Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin perjantaina 17. maaliskuuta 2000 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Puhemiehen tiedonanto
Puhemies
Hyvät kollegat, kuten tiedätte, Kitzsteinhornissa lähellä Salzburgia sattui tämän viikon tiistaina kauhea onnettomuus. Lumivyöryssä kuoli ainakin yksitoista ihmistä. Tiedot kuolonuhrien lukumäärästä eivät ole vielä lopullisia. Uhrien määrä saattaa vielä nousta lähitunteina. Haluaisin vain sanoa, että ajatukseni, meidän ajatuksemme ovat näinä tuskallisina hetkinä onnettomuuden uhreissa sekä heidän perheissään.

Karas
Arvoisa puhemies, 16. maaliskuuta 2000 pidetyn istunnon sanatarkoista istuntoselostuksista, joissa puheenvuoroani on lainattu puutteellisesti. Haluaisin korjata puheenvuoron, koska sen merkitys on nyt vääristynyt. Istuntoselostuksissa sanotaan: voin siksi sanoa tässä yhteydessä, että sekä Felix Habsburg-Lothringenilla että Karl Ludwig Habsburg-Lothringenilla on voimassa oleva passi, johon ei sisälly mitään rajoituksia. Nyt tulee virhe: kumpikaan ei ole allekirjoittanut sellaista luopumisilmoitusta, jota perustuslakivaliokunta vaatii, koska he "sanoutuvat irti" Habsburgin hallitsijasuvusta, pöytäkirjassa sanotaan. Oikea sanamuoto olisi kuitenkin "eivät tule koskaan sanoutumaan irti".

Morgantini
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää teitä, puhemiestämme, mutta myös neuvostoa ja komissiota ryhtymään toimiin Turkin viranomaisten ja parlamentin suhteen eräisiin viime päivien tapahtumiin liittyvissä kysymyksissä: ensiksikin siinä asiassa, että Turkin viranomaiset ovat laatineet luettelon ei-toivotuiksi luokitelluista Euroopan parlamentin jäsenistä ja riippumattomien kansalaisjärjestöjen jäsenistä; toiseksi Akin Birdalin pidätyksestä joka muuten tapahtui samaan aikaan kuin Euroopan parlamentin valtuuskunta oli Turkissa Birdalin, joka on ihmisoikeuksien puolustaja ja joka pidätettiin vieläpä sellaisella hetkellä, kun hänen terveydentilansa oli heikko. Tämän lisäksi toimittajia on huomattavasti painostettu, ja tämä on kysymys, josta myös muut tahot ovat antaneet lausunnon.
Mielestämme on vakava asia, että Turkki on harjoittanut tällaisia toimia myös parlamentin jäseniä vastaan. Haluaisin, että otettaisiin selvää, onko Italian lisäksi muita Euroopan maita koskevia luetteloita olemassa.

Puhemies
Kiitos, jäsen Morgantini. On selvää, että tutkimme kaikkia näitä kysymyksiä erittäin tarkoin.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies. Puheenvuoroni liittyy Morgantinin juuri esittämään puheenvuoroon.
Maanantai-iltana, sen jälkeen kun olin puhunut Turkissa vierailleen sosialistien valtuuskunnan puheenjohtajan ominaisuudessa pääministeri Ecevitin kanssa, muistuttanut Akin Birdalin ja Leyla Zanan tilanteesta ja esittänyt meidän mielipiteemme totean, että saimme myös ensimmäisen selvityksen, joka koskee Turkin perustuslain ja lainsäädännön mukauttamista Kööpenhaminan kriteereihin ja jota käsitellään parhaillaan Turkin hallituksessa pidimme komission edustustossa Ankarassa kokouksen, johon osallistui kansalaisjärjestöjen edustajia, muiden muassa Birdal, joka osallistui kokoukseen hyvin aktiivisesti.
Eilen, tiistaiaamuna, Birdal vietiin vankilaan kärsimään turkkilaisten tuomarien hänelle langettamaa tuomiota. Tuomitsimme Turkissa mitä voimakkaimmin sen, että Birdalin kaltainen jo vuosia ihmisoikeuksien puolesta taistellut ihminen joka on lisäksi maksanut tästä taistelusta, ei onneksi hengellään, mutta kylläkin terveydellään on joutunut vankilaan, ja lisäksi esitimme mielipiteemme joka ei uskoakseni ole vain sosialistiryhmän, vaan koko parlamentin mielipide siitä, että jotta Turkki saataisiin kulkemaan tietä, joka voisi johtaa hyvään suhteeseen ja todelliseen liittymiseen, on tietenkin tärkeää kuten Turkin hallitus tällä hetkellä sanoo muuttaa perustuslakia ja lainsäädäntöä ja ottaa sen lisäksi käyttöön armahdusoikeus, jotta Leyla Zanan, joka on vankilassa, ja Akin Birdalin, joka on juuri joutunut vankilaan, kaltaisten ihmisten ei tarvitsisi vastata mielipiderikkomuksista, joita ei onneksi pidetä rikoksina missään unionin jäsenvaltiossa.

Galeote Quecedo
Arvoisa puhemies, muistanette hyvin, että edellisessä täysistunnossa, joka pidettiin täällä Brysselissä, kaikki poliittiset ryhmät poikkeuksetta tuomitsivat ETAn suorittaman sosialistisen parlamentin jäsenen, Fernando Buesan, murhan. Arvoisa puhemies, sen jälkeen kymmenet Baskimaan ja Espanjan kansalaiset ovat joutuneet hyökkäysten, kiristyksen ja uhkailun kohteeksi, ja ne on tehty mitä puhtaimpaan fasistiseen tyyliin. Itse asiassa saamme todistaa lähes päivittäin tapahtumia, jotka vievät meidät takaisin Euroopan historian synkimmille sivuille.
Arvoisa puhemies, haluaisin pitää näiden uhrien symbolina espanjalaista toimittajaa Carlos Herreraa, ja pyydän teitä välittämään hänelle Euroopan parlamentin puolesta solidaarisuuden osoituksemme, jossa tuomme solidaarisesti julki sen, että demokraattien on puolustettava sananvapautta herkeämättä.

Puhemies
Kiitän teitä, jäsen Galeote Quecedo. Jokainen meistä luonnollisesti muistaa sen hyvin liikuttavan keskustelun, jonka kävimme tästä aiheesta juuri täällä parlamentissa. Voimme ilmaista parlamenttimme täyden solidaarisuuden tälle toimittajalle tuon todella halpamaisen teon takia.

Berthu
Arvoisa puhemies, haluaisin kertoa parlamentille eräästä tapauksesta, joka koskee suhteista Kanadaan vastaavan valtuuskunnan ja parlamentissamme viime viikolla vierailleen Kanadan vastaavan valtuuskunnan yhteistä kokousta. Arvoisa puhemies, valtuuskuntamme puheenjohtaja Sturdy ei ollut kokouksessa läsnä tuon tapauksen sattuessa, mutta hän kirjoitti teille tänä aamuna vahvistaakseen sen, mitä nyt teille kerron.
Tuossa kokouksessa sattui nimittäin jotakin tämäntyyppisille kokouksille melko ainutlaatuista. Kanadan valtuuskunnan puheenjohtaja ryhtyi yhtäkkiä sättimään minua melko inhottavin henkilökohtaisin loukkauksin, jotka menivät niin pitkälle, että hänen delegaationsa jäsenet halusivat käyttää puheenvuoron sanoutuakseen irti hyökkäyksistä. Kaikki olivat todella järkyttyneitä tällaisesta käytöksestä.
Tapaus oli äärimmäisen valitettava, koska Kanadan valtuuskunnan vierailu oli erinomainen asia ja koska me haluamme säilyttää hyvät suhteet Kanadaan niiden vuosien jälkeen, jolloin suhteissamme oli vaikeuksia erityisesti kalastuskiistojen takia. Hyvien suhteiden palauttaminen on välttämätöntä, joten olemme todella pahoillamme tästä tapauksesta. Arvoisa puhemies, toivoisinkin, että pyytäisitte Kanadan hallitukselta selitystä tällaisesta käytöksestä.

Puhemies
Ilman muuta, jäsen Berthu. Tapaus on todella valitettava. Kanadan valtuuskunnan jäsenet ovat jo sitä paitsi käsittääkseni esittäneet anteeksipyyntönsä ja pahoittelunsa tapauksen vuoksi, kuten juuri hetki sitten itse totesitte.

Tajani
Arvoisa puhemies, 13. huhtikuuta Iranissa käynnistyy oikeudenkäynti kolmeatoista juutalaista Iranin kansalaista vastaan. On olemassa suuri mahdollisuus, että nämä henkilöt voidaan tuomita kuolemanrangaistukseen, koska heitä syytetään vakoilusta Yhdysvaltain ja Israelin valtion hyväksi jotka ovat sitä paitsi kiistäneet sen, että niillä olisi minkäänlaisia yhteyksiä näihin henkilöihin. Arvoisa puhemies, tiedän, että olette jo eräiden parlamentin jäsenten kehotuksesta ryhtynyt toimiin ja vaatinut, että Euroopan parlamentin valtuuskunta osallistuisi oikeudenkäyntiin. Tietooni on tullut, että Iranin hallitus ei ole vielä antanut vastausta, ei myönteistä eikä kielteistä. Minun on pakko kehottaa uudelleen teitä ja komissiota ryhtymään sellaisiin toimiin, jotka takaavat sen, että tuossa oikeudenkäynnissä kunnioitetaan ehdottomasti ihmisoikeuksia ja ettei näitä kolmeatoista henkilöä tuomita kuolemaan saamatta tietää, miten ja miksi, kun ottaa huomioon, että myös Euroopan parlamentti on useampaan kertaan ilmaissut kantansa kuolemanrangaistusta vastaan.
Kiitän teitä kaikesta siitä, mitä te teette ja mitä parlamentti ja Euroopan komissio tekevät vapauden puolustamiseksi ja puolustusoikeuksien kunnioittamiseksi tässä oikeudenkäynnissä, joka käydään kolmeatoista juutalaista Iranin kansalaista vastaan.

Puhemies
Jäsen Tajani, olette aivan oikeassa. Olen todellakin esittänyt sellaisen pyynnön, johon en kuitenkaan ole saanut vastausta. Näin ollen voitte olla varmoja siitä, että esitän pyyntöni uudelleen.

MacCormick
Yksi huomisen istunnon esityslistalla olevista aiheista on ihmisten kloonaus. Kun parlamentin jäsenet valmistautuvat tähän keskusteluun, heidän on syytä tietää, että tiedemiehet, jotka ovat mukana patenttiin johtaneessa tutkimuksessa, ovat vakuuttaneet ehdottomasti, ettei heidän hankkeensa liity millään tavalla kloonaukseen eikä kloonaus ole koskaan ollut sen tavoitteena.
Tällä ei ole merkitystä patenttiviraston toimintaa koskevan keskustelun keskeisten kysymysten kannalta, mutta koska sillä on merkitystä henkilöiden maineen kannalta, mielestäni on oikeus ja kohtuus, että parlamentin jäsenet ottavat sen huomioon.
Asia koskee myös minua itseäni, koska olen yliopiston opettaja ja palkattomalla virkavapaalla tältä hankkeessa myös mukana olevalta laitokselta.

Vander Taelen
Arvoisa puhemies, haluaisin ottaa kantaa siihen, mitä Berthu juuri sanoi kiusallisesta tapauksesta Kanadan valtuuskunnassa. Olin valitettavasti poissa tapahtumahetkellä ja siksi en halua sanoa siitä mielipidettäni. En tietenkään halua missään tapauksessa selitellä Kanadan valtuuskunnan puheenjohtajan tuomittavaa käytöstä.
Haluan kuitenkin huomauttaa, että paikalla olleet eurooppalaisen osapuolen edustajat, muun muassa Thyssen ja minä itse, emme todellakaan olleet ilahtuneita puheenvuorosta, jonka Berthu ajatteli pitävänsä Euroopan parlamentin nimissä. Hän antoi puheenvuorossaan hyvin yksipuolisen kuvan Euroopan parlamentin mielipiteistä, mitä vastaan minä olen todella vahvasti. Kun eurooppalainen valtuuskunta tapaa toisen maan valtuuskunnan, täytyy ottaa huomioon jonkinasteinen diplomatia. Jos Berthun mielestä oli tuolloin välttämätöntä mainita euron täydellisestä epäonnistumisesta, niin pidän sitä todella sopimattomana mahdollisia hyvin tärkeitä kauppakumppaneita ajatellen.
Lisäksi Berthun mielestä oli myös välttämätöntä sanoa selvästi Euroopan unionin laajentumisen vastainen mielipiteensä, ja kerran hän puhui myös jopa eroista sanoen, että "erilaiset arvot niissä maissa, jotka muodostavat nykyisen unionin, ja muissa maissa, jotka haluaisivat olla osa sitä". Tällaisia asioita ei sanota tämäntyyppisissä kokouksissa. Kanadan valtuuskunnan puheenjohtaja suhtautui asiaan tavalla, jota en halua hyväksyä, mutta mielestäni myös Berthu voisi varoa hieman enemmän kielenkäyttöään tämäntyyppisissä kokouksissa.

Puhemies
Hyvät kollegat, toivon, että voisimme pian aloittaa esityslistamme käsittelyn. Minulla on sellainen tunne, etteivät kaikki puheenvuorot olisikaan varsinaisia menettelyä koskevia puheenvuoroja, joita on kuitenkin vielä kaksi jäljellä.

Gollnisch
Arvoisa puhemies, puhun hyvin lyhyesti. Tuomitsemme kollegamme Galeote Quecedon tavoin Baskimaahan kohdistetun poliittisen väkivallan. Näin ollen minusta tuntuisi älyllisessä mielessä ja tositapahtumien valossa kohtuulliselta, jos väkivallan varsinaiset lietsojat pantaisiin siitä tilille. Baskimaan terroristit eivät ota mallia Benito Mussolinin opeista vaan marxismista. He ottavat oppia juuri niistä äärivasemmistolaisista ajatuksista, joiden edustajia on myös parlamentissamme. Silläkin uhalla, että tällaiset ajatukset saattaisivat näin ollen saada pontta siitä, että...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Katsotaanpas, onko jäsen Katiforisin puheenvuoro varsinainen menettelyä koskeva puheenvuoro.

Katiforis
Arvoisa puhemies, haluaisin vain jatkaa siitä, mitä Morgantini sanoi Turkissa olevista luetteloista. Näyttää siltä, että on olemassa luettelo Kreikan kansalaisista, ja nähdäkseni Turkin ulkoministeriö on ilmoittanut, että jokainen maa voi laatia tällaisia luetteloita. Luulen hänen tietenkin tarkoittavan kaikkia maita, jotka eivät kuulu Euroopan unioniin...
(Puhemies keskeytti puhujan)

Puhemies
Jäsen Katiforis, tarkistamme kaiken tämän, ja kiitän teitä.

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Hyvät kollegat, haluaisin toivottaa parlamentin puolesta tervetulleeksi viralliselle lehterille saapuneen Skotlannin parlamentin Eurooppa-asioiden valiokunnan, jota johtaa sen puheenjohtaja Hugh Henry.

Skotlannin parlamentti on yksi uusimmista Euroopan unionin kanssa yhteistyötä tekevistä toimielimistä, sillä, kuten tiedätte, sen jäsenet valittiin toukokuussa 1999, ja se aloitti toimintansa saman vuoden heinäkuussa. Toivotan tervetulleeksi erityisesti entisen kollegamme Ewingin, joka avasi aikoinaan tämän parlamentin ensimmäisen istunnon.
(Suosionosoituksia)

Esityslista
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana käsittelyjärjestyksen vahvistaminen.
Keskiviikko
Ilmoitan, että komission jäsen Byrne antaa selonteon päivällä pidetyssä komission kokouksessa tehdyistä päätöksistä ja että selonteon aiheena on yleinen tuoteturvallisuus. Lisäksi neuvosto on pyytänyt, että suulliset kysymykset lentokoneiden äänenvaimentimista siirrettäisiin aikaisemmaksi ja merkittäisiin esityslistalle heti edellä mainitun komission yleistä tuoteturvallisuutta käsittelevän tiedonannon jälkeen.
Vastustaako joku jäsenistä pyyntöä?
Kukaan ei näytä vastustavan pyyntöä.
Asia on siis päätetty.
(Jäsen Gollnisch käytti puheenvuoron ilmaistakseen, että hän vastustaa pyyntöä sekä pyytääkseen äänestystä.)
Jäsen Gollnisch, panen merkille pyyntönne, ja äänestämme tietenkin asiasta. Teillä on parlamentin jäsenenä oikeus pyytää äänestystä.
Äänestämme nyt siis pyynnöstä aikaistaa keskustelua lentokoneiden äänenvaimentimista.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.)
PSE- ja Verts/ALE-ryhmät pyytävät yölentoja ja melusaastetta koskevan, komissiolle esitettävän suullisen kysymyksen siirtämistä huhtikuun istuntojaksolle, jotta asian valmisteluun jäisi hieman enemmän aikaa.
Vastustaako joku jäsenistä pyyntöä?
(Jäsen Gollnisch käytti puheenvuoron pyytääkseen äänestystä.)
Äänestämme nyt vihreiden ryhmän pyynnöstä.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.)
Torstai
Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta pyytää Echelon-järjestelmää koskevien neuvoston ja komission tiedonantojen osalta, että äänestys keskustelun päätteeksi jätettävästä yhteisestä päätöslauselmaesityksestä siirrettäisiin Strasbourgin huhtikuun istuntojaksolle, jotta ryhmät voisivat arvioida keskustelussa heille annettavia tietoja. Annan nyt puheenvuoron edellä mainitun valiokunnan puheenjohtaja Watsonille.

Watson
Kuulemme huomenna komission ja neuvoston puheenjohtajavaltion julkilausumat viestinnän sieppauksesta. Se on herkkä aihe. Se on ala, jolla unionin valtuudet on tiukasti rajattu, eivätkä suurimmat poliittiset ryhmät ole halunneet ottaa siihen kantaa ennen neuvoston ja komission julkilausumien kuulemista.
Näin ollen pyydämme, että äänestys siirretään huhtikuun istuntojaksolle ja että työjärjestyksen 37 artiklan mukaisesti esitettävien päätöslauselmaesitysten määräaikaa jatketaan, jotta valiokunta voi lopulta jättää asiasta päätöslauselmaesityksen. Asia on seuraavan valiokuntakokouksemme esityslistalla.

Gollnisch
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmaista kannattavani pyyntöä. Minun on sanottava, että tuo pyyntö on mielestäni itse asiassa erittäin viisas, sillä jos keskustelu käydään pian, odotamme saavamme tietoja, joiden perusteella voimme ilmaista selkeästi kantamme tähän hyvin tärkeään kysymykseen.
Arvoisa puhemies, minusta on sitä paitsi kaikissa olosuhteissa viisasta esittää mielipiteitä vasta sitten, kun on saanut käsiteltävästä asiasta täydelliset tiedot. Odottaminen on viisasta erityisesti silloin, kun kyse on esimerkiksi työjärjestyspuheenvuorosta, johon on syytä ottaa kantaa vasta sitten, kun puhuja on käyttänyt työjärjestyspuheenvuorolle osoitetun puheajan.

Puhemies
Vastustaako joku jäsenistä puheenjohtaja Watsonin valiokuntansa puolesta esittämää pyyntöä siirtää Echelon-järjestelmästä annettua päätöslauselmaa koskeva äänestys huhtikuun istuntojaksolle?
Kukaan ei näytä vastustavan pyyntöä.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.)

Yleinen tuoteturvallisuus - BSE-testit
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto yleisestä tuoteturvallisuudesta.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, komissiossa käsiteltiin aamulla kahta omaan toimialaani liittyvää asiaa, ja minulla on ilo ja kunnia kertoa parlamentille niistä molemmista.
Kuten mainitsitte, ensimmäinen asia koskee ehdotuksia yleisestä tuoteturvallisuudesta annetun direktiivin muuttamisesta. Olen hyvin iloinen voidessani esitellä teille yleisen tuoteturvallisuusdirektiivin muutosehdotuksen, jonka komissio hyväksyi tänään. Direktiivin taustalla on itse asiassa hyvin yksinkertainen ajatus. Markkinoille saa tuoda vain turvallisia elintarvikkeita tai teollisuuden tuotteita, ja tämä koskee sekä eurooppalaisia että Eurooppaan tuotuja tuotteita.
Yleisen tuoteturvallisuusdirektiivin kaksi keskeistä tavoitetta ovat ensinnäkin kuluttajien terveyden ja turvallisuuden korkeatasoisen ja jatkuvan suojelun varmistaminen ja toiseksi sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistaminen. Olemme ryhtyneet selvittämään laaja-alaisesti nykyisen direktiivin täytäntöönpanoa. Tärkeimmistä tutkimustuloksista laadittu kertomus julkistetaan samaan aikaan direktiivin muutosehdotuksen kanssa.
Vaikka direktiivin yleinen lähestymistapa on toimiva, kokemus on osoittanut, että siinä on joitakin heikkouksia, joita yritämme nyt korjata. Haluamme ensinnäkin selventää direktiivin soveltamisalaa. Direktiivin tarkoituksena on antaa kuluttajille jatkuvat takeet tuotteiden turvallisuudesta. Sen tarkoituksena on myös täyttää mahdolliset aukot alakohtaisessa lainsäädännössä esimerkiksi markkinoiden valvonnan tai kiireellisten menettelyjen osalta, joista on harvoin säädetty lainsäädännön eri osa-alueilla. Direktiiviä ei kuitenkaan sovelleta niissä tapauksissa, joista on säädetty alakohtaisessa lainsäädännössä.
Haluamme varmistaa, että direktiivi kattaa mahdollisimman hyvin kuluttajien käyttämät tuotteet. Niihin luetaan myös ammatillisesta käytöstä henkilökohtaiseen käyttöön siirtyneet tuotteet, kuten laserosoittimet, ja toiseksi palvelujen tarjoamisessa käytettävät tuotteet. Näistä voitaisiin mainita kampaamojen hiustenkuivaimet tai kuntosalilaitteet. Haluamme tehokkaamman järjestelmän. Siksi tuottajille ja jakelijoille asetetaan siis lisää tiedottamista koskevia velvoitteita. Tämä on varmasti tärkein näkökohta tässä tarkistetussa säännöstössä.
Nykyinen tilanne on itse asiassa kaukana ihanteellisuudesta. On sattunut jopa sellainen tapaus, että Yhdysvallat teki erään jäsenvaltion viranomaisille ilmoituksen vaarallisesta tuotteesta, koska Euroopan unionilla ei ole tällä hetkellä säännöksiä asianmukaisista merkinnöistä. Tällainen merkintä on pakollinen Yhdysvalloissa mutta ei toistaiseksi vielä Euroopan unionissa. Tällä säännöksellä on tarkoitus korjata tämä tilanne.
Haluan myös jäsenvaltioiden lisäävän markkinoiden valvontaa. Kuten tiedätte, mikään laki ei ole hyvä, ellei sitä sovelleta niin kuin pitäisi. Jäsenvaltioita vaaditaan nyt lisäämään valvontaviranomaisten tehtäviä. Niiltä edellytetään sanktioiden käyttöönottoa; niiden on myös kehitettävä yhteistyötä muiden jäsenvaltioiden kanssa erityisesti jäsenvaltioiden rikosten torjunnasta vastaavien viranomaisten verkoston avulla. Tämä on erittäin tärkeää myös teollisuuden näkökulmasta, jotta kilpailevien yritysten välillä voidaan säilyttää reilut pelisäännöt erityisesti tuontituotteiden osalta.
Haluamme myös parantaa pikavaroitusjärjestelmää eli komission käyttämää järjestelmää vaarallisia tuotteita ja toteutettuja toimenpiteitä koskevan tiedon jakamiseksi. Tähän niin sanottuun Rapex-järjestelmään lisätään teollisuuden vapaaehtoiset toimenpiteet tuotteen poistamiseksi markkinoilta. Järjestelmän käytännön toimivuutta parannetaan. Valmistaudumme nyt myös siihen, että järjestelmää voidaan käyttää kolmansissa maissa ja erityisesti ehdokasvaltioissa. Lisäksi aiomme ottaa käyttöön säännöksiä kiireellisiä toimenpiteitä koskevien menettelyjen yksinkertaistamiseksi yhteisön tasolla, jotta voimme ryhtyä nopeasti toimiin sääntökomitean suosituksen perusteella. Mainitsisin tässä yhteydessä, että olemme asettaneet nyt vientikieltoon yhteisön tasolla markkinoilta poistetut tuotteet.
Haluan teidän kiinnittävän huomiota vielä yhteen asiaan, lisääntyneeseen avoimuuteen. Kuluttajissa herättää usein epäluottamusta se, että he eivät tiedä, mitä tapahtuu. Me olemme sitä mieltä, että komission yleisen politiikan mukaisesti kansalaisilla on oikeus tietää, mitkä todelliset vaarat uhkaavat heitä ja mihin toimenpiteisiin on ryhdytty. Tätä rajoittaa tietysti perustamissopimuksen 287 artiklan mukainen ammatillinen salassapitovelvollisuus, mutta se ei tietenkään koske tapauksia, joissa kansanterveydelliset näkökohdat on asetettava etusijalle.
Lopuksi sanoisin, että kuluttajien pitäisi voida luottaa siihen, että markkinoilla olevia tuotteita säännellään yhdenmukaisesti, että vaarallisia tuotteita valvotaan asianmukaisesti ja että tietoa on saatavilla. Tällä direktiiviehdotuksella voidaan mielestäni tukea tehokkaasti yhteisiä pyrkimyksiämme varmistaa korkeatasoinen kuluttajien terveyden ja turvallisuuden suojelu, ja odotan kiinnostuneena tulevia yksityiskohtaisempia keskusteluja tästä aiheesta parlamentin jäsenten kanssa.

Whitehead
Vakuuttaisin ryhmäni puolesta komission jäsenelle, että suhtaudumme myönteisesti näihin ehdotuksiin, ja esittäisin hänelle niistä vain pari kysymystä: voisiko komission jäsen ensinnäkin kertoa lisää tietojen jakamista ehdokasvaltioiden kanssa koskevasta ohjelmasta? On ehdottoman tärkeää, että Euroopan unionin jäseniksi pyrkivät maat ovat täysin selvillä yhteisön säännöstön ja niiden asetusten muuttuvuudesta, joita niiden on noudatettava. Aiotteko käynnistää jatkuvan vuoropuhelun, jossa ne ovat mukana?
Toiseksi esittäisin kysymyksen siitä prosessista, jolla vaaralliset tuotteet tai vaarallisina pidetyt tuotteet poistetaan markkinoilta. Onko tässä yhteydessä kyse siitä, että vaarallisiksi todettujen tuotteiden poistamista markkinoilta koskevan pikavaroitusjärjestelmän mukaista menettelyä pystytään nopeuttamaan?
Lopuksi kysyisin komission jäseneltä niistä tuotteista, joista monet henkilöt, minä itse mukaan luettuna, ovat kirjoittaneet hänelle ja joita pidetään vaarallisina mutta joita komissio ei tällä hetkellä pidä vaarallisina. Herkästi syttyvät huonekalut ovat yksi mielessäni oleva esimerkki. Aiotaanko valvonta laajentaa koskemaan myös tämäntapaisia tuotteita?

Byrne
. (EN) Kiitoksia, jäsen Whitehead, kannustavista sanoistanne, joista olen todella tyytyväinen. Sanoisin ehdokasvaltioita koskevaan kysymykseenne, että tästä aiheesta keskustellaan jatkuvasti. Oma yksikköni ja Verheugenin yksikkö, joka on tietysti ensisijaisesti laajentumisesta vastaava yksikkö, käsittelevät sitä parhaillaan sekä kansanterveyden että kuluttajansuojan osalta. Kiinnitämme huomiota myös tämän säännöksen tapaisiin asioihin.
Mitä tulee kysymyksenne toiseen osaan, vaarallisten tuotteiden nopeaan poistamiseen, haluaisin vakuuttaa teille, että pikavaroitusjärjestelmällä eli Rapex-järjestelmällä taataan se, että vaarallisiksi todetut tuotteet poistetaan nopeasti markkinoilta.
Kolmanneksi tiedän, että olette huolestunut herkästi syttyvistä huonekaluista ja muista tuotteista, ja niitä valvotaan jatkuvasti.

Auroi
Arvoisa komission jäsen, te totesitte juuri äsken, että kuluttajien luottamus on todella tärkeä asia. Heidän on voitava luottaa kaikkiin tuotealoihin, ja tässä tarkoituksessa onkin käsittääkseni kehitelty kaikenlaisia välineitä, joista yksi on Valkoinen kirja elintarvikkeiden turvallisuudesta.
Eikö komissio voisi nyt tehdä aloitetta sellaisen foorumin järjestämiseksi, jossa komission vastuuhenkilöillä, hallitusten edustajilla ja toisaalta tietenkin paitsi parlamentin jäsenillä myös kansalaisyhteiskunnan edustajilla, kansalaisjärjestöillä, kuluttajajärjestöillä ja alan ammattilaisilla olisi mahdollisuus käydä laajamittaisia keskusteluja, jotka olisi mahdollista välittää myös Euroopan kansalaisille, jotta voidaan selventää kaikkia kuluttajien turvallisuudesta esitettyjä ajatuksia ja tuoda Eurooppaa lähemmäksi kansalaisyhteiskuntaa, sellaista kansalaisyhteiskuntaa, jolla on ollut erityinen mahdollisuus esittää mielipiteitään Seattlessa tai muualla ja joka onkin tuonut ilmi huolenaiheitaan elintarvikkeiden laadusta ja turvallisuudesta? Näin voisimme kenties välttyä jatkuvilta moitteilta siitä, että unioni on jokseenkin suljettu yhteisö, jossa kansalaiset pääsevät liian harvoin osallistumaan keskusteluihin. Kannatatteko te tällaisen foorumin järjestämistä?

Byrne
. (EN) Voin vahvistaa, että valmisteltavana on useampia ehdotuksia, jotka koskevat juuri esille ottamaanne asiaa. Oma yksikköni on esimerkiksi viimeistelemässä kansanterveyttä koskevaa puiteasiakirjaa, jossa viitataan ajatukseen perustaa kansanterveysfoorumi, jolla voidaan keskustella kansanterveyteen liittyvistä asioista ja laajemmaltikin mainitsemistanne elintarvike- ja kuluttaja-asioista.
Minulle on ollut tärkeää, että kansalaisyhteiskunta otetaan mukaan käsiteltäessä mainitsemianne asioita erityisesti kaupan osalta. Osallistuin myös Seattlen WTO-neuvotteluihin edistääkseni esille ottamianne ajatuksia eli sitä, että kansalaisyhteiskunta, kansalaisjärjestöt ja yleensä kuluttajat otetaan mukaan ja heidän ääntänsä kuullaan kaikissa WTO:n piirissä käytävissä neuvotteluissa.
Jäsen Auroi, voin siis vakuuttaa teille, että olen kiinnostunut näistä asioista. Mielestäni on tärkeää, että komissiossa tehtävän työn ja kansalaisyhteiskunnan välillä on yhteys, ja tämä on tietysti asia, johon on kiinnitettävä erityistä huomiota siinä pääosastossa, jota minulla on kunnia johtaa. Suhtaudun vakavasti tähän tehtävääni, ja juuri tällä tavalla me etenemme.

Rübig
Arvoisa puhemies, kun yhteisössä kiellettyjen tavaroiden vientikielto tulee nyt voimaan, oletteko tutkinut ja arvioinut, miten monta työpaikkaa Euroopassa menetetään sen myötä? Sovittiinko siitä ammattijärjestöjen ja työnantajajärjestöjen kanssa?

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies ja hyvät parlamentin jäsenet, minun on painotettava, että vastaan terveys- ja kuluttaja-asioista. Olen sanonut monessa yhteydessä ja myös parlamentissa, että väestönsuojelu on asia, jota on ajateltava ensimmäiseksi. Jos kuluttajien ja erityisesti heidän terveytensä suojelu ja taloudelliset näkökohdat joutuvat ristiriitaan, kansanterveys on tietysti asetettava etusijalle. Se ei merkitse kuitenkaan sitä, että mainitsemanne asiat sivuutettaisiin. Niitä ei voida sivuuttaa, mutta kaikissa ristiriitatilanteissa, joissa on valittava jompikumpi kahdesta vaihtoehdosta, on valittava aina kansanterveyden kannalta parempi vaihtoehto.

Campos
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, onnittelen komissiota tästä aloitteesta, jota pidän äärimmäisen tärkeänä. Haluaisin teidän kuitenkin selittävän, miten tämä aloite on mahdollista tehdä, kun aiemmin harjoitettu yhteinen maatalouspolitiikka on ollut täysin elintarvikkeiden laadun ja turvallisuuden vastaista? Mikäli yhteisen maatalouspolitiikan avulla tuetaan nimenomaisesti tuottamista, mikäli tuen perusteena on ainoastaan tuotannon määrä ja mikäli maanviljelijöitä tuetaan heidän tuottamansa määrän mukaan, miten on mahdollista hyväksyä tämänkaltainen direktiivi, ilman että aiempi maatalouspolitiikka olisi perustunut laatuun ja elintarvikkeiden turvallisuuteen? Vai onko kyse ainoastaan keinosta, jonka avulla voimme uhmata elintarvikeketjuun yhä epäluuloisemmin suhtautuvien kansalaisten mielipidettä, jota nykyisenkaltaisen maatalouspolitiikan avulla on mahdotonta muuttaa? Miksi ei lähdetä siitä, että muutettaisiin maatalouspolitiikka sellaiseksi, johon kuluttajat voisivat luottaa täydellisesti?

Byrne
. (EN) Saanen huomauttaa, että tässä lainsäädäntöasiakirjassa olevat elintarvikesäännökset ovat voimassa siihen saakka, kunnes yleinen elintarvikelaki tulee voimaan. Olette varmasti tietoisia siitä, että elintarvikkeiden turvallisuutta koskevassa valkoisessa kirjassamme esitettyihin suunnitelmiimme kuuluu yleiseen elintarvikelakiin liittyvän lainsäädännön laatimista koskeva säännös, ja valkoisessa kirjassa on monia muita säännöksiä, joiden tarkoituksena on taata elintarvikkeiden ja sitä kautta kuluttajien turvallisuus.
Tätä lainsäädäntöä laadittaessa on tietysti neuvoteltava yksityiskohtaisesti muiden komission jäsenten kanssa ja erityisesti komission jäsen Fischlerin kanssa, joka vastaa yhteisestä maatalouspolitiikasta. Voi vakuuttaa teille, jäsen Campos, että näistä aiheista komission tasolla käytävässä yhteistyössä korostetaan erityisesti elintarvikkeiden turvallisuutta. Olen sitä mieltä, että maatalouden kehittämiseen ja elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvien huolenaiheiden välille ei synny eikä voida sallia syntyvän minkäänlaista ristiriitaa.

Malliori
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin tuoda esiin tyytyväisyyteni komission tämänpäiväisiin tiedonantoihin. Haluaisin kuitenkin käsitellä tarkemmin avoimuuskysymystä, koska niin minun mielestäni kuin teidänkin mielestänne, arvoisa komission jäsen, avoimuus liittyy hyvin läheisesti siihen, että kansalaiset luottavat ravinnon turvallisuuteen. Avoimuuden yhteydessä puhuitte kuitenkin luottamuksellisuudesta, ja haluaisin kysyä teiltä, mistä tämä luottamuksellisuus alkaa ja mihin se päätyy, koska mielestäni tämä on kaikista arkaluonteisin kysymys, kun yritetään voittaa takaisin Euroopan kansalaisten luottamus

Byrne
. (EN) Tämä säännös koskee avoimuuden lisäämistä, ja kuten mainitsin edellä esittämäni alustuksen yhteydessä, olemme komissiossa sitä mieltä, että kansalaisilla on komission yleisen politiikan mukaisesti oikeus tietää, mitkä todelliset vaarat uhkaavat heitä ja mihin toimenpiteisiin voidaan ryhtyä heidän suojelemisekseen.
Kuten mainitsin, tätä rajoittaa perustamissopimuksen 287 artiklan mukainen ammatillinen salassapitovelvollisuus tai luottamuksellisuus, lukuun ottamatta tapauksia, joissa kansanterveydelliset näkökohdat on asetettava etusijalle. Näissä tapauksissa 287 artiklassa olevat säännökset on sivuutettava. Näissä tapauksissa sekä perustamissopimus että täällä tänään iltapäivällä esiteltävä oleva säännös koskevat nimenomaan esille tuomaanne tilannetta, ja niillä taataan asianmukainen ja täydellinen kuluttajien suojelu ja täydellinen avoimuus.
Sanoisin myös, että olen täysin samaa mieltä kanssanne siitä, että paras keino lisätä kuluttajien luottamusta on se, että heille annetaan täydelliset tiedot. Avoimuus on tässä yhteydessä äärimmäisen tärkeää, ja kaikki kuluttajien epäilykset siitä, että heiltä salataan tietoja, ovat erittäin haitallisia kuluttajien luottamuksen kannalta. Olen hyvin tietoinen tästä asiasta, ja siksi olen täysin samaa mieltä esille tuomanne asian merkityksestä.

Keppelhoff-Wiechert
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, elintarviketurvallisuus, tuoteturvallisuus - haluaisin laajentaa vielä tätä näkökulmaa. Me tiedämme, että lihantuotanto alkaa navetasta. Me puhumme tällä hetkellä kaikkien rehujen sisältämien ainesosien ilmoittamisesta. Me huomaamme, että rehuteollisuus puolustautuu ilmoittamismenettelyä vastaan jo etukäteen, koska sen taholta sanotaan, että tähän liittyvät vaatimukset ovat epärealistisia. Kysymykseni kuuluu: miten me voimme suojella maanviljelijöitämme tuottajina, jos he eivät viime kädessä tiedä, millä he ruokkivat eläimiään, ja joutuvat sen jälkeen mahdollisesti vastuuseen?

Byrne
. (EN) Kysyitte, miten voimme parhaiten suojella karjankasvattajiamme tuottajina, kun he eivät tiedä, millä he ruokkivat eläimiään.
Eläinrehusta on laadittu lainsäädäntö ja tätä aihetta käsitellään myös eräässä valkoisessa kirjassa. Asiakirjan liitteessä on säännöksiä, joista käyvät ilmi komission pyrkimykset eläinrehun osalta.

Van Lancker
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin kiittää arvoisaa komission jäsentä tästä tärkeästä direktiivistä, jonka - kuten hän itse sanoo - pitäisi palauttaa kuluttajien luottamus. Komission jäsen on varmaankin tietoinen siitä, että Belgian kansalaiset ovat kovasti hämmentyneitä ja että kuluttajien luottamus on vähentynyt dioksiinikriisin takia, ja silloin Belgian parlamenttiin perustettiin jopa tutkintavaliokunta. Haluaisin esittää komission jäsenelle tarkan kysymyksen pikahälytysjärjestelmästä. Tutkintavaliokunnassa väitettiin, että Belgian hallitus ja asiasta vastuussa olevat viranomaiset, olisivat käynnistäneet pikahälytysjärjestelmän liian hitaasti. Vastaus tähän oli, että pikahälytysjärjestelmä ei ole kovinkaan selkeä menettelyiltään ja sen osalta, millä hetkellä hälytys täytyy tehdä. Voiko arvoisa komission jäsen vakuuttaa minulle, että tämä ongelma voidaan nyt poistaa näillä uusilla ehdotuksilla?

Byrne
. (EN) Olette täysin oikeassa siinä, mitä sanoitte Belgian viranomaisten velvollisuudesta antaa tietoja dioksiinitapauksesta. Tuolloin viivyteltiin melkoisesti, mikä huolestutti kaikkia, ja komission lisäksi ilmeisesti myös parlamenttia. Komissio oli niin huolestunut asiasta, että se haastoi Belgian tuomioistuimeen. Tämä kiista, joka johtuu siitä, että asian tiedottamista asianomaisille viranomaisille ja Euroopan unionille viivyteltiin, jatkuu edelleen, vaikka esille ottamanne ongelman muut osatekijät on ratkaistu.
Voinen jatkaa tänä iltapäivänä parlamentille esittämäni alustuksen toisella aiheella, joka on BSE-testien käyttöönottoa koskeva ehdotus, joka minulla on ilo esitellä parlamentille tänä iltapäivänä.
Olen kertonut useammissa yhteyksissä, että uudet nopeasti kuoleman jälkeen tehtävät testit ovat mielestäni tärkeimpiä välineitämme pyrkiessämme saamaan BSE:n hallintaan. Komission yksiköt ovat valmistelleet viime vuoden syyskuusta lähtien ehdotusta näiden testien käyttöönotosta BSE:n valvonnassa koko yhteisössä.
Tällä hetkellä meillä on kolme erilaista testiä, joista on saatu erinomaisia tuloksia, kun ne on tehty kuolleille eläimille, joilla on havaittu kliinisiä taudin oireita. Testit tarjoavat uusia mahdollisuuksia testata rutiininomaisesti suuria eläinmääriä. Sveitsissä toteutetussa aktiivisessa valvontaohjelmassa on osoitettu, että nopeasti kuoleman jälkeen tehtävillä testeillä voidaan tehostaa merkittävästi BSE:n valvontaa, varsinkin jos testit kohdistetaan tiloilla kuolleisiin tai satunnaisesti teurastettavaksi lähetettyihin eläimiin. Yhteisö on toteuttanut vuodesta 1998 lähtien BSE:n valvontaohjelmaa, joka perustuu BSE:hen viittaavia kliinisiä oireita osoittavien eläinten tutkimiseen.
Komissio ehdottaa nyt tämän ohjelman korvaamista uudella ohjelmalla, jossa kukin jäsenvaltio testaa edustavan otoksen oman alueensa tiloilla kuolleista ja satunnaisesti teurastetusta karjasta. Verrattuna nykyiseen valvontaan otoksen määrä lisääntyy kussakin jäsenvaltiossa 25100-kertaiseksi karjamäärästä riippuen. Oletan, että ehdotetulla uudella valvontajärjestelmällä saadaan nykyistä huomattavasti parempaa tietoa BSE:n esiintyvyydestä yhteisössä. Olen myös iloinen voidessani kertoa parlamentille, että näistä testeistä saadaan tulokset 24 tunnin kuluessa.
Ehdotamme 65 000 eläimen testaamista vuosittain koko yhteisössä, ja testit aloitetaan tammikuussa 2001. Ehdotettu päätös ei vaikuta yhteisön talousarvioon, mutta sitä käsitellään ensi viikolla pidettävässä eläinlääkintäkomitean erityiskokouksessa.
Suosittelen parlamentille näitä komission tänä iltapäivänä hyväksymiä ehdotuksia.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, teille ei tule yllätyksenä, että minä en ole tyytyväinen. Minulla on muutama kysymys. Parlamentti on vaatinut BSE-testien pakollista käyttöönottoa BSE-valvontakomiteasta lähtien. Olen kysynyt teiltä jo jonkin aikaa toistuvasti tätä: ettekö tekin ole sitä mieltä, että testien pakollinen käyttöön ottaminen vasta tammikuussa 2001 ei ole läheskään tarpeeksi ja että on aivan liian myöhäistä, kun BSE-testejä on arvioitu vuoden ajan? Arvoisa komission jäsen Byrne, ettekö tekin ole sitä mieltä, ettei kuolleiden ja sairaiden eläimien testaaminen riitä, vaan että te saatte todellisen yleiskuvan, tavallaan seulonnan, vain silloin, kun testaatte aina jäsenvaltioiden BSE-luokan mukaan joka 5 000:nnen, 6 000:nnen tai 10 000:nnen teurastettavan eläimen? Arvoisa komission jäsen Byrne, jos tämän komission heikon ehdotuksen taustalla on vain se, että jäsenvaltiot eivät halunneet hyväksyä sitä, oletteko valmis sanomaan tässä yhteydessä, mitkä jäsenvaltiot eivät hyväksyneet pitemmälle menevää ehdotusta?

Byrne
. (EN) Kuten sanoin, tätä ehdotusta käsitellään pysyvässä eläinlääkintäkomiteassa ensi viikolla tai niillä main, ja jos oletetaan, että komiteassa päästään siitä sopimukseen, uusi järjestelmä voidaan ottaa käyttöön paljon ennakoitua aikaisemmin. Siinä tapauksessa, että komiteassa ei päästä selvään sopimukseen, on tietysti käytävä läpi tietyt menettelyt eli ehdotus on käsiteltävä maatalousneuvostossa ja niin edelleen.
Jäsenvaltioissa on tietysti myös tehtävä järjestelyjä järjestelmän toteuttamista varten, ja näin ollen tässä yhteydessä esittämäni määräajat ovat jokseenkin varovaisia arvioita. Saattaa hyvinkin käydä niin, että valmistelusta selvitään nopeammin. Lisäksi monet jäsenvaltiot ovat jo ilmoittaneet, että ne aikovat esittää omia testejä jäsenvaltioiden tasolla, ja saattaa hyvinkin käydä niin, että jäsenvaltiot ottavat nämä testit käyttöön lyhyemmässä ajassa.
On kuitenkin jatkuvasti pidettävä mielessä, että tällainen järjestelmä edellyttää paitsi säännösten laatimista myös teknisten yksityiskohtien järjestämistä. Tarvitaan testejä, joilla voidaan varmistaa käyttöön otettujen järjestelmien valvonta ja toimivuus. Kaikki nämä asiat on hoidettava, jotta voidaan varmistaa, että saamme mahdollisimman hyvän tuoton tehdylle työlle ja kertyneille kustannuksille.
Näin ollen paras mahdollinen määräaika, johon mennessä olettaisin, että kaikki tämä saadaan toteutettua, ja paras arvio, jonka voin antaa järjestelmän käynnistämisajankohdasta nämä kaikki tekijät huomioon ottaen, on tammikuu 2001. Mutta aina parempi, jos jäsenvaltiot pystyvät käynnistämään sen aikaisemmin.

Daul
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, vastasitte jo osittain näytteitä koskeneeseen ensimmäiseen kysymykseen. Haluaisin esittää teille nyt toisen näkökantani. Olen vakuuttunut siitä, että kuluttajien silmissä tuottajat ottaisivat meidät vakavammin tässä asiassa, jos poistaisimme myös teuraseläinten riskialttiit sisäelimet ja jos koko yhteisössä olisi sama lainsäädäntö.
Arvoisa komission jäsen, toinen asiani koskee BSE-testien käyttöönottoa vuonna 2001. Minusta on syytä tarkentaa, että sairaiden eläinten pikainen teurastaminen poistetaan ja että ainoastaan satunnaisesti lähetettyjen eläinten pikainen teurastus on mahdollista. Tällainen valvonta olisi paljon luotettavampaa paitsi tuotannon myös kuluttajien kannalta.

Byrne
. (EN) Olen täysin yhtä mieltä siitä, että erityisen riskialttiista teurasjätteistä ollaan huolestuneita, ja siksi esitän myöhemmin ehdotuksia erityisen riskiaineksen poistamisesta. Tiedämme, että ehdotus on jo laadittu ja sitä ryhdytään nyt viemään nopeasti eteenpäin. Toivon, että maatalousneuvosto käsittelee kesäkuussa tai niillä main tätä aihetta sen aiheuttaman huolestuneisuuden lieventämiseksi.

Lienemann
Arvoisa komission jäsen, olemme erityisen huolissamme sen vuoksi, että meidän nähdäksemme päätöksellä ei voida vastata kuluttajien tuntemaan huoleen. Jos testejä ei suoriteta säännöllisesti tai jos ne rajataan sairaisiin eläimiin tai kasvatuksen aikana kuolleisiin eläimiin, emme todellakaan voi saada aikaan vaikutelmaa, jonka mukaan kannattaisimme säännöllisiä testejä, jotka olisivat siis myös luotettavia paitsi lihan laadun myös epidemiologiassa mahdollisesti harjoitettavan politiikan kannalta.
Totesitte hetki sitten, että kansanterveys on työllisyyttä tai taloutta tärkeämpi näkökohta. Ettekö te usko, että rokotuskustannukset ja rahakysymys olisivat menneet kuluttajien etujen edelle tässä asiassa?

Byrne
. (EN) Tämä ehdotus koskee sairaita eläimiä ja kiireellisistä syistä teurastettuja eläimiä, kuten totesitte, mutta se ei koske yksinomaan niitä. Syy siihen, miksi se koskee näitä eläimiä, on se, että niistä me saamme todennäköisesti parasta ja luotettavinta tietoa.
Lisäksi on kuitenkin pidettävä mielessä, että erityisen riskiaineksen poistamisesta on laadittu ehdotuksia, jotka lisäävät edelleen kuluttajien turvallisuutta. Olette myös tietoisia siitä, että lihaa ja luujauhoa sisältävän eläinrehun valvonnasta on tehty ehdotuksia.
Kaikkia näitä tekijöitä on siis tarkasteltava yhdessä. Emme esitä teille tänä iltapäivänä vain yhtä ehdotusta ainoana vastauksena kuluttajien suojelemiseksi naudanlihan kulutuksen yhteydessä. Vastaus on monikerroksinen, se pitää sisällään monia asioita, joista olen tänä iltapäivänä ottanut esille useampia. Haluan vakuuttaa teille, että kuluttajien mahdollisimman hyvään suojeluun kiinnitetään erityistä huomiota kaikkien elintarvikkeiden ja myös naudanlihan kulutuksen yhteydessä.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin yhtyä kaikkiin niihin huoliin, joita edelliset puhujat esittivät tästä. Tuottajana minulle on erittäin tärkeää, että kuluttaja luottaa vihdoinkin taas myös nautojen ja lampaiden tuotantoon sekä siihen liittyviin tuotteisiin. Arvoisa komission jäsen, kysymykseni teille: Itävallassa ei ole ollut toistaiseksi, luojan kiitos, yhtään ainoaa BSE-tapausta. Toteutetaanko nämä valvontatoimet myös Itävallassa?

Byrne
. (EN) Kyllä, näitä testejä tehdään kaikissa jäsenvaltioissa ja myös Itävallassa. Voimme saavuttaa riittävänä pitämämme turvallisuustason vain siten, että teemme näitä testejä kaikissa jäsenvaltioissa. Monet teistä ovat puhuneet siitä, että kuluttajien suojelu, elintarvikkeiden turvallisuus ja kansanterveys on asetettava kaiken muun edelle, ja näin ollen näitä testejä varten laatimamme järjestelmän perustana on ajatus siitä, että hyödyllisimpien ja luotettavimpien tietojen saamiseksi testit on tehtävä koko Euroopan unionissa.

Whitehead
Jotta jäsenvaltiot voisivat päästä yksimielisyyteen, kysyisimme, mitä johtopäätöksiä komissio ja erityisesti pysyvä eläinlääkintäkomitea ovat tehneet Sveitsissä tehdyistä testeistä, kun otetaan huomioon ihmisen ravintoketjussa olevien eläinten absoluuttinen tai suhteellinen lukumäärä.

Byrne
. (EN) Minun on sanottava, etten pysty ennustamaan pysyvän eläinlääkintäkomitean kantaa, mutta kyseistä aihetta käsitellään komiteassa ensi viikolla, ja edustajani ottavat tietysti siinä yhteydessä esille kaikki näkökohdat, jotka olen esittänyt teille tänä iltapäivänä. Ne ovat erityisen tuttuja teille, jäsen Whitehead. Odotan ja toivon, että pysyvä eläinlääkintäkomitea suhtautuu myönteisesti näihin ehdotuksiin, jolloin niitä ei tarvitse käsitellä maatalousneuvostossa.
Valitettavasti en pysty kuitenkaan ennustamaan pysyvän eläinlääkintäkomitean kantaa. Toivon, että saamme myönteisen vastauksen, ja uskon muutamien jäsenvaltioiden kanssa käymiemme keskustelujen perusteella, että nämä asiat on todella ymmärretty, eikä vähiten siksi, että Tanskassa todettiin juuri yksi tapaus. Se on osaltaan vaikuttanut siihen, että kannat ovat lähentyneet huomattavasti.

Auroi
Minulla on vain yksi pieni kysymys, jonka tarkoituksena on täydentää sitä, mitä jäsenet Daul ja Lienemann ovat jo todenneet. Kysynkin siis: mikä neuvoksi? Eikö olisi järkevää poistaa myös teurastamolle viime hetkellä tuodut eläimet, joita on usein syytä epäillä taudin kantajiksi? Eikö olisi parempi, jos tällaiset eläimet päätettäisiin poistaa jo itse elintarvikeketjusta?

Byrne
. (EN) Käsittääkseni nämä eläimet poistetaan yleensä ravintoketjusta.

Jackson
Komission jäsen Byrnelle esittämäni kysymys koskee Dublinissa sijaitsevan elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston hiljattaista kertomusta BSE:n esiintymisestä Ranskassa. Kertomus koski tiettyä ajanjaksoa vuonna 1999, mutta siitä ei ole kovin kauan, kun Euroopan parlamentti ja sen jäsenet saivat sen käsiinsä.
Kertomuksen paljastukset ovat äärimmäisen hälyttävää luettavaa. Monet Ranskan departementit muistaakseni noin 23 departementtia eivät ilmeisesti ole valvoneet BSE:n esiintymistä departementtiensa karjassa, vaikka ne ovat departementteja, joissa on paljon lypsykarjaa. Teurastamojen olosuhteet ja valvonta olivat sillä tasolla, että kertomuksen perusteella voidaan päätellä, että tällä hetkellä, 29. maaliskuuta 2000, on täysin mahdollista, että BSE:tä sairastavia eläimiä pääsee edelleen ravintoketjuun Ranskassa. Tämä on asia, josta komission jäsen on varmasti hyvin huolestunut.
Kerroin siitä Ranskan maatalousministeri Glavanylle hänen vieraillessaan Brysselissä viime viikolla. Hän torjui suoralta kädeltä elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston kertomuksen johtopäätökset ja tarkastajien havainnot. Haluaisin tietää, mitä komissiossa tehdään tälle asialle. Ymmärrän, että kysymykseni kuuluu pikemminkin maataloudesta vastaavalle komission jäsenelle, mutta Byrne vastaa elintarvikkeiden turvallisuudesta, ja Ranskassa elintarvikkeiden turvallisuus on selvästi uhattuna, jos elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston havainnot hyväksytään.
Kysyisin siis komission jäsen Byrneltä, mihin toimiin hän on ryhtynyt tämän kertomuksen perusteella.

Byrne
. (EN) Tämä kertomus laadittiin viime kesäkuussa tehdyn tarkastuksen perusteella. Tarkastuksen jälkeen kertomus piti kirjoittaa ja arvioida ja sitten siitä piti keskustella Ranskan viranomaisten kanssa. Se tapahtui syksyllä, ja minulle on vakuutettu, että Ranskan viranomaiset ovat korjanneet tilannetta huomattavasti niiden asioiden osalta, joihin heitä pyydettiin kiinnittämään huomiota tässä yhteydessä.
Elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston kertomusten osalta minun on sanottava, että olen keskustellut niistä toimiston edustajien kanssa ja että selvittelemme parhaillaan, miten kertomukset on laadittu, miten ne on kirjoitettu ja mitä tietoja ne sisältävät. Keskustelin juuri viime viikolla Dublinissa pidetyssä seminaarissa näistä asioista Euroopan unionin johtavien eläinlääkintäalan virkailijoiden ja elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston kanssa.
Olemme tehneet useita ehdotuksia, ja olen aivan varma, että kun nämä ehdotukset toteutetaan, olemme täyttäneet jäsenvaltioiden asiaa koskevat toiveet ottaen tietysti huomioon myös kuluttajien toiveet.
Olen vakuuttunut siitä, että Ranskan viranomaiset ovat ryhtyneet toimiin. Haluaisin teidän kiinnittävän huomiota myös siihen, että Ranskan maatalousministeri Glavany on ilmoittanut aikovansa toteuttaa 40 000 sentyyppistä testiä, joista olen puhunut kanssanne tänä iltapäivänä, BSE:n esiintyvyyden ja levinneisyyden selvittämiseksi Ranskassa.

Vaimennussarjoin varustetut lentokoneet
Puhemies
Esityslistalla oli seuraavana yhteiskeskustelu kahdesta komissiolle esitetystä suullisesta kysymyksestä:
Hatzidakis aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan puolesta: Vaimennussarjoin varustetut lentokoneet (B5-0018/2000);
Jackson ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan puolesta: Lentokoneiden äänenvaimentimet (B5-0020/2000).

Jackson
Arvoisa puhemies, odotan hyvin kiinnostuneena komission jäsenen vastausta tähän keskusteluun. Mielessämme on päällimmäisenä seuraava kysymys: onko tämän aamun The Financial Times -sanomalehti oikeassa ennakoidessaan, että komission jäsen aikoo vastata kysymyksiimme sanomalla, että meluasetuksesta tulee 4. toukokuuta voimaan vain Euroopan unionia koskeva osa. Me uskomme komission jäsenen sanovan, että kolmansia maita koskeva osa, jonka on määrä tulla voimaan vuonna 2002, ei tule voimaan ja että itse asiassa se peruutetaan.
Ympäristövaliokunta vastasi Euroopan parlamentissa alkuperäisen lentokoneiden melua koskevan asetuksen esittelystä, ja olemme seuranneet jokseenkin tyrmistyneinä Yhdysvaltojen haluttomuutta hyväksyä sitä, että Euroopan unionilla on oikeus vaatia asetuksen täytäntöönpanoa sovittuun määräaikaan mennessä.
Sen taustalla on mielestämme Yhdysvaltojen viranomaisten jatkuva juonittelu, sillä he eivät ole tähän mennessä antaneet meille riittäviä takeita halukkuudestaan neuvotella vakavasti ICAOn piirissä ongelmiemme selvittämiseksi. Ympäristövaliokunta painottaa, että meillä on kaikki oikeudet pyrkiä alentamaan Eurooppaan laskeutuvien lentokoneiden melutasoa riippumatta siitä, mistä ne tulevat ja mihin lentoyhtiöön ne kuuluvat, koska hyvin monet Euroopan lentokentät sijaitsevat lähellä taajamia.
Eurooppalaisten olisi ehdottomasti voitava säätää lakeja omien toiveidensa mukaisesti Euroopan väestön suojelemiseksi ja mahdollisimman tiukkojen melunormien asettamiseksi. Miten me yksinkertaisesti sanottuna selitämme tilanteen Euroopan väestölle, jos se vuoden 2002 jälkeen kuulee edelleen meluisien, vanhojen ja omien vaatimustemme vastaisin vaimennussarjoin varustettujen kolmansien maiden koneiden jylläävän edestakaisin taivaallamme?
Tämä on tietysti aihe, josta on vaikea keskustella järkevästi Yhdysvaltojen vaalivuonna. Ymmärrämme, että amerikkalaisilla poliitikoilla on vähän liikkumavaraa. Minusta tuntuu kuitenkin siltä, että komission jäsen voisi jo vähitellen kertoa meille, että valoa on näkyvissä ja että pystymme löytämään etenemistavan, joka tyydyttää molempia osapuolia ja jonka ansiosta voidaan jatkaa asianmukaisia neuvotteluja maailmanlaajuisen ratkaisun aikaansaamiseksi.
Jokin aika sitten esitetty ensimmäinen kompromissi oli monien parlamentin jäsenten mielestä aivan liian heikko. Euroopan unioni olisi tosiasiassa peruuttanut koko asetuksen, minkä jälkeen Yhdysvallat olisi peruuttanut ICAOlle tekemänsä valituksen, ja sitten neuvotteluja olisi jatkettu. Vai olisiko? Vaarana oli mielestämme se, että Euroopan unioni olisi jäänyt täysin tyhjin käsin.
Odotamme kiinnostuneina komission jäsenen vastausta, ja minun on korostettava, että hänen vastauksensa olisi syytä tyydyttää ympäristövaliokuntaa ja parlamenttia myös siksi, että jos hän pyytää meitä peruuttamaan minkä tahansa asetuksen osan täytäntöönpanon, parlamentin on hyväksyttävä se yhteispäätösmenettelyssä.

Blokland
Arvoisa puhemies, ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan esittelijänä minun on ollut viime viikkojen aikana pakko syventyä Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin väliseen konfliktiin, joka on edennyt aivan liian pitkälle.
Mikä on nyt tämän ongelman ydin? Vuonna 1977 sovittiin kansainvälisesti siitä, että vanhat meluisat lentokoneet korvataan uudenaikaisilla hiljaisemmilla lentokoneilla. Ikävyydet alkoivat, kun Yhdysvallat päätti yksipuolisesti poistaa meluisat lentokoneet käytöstä asteittain nopeammin. Tämä oli sinänsä hieno asia, mutta suurten kustannusten vähentämiseksi Yhdysvallat on varustanut vanhentuneet meluisat lentokoneet vaimennussarjoin, joista käytetään nimitystä "hushkits". Tämä ei kuitenkaan ollut sen enempää kuin kallis temppu, koska lentoasemilla tehdyistä tutkimuksista on käynyt ilmi, että nämä vaimennussarjoin varustetut lentokoneet aiheuttavat yhä suhteellisen paljon melua. Tämä johtuu myös siitä, että normit asetetaan tyhjien lentokoneiden mukaan. Lisäksi vuonna 1977 tehdyn kansainvälisen sopimuksen tavoitteena ei ole koskaan ollut se, että vaiheittain käytöstä poistettavien lentokoneiden käyttöaikaa pidennetään keinotekoisesti tai että lentokoneita siirretään 2 luvun alaisuudesta 3 luvun alaisuuteen.
Asetus on tarpeen, jotta liiallisen melun ongelmaan voitaisiin suhtautua vakavasti. Vahvat ja konkreettiset Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin väliset sopimukset lentokoneita koskevista tiukemmista melunormeista ovat kuitenkin etusijalla. Tämän saavuttamiseksi meidän tulee tehdä Yhdysvaltojen kanssa sopimus, jossa sitoudumme konkreettiseen aikatauluun meluisimpien 3 lukuun sisältyvien lentokoneiden, mukaan luettuina vaimennussarjoin varustetut lentokoneet, poistamiseksi käytöstä asteittain. Samalla meidän tulee sopia kansainvälisistä standardeista uusille 4 lukuun sisältyville lentokoneille. Lisäksi meidän täytyy välttää sitä, että lentokoneita, jotka on käytetty Amerikassa loppuun, myydään maihin, joista voidaan lentää näillä meluisilla lentokoneilla Euroopassa oleviin kohteisiin. Jos mikään muu ei tosiaan ole mahdollista, meidän täytyy kehittää oma eurooppalainen standardimme, mutta se on selvästi vasta toiseksi paras mahdollinen ratkaisu.
Yksi Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin välisen konfliktin avainongelma on se, että luottamukselle ei tunnetusti ole enää pohjaa. Tämä käy ilmi syytöksistä, joita esitetään puolin ja toisin. Tämä luottamus täytyy saada jälleen palautettua sen sijasta, että lietsotaan epäluottamusta.
Mitä tähän asiaan tulee, haluan kysyä neuvostolta ja komissiolta, kuinka ne aikovat puuttua tähän asiaan. Nyt käsiteltävänä olevan ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan päätöslauselman tavoitteena on tehdä selväksi Euroopan parlamentin kanta. Umpikujasta täytyy löytää ulospääsy. Molemmilla osapuolilla tuntuu olevan haluja siihen, mutta tulokset puuttuvat edelleen. kuulu

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, niin kuin on selvää, esitimme tämän kysymyksen siksi, että asetus 925/99, joka koskee lentokoneiden meluhaittojen vähentämistä, pitää saada voimaan hyvin pikaisesti, ja samalla keskustelut jatkuvat De Palacion ja sen yhdysvaltalaisen osapuolen välillä, joka on paneutunut tähän neuvoston ja parlamentin hyväksymään asetukseen ja vaatii sen poisvetämistä tai lykkäämistä.
On hyvin selvää, että tämä asetus hyväksyttiin, jotta voitaisiin suojella ympäristöä ja kansalaisia. Samalla näyttää kuitenkin siltä, että tämä asetus vahingoittaa amerikkalaisen teollisuuden etuja. Neuvosto ja parlamentti ovat hyvässä uskossa saattaneet kantansa tällä asetuksella voimaan vuoden ajaksi. Myönteisestä asennoitumisestamme huolimatta yhdysvaltalaiset ovat omalta taholtaan suhtautuneet ylimielisesti erityisesti Euroopan parlamenttiin vaadittuaan, niin kuin aiemmin sanoin, aluksi asetuksen pois vetämistä ja jatkossa pienen myönnytyksen tehtyään sen lykkäämistä hamaan tulevaisuuteen.
Kuten tiedämme, De Palacio sai ministerineuvostolta valtuudet neuvotella yhdysvaltalaisen osapuolen kanssa. Paitsi että nämä keskustelut kestivät pitkään, ne olivat epäilemättä vaikeat. Yhdessä vaiheessa näytti siltä, että tapahtuu pientä edistystä, joka tietenkin oli kaukana tyydyttävästä, mutta lopulta viimeisinä päivinä tämäkin pieni edistyminen katosi, kun yhdysvaltalainen osapuoli jätti kansainväliselle siviili-ilmailujärjestölle ICAOlle Chicagon sopimuksen 84 artiklan mukaisesti kanteen Euroopan unionia vastaan tästä asetuksesta, jonka tavoitteena on, kuten sanoin, ympäristön suojeleminen.
Omasta puolestamme haluamme tehdä seuraavan asian täysin selväksi: me emme halua luoda jännitteitä yhdysvaltalaisten kanssa, emme halua kauppasotaa, emme halua ongelmia suhteisiimme, pidämme yhdysvaltalaisia liittolaisina ja ystävinä, mutta sanoisin kuitenkin, että myös heidän itsensä on ymmärrettävä, että "it takes two to tango".
Kantamme on siis seuraava:
ensiksi strategiamme tavoitteena pitää olla maailmanlaajuinen sopimus, jossa lentokonemelulle asetetaan paljon ankarammat standardit,
toiseksi, jos tällainen sopimus syntyy, silloin selvästikin tarvitaan yksipuolisia toimia Euroopan unionin taholta,
kolmanneksi emme voi lainkaan hyväksyä Yhdysvaltojen kantaa asetuksen pois vetämisestä tai sen täytäntöönpanon lykkäämistä toistaiseksi,
neljänneksi pidämme myönteisenä Aviation Environment Protection -komiteassa saavutettua edistystä sen hyväksi, että asteittain voitaisiin luopua nykyisin liikennöivistä melua aiheuttavista lentokoneista,
viidenneksi vastustamme sitä, että jäsenvaltioiden lentokoneita koskevan asetuksen voimaantuloa lykättäisiin edelleen, koska pidämme tätä sisäisenä asiana eikä mielestämme yhdysvaltalaisten päätösvaltaan kuulu, mitä me teemme omille lentokoneillemme,
kuudenneksi olemme valmiit tarkastelemaan uudelleen asetusta 925/99, joka koskee kolmansien maiden lentokoneita, jos vain tällä välin ICAOssa saadaan aikaan sopimus uusista standardeista.
Jos löytyy hyvää tahtoa, tämä sopimus voidaan saada aikaan. Ennen kuin näin tapahtuu, ei ole kuitenkaan mitään syytä lykätä asetusta kolmansien maiden lentokoneista siitä hyvin yksinkertaisesta syystä, että tämä asetus tulee voimaan vuonna 2002. Tätä taustaa vasten en voi ymmärtää niiden yhdysvaltalaisten vaatimuksia, jotka puhuvat jatkuvasti oman asetuksemme lykkäämisestä. Olemme tietenkin myös sitä mieltä, että yhdysvaltalaisten tulisi vetää pois Chicagon sopimuksen 84 artiklan mukainen kanteensa ICAOlle, koska tämä kanne tuhoaa yhteisön ilmapiirin.
Arvoisa puhemies, haluan päättää puheenvuoroni kahteen huomioon. Ensimmäinen huomio on seuraava: pitää käydä selväksi, kuka on yhdysvaltalainen neuvotteluosapuoli. Oman neuvottelijamme me tiedämme, hän on De Palacio, ja tähän asti hän on tehnyt työnsä erittäin hyvin. Toinen osapuoli ei kuitenkaan ole selvillä. Tämän seurauksena yhdysvaltalaisilla ei ole ollut esittää pysyvää kantaa, mikä vaikeuttaa myös omia pyrkimyksiämme. Toinen huomio on seuraava: yhdysvaltalaisten pitää ymmärtää, että Euroopan parlamentti ei ole enää sama elin kuin se oli viime vuosikymmenellä. Nyt se on jo voimakas toimielin. Heidän pitää siis ymmärtää, että neuvoston lisäksi heidän on keskusteltava myös parlamentin kanssa ja otettava tosissaan huomioon parlamentin kannat, koska ilman parlamenttia asia ei edisty. Jos he siis haluavat, että autamme heitä, heidän pitää itse ensin auttaa meitä, heidän pitää ensin itse osoittaa hyvää tahtoa ja myötävaikuttaa asioiden edistymiseen. Näiden ajatusten myötä haluan siis kysyä arvoisalta komission jäseneltä ja neuvostolta, mitkä ovat heidän omat kantansa. kuulu

De Palacio
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, yksi asia on hyvin selvä: 4. toukokuuta asetus vaimennussarjoin varustetuista lentokoneista tulee voimaan Euroopan unionissa. Tämä on ainoa asia, joka on ehdottoman selvä. Sen jälkeen meidän on pohdittava, kuinka neuvotteluja Yhdysvaltojen kanssa jatketaan.
Tämän asetuksen päämäärä on erittäin selkeä: varmistaa se, että ICAOn puitteissa jo sovittuja ehtoja noudatetaan, eli että unionin lentokentille laskeutuvat lentokoneet olisivat todellakin ICAOn melunormien mukaisia. Tämän asetuksen puitteissa ei pyritä muuhun, mutta mielestäni meidän on oltava kunnianhimoisempia. Nykyiset normit ovat peräisin vuodelta 1978, kuten parlamentin jäsen Blokland muistutti. Sen jälkeen maailman lentokoneiden valmistustekniikka on kehittynyt paljon. Nykyisten lentokoneiden melutaso on toisinaan 20-, 40- tai jopa 50-kertainen verrattuna vanhoihin lentokoneisiin.
Tämän vuoksi kyse on siitä, että on määritettävä uudet melutasot, joita voidaan käyttää kansainvälisinä normeina ICAOn piirissä. Tässä meidän on tehtävä yhteistyötä pohjoisamerikkalaisten kanssa, jotka ovat lisäksi meidän liittolaisiamme ja ystäviämme.
Tämän asetuksen voimaantulo lähiaikoina ei tarkoita sitä, että meidän ei tarvitsisi jatkaa neuvotteluja pohjoisamerikkalaisten kanssa ICAOn melunormeja koskevan tilanteen parantamiseksi. Mistä voidaan sitten neuvotella? Neuvotella voidaan kahdesta asiasta:
Ensinnäkin siitä, että pyrimme määrittämään paremmat kansainväliset melunormit ICAOn puitteissa, että pyrimme tekemään ICAOssa yhteistyötä ja että pyrimme löytämään yhteisen tavoitteen, joka tarkoittaa lentokenttämelun vähentämistä vieläkin enemmän, ja näin ollen pyrimme parempaan melutasoon ottamalla käyttöön kaikkein uudenaikaisinta tekniikkaa ja poistamalla kaikkein meluisimpia lentokoneita käytöstä asteittain uuden 4 luvun nojalla.
Toiseksi siitä, että pohjoisamerikkalaiset peruuttavat ICAOlle 84 artiklan nojalla tekemänsä valituksen, ja että me tästä voimme neuvotella lykkäämme sen asetuksen osan voimaantuloa, joka koskee kolmansien maiden yhtiöitä; ei siis missään tapauksessa eurooppalaisia yhtiöitä, sillä siltä osin asetus tulee voimaan 4. toukokuuta. Toisin sanoen eurooppalaisten yhtiöiden osalta asia on selvä, ja neuvotella voidaan vain siitä, mikä koskee kolmansien maiden yhtiöitä ja tämän osalta meillä on aikaa vuoteen 2002 saakka ja kyse on siis tämän osan voimaantulon lykkäämisestä. Kun saamme aikaan uuden sopimuksen ICAOn puitteissa, yhteisön normit tietenkin mukautetaan uusiin ICAOn normeihin, jotka ovat joka tapauksessa paremmat kuin tässä asetuksessa.
Hyvät parlamentin jäsenet, jäsen Hatzidakis kysyi, kenen kanssa neuvottelimme, ja jäsen Jackson kertoi meille kokouksesta, jonka he olivat pitäneet liikenneministeriSlaterin kanssa. Olen itse neuvotellut useiden Yhdysvaltain hallituksen edustajien kanssa. Ainoa ongelma on se, että tarvitsemme sekä neuvotteluja että ja toivon, että jonain päivänä saamme sen vahvistuksen siitä, että Yhdysvaltojen hallitus myös tukee vaihtuvan neuvottelijan kanssa aikaan saatuja alustavia sopimuksia.
Hyvät parlamentin jäsenet, koko neuvottelujen ajan olen pitänyt teitä täsmällisesti ja täysin avoimesti ajan tasalla. En kuitenkaan aio puhua tarkemmin neuvottelujen vaiheista, koska te tunnette ne hyvin. Viimeinen neuvotteluvaihe käytiin viime maanantaina ministeri Slaterin kanssa. Minun esittämieni asioiden osalta päästäneen sopimukseen. Jatkamme työskentelyä hänen kanssaan. Näin ollen, jäsen Jackson, Financial Times-lehdessä asiaa ei esitetä itse asiassa lainkaan näin. Vain jos muista näkökohdista päästään sopimukseen, tulen pyytämään parlamentin tukea kolmansien maiden yhtiöihin liittyvän osan lykkäämiseksi ja asetuksen voimaantulon lykkäämiseksi tämän konkreettisen asian osalta.
Toivon, että saamme yhdessä tämän sopimuksen aikaan.

Coelho
. (PT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kuulin juuri komission jäsenen käyttämän puheenvuoron ja haluaisin kertoa Euroopan parlamentille, että liikenneasiain neuvosto kokoontui eilen ja otti tämän asian tietenkin puheeksi. Se antoi yksimielisesti täyden tukensa sille moitteettomalle tavalle, jolla komission jäsen on tehnyt valmisteluja ja käynyt neuvotteluja Amerikan yhdysvaltojen kanssa.
Haluaisin siis ilmaista kannattavani sanoja, jotka komission jäsen täällä lausui strategiasta, jonka komissio on omaksunut tämän asian kehittämisessä, ja haluaisin sanoa teille, että neuvoston puhemiehistön ja komission mielipiteiden mukaisesti tätä asiaa on käsitelty osana laajempaa aihekokonaisuutta Aioimme käsitellä tänään täällä parlamentissa tätä Euroopan tulevaisuuden kannalta olennaisen tärkeää kokonaisuutta: lentoliikennettä, ympäristöä ja kestävän kehityksen haastetta. Eilen meillä olikin tilaisuus kuulla myös neuvostossa komission tätä asiaa koskeva tiedonanto, ja mielestäni keskeiseksi muodostuu kysymys sarjavaimentimien näkemisestä osana laajempaa strategiaa, jonka tavoitteena on Euroopan rakentaminen toisenlaiseksi tällä alalla.
Arvoisa puhemies, jos sallitte, haluaisin myös kertoa hyvin nopeasti tähän aihepiiriin johon sarjavaimentimet myös kuuluvat liittyvistä päätelmistä, jotka neuvosto on tehnyt eilen.
Ensinnäkin kansainvälisten melunormien kehittäminen ja käyttöönotto, mistä tehtäneen päätös kansainvälisen siviili-ilmailujärjestö ICAOn konferenssissa vuonna 2001, samoin kuin siirtymäkauden rajojen laatiminen meluisimpien lentokoneiden poistamiseksi vähitellen, minkä tarkoituksena on vastata huoleen, jota tunnetaan niillä alueilla, joiden ympäristöön kohdistuvat vaatimukset ovat korkeampia ja joilla on pakottavimmat meluongelmat.
Toiseksikin taloudellisten kannustimien käyttöönotto lentoliikenteen eri toimijoiden ympäristövaikutusten pienentämiseksi, kun otetaan huomioon tarve välttää kilpailuvääristymiä, erityiset olosuhteet, jotka johtuvat syrjäisten seutujen kuulumisesta mukaan toiminta-alueeseen, ja vapaaehtoiset sopimukset teollisuuden kanssa.
Kolmanneksi suuntaviivojen tuleva kehittäminen toissijaisuusperiaatetta noudattaen kestävän kehityksen ulottamiseksi koskemaan lentokenttiä siten, että nämä suuntaviivat olisivat objektiivinen lähtökohta, johon toimivaltaiset viranomaiset voisivat perustaa toimensa harkitessaan lentokenttien läheisyydessä asuvien ihmisten tarpeita. Neuvoston mielestä noiden toimien täytyy samanaikaisesti taata korkea turvallisuus, rehti kilpailu, kuljetusjärjestelmän tehokas toiminta ja tasapuolinen pääsy kuljetuspalveluihin samalla, kun huomiota on kiinnitettävä jäsenvaltioiden ja seutujen välisiin eroihin unionissa ja aivan erityisesti taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vaatimuksiin. Mielestämme kysymys vaimennussarjoista on liitettävä osaksi näitä periaatteita, sillä muutoin voimme juuttua vain yhteen ongelmaan, joka on kylläkin vakava ja jonka suhteen meidän on oltava tiukkoja. Me olemmekin tiukkoja, komissio on tiukka ja komission jäsen sanoi tänään asetuksen tulevan voimaan 4. toukokuuta. Meidän on kuitenkin oltava myös realisteja ja luotava edellytykset sille, että komission jäsenen edistämät neuvottelut onnistuvat. Tämä mielessään neuvosto sai eilen yksimielisesti aikaan joustavat ehdot, jotka ovat ehdottoman tarpeelliset, jotta noissa neuvotteluissa saataisiin aikaan sopimus. Neuvotteleminen on taito tehdä kompromisseja, ei pakotteita. Yhdysvallat ei voi asettaa pakotteita, mutta niin ei voi tehdä Euroopan unionikaan. Puhemiehistö on vakuuttunut siitä, että pääsemme tuloksiin ja haluaisin jälleen kerran ilmaista parlamentille täyden luottamuksemme siihen työhön, jota komission jäsen edistää. Olen varma siitä, että ratkaisumalli saa myös, mikä on olennaista, parlamentin tuen, jotta tämä ongelma voitaisiin ratkaista kerralla.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, asetus, josta tänään keskustelemme, on päivätty jo 29. huhtikuuta viime vuonna. Parlamentti antoi tuolloin yksimielisesti tukensa tälle asetukselle. Asetuksen tavoitteena oli saada aikaan Euroopan unionissa säännöt, joiden avulla pitää huolehtia siitä, että uudet ympäristövaatimukset saatetaan koskemaan myös sertifioituja ääntä nopeampia siviililentokoneita.
En siksi myöskään halua peitellä sitä, että minulla oli jo viime vuonna suuria vaikeuksia asetuksen lykkäämisessä. Lykkäys tapahtui EU:n ehdottamien toimenpiteiden myötä, ja se toteutettiin Yhdysvaltojen hallituksen pyynnöstä, kun uhkana oli muuten virallinen valitus.
Tähän asetukseen liittyvä neuvotteluprosessi, joka oli seurausta yhdysvaltalaisten viranomaisten pyynnöstä, oli pitkä ja vaikea. Tässä yhteydessä haluan kiittää asiasta vastuussa olevaa komission jäsen Palaciota. Hän on suorittanut tehtävänsä erinomaisesti ja omistautunut asialle tarmokkaasti. Tämä tarkoittaa, että meidän puoleltamme ei ole mitään saartoa, vaan olemme yhdessä ehdottoman valmiita lainsäädäntöön, ja tässä yhteydessä haluan vielä huomauttaa, että Yhdysvalloilla on joka tapauksessa jo kaksi vuotta enemmän aikaa poistaa lentokoneita käytöstä asteittain.
En - monet muut parlamentin jäsenet ovat tästä kanssani samaa mieltä - voi mennä sanomaan äänestäjilleni ja tukijoilleni, että käytämme jäsenvaltioissamme kymmeniä miljoonia guldeneja asuinrakennusten purkamiseen ja eristämiseen siviililentoasemien ympäristössä, kun samalla melun lähteen tehokas torjuminen jää puutteelliseksi. Mielestäni on mahdotonta hyväksyä, että Euroopan kansalaisia altistetaan vieläkin sellaiselle melutasolle, joka aiheuttaa paitsi taloudellisia niin myös terveydellisiä vahinkoja. Siksi PPE-ryhmä kannattaa yksituumaisesti omaa päätöslauselmaamme ja myös Palacion politiikkaa. Pyydän vielä kerran, että Yhdysvaltojen viranomaiset suhtautuisivat vakavasti eurooppalaiseen lainsäädäntöömme.
Pelästyin hieman, kun kuulin neuvoston puheenjohtajan sanovan, että eilen on saatu aikaan uudet edellytykset. Minua ihmetyttää, että mitä hän oikein tarkoittaa. Ei ole olemassa kahta vaihtoehtoa. Annamme nyt asetuksen tulla voimaan. Teillä ei myöskään ole mitään muuta mahdollisuutta ryhtyä kehittelemään nyt jotakin muuta. Se ei ole mitenkään mahdollista, koska asia on hyväksytty. Lainsäädännön tapauksessa tehtiin virhe jo viime vuonna. Jos Euroopan parlamentti olisi kääntynyt tuolloin EY:n tuomioistuimen puoleen, se olisi voittanut asiassa. Minulla on sellainen tunne, että nyt ollaan tekemässä jonkinlaista perääntymis- tai koukkausliikettä, mikä ei ole kuitenkaan tässä asiassa hyväksyttävissä. Meidän täytyy tukea komission jäsentä ja kunnioittaa lainsäädäntöä, jonka olemme itse hyväksyneet.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, aloittaisin puheeni mielelläni Shakespearen näytelmän otsikolla "Paljon melua tyhjästä", mutta se ei sopisi valitettavasti lainkaan tähän yhteyteen. Meluahan on paljon monestakin asiasta. Niin vastahakoisesti kuin panenkin asiat hieman enemmän oikeaan yhteyteensä ja teen siinä yhteydessä ehkä hieman pesäeroa neuvoston puheenjohtajaan: me emme puhu tässä yhteydessä ympäristöstä - senhän teen muuten mielelläni, kuten tiedätte - vaan me puhumme tässä yhteydessä terveydestä! Sillä, mistä me puhumme tänään, ei ole kovinkaan paljon tekemistä liikennettä tai ympäristöä koskevan lainsäädännön kanssa, vaan me säädämme tässä yhteydessä lakeja, joiden on määrä suojella ihmisiä. Kaikki tiedemiehet kaikkialla maailmassa, muuten myös Yhdysvalloissa, ovat havainneet viime vuosina, että melu tekee ihmisistä sairaita. Melu tekee ihmisistä sairaita sekä vahingoittaa ja kuormittaa sitä kautta ihmisten lisäksi myös kokonaisuutta, nimittäin kansantaloutta. Se on jotakin, minkä monet meistä täällä haluavat myös pitää aina mielessä. Siksi me olemme säätäneet nämä lait. Se on ainoa syy. Me haluamme pyrkiä tähän siitä huolimatta, että me haluamme tietysti muuten aina integroida kuljetuspolitiikkaa muihin politiikan aloihin ja vastaavasti ympäristöpolitiikkaa kuljetukseen.
Lainsäädäntö on voimassa, sen kaikki ovat sanoneet tänään täällä parlamentissa, ja sitä myös komission jäsen korosti kiitettävästi vielä kerran erittäin selvästi. Arvoisa komission jäsen Palacio Vallelersundi, viimeisillä kerroilla, jolloin saatoin kuunnella teitä, olin hyvin otettu siitä erittäin selkeästä, loogisesta ja päättäväisestä tavasta, jolla te esititte asian. Pidän sitä erittäin myönteisenä ja onnittelen teitä myös siitä.
Lainsäädäntö on voimassa, ja ihmettelin siksi, mitä liikenneneuvosto käsitteli eilen. Sillä ei ole nimittäin oikeastaan mitään käsiteltävää, ellei se sitten halua esittää meille uutta lainsäädäntöä. Sitä se ei kuitenkaan ilmeisesti halua. Komission jäsen Palacio Vallelersundi on sanonut aiemmin, että hän saattaa tarvita joskus parlamentin tukea asetuksen toista osaa varten, nimittäin sitä osaa varten, joka koskee kolmansia maita ja sitä kautta myös Yhdysvaltoja tai Etelä-Amerikkaa tai Itä-Euroopan maita, siis kaikkia Euroopan unionin ulkopuolisia maita. Se on se osa, joka tulee voimaan huhtikuussa 2002. Arvoisa komission jäsen Palacio Vallelersundi, jos te siis tulette meidän luoksemme ja haluatte meidän lykkäävän tätä osaa, sitä varten tarvitaan silloin uskoakseni enemmän kuin teillä on nyt käytettävissänne, ja te myös tiedätte sen. Kun te menette takaisin ja neuvottelette, yhden asian on oltava selvä, ja toivon ja uskon, että tämä parlamentti on tästä asiasta suhteellisen yksimielinen: on oltava selvää, että komission lausuman on sisällettävä yksiselitteiset normit.
Meidän on tiedettävä selvästi ja oltava yksimielisiä: mihin me haluamme mennä? Mitä on tien päässä? En tinkaa siinä yhteydessä puolen vuoden vuoksi, mutta haluaisin selkeät tavoitteet, ja meillä on oltava selkeä aikataulu. Jos se ei - ja sanon tämän nyt täysin epävirallisesti, sikäli kun se on edes mahdollista keskustelussa, josta pidetään pöytäkirjaa - jos se ei olisi huhtikuu 2002 vaan syyskuu 2002 tai jopa tammikuu 2003, olisin viimeisin, joka tekisi siitä suuren numeron, mutta haluan selkeän ja sitovan aikataulun, jota kaikkien osapuolten, myös Yhdysvaltojen, on noudatettava. Kun meillä on kaikki tämä, haluaisin, että sitä käsitellään syyskuussa kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön ICAOn yleiskokouksessa.
Jos se on käsitelty ensi vuoden syyskuussa, meillä on edelleen riittävästi aikaa lykätä määräystä toistaiseksi. En ole valmis käsittelemään lykkäystä ilman näitä ehtoja, jotka muotoilin teille juuri äsken. Jos te kuitenkin tulette näiden ehtojen kanssa, lykkääminen on mahdollista, mutta siinä tapauksessa sen on mentävä normaalin lainsäädäntömenettelyn kautta, jolloin teillä on oltava parlamentin tuki - myös Yhdysvaltojen on ymmärrettävä se. Siinä tapauksessa me voimme ehkä kuitenkin päättää päivän jälleen Shakespearen teokseen sanomalla: ei melua tyhjästä!

Sterckx
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja ja arvoisa komission jäsen, minusta on oikeastaan harmillista, että teidän täytyy käyttää niin paljon aikaa ja energiaa tähän asiaan, koska kuten Blokland sanoi, katsomme koko ajan taaksepäin 70-luvulta peräisin olevia säännöksiä, sen sijaan että katsoisimme eteenpäin. Tämä on minusta todella harmillista. Meidän täytyy saada uusi normi mahdollisimman pikaisesti. Se on meille tärkeää, ja meiltä puuttuu yhdysvaltalaisten sitoutuminen. Se on selvää.
Meiltä puuttuu se, ja se saa meidät niin epäluuloisiksi. Meille on usein käynyt niin. He ovat sanoneet usein puolinaisesti, että he hoitaisivat asian, mutta sitten taas vetäytyneet ja niin edelleen. On selvää, että epäluuloisuus - minun mielestäni - riippuu yhdysvaltalaisten haluttomuudesta sitoutua sellaiseen, minkä täytyy tapahtua. Vasta sitten kun he esittävät asian todellakin myös kirjallisesti, voimme toimia unionissa asian hyväksi tilanteen laukaisemiseksi. Mielestäni meidän ei pidä kääntää asioita toisinpäin.
Keskustelimme eilen Yhdysvaltojen liikenneministeri Slaterin kanssa. Minulle jäi kokouksesta sellainen vaikutelma, että myös Slater on meidän laillamme sitä mieltä, että vaimennussarjat ovat oikeastaan toisarvoinen asia ja että tiellä on paljon tärkeämpiä asioita ja että meidän pitää saada ne pois tieltä mahdollisimman nopeasti, mutta myös he ovat todella epäluuloisia. Mielestäni täytyy tulla selvä merkki, mutta ennen kaikkea heidän taholtaan. Heidän täytyy sanoa meille, että he haluavat ratkaisun, eikä suljetussa kokouksessa jossakin vaan virallisella paperilla. Meitä ei voi pyytää lykkäämään yksipuolisia asetuksia. Heidän sitoutumisensa tulevaisuudessa riippuu tekemästämme mahdollisesta lykkäyksestä. Heidän valituksensa kansainväliselle siviili-ilmailujärjestölle on oikeastaan tarpeeton uhkaus. Mielestäni heidän täytyy peruuttaa se. Hatzidakis puhui peruuttamisesta, ja te puhuitte lykkäämisestä. Olen esittänyt tarkistusta sanoakseni, että peruutetaan todellakin tämä asia. Mielestäni täytyy tehdä jotakin tiukempaa kuin meillä nyt on paperilla. Arvoisa komission jäsen, minusta on hienoa, että olette nyt samalla kannalla kuin parlamentti ja ilmeisesti myös neuvosto. Olen sitä mieltä, että tämä on vahvempi asema yhdysvaltalaisia vastaan, ja meidän täytyy tehdä kaikkemme sen säilyttämiseksi mahdollisimman hyvin.

De Roo
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, yhdysvaltalainen yritys Pratt and Whitney valmistaa yhä lentokoneiden vaimennussarjoja. Ne ovat äänenvaimentimia vanhoihin ja myös saastuttaviin lentokoneisiin, joita ostavat lähinnä kehitysmaat ja Itä-Euroopan maat. Parlamentti ja neuvosto ovat päättäneet, että näitä Amerikasta tulevia melunaiheuttajia ei saa laskeutua Euroopan lentokentille toukokuun 4. päivän jälkeen enempää kuin niitä nyt jo laskeutuu. Ilmeisesti kyseisellä lentokonetehtaalla on niin paljon edunvalvontavoimaa, että Clintonin hallitus seuraa sitä orjallisesti. Yhdysvaltojen hallitus on uhannut, että Concorde ei saa enää laskeutua Yhdysvaltoihin, jos Eurooppa ei peruuta tätä päätöstään.
15 liikenneministeriä ja Euroopan komissio komission jäsen Palacion johdolla olivat niin pelästyneitä tästä uhkauksesta, että he halusivat tehdä myönnytyksiä yhdysvaltalaisille. Onneksi parlamentilla on yhteispäätöstoimivalta ympäristöasioissa. Se on syynä siihen, että myönnytyksiä ei ole tehty.
Euroopan komissio ei tehnyt Yhdysvaltojen hallitukselle tarpeeksi myönnytyksiä ennen kaikkea parlamentin painostuksen vuoksi. Siksi Clintonin hallitus päätti viime viikolla syyttää Eurooppaa kansainvälisen siviili-ilmailujärjestössä. Se on suuri virhe. Loppujen lopuksi Yhdysvallat voisi jopa antaa erottaa Euroopan kyseisestä järjestöstä. Meidän ei kuitenkaan tarvitse pelätä sitä lainkaan, koska silloin voimme asettaa paljon helpommin tiukkoja ympäristönormeja. Asiat eivät kuitenkaan ole aina niin synkkiä kuin miltä ne näyttävät. Niin pitkälle tässä asiassa ei mennä. Yhdysvaltojen presidentinvaalien jälkeen keskustellaan vähemmän jännittyneessä sävyssä.
Minun ryhmäni poliittinen johtopäätös on se, että Euroopan täytyy hahmotella oma politiikkansa sekä uusien että vanhojen lentokoneiden aiheuttaman melun ja ympäristön saastumisen osalta. Meidän täytyy neuvotella tästä Euroopan kannasta amerikkalaisten kanssa pitäen erityisesti silmällä syyskuussa 2001 järjestettäviä maailmanlaajuisia neuvotteluja.
Jos silloin saadaan aikaan kompromissi amerikkalaisten kanssa, vaimennussarjojen pieneen ongelmaan voidaan myös löytää ratkaisu täydellisen kompromissin vallitessa.

Meijer
Arvoisa puhemies, haluamme päästä Euroopassa eroon melusta lentoasemien ympäristössä. Meluisien lentokoneiden vastustaminen on yksi keino saavuttaa tämä tavoite. Olemme oikeutetusti päättäneet aikaisemmin niitä koskevista säännöistä, jotka ovat paremmat kuin muualla maailmassa ja jotka merkitsevät Tupolevien, Concorden ja vanhojen meluisien lentokoneiden aikakauden loppua.
Yhdysvalloissa se, että tehdään voittoa, on yhä paljon tärkeämpi asia kuin ihmisten ja heidän elinympäristönsä edut. Voittoa voidaan tehdä esimerkiksi lentämällä edelleen vanhoilla meluisilla lentokoneilla tai myymällä niitä lentokoneita käytettynä tuleville Euroopan unionin jäsenvaltioille. Jälkeenpäin meidän täytyy todeta, että Eurooppa antoi vuosi sitten Yhdysvalloille vääränlaisen signaalin. Ajattelimme, että toimenpiteidemme lykkääminen vaikuttaisi siihen, että melun rajoittamisesta päästäisiin pikaisesti sopuun maailmanlaajuisesti. Yhdysvaltalaiset puolestaan ajattelivat, että emme ole enää niin vakavissamme ja että tyytyisimme toistaiseksi vähemmän tiukkoihin melunormeihin.
Samalla olemme oppineet, että pikaista ja helppoa sovintoa ei ole saatu aikaan. Kuvitelmille amerikkalaisten pikaisesta vastaan tulemisesta ei ole enää tilaa nyt vaalivuonna. Jos haluamme välttää kauppasotaa keinolla millä hyvänsä, silloin juuri joudumme siihen sotaan.
Meidän täytyy nyt valita, annammeko periksi Yhdysvalloille vai pidämmekö kiinni aikaisemmin päättämistämme tiukoista vaatimuksista. Ei ole mikään häpeä, jos Euroopan unioni asettaa edelleen tiukempia normeja kuin Yhdysvallat tai kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö. Olen pahoillani siitä, että tämän keskustelun aikana jotkut ovat antaneet jälleen ymmärtää, että yhdysvaltalaisten kanssa sopuun pääseminen on tärkeämpää kuin ympäristönsuojelu. Toivottavasti sen aiheuttamat väärinkäsitykset eivät ole sen tiellä, että saamme huomenna äänestyksessä selvyyden tähän asiaan. Euroopan täytyy olla valmis neuvottelemaan Yhdysvaltojen kanssa yhteisistä tiukoista ympäristönormeista lyhyellä aikavälillä, mutta Eurooppa ei saa hyväksyä viivytyksiä tai antaa periksi lyhytnäköisyydelle.

Speroni
Arvoisa puhemies, mielestäni komission jäsen De Palacion kanta on täysin oikea hänen tukiessaan Euroopan kantaa Yhdysvaltoihin nähden. Tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun kantamme ovat erilaiset, kun lainsäädäntömme ja sääntömme ovat erilaiset kuin Yhdysvaltojen: ajatellaan vaikkapa geneettisesti muunnettuja organismeja. Mikäli haluamme palauttaa suvereeniutemme, meidän pitää tehdä se kaikilla aloilla, tämä mukaan luettuna.
Mielestäni kysymys ei ole siitä, asennetaanko lentokoneisiin kojeita melun vähentämiseksi tätä nykyä on jo olemassa yhdenmukaistettuja menetelmiä, joilla lentokoneiden meluastetta mitataan, vaan tärkeää on se, että melurajoja ei lentokoneissa ylitetä. Minusta ei ole olennaista, tehdäänkö tämä muutettujen jälkipolttimien tai muiden vaimentimien avulla: olennaista on se, että niitä rajoja noudatetaan, jotka on asetettu kansojemme suojelemiseksi ja että huolehditaan siitä, että rajoituksia noudattavat ne, joiden vastuulle ne kuuluvat.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olen iloinen, että olemme tänään yhdessä - kaikkien viime kuukausina käytyjen keskustelujen jälkeen - ja voimme todeta, että kaikki kolme elintä - molemmat lainsäädäntöelimet ja ehdotusviranomainen eli komissio - ovat sitä mieltä, että asetuksen on tultava tietysti voimaan tämän vuoden toukokuussa. Mikään muu ei olisikaan mahdollista, sillä sellaista lainsäädäntöprosessiahan ei ole olemassa, joka olisi niin nopea, että muutoksia voitaisiin tehdä vielä toukokuussa. Ratkaisevaa on kuitenkin meidän käsityksemme siitä, että melunormit ovat oikeita väestömme kannalta, että meidän on suojeltava lentokenttien ympäristössä asuvaa väestöä eikä yhdysvaltalaisten etuihin ole toistaiseksi kuitenkaan kajottu. Yhdysvaltalaisten yritysten yksittäisiin etuihin on saatettu kajota, mutta asetushan tulee voimaan vasta vuonna 2002 kolmansissa maissa rekisteröityjen lentokoneiden osalta. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, meidän on siksi varottava hieman kieltämme ja valittava muotoilumme erittäin huolellisesti!
Kysyn itseltäni, pitäisikö meidän kumota tämä asetus siltä osin kuin se koskee kolmansien maiden lentokoneita. Sehän ei ole lainkaan voimassa! Asetus sisältyy tosin lakiin, mutta se tulee voimaan vasta toukokuussa 2002. Miksi meidän pitäisi siksi kumota se? Meidän pitäisi mielestäni aloittaa lainsäädäntömenettely, nimittäin vuoden lopussa. Kun kansainvälisen siviili-ilmailujärjestö ICAOn työelimissä on sovittu maailmanlaajuisista normeista, voimme alkaa sisällyttää näitä maailmanlaajuisia normeja asetukseemme siltä osin kuin se koskee kolmansien maiden lentokoneita vuodelle 2002. Jos puoli vuotta tai vuoden kestävän lainsäädäntöprosessin kuluessa tulee sitten syyskuussa viesti, että nämä normit on hyväksytty myös sellaisinaan ICAOn yleiskokouksessa, me voimme saattaa lainsäädäntömenettelyn loppuun ajoissa ennen toukokuuta 2002. Tämä oli myös kollegani kysymys. Meidän ei pitäisi aloittaa lainsäädäntömenettelyä otsikolla "kumoaminen" vaan otsikolla "sopeutuminen uusiin, yhteisesti sovittuihin normeihin". Sikäli Yhdysvaltain liikenneministeri Slaterin on uskoakseni pantava kaikki kortit pöytään, kuten me Hampurissa sanomme. Ei riitä, että hän sanoo haluavansa sopia meidän kanssamme, vaan hänen on myös sanottava, kuten komission varapuheenjohtaja on toistuvasti vaatinut, mistä melun vähentämisen laatunormista hän sitten haluaa sopia. Arvoisa komission varapuheenjohtaja, tällä pohjalla teillä on edelleenkin meidän täysi tukemme!
Me ihailemme teitä, sillä neuvoston taholtahan esitettiin toistuvasti voimakasta kritiikkiä, että teidän pitäisi tehdä välittömästi lainsäädäntöehdotus ja antaa yhdysvaltalaisille hieman periksi. Te sanoitte oikeutetusti, että yhdysvaltalaiset ovat ystäviämme, mutta me emme anna painostaa itseämme, kun on kyse omasta ympäristönsuojelustamme. Arvoisa komission varapuheenjohtaja, pysykää kannassanne! Jos yhdysvaltalaiset lähentyvät meitä tässä asiassa eli melun vähentämistä koskevissa normeissa, meillä on kaikki mahdollisuudet aloittaa lainsäädäntömenettely periaatteessa vaikka ylihuomenna. Neuvoisin kuitenkin odottamaan ICAOn melunormeja käsittelevän työryhmän työn ensimmäisiä tuloksia. Me voimme aloittaa silloin hyvän lainsäädäntömenettelyn kaikkien kansalaisten etujen nimissä, koska me haluamme tähänastisia tiukemmat maailmanlaajuiset normit!

Read
Arvoisa puhemies, jäsen Roth-Behrendt lainasi puheenvuorossaan Shakespearea, ja minä haluaisin esittää lainauksen Hamletin yksinpuhelusta: onko jalompaa sietää ääneti kammottavan kohtalon iskut vaiko tarttua aseeseen? Suhteista Yhdysvaltoihin vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajana tässä parlamentissa olen hyvinkin tietoinen niistä monista kammottavista kohtalon iskuista, joista EU:n ja Amerikan yhdysvaltojen väliset kauppakiistat johtuvat. Kaikki kauppakiistat on kuitenkin suhteutettava oikein. Varmasti jokainen meistä haluaa suhtautua myönteisesti siihen pieneen merkkiin edistyksestä, joka on saatu tapaamisista ulkoministeri Slaterin ja suurlähettiläs Morningstarin kanssa. Sanon tämän täysin tietoisena niistä suunnattomista paineista, joita kongressilla on vaalivuonna. En halua olla liian kriittinen, vaalipaineet ovat meille hyvin tuttuja parlamentin jäseninä, mutta on syytä tuoda esille, että Yhdysvalloissa esiintyvät paineet eivät johdu niinkään kansalaisista tai äänestäjistä vaan kummankin puolueen ja kummankin kampanjan suurista liike-elämän tukijoista, ja siinä on valtava ero.
Komission jäsen ja muut puhujat ovat esitelleet mahdollisten neuvottelujen lähtökohtia. En käy niitä kaikkia uudelleen läpi, mutta totean vain, että melunormien tiukentamista koskevien sopimusneuvottelujen aikataulun lisäksi on laadittava aikataulu normien täytäntöönpanoa varten. Olen Roth-Behrendtin esittämän määräajan kannalla.
Haluan puuttua lyhyesti vielä yhteen asiaan, koska tässä keskustelussa on tuotu korostetusti esille, että monista erimielisyyttä aiheuttavista aiheista olisi ryhdyttävä keskustelemaan suoremmin ja varhaisemmassa vaiheessa. Suhteista Yhdysvaltoihin vastaavassa valtuuskunnassa suunnitellaan, kuten varmasti tiedätte, Atlantin ylittävää lainsäätäjien vuoropuhelua videokokoustekniikan avulla, jotta voimme keskustella ja ymmärtää, ja varsinkin yhdysvaltalaisten on ymmärrettävä, mitä valtuuksia parlamentilla on, niin positiivisia kuin negatiivisiakin valtuuksia, ja miten tärkeää on laatia aikataulu yhteisille neuvotteluillemme. Kummallakin osapuolella on opittavaa, mutta toivon lämpimästi, että edes tässä myöhäisessä vaiheessa saadaan aikaiseksi jonkinlainen päätös.

Lucas
Arvoisa puhemies, kannatan vahvasti käsiteltävänämme olevia päätöslauselmia. Se ei johdu pelkästään lentokoneiden äänenvaimentimien merkityksestä sinänsä vaikka melun aiheuttamaa vakavaa häiriötä ja hyvin todellisia ja varteenotettavia terveysvaikutuksia ei pitäisi aliarvioida vaan myös siitä, että tässä yhteydessä otetaan käyttöön periaate, jonka mukaan Eurooppa asettaa omat alueelliset standardinsa. Lentokoneiden äänenvaimentimia pidetään myös yleisesti ensimmäisenä esimerkkinä siitä, miten uusi parlamentti ja uusi komissio ratkaisevat ilmailualan kysymykset vastaisuudessa.
On aivan selvää, että ICAOn normeja on pidettävä vähimmäis- eikä enimmäisvaatimuksena. Tiukempien normien asettaminen pitäisi olla täysin mahdollista ja hyväksyttävää. Tämä on kriittinen tapaus, koska siinä on kyse siitä, miten pystymme tekemään vaikeita päätöksiä, joilla voidaan ryhtyä vähitellen vähentämään selvästi kestämättömän alan haittavaikutuksia. Siinä on kyse siitä, miten me toteutamme käytännössä Amsterdamin sopimusta, jonka mukaan kestävä kehitys on otettava huomioon kaikilla ja kaikkein vaikeimmillakin politiikan aloilla.
Ehkä voisimme hyödyntää tätä Yhdysvaltojen ja meidän välistämme kiistaa ja välillämme käytäviä neuvotteluja ryhtymällä keskustelemaan laajemmin aktiivisesta kansainvälisestä ympäristöpolitiikasta yleisemminkin ilmaliikenteen alalla. Äänenvaimentimet ovat tärkeitä, mutta melusaaste on vain yksi ilmailualan aiheuttamista ympäristöhaitoista. Ilmailuala on nopeimmin kasvava kasvihuonekaasujen päästöjen aiheuttaja, ja tiedämme sen olevan selvästi kestämätön ala. Meidän on ryhdyttävä rakentamaan uudenlaista politiikkaa kaikkien näiden kysymysten ratkaisemiseksi.

Doyle
Arvoisa puhemies, asetuksen 925/1999, johon käsiteltävänämme olevassa päätöslauselmassa viitataan, syntyhistoria on mielestäni ongelmallinen. Edellinen parlamentti hyväksyi sen ilman keskustelua. Se on syrjimättömyysperiaatteen vastainen. Se loukkaa perusvaatimusta perustamissopimuksen 253 artiklan mukaisista perusteluista, koska siinä ei selitetä lainkaan, miksi siinä käytetään kriteerinä lentokoneiden moottorien ohivirtaussuhdetta, vaikka kansainvälisesti hyväksytty lentokoneiden moottorien melu- ja päästönormeja koskeva sertifiointi on jo käytössä. Asetus on suhteellisuusperiaatteen vastainen ja se on ennen kaikkea WTO:n sääntöjen vastainen, koska niissä edellytetään suoritusarvostandardien eikä rakennestandardien käyttöä, kuten tässä asetuksessa.
Kenen edun mukaista oli se, että tässä nopeasti läpi viedyssä lainsäädännössä erkaannuttiin hyväksi todetuista menettelyistä ja siitä käytännöstä, että ympäristönormien yhteydessä käytetään suoritusarvokriteerejä? Tämä lainsäädäntö heijastaa Airbus-lentoyhtiön itse isännöimässään Toulousessa 29. ja 30. syyskuuta ja 1. lokakuuta 1997 pidetyssä kokouksessa tekemää ehdotusta eli se on tosiasiassa kaupallisesti tuettu lainsäädäntö. Lentoyhtiön lainsäädännöllinen neuvonantaja kertoi kokoukseen osallistuneille Euroopan siviili-ilmailukonferenssin (ECAC) jäsenille, että ICAOn sopimuksen perusteella ei pystytä etenemään Airbus-yhtiön edellyttämällä tavalla, ja siksi Airbus suostutteli komission laatimaan lainsäädännön, joka koskee ECAC:n toimivallan ulkopuolelle jääviä asioita.
Meillä on nyt lainsäädäntö, joka saattaa johtaa uuteen transatlanttiseen kauppasotaan, mutta se on toinen asia, joka ei noudata parhaita suoritusarvokriteereihin perustuvia ympäristöalan käytäntöjä ja joka yllätys, yllätys ei koske lentokoneita, joissa käytetään uudenaikaisia Yhdysvalloissa rakennettuja moottoreita, mutta sallii edelleen Rolls Royce -moottorien käytön, joiden ohivirtaussuhde on sopivasti 3,1.
Arvoisa puhemies, 20 prosenttia väestöstämme kärsii todellakin melusaasteesta, josta 0,01 prosenttia on peräisin lentokoneista. Kannatan täysin tarvittavia normeja kansalaistemme terveyden ja elämänlaadun suojelemiseksi. Mahdollisimmat tiukat kriteerit lentokonemoottorien melun ja päästöjen vähentämiseksi voidaan kuitenkin saada aikaiseksi vain käyttämällä suoritusarvokriteerejä eikä rakennekriteerejä, joita tuetaan kaupallisesti ja jotka johtavat nopeasti kilpailun vastaiseen lainsäädäntöön.
Hyvät kollegat, sanon teille, että rakennekriteereihin perustuvalla ympäristölainsäädännöllä ei ole esikuvia, mille on hyvä syy. Pyytäisin kunnioittavasti, että komission jäsen selvittää rehellisyyden vuoksi perinpohjaisesti kyseisen asetuksen syntyhistorian, jotta voidaan varmistaa sen vaikutukset koko maailman ilmailuteollisuuteen. Minusta on aivan sama, onko kyseessä Yhdysvallat, Eurooppa, Kiina vai Mars koko maailma on puolueeton ilmaisu.
Asetuksen pitäisi ennen kaikkea palvella mahdollisimman hyvin niitä ympäristötavoitteita, joihin sillä pyritään. Kannatan täysin asetuksen tavoitetta, ja meidän on sovittava melunormien täytäntöönpanon aikataulusta, mutta asetuksen on perustuttava objektiivisille suoritusarvokriteereille eikä rakennekriteereille. Parlamentin lahjomattomuus edellyttää yksityiskohtaisia vastauksia kysymyksiin, jotka herättävät suuria epäilyksiä käsiteltävänämme olevan ehdotuksen, josta meidän on määrä äänestää huomenna, taustalla olevaan asetukseen liittyvistä näkökohdista.

Lienemann
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, luulen, ettei jäsen Doyle ole perehtynyt näiden tosiasioiden taustoihin, sillä olemme useaan otteeseen keskustelleet tästä aiheesta täällä parlamentissa. Jäsen Doyle, en voisi kuvitellakaan, että neuvosto yksimielisesti ja parlamentti lähes yksimielisesti olisivat tehneet päätöksen, joka koskee ainoastaan Airbusin puolustamista. Se ei pidä paikkaansa, sillä lentokenttien läheisyydessä asuu tuhansia ihmisiä, jotka kärsivät huomattavasta lentomelusta. On selvää, että asetus suojaa heitä niin hyvin kuin se nykytilanteessa ja nykyisen kansainvälisen lainsäädännön puitteissa on mahdollista.
Toiseksi toteaisin, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston edustaja, että asetuksen voimaantulon lykkäämisestä saamani opetus on se, ettei siitä ollut mitään hyötyä siitä yksinkertaisesta syystä, että yhdysvaltalaisten edut - yhdysvaltalaisten eduista puhuessani tarkoitan yhden Yhdysvaltain teollisuudenhaaran etuja - ovat selkeästi sellaisia, joissa ei pyritä normien yleiseen parantamiseen. Vielä harvemmin siihen pyritään vaimennussarjoin varustettujen lentokoneiden osalta. Amerikkalaisten asenteita on mahdollista muuttaa vain kahdella tavalla: ensinnäkin Euroopan unionin painostuksella ja toiseksi vaikuttamalla yhdysvaltalaisten yleiseen mielipiteeseen, sillä Yhdysvallat on valitettavasti valtavan suuri maa, joten sen lentokenttien ympäristön lentomelukaan ei ole yhtä paha kuin Euroopassa, joka kärsii tämäntyyppisistä ongelmista enemmän maantieteellisen pinnanmuodostuksensa takia. Näin ollen ei myöskään yhdysvaltalaisten asenteiden perusteellinen muuttaminen ole mahdollista, ellemme me eurooppalaiset varoita heitä lentomelun vaaroista.
Olen pahoillani, että yhteistyökumppanimme mielestä asetuksen voimaantulon lykkääminen vuodella on jonkinlainen osoitus asemamme heikentymisestä.
Arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston edustaja, sen vuoksi rohkenen sanoa, että pidämme kiinni horjumattomasta asenteestamme neuvotteluissa. Asetuksen voimaantulon lykkäämiselle ei ole minkäänlaisia perusteita. Parhaassa tapauksessa me voimme tarkistaa sitä, mutta voimme tehdä sen ainoastaan yhdessä tapauksessa: silloin, kun kansainvälinen lainsäädäntö antaa mahdollisuuden tilanteen kohentamiseen ja kokonaisvaltaisen puitesopimuksen tekoon. Kun puhun kokonaisvaltaisesta puitesopimuksesta, tarkoitukseni ei ole kierrellä asiaa. Käytin tuota termiä sen vuoksi, että olin vain hieman epävarma neuvostoa kuunnellessani. Emmekö me kaikki olekin samaa mieltä siitä, että puitesopimus vastaisi hyvin melunormeja ja ettei sen sovellusalaa ole tarkoitus venyttää liikaa, jolloin meiltä menisi mahdollisuus saavuttaa joitakin kompromisseja melusaasteen alalla minkä tahansa muun sellaisen saastetyypin kustannuksella, johon meidän olisi kenties syytä kiinnittää huomiota mutta jolla laiminlyöntiä ei ole mahdollista perustella?

Ortuondo Larrea
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuten tiedätte, asun Baskimaassa sijaitsevassa Bilbaossa, jossa muiden Euroopan kaupunkien tavoin on hyvin tiheään asuttua aluetta. Lentokenttämme on hyvin lähellä asuintaloja, ja samoin kuin 20 prosenttia Euroopan väestöstä, kärsimme lentokoneiden aiheuttamasta melusta, jonka tasoa terveysasiantuntijat pitävät mahdottomana hyväksyä. Euroopan unioni hyväksyi 29. huhtikuuta 1999 neuvoston asetuksen, jonka tarkoituksena oli valvoa ja vähentää ääntä hitaammin lentävien lentokoneiden moottorien aiheuttamaa melua rajoittamalla vähitellen äänenvaimentimien käyttöä, koska ne eivät ratkaise ongelmaa kokonaan, ja pyrkimällä siihen, että yhtiöt uudistavat lentokalustoaan uuden sukupolven lentokoneilla, jotka saastuttavat vähemmän.
Tämä on ollut suurten pohjoisamerikkalaisten yhtiöiden ja lentokoneenvalmistajien mieleen, mutta tästä on heille haittaa, sillä samanaikaisesti niiden omistuksessa on tuhansia lentokoneita, joita liisataan kaikkiin maailman osiin, lentokoneita, jotka ovat niin vanhoja, että niiden olisi vaikea liikennöidä Euroopassa. Tämä eurooppalaisten laatima asetus ei ole ollut mieluinen myöskään pohjoisamerikkalaisten lentokoneiden moottoreissa käytettävien "hushkiteiksi" kutsuttujen äänenvaimentimien valmistajille, ja sen vuoksi Yhdysvallat on varoittanut ottavansa käyttöön kauppa-, rahataloudellisia ja muita vastaavia toimia Euroopan unionia vastaan, jos emme lykkää normiemme voimaantuloa.
Mielestäni meidän ei pidä joustaa tässä asiassa, meidän on annettava mahdollisuus vuoropuhelulle ja selityksille, mutta sitä varten Yhdysvaltojen on suostuttava omaksumaan tiettyjä kantoja. Yhdysvaltojen täytyy sitoutua siihen, että seuraavassa IOCAn kokouksessa voidaan hyväksyä uudet ja tiukemmat lentokoneita koskevat melunormit, ja lisäksi sen on sitouduttava myös peruuttamaan valituksensa ja pakkokeinot. Vain näillä ehdoilla voimme hyväksyä asetuksemme voimaantulon lykkäämisen kolmansien maiden osalta.

Blokland
Arvoisa puhemies, brittiläinen parlamentin jäsen puhui juuri Bowen puheajalla. Haluaisin antaa hänelle asiakirjat, jotka olen saanut komission jäsen Palaciolta ja jotka vievät pohjan hänen kertomaltaan, jotta hän voisi vielä tarkastella näitä asiakirjoja ja jotta hän ei saattaisi täällä koko parlamenttia huonoon valoon.

Puhemies
Jäsen Blokland, minun mielestäni olisitte voinut tehdä sen ilmoittamatta asiasta parlamentille, mutta ei se mitään.

Bowe
Arvoisa puhemies, kuten useimmat muut tässä tilaisuudessa esiintyneet puhujat, en keksi mitään syytä sille, miksi lentokoneiden äänenvaimentimia koskeva asetus pitäisi peruuttaa välittömästi tai kiireellisesti millään tavalla. Meillä on asetuksia ja me panemme ne täytäntöön. Olin mukana parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä Strasbourgissa. Kun esittelimme nämä asetukset ensimmäistä kertaa, meistä ei ollut paikalla kovin moni, meitä oli paljon vähemmän kuin tänään.
Ne ovat hyviä asetuksia. Niistä tulee hyödyllisiä asetuksia ja niistä on etua Euroopan väestölle. Se ei merkitse kuitenkaan siitä, etteikö niistä pitäisi neuvotella. Sain onnekseni tilaisuuden puhua eilen valtiosihteeri Slaterin ja monien muiden kollegojeni kanssa. He vaikuttavat maltillisilta henkilöiltä, jotka haluaisivat neuvotella asiallisesti kanssanne paremmasta pitkän aikavälin ratkaisusta. Tiedämme, että on olemassa parempia pitkän aikavälin ratkaisuja, koska tiedämme, että asetuksemme koskee vain Eurooppaa. Vaikka sillä voi olla piankin esimerkinomaista vaikutusta kolmansiin maihin, sillä ei ole maailmanlaajuista vaikutusta.
Komission jäsen Palacio, teidän tavoitteenanne on maailmanlaajuisen vaikutuksen aikaansaaminen. Tavoitteenanne on varmistaa ehdottomasti, että kaikilla sopimuksilla, joihin yhdysvaltalaisten kanssa päästään, taataan, että ICAO pystyy selvän aikataulun mukaisesti valvomaan paremmin lentokoneiden aiheuttamaa melua koko maailmassa. Olemme iloisia ja tyytyväisiä parlamentissa siksi, että valvonnan ja rajoitusten lisäksi on päästävä sopimukseen myös asetuksen täytäntöönpanon aikataulusta. Tämä on se tehtävä, jonka me nyt täällä teille annamme. Toivomme, että palaatte jonakin päivänä kertomaan siitä meille.
Sitä ennen teidän on kuitenkin saatettava asetukset voimaan ja pantava ne täytäntöön, niin kuin me odotamme, että ne saatetaan voimaan ja pannaan täytäntöön. Kertokaa yhdysvaltalaisille, että jos he haluavat neuvotella luottamuksellisessa ja hyväntahtoisessa ilmapiirissä, he voivat ensimmäiseksi keskeyttää ICAOlle 84 artiklan nojalla tekemänsä valituksen käsittelyn. Heidän ei tarvitse peruuttaa sitä, heidän ei tarvitse vetää sitä pois, heidän on vain varmistettava, että sitä ei oteta seuraavan kokouksen esityslistalle. Ehdottakaa heille tätä, komission jäsen Palacio. Aloittakaa neuvottelut ja palatkaa sitten tänne mukananne järkevä kompromissi.

Staes
Arvoisa puhemies, on selvää, että kaikilla on oikeus hiljaisuuteen. Se on ehdottoman tärkeää kansanterveyden kannalta. Kollega Roth-Behrendt viittasi siihen oikeutetusti. Liiallisen lentomelun ongelmat ovat tärkeä poliittinen teema myös minun vaalipiirissäni Flanderissa. Me kamppailemme esimerkiksi vakavien ongelmien parissa, kun erityisen meluisat lentokoneet lentävät Oostenden lentoasemalle. Myös Zaventemin lentoaseman meluisien yölentojen ongelmat tuottavat harmia kansalaisillemme.
Haluan painottaa tässä keskustelussa neljää asiaa. Ensinnäkin lentokoneita koskevien tiukempien melunormien hyväksi on tehtävä työtä maailmanlaajuisesti. Toiseksi meluisimpien lentokoneiden asteittaisessa käytöstä poistamisessa täytyy saavuttaa edistystä. Kolmanneksi asetuksemme 925/1999, joka koskee vaimennussarjoin varustettuja lentokoneita, täytyy tulla voimaan muuttamattomana. On sinänsä pöyristyttävää, että yhdysvaltalaisten painostus aiheutti yhden vuoden lykkäyksen. On hyvä, että Euroopan parlamentti näytti tässä asiassa hampaansa. Olen iloinen Palacion kannanotosta ja siitä, että asetus tulee voimaan 4. toukokuuta. Se on hyvä asia. Neljänneksi tuen kollega Sterckxin analyysia, jossa hän käsitteli molemminpuolista epäluuloisuutta Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin välillä. De Roo viittasi oikeutetusti Pratt and Whitney -yhtiön vahingolliseen vaikutukseen. Pallo on nyt selvästi yhdysvaltalaisilla. Heidän täytyy peruuttaa valituksensa, joka on esitetty kansainvälisen siviili-ilmailujärjestö ICAOn sopimuksen 84 artiklan nojalla. Tuen päätöslauselmaa, josta äänestämme huomenna, ja olen iloinen komission jäsenen nykyisestä rakentavasta asenteesta.

De Palacio
Arvoisa puhemies, haluan ennen kaikkea kiittää kaikkia parlamentin jäseniä heidän puheenvuoroistaan ja aivan erityisesti Portugalin liikenneministeriä ja neuvoston puheenjohtajaa hänen puheenvuorostaan. Keskustelimme eilen tästä aiheesta, ja neuvosto antoi minulle täyden tukensa, mistä haluan kiittää julkisesti.
Hyvät parlamentin jäsenet, on tehtävä erittäin selväksi, että pyrkimyksemme ei ole tyytyä "hushkits"asetukseen, eli äänenvaimentimia koskevaan asetukseen. Äänenvaimentimia koskeva asetus merkitsee vain sitä, että vuonna 1978 määritetyt melutasot tulevat voimaan, ja me elämme vuotta 2000. Meidän on mentävä pidemmälle. Meidän on saatava aikaan sopimus IOCAn puitteissa, ja välttämättömänä edellytyksenä sille on Yhdysvalloilta saatava tuki ja sen halu tehdä yhteistyötä. Yhteistyötä ei pidä tehdä vain Yhdysvaltojen kanssa, vaan myös ja ennen kaikkea Yhdysvaltojen kanssa.
Meidän ei pidä toimia enää reaktiivisesti, eli vastareaktiona tietynlaiseen toimintaan, vaan meidän on toimittava pyrkimystemme ja tulevaisuutta koskevien suunnitelmien pohjalta. Tässä mielessä meidän on puhuttava kahdesta asiasta: sisäisissä asioissa ilmakuljetuksia ja ympäristöä koskevasta tiedonannosta, johon ministeri Coelho viittasi ja josta me keskustelimme eilen neuvostossa ja jossa käsitellään paljon muitakin asioita sen lisäksi, että siinä määritellään, mitä itse asiassa tarkoittavat melu ja päästöt, ja paljon muita kysymyksiä; mitä Yhdysvaltoihin tulee, meidän on pyrittävä yhteistyöhön, joka on laajempaa kuin IOCAn piirissä tehtävä yhteistyö.
Meidän on pyrittävä luomaan yhteinen transatlanttinen ilmailuvyöhyke, joka olisi alueellinen vyöhyke, jolla markkinoiden yhdentämistä voitaisiin tehostaa Atlantin molemmilla puolilla, sillä maantieteellisesti tämä on alue, jonka sisällä vallitsee samanlainen kehitystaso ja jossa on todettu olevan eniten lentoliikennettä koko maailmassa. Ne jännitteet ja ristiriidat, joita on ilmassa tämän "hushkits"asian vuoksi, tietenkin hankaloittavat tällaista toimintaa. Sen vuoksi on pyrittävä saamaan aikaan sopimus, jolla voidaan ratkaista tämä ristiriitatilanne, jossa tällä hetkellä olemme.
Haluan tehdä erittäin selväksi, että äänenvaimentimia koskeva asetus tulee voimaan 4. toukokuuta eurooppalaisten lentoyhtiöiden osalta. Siitä ei voi enää neuvotella. Olemme ehdottaneet pohjoisamerikkalaisille, että sikäli kun he pitävät ohivirtaussuhdetta koskevaa määritelmää syrjivänä; meidän mielestämme se ei ole sitä voimme pohtia erilaista määritelmää. Yhdysvallat ei kuitenkaan ole halunnut ryhtyä tämänkaltaisiin keskusteluihin.
Asetus tulee voimaan eurooppalaisten yhtiöiden osalta 4. toukokuuta. Jos kuitenkin voisimme päästä Yhdysvaltojen kanssa sopimukseen siitä, että toimimme yhdessä lentokoneiden melupäästöjen sopivamman tason ja melupäästöjä koskevien voimakkaampien vaatimusten saavuttamiseksi, olen valmis ehdottamaan parlamentille ja neuvostolle, että tämän asetuksen voimaantuloa lykätään kolmansien maiden osalta.
Kuten parlamentin jäsen Sterckxkin sanoi, minunkin mielestäni on päästävä eroon molemminpuolisesta epäluottamuksesta, on ratkaistava ristiriitatilanteet, ja mielestäni tällainen ele kannattaa, jos sitä seuraa pohjoisamerikkalaisten sitoutuminen ja myös heidän luopumisensa valituksestaan 84 artiklan nojalla tai jopa tämän artiklan peruuttaminen IOCAn piirissä, ja jos sen vastineeksi voimme työskennellä yhdessä määrittääksemme paremmat kansainväliset normit, joita sovelletaan myös täällä Euroopassa ja jotka antavat meille mahdollisuuden tehdä enemmän kuin tämän äänenvaimentimia koskevan asetuksen nojalla pystymme tällä hetkellä tekemään.
Tässä kaikki ja paljon kiitoksia, arvoisa puhemies. Haluan kiittää vielä kerran teitä, hyvät parlamentin jäsenet, minulle antamastanne tuesta ja myös liikenneasiain neuvoston puheenjohtajalle sekä koko liikenneasiain neuvostolle siitä vastauksesta, jonka he antoivat minulle eilen.

Puhemies
Olen vastaanottanut ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan työjärjestyksen 42 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jättämän päätöslauselmaesityksen.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna.

Välimeren-politiikka
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu 12:sta seuraavien jäsenten käsiteltäväksi jättämästä suullisesta kysymyksestä Välimeren-politiikasta:
Napoletano, Sakellariou, Obiols i Germà ja Naïr PSE-ryhmän puolesta neuvostolle (B5-0015/2000);
Napoletano, Sakellariou, Obiols i Germà ja Naïr PSE-ryhmän puolesta komissiolle (B5-0016/2000);
Rutelli ELDR-ryhmän puolesta neuvostolle (B5-0202/2000);
Rutelli ELDR-ryhmän puolesta komissiolle (B5-0203/2000);
Morgantini GUE/NGL-ryhmän puolesta neuvostolle (B5-0204/2000);
Morgantini GUE/NGL-ryhmän puolesta komissiolle (B5-0205/2000);
Queiró ja Muscardini UEN-ryhmän puolesta neuvostolle (B5-0210/2000);
Queiró ja Muscardini UEN-ryhmän puolesta komissiolle (B5-0211/2000);
Fiori PPE-DE-ryhmän puolesta neuvostolle (B5-0212/2000);
Fiori PPE-DE-ryhmän puolesta komissiolle (B5-0213/2000);
Bautista Ojeda Verts/ALE-ryhmän puolesta neuvostolle (B5-0214/2000);
Bautista Ojeda Verts/ALE-ryhmän puolesta komissiolle (B5-0215/2000).

Rutelli
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti on hyvin turhautunut ja pettynyt siitä tuloksesta, joka on saavutettu Barcelonan päätöslauselmassa esitettyjen ohjelmien ja tavoitteiden toteuttamisessa miltei viiden vuoden kuluttua tuosta päätöslauselman laadintapäivästä. Tämä pettymys ja tämä turhautuneisuuden tunne ovat vielä voimakkaampia, kun otamme huomioon Euroopan unionin merkittävät poliittiset saavutukset muissa toimintalinjoissa: tarkoitan tällä itää, Keski-Eurooppaa ja Balkanin aluetta, ja tarkoitan myös suhteita Latinalaiseen Amerikkaan. Meille kaikille on selvää, että eurooppalaista politiikkaa pitää tasapainottaa kohti Välimeren aluetta EurooppaVälimeri-kumppanuuden avulla.
Haluaisin korostaa eräitä olennaisen tärkeitä kysymyksiä, joihin odotamme täsmällistä vastausta tämän keskustelun aikana: lauseke, joka on sopimusten perustana ja joka koskee ihmisoikeuksien kunnioittamista; sitoumus kehittää edelleen uinuvia assosiaatiosopimuksia; uusien suhteiden kehittäminen ja jouduttaminen edellyttäen, että seuraava Kairon konferenssi 3.4. huhtikuuta 2000 antaa sille poliittiset edellytykset Libyan kanssa kehitettävän yhteistyöprosessin osalta. Arvoisa puhemies, haluan myös korostaa sitä, että taloudellisia rakenteitamme pitää uudistaa; pitää löytää pontta niistä tavoitteista, jotka antavat mahdollisuuden kehittää siviiliyhteiskunnan myötävaikutusta luomalla verkostoja kaupunkien, satamien, yliopistojen, elinkeinoelämän järjestöjen, yrittäjien ja kansalaisjärjestöjen välillä; Interreg-ohjelmia pitää käyttää siten, että ne edistävät tasapainoista taloudellista ja alueellista kehitystä myös taloudellisten rakenteiden uudistamisen avulla; Meda-ohjelman, joka tuottaa pettymystä sen todellisten kulujen osalta, pitäisi vihdoin tuottaa tulosta.
Arvoisa puhemies, sallinette minun lopuksi sanoa, että unionin Välimeren-politiikasta voi muodostua yksi Euroopan unionin perustamissopimuksen 12 artiklassa säädetyistä yhteisistä strategioista, ja lisäksi se voi edistää parlamentaarista vuoropuhelua siten, että parlamentti kertoisi siitä erityisnäkemyksiään.

Napoletano
Arvoisa puhemies, meidän ryhmämme yhdessä muiden kanssa on tehnyt aloitteen käydä keskustelua Välimeren-politiikasta, enkä peitä sitä, että tämä aloite syntyy kaksinkertaisesta huolesta.
Ensimmäinen huoleni on yleisluonteinen. Haluan sanoa tämän hyvin selvästi neuvoston ja komission edustajille: ryhmänä luulen kuitenkin, että tämä ei ole ainoastaan meidän ryhmämme vaikutelma olemme huolissamme siitä, että Välimeren-politiikka, joka vuonna 1995 oli laajan hankkeen, eli Barcelonan hankkeen, keskipisteenä, ei nykyään ole yksi unionin painopistealueista. Tämä on siis yleisluonteinen poliittinen huoli. Yhdessä laajentumisen kanssa tai kyse on ehkä enemmästä kuin laajentumisesta, koska laajentuminen on jo strategiana käynnistetty Välimeren-politiikkaa pitää mielestämme tarkastella perusteellisemmin ja se pitää käynnistää uudelleen.
Toinen kysymys on huomattavan tärkeä. Barcelonassa määriteltiin mielestämme puheena olevan politiikan kulmakivet, mutta samaan aikaan eräitä niistä kadotettiin. Vaikutelmamme saatte nähdä sen päätöslauselmassa, josta parlamentti äänestää on se, että kohti vapaakauppa-aluetta vievälle menettelylle on annettu ehdottoman ensisijainen asema ja että ne politiikat, joiden mielestämme pitää kulkea yhdessä vapaakauppa-alueen rakentamistavoitteen kanssa, on asetettu toissijaiseen asemaan, ja olemme niistä samaa mieltä emmekä vastusta niitä. Tämä tilanne merkitsee sitä, että ne Barcelonan päätöslauselman perustana olleet tukipylväät pitää tuoda uudelleen esille ja ehkä niitä pitää myös vahvistaa: puhumme nyt politiikasta, jolla tuetaan investointeja, työllisyyttä, hajautettua yhteistyötä, yhteistä muuttoliikkeiden hallintaa; puhumme myös kulttuurista, nuorisosta, mahdollisuudesta panna konkreettisesti alkuun vahvaa ja vakuuttavaa vuorovaikutusta näiden maiden ja niiden yhteiskuntien kanssa.
Korostamme lisäksi sitä, että assosiaatiosopimukset vaikka ne ovat toki tärkeitä ja niiden ratifiointia pitää jouduttaa eivät voi muodostaa sellaisen politiikan kulmakiveä, jonka tehtävänä pitää olla monenvälisyyden toteuttaminen. Ja tässä on kysymyksen heikko kohta. Pidämme niin ikään tärkeänä sitä, että Euroopan parlamentti päätti ryhmien puheenjohtajien päätöksellä kutsua koolle parlamenttien välisen foorumin. Olemme samaa mieltä kansalaisfoorumin tukemisesta. Esitämme onnittelumme siitä, että Ranskan puheenjohtajavaltio on esittänyt ohjelmassaan, että se haluaa järjestää EuroVälimeri- konferenssin Marseillessa; mielestämme Marseillen konferenssissa ei kuitenkaan voida käsitellä tavanomaisia asioita. Sen poliittisen signaalin, joka meidän kaikkien pitää antaa, ja niiden välineiden, joiden pitää seurata tätä signaalia, pitää olla tämän politiikan uskottavan uudelleen käynnistämisen tasolla.
Uskon puhuneeni vakuuttavasti: teemme kaiken tämän asiasta hyvin syvästi vakuuttuneina ja siitä innostuneina.

Morgantini
Arvoisa puhemies, me Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän jäsenet olemme erittäin huolestuneita siitä melkeinpä täydellisestä pysähdyksen tilasta, jossa Välimeren kumppanuus on, emmekä löydä perusteluita sille toimettomuudelle, jota komissio ja neuvosto parhaillaan osoittavat vuoropuhelun uudelleen käynnistämisessä. Tänään jäi kuitenkin puuttumaan kaksi niistä olennaisista syistä, jotka ovat vieneet keskustelut umpikujaan: Brysseliin on asetettu uusi komissio, joka vahvistaa, että yksi sen ensisijaisista tavoitteista on luoda rauhallinen ja vakaa EurooppaVälimeri-alue Lähi-itään, ja vaikka vaikeuksia ja ristiriitoja on ollut hyvin paljon, rauhanneuvottelut Israelin, Palestiinan, Syyrian ja Libanonin välillä on aloitettu uudelleen.
Euroopasta on aika lähettää poliittinen signaali siitä, että vuoropuhelu käynnistetään uudelleen Välimeren alueen kolmansien maiden kanssa. Tästä syystä suhtaudumme hyvin myönteisesti siihen ajatukseen, että neuvoston seuraavana puheenjohtajana toimiva Ranska järjestäisi uuden EurooppaVälimeri-konferenssin. Asialistassa pitää kuitenkin ottaa esille konkreettiset ydinkysymykset, eikä sen pidä olla epämääräinen, jollainen se vaikuttaa olevan. Olemme kuitenkin hyvin huolestuneita siitä, että komissio ei todellakaan näytä antavan minkäänlaista merkkiä siitä, että se olisi kiinnostunut käynnistämään keskustelut uudelleen. Tehtävää on kuitenkin vielä paljon Barcelonan kolmen yhteistyötä koskevan kysymyksen toimeenpanemiseksi. Poliittisen ja turvallisuutta koskevan yhteistyön tasolla pitää avata laaja työkenttä ihmisoikeuksien suojelemisen edistämisestä oikeusvaltiossa, ja tämän pitää tapahtua keskinäisen kunnioituksen vallitessa: ihmisoikeuksista ja niiden kunnioittamisesta ei voida antaa helpotusta kenellekään, ei myöskään sivistyneelle Euroopalle.
Euroopan parlamentti on jo kauan sitten ehdottanut Euroopan ja Välimeren välisen ihmisoikeustuomioistuimen perustamista Strasbourgin tuomioistuimen esimerkkiä seuraten, samoin kuin se on ehdottanut sitä, että määriteltäisiin molemminpuoliset kuulemismekanismit edistämään vaatimuksia konfliktien ja järjestäytyneen rikollisuuden vastaisen taistelun rauhanomaisesta ratkaisemisesta. Uskomme, että poliittisen vuoropuhelun pitää olla jäsennelty ja että sen pitää rakentua jaksoittaisista kuulemisista. Tämän toteuttamiseksi ehdotamme, että valtioiden päämiesten ja Euroopan unionin Välimeren valtioiden hallitusten väliset huippukokoukset pidettäisiin säännöllisin väliajoin ja siten vahvistettaisiin myös Lähi-idän erikoislähettilään roolia eikä jätettäisi poliittista roolia ainoastaan Yhdysvalloille. Jatkaakseni poliittisesta vuoropuhelusta, uskomme, että viimeiset vaikeudet Libyan kanssa on välttämätöntä voittaa, Libyan, jonka pitää kuulua olennaisena osana Barcelonan prosessiin, erityisesti sen jälkeen, kun Yhdistyneet Kansakunnat on kumonnut sanktiot. Myös Ison-Britannian ja Yhdysvaltojen välinen kiista on ratkennut. Ei ole mitään syytä jättää Libyaa vuoropuhelun ulkopuolelle, joten sen pitää osallistua seuraavaan EurooppaVälimeri-konferenssiin.
Taloudellisen ja rahoitusta koskevan yhteistyön osalta komissiolla on velvollisuus käynnistää neuvottelut uudelleen sosiaalisesti kestävien kaupallisten sopimusten allekirjoittamisesta. Tässä mielessä tämä on todella tärkeää, sillä molemminpuoliset intressit ovat tärkeitä. Samaan aikaan haluaisin kuitenkin korostaa sitä, että komission tähän asti noudattamalla kahdenvälisellä lähestymisellä ei mielestämme kyetä ottamaan vastaan Välimeren alueen tuomia liian monia haasteita ja vastaamaan niihin. Taloudellista yhteistyötä koskevissa kysymyksissä on tarpeen antaa tilaa monenväliselle ja monelle kahdenväliselle lähestymiselle, mikä helpottaa myös Välimeren maiden ja Välimeren eteläisen osan maiden välistä vuorovaikutusta: kyse on sellaisesta monenvälisyydestä, jonka pitää koskea myös kulttuurista ja sosiaalista yhteistyötä. Erilaisuuden kulttuurin, vapaan olemassaolon, yksilöiden moninaisuuden, uskontojen välisen rinnakkaiselon ja niiden välisen vuoropuhelun edistäminen siten, että ihmisoikeuksia jotka ovat maailmanlaajuisia kunnioitetaan, samoin kuin naisten oikeuksien ja vapauksien vahvistaminen, ovat osa sellaisia monenvälisiä yhteistyöohjelmia, joiden pitää koskea useampia maita. Tässä mielessä on olennaisen tärkeää kuten muuten unionin tehtäviin kuuluu tukea Välimeren maiden järjestäytyneen siviiliyhteiskunnan demokraattista ja parlamentaarista vuoropuhelua EurooppaVälimeri-foorumin esimerkin mukaisesti.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Euroopan ja Välimeren välisen rauhan, taloudellisen oikeudenmukaisuuden, kansalaisoikeuden ja vakauden alueen luominen on yhteinen tarve Välimeren kahdella rannalla. Se on valtava haaste, ulkopolitiikka, jota haluaisimme yhteisön toimielinten seuraavan, jotta Euroopan unionille voitaisiin antaa sellainen kulttuurinen ja poliittinen hanke, jonka avulla toteutetaan erilaisten alueellisten ja kulttuuristen ympäristöjen välistä yhteiseloa ja kasvua, jotta onnistuisimme tekemään Välimerestä jättämällä sivuun menneisyyden loiston myytit todellakin rauhan meren eikä sellaista, jossa syntyy konflikteja tai tapahtuu vallan väärinkäyttöä tai elää siirtolaisraukkoja, jotka saavat surmansa toivoessaan pääsevänsä Eurooppaan.

Muscardini
Arvoisa puhemies, Välimeren kehittämistä varten tarvitaan ennen kaikkea poliittisia strategioita, jotka eivät jätä byrokratialle tilaa hallita ja hillitä kaikkea. Eurooppa on suurten arvojen lähetti: rauhan, vapauden, sosiaalisen edistyksen, sellaisten arvojen, joita pitää päivästä toiseen puolustaa nimenomaan siksi, että ne ovat sellaisten saavutusten tulos, joiden hyväksi on jouduttu tekemään monia uhrauksia. Euroopan taloudellinen edistys on kuitenkin tällä hetkellä vaakalaudalla, mikä johtuu käynnissä olevasta maailmanlaajuistumisprosessista, joka altistaa maanosamme vakavalle taantumukselle Kaakkois-Aasian jossa työvoimakustannukset ovat kymmenyksen meidän kustannuksistamme Yhdysvaltain ja Japanin tuomien haasteiden takia. Sulkeutuminen yhteismarkkinoiden sisään, sulkujen ja suojien luominen on puolustustaktiikka, joka lopulta osoittautuu häviön strategiaksi. Maailmanlaajuistumisen tuomia haasteita ei voida välttää, mutta pitää kuitenkin ymmärtää, miten niitä ohjataan ja luotsataan.
Välimeri on tällä hetkellä merkittävin Euroopan koetinkivi sen pyrkiessä toimimaan maanosansa rajojen tuolla puolen. Tämän kehyksen puitteissa Välimeren politiikka pitäisi rakentaa sellaisen unionin sisällä, joka kallistuu liiaksi kohti Koillis-Eurooppaa ja yhä vähemmän kiinnittää huomiota eteläiseen osaansa, eli Välimeren alueeseen. Välimeren-politiikka jakautuu maailmaksi, jossa on moninaisia intressejä ja piileviä jännitystiloja, ja tästä syystä tähän politiikkaan pitää lukeutua erilaisia piirteitä: suorien aloitteiden kehittäminen rauhan säilyttämiseksi nyt, kun Lähi-idän rauhanprosessi on pantu uudelleen käyntiin, ja tästä asiasta haluamme myös esittää kiitoksemme, sillä paavin matkan tarkoitus on juuri työstää eri uskontojen välistä uutta suhdetta, jotta niiden edustajat ymmärtäisivät ja auttaisivat toisiaan; pitää luoda kumppanuushankkeita, jotka koskevat sekä Pohjois-Eurooppaa että Etelä-Eurooppaa nimenomaan siksi, että sellaista tavoitetta vuoropuhelua, suvaitsevaisuutta ja yhteistyötä koskevasta alueesta, joka takaa rauhan ja vakauden, ei voida toteuttaa ilman voimakasta poliittista halua eikä ilman kestävää ja tasapainoista sosiaalista ja taloudellista kehitystä. Emme voi sivuuttaa sitä seikkaa, että Välimeren alueen kehitysmaat tarvitsevat erilaista ja tehokkaampaa talouspolitiikkaa. Hyödyttömiä toimia tehdään liian paljon samaan aikaan, kun näistä maista puuttuu vielä vesilaitoksia, kouluja ja nuorilta tutkinnon suorittaneilta ja yliopistosta valmistuneilta keinoja uuden elämän aloittamiseksi.
Arvoisa puhemies, tästä syystä meidän pitää mielestämme tehdä vielä paljon työtä.

Fiori
Arvoisa puhemies, elämme tällä hetkellä Euroopan unionin kannalta olennaisen tärkeää vaihetta: valmistaudumme ennennäkemättömään laajentumiseen ja samanaikaisesti valmistamme sellaista toimielinten uudistusta, joka antaa meille mahdollisuuden hallita mahdollisimman hyvin tuota laajentunutta poliittista kokonaisuutta. Tehtävää suorittaessamme emme voi aliarvioida Välimeren aluetta: sen pitää olla yksi politiikkojemme etuoikeutetuista keskusteluosapuolista, sen pitää olla merkittävä raja-alue, johon meidän pitää paneutua. Barcelonassa vuonna 1995 määriteltyä prosessia todellisen EurooppaVälimeri-kumppanuuden toteuttamiseksi ei ole vielä saatu päätökseen huolimatta Euroopan unionin hallitusten esittämästä selkeästä tahdosta sisällyttää Välimeren-politiikka ensisijaisten tavoitteittensa joukkoon, tahdosta, josta ryhmämme on täysin samaa mieltä. Huolimatta niistä edistysaskeleista, joita kahdenvälisellä ja monenvälisellä tasolla on saavutettu, vakautta ja turvallisuutta koskevaa peruskirjaa ei ole vielä saatu valmiiksi. Kumppanuutta ei asetettujen tavoitteitten osalta ole lähimainkaan saavutettu. Monenvälisten suhteiden kehitys ei ole osoittanut jatkuvaa laajentumista, ja kulttuurinen, sosiaalinen ja inhimillinen kumppanuus on täysin riittämätön. Koska on välttämätöntä saada rauhanprosessi päätökseen, jotta EurooppaVälimeri-kumppanuus kehittyisi sopusointuisesti, eikö unionin pitäisi komission mielestä osoittaa päättäväistä tahdonvoimaa edistääkseen Lähi-idän rauhanprosessia?
Voisiko komissio taloudellisen ja rahoitusta koskevan kumppanuuden osalta täsmentää, mitä toimia se aikoo edistää toteuttaakseen puheena olevissa maissa tavoitteet vapaakauppa-alueen lisäksi vuoteen 2010 mennessä makrotaloudellisesta vakaudesta, vapauttamisen ja yksityistämisen prosessista, lainsäädännön yksinkertaistamisesta ja sosiaalipolitiikkojen vahvistamisesta? Mitä toimenpiteitä se aikoo omaksua Media-ohjelman tehokkaamman hallinnan saavuttamiseksi? Mihin toimiin se aikoo ryhtyä tuodakseen oman panoksensa hyvinvoinnin eri tasojen tasaamiseksi, edistääkseen infrastruktuurien toteuttamista ja kaupallisten sopimusten arvioimista ja ajanmukaistamista? Mihin erityistoimiin komissio aikoo ryhtyä toteuttaakseen todellisen kulttuurisen, sosiaalisen ja inhimillisen kumppanuuden?
Lähdetään liikkeelle Barcelonan julistuksesta ja nostetaan esille sen sisältämä globaali lähestymistapa ja suositaan tähän asti huomiotta jätettyjä prioriteetteja ja tuetaan kansalaisfoorumien toimintaa, jotta edistettäisiin yhteiskunnan aktiivista osallistumista. Käynnistetään Välimeren kumppanuus uudelleen selkeän poliittisen tahdon avulla ja määritetään kokonaan uusia ohjelmia, jotta vältettäisiin pirstoutuneisuus ja taataan sen sijaan parempi yhteistyö ja voimavarojen tehokas käyttö.
Ryhmämme uskoo Välimereen ja haluaa, että Välimerellä on Euroopan unionille se strateginen, taloudellinen ja poliittinen merkitys, jonka historia on sille osoittanut.

Bautista Ojeda
Arvoisa puhemies, laajentuminen on välttämätöntä ja todella tärkeää Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta, sillä se on ainoa keino, jolla voimme välttää sen, että Euroopasta tulee köyhyyden ympäröimä vauras saareke. Vaikka laajentuminen itään onkin kiistämätön tosiasia, ei voida kuitenkaan ajatella, että tämä laajentuminen tapahtuisi vain yhteen suuntaan, eli poispäin Välimeren rannikolta, joka on kuitenkin hyvin lähellä meitä, ja että unohtaisimme sen, kuinka lähellä ovat Maghreb-maat, joista muutamat ovat erityisasemassa Euroopan unionin assosiaatiosopimuksen kautta, ja sen, että tulevaisuutemme liittyy hyvin läheisesti näihin maihin. Lienee tarpeetonta muistuttaa myöskään niistä tärkeistä yhteisistä intresseistä, joita meillä on näiden maiden kanssa maatalouden ja kalastuksen aloilla, tai niistä Andalusialle ja Marokolle yhteisistä vakavista siirtolaisongelmista, jotka puolestaan synnyttävät muita ongelmia.
Andalusian kaltaisilla Euroopan alueilla, jotka ovat hyvin lähellä Maghreb-maita, on enemmän yhteisiä intressejä ja ongelmia näiden maiden kuin Euroopan unionin kanssa ja paljon enemmän kuin tulevien jäsenyyttä hakeneiden ehdokasvaltioiden kanssa. Konkreettisesti ajatellen tämä viha-rakkaus-suhde tiettyjen yhteisön alueiden ja Maghreb-maiden välillä luo tarpeettomia sekä taloudellisia että yhteiskunnallisia jännitteitä, jotka meidän on ratkaistava ottamalla käyttöön kaikki neuvottelumahdollisuutemme ja hyödyntämällä kaikkia olemassa olevia tai uusia mekanismeja, jotta voimme käynnistää EuroVälimeri-yhteistyön uudelleen.
Uskooko neuvosto ja komissio näin ollen siihen, että Gibraltarin salmen alueiden välinen elin tai neuvosto, joka koostuisi raja-alueiden ja Euroopan unionin sisäisistä poliittisista edustajista, voisi olla hyödyllinen ja myötävaikuttaa yhteistyön hajauttamiseen?

Seixas da Costa
. (PT) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, sallikaa minun ennen mitään muuta painottaa, että Välimeren maiden suhteet ovat yksi niistä prioriteeteista, jotka puheenjohtajavaltio Portugali on kirjannut työohjelmaansa tälle puolivuotiskaudelle. Me tunnemme ne mekanismit, joita Euroopan unioni pääasiallisesti käyttää tällä saralla, minkä takia en puhu niistä enempää. Haluaisin kuitenkin mainita EuroVälimeri-kumppanuuden osalta, että Portugalin puheenjohtajakauden aikana järjestetään 25.26. toukokuuta EuroVälimeri-kumppanuutta koskeva epävirallinen ulkoministerikokous, jonka tavoitteena on aloittaa rehellinen ja avoin vuoropuhelu kumppanuuden toiminnoista ja prioriteeteista, erityisesti erittelemällä ja arvioimalla kriittisesti sitä tapaa, jolla tulkitsemme kumppanuuden toimintaehtoja tiedämmehän, että ehtoja voidaan lukea joissakin valtioissa Välimeren kummallakin puolella hyvinkin eri tavoin voidaksemme antaa tarvittavan sysäyksen toiminnan voimistamiseksi sen kaikissa kolmessa ulottuvuudessa. Ja myös valmistellaksemme Barcelonan neljättä virallista ulkoministerikokousta, joka järjestetään Barcelonan prosessin puitteissa Marseillessa, Ranskassa. Meistä ei ole tärkeää suorittaa tätä arviointia ainoastaan siksi, että näin teemme järjestelmällisesti sen, mitä olemme jo tehneet Stuttgartissa, vaan myös analysoidaksemme uusia prioriteetteja joillakin aloilla, joilla ei ole tehty paljoakaan yhteistyötä.
Toisen Välimeri-suhteiden ulottuvuuden, vapaakauppa-alueen luomisen, osalta olemme sitä mieltä, ettei sitä pitäisi nähdä päämääränä, vaan keinona kansalaisten elinolojen parantamiseksi ja heidän tulotasonsa nostamiseksi. Ja erityisesti Euroopan unionin kansalaisten välillä nykyään vallitsevien erojen lievittämiseksi. Tuon alueen luominen antaa Välimeren maille varmasti mahdollisuuden päästä vapaakaupan avulla osallisiksi sellaisesta elämänmallista, jossa vallitsee suurempi keskinäinen riippuvuus, ja taata siten se, että ne eivät jää osattomiksi tuosta yleisestä, vaurauden ja hyvinvoinnin takaavasta kehityskulusta.
Mitä tulee Meda-ohjelmaan, joka on tässä yhteydessä tärkeä väline, niin Meda II -ohjelman kokonaissummaa jaksolle 20002006 ei vielä tiedetä, ja komissio on ilmoittanut esittävänsä piakkoin ehdotuksia siitä, miten jaetaan talousarvion ulkopolitiikkoja koskeva budjettikohta IV, johon Meda-ohjelma kuuluu. Neuvosto tarkastelee komission viime vuoden lopulla esittämää ehdotusta yksinkertaistaakseen ja parantaakseen Medan asetuksia koskevia menettelyjä, ja vastaa näin Välimeren kumppaneidemme pyyntöihin. Olemme aikaisemmin joutuneet toteamaan, että niin jotkin Välimeren eteläpuoliset kumppanimme, yhteisön maat, kuin myös komissio itse joka on konkreettisesti arvioinut järjestelmän toimivuuden tältä osin haluaisivat järjestelmää parannettavan eräiltä osin. Mielestämme voimme tehdä sen ehdotettujen mekanismien avulla.
Euroopan parlamentin mielipidettä tästä ehdotuksesta on myös kysytty, ja neuvosto toivoo sen lausunnon olevan piakkoin käytettävissä. Meda-ohjelman avulla rahoitetaan myös kasvatus- ja ammattikoulutustoimintaa loppusumman ollessa nykyisin lähes miljardi euroa vuodessa. Euroopan investointipankin lainat, joiden suuruus on suurin piirtein samaa luokkaa, on tarkoitettu pääasiassa infrastruktuurien ja ympäristöhankkeiden rahoittamista varten.
Haluaisin mainita, että 31. maaliskuuta ja 1. huhtikuuta kokoontuvat Barcelonan prosessin puitteissa työllisyyden ja ammattikoulutuksen asiantuntijat, joiden tavoitteena on nimenomaan tutkia sitä, miten Välimeren eteläpuolisia maita autettaisiin määrittämään kansalliset työllisyys- ja ammattikoulutuspolitiikkansa ja vaihtamaan tietoja ja kokemuksia. Laajempana tavoitteena on luonnollisesti edistää kilpailun lisääntymistä, sillä se riippuu suureksi osaksi todellakin ihmisten koulutustasosta.
Yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan roolista, johon viitattiin yhdessä komissiolle osoitetussa kysymyksessä, haluaisin sanoa, että yhteisen ja johdonmukaisen politiikan levittämistä koko Välimeren alueelle pidetään Euroopan unionissa mitä tärkeimpänä asiana. Tällä saralla aikomuksenamme ei ole osallistua aktiivisesti ainoastaan Barcelonan prosessiin vaan myös Lähi-idän rauhanprosessiin. Korkea edustaja on erityisen paneutunut tämänkaltaisiin kysymyksiin ja hän osallistui ministerikomitean viimeisimpään kokoukseen Moskovassa, jossa Lähi-idän rauhanprosessin, jossa Euroopan unioni on osallisena, monenvälisyyttä korostavalle ulottuvuudelle annettiin uusi sysäys.
Kuten tiedätte, muita konkreettisia kysymyksiä, joiden parissa Euroopan unionin on tarkoitus työskennellä jatkossa, on yhteisen strategian laatiminen Välimeren alueelle, mistä tehtiin Kölnin Eurooppa-neuvostossa päätös, joka toistettiin Helsingin Eurooppa-neuvostossa. Puheenjohtajavaltio Portugali valmistelee tällä hetkellä tuota yhteistä strategiaa, jonka ominaisuudet kiinnittäisin tähän huomionne poikkeavat kahdesta aikaisemmasta, luonteeltaan kahdenvälisestä yhteisestä strategiasta, olipa kysymys sitten Venäjän tai Ukrainan tapauksesta. Kyse on horisontaalisemmasta ja monenvälisestä strategiasta, ja siihen sisältyy ulottuvuuksia, joiden on meidän mielestämme yritettävä mennä pitemmälle kuin Barcelonan prosessin puitteissa menisimme. Jos yhteinen strategia ei toisin sanoen merkitse muuta kuin Barcelonan prosessissa määritellyn toistoa, johdonmukainen politiikka, jota Euroopan unioni noudattaisi eteläisten kumppaneidensa suhteen, ei tuota meille minkäänlaista arvonlisää. Meidän aikomuksemme on myötävaikuttaa tuon yhteisen strategian avulla uuden ulottuvuuden syntymiseen ja erityisesti tuoda laskuihin mukaan Lähi-idän rauhanprosessin kehittyminen ja se, miten tuo kehitys voisi, toivon mukaan myönteisesti, heijastua Välimeren maiden strategisiin suhteisiin.
Euroopan unioni laatii myös parhaillaan asiakirjaa alueen tulevaisuudesta pitkällä tähtäimellä ollakseen täysin valmistautunut esittämään oman osansa, kun Lähi-idän rauhanprosessissa ollaan pääsemässä rauhaan. On analysoitava sellaisia kysymyksiä, joiden osalta Euroopan unioni on erityisen hyvissä asemissa, kuten turvallisuus-, vesi- ja pakolaiskysymykset.
Parlamentti on kiinnittänyt huomiota EuroVälimeri-alueen rauhaa ja vakautta koskevaan peruskirjaan, johon myös neuvoston huomio kohdistuu. Sen osalta on Stuttgartissa huhtikuussa 1999 järjestetyn ministerikonferenssin valtuuttamana tehty valmistelutöitä ja järjestetty kokoukset marras-, joulu- ja maaliskuussa. Toistaiseksi keskusteluissa on keskitytty niihin periaatteisiin, keinoihin ja mekanismeihin sekä institutionaalisiin säännöksiin, jotka tuon peruskirjan olisi sisällettävä. Aivan näinä päivinä Brysselissä aiotaan järjestää uusi kokous. Valmistelut edistyvät myös, ja tarkoituksena on laatia saavutetuista edistysaskelista mietintö, jota tarkastellaan, joskin epämuodollisesti, Portugalin puheenjohtajakauden aikana järjestettävässä Lissabonin ulkoministerikokouksessa.
Neuvosto, joka vastaa samalla toiseenkin kysymykseen, ei tässä vaiheessa harkitse monenvälistä sopimusta kolmansien maiden kanssa. Euroopan unioni pitää välttämättömänä kannustaa ensiksi kaikenlaista mahdollista Välimeren eteläpuolisten maiden välistä spontaania yhteistyötä, joka on toistaiseksi vielä hyvin vähäistä, samoin kuin Välimeren maiden välisten kauppasopimusten nopeuttamista, mitä varten on jo myönnetty teknistä tukea. Arvoisa puhemies, sallikaa minun sanoa tästä asiasta, että monet Välimeri-prosessin toiminnasta tehdyt valitukset kohdistuvat melkein aina siihen, miten etelän ja pohjoisen välinen suhde toimii. Haluaisin painottaa tässä selkeästi ja mitään arvostelematta sitä, että tässä asiassa on selkeästi nähtävissä jäännös eräästä Barcelonan ulottuvuudesta: Välimeren eteläpuoliset maat ovat jättäneet keskinäisiä, alueiden välisiä suhteitaan käsittelevät kotitehtävänsä tekemättä, minkä nämä maat muuten itse myöntävät, ja ilman tuota keskinäistä yhteistyötä Välimeren eteläpuolisilla alueilla, koko EuroVälimeri-alueen laajuinen yhteistyökään ei voi onnistua. On tärkeää, että tämä viesti välittyy myös eteläisille kumppaneillemme, koska päinvastaisessa tapauksessa jäämme vain osoittamaan Euroopan unionin yksittäistä suhdetta kuhunkin maahan emmekä koskaan perusta yhteistä aluetta. Tuon yhteisen alueen luomiseksi on välttämätöntä, että Välimeren eteläpuoliset maat ymmärtävät, että niiden on tehtävä myönnytyksiä ja pidettävä yllä rakentavaa vuoropuhelua, jotta ne toimisivat yhdessä alueiden välisen yhteistyön hyväksi.
Haluaisin mainita, että Ranskan tarkoituksena on jatkaa puheenjohtajakautensa aikana Haagissa jo maaliskuussa vuonna 1999 aloitettuja, muuttoliikettä ja inhimillisten voimavarojen vaihtoa koskevia valmisteluja ja järjestää tämän vuoden jälkipuoliskolla uusi kokous johtavien virkamiesten tasolla. Kyse on hyvin arkaluonteisesta ongelmasta, ja me pidämmekin neuvostolle esitettyä kysymystä tärkeänä ja asianmukaisena, jota varten on kuitenkin valmistauduttava hyvin.
Kysymyksestä vuodesta 2010 yksiselitteisenä aikarajana ja kysymyksestä, joka meille esitettiin siitä, olisiko asetettava komitea tarpeellisten toimien pohtimista varten, sanoisin, ettei meillä ole tällä hetkellä aikomusta asettaa komiteaa, mutta meillä on vakaa aikomus jatkaa Euroopan unionin ja Välimeren maiden välisiä assosiaatiosopimusneuvotteluja ja saattaa ne mitä pikimmin päätökseen. Tämän aikaansaamiseksi tärkeää on molempien osapuolten tahto. Assosiaatiosopimus Marokon kanssa on juuri tullut voimaan 1. maaliskuuta, ja puheenjohtajavaltio luottaa siihen, että kun sopimus on ratifioitu kansallisesti, sopimus Israelin kanssa voi tulla myös voimaan ensi kesäkuussa. Kuten tiedetään, neuvottelut Algerian kanssa jatkuvat huhtikuun puolivälissä ja ne olisivat jatkuneet maaliskuun lopussa myös Syyrian kanssa, mutta niitä on juuri lykätty uuden hallituksen muodostamisen takia. Puheenjohtajavaltio Portugali toivoo, että tämän puolivuotiskauden aikana voitaisiin edistyä merkittävästi.
Arvoisa puhemies, tämän EuroVälimeri-sopimuksia koskevan kysymyksen osalta on kuitenkin tärkeää sanoa myös se, että meidän on pyrittävä järjestelmällisesti siihen, ettei noihin sopimuksiin kohdistu liikaa odotuksia. EuroVälimeri-sopimuksista ei saa tulla ponnahduslautaa, jonka avulla ne maat, jotka jatkossa solmivat sopimuksen, saavat merkittäviä ja lisääntyviä etuja aikaisempiin maihin nähden, mistä seuraisi tässä prosessissa eräänlaisia järjestelmällisiä heijastusvaikutuksia. On tärkeää saada Välimeren eteläpuoliset maat ymmärtämään, että meidän on turvattava tasapuolinen kohtelu ja ettei prosessien käynnistämistä viivyttämällä voi saada uudempien sopimuksien etuja. Ja ettei aivan erityisesti voida tehdä tarkistuksia vanhoihin sopimuksiin myöhempien sopimusten kautta jo saatujen etujen hankkimiseksi. Kyse ei ole kumulatiivisesta, vaan tasapainoisesta ja tasapuolisesta prosessista.
Euroopan unioni on ponnistellut osoittaakseen Välimeren eteläpuolisille maille, että yhteismarkkinoiden luominen on ollut myönteinen kokemus. Juuri sen takia, ja äsken viitoittamani linjan mukaisesti, olemme kannustaneet noita maita, jotta ne yrittäisivät yhdenmukaistaa lainsäädäntöjään mahdollisimman suuressa määrin unionin lainsäädännön kanssa. Tämä on osa teollisen yhteistyön alueellista ohjelmaa, jota on toteutettu EuroVälimeri-kumppanuuden puitteissa, ja puheenjohtajavaltio Portugali on päättänyt yhdessä Kyproksen hallituksen kanssa, että teollisuusministerit laativat Nikosiassa 21.23.kesäkuuta tilannekatsauksen, jota me pidämme erittäin tärkeänä. Se on oleva kolmas tätä asiaa käsittelevä teollisuusministereiden EuroVälimeri-kokous.
Parlamentin esittämä, Lähi-idän rauhanprosessiin liittyvä kysymys nostaa esiin yhden peruskysymyksen. Näkyvyys Lähi-idän rauhanprosessissa ei sellaisenaan ole Euroopan unionin päämäärä. Mielestämme ministerineuvoston toiminnan perusajatuksena on yrittää läsnäolomme ja toimintamme avulla vaikuttaa rauhanprosessin onnistumiseen. Olemme vakaasti tukeneet tuota rauhanprosessia, emmekä ainoastaan huomattavan taloudellisen tuen avulla tuo taloudellinen tuki ei ole verrannollinen sen kanssa, mitä Lähi-idässä on tehty, minkä haluaisin tehdä täysin selväksi vaan myös omien poliittisten aloitteiden sekä niiden Yhdysvalloille ja muille keskeisille osanottajille antaman rakentavan tuen avulla. Kannattaa pitää mielessä seuraava asia: Euroopan unioni tulee näkymään ja olemaan läsnä Lähi-idän rauhanprosessissa sen verran kuin tuossa rauhanprosessissa mukana olevat haluavat, ei välttämättä sen verran kuin jotkin maat ehkä haluaisivat sen näkyvän. Teemme sen, mikä on meille mahdollista hyödyttääksemme rauhanprosessia, koska se, mikä meitä kiinnostaa on rauha, ei välttämättä näkyvyytemme sen yhteydessä. Haluaisin, että paneutumistamme Palestiina-kysymykseen arvostettaisiin tältä osin, sillä olemme tukeneet vahvistettujen sopimusten täytäntöönpanoa ja tarjonneet apuamme pysyvästä asemasta käytäviin keskusteluihin. Syyrian asiassa neuvosto jatkaa vakaita ponnisteluja, erityisesti erityislähettilään avustuksella, jonka työn saan tässä korostaa olevan hyvin myönteistä auttaakseen molempia osapuolia aloittamaan uudelleen kahdenväliset neuvottelut, mikä onkin tapahtunut viime joulukuussa, kuten tiedätte. Toivomme, että Syyrian kansainvälisten suhteiden uusi vaihe voisi myös saada kehitystä aikaan tältä osin, sillä tiedämme, miten toisistaan riippuvaisia Lähi-idän eri kehitystekijät ovat.
Neuvosto on tehnyt yhteistyötä tämän Madridissa vuonna 1991 aloitetun prosessin monenvälisen ulottuvuuden osarahoittajien, Yhdysvaltojen ja Venäjän kanssa, jotta tämän osuuden toiminta voitaisiin aloittaa uudestaan normaalisti kolmen vuoden keskeytyksen jälkeen. Nämä ponnistelut johtivat 1. helmikuuta tänä vuonna pidettyyn ministerikomitean kokoukseen, jossa näytettiin vihreää valoa suurimmalle osalle monenvälisistä ryhmistä, jotka jatkavat normaalia toimintaansa tänä keväänä. Neuvosto ja komissio, jotka johtavat taloudellisen ja alueellisen kehityksen työryhmää, joka koostuu 53 alueen sisä- ja ulkopuolisesta alueesta, kutsuvat tämän ryhmän koolle 8.11. toukokuuta. Euroopan unioni kutsuu puolestaan johtoryhmän koolle seuraavan kerran heinäkuussa.
Neuvosto kutsui 24. tammikuuta pidettyyn istuntoon korkean edustajan sekä erityislähettilään ja komission tutkimaan tarkemmin niitä kysymyksiä, joissa Euroopan unionin on tarkoitus ottaa erityisen keskeinen rooli, kuten esimerkiksi turvallisuuteen, veteen ja pakolaisiin liittyvissä kysymyksissä. Neuvosto pyysi korkeaa edustajaa myös esittämään kokeeksi alueen tulevaisuudennäkymiä tarkastelevan asiakirjan, jotta Euroopan unioni olisi täysin valmistautunut esittämään merkittävää osaa sitten, kun rauha on saavutettu.
Yhteistyö kansalaisyhteiskunnan kanssa, joka on yksi toisessa kysymyksessä esiin nostetuista näkökohdista, pysyy ehdottomasti Barcelonan prosessin kolmannen luvun kehittämisen kannalta keskeisenä osa-alueena. Lukuisia eri toimintoja on jo kehitetty, esimerkiksi nuorisofoorumi, ja toivon että Lissabonin kokouksessa voimme tarkastella, mille alueille nämä kolmannen ulottuvuuden toiminnot voitaisiin keskittää, jotta kansalaisyhteiskunnalla olisi tällä alueella yhä merkittävämpi rooli. Tällä saralla toimivien kansalaisjärjestöjen saama rahallinen tuki taas kuuluu luonnollisesti komission toimivaltaan.
Maghreb-maiden liiton osalta neuvosto on vakuuttunut yhteistyön välttämättömyydestä ja hyödyllisyydestä tällä alueella, jonka 80 miljoonalla asukkaalla on yhteinen kieli ja uskonto. Tästä samasta syystä se on myös halunnut järjestelmällisesti rohkaista, kuten kerroin, Maghreb-maiden alueellista yhteistyötä käymällä poliittista vuoropuhelua niin Algerian, Tunisian kuin Marokonkin kanssa. Siksi meillä on toiveita siitä, että vaikka jotkin, toivottavasti ohimenevät, suhdannekehitykset ovat voineet vaikuttaa kielteisesti Maghreb-maiden välisiin suhteisiin, tulevaisuudessa kehitys olisi myönteistä.
Libyan-suhteissa on otettu merkittävä askel purkamalla sanktiot, viime syyskuista aseidenvientikieltoa lukuun ottamatta. Neuvosto on vahvistanut halunsa nähdä Libyan osallistuvan täysivaltaisena jäsenenä Barcelonan prosessiin, ja se toivoo, että Libya hyväksyisi kokonaan ja varauksetta Barcelonan säännöstön. Suurlähettilästason troikka kävi sitä paitsi juuri Libyassa 26.27. maaliskuuta, ja tässä yhteydessä Libyalle osoitettiin selkeästi, että Barcelonan säännöstön hyväksyminen merkitsisi sitä, että Libyan pitäisi tehdä Euroopan kanssa assosiaatiosopimus, jotta se voisi liittyä vuodeksi 2010 suunniteltuun EuroVälimeri-vapaakauppa-alueeseen. Tällä hetkellä kysymys tuon sopimuksen laatimisesta Libyan kanssa ei ole asialistalla, mutta neuvosto keskustelee siitä, milloin se voisi tulla kyseeseen.
Neuvosto on tietoinen siitä, minkälaisen haasteen muodostavat yksityiset investoinnit, mikä on tuotu esiin yhdessä kysymyksessä, joiden osuus kasvusta on lisääntynyt räjähdysmäisesti. Portugalin Välimeri-foorumin yhteydessä tekemästä ehdotuksesta, jota myöhemmin kehitettiin Barcelonan prosessin yhteydessä, järjestettiin Lissabonissa 28. helmikuuta ja 1.maaliskuuta koko Välimeren alueen investointeja käsittelevä konferenssi, jossa yksityisellä sektorilla oli merkittävä rooli. Osallistujat korostivat Välimeren alueelle suuntautuneiden investointien vähäisyyttä ja riittämättömyyttä sen mahdollisuuksiin ja muihin maailman alueisiin nähden. He korostivat vielä erilaisia tekijöitä, jotka suosisivat investointeja, joita olisi yhdistettävä ja vahvistettava, erityisesti riittävän laajoja markkinoita, joita on konkretisoitava luomalla EuroVälimeri-alueelle laajeneva vapaakauppa-alue.
Tässä yhteydessä komissio toi julki tiedon investointien edistäjien välille luotavasta EuroVälimeri-alueen yhteistyöverkostosta, jonka pitäisi helpottaa investointien toteutusta ja instituutioiden panostusta koulutus- ja taitotieto-ohjelman avulla. Tämän lisäksi on käynnistetty ulkomaisten suorien investointien esteitä koskeva tutkimus, jonka pitäisi antaa luotettavia tuloksia vuoden loppuun mennessä.
Yhdessä muista kysymyksistä viitattiin Länsi-Saharaan, jonka osalta neuvosto on päätynyt kannattamaan Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin ja hänen tuon alueen erityisedustajansa, suurlähettiläs Eagletonin, sekä erityislähettiläs Baconin toimintaa. Neuvosto on tutustunut lähettiläs Baconin 17. helmikuuta esittämään kertomukseen, jonka mukaan suunniteltu aikataulu ei ole enää pitävä, minkä takia tässä vaiheessa ei voida vielä varmasti päättää kansanäänestyksen uutta ajankohtaa. Olemme tietoisia siitä, että nämä uudet olosuhteet voivat vaikuttaa prosessiin kielteisesti. Neuvosto voi kuitenkin vain iloita korkean edustajan aikomuksista pyytää erityislähettilästään kartoittamaan ne väylät ja keinot, joiden avulla olisi mahdollista ratkaista tämä konflikti hyväksyttävästi ja pitävästi. Neuvosto vahvistaa olevansa valmis myötävaikuttamaan luottamuksellisen ilmapiirin syntymiseen kaikkien osapuolten välille, jotta Länsi-Saharan ongelmaan löydettäisiin ihmisoikeuksiin ja demokraattisiin periaatteisiin perustuva ratkaisu.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni tuota pikaa. Asia on vain niin, että vastailen hyvin moneen kysymykseen, ja mikäli en vastaa niihin riittävän kattavasti, on luonnollista, että jotkut jäsenet voivat jäädä siihen luuloon, ettei puheenjohtajavaltio kiinnitä huomiota heidän kysymyksiinsä.
Haluaisin vielä sanoa, että olemme esitelleet yksityiskohtaisesti vaikka minusta aihetta voisi käsitellä vieläkin kattavammin joitakin tämänhetkisen Välimeren-politiikan osa-alueita. Vaikka jotkut ovat kenties joutuneet pettymään odotuksissaan, jotka liittyvät marraskuussa 1995 käynnistettyyn Barcelonan prosessiin minä olen ehkä yksi harvoista, jotka olivat täällä olevista läsnä tuossa käynnistymisessä, sopimuksen allekirjoitustilaisuudessa vastuussa siitä ovat pääasiassa Lähi-idän poliittiset olot, jotka olivat suotuisat marraskuussa 1995, mutta huonontuivat siitä alkaen voimakkaasti rauhanprosessin aikaisen saarron takia. Emme saa kuitenkaan unohtaa, että näistä vaikeuksista huolimatta Barcelonan prosessi voi jatkua, ja mielestäni onkin tärkeä painottaa sitä, että kyseessä on ainoa tilaisuus, jossa saman pöydän ympärille kokoontuu edustajia Välimeren arabimaista, Israelista ja Euroopan unionista, mikä minun mielestäni merkitsee jo yksinäänkin merkittävää edistystä. Israelin uuden hallituksen aloittaessa toimintansa ja sen uuden, rauhanprosessia jälleen tukevan politiikan ansiosta meillä on mielestämme jälleen kerran syytä toivoa, että heijastusvaikutukset Lähi-idän rauhanprosessin kehittymiseen olisivat myönteisiä.

Nielson
. (EN) Arvoisa puhemies, esittäisin seuraavat kommentit kollegani Chris Pattenin puolesta. Komissio on yhtä mieltä tarpeesta vahvistaa Barcelonan prosessia ja se esittää piakkoin ajatuksia, joilla meidän pitäisi pystyä edistämään tätä prosessia tänä vuonna pitäen erityisesti silmällä EuroVälimeri-huippukokousta, joka järjestetään todennäköisesti marraskuun puolivälissä. Rauhaa ja vakautta koskevan peruskirjan tekstistä on määrä sopia tässä marraskuun puolivälissä pidettävässä kokouksessa. Tekstin pitäisi olla mahdollisimman mielekäs ja kauaskantoinen. Toivoisin, että rauhaa ja vakautta koskevaa keskustelua ryhdyttäisiin käymään kaikkien niiden kumppaneiden välillä, jotka haluavat osallistua siihen. Lisäksi meidän pitäisi kehittää huumausaineita, terrorismia, maahanmuuttoa, hyvää hallintoa ja konfliktien ennaltaehkäisyä koskevaa yhteistyötä ainakin Maghreb-maiden kanssa.
Toivon myös, että kumppanuuden yhteydessä korostetaan enemmän ihmisoikeuksia. Meidän olisi käytävä suoraa ja avointa vuoropuhelua niistä politiikoista, joita kumppaniemme hallitukset tarvitsevat parantaakseen tilannetta tältä osin. Hyödynnämme Meda-ohjelmaa ja erityistä Meda-demokratia-ohjelmaa erityisesti kansalaisjärjestöjen myönteisten toimien tukemiseen ja ihmisoikeuksien ja demokraattisten vapauksien toteutumisen edistämiseen kyseisellä alueella. Kumppanuuden taloudellisena tavoitteena on luoda yhteisen vaurauden alue laajentamalla asteittain vapaakauppaa ja antamalla huomattavasti EU:n rahoitustukea talousjärjestelmän vaihdokseen ja auttaa kumppaneita selviämään muutokseen liittyvistä sosiaalisista ja taloudellisista haasteista.
Meda-ohjelmalla rahoitetaan parhaillaan teollisuuden nykyaikaistamista, rakenneuudistusta, yksityisen sektorin kehittämistä, koulutusta ja pienten ja keskisuurten yritysten edistämistä koskevia ohjelmia. Kaikissa ohjelmissa on ehtoja, joilla varmistetaan, että niiden sosiaaliset vaikutukset otetaan huomioon. Aion varmistaa, että tulevaisuudessa keskitytään vielä tiiviimmin taloudellisen yhteistyömme painopistealueisiin kiinnittämällä erityistä huomiota alakohtaisen rakennemuutoksen välineisiin. Niiden avulla voimme keskittyä kumppanuuden tärkeimpien tavoitteiden saavuttamiseen ja parantaa myös Meda-ohjelman varainkäyttöä.
Meda-ohjelman toteuttamista on arvosteltu, osin perustellusti ja osin ei. Se on nuori ohjelma, jonka erityisenä tavoitteena on toteuttaa vapaakauppaa kumppaneiden välillä. Lopullisina edunsaajina eivät useinkaan ole kumppanien hallitukset. Tämä on jo sinänsä mutkistanut ohjelman toteutusta.
Komissio on tehnyt ehdotuksen Meda-asetuksen muuttamisesta, jotta sillä voidaan varmistaa strategisempi ohjelmasuunnittelu, parempi koordinointi lahjoittajien kesken jäsenvaltiot mukaan luettuina ja menettelyjen järkevöittäminen. Ehdotus on edelleen neuvoston käsiteltävänä, ja pelkäänpä, että neuvosto ei aio suinkaan tukea näitä tavoitteita, vaan se saattaa jopa pyrkiä hankaloittamaan menettelyjä. Luotan siihen, että parlamentti tukee pyrkimyksiämme. Varmistan omalta osaltani, että komission sisäisiä menettelyjä uudistetaan menettelyjen nopeuttamiseksi.
Investoinnit on laaja aihe, jota käsiteltiin Lissabonissa 29. helmikuuta ja 1. maaliskuuta pidetyssä tärkeässä konferenssissa. Konferenssissa kävi ilmi, että alueet houkuttelevat sijoittajia sitä paremmin, mitä kukoistavampi, avoimempi ja kilpailukykyisempi talous niillä on turvallisissa ja ennakoitavissa olevissa oikeudellisissa ja hallinnollisissa oloissa. Tuemme Meda-ohjelmalla kumppaneiden pyrkimystä tähän suuntaan.
Alueellinen yhteistyö, jolla varmistetaan, että kyseinen alue muodostaa yhtenäiset markkinat, on myös hyvin tärkeää. Paikallisia vapaakauppa-alueita olisi tuettava välivaiheena kohti yleistä tavoitetta. Haluan edistää yhtenäismarkkinoita koskevien toimenpiteiden yhdenmukaistamista kaikkien kumppaneiden välillä asiaa koskeva toimintaohjelma hyväksyttäneen myöhemmin tänä vuonna ja tarjota alkuperän diagonaalisen kumulaation niille kumppaneille, jotka pääsevät keskenään sopimukseen vapaakaupasta.
Alueellisella infrastruktuurilla on oleellinen merkitys taloudelliselle kehitykselle. Meda-ohjelmalla tuetaan muun muassa infrastruktuurien keskinäisiä yhteyksiä energia-alalla, liikenteessä ja uudessa teknologiassa. Näiden alojen investointeja tuetaan pääasiassa Euroopan investointipankin ja muiden avunantajien lainoilla. Varmistan myös jatkossa, että julkiset ja yksityiset toimijat saavat oikeassa suhteessa erilaista rahoitusta voidakseen toteuttaa tarvittavan tehtävänsä.
Maatalouden osalta olisi harkittava perinpohjaisesti kaikkia tähän alaan liittyviä asioita, jotta voidaan selvittää, mitä voimme tehdä markkinoille pääsyn parantamiseksi pyrittäessä vapaakauppaan. Harkitsemme myös sellaisen alueellisen yhteistyöohjelman käynnistämistä, jossa voitaisiin keskittyä jalostukseen ja säilöntään, laatustandardeihin ja eläinten terveyteen.
Kansalaisyhteiskunnalle annettavalla tuella on oleellinen merkitys kumppanuuden inhimillisen ulottuvuuden kehitykselle. Varmistan, että kansalaisyhteiskuntaa tuetaan, mutta vanhojen hajautettujen yhteistyöohjelmien osalta en toista menneisyyden virheitä varainhoidossa ja hallinnossa. Kansalaisjärjestöt voivat saada tukea useammista ohjelmista. Esimerkiksi ympäristöalan Smart-ohjelmasta, kulttuuriperintöohjelmasta, Euromed-nuoriso-ohjelmasta ja Meda-demokratia-ohjelmasta. Pyrin selvittämään, mitä muuta voimme vielä tehdä ottaen huomioon moitteettoman varainhoidon tarpeen.

Galeote Quecedo
Arvoisa puhemies, tässä vaiheessa tuntuu selvältä, että tämä parlamentin aloite on saanut alkunsa siitä yleisestä huolestuneisuudesta, joka vaivaa parlamenttia sen vuoksi, että Barcelonassa jo neljä vuotta sitten allekirjoitettujen sopimusten täytäntöönpanoprosessi on ollut hidasta, jopa pysähtynyttä. Syystä tai toisesta näiden sopimusten täytäntöönpanossa ei vain edistytä.
Voisimme tietenkin tyytyä tähän, ja olisimme kuitenkin ottaneet merkittävän askeleen oikeaan suuntaan, jos tällä keskustelulla onnistuttaisiin yllyttämään komissiota toimimaan aktiivisemmin EuroVälimeri-kumppanuussopimusten toimeenpanoprosessin uudelleen käynnistämiseksi. Sen parlamentin yhteisen päätöslauselmaesityksen pohjalta, jonka tulemme kaikesta päätellen huomenna hyväksymään, voidaan varmasti laatia konkreettisia ehdotuksia, joiden perusteella voimme jatkaa eteenpäin.
Olen varma, että meidän kaikkien mielestä unionin Välimerta koskevilla suunnitelmilla on strateginen ja ratkaiseva merkitys; poliittiselta kannalta, koska naapuruussuhteemme edellyttää meiltä sellaisten suhteiden luomista, joiden avulla voidaan mennä pelkän vapaakauppa-alueen luomista pidemmälle; taloudelliselta kannalta, koska mielestäni on selvää, että on kehittymässä sellaisia mahdollisuuksia, jotka hyödyttävät molempia osapuolia ja joita emme hyödynnä riittävästi; myös yhteiskunnallisessa mielessä, sillä suuriin tuloeroihin tai voimakkaisiin muuttopaineisiin liittyvät ongelmat edellyttävät koordinoituja ja jäsennettyjä ratkaisuja, ja tietenkin on mainittava myös turvallisuuteen liittyvät seikat.
Näin tarkasteltuna parlamentin pyyntö, että Euroopan unioni osallistuisi päättävämmin Lähi-idän rauhanprosessiin, varsinkin nyt, kun konfliktin osapuolet ovat sitä selvästi pyytäneet Euroopan parlamentin puhemiehen edellisellä alueelle tekemällä vierailulla, on yhtä perusteltu kuin ennenkin, vaikka sitä onkin toistettu monta kertaa.
Olemme vakuuttuneita siitä, että jotta Euroopan unionin ulko- ja turvallisuuspolitiikalla saavutettaisiin tuloksia, siinä on noudatettava tasapuolisuus-periaatetta, jotta se voisi vastata kaikkien jäsenvaltioiden ja näin ollen myös Euroopan kansalaisten tarpeisiin.

Obiols i Germà
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, marraskuussa tulee kuluneeksi viisi vuotta Barcelonan julistuksen allekirjoittamisesta. On siis tullut aika tehdä tilinpäätös EuroVälimeri-politiikasta, tilinpäätös saavutetuista tuloksista ja myös viivästymisistä ja puutteista. Tässä mielessä parlamentin ryhmien esittämät päätöslauselmaesitykset ja tämä niitä koskeva keskustelu on hyvin onnistunut aloite.
Tässä yhteenvedossa on selvästi myönteisiä näkökohtia. Toisaalta prosessi ja tämä on tärkeää on jatkunut, huolimatta niistä kielteisistä tapahtumista, joita on kohdattu Lähi-idän rauhanprosessissa. Huippukokouksissa ja muissa kokouksissa on aina ollut läsnä kaikkien asianomaisten maiden edustajat, myös Syyriasta, Libanonista ja Israelista. Toiseksi vaikkakin hitaasti useita assosiaatiosopimuksia on allekirjoitettu, ratifioitu ja pantu täytäntöön. Kolmanneksi hallitusten välillä on tehty jatkuvasti yhteistyötä ja Meda-ohjelman puitteissa on toteutettu erilaisia rahoitushankkeita.
Tällaiset tulokset eivät kuitenkaan saa antaa meidän ummistaa silmiämme niiltä viivästymisiltä ja niiltä puutteilta, jotka ovat osaltaan pettäneet ne toiveet ja odotukset, joita marraskuussa 1995 pidetty ensimmäinen EuroVälimeri-konferenssi herätti. Ensinnäkin silloin, kun olisi ehdottomasti tarvittu päättäväistä poliittista sysäystä, sitä ei ole ollut. Itse asiassa nykyisin voidaan todeta, että poliittisesti ajatellen Välimeren-politiikan pitäisi olla Euroopan unionin ulkopoliittisen strategian ensisijaisena painopistealueena. Laajentuminen itään johtaa strategisessa ja historiallisessa mielessä tilanteeseen, jossa ei ole muita epävarmuustekijöitä kuin ne, jotka liittyvät aikatauluun, liittymisnopeuteen, kustannuksiin ja välineisiin; vaikka myönnämmekin, että uudet alueelliset konfliktit ovat mahdollisia, on silti hyvin vaikea kuvitella muunlaista skenaariota kuin, että laajentumisprosessi tulee toteutumaan. Sitä vastoin Välimeren alueen tulevaisuudesta ei ole mitään varmuutta. On paljolti kiinni Euroopan unionin toteuttamasta politiikasta, tuleeko tästä alueesta aurinkovyöhyke (sun belt), joka on taloudellisesti ja yhteiskunnallisesti tasapainoinen, turvallinen, kehittyvä ja rauhallinen alue, vai slummivyöhyke (slum belt), jolle on ominaista kasvava pohjoisen ja etelän välinen epäsuhta, etelän kiihtyvä köyhtyminen ja kasvava hätä anteeksi toisto kaikenlaisen hädän vuoksi, joita ovat: väkivalta, epävakaisuus, terrorismi ja hallitsemattomat muuttopaineet.
Toiseksi olen sitä mieltä, että tämän poliittisen johtamisen puuttuessa taloudellisessa ja rahoituksellisessa ulottuvuudessa on kohdattu esteitä ja viivytyksiä. Tässä kohdin on mainittava Meda-ohjelmien käynnistämisongelmat, liiallinen keskittäminen, tukikelpoisuuden epäyhtenäisyys, mahdolliseen Välimeren alueen yhteiseen maatalouspolitiikkaan liittyvän pohdiskelun puuttuminen, ja kolmanneksi, kaiken tämän seurauksena, etelään kohdistettujen suorien investointien vähäisyys: niiden osuus on vain 2 prosenttia kaikista Euroopan unionin ulkomaille tehdyistä suorista investoinneista. Tämä kuvastaa sitä, mitä voisimme nimittää koko unionin järjestelmän "strategiseksi lyhytnäköisyydeksi".
Johtopäätös on se, että meidän on käynnistettävä uusi vaihe puheenjohtajavaltio Portugalin ja tulevan puheenjohtajavaltio Ranskan kanssa, EuroVälimeri-politiikka on käynnistettävä uudelleen, puhtaalta pöydältä, ja tämä voisi sysätä liikkeelle myönteisen kehityksen niiden tavoitteiden suuntaan, jotka määriteltiin asianmukaisesti Barcelonan EuroVälimeri-konferenssissa marraskuussa 1995.

Puhemies
Paljon kiitoksia, parlamentin jäsen Obiols. Annoin teille lisäminuutin sillä perusteella, että olette suhteista Maghreb-maihin vastaavan valtuuskunnan puheenjohtaja.

Gasòliba i Böhm
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, neuvoston ja komission pitäisi panna tarkasti merkille, että parlamentti tukee käytännöllisesti katsoen yksimielisesti unionin Välimeren-politiikan uudelleen käynnistämistä sen Espanjan puheenjohtajakaudella pidetyn Barcelonan EuroVälimeri-konferenssissa 1995 tehdyn päätöksen mukaisesti, jonka sisältöä täällä ollaan jo käsitelty. Toisaalta tiedämme, että monenlaiset, pääasiassa poliittiset esteet, ovat estäneet päätöksen asianmukaisen soveltamisen käytäntöön.
Hyvät parlamentin jäsenet, halusin vain muistuttaa teitä siitä, että muutaman vuoden päästä Välimeren eteläpuolella asuvan väestön määrä on suurempi kuin pohjoispuolella asuvan väestön, ja että käytännössä kaikki vauraus on Välimeren pohjois- eikä eteläpuolella. Jos Euroopan unioni ei toimi pikaisesti tilanteen tasapainottamiseksi, sekä väestötieteelliseltä että yhteiskunnalliselta, taloudelliselta ja poliittiselta kannalta, jätämme tämän räjähdysalttiin tilanteen perinnöksi tuleville sukupolville.
Näin ollen ensisijaisena poliittisena tavoitteena on toimia poliittisena johtajana ja harjoittaa tietenkin sen ohella taloudellista yhteistyötä, jotta näillä väestöryhmillä olisi valoisammat tulevaisuudennäkymät ja jotta vauraus ja vakaus vallitsisivat koko Välimeren alueella, sillä siitä riippuu myös Euroopan unionin vauraus ja vakaus.

Cohn-Bendit
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, allekirjoitimme Barcelonassa kovin juhlallisissa tunnelmissa Välimeren peruskirjan, jonka ytimeksi olemme asettaneet oikeusvaltion ja ihmisoikeudet. Olen erittäin tyytyväinen siihen, että olemme yhteisessä päätöslauselmassa toistaneet esittämämme ajatuksen pyytää komissiota ja neuvostoa julkaisemaan vuosittaisen kertomuksen ihmisoikeustilanteesta ja oikeusvaltion kehittymistä koskevasta tilanteesta Välimeren maissa.
Olen nimittäin sitä mieltä, ettei riitä, että käytämme ihmisoikeuksia ja oikeusvaltiota argumenttina hienoissa puheissamme, mutta unohdamme ne kuitenkin saman tien, kuten meillä on taipumus unohtaa asioita. Meidän on sitä vastoin tehtävä ihmisoikeuspolitiikasta kahdenvälisten suhteidemme kulmakivi. Tämän vuoksi meidän on varoitettava ihmisoikeuksia laiminlyöviä maita kahdenvälisten suhteidemme mahdollisesta taantumisesta. Sen sijaan ihmisoikeuspolitiikassaan selvästi edistyneitä maita, kuten Marokkoa tai muita maita, meidän on rohkaistava toteamalla, että kahdenvälisillä suhteillamme on mahdollisuus kehittyä.
Mainitsen esimerkkinä Tunisian, joka on ensimmäisiä maita, joiden kanssa olemme tehneet kumppanuussopimuksen. Tunisian tilanne oikeusvaltion ja ihmisoikeuksien kehittymisen kannalta on katastrofaalinen. Tunisiassa on vielä nykyäänkin mielipidevankeja.
Tunisian hallitus väittää kannattavansa avoimia taloudellisia suhteita, mutta kenellä muka on oikeus saada passi Tunisiasta poistumiseksi? Kenellä muka on oikeus matkustaa ja käyttää siten mahdollisuutta liikkua Välimeren alueella? Ei ainakaan järjestelmän vastustajilla. Kaksi tunisialaista on parhaillaan nälkälakossa siitä syystä, että he haluavat passin voidakseen matkustaa. Toinen nälkälakkolaisista on Saharov-palkintoehdokkaana olleen Ksilan vaimo. Kerron näistä tapauksista sen vuoksi, että meidän on mielestäni edelleenkin pyrittävä siihen, että Välimeren maat ottavat vastuun oikeusvaltion ja ihmisoikeuksien kehittymisestä. Ei riitä, että ne pystyvät kehittymään taloudellisesti. Ei riitä, että ne menestyvät maataloudessa tai muilla aloilla. Ihmisoikeuksien kunnioittamisen on oltava etusijalla Välimeren-politiikassamme, mitä se tällä hetkellä ei ole. Näin ei todellakaan ole, joten meidän - sekä parlamentin, komission että neuvoston - on korjattava tämä asia.

Boudjenah
Arvoisa puhemies, vuonna 1995 käynnistetty Euro-Välimeri-kumppanuus on niin sanotusti "pysähdyksissä". Sen suunniteltu uudelleen käynnistäminen seuraavalla puheenjohtajakaudella, jolloin Ranska toimii Euroopan unionin puheenjohtajana, on hyvä merkki, sillä Välimeren alueen maita koskevat haasteet ovat valtavat, ja niihin on tartuttava pikaisesti. Jotta voisimme tehokkaasti vastata näihin haasteisiin, yhteisellä merialueellamme asuvien kansalaisten etujen todellinen huomioon ottaminen sekä heidän aktiivinen osallistumisensa kumppanuuteen on ratkaisevan tärkeää. Sanon jo heti näin aluksi, että meidän on aika ryhtyä tarkistamaan Euro-Välimeri-politiikkaa.
Ensinnäkin Euro-Välimeri-politiikan yhtenä tavoitteena on oltava se, että tartumme Välimeren etelän- ja pohjoisenpuoleisten maiden välisiin räikeisiin eroihin, jotka pitävät Välimeren etelänpuoleisten maiden kansoja taloudellisesti ja sosiaalisesti räjähdysalttiissa tilassa. Niiden ongelmina ovat köyhyys, korkea luku- ja kirjoitustaidottomuusaste, erityisesti nuoria koetteleva joukkotyöttömyys, erittäin suuret yhteiskunnalliset erot sekä kasvavat teknologiset erot länsimaihin verrattuna. Infrastruktuurin kehittämistarpeet ovat huomattavat, eikä meidän pidä unohtaa myöskään ympäristöön liittyviä haasteita.
Kuilun syveneminen saattaisi vain entisestään lisätä nationalismin ja fundamentalismin esiintymistä sekä sotia. Ulkomaanvelan muodostama taakka, raaka-ainehintojen lasku ja rakennemukautusohjelmat ovat kuitenkin sekä pakottaneet nämä maat noudattamaan äärimmäisen tiukkaa politiikkaa että murskanneet niiden kehittymiskyvyn. Näkymät jonkinasteista alueellista MAI-sopimusta edustavasta vapaakauppa-alueesta saattavat vaarallisesti pahentaa näitä valtasuhteita. Myös tutkimukset osoittavat, että kaksi kolmasosaa Tunisian teollisuudesta ei selviä rajojen avauduttua.
Prosessin hidastaminen riippuu sitä paitsi yhtä paljon Lähi-idän rauhanprosessista kuin niistä monista huolenaiheista, joita tuodaan esille entistä avoimemmin. Erään tilaisuuden huolien esille tuomiseen antoi vuosi sitten Euro-Välimeri-tasolla järjestetty ammattiliittojen konferenssi, jossa korostettiin sosiaalisen ulottuvuuden puutetta. Uudistamisen välineet ovat kuitenkin jo olemassa. Kansalaiset, kansalaisjärjestöt ja ammattiliitot ponnistelevat päivittäin lisätäkseen kansojen välistä solidaarisuutta ja toteuttaakseen monia paikallisia yhteistyöhankkeita. Euro-Välimeri-prosessi edellyttää siis voimien yhdistämistä kaikkien hyödyksi koituvalla tavalla, jotta voidaan toteuttaa Barcelonassa kiteytetty tavoite kulkea kohti kaikille yhteisen vauraan alueen luomista.
Uskonkappaleeksi kohotetusta ja Seattlessa kiistetystä vapaakauppa-ajattelusta luopuminen vaatii vielä monien kysymysten tarkastelua. On jo korkea aika antaa Välimeren etelänpuoleisten maiden velat anteeksi, aloittaa teknologian siirto sekä käynnistää yhteistyö ammatillisen koulutuksen ja julkisten palvelujen alalla.
Lopuksi haluaisin sanoa, että yhtä hartaasti kuin toivon Lähi-itään rauhaa, jonka hyväksi Euroopan unionin on jatkettava ponnistelujaan, toivoisin, että Eurooppa toimisi entistä aktiivisemmin, jotta vakavasti uhattuna oleva kansanäänestys Länsi-Saharan itsemääräämisoikeudesta voitaisiin järjestää YK:n viranomaisten vahvistamin ehdoin. Kyse on Euroopan ulkopolitiikan uskottavuudesta.

Coûteaux
Arvoisa puhemies, nyt kun parlamentti takertuu yksityiskohtiin, meidän on pakko käsitellä pikaisesti yhtä tärkeimmistä eurooppalaisista huolenaiheista, nimittäin Välimeren kysymystä.
Euroopan ja Afrikan mantereiden muodostaman valtavan aluekokonaisuuden - jonka vääjäämätön keskipiste Välimeri on - eduissa havaittavat yhtäläisyydet ovat antaneet meille verukkeen harjoittaa Välimeren-politiikkaa, jolle antamamme etusija, käyttäisin jopa sanaa painoarvo, näkyy valitettavan vähän Euroopan toimielinten tähän mennessä toteuttamissa ohjelmissa, sillä esimerkiksi 75 prosenttia hyväksytyistä Meda-ohjelmista on jäänyt toteuttamatta.
Kaikki merkit viittaavat itse asiassa siihen, ettemme oikeastaan ole perillä tähän kysymykseen liittyvistä panoksista. Ne ovat nimittäin valtavat. Tämä on jo todettu, mutta todetkaamme se uudelleen. Jos me kykenemme luomaan yhtenäisen ja hyvään yhteistyöhenkeen perustuvan, Välimeren pohjoisen- ja etelänpuoleisten maiden välisen alueen, meillä on tällöin mahdollisuus jäädä tuolle keskusalueelle sen sijasta, että joutuisimme tuon keskuksen äärilaidoille, mikä ilman muuta hyödyttäisi muita maantieteellisesti strategisia alueita, varsinkin Atlantin, Intian valtameren ja ennen kaikkea Tyynenmeren alueita, joilla meillä ei enää ole paljonkaan sananvaltaa.
Näin ollen oikotietä ei ole, ellemme harjoita sellaista tahtopolitiikkaa, joka edellyttää, sanon sen selkeästi, että pidämme toisarvoisena Atlantin alueen maille osoitettua solidaarisuutta tai suhteita Aasiaan, jotta voisimme keskittyä etuoikeutettuihin suhteisiimme - siis käytän sanaa "etuoikeutettu" sen varsinaisessa merkityksessä - arabivaltioiden kanssa. Tämä edellyttäisi esimerkiksi sitä, että unioni hyväksyisi täysivaltaisiksi jäsenvaltioikseen sellaisia maita kuten Marokko, Tunisia tai Algeria.
Ilman tällaista tahtopolitiikkaa meillä ei ole pienintäkään mahdollisuutta hallita maailman tasapainoa, tai pikemminkin sen kasvavaa epätasapainoa, tai talouden virtoja, joilla tarkoitan erityisesti sekä raaka-aineita että maataloustuotteita. Meillä ei olisi minkäänlaisia mahdollisuuksia hallita myöskään väestönkasvun synnyttämiä ihmisvirtoja, joiden tasapaino on kovaa vauhtia järkkymässä meidän tappioksemme, kuten jokainen meistä voi huomata. Emme myöskään voisi hallita kulttuurivirtoja, sillä emme varmaankaan voisi saada arabeja ja afrikkalaisia yhteistyökumppaneita parempia liittolaisia, joiden kanssa voimme tehdä vastarintaa niin sanotulle maailmanlaajuistumiselle, joksi tätä minun mielestäni maailman amerikkalaistumista liian helposti kutsutaan.
Kansakuntamme voisivat säilyttää vielä seuraavallakin vuosisadalla suurvalta-asemansa, mikä riippuu siitä, ovatko ne kyenneet selviämään Välimeri-kumppanuuden asettamasta koitoksesta vai eivät.
Turha sanoakaan, että olemme tässä mielessä pessimistisiä. Pessimismimme johtuu ensinnäkin siitä, että tämä tärkeä kysymys on jäänyt ponnettomien puheiden ja hyvien aikomusten tasolle, mistä on todisteena erittäin vaimeaksi jäänyt Barcelonan prosessi, joka on vain täydellisen välinpitämättömyytemme surkea alibi.
Pessimismimme johtuu myös siitä, että Atlantin takainen yhteistyökumppanimme Yhdysvallat on täydellisesti ymmärtänyt sen, että paras keino alistaa Eurooppa sen imperiumin piiriin on katkaista Euroopan hedelmälliset suhteet Välimeren naapurimaihin ja pyrkiä rakentamaan alueelle kaiken kattava ja huomaamaton, mutta tehokas muuri. Kaikkein tuoreimpia esimerkkejä tällaisen muurin rakentamisesta on esimerkiksi Persianlahden sota tai se, että Washington on meitä vaivihkaa usuttanut saattamaan Libyan, jopa Syyrian, tuomittujen kansakuntien rivistöön.
Pessimismimme johtuu loppujen lopuksi myös siitä, että Euroopassa mielipiteet eroavat liian paljon toisistaan tässä kysymyksessä, sillä liian monet valtiot, varsinkin Pohjois-Euroopan valtiot, suosivat suhteita Atlantin alueen maihin enemmän kuin suhteita arabimaihin tai Afrikan maihin, mistä ovat osoituksena niin sanotun Lomén yleissopimuksen puitteissa harjoitettavan politiikan jatkuvasti lisääntyvä laiminlyönti ja puhditon Välimeren-politiikka.
Loppujen lopuksi tässä asiassa - kuten monessa muussakin - ainoaksi pelastukseksemme jäävät kansakunnat, etunenässä Välimeren rannikkoalueen tärkein suurvalta Ranska, joka voi pyrkiä voittamaan tämän valtavan haasteen arabivaltioiden ja ranskankielisten maiden kanssa harjoittaman politiikkansa avulla. Ranska ottaa haasteen vastaan kenties yksin, mutta siten, että siitä hyötyisi tällöin koko Eurooppa.

Belder
Arvoisa puhemies, tämä keskustelu osoittaa, että Euroopan unionin Välimeren-politiikka herättää kysymyksiä. Myös minulla on kysymyksiä Meda-ohjelmasta, eikä pelkästään komissiolle vaan yhtä hyvin näiden kysymysten esittäjille. Minun on vaikea hyväksyä johtopäätöksiä, jotka ovat heidän kysymystensä perustana. He puhuvat edistyksestä Lähi-idän rauhanprosessissa, rauhan palaamisesta Balkanille ja tilanteen paranemisesta Maghreb-maissa. Toivon heidän kanssaan, että kysymys on todellakin rakenteellisista parannuksista kyseisillä alueilla. Mielestäni on kuitenkin ennenaikaista muuttaa Välimeren-politiikkaa merkittävästi tämän ehkä satunnaisen kehityksen perusteella. Lisäksi minun on vaikea hyväksyä ajatusta, että Välimeren-politiikka olisi täysin epäonnistunutta. Näiden neljän vuoden aikana, kun yhteistyötä on tehty, on saavutettu selvästi menestystä erityisesti solmittaessa assosiaatiosopimuksia.
En halua kuitenkaan sanoa tällä, että meidän Euroopan parlamenttina pitäisi hyväksyä kritiikittä nykyinen Euroopan unionin Välimeren-politiikka. Siinä tarvitaan parannuksia suurimmalta osin. Mielestäni tärkein asia on asenteiden muuttaminen. Jos kuvaamme suhdettamme Välimeren alueen maihin sanalla "kumppanuus", me sitoudumme suhtautumaan kumppaneihimme vakavasti. Tämä johtaa epäilemättä jossakin määrin ajatuksiin Euroopan roolista eri rauhanprosesseissa ja ihmisoikeuksien noudattamisessa kumppanimaissa. Se johtaa myös EU:n tasapainoisempaan Välimeren-politiikkaan. Kumppanuuteen kuuluu, että eurooppalaisten ajatusten lisäksi myös Välimeren alueen maiden ajatukset poliittisesta ja taloudellisesta yhteistyöstä puetaan sanoiksi.
Kysymys ei ole kuitenkaan pelkästään taustalla olevista asenteista. Myös Meda-ohjelman hallinto ja toimeenpano vaativat huomiotamme. Viime vuosina on käynyt ilmi, että siinä on ollut vakavia puutteita. Komissio teki viime vuonna muutosehdotuksia. Siinä yhteydessä meidän täytyy tulevaisuudessa pohtia vakavasti Välimeren-politiikan tulevaisuutta. Tässä pohdinnassa tärkeimpänä motiivinamme ei ole satunnainen kehitys, vaan kysymys on pitkän aikavälin näkemyksestä. Silloin avainsanoja ovat rehellisyys, tasapainoisuus ja yhdenvertaisuus.

Kronberger
Arvoisa puhemies, on periaatteessa myönteistä, että Välimeren alue nähdään jälleen voimakkaammin Euroopan unionin kumppanina. Pidän ratkaisevana Libyan mukaan ottamista. Maiden välisessä viestinnässä on havaittavissa kauppasaarron päättymisen jälkeen erityisesti tältä osin suurta kiinni kuromisen tarvetta. Minulla oli tilaisuus käydä Libyassa kuukausi sitten ja saatoin todeta, että siellä vallitsee erittäin avarakatseinen ja Euroopasta kiinnostunut mieliala erityisesti nuorten keskuudessa. Yliopiston rehtorin ja opiskelijoiden kanssa käymissäni keskusteluissa valitettiin sitä, että vuosikausia kestänyt saarto on jättänyt moniin nuoriin eräänlaisen voimattomuuden trauman ja etäisyyden pohjoiseen. Meidän on nyt uskoakseni tehtävä kaikkemme osoittaaksemme kaikkien Välimeren alueen maiden ihmisille, että me tunnustamme heidät täysiarvoisiksi ja tasavertaisiksi kumppaneiksi, ja tarjotaksemme heille apua, jotta voimme sekä rakentaa molemminpuolista luottamusta että ratkaista heidän sosiaalisia ja taloudellisia ongelmiaan. Se hyödyttää varmaankin molempia osapuolia.

Cocilovo
Arvoisa puhemies, uskon, että täällä käyty keskustelu on jo merkittävästi lähentänyt kaikkia kannanottoja siten, että kaikki ovat tietoisia siitä merkityksestä, joka Barcelonan prosessin EuroVälimeri-kumppanuudella on kolmannen vuosituhannen alussa olevan Euroopan tunnusmerkkien ja strategian määrittelemisessä, ja tämä kumppanuus rakentuu vakaasta ja turvallisesta kansojen välisestä rauhanomaisesta yhteiselosta, sekä sosiaalisesta ja taloudellisesta suunnitelmasta ja projektista, ja perustuu samanaikaisesti mitä tiukimpaan olennaisten ihmis- siviili- ja poliittisten oikeuksien kunnioittamiseen. Kaikki tämä merkitsee ja antaa suunnan, jonne kulkea kohti EuroVälimeri-kumppanuuden kehitystä.
Olen vakuuttunut, kuten muutkin minua ennen puhuneet kollegat, että jos asiassa on ollut viipeitä, ne eivät ehkä johdu ainoastaan teknisistä näkökohdista vaan lopulta myös siitä olettamuksesta, josta en voi olla samaa mieltä, että tämän prosessin tarkoitus olisi ainoastaan rakentaa vapaakauppa-alue, joka on toki tärkeä. EuroVälimeri-kumppanuuden kehittäminen ei voi merkitä ainoastaan tätä; ei ole epäilystäkään siitä, etteikö kumppanuuden puitteissa pitäisi myös hyödyntää sellaista rakennetta, joka on sidoksissa siviiliyhteiskunnan arvoihin, sidoksissa kulttuuriin, sosiaalisiin kysymyksiin, matkailuun, urheiluun liittyviin vaihdoksiin ja sidoksissa näiden panosten hyödyntämiseen, jotka eivät välittömästi koske vapaakauppa-alueen rakentamista mutta jotka tuovat mahdollisuuden täydentää sen tuomia seurauksia.
Kotiseudullani sanotaan, mutta ei ainoastaan minun kotiseuduillani, että pieniä ovat silakat joulukaloiksi. Näin ollen olen sitä mieltä, että komission ja neuvoston aktiivisen sitoumuksen ja parlamentin avoimen tuen avulla meidän pitää palauttaa myös saatavilla olevat voimavarat EuroVälimeri-kumppanuuden tukemiseen, jotta tämä kumppanuus voisi jossain määrin olla verrattavissa niiden voimavarojen määrään, joita jo nykyään käytetään itälaajentumisen tukemiseksi. Jo Cannesin Eurooppa-neuvosto oli tukenut tätä näkemystä, ja tämä pitää muistaa. Meidän pitää tukea yksityissijoituksille suotuisan ympäristön kasvua: pitää tukea sellaista teknistä avustusta, joka varmistaa myös näille kolmansille maille samanlaista tukea ja apua kuin KIE-maille; tarvitaan mahdollisuutta luoda sellainen alueiden välinen ja kansojen välinen yhteistyöohjelma, jolla täydennetään ja integroidaan Medaan ja Interregiin verrattuna sitä, mitä rannikkoalueiden hyväksi tehdään; lopuksi tarvitaan uudenlaisia ohjelmia tämänhetkisen pirstoutuneisuuden ja tehottomuuden poistamiseksi niiden yhteisön ohjelmien toteuttamisessa, joita sovelletaan eteläisen Välimeren alueen hyväksi ja jotka jo nyt se käy ilmi, jos teemme nopean analyysin koskevat yli 17:ää komission osastoa ja lukemattomia miniohjelmia, jotka eivät todennäköisesti ole toimivia tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
Olen esittänyt konkreettisia ehdotuksia jo siitäkin syystä, että tunnistan näkemykseni muiden kollegoiden puheenvuorojen strategisimmissa ja poliittisimmissa kohdissa.

Terrón i Cusí
Arvoisa puhemies, mielestäni tämä keskustelu sopii hyvin käytäväksi Meda-ohjelman viisivuotisen ohjelmointikauden lopussa, mutta luulen, että meillä on myös vielä aikaa keskustella tästä uudesta asetuksesta, joka on tällä hetkellä vielä parlamentin käsiteltävänä. Haluan sanoa, että olen kuitenkin komission tavoin huolissani ja että pidän myönteisenä komission ehdotusta menettelyjen yksinkertaistamiseksi. Toivon, että tälle löytyy parlamentissa kannatusta.
Aion puhua muutamien käytössäni olevien sekuntien aikana ainoastaan kahdesta asiasta, joita on mielestäni kiireellisesti käsiteltävä Meda-ohjelmien osalta. Ensinnäkin yhteistyön hajauttaminen ja Barcelonan prosessin synnyttämä toiminta Välimeren alueella sijaitsevien yhteisön ulkopuolisten maiden ja Euroopan unionin aktiivisimpien sosiaalisten toimijoiden välillä. Sen lisäksi, että nämä hankkeet ovat hyvin olennaisia, ne auttavat myös näitä yhteiskunnan osa-alueita vahvistumaan näissä maissa. Mielestäni tämä on välttämätöntä, sillä haluamme vauraan vapaakauppa-alueen ja sen lisäksi haluamme tukea päättäväisesti tämän Välimeren etelärannikon alueen demokratisoitumista, tukea niitä miehiä ja naisia, jotka yrittävät tehdä työtä tässä ympäristössä. Meidän on parannettava sitä huonoa mainetta, joka Euroopan unionilla on nyt heidän keskuudessaan, ja meidän on jälleen pyrittävä siihen, että unioni tukee heidän odotuksiaan ja pyrkimyksiään. Mielestäni komissiolla on lisäksi oltava riittävästi henkilöstöä ja aineellisia voimavaroja tämän toteuttamiseksi.
Toinen asia, joka minua huolestuttaa, on maahanmuuttoasioiden sisällyttäminen asetukseen. Olen huolissani siitä, miten tätä aihetta käsitellään Välimeren osalta. Sen lisäksi, että meidän on tehtävä takaisinottolausekkeita koskevia sopimuksia ja suunnattava voimavaroja rajojen valvontaan, meidän on mielikuvituksen ja näiden maiden kanssa toteutettavaa yhteistoimintaa koskevien uusien ehdotusten avulla myös kehitettävä keinoja, joilla siirtolaiskysymys voidaan saattaa laillisuuden piiriin, jotta siirtolaisista ei tuntuisi vain siltä, että olemme jo sulkeneet rajat, vaan että vapaakauppa-alueella myös ihmiset voivat liikkua vapaasti.

Sánchez García
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tänään on sopiva päivä käsitellä useita EuroVälimeri-alueen suhteita koskevia asioita, sillä on tapahtumassa monia kulttuuriin liittyviä, yhteiskunnallisia, uskonnollisia ja poliittisia asioita, joita me täällä Euroopan vartiotornissa emme voi jättää huomiotta, me, jotka toivomme kaikkea hyvää niiden maiden yhteiskunnille, joiden rantoja Välimeri huuhtelee ja joilla on historian saatossa ollut yhteisiä kokemuksia muutamien eurooppalaisten kansojen kanssa.
Tämä keskustelu on ajankohtainen myös sen vuoksi, että parlamentin suhteista Maghreb-maihin vastaava valtuuskunta vieraili viime viikolla Marokossa ja Tunisiassa ja sillä oli paljon asioita käsiteltävänään.
Asia on niin, että tilanne on selvästikin muuttunut siitä, mikä se oli muutama vuosi sitten, sillä joillakin aloilla on havaittavissa hienoisia muutoksia, kuten esimerkiksi ihmisoikeuksissa, ja joistakin häiriöistä huolimatta, kuten esimerkiksi talousalla. Yleisesti ottaen ollaan halukkaita solmimaan kumppanuussuhde Euroopan unionin muodostaviin pohjoisiin naapureihin, sillä meitä pidetään viimeisenä oljenkortena arkipäivän ongelmien ratkaisemisessa. Tämän vuoksi kaikkien Euroopan toimielinten, parlamentin, komission ja neuvoston, on ponnisteltava näiden Välimeren alueen kansojen olojen parantamiseksi. Sitä varten meidän on kuitenkin toteutettava päättäväistä ja rohkeaa politiikkaa, jonka avulla voimme voittaa ne EuroVälimeri-alueen haasteet, jotka meidän on kohdattava tässä hyvin globaalistuneessa maailmassa. Välimeri ja sen kansat tarvitsevat meitä. Emme voi jättää niitä syrjään.

Piétrasanta
Arvoisa puhemies, tärkein taloudellinen väline Barcelonan prosessin tuloksena syntyneen Välimeren-politiikkaamme toteuttamiseksi on epäilemättä Meda-ohjelma, jota koskevan mietinnön esittelijänä toimin ja jota koskevaa asetusta me muokkaamme parhaillaan yhdessä kollegamme Valdivielso de Cuén kanssa. Kehottaisin kollegoitamme kiinnittämään huomiota näihin mietintöihin, joista keskustellaan valiokunnassa ja jotka annetaan parlamenttimme käsiteltäviksi ensi kesäkuussa.
Haluaisin tässä yhteydessä korostaa kahta tärkeää asiaa: ensinnäkin sitä, että Meda-ohjelma on tehokas ja uusi ohjelma, jonka toteuttamisessa on tähän asti ollut ongelmia. Neljälle edelliselle vuodelle osoitetusta noin 3500 miljoonan euron rahoituksesta on tähän päivään mennessä maksettu alle 30 prosenttia. Tämä johtuu maksussa tapahtuneista viivästyksistä, tilintarkastustuomioistuimen tekemistä asiakirjaselvityksistä ja liian pitkistä määräajoista. Asetusta on näin ollen muutettava ja komission henkilökuntaa on lisättävä. Meillä on tämänsuuntaisia ehdotuksia parlamentille ohjelmaan liittyvien asiakirjojen tutkinnan tehostamiseksi. Lisäksi 90 prosenttia määrärahoista on varattu kahdenväliseen yhteistyöhön, mutta vain 10 prosenttia meille tärkeään alueelliseen yhteistyöhön. Näin ollen meidän on lisättävä määrärahoja, vahvistettava yhteistyötä ja hyödynnettävä kansalaisyhteiskuntien osallistumista.
Toiseksi toteaisin, ettei ohjelmaan sisälly taloudellista näkökohtaa, jonka painopiste olisi vapaakauppakysymyksissä. Siihen sisältyy yhteisen rauhan ja vakauden alueen määritelmä sekä kansojen lähentämisen tavoite sosiaalisen ja kulttuuriin perustuvan kumppanuuden avulla. Ohjelman tarkoituksena on vihdoin parantaa kolmansien maiden tilannetta ihmisoikeuksien noudattamisessa, ja tässä mielessä useiden maiden tilanne ei tule kohenemaan. Näin ollen pyydämme neuvostoa ja komissiota julkaisemaan vuosittain tai joka toinen vuosi sellaisen kertomuksen Barcelonan prosessiin osallistuvien maiden ihmisoikeustilanteesta, johon Euroopan unionin ja kolmansien maiden välillä toteutettavat yhteistyöohjelmat voisivat pohjautua. Tunisia - josta jäsen Daniel Cohn-Bendit puhui hetki sitten - on yksin saanut 10 prosenttia Meda-ohjelmalle osoitetuista määrärahoista, joista lähes kaikki on jo maksettu. Meidän on otettava tämä huomioon siksi, että juuri Euroopan unioni pääsisi ohjaamaan hankkeita, eikä niin, että hankkeista päätettäisiin yksistään...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Alavanos
Arvoisa puhemies, haluan sanoa, että tämä keskustelu on tärkeä, mutta varsinkin selvästi hyvää tarkoittavan neuvoston puheenjohtajan antamat vastaukset saavat minut tuntemaan väsymystä ja voimattomuutta.
Mielestäni voimme joka puolella vallitsevan huolestuneisuuden perusteella esittää joitakin toteamuksia. Lyhyesti sanoen, Euroopan unionin Välimeren-politiikasta puuttuu strategia, aikataulu ja tavoitteet, toisin kuin esimerkiksi Euroopan unionin Itä-Euroopan-politiikasta. Jos yrittäisi tiivistää ministerin vastauksen viiteen kohtaan, se ei onnistuisi, koska hän vastasi kaikkiin kysymyksiin, mutta avainkysymyksiin ei saatu vastauksia.
Toiseksi mielestäni puuttuu rohkeus. Euroopan unioni on sitoutunut vapaakauppaan, kun taas näillä alueilla vapaakauppavyöhykkeistä on saatu kielteisiä taloudellisia ja sosiaalisia tuloksia, ja voitaisiin ryhtyä välittömästi konkreettisiin ja tehokkaisiin toimiin sellaisissa asioissa kuin velka ja teknologian välittäminen, jossa voidaan havaita epäröintiä ja tehottomuutta.
Kolmas seikka on se, että mielestäni Euroopan unionilla ei ole itsenäistä politiikkaa. Tämä näkyy Lähi-idässä suhteessa USA:han ja myös yleisemmin.

Tajani
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, uskon, että Euroopan unionin ja Välimeren välinen politiikka ei voi kehittyä, jos Lähi-idän rauhanprosessia ei viedä eteenpäin, ja uskon, että tämä aihe on oleellinen osa sitä päätöslauselmaa, josta parhaillaan keskustelemme tässä istuntosalissa. Meidän pitää kuitenkin kysyä itseltämme, minkälaisen roolin Euroopan unioni voi ja minkälaisen roolin Euroopan unionin pitää ottaa rauhanprosessin edistämiseksi. On selvää, että Euroopan unioni ei voi valita asettuvansa yhden niistä osapuolista puolelle, jotka kohtaavat toisensa; uskon, että sen pitää sen sijaan toimia merkittävässä osassa näiden alueiden taloudellisessa kehittämisessä ja kiinnittää ennen kaikkea huomiota niiden kansojen taloudelliseen kasvuun, jotka elävät Israelin valtion ympärillä, sillä poliittinen ja myös uskontoa koskeva ristiriitaisuus on varmasti korostunut merkittävän sosiaalisen eriarvoisuuden takia: riittää, kun vertaa israelilaisten tuloja henkeä kohden niiden kansalaisten tuloihin, jotka asuvat läheisissä maissa ja niillä alueilla, joilla on yhteinen raja Israelin valtion kanssa. Näiden kansojen taloudellinen kasvu lieventäisi varmasti sitä poliittista ja sosiaalista ristiriitaisuutta, joka on johtanut huomattaviin kiistoihin.
Jännittyneisyyden vähentäminen on Euroopan unionin olennaisin tehtävä. Tuen siis kaikkia niitä tämän mietinnön kohtia, joissa korostetaan tarvetta ryhtyä sellaisiin taloudellisiin toimiin, jotka tukevat ohjelmien kehitystä, yksityisten rahoitusten kehitystä, yksityisten tahojen läsnäolon yhä suurempaa kehitystä niillä alueilla, joilla on yhteinen raja Israelin kanssa: kaikki tämä johtaa varmasti juuri sellaisen taloudellisen hyvinvoinnin kasvuun, joka huomattavasti lieventää sosiaalista ristiriitaisuutta. Jos me kykenemme, jos Euroopan unioni kykenee tekemään tämän, silloin Euroopan unioni on varmasti antanut merkittävän panoksen Lähi-idän rauhan toteuttamiseen.

Caudron
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ei ole mikään uusia asia, että Euroopan unioni on ilmoittanut toivovansa kunnianhimoista Välimeren-politiikkaa. Sitä se toivoo ainakin puheissaan ja aiejulistuksissaan, mistä tämäniltaiset keskustelut ovat todisteena. Kestävää Euro-Välimeri-kumppanuutta on toivottu aina, niin Lissabonissa 1992 kuin Cannesissakin 1995, ja erityisesti Barcelonassa tuona samana vuonna. Näin ollen Euroopan unioni ja 12 Välimeren maata saattoivat tuntea tyytyväisyyttä hyväksyessään vuonna 1995 kuuluisan Barcelonan julistuksen.
Unionin julistukseen sisällyttämät taloudelliset ja rahataloudelliset, poliittiset ja turvallisuuspoliittiset, sosiaaliset, kulttuuriset ja inhimilliset tavoitteet olivat erityisen suuria. Kumppaniemme pettymys on kuitenkin julistuksen antamisen jälkeen ollut vieläkin suuremmat, kuten minua edeltäneet puhujat ovat todenneet: assosiaatiosopimuksia on tehty erittäin vähän, ja sopimuksia ei varsinaisesti ole vielä edes pantu täytäntöön, Euroopan unioni on suunnitellut myöntävänsä huomattavia määrärahoja, mutta sidottuja määrärahoja on huomattavasti vähemmän, ja vielä vähemmän on todella maksettuja määrärahoja, mistä kaikki kumppanimme meille jatkuvasti huomauttelevat.
Tilanne on muutoinkin sekava, sillä kaikki ovat tietoisia teknisistä vaikeuksista, poliittisista ongelmista, vähäisistä suorista investoinneista ja kumppaniemme valtavasta ylivelkaantumisesta, jotka kuitenkin kiistetään. Näiden ongelmien seuraukset ovat tuhoisat: kumppanimme joutuvat jatkuvasti pettymään, kumppanuusmaiden talouskehitys on riittämätöntä ja Eurooppaan kohdistuva laiton maahanmuutto edistää fundamentalismin nousua lähes kaikkialla.
Näin ollen toteaisin, kuten kaikki muutkin ovat tehneet tänä iltana täällä parlamentissa, että Barcelonan prosessi on käynnistettävä uudelleen, sen hallintoa on yksinkertaistettava, meidän on taivuttava eurooppalaisten markkinoidemme avoimuuden lisäämiseen sekä kevennettävä Välimeren kumppanuusvaltioiden velkoja. Tämän vastineeksi kumppaneidemme on ponnisteltava lujasti ihmisoikeuksien parantamiseksi sellaisen kokonaisvaltaisen Välimeri-vision puitteissa, jossa olisi mahdollista taata kaikkien Euro-Välimeri-alueen muodostavien alueiden keskinäinen tasapaino ja rauha.
Muita vaihtoehtoja meillä ei ole. Haluankin nyt kiittää neuvoston puheenjohtajaa kaikista niistä tärkeistä ja aiheellisista tiedoista, joita hän on meille antanut. Tämän vuoksi minä sosialistina kannatan suurinta osaa yhteisen päätöslauselmamme sisältämistä ehdotuksista.

Martin, Hugues
Arvoisat puhemiehet, arvoisa komission jäsen, haluaisin käyttää hyväkseni tätä keskustelua korostaakseni paavin Pyhään maahan tekemän vierailun merkitystä ja vaikutuksia. Olipa tunnustamamme uskonto tai uskonnollinen vakaumuksemme mikä tahansa, minun on pakko todeta, että Johannes Paavali II:n viesti vaikutti merkittävästi alueen rauhanprosessin etenemiseen. Paavi osasi esiintyä sekä Jordaniassa että Israelissa ja palestiinalaisalueella juuri oikein, kun hän puhui alueen eri yhteisöjen välisistä jatkuvista ongelmista vieraillessaan tuolla kaikenlaisten ansojen täyttämällä maalla, jossa jokaista paavin sanaa tai elettä punnitaan hänen symbolisen edustuksensa valossa.
Pyhä isä osoitti, ettei uskonnon osuutta selkkauksissa ole mahdollista sivuuttaa ja että eri uskontokuntien edustajien välinen vuoropuhelu sekä poliittinen vuoropuhelu ovat molemmat alueen vakauteen vaikuttavia tekijöitä. Paavin vierailu oli erinomainen osoitus siitä, että kaikkien osapuolten välinen yhteisymmärrys on saavutettavissa. Ajattelin, että tämä keskustelu antaisi minulle mahdollisuuden antaa tunnustukseni, jonka tämän merkittävän rauhanrakentajan ja väsymättömän pyhiinvaeltajan toiminta on mielestäni ansainnut.
Haluaisin myös esittää kaksi ajatusta neuvostolle ja komissiolle. Ensimmäinen kysymykseni koskee Välimeren etelänpuoleisten maiden välistä yhteistyötä ja toinen Euroopan parlamentin asemaa Barcelonan prosessissa.
Ensin ottaisin esille alueellista yhteistyötä koskevan kysymyksen, johon neuvoston puheenjohtaja jo osittain vastasikin hetki sitten. Unionin Välimeren-politiikka perustuu Barcelonan prosessiin. Tällaisessa lähestymistavassa pyritään kokonaisvaltaiseen ja alueelliset näkökohdat huomioon ottavaan politiikkaan, jossa Välimeren allasta tarkastellaan alueellisena kokonaisuutena. Näin ollen on järkevää ajatella, että tuon alueen maiden välistä yhteistyötä olisi merkittävästi vahvistettava.
Toinen ajatukseni koskee Euroopan parlamentin asemaa, josta minun on todettava, että se on nykyään aivan liian vähäinen. Unionin Välimeren-politiikassa pyritään kokonaisvaltaisuuteen, kuten aiemmin korostin. Euroopan parlamenttia on itse asiassa tarvittu vain kahdenvälisten sopimusten teon yhteydessä. Näin ollen meidän on joko saatava Euroopan parlamentti lähemmäksi parlamentaarista Välimeri-foorumia EU:n ja AKT-valtioiden yhteisen edustajakokouksen mallin mukaisesti, tai toimittava siten, että Euroopan parlamentti voisi osallistua aktiivisesti ja säännöllisesti ministerikokouksiin.

Miguélez Ramos
Arvoisa puhemies, unionin Välimeren-politiikan on saatava sekä muotoa että syvyyttä; tyhjentämisen sijasta se on täytettävä sisällöllä. Hyvät parlamentin jäsenet, on välttämätöntä lähentää poliittisia, taloudellisia ja yhteiskunnallisia suhteita ja ottaa jatkossakin askelia eteenpäin. Meillä on Marokon kanssa assosiaatiosopimus, joka on ollut voimassa 2. maaliskuuta alkaen ja jonka myötä tästä maasta tulee meille ensisijainen yhteistyökumppani. Marokon kanssa ei kuitenkaan voida tehdä tiivistä yhteistyötä, ellei oteta huomioon sitä toimintaa, kalastustoimintaa, josta monen Euroopan alueen talous on riippuvainen.
Viittaan Euroopan yhteisön ja Marokon väliseen kalastussopimukseen, joka päättyi 30. marraskuuta. Niin, neljä kuukautta sen jälkeen olemme edelleen tyhjin käsin. Emme ole vielä päättäneet neuvottelujen alkamispäivämäärästä. Jos tätä sopimusta ei uusita, se merkitsisi takaiskua Välimeren-politiikallemme, sillä jotta tämä ei jäisi pelkäksi puheeksi, on tärkeää, että edistymme konkreettisissa asioissa.
Välimeren-politiikka on saanut nimensä merestä, jolla eurooppalaiset ja pohjoisafrikkalaiset ovat kalastaneet yhdessä vuosisatojen ajan. Komission on tehtävä velvollisuutensa ja saatava nämä neuvottelut alkamaan välittömästi.

Hernández Mollar
Arvoisa puhemies, olemme osittain saavuttaneet tavoitteemme, jos onnistumme tämän keskustelun avulla kohdistamaan neuvoston ja komission huomion siihen merkitykseen, joka Välimeren etelärannikolla on Euroopan politiikalle.
Kuten täällä on sanottu, parlamentin valtuuskunta vieraili vastikään Marokossa ja Tunisiassa. Parlamentin jäsenten, viranomaisten ja kansalaisyhteiskunnan edustajien huomion kohteena olivat ihmisoikeudet, Länsi-Saharan tilanne, kalastus, maatalous, investoinnit, Meda-ohjelma ja siirtolaisuus. Tämän tuloksena meiltä pyydettiin unionin vahvempaa poliittista puuttumista Välimeren asioihin. Laajentumista pelätään ja tasapainon aavistellaan kallistuvan enemmän pohjoiseen ja itään kuin etelään päin. Olisi hyvä, jos komission ja neuvoston läsnä olevat edustajat vastaisivat tähän kysymykseen.
Toisaalta on lisättävä tälle alueelle tehtäviä investointeja, ja näiden maiden kanssa on tehtävä yhteistyötä niiden ominaispiirteitä kunnioittaen, jotta ne voisivat edistyä demokratisoitumista ja ihmisoikeuksien kunnioittamista koskevissa prosesseissaan, ja meidän on hyväksyttävä se, että nämä maat edistyvät omassa tahdissaan, mutta ne on myös saatava ymmärtämään, että Euroopan unioni ei halua investoida ainoastaan talouskehitykseen, vaan että se haluaa investoida myös rauhan ja vakauden saavuttamiseen siten, että ihmisten perusoikeuksia kunnioitetaan ja että he voivat käyttää vapauksiaan demokraattisesti.
Tehtävä ei ole helppo, mutta voimme onnistua siinä ainoastaan vuoropuhelun, emme kiistelyn avulla. Euroopan unionin toimet ovat tällä alueella vielä hyvin hajanaisia ja monimutkaisia. Barcelonan konferenssin tulos on pikemminkin poliittisen tahdon ilmaus kuin todellinen strategia, jolla on tarkoitus luoda todellinen EuroVälimeri-alue, jossa talous olisi yksi merkittävä osa-alue, mutta vain yksi osa-alue siinä jatkuvassa vuoropuhelussa ja poliittisessa yhteistyössä, joka liittyy yhteiskuntaan, kulttuuriin ja myös yhteisten etujen puolustamiseen, jotta meidän kaikkien tälle alueelle toivoma rauha ja vakaus voidaan taata.

Bautista Ojeda
Arvoisa puhemies, en halunnut puhua aikaisemmin, jotta en häiritsisi keskustelua. Halusin vain sanoa teille, että en hyväksy lainkaan edellisen puhemiehen tapaa jakaa puheaikoja, sillä hän ei noudattanut ryhmille annettua ja tietenkin jäsenten kesken jaettua puheaikaa. Edellinen puhemies syrji aivan selvästi toisia jäseniä antamalla tiettyjen jäsenten ylittää heille kuuluvan puheajan.
Silloin kun istumme täällä, kaikki jäsenet ovat tasavertaisia ja kaikkien on noudatettava sääntöjä. Tässä mielessä, vaikka en edustakaan suurta äänestäjien ryhmää, pyydän, että ryhmän antamia puheaikoja noudatetaan.

Puhemies
Jäsen Bautista Ojeda, huomionne merkitään pöytäkirjaan ja toimitetaan puhemiehistölle.

Costa, Raffaele
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen kiinnostuneena tarkastellut niitä asiakirjoja, jotka ovat tänään parlamentin käsiteltävinä, ja panin merkille, että parlamentin esittämä pyyntö koskee monia aloja, ehkä jopa liian monia: parlamentti pyytää oikeutetusti rauhaa aihe, jota käsiteltiin vähän aikaa sitten se pyytää terveyttä, se pyytää hyvinvointia, se pyytää tehokkaita julkisia palveluita ja se pyytää sosiaalista kehitystä. Minä kuitenkin uskon, että kun pyydetään kaikkea, kuten on muuten oikein pyytää ainakin tiettyjen tilanteiden torjumiseksi, saavutetut tulokset ovat usein keskinkertaisia. Minun mielestäni on asianmukaista valita sellaiset näkymät, joiden avulla voidaan työskennellä Välimeren maiden kanssa sekä kahdenvälisellä tasolla että unionin toiminnan avulla.
On eräitä huolellisesti valittuja aloja, jotka varmasti voisivat tuottaa hyödyllisiä tuloksia: ensiksi paikallinen hallinto pitää saada asianmukaisesti toimimaan harjoittamalla yksityistämistä, joka on jo aloitettu monissa maissa, sekä teknologiatoimitusten avulla; toiseksi pitää kehittää terveydenhuoltoa, josta olemme keskustelleet myös hiljattain valmentaessamme henkilökuntaa: teknistä henkilökuntaa paikallisella tasolla ja myös Euroopan maista tulevaa erikoistunutta lääkintähenkilökuntaa; lopuksi pitää kehittää sitä, mikä Meda-ohjelmassa merkitsee tiiviimpää ohjelmien vaihtoa, mikä ei ole toteutunut. Minun pitää sanoa, että tässä ohjelmassa, jota olen joutunut käsittelemään valiokunnassani lukuisista syistä, minulle tuotti pettymyksen se, että sitä koskevia tietoja oli vaikea saada, ja se, että näitä tietoja oli vaikea verrata parlamentilta saatuihin tietoihin.
Tällä komissiolla on vielä aikaa: se aloitti toimikautensa vasta muutamia kuukausia sitten; sillä on siten mahdollisuus sekä toteuttaa tehokas käänne töiden toteuttamisessa että myöskin toimittaa yksityiskohtaisempaa tietoa parlamentille...
(Puhemies keskeytti puhujan)

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, minun mieleeni palaa itsestään keskustelu, joka täällä käytiin noin viisi vuotta sitten, kun silloinen komissio esitteli mahtipontisesti Euroopan unionin uuden Välimeren-politiikan.
Nyt me olemme kaikki samaa mieltä siitä, että silloin sanottu ei ole ainakaan suurimmaksi osaksi toteutunut. Mielestäni selitys näille heikoille tuloksille on sekä poliittisen tahdon että varojen puute. Mielestäni Välimeren-politiikalle pitäisi antaa enemmän painoa tukeutumalla demokratiaan ja kehitykseen. Demokratiaa tarvitaan eteläisen ja itäisen Välimeren maissa, koska se edistää keskinäistä ymmärtämystä, ja kehitystä, koska kehitys kaiken muun lisäksi pienentää nykyistä ja tulevien vuosien maahanmuuttaja-aaltoa.
Neuvoston ja komission pitää siis tehdä kaikkensa edistääkseen uudestaan Euroopan ja Välimeren maiden kumppanuussuhdetta, josta sovittiin Barcelonan konferenssin yhteydessä. Lisäksi on tärkeää sysätä eteenpäin Meda-ohjelmia ja samalla tukea sellaisia ohjelmia kuin Meda-demokratia, Euromed-Audiovisual sekä alueellisia journalistien koulutusohjelmia. Parlamentti on jo kauan sitten ehdottanut, että pitäisi panna täytäntöön sellainen alueiden ja valtioiden välinen yhteistyöohjelma, jolla tähdättäisiin Interreg- ja Meda-ohjelmien tehokkaan rahoituksellisen ja organisatorisen koordinoinnin avulla ohjelmaan osallistuvien Välimeren kummallakin puolella sijaitsevien valtioiden ja alueiden tehokkaaseen taloudelliseen ja sosiaaliseen integraatioon.
Haluaisin lisäksi vielä käsitellä erästä toista asiaa, joka saattaa teistä vaikuttaa merkityksettömältä mutta joka on minulle tärkeä. Mielestäni välimerellisen yhteistyön menestymisen kannalta Maltan, Kyproksen ja Kreetan kaltaisilla Välimeren saarilla täytyy olla tärkeä rooli katalysaattoreina ja alueina Välimeren kummankin puolen välissä. Näillä saarilla on perinteisesti siteitä Välimeren kummallekin puolelle, ne voivat toimia yhteistyökeskuksina, ja mielestäni monia Meda-ohjelmia pitäisi suunnata tähän tarkoitukseen.

Puhemies
Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 42 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
Haluaisin samalla sanoa teille, että valtiosihteeri pyysi virallisesti anteeksi, että hän ei voi jäädä enää seuraamaan keskustelua.

Korkean tason turvapaikka- ja maahanmuuttotyöryhmä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Hernández Mollarin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0057/2000) turvapaikanhakijoista ja maahanmuuttajista: lähtö- ja kauttakulkumaita koskevat toimintasuunnitelmat. Korkean tason turvapaikka- ja maahanmuuttotyöryhmä (C5-0159/1999 - C5-0160/1999 - C5-0161/1999 - C5-0162/1999 - C5­0163/1999 - C5­0164/1999 - C5-0165/1999 - C4-0133/1999 - 1999/2096(COS))

Hernández Mollar
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan esittää kiitokseni niille parlamentin poliittisille ryhmille, jotka ovat kannattaneet mietintöä kansalaisvapauksien valiokunnassa ja jotka ovat rikastuttaneet sitä osallistumalla käymiimme kiihkeisiin keskusteluihin. Lisäksi haluan tuoda julki komission myönteisen ja yhteistyöhaluisen asennoitumisen, jonka vuoksi, arvoisa komission jäsen, haluankin lausua henkilökohtaiset kiitokseni.
Korkean tason turvapaikka- ja maahanmuuttotyöryhmän valitsemia kuutta maata koskevat toimintasuunnitelmat muodostavat ja tämä on mielestäni tärkeää Euroopan unionin ensimmäisen ulkoisen toimen maahanmuutto- ja turvapaikka-asioissa, ja, kuten komission jäsen Vitorino osuvasti sanoi Strasbourgissa, nämä ovat jäsenvaltioiden ensisijaisia tavoitteita, ja toivon, että ne tulevat olemaan niitä jatkossakin.
Arvoisa puhemies, mietinnössäni käsitellään toisaalta kaikkien poliittisten ryhmien kriittistä suhtautumista niihin muodollisiin ja sisällöllisiin näkökohtiin, jotka liittyvät suunnitelmien esittämiseen ja niiden laatimiseen. Emme voineet tutkia näitä ohjelmia yksittäin, joten meidän täytyi keskittyä vain hyvin yleisluonteisiin huomioihin, minkä pohjalta teimme sitten muutamia ehdotuksia, jotka toivon komission ja neuvoston ottavan huomioon näissä ja tulevissa toimintasuunnitelmissa.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, jo se on myönteinen merkki, että nämä toimintasuunnitelmat on pantu alulle. Myös se on myönteistä, että toimia yhdistetään ulkopolitiikan, kehityksen ja yhteistyön aloilla sekä siirtolaisvirtojen hallintatoimia koskevassa päätöksenteossa. Ymmärtääkseni se tapa, jolla neuvosto on esittänyt nämä suunnitelmat parlamentille, ei ole ollut myönteinen, ja parlamentti on jäänyt suunnitelmien valitsemisessa ja laatimisessa hieman ulkopuoliseksi.
Suurin huolemme perustuu siihen, kuinka tehokkaita suunnitellut toimet voivat olla Afganistanissa, Somaliassa tai Irakissa, jotka ovat poliittisesti epävakaisia maita ja joissa sen lisäksi loukataan jatkuvasti kaikkein tärkeimpiä ihmisoikeuksia. Marokko ja myös Albania ja Sri Lanka muodostavat poikkeuksen, sillä niissä on enemmän mahdollisuuksia monialaiseen yhteistyöhön, ja lisäksi on erityisasemassa olevia maita, kuten Marokko, jossa assosiaatiosopimus on juuri pantu täytäntöön.
Sen lisäksi, että on mahdoton noudattaa toimenpiteiden suuren enemmistön toteuttamiselle annettua määräaikaa, joitakin toimenpiteitä varten talousarviossa ei ole varattu määrärahoja, sillä yli 50 prosenttia niistä on ilman rahoitusta. Juuri tämän vuoksi yksi ehdotuksistamme on, että vuodelle 2001 luodaan budjettikohta, joka kattaa nämä tarpeet.
Haluan kiinnittää huomiota myös siihen epätasapainoon, joka vallitsee siirtolaisvirtojen hallintaan tarkoitettujen toimenpiteiden ja niiden toimenpiteiden välillä, joilla tuetaan näissä maissa todellista kehitysyhteistyötä, kotouttamistoimenpiteet mukaan luettuina. Emme voi kriminalisoida maahanmuuttoa, johtuipa se sitten poliittisista tai taloudellisista syistä. Tämän perusteella on erittäin tärkeää, että Amsterdamin sopimuksen ja Tampereen huippukokouksen päätelmien mukaisesti ryhdytään toteuttamaan turvapaikkapolitiikan ja pakolaisten ja maahanmuuttajien oikeudenmukaisen ja inhimillisen kohtelun yhteisöllistämistä. On korostettava vastaanottokeskusten humanitaarisia oloja ja hyödynnettävä myös joidenkin maiden kokemuksia alueellisesta lähestymistavasta.
Taloudellisen maahanmuuton ja lähtömaiden kanssa tehtävän yhteistyön lisäksi on kiinnitettävä huomiota jäsenvaltioiden työmarkkinajärjestelyihin, maahanmuuttajien yhteiskuntaan kotouttamiseen ja ihmisillä kauppaa käyvien mafiosojen vastaiseen taisteluun. Palautussopimukset ja rajojen valvonta, vaikka ne olisivatkin tärkeitä, eivät ratkaise ongelmaa; suunnitelmissa näitä jälkimmäisiä toimia tunnutaan suosivan enemmän kuin edellisiä toimia.
Lisäksi pidän tärkeänä maahanmuuton seurantakeskuksen perustamista, koska sen avulla voitaisiin sekä koordinoida tilastotietoja että tehdä siirtolaisuudesta sosiologisia tutkimuksia, joita voidaan hyödyntää päätöksenteossa.
Ihmisoikeuksien osalta olisi tärkeää tehdä enemmän yhteistyötä joidenkin valittujen maiden hallintorakenteen uudistamiseksi, tehdä yhteistyötä poliisivoimien luomiseksi ja aivan erityisesti antaa näille maille mahdollisuus tehdä yhteistyötä tällä alalla yhteiskunnallista työtä tekevien kansalaisjärjestöjen kanssa.
Arvoisa puhemies, lopuksi toivon, että tässä ja tulevissa suunitelmissa korjattaisiin tässä päätöslauselmassa esille tuodut puutteet, että tehtäisiin tiiviimpää yhteistyötä, erityisesti korkean tason työryhmän ja neuvoston ja parlamentin välillä, ja tietenkin että komissiolle annettaisiin riittävät välineet toimien toteuttamista varten. Näiden suunnitelmien onnistumisesta riippuu Euroopan unionin onnistuminen tai epäonnistuminen sen ensimmäisessä ulkoisessa toimessa, joka koskee Euroopan yhteiskunnalle hyvin tärkeitä maahanmuutto- ja turvapaikka-asioita.

Coelho
- (PT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aivan ensimmäiseksi haluaisin onnitella kollegaani Hernández Mollaria hänen loistavasta työstään ja hänen meille esittelemästään erinomaisesta mietinnöstä. Hän korosti jo ansiokkaasti sitä, miten maahanmuutto ja turvapaikan hakeminen, jotka ovat läheisesti toistensa kanssa tekemisissä olevia kysymyksiä, ovat kuitenkin luonteeltaan erilaisia, samoin kuin ne vastaukset, jotka Euroopan unionin on näihin kysymyksiin annettava, vaikka on muistettava ja tunnustettava, että molemmissa tapauksissa on hyötyä pilarien välisestä ja maailmanlaajuisesta näkökulmasta.
Tiedämme, että yhä useammat ihmiset etsivät maastamuuton avulla parempia mahdollisuuksia tai suojaa sodalta, vainolta, köyhyydeltä, työttömyydeltä tai ihmisoikeuksien loukkaukselta. Tiedämme, että laiton maahanmuutto on lisääntynyt ja että suurimmaksi osaksi sen ovat aiheuttaneet rikollisten verkostot, jotka usein johdattavat ihmiset tilanteisiin, joissa heitä käytetään hyväksi, kohdellaan väkivaltaisesti tai joissa heidän ihmisoikeuksiaan loukataan räikeällä tavalla. Kannatamme selkeästi laaja-alaista lähestymistapaa, jossa otetaan huomioon demokratiakehityksen tukeminen, oikeusvaltion edistäminen, konfliktien ehkäisemisen tukeminen ja niiden sovittaminen sekä ihmisoikeuksien, lähtö- ja kauttakulkumaiden ja -alueiden köyhyyden vastaisen taistelun, elinolojen parantamisen ja työnsaantimahdollisuuksien kunnioittaminen.
Kaiken tämän vuoksi ja sen arvostelun lisäksi, jota kollegamme Hernández Mollar tälle edustajainhuoneelle äsken esitti, erityisesti parlamentin toiminnan lähtökohtien osalta, samoin kuin sen tehokkuuden osalta, joka tuolla toiminnalla on joissakin noista maista, parlamentin työskentelyn on oltava vakavasti otettavaa ja johdonmukaista. Emme voi tuoda julki hyviä aikomuksiamme ja olla toteuttamatta niitä rahoituksen puutteen vuoksi. Lähtö- ja kauttakulkumaiden kanssa on toteutettava tiiviissä yhteistyössä tiedotuskampanjoita, joissa kerrotaan laillisen maastamuuton todellisista mahdollisuuksista, minkä tarkoituksena on pienentää ongelmaa tai pysäyttää se syntysijoillaan.
On välttämätöntä voimistaa taistelua laitonta maahanmuuttoa vastaan, taata rikollisliigojen uhrien oikeussuoja, tehostaa ponnisteluja kaikenlaisen ihmisten salakuljetukseen liittyvän toiminnan ehkäisemiseksi kiinnittäen erityistä huomiota naisten ja lasten oikeuksiin, sekä etsiä ja tehdä toimintakyvyttömiksi tämänkaltaisessa toiminnassa mukana olevat rikollisverkostot.
Unionissa meidän on tehtävä eri jäsenvaltioiden tilanteesta ja niiden kansalliseen lainsäädäntöön sisältyvistä hyväksymis- ja oleskeluedellytyksistä syvällinen arvio, jossa meidän olisi otettava huomioon unionin taloudellinen ja väestöllinen kehitys, kunkin jäsenvaltion vastaanottokyky ja ne historialliset ja kulttuuriset siteet, jotka yhdistävät jäsenvaltiot lähtömaihin. Lyhyesti sanottuna kannatamme maahanmuutto- ja turvapaikkakysymyksessä Euroopan yhteistä politiikkaa, joka nojaa neljään pilariin: kumppanuuteen lähtömaiden kanssa, yleiseurooppalaisiin turvapaikkasääntöihin, kolmansien maiden kansalaisten tasapuoliseen kohteluun ja muuttovirtojen tehokkaampaan johtamiseen.

Terrón i Cusí
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan sanoa ryhmäni puolesta, että tämä neuvoston ehdotus herättää meissä ihmetystä tällaisena aikana, kun unionissa työskennellään tämä käy ilmi niistä aloitteista, joita komissio on tehnyt tai on tekemässä niin sanottuun kolmanteen pilariin kuuluvien asioiden yhteisöllistämiseksi ja maahanmuuttopolitiikan sekä kolmansista maista peräisin olevien kansalaisten vastaanottopolitiikan kehittämiseksi. Tämä hämmästys johtuu siitä, että emme täysin ymmärrä, mistä tämä korkean tason työryhmä on oikein saanut alkunsa ja miksi sitä pidetään yllä, miksi neuvosto tekee tällaisen ehdotuksen ja miksi tämä ehdotus sisällytetään Tampereen päätelmiin, mitä komissio aikoo tehdä näiden toimintasuunnitelmien osalta ja missä määrin tämä ehdotus ja neuvoston korkean tason työryhmän työskentely ja muut unionissa toteutettavia politiikkoja koskevat komission ehdotukset ovat keskenään yhdenmukaisia. Mielestäni tämä on melkoisen tärkeää, ja haluaisin neuvoston vastaavan tähän.
Toiseksi haluan sanoa, että näillä toimintasuunnitelmilla on kaksi puolta. Toisaalta se, mitä sanotaan, tuntuu järkevältä; tuntuu järkevältä luoda kahdenvälisiä politiikkoja Euroopan unionin ja joidenkin sellaisten maiden välillä, joissa siirtolais- ja pakolaisongelma on suurempi kuin muissa maissa; se tuntuu tarpeelliselta. Tämä koskee esimerkiksi Marokkoa, johon on mielestäni luotava vilpittömät ja merkittävät kahdenväliset suhteet, jotta tästä maasta peräisin oleva maahanmuutto saadaan pysymään laillisuuden rajoissa. Tämä voisi koskea myös Balkanin maita, joissa unionilla on selkeitä neuvottelukumppaneita.
Toisaalta tässä luettelossa on kuitenkin maita, joiden hallituksia voidaan tuskin hallituksiksi edes kutsua, ja maita, joiden kanssa emme voi edes keskustella, kuten Afganistan. Haluaisin tietää, aikooko neuvosto mennä Afganistaniin ja sanoa: "Hyvää päivää. Tulimme sanomaan teille, että teidän on kunnioitettava ihmisoikeuksia, koska te lähetätte meille liikaa pakolaisia." Minun mielestäni tämä on joko todella naiivia tai todella uskomatonta.
Lisäksi minusta tuntuu, että tämän aiheen käsitteleminen näiden maiden kanssa on vaikeaa ja vaarallista. Mielestäni on joitakin ihmisiä, joiden kanssa meidän ei pitäisi periaatteessa edes keskustella. Tämän vuoksi, ja koska pilarien välistä siis kolmannen ja ensimmäisen pilarin välistä lähestymistapaa ei voida toteuttaa kovin kapeakatseisesti, olen sitä mieltä, että neuvoston pitäisi kuulla parlamenttia uudelleen jokaisen toimintasuunnitelman osalta, joka aiotaan toteuttaa, kuten ensimmäisessä pilarissa vahvistetaan.
Olen maininnut kaksi ongelmaa: kuka aikoo ottaa nämä toimintasuunnitelmat vastuulleen ja kenen kanssa hän aikoo sen tehdä?
On vielä kolmaskin ongelma: millä suunnitelmat aiotaan maksaa? Tätä varten ei ole varattu määrärahoja, ja niistä toimenpiteistä, joihin määrärahoja on jonkin verran varattu, sanotaan, että rahat otetaan esimerkiksi Meda-ohjelman kaltaisista yhteistyöohjelmista. Mielestäni ajatus yhteisestä kehittämisestä ja siitä, että pyrimme yhdessä näiden maiden kanssa löytämään ratkaisun siirtolaisongelmaan alkaen sen syntyyn vaikuttavista tekijöistä, sopii huonosti yhteen sen ajatuksen kanssa, että ulkorajojen valvontaan otetaan määrärahoja kehitysyhteistyöstä. Tätä kannattaa mielestäni pohtia.
Lopuksi, toimintasuunnitelmat on nyt otettu huomioon tulostaulussa. Se on hyvä, mutta haluan muistuttaa, että Irakissa on jo toteutettu erästä toimintasuunnitelmaa, josta kukaan ei ole tiedottanut meille mitään.

Watson
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi onnitella jäsen Hernández Mollaria siitä erinomaisesta työstä, jonka hän on tehnyt tämän mietinnön parissa, ja siitä yhteistyöhengestä, jolla hän on pyrkinyt saamaan kaikki puolueet yksimielisesti suositustensa taakse. Haluaisin myös antaa tunnustusta komission tällä alalla tekemälle työlle.
Meillä on edessämme monia haasteita tässä maailmassa, jossa esiintyy edelleen suurta halukkuutta maastamuuttoon ja maahanmuuttoon Euroopan alueelle. Ratkaistavanamme on selvästikin tilanne, jossa lähtömaissa on muuttopaineita ja omissa maissamme houkuttimia. Meidän on tehtävä tämän keskustelun yhteydessä selvä ero turvapaikkojen ja laittoman maahanmuuton välille. Meidän on pidettävä kiinni Geneven yleissopimuksen velvoitteista ja inhimillisestä kohtelusta.
Jos minun pitäisi antaa jäsenvaltioiden hallituksille yksi viesti, niin sanoisin niiden lankeavan liian usein siihen houkutukseen, että ne pyrkivät helpoin keinoin otsikoihin omaksumalla populistisen asenteen niin sanottuihin turvapaikanhakijoiden ja laittoman maahanmuuton aiheuttamiin ongelmiin. Ne kiinnittävät liian harvoin huomiota hyväksymiinsä periaatteisiin tai yrittävät vakavasti ratkaista tätä ongelmaa.
Mietinnössä on joukko toiminnallisia ehdotuksia, joita pidän myönteisinä. Siinä tarkastellaan muun muassa maahanmuuttoa ja nykyisten tietojen puutteellisuutta. Siinä tarkastellaan laadittujen toimintasuunnitelmien ongelmia, jotka liittyvät kyvyttömyyteen löytää oikea tasapaino turvallisuuden ja maahanmuuton välille. Siinä tarkastellaan laitonta maahanmuuttoa koskevan poliisitoiminnan järjestämistä ja kehotetaan panostamaan laittoman maahantulon ja laittoman työn vastaiseen toimintaan. Nämä ovat ne asiat, jotka jäsenvaltioidemme olisi hoidettava.
Tärkeintä on kuitenkin tietysti se, että mietinnössä kiinnitetään huomiota talousarvioihin ja siihen, että alle puolelle ehdotetuista toimenpiteistä on varattu talousarviossa määrärahoja, eli jos aiomme suhtautua vakavasti tähän aiheeseen, neuvoston on ryhdyttävä valmistelemaan oikeusperustaa nyt ehdotettaville talousarvioille.
Arvoisa puhemies, näin ollen kannatan siis liberaaliryhmän puolesta tätä mietintöä, jonka hyväksymme huomenna.

Speroni
Arvoisa puhemies, kahdesta tämän aiheen näkökohdasta haluaisin erityisesti käsitellä siirtolaisuutta koskevaa ongelmaa enemmän kuin turvapaikkakysymystä, eikä tarkoitukseni ole viitata erityisesti näihin maihin, joista siirtolaisia tulee, vaan näihin ongelmiin yleensä.
Ensiksikin, päinvastoin kuin monet ehkä luulevat, ei ole olemassa minkäänlaista oikeutta siirtolaisuuteen: sitä ei ole vahvistettu missään sopimuksessa eikä missään kansainvälisessä yleissopimuksessa, joten on ehdottomasti oikein asettaa siirtolaisuudelle sääntöjä ja rajoja. Toisaalta myös eurooppalaiset, kun he aikanaan muuttivat maasta esimerkiksi Yhdysvaltoihin tai Etelä-Amerikkaan, joutuivat käymään läpi kiintiöihin ja lupiin perustuvia menettelyjä. Olen maastamuuttajan lapsenlapsi, ja tiedän juuri siksi, että tuohon aikaan oli olemassa sääntöjä; itsekin muutin lyhyeksi aikaa erääseen Afrikan maahan, ja jouduin hankkimaan viisumin ja jouduin valvonnan kohteeksi; myös hiljattain, kun matkustimme AKT:n ja parlamentin väliseen yleiskokoukseen, meillä piti olla viisumit, ja meidän piti hankkia rokotukset.
Nämä säännöt ovat siis olennaisen tärkeitä, eikä rasistiksi eikä muukalaisvastaiseksi voida todellakaan syyttää sellaista, joka toivoo, että tällaisia sääntöjä on olemassa ja että niitä noudatetaan. Säännöissä pitää ottaa huomioon yhdenmukaisuus siirtolaisten kotouttamisessa ja siten myös se siirtolaisten määrä, joka on mahdollista ottaa vastaan Euroopan unioniin, ja näin vältetään se, että rajoista tulee jonkinlaisia seuloja ja se, että toistuvien muutosten takia syntyy sellainen harhakuva, tai jopa varmuus siitä, että tärkeintä on päästä Euroopan unionin alueelle, ehkäpä eräisiin valtioihin, kuten Italiaan, jotka ovat selvästi muita maita suopeampia: kun siirtolaiset sitten ovat päässeet maahan, heille riittää, kun pysyy rauhallisena, ehkei liian rauhallisena vaan ehkä voisi tehdä joitakin rikoksia, koska ennemmin tai myöhemmin tehdään joka tapauksessa taas jokin muutos. Ja tällaista ei voida millään muotoa hyväksyä!

Hannan
Arvoisa puhemies, toivottavasti arvoisat jäsenet suovat minulle anteeksi, kun otan askeleen taaksepäin ja esitän perustavaa laatua olevan kysymyksen. Miksi Euroopan unioni tarvitsee yhteistä turvapaikkapolitiikkaa? Kukaan ei liene eri mieltä siitä, että kyseessä on ala, jolla valtiot hyötyvät keskinäisestä yhteistyöstä, mutta kotimaidemme välinen yhteistyö turvapaikka-alalla ei toki ole mikään uusi asia. Jo pitkään ennen Rooman sopimuksen solmimista unionin jäsenvaltioita on yhdistänyt monitahoinen sopimusten verkko, joka on kattanut turvapaikkaoikeuden, pakolaisten kohtelun, palauttamiskiellon periaatteen ja monia muita asioita.
Emme saa tehdä sitä virhettä, jonka me näytämme parlamentissa niin usein tekevän, että pidämme EU:n toiminnan ainoana vaihtoehtona jonkinlaista anarkiaa, jossa mikään valtio ei ota huomioon muiden kantaa. EU:n tasolla toteutettavan toiminnan vaihtoehtona on kuitenkin päinvastoin kahdenvälisten ja monenvälisten sopimusten neuvottelu itsenäisten valtioiden välillä. Tällaisilla sopimuksilla on yhteisön toimintaan nähden mielestäni kaksi mahdollista etua. Ensinnäkin ne ovat usein hyvin testattuja, hyvin luotettavia ja hyvin laadittuja, ja toiseksi niitä voidaan tietysti soveltaa Euroopan unionin ulkopuolisiin maihin.
Omassa Kaakkois-Englannin vaalipiirissäni paikallisella poliisilla ja maahanmuuttoviranomaisilla oli pitkään erinomaiset suhteet ranskalaisiin ja belgialaisiin kollegoihinsa. Voidaan todellakin väittää, että yhteistyömme muiden jäsenvaltioiden kanssa oli kymmenen vuotta sitten tiiviimpää kuin se on nyt Dublinin yleissopimuksen ja sen rinnakkaissopimusten tultua voimaan.
Miten tämä on mahdollista? Aristoteles hahmotteli ensimmäisenä periaatetta, jonka mukaan kukaan ei huolehdi siitä, mikä ei kuulu kenellekään. Hänen opetuksensa pitää varmasti paikkansa yhtä lailla valtioiden kuin yksilöidenkin välisissä suhteissa. Yksinkertaisesti sanottuna rajavartija, joka huomaa matkustajan olevan menossa omien rajojensa ulkopuolella olevaan paikkaan, ei ole varmasti kovin innokas pidättämään tätä ja antamaan siten alkusysäyksen omalla lainkäyttöalueellaan tehtävälle turvapaikkahakemukselle.
Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun mukaan 93 000 ihmistä haki viime vuonna turvapaikkaa Yhdistyneestä kuningaskunnasta. Sen perusteella Iso-Britannia on Euroopan turvapaikanhakijoiden yleisin kohdemaa yhdessä Saksan kanssa. Hämmästyttävintä on kuitenkin se, että kyseinen luku on kasvanut Yhdistyneessä kuningaskunnassa noin 40 prosenttia 1990-luvun puolivälin jälkeen, kun se on koko Euroopassa pysynyt samaan aikaan suhteelliseen vakaana. Käytin sanaa "hämmästyttävä", koska lukuisat vaalipiirini turvapaikanhakijat ovat kulkeneet monien turvallisten maiden kautta ennen sinne saapumistaan.
Todellisen pakolaisen ensisijaisena pyrkimyksenä on varmasti päästä pois tietystä maasta eikä päästä tiettyyn maahan. Poikkeustapauksia lukuun ottamatta on perusteltua olettaa, että sortoa pakeneva henkilö hakee turvapaikkaa heti ensimmäisestä turvallisesta maasta.
Olen ylpeä Ison-Britannian vuosisataisesta asemasta turvallisena satamana epäoikeudenmukaisuutta ja vääryyttä pakeneville ja tiedän, että parlamentin jäsenet tuntevat samanlaista ylpeyttä omien maidensa kunniakkaista saavutuksista. Nämä saavutukset riippuvat kyvystämme erottaa taloudelliset pakolaiset todellisista pakolaisista ja ne riippuvat ratkaisevasti siitä, että me voimme päättää rajojemme turvaamisesta vääriltä hakijoilta. Yhteistyötä tekevinä valtioina voimme toimia näin, mutta näyttää siltä, että yhtenäisenä alueena se ei onnistu.

Boumediene-Thiery
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tässä mietinnössä otetaan esille monet toimintasuunnitelmien sisältämät puutteet ja sekaannukset. Voisimme nyt ensinnäkin pohtia kumppanuutta, ja erityisesti kansalaisjärjestöille varattua asemaa siinä. Kansalaisjärjestöjen mielipidettä ei ole kysytty tai otettu huomioon. Toinen virheemme on se, että käsittelemme samalla tavalla turvapaikka- ja siirtolaisuuskysymyksiä. On totta, ettei siirtolaisvirtojen syihin ole mahdollista tarttua puhumatta samalla ihmisoikeuksista. Keskityn nyt puheenvuorossani turvapaikkakysymykseen.
Eurooppa on allekirjoittanut joidenkin maiden kanssa palautuslausekkeita sisältäviä sopimuksia. Palautuslauseke antaa mahdollisuuden palauttaa kolmannen maan kansalainen, ilman että on tarpeen ottaa huomioon kansalaisen tai kyseisen maan poliittista, taloudellista ja yhteiskunnallista tilannetta. Lauseke rikkoo kansainvälistä lainsäädäntöä. Sillä kyseenalaistetaan palauttamiskiellon periaate ottamatta huomioon, onko kyse turvallisesta maasta. Miten me voimme olla varmoja siitä, että tiettyihin maihin palautetut henkilöt otettaisiin siellä turvallisesti vastaan, jos näissä maissa rikotaan päivittäin varsinkin naisten ihmisoikeuksia? Kuinka me voimme hyväksyä, että kehitysavulle asetetaan ehtoja sopimusten allekirjoittamisen yhteydessä?
Euroopan on avattava silmänsä. Paras tapa vähentää siirtolaisvirtoja on edistää näiden maiden kehitystä ja kansalaisten hyvinvointia. Tämä tarkoittaisi kehitysmaiden velkojen mitätöintiä. Velkojen anteeksianto mahdollistaisi kehitysmaiden koulutus-, yhteiskunta- ja sairaanhoitojärjestelmien kehittämisen, mistä kansalaiset saisivat suoranaista hyötyä.
Lisäksi olisi parempi tehostaa rikollisina ja järjestelmän hyväksikäyttäjinä nykyisin kohdeltavien pakolaisten ja turvapaikanhakijoiden vastaanottojärjestelmiä. Heille on taattava suojelu sekä erityisesti terveydenhoitomahdollisuudet, sosiaaliset oikeudet ja lasten koulutusmahdollisuudet.
Lopuksi kysyisin: eikö turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkamme yhdenmukaistaminen ja todellisen yhteisön politiikan luominen tällä alalla olekin erittäin kiireellinen tehtävä?

Evans, Robert
Arvoisa puhemies, kaikki mietinnössä mainitut maat ovat erilaisia, ja kaikki suunnitelmat vaihtelevat sen mukaisesti. Puhun vain Sri Lankasta, maasta, jossa olen käynyt, ja maasta, jonka monet kansalaiset ovat hakeneet turvapaikkaa Lontoosta ja muista Euroopan unionin osista.
Arvoisa puhemies, kyseessä on maa, jossa on raivonnut sisällissota viimeiset 18 vuotta 18 vuotta, jolloin Sri Lankan hallituksen puolustusmenojen osuus on kasvanut vakaasti. Nämä varat käytetään sotaan, jota Sri Lankan hallitus ei voi voittaa ja jota myöskään tamilit eivät voi voittaa. Ainoa ratkaisu on varmasti rauhanvälitys. Euroopan unioni voisi historiallisten siteidensä vuoksi toimia tässä yhteydessä rauhanvälittäjänä.
Kollegani Anna Terrón piti tätä raporttia naiivina. Minun mielestäni raportissa kierretään varsinainen aihe ja etäännytään siitä keskustelusta, jota meidän olisi käytävä Sri Lankasta ja muista maista. Raportin mukaan Sri Lankan etniselle konfliktille ei ole loppua. Raportissa puhutaan ihmisoikeusloukkauksista, tapauksista, joissa apu ei ole mennyt perille hädänalaisimmille alueille, ja taloudellisesta puutteesta. Ne ovat sodan seurauksia, ja raportin mukaan meidän pitäisi tehdä tiiviimpää yhteistyötä Sri Lankan hallituksen kanssa.
Juuri se kuitenkin valvoo meille tulevia tietoja ja juuri se valvoo meidän tiedotuksemme levittämistä, ja meidän on oltava varovaisia. Hyvin uutisoidut tapaukset tamilien toimista hallituksen joukkoja vastaan ovat meille kaikille tuttuja. Olemme kuulleet vähemmän Sri Lankan hallituksen joukkojen tuhoamista sairaaloista ja kouluista ja niiden harjoittamasta kidutuksesta.
Arvoisa puhemies, kun siis raportissa sanotaan, että meidän olisi löydettävä keinot, joilla konflikti voidaan ratkaista poliittisesti, olen asiasta samaa mieltä. Millään muulla ei ole merkitystä. Millään muulla tavalla ei ratkaista ongelmia eikä vähennetä ihmisoikeusrikkomuksia. Vain saamalla konflikti päätökseen voidaan Sri Lankan tamilien kurjuus saada loppumaan ja vain siten voidaan saada loppumaan se, että monet ihmiset joutuvat hakemaan turvapaikkaa Euroopan unionista. Millään muulla tavalla ei voida tehdä loppua ihmisten pakenemisesta maasta. Arvoisa puhemies, korkean tason toimintasuunnitelma, jossa ei tunnusteta näitä perusraportteja, ei ole minun nähdäkseni sen paperin arvoinen, jolle se on kirjoitettu.

Cappato
Arvoisa puhemies, onnittelut mietinnön esittelijälle, mutta ei yhtään onnitteluja Euroopan unionille, sillä käsitellessään julkisia vapauksia koskevaa ongelmaa se osaa ainoastaan ottaa esille ongelmien lannistavan näkökohdan eikä muuta. Siksi olen sitä suuremmalla syyllä tyytyväinen siihen, että mietintöön on liitetty viittaus vastikään julkaistuun erittäin merkittävään Yhdistyneiden Kansakuntien raporttiin, joka koskee korvaavaa siirtolaisuutta, koska tässä tutkimuksessa esitetään tietoja, jotka pakostakin huolestuttavat meitä ja jotka tuovat esille väistämättömän vanhenemisprosessin ja käynnissä olevan väestömäärän laskun: Euroopassa väestö vähenisi 12 prosenttia 50 vuoden kuluessa, mikäli siirtolaisvirtaukset pysyisivät samansuuruisina kuin ne ovat tällä hetkellä. Syntyvyys- ja kuolleisuusasteen laskemisen seuraus on työntekijöiden ja eläkeläisten välisen suhteen puolittuminen: neljä työntekijää eläkeläistä kohden laskisi alle kahteen vuonna 2050 Euroopan unionin alueella, mikä johtaisi siihen, että eläke- ja sosiaalikuluja olisi vaikea hallita verotulojen jyrkän alenemisen seurauksena.
Näitä huomioita ei voida jättää vakavasti otettavan siirtolaispolitiikan ulkopuolelle, koska tämän väestötieteellisen ja pian taloudellisen tuhon edessä meidän pitää kaavailla liberaaleja, kieltojen vastaisia ja taloudelliset tarpeet ja työmarkkinoiden kysynnän tarpeet huomioon ottavia siirtolaispolitiikkoja vastakohtana kieltoja kannattavalle ja suojelevalle, kansallismieliselle, etniselle ja epäinhimilliselle politiikalle, jollaista tänä päivänä sovelletaan Euroopassa ja jonka ainoa seuraus on tähän mennessä ollut työmarkkinoiden tarvitsemien siirtolaisten kriminalisointi ja laittomasti maahan tulleiden siirtolaisten luovuttaminen rikollisuuden käsiin jo sen järjestön taholta, joka järjestää heidät Euroopan alueelle, ja tämä jatkuu, kun he joutuvat pimeille työmarkkinoille ja mukaan laittomiin toimiin.
Arvoisa puhemies, yhteenvetona haluaisin sanoa, että samaan aikaan, kun Yhdysvalloissa neuvotellaan intiaaniylipistojen kanssa, jotta saataisiin parhaat uusien tekniikoiden alalta valmistuneet opiskelijat, Euroopan unioni neuvotellee mieluummin Taleban-hallinnon kanssa ottaakseen selvää, miten saada pelastetuksi joitakin tuollaisen hallinnon vainoamia naisia.

Costa, Raffaele
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minun pitää heti sanoa, että en ole samaa mieltä johtopäätöksistä, joita esitti minua ennen puhunut kollega, joka on kotoisin samasta valtiosta kuin minäkin. Mutta hänen tavoin minäkin haluan onnitella mietinnön esittelijää ja myös valiokuntaa tästä perusteellisesta työstä.
Mitä tästä työstä tulee esille? Olennaisesti se, että sekä neuvostolla että parlamentilla on asiasta kaukana toisistaan oleva ja merkittävä vahva näkemys. Voisimme pitää tätä kantaa myös historiallisena, mutta huomioimme sen tänään muodollisesti asiakirjan kautta: yhtäältä neuvosto pitää kiinni tietystä linjasta niiden yksittäisten valtioiden kautta, jotka yhdistyvät tässä toimielimessä, joka tarjoaa sellaisia suuntaviivoja, jotka ovat valtiotason valintojen tulos; toisaalta on yhteisö, ennen kaikkea parlamentti, joka haluaisi tehdä erilaisia valintoja, sopusointuisempia, toisiinsa enemmän yhteydessä olevia ja yhtenäisempiä valintoja. Uskon, että tämä erotus on tärkeää: parlamentin näkemykset ovat idealistisempia, toiveikkaampia, utopistisempia; kansallisilla valtioilla on enemmän konkreettisia ongelmia, niiden pitää vastata myös kansalaisille, joita ei helposti saa vakuuttuneiksi toiveista, harhakuvitelmista, vaan vaikeasta todellisuudesta, joka monissa tapauksissa on johtanut niin minun kotimaassani kuin monissa Euroopan maissakin ilmiöön, jota on vaikea hyväksyä: hallitsemattomaan siirtolaisuuteen.
Siksi uskon, että on tärkeää, että yhteisön politiikka on kokoava, kun otetaan huomioon turvallisuutta koskeva ongelma ja siirtolaisuutta koskeva ongelma siirtolaisuus on ilmiö, joka syntyy köyhissä maissa, joiden pitää ratkaista monia ongelmia ja joissa yksilöt, ihmiset, lukuisat henkilöt eivät tarvitse ainoastaan ulospääsytietä vaan toisenlaista todellisuutta ja turvallisuutta.

Marinho
- (PT) Arvoisa puhemies, neuvoston korkean tason ryhmän toimintasuunnitelmat ovat, kuten kaikki tiedämme, puutteellinen väline tämän ongelman ratkaisemiseksi, jota yhdet pitävät ainoastaan turvallisuuteen liittyvänä ja toiset ainoastaan integraatiota koskevana siten, että useimmiten on melkein mahdotonta erottaa, mistä raja turvapaikkaoikeuden ja oikeuden taloudelliseen toimeentuloon välillä alkaa ja mihin se päättyy. Ja sanon, että kyseessä on puutteellinen väline, koska minusta vaikuttaa siltä, ettei arvioista, joihin toimintasuunnitelmat perustuvat, ole sellaista uudenlaista hyötyä, joka oikeuttaisi tehokkaita poliittisia toimia, vaan ne ovat useimmiten yleisluonteisia, perinteisen ulkopolitiikan mukaisia tai kehitysapuun liittyviä ehdotuksia, jotka onnistuisivat ainoastaan sellaisissa kohdemaissa, joissa toimisi laillinen ja vakaa virkavalta, mikä ei valitettavasti pidä paikkaansa useimmissa tapauksissa.
Tästä johtuu se, että ehdotettujen toimien mukaan toimintasuunnitelmissa päädytään painottamaan paljon enemmän laittoman maahanmuuton johtamista kuin kansalaisten sopeuttamista, paljon enemmän kieltoja ja valvontaa kuin eurooppalaista turvapaikkapolitiikkaa ja todellista järjestelmää, jonka avulla suojeltaisiin väliaikaisesti niitä ihmisiä, jotka koputtavat Euroopan oville, koska heillä on todellinen hätä, olipa sen syy mikä tahansa.
Näitä Tampereella vastaanotettuja ja jatkettaviksi määrättyjä toimintasuunnitelmia, jotka ovat heikkoja ongelman monimutkaisuuteen nähden, voidaan kuitenkin parannella niin kauan kuin Euroopalla ei ole omaa maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaa. Ne eivät kuitenkaan voi tasapainotella suhteellisen hyödyttömyyden ja tilanteen pahenemisen välillä, kun ajatellaan ihmisoikeuksia, esimerkiksi siis turvapaikanhakijoita ei saa pitää mahdollisina rikollisina, ja parempi olisi, että sen sijasta, että heitä pidetään poliisille kuuluvina tapauksina, heitä kohdeltaisiin tavallisina, maailmanlaajuisesta syrjinnästä kärsivinä ihmisinä.
Hyvät jäsenet, tämä mietintö on erinomainen, siinä käsitellään kaikkia aiheeseen liittyviä ongelmia, mutta olisi parempi, että erittelisimme täällä ennemmin komission ehdotuksia kuin hallitusten asiantuntijoiden raportteja. Älkäämme kuitenkaan menettäkö toivoamme siitä, että näitä kysymyksiä käsiteltäisiin täällä piakkoin vuoropuhelussa komission jäsen António Vitorinon kanssa: se olisi merkki siitä, että Eurooppa on löytämässä yhteiset politiikat, jotka perustuvat turvallisuuden ja integraation väliseen tasapainoon ja että se on päättänyt lopullisesti tehdä lopun puutteesta.

Vitorino
. (EN) Arvoisa puhemies, komissio haluaisi kiittää parlamenttia tämän tilaisuuden järjestämisestä, ja minä haluaisin henkilökohtaisesti esittää lämpimät onnittelut esittelijä Hernández Mollarille hänen erinomaisesta mietinnöstään ja erinomaisesta päätöslauselmaesityksestä.
Arvostan sitä, että parlamentti voi tukea ehdotettua yhtenäistä ja pilarien välistä lähestymistapaa, jolla mietintöä lainatakseni "voidaan" saavuttaa myönteisiä tuloksia. Parlamentti suhtautuu nähdäkseni varovaisesti toimintasuunnitelmiin, ja komissio haluaisi noudattaa samaa linjaa. Toisaalta komissio panee tyytyväisenä merkille, että yleisesti ottaen neuvoston asenne toimintasuunnitelmien kehittämistä kohtaan on hyvin pitkälle saman suuntainen sen lähestymistavan kanssa, jota komissio kannatti vuonna 1994 esittämässään tiedonannossa, joka sai laajaa kannatusta parlamentissa. Toisaalta on pidettävä mielessä, että nämä suunnitelmat ovat toistaiseksi olemassa vain paperilla.
Suunnitelmien toteuttamiseksi on yhdisteltävä hyvin erilaisia politiikkoja, kuten parlamentin jäsenet ovat jo korostaneet: poliittinen yhteistyö, ihmisoikeudet, oikeusvaltioperiaate ja demokratia, kauppa-, sosiaali- ja kehityspolitiikka sekä talousavun tarve on sovitettava yhteen niiden toimenpiteiden kanssa, joilla pyritään hallitsemaan näistä maista ja näiltä alueilta peräisin olevaa maahanmuuttovirtaa. Se ei selvästikään ole helppo tehtävä.
Saanen korostaa ja myös tukea useampia päätöslauselmaesityksessänne olevia tärkeitä asioita. Kumppanuus kyseisten kolmansien maiden kanssa on aina avaintekijä tällaisen yhteisen kehityksen edistämiseen tähtäävän politiikan onnistumiselle. Tämän vuoksi kannatan näkemystänne siitä, että meidän on käynnistettävä poliittinen vuoropuhelu toimintasuunnitelman toteuttamisesta yhteisesti sovittavalta pohjalta sekä unionin jäsenvaltioiden että kolmansien maiden keskinäiseksi eduksi. Meidän on huomattava, että tässä poliittisessa vuoropuhelussa on otettava huomioon kaikkien viiden maan hyvin erilainen poliittinen tilanne. Siksi haluaisin korostaa kansalaisjärjestöjen merkittävää roolia toimintasuunnitelmien toteuttamisessa.
Olemme kaikki hyvin selvillä siitä, että maahanmuutto-ongelmia ei ratkaista seuraavan kuukauden aikana. Meidän on pidettävä mielessä tämä hyvin suuri rajoite, kun Eurooppa-neuvosto saa joulukuussa käsiteltäväkseen toimintasuunnitelmia koskevan arvion. Kannatan pitkälti näkemystänne siitä, että Euroopan unionin tulisi harkita pitkäaikaisia rakennetoimia siirtolaisuuden syiden vähentämiseksi, ja siksi olen samaa mieltä siitä, että toimintasuunnitelmissa asetetut määräajat ovat melko optimistisia.
Toimintasuunnitelmia voidaan kuitenkin pitää ensimmäisenä askeleena kohti Euroopan unionin ulkoista maahanmuuttopolitiikkaa, ja siksi niille olisi annettava mahdollisuus. Kannatan myös näkemystänne siitä, että pakolaisten vastaanottaminen alueelle ei poista unionin jäsenvaltioilta niitä velvoitteita, jotka niillä on turvapaikanhakijoita kohtaan Geneven yleissopimuksen perusteella.
Toimintasuunnitelmien toteuttamisen yhteydessä on äärimmäisen tärkeää säilyttää oikea tasapaino eri toimenpiteiden välillä, jotta ponnisteluja ei keskitetä yksinomaan lyhyen aikavälin puolustustoimiin. Komissio korostaa, että se pyrkii aktiivisesti tämän tasapainon säilyttämiseen. Toimintasuunnitelmien toteuttaminen edellyttää tiivistä yhteistyötä neuvoston ja sen toimivaltaisten elinten, komission sekä jäsenvaltioiden välillä niiden perustamissopimuksessa määriteltyjen tehtävien mukaisesti.
Jäsenvaltioiden tärkeä tehtävä tunnustettiin muuten viime maanantaina, 27. maaliskuuta, pidetyssä oikeus- ja sisäasioiden neuvostossa. Puheenjohtajavaltio on kehottanut jäsenvaltioita toteuttamaan poliittiset sitoumuksensa käytännön toiminnassa, mitä komissio on tukenut.
Komissio on tietysti valmis omaksumaan sen aktiivisen roolin, jota siltä edellytetään erityisesti kehitys- ja talousavun, ihmisoikeuksien, hyvän hallinnon ja toimielinten kehittämisen tapaisilla aloilla. Komissiolla ei ole tällä hetkellä riittävästi varoja, jotta se voisi toimia vastaavalla tavalla muiden toimenpiteiden yhteydessä. Pidän näin ollen hyvin myönteisenä suositustanne mahdollisten lisämäärärahojen myöntämisestä, joilla rahoitetaan oikeus- ja sisäasioissa ja erityisesti maahanmuuttoalalla toteutettavaa yhteistyötä kolmansien maiden kanssa.
Sen lisäksi, että näissä budjettikohdissa otetaan huomioon humanitaarinen apu ja peruselinolojen parantaminen, joihin käytetään jo ECHOn määrärahoja, niissä olisi otettava ennen kaikkea huomioon erilaiset taloudellista kehitystä, ihmisoikeuksien parempaa toteutumista, tuomarien riippumattomuuden lisäämistä ja naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämistä kolmansissa maissa koskevat aloitteet sekä kolmansien maiden tukeminen oikeudellisten ja käytännön järjestelmien luomisessa turvapaikanhakijoita ja pakolaisia varten.
Lopuksi panin merkille, arvoisa puhemies, että toimintasuunnitelmissa kiinnitetään mielestänne liian vähän huomiota sisäpolitiikkaan. Toimintasuunnitelmien ensisijaisena tarkoituksena on nähdäkseni kuitenkin tukea unionin ulkoisen maahanmuuttopolitiikan kehitystä. Saanen joka tapauksessa vakuuttaa teille, että komissio kantaa oman vastuunsa Tampereen päätelmien mukaisen Euroopan unionin sisäisen maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan kehittämisestä.
Pyrkimyksemme eritellään yksityiskohtaisesti jo oikeus- ja sisäasioiden neuvoston viime maanantaina hyväksymässä tulostaulussa, joka toimitettiin jo aikaisemmin parlamenttiin. Syksyllä meillä on uusi tilaisuus keskustella unionin yleisen maahanmuuttopolitiikan painopisteistä, kun komissio esittää neuvostolle ja parlamentille vuoden 1994 tiedonantoon tehdyn tarkistuksen, jotta voimme ottaa maahanmuuttopolitiikassa huomioon uuden kehityksen ja uudet sosiaaliset, poliittiset ja taloudelliset tosiasiat siinä maailmassa, jossa me elämme.

Puhemies
Sydämelliset kiitokset, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Vuoden 2001 talousarvion suuntaviivat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä, jotka käsittelevät vuoden 2001 talousarvion suuntaviivoja:
Haugin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A5-0070/2000) vuoden 2001 talousarvion suuntaviivoista: pääluokka III;
Ferberin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A5-0068/2000) vuoden 2001 talousarvion suuntaviivoista: muut pääluokat.

Haug
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, hyvät kollegat, me olemme vuoden 2001 talousarvion myötä suurten haasteiden edessä. Tämän uuden vuosituhannen ensimmäisen talousarvion on määrä vahvistaa Euroopan sosiaalista ja kulttuurista ulottuvuutta sekä pyrkiä niihin sitoumuksiin, joita Euroopan unionilla on sen kansalaisiin ja kansainväliseen valtioyhteisöön nähden. Mitä se todellisuudessa tarkoittaa, ja mitä me odotamme komissiolta alustavan talousarvioesityksen laatimisessa, arvoisa komission jäsen?
Me lähdemme tietysti siitä, että talousarviossa otetaan asianmukaisesti huomioon Amsterdamin sopimuksen tuomat uudet tai sen vahvistamat politiikat. Vaikka me talousarvion valvontavaliokunnassa jätimmekin tietoisesti käyttämättä mahdollisuuden sisällyttää mietintöön kaikkia näitä politiikan aloja koskevia yksityiskohtaisia tietoja ja lausumia, se ei tarkoita näiden politiikkojen prioriteetin heikentämistä, vaan pelkästään tekstin supistamista tarvittavaan lyhyyteen. Me odotamme siis näiden asioiden asianmukaista huomioon ottamista. Yhtäläisten mahdollisuuksien, tasavertaisuuden ja kestävän kehityksen toteuttaminen säilyvät sitä paitsi meille prioriteetteina, jotka me haluamme kirjata myös talousarvioon.
Työttömyyden aktiivisen torjunnan on oltava entiseen tapaan keskeinen prioriteetti vuoden 2001 talousarviossa. Se ei tarkoita - ja sanon tämän vielä kerran painokkaasti - suurten Euroopan tason työllisyysohjelmien rahoittamista - niitä ei halua kukaan! Me haluamme kuitenkin strategisen sysäyksen, joka antaa pienille ja keskisuurille yrityksille nopeasti mahdollisuuden hyödyntää uusien informaatio- ja viestintäteknologioiden rakenteita ja osallistua tietoyhteiskuntaan. Sellainen strateginen aloite turvaa kansainvälisen kilpailu- ja kehityskyvyn ja vahvistaa siten yrityksiä, joissa on edelleen suurin osa Euroopan unionin työpaikoista ja joissa luodaan edelleen useimmat uudet työpaikat. Olen iloinen siitä, että me olemme tästä asiasta yksimielisiä neuvoston kanssa, ja olen varma, että me voimme myös toteuttaa tulevassa talousarviossa osan Lissabonissa muotoilluista sitoumuksista ja tavoitteista johdonmukaisesti ja kumppanuuden hengessä.
Meidän ei pitäisi kuitenkaan unohtaa tämän vuoden 2001 talousarvion keskeisen aloitteen ohella toistaiseksi saavuttamamme taloudellisen ja poliittisen yhdentymisen laadun kohdalla eurooppalaista kulttuurista identiteettiämme. Se ei tarkoita keskittämistä ja yhdenmukaistamista, ei missään tapauksessa, vaan päinvastoin kulttuurisen monimuotoisuuden edistämistä. Tukemalla alueellista kulttuuriteollisuutta turvaamme sen taloudelliset perusteet ja kehityskyvyn.
Me haluamme lisäksi vastata seuraavalla talousarviolla tehokasta hallintoa koskeviin vaatimuksiin ja taata eurooppalaisten varojen tarvittavan avoimuuden. Me tuemme komission pyrkimyksiä ottamalla käyttöön toimintoperusteisen budjetoinnin. Me tuemme pyrkimyksiä luokitella avoimesti ja selkeästi kunkin talousarvioalan hallinto- ja henkilöstökustannukset. Siinä yhteydessä on pyrittävä myös parantamaan talousarvion poliittista ohjausta ja poliittisten painopistealueiden toteuttamista. Se on erityisen tärkeää juuri parlamentille. Me noudatamme näitä tavoitteita tarkasti myös uudistusprosessin yhteydessä. Yhden asian on oltava siltä osin täysin selvää: me emme tule siinä yhteydessä hyväksymään yrityksiä vähentää parlamentaarista valvontaa ja talousarvion ohjausta.
Me olemme kuitenkin kaikkein suurimman haasteen edessä niiden sitoumustemme osalta, jotka koskevat jälleenrakentamista sekä rauhan ja vakauden turvaamista Balkanin alueella. Korostan tässä yhteydessä selkeästi ja yksiselitteisesti: kaikki osapuolet ovat täysin samaa mieltä näistä tavoitteista ja pitävät yksimielisesti välttämättömänä, että tätä tarkoitusta varten annetaan käyttöön tarvittavat varat. Myös Euroopan parlamentti ryhtyy noudattamaan näitä sitoumuksia. Me tiedämme, että myös neuvosto ryhtyy noudattamaan sitoumuksiaan, ja Portugalin ulkoministeri sanoi tänään lahjoittajien konferenssissa neuvoston puheenjohtajana, että neuvosto haluaa turvata pitkäaikaisen vakauden Balkanilla, minkä saavuttaminen edellyttää monivuotisia ponnisteluja. Se tarkoittaa siis, että neuvosto tunnustaa nämä vaatimukset ja sitoumukset. Me odotamme kuitenkin neuvostolta myös, että se omaksuu nämä uudet haasteet ja toimii niiden mukaisesti. Me emme voi hyväksyä sitä, että toimintakykymme kasvaa tällä tärkeällä ulkopoliittisella alueella ja heikkenee samaan aikaan muilla ulkopoliittisilla aloilla tehtävien ylimitoitettujen säästötoimien vuoksi.
Sallikaa minun selventää tätä yksiselitteisesti. Toimielinten välinen sopimus ja vuoden 2001 talousarvio ovat tosin eripariset kengät, mutta kummankin kengän on sovittava jalkaan, muuten niillä ei voi kävellä eikä pääse eteenpäin. Korostan, että me emme kyseenalaista toimielinten välistä sopimusta sinänsä vaan sitoudumme tähän sopimukseen, mutta me vaadimme tarkistamista, joka vastaa todellakin esitettyjä vaatimuksia, yhdellä konkreettisella alalla, nimittäin niiden ylimääräisten rasitteiden kohdalla, joita syntyy Balkanille annettavasta avusta ja muutamista muista ulkopoliittisista toimista. Tämä vaatimus esitetään komissiolle, se on selvää, ja komissio tekee myös vastaavan ehdotuksen, mutta tämä viesti menee myös neuvostolle ja ennen kaikkea neuvostolle. Minulla on nimittäin vaikutelma, että valtiovarainministerien ryhmä ajattelee heti rahan tuhlausta ja näkee punaista, kun se kuulee sanat toimielinten välisen sopimuksen tarkistaminen. Tarkistaminen ei ole kuitenkaan mikään katastrofi, vaan aivan tavallinen menettely, joka ei kyseenalaista millään tavalla sopimuksen henkeä.
Asioiden dramatisoiminen ei auta siinä yhteydessä eteenpäin, ja sellaisella rakennetaan vain tarpeettomia esteitä. Me tarvitsemme kuitenkin joustavuutta mainittujen toimien rahoittamiseen. Rahoittaminen ei onnistu ilman sellaista joustavuutta. Vetoan siis neuvostoon: älkää lietsoko tätä kiistaa enempää! Älkää omaksuko tarkistamisen yhteydessä jarruttavaa kantaa! Ottakaa vastaan meidän viestimme ja tehkää yhdessä meidän kanssamme työtä sellaisen rakentavan ratkaisun löytämiseksi, joka voi voittaa eri osapuolien liioitellut näkökannat!
Lissabonin huippukokouksessa on asetettu viime päivinä tärkeitä ja tukemisen arvoisia painopisteitä Euroopan kehitykselle ja sopeutumiselle tulevaan kehitykseen. Me haluamme tukea niitä tulevalla talousarviolla ja keskittää ponnistelumme vastaavilla aloilla. Me tunnustamme samalla parlamenttina säästäväisen ja tehokkaan varainhoidon välttämättömyyden. Mainitsemani tavoitteet, jotka ovat monissa tapauksissa meidän lisäksemme myös neuvoston ja komission yhteisten etujen mukaisia, voidaan toteuttaa vain, jos me muotoilemme talousarviomenettelyn luottamuksellisessa kumppanuuden ilmapiirissä. Sen lisäksi on vältettävä kaikissa oloissa ulkoisten toimien rahoitusta koskevan konfliktin laajeneminen. Sallikaa meidän siis hyödyntää seuraavien viikkojen aikana edessä olevia keskusteluja, jotka käsittelevät komission tulevaa Länsi-Balkanin monivuotista ohjelmaa koskevaa ehdotusta, löytääksemme kestävän ratkaisun, joka turvaa ulkopoliittisen toimintakykymme eikä jarruta prioriteettiemme toteutumista unionin sisällä!

Ferber
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, muiden toimielinten talousarvio sisältää kollega Haugin esitykseen verrattuna vain murusia - niin sanoisi ehkä pankkiiri - pieniä talousarvioita, jotka eivät ole yhtä merkittäviä myöskään poliittiselta suuntaukseltaan, mutta ne eivät ole tietenkään vähemmän tärkeitä, koska muut toimielimet tekevät niiden myötä työstään avointa ja voivat nähdäkseni siten myös perustella toimintaansa kansalaisille.
Mitkä ovat ne tulevan vuoden haasteet, jotka meidän on otettava huomioon pienissä talousarvioissa? Ensinnäkin, ja tämä koskee kaikkia talousarvioita: säästäväinen varainhoito. Kun näen, että pelkästään me Euroopan parlamentissa kaavailemme 0,07 prosentin lisäystä vuoteen 2000 verrattuna, tämä on jo ehdottomasti merkki säästäväisyydestä, ja siltä osin kestämme uskoakseni myös lähemmän tarkastelun! Me emme haukkaa yhteensä 965 miljoonan euron budjetilla kovinkaan suurta palaa kakusta, joka meillä on tältä osin käytettävissä.
Mitkä ovat toimintoperusteisen budjetoinnin haasteet? Se on tietysti kysymys, joka meidän on kysyttävä myös muiden toimielinten kohdalla, sikäli kun se on mielekästä. Kun katson ympärilleni täällä salissa, voisi kysyä, mitä kustannukset ovat suhteessa läsnä oleviin parlamentin jäseniin. Nämä ovat kysymyksiä, joista ei ole nyt kyse, vaan myös tältä osin on kyse budjettikohtien menojen avoimuudesta, jotta kaikki on tarkistettavissa. Meidän on tehtävä keskipitkän aikavälin henkilöstösuunnittelua, koska me olemme tietysti Euroopan unionin laajentumisen suurten haasteiden edessä. Laajentuminen asettaa juuri meidät parlamentissa ja muissa toimielimissä suurten haasteiden eteen käännöspalvelujen osalta.
Me olemme valmistautuneet näihin haasteisiin viime vuosina ja meidän on ryhdyttävä vastaamaan näihin haasteisiin jo vuonna 2001 ja harjoittamaan vastaavasti myös henkilöstökehitystä. Sen myötä esiin nousee myös eräs toinen kysymys, jota meidän on pohdittava. Miten me voimme tehdä tässä yhteydessä yhteistyötä muiden toimielinten kanssa henkilöstön värväyksen ja palkkauksen alalla? Meillähän on tulevina vuosina samoja tehtäviä, joita hoitamaan meidän on hankittava henkilöstöä yksittäisillä aloilla, ja siltä osin on erittäin järkevää pohtia, että sellaisia toimintoja keskitetään vastaavasti ja organisoidaan myös yhteisesti.
Meidän on pidettävä mielessämme, että meillä on Amsterdamin sopimuksen voimaantulon myötä uusia haasteita myös lainsäädäntötyössä. Jos katson vain komission työohjelmaa, johon sisältyy 108 yhteispäätösmenettelyä, se on haaste, jollaista meillä ei ole ollut aiemmin. Jopa 1990-luvun alun huippuvuosina, kun oli kyse sisämarkkinaohjelman toteuttamisesta, meillä oli vain kolmannes tai puolet siitä työmäärästä, jota komissio on nyt ehdottanut, ja siltä osin meidän on tehtävä työmme tehokkaammin ja meidän on annettava myös käyttöön resurssit, jotta voimme tehdä työmme asianmukaisesti. Siihen kuuluu myös tieteellinen avustava työ, myös sen haluan sanoa hyvin selvästi. Me olemme tekemisissä komission kanssa, jolla on käytössään yhteinen tutkimuskeskus. Me olemme tekemisissä 15 jäsenvaltion kanssa, joilla on käytössä omat kansalliset resurssinsa, ja tältä osin parlamentin on tietysti hyödynnettävä mahdollisuuksiaan tasa-arvoisena lainsäätäjänä.
Ehdotan, ja talousarvion valvontavaliokunta tukee minua tältä osin, tiedotustyön parantamista, jotta meillä on hyvä lähtökohta siihen, että kansalaiset, jotka haluavat saada tietoa parlamentin työstä, voivat myös saada sitä ilman, että heidän on oltava virallisessa vierailijaryhmässä. Me ehdotamme, että suunnittelemme tosin tietyille aloille uusia virkoja, mutta vain sinne, missä ne ovat ehdottomasti tarpeen. Meidän on pohdittava sitä seuraavien viikkojen ja kuukausien aikana hyvin intensiivisesti, koska meillä on vähän liikkumatilaa. Me olemme kehittäneet kiinteistöpolitiikkaa hyvin järkevästi Euroopan parlamentin kiinteistöjen kustannusten osalta, mutta ei ole järkevää tehdä näitä uudelleen saavutettuja mahdollisuuksia taas tyhjiksi jo vuonna 2001.
Muiden toimielinten osalta esitän vain pari huomautusta. Meidän pitäisi mielestäni yrittää tehdä tulkkauspalvelujen osalta jo nyt tiiviimpää yhteistyötä talous- ja sosiaalikomitean sekä alueiden komitean kanssa. Tältä osin mahdollisuudet yhteistyöhön ovat olemassa. Meidän on seurattava hyvin tarkasti tuomioistuimen tilannetta. Toivon, että sopimuksen tarkistamisen yhteydessä kehitetään tältä osin tuomioistuinta varten uusia pelisääntöjä, jotka mahdollistavat tehokkaan työskentelyn ja sitä kautta myös pitkällä aikavälillä henkilöstösuunnittelun rahoittamisen. Haluaisin kiittää erityisesti tilintarkastustuomioistuinta, joka ei valvo tiukasti vain meitä vaan noudattaa myös itse tiukasti omia lupauksiaan, ja myös oikeusasiamiehen kohdalla meidän pitäisi mielestäni pitää huoli siitä, että varoja käytetään säästeliäästi, erityisesti uusien virkojen osalta.
Haluaisin kiittää kaikkia niitä, jotka ovat osallistuneet tähän työhön, erityisesti omaa hallintoamme moitteettomasta ja erittäin myönteisestä avustavasta työstä, sekä kaikkia kollegoita, jotka ovat mahdollistaneet sen, että saatoimme esittää täysistunnolle kiireestä huolimatta erittäin nopeasti kunnollisen tuloksen.

Bowe
Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti tämänvuotiseen menettelyyn, koska se on käynnistetty aikaisemmin kuin koskaan, ja siksi voimme toivoakseni pohtia asioita vakavammin ja yksityiskohtaisemmin prosessin edetessä. Pidän tätä siis alkuna enkä loppuna. Aluksi haluaisin sanoa, että ympäristövaliokunta haluaisi toistaa viime vuonna talousarviosta esittämänsä vaatimukset. Meillä on jatkuva ja selvä tarve jatkaa työtä vihreiden arvojen sisällyttämiseksi talousarvioon kaikilla poliittisen toiminnan aloilla, ja haluan, että tämän asian hyväksi tehtävää työtä jatketaan tänä vuonna.
Lisäksi käytämme paljon varoja ulkoisiin politiikkoihimme etenkin Phare- ja Tacis-ohjelmien välityksellä tukeaksemme eri tapoja korostaa ympäristön ja kestävän kehityksen merkitystä kyseisillä aivan omien rajojemme tuntumassa sijaitsevilla alueilla. Haluan komission tekevän enemmän työtä ja osoittavan meille, että varoja käytetään asiallisesti ja oikein ja sen, mihin myönteisiin tuloksiin niillä päästään.
Haluan myös, että erillisvirastojen toimintaan kiinnitetään enemmän huomiota ja että niihin suhtaudutaan eri tavalla niiden tehtävien ja toiminnan mukaan, mitä ei ole aikaisemmin tehty. Haluamme erityisesti kiinnittää huomiota Amsterdamin sopimukseen liittyviin ongelmiin ja siihen, että Amsterdamin sopimuksen taloudelliset edellytykset saadaan täysin toteutettua vasta tänä vuonna, ja meidän on otettava tämä huomioon.
Valiokunta haluaa myös toistaa tukevansa jatkuvaa rahoitustukea, jolla edistetään kansalaisjärjestöjen osallistumista monenlaiseen parlamentin valiokunnissa ja komission komiteoissa tehtävään tekniseen työhön. Lopuksi, arvoisa puhemies, sanoisin, että vastustamme edelleen sitä, että komissio maksaa jatkuvasti tukea tupakantuotannolle, ja mitä pikemmin saamme tilaisuuden tilanteen korjaamiseksi, sen parempi. Tämä on parlamentin kanta.

Van den Berg
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää hyvästä yhteistyöstä budjettivaliokunnan kanssa. Se on ottanut muutaman esittämämme asian mukaan. On kysymys perusteellisesta muutoksesta, jota me kannatamme tehtäväksi vuoden 2001 talousarviossa ennen kaikkea siten, että otsakkeiden perustana käytetään nykyaikaisia DAC 1- ja DAC 2 -otsakkeita. Tämä on joillekin salakieltä, mutta käytännössä tämä tarkoittaa, että on mahdollista nähdä, mihin köyhyyden poistamisen otsakkeisiin raha käytetään, ja että myöhemmin voidaan laatia kertomus sen perusteella. Tällä hetkellä ei ole mahdollista sanoa, kuinka paljon köyhyyden poistamiseen tarkoitettua rahaa menee perusopetukseen. Tähän täytyy tulla pian muutos.
Haluamme, että tämän otsakkeen sisällä käytetään enemmän rahaa perusopetukseen ja perusterveydenhuoltoon sekä niihin maihin, joissa on matalin tulotaso. Kokonaissummaa ei tule kuitenkaan korottaa, vaan kokonaissumman puitteissa täytyy tehdä muutoksia, jotta köyhyyteen keskittymiseen suhtauduttaisiin vakavasti.
Kolmanneksi haluamme, että Euroopan kehitysrahaston menot, jotka ovat parlamentin talousarvion ulkopuolella, otetaan mukaan, mutta ei kuitenkaan siksi, että meillä olisi jotakin sanomista niistä, mitä mielellämme haluaisimme, vaan siksi, että voitaisiin edes nähdä, kuinka köyhyyden poistamiseen tarkoitetut kokonaismenot käytetään vakavalla tavalla, koska muuten myöskään uusi vuosikertomus näiden menojen osalta ei ole järkevä.
Sitten lopuksi, lähestymistavastamme käy selvästi ilmi, että haluamme yhdistää eri budjettikohtia eri otsakkeiden alle, jotta saadaan parempi kuva johdonmukaisesta talousarviosta ja jotta ei olisi kymmeniä budjettikohtia, jolloin kaikkien on vaikea tarkastella talousarviota. Me haluamme selkeää lähestymistapaa. Olemme onneksi tästä asiasta vahvasti samaa mieltä budjettivaliokunnan kanssa. Kysymys ei ole niinkään siitä, että rahaa tulisi lisää, vaan siitä, että sitä käytetään paremmin ja vastuullisemmin.

Avilés Perea
Arvoisa puhemies, naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunta pyytää budjettivaliokuntaa lisäämään hyväksymäänsä päätöslauselmaesitykseen seuraavat päätelmät:
Korostamme perinteisten kaavojen ulkopuolelle ulottuvan naisten tarkoituksenmukaisen ammattikoulutuksen merkitystä tukemalla naisten jatkokoulutusta, erikoistumista ja heidän mukaantuloaan uuden teknologian piiriin, niin että tämä koulutus tuottaisi yhteiskuntaan runsaasti päteviä naisia, joiden osallistuminen yritysten, politiikan ja sosiaalisen elämän kaikilla tasoilla olisi riippuvaista määrällisistä ja laadullisista kriteereistä, ja pyydämme, että koska tietoyhteiskunnalla on naisille hyvin paljon tarjottavaa sillä opiskelun ja tiedon hankinnan helpottamisen lisäksi se tarjoaa mahdollisuuden perhe-elämän kanssa paremmin yhteen sovitettavien uusien työpaikkojen ja työskentelymuotojen syntymiseen e-Europe-yhteisöaloitteeseen lisättäisiin yksi uusi pääasiallinen toiminta-alue.
Tuomme esille tarpeen tehdä mainstreaming-periaatteen tehokkaan soveltamisen vaatimat varaukset sekä lisätä asiaan vaikuttavat selvitykset, jolloin naisten ja miesten yhtäläiset mahdollisuudet tulisivat huomioon otetuksi kaikkien Euroopan unionin hankkeiden ja ohjelmien suunnittelussa, täytäntöönpanossa ja arvioinnissa.
Pyydämme komissiota tukemaan uutta viidettä toimintaohjelmaa, jonka päämääränä on aiemman toimintaohjelman puutteiden korjaaminen ja naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien periaatteen sisällyttäminen yhteisön kaikkiin politiikkoihin.
Pyydämme laatimaan erityisesti naisille suunnatun työllisyysohjelman sekä perustamaan vastaavan budjettikohdan ohjelman rahoittamiseksi. Ohjelman perustavoitteena tulee olla naisten ja miesten tosiasiallisen tasavertaisuuden hyväksi työelämässä tehtävä työ, jota toteutetaan mainittua tasavertaisuutta edistävien suojatoimenpiteiden lisäksi erityismuodoilla, jotka tekisivät naisille mahdolliseksi lähteä kokonaan mukaan työmarkkinoille muiden elämänalueiden siitä kärsimättä.
Tuomme esille sen, että yhteisön toimintaohjelmia omalla toiminnallaan täydentävien kansalaisjärjestöjen ja yhdistysten yhteistyö on hyvin merkityksellistä Euroopan unionin naisten ja miesten mahdollisuuksien yhtäläisyyteen liittyvien tavoitteiden saavuttamiseksi.

Costa Neves
- (PT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jäsen Haugin mietinnössään ilmaisemat vuoden 2001 talousarviomenettelyn suuntaviivat muodostavat lähtökohdan Euroopan unionin vuoden 2001 talousarviosta käytävälle keskustelulle, jota voidaan ennustaa käytävän taistelunhaluisesti ja kiivaasti koko tämän vuoden ajan. Korostan sitä, että esittelijän jolle esitän kiitokseni valmius on edistänyt konsensuksen mahdollisuutta.
Kun käyn uudestaan läpi päätöslauselmaesityksen neljä ensimmäistä kohtaa, joissa määritellään Euroopan parlamentin poliittiset prioriteetit, ja sitten ne kohdat, joihin sisältyy keskeisin osa kyseisestä kannasta, voin erottaa seuraavat näkökohdat: Amsterdamin sopimuksen esittelemien uusien politiikkojen samoin kuin sen sisäisten ja ulkoisten toimien alueilla vahvistamien politiikkojen edistäminen. Täten annetaan selvä, poliittinen merkki. Se, mitä sopimuksessa sanotaan, on tarkoitettu täytäntöönpanoa varten, ei pelkkää aiejulistusta varten, mikä olisi vakava ilmaus poliittisesta tekopyhyydestä ja siksi anteeksiantamatonta. Se, mitä sopimukseen on kirjattu, on kirjattu noudatettavaksi.
Työllisyyskysymystä lähestytään työpaikkoja luovassa mielessä, ja asia liitetään niin pk-yrityksiin kuin uusien tekniikoiden käyttöön. Tämä on se lähestymistapa, joka on tärkeä. Uusien työpaikkojen luominen on keskeistä, ja se riippuu yrittäjien aloitteellisuudesta ja luovuudesta. Panostettakoon siis aloitteellisuuteen.
Mietinnössä vahvistetaan uudelleen tarve antaa rahoitusnäkymien tarkistuksen puitteissa merkittävää ja monivuotista rahallista apua Kosovon jälleenrakentamiseen ja Balkanin alueen vakauttamiseen. Tällä tavoin hylätään kyseinen rahoitus jo olemassa olevien sopimusten perusteella, olipa kyse sitten muista ulkoisista toimista, yhteisen maatalouspolitiikan leikkauksista tai muista politiikoista. Uusia tarpeita varten uudet sopimukset, joiden ehtona on, kuten aina, tarpeiden perusteellinen määritteleminen ja varojen kurinalainen käyttö, niin kuin aina on oltava, vaikuttaa Kosovon tapauksessa erityisen aiheelliselta huolenaiheelta.
Mietinnössä vaaditaan Euroopan unionin hallintojärjestelmän uusimista, joka on tehokkuuden, vastuunoton ja avoimuuden edellytys. Prosessi käynnistyy tämän keskustelun myötä. Kun vuoden 2001 talousarviosta tehdään lopullinen arvio tämän vuoden lopulla, talousarviossa on oltava mukana parlamentin kannan olennaisin osa. Mikäli näin ei tapahdu, parlamentin Euroopan unionin toiminnalle erityisesti talousarviomenettelyssä myöntämä demokraattinen legitimiteetti olisi valtava harhapäätelmä, jonka kansalaiset vaistoaisivat ja jota he eivät antaisi meille anteeksi.

Gill
Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin onnitella esittelijä Ferberiä eriomaisista suuntaviivoista. Pidän myönteisenä sitä, että mietinnössä painotetaan selvästi laajentumisen suunnittelua. Pyrkimys tehokkuuteen on erityisen tärkeää laajentumisen yhteydessä. Jo tässä varhaisessa vaiheessa on tärkeää, että meillä on selvä strategia siitä, miten toimielimissä valmistaudutaan ottamaan vastaan uudet jäsenet. Meidän on käytettävä mielikuvitustamme, jotta voimme ratkaista henkilöstöä ja tiloja koskevat vaatimukset. Toimielimet eivät pysty selviytymään laajentumisesta lisäämällä vain sinne tänne ylimääräisiä virkoja ja virastoja. Emme halua, että laajentumista ratkaistaan Lego-menetelmällä.
Meidän on harkittava perinpohjaisesti uudelleen toimintojen hallinnointia, missä yhteydessä kaikkien toimielinten on etsittävä vaihtoehtoisia keinoja ja omaksuttava perinpohjaisesti uusi tietotekniikka. Tämä on erityisen tärkeää kielipalvelujen kohdalla. Kannatan täysin esittelijä Ferberin esittämää ajatusta toimielinten yhteisen rekrytointiviraston perustamisesta, koska uskon, että sillä tavalla voidaan vähentää kustannuksia ja toimielinten välistä kilpailua uuden henkilöstön houkuttelemiseksi. Kuten kaikkien täällä olevien on tunnustettava, käytettävissä olevien resurssien määrä vähenee huomattavasti laajentumisen seurauksena, ja sillä on vaikutuksensa otsakkeen 5 menojen rahoitusnäkymiin.
Nämä suuntaviivat eivät kuitenkaan koske vain laajentumista, vaan ne koskevat myös kaikkien toimielinten poliittisia pyrkimyksiä ensi vuonna. Tästä syystä tärkeimmiksi painopisteiksi on otettava suurempi vastuu ja avoimuus, koska Euroopan kansalaiset eivät tee eroa eri toimielinten välillä. Kaikkien muiden toimielinten on ryhdyttävä perusteellisiin uudistuksiin vastaavaan tapaan, kuin komission uudistusohjelmassa esitetyissä pyrkimyksissä, koska Euroopan veronmaksajat haluavat takeet siitä, että he saavat rahoilleen vastinetta, ja tämä koskee toimielinten lisäksi myös poliittisia puolueita, parlamentin jäseniä ja henkilöstöä. Kaikkien muutosten on oltava selvästi perusteltuja ja avoimia.
Kaikkien toimielinten on parannettava ja tehostettava toimintaansa, ja minun mielestäni tähän päästään vain sellaisilla keinoilla kuin toimintoperusteisella budjetoinnilla ja nykyisten politiikkojen, järjestelmien ja menettelyjen perinpohjaisella tarkastelulla. Yksi tehottomimmista piirteistämme on EU:n toimielinten sijainti, ja jos me haluamme, että meihin suhtaudutaan vakavasti, meidän on keskitettävä työmme yhteen toimipaikkaan. Ymmärrän, että perussopimukset velvoittavat meidät toimimaan kahdessa paikassa, mutta meidän olisi varmistettava, että toimipaikkoja ei lisätä. Monet teistä ovat tietoisia siitä, että Yhdistynyt kuningaskunta ei halua laajentaa määräenemmistöäänestysten käyttöä, mutta tämä on yksi asia, jossa Yhdistynyt kuningaskunta haluaisi mielellään käytettävän määräenemmistöäänestystä.
Lopuksi ryhmämme asettaa etusijalle talousarvion maltillisuutta, tehokkuuden parantamista, talousarvion valvonnan tehostamista, parempaa voimavarojen käyttöä ja palvelujen ja hallinnon yleistä parantamista koskevat suuntaviivat, ja kehotan näin ollen kaikkia muita toimielimiä ottamaan ne huomioon ja toteuttamaan pontevasti nämä parannukset.

Virrankoski
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan unionin ensi vuoden budjetin esittelijät Haug ja Ferber ovat laatineet ensimmäisen mietintönsä. Toivotan molemmille onnea heidän vaativassa työssään. Talousarvion laatiminen tarkoittaa veronmaksajien varojen käyttöä. Siksi työ on vaikeaa ja vaatii tiukkaa budjettikuria. Hyviä rahoituskohteita on paljon, mutta välttämättömiä on vain vähän. Julkisilla varoilla voi rahoittaa vain välttämättömiä kohteita.
Tiukan budjettikurin lisäksi haluamme korostaa seuraavia asioita: ryhmämme antaa täyden tukensa komission jäsenen Kinnockin uudistuspaketille. Toimintoperusteinen budjetointi ja johtaminen ovat tämän uudistuksen kulmakiviä. Ne korostavat henkilökohtaista vastuuta, vähentävät byrokratiaa ja tehostavat työskentelyä. Mutta uudistus edellyttää hyvää yhteistyötä henkilöstön kanssa. Siksi tuleviin neuvotteluihin henkilöstösääntöjen uudistamiseksi on varauduttava huolella. Nykyistä virkarakennetta on joustavoitettava ja selkeytettävä, jotta muun muassa voimavarojen uudelleen kohdentaminen helpottuisi. Uudistustyö saattaa vaatia myös lisäbudjettiesityksiä, joihin kehotamme komissiota varautumaan.
Haugin mietinnössä korostetaan kulttuurin merkitystä työpaikkojen luojana. Kulttuuri sinänsä kuuluu jäsenmaiden toimivaltaan. Kuitenkin kulttuuri elinkeinona on voimakkaasti kehittyvä alue. Siksi tuemme mietintöä siltä osin kuin se korostaa tämän elinkeinoalan kehittämistä rakennetoimien puitteissa. Budjetin myöhemmässä käsittelyssä haluamme kiinnittää huomiota tiede- ja tutkimusmäärärahojen riittävyyteen sekä rahoitukseen, joka koskee perustamissopimuksen 13 artiklassa tarkoitetun kaikenlaisen syrjinnän vastaista taistelua. Ryhmämme on myös sitä mieltä, että rahoitusnäkymien otsaketta 1 - maatalousmenot - ei käytetä ulkoisessa politiikassa esiintyvien tarpeiden ensisijaisena rahoituslähteenä.
Ferberin mietinnöstä haluaisimme huomauttaa, että emme halua vielä ottaa kantaa yksityiskohtiin, muun muassa virkojen perustamiseen. Sen sijaan pidämme välttämättömänä, että jäsenten ohjesääntöä koskeva uudistus toteutetaan aikaisempien sopimusten mukaisesti ripeästi.

Buitenweg
Arvoisa puhemies, samaan aikaan kun me kokoonnumme täällä, muualla Brysselissä on käynnissä konferenssi, jonka aiheena on Balkanin jälleenrakentaminen. Esittelijä Haug, jota myös minä haluan kiittää miellyttävästä yhteistyöstä, ehdottaa, että komissio ei saa antaa mitään lupauksia rahoituksesta tai herättää odotuksia neuvottelematta budjettivallan käyttäjän kanssa. Kannatan tätä. Neuvotteleminen on hyvä asia, ja se on tarpeen, jotta tiedettäisiin, mistä päin tuulee. Tämä ei kuitenkaan saa tarkoittaa Euroopan komission aloiteoikeuden rikkomista. Juuri komission tulee palvella eurooppalaista etua, kun taas me näimme myös vuoden 2000 talousarviota koskevien neuvottelujen aikana aivan liian usein, että budjettivallan käyttäjä ajattelee osittain erityisesti kansallisia valtion varoja.
Oman edun tavoittelu tuo minut oikeastaan automaattisesti 22 kohtaan. Tiedän, että esittelijä Haug ei surisi lainkaan, jos poistaisimme tämän kohdan tekstistä. Ei myöskään minun ryhmäni, mutta neuvosto kylläkin. Oletan ainakin neuvoston olevan iloinen siitä, että sisällytämme tekstiin sen, että erityiset rahoitustarpeet jaetaan tasaisesti kaikkien talousarvion otsakkeiden välillä. Tämä kuitenkin johtaa vähennyksiin täysien otsakkeiden 2 ja 3 ohjelmissa, kun taas suurin osa rahasta, joka jää otsakkeeseen 1, palaa vuoden lopussa takaisin kansallisiin valtioin varoihin muun muassa valuuttakurssimuutosten tai sokeriasetuksen odotettavissa olevan muutoksen myötä. Toivon, että voimme peruuttaa nämä maksusitoumusmäärärahat ja että voimme sopia kollegojen kanssa siitä, että odotamme ensin komission ehdotuksia.
Lopuksi tarkistuksesta, jota olemme esittäneet kollega Ferberin mietintöön. Toimielimiä pyydetään lopettamaan virkamiesten pitkäaikaisiin suhteisiin perustuva syrjintä. Jotkut kollegat pitivät tätä liian yksityiskohtaisena suuntaviivoihin. Haluan viitata siihen, että käsittelemme kuitenkin tässä tekstissä virkamiesten elatusvelvollisuutta ja huollettavana olevasta lapsesta maksettavia korvauksia. Tämän vuoden aikana hyväksytään hyvin todennäköisesti direktiivi, jossa kielletään seksuaaliseen suuntautuneisuuteen perustuva syrjintä työmarkkinoilla. Toivon, että tartutte mahdollisuuteen kulkea kärjessä taistelussa yhdenvertaisesta kohtelusta.

Wurtz
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minun on todettava, että olen hieman vaivautunut tämän mietinnön takia ja varsinkin budjettivaliokunnan siihen tekemien tarkistusten jälkeen. Esittelijä Haugilla ei siis ole osuutta vaivautumiseeni. Itse olen sitä mieltä, että monet kohdat hänen mietinnössään ovat hyviä, jotkin jopa loistavia, joten ryhmäni hyväksyy ne ilman muuta. Yleisellä tasolla ja joihinkin mietinnön yksityiskohtiin - joita emme suoraan sanottuna voi hyväksyä - menemättä minun on kuitenkin todettava, että mietinnöstä puuttuu mielestäni sellainen selkeä poliittinen tahto, voimakas kunnianhimo ja päättäväisyys, jota parlamentin olisi mielestäni ilmaistava jo budjettitaistelun tässä vaiheessa, sillä taistelusta on tulossa myös tänä vuonna erittäin tiukka.
Jokainen meistä varmasti muistaa neuvoston kanssa viime vuonna käymämme kädenväännön siitä, että neuvosto halusi lopettaa Kosovon jälleenrakennuksen rahoituksen ja suunnata määrärahat erityisesti Euroopan etelänpuoleisten maiden yhteistyöhön. Parlamentin enemmistö hyväksyi lopulta talousarvion neuvoston tekemiä vähäisiä myönnytyksiä vastaan. Eräs myönnytys oli se, että neuvosto suostui rahoitusnäkymien tarkistamiseen vuonna 2000, jos osoittautuu, että Balkanin tilanteen kehittyminen vaatisi suunniteltua tuntuvasti enemmän rahoitusta.
Tilanne on selvästi kehittynyt edellä mainitun kaltaiseksi. Komissio tai neuvosto eivät kumpikaan kuitenkaan näytä noudattavan lupaustaan rahoittaa uusia prioriteettejamme vahingoittamatta perinteisiä. Vaikka mietinnön johdanto-osan kappaleissa, erityisesti kappaleissa A, B ja D, muistutetaankin tuosta kannasta, mietinnön täällä jo aikaisemmin esille tuodussa 22 kohdassa sitä vastoin kehotetaan - lainaan tuota kohtaa - budjettirajoitusten tasaiseen jakamiseen rahoitusnäkymien rajoitetun tarkistamisen yhteydessä, sekä lisäresurssien varaamiseen. Yritämme nyt jälleen kerran maksaa velkamme uudella velalla vakaaseen talousarvioon vedoten.
Omasta puolestani olen edelleenkin vakuuttunut siitä, että meidän olisi sitä vastoin pohdittava selkeästi, haluammeko me aktiivista roolia Euroopassa ja muualla maailmassa. Jos vastaus on myönteinen, meille on myönnettävä tarpeeksi määrärahoja, mikä on tehtävä järkevästi, mutta päättäväisesti. Sama logiikka pätee myös muihin prioriteetteihin, joita olemme tuoneet esille, mutta joita emme ole vielä toteuttaneet. Niitä ovat esimerkiksi sosiaaliset kysymykset ja työllisyyskysymykset tai yhteistyö Euroopan etelänpuoleisten maiden kanssa.
Toivon tämän äänestyksen yhteydessä, että tarpeeksi moni meistä tekisi ajoissa tuonsuuntaisia aloitteita ja pitäisi niistä kiinni loppuun asti.

Turchi
Arvoisa puhemies, ensimmäiseksi haluaisin kiittää jäsen Haugia ja jäsen Ferberiä heidän mietinnöistään, jotka ovat varmasti perusteellisia ja hyvin täsmällisiä ohjelmalinjojensa osalta. Samaan aikaan haluan ensimmäiseksi korostaa sitä, miten tärkeää on parantaa työllisyyttä Euroopan unionin alueella siten, että painotetaan pienten ja keskisuurten yritysten roolia, yritysten, jotka loppujen lopuksi ovat meillä Euroopassa todellinen ongelma pyrkimyksillemme; toiseksi korostaisin viittausta kulttuuritalouteen ja uuteen tekniikkaan: tähän pitää viitata myös päätelmien, jotka tehdään Lissabonissa, ja näistä lähtökohdista voimme mielestäni vakavissamme käynnistää työllisyyskysymysten hoitamisen. Haluaisinkin lisätä, että usein puhutaan uudesta taloudesta (new economy), mutta mikäli emme sitten itse keskity tässä uudessa taloudessa siihen, mikä todellisuudessa on asian ydin, tässä tapauksessa kulttuuri, uusi tekniikka, emme siinä tapauksessa varmastikaan onnistu antamaan vastauksia.
Tämän lisäksi haluaisin korostaa sitä, että ohjelmalinjoihin pitäisi sisällyttää uudelleen maissamme tapahtuvat katastrofit. Miksi juuri ne? Koska tällä tavoin voimme auttaa jäsenvaltioita, joissa on saattanut tapahtua sellaisia katastrofeja, kuten esimerkiksi maanjäristyksiä; muuten ihmiset eivät käsitä, miksi kohdistamme toimia Kosovon kaltaisiin maihin, emmekä sen sijasta kykene ryhtymään toimiin omissa maissamme. Näin ollen minusta on tärkeää, että tämä seikka sisällytetään talousarvioon.
Tähän haluaisin kuitenkin lisätä kiistaa aiheuttavan huomautuksen, joka koskee maatalouden leikkauksia. Tällaista ei voi mielestäni tapahtua aina käsitteellisesti, haluaisin sanoa loogisen ajattelutavan puitteissa. On loogista, että meidän pitää rahoittaa Kosovoon suuntautuva erikoistehtävä, koska se on olennaisen tärkeä poliittinen tavoite, jotta voimme auttaa unohtamaan siellä tapahtuneen tragedian ja samaan aikaan osoittaa, että meillä on olemassa poliittinen tavoite, mutta emme voi tehdä tätä tekemällä leikkauksia maataloudessa. Korostan lisäksi sitä, että neuvosto ja komissio tarjoavat meille jatkuvasti ohjelmalinjoja nimenomaan siitä syystä, että emme voi käyttää viimevuotista talousarviota, jonka onnistuimme viemään loppuun asti ainoastaan puheenjohtaja Wynnin kärsivällisyyden ja sitkeyden ansiosta: näin ei voi tapahtua. Viimeiseksi korostan sitä, että talousarviota on tarpeen muokata uudelleen poistamalla esimerkiksi teknisen tuen toimistot: silloin ehkä löydämme uusia voimavaroja.

Van Dam
Arvoisa puhemies, talousarvio on ennen kaikkea väline tehdä poliittisia valintoja. Vuoden 2001 suuntaviivojen käsittelyssä herää siksi kysymys, millaisia prioriteetteja asetamme unionin politiikalle tulevina vuosina. Esittelijä Haug mainitsee neljä prioriteettia, joista joitakin voi nimittää kyseenalaisiksi. Vakavampaa on kuitenkin se, että hän tuskin lainkaan mainitsee tulevien vuosien tärkeintä prioriteettia, nimittäin laajentumista, ja silloinkin, kun mainitsee, vain niukkasanaisesti. Haluaako hän panna laput silmillemme? Lisää Eurooppaa, lisää sosiaali- ja kulttuuriohjelmia, lisää työtä. Tämä kuulostaa tunnetusti säilyneeltä ajatukselta kehitettävissä olevasta yhteiskunnasta, mutta nykyisillä jäsenvaltioilla ja ehdokasvaltioilla ei ole apua laajenevasta tehtäväpaketista. Sellainen ajatus, että Euroopan unionin tehtäväpaketista täytyy alkaa keskustella, saa kaiken aikaa lisää vastakaikua. Myös komission jäsen Kinnock viittasi siihen.
On hienoa, että kollega Haug haluaa mietinnön tästä tehtäväpaketista, mutta tulos on hänelle ilmeisesti jo etukäteen selvä. 4 kohdasta käy kuitenkin ilmi, että hän haluaa säilyttää kaikki olemassa olevat ohjelmat! Jos se olisi lähtökohtana ja jos hän jopa vaatii vielä uusia tehtäviä, keskustelu ydintehtävistä on tuomittu epäonnistumaan. Aloittakaamme keskustelu ydintehtävistä ja olkaamme valmiita oppimaan menneisyydessä tehdyistä virheistä.
Parlamentti aloitti viime vuonna ennenaikaisesti keskustelut rahoituksen enimmäismääristä käyttämällä Kosovon ja koko Balkanin rahoitusta välineenä enimmäismäärien muuttamiseksi. On oikein, että neuvosto ei ole vielä tehnyt sitä. Minkä arvoiset ovat Agenda 2000:n rahoituspuitteet, jos emme kunnioita niitä enää vuoden kuluttua? Komission puheenjohtaja Prodin viesti, että tulevina vuosina Balkanin täytyy saada yli viisi miljardia euroa, oli lievästi sanottuna ajattelematon. Hän herätti odotuksia neuvottelematta budjettivallan käyttäjän kanssa eikä ilmoittanut lainkaan, mistä näiden rahojen pitää tulla. Kaikkien poliitikkojen kuuluu toki tietää, että uusiin menoihin liittyy myös niiden kattaminen. Tähän asiaan on puututtu kahdella tarkistuksella, jotka ovat lähtöisin muun muassa minun käsistäni.
Odotamme ensi kuussa komission monivuotista suunnitelmaa. Ensimmäistä menojen kattamista, 300:aa miljoonaa, komissio hakee ilmeisesti maatalousbudjetista. 22 kohdan nojalla asetun vastustamaan yksipuolista rahoitusta maatalouden kustannuksella. Agenda 2000 on juuri tehnyt lopun aikaisemmin niin laveasta otsakkeen 1 budjetoinnista. Muissa otsakkeissa on mielestäni enemmän tilaa. Voisi ajatella rakennerahastoja. Kuten esittelijä itse sanoo, "hyvin suuri varasto" jää myös rakennerahastoihin, ja enimmäismäärä on korkea ja käyttötarkoitus sama. Esittelijä haluaa jopa tuhlata kerralla tämän varaston tosiaan ensi vuonna! Se on huono asia. Varojen väkinäinen käyttö tasoittaa tietä petoksille, ja se tapahtuu asianmukaisuuden kustannuksella.
Sitten lopuksi esittelijä Ferberin pyytämästä komission ehdotuksesta poliittisten puolueiden ohjesäännöksi. Sellainen on puolueiden itsensä tehtävä, paitsi että eurooppalaiset puolueet suurentavat kansalaisten ja eurooppalaisen politiikan välistä kuilua entisestään.

Jöns
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, työllisyys- ja sosiaalivaliokunta tukee yleisesittelijän aloitetta asettaa työllisyyspolitiikka prioriteetiksi myös tänä vuonna ja aloitetta tukea ennen kaikkea pieniä ja keskisuuria yrityksiä informaatio- ja viestintäteknologioiden aloilla. Siinä yhteydessä on kuitenkin tietysti otettava huomioon sosiaaliset näkökulmat. Valiokuntamme vaatii siksi omaa aloitetta, joka turvaa ennen kaikkea kaikkien tasavertaisen osallistumisen uusiin tekniikoihin. Sillä eihän voi käydä päinsä, että toistaiseksi vain noin 30 prosentilla naisista on mahdollisuus käyttää Internetiä ja että suurituloisilla on mahdollisuus käyttää Internetiä kolme kertaa niin usein kuin pienituloisilla.
On vielä eräs toinen asia, joka on meille tässä talousarviossa tärkeää. Se koskee kansalaisyhteiskunnan vuoropuhelua. Me vaadimme kestävän rahoitusmahdollisuuden löytämistä tätä vuoropuhelua ja siihen osallistuvia kansalaisjärjestöjä varten, jotta tuetaan sitä tärkeää roolia, joka kansalaisjärjestöillä on heikommassa asemassa olevien äänenä.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ratkaisevaa roolia talousarviokeskustelussa näyttelee tietysti myös kalatalousvaliokunnassa työllisyys. Terve kasvu ja pienet työttömyysluvut, sitä me kaikki toivomme! Euroopan on asetettava puitteet, ja se loi sitä varten myös Amsterdamin sopimuksen. Todellinen vastuu työllisyydestä on kuitenkin jäsenvaltioilla, mitä en korosta ensimmäistä kertaa. Pelkästään vihreä kortti (greencard) - sellaisena kuin sitä on suunniteltu Saksassa - ei tee kenestäkään vielä mestaria. Käytäntö kotimaassa osoittaa, onko jäsenvaltio itse innovatiivinen vai piiloutuuko se viattomana EU:n selän taakse. Se olisi halpa-arvoista ja väärin.
Tulevana vuonna on hoidettava lukuisia kansainvälisiä kalastussopimuksia. Niillä kaikilla on talousarvion kannalta merkityksellinen luonne. Sillä jos me haluamme pysyä edelleen tuotteinemme maailmanmarkkinoilla, me tarvitsemme raaka-aineita ja tuontia, ja sillä on hintansa. Arvoisa komission jäsen, me emme voi kuitenkaan toimia vielä kalatalousvaliokunnassa todella ponnekkaasti, koska te ette ole toimittanut meille vieläkään jo kauan sitten luvattuja kalastussopimuksiamme koskevia kustannushyötyanalyyseja. Miten me voimme siten vastustaa tehokkaasti talousarvion valvontavaliokunnan säästöpakkoja?
EU:ssa on vuodesta 2002 lähtien uusi kalastuspolitiikka, suuri ja kiehtova hanke, jolla on maailmanlaajuinen ulottuvuus. Me otamme jo nyt valmistautumiseen tarvittavia askeleita. Me tarvitsemme siksi myös kalastuksessa voimakkaat suuntaviivat, sellaiset, joita yleisesittelijä on kaavaillut. Myöhemmin me tarvitsemme myös vastaavat varat.

Puhemies
Paljon kiitoksia, jäsen Langenhagen. Onnittelen teitä siitä, että onnistuitte esittämään asianne odotettua lyhyemmässä ajassa. Tällaista ei yleensä tapahdu.

Walter
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, onnittelen aluksi sydämellisesti jäsen Ferberiä ja jäsen Haugia heidän työstään. Ensimmäisenä vuonna, jolloin toteutetaan koko talousarviomenettelyä, on varmaankin niin, että kaikki ryhtyvät siihen vielä valtavan innostuneina. Jokainen haluaa sisällyttää talousarvioon omat asiansa, ja sen huomaa viime päivien ja viikkojen erittäin aktiivisista ja vilkkaista keskusteluista.
Unionin 90 miljardin euron talousarvio sisältää uskomattoman paljon toiveita ihmisiltä, jotka odottavat tukea. Heitä ovat ensinnäkin Euroopan unionin maanviljelijät, jotka haluavat tietysti saada terveellisten elintarvikkeiden tuottamisesta asianmukaisen palkan ja korvauksen, jonka he ovat myös ansainneet. Tämä koskee eurooppalaisia alueita, joiden kehitys on jäänyt jälkeen muusta Euroopasta ja jotka odottavat paljon Euroopan unionin solidaarisuudelta, nimittäin apua heidän kehitykselleen kohti tasapainoista yhteenkuuluvuuden järjestelmää Euroopan unionin sisällä työ- ja elinolojen osalta.
Näitä toiveita esittävät työttömät, jotka haluavat meidän tukevan heitä tiellä takaisin työelämään. Näitä toiveita esittävät nuoret ja koko maailma, jossa me voimme antaa apua tänä rikkaana Euroopan mantereena, jollainen me olemme. Ja näitä toiveita esitetään keskellä tätä Eurooppaa, jossa meillä on yksi sodaksi kutsuttu syöpäpaise ja jossa elää ihmisiä, joiden on asuttava mitä pahimmissa oloissa ja jotka tarvitsevat tulevaisuudennäkymiä ja toivoa.
Kun näitä varoja jaetaan, seuraavien viikkojen ja kuukausien aikana ei saa kuitenkaan tapahtua mitään eriskummallisia tehtäväjakoja, kuten tällä hetkellä on nähtävissä. On havaittavissa, että toisaalla on ihmisiä, jotka antavat lupauksia kaikkialla ja suurentavat budjettivarauksia. Toisin kuin täällä parlamentissa sanotaan toistuvasti, maatalousala ei pienene vaan kasvaa ensi vuonna lähes 5 prosenttia tai jopa yli 5 prosenttia. Maanviljelijöitä ei pitäisi pelotella liikaa täällä Euroopan unionissa! Ei voi siis olla niin, että toisaalla ihmiset - ja sillä tarkoitetaan tässä yhteydessä neuvostoa - lupaavat, takaavat ja korottavat ensin varoja ja tulevat sitten meidän luoksemme parlamenttiin ja sanovat, että teidän on huolehdittava siitä, että kokonaismenot pysyvät alhaisina, säästäkää siis kaikilla muilla aloilla ja sanokaa kaikille muille, joilla on toiveita, että te ette saa mitään! Tällaista tehtäväjakoa ei voida hyväksyä!
Ei voi myöskään olla niin, että kansainvälinen yhteisö menee lahjoittajien konferensseihin, lupaa rahoja ja sanoo Kosovon ihmisille ja kaikille Balkanilla eläville ihmisille, että me tuemme teitä ja te saatte rahaa siihen, mitä tarvitsette. Teidän kotiseudullanne kolisevat jatkossa panssarivaunujen sijasta kaivinkoneet telaketjuineen! Teidän on voitava rakentaa, ja me haluamme auttaa teitä siinä. Ei voi olla niin, että he lupaavat siellä niin paljon ja tulevat sitten tänne ja sanovat, että pyyhkikää nyt yli niitä kaikkein kipeimmin tarvitsevilta rahat, joita me tarvitsemme Kosovon jälleenrakentamista varten. Näin ei voida menetellä!
Me olemme ojentaneet käden. Jäsen Haug on tehnyt sen. Hän sanoi, että me olemme valmiita tekemään yhteistyötä neuvoston ja komission kanssa hyvin avoimesti. Me haluamme näyttää heille, että meidän ei tarvitse parjata toisiamme eikä kiistellä koko talousarviomenettelyn ajan, kuten viime vuoden murhenäytelmässä. Me voimme tehdä yhteistyötä. Teidän pitäisi tietää se. Tarttukaa ojennettuun käteen! Sanon kuitenkin tässä kohdassa myös erittäin selvästi sen, että jos meidän annetaan ymmärtää, että neuvosto ja komissio eivät ole valmiita tekemään yhteistyötä meidän kanssamme, vaan tilanteen annetaan ajautua toimielinten väliseksi yhteenotoksi, parlamentti ei ole silloin puolustuskyvytön eikä voimaton! Me tulemme myös käyttämään voimiamme niiden ihmisten hyväksi, jotka panevat meihin toivonsa, emmekä tule varmasti aiheuttamaan heille pettymystä! Tarttukaa ojennettuun käteen älkääkä toistako viime vuoden virheitä, sillä se vahingoittaa meitä kaikkia Euroopassa ja niitä ihmisiä, jotka panevat meihin toivonsa!

Mulder
Arvoisa puhemies, haluaisin myös aloittaa kiittämällä esittelijä Haugia ja myös toivottamalla arvoisalle komission jäsenelle menestystä hänen ensimmäisen talousarvionsa kanssa niissä monissa vaiheissa, jotka hänen täytyy vielä käydä läpi, ennen kuin hän voi allekirjoittaa talousarvion joulukuussa.
Olen täysin samaa mieltä esittelijä Haugin kanssa, kun hän kertoi johdannossaan kannattavansa säästäväistä talousarviota. Jaan tämän mielipiteen. Mielestäni olemme yksinkertaisesti sen velkaa äänestäjille monista syistä. Myös tänä vuonna keskustelua käydään sen valossa, mitä meidän täytyy tehdä Balkanilla ja erityisesti Kosovossa. Minun kantani on suunnilleen sama kuin viime vuonna. Olen valmis tekemään jotakin asian hyväksi, mutta minun täytyy ensin tietää, kuinka paljon se maksaa. Mielivaltaiselle 5,5 miljardin summalle, jota on esitetty, en ole nähnyt vielä riittäviä perusteluja.
Olen myös monien muiden puhujien kanssa samaa mieltä siitä, että ei saa käydä niin, että talousarvion yhtä otsaketta käytetään näiden kustannusten kattamiseen. Rahan täytyy tulla sellaisista budjettikohdista, joissa on todellakin rahaa jäljellä, ja ehkä se voi joskus tulla myös maataloudesta.
Lyhyesti sanottuna, rahoitusnäkymien muuttaminen ei ole mikään itsetarkoitus, vaan se on mahdollista ainoastaan hätätilanteessa, mitä minuun tulee. Haluaisin vielä tuoda esille viimeisen asian, ja se on jotakin, mikä ei ole tyypillistä ensi vuodelle vaan tuleville vuosille. Koko maatalousbudjettiin tulee hyvin pieni kohta, joka koskee tarttuvien eläintautien puhkeamista. Olen sitä mieltä, että jos meillä olisi Euroopassa taas sikaruttokriisi tai BSE-kriisi, se tulisi kohtuuttoman kalliiksi. Siksi olen sitä mieltä, että komission täytyy mahdollisimman pikaisesti alkaa laatia vakuutusjärjestelmää tällaisten tarttuvien eläintautien puhkeamisen varalta.

Fiebiger
Arvoisa puhemies, tulevaisuuden turvaaminen on ollut aina vaikea aihealue, olipa kyse sitten valkoisesta kirjasta, sääntelyn purkamisesta, kumppanuudesta tai rakenteellisesta sopeuttamisesta. Taloudellinen tilanne päättää aina tulevasta kehityksestä. Suuret aiheet ovat saaneet oikean paikkansa keskeisimmässä mietinnössä. Mietinnössä on kuitenkin puutteita sisällön muotoilun osalta. Suurin eurooppalainen haaste on työttömyyden torjuminen talouskasvun avulla. Lissabonin huippukokouksessa ilmoitettiin sen suuntaviivat vuoteen 2010 saakka. On siis odotettavissa, että tulevissa hallitustenvälisissä konferensseissa vahvistetaan, miten se tehdään.
Maanviljelijät ja osuuskunnat odottavat Euroopan komissiolta, että se purkaa maatalouden byrokratiaa ja hyväksyy sellaiset budjettipoliittiset suuntaviivat, jotka perustuvat laskettavuuteen, luotettavuuteen ja edistyksellisiin rakenteisiin. Berliinissä tehdyillä päätöksillä päätettiin maatalouspolitiikasta vuoteen 2006 saakka. Ammattikunta ja politiikka saavuttivat tämän kannan vaikeuksien kautta. Jos maatalouspolitiikkaa pitäisi tarkistaa ennenaikaisesti, koska yhteiskunnallinen analyysi asettaa sille toisenlaisia kriteerejä, sen pitäisi tapahtua vain suhteessa lukuihin ja tosiasioihin, ja meidän pitäisi suojella sitä, mikä oli menestyksellistä - luotettavuus eikä Agenda 2000:n viipalemainen pilkkominen tuskin tunnistettavaan muotoon.
Tuskin vuoden 2000 talousarvio saatiin päätökseen, kun komission jäsen Schreyer vaatii taloudellista tarkistamista ja prioriteettien ennakkokatsausta sekä samalla puuttumista negatiivisiin menoihin. Agenda 2000 on vaarassa, jos nämä varat eivät virtaa takaisin maataloustalousarvioon, samalla kun odotettavissa on uusia teknisiä tolkuttomuuksia. Se on politiikkaa, joka arvioi vain summittaisesti ja joka perustuu puhtaaseen havainnointiin. Balkan on tietysti rakennettava uudelleen, mutta yhdessä, yhteiskunnallisen solidaarisuuden avulla. Silloin - ja siitä olen vakuuttunut - myös maanviljelijät ja osuuskunnat tekevät oman osuutensa.

Souchet
Arvoisa puhemies, vuoden 2001 talousarviomenettelyn suuntaviivoja koskevassa päätöslauselmassa ehdotetut yleiset säästöt eivät voi sellaisenaan saada hyväksyntäämme. Vastustamme itse asiassa mietinnössä ehdotettua määrärahojen todellista kiertoa: sitä, että rahoitusnäkymien otsakkeesta 1 maatalousmenoille varattuja määrärahoja käytettäisiin väärin rahoituslähteenä, jolla olisi tarkoitus kattaa ulkoisen politiikan määrärahatarpeet. Meistä on todella kohtuutonta pyrkiä maksattamaan Kosovon jälleenrakentaminen Euroopan maanviljelijöiden selkänahasta. Todella törkeää huiputusta on myös se, että meille uskotellaan, ettei siihen olisi muita budjettimahdollisuuksia.
Meidän on päinvastoin säilytettävä maatalousmenot ja pakolliset menot entisellään sekä vähennettävä sellaisten menoluokkien menoja, joihin on jätetty selviä marginaaleja. Meidän on siis syytä hylätä ajatus siitä, että Balkanin maille varattu koko 5,5 miljardin euron vuosittainen rahoitusosuus, joka perustuu ties mihinkä perustuvaan Euroopan komission laskelmaan, voitaisiin maksaa nostamalla ulkoisten menojen enimmäismääriä ja laskemalla maatalousotsakkeiden enimmäismääriä sillä vilpillisellä perusteella, ettei määrärahoja otettaisi maatalousmenoista, vaan että kyse on vuosille 2001 ja 2002 jätettyjen marginaalien irrottamisesta.
Kaikkihan me kuitenkin tiedämme, että kauden puolivälin tarkistus toteutetaan vuonna 2003, kuten Berliinin huippukokouksessa sovittiin. On ilman muuta selvää, että jos parlamentti hyväksyy tuohon määräaikaan mennessä komission ehdottaman arveluttavan menettelyn, jonka ryhmämme voimakkaasti tuomitsee, moni pitää tuolloin tuota menettelyä sääntönä. Näin ollen tällaisesta menettelystä muodostuisi vaarallinen ennakkotapaus maanviljelijöidemme kannalta. Tämä selkeä viesti annettiin myös Lissabonin Eurooppa-neuvostossa, jonka päätelmissä kieltäydyttiin selväsanaisesti hyväksymästä komission pyrkimyksiä vähentää maatalousmäärärahoja 300 miljoonalla eurolla vuonna 2001 ja saman verran vielä vuonna 2002.
Emme hyväksy Berliinin huippukokouksessa tehtyjen päätösten kyseenalaistamista, jota tämä jatkuva vaatimus rahoitusnäkymien ja eri otsakkeiden tarkistamisesta tarkoittaa, olkoon noiden päätösten sisältö sitten mikä tahansa. Vielä vähemmän hyväksymme sen, ettei Balkanin maita koskevia Euroopan komission kunnianhimoisen ohjelman rahoitustarpeita ole arvioitu tarkasti eikä huolellisesti ja ettei unionin Kosovolle myöntämiä nykyisiä määrärahoja ole mahdollista käyttää kokonaan ja että lahjoittajavaltiot eivät noudata rahoitussitoumuksiaan.
Toistan siis, arvoisa puhemies, ettei rahoitusnäkymien ehdotetulle tarkistamiselle ole minkäänlaisia perusteita, joten emme hyväksy sitä.

Vidal-Quadras Roca
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin sanoa ensinnäkin, että olemme samaa mieltä jäsen Haugin esittämistä poliittisista painopistealueista. Jäimme kuitenkin kaipaamaan selkeää tukea niinkin tärkeille aloille kuin tieteelliselle tutkimukselle ja teknologiselle kehitykselle sekä teknologisille innovaatioille. Niiden jättäminen pois mistä tahansa unionin yleisestä talousarviosuunnitelmasta olisi sama kuin lähtisimme sadepäivänä kadulle ilman sateenvarjoa. Jos näitä aloja ei tueta jatkuvasti ja intensiivisesti, emme voi olla kilpailukykyisiä, ja ilman kilpailukykyä ei luoda työpaikkoja. Tämän vuoksi olemme esittäneet asiaa koskevan tarkistuksen.
Toinen muutos, jota olemme ehdottaneet Lissabonin Eurooppa-neuvostossa tehtyjen sopimusten mukaisesti, liittyy siihen, että työllisyys on yksi unionin tärkeistä poliittisista painopistealueista seuraavien vuosien aikana, ja tällainen tavoite, kuten esittelijä Haug osuvasti sanoi, edellyttää pk-yrityksille suosiollista politiikkaa. Emme voi kuitenkaan tyytyä vain siihen, että parannamme pk-yritysten mahdollisuuksia käyttää uusia viestintä- ja tietotekniikoita. Verkko on väline, ei taikasauva. Jos emme toteuta päättäväisesti perustason rakenteellisiin muutoksiin tähtäävää ohjelmaa, jonka avulla parannamme yritysrakenteemme kilpailukykyä, digitaaliaika tulee olemaan Euroopalle turhauttavaa aikaa. Tämän vuoksi esitimme tarkistuksen palauttaaksemme mieliin tämän itsestään selvän, mutta kovasti pelätyn tosiasian.
Lopuksi, viitaten siihen, mitä esittelijä Haug kutsuu kulttuuritaloudeksi, huomasimme, että hän mainitsee sen poliittisten painopistealueiden kohdalla, mutta ei enää muualla mietinnössään. Korjataksemme tämän metodologisen ristiriidan olemme ehdottaneet tarkistusta, jossa tätä ideoita herättävää käsitettä kehitellään. Joka tapauksessa esittelijä on laatinut mielestämme moitteettomasti ne perusteet, joiden pohjalta vuoden 2001 talousarviomenettelyn suuntaviivat pääluokan III osalta voidaan määrittää, ja olemme iloisia voidessamme kiittää häntä vilpittömästi hänen tekemästään työstä.

Wynn
Arvoisa puhemies, haluan keskittyä pääasiassa rahoitusnäkymien tarkistukseen ja sanoisin vain niille, jotka ovat puheissaan tuominneet komission ehdotuksen varojen ottamisesta kohdasta 1a: "Odottakaamme ja katsokaamme, mitä ATE (alustava talousarvioesitys) tuo tullessaan", älkäämme poistako kaikkea tässä vaiheessa. Ralf Walter toi hyvin osuvasti esille sen, että tosiasiassa maatalousmenot lisääntyvät, ja jos osakkeesta 1a otetaan varoja, ne otetaan säästöistä, mutta odottakaamme, kunnes saamme ATE:n.
Toimimme olettamusten varassa esitellessämme Haugin mietinnön. Puhun vain Haugin mietinnöstä, en Ferberin mietinnöstä. Onnittelen heitä kumpaakin, mutta Haugin mietinnössä teemme joitakin oletuksia tarkistuksesta, otsakkeeseen 4 tehtävästä varainsiirrosta ja Kosovon tarpeista. Minun on kuitenkin muistutettava neuvostolle jossa meillä on ainakin yksi vapaaehtoinen kirjuri, jos kukaan muu ei tee yötöitä neuvostolle viestin saamiseksi perille että jos komissio tekee ehdotuksen, jonka me odotamme sen tekevän, neuvosto on toimielinten välisen sopimuksen perusteella todellakin velvollinen neuvottelemaan parlamentin kanssa siitä, millainen tarkistuksen pitäisi olla, ennen asian ensimmäistä käsittelyä neuvostossa.
Vaistoni sanoo, että neuvoston kanssa ei päästä sopimukseen rahoitusnäkymien tarkistamisesta. Jos näin todella käy, nyt on viestittävä kuuluvasti ja selvästi, että talousarvion läpivieminen muodostuu tänä vuonna yhtä kuoppaiseksi kuin viime vuonna ja että neuvosto ei selviä siitä voittajana. Teemme määrätietoisesti parhaamme Balkanin ja Kosovon hyväksi, mutta suhtaudumme samalla realistisesti muihin parlamentin tärkeinä pitämiin politiikkoihin.
Ongelmana neuvoston osalta on se, että kaikki pyörii Berliinissä tehtyjen päätösten ympärillä. Saamme jatkuvasti kuulla, että Berliinin sopimus on valettu betoniin. No, tähän voisi lainata Hugh McMahonia, joka oli kollegani vielä edellisessä parlamentissa ja joka sanoi kerran laivanrakennusta koskeneessa keskustelussa: "Emme halua valaa sitä betoniin, haluamme valaa sen juoksevaan sementtiin", ja olisin sitä mieltä, että näin me haluamme tehdä nytkin, ja on tullut aika siirtää Berliinin sopimus jonkinasteiseen juoksevaan sementtiin, jotta neuvostosta löytyisi edes sen verran joustavuutta, että se voisi olla kanssamme yhtä mieltä siitä, että asioiden on muututtava.
Arvoisa puhemies, esitän saman asian kuin eilen budjettivaliokunnassa: 12 vuoden aikana rahoitusnäkymiin on tehty 38 tarkistusta, ja näiden tarkistusten perusteella on käytetty yli 7 000 miljardia euroa. Kosovo on yksi tapaus, jossa rahoitusnäkymät ovat liian joustamattomia, ja niitä on muutettava, ja tämän viestin on mentävä perille, koska muuten syntyy ongelmia.

Cauquil
Arvoisa puhemies, vaatii jonkinasteista röyhkeyttä väittää, että työllisyys olisi - lainaan siis tuota väitettä - yksi Euroopan toimielinten jatkuvista prioriteeteista, sillä Euroopan unionissa on 18 miljoonaa työtöntä ja monet kaikkein vauraimpiin kuuluvat Euroopan suuryritykset vähentävät tälläkin hetkellä rajulla kädellä työpaikkoja, ilman että edellä mainitut Euroopan toimielimet liikauttaisivat eväänsäkään sen estämiseksi.
Kyse ei ole työttömyyden pikaisen poistamisen mahdottomuudesta vaan siitä, että tämä edellyttäisi sellaista tahtopolitiikkaa, jossa hyödynnettäisiin epäröimättä talous- ja teollisuusyritysten voittoja sekä rikkaiden osakkeenomistajien henkilökohtaista omaisuutta. Mitä muuta kuin pelkkää teeskentelyä on se, että Euroopan toimielimet pyrkivät omien sanojensa mukaan köyhyyden täydelliseen poistamiseen, mutta antavat silti teollisuusyritysten vain pahentaa köyhyyttä jopa Euroopan rikkaimmissa maissa ja toimivat poliittisena välikätenä edistääkseen rikollista ryöväystä, jota nuo yritykset köyhissä maissa harjoittavat.
Olemme tietoisia siitä, että olisi turhaa vaatia Euroopan toimielimiltä sellaista, mitä ne eivät pysty toteuttamaan, sillä ne, kuten kansallisvaltiotkin, on tarkoitettu kasvattamaan voittoja ja ajamaan rikkaiden etuja. Näistä syistä työväenluokan taistelua kannattavat jäsenet äänestävät Haugin mietintöä vastaan.

Garriga Polledo
Arvoisa puhemies, onnittelen kumpaakin esittelijää heidän mietinnöistään, joiden osalta on päästy laajaan yksimielisyyteen. Ferberin mietinnössä esitellään erinomaisella tavalla Euroopan parlamentin nykyisiä ja tulevia tarpeita, parlamentin, joka on kiinnostunut uudesta tietotekniikasta, parlamentin, joka tiedostaa, että sen toiminnan painopiste täytyy olla niissä uusissa tehtävissä, joihin Amsterdamin sopimus parlamentin jäsenet velvoittaa. Tässä mietinnössä ehdotetaan muutoksia, toimielimissä muutokset kohtaavat aina vastustusta, ja sen vuoksi on vielä kerran kiitettävä esittelijää siitä, että hän halusi laatia tämän mietinnön PPE-ryhmän ja toivottavasti myös muiden parlamentin ryhmien tukemana.
Esittelijä Haug on puolestaan päätynyt mietinnössään laajoja osa-alueita koskeviin kompromisseihin, joita toivomme kunnioitettavan äänestyksessä. Tämä vahvistaa myös parlamentin sitoumusta työllisyyttä, kulttuuria, uusia Amsterdamin politiikkoja ja, aivan yhtä tärkeitä, talousarvioon liittyviä velvollisuuksia ja oikeuksia koskevissa asioissa. Parlamentin enemmistö puolsi niitä rahoitusnäkymiä, jotka heijastivat Berliinin poliittista tasapainoa, vaikkakin me kaikki tiedostimme niiden olevan riittämättömät odottamattomia ulkoisia tapahtumia silmällä pitäen. Parlamentti äänesti viime joulukuussa rahoitusnäkymien ja toimielinten välisen sopimuksen säilyttämisen puolesta, vaikka tuolloin neuvosto saikin neuvottelut kiristymään sellaiseen pisteeseen, että sitä ei voitu hyväksyä.
Nykyisin neuvostoa, parlamenttia ja komissiota sitoo toisiinsa allekirjoitettu sopimus. Se on hyvin tärkeä sopimus. Jos on rahoitettava uusia poltiikkoja, on löydettävä uusia rahoituskeinoja. Jos neuvosto pyrkii rahoittamaan Balkanin aluetta nykyisten ulko- ja maatalouspolitiikan kustannuksella, se ei osoittaisi ainoastaan poliittisen näkemyksen puutetta, vaan myös sitä, ettei neuvosto ole valmis noudattamaan allekirjoittamiaan sopimuksia.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen Schreyer, komission jäsen Liikanen sanoi komission kuulemistilaisuudessa, että meiltä puuttuu sähköisen kaupankäynnin alalla vuoteen 2002 mennessä noin 1,2 miljoonaa tekijää työpaikoilta. On siis todellinen haaste täyttää nämä työpaikat määrällisesti ja laadullisesti.
Arvoisa komission jäsen Schreyer, haluaisin mielelläni kysyä teiltä, voitteko oikeastaan sanoa meille, mitkä budjettikohdat luovat, säilyttävät tai tuhoavat yrityksiä ja/tai työpaikkoja. Onko oikeastaan olemassa arviota, jonka pohjalta voimme sanoa, millä budjettikohdilla me tuemme uusien työpaikkojen syntymistä? Onko olemassa pääosaston IV tieteellistä tutkimusta tai asiakirjaa, jossa tätä asiaa on joskus käsitelty? Voimmeko todeta, kun meillä on talousarviomenettely, saavutetaanko tärkein prioriteettimme, jonka me olemme nyt luoneet Euroopan tasolla, missä syntyy uusia työpaikkoja ja missä me tuhoamme uusia työpaikkoja?
Kysyin komissiolta tänään kyselytunnilla, miten monta työpaikkaa menetetään, jos Euroopassa lakkautetaan tuotanto, jonka ei ole määrä mennä vientiin, koska kyseiset tuotteet on kielletty Euroopassa. Komission jäsen Byrne sanoi aivan oikein, että hänelle etusijalla on kansanterveys. Me puhuimme tänään aamupäivällä ympäristönsuojelusta. Siellä sanottiin, että ympäristönsuojelu on etusijalla. Meidän pitäisi uskoakseni päästä objektiiviseen menettelyyn, jolla turvataan uudet työpaikat. Sitä varten me tarvitsemme ennen kaikkea myös työnantajajärjestöjen asianmukaisen edustuksen, erityisesti pieniä, 1-10 hengen yrityksiä varten. Tätä alaa pitäisi mielestäni tukea jatkossa myös Euroopan tasolla vielä paljon enemmän, koska siellä syntyy työpaikkoja, kehitetään uusia tuotteita ja muotoillaan tulevaisuutta.
Se on uskoakseni myös mahdollisuus EU:n laajentumiselle. Meidän on pyrittävä tältä osin nivomaan mukaan ennen kaikkea pienet yritykset. Se on tärkeä tehtävä. Tältä osin tarvitaan sosiaalista vuoropuhelua. Olisin iloinen, jos tekisimme uusia aloitteita myös tällä alueella.

McCartin
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijöitä heidän työstään ja sanoa, että he ovat päässeet hyvään konsensukseen ja laatineet hyvät mietinnöt. Haluan toivottaa komission jäsenelle onnea hänen ensimmäisessä talousarviossaan ja sanoa, että toivon vilpittömästi, että edessämme on sujuva ja tehokas menettely, jossa me kaikki teemme parhaamme järkevän talousarvion aikaansaamiseksi mahdollisimman tehokkaalla tavalla.
Jos ongelmia on syntyäkseen ja joskushan ongelmia on ne liittyvät tavalla tai toisella tähän ehdotukseen otsakkeen 4 vajauksen rahoittamisesta talousarvion maatalouden menoluokasta. Tämä ehdotus aiheuttaa pikemminkin henkisiä ongelmia kuin todellisia ongelmia kaikilla Euroopan unionin maaseutualueilla. Meidän on rauhoiteltava Euroopan maanviljelijöitä ja sanottava heille, että meillä on voimassa olevia asetuksia, näillä asetuksilla annetaan oikeuksia Euroopan maanviljelijöille, eikä missään tapauksessa voi käydä niin, että Euroopan unioni sanoutuisi irti näistä velvoitteista.
Se on kuitenkin tosiasia, että tulot vähenevät. Saimme komissiolta vuosia 20002006 koskevan julkilausuman, jossa esitettiin joitakin viitteitä siitä, miten maatalousmenot katetaan. Nyt kuulemme uusia ehdotuksia, joiden mukaan saamme laajentumisen yhteydessä täysin uudet ehdotukset täysin uusista politiikoista uusille jäsenvaltioille, mutta joissa ei kiinnitetä mitään huomiota siihen, miten nämä politiikat rahoitetaan. Tarvitsemme hieman selkeämmän kuvan asiasta, ja toimielinten välille on kehittymässä jännitteitä Balkanin kysymyksestä. Mitä pikemmin komissio pystyy ehdottamaan meille selviä lukuja vuosittaisista menoista, sen parempi.
Olen itse asiassa sitä mieltä, että maataloudesta ei tarvitse ottaa yhtään varoja asianmukaisen ohjelman rahoittamiseksi esitetyllä summalla 5,5 miljardia euroa kun otetaan huomioon unionin velvoitteet, jäsenvaltioiden antama tuki ja se, kuinka paljon tukea todennäköisesti pyydetään Serbiassa vallitsevan tilanteen vuoksi. Miksi siis ryhtyä tappelemaan noin 300 miljoonasta eurosta, joita ei minun nähdäkseni tarvitse loppujen lopuksi ottaa maatalousmenoista.

Schreyer
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, tämän hyvin varhaisen vuoden 2001 talousarviota koskevan keskustelun tavoitteena on kuvata eurooppalaisen politiikan prioriteetteja Euroopan unionin talousarviossa. Se on ensimmäinen talousarvio, jota varten uusi komissio laatii alustavan talousarvioesityksen, ja minulle uutena komission jäsenenä ensimmäinen talousarvio, jonka laatimiseen osallistun alusta alkaen. Pidän erittäin hyödyllisenä sitä, että jo nyt Euroopan parlamentin ja komission välillä mahdollistuu yhteinen menettelytapa, yhteisymmärrys siitä, mitkä prioriteetit vaativat taloudellista turvaamista varainhoitovuonna 2001.
Nyt ei ole siis vielä kyse konkreettisista luvuista tai tuloista, vaan me puhumme nyt todellakin menoista. Mitä me haluamme, mitä tavoitteita me haluamme saavuttaa tai tukea budjetilla? Mielestäni on hyvä, että varainhoitovuotta koskeva keskustelu alkaa tällaisella prioriteettien asettamisella. Seuraavan varainhoitovuoden prioriteettien asettamisen yhteydessä havaitsen, että mietinnöissä, teidän prioriteettienne asettamisessa ja komission prioriteettien asettamisessa on erittäin monia yhtäläisyyksiä. Se on uskoakseni hyvä edellytys sille, että talousarviomenettelyssä päästään myös hyvään tulokseen.
Haluaisin kiittää erityisesti komission puolesta tietysti mietinnön esittelijöitä. Haluaisin käsitellä aluksi jäsen Ferberin mietintöä ja kiittää tässä yhteydessä lämpimästi siitä tuesta, jonka hän antaa mietinnössään komission lähestymistavalle, joka koskee talousarvion tilinpitomenettelyn asteittaista muuttamista toimintoperusteiseksi budjetoinniksi. Mietintöön sisältyy ehdotus, että myös muut toimielimet noudattavat asteittain tätä uutta lähestymistapaa. Mietinnössä tuetaan ennen kaikkea komission hallintouudistusta, mistä haluaisin esittää lämpimät kiitokset. Komissio on tietysti iloinen, kun myös muita toimielimiä vaaditaan pohtimaan omalla tahollaan, mitkä hallintouudistustoimet olisivat sopivia ja mitä niistä voidaan toteuttaa.
Jäsen Ferber, te viittasitte mietinnössä myös muihin kysymyksiin, jotka on ratkaistava. Mainitsen nimenomaisesti myös puoluerahoituksen. Se on uskoakseni aihe, jonka kohdalla on myös välttämätöntä päästä pikaisesti ratkaisuun yhteisten askelien kautta.
Sitten puhun jäsen Haugin mietinnöstä. Jäsen Haug, onnittelen teitä todellakin tästä mietinnöstä ja siitä, että olette onnistunut keskittymään prioriteetteihin, sillä voin hyvin kuvitella, että teille esitettiin erittäin paljon toiveita - kuten joulupukin lahjatoivelistassa - ja teitä pyydettiin sisällyttämään siihen kaikki, mikä on kullekin lähellä sydäntä. Te olette keskittynyt sen sijasta todellisiin prioriteetteihin, ja uskon, että se on myös erittäin arvokasta yhteisymmärryksen kannalta.
Te korostitte erityisesti ulkopoliittisia tehtäviä. Niistä haluaisin myös kohta puhua. Te korostitte kuitenkin myös sitä, miten tärkeää on asettaa tutkimuksen alalla prioriteetteja ja painopisteitä - myös siihen komissio yhtyy - ja että on välttämätöntä edistää tulevaisuuden kehitykseen joustavasti mukautuvan talouden kehitystä myös talousarvion lähestymistavoilla. Käsittelen tässä kohdassa myös - te keskustelittekin jo siitä - Lissabonin huippukokouksen tuloksia. Lissabonin huippukokous oli mielestäni kokonaisuutena ottaen menestys Euroopan unionille, koska siellä oltiin yhtä mieltä siitä, että nyt on myös tarpeen edistää suurilla askeleilla informaatio- ja viestintätekniikkojen alaa ja niiden soveltamista, ja yhteisenä asiana pitäisi olla sen pohtiminen, missä määrin tämä tehtävä ja tämä prioriteettien asettaminen voidaan ottaa huomioon talousarviossa.
Jäsen Haug, pidän tässä yhteydessä myönteisenä myös lausumaa, jonka te esititte juuri puheessanne, nimittäin että kyse ei ole kilpailemisesta jäsenvaltioiden työllisyysohjelmien kanssa vaan siitä, että jokaisen aloitteen kohdalla pohditaan, mikä on erityinen eurooppalainen tehtävä ja mitä me voimme tukea erityisesti Euroopan puolelta käsin. Käsittelen tässä yhteydessä teidän kysymystänne siitä, miten työllisyyttä edistävä eurooppalainen talousarvio oikeastaan on. Merkittävin väline työllisyyden tukemisessa on tietysti rakennerahasto-ohjelma. Me kirjasimme myös uutta rakennerahastotukikautta varten horisontaalisena tavoitteena vielä kerran, että myös ennakko-arvioinneissa on tehtävä jo esityksiä siitä, mitä odotukset ja laskelmat ovat ja miten nämä erityiset ohjelmat vaikuttavat sitten työmarkkinatilanteeseen. Olen siitäkin hyvin iloinen, että myös kollegani Barnier sanoo, että komissio ei tyydy siltä osin myöskään mihinkään epämääräisiin lausuntoihin, vaan haluaa konkreettisia laskelmia, jotta kaikki voidaan myös tarkistaa.
Komission prioriteettien asettamisen osalta muistutan, että komissio keskusteli prioriteeteista kokouksessaan 23. helmikuuta ja päätti, että vuoden 2001 talousarvioesityksessä on määrä ottaa erityisesti huomioon Euroopan unionin vahvistettu ulkopoliittinen sitoutuminen sekä myös tärkeä tavoite edistää maaseudun kehitystä ja lisäksi tukea siirtymistä tietoyhteiskuntaan.
Käsittelen nyt erityisesti Länsi-Balkanin vakaussopimukseen tarvittavien menojen kysymystä. Sehän oli pääosassa tämänpäiväisessäkin keskustelussa. Komissio on tehnyt johtopäätökset myös vuoden 2001 talousarvion prioriteettien asettamista varten sen laskelman pohjalta, että vuoteen 2006 saakka tarvitaan varoja 5,5 miljardia euroa. Useammat tahot viittasivat täällä siihen, että komissiota vaaditaan toimimaan. Sitähän te vaaditte 16. joulukuuta tekemässänne päätöksessä myös komissiolta ja neuvostolta. Komissiota vaaditaan esittämään huhtikuussa tarvittavia varoja koskevia todellisia arvioita ja ilmoittamaan samalla, missä määrin rahoitusnäkymien tarkistaminen on tarpeen.
Komissio tuli vuoden 2001 talousarvion prioriteetteja koskevassa keskustelussa siihen tulokseen, että tarvittavia varoja ei pidä koota pelkästään jakamalla varoja uudelleen ulkopolitiikkojen kohdalla. Me kysyimme tietysti myös sitä, missä me voimme jakaa varoja uudelleen ulkopolitiikkojen kohdalla. Kollegani Chris Patten otti tämän tehtävän hoitaakseen yhdessä komission jäsen Nielsenin kanssa. Me olemme tulleet kuitenkin siihen tulokseen, että sen lisäksi tarvitaan varoja, jotka on sitten rahoitettava uusilla toimilla, joita käsittelen kohta.
Haluaisin korostaa tässä kohdassa jo sitä, että vuoteen 2006 saakka tarvittavan 5,5 miljardin euron määrän tai laskelman perusteiden kysyminen on perusteltua. Haluaisin viitata tässä yhteydessä siihen, että vuosina 1991-1999 Euroopan unionin budjetista virtasi 4,5 miljardia euroa alueille. Kun me puhumme nyt 5,5 miljardista eurosta, se on tietysti olennainen korotus, mutta se ei ole täysin liioiteltu korotus vaan myös suhteessa tähänastiseen apuun. Me olemme kaikki uskoakseni samaa mieltä siitä, että alueiden taloudellisen tukemisen ja niille annettavan taloudellisen avun on oltava edelliseen vuosikymmeneen verrattuna voimakkaampi painopiste.
Haluaisin käsitellä nyt rahoitusehdotusta erityisesti maatalouspolitiikan varojen uudelleenjakamisen osalta. Se on minulle sikäli erityisen tärkeä asia, koska tältä osin keskustelussa herätettiin ehkä joitakin pelkoja, jotka eivät ole minun mielestäni todellakaan perusteltuja. Jäsen Walter, te viittasitte puheessanne siihen: kysehän ei ole maatalouspoliittisten menojen leikkaamisesta vuonna 2001 vuoteen 2000 verrattuna, vaan kyse on siitä, millainen menojen lisäys on välttämätöntä. Rahoitusnäkymien mukaan maatalousmarkkinamenojen kohdalla olisi mahdollinen vuoden 2000 budjettiin verrattuna puhtaasti teoreettisesti ja lukujen perusteella 3,1 miljardin kasvu. Komissio tekee ehdotuksen, jossa kaavaillaan maatalousmarkkinamenojen lisäystä edelleen 2,8 miljardilla eurolla. Pyydän siksi ottamaan tämän kuitenkin huomioon eikä sanomaan, että maatalousmarkkinapolitiikassa lyödään lukkoon jotakin, joka vaarantaa sitten kaikki menot. Sanon vielä kerran hyvin selvästi, ja myös komissio sanoo sen: päätöksellä ei kajota lainkaan maanviljelijöiden suoriin tulotukiin, vaan maatalousmarkkinamenoille on kaavailtu kokonaisuutena ottaen yli 7 prosentin lisäystä ja maaseudun kehityksen edistämiseen jopa 9,5 prosentin lisäystä, mikä on todellakin liioiteltua! Toivon, että budjettivallan käyttäjät myös toteuttavat tämän tässä muodossa, sillä olen sitä mieltä, että tämä maaseudun kehityksen edistämiseen tähtäävä ohjelma tarjoaa erittäin paljon mahdollisuuksia edistää maatalouspolitiikassa myös uusia lähestymistapoja.
Sallikaa minun sanoa lyhyesti jotakin talousarvion kokonaiskasvusta. Meillähän oli talousarvion valvontavaliokunnassa tilaisuus keskustella siitä jo kahteen otteeseen. Meidän on varmaankin keskusteltava myös yhdessä neuvoston kanssa hyvin intensiivisesti siitä, mikä kasvuaste on välttämätön menopuolella. Viittaan tässä yhteydessä siihen, että jo menopuolella tarvitaan voimakasta kasvua, jotta voidaan maksaa vanhat sitoumukset, jotka on annettu aiemmin ja jotka on tietysti maksettava.
Rahoitusnäkymien osalta huomautan vielä, että komissio ehdottaa noudattaen myös Euroopan parlamentin vetoomusta ja vaatimusta, että tukimenot Kyprokselle ja Maltalle sisällytetään jatkossa laajentumismenojen otsakkeeseen, siis menoluokan otsakkeeseen 7. Uskon sen olevan toimi, joka palvelisi kuitenkin erittäin voimakkaasti talousarvion avoimuutta, ja toivon, että neuvosto ei pidä tältä osin kiinni ensimmäisestä torjuvasta lausunnostaan.
Saanen palata ehkä vielä kerran varainhoitovuoden 2000 talousarviomenettelyyn. Viime vuoden talousarviomenettelyhän oli, diplomaattisesti sanoen, äärimmäisen jännittävä. Minulla oli hyvä tilaisuus oppia tuntemaan intensiivisesti myös teidät, ja sain kokea, että talousarvion valvontavaliokunta on hyvin jämäkkä ja erittäin sisukas valiokunta. Lähden siitä, että Euroopan parlamentin talousarvion valvontavaliokunta on päättänyt omaksua myös vuoden 2001 talousarvion osalta hyvin päättäväisen kannan, mutta on myös valmis neuvottelemaan juuri tästä päättäväisen kannan asemasta. Toivon kuitenkin meidän kaikkien kannalta, että vuoden 2001 talousarviomenettely ei aseta välttämättä meidän sisuamme jälleen kokeeseen vaan että voimme edistyä kenties suuremmassa yksimielisyydessä. Olen kuitenkin vakuuttunut siitä, että jos konflikteja sattuisi jälleen syntymään, talousarvion valvontavaliokunta on yhtä sisukas. Voin taata teille, että komissio on jälleen käytettävissä pitkäjännitteisesti, jotta päästäisiin hyvään tulokseen.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Lapsiseksimatkailun torjuntatoimenpiteet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Klamtin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0052/2000) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle lapsiseksimatkailun torjuntatoimenpiteiden toteuttamisesta (KOM(1999) 262 - C5-0096/1999 - 1999/2097(COS)).

Klamt
Arvoisa puhemies, lapsiseksimatkailu ei ole kansallinen eikä eurooppalainen vaan maailmanlaajuinen ongelma, joka on viime vuosina sekä ajankohtaistunut että laajentunut yhä enemmän. Tämä seikka otetaan huomioon käsiteltävänä olevassa päätöslauselmaesityksessä. Se menee paljon paikallista, kansallista ja myös eurooppalaista ulottuvuutta pitemmälle. Lasten seksuaalisen hyväksikäytön tapausten huolestuttava lisääntyminen osoittaa, että Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden on käytettävä kaikkia käytettävissä olevia keinoja suojellakseen yhteiskuntamme heikoimpia jäseniä, nimittäin lapsia. Päätöslauselma sisältää siksi kaksi keskeistä vaatimusta.
Ensinnäkin: lapsiseksimatkailun tapauksessa yksipuolisen rangaistavuuden on riitettävä, mikä tarkoittaa, että vaikka seksuaalinen hyväksikäyttö ei ole rangaistava teko rikoksen tekomaassa, tekijät on silti voitava haastaa oikeuteen alkuperämaassa. Toiseksi: on otettava huomioon ekstraterritoriaalisen toimivallan periaate. Me tarvitsemme koko Euroopassa yhteensopivat kansalliset lainsäädännöt, joissa unionin kansalaisten lapsiseksimatkailu tehdään rangaistavaksi riippumatta siitä, missä teko on suoritettu. Euroopan on kannettava vastuunsa kansalaisista myös Euroopan rajojen yli.
Nämä vaatimukset voidaan tiivistää lyhyesti: lapsen suojelemisen tarve ei ole vähäisempi siksi, että tämän kotimaa ei tarjoa riittävää suojaa. Yhtä vähän saamme sulkea silmät vastaavanlaisilta tapauksilta Euroopan unionin sisällä. Jokaiselle meistä ovat tuttuja lasten hyväksikäyttötapaukset omassa kotimaassa. Neuvosto ja komissio ovat tosin vahvistaneet ekstraterritoriaalisen toimivallan periaatteen, mutta nämä asiakirjat mahdollistavat kuitenkin poikkeustapauksissa vastavuoroisen rangaistavuuden vaatimisen. Se tarkoittaa, että poikkeustapauksissa olisi yhä edelleen mahdollista, että lapsia hyväksikäyttäneet seksimatkailijat selviävät siitä rangaistuksetta, jos rikoksen tekomaa ei tee lasten hyväksikäyttämisestä rangaistavaa tekoa. Euroopan parlamentti torjuu selkeästi tämän mahdollisen poikkeussäännöksen.
Jäsenvaltioiden on toimittava ponnekkaasti kaikkea sellaista vastaan, mikä rohkaisee lapsiseksimatkailuun tai vähättelee sen merkitystä. Jotta lasten suojeleminen turvataan periaatteessa, lasten oikeuksien kunnioittaminen on kirjattava eurooppalaisiin sopimuksiin. Tähänastisten toimien tehokkuus ja hyötysuhde on tarkistettava, ja EU-varoja on käytettävä myös jatkossa lapsiseksimatkailun torjumiseen. Siinä yhteydessä on korostettava erityisesti kansalaisjärjestöjen roolia. Komissiota kehotetaan esittämään tilannekatsaus tämän alan kansallisista rikoslainsäädännöistä ja esittämään tarvittaessa vastaavia rikostunnusmerkistöehdotuksia. Kaikkiin niihin asioihin, jotka on nyt määrä säädellä ja ottaa jatkossa huomioon Euroopan unionin sisällä tällä alalla, on kiinnitettävä samalla tavalla huomiota liittymisneuvotteluissa, suhteissa kolmansiin maihin ja erityisesti päätettäessä kehitysyhteistyövarojen käytöstä.
Kansalaisten vapaudet ja oikeudet sisältävät fyysisen ja psyykkisen koskemattomuuden. Se ei koske vain meidän lapsiamme vaan kaikkia lapsia. Meidän tehtävämme on toteuttaa se kaikilla käytettävissämme olevilla keinoilla. Tästä konsensuksesta kaikki osapuolet saattoivat olla yhtä mieltä.
Tämä päätöslauselma on minun nähdäkseni esimerkki poliittisten ryhmien välisestä rakentavasta ja hedelmällisestä yhteistyöstä. Haluaisin kiittää siitä kaikkia kollegoita, erityisesti niitä tämän mietinnön laatimiseen osallistuneiden muiden valiokuntien kollegoita, joiden lausunnot olen sisällyttänyt mietintööni. Tämä on myös selitys siihen, että ryhmäni ei hyväksynyt muutamia tarkistusehdotuksia. Ne sisältyvät jo mietinnön tekstiin osaksi eri tavalla muotoiltuina. Olen vakuuttunut, että me panemme täällä alulle hyvän ja mielekkään lasten suojelua koskevan päätöslauselman.

Müller, Emilia Franziska
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin kiittää aluksi jäsen Klamtia tästä kattavasta ja perusteellisesta mietinnöstä ja olen iloinen, että naisten asioita käsittelevän valiokunnan lausunto sisällytettiin mietintöön. Lapsiseksimatkailua ei tapahdu vain Euroopassa vaan koko maailmassa. Lasten seksuaalinen hyväksikäyttö on traagista ja järkyttävää todellisuutta, ja muutamilla maailman alueilla tämä ongelma on pahentunut ja kärjistynyt entisestään viime vuosina.
Parlamentin pohdintojen, jotka koskevat tämän pahuuden torjumista, on mentävä siksi Euroopan rajojen yli. Lapsiseksimatkailun Kaukoidän maiden näyttämön ohella on olemassa myös toinen näyttämö Saksan ja Tsekin rajalla. Tätä ongelmaa on käsiteltävä siksi konkreettisesti myös liittymisneuvotteluissa. On tärkeää selvittää oikeudellinen tilanne ja luopua vastavuoroisen rangaistavuuden periaatteesta. Tekijöiden alkuperämaan lakien on oltava sitovia syytetoiminnassa. Tekijät eivät saa tuudittautua siihen turvallisuudentunteeseen, että he olisivat ns. oikeudettomalla alueella. Tekijää on voitava rangaista myös silloin, kun hyväksikäyttö ei ole rangaistava teko rikoksen tekomaassa. Tätä ongelmaa ei ratkaista yksittäisten valtioiden toimilla. Se edellyttää Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden yhteistä toimintaa yhteistyössä asianomaisten kolmansien maiden kanssa.
Lapsi, jolla on omat loukkaamattomat oikeutensa, ansaitsee meidän erityisen suojelumme kotimaastaan riippumatta. Tämän suojan on oltava sekä aineellista että henkistä. Tämän pahuuden tehokkaan ja uhreihin keskittyvän torjunnan käyttöön on annettava riittävästi varoja. Lasten suojelu on turvattava kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden tarvittavien lainsäädännöllisten toimien ja lainsäädännön lähentämisen kautta. Lapsen, joka on oma yksilönsä ja jolla on oikeus fyysiseen ja psyykkiseen loukkaamattomuuteen, suojelu pitäisi sisällyttää aivan erityisesti myös eurooppalaiseen perusoikeuskirjaan.

Sacrédeus
Arvoisa puhemies, haluan onnitella esittelijä Klamtia hienosta ja menestyksekkäästä työstä.
Ruotsalaiset matkanjärjestäjät ryhtyvät ensimmäisinä maailmassa vastustamaan aktiivisesti monissa niin kutsutuissa lomaparatiiseissa rehottavaa lapsilla käytävää seksikauppaa. Kaikki Ruotsin merkittävät matkailualan yritykset ovat jo luvanneet noudattaa tiettyä menettelysääntöä. Kun ne ovat osoittaneet täyttävänsä säännöissä asetetut vaatimukset, ne hyväksytään, ne toisin sanoen sertifioidaan.
Jo tämän vuoden huhtikuussa alkaa kampanja, jonka tarkoituksena on saada matkailijat tietoisiksi siitä, mitä on tekeillä. Tulee televisio- ja elokuvamainoksia, lentokenttäjulisteita ja suuria ilmoituksia. Menettelysäännön taustalla on lasten seksuaalista hyväksikäyttöä vastaan taistelevan ECPAT-järjestön ruotsalainen haara. Matkailualan yrityksiä vaaditaan muun muassa kouluttamaan henkilökuntaansa sekä alkuperä- että kohdemaassa sekä tiedottamaan asiasta matkustajille. Niiden on huolehdittava myös siitä, että esimerkiksi hotellien omistajat ja hotellihenkilökunta ovat tietoisia lapsilla käytävästä seksikaupasta ja siitä, että he osallistuvat sen torjuntaan. Kyse on vetoamisesta ihmisten omaantuntoon.
Sallikaa minun päättää puheenvuoroni puhumalla lapsista - suurimmasta lahjastamme, hienoimmasta asiasta, mitä meillä on. He ovat puolustuskyvyttömiä, viattomia, ja he hakevat turvaa. Meidän on saatava kansalaistemme omatunto heräämään lapsiamme koskevissa asioissa. Haluan puhua myös sukupuolielämästä. Aikuiset eivät voi kiistää sitä, etteivät he esitä seksuaalielämän ihanuutta eivätkä vastuullisuutta koskevia mielipiteitä. Kyse on rakkauden ja hellyyden osoittamisesta, elämän lahjasta, elämän jatkamisesta ja uskollisuudesta. Meidän on saatava kansalaisten omatunto heräämään rakkauselämään liittyvissä asioissa.

Roure
Arvoisa puhemies, haluan tietenkin ensin kiittää esittelijä Klamtia hänen mietinnöstään. Mietintö on paitsi loistava myös äärimmäisen hyödyllinen. Meillähän on nimittäin taipumus ajatella ja sanoa, että maailman tulevaisuus on lapsissa. Lapset ovat yksi maailman haavoittuvimmista ihmisryhmistä. Yhdistyneiden Kansakuntien 20. marraskuuta 1989 tehdyssä yleissopimuksessa tunnustetaan lasten erityisoikeudet, joten kaiken toimintamme lähtökohtana on oltava näiden oikeuksien tunnustaminen.
Meidän on puututtava tuohon kaameaan vitsaukseen, jota lasten seksuaalinen hyväksikäyttö edustaa. Niin sanotut asiakkaat - mainitsen tuon sanan vain näin ohimennen, sillä niin kaamealta se kuulostaa - ostavat lapsia tyydyttääkseen seksifantasioitaan. Euroopasta, Yhdysvalloista ja Japanista tulevat asiakkaat muodostavat lasten hyväksikäyttäjien kovan ytimen. Näitä kammottavuuksia tapahtuu pääasiassa köyhyydestä kärsivissä kolmansissa maissa. Lasten seksuaalisen hyväksikäytön syitä ovat erityisesti köyhyys ja yhteiskunnalliset erot, perheiden ja yhteisöjen tarjoaman suojan mureneminen, tyttöjen syrjintä ja tiedonpuute. Kaikki nämä syyt sulautuvat yhteen niissä rikotuissa elämissä, jotka joidenkin ihmisten ahneus ja toisten häiriintynyt käytös on saanut aikaan.
Muistelkaamme erästä vanhaa japanilaista sananlaskua, jolla tarkoitetaan, että "matkamies ei tunne häpeää". On ihmisiä, jotka voivat häikäilemättä tehdä jotakin sellaista ulkomailla, mitä he eivät kotimaassaan tekisi. Tuntemattomana pysyminen, rangaistusten puute ja piittaamattomuus voidaan tulkita eräänlaiseksi muukalaisvihaksi, joka saa jotkut ihmiset kohtelemaan lapsia kuin esineitä, joita voidaan häpäistä ja sitten heittää pois. Suurin osa lapsiprostituoiduista on joutunut mukaan seksimarkkinoille, jotka ovat luoneet mafiaan sekaantuneet parittajat. Näiden lasten paikallistaminen ja saaminen pois prostituution piiristä on äärimmäisen vaikeaa. Jotkut hakevat valitettavasti Internetistä yksityiskohtaisia tietoja halpamaisten tekojensa toteuttamiseksi, sekä osoitteita järjestääkseen itselleen lapsia.
Emme voi sulkea silmiämme tältä vitsaukselta, joka merkitsee lasten oikeuksien ja ihmisoikeuksien rikkomista kaamealla tavalla. Meidän on suojeltava näitä lapsia käymällä käsiksi itse pahan lähteisiin ja pyrkimällä saamaan pedofiilit kiinni. Pahan torjumiseksi meidän on ensin tartuttava köyhyyden ja tiedonpuutteen ongelmaan. Meidän on rangaistava henkilöitä, jotka käyttävät lapsia seksuaalisesti hyväkseen. Lasten oikeuksia koskevan Euroopan yleissopimuksen ensimmäisessä luvussa todetaan, että lapsina on pidettävä kaikkia alle 18-vuotiaita henkilöitä. Ehdotan, että tuo ikäraja säilytetään. Itse asiassa kaikkia alaikäisiä lapsia on ehdottomasti suojeltava. Olemme sen velkaa tälle sukupolvelle, jossa on tulevaisuutemme ja joka odottaa meiltä suojelua ja kunnioitusta.

Ludford
Tämä mietintö ja sen taustalla oleva komission tiedonanto sisältävät kaksi suurta edistysaskelta pyrkimyksissä vähentää lasten seksuaalista hyväksikäyttöä niin sanotun seksimatkailun yhteydessä.
Ensimmäinen edistysaskel on edistää kansainvälisen ihmisoikeuksien yhteisön rakentamista: kaikilla tavoilla on tunnustettu yhä laajemmin, että Euroopan on edistettävä kansainvälistä ihmisoikeuksien toteutumisen tasoa esimerkiksi entisen Jugoslavian ja Ruandan tapauksia käsittelevissä kansainvälisissä rikostuomioistuimissa sekä sopimuksen aikaansaamista kansainvälisen rikostuomioistuimen asemasta, Pinochetin tapauksesta ja toiminnasta Kosovossa etnisen puhdistuksen lopettamiseksi kaikkien näiden asioiden merkitys on korostunut.
Se, että me sanomme, ettemme salli kansalaistemme käyttävän lapsia seksuaalisesti hyväkseen ulkomailla, on tämän linjan mukaista, ja se osa Klamtin mietinnöstä, jossa puhutaan siitä, että meidän on korostettava, ettemme voi hyväksyä kaksipuolisia normeja, on hyvin laadittu ja erityisen arvokas. Emme voi hyväksyä sitä, että kansalaisemme käyttäytyvät ulkomailla tavalla, jolla he eivät käyttäydy kotimaassa.
Toiseksi mietinnöllä edistetään poliisi- ja oikeusalan yhteistyötä Euroopan unionissa. Tämä on vahva esimerkki siitä, että yhteistyötä vastustavat euroskeptikot ovat tällä alalla väärässä. Voimme ratkaista tämän asian vain kautta linjan toteutettavalla yhteisellä toiminnalla ja varsinkin sopimalla rikoslakien ekstraterritoriaalisesta soveltamisesta.
Kansallisen rikoslainsäädännön lähentäminen ja vastavuoroinen tunnustaminen, joka on eri asia kuin yhdenmukaistaminen, on äärimmäisen hyödyllistä, samoin kuin poliisivoimien ja Europolin välityksellä toteutettava yhteistyö, jossa korostetaan jatkuvasti kuten parlamentti tekee asianmukaista parlamentaarista ja oikeudellista valvontaa. Onnittelen näin ollen jäsen Klamtia hyvin arvokkaasta mietinnöstä ja toivon, että se muodostaa tulevaisuudessa pohjan jatkuvalle työlle.

Ainardi
Arvoisa puhemies, kun otetaan huomioon seksimatkailun huolestuttava kehittyminen ja lasten seksuaalinen hyväksikäyttö Euroopassa ja muualla yleensä, esittelijä Klamt esittää täysin perustellusti mietinnössään tämän vakavan ongelman tasoisia toimia.
Kannatan erityisesti lasten oikeuksien sisällyttämistä perusoikeuskirjaan ja ilmaisen puhelinlinjan luomista lapsia varten. Meidän on pikaisesti otettava käyttöön yhtenäinen lastensuojelupolitiikka. Siksi kannatan tarkistusta 4, jossa vaaditaan sellaisen kadonneiden lasten ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön eurooppalaisen seurantakeskuksen perustamista, jonka tarkoituksena olisi yhteensovittaa jäsenvaltioissa perustettujen järjestöjen toimintaa. Komission on sitouduttava siihen, että tällainen eurooppalainen tietopankki todella myös perustetaan.
Haluan muistuttaa, että parlamentti on jo hyväksynyt päätöslauselmia tästä aiheesta. Minun on todettava, että vain osa ehdotuksista on pantu täytäntöön. Tarvitsemme entistä tehokkaampia välineitä. Haluan vielä lopuksi varoittaa näistä ilmiöistä. Kyse ei ole pelkästään kolmansissa maissa matkustavista seksituristeista, vaan nykyään lapsia kuljetetaan tänne Eurooppaan kuin matkatavaroita. Ja kun otetaan huomioon ongelman ylikansallisuus, Europolia olisi mielestäni vaadittava nopeuttamaan kansallisten ja ylikansallisten tutkimusten tekoa ja raportoimaan toimistaan vuosittain.

Dupuis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, myös minä haluaisin onnitella lämpimästi esittelijä Klamtia. Hänen laatimassaan mietinnössä esitetään mielestäni konkreettisia ratkaisuja. Juuri sitä monet meistä ovat toivoneetkin, joten kiitän häntä niistä. Esittelijä Klamt on mielestäni onnistunut myös välttämään lietsomasta seksifobiaa, jota on kyllä ajoittain ilmennyt.
Ongelma on erittäin vakava. Mietintö on erinomainen, mutta en toivoisi, että osa parlamentin jäsenistä sabotoisi, tai vähintäänkin typistäisi sitä huomenna, mitä hieman pelkään. Ongelma on itse asiassa kolmannen maailman ongelma, mutta luulen, että suuria ongelmia on myös Euroopan unionin sisällä, kuten minua edeltäneet puhujat ovat todenneet. Sain juuri kuulla, että sosialistiryhmä on pyytänyt erillistä äänestystä mietinnön pääkohdista. Erillinen äänestys merkitsisi kuitenkin tiettyjen tekstinosien poistamista. Sosialistiryhmä on pyytänyt erityisesti tutkintavaliokunnan perustamista koskevan kohdan poistamista. Minusta tämä on erittäin vakavaa.
Olemme tietoisia tiettyjen unionin valtioiden, erityisesti Belgian, vakavasta tilanteesta, josta olemme jo keskustelleet. Juuri nyt, kun puhun teille, Belgian kansallisessa televisiossa RTBF:ssä on vihdoin puhkeamassa kuuluisaa Dutroux' n tapausta koskeva kupla sellaisen erittäin hyvin laaditun tutkimuksen ansiosta, jota en valitettavasti ole nähnyt kokonaan. Olemme saaneet kuulla, että Belgian korkeat viranomaiset tekivät kaikkensa vesittääkseen tutkimuksen, joten he sensuroivat osia siitä, siirsivät poliiseja ja tuomareita muihin tehtäviin, panettelivat näitä ja jopa todistamaan tulleita uhreja. Nämä ovat äärimmäisen vakavia tapahtumia, joihin yhteiskunnan eturivin tunnetut henkilöt ovat sotkeutuneet. Kaikki nämä tapahtumat on kuitenkin pidetty täysin piilossa ja oikeuslaitoksen ulottumattomissa.
Olen sitä mieltä, että meillä on paitsi mahdollisuus myös velvollisuus pohtia kolmannen maailman tapahtumia ja että meillä on myös mahdollisuus ja velvollisuus ehdottaa ratkaisuja, mistä kiitän vielä kerran esittelijä Klamtia. Olen samaa mieltä jäsen Ludfordin kanssa siitä, että meidän on pohdittava asiaa toimielinten ja kansainvälisen tuomioistuimen osalta sekä harkittava jopa kansainvälisten tuomioistuinten toimivaltuuksien laajentamista ilman sen kummempaa kohua. Myös unionissa tapahtuu äärimmäisen vakavia asioita.
Unionin ja siis myös parlamentin, jolla on vastuu tässä asiassa, on pikaisesti tartuttava Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 ja 7 artiklan nojalla tähän vakavaan ongelmaan, joka koskee oikeusvaltion periaatteen, ihmisoikeuksien ja perusoikeuksien vakavaa ja jatkuvaa rikkomista, jos kerran kyseinen jäsenvaltio ei siihen kykene. Kyseessä on, kuten asemien ja bussipysäkkien julisteet teille kertovat, ainakin 150 belgialaisen lapsen katoaminen. Heidät on raiskattu, jopa surmattu nautinnon nimissä, mistä meillä olisi hyvinkin paljon puhuttavaa.

Blokland
Arvoisa puhemies, Klamtin mietinnössä todetaan, että lapsiseksituristeilla on sellainen harhakuvitelma, että lasten hyväksikäyttö jossakin maassa kaukana Euroopasta on vähemmän tuomittavaa, koska siellä on vallalla toinen kulttuuri, eivätkä kotimaan moraalikäsitykset ole voimassa.
Olen sitä mieltä, että lapsiseksituristit luovat tietoisesti itselleen tämän harhakuvitelman, jotta voisivat loppujen lopuksi puolustella käyttäytymistään. Eihän voi olla niin, että omat moraalikäsitykset muuttuvat yhtäkkiä, kun ollaan toisessa maassa. Meidän tulee pohtia kriittisesti, mistä tämä johtuu. Elävätkö kristillisiin ja humanistisiin perinteisiin pohjautuvat arvot ja normit vielä rappeutuneessa länsieurooppalaisessa yhteiskunnassamme?
Tuen niitä komission toimia, jotka tähtäävät moraalisen tietoisuuden heräämiseen. Tämä ei kuitenkaan riitä. Tässä on kysymys vakavista rikoksista, joiden tekijät täytyy tuomita. Vaadin neuvostoa soveltamaan tinkimättä ekstraterritoriaalisuusperiaatetta.
Vastavuoroisen rangaistavuuden vaatimus, jota käytetään vielä joissakin jäsenvaltioissa, tarkoittaa, että tehty rikos on rangaistava vasta silloin, jos se on rangaistava myös kolmannessa maassa. Ironisesti tämä sääntö liittyy saumattomasti seksituristin harhakuvitelmaan siitä, että kotimaan moraalikäsitykset eivät ole voimassa toisessa kulttuurissa. Tämä vaatimus täytyy poistaa välittömästi.
En kannata pyyntöä eurooppalaisen lapsipolitiikan oikeusperustasta. Keskustelu tästä asiasta ei kuulu mietintöön, jossa käsitellään lapsiseksimatkailun maailmanlaajuisia ongelmia.

Karamanou
Arvoisa puhemies, puheena oleva aihe, jota Klamtin todella erinomainen mietintö käsittelee, on yksi niistä polttavista ja koko ajan paisuvista nykyajan ongelmista, joihin on pakko löytää pikainen ratkaisu. Komission aloitteita ei, eikä varsinkaan tiedottamistoimia, pidä aliarvioida, mutta ne ovat valitettavasti riittämättömiä, koska lasten seksuaalinen hyväksikäyttö ja lapsiseksimatkailu kasvavat yhä suurempiin mittoihin paitsi "perinteisissä" kehitysmaissa myös Euroopan unionin itsensä sisällä.
Tarvitaan siis kiireellisesti integroitua ja johdonmukaista yhteisön lapsipolitiikkaa, ja on hyvin valitettavaa, näin sanoivat myös muut kollegat, että Amsterdamin sopimus ei anna tarvittavaa oikeusperustaa. Kuitenkin aikomus luoda yhteinen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue, joka edellyttää oikeuslaitoksen ja poliisin yhteistyötä kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa, vahvistaa toiveitamme, että lapsia hyväksikäyttävien seksuaalisten palveluiden tarjonnan ja kysynnän verkostoihin puututtaisiin tehokkaammin. Tästä syystä on ensisijaisen tärkeää, että lasten oikeudet, juuri sellaisina kuin ne on muotoiltu YK:n yleissopimuksessa 20. marraskuuta 1989, sisällytetään laadittavana olevaan Euroopan unionin perusoikeuskirjaan.
Tarvitaan myös ekstraterritoriaalista lainsäädäntöä, jotta ulkomailla tehdyistä rikoksista voitaisiin antaa rangaistus, tiukkoja määräyksiä, jotta voitaisiin syyttää niitä matkanjärjestäjiä ja kuljetusyrityksiä, jotka edistävät lapsiseksimatkailun hirveyksiä. Tarvitaan enemmän varoja konkreettisten suunnitelmien täytäntöönpanoon, tarvitaan tiiviimpää yhteistyötä komission ja matkailuelinkeinon välillä eettisten sääntöjen määrittelyssä. Meidän on tarkasteltava Ruotsin hyvää esimerkkiä.
Lopuksi meidän toimintamme tulee suuntautua myös seksuaalisen hyväksikäytön uhreiksi joutuneiden lasten suojeluun ja tukemiseen, ja sama pätee myös nuoriin pakolaisiin ja maahanmuuttajiin, jotka muodostavat erityisen alttiin ryhmän. Lyhyesti sanoen mielestäni me tarvitsemme yhteisen rintaman ja yhteisen kolmitasoisen strategian. Ensiksi tiedotuksen tasolla, toiseksi torjunnan tasolla ja kolmanneksi uhrien suojelun ja kuntoutuksen tasolla.

Liikanen
Arvoisa puhemies, Euroopan komissio hyväksyi marraskuussa 1996 ensimmäisen tiedonantonsa lapsiseksimatkailun torjuntatoimenpiteistä. Vuotta myöhemmin, eli marraskuussa 1997 annetut, Euroopan parlamentin päätöslauselma ja neuvoston julkilausuma matkailusta osoittivat, että toimielimissä vallitsi laaja yksimielisyys komission tiedonannon pääsuuntaviivoista.
Komissiolle annettu tuki toteutui sittemmin konkreettisesti, kun luotiin uusi budjettikohta ja osoitettiin varoja Euroopan unionissa järjestettäville tiedotuskampanjoille lapsiseksimatkailun kasvun torjumiseksi. Tuo tuki näkyy vastedes neuvoston 21. joulukuuta 1999 tekemissä päätelmissä, jotka olivat osoitus uudesta lujasta poliittisesta sitoutumisesta tähän yhteiskunnan vakavaan ongelmaan, jonka ratkaisemisesta me olemme vastuussa. Jos Euroopan parlamentti antaa jälleen tukensa tällaiselle menettelylle, kuten on odotettavissa, sen päättäväisyys vahvistaisi kaikkien tämän vitsauksen torjuntaan osallistuvien henkilöiden mahdollisuuksia. Samaan aikaan tämänsuuntainen edistyminen mahdollistaisi uusien vastauksien antamisen juuri tämän ilmiön kasvusta huolestuneille Euroopan kansalaisille.
Esittelijä Klamtin mietintö on jatkoa komission toukokuussa 1999 antamalle tiedonannolle, jossa esitellään vuosina 1997-1998 toteutettuja toimia ja täsmennetään käytännön jatkotoimenpiteitä uusien toimien käynnistämiseksi ja/tai toteuttamiseksi.
Olette varmasti huomanneet, että lapsiseksimatkailun torjuntatoimenpiteitä koskevat yhteisön toimet jatkuvat säännöllisesti sen alun perin sovitun strategian mukaisesti, jonka tarkoituksena oli toisaalta vähentää kysyntää yhteistyössä erityisesti matkailuteollisuuden ja kyseisten kansalaisjärjestöjen kanssa sekä toisaalta tarttua tarjonnan lähteisiin turistien määränpäämaissa kaikin tarkoituksenmukaisin keinoin, myös yhteisön ulkoisten suhteiden ja kehitysapupolitiikan tarjoamin keinoin.
Komissio muistuttikin kehitysapupolitiikan merkityksestä jo vuonna 1998 määritellessään strategian, jolla oli tarkoitus tukea kestävän matkailun kehittymistä kehitysmaissa ja edistää lapsiseksimatkailun erityisongelman huomioon ottamista eniten ongelmasta kärsivien maiden kanssa käytävässä rakenteellisessa poliittisessa vuoropuhelussa sekä erityisesti alueellisella tasolla.
Lapsiseksimatkailun kasvu rikkoo räikeästi jo sitä periaatetta vastaan, jonka mukaan ihmisyhteisö perustuu sellaisiin arvoihin, kuten ihmisarvon, yhteisen hyvän ja muistojen kunnioitukseen. Voidaan myös ajatella, että itsesäätelyä/säätelyä koskevan keskustelun asemasta olisi tehokkuuden nimissä syytä pyrkiä synergian löytämiseen ja hyödyntämiseen näiden kahden lähestymistavan välillä, jotka tässä tapauksessa täydentävät hyvin toisiaan. Tähän olisi syytä pyrkiä varsinkin siksi, että samaan aikaan, kun tehokas itsesäätely on kehittynyt, eli tehtyjä sitoumuksia todella myös valvotaan, poliisi- ja oikeudellisella yhteistyöllä Euroopassa on ollut myönteisiä vaikutuksia lapsiseksimatkailun torjuntaan.
Neuvoston 24. helmikuuta 1997 hyväksymässä yhteisessä toiminnassa ihmiskaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön vastaisesta toiminnasta vaaditaan, että jokainen jäsenvaltio sitoutuu tarkistamaan tämäntyyppisiä tahallisia tekoja koskevaa kansallista lainsäädäntöään, joten yhteinen toiminta toimii tässä suhteessa esimerkillisenä ohjeena. Kaksoisrangaistavuuden mahdollisuus poikkeusmenettelyin ei nimittäin saisi peittää yhteisen toiminnan tärkeää sisältöä, eli sitä, että sen avulla voidaan vahvistaa sitä periaatetta, jonka mukaan jäsenvaltioilla on alueensa ulkopuolella oikeus toteuttaa toimenpiteitä niitä kyseisen valtion kansalaisia tai kyseisessä valtiossa vakinaisesti asuvia vastaan, joiden epäillään olevan mukana tällaisissa rikoksissa.
Tämän vuoksi onkin helppo ymmärtää se suuri kiinnostus, jota asiaa koskevan lainsäädännön muuttaminen ja sen konkreettinen soveltaminen käytännössä ovat herättäneet. Siksi Euroopan parlamentti pitää tärkeänä arvioida sitä, kuinka jäsenvaltiot ovat noudattaneet yhteisestä toiminnasta heille aiheutuvia velvoitteita. Arviointien laatiminen antaisi tilaisuuden kiinnittää erityistä huomiota lapsiseksimatkailun torjuntaan sekä alustavan selvityksen laatimiseen.
Yhteisen toiminnan edellyttämiä toimia toteutetaan käytännössä säännöllisesti. Lapsiseksimatkailun torjunta tarjoaa komissiolle mahdollisuuden sen eri yksiköiden mobilisointiin, jonka tarkoituksena on komission sisäisen koordinaation vahvistaminen. Se tarjoaa komissiolle myös tilaisuuden vahvistaa yhteistyötään kansallisten hallintojen, ammattiyhdistysten ja kansalaisjärjestöjen kanssa. Komissio on tehnyt myös muita, matkailuteollisuuden osallistumisen lisäämiseen tähtääviä aloitteita, jotka ovat johtaneet konkreettisiin tuloksiin varsinkin menettelysäännöstön sekä muiden matkailuteollisuuden itsesäätelymekanismien laatimisessa ja parantamisessa.
Olette varmasti ymmärtäneet sen, että tukenne voi vain rohkaista meitä jatkamaan päättäväisesti valitsemallamme tiellä.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Tuotevastuu
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana MacCormickin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0061/2000) tuotevastuuta koskevasta komission vihreästä kirjasta (KOM(1999) 396 - C5-0184/1999 - 1999/2158(COS)).

MacCormick
. (EN) On kunnia ja ilo saada tilaisuus esitellä tänään parlamentille tämä mietintö. Se koskee hyvin tärkeää aihetta, tuotevastuuta, josta Euroopan yhteisö laati ensimmäistä kertaa lainsäädännön direktiivin muodossa niinkin kauan sitten kuin vuonna 1985. Jäsenvaltiot saattoivat sen osaksi kansallista lainsäädäntöä melko verkkaiseen tahtiin, ja joissakin tapauksissa voitaisiin jopa sanoa, että se tapahtui pöyristyttävän hitaasti. Tästä syystä koko unionissa on vasta suhteellisen hiljattain saatu kokemusta tuotevastuujärjestelmän toimivuudesta; järjestelmä ei tietysti ole missään tapauksessa täysin yhdenmukainen kaikissa maissa, koska direktiivi sallii erilaisten näkökulmien valitsemisen tietyillä aloilla.
Tässä lainsäädännössä korjaava oikeus korvataan tietyssä mielessä vastuun jakamiseen perustuvalla oikeudella tällä hyvin tärkeällä siviilivastuulain alalla. Ajatuksena on se, että jos viallinen tuote on myyty ja jos se on käytettäessä vahingoittanut jollakin tavalla kuluttajaa, kuluttajalla pitäisi olla oikeus korvauksen saantiin ilman, että valmistajaa on todettu syylliseksi, ja pelkästään sillä perusteella, että haitan todetaan aiheutuneen viallisesta tuotteesta. Tämä on erittäin hyvä ajatus. Sen avulla vahinkoriski voidaan jakaa hyvin laajasti ja korvaus voidaan varmistaa. Se ei tietysti sinänsä takaa tuotteiden turvallisuutta. Siihen päästään paremmin muilla eri teollisuuden aloja sääntelevillä järjestelmillä, ja Euroopan unionissa useimmilla teollisuuden aloilla onkin tällä hetkellä hyvä sääntelyjärjestelmä.
Tätä ei pitäisi myöskään pitää ainoana järjestelmänä, jonka perusteella voidaan auttaa vahinkoa kärsineitä. Meillä on Atlantin tällä puolella muitakin vastuun jakamiseen perustuvia oikeusjärjestelmiä, joille ei löydy vastaavuuksia esimerkiksi Amerikan yhdysvalloista, jolla on erilainen ja jonkin verran ankarampi tuotevastuulaki kuin meillä. Yhdysvalloissa kyse on kuitenkin eräänlaisista oikeusarpajaisista, kuten akateemisissa piireissä sanotaan, koska monet vahinkoa kärsineet eivät saa mitään korvausta ja jotkut vahinkoa kärsineet saavat suunnattomat korvaukset. Yleensä ajatellaankin aivan oikein, että asianomistajien lakimiehet keräävät suurimmat voitot. Meidän olisi pitäydyttävä omassa näkemyksessämme siitä, että auttaminen perustuu pääasiassa sosiaaliturvaan, mutta sen lisäksi meillä on tuotevastuujärjestelmä.
Vihreässä kirjassa pohdittiin, pitäisikö tätä järjestelmää laajentaa ja pitäisikö siihen tehdä joitakin muutoksia. Se heijasteli parlamentissa viime vuonna käytyjä keskusteluja, jotka johtivat direktiivin muuttamiseen siten, että maatalouden alkutuotteet sisällytettiin sen soveltamisalaan.
Minusta tuntuu siltä, että vaikka vihreä kirja on käynnistänyt keskustelun hyvin, se ei täysin päätä sitä. Siinä oli hyödyllinen tiivistelmä lainsäädännön kehityksestä ja soveltamisesta, ja siinä esitettiin joukko kysymyksiä kiinnostuneille osapuolille, joilta pyydettiin vastausta viime vuoden marraskuun loppuun mennessä. Se on hyvä keino selvittää, onko olemassa hälyttäviä ja kiireellisiä asioita, joihin on puututtava ripeästi. Se on kuitenkin huono keino sellaisen seikkaperäisen tieteellisen tutkimuksen laatimiseen, joka käsittelisi kansalaisyhteiskuntaa ja kansalaisten elämää unionissamme koskevan lainsäädännön vaikutuksia.
Siihen tarkoitukseen tarvitsemme enemmän ja syvällisempää tutkimusta. Sitä odoteltaessa voisimme omaksua tämän näkemyksen, ja mietinnössäni meitä pyydetään omaksumaan se: ellei saadusta aineistosta ilmene tosiasioihin perustuvaa selkeää tarvetta nopeisiin uudistuksiin, meidän olisi pohdittava enemmän ja syvällisemmin tätä aihetta ja käytävä vihreän kirjan virittämää ajatustenvaihtoa laaja-alaisempaa keskustelua. Hyvin mielenkiintoista akateemista ja tieteellistä aineistoa on runsaasti saatavilla, ja sitä voisi olla enemmänkin, jos tiedettäisiin, että aihe on perusteellisessa käsittelyssä.
Tiedän, että tämä lähestymistapa on ollut pettymys joillekin kollegoille, erityisesti niille, jotka käynnistivät siitä keskustelun viime vuonna, ja on sanottu, että parlamentti kääntää selkänsä tärkeillä asioille, jos jätämme asian tähän. Itse en halua jättää asiaa tähän. Siksi olen esittänyt muutamia kompromissitarkistuksia, joiden mukaan tästä aiheesta on käytävä enemmän ja syvällisempää keskustelua, jossa kiinnitetään erityistä huomiota esille tulleisiin kysymyksiin mutta ei tyrkytetä valmiita vastauksia. Vastauksia ei pitäisi mielestäni päättää ennakolta. Itse en kannattaisi sitä, että Eurooppaan säädetään sellainen "vahingonkorvauslaki", jolla amerikkalaiset ovat aiheuttaneet itselleen haittaa.
Ehdotan näin ollen, että me vaadimme komissiota käynnistämään pitkän ja syvällisen vuoropuhelun tästä aiheesta, ei toimien nopeuttamisen vaan maltillisen harkinnan vuoksi. Meillä on hyvä laki, ja tähän yhteyteen sopii sanonta: "Jos tavara ei ole hajonnut, älä korjaa sitä; mutta älä myöskään ole siihen tyytyväinen."

Wuermeling
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, nikotiinin uhri Leslie Whiteleylle määrättiin amerikkalaisen tuomioistuimen eilisellä päätöksellä maksettavaksi ei vähempää kuin 44 miljoonan dollarin vahingonkorvaus. Eurooppa-neuvosto puhui viikko sitten Lissabonissa innovaatioiden Euroopan puolesta. Tätä taustaa vasten me kysymme itseltämme: pitääkö meidän säätää uudelleen eurooppalainen vastuulakimme? Haluammeko vastuulakiimme amerikkalaiset olosuhteet? Miten me muotoilemme vastuulain, joka edistää eikä estä niitä?
Me pidämme myönteisenä sitä, että komissio on esittänyt ensinnäkin tätä aihetta koskevan vihreän kirjan, koska pidämme järkevänä sitä, että ennen uusien määräysten antamista arvioidaan aluksi nykyisestä direktiivistä saatuja kokemuksia. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmänä me puhumme oikeusturvan nimissä sen puolesta, että vahingonkorvaus erotetaan selkeästi rankaisutoimenpiteistä, minkä amerikkalainen lainsäädäntö kuitenkin juuri estää. Me haluamme estää keskisuurten yritysten etujen nimissä ennalta arvaamattomat vastuuriskit, emmekä halua myöskään sellaista ylimitoitettua korvausta harvoille vahinkoa kärsineille, joka rasittaa kaikkia kuluttajia, joiden on tietysti maksettava sellaiset vahingonkorvaussäännökset viime kädessä korkeamman hinnan muodossa. Me haluamme vastuulain, joka edistää innovaatioita eikä kätke ennalta arvaamattomia vastuuriskejä niille, jotka haluavat tuoda markkinoille uusia tuotteita.
Kun arvioidaan seikkaperäisiä vihreää kirjaa koskevia lausuntoja, haluaisimme, että komissiolla on vapaat kädet arvioitaessa tuotevastuudirektiivin uudistamistarvetta. Me haluaisimme, että komissio arvioi ennakkoluulottomasti saapuneita ilmoituksia.
Me olemme sitä mieltä, että nykyinen vastuulaki mahdollistaa ensi näkemältä oikeudenmukaisen tasapainon toisaalta kuluttajan etujen ja toisaalta tuotteiden valmistajien välillä. Yritysten on vastattava kuluttajalle syntyvistä vahingoista velkaantumatta. Sitä varten on kaavailtu toisaalta kuitenkin kymmenen vuoden vastuumääräaikaa ja vastuun 75 miljoonan euron ylärajaa. Me olemme siksi sitä mieltä, että direktiivin tarkistaminen pitää aloittaa vain, jos on olemassa selkeitä todisteita direktiivin muuttamisen välttämättömyydestä. Tältä osin tarvitaan varovaisuutta ja malttia. Tämä koskee päivittäin miljoonia tapauksia. Me toivomme komissiolle menestystä vihreän kirjan tulosten arvioinnissa.

Gebhardt
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kollegamme MacCormick on käsitellyt perusteellisesti vihreää kirjaa tuotevastuusta. Kiitämme häntä hänen työstään ja kollegiaalisesta yhteistyöstä. Haluaisin tehdä ryhmäni nimissä vielä vain pari huomautusta tarvittavista tarkistusehdotuksista, joista me pääsimme pitkälti yksimielisyyteen jo aiemmin myös Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän kanssa. Arvoisa komission jäsen Bolkestein, tässä on pääasiassa kyse komissiota koskevista tarkistustoimeksiannoista. Ensinnäkin on kyse todistustaakasta, jonka kantamisesta vastaa 4 artiklan mukaan yksin vahinkoa kärsinyt. Komission pitäisi ryhmäni mielestä harkita, eivätkö myös aihetodisteet voisi tulla kyseeseen kaikissa todistusvaiheissa. Tämä on erityisen tärkeää, koska tuotemaailmasta tulee yhä monimutkaisempi ja koska yksittäisten vahinkoa kärsineiden henkilöiden on yhä vaikeampaa kerätä todisteita tällä alalla.
Kyse on myös valmistajan yleistä vastuuta koskevista poikkeuksista, ennen kaikkea niin sanotusta kehitysriskistä. On tarkistettava, ovatko nämä poikkeussäännökset tarkoituksenmukaisia ja huolehtivatko ne valmistajan ja kuluttajan välisestä tasapainosta. Tämä pätee erityisesti silloin, kun on kyse elintarvikkeista ja lääkkeistä. Me emme voi ymmärtää sitä, että tekniseen edistykseen liittyvät riskit on määrä sälyttää pelkästään kuluttajalle. Minusta tuntuu arveluttavalta, että direktiivi koskee pelkästään yksityistä käyttöä ja kulutusta. Komission pitäisi harkita, eikö direktiiviä pitäisi laajentaa koskemaan kaupallisessa käytössä olevia tavaroita. Yrityksen tavaravahinko ei eroa periaatteessa yksityishenkilön tavaravahingosta. Eriarvoinen kohtelu on sitä raskaampaa, mitä pienempi yritys on. Lainsäädännön lähentäminen yhteisön tasolla vastaisi tuotevastuuta koskevan direktiivin tarkoitusta, etenkin kun yksityis- ja työelämän selkeä ero pienenee yhä useammin työmaailman joustavuuden lisääntymisen myötä.
Myös ajallista vastuurajoitusta on harkittava. BSE-tapauksessa osoittautui, että vastuun kertarajoittaminen kymmeneen vuoteen on kenties riittämätöntä. Vastuun rajoittamista voitaisiin harkita esimerkiksi kunkin tuotelaadun mukaan. Pelkästään nämä yksittäiset seikat eivät ole kuitenkaan tärkeitä, vaan meidän pitäisi myös hyödyntää vakavasti kaikkia mahdollisuuksia tuotevastuun yhdenmukaistamisen jatkamiseksi Euroopan unionin kattavan kuluttajansuojan hengessä. Jos me täydennämme tällä tavalla esittelijä MacCormickin mietintöä, Euroopan parlamentti on tehnyt hyvää työtä kuluttajien etujen nimissä. Sitä varten meidät on valittu.

Wallis
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa, että suhtaudun myönteisesti tähän hyvin harkittuun mietintöön, jossa meitä kehotetaan ottamaan askel taaksepäin ja arvioimaan tilannetta, ennen kuin ryhdymme säätämään lisää lakeja tällä alalla virkistävä vaihtoehto parlamentin ajoittaiselle taipumukselle ryhtyä tai joutua muiden painostuksesta suinpäin laatimaan monimutkaista lainsäädäntöä.
Haluaisin keskittyä erityisesti mietinnössä esitettyyn yksityisoikeuden yhdenmukaisuuden parantamiseen. Innostuksissamme me välillä unohdamme, miten arka aihe yksityisoikeuden yhdenmukaistaminen on; se koskettaa jäsenvaltioidemme kansallisia oikeusperinteitä, jotka ovat syntyneet erilaisista historioistamme ja kulttuureistamme erillisinä valtioina ja lainkäyttöalueina. Professori MacCormick lienee hyvin tietoinen tästä Skotlannin osalta, koska sillä on oma oikeusperinteensä.
En vastusta millään tavalla yhdenmukaisuuden lisäämistä, siitä voi olla hyötyä sisämarkkinoiden toimivuudelle, mutta säädösteitse toteutettavaa lainsäädännön yhdenmukaistamista on harkittava huolellisesti ja avoimesti, sillä muussa tapauksessa saatamme huomata, että olemme syrjäyttäneet kansalaiset tässä hankkeessa.
Yhdenmukaistamisen perinteisenä kimmokkeena ovat olleet sisämarkkinat, joiden yhteyteen voimme nyt lisätä Tampereella esitetyt pyrkimykset toteuttaa yhtenäinen Euroopan oikeusalue.
Yhdenmukaistamisen yhteydessä on kuitenkin noudatettava toissijaisuusperiaatetta meillä ei ole mitään syytä kiirehtiä yhtenäistämään tuotevastuualan siviilioikeutta. Meidän olisi pidettävä mielessämme, että yhdenmukaisuus voi tukahduttaa innovatiivisuuden ja estää mukauttamisen paikallisiin tai kansallisiin oloihin ja ongelmiin. Euroopan oikeus on selvästi hyötynyt siitä, että sen taustalla on ollut runsaasti vertailukelpoista materiaalia jäsenvaltioidemme erilaisesta oikeusperinteestä. Olisi kohtalokasta tuhota se yhdenmukaisuudella.
Sanoisin, että Tampereen pyrkimyksiin voidaan vastata paremmin suunnitteilla olevan perusoikeuskirjan edustaman julkisoikeuden alalla kuin lisäämällä sitovaa lainsäädäntöä, joilla yhdenmukaistetaan yksityisoikeudelliset perinteemme. Tutkimusten mukaan perinteemme näyttävät hitaasti lähentyvän. Ehkä meidän olisi valmistauduttava tukemaan ja ohjaamaan tätä lähentymistä ja arvostettava sitä, että yhdenmukaisuuden parantaminen riippuu monista ehdoista, mikä on oleellinen asia professori MacCormickin ehdotuksissa.

Harbour
Arvoisa puhemies, haluaisin yhtyä kollegoihini sanomalla, että professori MacCormickin hyvin realistinen mietintö on lämpimästi tervetullut. Tarkasteltaessa tuotevastuukysymystä kokonaisuudessaan meidän on todettava, että nykyinen direktiivi näyttää toimineen hyvin. Ei ole olemassa paljonkaan näyttöä siitä, että kuluttajat olisivat tällä hetkellä kovin heikossa asemassa. Väittäisin vahvasti, että olemme saavuttaneet hyvin oikeudenmukaisen ja järkevän tasapainon osapuolten etujen välillä.
Haluan toistaa kollegani Wuermelingin esittämän näkemyksen siitä, että meidän on kiinnitettävä erityistä huomiota kehittämisriskeihin siinä ympäristössä, jossa nyt elämme. Se oli kriittinen aihe Lissabonin huippukokouksessa, ja uusien tuotteiden kehittäminen on Euroopan yritysten kilpailukyvyn keskeisimpiä tekijöitä. Jos kilpailukyky ja innovaatio tukahdutetaan tuotevastuuta koskevilla asetuksillamme, siitä koituu mielestäni suurta haittaa myös kuluttajille. Kuluttajat kärsivät, jos kilpailukykyisten ja innovatiivisten tuotteiden virta katkaistaan. Myötäilen näin ollen MacCormickin kantaa: tarvitsemme paljon enemmän selkeitä tosiasioita ennen tämän lainsäädännön muuttamista.

Berenguer Fuster
Arvoisa puhemies, luulenpa, että minun mielipiteeni eroavat jäsen Harbourin tai jäsen Wuermelingin mielipiteistä, sillä kun otetaan huomioon, että vuonna 1985 annettu tuotevastuuta koskeva direktiivi merkitsi virstanpylvästä kuluttajansuojelun alalla, ja lisäksi sellaista vaihetta, jossa komission työ on ollut erittäin merkityksellistä ja selkeästi edistyksellistä, niin mielestäni direktiivin hyväksymisestä, eli vuodesta 1985, on kuitenkin kulunut jo paljon aikaa. Tämän vuoksi on mielestäni paikallaan painottaa sitä, että komissio on esittänyt direktiivin uudelleentarkastelua, ja kiitellä siitä. Tämä vihreä kirja on ensimmäinen askel tämän uudelleentarkastelun osalta. On otettava huomioon, että vuonna 1985 ei tuotu esille eräitä nykyisin hyvin keskeisiä periaatteita ja että tuolloin niitä ei voitu sisällyttää direktiiviin tekstiin, koska keskustelussa ei ollut päästy riittävän kypsälle tasolle.
Näistä periaatteista on mainittava ensinnäkin se, että tuotteen valmistajan täytyy ottaa kehittämisriski omalle vastuulleen ainakin jossakin määrin. Asun Espanjassa, sellaisessa maassa, jossa kulutusta koskevan lainsäädännön mukaan valmistajan on vastattava kehittämisriskistä. Yksikään vakuutusyhtiö ei ole mennyt konkurssiin eikä myöskään yksikään valmistaja, eikä teknistä kehitystä ole tämän vuoksi jouduttu keskeyttämään. Kehittämisriskiä ei voida enää sälyttää ainoastaan kuluttajan vastuulle.
Toinen periaate liittyy vahinkoa kärsineen vapauttamiseen todistustaakasta. Puhumme objektiivisesta vastuusta, ja näin ollen uhrille lankeavaa todistustaakkaa on kevennettävä mahdollisimman paljon.
Kolmas periaate liittyy vahingonkorvausten määrittämiseen. Direktiiviin sisältyy tämä mahdollisuus, mutta on otettava huomioon, että tuomioistuimet pitävät yleensä tätä vahingonkorvausten määrittämistä lainsäädäntövallan toimintaan puuttumisena, ja näin ollen tämäkin asia täytyy tarkistaa.

Bolkestein
Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia siitä, että annoitte minulle puheenvuoron, ja haluaisin aloittaa kiittämällä sydämellisesti esittelijä MacCormickia mietinnöstä, jonka hän on laatinut, ja työstä, jota hän on tehnyt. Haluaisin myös kiittää muita parlamenttinne jäseniä huomautuksista ja kysymyksistä, joita he ovat esittäneet.
Arvoisa puhemies ja arvoisa esittelijä, Euroopan parlamentti keskusteli tuotevastuusta noin kaksi vuotta sitten. Komissio teki tuolloin ehdotuksen tuotevastuuriskin, josta säädetään direktiivissä 85/374, soveltamisesta myös maatalouden raaka-aineisiin ja riistaan. Muistatte ehkä, että komissio ilmoitti marraskuussa 1998 käydyn keskustelun aikana, että nyt valmistumassa oleva kertomus direktiivin toimimisesta on paras tilaisuus ja tapa harkita vuoden 1985 direktiivin muuttamista. Tämä kertomus esitetään parlamentille ja neuvostolle tämän vuoden lopussa. Lisäksi komissio lupaa käynnistää vihreän kirjan muodossa laajan keskustelun kaikkien osapuolten kanssa, ja tämä vihreä kirja on nyt keskustelun aiheina tässä täysistunnossa.
Komissio hyväksyi 29. heinäkuuta viime vuonna nykyisen vihreän kirjan tuotevastuusta. Tämä vihreä kirja oli ja on edelleen tarkoitettu kaikille asianosaisille osapuolille - erityisesti liike-elämälle, kuluttajille, vakuutusyhtiöille ja viranomaisille - jotta ne saisivat tietoja kahdesta asiasta.
Ensimmäinen kysymys on, kuinka vuoden 1998 tuotevastuudirektiivi on toiminut käytännössä. Toinen kysymys kuuluu seuraavasti: missä määrin tätä direktiiviä täytyy muuttaa? Tämä asiakirja oli tarkoitettu kannustimeksi, kuten sanoin, pohdintaa ja keskustelua varten. Tärkeässä osassa vihreää kirjaa vedotaan kaikkiin asianosaisiin, jotta nämä perustelisivat kantansa muuttamisen välttämättömyydestä. Siinä osassa tuodaan esille runsaasti aiheita. Niihin kuuluvat Euroopan parlamentin kaksi vuotta sitten käydyssä keskustelussa esille ottamat asiat, kuten todistustaakka, kehittämisriskit, korvaus kärsitystä henkisestä vahingosta, omavastuu, vanhentumisaika ja enimmäismäärät, mutta myös muita asioita, kuten avoimuus, tavarantoimittajan vastuu ja korvausmahdollisuudet.
Nämä ovat asioita, jotka myös jäsen Gebhardt mainitsi ainakin osittain. Hän käsitteli myös todistustaakkaa, kehittämisriskiä ja pitemmälle menevää yhdenmukaistamista tällä osa-alueella sekä teollisuuskäyttöä. Nämä kahdenlaiset asiat ovat osittain päällekkäisiä. Joka tapauksessa on selvää, että näitä kaikkia asioita täytyy käsitellä yhdessä kertomuksessa, jonka komissio laatii tämän vuoden lopulla.
Vihreässä kirjassa mainittujen suositusten mahdollisiksi muutoksiksi täytyy toimia suuntaviivoina avoimelle keskustelulle. Myös jäsen MacCormick viittasi tämäniltaisessa puheenvuorossaan siihen, että on välttämätöntä, että komissio syventää keskustelua edelleen. Voin luvata sen komission nimissä, mutta sen täytyy luonnollisesti tapahtua yhdessä parlamentin ja muiden asianosaisten kanssa, koska komissio itse on luonnollisesti riippuvainen mielipiteistä, joita yhteiskunnan ja parlamentin taholta esitetään.
Komissio ei halua näin ollen ennakoida mahdollisia tulevia aloitteitaan. Komissio pyytää kuitenkin osapuolia esittämään kantansa tosiasioiden pohjalta. Jäsen Harbour painotti myös tätä asiaa, kun hän sanoi, että ainoastaan luonteeltaan todellisia, kiireellisiä syitä voidaan esittää perusteluina direktiivin muuttamiseksi. Komissio on vahvasti samaa mieltä jäsen Harbourin kanssa. Olemme luonnollisesti aina valmiita harkitsemaan kantaamme uudelleen luonteeltaan todellisten perustelujen valossa, mutta vain siinä tapauksessa. Tämä on myös syy siihen, että komissio pyytää jälleen, että tämän parlamentin jäsenet eivät rajoittuisi puhtaasti periaatteellisiin kantoihin.
Asiasta vastaava parlamentin valiokunta on tässä asiassa samaa mieltä minun ja myös jäsen Harbourin juuri ilmaisemista mielipiteistä, mutta valiokunta katsoo, että kaikkien vuoden 1985 direktiiviin tehtävien muutosten tulee perustua kiistattomiin tosiasioihin. Ennen muutosten tekemistä yhteisön lainsäädäntövallan käyttäjän täytyy arvioida perusteellisesti nykyisen lainsäädännön vaikutukset. Tässä arvioinnissa tulee ottaa esille muun muassa muutamia kysymyksiä, jotka on muotoiltu vihreässä kirjassa. Siitä syystä joissakin tapauksissa ei hyväksytä yrityksiä saada komissio liikkeelle. Komissio on samaa mieltä tästä viimeisestä perustelusta. On itsestään selvää, että mietinnössä analysoidaan perusteellisesti kaikkia vihreässä kirjassa mainittuja asioita. Tähän mennessä on tullut noin sata kannanottoa kansallisilta tai eurooppalaisilta kuluttajajärjestöiltä, liike-elämän eri aloilta, jäsenvaltioiden ja muiden Euroopan maiden viranomaisilta sekä lisäksi tuotevastuuseen erikoistuneilta laitoksilta. Tämä osoittaa, kuinka tärkeänä tätä asiaa pidetään ja kuinka oikein on, että parlamentti kiinnittää tänä iltana huomiota tähän kertomukseen.
Direktiivin toimimista koskeva analyysi, joka tehdään näiden kannanottojen perusteella, sisällytetään kertomukseen. Komissio ei anna tällä hetkellä vielä lausuntoa keskustelussa siitä, onko vuoden 1985 direktiiviä tarpeen muuttaa vai ei. Komissio pitää mainitsemaani analyysia lähtökohtana keskustelussa siitä, pitääkö vuoden 1985 direktiiviä muuttaa vai ei. Jos muuttaminen näyttää välttämättömältä, komission virkamiehet laativat luonnollisesti ehdotusluonnoksen.
Siksi toivon, että Euroopan parlamentti hyväksyy tämän lähestymistavan ja hyväksyy muutoksitta päätöslauselmaluonnoksen, jonka asiasta vastaava parlamentin valiokunta on valmistellut.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Sähkö
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Turmesin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0078/2000) uusiutuvista energialähteistä tuotetusta sähköstä ja sähkön sisämarkkinoista (SEC(1999) 470 - C5-0342/1999 - 2000/2002(COS)).

Turmes
Arvoisa puhemies, mitä hyötyä meille on uusiutuvia energialähteitä koskevasta direktiivistä tai parlamentin valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä? Mielestäni tämä mietintö ja valmisteilla oleva direktiivi olisi sijoitettava Euroopan unionin energiapolitiikan yhteyteen. Energiapolitiikassa on kolme tavoitetta: kilpailukykyinen hinta, energiansaannin varmuus ja ympäristönsuojelu.
Yhteiset sähkömarkkinat ovat olleet totta tämän vuoden helmikuun 29. päivästä lähtien, mutta valitettavasti ne ovat tuoneet mukanaan kilpailun vääristymistä, joka on edelleen huomattavaa ja joka, harmillista kyllä, vahingoittaa sekä uusiutuvien energioiden yhteistuotantoa, energianhallintaa että tulevaisuuden energiamuotoja. Tämä johtuu siitä, ettei energian hintaan ole sisällytetty ulkoisia kustannuksia, sekä siitä, että sekä ydinenergian että fossiilisten polttoaineiden tuotanto saa edelleen huomattavaa valtiontukea.
Valmisteilla olevalla direktiivillä olisi mielestäni pyrittävä kahteen tavoitteeseen. Ensinnäkin siihen, että näitä määrääviä markkinoita korjattaisiin tällä aralla alalla, jota uusiutuvat energiat vielä edustavat. Toiseksi meidän pitäisi pyrkiä luomaan perusta uusiutuville energioille, jotta ne voisivat kehittyä vuoteen 2030 tai 2040 mennessä suuntaan, jota niiltä edellytetään, eli että niillä voitaisiin taata suurin osa sekaenergian tarpeesta Euroopan yhteisössä.
Tämänsuuntaista kehitystä tukevat monet syyt. Niitä ovat ensinnäkin sekä ympäristönsuojelu että uusien työpaikkojen syntyminen. Tutkimukset ja niiden tueksi esitetyt luvut osoittavat, että uusiutuvat energiat synnyttävät enemmän työpaikkoja kuin perinteiset energiamuodot. Tiedämme, että meidän on valmistettava Eurooppaa kohtaamaan uusiutuvien energioiden maailmanmarkkinat. Olemme tietoisia myös uusiutuvien energioiden geostrategisista eduista, eli siitä, että niillä on mahdollista vähentää riippuvuuttamme alueista, jotka ovat usein kriisissä.
Mitä näkökohtia meidän olisi syytä asettaa tämän tulevan direktiivin kulmakiviksi? Ensinnäkin sen pitäisi perustua sekä sisämarkkinoita että ympäristöä koskeviin EY:n perustamissopimuksen artikloihin. Tavoitteiden olisi oltava kunnianhimoisia, ja ne olisi määriteltävä Euroopassa selkeästi komission valkoisen kirjan mukaan, jossa tavoitteiksi on asetettu 12 prosenttia primäärienergian ja 23 prosenttia sähköntuotannon osalta. Sen jälkeen, kun Euroopan laajuiset tavoitteet on asetettu, meidän olisi järjestettävä komission ja jäsenvaltioiden välisiä neuvotteluja taakanjaosta, burden sharing, jotta voisimme sopia kansallisista erityistavoitteista, jotka kaiken kaikkiaan ovat osa eurooppalaisia tavoitteita.
Mietinnössäni suositellaan toissijaisuusperiaatetta välineenä, jota olisi syytä soveltaa. Mielestäni on ennenaikaista arvioida niitä eri välineitä, jotka voidaan luokitella. Meillä on käytössä takuuhintajärjestelmiä, jotka ovat saaneet uusiutuvien energioiden teollisuuden nousuun Euroopassa. Meillä on myös trading-järjestelmiä, joita on hiljattain otettu käyttöön Alankomaissa ja Tanskassa, joissa monet hallinnolliset ja tekniset kysymykset on vielä ratkaisematta.
Näin ollen ehdotamme, että komissio laatisi vuonna 2005 arvion käytössä olevista eri välineistä, että me soveltaisimme viimeistään tuolloin toissijaisuusperiaatetta ja että komissio olisi maltillinen uusiutuvia energioita koskevien valtiontukien osalta. Uusiutuville energioille tarkoitettuja valtiontukia ei mielestäni pitäisi leikata, sillä ydinenergia ja hiilienergia saavat paljon huomattavampaa tukea.
Viimeiseksi haluaisin ottaa esille sen, että meidän pitäisi ottaa käyttöön kaikkia sähköenergiamuotoja koskeva labelling- eli merkintäjärjestelmä sekä tiedotusjärjestelmä. Koska meillä on sisämarkkinat, kuluttajien on saatava tietoja, jotka on taattava kaikkien sähköenergiamuotojen osalta, ei ainoastaan vihreän sähkön.
Kiitän etukäteen kaikkia kollegoita, jotka ovat auttaneet minua ryhmätyönä toteutetun mietinnön laatimisessa, ja otan innokkaasti vastaan heidän kommenttinsa.

Kronberger
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella mietinnön esittelijää. Hän on tehnyt erinomaista työtä. Meillä on uusiutuvien energialähteiden alalla oikeastaan erinomaisia perusasiakirjoja - kuten mainittu valkoinen kirja - joiden argumentaatio on loistavaa. Yleisesti ottaen jokainen kuitenkin kannattaa sitä. Jokainen sanoo kyllä, me tarvitsemme näitä uusia energialähteitä. Ne ovat olennainen osa 2000-lukua ja sen ajattelua. Jokainen haluaisi kuitenkin tehdä sen hieman eri tavalla, ja tuloksena on hyvin usein se, että me emme ole löytäneet yhtenäistä linjaa näiden tavoitteiden saavuttamiseen.
Toinen ongelmamme on se, että me kärjistämme asiaan liittyviä vastakohtaisuuksia. Me sanomme, että toisella puolella on uusiutuvien energialähteiden kannattajia, ekologisesti ja tulevaisuuteen suuntautuneita ihmisiä. Toisella puolella ovat energiahuollosta vastaavat, öljykauppiaat ja öljyntuottajat, jotka haluavat juuri päinvastaista. Tältä osin pyritään luomaan vihollisasetelmaa. Meidän pitäisi mielestäni päästä sen yli ja oivaltaa, että näillä uusiutuvilla energialähteillä on yksi ainoa vihollinen. Tämä vihollinen on tietämättömyys niistä fantastisista mahdollisuuksista, joita meille tarjoutuu.
Ensinnäkin ekologiset edut ja toiseksi työpaikkaedut. Kolmanneksi: mielestäni kaikki tälle alalle tehtävät investoinnit eivät ole tukimaksuja tai muuta tukea, vaan kansantaloudellisesti järkeviä investointeja. Meidän on oivallettava se. Neljänneksi: meille pitäisi käydä selväksi, että fossiiliset energialähteet ovat tuoneet viime aikoina mukanaan hinnanvaihteluita, joissa tynnyrihinta on liikkunut 10-30 dollarin välillä. Viidenneksi: on olemassa yhä enemmän tutkimuksia, jotka todistavat, että tosiasiallisia fossiilisia energialähteitä on käytettävissä olennaisesti vähemmän kuin nyt tiedämme. Kuudenneksi: me kiistelemme maailmanlaajuisesti - ja me voimme nähdä sen Tsetseniasta Persianlahden kautta Afrikkaan - maapallon jäljellä olevista luonnonvaroista.
Jos me oivallamme nyt, että uusiutuvat energialähteet tuovat myös rauhaa, me olemme ottaneet todennäköisesti suuren askeleen, jos me hyväksymme tämän mietinnön huomenna.

Mombaur
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät naiset ja herrat, hyvät kollegat, parlamentti on ollut tästä kysymyksestä pääasiassa yksimielinen vuodesta 1996 lähtien. Se oli parlamentti, siitä haluan muistuttaa, jonka piti johdattaa edellinen komissio tämän politiikan luo. Alussa ei ollut valkoista kirjaa vaan parlamentin aloite, tämän saanen muistuttaa mieliin, koska olin tuolloin mietinnön esittelijänä.
Me tarvitsemme selkeästi suuremman primäärienergian käytön osuuden. Me olemme päässeet jo pitkälle, mutta emme läheskään tarpeeksi pitkälle. Me tarvitsemme sitä ilmastollisista syistä ja myös teollisuuspoliittisista syistä, sillä tältä osin kyse on maailmanmarkkinoiden valloittamisesta. Kiitän sikäli mietinnön esittelijää valiokunnan puolesta ja totean, että 80 prosenttia esitetyistä päätöslauselmista on hyväksytty sen seurauksena paitsi johdonmukaisesti niin myös yksimielisesti. Muuten yksi välihuomautus: se, joka on tänään illalla vielä täällä, ei tarvitse uusiutuvia energialähteitä, vaan puhtaasti loppumatonta energiaa! Me olemme siis edustettuina täällä parlamentissa tätä aihetta vastaavalla asianmukaisella tavalla!
Minun on valitettavasti todettava, että mietinnössä on myös joitakin lausumia, jotka ovat virheellisiä, sopimuksen vastaisia tai joita ei voida tukea myöskään poliittisesti. Esimerkiksi syöttöjärjestelmän nostaminen jalustalle on väärin. Pitää tietysti paikkansa, että ne valtiot, joissa on syöttöjärjestelmiä, ovat hyvin pitkälle edistyneitä, vaikkakaan ne eivät ole sitä syöttöjärjestelmän vaan näissä maissa maksetun rahoituksen ansiosta. Nämä syyt on erotettava toisistaan. Tämä johtaa myös siihen, että me olemme komission kanssa sitä mieltä, että valtioille annetaan nyt kerrankin mahdollisuus kokeilla. Nyt on liian aikaista nostaa yksi järjestelmä jalustalle ja antaa jollekin toiselle huono arvosana.
Toiseksi: mietintö on joiltakin osin ristiriidassa sopimuksen kanssa. Tämä koskee erityisesti sen tukipolitiikkaa koskevia esityksiä. Pitää paikkansa, että uusiutuvat energialähteet tarvitsevat nyt ja todennäköisesti vielä pitemmän aikaa alkutukea. Se on myös aivan oikein ja sopimuksen mukaista. Ei ole kuitenkaan varmasti oikein antaa niille samaa apua kuin kaikille muille energiamuodoille, sillä niiden osuus energiantuotannostahan on myös aivan erilainen, ja on täysin väärin sitoa yhdelle energiamuodolle annettavat tuet muiden tukien kestoon.
Kolmas huomioni koskee myös kohtaa, jossa päätös on ristiriidassa sopimuksen kanssa. Me emme voi määrätä täällä Euroopan unionissa jäsenvaltioita noudattamaan sitoumuksia. Siihen Euroopan unionilla ei ole oikeusperustaa eikä legitimiteettiä, ja koska sillä ei ole sitä, se ei voi siksi myöskään määrätä pakotteita. Tämän neuvosto torjui muuten myös yksimielisesti työmarkkinoiden osalta juuri äskettäin Lissabonissa. Siksi on oikein, että sitä tarkastellaan yhteisön etujen mukaiseen talouspolitiikkaan kuuluvana asiana; siksi ns. taakanjakoa (burden sharing)koskevat neuvottelut.
En voi hyväksyä etenkään sitä, kun puhutaan edullisimman tarjouksen kirouksesta. Sellaisella lausumalla halveksitaan kuluttajaa eikä oteta huomioon tarjontaa ja kysyntää. Sitä paitsi me emme voi - te ymmärrätte sen - lämmetä uudelle byrokratialle, vaikka se verhotaankin kauniin EU-viraston muotoon. Arvoisa komission varapuheenjohtaja, esitän komissiolle siksi kolme suositusta.
Ensinnäkin: direktiivissänne, josta me odotamme ehdotusta, teidän pitäisi edistää kaikkien uusiutuvien energialähteiden käyttöä ja pystyä ehdottamaan mahdollisuuksien mukaan yhtenäistä tukikehystä.
Toiseksi: taloudellisen tuen osalta pitäisi erottaa kaikki energialähteet ja ne, jotka tarvitsevat tätä taloudellista tukea. Ne voidaan kaiketi erottaa toisistaan.
Kolmanneksi, ja tämä on minulle hyvin tärkeää investoijien etujen nimissä: jos Euroopassa parhaillaan kokeiltavana olevien järjestelmien tilalle tulisi joskus uusi järjestelmä, joko jäsenvaltioissa tai unionissa, siitä eivät saa tietenkään kärsiä ne, jotka ovat investoineet nyt. Investoijia on suojeltava pitkällä aikavälillä! Sen on oltava sekä kilpailuviranomaisten kohdalla että komission energiaosastossa selkeä lausuma, jota me toivomme markkinoilta.

Linkohr
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin kiittää ryhmäni nimissä esittelijä Turmesia lämpimästi siitä erinomaisesta yksityiskohtaisesta työstä, joka sisältyy hänen mietintöönsä. Meiltähän ei puutu mietintöjä. Meillä oli Mombaurin mietintö, Rothen mietintö, aiempi kollegamme, Bloch von Blottnitz, laati mietinnön, jäsen Ahern on laatinut mietinnön, ja jos muistan oikein, minäkin olen laatinut joskus tätä aihetta koskevan mietinnön. Mietintöjä on siis riittävästi. Ne kaikki on käännetty kaikille mahdollisille kielille.
Kyse on oikeastaan siitä, että me teemme aloitteita myös toteuttaaksemme sen, mitä olemme päättäneet. Me olemme päättäneet, että uusiutuvien energialähteiden osuuden pitäisi kasvaa 6 prosentista 12 prosenttiin. Niiden osuus ei ole, jos muistan luvut oikein, nyt edes 6:ta prosenttia vaan 5,4 prosenttia. Annan luvut joka tapauksessa eteenpäin komissiolle tässä muodossa. Miten uusiutuvien energialähteiden osuutta lisätään? Biomassa ja vesivoima muodostavat 95 prosenttia Euroopan unionin uusiutuvista energialähteistä. Tuuli, aurinkoenergia, aurinkokennot ja niin edelleen muodostavat vain 5 prosenttia! Se tarkoittaa, että jos haluan nyt kaksinkertaistaa tämän luvun, on keksittävä jotakin uutta, esimerkiksi silta maatalouspolitiikkaan, koska vesivoiman kohdalla törmätään puhtaisiin fyysisiin rajoihin, jos ei voida rakentaa mielivaltaisesti vielä lisää suuria vesivoimaloita - Alppeja voidaan hyödyntää vain rajallisesti.
Arvoisa komission jäsen, haluaisin tässä yhteydessä pyytää teitä todellakin rakentamaan sillan maatalouspolitiikkaan ja solmimaan liiton sen kanssa. Jos Euroopan unioni esimerkiksi laajentuu Puolan tapaisiin maihin, joissa maatalouden käytössä on suuria maa-aloja ja joissa maataloudessa työskentelee suuri osa väestöstä, ja nämä ihmiset joutuvat seuraavien 10-20 vuoden aikana suureksi osaksi työttömiksi, koska nämä maat tulevat nimittäin harjoittamaan tehokasta maataloutta, meillä on siinä tapauksessa olemassa tältä osin liikkumavaraa. Silloin on kuitenkin kysyttävä: miten se rahoitetaan? Mutta meillä on tältä osin ainakin teknistä liikkumavaraa.
Uusiutuvien energialähteiden ja niiden kansallisella tasolla tapahtuvan rahoittamisen osalta vielä lyhyesti pari sanaa. Mielestäni järjestelmistä, niin erilaisia kuin ne ovatkin, on tehtävä joka tapauksessa keskipitkällä aikavälillä yhteensopivia, jotta meillä on todellakin tältä osin myös eurooppalaiset markkinat. Toiseksi tukien on oltava myös asteittain alenevia. Niiden ei tarvitse ehkä aleta radikaalisti, muuten ne loppuvat ennenaikaisesti, mutta niiden suuntauksen on oltava aleneva, jotta käytetään myös parhaita tekniikoita, sillä myös uusiutuvien energialähteiden kohdalla tapahtuu jatkuvasti teknistä edistystä.
Voin hyvin kuvitella, ja tältä osin en ole samaa mieltä jäsen Mombaurin kanssa, että meidän on harkittava pakotteita, sillä muuten koko asiassa ei ole mitään mieltä. Me sitouduimme esimerkiksi Kioton sopimuksen yhteydessä noudattamaan tiettyjä kiintiöitä. Ketään ei voida rangaista siitä, että se ei noudata kiintiöitä. Jos me olisimme ottaneet euron käyttöön näin ja jos mitään pakotteita ei asetettaisi siinä tapauksessa, että joku ei noudata uutta valuuttaa koskevia määräyksiä, euro ei olisi menestys. Uusiutuvien energialähteiden tai hiilidioksidipolitiikan kohdalla ei pärjätä pitkällä aikavälillä myöskään ilman pakotteita. Sitoumuksia ei voida tehdä mielivaltaisesti, ja jättää niitä sitten noudattamatta. Korostan tässä yhteydessä yhä uudelleen: tämä yhteinen energiapolitiikka, sillä sitä se on viime kädessä, ei tule toimimaan ilman pakotteita. Se on ehkä epämieluisaa, mutta yhteinen energiapolitiikka ei tule toimimaan muuten!

Clegg
Arvoisa puhemies, haluaisin toistaa kiitokset esittelijälle siitä hyvin yhteistyökykyisestä tavasta, jolla hän ryhtyi valmistelemaan tätä hyvin tärkeää mietintöä, ja osallistun mielelläni tähän uusiutuvien energialähteiden kannattajien intiimiin kokoukseen tänä myöhäisenä ajankohtana.
Kolme asiaa ensinnäkin koko reiluja pelisääntöjä koskeva kysymys. Meidän mielestämme on oleellista, että jos aiomme antaa uusiutuville energialähteille niiden ansaitseman aseman ja merkityksen, on syytä pyrkiä luomaan reilut pelisäännöt. Se edellyttää muun muassa ja ennen kaikkea sitä, että fossiilisille energialähteille Euroopan unionissa jatkuvasti virtaavia tuomittavan suuria ja oikeudelliseltakin kannalta epäilyttäviä tukia vaaditaan alennettavaksi varsinkin, vaikka ei yksinomaan, monien suurten jäsenvaltioiden hiiliteollisuuden osalta. Niin kauan kuin markkinoita vääristävää tukea fossiilisille polttoaineille jatketaan, emme voi puhua realistisesti oikeudenmukaisista tai reiluista pelisäännöistä Euroopan unionissa. Tässä yhteydessä olemme esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että tuen jakamista on säänneltävä jonkinlaisilla erityissäännöksillä niin kauan kuin muualla jatketaan markkinoita vääristävää tuenantoa.
Tavoitteiden osalta olen pitkälti jäsen Linkohrin kannalla. Emme voi suhtautua niihin vakavasti pyrkimättä lisäämään tavoitteiden käsitteeseen jonkinlaista moraalista, taloudellista tai muuta kannustinta. Emme olleet kovin tyytyväisiä esittelijän tekstin ensimmäisiin versioihin, koska meistä tuntui, että niissä käsiteltiin tavoitteita aivan kuin uusiutuvien energialähteiden markkinoita voitaisiin hallita mikrotasolla. Tällaista ajatusta ei voida toteuttaa, eikä se olisi toivottavaa, mutta kannustaminen tavoitteiden saavuttamiseksi yhdistettynä kilpailuun todella uusiutuvien energialähteiden teollisuusalojen välillä on mielestämme se pitkän aikavälin lähestymistapa, joka meidän kaikkien olisi hyväksyttävä.
Lopuksi esittäisin ryhmäni puolesta erään pyynnön: älkäämme vielä perustako uutta erillisvirastoa. Mietinnön 22 kohdassa kehotetaan perustamaan kestäviä energioita käsittelevä eurooppalainen erillisvirasto. Parlamentti ja Euroopan toimielimet ovat kylväneet lukemattomasti uusia erillisvirastoja ympäri Euroopan unionia. Siitä ei välttämättä ole meille hyötyä pyrkiessämme harjoittamaan sellaisia politiikkoja, joita haluamme harjoittaa se voi itse asiassa johtaa koko politiikan eristäytymiseen.

Ahern
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijää hänen ahkerasta työstään ja erityisesti uusiutuvien energioiden erinomaisesta määritelmästä. Tällä direktiivillä olisi tuettava pelkästään uusiutuviin energialähteisiin liittyviä uusia menetelmiä, jotka eivät ole kaupallisesti kannattavia.
Kuten jotkut puhujat ovat jo todenneet, direktiivissä on oltava sitovat tavoitteet, jotta jäsenvaltioissa ja koko EU:ssa pystytään lisäämään huomattavasti uusiutuvien energioiden osuutta yleisillä energiamarkkinoilla. Komissio näyttää ehdottavan tarkistusta vuonna 2005, mutta kehottaisin sitä pyytämään myös jäsenvaltioita laatimaan vuosittaisen kertomuksen valkoisen kirjan tavoitteiden toteuttamisesta.
Toivoisin myös, ettei direktiivissä millään tavalla rajoitettaisi tai leikattaisi yksittäisten jäsenvaltioiden valitsemia suoria tukimekanismeja. Direktiivillä olisi myös edistettävä verkon tasavertaista ja syrjimätöntä käyttöoikeutta, minkä pitäisi olla sen tärkein kohta. Direktiiviin olisi sisällytettävä myös mekanismeja, joilla jäsenvaltiot saataisiin luopumaan markkinoita vääristävistä tuistaan perinteisille energiamuodoille ja varsinkin fossiilisille polttoaineille ja ydinenergialle. Ydinenergia-alalle annetaan paljon peiteltyä tukea, joka on ollut pitkään käytössä ja jota olisi jo korkea aika tarkistaa huomattavasti, ellei sitä kielletä kokonaan. Yritykset väittää, että uusiutuvien energialähteiden tukeminen vääristää markkinoita, samaan aikaan kun Euroopan unionin ydinenergialle ja fossiilisille polttoaineille annetaan valtavia tukia, ovat täysin valheellisia. Toivon, että komission jäsen painaa tämän asian todella mieleensä.
Direktiivissä olisi ehdotettava selvästi tukijärjestelmää ja etuja pienille ja keskisuurille yrityksille, jotka toimivat hajautetussa tuotannossa ja jotka käyttävät uusiutuvia energioita. Siihen olisi sisällytettävä tukivälineitä, joilla jäsenvaltiot voisivat tukea selvästi työvoimavaltaisen vihreän tuotannon etuja alueille ja varsinkin maaseutualueille. Tärkeintä on kuitenkin se, että direktiivissä olisi ehdotettava mekanismeja perinteisen energiatuotannon ulkoisten kustannusten sisäistämiseksi.
Lopuksi painottaisin sitä, että joidenkin jäsenvaltioiden yritysten olisi käytettävä sähköntuotannossaan vähintään saman verran uusiutuvia energialähteitä, kuin mihin EU on kokonaisuudessaan sitoutunut valkoisessa kirjassa uusiutuvista energialähteistä, jonka neuvosto ja parlamentti ovat hyväksyneet. Viittaisin erityisesti Yhdistyneen kuningaskunnan, Irlannin ja Ranskan epätyydyttäviin saavutuksiin tällä alalla. Tässä yhteydessä empiiriset tutkimukset osoittavat selvästi, että verkon käyttöoikeus on muihin näissä maissa kokeiltuihin menetelmiin verrattaessa ehdottomasti paras keino kasvattaa uusiutuvien energioiden prosenttiosuutta.

Gallagher
Arvoisa puhemies, uskon, että me kaikki olemme yhtä mieltä siitä, että uusiutuvien energialähteiden kehittäminen on oikea tie. Jos suhtaudumme siihen vakavasti, meidän on oltava valmiita myöntämään varoja alan tutkimukseen ja kehitykseen sekä kansallisella että Euroopan tasolla.
Parlamentti hyväksyi hiljattain Save-ohjelman määrärahojen säilyttämisen ja lisäämisen. Omassa maassani Irlannissa on myönnetty yhteensä 125 miljoonaa euroa ekologisesti kestävän energia-alan kehittämiseen. Olen mielissäni siitä, että esittelijä kiinnittää huomiota uusiutuvien energialähteiden ja laajempien poliittisten näkökohtien välisiin yhteyksiin.
Kun luodaan sähkön sisämarkkinat, kuluttajille olisi tarjottava todellisia vaihtoehtoja sähkön valinnassa. Millä tahansa alalla syntyvän kilpailutilanteen pitäisi johtaa kuluttajahintojen laskuun.
Vaikka on toivottavaa, että alalle laaditaan reilut pelisäännöt, tiettyjä energiamuotoja on ehkä myös tuettava muiden tavoitteiden edistämiseksi. Uusiutuvien energioiden kehittäminen on selvästi yhteydessä ympäristötavoitteisiin samoin kuin työllisyyteen, alueelliseen kehitykseen ja paikallisten aloitteiden edistämiseen. Haluaisin nähdä toteutettavan pieniä paikallisia aloitteita, joilla vahvistettaisiin maaseudun kehitystä luomalla vaikkapa 2030 työpaikkaa hanketta kohden. Tällaisia hankkeita ei pitäisi suunnata ainoastaan liikealalle, ja paikallisia ryhmiä, kuten pieniä paikallisia osuuskuntia, olisi autettava perustamaan tämäntyyppisiä paikallisia yrityksiä.
Mietinnön mukaan uusiutuvia energioita koskeville hankkeille annettavaa tukea ei saisi pitää valtiontukea koskevien sääntöjen mukaisena suorana tukena. Tärkeää on se, että jäsenvaltioiden sallitaan jatkaa sellaisten uusiutuvien energialähteiden tukemista, jotka eivät ole vielä taloudellisesti kannattavia. Tätä voidaan perustella selvien ympäristö- ja muiden etujen lisäksi itse asiassa myös kilpailullisilla näkökohdilla. On selvää, että energiamarkkinoilla on vakavia vääristymiä, jotka johtuvat hiilestä ja öljystä tuotetulle energialle epäsuorasti maksettavista monista tuista. Todellisuudessa olisi mahdotonta selvittää, miten paljon tätä alaa on tuettu vuosikymmeniä jatkuneen tuotantolaitosten rakentamisen aikana.
Edessämme on vielä suurena haasteena Kioton pöytäkirjan mukaisten energia-alan kasvihuonekaasujen päästöjä koskevien sitoumustemme täyttäminen samaan aikaan, kun edistämme talouksiemme kasvua. Olen sitä mieltä, että vaikka kaikkien jäsenvaltioiden on pyrittävä lisäämään uusiutuvien energialähteiden käytön osuus 12 prosentin tavoitteeseen, yhteisen sitovan tavoitteen asettamisesta ei olisi hyötyä, koska jäsenvaltioiden energiamarkkinat ovat rakenteeltaan hyvin erilaisia.
Kaikki tähän asti sanomani asiat liittyvät mietinnön myönteisiin puoliin, mutta negatiivista on se, että mietinnössä kehotetaan jättämään turve direktiivin ulkopuolelle. Turvevoimalat toimivat todella hyvin omassa maassani ja ne ovat tärkeä lisä Irlannin energiatuotannossa. Lisäksi mietinnössä kehotetaan painokkaasti säätämään Euroopan laajuinen energiavero. Vastustan täysin tätä lähestymistapaa enkä hyväksy tällaista verotusta. Tästä syystä joudun valitettavasti toteamaan, että tämä asia vaikuttaa vahvasti lopulliseen äänestysratkaisuuni tästä ehdotuksesta.

Vidal-Quadras Roca
Arvoisa puhemies, tarve edistää uusiutuvien energialähteiden kehittämistä on keskeisellä sijalla aina, kun käsitellään sellaisia kysymyksiä kuin Kioton pöytäkirjaa ja kasvihuonepäästöjen vähentämistä koskevien sitoumustemme täyttämistä tai kun puhumme kestävyydestä energiapolitiikassa. Samoin kaikki ajattelevat niin, että uusiutuvien energioiden käytön tukeminen on yksi tärkeimmistä keinoista, joilla voidaan saada aikaan todellisia tuloksia, erityisesti hiilidioksidipäästöjen valvonnassa, ja joilla voidaan saavuttaa valkoisessa kirjassa esitetty tavoite, jonka mukaan uusiutuvien energioiden osuus olisi 12 prosenttia vuoteen 2010 mennessä. Nyt kun olemme tietoisia tästä tarpeesta, on useita asioita, joita kannattaa pohtia.
Ensinnäkin on sanottava, että uusiutuvien energioiden haittapuolena on nykyisin se, että ne eivät ole kovin kannattavia, minkä vuoksi alkuvaiheessa tarvitaan tukijärjestelmiä, joiden avulla niiden tuotannosta tulee kannattavaa.
Toiseksi kaikkien esitettävien tukijärjestelmien on oltavia realistisia ja yhdenmukaisia, mutta ennen kaikkea niillä täytyy olla vakaa ja asianmukainen oikeudellinen kehys, jotta haluttu tavoite voidaan saavuttaa. Ennen kuin näitä tekniikoita koskevia uusia investointihankkeita voidaan toteuttaa, tarvitaan oikeudellinen kehys, joka mahdollistaa niiden sääntöjen avoimuuden, joiden mukaisesti ne on toteutettava.
Kolmanneksi uusiutuville energialähteille on tyypillistä se, että niiden lähtötilanne on erilainen eri jäsenvaltioissa, minkä vuoksi on suositeltavaa ottaa kaikissa ratkaisuissa nämä eroavaisuudet huomioon.
Neljänneksi emme saa rajata liikaa uusiutuvien energioiden käsitettä, vaikka tukitoimissa onkin järkevää soveltaa tiettyjä rajoituksia sellaisten voimaloiden kohdalla, joiden koko ja suorituskyky sitä edellyttävät.
Lopuksi olen sitä mieltä, että kollegamme Turmesin mietinnössä, josta parlamentti on valmis äänestämään, otetaan minun suurimmat huolenaiheeni asianmukaisella tavalla huomioon. Sen sisältö on riittävän tasapainoinen, jotta voimme pitää sitä myönteisenä, mutta lopullinen kantamme riippuu tiettyjen ratkaisevien kohtien lopputuloksesta.
Lopuksi haluaisimme onnitella esittelijää hänen halukkuudestaan käydä vuoropuhelua ja hänen tarmokkaasta ja viimeistellystä työstään.

Adam
Arvoisa puhemies, minulla on intressejä, vaikkakaan ei taloudellisia, tätä aihetta kohtaan, koska toimin puheenjohtajana Koillis-Englannissa sijaitsevassa Northern Energy Initiative -yhtiössä, johon kuuluu uusiutuvia energioita käsittelevä virasto, jonka tavoitteena on edistää uusiutuvien energialähteiden kehittämistä.
Yhdistyneen kuningaskunnan sähköntuotannossa uusiutuvien energialähteiden osuus on alhainen, se on käsittääkseni yksi alhaisimmista. Kotialueellani tehdyt tutkimukset ovat kuitenkin osoittaneet, että uusiutuvia energioita koskeville hankkeille olisi hyvät edellytykset: tuulta myös muualla kuin rannikoilla, pienet vesivoimalat, kaatopaikkakaasua, jätteidenpolttoa, biopolttoainetta ja fotoenergiaa. Tarvitsemme EU:n tavoitteen ja kansallisia tavoitteita mutta tarvitsemme myös eurooppalaisen direktiivin, jolla tuetaan ponnisteluja paikallisella ja alueellisella tasolla, joilla päätökset itse asiassa tehdään.
Yleisesti ottaen käytettävissä olevien menetelmien suunnittelijoiden ja heidän mahdollisten asiakkaidensa tietoisuutta on kehitettävä. Kaikkiin direktiiveihin olisi sisällytettävä esittelyhankkeille varattava tuki. Suurimpiin kehityshankkeisiin ei usein saada suunnittelulupaa, mikä johtuu joissakin tapauksissa julkisesta vastustuksesta. Toimintapainotteisempi suunnittelun ohjaus mielellään yhdistettynä uusiutuvia energialähteitä koskeviin alueellisiin tavoitteisiin ja toteutettavuustutkimuksiin olisivat hyödyllisiä lisäyksiä direktiiviin.
Verkon käyttöoikeus kohtuuhintaan on oleellinen tekijä. Syrjäisillä alueilla sijaitsevien uusiutuvien energialähteiden verkkoliittymästä aiheutuvat suuret pääomakustannukset, jotka eivät houkuttele, ja energian siirrosta aiheutuvien epäkohtien estäminen ovat muita asioita, jotka olisi ratkaistava direktiivissä. Toivon, että komissio merkitsee muistiin nämä asiat. Kehottaisin teitä kannattamaan tarkistusta, joka koskee uusiutuvien energialähteiden kehittämisen tukemista yhteisön syrjäisillä saarilla. Tämä jäi varmasti erehdyksessä pois, kun tekstiä laadittiin. Minun on sanottava, että brittiläiset Labour-puolueen jäsenet vastustavat äänestyksessä jätteenpolton rajaamista uusiutuvien energioiden määritelmän ulkopuolelle sillä perusteella, että se koskee materiaaleja, joita ei voida kierrättää.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, sähkön sisämarkkinoiden keskeisimpänä tavoitteena tulee olla reilu peli. Tämä tavoite on selkeästi nähtävissä komission valmisteluasiakirjassa. Kollega Turmesin mietintö ei kuitenkaan kaikilta osin edusta samaa ajattelutapaa. Tosin mietinnössä on monia hyviä ajatuksia. Komission kirjaama tavoite uusiutuvien energialähteiden edistämisestä on totta kai kannatettava. Energialähteiden tutkimukseen on todella panostettava. Pitää kuitenkin muistaa, että vapaiden sähkömarkkinoiden on tulevaisuudessa perustuttava kannattavalle, vapaalle kilpailulle, ei uusiutuvien energialähteiden suosimiselle muita diskriminoimalla. Kaikella sähköllä on oltava vapaa pääsy markkinoille. Verotuksen ja tukijärjestelmien harmonisointi on eri kysymys. Sähkön tuottajilla pitää olla mahdollisuus määrätä, millä hintatasolla he ovat halukkaita myymään. Jos unioni lähtee sekoittamaan orastavia sähkömarkkinoita esimerkiksi sähkön syöttöä koskevilla määräyksillä, minimihintatakuilla tai kiintiömalleilla, vapaille markkinoille voidaan heittää hyvästit. Uusiutuvia energialähteitä voidaan tehdä kilpailukykyisemmiksi myös kuluttajien valintamahdollisuuksia lisäämällä. Tässä mielessä sähkön sertifiointi on kannatettava ajatus. Mikäli me haluamme maksaa esimerkiksi tuulivoimalla tuotetusta sähköstä enemmän kuin muusta, meille on suotava tämä mahdollisuus.
Mietintö puuttuu turhaan uusiutuvan energian määritelmään nostamalla turpeen erityiskysymykseksi. Turpeen asemaa ei voida määritellä yhteismitallisesti esimerkiksi biokaasujen kanssa. Siksi turve pitää jatkossa luokitella omaksi energialuokakseen, jotta sen verokohtelu voidaan määrittää järkevälle tasolle.

Valdivielso de Cué
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin onnitella esittelijää hänen valmiudestaan käydä vuoropuhelua kaikista mietintöön ja tarkistuksiin liittyvistä asioista. Mielestäni meidän on pidettävä kaikkia uusiutuviin energioihin liittyviä asioita hyvin tärkeinä ja otettava huomioon, että haluamme jättää tuleville sukupolville perinnöksi elinkelpoisen planeetan.
On outoa, että ajamme itseämme vähitellen lähes varmaan tuhoon, ilman että hälytyskellot soisivat maapallon saastumisen vuoksi. Mitä sitten voimme tehdä? Ensinnäkin voimme mielestäni etsiä kaikki mahdolliset uusiutuvat energiamuodot, hyödyntää niitä, kehittää ja suosia niitä sekä käyttää asianmukaisia kannusteita, jotta niiden käyttö olisi kannattavaa, ja tehdä samalla saastuttavien energiamuotojen käyttämisestä rangaistava teko.
Ymmärrän, että tämä kaikki on helpommin sanottu kuin tehty, mutta ellemme toimi välittömästi, muutaman sukupolven jälkeen meidän on erittäin hankala tehdä enää yhtään mitään. Mielestäni meidän olisi ensinnäkin tehtävä ero korvausten ja tukien välillä. Kuten tiedetään, suurin osa perinteisistä energialähteistä paitsi vesivoima, tuulivoima ja niin edelleen aiheuttaa monenlaisia ympäristöhaittoja, jotka ovat toisinaan niinkin vakavia kuin hiilidioksidipäästöt, happosateet, öljylautat ja niin edelleen. Yleensä julkiset viranomaiset voivat korjata nämä vahingot ympäristön tervehdyttämis- ja suojeluohjelmien avulla. Mitä tulee uusiutuviin energioihin, jotka eivät aiheuta minkäänlaisia ympäristöhaittoja, mielestäni olisi järkevää maksaa niiden käytöstä korvausta, ainakin niin kauan kuin esimerkiksi hiilidioksidi- ja muista hiukkaspäästöistä ei tarvitse maksaa veroa.
Näin ollen niin kauan kuin julkiset viranomaiset huolehtivat lämpö- tai ydinvoimaloiden aiheuttamista vahingoista, tuemme näiden energialähteiden käyttöä uusiutuvien energialähteiden kustannuksella.
Lopuksi haluaisin viitata tällaisia energialähteitä varten luotavaan asianmukaiseen oikeudelliseen kehykseen, joka edistäisi näiden energialähteiden nopeaa kehittämistä ja jossa otettaisiin huomioon, että pitkän päälle uusiutuvien energialähteiden on oltava etusijalla.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Palacio Vallelersundi, hyvät parlamentin jäsenet, tämänpäiväisen keskustelun tiivistäen haluaisin todeta, että meille on kyse tässä asiassa pääasiassa kolmesta periaatteesta. Ensinnäkin kestävästä kehityksestä energiamuotojen kohdalla. Toiseksi toimitusvarmuudesta, jolla on aivan erityinen vaikutus juuri Eurooppaan, erityisesti, kun otetaan huomioon epävakaat poliittiset tilanteet maissa, joista Euroopan energia on tällä hetkellä peräisin. Kolmanneksi tietysti taloudellisuus, koska energia on olennainen osa kansainvälistä kilpailukykyämme, ja meidän on pidettävä siksi aina huoli siitä, että energiahuolto on taloudellista.
Minä itse olen kotoisin Ylä-Itävallasta (Oberösterreich), ja Ylä-Itävalta tekee tällä hetkellä ennätyksiä energiansäästäjänä ja uudistajana. Me olemme liittomaa, jossa uusiutuvat energialähteet ovat ehdottomalla etusijalla, ja Ylä-Itävallassa on energiansäästövirasto, joka toimii erinomaisesti. Tähän liittyy toissijaisuusperiaate, ja uskon, että kun tämä energiansäästövirasto oli mukana luomassa muutama päivä sitten järjestettyjä energiansäästömessuja, se turvasi siten laajojen väestön osien koulutuksen ja tiedotuksen tarpeen. Uskon myös, että tämän alan tutkimus ja kehitys tarvitsevat enemmän tukea. Meidän pitäisi joka tapauksessa yrittää soveltaa Euroopassa paras käytäntö -mallia (best practice), siis katsoa, missä on esikuvia - ja me esittelimme Welsissä näillä energiansäästömessuilla paksun luettelon, johon sisältyi paras käytäntö -malleja - ja osoittaa toisaalta esikuva-analyysin avulla, missä me olemme edistyneet Euroopassa, mutta myös missä on tapahtunut maailmanlaajuista edistystä. Uskon, että tämä johtamisen systematiikka on aivan erityisen merkittävä Euroopan energiahuollon tulevaisuudelle.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan onnitella esittelijä Turmesia hänen laatimastaan mietinnöstä, sillä siitä tulee olemaan paljon hyötyä komission työskentelyssä. Haluan muistuttaa, että komissio hyväksyi viime vuoden huhtikuussa uusiutuvista energialähteistä tuotettua sähköä koskevan valmisteluasiakirjan, jonka päätavoitteena oli esittää kokonaiskuva uusiutuvia energioita koskevista tukiohjelmista eri jäsenvaltioissa ja tehdä joitakin johtopäätöksiä ja mahdollisia ehdotuksia tällä alueella toteutettaviksi yhteisön toimiksi.
Tuolloin komissio totesi valmisteluasiakirjassaan, että se ei ollut tehnyt vielä lopullisia johtopäätöksiä ja että kaikista esitetyistä asioista tehtäisiin lopullinen päätös asiakirjan synnyttämien reaktioiden perusteella. Tässä mielessä parlamentin osuudella on tässä prosessissa erittäin suuri merkitys. Parlamentti on aina tukenut vakuuttuneesti aktiivisia politiikkoja, joilla pyritään edistämään uusiutuvien energioiden käyttöä. Tässä kohtaa haluan kiittää uudelleen esittelijä Turmesia hänen tekemästään työstä. Lisäksi, kuten jäsen Linkohr sanoi, on sanottava, että osittain juuri parlamentti on hoputtanut komissiota toteuttamaan konkreettisempia uusiutuvia energioita koskevia toimia ja että parlamentti on aina ollut tällä alueella edelläkävijä ja liikkeelle paneva voima.
Me kaikki olemme samaa mieltä siitä, että uusiutuvien energioiden on oltava keskeisessä asemassa, kun halutaan varmistaa energiantoimitukset ja vähentää riippuvuutta energian tuonnista sekä täyttää Kiotossa allekirjoitetut sitoumukset. Lisäksi niillä voidaan myös tukea Euroopan unionin teknologista kehitystä ja puhtaiden teknologioiden viemistä muihin maailman kolkkiin.
Haluan todeta, että Turmesin mietinnössä näistä vaihtoehdoista ollaan täysin samaa mieltä. Komissio tukee jo tuuli-, aurinko- ja biomassasta saatavan energian tuotantoa, pieniä vesi- ja lämpövoimaloita, eli kaikkia uusiutuvia energialähteitä, paitsi suuria vesivoimaloita, joita ei mielestämme tarvitse tukea, koska niillä on jo nyt riittävät toimintamahdollisuudet, ja koska lisäksi niihin liittyy erittäin kielteisiä ympäristötekijöitä, sillä padon rakentaminen merkitsee aina laakson jäämistä veden alle.
Minun on kuitenkin sanottava esittelijä Turmesille, että kaikesta huolimatta emme voi pitää turvetta uusiutuvana energialähteenä.
Altener-ohjelma antaa mahdollisuudet erinomaiseen työhön ja parlamentti on ollut aina komission liittolainen ja osallistunut sen ponnistuksiin ja ollut jopa toistan moottorina, joka on tehnyt komission ehdotuksista kunnianhimoisempia.
Olemme tärkeän haasteen edessä: meidän on määriteltävä mahdollisimman sopivat järjestelmät vihreän sähkön tuotannon kehittämiseen sisämarkkinoilla, avoimilla sähkön yhtenäismarkkinoilla, jotka pyrimme toteuttamaan Euroopan unionissa.
Haluan vakuuttaa teille, että kaikki täällä esille tuodut kysymykset otetaan hyvin tarkasti huomioon direktiivissä, jota koskevat keskustelut aloitetaan lähipäivinä.
Konkreettisten kysymysten osalta haluan sanoa, että käytännöllisesti katsoen kaikki Turmesin mietinnössä mainitut kohdat ansaitsevat meidän tukemme ja ovat täysin yhdenmukaisia meidän analyysiemme kanssa. Vaikka onkin totta, että toiset näkökohdat herättävät enemmän keskustelua kuin toiset, vaikka joissakin tapauksissa niitä ei voidakaan hyväksyä, koska ne eivät ole riittävän toteutuskelpoisia tai koska niiden aiheuttamat ongelmat ovat suurempia kuin niiden mukanaan tuomat ratkaisut, ne kannattaa silti tutkia perusteellisesti. Haluan toistaa, että mietinnössä painotetaan sitä, kuinka tärkeää on nostaa kaksinkertaiseksi uusiutuvien energioiden osuus omasta bruttokulutuksesta, eli 6 prosentista 12 prosenttiin.
Toivomme, että voimme esittää direktiiviehdotuksessa tavoitteita, jotka on valittu maakohtaisesti ja jotka olisi määritelty yksilöllisesti kutakin Euroopan unionin jäsenvaltiota varten. Emme halua niiden olevan sitovia tavoitteita, mutta kylläkin sellaisia, joilla on ainakin poliittisesta näkökulmasta katsoen vaikutusta tuloksiin, ja tämä on mielestäni merkittävä askel.
Esittelijä Turmesin tavoin pidän tärkeänä sitä, että tämän direktiivin hyväksymisen yhteydessä turvataan voimassa olevat kansalliset järjestelmät. Tähän me pyrimme, eikä se tarkoita sitä, että viiden vuoden sisällä eri järjestelmiä ei tarvitsisi tarkistaa tai tukea niitä, joiden on koettu olevan tehokkaimpia ja jotka ovat parhaiten edistäneet uusiutuvien energioiden käyttöä kyseisissä jäsenvaltioissa.
Joka tapauksessa, kuten tiedätte, 2. joulukuuta 1999 esitin energianeuvostossa jäsenvaltioille kyselyn tarkistaakseni asiaintilan ja voidakseni esittää direktiiviä, jonka osalta voitaisiin saavuttaa riittävä yksimielisyys, jotta sitä koskeva menettely voitaisiin saattaa lyhyessä ajassa päätökseen niin parlamentissa kuin neuvostossakin. Toivon, että tämän kyselyn jota yksiköt ovat analysoineet ja jonka pohjalta on laadittu mielestäni erinomainen asiakirja tulos antaa mahdollisuuden tämän asian suhteellisen nopeaan käsittelyyn sekä parlamentissa että neuvostossa. Tällä ehdotuksella jota voidaan sanoa hyvin selkeäksi pyritään yksinkertaisesti ja rehellisesti edistämään unionissa uusiutuviin energialähteisiin perustuvaa sähköntuotantoa.
Haluan todeta, että olen merkinnyt huolellisesti muistiin sen, mitä parlamentin jäsen Linkohr sanoi maatalouspolitiikasta ja mahdollisuudesta kehittää muiden tuotteiden kuin elintarvikkeiden tuotantoa. Entisenä maatalousministerinä pidän näitä kysymyksiä tärkeinä, ja tavallaan tämä kysymys on sisällytetty myös ehdotukseen.
Haluaisin todeta myös, että pyrimme tällä kaikella siihen, että unionin energianhankinta voitaisiin taata paremmin, jotta se olisi varmempaa ja ympäristöystävällisempää.
Lopuksi, arvoisa puhemies, joissakin puheenvuoroissa puhuttiin tuottavuudesta. Siitä puhuivat hetki sitten myös jäsen Vidal-Quadras ja jäsen Valdivielso. Uusiutuvat energialähteet eivät ole nykyisin kilpailukykyisiä perinteisten energialähteiden kanssa, ainakaan niin kauan kuin niihin liittyy joitakin ulkoisia kuluja, joita ei tietenkään ole sisällytetty hintoihin.
Uusiutuvien energialähteiden käyttöä on tuettava. Olen sitä mieltä, että nykyisin muiden energioiden käyttöä ei voida verottaa tämä on mielipiteeni, vaikka tiedän, että on myös toisenlaisia mielipiteitä kilpailukykyyn ja kasvuun liittyvistä syistä. Uusiutuvien energialähteiden käyttöä voidaan kuitenkin tukea nimenomaan siksi, että se on selvästi ympäristöystävällisempää ja että se tuottaa vähemmän päästöjä. Tässä mielessä niille, jotka panostavat uusiutuviin energialähteisiin, on taattava se, että he saavat oikeudenmukaisen vastineen investoinneilleen. Tietenkin on myös luotava vakaat olot, jotka mahdollistavat sellaisten investointien tekemisen, jotka ovat tuottavia vasta muutamien vuosien päästä. Tämä on yksi niistä asioista, joista komissiossa on keskusteltu, ja joissakin tapauksissa se on osoittautunut vaikeaksi, eräiden muiden tekijöiden ohella, mutta loppujen lopuksi kaikki ovat komissiossa sitä mieltä, että vihreän energian käyttöä on edistettävä.
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää ja kaikkia puhujia ja vakuuttaa heille, että tämä vakauteen liittyvä näkökohta, joka mahdollistaa keskipitkän aikavälin investointeja koskevien päätösten teon, tullaan myös sisällyttämään direktiiviehdotukseen, jonka toivon voivani esitellä teille piakkoin.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.1
(Istunto päättyi klo 23.10.)

