. Komissio on lisäksi pyrkinyt korjaamaan vientipolitiikkaansa siten, ettei tukien myöntäminen vaikuttaisi negatiivisesti kehitysmaiden tuotantoon. Tukien poistamista jatketaan, sikäli kuin se on yhteisen maatalouspolitiikan kehityksen puitteissa mahdollista, mutta myös omien tuottajiemme ja kauppaa käyvien yritystemme edut on otettava asianmukaisesti huomioon.
Tilintarkastustuomioistuimen vientitukien käyttöä koskevaan arvosteluun komissio on vastannut toimintaohjelmalla, joka toteutetaan vielä tämän vuoden ensimmäisellä puoliskolla ja jossa nykyiseen järjestelmään on suunniteltu oleellisia muutoksia. Kun nyt sovitun WTO:n neuvottelukierroksen on suunniteltu päättyvän vuonna 2004, tällä hetkellä olisi vielä liian aikaista lyödä lukkoon yksityiskohtaisia Euroopan unionin kantoja tai jopa sanella neuvottelujen lopputulos etukäteen. Lopulliset kantamme pitää arvioida kokonaisneuvottelujen valossa.

Sjöstedt (GUE/NGL).
Haluan kiittää komission jäsentä perusteellisesta vastauksesta. Tarkoitan, että Euroopan unioni on erityisasemassa, kun kyseessä on vientituki. EU on erityisluokassaan suurin tukijakansakunta tai -valta maailmassa.
Kysymykseni koskee tulevien vuosien suunnitelmia. Onko olemassa sellaisia suunnitelmia kahdeksi, kolmeksi, neljäksi tulevaksi vuodeksi, jotka tähtäävät sen viiden miljardin euron vähentämiseen, joka viime vuonna annettiin vientitukena?

Fischler
Arvoisa puhemies, pitää kyllä paikkansa, että olemme suurin markkina-alue, ja olemme lisäksi ylivoimaisesti suurin kehitysmaiden tuotteiden tuoja. Meidän pitäisikin mielestäni aina välillä muistaa, että Euroopan unioni tuo maataloustuotteita kehitysmaista enemmän kuin Yhdysvallat, Japani, Kanada, Uusi-Seelanti ja Australia yhteensä. Emme ole yhtään huonompia kuin muutkaan kehittyneet valtiot. Tehän lisäksi tiedätte, että olemme päättäneet avata rajat kokonaan maailman köyhimmille maille.
Vientipuoleen vaikuttaa taas pääasiassa se, että voimme poistaa vientituet ainoastaan sellaisilta aloilta, joilla saadaan aikaan vastaavia yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksia. Tarkastellessanne vientitukien rakennetta huomaatte, että käytämme selvästi eniten varoja maitotuotteiden sekä sokerin ja sokerivalmisteiden vientiin. Miksi? Koska niiden kohdalla yhteisön hintojen ja maailmanmarkkinahintojen välinen ero on edelleen hyvin suuri, ja lähemmäs maailmanmarkkinahintaa päästään vain näillä molemmilla sektoreilla tehtävien uudistusten mukana. Kahtena viime vuonna emme ole toisaalta myöntäneet viljalle käytännössä enää mitään vientitukia, ja naudanlihankin vientitukia on vähennetty tuntuvasti. Tällä yhteisen maatalouspolitiikan uudistusvauhdilla vientitukia voidaan vähentää entisestään.

Casaca (PSE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää komission jäsen Franz Fischleriä hänen selvityksistään, jotka ovat mielestäni erittäin hyödyllisiä. Arvoisa komission jäsen, minun on kuitenkin tunnustettava, että olen hieman pettynyt siitä epäuskottavuudesta, jonka havaitsin teidän sanoissanne, jotka koskivat tätä mielestäni aivan välttämätöntä sitoumusta supistaa maatalouden vientitukia asteittain. Olen pannut lehdistä merkille, että liha-alan palautukset ovat lisääntyneet tuntuvasti viime joulukuusta lähtien; minun on myös huomautettava, että vuonna 2001 supistuminen liittyi enimmäkseen dollarin kurssin nousuun eikä maatalouspolitiikan uudistuksiin; lisäksi minun on todettava, että kaikkien muiden kuin liitteessä I mainittujen tuotteiden tukien määrät ovat kasvaneet huomattavasti. Arvoisa komission jäsen Franz Fischler, tilanne huolestuttaa minua, ja haluaisinkin kysyä teiltä, pidättekö realistisena, että mainitsemanne yhteisen maatalouspolitiikan uudistukset tehdään kyllin ajoissa, jotta vientituet voidaan poistaa asteittain?

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, vakuuttavuus ja johdonmukaisuus ovat kaksi eri asiaa. Otetaanpa esimerkiksi jo mainitsemani maidontuotantoala. Nykyisessä markkinajärjestelyssä olemme velvollisia takaamaan tietyn hinnan rasvattomalle maitojauheelle ja voille. Niin kauan kuin meillä on tämä velvollisuus, voita ja rasvatonta maitojauhetta voidaan viedä vain, jos niille myönnetään asianmukaista tukea. Kuten todennäköisesti tiedättekin, Euroopan unionissa ei ole tällä hetkellä sellaista poliittista enemmistöä, joka haluaisi tehdä muutoksia nykyiseen maitoalan markkinajärjestelyyn. On siksi hieman liian yksioikoista huomauttaa uudistusten tarpeesta vain komissiolle. Asiasta pitäisi huomauttaa ennen kaikkea jäsenvaltioille.
Sokerialan tilanne on seuraavanlainen: olemme luvanneet parlamentillekin, että suoritamme tänä vuonna asianmukaisen sokerialan sisäisiä kilpailusuhteita käsittelevän tutkimuksen, ja tuloksista riippuen komissio hyödyntää ensi vuonna sokerialan markkinajärjestelyjen jatkamisen mahdollisuutta; sen mukaan voimme ottaa käyttöön tässä yhteydessä muotoillun tarkistuslausekkeen ja esittää uusia ehdotuksia kyseisen lausekkeen nojalla.
Tämän ohella uudistusprosessikin varmasti etenee. Kuten tiedätte, seuraava vaihe on tämän vuoden kesäkuussa tehtävä puoliväliarviointi, mutta joillakin aloilla, kuten oliivialalla sekä hedelmä- ja vihannesalalla ja monilla muillakin aloilla, on suunniteltu jo seuraaviakin vaiheita.

Puhemies. -
Arvoisa komission jäsen Fischler, paljon kiitoksia osallistumisestanne tänään kyselytunnille.
Koska komission kyselytunnille varattu aika on päättynyt, kysymyksiin nro 5492 vastataan kirjallisesti

Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana Isler Béguinin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0063/2002), komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille: Biologista monimuotoisuutta koskevat toimintasuunnitelmat luonnonvarojen säilyttämisen, maatalouden, kalastuksen sekä talous- ja kehitysyhteistyön alalla
[KOM(2001) 162 - C5-0467/2001 - 2001/2189(COS)]

Isler Béguin (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, minulla on ilo esitellä teille mietintö biologisesta monimuotoisuudesta. Sallinette minun tässä yhteydessä kiittää läsnä olevia kollegoja ja niitä, jotka ovat työskennelleet kanssani tämän päätöslauselman laatimiseksi ja sen esittelemiseksi teille tänään.
Haluan kiittää myös maatalousasioita, kalastusta sekä kehitysyhteistyöasioita käsittelevien valiokuntien lausunnon valmistelijoita, jotka tukevat koko sitä esitystä, jonka esittelijänne on antanut biologisen monimuotoisuuden säilyttämisestä.
Haluan kiittää myös kansalaisjärjestöjä, jotka ovat todella lähteneet liikkeelle mietinnön hyväksi. Mehän tiedämme, että kansalaisjärjestöt ovat erinomaisia tarkkailijoita, jotka tuntevat läpikotaisin biologisen monimuotoisuuden tilanteen maailmassa. Arvoisa puhemies, tilanne ei ole erinomainen, ja haluaisin vastata yhteen kysymykseen, jota ei itse asiassa ole esitetty mutta joka on usein eräiden kollegojen puheenvuoron taustalla: mitä hyötyä biologisesta monimuotoisuudesta todella on, tai selkeämmin kysyttynä: miksi luonto pitäisi säilyttää, kun on niin monia muitakin huolia?
Muistuttaisin, että biologinen monimuotoisuus on yksi oman henkiinjäämisemme ehdoista ja että vaikka luonto ei tarvitse ihmistä säilyäkseen, niin me ihmiset tarvitsemme luontoa jäädäksemme henkiin.
Meidän vastuullamme parlamentin jäseninä on säilyttää luonnon monimuotoisuus. Luonnosta löytyvät tulevien sukupolvien kehityksen avaimet. Jokainen maapallolta katoava elävä laji on suuri ja korvaamaton menetys, ja jos annamme biologisen monimuotoisuuden tuhoutua, tuhoamme vähitellen itse itsemme. Tuhot ovat nähtävissä päivittäin. Näin ollen eikö Brasilian piakkoin järjestettävässä kokouksessa olisi syytä ottaa kantaa hankkeeseen, joka mahdollistaisi, että puolet Amazonin metsien pinta-alasta voitaisiin asettaa hyötykäyttöön, vaikka tiedämme sen arvon geenivarastona? Ihminen ei tuhoa tai uhkaa biologista monimuotoisuutta epäitsekkäistä syistä, vaan juuri päinvastoin, itsekkäistä syistä. Kyse on nimittäin valtavista taloudellisista eduista, joita saadaan sekä arvopuusta että sukupuuton partaalla olevien lajien salakuljetuksesta, tehomaanviljelyksestä, kalavarojen liikahyödyntämisestä tai alkuperäiskansojen esi-isiltään perimän tiedon ryöväämisestä.
Tällaisen ryöväämisen lopettamiseksi Rion ympäristökonferenssissa allekirjoitettiin yleissopimus biologisen monimuotoisuuden säilyttämisestä. Kymmenen vuotta myöhemmin sopimukseen suhtaudutaan edelleen penseästi. Sopimuksen allekirjoittaneet valtiot eivät ole pitäneet lupauksiaan, eikä yksikään maa ole toistaiseksi sisällyttänyt biologista monimuotoisuutta ensisijaisten tehtäviensä joukkoon Johannesburgin huippukokousta ajatellen.
Euroopan parlamentin on kannettava päätöslauselmamme muodossa vastuu ja lähetettävä voimakas ja selkeä viesti, kun Haagin konferenssiin on enää muutama päivä aikaa: sinne kokoontuvat biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen allekirjoittaneet osapuolet. Kehotamme unionia ottamaan Johannesburgin huippukokouksen esityslistalle biologista monimuotoisuutta koskevan kysymyksen ja pyydämme komissiota esittelemään siellä toimintasuunnitelman, kuten se on tehnyt Euroopan unionille. Meidän on muistutettava biologisen monimuotoisuuden tärkeästä roolista kestävän kehityksen kulmakivenä sekä biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen ja sen määräysten kokonaisvaltaisen täytäntöönpanon merkityksestä. Kehotamme unionia myös kehittämään kunnianhimoista politiikkaa biologisen monimuotoisuuden säilyttämiseksi. Komission esittämiä toimintasuunnitelmia tämän mietinnön aiheina olevien luonnonvarojen säilyttämisen, maatalouden, kehitysyhteistyön ja kalastuksen alalta voidaan toki pitää ensiaskeleena, mutta ne eivät kuitenkaan vielä riitä. On laadittava lisää toimintasuunnitelmia muun muassa metsätaloudesta ja liikenteestä, koska kaikilla näillä politiikoilla on aina ollut tai on kielteinen vaikutus biologiseen monimuotoisuuteen. Vaikka komissio osoittaakin halua muuttaa nykysuuntausta, se on täysin tietoinen antamastaan haasteesta. Lainaan nyt mietintöä, jossa todetaan, että biologisen monimuotoisuuden häviäminen ja kato viimeisten kahden vuosikymmenen aikana Euroopassa ja maailmassa on kiihtynyt huomattavasti, ja toteutetut toimet ovat osoittautuneet riittämättömiksi kehityssuunnan kääntämiseksi. Lisäisin tähän ne uudet uhkatekijät, joita eräiden geneettisesti muunneltujen organismien käyttöönotto tai elävien organismien omistamista koskevat kiistat, nämä uudenlaista omistamista heijastelevat kiistat edustavat.
Tämän tuhoavan suuntauksen muuttaminen on toki uskalias haaste, mutta olemme valmiita ottamaan sen vastaan. Unionin on lisäksi hankittava poliittiset ja taloudelliset keinot, jos se haluaa voittaa haasteen. Meillä on jo käytössämme lintudirektiivi ja luontotyyppidirektiivi, joilla voidaan osittain suojella biologista monimuotoisuutta. Vaadimme niiden noudattamista koko unionin alueella, myös ehdokasvaltioissa ja syrjäisimmillä alueilla sekä erityisesti Uuden-Kaledonian koralliriutalla. Meidän on löydettävä keinot näiden alueiden suojelemiseksi.
Toinen keino saada tuloksia ekologisesti kestävän kehityksen toteuttamisessa, kuten Göteborgin huippukokouksessa todettiin, on hankkia tehokkaat arviointivälineet, jotta voidaan arvioida ympäristön huomioon ottamista unionin politiikoissa.
Keväällä järjestettävässä Barcelonan Eurooppa-neuvostossa on määrä hyväksyä kuusi ympäristöindikaattoria. Tämä on liian vähän. Biologisesta monimuotoisuudesta ei nimittäin sanota sanaakaan. Kehotamme myös tältä osin komissiota esittelemään vuoteen 2003 mennessä erityisen biologista monimuotoisuutta koskevan indikaattorin. Jos biologisessa monimuotoisuudessa halutaan tuloksia, tiedämme, että näitä kysymyksiä on painotettava välittömästi ja päivittäin unionin politiikoissa. Tämä alkaa yhteisen maatalouspolitiikan seuraavan uudistuksen, yhteisen kalatalouspolitiikan, liikennepolitiikan ja Cotonoun kehitysyhteistyösopimusten mukana.
Vaikka parlamentin eri puolueryhmissä vallitsee yksimielisyys biologisen monimuotoisuuden säilyttämiskeinoista, eräiden kollegoiden välillä on erimielisyyttä geneettisesti muunneltujen organismien vaikutuksesta biologiseen monimuotoisuuteen. Tältä osin toivon esittelijän laatijana, että säilytetään kuitenkin viittaukset siihen, että geneettisesti muunnellut organismit saastuttavat ympäristöä.
Arvoisa puhemies, sallinette minun lopuksi esittää oletukseni siitä, ettei kenenkään mieleen tulisi esimerkiksi katedraalin tai suojelukohteena olevan muistomerkin tuhoaminen maantien rakentamisen tieltä. Meidän on ajateltava samoin luonnonperinnön ja biologisen monimuotoisuuden säilyttämiseksi.

Puhemies. -
Kuten olette huomanneet, suurten näyttöruutujen toiminnassa on jotakin vikaa; puhemiehen istuimen vieressä olevat näyttöruudut kuitenkin toimivat.

Redondo Jiménez (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, Maanviljelys muodostaa biologisista prosesseista riippuvaisen taloudellisen toimintamuodon, jonka piirissä käsitellään suurta osaa yhteisön luonnonvaroista. Tästä syystä sillä pitää olla keskeinen rooli biologisen monimuotoisuuden säilyttämisessä kahdesta syystä: sen pitää vakauttaa ympäristöön sopivat maataloustoimet ja turvata luonnonvarojen hyödyntäminen ja tuotantojärjestelmien säilyminen elinkelpoisina koko Euroopan unionin alueella.
Biologisen monimuotoisuuden kannalta on yhtä vahingollista tehostaa maataloutta rajattomasti kuin lopettaa maatalouden harjoittaminen, molemmista seuraa maaseudun rappeutuminen. Biologisen monimuotoisuuden puolesta toimivalla yhteisön strategialla pitää taata kestävä maatalous sen laajimmassa merkityksessään. Biologisten seikkojen lisäksi maataloudessa pitää ottaa huomioon taloudelliset ja sosiaaliset vaatimukset sekä sillä pitää turvata loppujen lopuksi maaseudun elinkelpoisuus.
Toisaalta kestävän maatalouden säilyttäminen vaatii, että noudatetaan monessa neuvoston ja Euroopan parlamentin päätöslauselmassa esitettyä eurooppalaista maatalousmallia, joka perustettiin maatalouteen liittyvän monitoiminnallisuuden säilyttämiseksi.
Yhteinen maatalouspolitiikka on väline biologisen monimuotoisuuden puolesta, aivan kuten Helsingin ja Göteborgin Eurooppa-neuvostoissa hyväksytyt Rion ympäristö- ja kehityskonferenssin päätöslauselmatkin. On siis on virheellistä asettaa tiukat toisen pilarin mukaiset rajat yhteiselle maatalouspolitiikalle ja konkreettisemmin maaseudun ympäristöohjelmille maaseudun laajentamisen edistäminen, luonnonmukainen maanviljelys, alkuperäisten lajien suojelu, luontotyyppien puolustaminen biologista monimuotoisuutta puolustettaessa kahdesta syystä: ensinnäkin yhteisen maatalouspolitiikan toinen pilari on vain noin 10 prosenttia maatalousbudjetista ja vaikka toiseksi maatalouden ympäristöohjelmat kattavatkin 20 prosenttia Euroopan unionin viljelyspinta-alasta, niitä on sovellettu hyvin epätasaisesti ja nykyään ne rajoittuvat käytännössä viiden jäsenvaltion vähiten tuottaviin alueisiin. Tilanne huononee siksi, että markkinatukien täydentäville ympäristöehdoille on myönnetty heikot puitteet, jotka ovat johtaneet yleisesti ottaen minimivaatimusten muodostumiseen.
Meidän on siis laajennettava täydentäviä ympäristöehtoja, minkä lisäksi maatalouteen liittyvän markkinapolitiikan mekanismeilla on tuettava aktiivisemmin ympäristöä ja biologista monimuotoisuutta. Meidän on tuettava näitä samoja vaatimuksia elintarvikkeiden laatuun, kasvinsuojeluaineisiin, siemeniin ja perintöainekseen liittyvässä lainsäädännössä.
Meidän on nopeasti vahvistettava yhteisen maatalouspolitiikan toista pilaria rahoituksellisesti ja lisäksi meidän on erotettava sen puitteissa maaseudun sosiaaliseen kehitykseen liittyvät toimet maatalouden ympäristötoimenpiteistä.
Meillä on edessämme merkittävä haaste, joka koostuu yhteisön maatalouspolitiikkojen vakauttamisesta ja yhdistämisestä, jotta niitä sovellettaisiin biologista monimuotoisuutta säilyttävällä tavalla.

Maat (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, en muuten puhu ympäristövaliokunnan vaan kalatalousvaliokunnan puolesta, olin sen varjoesittelijä. Kiitän esittelijää hänen selkeästä näkemyksestään. Esittelijä puhui Brasiliasta, minä aloitan läheltä kotoa silloin, kun on kyse biologisesta monimuotoisuudesta.
Tällä hetkellä lasiankeriasta pyydetään rannikoidemme edustalla niin paljon, että itse ankeriaita tuskin enää onkaan niiden luonnollisessa ympäristössä. Minusta tämä on joka tapauksessa asia, jossa komissionkin, ympäristöasioista vastaavan komission jäsenen, pitäisi tehdä lisätutkimuksia ja vahvistaa tätä koskeva politiikka.
Toinen kalatalousvaliokunnan huoli liittyy geenitekniikan kehitykseen kalanviljelyssä. Kanadalla ja Yhdysvalloilla on jo järjestelmä, jonka ne voivat ottaa tuotantoon heti, kun hankkeelle näytetään vihreää valoa. Minusta olisi hyvä, että komissio selvittäisi, missä määrin me Euroopassa voimme vastustaa tätä kehitystä tai ainakin käydä siitä kunnollista poliittista keskustelua, ennen kuin siirrymme kalanviljelyssä tällaiseen tekniikkaan.
Kolmas asia on vesiviljely ja sen seuraukset meriympäristölle. Tässäkin asiassa tarvitaan nykyistä enemmän tutkimusta, etenkin sellaista, jonka tavoitteena on entistä suljetumpien järjestelmien etsiminen.
Neljäs asia, johon kalatalousvaliokunta pyytää kiinnittämään huomiota, on sen epätasapainon seuraukset, joka toisinaan vallitsee lintukannan ja kalakannan välillä. Erityisesti merimetsoihin liittyy Euroopassa vakavia ongelmia.
Viidenneksi kalatalousvaliokunta toivoo, että tutkittaisiin ilmastonmuutoksen ja kalakantojen välistä yhteyttä. Millainen tämä yhteys on? Tätä aihetta ei ole tutkittu riittävästi, ja olisimme hyvin iloisia, jos komissio esittäisi toimintasuunnitelman nimenomaan tästä asiasta.
Kuudes asia. Meillä on nyt olemassa tiettyjen kalalajien suojelemiseksi politiikka, jonka olennainen osa on alueiden sulkeminen. Ei ole selvää, vaikuttaako tämä tosiasiassa myönteisesti kalakantoihin vai ei. Olisi hyvin toivottavaa, että komissio käynnistäisi tässäkin asiassa biologiseen monimuotoisuuteen liittyvän tutkimuksen.
Arvoisa puhemies, saanen päättää puheenvuoroni kutsumalla ympäristöasioista vastaavan komission jäsenen, Margot Wallströmin, ajatustenvaihtoon kalatalousvaliokunnan kanssa tämäntapaisista erityisasioista, myös siksi, että nähtäisiin, missä määrin komission jäsen voi tuoda panoksensa kalatalouden vihreään kirjaan myös biologisen monimuotoisuuden alalla. Meitä ilahduttaisi kovasti, jos komission jäsen tekisi tällaisen aloitteen.

Sandbæk (EDD)
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi onnitella esittelijä Isler Béguinia hänen loistavasta mietinnöstään. Haluan huomauttaa ainoastaan siitä, että koska suurin osa maailman biologisesta monimuotoisuudesta sijaitsee kehitysmaiden trooppisilla alueilla, olisin toivonut, että kehitysyhteistyötä koskevaa näkökulmaa olisi korostettu mietinnössä hieman enemmän.
EU:ta vaaditaan 49 kohdassa tukemaan erityistoimia, joilla edistetään biologisen monimuotoisuuden hallintaa ja suojelua alkuperäiskansojen toimesta. Olen laatinut tarkistuksen, jossa muotoa korjataan siten, että EU:n on tuettava sitä asemaa, joka alkuperäiskansoilla on heidän perinteisen biologisen monimuotoisuuden säilyttämistä ja hallintaa koskevan tietämyksensä vuoksi. Kyse on erityisesti sellaisista suojelualueista, joiden kannalta on tärkeää, että alkuperäisväestö osallistuu niiden hallintaan, jotta välttyisimme pakkosiirroilta ja luonnonvarojen käytön rajoituksilta. Olen laatinut tarkistuksen, jotta tämä näkökulma saataisiin mukaan mietintöön. Joissakin kehitysmaissa olisi välttämätöntä luoda taloudellisia etuja, jotka liittyvät villieläinkantojen kestävään käyttöön, jotta kansalaisille tarjottaisiin kannustimia eläinkantojen säilyttämiseen. Eteläisessä Afrikassa norsukannat ovat kasvaneet niin suuriksi, että ne tuhoavat biologista monimuotoisuutta, ja kun otetaan huomioon valtioiden taloudellinen tilanne, on täysin käsittämätöntä, että ne eivät voi hyötyä norsuistaan taloudellisesti. Biologinen monimuotoisuus häviää nykyään ennennäkemättömän nopeasti, eikä Rion jälkeen ole kuitenkaan ryhdytty oikein mihinkään toimiin. Biologisesta monimuotoisuudesta on tullut käsite, johon ei puututa, ja meidän tehtävämme on nyt yrittää pitää se esityslistalla. Pystyäksemme käymään käsiksi monimuotoisuuden säilyttämistä koskevaan kysymykseen on välttämätöntä, että suojelemme koko ekosysteemiä. Ohjelmat, jotka koskevat koko yhteisöä, ovat osoittautuneet varteenotettaviksi vaihtoehdoiksi protektionistiselle lähestymistavalle, ja tällaista ajattelua voin tukea täysin.

Flemming (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komissio jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan ja koko maailman biologisen monimuotoisuuden häviäminen kiihtyy koko ajan. Mitkään tähän mennessä toteuttamamme toimenpiteet eivät ole onnistuneet pysäyttämään tätä kehitystä.
Neuvoston kesäkuussa 1998 hyväksymän biologista monimuotoisuutta koskevan EY:n strategian mukaisesti tiedonannossa ehdotetaan ilahduttavasti neljän alan biologista monimuotoisuutta koskevaa toimintasuunnitelmaa, ja se on periaatteessa erittäin myönteistä. Suunnitelmat koskevat luonnonvarojen säilyttämistä, kalastusta sekä talous- ja kehitysyhteistyötä. Komission mainitsemia maataloutta koskevia asioitakin voi oikeastaan pitää vain myönteisinä.
Olen tosin hieman harmissani, että maatalousalaa käsitellään esittelijän muuten erittäin hyvässä mietinnössä ainakin meidän mielestämme hyvin negatiiviseen sävyyn eikä siinä mainita lainkaan maatalouden aikaansaannoksia biologisen monimuotoisuuden säilyttämiseksi. Ryhmämme kannattaa ilman muuta mietintöä, mutta äänestämme joitakin sen yksittäisiä kohtia vastaan. Olen näet kotoisin maasta, joka ei tulisi toimeen ilman maanviljelijöitään. Itävalta sijaitsee pääosin Alpeilla, eikä moni asia yksinkertaisesti olisi enää niin kuin pitää ilman vuoristomaanviljelijöitämme, jotka työskentelevät vielä nykyäänkin yhtä ahkerasti kuin ehkä 100 tai 200 vuotta sitten. Tiedämme aivan tarkkaan, että maatalous, varsinkin muu kuin tehomaatalous, pitää yllä erityistä ekosysteemiä. Jotkin elinympäristöt, kuten erilaisten alueiden kirjo, joka koostuu esimerkiksi viljellyistä pelloista ja peltojen laidassa olevista ruohokaistaleista, niiden rajoilla olevista aidoista ja ojista, on yksinkertaisesti välttämätön, jotta tietyt kasvit ja eläimet löytävät suojapaikan ja jotta niillä on mahdollisuus pesiä ja löytää ravintoa.
En halua nyt luetella, mitkä lintulajit tarvitsevat tällaisia alueita ja mitkä lajit on pystytty säilyttämään, kasvi- ja hyönteislajeista puhumattakaan. Minusta on kuitenkin yksinkertaisesti syytä mainita, että muu kuin tehomaatalous - haluan erityisesti korostaa - nimenomaan muu kuin tehomaatalous, perheyrityksenä harjoitettava maatalous edistää merkittävästi niinluonnonvaraisten kuin talouskäyttöön valjastettujen kasvi- ja eläinlajienkin säilymistä. Ellemme anna nykyisille maanviljelijöille tunnustusta heidän tekemästään työstä, uskon, että aiheutamme vahinkoa luonnollemme ja ekosysteemeillemme. Aiomme siis kannattaa mietintöä, mutta hylkäämme sellaiset kohdat, jotka ovat mielestämme maanviljelijöiden kannalta epäoikeudenmukaisia.
Corbey (PSE).
Arvoisa puhemies, aivan ensimmäiseksi onnittelen esittelijä Isler Béguinia: minusta tämä on erinomainen ja rakentava mietintö.
Biologisen monimuotoisuuden suojelun on oltava tärkeä painopistealue. Jos lajit kuolevat sukupuuttoon, ne katoavat lopullisesti, ja siksi nyt on toiminnan aika. Toimintasuunnitelmat eivät voi olla irrallisia. Niillä on menestystä vain, jos niissä otetaan huomioon kyseisellä alueella elävien ihmisten sosiaalis-taloudellinen tilanne. Niihin on valittava painopistealueet. Meidän on toimittava maailmanlaajuisissa ongelmakohteissa (hot spots), paikoissa, joissa on erityisen paljon lajeja, sillä ne ansaitsevat erityissuojelua. Toimintasuunnitelmista on tehtävä entistä selkeämpiä ja ennen muuta käytännönläheisiä. Kansalaisten tuki on tärkeää, eikä kenellekään ole iloa sellaisista abstrakteista käsitteistä kuin biologinen monimuotoisuus. Kyse on luonnon rikkauden, arvokkaiden maisemien ja hienojen lajien säilyttämisestä. Meillä on oltava tietoa, riippumatonta seurantaa, vuosittain on tehtävä yhteenveto luonnon tilasta. Se lisää motivaatiota ja innostaa.
Euroopan unionin itsensä pitäisi olla nykyistä johdonmukaisempi. Biologisen monimuotoisuuden suojelun keulakuvia ovat lintudirektiivi ja luontotyyppidirektiivi. Niitä on sovellettava hyvin, vaikka se onkin joskus vaikeaa. Tuloksen on aina oltava tärkeintä.
Näiden luonnonsuojelun helmien vastapainona on kuitenkin runsaasti toisenlaista politiikkaa. Tarkoitan ensisijaisesti maataloutta, mutta myös kalataloutta. Laajamittaista maataloutta ja biologisen monimuotoisuuden säilyttämistä on vaikea yhdistää. Yhteistä maatalouspolitiikkaa on muutettava perusteellisesti jo pelkästään tästä syystä. Kerjätään vaikeuksia, jos tukia myönnetään pelkästään tuotannon perusteella. Kalastuksen vaikutukset biologiseen monimuotoisuuteen eivät ole yhtä näkyviä. Monilla rannikkovesillä ja niitä syvemmillä vesillä harjoitettava merenpohjaan vaikuttava kalastus uhkaa biologista monimuotoisuutta. Siihen on vastattava vakuuttavasti.
Biologisen monimuotoisuuden on oltava yksi aluepolitiikan johtavia ajatuksia. Jäsenvaltioiden olisi laadittava tästä toimintasuunnitelmia. Komissiota pyydän valitsemaan joka vuosi yhden lippulaivahankkeen ja tukemaan sitä, mieluiten ehdokasvaltioissa. Näiden hankkeiden on oltava esimerkkeinä muille luonnonsuojelualueille. Puolan aarnimetsä voisi olla yksi hyvä lippulaivahanke. Kiitän vielä kerran kollega Isler Béguinia hänen hyvästä mietinnöstään.
Pesälä (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan myös puolestani kiittää lämpimästi esittelijää ja komissiota tämän asian valmistelusta. Esityksillä on kannatettava päämäärä: ympäristön monimuotoisuus on meille kaikille tärkeä asia. Haluaisin kuitenkin nostaa esille kaksi asiaa tässä parlamentin mietinnössä.
Ensiksi kohdassa kahdeksan on tuotu esille metsäasia sellaisessa muodossa, että EU:lle haluttaisiin byrokraattinen keskusjohdettu metsiä ja kaikkia metsän eliöitä koskeva sertifiointiin perustuva seurantajärjestelmä. Jäsenvaltioiden metsien käyttöä ohjattaisiin EU:n taholta toimintasuunnitelmin. Tässä kohdassa täytyy muistaa, että EU:ssa metsäasioissa noudatetaan toissijaisuusperiaatetta eikä Brysselin kontrollia ole syytä laventaa, ellei siihen ole erityisiä syitä. Lisäksi kaikki metsäasioissa toimivat tahot ovat yhtä mieltä siitä, että sertifioinnin pitäisi toimia vapaaehtoisuuspohjalta, ei missään tapauksessa EU-johtoisesti.
Toiseksi kohdassa 44 esitetään, että kaikki maatalouden tuotantotukimaksut korvattaisiin ympäristöperusteisilla tuilla. Hyvät kollegat, nyt täytyy muistaa missä maailmankaupan tilanteessa elämme. Ellei tuotantotukia maksettaisi, EU:ssa ei enää jatkossa olisi tässä laajuudessa maataloutta. Miten sitten olisi biologisen monimuotoisuuden laita? EU:n eräillä alueilla tuotantotuilla on suhteellisesti vielä suurempi merkitys kuin keskisessä Euroopassa. Esimerkiksi minun kotimaassani tärkeimmät ongelmat eivät todellakaan liity ympäristön tilaan tai biologiseen monimuotoisuuteen vaan siihen, että tuotanto on ylipäätään kannattavaa suurten tuotantokustannusten olosuhteissa. Viljelijöille on turha tulla puhumaan lisättävistä ympäristötoimista, kun maamme koko tuotanto on käytännössä luomua.
Esitänkin, että kohta 44 poistettaisiin tekstistä, samoin kuin kohdan 42 loppuosa, jossa maatalouden ympäristötoimet kohdistettaisiin ainoastaan uhanalaisten lajien suojeluun. Tällaista ei itseään kunnioittavan EU:n toimielimen päätöslauselmiin pitäisi kirjata.

González Álvarez (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, kannatamme jäsen Béguinin mietintöä, koska sen lähtökohtana on seuraava tosiasia: vuonna 1992 allekirjoitetun biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen, erilaisten kansainvälisten yleissopimusten tai yhteisön oikeuden, tarkemmin sanottuna lintu- ja luontotyyppidirektiivien, avulla ei ole onnistuttu pysäyttämään biologisen monimuotoisuuden köyhtymistä. Lisäksi siinä muistutetaan selkeästi, että katoavien lajien joukossa on tuhansia vielä tunnistamattomia lajeja. Toden totta, 11 000 eläin- ja kasvilajia on vaarassa kuolla sukupuuttoon. Mielestäni tässä on kylliksi syytä ryhtyä asianmukaisiin toimiin. Esittelijä pitää ehdotettuja hankkeita myönteisinä, mutta muistuttaa vielä toteuttamattomista hankkeista, esimerkkinä vaikkapa metsähanke. Lisäksi hän puhuu selkeästi tarpeesta sisällyttää ympäristöpolitiikka maatalous- ja kalastuspolitiikkaan sekä muihin vastaaviin politiikkoihin.
Arvoisa puhemies, koska minulla on vain vähän aikaa, annan yhden esimerkin, koska esimerkeillä voidaan ilmaista kaikkein parhaiten, mitä pitäisi tehdä: puhun EMOTR:n käytöstä Gran Canarian saaren viimeisen jäljellä olevan laakerimetsän tuhoamiseen.
Tapasin viime viikonloppuna Gran Canarialla asukkaita, jotka valittivat Euroopan komissiolle viittaan aikoinaan laatimaani kysymykseen että Moyan lehmuston, saaren ainoan jäljellä olevan laakerimetsän, puut kuivuvat, kun kaikki aiemmin kastelukanavia pitkin virrannut vesi on pantu kulkemaan putkien kautta. Tämä tapahtuu EMOTR:n myötävaikutuksella. Asukkaille on annettava heidän ansioidensa mukainen tunnustus, koska he taistelevat työaikansa ulkopuolella ja vailla taloudellisia resursseja tämän luontokohteen säilyttämiseksi.
Asukkaat ovat kiitollisia komission jäsen Wallströmin antamasta vastauksesta, koska hän osoitti täydellistä alueen jota on hoidettava, koska se tullee kuulumaan Natura 2000 -verkkoon tuntemusta ja koska hän pyysi Espanjan hallitusta ottamaan vastuun alueen hoitamisesta. Arvoisa komission Wallström, puheenvuoronne antoi toivoa asukkaille.
Tämä tapaus osoittaa selvästi, että eurooppalaisia määrärahoja ei saa käyttää ympäristöä vahingoittaviin hankkeisiin.

Hyland (UEN).
Arvoisa puhemies, muiden puhujien tapaan onnittelen esittelijää mietinnöstä, jota pidän myönteisenä. Tämä keskustelu on äärimmäisen tärkeä, kun otetaan huomioon, miten paljon biologinen monimuotoisuus vaikuttaa kaikkien kansalaisten elämään ja elämänlaatuun.
Niiden meistä, joille on uskottu tehtäväksi turvata jälkipolviemme tulevaisuus, on nyt ryhdyttävä päättäväisesti toimiin. Meidän on kuitenkin tehtävä se valistuneesti ja valveutuneesti, ja tähän päämäärään pyrkiessämme meidän on oltava valmiita hyödyntämään nykyaikaista tutkimusta ja tekniikkaa. Biotekniikan kaltaiset kiistellyt alat ovat mielestäni välttämätön osa yhtälöä.
Viljelijöiden rooli kestävän ja laadukkaan elintarvikehuollon takaajina on asetettava entistä enemmän polttopisteeseen, koska olemme vaarassa unohtaa, että maatalouskin on liiketoimintaa. Viljelijöiden ainutlaatuinen tehtävä ympäristön hoitajina on niin ikään tunnustettava, sitä on arvostettava ja siitä on palkittava. Tältä osin pyydän parlamenttia panemaan vakavasti merkille sen tosiseikan, että viljelijöiden ammattikunta on pienenemässä. Viljelijät ikääntyvät ja nuoret ovat haluttomia valitsemaan viljelijän uraa. Viljelijöiden rooli ja perhetilojen säilyminen ovat tärkeitä biologisen monimuotoisuuden kannalta. Ne ovat merkittävä osa maatalouden infrastruktuuria. Biologinen monimuotoisuus ja kestävä kehitys eivät toteudu, mikäli näitä seikkoja ei oteta huomioon tässä yhtälössä.
Lyhyesti sanottuna meidän on valittava käytännöllinen lähestymistapa, jossa turvataan biologinen monimuotoisuus ja tunnustetaan samalla viljelijöiden ammatillinen ja kaupallinen rooli.

Bernié (EDD).
Arvoisa puhemies, nyt, kun Natura 2000 näkyy vähän kaikkialla Euroopassa maaseudun asukkaiden vastustuksesta huolimatta ja ihmiselle tuhoisin seurauksin, olen pahoillani, että tästä biologista monimuotoisuutta koskevasta mietinnöstä keskusteltiin hätäisesti ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa. Kyse on kuitenkin tärkeästä aiheesta, joka koskee unionin pohtimia aloja, kuten esimerkiksi luonnonvarojen suojelua ja kehitysyhteistyöpolitiikan elvyttämistä tai maatalouden ja kalastuksen uusia tavoitteita. Kansallisten strategioiden tai biologisen monimuotoisuuden hyväksi suunniteltavien toimintasuunnitelmien laatimista voidaan kuitenkin harkita vain, jos ne on laadittu laajan konsensuksen perusteella ottamalla huomioon alueelliset sosiaalistaloudelliset intressit.
Laajentumisessa ja esittelijän ehdotuksessa, joka koskee biologisen monimuotoisuuden säilyttämistä koskevan kärkihankkeen valitsemista, on muistettava, että ehdokasvaltiot haluavat liittyä unioniin kurotakseen mitä pikimmin kiinni muiden taloudellisen ja sosiaalisen etumatkan ja uudistaakseen infrastruktuurejaan. Biologinen monimuotoisuus ei ole niiden suurin huoli. Olen pahoillani, että kaikki valiokuntaan jättämäni neljä tarkistusta hylättiin, myös se, jossa vetosin paitsi ympäristön myös maaseutuväestön huomioon ottavaan yhteiseen maatalouspolitiikkaan. Monet mietinnön kohdat huolestuttavat minua, ja etenkin pyrkimys metsäalan ja eläinlajien sertifikaatin käyttöönottoon on minusta epärealistinen, kun otetaan huomioon metsien ja eläinlajien valtava monimuotoisuus. Mitä lisäarvoa tällainen sertifikaatti toisi? Mitä hyötyä on pyrkiä lisäämään Natura 2000:lle ja muihin biologista monimuotoisuutta koskeviin toimiin myönnettyä rahoitusta? Miksi pysyä itsepintaisesti tiellä, jota kansalaiset, maanomistajat, viljelijät ja käyttäjät vastustavat jatkuvasti enemmän? Kuka maksaa halusta ottaa käyttöön tiukka suojelujärjestelmä lintu- ja luontotyyppidirektiivien ulkopuolisilla vyöhykkeillä? Olemmeko jakamassa kaikki unionin alueet vyöhykkeisiin? Mihin tällä biologisen monimuotoisuuden suojelun maksimaalisella lähestymistavalla pyritään? Mietintöä lukiessani pohdin sitä, onko ihminen esittelijän mielestä aina osa tätä biologista monimuotoisuutta. Meille siitä ei ole epäilystäkään.

Souchet (NI).
Kyllä, arvoisa esittelijä, eri tahoilta kuuluneet hätähuudot biologisen monimuotoisuuden köyhtymisen vuoksi ovat perusteltuja. On totta, että jotkin kasvilajit ovat häviämässä ja osa eläinlajeista on uhattuina, ja henkilökunnan vähentäminen, verisukulaisuus ja geneettisesti muunneltujen organismien hallitsematon levittäminen köyhdyttävät geeniperimää jopa sellaisten lajien ja rotujen kohdalla, joita ei uhkaa sukupuuttoon kuoleminen, mikä on uhka ympäristölle. Eivätkö biologisen monimuotoisuuden säilyttämiseksi tehdyt yllättävät nimitykset ja laaditut säännöt paikallisia toimijoita kunnolla kuulematta, haluttu tavoite suojella niitä laajoja alueita, joilla elää ja työskentelee väestö, joka on auttanut voimakkaasti nykyisten ekosysteemien muokkaamisessa, sekä ne Natura 2000 -hankkeen täytäntöönpanoa koskevat epäjohdonmukaiset menettelyt eräissä maissa edustakin oikeita suuntaviivoja tuon säilyttämistavoitteen saavuttamiskesi? Vai voisiko niillä olla päinvastainen vaikutus tavoitteisiin ja voisivatko ne johtaa maataloustoiminnasta luopumiseen, mikä vahingoittaisi biologista monimuotoisuutta?
Arvoisa esittelijä, annamme toki tukemme ajatuksellenne vahvistaa "saastuttaja maksaa" -periaatetta ja suhtautua varovaisesti geneettisesti muunnettuihin organismeihin sekä ottaa huomioon toissijaisuusperiaate, mutta emme kannata kehotustanne tiukentaa komission ehdotuksia maataloudesta, sillä se tarkoittaisi yhteisen maatalouspolitiikan täydellistä purkamista juo vuonna 2003. Biologista monimuotoisuutta ei suojella sivuuttamalla maanviljelijät.

Scheele (PSE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, haluaisin ilmoittaa kantani biologista monimuotoisuutta koskevasta kehitysyhteistyön toimintasuunnitelmasta. Tänä iltana on jo sanottukin, että biologinen monimuotoisuus on runsainta kehitysmaiden trooppisilla alueilla. Siellä on valtava määrä kesytettyjä ja villejä lajeja, ja hyvin suuri osa paikallisesta alkuperäisväestöstä onkin riippuvainen tästä biologisesta monimuotoisuudesta - ja se on meille aivan yhtä tärkeä asia.
Biologisen monimuotoisuuden köyhtyminen tai suuret luonnonkatastrofit synnyttävät noidankehän; paikallinen väestö ajautuu köyhyyteen. Me tiedämme myös, että ellei köyhyyttä torjuta, biologista monimuotoisuutta ja kestävän kehityksen tarpeita koskevan tietoisuuden tukeminen ja edistäminen on vaikeaa.
Siksi on tärkeää, että tämän toimintasuunnitelman tavoitteena on sisällyttää biologiseen monimuotoiseen liittyvät suunnitelmat Euroopan unionin kehitysyhteistyöohjelmiin. Tämä tarkoittaa paitsi luonnonvarojen, erityisesti metsien, kestävän käytön tukemista myös ympäristövaikutusten entistä tehokkaampaa arviointia tällä alalla.
Haluaisin tukea ryhmänikin puolesta kaikkia niitä tarkistuksia, joissa korostetaan alkuperäisväestön olennaista merkitystä ja heidän sosiaalisia, taloudellisia ja kulttuurisia oikeuksiaan.
Puhuessamme biologisesta monimuotoisuudesta ja luonnollisesti myös kestävyydestä en tietenkään halua päästää tätä tilaisuutta käsistäni sanomatta, että meidän on huolehdittava omistakin asioistamme, jos haluamme olla kansainvälisesti uskottavia. Muistan Barcelonan huippukokousta koskevasta päätöslauselmasta käydyt keskustelut, joissa tuli selvästi esiin, että jotkin eurooppalaiset projektit rikkovat ja rajoittavat biologista monimuotoisuutta, ja tällöin minusta ei riitä, että laadimme täällä Euroopassa aina vain hienoja päätöslauselmia, joissa haluamme suojella Afrikan metsien vuorigorilloja, vaan meidän on pantava sitoumuksellisesti täytäntöön myös omia hankkeitamme ja ohjelmiamme, kuten esimerkiksi Natura 2000 -ohjelma.

Wallström
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensiksi kiittää esittelijä Isler Béguinia, ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaa, maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokuntaa ja kehitysyhteistyövaliokuntaa niiden työstä mietintöluonnoksen ja tämän päätöslauselman parissa.
Biologinen monimuotoisuus on keskeinen kysymys, kun puhutaan kestävästä kehityksestä ja ympäristön huomioon ottamisesta muilla politiikan aloilla. Se on tärkeä itsessään, mutta se muodostaa myös pohjan luonnonvaraisuuteen perustuvalle toiminnalle, kuten maataloudelle ja kalataloudelle. Biologinen monimuotoisuus muodostaa lisäksi tärkeän luonnon pääoman, josta riippuu monen maan paikallisten yhteisöjen elanto. Samaan aikaan se vähenee nopeammin kuin koskaan aikaisemmin ihmiskunnan historiassa. Minulla on tänään huonoja uutisia: olemme menettäneet ensimmäisen lajin suojeltujen lajien listalta. Pyreneitten vuorikauris on nyt kadonnut ikiajoiksi. Emme siis pysty täysin suojelemaan niitäkään lajeja, jotka olemme luetteloineet lajeiksi, joita olemme luvanneet suojella.
Sekä EU:n kestävän kehityksen strategiassa että ympäristöpolitiikkaa koskevassa kuudennessa toimintaohjelmassa pidetään keskeisenä tavoitteena sitä, että biologisen monimuotoisuuden väheneminen on saatava pysäytetyksi vuoteen 2010 mennessä. Jotta voisimme saavuttaa tämän tavoitteen, on erittäin tärkeää todellakin toteuttaa ne toimintasuunnitelmat biologisen monimuotoisuuden hyväksi, joista tänään keskustelemme. Yhtenä edellytyksenä sille, että biologinen monimuotoisuus voidaan säilyttää, on lintudirektiivin ja elinympäristödirektiivin täydellinen toteuttaminen. Se ei kuitenkaan riitä. Jos todellakin tahdomme lopettaa biologisen monimuotoisuuden vähenemisen, meidän täytyy tarkastella EU:n koko aluetta eikä vain suojeltuja alueita.
On välttämätöntä integroida biologista monimuotoisuutta koskeva kysymys mannermaan ja meren kehittämistä ja hyödyntämistä käsittelevään politiikkaan. Biologista monimuotoisuutta koskevat toimintasuunnitelmat ovat sekä kunnianhimoisia että realistisia. Ne merkitsevät suurta askelta eteenpäin biologisen monimuotoisuuden integroinnissa maatalous-, kalatalous- ja kehitysyhteistyöpolitiikkaan ja omaan ympäristöpolitiikkaamme. Toimintasuunnitelmassa luonnonvarojen säilyttämiseksi näkyy selvästi vakaa aikomuksemme toteuttaa lintudirektiivi ja elinympäristödirektiivi sekä tukea Natura 2000 -ohjelman puitteissa tehtävää työtä. Suunnitelmassa kerrotaan edelleen, kuinka aiomme käyttää yleisiä ympäristönohjausvälineitä kuten ympäristövaikutusanalyyseja, ympäristömerkintöjä, ympäristötarkistuksia ja muita taloudellisia ohjauskeinoja biologisen monimuotoisuuden säilyttämiseksi koko EU:ssa.
Maatalouden toimintasuunnitelmassa asetetaan prioriteetit maatalouden ja biologisen monimuotoisuuden yhteisten etujen saavuttamiseksi. Tärkeimmät keinot kattavat kaiken aina maaseudun kehittämistä koskevista toimenpiteistä niihin erilaisiin ympäristöaiheisiin asti, joihin sisällytetään yhteinen markkinoiden organisaatio, naudanlihaa, maitoa ja viljaa koskevat järjestelmät ja niin edelleen. Toimintasuunnitelma käsittää koko maaseutumme, myös Natura 2000 -alueen.
Kalastuksen toimintasuunnitelma käsittelee sekä perinteisen kalastuksen että vesiviljelyn tuomaa uhkaa, ja se täsmää täysin tulevaa yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevan vihreän kirjan kanssa.
Yleisimmät ja vakavimmat uhat biologiselle monimuotoisuudelle maailmassa ovat kehitysmaissa. Biologisen monimuotoisuuden puolesta käytävä taistelu kuuluu siten läheisesti yhteen meidän köyhyyden poistamiseen tähtäävän strategiamme kanssa. Meillä on vastuu kehitysmaiden avustamisesta niin, että voidaan säilyttää ne luonnonvarat, jotka ovat ratkaisevia niiden hyvinvoinnin kannalta. Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen toimintasuunnitelmat tarjoavat välineet tähän.
Nämä biologista monimuotoisuutta koskevat suunnitelmat eivät ole mitään kiinteitä välineitä, vaan niitä kehitetään ennen kaikkea käyttämällä monia eri indikaattoreita. Tätä on korostettu keskustelun aikana, ja tietenkin myös komissio tukee sitä ja on alkanut työskennellä sen parissa. Nämä suunnitelmat vaikuttavat ensisijaisesti keskusteluun yhteisen kalatalouspolitiikan uudistamisesta, maatalouspolitiikasta ja rakennerahastoja koskevista asetuksista.
Toivon, että nämä uudistukset saavat sen laajuuden ja tarjoavat ne ohjauskeinot, joita vaaditaan, jotta me voimme täysin saavuttaa biologista monimuotoisuutta koskevissa toimintasuunnitelmissa asettamamme tavoitteet. Vain sillä tavoin voimme päästä päätavoitteeseemme eli pysäyttää biologisen monimuotoisuuden väheneminen vuoteen 2010 mennessä. Kiitän kaikkia jäseniä arvokkaista panoksistanne keskusteluun.

Puhemies. -
Kiitän teitä, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0044/2002) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi ravintolisiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä
[12394/2/2001 - C5-0640/2001 - 2000/0080(COD)] (Esittelijä: Emilia Franziska Müller).
Jackson (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Ennen kuin jäsen Emilia Franziska Müller aloittaa, haluan huomauttaa, että näytön puhujalista on sekaisin, mikä ehkä selittää, miksi ihmiset eivät ole tulleet tänne keskustelemaan. Lisäksi istumapaikoille kuuluu vain saksankielinen tulkkaus. Itselleni tästä on suurta hyötyä, koska käyn parhaillaan kielikurssilla Goethe-instituutissa, mutta muista ihmisistä se saattaa tuntua hieman hankalalta.

Puhemies.
 Arvoisa jäsen, kuten näette, yrittänyttä ei laiteta! Ilmoitin jo hetki sitten, että tekniikassa on ongelmia ja että teknikot yrittävät ratkaista niitä. Toivokaamme, että he selvittävät ne mahdollisimman pian. Olette kuitenkin kovin optimistinen sanoessanne, että istuntosalissa on vähän jäseniä läsnä vain näyttöön liittyvien teknisten ongelmien takia. Pitäisipä tämä todella paikkansa!
Müller, Emilia Franziska (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, noin 20 prosenttia eurooppalaisista täydentää jokapäiväistä ravintoaan säännöllisesti. Vuonna 1999 eurooppalaiset kuluttajat käyttivät pelkästään vitamiineihin ja kivennäisaineisiin 1615 miljoonaa euroa. Kysyntä kasvaa jatkuvasti, sillä ihmisten elin- ja ravintotottumukset ovat muuttuneet huomattavasti. Vitamiinit ja kivennäisaineet ovat mukana monissa ihmisen elimistön biokemiallisissa ilmiöissä. Ihmisten terveyden ja suorituskyvyn kannalta on tärkeää, että näitä aineita saadaan tarvittava määrä.
Minusta on erittäin myönteistä, että meillä on mahdollisuus täydentää jokapäiväistä ravintoamme vitamiineilla ja kivennäisaineilla. Tarkoitamme ravintolisillä nykyään pääasiassa vitamiineja ja kivennäisaineita, joita on saatavana kaupoissa tabletteina, kapseleina ja jauheina. Ravintolisiä koskevan direktiivin tarkoituksena on lähentää jäsenvaltioiden lainsäädäntöä. Valmistajat pääsevät siten aiempaa helpommin kaikille sellaisille markkinoille, joilla on voimassa yhtenäiset valmistusta ja markkinointia koskevat ehdot.
Direktiivissä ravintolisät luokitellaan yksiselitteisesti elintarvikkeiksi. Ravintolisät eivät ole lääkkeitä, eikä niillä voida myöskään korvata lääkkeitä. Elintarvikkeiksi luokiteltuna ravintolisiin pätevät kaikki Euroopan unionissa voimassa olevat määräykset, myös laatu-, puhtaus- ja turvallisuusmääräykset. Kuluttajan pitää voida luottaa kaikkien elintarvikkeiden vaarattomuuteen: tämä on tärkeää varsinkin vitamiinien ja kivennäisaineiden kaltaisten valmisteiden kohdalla, koska niiden stabiilius osittain vaihtelee.
Uudella direktiivillä on käytännössä kaksi tavoitetta: kuluttajien turvallisuus ja ravintolisien sisämarkkinoiden toteuttaminen. Ministerineuvosto hyväksyi parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esittämät tärkeimmät vaatimukset.
Parlamentti pitää myönteisenä, että neuvosto sisällyttää asianmukaisesti uusia aineita direktiivin soveltamisalaan. Kyse on sellaisista aineista, jotka ovat jo nyt markkinoilla mutta joita asiasta vastaava tiedekomitea ei ole vielä arvioinut. Ne on tarkoitus sisällyttää direktiivin liitteeseen. Yhteisessä kannassa asiakirjojen laatimisen määräajaksi määritellään 18 kuukautta. Ympäristövaliokunta pidensi määräaikaa 36 kuukauteen, jotta varsinkin pienille ja keskisuurille yrityksille jäisi tarpeeksi aikaa tuotetietojensa kokoamiseen.
Täysistunnon käsiteltävänä on nyt muitakin tähän liittyviä tarkistuksia, joissa on ehdotettu 24:ää ja 30:tä kuukautta. Minä itse kannatan 30:tä kuukautta, sillä kahden ja puolen vuoden pitäisi mielestäni riittää jo kahden vuoden ajan kuluttajille myydyn tuotteen turvallisuuden todistamiseen. Arvostan kovasti sitä, että aineet on tieteellisesti testattu, ennen kuin niistä annetaan yhteisön säännöksiä.
Määrien ja siten kuluttajien mahdollisimman hyvän huolenpidon osalta parlamentti kannattaa turvallisten enimmäisannosten ja suositusmäärien järjestelmää. Valmistajan ilmoittamat annokset eivät siis saa olla ihmisen sietokyvyn rajoilla. Sen ei kuitenkaan myöskään tarvitse noudattaa suositeltuja päiväannoksia, jotka on tavallisesti määritelty hyvin pieniksi. Juuri tässä direktiivin kohdassa tulevat huomioiduksi sekä kuluttajien toiveet että turvallisuus.
Yhteisessä kannassa asiaan on löydetty sopuratkaisu, jolle annan täyden tukeni. Hylkäämmekin siksi direktiivin 5 artiklaan tehdyn tarkistuksen 6. Tuotemerkintöjä ajatellen direktiivissä ehdotetaan selkeitä annossuosituksia. Avoimuuden parantamista koskeva tarkistus 8 tulee selvästi katetuksi 28. helmikuuta 2002 annetun Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamista koskevan asetuksen N:o 178/2002 38 ja 42 artiklalla. PPE-ryhmä hylkää siksi tämänkin tarkistuksen yksiselitteisesti.
Kaikista mainituista syistä vastustan ehdottomasti tarkistuksessa 7 esitettyä yhteisen kannan hylkäämistä.
Lopuksi vielä muutama sana kampanjasta, jolla on vaivattu viime viikkoina ja kuukausina kaikkia parlamentin jäseniä. Yksittäinen vitamiinituotteiden valmistaja ja jakelija ajaa tällä kampanjalla puhtaasti taloudellisia etuja.

Kampanjan alullepanija pyrkii pönkittämään imagoaan sairaiden ihmisten kustannuksella. Se luo kuluttajiin epävarmuutta ja käyttää hyväksi heidän hätäänsä vieläpä omia tarkoituksiaan varten. Olen pahoillani niiden puolesta, jotka erehtyivät uskomaan paniikin lietsomiseen ja aivan vääriin väitteisiin. On selvää, ettemme kiellä ravintolisiä koskevalla direktiivillä vitamiinihoitoja emmekä puutu siinä myöskään luontaishoitomenetelmiin. Direktiivissä sen sijaan kielletään aivan aiheellisesti kuluttajien pettäminen tyhjillä lupauksilla vitamiinien ja kivennäisaineiden mahdollisista parantavista tai ennalta ehkäisevistä vaikutuksista. Eurooppalaiset kuluttajat voivat luottaa siihen, että tämä direktiivi luo sellaisen lainsäädäntökehyksen, jossa painotetaan tuotteiden turvallisuutta ja mielekkäitä tuotemerkintöjä rajoittamatta kuitenkaan kauppojen hyllyjen tuotetarjontaa. Lainsäädäntö siis tukee sekä tuotteiden vapaata liikkuvuutta että korkeaa suojelutasoa. Useiden järjestöjen - niin teollisuus- kuin kuluttajajärjestöjenkin - kanssa käytyjen keskustelujen jälkeen olen entistä vakuuttuneempi siitä, että tämä direktiivi osoittaa oikean suunnan!
(Suosionosoituksia)

Oomen-Ruijten (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, saanen aloittaa kiittämällä esittelijä Mülleriä paitsi hänen hyvästä mietinnöstään myös siitä periksiantamattomuudesta, jota hän on osoittanut.
Tänään käsiteltävänämme oleva asia on aiheuttanut uskomattoman paljon kohua. Tiedämme, että Euroopassa on olemassa erilaisia perinteitä, määrättyjä ja kiellettyjä. Isossa-Britanniassa ja myös Alankomaissa on oikeastaan aivan niin kuin Yhdysvalloissakin hyvin joustava lainsäädäntö, jonka mukaan kerran rekisteröityjä eli käytännössä melkein kaikkia vitamiineja ja kivennäisaineita saa ostaa, myydä ja käyttää vapaasti.
On kuitenkin olemassa myös sellaisia tuotteita, tiettyjä vitamiineja ja kivennäisaineita, jotka eivät ole täysin vaarattomia. Yhdessä toisessa jäsenvaltiossa, Saksassa, ollaan hyvin tiukkoja. Ravintolisiä voi saada vain reseptillä ja vieläpä apteekista. Euroopan kansalaisiakin ajatellen tässä on kylliksi syytä alkaa yhdenmukaistaa sisämarkkinoita. Arvoisa puhemies, yhdenmukaistamisessa on otettava huomioon kahdenlaisia arviointiperusteita: päivittäisen suositusannoksen vahvistaminen suuntaa-antavasti kuluttajia varten ja toiseksi sallittujen tuotteiden luettelon vahvistaminen. Sellaiset tuotteet, jotka eivät vielä ole eurooppalaisessa luettelossa, sallitaan, jos niitä koskevat asiakirjat annetaan riippumattoman tiedekomitean tutkittavaksi.
Euroopan kunniallinen yrityselämä on tyytyväinen tähän direktiiviin, mutta eivät sellaiset puoskarit kuin Matthias Rath, joka käy omilla tuotteillaan tuottoisaa kauppaa Alankomaista käsin ja Saksan rajan yli. Tämän eurooppalaisen säädöksen hyväksyminen saa hänen kaupankäyntinsä, joka on suunnattu erityisesti Saksaan, kuivumaan kokoon, koska kaikki kuluttajat voivat ostaa turvallisia vitamiineja ja kivennäisaineita kaikkialla rohdoskaupasta, supermarketista tai apteekista.
Arvoisa puhemies, minullekin on syydetty uskomattomia määriä sähköpostia, tuhansia sähköposteja ja kirjeitä. Rath on ajanut levottomat kansalaiset toimintaan käyttäen kaiken huipuksi vääriä perusteluja. Sanon nyt selvästi: markkinoilta ei vedetä mitään pois. On 30 kuukautta aikaa osoittaa, että tuotteet ovat todella turvallisia, ja aion jatkuvasti seurata tiedekomitean rekisteröintitoimintaa, ja olen iloinen siitä, että Euroopassa tehdään loppu käytännöstä, jonka tarkoituksena on vain kääriä rahaa monien sellaisten ihmisten selkänahasta, jotka ovat vakavasti sairaita.

Corbey (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ensimmäiseksi haluan onnitella esittelijä Mülleriä hänen johdonmukaisesta, asiantuntevasta ja periksiantamattomasta lähestymistavastaan. Hänen työnsä on nyt hyvin tärkeää. Ravintolisien markkinat kasvavat nopeasti. Ravintolisät voivat edistää terveyttä selvästi. Se, jolla on varaa, ostaa mielellään itselleen terveyttä. On kuitenkin todettava, että laadusta ei ole aina takeita. Siksi meidän on erotettava jyvät akanoista. Kuluttajilla on oikeus turvallisiin tuotteisiin ja kunnolliseen valistukseen.
Ravintolisien alalla ovat vaakalaudalla teollisuuden merkittävät edut. Sen olemme saaneet huomata. Tuhansia sähköposteja, neljä kirjaa, videoita ja postikortteja, joilla pyritään tukemaan valmistajien asiaa. De Rapporteur -lehdessä vitamiineihin liittyvää painostuskampanjaa kuvattiin tuotantoa haittaavaksi. Kunpa se olisikin totta! Valitettavasti jotkut varsinkin liberaaliryhmään ja vihreiden ryhmään kuuluvat kollegat ovat menneet tämän painostusryhmän asettamaan ansaan.
Sain äskettäin 35 kirjettä huolestuneilta kuluttajilta. En saanut niitä suoraan heiltä itseltään, vaan teollisuuden välityksellä, ja se panee jo ajattelemaan. Kirjeet tulivat ihmisiltä, jotka kirjoittivat, että monivitamiinitableteista oli heille apua ja että he olivat kuulleet, että Euroopan parlamentti aikoo tästedes kieltää ne. Selvä esimerkki väärän tiedon levittämisestä. Monivitamiinitabletteja saa niellä tulevaisuudessakin. Ainoastaan siinä tapauksessa, että niissä on aineita tai yhdisteitä, jotka eivät esiinny laajennetussa luettelossa, valmistajan on todistettava niiden vaarattomuus. Onko se liikaa pyydetty?
Todennäköisesti kaikki ne ovat oikeassa, jotka väittävät, ettei ravintolisien käytössä ole tähänkään mennessä ole sattunut juurikaan onnettomuuksia. Tähän mennessä käyttö on kuitenkin ollutkin rajallista. Markkinat ovat kasvaneet vasta viime aikoina, ja kauppoihin on tullut tabletteja, jotka sisältävät suuria annoksia ravintolisiä. Turvallisuuden on oltava tärkeintä. Valmistajilla on 18 kuukautta aikaa todistaa tuotteen vaarattomuus. Minusta sen pitäisi riittää reilusti, mutta en myöskään vastusta, jos määräaikaa pidennetään 24 kuukauteen.
Direktiivi on hyvin tärkeä, eikä ole mitään järkeä säätää turvallisuudesta jäsenvaltioittain. Emmehän me tee niin rehunkaan kohdalla. Ravintolisille ei nyt ole sisämarkkinoita, vaan monia erilaisia kansallisia säännöksiä. Ravintolisille on saatava sisämarkkinat. Minusta sisämarkkinat ovat erittäin hyvä asia. Edellytyksenä on kuitenkin, että sisämarkkinoilla on yhteiset laatustandardit, ja tällä direktiivillä ne saadaan sellaisiksi. Komissio on esittänyt selkeät perusteet vitamiinien ja kivennäisaineiden turvallisen enimmäismäärän määrittelylle, ja tämä on myös kuluttajien luottamuksen perusta. Äänestän mielelläni tämän direktiivin puolesta.

Ries (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, vitamiinien ja muiden ravintolisien kulutus on enemmän kuin muoti-ilmiö, se on todellinen yhteiskunnallinen ilmiö. Sen synnyttämät markkinat ovat valtavat. Käytäväpolitiikka, jonka kohteeksi olemme joutuneet, on tästä eräs todiste, jos todisteita nyt kaivataan.
Menkäämme suoraan tärkeimpään kysymykseen, joka kiusaa monien kyseistä direktiiviä vastustavien kollegojeni mieltä: onko direktiivin antaminen tarpeen? Vastaisin epäröimättä myönteisesti, ja siihen on vähintään kolme syytä.
Ensinnäkin direktiiviehdotus tuo konkreettisen vastauksen todelliseen tilanteeseen eli sisämarkkinoiden puuttumiseen, mikä vaikuttaa vahingollisesti sekä alan taloudellisiin toimijoihin että kuluttajiin. Nykyään on esimerkiksi lähes mahdotonta, että Yhdistyneestä kuningaskunnasta tuleva vitamiinien valmistaja veisi tuotteitaan esimerkiksi Belgiaan tai Ranskaan ja möisi niitä siellä.
Toiseksi meidän on kuitenkin syytä muistaa ne kaksi suurta taistelua, joita ensimmäisessä käsittelyssä käytiin fysiologisia vaikutuksia aiheuttavien aineiden - kasviskuitujen ja -uutteiden - sisällyttämisestä ja välttämättömistä etiketöintinormeista, jotta kuluttaja voisi tehdä valintansa täysin tietoisesti. Parlamenttia on kuultu asiassa.
Lisäisin vielä, ettei - ja tässä pääsenkin kolmanteen syyhyn - yhtäkään laadukasta ravintolisää aiota kieltää direktiivillä ravintolisän koostumuksesta riippumatta. Korostan tätä: on tehtävä loppu kielloista ja kieltoihin taipuvaisesta Euroopasta. Tuottajilla on äänestyksestämme riippuen vähintään kolme ja puoli vuotta aikaa esittää kantojaan ja osoittaa sellaisten tuotteidensa vaarattomuus, jotka eivät sisälly nykyisin liitteisiin, ja jos kieltämisen tielle on loppujen lopuksi lähdettävä, se koskisi toki epäilyttäviä aineita, mikä olisi mielestäni vähäisintä.
Koska tarkoitukseni on ottaa esille asian puhtaasti terveydellinen näkökanta, haluaisin, että lakataan hokemasta, ettei vitamiinien väärinkäytöstä aiheudu mitään vaaraa. Väite on väärä! On syytä korostaa, että kaikkien rasvaliukoisten vitamiinien (A, K, E, D) liikakäyttö on ongelmallista, ja muun muassa A-vitamiinin liikakäytön tiedetään aiheuttavan geenien epämuodostumista ja siten sikiömuutoksia. Direktiivin poliittinen vastustus on toki myönnettävissä, mutta tieteen vastaisia totuuksia ei missään nimessä saa levittää.
Lyhyesti sanottuna kaikista edellä mainitsemistani syistä tarvitsemme joustavaa ja tasapainoista lainsäädäntöä, jossa otetaan huomioon kuluttajien, tuottajien ja myyjien tarpeet ja joka luo pohjan alan välttämättömälle yhdenmukaistamiselle. Liberaaliryhmän kollegoiden enemmistö hyväksyy Müllerin erinomaisen mietinnön, josta minäkin haluan onnitella.
McKenna (Verts/ALE).
Uskon, että tämä direktiivi on hyökkäys niiden kansalaisten oikeuksia vastaan, jotka haluavat itse valita, miten he huolehtivat terveydestään ja hyvinvoinnistaan. Monet EU:n kansalaiset ovat valinneet sen, että he käyttävät ravintolisiä vähentääkseen sairastumisriskiä ja tarvetta käydä lääkärissä hakemassa lääkereseptejä. Ihmisillä tulisi olla oikeus elää terveellisesti sen sijasta, että he vain odottaisivat tautien tarttumista ja joutuisivat sitten turvautumaan apteekkilääkkeisiin, joista monilla on vaarallisia sivuvaikutuksia.
En ole lainkaan yllättynyt siitä, että lääketeollisuus tukee tätä direktiiviä, josta on sille suoraa etua, koska se merkitsee lääketeollisuuden liiketoiminnan kasvua. Direktiivillä rajoitetaan ilman mitään terveyteen ja turvallisuuteen liittyviä perusteita sellaisten tuotteiden saatavuutta, joita on monien vuosien ajan käytetty laajalti ja täysin turvallisesti useissa EU:n jäsenvaltioissa. Mielestäni tällainen yhdenmukaistaminen on parhaimmillaankin pelkkää tasapäistämistä alimman yhteisen nimittäjän mukaan.
Kuluttajilla pitäisi olla oikeus päättää omasta kunto- ja ravintoainetasostaan, kunhan tuotteet ovat turvallisia ja asianmukaisin merkinnöin varustettuja. Ravintolisien saatavuutta ei pitäisi rajoittaa minkään muun kuin turvallisuussyiden vuoksi. Ehdotus on täysin vääristynyt, koska se perustuu vitamiinien ja kivennäisaineiden RDA-suositusarvoihin nojautuvaan vanhanaikaiseen tutkimukseen. Viimeisten 50 vuoden aikana RDA-arvot ovat muodostaneet perinteisen ravitsemustieteen perustan. Monien tästä aiheesta lukemieni raporttien mukaan RDA-arvot on kuitenkin määritelty aivan liian alhaisiksi, ja niitä olisi tarkistettava ylöspäin. Niiden sijasta lainsäätäjien olisi turvauduttava suurimpiin turvallisiin raja-arvoihin, jotka ovat paljon parempi ohjenuora. Esimerkiksi B6-vitamiinin RDA-arvo on vain 2 mg, vaikka suurin turvallinen raja-arvo on 200 mg. New England Journal of Medicinessä vuonna 1993 julkaistut kaksi tutkimusta osoittivat, että 100 KY:n (kansainvälinen yksikkö) verran E-vitamiinia sisältävien ravintolisien vähintään kaksi vuotta kestänyt käyttö vähentää sydäntautien riskiä noin 40 prosenttia sekä miehillä että naisilla. Tästä huolimatta E-vitamiinin RDA-suositus on vaivaiset 10 KY:tä.
Uskon, että rajoittavaa politiikkaa harjoittavien maiden olisi joustettava linjastaan, mutta ei sillä edellytyksellä, että me tiukennamme järjestelmiämme ja rajoitamme vitamiinien ja ravintolisien saatavuutta maidemme kuluttajilta.
Sjöstedt (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, tästä direktiivistä on esitetty kaksi erilaista perustelua. Toinen on koskenut kansanterveyttä ja toinen sisämarkkinoiden yhdenmukaistamista.
Kansanterveydestä olen sitä mieltä, että perustelut ovat heikkoja. Ei ole mikään suuri kansanterveydellinen ongelma, että ihmiset ottavat yliannoksia vitamiineja ja kivennäisaineita. Eikä yliannostuksen riski häviä tämän direktiivin avulla.
Jos todella halutaan panostaa voimakkaasti kansanterveyteen, eikö pitäisi pikemminkin ottaa esille alkoholi, tupakka tai jokin muu kuin tämän direktiivin käsittelemä alue. Tosiasia on myös se, ettei EU voi ottaa käyttöön minkäänlaista yhdenmukaistamista kansanterveyskysymyksissä. Tämä käy selvästi ilmi EU:n perustamissopimuksesta. On myös olemassa se vaara, että niille kuluttajille, jotka käyttävät tiettyjä valmisteita tiettyinä annoksina, tulee vaikeammaksi tehdä näin, kun tämä direktiivi on astunut voimaan.
Direktiivin todellinen motiivi on yhdenmukaistaminen eli mahdollisuus myydä vapaasti kaikkialla. Minusta tämä ei ole mikään vahva peruste. Mielestäni muiden näkökohtien on joskus oltava tärkeämpiä kuin vapaat markkinat.
Katson, että eri EU-maille on tämäntyyppisillä alueilla sallittava eri säännöt, riippuen siitä, mitä äänestäjät haluavat: vapaammat tai rajoittavammat. Olen sitä mieltä, että ylikansallisia sääntöjä voi käyttää ainoastaan oikeasti ylikansallisten ongelmien torjuntaan. Näin asia ei ole tällä kertaa.
Olemme nähneet raivoisan ja melko epämiellyttävän lobbauskampanjan. Sen menetelmät ja sisältö ovat kääntyneet itseään vastaan. Useat ehdotuksen vastaiset väitteet ovat olleet sekä liioiteltuja että joskus jopa virheellisiä.
Tässä ehdotuksessa on myönteisiä osia, esimerkiksi vaatimus tuoteselosteista. Yleisesti ottaen ei ole kuitenkaan esitetty vahvoja perusteluita ehdotetun pitkälle menevän yhdenmukaistamisen toteuttamisen puolesta. On olemassa myös vaara, että suunniteltu järjestelmä suosii suurten teollisuuslaitosten etuja pienyritysten kustannuksella.
Fitzsimons (UEN).
Tänään käsiteltävänä olevalla direktiivillä on ensisijaisesti kaksi päämäärää: ensinnäkin yhdenmukaistaa ravintolisiä koskevia kansallisia säännöksiä, jotta voitaisiin vähentää ravintolisien vapaan liikkumisen huomattavia ongelmia tai poistaa ne; toiseksi saada aikaan asianmukainen kuluttajansuojan taso ravintolisien käytössä Euroopan unionin kaikissa jäsenvaltioissa.
Kuten esittelijäkin totesi, näiden kahden päämäärän saavuttamiseksi on tarpeen määritellä asianmukaisesti, mitä ravintolisät ovat. Kaikki ainesosat sekä niiden vähimmäis- ja enimmäismäärät on arvioitava tieteellisesti. On myös määriteltävä kuluttajansuojaa koskevat selvät kriteerit, ja tietenkin on myös tarkasteltava laatustandardeja.
Euroopan unionin 370 miljoonan kuluttajan suojelu on ensiarvoisen tärkeää. Amsterdamin sopimuksen nojalla parlamentilla on valtuudet tehdä neuvoston kanssa yhteispäätöksiä kuluttajansuojaan ja kansanterveyteen liittyvissä asioissa. Olen aina perännyt merkintävaatimusten parantamisen tarvetta, jotta varmistettaisiin kuluttajien avoin ja tehokas tiedonsaanti. Tosiasia kuitenkin on, että elämme sisämarkkinoilla, joilla tavarat, palvelut, henkilöt ja pääoma liikkuvat vapaasti. Meidän on taattava elintarvikeketjun turvallisuus maatilalta ruokapöytään asti. On tärkeää, että meillä on kehysehdotus, jonka pohjalta voimme perustaa yhdenmukaiset järjestelmät ravintolisien täydellistä sertifiointia varten. Mikäli on olemassa pieninkin todennäköisyys, että jonkin lainsäädäntöehdotuksen täytäntöönpano vaarantaa kansanterveyden, on aina parempi olla liian varovainen kuin ottaa turhia riskejä, ja siksi onnittelen esittelijää hänen mietinnöstään.

Blokland (EDD).
Arvoisa puhemies, ei tunneta yhtään tapausta, jossa käsiteltävänä olevan direktiivin piiriin kuuluvien vitamiinien ja kivennäisaineiden nauttimisella olisi ollut vakavia, vahingollisia vaikutuksia tai seurauksia. Me kaikki sitä vastoin tiedämme, että Euroopan unionissa kuolee vuosittain puoli miljoonaa ihmistä ennenaikaisesti tupakoinnin takia. Siksi onkin hämmästyttävää, että kivennäisaineiden ja vitamiinien kohdalla aiotaan ottaa käyttöön tiukempi säännöstö kuin tupakan kohdalla.
Mietinnössä tullaan ravintolisien valmistajia vastaan pidentämällä hyväksymisaikaa puolestatoista vuodesta kolmeen vuoteen. Tämä ei auta enimmäkseen pieniä yrityksiä lainkaan, koska vaaditut tutkimukset ovat liian kalliita. Seurauksena on, että kielletään sellaisia ravintolisiä, joita on myyty joissakin jäsenvaltioissa laillisesti ongelmitta jo vuosikausia.
Koska tableteissa sallittuja aineiden määriä on monissa tapauksissa alennettu, ei saavuteta muuta kuin se, että kuluttajat ostavat entistä suurempia määriä tabletteja saadakseen sisäänsä saman määrän aineita.
Minulla on kuitenkin perustavampiakin vastaväitteitä. Koska Euroopan unionin eri osissa on erilaiset syömätavat ja ruokailutottumukset, ravintolisien tarve vaihtelee suuresti. Olen tullut siihen tulokseen, ettei ole mahdollista laatia tähän tarkoitukseen eurooppalaista lainsäädäntöä, joka sopisi näihin erilaisiin kulttuureihin.
EDD-ryhmä vaati jo ensimmäisessä käsittelyssä, että Müllerin mietintö palautettaisiin asiasta vastaavaan valiokuntaan, koska se on ristiriidassa perustamissopimuksen kanssa. Sillä kertaa ehdotus ei saanut paljonkaan kannatusta. Käsittääkseni tämän säädöksen hylkäämisen kannatus on tällä välin lisääntynyt huomattavasti. Toivonkin, että täällä on tarpeeksi jäseniä, jotka uskaltavat hylätä neuvoston yhteisen kannan. Minun lisäkseni on paljon kuluttajia, jotka toivovat samaa. Reaktioiden suuresta määrästä näkyy, että tämä tosiaan on ongelma monille kuluttajille. Tarjoan tässä yhteydessä mielelläni nähtäväkseni kerättyjä allekirjoituksia, joita on useita tuhansia.
Jackson (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tämä on huono direktiivi. En sano tätä tunnesyistä tai sen vuoksi, että tohtori Rath olisi lobannut minua. En kumma kyllä tällä kertaa ole saanut kovinkaan monta sähköpostiviestiä, joten postilaatikkoni ei ole pullollaan tohtori Rathin tai kenenkään muun viesteistä. En tiedä miksi, mutta olen hyvin altis painamaan poistonäppäintä.
Uskon todellakin, että tämä on huono direktiivi, mutta ei päämääränsä vaan toimintaperiaatteidensa vuoksi. Kuten kaikki ovat sanoneet, sen päämääränä on luoda ravintolisien yhteismarkkinat. Siinä se voi hyvinkin onnistua, mutta samalla on vaarana - ja tämä vaara on todellinen - että joissakin maissa nykyisin markkinoilla olevia tuotteita ei direktiivin voimaantulon jälkeen ole enää saatavilla.
Monien parlamentin brittiedustajien tapaan minäkin olen saanut paljon kirjeitä vaalipiirissäni asuvilta ihmisiltä. Ne eivät ole pelkkiä allekirjoituksin varustettuja kiertokirjeitä, vaan nämä ihmiset ovat itse kirjoittaneet ne. He pelkäävät, etteivät he enää voi ostaa niitä yli 300:aa ravintolisää, joista heidän hyvinvointinsa on riippuvainen.
Meidän ei nyt tarvitse syventyä siihen, miksi tällainen pelko on herännyt ja kuka sitä on lietsonut, jos kukaan. Tosiasia nimittäin on, että esittämällä direktiiviä tässä muodossa komissio on luonut asetelman, joka on antanut ihmisille aiheen lausua julki mielipiteensä ja herättänyt heissä tällaisia pelkoja. Minulla ei ole mitään kärhämää parlamentin saksalaisten jäsenten eikä esittelijän kanssa. Esittelijä on tehnyt urhoollista työtä. Saksalaiset seisovat pystyttämänsä järjestelmän takana. He katsovat, että meidän - siis tässä tapauksessa brittien - vapaassa järjestelmässämme markkinoille voi päästä vaarallisia tuotteita. Me puolestamme väitämme, että kuluttajilla pitäisi olla mahdollisimman suuri valinnanvapaus ja ettei ole olemassa mitään todisteita siitä, että meidän markkinoillamme olevat tuotteet olisivat vaarallisia. Missä ovat todisteet niiden vaarallisuudesta? Miksi meidän pitäisi todistaa, että ne ovat turvallisia, kun ihmiset kerran ostavat niitä päivittäin ja uskovat terveytensä olevan niistä riippuvainen?
Komission jäsen Byrneä kehottaisin olemaan varovainen. Direktiivissä yritetään sovittaa yhteen kahta keskenään hyvin erilaista kansallista mallia, joilla näitä tuotteita saatetaan markkinoille, ja tässä yhteensovittamisessa direktiivi on epäonnistunut. Pienyrityksille on varattu liian vähän aikaa laatia tuotteistaan vaadittu turvallisuusselvitys. Tämän asian voimme panna kuntoon huomenna, mutta komission jäsen Byrne, miksi direktiivissä ei esitetä mitään arviota pienyritysten kustannusvaikutuksista? Kun direktiivi kaksi vuotta sitten julkistettiin, sen liitteenä ei ollut arviota kustannusvaikutuksista.
Aivan yhtä tärkeää on, että koko se prosessi, jossa kartoitetaan markkinoilla olevat tuotteet, toteutetaan paljon entistä avoimemmin. Sitä ei pitäisi tehdä salaisissa valiokunnissa. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa työskentelevät parlamentin jäsenet aikovat vaatia, että perehdymme tähän asiaan paljon paremmin, jotta voimme seurata tilanteen kehittymistä huolestuneiden äänestäjiemme puolesta. Toivomme pystyvämme estämään kaikki kovakouraiset yritykset riistää ihmisiltä tuotteita, jotka ovat heille tuttuja ja joita he edelleen tarvitsevat.

Roth-Behrendt (PSE)
Arvoisa puhemies, en voi muuta kuin ihmetellä! Keskustelemme tänään markkinoilla olevista tuotteista ja kysymme, miksi ne pitää osoittaa turvallisiksi. Minä voin kertoa teille miksi: koska joka ikinen Uncle Jo's Mint Balls -makeisissanne oleva väriaine on osoitettava turvalliseksi, koska jokainen marmeladissa käytettävä säilöntäaine on osoitettava turvalliseksi ja koska me aina muutenkin toitotamme kuluttajien turvallisuuden tärkeyttä. Markkinoilla saa siksi olla vain sellaisia tuotteita, jotka voidaan todistaa turvallisiksi ja vaarattomiksi. Näin on vain oltava markkinoilla olevien tuotteiden kohdalla!
En voi olla myöskään kummastelematta erilaisia järjestelmiä koskevia huomautuksia. En tiedä, mistä te oikein puhutte. En ymmärtänyt jäsen Oomen-Ruijtenin sen enempää kuin jäsen Jacksoninkaan huomautuksia. Menittepä Saksassa mihin tahansa kemikaalikauppaan tai supermarkettiin, voitte ostaa sieltä vapaasti vitamiineja, kalsiumvalmisteita tai mitä hyvänsä erikokoisina pakkauksina. Eikä minulla olekaan mitään sitä vastaan. Minun puolestani niitä voidaan myydä vapaasti jatkossakin. Haluaisin kuitenkin enimmäisannoksen ilmoittamisesta pakollisen, niin, sitä minä haluan! Minun kaltaiset munuaiskivistä kärsivät ihmiset eivät nimittäin saa syödä paljon C-vitamiinia, koska sillä on kiteyttävä vaikutus. Heidän pitää olla varovaisia myös kalsiumin kanssa; niinpä minun kaltaisten ihmisten on syytä tietää enimmäisannokset. Ne on siksi merkittävä pakkauksiin, ja tuotteiden on oltava turvallisia.
Jokainen, joka Patricia McKennan tavoin käyttää puheenvuoron ja sanoo, että direktiivin hyväksyminen vähentäisi markkinoilla olevien tuotteiden määrää, puhuu pötyä! Hyvä Patricia, en sano tätä mielelläni, koska olemme asioista usein samaa mieltä. Yksikään nykyään turvallinen tuote ei katoa markkinoilta. Kaikkien tuotteiden turvallisuus on pystyttävä osoittamaan. Se on pystyttävä tekemään kaikkien tuotteiden kohdalla! Vaadimme sitä joka ikiseltä ostamaltamme tuotteelta - niin kosmeettiselta tuotteelta, farmaseuttiselta valmisteelta kuin jokaiselta yksittäiseltä makeutusaineeltakin. Miksi emme nyt vaatisi sitä myös ravintolisiltä? Elintarvikkeiden valmistajat ihmettelevät muuten jatkossa, miksi heidän tarvitsisi tehdä sitä myslipatukankaan kohdalla. Ja he ovat aivan oikeassa! Ei heidän tarvitsekaan jatkossa enää tehdä sitä. Sitten he voivat käyttää tuotteissa geneettisesti muunneltuja organismeja tai mitä ikinä haluavat. Miksi heidän sitten pitäisi todistaa tuotteen turvallisuus?
Minä olen todellakin toiminut tarpeeksi kauan parlamentissa kuluttajansuoja-asioiden parissa. Luulenkin, että maineeni on osoittanut sen jo selvästi. Sanon kaikille, jotka kysyvät minulta neuvoa, että voitte ostaa tulevaisuudessa kaikkia samoja tuotteita kuin tälläkin hetkellä! Haluan varmistaa, että he tietävät, mitä ostavat ja onko tuote turvallinen. Minulle on samantekevää, todistetaanko turvallisuus 24 vai 30 kuukauden kuluessa, kunhan se vain tehdään.
Onnittelen esittelijä Mülleriä hänen erinomaisesta mietinnöstään, jota aion huomenna varauksettomasti kannattaa!
Puhemies.
 Hyvä jäsen Blokland, silmäilin minulle toimittamaanne listaa ja ajattelin, että se kannattaisi toimittaa vetoomusvaliokunnan puheenjohtajalle, jotta hän saisi siten vastauksen. Hän saanee luonnollisesti muullakin tavoin vastauksen niiden allekirjoitusten tuloksesta, jotka hän on minulle luovuttanut.

Davies (ELDR).
Arvoisa puhemies, pelkästään Britanniassa kuoli viime vuonna 5 000 ihmistä alkoholimyrkytykseen. He joivat itsensä kertaheitolla kuoliaiksi. Siitä huolimatta meille ei ole esitetty direktiiviä, jossa määrättäisiin alkoholille mitä erilaisimpia turvallisuustestejä tai vaadittaisiin mahdollisimman tiukkojen terveyteen liittyvien varoitusten kiinnittämistä Guinnessin oluisiin tai Strasbourgin viineihin. Joten miksi ihmeessä ravintolisien valmistajille sanotaan, että pitääkseen tuotteensa markkinoilla heidän on käytävä läpi joukko hinnakkaita menettelyjä, jotka voivat käydä heille niin kalliiksi, että jotkut heistä joutuvat lopettamaan liiketoimintansa?
Kollegani Frederick Ries sanoi, etteivät kaikki vitamiinit ole turvallisia, mutta mihin tahansa aineeseen voi kuolla, jos sitä nauttii liikaa. Voit ahtaa mahaasi keitettyjä papuja niin kauan kunnes kuolet, mutta toisin kuin alkoholia tai useimpia lääkevalmisteita, vitamiineja ja ravintolisiä ei suinkaan tunneta siitä, että ne voivat tappaa ihmisen. Jäsen Bloklandin tapaan minullakin on pino kirjeitä, joissa vakuutetaan, että monet vitamiinit ja lisäaineet tekevät päinvastoin paljon hyvää.
Sen vuoksi tämän direktiivin antaminen on kuin pähkinän särkemistä moukarilla! Pakkausmerkintöjen parantaminen olisi riittänyt antamaan tarvittavan suojan, mutta se ei ehkä olisi tyydyttänyt suuria lääkeyhtiöitä, jotka pyrkivät hallitsemaan näitä tuottoisia markkinoita.
Ei ole muistaakseni pitkä aika siitä, kun komission jäsen sanoi, että hänen toimikautenaan vähennetään sellaista asioihin sekaantumista, jolla ärsytetään turhaan monia Euroopan kansalaisia. Vaikka komissio on jo osoittanut haluavansa kohdella ihmisiä kuin yliholhoava lastenhoitaja, niin tämä direktiivi on kyllä kaiken huippu.
Schörling (Verts/ALE).
Haluaisin aloittaa ottamalla etäisyyttä siihen erittäin aggressiiviseen kampanjaan, joka on tämän asian käsittelyn aikana kohdistunut meihin parlamentin jäseniin ja varsinkin esittelijä Mülleriin. Kaikilla on tietenkin demokraattinen oikeus esittää perusteluja sen puolesta, mihin he uskovat, ja pyrkiä vaikuttamaan päättäjiin ja päätöksiin, mutta tässä tapauksessa osn todellakin ylitetty hyväksyttävyyden raja.
Kuulun niihin, jotka haluavat hylätä yhteisen kannan. Tämä ei johdu siitä, että haluaisin aina olla säätelyä tai yhdenmukaistamista vastaan kansanterveyden alalla, vaan siitä, että juuri tässä asiassa olen sitä mieltä, että ei ole toivottavaa eikä välttämätöntä yhdenmukaistaa kansallista lainsäädäntöä. Kuten Blokland sanoi, eri mailla on kovin erilaisia perinteitä, eikä kukaan tietääkseni ole kuollut syömällä liikaa vitamiineja tai kivennäisaineita.
Ongelmana direktiivissä on muun muassa 5 artikla, joka koskee päivittäisen enimmäisannoksen määräämistä. Euroopan parlamentilla ei ole minkäänlaista valvontamahdollisuutta tai vaikutusmahdollisuutta siihen, millaiseksi se määrätään, vaan todennäköisimmin se tapahtuu komiteamenettelyn kautta.
Toinen ongelma on liite, jossa kerrotaan, mitkä vitamiinit tai kivennäisaineet voivat olla ravintolisiä. Pienten yritysten ja valmistajien mahdollisuus saada tuotteensa esiin huolestuttavat minua suuresti tässä asiassa. Monet yritykset ja tuotteet katoavat, ja siten kuluttajien valintamahdollisuuden vähenevät, mikä on kaikkein tärkein näkökohta.
Me altistumme nykyään stressille ja joukolle ympäristömyrkkyjä ja kemikaaleja, joiden takia monipuolinen ja terveellinen ruoka ei aina riitä pitämään meitä terveinä ja hyvinvoivina. Tarvitsemme vitamiini- ja kivennäisainelisää, joskus suurina määrinä, jotta voisimme pitää elimistön toiminnan tasapainossa. Arvoisa puhemies, hyvät tiedot ravinto-opissa saattaisivat ehkäistä sairauksia kaikissa yhteyksissä.
Meidän on rohkaistava ihmisiä hoitamaan itseään ja ottamaan vastuuta omasta terveydestään. Tällä direktiivillä lähetetään vääriä signaaleja.

Fiebiger (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, mietinnössä ei edistetä ravintolisien hankkimista tietoverkosta parannustarkoituksiin. Ymmärrän hyvin asianosaisten kansalaisten elämäntarinoita, mutta omat kokemukseni puhuvat toista kieltä. Vaikeasti parannettavien tai nykyään vielä parantumattomien sairauksien parantamiseen tai lieventämiseen tarkoitetut valmisteet kuuluvat mielestäni siksi lääkelainsäädännön piiriin, eikä niillä ole mitään tekemistä elintarvikkeiden kulutuksen kanssa. Tämä tarkoittaa sitä, että farmakologisia aineita sisältävät tuotteet ja sellaiset tuotteet, joilla mainostetaan olevan sairauteen vaikuttavia ominaisuuksia, ovat lääkeaineita, joiden on saatava hyväksyntä.
Direktiivillä on tarkoitus yhdenmukaistaa 15 jäsenvaltion tehoaineiden enimmäismääriä ja parantaa jäsenvaltioiden edellytyksiä terveydellistä vaarattomuutta koskevien kriteerien perusteella ennalta ehkäisevän kuluttajansuojan edistämiseksi. Kansalliset elintarvike- ja lääketeollisuudet pyrkivät luomaan äärimmäisen houkuttelevat markkinat, jotka koskevat tehoaineita sisältäviä elintarvikkeita.
Tällöin kilpaillaan uudesta elintarviketyypistä, jolla on uusia ja usein myös näennäisiä terveyteen tai suorituskykyyn vaikuttavia ominaisuuksia. Minusta on tärkeää ja vastuuntuntoista huolehtia siitä, etteivät lääke- ja ravintoaineiden väliset rajat hämärry tai ettei niitä voida määritellä vapaasti. Lääke- ja elintarviketeollisuus tekevät tässä menettelyssä kaikkensa lisätäkseen elintarvikkeisiin jatkuvasti kasvavilla markkinoilla sellaisia aineita, jotka eivät kuulu niihin luonnostaan. Mietintö perustuu kuluttajille tarjottavaan avoimuuteen, julkiseen tiedonsaantiin ja turvallisuuteen. Sen vuoksi kannatan mietintöä. Potilaiden ja kuluttajien on tosin jatkossakin kiinnitettävä ehdottomasti huomiota pienellä painettuun tekstiin "ottakaa epäselvässä tapauksessa yhteyttä lääkäriin tai apteekkiin". Tutkimuksella ja tieteellä on siksi oikeus tämän kannan parantamiseen.

Titford (EDD).
Arvoisa puhemies, Strasbourgin kaduilla kierteli tänä aamuna suuri juliste, jossa kysyttiin, miten parlamentti on voinut jättää huomiotta 450 miljoonan äänestäjän toiveet. Vastaus on tietenkin "aivan surutta": sitähän se on tehnyt jo vuosikausia. Ja jos parlamentti nyt hyväksyy yhteisen kannan tähän direktiiviin, se todistaa väitteeni oikeaksi. Direktiivillä puututaan täysin tarpeettomasti miljoonien ihmisten oikeuksiin. Koskaan ennen en ole saanut tavallisilta ihmisiltä yhtä paljon viestejä, joissa minua pyydetään äänestämään direktiiviä vastaan. Komissio on täysin väärässä väittäessään edunvalvojien lietsovan kauhua. Nähdäkseni paineet tulevat aivan tavallisilta ihmisiltä, jotka ovat hyvin huolestuneita direktiiviehdotuksesta. Vaakalaudalla ovat nyt tavallisten ihmisten edut. Siksi äänestän UEN-ryhmän jättämän tarkistuksen 7 puolesta, koska siinä vaaditaan yhteisen kannan hylkäämistä. Kehotan jokaista parlamentin jäsentä tekemään samoin.

Nisticò (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää ennen kaikkea esittelijä Emilia Mülleria, jäsen Corbeyta sekä jäsen Roth-Behrendtia heidän osoittamastaan rohkeudesta siitä valtavasta ja järjettömästä painostuksesta huolimatta, jota ovat harjoittaneet ja jolla ovat pommittaneet tieteellisesti epäpätevät ja käytökseltään moraalittomat henkilöt. Haluan lähettää viestin komission jäsen Byrnelle: jotta tämä direktiivi voitaisiin hyväksyä nopeasti, allekirjoittanut on peruuttanut yhden hyvin laadukkaan tarkistuksen, jonka tarkoituksena oli etenkin kuluttajien turvallisuuden takaaminen, koska siinä edellytettiin, että kaikki ravintolisät on valmistettava hyvän valmistuskäytännön (good manufacturing practice) mukaisesti. Tarkistuksen tavoitteena oli varmistaa, että ravintolisät valmistettaisiin siten, että taataan paitsi niiden mahdollisimman laadukas koostumus myös turvallisuus niiden kestävässä jaossa.
Näin ollen kehottaisin komission jäsen Byrneä sitoutumaan muodollisesti siihen, että se, mitä asetuksilla pyritään laatimaan, eriteltäisiin entistä paremmin ja että tarkennettaisiin säännökset, joiden perusteella ravintolisien on täytettävä korkeat laatu- ja turvallisuusstandardit, jotta voidaan estää pienimuotoisia käsityöläisiä - eli niin sanottuja "hyvänolon kauppiaita" - päästämästä markkinoille huonolaatuisia ja mahdollisesti myös vaarallisia tuotteita.
Se suuri kansalaisten terveyttä koskeva vastuu, jonka ottamisesta parlamentti on tietoinen, edellyttää meiltä hyvin valpasta toimintaa, jotta kaikki Euroopan unionin yksittäiset jäsenvaltiot saisivat käyttöönsä direktiivit, joissa etusijalla ovat korkeat laatu- ja turvallisuusstandardit.
Haluaisin esittää komission jäsen Byrnelle vielä yhden pyynnön: uutta lainsäädäntöä vaadittaessa meidän on vaadittava eräiden tuotteiden koostumuksen perusteella eriytettyä lainsäädäntöä, jolloin voitaisiin huomattavasti vähentää pienten ja keskisuurten yritysten menoja.

Whitehead (PSE).
Arvoisa puhemies, meillä ei ole joka päivä tilaisuus onnitella mietinnön esittelijää kansalaisrohkeudesta, jota tämä on osoittanut uhmatessaan yhtä aikamme häikäilemättömimmistä painostusryhmistä. En uskoakseni ole koskaan nähnyt mitään tämän vertaista. Kuten useimpia meistä, häntäkin on syytetty lääketeollisuuden sätkynukeksi ja arvosteltu tietämättömyydestä ja välinpitämättömyydestä. Meidän olisi sanottava näitä syytöksiä esittäneille tahoille, ettei meitä täällä parlamentissa voida ostaa eikä myöskään pelotella.
Kukin meistä vastaa tekemistään arvioista äänestäjilleen, ja oma arvioni direktiivistä on, että sitä on kaikista virheistään ja puutteistaan huolimatta syytä suositella tarkistuksineen niille monille ihmisille, jotka ovat peloissaan ja hermostuneita, jotka ovat riippuvaisia ravintolisistä pysyäkseen terveinä ja joista osa pitää niitä suorastaan elinkysymyksenä. He pelkäävät direktiiviä, koska heille on kerrottu, että nämä tuotteet kielletään tyystin, että uusien tuotteiden tulo markkinoille estetään testauksella ja että loput tuotteet häviävät rajoittavan ja ohjailevan järjestelmän rattaisiin. Olemme äänestäjille velkaa sen, ettei näin pääse käymään, ja tästä tehtävästä ei selvitä pelkällä pinnallisella kansaa kosiskelevalla retoriikalla. Meidän on taattava, että pienvalmistajat voivat astua esiin varmoina siitä, ettei heitä rasiteta kalliilla ja kohtuuttomalla prosessilla. Kerta toisensa jälkeen olemme nähneet, ettei tätä huomioida direktiiveissä. Se jätettiin huomiotta esimerkiksi kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetussa PPP-direktiivissä.
Eniten suojan tarpeessa ovat nyt pientuottajat, ja heitä meidän olisi autettava. Heidän pitäisi voida ilmoittaa tuotteensa yksinkertaiseen ja kustannustehokkaaseen arviointimenettelyyn. Tässä olisi käytettävä positiivista luetteloa, jota laajennetaan nopeasti ja jossa ilmoitetaan todellisiin tarpeisiin eikä vanhentuneisiin päivittäisannoksiin perustuvat enimmäismäärät.
Jotkut, kuten jäsen Davies, ovat sanoneet: "No, eihän tätä ole tehty alkoholituotteillekaan." Taivas nähköön, että sitä on yritetty! Tiedämme tarkkaan, mikä painostusryhmä estää meitä tekemästä samoin alkoholituotteille, mikä puolestaan estää meitä saamasta tuotteeseen tarvittavia merkintöjä. Vääryyttä ei korjata toisella. Meidän on tarkasteltava tätä direktiiviä suhteessa siihen, miten sitä tullaan tulkitsemaan. Huomaamme, että mitä enemmän ihmiset tekevät terveyteensä liittyviä valituksia, sitä enemmän tarvitaan turvallisuuden arviointia. Kumpaakaan ei voida välttää. Jos esitetään valituksia, on myös voitava odottaa, että tuotteet testataan, mutta ne on testattava oikeudenmukaisesti, yksinkertaisesti ja kustannustehokkaasti, jotta järjestelmässä noudatettaisiin joustavia ja käyttäjäystävällisiä käytäntöjä. Tällaista toimintamallia on noudatettu ainakin minun kotimaassani, ja uskon, että se voidaan säilyttää. Sitä on mahdollista soveltaa myös tämän direktiivin puitteissa.
(Suosionosoituksia vasemmalta)

Ahern (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, mielestäni tämä direktiivi rikkoo kauhistuttavalla tavalla oikeuttamme käyttää näitä tuotteita. Komission jäsen Byrne, mikäli ehdotuksenne pannaan täytäntöön, se voi poistaa kauppojen hyllyiltä satoja vitamiineja ja kivennäisaineita etenkin Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa. Nämä tuotteet ovat täysin turvallisia ja niitä on ollut kuluttajien saatavilla jo vuosia. Mutta direktiivissä nojaudutaan tieteellisten turvallisuusarvioiden sijasta vanhentuneisiin RDA-suositusarvoihin, jotka ovat peräisin toisen maailmansodan ajoilta. Direktiivi pakottaa kuluttajat ostamaan tuotteita Internetistä, jota ei valvota mitenkään. Tätäkö te haluatte? Kuluttajat eivät nimittäin aio luopua näistä tuotteista.
Uskon, että tämä direktiivi osuu lopulta omaan nilkkaansa. Euroopan komissio on väittänyt, että sen tavoitteena on sisämarkkinoiden laajentaminen. Monet jäsenvaltiot ovat kuitenkin asettaneet kansalliset edut etusijalle ja harrastaneet lobbausta pitääkseen omat markkinansa suljettuina. Tähän on syynä se, että muut jäsenvaltiot, kuten Saksa ja Ranska, eivät hyväksy Irlannin, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Alankomaiden vapaata järjestelmää. Tämä merkitsee, että markkinoilta vedetään pois tuotteita, jotka ovat täysin turvallisia ja joita on ollut saatavilla laajalti. Turvallisuuden pitäisi olla ainoa peruste, jolla tuotteita poistetaan markkinoilta.
Kuten sanoin, direktiivi osuu omaan nilkkaansa, ja lopulta päädytään siihen, että Yhdysvalloista tuodaan Internetin kautta tuotteita yhteisöön. Tätäkö te todellakin haluatte?

Arvidsson (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, EU:n sisämarkkinat ovat eurooppalaisen yhteistyön peruspilari. Ne ovat antaneet Euroopalle vapaakaupan, kilpailukyvyn ja hyvinvoinnin. Ei ole kuitenkaan olemassa mitään markkinoiden aiheuttamaa tarvetta yhdenmukaistaa vitamiini- ja kivennäisainevalmisteiden myyntiä koskevia sääntöjä.
Jäsenvaltioilla on erilaisia perinteitä alueella. Kuten Englannissa ja Irlannissa, myös Ruotsissa yksittäiset ihmiset voivat avoimesta kaupasta ostaa useita valmisteita, jotka ovat vahvuuksiltaan yhtä suuria kuin suositeltavan päiväannoksen yläraja. Tätä perinnettä on kunnioitettava, ja sen on ylitettävä yhdenmukaisten sääntöjen vaatimus.
Mitä itse asiassa on sen ehdotuksen taustalla, joka koskee EU:n tasolla tapahtuvaa vitamiini- ja kivennäisainelisien myynnin säännöstelemistä. Vastustajat osoittavat lääketeollisuutta väittäen sitä syntipukiksi, koska lääketeollisuus haluaa myydä enemmän tabletteja. Säätelyn kannattajat osoittavat myös lääketeollisuutta, mutta tässä tapauksessa ne vastustavat ehdotusta siksi, että lääketeollisuus haluaa myydä vielä suurempia määriä. Itse olen sitä mieltä, että kummatkin ovat väärässä.
En ole tavannut tämän kysymyksen yhteydessä yhtään lääketeollisuuden lobbaajaa. Suurin voima säätelyinnon takana on sen sijaan EU-virkamiesten ja poliitikkojen ylisuojeleva asenne.
Tietenkin on sopimatonta ottaa yliannos vitamiineja ja kivennäisaineita, mutta marginaali yliannostuksen ja haitallisten tasojen välillä on suuri. Tuotteiden pakkauksissa olevien tietojen avulla useimmat voivat hoitaa päivittäisen vitamiininottonsa itse. Tämän verran voimme sentään luottaa ihmisiin.
Itse olen dialyysilääkäri ja olen nähnyt monta myrkytystapausta. Olen nähnyt kaksi nuorehkoa naista, jotka ovat saaneet myrkytyksen muskottipähkinöistä, ja yhden vanhahkon miehen, jolla oli paha nikotiinimyrkytys, mutta en ole koskaan tavannut ketään, jolla olisi ollut vitamiini- tai kivennäisainemyrkytys. Munuaispotilaiden on käytettävä rajoitetusti monia muitakin aineita kuin vain C-vitamiinia ja kalsiumia. On jäsen Roth-Behrendtin lääkärin tehtävä kertoa hänelle, mitä hänen pitää varoa. Lääkäreillä on tärkeämpääkin tehtävää, kuin kirjoittaa vitamiini- ja kivennäisainereseptejä, joiden annostus ravintolisäksi tarkoitettua annostusta suurempi.

De Roo (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, tänään on vuorossa vitamiinidirektiivin toinen käsittely. Olen toki Euroopan ja yhdenmukaistamisen kannalla, mutta en silloin, kun se tapahtuu tällä tavoin.
Olen iloinen siitä, että ympäristövaliokunnan enemmistö aikoo antaa vitamiinipillerien valmistajille 36 kuukautta eikä 18 kuukautta aikaa todistaa tuotteiden vaarattomuus. Tämä ei ole mikään ongelma suurille farmasia-alan yrityksille. Pienille yrityksille todisteiden toimittaminen on kuitenkin ongelma ennen muuta taloudellisesti. Periaatteessa ei kuitenkaan ole oikein, että niiden on todistettava tuotteidensa vaarattomuus silloinkin, kun ne ovat saattaneet olla Alankomaissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa markkinoilla joskus kymmeniäkin vuosia.
Uusien vitamiinipillerien vaarattomuudesta on kyllä toimitettava todisteet, mutta ei näiden vanhojen pillerien. Komissio, neuvoston enemmistö ja myös kollega Roth-Behrendt oikeastaan väittävät, että kaikki vanhat pillerit ovat vaarallisia. Siksi aion äänestää yhteisen kannan hylkäämisen puolesta.
Bowis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, jo 60 vuoden ajan meillä on ollut Euroopassa nämä kaksi traditiota, eikä merkittäviä terveysongelmia ole ilmennyt. Kunhan tuotteille määritellään suurimmat turvalliset raja-arvot, olisi kuluttajien edelleen saatava valita. Miljoonat eurooppalaiset ovat ostaneet vitamiineja ja kivennäisaineita oman valintansa mukaan. Niistä ei ole aiheutunut heille mitään ongelmia, vaan ne ovat vieläpä parantaneet heidän terveyttään ja hyvinvointiaan. Nyt meillä ei ole edessämme terveyspoliittinen vaan yhtenäismarkkinoita laajentava toimenpide, joka uhkaa poistaa 300 tämän tuoteryhmän tuotetta saatavilla olevien tuotteiden positiivisesta luettelosta. Arvoisa komission jäsen, näitä 300:aa tuotetta myydään nykyisin laillisesti ja turvallisesti niin minun kuin teidänkin kotimaanne kaupoissa. Ne eivät ole mitään epämääräisiä rohtoja - ne ovat tuotteita, jotka on valmistettu boorista, kalsiumista, kuparista, raudasta, mangaanista, kaliumista, seleenistä, sinkistä ja niin edelleen. Jos näille tuotteille ei 18 lyhyen kuukauden kuluessa saada tiedekomitean hyväksyntää tai jos niiden hakemusasiakirjoja ei saada toimitettua ajoissa, ne on poistettava markkinoilta. Tämä ei ole suurille valmistajille mikään ongelma, mutta pienille se on erittäin vakava ongelma. Kustannukset ja tiukka määräaika voivat nimittäin koitua niiden kohtaloksi, ja jos tuotteita poistetaan markkinoilta, siitä kärsivät ensisijaisesti kuluttajat. Jos tuotteita poistetaan markkinoilta, ne voivat - kuten äsken kuulimme - siirtyä ulkomaille, kulkeutua meren yli tai ilmestyä Internetiin, mistä voi aiheutua riskejä kuluttajalle.
Arvoisa komission jäsen, tarvitsemme yksinkertaistettua menettelyä niille tuotteille, joita luettelossa ei mainita, jotta ne voidaan nopeasti ottaa luetteloon, ja sitä varten tarvitaan 36 kuukauden määräaika.
Saanen kuitenkin lisätä vielä sen, että esittelijä Emilia Müller on kokenut parlamentin ulkopuolelta pahempia hyökkäyksiä kuin kukaan toinen parlamentin jäsen. Meille voidaan lähettää sähköpostia, meitä voidaan lobata ja edunvalvojat voivat kohdistaa meihin joukkopainostusta, mutta se väkivallalla uhkailu, pelottelu ja ahdistelu, jonka kohteeksi esittelijä Müller ja hänen perheensä ovat joutuneet, on jotakin sellaista, mitä parlamentti ei aio sietää. Sanon tämän kaikille niille parlamentin ulkopuolisille ihmisille, jotka tätä harrastavat: jättäkää työtoverimme rauhaan, sillä emme salli, että hän joutuu tällä tavalla kärsimään. Hänellä on pikkurillissäänkin enemmän ryhtiä kuin noissa ihmisissä. Arvoisa varapuhemies, vaadin teitä ehdottamaan parlamentin puhemiehelle tämän asian saattamista oikeudellisten asioiden komitean käsiteltäväksi, jotta voidaan selvittää, miten tällaisten hyökkäyksien kohteeksi joutuvaa parlamentin jäsentä voidaan suojella niin, että hän voi jatkaa rauhassa työtään parlamentin jäsenenä, valiokuntansa esittelijänä ja suurta kiintymystämme ja kunnioitustamme nauttivana henkilönä.
Puhemies. -
Yhdyn täysin perusteluunne ja ilmoitan varmasti asiasta parlamentin puhemiehelle. En tiedä, päättääkö parlamentin puhemies saattaa asian oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan käsiteltäväksi, mutta joka tapauksessa olen kanssanne samaa mieltä siitä, että jotakin on tehtävä. Kaiken painostuksen, kaiken käytäväpolitiikan sekä loukkausten ja uhkailujen välillä on selvä ero!

Korhola (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, aluksi haluan lämpimästi kiittää esittelijä Emilia Mülleria, joka on hoitanut tehtävänsä vaikeissa olosuhteissa. Monet kollegoista ovat joutuneet kokemaan suhteetonta kiusaamista ja haitantekoa tahoilta, jotka ovat naamioituneet hyväntekijöiksi ja sairaiden puolustajiksi. Oma yksityinen sähköpostiosoitteeni on saanut ottaa vastaan tuhansia viestejä päivässä, pahimmillaan jopa 8000 turhaa viestiä yhdessä päivässä. Kansalaismielipiteestä ei todellakaan ole enää kyse silloin, kun yksi ja sama ihminen lähettää saman päivän aikana 900 viestiä. Se on yksinkertaisesti rikollista häirintää. Voin vain kuvitella, millaista kollega Müllerin työ on ollut!
Parlamentin olisi jo tätä tapausta varten, mutta erityisesti tulevaan varautuen, tutkittava kansallisten parlamenttien käytäntöjä, joilla jäsenten koskemattomuus, turvallisuus ja työrauha voidaan taata. Kaikki tämä häirintä ja ihmisten masinoiminen mielipiteenilmaisuun on ollut aivan turhaa. Kyseessä on ennemminkin näyttänyt olevan yksityisen liiketoiminnan häikäilemätön markkinointikampanja, jolla ei ole edes ajateltu vaikuttaa parlamentin työhön. Luultavasti myös kampanjan liikkeellelaittaja on itsekin tiennyt sen, että vaihtoehtoisia hoitoja ja vitamiinihoitoja ei EU:ssa kielletä eikä estetä. Itselleni on herännyt monta kertaa yksinkertainen ajatus: väline on viesti. Jos keinot meidän vaikuttamiseemme ovat olleet näin häikäilemättömiä, on vaikea vakuuttua niiden takana olevan asiankaan vilpittömyydestä.
Direktiivin kaksi ensisijaista tarkoitusta ovat yhtäältä kansallisten lainsäädäntöjen lähentäminen niin, että voidaan luoda ravintolisien sisämarkkinat, ja toisaalta synnyttää asianmukainen kuluttajasuojan taso kaikissa jäsenvaltioissa. Siksi tämän direktiivin mukaan ravintolisät määritellään asianmukaisesti, suoritetaan kaikkien ainesosien tieteellinen arviointi, määritetään kuluttajien saamaa tietoa ja merkintöjä koskevat vaatimukset, kehitetään laatua koskevat standardit ja taataan riittävä valvonta. Rehellisten toimijoiden kannalta kaikki edellä mainittu pitäisi olla täysin hyväksyttävissä ja jopa välittömästi heidän etunsa.
Samalla kun direktiivin avulla taataan kaikkien valmistajien pääsy markkinoille, on parlamentti halunnut erityisesti ottaa huomioon pienten valmistajien ongelmat. Siksi parlamentti haluaa omassa kompromissiesityksessään pidentää neuvoston yhteisessä kannassa esitetyn 18 kuukauden määräajan 30 kuukauteen.
Näillä edellytyksillä en näe mitään syytä hylätä yhteistä kantaa.

Flemming (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, pitäisi oikeastaan selvittää, mitä esittelijä Müllerille on tapahtunut. Juristina minulle tulee mieleen sana "pakottaminen". Minä todellakin ihailen häntä ja kannatan ehdottomasti yhteistä kantaa!
Siinä kulkee minusta kuitenkin myös moraalisesti hyväksyttävän raja. Olen nimittäin kotoisin maasta, jossa vitamiineja saa vielä nykyäänkin ainoastaan apteekeista. Kun joku tulee ostamaan vitamiineja, farmaseutti sanoo hänelle: "Ottakaa niitä varovasti, olkaa hyvä ja lukekaa pakkauksen sisässä oleva lappu!" Kaiken tämän muuttuminen herättää kotimaassani suurta hämminkiä. Ihmiset saavat sellaisen käsityksen, että tämä kaikki on täysin vaaratonta. Se ei yksinkertaisesti pidä paikkaansa. Vitamiineilla on sivuvaikutuksia. Niitä ei tietenkään huomaa heti samalla tavalla kuin, jos juotte liikaa ja jo hoiperrellessanne ulos kapakasta huomaatte juoman olevan epäterveellistä, vaikka se maistuikin hyvälle, vaan vaikutukset tulevat esiin vasta joskus paljon myöhemmin.
Tiedämme nykyään paljon paremmin kuin kymmenen vuotta sitten, että vitamiineilla on kyllä negatiivisiakin vaikutuksia. Minusta on oikeastaan vastuutonta päästää ne noin vain kuluttajien saataville. Jäsen McKenna, olen oikeastaan syvästi pettynyt. Ajattelin, että suosittelette meille nyt appelsiineja, sitruunoita, banaaneja, lehtikaalia tai muita terveellisiä tuotteita. Mutta ei, te suosittelette meille keinotekoisia aineita - aineita, joita valmistetaan teollisesti alalla, jolla monet ihmiset ansaitsevat hyvin paljon rahaa. En ymmärrä teitä!
Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin heti aluksi ilmaista tyytyväisyyteni siihen, miten ravintolisiä koskevan direktiiviehdotuksen käsittely on edistynyt.
Ensinnäkään tämän lainsäädännön tavoitteena ei ole - ja tätä haluan korostaa - kieltää ravintolisiä. Se liittyy suurimpiin turvallisiin enimmäisrajoihin. Olen hyvin pahoillani siitä, että joudun olemaan eri mieltä ystäväni jäsen Bowisin kanssa, jonka mielipiteitä kunnioitan suuresti. Hänen mukaansa tilanne on nimittäin se, että tuotteille on nykyisin ilmoitettu suurimmat turvalliset raja-arvot. Todellisuudessa tämä ei pidä paikkaansa. Tämä pitää paikkansa vasta sen jälkeen, kun tämä lainsäädäntö on tullut voimaan. Sehän juuri on koko tämän toimenpiteen tarkoitus. Ja tämä toimenpide perustuu tieteellisiin tutkimustietoihin ja tieteelliseen arviointiin.
Minua masentaa myös kuulla parlamentin jäsenten - joita niin ikään kunnioitan valtavasti - olevan sitä mieltä, että tämän lainsäädännön takana ovat ennen kaikkea lääketeollisuuden edunvalvojat. Sehän on solvaus. Se ei pidä lainkaan paikkaansa. On epäreilua sanoa, että minulla tai alaisinani työskentelevillä ihmisillä olisi tällaiset motiivit. Tosin joskus näitä väitteitä esittävät lähinnä ne ihmiset, jotka ovat suhteettoman huolissaan teollisuuden roolista. Mutta entä se teollisuudenhaara, joka hyötyisi tämän lainsäädännön kariutumisesta? Mikä sen rooli on? Ovatko nämä ihmiset koskaan kysyneet itseltään, ovatko he kenties olleet tämän teollisuudenhaaran edunvalvojien painostuksen kohteena niin, että ovat itse tulleet petetyiksi, ja yrittävät nyt leimata komission ja tämän lainsäädännön kannattajat tavalla, joka on mielestäni varsin paheksuttava?
Aihe ei ole helppo. Jäsenvaltioiden nykyiset asenteet, säännöt ja käytännöt ovat keskenään hyvin erilaisia. Ne haittaavat ravintolisien vapaata liikkuvuutta Euroopan unionissa, ja tämän vuoksi suuri valikoima tuotteita on nyt kuluttajien ulottumattomissa.
Yhdenmukaistamisen tarve on siis ilmeinen ja pakottava. Uskon, että suurin osa eturyhmistä on tästä samaa mieltä. Sen vuoksi ette varmaankaan ylläty, etten voi hyväksyä niiden henkilöiden näkemyksiä, jotka tarkistuksessa 7 ehdottavat yhteisen kannan hylkäämistä.
Merkittävä määrä parlamentin ja komission jäseniä on joutunut direktiiviä vastaan suunnatun järjestelmällisen ja harhaanjohtavan kampanjan kohteeksi. Kampanjaa ovat vain rahoittaneet ne tahot, jotka eivät halua ajaa Euroopan yleistä etua.
Haluaisin niin ikään korostaa jäsen Bloklandille ja muille, jotka kertoivat kuluttajienkin painostaneen heitä kirjeillään, että näin voi hyvinkin olla. Minä nimittäin luulen, että nämä kuluttajat voivat yhtä hyvin olla ihmisiä, joita ne tahot ovat johtaneet pahasti harhaan, joille on etua siitä, ettei tätä lainsäädäntöä saada vietyä läpi.

Kuluttajien etuja valvovat kuluttajajärjestöt eivät ole antaneet hämätä itseään. Ne ovat tämän lainsäädännön puolella. Myös Euroopan kuluttajaliitto BEUC on ilmoittanut tukevansa ehdotusta.
Tätä voidaan mielestäni pitää vahvana kannanottona, toisin kuin noita yksittäisten kuluttajien satunnaisia tilityksiä. Heidät on todennäköisesti johdettu harhaan monilta tahoilta annetuilla lausunnoilla, jotka ovat yksinkertaisesti totuudenvastaisia. Niissä on vääristelty direktiivin tavoitteita, käytetty harhauttavia perusteluja ja annettu kuluttajille väärää tietoa. Tämä kävi selväksi ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa käydyssä keskustelussa.
Jäsen Müller on tehnyt esittelijänä erinomaista työtä. Hänen panoksensa direktiiviluonnoksen eteenpäin viemisessä on ollut korvaamaton. Onnittelen ja kiitän häntä siitä vilpittömästi. Haluaisin myös antaa tunnustusta varjoesittelijä Corbeyn vastuullisesta ja erittäin rakentavasta roolista.
Yhteinen kanta muodostaa erittäin hyvän kehyksen ravintolisien sääntelylle Euroopan unionissa. Se on suunniteltu varmistamaan, että kuluttajien ulottuvilla on laaja valikoima näitä tuotteita. Ravintolisien yhtenäismarkkinoiden taustalla vaikuttava arviointiperuste on turvallisuus: riittävät ja asianmukaiset merkinnät, joista kuluttajat saavat tietoa. Tuotteita on luonnollisesti käytettävä monipuolisen ruokavalion lisänä ja valmistajan ohjeiden mukaisesti.
Jo markkinoilla olevien aineiden arviointia varten tarvittavien asiakirjojen valmisteluun varattu määräaika on tärkeä kysymys. Olen täällä kuunnellut tarkasti pienten ja keskisuurten yritysten puolesta esitettyjä vetoomuksia siitä, että 18 kuukauden määräaika voi olla liian lyhyt arviointiasiakirjojen valmisteluun.
Mikäli tämä nyt jää ainoaksi tarkistukseksi yhteiseen kantaan, olen valmis harkitsemaan määräajan pidentämistä. Siksi voinkin hyväksyä minkä tahansa tätä näkökohtaa koskevista tarkistuksista 1, 3, 4 tai 5, mikäli tämä edistää yhteisen kannan hyväksymistä ilman muita muutoksia.
Olen myös pannut tarkasti merkille ne puheenvuorot, joissa on vedottu tarkistuksen 2 aiheena olevaan ravintolisien hyvään tuotantotapaan. Haluaisin vielä toistaa sen, mitä sanoin ensimmäisessä käsittelyssä. Hyvän tuotantotavan periaatteiden soveltaminen erillisiin tuoteryhmiin oikeudellisesti sitovilla toimenpiteillä ei ole tarpeen elintarvikealalla. Elintarvikkeille on nimittäin jo säädetty sellaisista toimenpiteistä monissa laaja-alaisissa säädöksissä. Minua lohduttaa jäsen Nisticòn puheenvuoro, koska hän on yksi niistä tuntemistani parlamentin jäsenistä, joka on itsekin tutkija. Hän kannattaa tätä lainsäädäntöä. Hän on pyytänyt minua ottamaan tarkasti huomioon kaikki riskit, jotta heikkolaatuiset tuotteet saataisiin varmasti poistettua markkinoilta sen jälkeen, kun tämä kehysdirektiivi on saatu vietyä läpi. Voin ilokseni luvata, että tämä asia otetaan kyllä huomioon.
Suurin osa näistä periaatteista on katettu laaja-alaisella lainsäädännöllä, etenkin hygieniaan ja valvontaan liittyvillä direktiiveillä. Niitä sovelletaan myös ravintolisien valmistukseen. Direktiiviehdotuksessa viitataan nimenomaisesti vitamiineihin ja kivennäisaineisiin sovellettaviin puhtausvaatimuksiin. Olemme parantaneet niitä säännöksiä, joihin jätitte tarkistuksia ensimmäisessä käsittelyssä. Lisäksi säädetään myös teknisten erityissääntöjen antamisesta ravintolisien sisältämien vitamiinien ja kivennäisaineiden toleranssirajoista. Mielestämme nämä säännöt ovat tärkeitä, koska niillä varmistetaan tuotteiden laatu.
Olen lujasti sitä mieltä, että tämä laaja-alaisten sääntöjen ja erityissääntöjen valikoima hälventää kaikki huolet siitä, valmistetaanko nämä tuotteet korkealaatuisten standardien mukaisesti. Sen vuoksi en voi hyväksyä tarkistusta 2, jossa ehdotetaan säännöksiä ravintolisien hyvistä tuotantotavoista. Toistan kuitenkin, että pidän etusijalla teknisten sääntöjen antamista 9 artiklan 1 kohdassa mainituista toleranssirajoista.
Tarkistuksessa 6 viitataan kriteereihin, joita käytetään ravintolisissä esiintyvien vitamiinien ja kivennäisaineiden enimmäismäärien vahvistamisessa. Tästä kohdasta oli vaikeinta päästä sopuun neuvostossa. 5 artiklan teksti on nyt tarkasti tasapainotettu. Uskon, että pieninkin muutos vaarantaisi koko ehdotuksen.
Lopuksi tarkistuksessa 8 ehdotetaan tekstiin lisäystä, joka koskee elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean sekä Euroopan elintarvikeviranomaisen tieteellisten työryhmien toimintaperiaatteita. Uskoakseni näistä asioista on säädetty kattavasti äskettäin annetussa yleisessä elintarvikeasetuksessa. Sen vuoksi niitä ei pitäisi tässä erityisdirektiivissä enää toistaa. Tästä syystä en voi hyväksyä tarkistusta 8. Mutta toistan ja korostan vielä, että Euroopan elintarvikevirastolla on näissä kysymyksissä erittäin tärkeä rooli ja että tehtäviä hoitavat riippumattomat tutkijat. Euroopan elintarvikeviraston hallitus arvioi heidän työtään täysin avoimesti - ja nimenomaan julkisesti.
Komissio siis katsoo, että yhteinen kanta on olennaisin osin tyydyttävä sellaisenaan. Komissio olisi valmis hyväksymään yhteiseen kantaan teknisen muutoksen, jolla 4 artiklan 6 kohdan b alakohdassa mainittua ajanjaksoa pidennetään jollakin parlamentin tarkistuksista - siis tarkistuksella 1, 3, 4 tai 5 - mikäli se edistää direktiivin hyväksymistä toisessa käsittelyssä. Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 2, 6 ja 8, eikä se missään nimessä tue tarkistusta 7, jossa vaaditaan yhteisen kannan hylkäämistä.

Puhemies. -
Kiitän teitä, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu kahdesta ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suosituksesta toiseen käsittelyyn:
(A5-0042/2002) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi neuvoston direktiivin 90/425/ETY ja neuvoston direktiivin 92/118/ETY muuttamisesta eläimistä saatavien sivutuotteiden terveysvaatimusten osalta
[10407/1/2001 - C5-0588/2001 - 2000/0230(COD)]
ja
(A5-0043/2002) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen elämistä saatavien sivutuotteiden terveyssäännöistä [10408/1/2001 - C5-0589/2001 - 2000/0259(COD)]
(Esittelijä: Paulsen).

Paulsen (ELDR)
. (SV) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, pyydän saada kiittää kaikkia erittäin, erittäin hyvästä yhteistyöstä sen lähes puolentoista vuoden aikana, jona olen työskennellyt näiden kahden mietinnön parissa. Kaikki on sujunut tavattoman hyvin. Yhteisessä kannassa neuvosto ja komissio ovat hyväksyneet suurimman osan niistä noin sadasta tarkistuksesta, joita esitimme ensimmäisessä käsittelyssä. Olen äärettömän iloinen nähdessäni, että neuvosto ja komissio ovat nyt yksimielisiä perusperiaatteista Euroopan parlamentin kanssa.
Ensimmäinen ja tärkein periaate on, että ainoastaan sellaisia eläinten sivutuotteita, joita voidaan käyttää ihmisen ravinnoksi, voidaan käyttää rehuissa, kosmetiikassa ja lääketuotteissa. Tässä viittaan edelliseen keskusteluun. Saamme siis kiellon, joka koskee lajinsisäistä kierrätystä eli eläinkannibalismia. Uusi asetus tulee todellakin olemaan riittävän joustava, jotta sitä voidaan mukauttaa tekniseen kehitykseen ja uusiin tieteellisiin kokemuksiin. Alan teollisuus Euroopassa pitää itse asiassa yhteistä kantaa myönteisenä.
Pyydän teitä miettimään sitä, että huomisessa lopullisessa äänestyksessä pelissä on 200 000 työpaikkaa kaikkialla Euroopassa. Älkää unohtako, että tämän teollisuuden alan yritykset eivät sijaitse tiheästi asutuilla alueilla, vaan kyseessä ovat maaseudulla sijaitsevat yritykset. Jokaisena päivänä, joka kuluu ilman selviä pelisääntöjä, yhä useampi pieni- ja keskisuuri yritys voi joutua lopettamaan toimintansa. Hieman kärjistäen voisin sanoa, että Euroopan tuottajat ja kuluttajat istuvat ja odottavat, samalla kun me täällä riitelemme kinkkuvoileivästä.
Saanen ensiksi puhua tarkistuksesta 25, joka on kompromissi. Kuten aina kun kompromissit ovat kyseessä, kukaan ei ole saanut, mitä halusi. Me kaikki olemme joutuneet antamaan periksi jonkin verran, enkä oikein tiedä, mikä tämän kompromissin lopputulos on. Tarkistuksessa annetaan neljän vuoden siirtymäkausi kuitenkin niille jäsenvaltioille, jotka nykyään sallivat ruokajätteen käytön erittäin tarkkaan valvotuissa oloissa.
Asian käsittelyn lopussa on tullut esiin joukko lietettä ja jätevettä koskevia yksityiskohtia. Tarkistusten 2, 4 ja 14 pitäisi itse asiassa raueta kompromissitarkistuksen 21 eduksi. Tämä tarkistus tähtää näiden aineiden turvalliseen käsittelyyn, niin että vakavat ympäristövaikutukset voidaan välttää. Tämä on siis yksi tapa käsitellä asiaa käytännöllisesti.
Haluaisin itse erittäin mielelläni pitää tarkistuksia 3 ja 5 mahdollisina. Valitettavasti ne ovat teknisesti melko mahdottomia. Nämä tarkistukset koskevat luokkaan 1 kuuluvaa ainesta. Jo hyväksytyssä TSE-asetuksessa on selviä vaatimuksia siitä, että suoranaiset riskiainekset on merkittävä. Tarkistus 5 koskee luokkaan 2 kuuluvan aineksen merkitsemistä. Mielestäni se olisi toivottavaa, mutta tarkistus olisi hylättävä, koska sillä olisi arkaluonteisia seurauksia. Jos tarkistus hyväksytään, olisi kaikki lannoitteet, eloperäiset lannoitteet merkittävä EU:n alueella, ja tämä koskee noin 1 200 000 000:ta tonnia vuodessa. Se tarkoittaa, että me voisimme valita, onko maa keväällä sininen, vihreä vai lila, ja se näyttäisi kyllä aika oudolta.
Tarkistukset 6 ja 16 on todellakin hyväksyttävä. Muuten heikennetään sitä mietinnön pääperiaatetta, että ainoastaan elintarvikkeiksi hyväksyttyjä raaka-aineita saa käyttää rehuissa. Tarkistukset eivät itse asiassa tarkoita mitään muutosta nyt voimassa oleviin vaatimuksiin, jotka koskevat kokeiden ottamista teuraseläimistä ja/tai eläinten tarkastamista teurastuksen jälkeen. Tämä asetus vaikuttaa ainoastaan olemassa oleviin sääntöihin perustuvaan lopulliseen arviointiin.
Tarkistukset 7 ja 8 koskevat ruokajätteen käsittelyä. Tässä asiassa suosittelen äänestämistä kompromissitarkistusten 22 ja 23 puolesta, jotka merkitsevät sitä, että kansainvälisesti toimivista liikennevälineistä tuleva jäte kaikkine riskeineen käsitellään asetuksen tiukimpien vaatimusten mukaan eli luokan 1 mukaan. Sitä vastoin luokan 3 ruokajäte käsiteltäisiin olemassa olevissa keräys-, kuljetus- ja hävitysmenettelyissä ja -järjestelmissä EU:n jätedirektiivin mukaisesti.
Yhteinen kanta sisältää melko merkillisen ehdotuksen, joka koskee uhanalaisia haaskalintulajeja, niin kutsuttuja lammaskorppikotkia Espanjassa. Kompromissitarkistuksessa 24 säädetään, että on sallittua käyttää luokkaan 1 kuuluvaa ainesta tämän pienen erityislinturyhmän ruokkimiseen. Olen itse asiassa tarkistanut tämän asian tarkasti. Näiden lintujen on saatava juuri tätä ruokaa. Tämä kuulostaa hiukan kummalliselta, mutta luonto on luonteeltaan enemmän tai vähemmän kummallinen.
Maahantuotujen lemmikkieläinruokien lähtemätöntä merkintää koskeva tarkistus 12 on ennen kaikkea ristiriitainen Yhdysvaltojen kannalta. Puhuttaessa niistä raaka-aineista, joiden pitäisi kuulua luokkiin 1 ja 2, on sovittu että luokkaan 1 ja 2 kuuluvat tuotteet on merkittävä, kun niistä on tullut rasvaa ja käsiteltyjä proteiineja. Tällainen käsitelty aines olisi sitten värjättävä lähtemättömästi, silloin kun on kyseessä maahantuotu lemmikkieläinten ruoka, koska täsmälleen samat vaatimukset on asetettava maahantuoduille tuotteille kuin omille tuotteillemme.
Tarkistus 15 koskee rakennusten erillisyyttä. Euroopan parlamentti vaati alussa kokonaan erillisiä tontteja. Voin suostua erillisiin rakennuksiin, jos ne todellakin ovat erillisiä, eivätkä pelkästään saman katon alla olevia saman rakennuksen eri osia.
Lisäksi on vielä joukko tarkistuksia, jotka hylättiin valiokunnassa ja jotka eri syistä pitää hylätä uudelleen. Tarkoitan biokaasuun ja kompostointiin liittyvien viittausten poistamista. Tässä asetuksessa ei säädellä biokaasulaitoksia eikä kompostointijärjestelmiä. Päinvastoin 6 artiklan 2 alakohdassa sanotaan, että alan kansallisen lainsäädännön on oltava voimassa odotettaessa EU:n uutta ympäristölakia. Ainoa tärkeä seikka siinä, että viitataan 1 artiklan 2 kohtaan, on se, että komissiolle annetaan oikeusperusta, jolla se voi pyytää biokaasua ja kompostointia koskevia tieteellisiä lausuntoja.
Jos jätämme ruokajätteen määritelmästä pois kotitalousjätteen, eli yksityisistä keittiöistä tulevan jätteen, teemme itsellemme karhunpalveluksen. Tiedämme, että ruokajäte on erittäin yleinen sekä sikaruton että suu- ja sorkkataudin tartuntatie. Itse olen sitä mieltä, että on aika työlästä kieltää kotitalousjätteen käyttö rehuna. Se on ollut perinteenä tuhansia vuosia eurooppalaisessa kulttuurissamme, mutta nyt elämme uudessa maailmassa ja toisessa ajassa, jossa ruokaa, rehuja ja ainesosia siirretään paikasta toiseen aivan toisella tavalla kuin esimerkiksi 50 vuotta sitten, jolloin rehut ja ruoat kiersivät suhteellisen pientä ja tunnettua kiertokulkua.
Haluan vielä kerran kiittää kollegojani, varjoesittelijöitä, komissiota ja neuvostoa erinomaisesta yhteistyöstä puolentoista vuoden aikana.

Goodwill (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, saisinko ensin kiittää jäsen Paulsenia hänen rakentavasta tavastaan johtaa poliittisten ryhmien välistä vuoropuhelua niin, että saimme aikaan joitakin kompromissitarkistuksia? Olen iloinen siitä, että ryhmäni saattoi hyväksyä kaikki kompromissitarkistukset tarkistusta 25 lukuun ottamatta. Kannatamme voimakkaasti ruokajätteen käyttökieltoa eläinrehussa, eikä vähiten siksi, että todennäköisin syy suu- ja sorkkatautiepidemian puhkeamiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa oli nimenomaan tähteiden käyttö eläinten ravintona. Olen iloinen myös siitä, että ulkomailta peräisin oleva ruokajäte, kuten maahamme laskeutuvista lentokoneista tulleet jätteet, on siirretty luokkaan 1.
Tästä tilanteesta aiheutuu kuitenkin kaksi ongelmaa. Ensimmäinen niistä on ruokaöljyn käyttö eläinrehuna Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Valitettavasti emme voi piilottaa ruokaöljyä maastani nykyisin löytyvien jääkaappiröykkiöiden taakse, ja pelkäänpä, että suuri määrä tätä öljyä joutuu lopulta maan viemäriverkostoon aiheuttaen ympäristövahinkoja ja uskoakseni myös kansanterveydellisiä ongelmia, kun öljy hyytyy ja jähmettyy suurkaupunkiemme jätevesiviemäreihin.
Toinen ongelma on Saksassa, jossa on kokonaan ruokajätteen käsittelyyn erikoistuneita laitoksia - toisin kuin Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jossa maatilalla tapahtuva käsittely ei ole ollut kovin tyydyttävä. Monet Saksan laitoksista ovat nimittäin upouusia, ja niitä hoidetaan tiukimpien standardien mukaan tyypillisellä saksalaisella tehokkuudella. Meidän olisi tunnustettava Saksan ja Itävallan tilanne ja sallittava niiden pidentää joidenkin tällaisten uusien käsittelylaitosten käyttöaikaa. Sen vuoksi tuen mielelläni jäsen Graefe zu Baringdorfin valiokunnassa ehdottamaa tarkistusta 10, jossa pyydetään komissiota esittämään kesäkuuhun 2002 mennessä lainsäädäntöehdotus, jossa jäsenvaltiot velvoitetaan osoittamaan, että laitokset toimivat turvallisesti.
Kompromissitarkistus 25 on ristiriidassa tämän seikan kanssa, koska siinä vaaditaan neljän vuoden pidennystä laitosten käytölle. Ristiriita vältettäisiin, mikäli - kuten minua on neuvottu - alkuperäisen tarkistuksen laatijat ehdottaisivatkin sellaista suullista tarkistusta, jonka mukaan tämä uusi lainsäädäntöehdotus voitaisiin esittää neljän vuoden kuluessa. Se olisi hyvä etenemissuunta, ja ryhmäni olisi valmis tukemaan tällaista siirtoa.
Saisinko vielä pyytää komission jäsentä selventämään tilannetta lietekysymyksessä? Meillä on monia teurastamoita ja lihanjalostamoita, jotka laskevat jätevetensä suurimpien kaupunkiemme yleiseen viemäriverkkoon. Vaikka tähän prosessiin sisältyykin jonkinasteinen alkusuodatus, päästöjä ei mitenkään voida luonnehtia steriileiksi: ne sisältävät kaikenlaisia tauteja aiheuttavia mikrobeja. Teurastamoille aiheutuisi kohtuuttomia kustannuksia, mikäli suurkaupungeissa teurastamojen jäteveden käsittelylinjoilta tuleva liete määrättäisiin direktiivin nojalla poltettavaksi. Euroopan unioni on jo ollut vastuussa monien teurastamoiden sulkemisesta, ja monissa tapauksissa erillisille jäteveden käsittelylinjoille ei edes olisi tilaa. Voisinko sen vuoksi pyytää komission jäsentä tekemään pöytäkirjaa varten täysin selväksi, että direktiivi kattaa näiden laitosten ensiasteisen suodatusaineksen, mutta että jäteveden käsittelylinjoilta tulevaa lietettä ei tarvitsisi polttaa ja että se voitaisiin levittää maahan kuten aina ennenkin?

Roth-Behrendt (PSE)
Arvoisa puhemies, olemme tällä hetkellä kummallisessa tilanteessa. Keskustelemme toisesta käsittelystä, jota esittelijä on loistavasti valmistellut, ja ihailen sitä, miten esittelijä Paulsen on yrittänyt taiteilla Skyllan ja Kharybdiksen välillä. Skyllalla ovat ne kolmetoista yhteisen kannan hyväksynyttä jäsenvaltiota, ja Kharybdiksella ne kaksi jäljelle jäävää valtiota, jotka eivät hyväksyneet yhteistä kantaa, siis Saksa ja Itävalta.
Saksalla ja Itävallalla oli selkeät syyt hylätä yhteinen kanta. Itävallalla oli syynä maassa aloitettu biokompostointi ja biokaasujen hyödyntäminen, jotka eivät olisi yhteisen kannan mukaan enää mahdollisia, ja Saksan syynä oli ravintolajätteiden kierrätys ja niiden sterilointi.
Tänään kuulemani asiat ja viime päivien tapahtumat saavat minut ihmettelemään, että Iso-Britannia, Ranska ja muut valtiot hyväksyivät yhteisen kannan. Kuuntelin äsken jäsen Goodwillin puhetta, jossa hän sanoi jättäneensä allekirjoittamatta kompromissitarkistuksen 25, jonka minä allekirjoitin, kuten kaikki muutkin tarkistukset. Allekirjoitin ne, koska ne ovat kompromisseja. Ne eivät ole parhaita mahdollisia ratkaisuja. Parhaat ratkaisut kuvittelen hieman toisenlaisiksi. Esimerkiksi jäsen Graefe zu Baringdorfin aikaisemmista tarkistuksista 10 ja 1 syntyi kuitenkin kompromissitarkistus samoin kuin jäsen Whiteheadin tarkistuksesta, jossa ehdotettiin neljän vuoden siirtymäaikaa.
Jäsen Goodwill sanoi, että suu- ja sorkkataudin pelätään hänen kotimaassaan syntyneen ruokajätteiden käytöstä eläinten ravintona. En ole kuullut, että sitä olisi todistettu. Sikaruton yhteydessä olen kyllä kuullut, mutta en suu- ja sorkkataudin yhteydessä. Olen kyllä kuullut joskus puhuttavan siitä, mutta se on vain yksi näkökohta asiaan. Jäsen Goodwill, toinen asia on se, ja se on osa kompromissia, että emme halua tapahtuvan sellaista, että kun menen takaisin kotimaahani ja kerron uudelleen kuumennettujen ruokaöljyjen hävitysongelmasta, kuulen Saksassa sitten myöhemmin puhuttavan dioksiiniongelmasta.
Meidän on oltava erittäin varovaisia. Liikumme tällä hetkellä kapealla harjanteella ja meidän on varottava vetoamasta kustannustehokkuuteen ja jätteidenhävitysongelmaan eläinten ja siten myös ihmisten terveyden kustannuksella, kuten olemme aikaisemmin usein tehneet. Sanoessani tänään, että voin hyväksyä ehdottamamme ruokajätteitä koskevan kompromissin, sanon sen seuraavasta näkökulmasta: kukaan ei ole pystynyt sanomaan minulle, mitä niille tehdään muissa jäsenvaltioissa. Saksassa on erittäin nykyaikaisia huipputehokkaita laitoksia, jotka steriloivat ruokajätteet mahdollisimman hyvin, jonka jälkeen ne käytetään uudelleen eläinten rehuna. Tämä pitää paikkansa! Kukaan ei vain kerro, mitä niille tehdään muissa jäsenvaltioissa. Jotkut sanovat, että ne poltetaan. Tosiasiassa kukaan ei tiedä sitä. Kukaan ei tunne normeja, ja kahdenkeskisissä keskusteluissa kaikki edustajat sanovat teille, että jätteet päätyvät kaatopaikalle. Juuri sitä emme halua! Haluaisin asiasta selkeät säännökset.
Jos meillä on viiden vuoden kuluttua sellainen lainsäädäntö, joka kieltää jätteiden käytön eläinten ruokkimiseen ja joka sallii niiden käytön enää vain biodieselinä, hyvä on, sitten me teemme niin, mutta säännösten on oltava voimassa kaikissa jäsenvaltioissa. Saksaa ja muita maita, myös Itävaltaa, rangaistaisiin nyt niiden tiukoista standardeista. Jos kehotan huomenna kannattamaan kaikkia tarkistuksia, teen sen siksi, että kyse on kompromisseista. Pyydän sitten kuitenkin teiltäkin samanlaista oikeudenmukaisuutta ja kehotan teitäkin kannattamaan kompromisseja.

Pesälä (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, käsittelyssä on hyvin monimutkainen ja monitahoinen asia, joka tulee vaikuttamaan hyvin laajasti elintarviketeollisuuteen. Siksi haluan kiittää esittelijää: me olemme kiitollisia siitä, että olette tehnyt erinomaisen hyvää työtä, ja tämä mietintö on pääsääntöisesti hyväksyttävissä.
Yhteen kohtaan haluan kuitenkin kiinnittää huomiota, ja se on tarkistus 15. On sellaisia jäsenvaltioita, joissa käsitellään hyvin pieniä massoja. Sen tähden vaatimus siitä, että eri kategorioilla tulisi olla erillinen rakennus, on näiden maiden kohdalla kohtuuton. Esimerkiksi omassa maassani meillä on kaksi laitosta, joissa nyt jo kummassakin on eristetyt ja hyvin valvotut, erilliset linjat. Jos joutuisimme rakentamaan erilliset rakennukset vielä yhdelle erilliselle linjalle, tilanne olisi tällaisten pienten massojen käsittelyssä kohtuuton. Mielestäni neuvoston muotoilussa edellä mainitut asiat on otettu erityisen hyvin huomioon, ja toivoisin, että neuvoston ja komission kanta tulisi voimaan tässä asiassa.

Schörling (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä esittelijä Marit Paulsenia siitä erinomaisesta työstä, jonka hän on tehnyt saadakseen läpi tämän eläinten sivutuotteiden terveysmääräyksiä koskevan asetuksen.
Tiedän myös, että jäsen Staes on iloinen yhteistyöstä ja siitä tavasta, jolla on päästy kompromisseihin, sekä jäsen Paulsenin työstä varjoesittelijän kanssa. Kiitos niistä!
Tämä on erittäin tekninen ja monimutkainen aihe, johon voi olla vaikea päästä sisään. Samalla on itsestään selvää, että meidän on taattava turvalliset elintarvikkeet EU:n kansalaisille, ja silloin meidän on toimittava oikein koko ketjussa. Siksi on tietenkin tärkeää, kuinka me hoidamme eläimiä ja millä me ruokimme ne.
Olen erittäin iloinen niistä periaatteista, joista Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat päässeet yksimielisyyteen, eli siitä, että ainoastaan sellaisia eläinten sivutuotteita, jotka on hyväksytty elintarvikkeeksi, voidaan käyttää rehuna. Tärkeintä onkin ehkä se, että lajin sisällä tapahtuva kierrätys kielletään eli että torjumme kannibalismin.
Ymmärrän neuvoston kannan, kun se haluaa kieltää ruokajätteen eläinrehussa. On vaikeaa taata ruokajätteen turvallinen ja riskitön käyttö. Kuinka voi tietää, mistä kotitalouksien sekajäte oikeastaan koostuu?
Esitimme kompromissitarkistusta, numeroa 22, jossa tehdään poikkeus luokan 3 ruokajätteen kohdalla, ja esitämme tarkistusta 25, jossa tiettyjen jäsenvaltioiden sallitaan antaa eläimille ruokajätettä korkeintaan neljän vuoden siirtymäkauden ajan.
En ole täysin tyytyväinen tähän kompromissitarkistukseen, mutta olen kuitenkin halukas hyväksymään sen, jotta mietintö hyväksyttäisiin.
Tällä hetkellä on voimassa jonkinlainen kielto, joka koskee lihaluujauhon käyttämistä rehuna. Se tarkoittaa, että neuvosto voi milloin tahansa päättää sallia lihaluujauhon käytön uudelleen.
Siksi Verts/ALE-ryhmä on esittänyt tarkistusta 20. Pyydän kollegoita äänestämään sen puolesta, koska se kuitenkin varmistaa jollakin tavalla sen, että neuvoston on otettava kysymys uudelleen esiin, ennen kuin voidaan tehdä mitään sensuuntaisia päätöksiä.

Souchet (NI).
Arvoisa puhemies, tämä näennäisesti hyvin tekninen mietintö, jossa käsitellään eläinten sivutuotteiden terveysvaatimuksia, tuo eteemme todellisen yhteiskunnallisen ongelman, koska meidän on otettava huomioon kaksi vaikeasti toisiinsa yhdistettävää tosiasiaa: yhtäältä kuluttajien perusteltu huoli BSE-epidemiasta ja sen ihmisiin tarttuvasta kauheasta versiosta Creutzfeldt-Jacobin taudista sekä toisaalta tarpeesta kantaa huolta karjankasvattajista ja koko liha-alan toimijoista, joiden toimintaa vahingoittaa heidän hartioilleen varovaisuusperiaatteen nimissä sysättyjen velvollisuuksien painava taakka. Vaikka vielä muutama vuosi sitten viidennen sektorin eli lihan sivutuotteiden arvostus riitti kattamaan teurastamoiden toimintakustannukset, niin tätä nykyä tuhoamme - ja ihan oikeutetusti - suurin kustannuksin nämä sivutuotteet, jolloin lihan kuluttajahinta on jatkuvasti kasvanut, mutta karjankasvattajat eivät saa enää oikeudenmukaista korvausta eläimistään.
Yhteinen kanta, johon meidän on otettava kantaa, synnyttää eräitä teknisiä esteitä, koska tuo yhteinen kanta perustuu varovaisuusperiaatteen äärimmäiseen tulkintaan. Onko esimerkiksi järkevää kieltäytyä maanviljelyksessä kaikesta teurastamoista peräisin olevien lannoitteiden, lannan ja ulosteen käytöstä ja määrätä nämä viisi miljoonaa tonnia lannoitetta vain polttamiseen, vaikka emme osaa käsitellä eläinjauhojamme, joita on kaksi miljoonaa tonnia? Onko järkevää sitoa useat tuhannet kuntien ja alueiden teurastamot satojen puhdistusasemien ja polttolaitosten rakentamiseen aikana, jolloin BSE-taudin havaitsemiseksi suoritettavat testit kehittyvät kovaa vauhtia?
Arvoisa puhemies, suhtaudumme näin ollen varauksellisesti tähän hyvin pikkutarkkaan ja liiallisen varovaiseen tekstiin, joka merkitsee niin tiukkoja vaatimuksia teurastamoilta, että se saattaa johtaa useamman teurastamon häviämiseen kaikkine niine seurauksineen, joita teurastamoiden sulkemisella on eläinten kuljetuksiin ja epidemioiden leviämiseen.

Schierhuber (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin aluksi kiittää lämpimästi kaikki kollegoja, jotka ovat tehneet asian parissa paljon rakentavaa työtä. On aivan selvää, että elintarvikekriiseihin johtavien eläintautien torjumisella on suuri merkitys paitsi eurooppalaisen maatalouden tulevaisuudelle myös koko Euroopan väestölle. Nyt on tarkoitus löytää sopiva väline, jotta voitaisiin ottaa huomioon sekä monimuotoisen maatalouden että kuluttajien tarpeet. Toissijaisuusperiaatteen hengessä puolustan siksi hyväksi osoittautuneiden kansallisten biojätehuolto- ja kierrätysjärjestelmien säilyttämistä.
Biojätteiden keräys ja kierrätys kompostoitavaksi tai käytettäväksi biokaasulaitoksessa on ympäristöpolitiikan näkökulmasta katsottuna erittäin myönteinen asia, ja niiden pitää olla siksi mahdollisia jatkossakin. Juuri Itävallassa meillä on tästä erittäin hyviä kokemuksia.
Haluaisin lisäksi käsitellä erittäin kiistanalaista kysymystä, joka koskee ruokajätteiden käyttöä eläinten ravintona. Itävallan tapaus osoittaa, että jos toiminta on hygieenisesti moitteetonta ja viranomaisten valvomaa, mahdollisten eläinsairauksien vaaraa koskevat epäilyt ovat turhia. Tämä on tullut viime aikoina vahvistettua. Ruokajätteen eläinten ravintona käyttöä koskeva yleinen kielto olisi minusta siksi liioiteltu toimenpide.
Emme saa myöskään unohtaa sijoituksia, joita on tehty biojätekeräykseen sekä viranomaisten hyväksymiin sterilointilaitoksiin luottaen ympäristöpoliittisesti esimerkilliseen järjestelmään. Itävallassa on rakennettu viime vuosina 250 tällaista uutta sterilointilaitosta.
Kannatan siksi kaikkia sellaisia kompromissitarkistuksia, jotka varmistavat luotettavien valvottujen biojätekierrätysjärjestelmien säilymisen. Minusta on erittäin tärkeää, että teemme tällä arkaluonteisella alalla sellaisia päätöksiä, jotka kansalaiset ymmärtävät. Kansalaisemme eivät varmasti käsittäisi mallikelpoisen käytännön kieltämistä.
Whitehead (PSE).
Arvoisa puhemies, onnittelen jäsen Paulsenia lämpimästi hänen ahkeruudestaan ja pätevyydestään jälleen uuden monimutkaisen elintarviketurvallisuussäädöksen läpiviemisessä. Hän onnistuu aina luovimaan taitavasti kansallisten kantojen välissä eikä koskaan päästä näkyvistään sitä elintarviketurvallisuuden lainsäädäntöpakettia, jota nyt olemme hitaasti saamassa kokoon.
Haluaisin tarkastella ruokajätettä sellaisena, kuin se on hyvin väljästi määriteltynä liitteissä ja tarkistuksissa 22-25. Aion nyt sivuuttaa haaskalintujen ruokinnan, koska haluan tässä tarkastella hieman toisentyyppisiä haaskoja, nimittäin ruokajätteitä, jotka joissakin maissa esiintyvät kierrätetyn sianruoan ja joissakin muissa - myös omassani - kierrätetyn ruokaöljyn muodossa. Omassa maassani ruokajäte herättää syvää epäluuloa, koska sillä oli oma osuutensa hiljattaisessa suu- ja sorkkatautiepidemiassa. Ruokaöljyä on puolestaan alettu pitää ongelmana viime vuosien dioksiiniskandaalien jälkeen. Esittelijä on nyt yhdistänyt nämä kaksi asiaa monimutkaiseksi sarjaksi tarkistuksia, jotka huipentuvat tarkistukseen 25, jota itse kannatan. Annan täyden tunnustuksen esittelijän työlle.
Kuten jäsen Goodwill mainitsi, Yhdistyneen kuningaskunnan ongelmana on, että tarvitsisimme tehokasta ja palkitsevaa talteenottojärjestelmää, jossa käytetty ruokaöljy käytettäisiin uudelleen polttoaineena - ei rehuna. Tämä vie aikaa. Ellei toista purkutietä järjestetä, käyttäjät laskevat öljyn viemäreihin ja altaisiin, joista tulee haitallisen aineksen sumppuja. Yksi äänestäjistäni kuvaili minulle hyvin elävästi, mitä seurauksia tästä voi olla.
Arvoisa komission jäsen, sen vuoksi me todella toivoisimme teiltä kannanottoa siihen, onko neljän vuoden siirtymäkausi periaatteessa mahdollinen. Toivon, että se on; ellei ole, kaikki hyvät aikeet kariutuvat varmasti siihen, jolloin osoittautuu oikeaksi se vanha sanonta, jonka mukaan paras voi olla hyvän vihollinen.

Busk (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin aloittaa kiittämällä kollegaani, jäsen Marit Paulsenia, hänen tekemästään suuresta, hyvästä ja pätevästä työstä tämän mietinnön parissa. Kannatan suurinta osaa mietinnön sisällöstä, ja olen tyytyväinen siitä, että komissio on valmis ehdottamaan jätevesien puhdistusta koskevia siirtymäkausia. Yksittäisten asioiden osalta menemme kuitenkin mielestäni liian pitkälle. Edellisessä istunnossa käsittelimme esittelijä Karl Erik Olssonin mietintöä, jossa käsiteltiin sitä, onko tähän saakka tehtyjä BSE-tautia koskevia päätöksiä toteutettu jäsenvaltioissa. Tilanne oli ikävä. Iloon ei ollut juurikaan aihetta. Liian monet valtiot hutiloivat, mikä aiheuttaa liikaa ongelmia BSE-taudin tehokasta torjuntaa koskevan järjestelmän kannalta. Siihen on puututtava, sen olemme velkaa itsellemme ja erityisesti niille valtioille, jotka noudattavat päätöksiä. En voi kannattaa niitä ehdotettuja muutoksia, jotka koskevat veren post mortem -tarkastuksen jälkeiseen hyväksyntään liittyviä määräyksiä, koska muutoksille ei ole mielestäni mitään ammatillisia perusteluja. Lisäksi kaipaan joitakin arvioita siitä, mitä taloudellista merkitystä tällaisella toimella olisi jäsenvaltioiden ja alueiden kannalta, koska pelkään, että se aiheuttaa suuria kustannuksia pienten yritysten ja erityisesti pienen teurastajan kannalta.

Müller, Emilia Franziska (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kannatan ehdottomasti komission aloitetta eläimistä saatavia sivutuotteita koskevien yhtenäisten eurooppalaisten sääntöjen käyttöönottamiseksi. Sivutuotteiden mahdollisimman hyvä valvottavuus ja jäljitettävyys on tärkeä edellytys kuluttajien turvallisuuden parantamiselle.
Kannatan erityisesti valiokunnan hyväksymiä yhteiseen kantaan tehtyjä tarkistuksia, jotka koskevat keittiöjätteiden uusiokäyttöä eläinrehuksi. Käsittelemättömien keittiö- ja ravintolajätteiden eläinten ravintona käyttöä on pidetty usein sikaruton ja suu- ja sorkkataudin mahdollisena aiheuttajana. Tällaiset rajat ylittävässä liikenteessä kuljetettavat käsittelemättömät keittiö- ja ravintolajätteet on siksi ehdottomasti hävitettävä kokonaan.
Keittiö- ja ruokajätteiden käsittelyssä on varmasti järkevää soveltaa tiukkoja ehtoja, jotta koko prosessia voidaan valvoa aina yksityiskohtia myöten. Meidän on pyrittävä takaamaan kuluttajille madollisimman hyvä turvallisuus. Tiukat ehdot jätteiden käsittelyssä, tarkemmin sanoen steriloinnissa ja mahdollisten virusten tuhoamisessa, sekä jäljitettävyyttä ja valvottavuutta koskevat tarkat Euroopan laajuiset säännöt ovat välttämättömiä, ja ne pienentävät eläintautien, kuten suu- ja sorkkataudin ja sikaruton, leviämisriskiä.
Järjestelmää on täydennettävä valmistajien sekä myös maataloustuottajien luona tehtävillä johdonmukaisilla tarkastuksilla. Ratkaisevaa on, että maataloustuottajat ja kuluttajat voivat luottaa tuotteiden turvallisuuteen. Se edellyttää, että ruokajätteiden ehdollista sallimista eläinrehuksi hoidetaan hyvin valvottavissa olevalla järjestelmällä. Kannatan siksi ehdottomasti ympäristövaliokunnan tarkistusta.

Ferreira (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, yhdyn kollegoihini onnitellakseni esittelijä Paulsenia hänen työstään ja yhteistyöstään.
Mietinnön tavoitteena on, kuten täällä on muistutettu, terveysvaatimusten täsmentäminen, jotta voidaan entistä paremmin taata elintarvikkeiden turvallisuus. Yksi ehdotusten perusta on kieltää tiettyjen eläinperäisten tuotteiden, nimittäin eläinten ruhojen ja huonolaatuisten eläinten sivutuotteiden kierrättäminen elintarvikeketjussa.
Parlamentille toisessa käsittelyssä esitetyssä muodossa olevassa tekstissä - tarkoitan 4 artiklaa - todetaan, että kaikki jätevesien käsittelyn yhteydessä teurastamoista ja muista paikoista kerättyjen eläinperäisten aineiden luokitusta on pudotettava kategoriaan 1, ja juuri tämä vaatimus ja tekstimuutos huolestuttavat meitä.
Tuo sääntö toisi valtavia ongelmia varastointiin, jätteiden keräykseen ja hävittämiseen, koska jätevesien käsittelyssä syntynyttä, teurasainesta sisältävää jätettä ei voitaisi enää levittää pelloille, vaan se olisi poltettava, mikä lisäisi jätteiden määrää niiden miljoonien tonnien eläinjauhomäärien ohella, jotka meidän on hävitettävä.
Näiden uusien velvoitteiden vaatimat kustannukset aiheuttaisivat sen, että useat teurastamot ja leikkaamot ympäri Euroopan unionin joutuisivat lakkauttamaan toiminnan, josta on tullut yhä vaikeampaa kokemiemme eri kriisien vuoksi.
Voin vakuuttaa teille, että paikalliset alan ammattilaiset, palkansaajat, kansalaiset ja paikallisyhteisöt, jotka eivät ymmärrä tekstin tieteellistä oikeutusta, eivät ymmärrä, että kaikkien toteuttamiensa ponnistelujen jälkeen (terveysalan toimet, testit, karjalaumojen teurastukset) Euroopan unioni vaatii heiltä jälleen ponnisteluja, jotka ylittävät heidän taloudellisen sietokykynsä.
Näin ollen minusta on tärkeää selventää asiaa ja soveltaa tätä erityiskohtelua vain erityiseen riskiainekseen, jolloin voidaan taata elintarvikkeiden entistä parempi turvallisuus ja joustavuus näille aloillemme ja käsityöläisillemme.
Meidän on lisäksi tehostettava tutkimusohjelmiamme saadaksemme käyttöön mahdollisimman tehokkaat teurastettujen eläinten ja kulutukseen tarkoitettujen eläinten käsittelytekniikat ja jatkettava myös muita elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyviä menettelyjämme: tuotteiden jäljitettävyyden parantamista, kolmansista maista tuotujen tuotteiden valvontaa ja karjan turvallista ruokintaa, sillä näitä ongelmia on käsiteltävä lähinnä niiden syntylähteistä käsin.

Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Byrne, kansan keskuudessa sanotaan, että politiikka on likaista peliä. Onko se nyt vieläkin likaisempaa, kun käsitellään niin kuvottavia asioita kuin ruoka- ja teurasjätteitä? Eikö olisi kenties johdonmukaisempaa, jos niitä ei käsiteltäisi lainkaan ja sanottaisiin vain: kielletty! Pitääkö siis olla jollakin tapaa taivuteltu tai lahjottu, jos puoltaa järkeviä ratkaisuja? Sitähän on ollut viime aikoina liikkeellä. Minun mielestäni ei. Euroopan parlamentti on osoittanut olevansa rohkea. Haluaisin antaa jäsen Paulsenille tunnustuksen siitä, että hän on käsitellyt asiaa niin johdonmukaisesti. Kiitän hyvästä yhteistyöstä. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan lausunnon valmistelijana tehtävänäni oli tuoda esiin maatalouden edut. Se onnistui hyvin. Komission jäsen Byrne, kiitän teitäkin käymistämme pitkistä keskusteluista ja sananvaihdoista. Ne eivät varmasti olleet huono vaan tuloksellinen asia. Ja olihan meillä sitä paitsi välillä hauskaakin!
Tässähän on kyse arvokkaasta valkuaisesta, ja sitä pitää syöttää muutakin kuin kasvisravintoa syöville eläimille. Emme halua pakottaa niitä kasvissyöjiksi - emmehän me voi saada haaskalintujakaan lopettamaan raatojen syöntiä. Se koituisi niiden kuolemaksi. Haluammekin siksi sellaiset ruokajätteitä koskevat säännökset, joiden seurauksena arvokkaat aineet palaavat takaisin kiertokulkuun. Emme voi antaa maailman nälkää näkevien kustannuksella sellaista määräystä, että kaikki, mikä ei ole meidän mielestämme enää tarpeeksi hyvää, hävitetään tai poistetaan kokonaan käytöstä.
Tässä ei anneta ruokajätteitä koskevia säännöksiä, vaan kyse on siitä, että komissio esittää oman lainsäädäntöehdotuksensa ja että me liitymme sitten aivan samanlaiseen johdonmukaiseen ja perusteelliseen käsittelyyn, kuten lihaluujauhonkin kohdalla. En ymmärrä niiden kantaa, jotka sanovat, että lihaluujauhoa voi kyllä syöttää mutta ruokajätettä ei. Sitten on tietysti niitäkin, jotka sanovat, että ruokajätettä voi syöttää mutta lihaluujauhoa ei. Molemmat kannathan ovat olemassa. Tästä syystä esitin silloin tämän ehdotuksen. Esittelijä Paulsen, kompromissiehdotuksenne on aivan hyvä. Esitän huomenna suullisen tarkistuksen, jossa mukautan sisällöltään samansuuntaiset tarkistukseni aikaan sopiviksi; kyse on toisin sanoen tämän asetuksen voimaantuloa edeltävästä ajasta. Sitten ne ovat mielestäni yhteensopivia, ja voimme hyväksyä ne sellaisenaan. Sitten meillä on järkevä ratkaisu. Komission jäsen Byrne, toivon, että esitätte meille aloitteenne pian sen jälkeen. Sitten käymme taas keskusteluja, ja meillä on taas hauskaa. Ei politiikka ole mitään likaista peliä - se on erittäin hauskaa!
Korhola (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kollega Paulsenin tänään käsittelyssä olevat suositukset jatkavat sitä tärkeää työtä, jossa hän on hyvin kiitettävällä tavalla toiminut parlamentin esittelijänä ruokaturvallisuuteen liittyvän lainsäädännön ajantasaistamisessa. Ruokakriiseihin on kuluvan vaalikauden aikana kyetty vastaamaan johdonmukaisesti ja laaja-alaisesti. Yhteisenä tavoitteenamme on kuluttajien täyden luottamuksen ja turvallisuuden palauttaminen. Totean, että haluan yhtyä jäsen Pesälän äsken mainitsemaan kantaan koskien tarkistusta 15.
Perinteisen maalaisjärjen mukainen tapa käyttää ruokajätettä eläinten ravintona on toistaiseksi valitettavasti osoittautunut ongelmalliseksi rehun käsittelyn puutteellisuuden johdosta. Siten vakavat eläintaudit ovat saaneet mahdollisuuden levitä. Siksi parlamentti nyt edellyttääkin komissiolta pikaista lainsäädäntöehdotusta, jossa kielletään eläinperäisen elintarvikejätteen käyttö rehuna ja velvoitetaan jäsenvaltiot osoittamaan sen turvallinen hävittäminen. Poikkeuksena voitaisiin sallia rehun valmistaminen elintarvikejätteestä, joka on asianmukaisesti steriloitu virallisesti hyväksytyissä laitoksissa.
Parlamentti voi varmasti olla tyytyväinen myös yhteispäätösmenettelyn toimimiseen ja yhteistyöhön neuvoston kanssa ruokaturvallisuuden alalla. Siksi onkin valitettavaa, että ruokaturvallisuutta parantavan työn julkisuudessa näkyvin osa, uuden elintarviketurvallisuusviranomaisen perustaminen, on neuvostossa ollut niin vaikeaa ja virasto on aloittamassa työtään tilapäisessä sijaintipaikassa. Arvattavasti tämä hankaloittaa myös pätevän henkilökunnan rekrytointia virastoon. Tässä suhteessa neuvoston tulisi kyetä pikaiseen ja hyvään päätöksentekoon ja osoittamaan kuluttajille, että turvallisten elintarvikkeiden takaamiseksi tehtävä pitkäjänteinen työ on tärkeämpää kuin maakohtaisen lyhyen tähtäimen edun tavoittelu neuvostossa.

Klaß (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, keskustellessamme nyt tästä muita kuin ihmisravinnoksi tarkoitettuja eläimistä saatavia sivutuotteita käsittelevästä mietinnöstä emme saa puhua kuitenkaan ainoastaan jätteistä.
Tämä erityinen erottelu perustuu komission esitykseen, jossa ainekset jaetaan kolmeen luokkaan. Ainekset on todistettavasti kerättävä, varastoitava, käsiteltävä ja markkinoitava erikseen. On tarkkaan määrätty, mikä pitää hävittää, mikä ei kuulu ravintoketjuun ja millä ehdoilla se on tehtävä. Olemme kaikki samaa mieltä siitä, etteivät pilaantuneet ja huonolaatuiset ainekset kuulu ravintoketjuun. Puhdistetut ja käyttökelpoiset tärkeät ravintoaineiden kantajat voimme kuitenkin käsitellä ja käyttää uudelleen. Tämän toteuttamiseen käytettävää menetelmää säännellään tiukoilla ehdoilla. Tästä on esimerkkinä ruokajätteen käyttö eläinten ravintona. Ympäristövaliokunta hyväksyi sitä koskevan tarkistuksen 10 eli ruokajätteiden uudelleenkäytön. Tätä järjestelyä koskevaan tarkistukseen sisältyy melkoinen ajallinen paine. Sikaruttoa koskeva direktiivi tuli voimaan 1. marraskuuta, ja siinä kielletään yleisesti ruokajätteiden käyttö eläinten ravintona. Arvoisa komission jäsen, kysynkin siksi: kumoaako meille esitetty kompromissitarkistus 25 tämän kiellon? Lainsäädäntöön ei saa syntyä minkäänlaisia porsaanreikiä, sillä nykyiset laitokset tuottavat hygieenistä eläinten ravintoa, joka ei levitä sikaruttoa eikä suu- ja sorkkatautia. Tarkistus 10 oli mielestäni hyvä, minkä vuoksi valiokuntakin hyväksyi sen. Esitän siksi tämän selkeän ja yksiselitteisen käsiteltävänä olevaa kompromissitarkistusta koskevan kysymyksen. Meidän pitäisi kiinnittää erityistä huomiota siihen, että annamme selkeitä ja yksiselitteisiä lausuntoja, ettei synny hämmentäviä päällekkäisiä säännöksiä ja etteivät yksittäisten asetusten soveltamisalat sekoitu keskenään. Tämä koskee pieniä ja keskisuuria teurastamoja. Sen vuoksi 4 artiklaan tehty tarkistus 2 on kannatettava.
Haluan kiittää esittelijä Paulsenia vielä kerran lämpimästi tästä mietinnöstä. On kyse ravintoketjumme turvallisuudesta, joka liittyy kiinteästi ennen kaikkea myös kuluttajien terveyteen!

Keppelhoff-Wiechert (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ruokajätteiden käyttö eläinten ravintona jätteiden kuljetuksen sijasta - tämä on minun poliittinen vaatimukseni. Milloin me luomme EU:hun kelvollista ja asiallista valistusta? Saksassa ruokajätteet syötetään syöttöporsaille hyvin tiukoin määräyksin. Käsittelylaitoksia pidetään erittäin luotettavina. Kotimaani asukasluku on suurin - noin neljännes koko EU:n väestöstä asuu Saksassa - ja ruokajätteiden määrä on myös sen mukainen. Yksikään ruttotapaus ei ole maassamme todistettavasti aiheutunut käsitellyistä eläimille syötetyistä ruokajätteistä. Mitä hyötyä meille oikeastaan on suunnitellusta kiellosta?
Asetamme sian mielestäni ravinnon saannissa jo ihmisen yläpuolelle. Jäsen Graefe zu Baringdorf mainitsikin jo asiasta, ja minusta se on todella sairaalloista. Maailmassa kuolee ihmisiä nälkään päivittäin, ja slummien lapset etsivät ruoan tähteitä kaatopaikoilta. Ja missä ylellisyydessä Euroopassa eletään! Kun esitän täällä tänä iltana tällaisia ajatuksia, pidätte minua tietenkin tunteellisena, mutta arvoisa komission jäsen, minä todellakin haluan, että ruokajätteiden syöttämisessä käytettäisiin taas järkeä. Onhan meidän toki onnistuttava tiedotusvälineidenkin avulla hoitamaan nämä asiat hieman asiallisemmin!
Ruokajäte on tietenkin käsiteltävä asianmukaisten steriloimisstandardien mukaisesti. Vain siten voidaan taata sikarutto- ja suu- ja sorkkatautivirusten tuhoutuminen. Virallisesti valvotut yritykset voivat tietysti taata sen parhaiten. Monien edellä puhuneiden puolesta - en halua toistaa kaikkea - esitän esittelijä Paulsenille suuret kiitokset hänen työstään, mutta toivon samalla kovasti, että saamme aikaan käytännöllisen ratkaisun, että annamme myös kauaskantoisia signaaleja, joihin teollisuus-, käsittely- ja maatalousaloilla voidaan mukautua.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, tämä ehdotus on BSE-tautia vastaan pystyttämämme turvamuurin toinen peruskivi. Ensimmäinen on tietenkin TSE-asetus. Ehdotus on äärimmäisen tärkeä, ja se onkin avain unionissa vuosittain syntyvien miljoonien tonnien suuruisten eläinten sivutuotteiden turvalliseen käsittelyyn. On vaarallista, että näiden sivutuotteiden käsittelyltä puuttuu yhä järkevä, kattava sääntelykehys.
Ensinnäkin haluaisin antaa erityistä tunnustusta esittelijä Paulsenille hänen valtavasta vaivannäöstään ja kuukausia kestäneestä väsymättömästä uurastuksestaan sen puolesta, että parlamentti pääsisi nopeasti komission ja neuvoston kanssa yksimielisyyteen asetusehdotuksen varhaisesta täytäntöönpanosta. Monet nyt käsiteltävistä asetuksen avainsäännöksistä ovat esittelijän henkilökohtaisen sitoutumisen ja määrätietoisuuden ansiota.
Minua rohkaisee suuresti, että kaikki kolme toimielintä ovat yleisesti ottaen yksimielisiä kolmesta keskeisestä periaatteesta: rehussa, kosmetiikassa ja lääketuotteissa saa käyttää vain ihmisravinnoksi soveltuvia eläinten sivutuotteita, lajin sisällä tapahtuva sivutuotteiden kierrätys on kiellettävä ja tiettyjä säännöksiä on tiukennettava, jotta sivutuotteiden valvonta ja jäljitettävyys paranevat.
Mielestäni on kuitenkin valitettavaa, että ehdotuksen erittäin ripeästä edistymisestä huolimatta lopullisen yhteisymmärryksen esteenä on yhä kysymys siitä, miten ruokajätettä pitäisi käsitellä.
Ruokajätteen käyttöön eläinravintona sisältyy suuri vakavien eläintautien, kuten suu- ja sorkkataudin ja klassisen sikaruton, tartuntavaara. Esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa viime vuonna puhjenneen ja valtavia tappioita sekä maatalousyhteisössä että sen ulkopuolella aiheuttaneen suu- ja sorkkatautiepidemian tiedetään nyt varmasti saaneen alkunsa ruokajätteestä. Klassisen sikaruton leviäminen Alankomaissa vuonna 1997 johtui niin ikään ruokajätteen käytöstä sianruokana naapurimaassa Saksassa.
Kukaan ei halua, että tämä toistuu. Kun muistetaan viimeaikaisista tautiepidemioista aiheutuneet valtavat vahingot, on ymmärrettävää, että jäsenvaltiot vaativat erittäin tiukkaa suojelutasoa, ja komissio on tästä samaa mieltä.
Tiedän hyvin teidän olevan huolissanne siitä, ettei täydellinen kielto ehkä ole tarkoituksenmukainen etenkään niissä jäsenvaltioissa, joissa on tiukka valvonta. Olen kuitenkin tietoinen myös siitä, etteivät jäsenvaltiot ole valmiita ottamaan mitään jäteruokinnan sallimisesta aiheutuvia riskejä. Ne ovat jo hyväksyneet sikaruttodirektiivissä säädetyn kiellon, vaikka niillä oli monta tilaisuutta harkita kieltotarvetta uudelleen. Ne eivät ole osoittaneet haluavansa perääntyä tästä kannasta.
Parlamentin on myös myönnettävä, että kaikissa jäteruokinnan säilyttämiseen pyrkivissä tarkistusehdotuksissa on ristiriitoja. Parlamentti esimerkiksi vaatii eläinrehun ainesosien täydellistä jäljitettävyyttä ja eläinkannibalismiksi luonnehditun käytännön kieltämistä. Miten tämä sopii yhteen sen poikkeuksen kanssa, jossa sallitaan ravintoloiden ja sairaalakeittiöiden ruokajätteen käyttö sikojen ja siipikarjan ruokinnassa?
Miten parlamentti voi niin ikään pyytää ruokajätteen jättämistä asetuksen tiukkojen valvontasääntöjen ulkopuolelle siinä pelossa, että nämä säännöt vaarantavat kompostoinnin, ja samaan aikaan vaatia, että komissio ehdottaa uutta asetusta ruokajätteen turvallista hävittämistä varten?
Koska komissio tietää 13 jäsenvaltion pitävän kieltoa välttämättömänä ja koska se haluaa pysyä johdonmukaisena, se vastustaa edelleen kaikkia lievennyksiä tässä asetuksessa säädettyyn suoraan kieltoon. Sen vuoksi meidän on hylättävä tarkistukset 1, 10 ja 25.
Vastustamme tarkistuksia myös institutionaalisista syistä, koska vaatimukset tulevien asetusehdotusten määräajoista ja sisällöstä heikentävät komission aloiteoikeutta. Lisäksi ruokajätteen hävittämisestä ja kierrätyksestä säädetään nykyisessä ja tulevassa biologisesti hajoavasta jätteestä annetussa ympäristölainsäädännössä.
Lopuksi on todettava, että komissio on jo virallisesti ilmoittanut olevansa valmis ehdottamaan siirtymätoimia, jotka hyväksytään komiteamenettelyssä silloin, kun tämä on perusteltua ja aiheellista. Näin asianomaisille teollisuudenaloille jää aikaa mukautua asetuksen tuomiin uusiin vaatimuksiin. Kehottaisin teitä myös tutustumaan 32 artiklaan, josta voi niin ikään olla hyötyä näissä asioissa.
Tarkemmin ottaen emme voi hyväksyä tarkistuksia 3 ja 5, joissa vaaditaan käsittelemättömän luokkiin 1 ja 2 kuuluvan aineksen merkitsemistä. Niiden hyväksyminen vaatisi kuolleiden eläinten, myös lemmikkien, sekä 1,2 miljardin lantatonnin merkitsemistä. Voinette kuvitella, miten mielellään euroskeptinen lehdistö käyttäisi tätä vaatimusta uskottavuutemme horjuttamiseen.
Emme myöskään voi hyväksyä tarkistusta 9, koska asetuksen liitteessä on jo määritelty saateasiakirjoja ja kirjanpitoa varten tarkat ja riittävät vaatimukset, joita voidaan tarvittaessa täydentää komiteamenettelyssä.
Voimme kuitenkin hyväksyä ruokajätettä koskevat tarkistukset 22 ja 23, joissa viitataan ympäristölainsäädäntöön, koska ne varmistaisivat, että asetuksen tavoitteet saavutetaan heikentämättä erillisiä keräysjärjestelmiä. Tarkistukset 17 ja 19 ovat näin ollen tarpeettomia, emmekä voi tukea niitä.
Tarkistuksissa 22 ja 23 täsmennetään myös, että riskipitoisimpaan kansainvälisistä liikennevälineistä peräisin olevaan ruokajätteeseen on edelleen sovellettava 7 artiklan valvontasääntöjä. Sen vuoksi nämä tarkistukset ovat parempia kuin tarkistukset 7 ja 8.
Emme voi hyväksyä tarkistusta 18, jonka tarkoituksena on sulkea kotitalouksien keittiöjäte ruokajätteen määritelmän ulkopuolelle, koska tämä ei sopisi yhteen EU:n nykyisen klassista sikaruttoa koskevan lainsäädännön kanssa.
Siirtyäksemme toiseen tärkeään aiheeseen - nimittäin teurastamolietteeseen - emme voi tukea tarkistuksen 2 ensimmäistä osaa, koska se käytännössä tuhoaa artiklan 4 vaikutuksen poistamalla artiklan soveltamisalasta kaikkien teurastamojen ja muiden tilojen käsittelyjärjestelmistä peräisin olevasta jätevedestä kerätyn aineksen, josta erikseen määritelty riskiaines on poistettu. On syytä panna merkille, että TSE-asetuksessa ei anneta sääntöjä tästä asiasta. Mutta sivuhuomautuksena ja vastatakseni samalla jäsen Goodwillille toteaisin, että olen lähettänyt tästä nimenomaisesta aiheesta kirjeen tohtori Jacksonille. Toimitin joillekin parlamentin jäsenille siitä jäljennöksen, ja huolehdin siitä, että sellainen lähetetään teillekin. Kirjeessä selvitetään tarkemmin komission kantaa lieteasiaan ja esitetään sentyyppisiä perusteluita, joita aiemmassa puheenvuorossanne kaipasitte.
Periaatteessa voisimme hyväksyä tarkistuksen 2 toisen osan, jossa halutaan selventää, että jätevettä käsiteltäessä kerätty eläinperäinen aines kuuluu luokan 1 ainekseen vain, jos se sisältää erikseen määriteltyä BSE-riskiainesta. Hyväksyttävä on kuitenkin tarkistus 21, jolla on sama tavoite mutta joka on selvempi. Tarkistusta 4 ei voida hyväksyä, koska tarkistukseen 2 tai tarkistukseen 21 yhdistettynä se olisi tarpeeton ja aiheuttaisi sekaannusta.
Emme voi tukea tarkistusta 14, jossa ehdotetaan kolmivuotista siirtymäkautta, jonka aikana ei sovellettaisi mitään ehtoja. Toistan, että komissio on jo virallisesti ilmoittanut olevansa valmis ehdottamaan siirtymätoimenpiteitä, joita voidaan hyväksyä komiteamenettelyn avulla silloin, kun tämä on perusteltua ja aiheellista.
Voimme tukea tarkistusta 24, jolla pyritään laajentamaan tiettyjen eläinten ruokintaa luokkaan 1 kuuluvalla aineksella koskevan poikkeuksen laajentamista uhanalaisiin ja suojeltuihin lajeihin, kuten haaskalintuihin. Emme voi hyväksyä tarkistusta 11, koska se ulottaisi tämän poikkeuksen kaikkiin uhanalaisiin ja suojeltuihin eläinlajeihin.
Voimme tukea tarkistusta 20, jossa jäsenvaltioita vaaditaan esittämään raportti asetuksen täytäntöönpanosta, lukuun ottamatta viittausta lihaluujauhoa koskevan kiellon poistamiseen. TSE-asetus kattaa jo täysin tämän kysymyksen. Voimme periaatteessa tukea myös tarkistusta 13, jolla on sama tavoite kuin tarkistuksen 20 ensimmäisellä osalla, kunhan siihen tehdään toimituksellisia muutoksia.
Lopuksi toteaisin, että voimme hyväksyä eri artikloihin ja liitteisiin tehdyt tarkistukset 6, 12, 15 ja 16, koska ne ovat linjassa asetuksen perustavoitteiden kanssa.
Panen niin ikään merkille, ettei parlamentti ole jättänyt lainkaan tarkistuksia toiseen ehdotukseen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi neuvoston direktiivin 90/425/ETY ja neuvoston direktiivin 92/118/ETY muuttamisesta eläimistä saatavien sivutuotteiden terveysvaatimusten osalta.

Puhemies. -
Kiitän teitä, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Sornosa Martínezin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö yhdyskuntajätevesien käsittelystä annetun direktiivin 91/271/ETY täytäntöönpanosta
[2000/2318(INI)].

Sornosa Martínez (PSE)
. (ES) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, jätevesidirektiivin soveltamista käsittelevän Euroopan parlamentin valiokunta-aloitteisen mietinnön laatiminen on tosiasiassa ollut mahdollista siksi, että me ympäristövaliokunnassa olemme huolehtineet tästä direktiivistä ja seuranneet sen soveltamista erittäin kiinnostuneina.
Tämän mietinnön kautta olemme havainneet, että direktiivin täytäntöönpano on ollut huomattavan vajavaista, vaikka se on varsin vanha, jo yli kymmenen vuoden ikäinen, ja sitä paitsi erittäin merkityksellinen kaikelle eurooppalaiselle vesilainsäädännölle.
Tiedämme, että monet jäsenvaltioista eivät ole panneet direktiiviä täytäntöön. Vuonna 1998 oli monta kaupunkia, joiden asukasluku on yli 150 000 henkeä ja jotka eivät vielä olleet ratkaisseet kysymystä jätevesien puhdistamisesta. Monet jäsenvaltioista eivät vielä olleet ilmoittaneet, mikä oli haavoittuvaisten alueiden tila. Tätä nykyä monissa kaupungeissa, joiden asukasluku on yli 15 000 henkeä, ei vieläkään käsitellä jätevesiä direktiivin säännösten mukaisesti.
Tiedämme, että jäsenvaltiot, jotka eivät ole panneet täytäntöön tätä sen enempää kuin muitakaan vesidirektiivejä, ovat olleet koko tämän ajan niin leväperäisiä, että niitä on syytetty yli 42 eri tapauksessa 17 jätevesiä koskevan direktiiviin noudattamatta jättämisestä.
Tämä johtuu siitä, että jäsenvaltiot eivät ole toimittaneet komission niitä pyytämiä tietoja ja että ne eivät mitä ilmeisimmin ole noudattaneet tätä lainsäädäntöä, jota niiden olisi pitänyt kunnioittaa, joten ne eivät ole panneet sitä kokonaan täytäntöön vuonna 1993, vuonna 1998 tai edes vuonna 2000. Arvoisa komission jäsen, valiokunta katsoi, että teidän toimintanne Euroopan parlamenttia kohtaan ei myöskään ole ollut asianmukaista, koska toimittamanne tiedot ovat olleet puutteellisia ja joissakin tapauksessa virheellisiä.
Tahdon kertoa teille, että alun perin tähän mietintöön kuului liite, joka meidän oli poistettava kahden valiokuntakeskustelun jälkeen, koska komission meille antamat tiedot olivat virheellisiä. Komissio ei mielestämme ole tässä tapauksessa osoittanut tarvittavaa lujuutta ja tahdonvoimaa penätessään tietoja jäsenvaltioilta ja vaatiessaan tämän direktiivin täytäntöönpanoa.
Arvoisa komission jäsen, haluaisin kertoa teille, että kun me ympäristövaliokunnassa pyysimme saada laatia tämän valiokunta-aloitteisen mietinnön, halusimme tosiasiassa, että pitäisitte meitä liittolaisinanne, joiden päämääränä oli lisätä direktiivin velvoittavuutta ja antaa komissiolle mahdollisuus määrätä sen pontevammasta täytäntöönpanosta kaikissa jäsenvaltioissa.
Pyydämme mietinnössämme, että annatte jäsenvaltioille huomautuksen, että käynnistätte rikkomismenettelyt niitä vastaan ja että käytätte edelleen kaikkia lain teille suomia keinoja tämän lainsäädännön täytäntöön panemiseksi. Pyydämme tietysti myös, että toimitatte edelleen tietoa Euroopan parlamentille ja pyydätte sitä jäsenvaltioilta järjestämällä seminaareja. Lyhyesti sanottuna pyydämme, että ryhdytte kaikkiin tarvittaviin toimiin, jotta tämän lainsäädännön säätämiseksi olisi niin paljon tahtoa ja jotta saatavilla olisi niin runsaasti tietoa, että sen täytäntöönpanoon voitaisiin velvoittaa.
Arvoisa komission jäsen, tätä nykyä on kyse toimintahäiriöstä: meillä on runsaasti asiaa koskevaa lainsäädäntöä; olemme hyväksyneet sitä aiemmin ja teemme sitä jatkuvasti, mutta jäsenvaltiot eivät edelleenkään pane sitä täytäntöön. Todistamme sen kahdessa Euroopan parlamentin valiokunta-aloitteisessa mietinnössä, jotka koskevat nitraatteja ja luontotyyppejä. Olemme voineet osoittaa, että jäsenvaltiot jättävät noudattamatta myös muita ympäristödirektiivejä.
Mielestäni meillä kansalaisilla on oikeus siihen, että ympäristöä suojellaan perustamissopimusten nojalla. Euroopan unionissa noudatetaan jo eräitä periaatteita, esimerkiksi ennalta varautumisen periaatetta. Meillä on myöskin tavoitteet, kestävän kehityksen strategia, samoin kuin työkalut, eli kuudes puiteohjelma ja lainsäädäntö. Euroopan unionia pidetään maailmassa jopa johtavana ympäristönsuojelijana. Arvoisa komission jäsen, mikäli kaikki tämä on tosiasiassa pelkkiä sanoja ja kuolleita kirjaimia, mikäli komissio ei vaadi jäsenvaltioita panemaan täytäntöön koko lainsäädäntöä, siitä ei ole mitään hyötyä. Voitte pitää meitä liittolaisinanne yrittäessänne saada pantua tämän lainsäädännön täytäntöön, koska muussa tapauksessa menetämme uskottavuutemme, ja mielestäni olemme täällä nimenomaan tukeaksemme komissiota ja välttääksemme uskottavuutemme menettämistä.

Schleicher (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, yhdyskuntavesien käsittelystä vuonna 1991 annetun direktiivin oli tarkoitus taata vedenpuhdistamoiden rakennus ja kunnossapito kaikissa Euroopan unionin suurissa kaupungeissa ja kunnissa. Tästä aiheutuneiden huomattavien taloudellisten kustannusten vuoksi myönnettiin suurpiirteisesti määriteltyjä siirtymäkausia. Kuten kollega Sornosa Martínez jo sanoi, joudumme nyt toteamaan, etteivät kaikki jäsenvaltiot hyödyntäneet näitä siirtymäaikoja, vaan noudattavat päinvastoin vieläkin viivyttelytaktiikkaa ja taktiikkaa, jota puuttuvien selontekojen vuoksi on valitettavasti selkeästi nimitettävä myös salaustaktiikaksi. Itseään niin mielellään Euroopan pääkaupungiksi nimittävä Belgian metropoli Bryssel näyttää tässä erittäin huonoa esimerkkiä.
Nämä epäkohdat tulevat armottomasti esiin kollegamme Sornosa Martínezin hyvässä mietinnössä. Useimmat jäsenvaltiot eivät ole tähän mennessä noudattaneet selvitysvelvollisuuksiaan - ei vuodeksi 1998 asetettua ensimmäistä määräaikaa eikä tietenkään vuonna 2000 umpeutunutta toistakaan määräaikaa. Tämä on jo tarpeeksi kamalaa. Vieläkin kamalampaa on, että puhdistamattomat yhdyskuntajätevedet likaavat edelleen jäsenvaltioiden vesiä. Osoitamme nykyään komissiolle paljon vaatimuksia. Se ei kuitenkaan voi ryhtyä toimenpiteisiin, ennen kuin se saa tarvittavan toimintapohjan.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa vireille pantujen huomautus- ja oikeudenkäyntimenettelyjen suuri määrä todistaa, että komissio noudattaa velvollisuuksiaan. Kritiikin kohteena ovat yksiselitteisesti jäsenvaltiot. Meidän parlamentin jäsentenkin pitäisi ryhtyä kotimaissamme toimiin tässä asiassa. Useimmat jäsenvaltiot torjuvat kiivaasti vaatimuksen, jonka mukaan komission pitäisi voida valvoa ympäristöasioita aiempaa enemmän suoraan paikan päällä jäsenvaltiossa, kuten maatalousasioitakin. Kun toteamme jäsenvaltioiden syyllistyneen näin vakaviin rikkomuksiin yhteisön lainsäädännön toimeenpanossa, meidän on pohdittava tämän syitä.
Haluaisin mainita ainakin kolme syytä. Niitä ovat ensinnäkin suuret kustannukset, joihin Euroopan parlamentti on viitannut yhä uudestaan jo direktiivistä käydyissä neuvotteluissa. Pelkästään 15 jäsenvaltiossa tehtäviin investointeihin tarvitaan arviolta kaksilukuisia euromääräisiä miljardisummia. Ehdokasvaltioiden kohdalla pelkästään tämän yhden direktiivin osalta tehdyt arviot ovat tällä hetkellä noin 30 miljardia euroa.
Toinen syy on se, että jäsenvaltioiden täytyy esittää selvityksiä monista direktiiveistä, mikä merkitsee huomattavia hallinnollisia kustannuksia. Kehotan komissiota tutkimaan kiireesti, voisiko tätä tehtävää helpottaa esimerkiksi standardoinnilla. Tämänsuuntaisia aloitteitahan on jo tehty, varsinkin erilaisissa vesiensuojeludirektiiveissä.
Kolmantena syynä on täytäntöönpanossakin esiin tullut seikka, se, että jäsenvaltiot ovat menetelleet hyvin eri tavalla haavoittumiselle alttiiden alueiden ilmoittamisessa. Eikö komission pitäisi määritellä haavoittumiselle alttiiden alueiden ilmoittamista koskevat kriteerit tarkemmin? Siitä saattaisi olla apua täytäntöönpanossa, ja sen ansiosta vertailtavuuskin helpottuisi. Olisin kiitollinen, jos saisin tähän vielä vastauksen.

Jackson (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tämä on lyhyesti sanottuna hyvin surullinen tarina. Se on ollut sitä jo jonkin aikaa, ja tilanne on tietenkin erityisen nolo, jos sattuu olemaan belgialainen tai oikeastaan kuka tahansa Brysselissä vieraileva henkilö, koska Bryssel on yksi niistä kaupungeista, jossa tätä direktiiviä on rikottu kauimmin.
Esittäisin komission jäsenelle seuraavat kysymykset, joihin hän voi vastata joko nyt tai joskus myöhemmin: ensinnäkin, eikö hänkin ole samaa mieltä siitä, että direktiivin täytäntöönpanotilanne osoittaa, että tämänkaltaisen lainsäädännön täydennykseksi tarvitaan paljon perusteellisempaa vaikutusten arviointia? Muistelen, että kun yhdyskuntajäteveden käsittelyä koskeva direktiivi ajettiin läpi, vaikutukset arvioitiin hyvin ylimalkaisesti eikä todennäköisistä kustannuksista juuri koskaan saatu kunnon lukuja. Minulle on kerrottu, että ajanjaksolla 1989-2005 Yhdistyneen kuningaskunnan BKT:sta käytetään kaikkiaan 26 miljardia euroa vesihuoltojärjestelmän saattamiseen tämän direktiivin mukaiseksi. Tämä luku ei ollut tiedossa silloin, kun direktiivi ajettiin läpi - ei minun maassani eikä missään muussakaan maassa, joten kysymys kuuluu: voimmeko parantaa ja tehostaa vaikutusten arviointia? Pelkät yleiset arviot kustannusvaikutuksista eivät riitä, vaan tarvitaan sellaisia vaikutusarvioita, joissa haittoja, joita aiheutuu, kun ei tehdä mitään, vertaillaan etuihin, joita saadaan, kun tehdään edes jotakin.
Rohkenisin vielä pyytää komission jäsentä olemaan hyvin peloton, koska tosiasiassa kysymys on viime kädessä komission jäsen Wallströmin keskusteluista ministerineuvostossa. Ongelmana ei ole pelkästään se, ettei komissio laadi vaikutusarvioita, vaan myös se, että jäsenvaltiot eivät paljasta rehellisesti valmiuksiaan täyttää niitä vaatimuksia, joihin ne ovat sitoutuneet. Oikeastaan tarvitsisimme sellaisen järjestelmän, jossa kultakin jäsenvaltiolta kysyttäisiin neuvoston kokouksessa erikseen, kykeneekö se noudattamaan sitä lainsäädäntöä, jonka sen ministerit ovat aikeissa hyväksyä. Meillä olisi hyvä tilaisuus aloittaa tämä käytäntö uudesta pakkausjätedirektiivistä. Varmasti jokainen jäsenvaltio haluaa lähettää ministerinsä Brysseliin hyväksymään ympäristödirektiivejä; se tässä juuri onkin ongelmana. He hyväksyvät aivan liikaa säädöksiä, mutta tekevät aivan liian vähän niiden hyväksi, ja jätevesidirektiivi on hyvä esimerkki tästä ongelmasta.
Haluaisin onnitella esittelijä Sornosaa hyvin laaditusta mietinnöstä. Meillä on ollut suuria vaikeuksia saada komissiosta irti tietoja siitä yksinkertaisesta syystä, ettei komissiolla ole tietoja, koska jäsenvaltiot eivät ole niitä toimittaneet.

Wallström
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää Euroopan parlamenttia ja erityisesti esittelijä María Sornosa Martínezia siitä työstä, jonka hän ja parlamentti ovat tehneet tämän päätöslauselman puitteissa.
Vesi on yksi niistä alueista, jotka asetan etusijalle ympäristöasioista vastaavana komission jäsenenä. Jäteveden puhdistaminen on yksi tärkeimmistä keinoista suojella vesistöjämme ja ihmisten terveyttä.
Olen tarkastellut tietoja siitä, kuinka jäsenvaltiot toteuttavat direktiiviä, ja olen samaa mieltä erittäin monesta näkökannasta, joita parlamentti tuo esiin päätöslauselmassaan. Veden laatu suurissa virroissa ja monissa järvissä on parantunut, mutta useimmat jäsenvaltiot eivät ole tehneet tarpeeksi tai ovat toimineet liian myöhään. Ne ovat myös jättäneet direktiivin toteuttamista koskevat tiedot myöhässä, mikä on hidastuttanut komission arviointityötä.
Komission on käyttänyt monia ohjauskeinoja direktiivin toteuttamisen varmistamiseksi. Kyseessä ovat perinteiset ohjauskeinot - joihin kuuluvat oikeudelliset toimet, jotka nykyään voivat sisältää sakkorangaistuksia - ja taloudellinen tuki EU:n rahastojen puitteissa. Tällä hetkellä on käynnissä rikkomismenettelyjä 7:ää jäsenvaltiota vastaan 15 jäsenvaltiosta. Muita menettelyjä ollaan aloittamassa.
Uudet ohjauskeinot keskittyvät yleisön tietoisuuden lisäämiseen vaihtamalla ja jakamalla tietoa. Vuosi sitten järjestimme niin kutsutun name, fame and shame -seminaarin (nimeä, julkista ja häpäise -seminaarin). Olen myös tilannut kattavia raportteja direktiivin toteuttamisesta. Tämä on enemmän kuin komissiolla on lain mukaan velvollisuus tehdä. Raportit on meidän mielestämme kirjoitettava helposti ymmärrettäviksi, ja niiden on oltava helposti yleisön saatavilla.
Komissio on jo noudattanut useimpia päätöslauselman vaatimuksista. Näin on asia kun puhutaan direktiivin toteuttamisen varmistamiseen tähtäävistä oikeudellisista keinoista, jäsenvaltioiden antamien direktiivin noudattamista koskevien tietojen julkistamisesta, myös siihen liittyvien oikeustapausten, sen ehdon, että direktiivin vaatimukset on täytettävä ennen taloudellisen tuen saamista, kattavan Geographical Information System -järjestelmään liittyvän valvonta- ja arviointijärjestelmän kehittämisestä ja varsinkin jäsenvaltioiden kanssa tehtävästä yhteistyöstä ja niille annettavasta tuesta.

Puhemies. -
Kiitän teitä, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

