Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Edellisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Cox
Arvoisa puhemies, vastaan parlamentin puhemiehen eilen iltapäivällä esittämään kehotukseen ja puhun ryhmäni puolesta eräästä pöytäkirjassa mainitusta aiheesta. Tarkoitan käsittelyjärjestystä koskevaa kohtaa 11.
Ensiksikin olen sitä mieltä, että sosialistiryhmän puheenjohtajan eilinen ehdotus komission puheenjohtajan kanssa käytävän, strategista viisivuotisohjelmaa koskevan keskustelun ottamisesta uudelleen esityslistalle oli niin tärkeä, että niille muille puhujille, jotka halusivat kommentoida asiaa lyhyesti, olisi pitänyt antaa puheenvuoro. Haluan tuoda tämän julki, vaikka olinkin kunnioittavasti eri mieltä sosialistiryhmän puheenjohtajan ehdotuksesta ja äänestin sitä vastaan.
Toinen asia, jonka haluaisin sanoa - ja jonka olisin halunnut sanoa eilen ennen äänestystä - on se, että parlamentti, kuten muut puhujat huomauttivat eilen, voi todella vaikuttaa asioihin vain, jos sillä on tiivistä yhteistyötä ja synergiaa Euroopan komission kanssa. Meillä pitäisi myös olla nöyryyttä myöntää, että jos haluamme käydä strategisen keskustelun, johon ei liity ainoastaan komission puheenjohtajan alustusta ja huomioita vaan myös viisivuotisohjelma, mekanismien pitäisi olla valmiina aikaisemmin kuin vasta viikkoa ennen parlamentissa käytävää keskustelua, niin että voimme puhua toivomuksistamme ja välittää ne aikanaan komissiolle.
Haluaisimme, että oppisimme tästä yhden perusasian. Kun parlamentti ja Euroopan komissio vastaisuudessa käyvät merkittäviä keskusteluja, meidän pitäisi ainakin yhtä täyttä työkuukautta aikaisemmin selvittää perusteellisesti, mitä me niiltä odotamme. Asiat täytyy ensiksi selvittää kaikkien parlamentin ryhmien välillä ja sitten parlamentin ja komission välillä. Emme saisi joutua viime hetkellä siihen valitettavaan tilanteeseen, että jokin toimielin aiheuttaa tarpeettomia säröjä toimielinten välisiin suhteisiin.
Joitakin viimeperjantaisia lehtiartikkeleja luettuani olen sitä mieltä, että komissio ja sen puheenjohtaja osoittivat julkisissa lausunnoissaan kiitettävää itsehillintää. Arvostan sitä hyvin paljon. Toivon, että voimme ottaa tästä opiksemme emmekä joudu enää tähän turhaan tilanteeseen, joka uskoakseni johtui vääristä odotuksista eikä niinkään jommankumman toimielimen vilpillisyydestä. Asiaa ei pitäisikään enää turhaan paisutella.

Puhemies
Kiitoksia, jäsen Cox! Ymmärrän, mitä tarkoitatte. Olemme merkinneet sen muistiin.

Wynn
Arvoisa puhemies, käsittelyjärjestystä koskevan pöytäkirjan kohdan 11 osalta sovimme eilen, että Bourlangesin mietintö otettaisiin tämän päivän esityslistalle. Mietinnön käsittely kuitenkin peruutettiin budjettivaliokunnassa eilisiltana, ilman että siitä olisi keskusteltu tai äänestetty. Näin ollen se pitää poistaa tämän päivän esityslistalta.

Puhemies
Jäsen Wynn, se on loogista. Mietintö poistetaan täten esityslistalta.

Ahern
Arvoisa puhemies, viittaan parlamentin jäsen Lynnen eilisiin huomautuksiin terveydestä ja turvallisuudesta tässä rakennuksessa ja oletan, että hän puhui viemäreistä, koska tornirakennuksen viidennessä kerroksessa on hirvittävä viemärin haju. Tämä täytyy selvittää, koska haju viittaa selvästi siihen, että jokin on pahasti vialla. En halua pitkittää loputtomiin keskustelua tästä rakennuksesta, mutta tämä ongelma on vakava.

Puhemies
Jäsen Ahern, olemme merkinneet asian muistiin. Pyytäisin teitä kääntymään tässä erityistapauksessa, joka koskee yhden tietyn kerroksen ilmanvaihtoa, kvestorien puoleen, koska tämä kuuluu oikeastaan heidän toimivaltaansa. Välitämme asian kuitenkin myös eteenpäin parlamentin virkailijoille. Suuret kiitokset!
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Yhteisön kilpailupolitiikan uudistaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
von Wogaun laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0069/1999) komission valkoisesta kirjasta EY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan soveltamissääntöjen uudistamisesta (KOM(1999) 101 - C5-0105/1999 - 1999/2108(COS));
Rapkayn laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0078/1999) XXVIII:sta kilpailupolitiikkaa koskevasta kertomuksesta (1998) (SEK(1999) 743 - C5-0121/1999 - 1999/2124(COS);
Jonckheerin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0087/1999) komission seitsemännestä yleiskatsauksesta Euroopan unionin tehdasteollisuuden ja eräiden muiden alojen valtiontuista (KOM(1999) 148 - C5-0107/1999 - 1999/2110(COS));
Langenin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0073/1999) komission kertomuksesta yhteisön säännöistä valtion tuesta terästeollisuudelle 18 päivänä joulukuuta 1996 tehdyn komission päätöksen N:o 2496/96/EHTY (terästukisäännöt) täytäntöönpanosta vuonna 1998 (KOM(1999) 94 - C5-0104/1999 - 1999/2107(COS)).

von Wogau
. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, hyvät kollegat, Euroopan yhteisön kilpailusääntöjen uudistamista koskevalla valkoisella kirjalla komissio on saanut aikaan asiasta kiinnostuneessa julkisessa sanassa kiihkeän ja vilkkaan keskustelun. Asiantuntijoiden ja asianomaisten reaktiot vaihtelevat täydellisestä hylkäämisestä varauksettomaan tukeen. Mistä tässä valkoisessa kirjassa on oikein kyse?
Nykyinen yhteisön kilpailusääntöjen järjestelmä kehitettiin Euroopan yhteisön alkuvuosina. Silloisissa oloissa tämä järjestelmä, joka perustuu keskitettyyn ilmoitus- ja lupajärjestelmään, oli epäilemättä sopiva. Se vaikutti olennaisesti eurooppalaisen kilpailukulttuurin kehittymiseen. Järjestelmän toimintaedellytykset ovat kuitenkin muuttuneet perusteellisesti sen 40 toimintavuoden aikana. Kuuden valtion muodostama yhteisö on laajentunut 15 jäsenen yhteisöksi ja on laajenemassa edelleen 27 jäsenen yhteisöksi. Järjestelmä on kuitenkin säilynyt lähes muuttumattomana.
Järjestelmää on siksi uudistettava pikaisesti. Tätä ei myöskään mikään osapuoli kiistä asiasta käytävässä keskustelussa. Muutamat arvostelijat ovat kuitenkin sitä mieltä, että komission ehdotukset menevät liian pitkälle. Komissio haluaa poistaa ilmoitus- ja lupajärjestelmän ja vahvistaa sen asemesta kansallisten viranomaisten ja tuomioistuinten roolia kilpailusääntöjen soveltamisessa. Kyse on toisin sanoen siirtymisestä lupajärjestelmästä järjestelmään, joka perustuu lainsäädännössä vahvistetun poikkeuksen välittömään sovellettavuuteen. Kieltoperiaate - ja tämä on tärkeää - säilyy siinä yhteydessä kuitenkin edelleen.
Olen periaatteessa sitä mieltä, että kun byrokratia- ja keskittämistaipumuksista syytetty viranomainen tekee ehdotuksen byrokratian vähentämisestä ja hajauttamisesta, meidän pitäisi ainakin harkita sitä vakavasti. Komission ehdotuksen mukaan kyse on pelkästään yritysten välisistä kilpailua rajoittavista sopimuksista sekä määräävän markkina-aseman väärinkäytöksistä. Valtiontukien ja yrityskeskittymien ilmoitusvelvollisuus kuitenkin säilyy.
Talous- ja raha-asioiden valiokunta on periaatteessa hyväksynyt nämä komission ehdotukset vain yhden äänestäessä niitä vastaan ja kahden äänestäessä tyhjää. Lopullinen arvio voidaan tehdä kuitenkin vasta sitten, kun nyt odotettavissa olevat komission lakiehdotukset julkistetaan.
Vaikka kannatankin periaatteessa komission ehdotuksia, niissä on kuitenkin lukuisia kohtia, joita on parannettava tai ainakin selvennettävä. Haluan käsitellä lyhyesti muutamia näistä kohdista. Useat valkoisen kirjan arvostelijat esittävät, että hajauttaminen vaarantaa oikeuden johdonmukaisen soveltamisen yhteisössä. Kansalliset viranomaiset ja erityisesti tuomioistuimet eivät ole heidän mukaansa vielä kaikkialla valmiita hoitamaan komission niille kaavailemaa kilpailusääntöjen soveltamista koskevaa tehtävää.
Ensinnäkin kilpailusääntöjen soveltaminen on tullut kansallisille kartelliviranomaisille viimeisten vuosikymmenten aikana riittävän tutuksi. Toiseksi kansallisilla tuomioistuimilla on jo nykyisen oikeuskäytännön mukaan valta soveltaa 81 artiklan 1 kohtaa sekä 82 ja 86 artiklaa. Siitä huolimatta on edelleen erityisen tärkeää, että komissio tukee kansallisia viranomaisia ja tuomioistuimia antamalla ryhmäpoikkeuksia koskevia asetuksia, suuntaviivoja ja tiedotuksia. Sen lisäksi on lisättävä kansallisten viranomaisten ja komission välistä sekä kansallisten viranomaisten keskinäistä yhteistyötä.
Kansallisten tuomioistuinten toimivallan osalta ehdotamme käsiteltävänä olevassa mietinnössä, että kartellioikeudelliset menettelyyn liittyvät oikeudenkäytöt käsitellään erityisissä tuomioistuimissa. Tätä käytäntöä sovelletaan jo nyt menestyksekkäästi muutamissa jäsenvaltioissa.
Yritykset pelkäävät oikeusvarmuuden menettämistä. Sen estämiseksi yritysten olisi edelleen tietyissä tapauksissa voitava saada komissiolta ennakkoselvitys. Nämä ovat vain muutamia, joskin keskeisiä näkökohtia, jotka on otettava huomioon uudistettaessa Euroopan yhteisön kilpailusääntöjä. Olemme kuitenkin vielä aivan menettelyn alussa. Keskustelua jatketaan konkreettisten lakiehdotusten esittämiseen asti. Valkoisen kirjan myötä olemme kuitenkin - ja siitä olen vakuuttunut - oikealla tiellä.
Viimeisten vuosikymmenten aikana on kehittynyt eurooppalainen kilpailukulttuuri. Komission ehdottama hajauttaminen on toissijaisuusperiaatteen mukaista, mikä on kirjattu nyt myös Maastrichtin sopimukseen. Tämä johtaa Euroopan yhteisön kilpailusääntöjen tehostettuun soveltamiseen kansallisella ja alueellisella tasolla ja luo sitä kautta mahdollisuuden perustaa eurooppalainen kilpailukulttuuri laajemmalle pohjalle.
Lopuksi haluaisin sanoa, että täällä parlamentissa pohjustamamme kilpailupolitiikan uudistus on välttämätön, ja sen yhteydessä on erityisen välttämätöntä selventää sitä, että Euroopan unionin kilpailupolitiikka on olennainen edellytys sosiaalisen markkinatalouden onnistumiselle. Komission ja myös parlamentin on tehtävä aiempaa voimakkaammin selväksi, että kilpailupolitiikka, yritysten välinen kilpailu ja se tosiasia, että Euroopan komissio valvoo kilpailua, on ensisijaisesti kansalaisten etujen mukaista.

Rapkay
 - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, me käymme tänään tärkeää Euroopan unionin kilpailupolitiikkaa koskevaa keskustelua. Me keskustelemme Euroopan yhteisön kartellioikeuden erittäin kiistellystä uudistushankkeesta, nimittäin jäsen von Wogaun mietinnöstä, ja se on paljon kiistellympi kuin talous- ja raha-asioiden valiokunnan äänestys on ehkä antanut ymmärtää.
Haluan ehdottomasti sanoa, että pidän henkilökohtaisesti komission ehdotusta tässä konkreettisessa tapauksessa vääränä ja että vielä on käytävä ilmi, onko käsite uudistaminen todellakin perusteltu valkoisen kirjan 81 ja 82 artiklaa koskevan sisällön osalta vai olisiko sopiva käsite tässä tapauksessa pikemminkin taantuminen. Me puhumme tänään kuitenkin myös tukea koskevasta kertomuksesta ja yleisestä kilpailupolitiikkaa koskevasta kertomuksesta (1998), jolloin minun osuuteni tässä yhteiskeskustelussa koskee jälkimmäistä alaa.
Molemmilla mietinnöillä- kilpailupolitiikkaa koskevasta kertomuksesta ja tukea koskevasta kertomuksesta - on kuitenkin luonnollisesti myös yhteinen peruslinja tässä valkoisessa kirjassa. Kyse on uudistusvaatimuksesta, Euroopan yhteisön kilpailupolitiikan soveltuvuudesta tulevaisuudessa. Jos lukee molempia komission asiakirjoja, niin 1998 oli vuosi, jolloin jatkettiin ja osaksi vielä viimeisteltiin vuonna 1997 vireille pantuja uudistushankkeita. Tämän me tiedämme itse meneillään olevasta parlamentaarisesta työstämme.
Sallikaa minun esittää kaksi sitä koskevaa periaatteellista huomautusta: komissio on asiasta vastaavana viranomaisena ansioitunut toistuvasti kilpailun vapauden osalta johdonmukaisella asenteellaan, mikä ei ole aina ilahduttanut asianomaisia jäsenvaltioita tai yrityksiä. Sen tulisi jatkaa tällä tiellä. Tämä kaikki ei kuitenkaan muutu, arvoisa komission jäsen, jatkossa yksinkertaisemmaksi - muistutan vain unionin laajentumisen, sisämarkkinoiden syvenemisen, teknologisen edistyksen ja globalisoitumisen luomasta haasteesta. Kyse ei ole nimittäin vain yhteisöoikeuden uudistamisesta, vaan enemmän kuin koskaan yksittäistapauksissa tehtävien päätösten avoimuudesta ja mahdollisuudesta pystyä myös ymmärtämään päätösten perusteita, sillä Euroopan yhteisön kilpailupolitiikka on asianomaisissa poliittisissa elimissä ja asianomaisissa yrityksissä edustettuina olevien kansalaisten hyväksynnän varassa.
Kuitenkin - ilman avoimuutta ei ole hyväksyntää eikä ilman avoimuutta ole myöskään uudistusta. Kilpailupolitiikkaa koskeva vuoden 1998 kertomus ei ole mikään huono perusta uudistukselle, mutta siinä ei ole mitään, mitä ei voitaisi tehdä vielä paremmin. Arvoisa komission jäsen, annamme teille päätöksemme mukana joukon aloitteita, mutta yhteen osa-alueeseen haluan puuttua jo nyt: avoimuus ja vastuuvelvollisuus kuuluvat yhteen. En halua horjuttaa komission ja parlamentin välistä toimivaltajakoa. Komissio on toimeenpaneva elin, ja vaikka parlamentin ei pitäisi haluta olla sitä lainkaan oman riippumattomuutensa vuoksi, se on valvontaelin, ja missä päätöstensä perusteet voi esittää paremmin kuin demokraattisesti valitussa parlamentissa ja vieläpä jatkuvassa parlamentaarisessa keskustelussa. Myös tältä osin meidän tulisi jatkaa valitulla tiellä ja tehostaa sitä.
Yhden asian haluan kuitenkin sanoa aivan selvästi: parlamentti on lainsäätäjä, ja se, että meillä on kuitenkin juuri kilpailuoikeuden osalta vain kuulemisoikeudet, on oikeastaan skandaali! Tältä osin vaadimme neuvostoa ja hallitustenvälistä konferenssia ottamaan kilpailuoikeudessa käyttöön yhteispäätösmenettelyn. Komissiolta odotan sitä, että kaikkia parlamentaarisen myötävaikuttamisen mahdollisuuksia hyödynnetään viimeiseen saakka, vaikka komissio epäilisikin parlamentin osallistumisen hyödyllisyyttä, ja tämän tulisi tapahtua myös jo nykyisessä sopimustilanteessa. Odotan myös, että komissio tukee meitä avoimesti vaatiessamme yhteispäätösoikeutta lainsäädäntömenettelyssä. Siitä tulee molempien elinten järkevän yhteistyön koe.
Kaikesta kilpailuperiaatteen tunnustamisesta huolimatta kilpailu sinänsä ei ole kuitenkaan tavoite. Kilpailu on väline eikä johda aina parhaisiin mahdollisiin ratkaisuihin. Taloudelliseen perustietämykseen kuuluu, että markkinat epäonnistuvat monessa suhteessa, ja joka kiistää tämän, on pelkkä ideologi. Kilpailun on tarkoitus tasapainottaa tarjontaa ja kysyntää sekä huolehtia taloudellisten voimavarojen ja tosiasioiden mahdollisimman hyvästä jakautumisesta. Paras mahdollinen tehokkuus ei kuitenkaan synny väistämättä itsestään. Toimintaedellytykset ovat välttämättömiä esimerkiksi kartellioikeuteen liittyvien väärinkäytösten estämiseksi. Sitä kautta estetään kuitenkin pääasiassa vain väärinkäytöksiä, eikä se sovellu yksinään yhteiskunnallisesti laillistettujen tavoitteiden saavuttamiseen.
Kilpailua kyllä, ja tukien rajoittamista siellä, missä se on tarpeen ja missä mahdollista! Koska tuet muodostavat kuitenkin olennaisen osan kilpailupolitiikkaa koskevaa vuoden 1998 kertomusta, haluan sanoa kollega Jonckheerin mietinnöstä huolimatta vielä yhden siihen liittyvän lauseen: tutkimusta ja kehitystä, aluepolitiikan kehittymistä ja ympäristöpolitiikkaa koskevat tuet pienille ja keskisuurille yrityksille, se on hyvinkin mahdollista, ja se on voitava myös toteuttaa. Tukien on oltava sallittuja juuri tällaisiin tavoitteisiin niin kauan kuin ne eivät johda kestämättömiin kilpailun vääristymiin. Juuri tältä osin on vieläkin tärkeämpää kuin kartelli- ja fuusio-oikeudessa, että päätösten perusteet voidaan ymmärtää.
Tuet eivät nimittäin kuulu vain häpeäpaaluun, vaan niitä on tarkasteltava erikseen ja myös arvioitava sen mukaan, miten ne auttavat äsken mainittujen tavoitteiden saavuttamista. Viimeistä huomautusta ei suunnattu niinkään komissiolle vaan pikemminkin PPE-ryhmän kollegoille.

Jonckheer
. (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mietintö, joka minulla on tilaisuus esitellä teille tänään, on päätöslauselma komission vuosittaisesta yleiskatsauksesta, joka koskee Euroopan unionin nykyisiä valtiontukia, joiden osalta yhteisö on toimivaltainen perustamissopimuksen 87, 88 ja 89 artiklan perusteella.
Komission yleiskatsaus on pääasiassa kuvaileva yleiskatsaus, jossa kuvataan valtiontukien kehitystä tehdasteollisuudessa ja muilla aloilla erilaisista näkökulmista, kuten rahoitusmuodon kannalta ja pyrkimyksen kohteena olevia tavoitteita. Yleiskatsauksessa olevien lukujen osalta viittaisin mietinnön perusteluihin ja sanon tässä yhteydessä vain sen, että tukien vuosittainen kokonaismäärä on tarkasteltavana ajankohtana keskimäärin 95 miljardia euroa, mikä merkitsee kauteen 19931995 verrattuna 13 prosentin laskua, joka johtuu pääasiassa Saksan liittotasavallan tukien supistumisesta.
Selvästi sanottuna valtiontukien taso on tuona ajankohtana ollut keskimäärin suurin piirtein vakaa ja tukien määrä on noin 1,2 prosenttia yhteisön BKT:stä, eli voitaisiin veikata, että se vastaa suurin piirtein yhteisön vuosittaista talousarviota. Valtioiden välillä on kuitenkin huomattavia eroja, joita voidaan mitata eri tavoin, muun muassa prosentteina jalostusarvosta ja laskemalla tuki alalla työskentelevää kohti. Mielestäni on myös kiinnostavaa laskea yhteen valtiontuet ja tietyllä tavalla valtiontukiin rinnastettavissa olevat yhteisön tuet. Tällöin käy selvästi ilmi, että listan kärjessä ovat ne neljä maata, jotka saavat muun muassa rakennerahastotukea.
Siirryn kuitenkin tarkastelemaan yleiskatsauksen huomautusosaa. Toteamme ensimmäiseksi, että komission mielestä tilastotiedot, jotka esitetään komission vuosittaisessa kertomuksessa, ovat liian tiivistetyssä muodossa, jotta niiden avulla voitaisiin arvioida tarkasti valtioiden tukipolitiikkaa, joka on paitsi perusteltua ja järkevää kansallisten etujen vuoksi myös hyvin tärkeää kilpailun näkökulmasta jo perustamissopimuksen määräystenkin perusteella. Komissio voi vain kerätä ja analysoida jäsenvaltioiden sille antamia tietoja. Valtioiden ja alueiden on siis huolehdittava annettujen tietojen laadusta, ja valiokuntamme on sitä mieltä, että tälle alalle tarvitaan lisää panostusta.
Valiokuntamme kannattaa tämän vuoksi jo vanhaa ajatusta julkisia tukia koskevasta luettelosta, jota voitaisiin käyttää muun muassa Internetin välityksellä. Jos Euroopan komissiolla on käytettävänään paremmat, yksityiskohtaisemmat tilastotiedot etenkin tavoitteista ja saavutetuista tuloksista, se pystyy tekemään itse tai teettämään säännöllisesti tutkimuksia kansallisten ja alueellisten valtiontukipolitiikkojen sosiaalisista ja taloudellisista vaikutuksista. Ja koska muutamia tällaisia tutkimuksia on jo olemassa, komission on tuotava avoimemmin esille omat näkemyksensä perustamissopimusten tavoitteista, jotka koskevat Euroopan taloudellisen kilpailukyvyn varmistamisen lisäksi myös kestävää kehitystä ja taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta.
Koska valiokuntakeskustelussamme ja siten myös mietinnössä, joka minulla on kunnia esitellä painotettiin ennen kaikkea annettavien tietojen laatua, vältyttiin siltä yksinkertaistukselta, että valtiontukien määrää olisi pidetty ehdottomasti liian korkeana tai liian vähäisenä. Valiokunnan jäsenten enemmistö pyrki vielä parempaan tasapainoon sen välillä, että valtioiden ja yritysten on noudatettava kilpailusääntöjä, ja sen välillä, miten kyseisillä tuilla voidaan edistää perustamissopimuksen tavoitteiden toteutumista erityisesti kestävän kehityksen, tutkimuksen ja kehityksen ja taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden alalla, jotka jo mainitsinkin.
Valiokunnassa hyväksyttiin kuitenkin esittelijän alkuperäiseen ehdotukseen erinäisiä tarkistuksia, joissa korostettiin muun muassa sitä, että laittomasti maksetut tuet olisi todella maksettava takaisin, ja sitä, että olisi otettava käyttöön tulostaulu. Täysistunnossa on esitetty uudelleen seitsemän tarkistusta. Niistä suurin osa ilmentää tosiasiassa välillämme olevia poliittisia näkemyseroja valtiontukien tarpeellisuudesta ja vaikutuksesta, kun otetaan huomioon pelkkien yksityisten investointien riittämättömyys, joka joko tunnustetaan tai ei tunnusteta, markkinoiden toimimattomuus tai markkinoiden riittämättömyys. Korostaisin erityisesti energia-alaa koskevaa tarkistusta, jota pidän esittelijänä erittäin tärkeänä.
Arvoisa komission jäsen, haluaisin päättää tämän esittelyn korostamalla toisaalta erästä valiokuntamme jäseniä huolestuttavaa asiaa ja toisaalta erästä valiokuntamme vaatimusta. Huolenaiheena on Keski- ja Itä-Euroopan maiden liittymistä edeltävä kehittäminen kilpailupolitiikan ja valtiontukien näkökulmasta. Tämä on tietysti moniulotteinen asia, josta haluaisimme komissiolta tämänhetkistä tilannetta koskevan selvityksen, jossa tarkasteltaisiin erityisesti jäsenyyteen valmistautuvien talouksien kykyä noudattaa kilpailusääntöjä ja valtiontukien osalta ilmeistä tarvetta luoda valtiontukia koskevat erityissäännöt rakenneuudistuksen helpottamiseksi näiden maiden aloilla.
Ja lopuksi päätän tähän , vaatimus koskee Euroopan parlamentin tulevaa toimivaltaa käsiteltävänämme olevilla aloilla, kilpailupolitiikassa ja valtiontukien alalla, hallitustenvälistä konferenssia silmällä pitäen. Kuten tiedätte, arvoisa komission jäsen, mietinnössämme ollaan sillä kannalla, että valtiontukien peruslainsäädännöstä päätettäessä on sovellettava yhteispäätösmenettelyä.

Langen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat naiset ja herrat, minun osuuteni tämänpäiväisessä keskustelussa koskee terästukisääntöjä. Kyse on Euroopan julkisista tuista, jotka myönnetään näiden sääntöjen perusteella ja jotka komissio on tarkistanut. Vuonna 1998 oli yhteensä 27 tällaista tapausta. Näistä tapauksista komissio on antanut oman kertomuksensa.
Euroopan hiili- ja teräsyhteisön (EHTY) perustamissopimuksen voimassaoloaika umpeutuu pian. Siksi meidän on käsiteltävä tänään erityisesti sitä, miten terästukia käsitellään jatkossa. Euroopan parlamentti pitää myönteisinä komission kertomuksessa esitettyjä päätöksiä, myös päätöstä vaatia myönnetyt varat takaisin yhdessä konkreettisessa tapauksessa ja soveltaa siten EHTY:n perustamissopimuksen 88 artiklaa. Eurooppalaisen terästeollisuuden kilpailukyky on sisältönä myös komission viimeisimmässä tiedonannossa, jota emme ole käsitelleet vielä parlamentissa.
Kuten muitakin aloja, rauta- ja terästeollisuutta koskee EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukainen yleinen tukikielto. Tämän artiklan mukaan valtiolliset tuet ovat periaatteessa ristiriidassa yhteismarkkinoiden kanssa. Poikkeukset sallitaan vain tarkasti määritellyissä tapauksissa. 88 artiklan mukaan komissio on velvollinen valvomaan valtiollisia tukia. Vuonna 1998 suurin tapaus oli 540 miljoonan euron pääoman ohjaaminen saksalaiselle Preussag Stahl -yritykselle. Jäsenvaltioiden on lisäksi ilmoitettava komissiolle etukäteen tukiaikeistaan.
Terästeollisuutta koskevat voimassa olevat säännöt laadittiin 18. joulukuuta 1996. Niiden mukaan tukea terästeollisuudelle voidaan myöntää vain tiettyihin tarkoin määriteltyihin tapauksiin. Niitä ovat tutkimus ja kehitys, ympäristönsuojelu, sosiaaliturva terästehtaiden sulkemisen edistämiseksi ja vähiten kilpailukykyisten yritysten sulkeminen kokonaan. Lisäksi on olemassa Kreikkaa koskeva poikkeusjärjestely, jonka mukaan tukea voidaan myöntää enintään 50 miljoonaa euroa.
Terästukisääntöjen toteuttamisessa oli viime vuosina kuitenkin ilmeisiä ongelmia, joita ei käsitellä kertomuksessa täydellisesti. Parlamentin näkökulmasta on tärkeää, että nyt puhutaan jo näiden terästukisääntöjen voimassaoloajan umpeutumista seuraavasta sääntelystä. Päätöstä terästukisääntöjen nykyisten peruslinjojen höllentämisestä ei saa tehdä. Kukaan ei halua Eurooppaan hillitöntä tukikilpajuoksua. Se vahingoittaisi sisämarkkinoita huomattavasti myös viime vuosina tapahtuneen terästeollisuuden vakautumisen jälkeen. Siksi parlamentti pitää tarpeellisena, että terästukisääntöjä muutetaan ottamalla huomioon teollisuuden väitteet eriarvoisesta kohtelusta, ja komissio valmistelee neuvostolle seuraavaa sääntelyä koskevan ehdotuksen.
On tunnettua, että neuvosto on kieltäytynyt tähän asti päättämästä sellaisesta sääntelystä. Se johtuu myös siitä uskomuksesta, että kun terästukisääntöjen voimassaoloaika päättyy, voidaan tehdä taas mitä halutaan ilman Euroopan komission ärsyttävää valvontaa. Vaadimme siksi, että terästukisäännöt on säänneltävä neuvoston asetuksella 94 artiklan mukaisesti sopimuksen umpeutumisen jälkeen, koska vain siten voidaan taata tarpeellinen oikeudellinen sitovuus ja selkeys.
Vain näin voidaan toteuttaa kaiken terästukisääntöjen ulkopuolisen avun tiukka kielto. Myös alueellisten hallitusten on noudatettava neuvoston asetusta, joka on välittömästi voimassa olevaa oikeutta. Kilpailuehtojen huononeminen ja markkinoiden tasapainon vakavat häiriöt tulee välttää myös tulevaisuudessa.
Lisäksi on arvosteltava komission käytäntöä hyväksyä useita tukia teräsalan yrityksille, jotka eivät sen käsityksen mukaan kuulu tukisääntöjen piiriin, vaikka Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on hyväksynyt tämän eriarvoisen kohtelun yksittäisissä päätöksissä. Vielä laadittavana olevassa vuoden 1999 kertomuksessa komissiota vaaditaan osoittamaan yksityiskohtaisesti aktiivista rooliaan rakennemuutossuunnitelmien ja hyväksyttyjen poikkeuksien määrittämisessä ja mahdollistamaan siten tältä pohjalta kaikkien asiayhteyksien asianmukainen arvioiminen.
Koska talous- ja raha-asioiden valiokunta hyväksyi mietintöluonnoksen yksimielisesti kahden äänestäessä tyhjää, pyydän, että panemme täysistunnossa täydellisesti täytäntöön tämän päätöksen, jonka olemme itse täällä esittäneet.

Cederschiöld
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, sisämarkkinoita ei ole saatu valmiiksi. Tuet, monopolit ja kilpailua rajoittavat tekijät haittaavat edelleenkin sekä markkinoita että kehitystä. Kun kansalliset hallitukset myöntävät tukia, ne lupaavat, että se ei toistu, mutta ne jatkavat kuitenkin tukien myöntämistä. Tuet vinouttavat varojen jakamista sekä maiden sisällä että niiden välillä.
Valtiontuki on lakkautettava vähitellen, ja yhä useammat markkinat on avattava kilpailulle. Tämä koskee sekä yksityisiä että julkisia monopoleja. Julkisia monopoleja ei haluta yleensä lakkauttaa. Kilpailun lisääminen ja uusien yrityksien perustaminen voisi lisätä huomattavasti hyvinvointia - myös koulutus-, sairaanhoito- ja sosiaalialoilla. Monopolit on korvattava kilpailukykyisillä rakenteilla. Eurooppaa on uudenaikaistettava ja se on sopeutettava yrittäjyyteen sekä ympäristöön, joka on kuluttajien ja yrittäjien kannalta kilpailua entistä enemmän suosivaa. Tehokas kilpailu laskee hintoja ja parantaa elintasoa. Kuluttajapolitiikassa on keskitytty aivan liian vähän juuri hintatasoon. Kilpailupolitiikka ja kuluttajapolitiikka kuuluvat yhteen.
Sisämarkkinat ovat työmme perusta. Sitä koskevan lainsäädännön on oltava kaikille samanlainen, niin suurille kuin pienillekin maille. Kansalliset lainsäädännöt on käytävä läpi järjestelmällisesti kilpailua haittaavien tekijöiden raivaamiseksi. Myös EU:n omaa säännöstöä on ehkä analysoitava tässä yhteydessä.
Uusi malli, jota komissio nyt kokeilee, ei saa johtaa politiikan uudelleenkansallistamiseen, mikä heikentäisi saavutettua kilpailupolitiikkaa. Jotta se olisi tehokas, sen on perustuttava selvästi kansallisten viranomaisten toimintaan. Puolen vuoden kuluttua saattaa olla sopiva aika analysoida tuloksia sekä tarkastella lähemmin siitä, miten uusi tilanne vaikuttaa komission asemaan. Ajatus kaikkien toimielinten välisen kokouksen pitämisestä, jossa eri osapuolten edustajien kanssa voidaan käydä ennakkoluulotonta ja näkökannoiltaan laajaa keskustelua, on toistaiseksi ratkaisu sille, miten tässä asiassa pitäisi edetä. Silloin meillä on mahdollisuus päättää uusista periaatteista tai palata niihin perusteellisempiin muutoksiin, joista on jo keskusteltu. Silloin on myös tilaisuus löytää uusia yhteisiä ratkaisuja ja analysoida valiokuntakäsittelyssä tehtyjä tarkistuksia.
Kilpailukysymyksiin liittyvän lainsäädännön soveltamisen on oltava asianmukaista. Kilpailupolitiikan vääränlainen soveltaminen saattaa johtaa oikeudellisiin tappioihin ja hyökkäämiseen omistusoikeutta vastaan, joka on tärkeä perusperiaate, jota meidän on suojeltava. Tiedossa on melko jännittävä keskustelu. Kokous, jossa kysymykset tuodaan julki, mahdollistaa väärinkäsitysten oikaisemisen, samalla kun joitakin kohtia voidaan ehkä parantaa.
Parlamentti ja komissio voivat yhdessä panostaa voimakkaammin tehokkaamman kilpailupolitiikan aikaansaamiseen ja luoda täten kansalaisille uusia mahdollisuuksia ja uusia voimavaroja. Juuri oma Tukholman vaalipiirini tarjoaa useita hyviä paikallisia esimerkkejä tarjonnan ja laadun paranemisesta, mikä on ollut mahdollista, koska kilpailu on ulotettu aiemmin täysin monopolisoituneille aloille.
Kiirehdimme sen avoimen keskustelun jatkamista, joka on vahvistunut von Wogaun ja Rapkayn mietintöjen käsittelyjen aikana. Toivomme, että oikeudellisille näkökohdille annetaan niin paljon painoarvoa kuin oikeusvaltiossa on kohtuullista.

Radwan
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen iloinen saadessani pitää tänään uutena jäsenenä tänään, joskin myöhässä, ensimmäisen puheeni täällä parlamentissa. Haluaisin kiittää aluksi mietintöjen esittelijöitä von Wogauta, Langenia, Rapkayta ja Jonckheeria sekä komissiota erittäin hyvästä yhteistyöstä.
Kilpailu on eittämättä sosiaalisen markkinatalouden perusta, ja Euroopan yhteisön kilpailupolitiikka on menestystarina viimeksi energia- ja televiestintäalalla, mikä on johtanut tuntuvasti edullisempiin hintoihin ja parempaan palveluun. Kaikki kuluttajan hyödyksi. Olemme tulleet nyt kuitenkin kohtaan, jossa meidän on kehitettävä kilpailupolitiikkaa edelleen. Tästä komissio on esittänyt uuden valkoisen kirjan, jossa on kaksi pääkohtaa: ilmoitusvelvollisuudesta luopuminen ja lainsäädännön täytäntöönpanon hajauttaminen. Ilmoitusvelvollisuudesta luopuminen merkitsee joka tapauksessa byrokratian ja hallintokulujen vähenemistä. Tämä järjestelmämuutos johtaa tietenkin samalla yksittäisten talouden toimijoiden vastuun kasvamiseen. Ei ole enää niin yksinkertaista vain antaa jonkun toisen esittää ja hyväksyä, vaan nyt jokaisen on kannettava ensin itse vastuu, ja tämä on ehkä myös syy siihen, että yksi jos toinenkin tämän parlamentin ulkopuolella suhtautuu siihen vastahakoisesti. Meidän pitäisi mielestäni kuitenkin käyttää hyväksemme mahdollisuutta, että Eurooppa voi myös toimia suunnannäyttäjänä vähemmälle byrokratialle.
Toinen pääkohta on lainsäädännön täytäntöönpanon hajauttaminen. Lainsäädäntökulttuurin syntyminen Eurooppaan edellyttää, että lainsäädäntöä eivät sovella vain komissio ja muut keskeiset elimet, vaan myös kansalliset viranomaiset ja tuomioistuimet. Mehän emme keskustele myöskään siitä, että jokaisesta EU:n laista päätetään aina vain keskitetysti, mutta juuri sopeuttamisvaiheessa meiltä puuttuu oikeusvarmuus. Tältä osin odotettavissa olevassa lainsäädäntömenettelyssä on varmasti tarpeen kehittää väline, jotta yrityksillä on oikeusvarmuutta ja mahdollisuus kääntyä komission puoleen tämän asian tiimoilta. Eurooppalaisen kartelliviraston perustamisen mahdollisuus tulisi pitää avoimena, mistä tullaan varmasti keskustelemaan jatkossa. Me tarvitsemme kilpailupolitiikassa kuitenkin lisää avoimuutta. Parlamentin on osallistuttava enemmän, ja uskon myös, että jos otamme käyttöön valtiontukiluettelon, jonka avulla voimme seurata, mitä valtiollisia tukia myönnetään, se johtaa kurinalaisuuteen jäsenvaltioissa.
Kilpailun tulevaisuuden osalta kaksi asiaa on minulle kuitenkin erittäin lähellä sydäntä. Toinen on toissijaisuusperiaate. Me kaikki olemme sitä mieltä, että taloudessa tarvitaan kilpailua ja että kilpailu edistää talouden suorituskykyä, ja minun mielestäni meidän tulisi myös sallia kilpailu alueilla. Alueiden välinen kilpailu varmasti vahvistaa Euroopan unionia sen heikentämisen asemesta. Mainitsen tässä yhteydessä esimerkkinä yhteisjärjestelmään kuuluvan tuen, säästökassat ja valtionpankit sekä tavaramerkit. Tämän osalta eräs alue on luonut omin voimin jotakin markkinoidakseen omia tuotteitaan. Tätä oma-aloitteisuutta ei saa tuhota Euroopan tasolta käsin.
Mielestäni myös vähämerkityksistä tukea koskevan säännön (de minimis -sääntö) käyttöönotto on tarpeen. Meidän tulisi tehdä kaikkemme alueiden välisen kilpailun tehostamiseksi. Toinen asia on kilpailua ja sosiaalista markkinataloutta koskeva keskustelu, jonka yhteydessä en puhu täällä nyt markkinoiden menettämisestä. Valtionpankkien ja säästökassojen alaan olenkin jo viitannut, mutta korostan nyt sitä, mitä kuulee toistuvasti yhdeltä jos toiseltakin taholta. Vanhainkodin asukas kuuluu nykyään sosiaalialan piiriin. Voin kuitenkin tarkastella häntä myös asiakkaana, ja mielestäni meidän tulisi keskustella varsin selvästi ja ajoissa siitä, missä sosiaaliala ja kasvaneet rakenteet merkitsevät estettä kilpailulle. Muussa tapauksessa voin nimittää täällä jokaista henkilöä ja jokaista alaa asiakkaaksi ja romuttaa siten hyvin voimakkaasti sosiaalialojen rakenteita.
Lopuksi haluaisin sanoa vielä toissijaisuusperiaatteesta seuraavaa: pidän ehdottoman välttämättömänä, että siellä, missä jäsenvaltiot antavat alueille ja kunnille mahdollisuuden kerätä veroja, tämä järjestelmä säilyy ennallaan eikä sitä säännellä yhdenmukaisesti Euroopan tasolta käsin.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa kollega. Onnittelen teitä siitä, mitä saksalaisessa parlamentarismissa nimitetään teidän tapaukseenne hieman huonosti sopien neitsytpuheeksi.

Poos
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, puhun kollegani Robert Goebbelsin puolesta, joka joutui jäämään pois poliittisen velvollisuuden vuoksi.
Jonckheerin mietintö herätti talous- ja raha-asioiden valiokunnassa kiivasta väittelyä markkinoiden toiminnasta. Oikeiston muodostama täpärä enemmistö onnistui poistamaan kaikki viittaukset markkinoiden toimimattomuuteen. Jos parlamenttimme enemmistö päättää noudattaa ääriliberaalia näkemystä niin sanotusti täydellisesti toimivista markkinoista, maailma ei siitä huolimatta muutu. Kansainväliset taloussuhteet osoittavat käytännössä riittävästi, että kaiken julkisen toiminnan poistaminen markkinoilta ei johda suinkaan täydelliseen kilpailuun ja voimavarojen jakautumiseen parhaalla mahdollisella tavalla. Vaikka markkinat ovat olleet aikojen alusta lähtien ihmisten suosima kauppapaikka, ne eivät ole koskaan toimineet täydellisesti. Markkinat suosivat lyhyttä aikaväliä ja välittömiä voittoja. Markkinoilla tarjonnan ja kysynnän väliset voimasuhteet eivät yleensä suosi heikoimpia, kuluttajia ja työntekijöitä. Jotta markkinat voivat toimia, ne tarvitsevat sääntöjä. Tarpeellisen ja tärkeän yritteliäisyyden luonnollisena jatkeena on oltava vastuuntunto yhteiskuntaa kohtaan. Me Euroopan sosialistit kannatamme sosiaalisesti painotettua markkinataloutta. Markkinat eivät ole päämäärä sinänsä; niiden avulla on pystyttävä parantamaan ihmisten olosuhteita. Euroopan unionia, valtioita, ei saa korvata taloudellisilla toimijoilla, vaan julkisen vallan on määriteltävä ne säännöt ja tavoitteet, jotka mahdollistavat talouden kestävän kehityksen. Lopuksi tukien ansiosta voidaan toteuttaa rakenneuudistuksia, tarjota ammatillista koulutusta ja pelastaa työpaikkoja ja tarjota siten taitotietoa. Unionin kilpailupolitiikan päätavoitteena ei voi olla tukien kokonaismäärän alentaminen. Tuet on kohdistettava siten, että ne edistävät unionin tavoitteita ja erityisesti taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta, kestävää kehitystä ja tutkimusta.
Komission on selvitettävä laittomat ja sisämarkkinoiden toimintaa tosiasiassa estävät tuet. Kaikkien julkisten tukien poistaminen olisi vakava virhe. Internet ei ole markkinoiden luoma tuote vaan Yhdysvaltain armeijan rahoittaman tutkimuksen tulos. World Wide Web, joka on mahdollistanut tietoyhteiskunnan salamannopean kehityksen, kehitettiin Genevessä sijaitsevassa Euroopan ydintutkimuskeskuksessa (CERN) julkisella tuella. Kun Saksan hallitus pelasti Holzmannin ryhmän, sitä pidettiin markkinatalouden perusteettomana esteenä. EKP:n pääjohtaja Duisenberg yritti jopa väittää, että euron sinänsä suhteellinen heikkous dollariin nähden johtui tästä valtion toimenpiteestä. En ole kuullut Duisenbergin arvostelevan sitä, että Yhdysvaltain raha-asioita hoitavat viranomaiset pelastivat Hedge Fund LTCM:n. Halu pelastaa 60 000 työpaikkaa on ilmeisesti markkinoiden vastainen synninteko, mutta pääomien pelastaminen ei näytä aiheuttavan ongelmia vapaiden markkinoiden lakimiehille.
Julkisia varoja otetaan käyttöön kansainvälisen keinottelun aiheuttamien vahinkojen korjaamiseksi, kuten on tapahtunut Meksikossa, Aasiassa ja Brasiliassa. Ihmisten tekemää työtä pidetään sitä vastoin pelkkänä mukautustekijänä. Me sosialistit vastustamme tällaista liberaalia haihattelua. Haluamme Eurooppaan todellisen kilpailukulttuurin. Valtioiden on voitava näkyvästi ohjata markkinoita, ja komission on toimittava tuomarina.

Riis-Jørgensen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin aloittaa kiittämällä parlamentin jäsen Rapkayta hyvästä mietinnöstä ja hyvästä yhteistyöstä. Teitä, komission jäsen Monti, haluaisin kiittää erinomaisesta yhteistyöstä, ja haluaisin sanoa teille, että teillä on näin vuosituhannen vaihteessa erittäin tärkeä tehtävä. Te joudutte korjaamaan tilanteen kansallisten hallitusten jäljiltä, koska niillä on suuria kilpailupolitiikkaan liittyviä visioita, ja vain mielikuvitus on rajana sille, mitä onnettomuuksia kansalliset hallitukset voivat saada aikaan. Voin mainita viimeisimmät esimerkit, joita olemme nähneet: Holzmann-yritys, joka saa suurta tukea Saksan hallitukselta, entisen Itä-Saksan sahat ja erityisesti telakkatuki. Useilla tanskalaisilla yrityksillä on suuria ongelmia näiden yritysten edustamalla kolmella alalla, ja ne ovat joutumassa syrjäytetyiksi omilta markkinoiltaan. Haluaisin sanoa parlamentin jäsen Poosille, että olen täysin samaa mieltä Euroopan keskuspankin johtajan Duisenbergin kanssa siitä, että näistä esimerkeistä käy ilmi se, että muutamat Euroopan jäsenvaltiot eivät pysty uudistamaan taloutensa rakennetta ja että ne siten edistävät euron arvon heikkenemistä.
Liberaaliryhmä on tehnyt valiokunnassa 80 tarkistusta, jotka kaikki liittyvät valtiontukiin. Nämä ehdotukset johtavat mielestämme avoimuuteen, mikä on erittäin tärkeää sisämarkkinoiden toimivuuden kannalta. Haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää kollegoitani valiokunnassa siitä, että he ovat tukeneet liberaaliryhmän ehdotuksia. Kuten sanottu, ehdotuksemme liittyvät avoimuuteen, ja haluaisin korostaa tarkistusta, jossa komissiota kehotetaan laatimaan yhtenäiset perusteet ja ehdot sellaisille valtiontuille, joita pidämme luvallisina, sen varmistamiseksi, että yritykset voivat ennakoida oman tilanteensa.
Toinen asia liittyy kysymykseen siitä, mitä teemme, kun valtiontuet julistetaan laittomiksi. Kuinka varmistamme aiheettomasti myönnetyn valtiontuen takaisinperimisen? Tästä asiasta ei ole nykyään olemassa mitään yhteisiä sääntöjä, ja pyydämmekin painokkaasti, että komissio huolehtisi takaisinperimistä koskevien sääntöjen yhdenmukaistamisesta. Sen avulla voimme taata tasaveroiset kilpailumahdollisuudet.
Lopuksi ehdotamme, että laadimme toisaalta rekisterin, jota monet kollegani ovat jo ehdottaneet, mutta toisaalta myös tulostaulun, josta on nähtävissä jokaisen valtion nykyinen tilanne valtiontukien osalta. Komission jäsen Monti, te olette näyttänyt meille esimerkkiä sisämarkkinoiden tulostaulun avulla. Se on innostanut meitä ehdottamaan myös valtiontukia koskevan tulostaulun laatimista.
Toivon todellakin, että te, komission jäsen Monti, tuette näitä tarkistuksia, ja odotan kiinnostuneena teidän kommenttejanne ja kantaanne.
Pidän lopuksi myönteisenä XXVIII:ta kilpailukertomusta, jonka eteen on jälleen kerran tehty paljon työtä. Kuten kuitenkin jo mainitsin, lopullisena tavoitteenamme on edelleen oltava avoimuus. Sen asemaa on syytä vahvistaa jatkuvasti, ja sen vuoksi meillä on hyvät perusteet jatkaa määrätietoista työtä valtiontukien avoimuuden puutteeseen liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi. Erityisen välttämätöntä se on unionin laajentumisen kannalta, ja haluaisin kiittää parlamentin jäsen Jonckheeria, joka on mietinnössään erittäin perusteellisesti käsitellyt niitä ongelmia, jotka liittyvät laajentumiseen ja siihen, kuinka voimme varmistua siitä, että uudet jäsenvaltiot voivat täyttää vaatimuksemme, mutta myös siihen, kuinka voimme varmistaa tasavertaiset kilpailumahdollisuudet. On selvää, että me liberaalit ja vihreät olemme eri mieltä siitä, millainen maailman pitäisi olla, mutta olemme vähitellen päässeet yksimielisyyteen tavoitteistamme ja yritämme löytää järkevän ratkaisun ongelmiimme.

Lipietz
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, meidän on yksinkertaisesti löydettävä vastaus kahteen kysymykseen. Ovatko yrityksille annettavat valtiontuet tai yritysten väliset sopimukset perusteltuja markkinataloudessa, ja kenen on valvottava näitä markkinatalouden ehdottomiin sääntöihin tehtyjä poikkeuksia?
Ensimmäiseen kohtaan sanomme hyvin selkeästi, että Euroopan unionin kannattaman kestävän kehityksen edellytysten huomioon ottamiseksi on yrityksille annettava tietyissä tapauksissa valtiontukia joko verohelpotusten, eriytetyn verotuksen tai suoraan suorien tukien muodossa. On myös perusteltua tarjota mahdollisuudet yritysten välisille sopimuksille, vapaaehtoisia rajoituksia koskeville sopimuksille ja kaikille muille sopimuksille, joilla voidaan vähentää kilpailun haitallista vaikutusta sosiaalisiin vaatimuksiin tai ympäristövaatimuksiin.
Vastauksemme on siis selvästi "kyllä", tuet ja sopimukset ovat perusteltuja, mutta katsomme, että kaikista sopimuksista on keskusteltava avoimesti. Von Wogaun mietinnössä ehdotetaan, että perusteltavuuden valvonta siirretään takaisin kansalliselle tasolle. Pidämme tätä ajatusta jossain määrin vaarallisena, mutta hyväksymme sen kuitenkin, koska ymmärrämme, ettei komissio voi tehdä kaikkea. Vaadimme avoimuuden lisäämistä ja laajempien tutkimusvaltuuksien antamista komissiolle, jotta se voi jälkikäteen tarkastaa, ovatko poikkeukset olleet perusteltuja.

Theonas
Arvoisa puhemies, keskustelemme jälleen kerran Euroopan unionin kilpailupolitiikasta. Mutta todellakin, minkälaisissa oloissa tätä keskustelua käydään, ja mitä johtopäätöksiä meidän pitäisi tehdä?
Nykytodellisuudelle tyypillisiä ovat jättifuusiot, yhteenliittymät ja valtavien monopoliasemassa olevien yritysten ostot sekä hirvittävän voimakkaiden maailmanlaajuisten yritysryppäiden syntyminen. Eikö meidän todellakin pitäisi keskustella tästä asiasta? Mikä kilpailupolitiikka pystyy haluttaessa säätelemään näiden monopoliyritysten toiminnan valvontaa? Seuraukset ovat olleet valtavia joillakin Euroopan teollisuusaloilla kuten telakkateollisuuden, ilmailun ja terästeollisuuden aloilla, jotka ovat kärsineet sovelletusta kilpailupolitiikasta. Ne ovat menettäneet asemiaan ja markkinaosuuksiaan maailmanmarkkinoilla, ja satojatuhansia työpaikkoja on menetetty. Aiommeko joskus tehdä jotakin tälle asialle? Skandaalimainen vallan keskittäminen strategisesti tärkeille aloille tarkoittaa kokonaisten valtioiden - unionin jäsenten - talouksien luovuttamista monikansallisten keinottelijaryhmien käsiin.
Tästä huolimatta täällä vaaditaan julkisen sektorin heikentämistä entisestään ja ollaan valmiita vieläpä koventamaan kilpailupolitiikkaa, kun jopa valtioiden tilauksia valtionyhtiöiltä pidetään valtiontukina. Toisaalta satojentuhansien työpaikkojen menettäminen johtaa työttömyyden räjähdysmäiseen kasvuun. Työntekijöiden ammatillisia ja sosiaalisia oikeuksia vastaan hyökätään voimalla. Kuluttajat näkevät elintasonsa laskevan, köyhyyden yleistyvän ja unionin useimpien jäsenvaltioiden julkisen sektorin sekä tuotannollisen pohjan rapistuvan ja hajoavan hallitsemattoman ja tuhoisan kilpailun nimissä, puhtaan markkinatalouden ja suurpääoman monopolististen intressien nimissä. Meidän mielestämme vastuun tästä kantaa harjoitettu kilpailupolitiikka, jota vastustamme kaikin tavoin.

Caullery
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, komissio on tämän käänteentekevän vuoden aikana ennen yhtenäisvaluuttaan siirtymistä tehnyt kaikkensa, jotta euro voisi syntyä suotuisissa olosuhteissa. Kilpailupolitiikalla on käytettävissä olevin keinoin edistetty tätä tapahtumaa. Me vastustamme omalta osaltamme ehdottomasti yhtenäisvaluuttaa, joka ei suinkaan anna meille yhteisen rahan etuja ja joustavuutta vaan joka kahlitsee meidät keinotekoiseen häpeäpaaluun ja joka Euroopan kansat pakotetaan hyväksymään.
Hallitseminen merkitsee kuitenkin paitsi määräysten antamista myös vastuun ottamista, ja kilpailuoikeudella on luonnollisesti keskeinen tehtävä tässä uudessa pakkotilanteessa. Komissio on tällä alalla suosinut useampia toimintalinjoja: se on vaikuttanut markkinoiden rakenteeseen jatkamalla aktiivisesti kilpailun vastaisia käytäntöjä, keskittänyt yksiköidensä harjoittaman valvonnan vain niihin tapauksiin, jotka ovat selvästi merkittäviä yhteisön kannalta, ja tuonut esille halunsa uudistaa kilpailuoikeutta.
Valtiontukien osalta on huolehdittava siitä, että kilpailusääntöjen järjestelmästä ei tule raskasta, emmekä pidä toivottavana julkista tukea koskevaa luetteloa, johon on sisällytettävä kaikki tuet, koska tämä raskas velvollisuus olisi ilmiselvästi ristiriidassa byrokraattisten velvoitteiden keventämispyrkimysten kanssa.
Mitä tulee lopuksi perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan soveltamisen uudistamiseen, olemme sitä mieltä, että hajautettu soveltaminen ei välttämättä ole oikea ratkaisu. Sen lisäksi, että komissiolle jätetään valtuudet päättää kansalliseen toimivaltaan kuuluvasta tapauksesta, kansalliset tuomioistuimet velvoitetaan selvästi välttämään kaikkea ristiriitaa komission päätösten kanssa. Kansallisvaltioista tulisi tällöin komission alapuolella oleva maallinen oikeus, joka valvoo hallintansa ulkopuolella olevien sääntöjen noudattamista.
Yhteenvetona sanoisin, että vaikka tietyt toimenpiteet ovat oikeansuuntaisia, valvomme luonnollisesti sitä, ettemme ajaudu kohti federalismia Euroopan ja valtioiden suvereniteetin kustannuksella.

Della Vedova
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, suhtaudumme pääasiassa myönteisesti kilpailua koskevaan komission valkoiseen kirjaan varsinkin ilmoitus- ja lupajärjestelmän poistamisen osalta, mutta meitä askarruttaa silti useampi kuin yksi seikka. Ennen kaikkea vaarana on, että tehtävien hajauttaminen yksittäisille jäsenvaltioille, vaikka se onkin monessa suhteessa välttämätöntä, johtaa kilpailuun kohdistuvien toimien suhteettomaan yleistymiseen ja siihen, että kilpailulakeja saatetaan käyttää talous- ja elinkeinopolitiikan ja suunnittelun välineenä sekä interventiovälineenä markkinoiden luonnollisissa vaihteluissa tai ehkä protektionistisen politiikan välineinä, eikä suinkaan viimeisenä toimivien ja ennustettavien markkinoiden takeena. Käsitykseni on, että tässä mielessä von Eieckin kirjoituksista olisi meille apua ja varmasti myös merkittävän italialaisen liberalistisen ajattelijan, Bruno Leonin kirjoituksista. Hän varoitti nimenomaan kilpailua rajoittavien poliitikoiden suhteettomasta yleistymisestä.
Kaikkein eniten markkinoita, kilpailua ja Euroopan kuluttajien valinnanvapautta haittaa edelleenkin valtion puuttuminen talouteen. Valtiot myöntävät yrityksille tukia, joista olemme puhuneet, ja vieläkin valtio on vahvasti edustettuna talouselämässä ajatellaanpa vaikka sitä, että Italian valtion hallussa on 15 prosenttia pörssiosakkeiden arvosta , ja lisäksi hallitukset ja keskuspankit vaikeuttavat fuusio- ja ostotoimia; viime viikkoina on puhuttu usein tapauksesta Vodafone/Mannesmann sekä Holzmannin pelastamisesta.
Lopuksi sanottakoon, arvoisa komission jäsen, ettemme saa unohtaa, että monet laajat talouden alat ovat lujasti julkisessa omistuksessa, esimerkiksi valtion televisioyhtiöt, jotka veronmaksajien on pakko rahoittaa, postilaitos tai vielä jotkin pakolliset vakuutusjärjestelmät, joihin terveydenhoito ja sosiaalitoimi kuuluvat ja jotka ovat tehottomien julkisten monopolien hallussa ja joita muut kuin varakkaat käyttäjät eivät pysty mitenkään välttämään.
Arvoisa komission jäsen, tiedän oikein hyvin, mitkä ovat perustamissopimusten velvoitteet, mutta uskoisin, että myös tässä yhteydessä olisi tärkeää korostaa sitä, että Eurooppa ei vedä vertoja Yhdysvalloille kilpailussa myöskään ja varsinkaan puutteellisen avoimuuden ja kilpailemisen vuoksi. Nyt tehdään luultavasti jotain hyvin tärkeää, mutta se ei vielä riitä.

Blokland
Arvoisa puhemies, me käymme kummallista keskustelua kilpailupolitiikasta ja valtiontuista, jotka ovat ikään kuin viranomaisten vasen ja oikea käsi.
Samalla kun EMU-kriteerit pakottavat jäsenvaltioita rajoittamaan menojaan, yrityksille on kuitenkin tähän saakka myönnetty runsaasti valtiontukia.
Se on ymmärrettävää, koska jäsenvaltio, joka alkaa purkaa valtiontukia, ottaa suuren riskin siitä, että yritykset muuttavat, mikä vaikuttaa kielteisesti työllisyyteen. Samalla se ei ole ymmärrettävää, koska huonoa yritystoimintaa ja elinkelvottomia työpaikkoja ei kuulu tukea veronmaksajien rahoilla. Periaatteessa vain horisontaaliset järjestelyt ovat sallittuja, koska ne vääristävät kilpailua vähän tai eivät lainkaan. Siksi esittelijän tarkistuksia 6 ja 7 kannattaa tukea.
Tarkistuksissa 1 ja 5 viitataan markkinoiden puutteisiin, koska pelkät markkinavoimat eivät saa aikaan ihanteellista yhteiskuntaa. Heikossa asemassa olevat ihmiset ovat lujilla. Markkinavoimien toimintaa täytyy hyödyntää valikoivasti, jotta kansalaisten ja yritysten vastuu tekisi sille mahdollisimman hyvin oikeutta. Jos tässä epäonnistutaan, valtion täytyy puuttua asiaan.
Komission valkoinen kirja kilpailupolitiikan nykyaikaistamisesta vaikuttaa enimmäkseen keskusteluasiakirjalta. Vaatimus hajauttamisesta kilpailun pääosaston työpaineen helpottamiseksi herättää myötätuntoa, mutta tapa, jolla komissio haluaa toteuttaa tämän, aiheuttaa sen, että oikeusjärjestelmä ylikuormittuu. Tämä tapahtuu liike-elämän oikeusvarmuuden kustannuksella. Helpottuvatko komission työpaineet todellakin, jos kansallisilla tuomioistuimilla on velvollisuus raportoida komissiolle? Mitä mieltä neuvosto on tästä asiasta, ja onko komission jäsen valmis harkitsemaan perusteellisesti uudelleen näitä kohtia?

Thyssen
Arvoisa puhemies, valkoisen kirjan tarkoituksena ei ole tulla hyväksytyksi tai hylätyksi, vaan sen tarkoitus on herättää reaktioita, ja siinä tämä valkoinen kirja on todellakin onnistunut hyvin. Se on hyvä perusta keskustelulle ja siinä mielessä se on tervetullut. Ymmärrän tekijöiden lähtökohdat ja olen niistä samaa mieltä. Lähden myös siitä, että te, arvoisa komission jäsen, haluatte pitää arvossa mainetta ja edeltäjienne tekemää työtä ja että virkamiehillänne on sama tavoite. En voi kuvitella, että komissio tekisi aloitteita ryhtyäkseen perusteellisesti purkamaan eurooppalaistamista tai kansallistamaan uudelleen. Minulla on kuitenkin huoleni ja kysymykseni.
Ensimmäiseksi politiikan soveltamisen johdonmukaisuudesta. Yleisesti ottaen kannatan kovasti kulttuurien moninaisuutta mutta en kuitenkaan sisämarkkinoiden kilpailukulttuurin tapauksessa. Sisämarkkinoilla tarvitaan yhdenmukaista kilpailupolitiikkaa, eikä pelkästään käsitteen vaan myös soveltamisen osalta. Yhteisön asetuksia ja selittäviä tiedonantoja laaditaan kuitenkin. Komissiolla on myös puuttumisoikeus ja se voisi myös antaa suuntaviivoja kansallisille kilpailuviranomaisille. Minua kuitenkin ihmetyttää, emmekö otakin sen riskin, että joudumme ikään kuin hitaasti etenevään kulkueeseen, jossa meidän täytyy ensin ottaa yksi askel taaksepäin, voidaksemme ottaa kaksi askelta eteenpäin. Haluisin kuulla hieman lisää, arvoisa komission jäsen, siitä, millä tavalla komissio takaa käytännössä tämän yhdenmukaisen soveltamisen, ja pidättekö itse mahdollisina saavuttaa nämä tavoitteet, jotka luonnostellaan valkoisessa kirjassa 100 kohdasta eteenpäin?
Toiseksi, ymmärrän liike-elämän huolen oikeusvarmuudesta. Nyt monia asioita pannaan vireille juuri tätä silmällä pitäen. Tulevaisuudessa tämä väline poistuu. Sanotte valkoisessa kirjassa, että komissio antaa kuitenkin yksittäisiä päätöksiä, jotka voivat toimia suuntaviivoina, mutta mitkä ovat teidän kriteerinne, kun joissakin tapauksissa annatte yksittäisiä päätöksiä mutta joissakin tapauksissa ette?
Kolmanneksi, haluaisin kuulla, onko komissio tutkinut, mitä seurauksia sen uudella lähestymistavalla on liike-elämän strategialle. Olen erityisen huolissani pienten ja keskisuurten yritysten kohtalosta, kun ne menettävät osan oikeudellisesta ja taloudellisesta suojastaan, kuten on tilanne jakeluportaan uuden vertikaalisen ryhmäpoikkeuksen tapauksessa.
Neljänneksi, haluaisin tietää, miksi komissio ei valitse mahdollisuutta käyttää taannehtivasti pätemättömyyssanktiota, jos kilpailua koskevia määräyksiä selvästi rikotaan.
Viidenneksi, laajentuminen on käynnissä ja minua ihmetyttää, selviävätkö jäsenehdokasvaltiot meidän pelissämme. Ne ovat tavallaan vielä harjoitteluvaiheessa. Millaiset takeet meillä on siitä, että ne kehittyvät parhaan tason pelaajiksi sisämarkkinoiden liigassa?
Kuudenneksi ja viimeiseksi, muistutan liikejuristin ja hänen asiakkaansa välisestä luottamussuhteesta, jonka otin esille mietinnössäni vertikaalisista rajoituksista. Jos komissio toteuttaa valkoiseen kirjaan sisältyvän aikomuksensa, minusta vaikuttaa siltä, että eriarvoisuus sisämarkkinoilla sekä sisäisten ja ulkoisten oikeudellisten neuvonantajien välillä lisääntyy ja että eriarvoisuutta sisämarkkinoilla on vieläkin mahdottomampaa hyväksyä. Aikooko komissio tehdä jotakin salliakseen sen, että yritysten omat juristit voivat vaalia asiakassuhteen luottamuksellisuutta kaikissa jäsenvaltioissa?
Arvoisa komission jäsen, esitän nämä kysymykset sisämarkkinoiden puolustajana ja toivon, että me kaikki täällä toimimme yhteistyössä ja että osapuolten välinen keskustelu ei jää tyhjäksi vaan voi kantaa hedelmää.

Berenguer Fuster
Arvoisa puhemies, haluan valkoista kirjaa koskevan puheenvuoroni aluksi onnitella esittelijä von Wogauta. Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä on paljolti samaa mieltä hänen mietinnöstään, mikä näkyy siinä, että mietintöön on tässä käsittelyssä esitetty ainoastaan yksi tarkistus.
Olemme siis samaa mieltä mietinnöstä, ja niin ikään, arvoisa komission jäsen, olemme samaa mieltä valkoisen kirjan perusperiaatteista.
Yhteisön kilpailulainsäädäntö on ollut perustamissopimuksen voimaantulosta lähtien yksi yhteisön politiikan keskeisistä osa-alueista. Kuitenkin nyt, kun tämä lainsäädäntö on ollut voimassa lähes 40 vuotta, siinä on alkanut näkyä vanhentumisen merkkejä. Sitä oli näin ollen pakko uudistaa. Uudistaminen oli erityisen välttämätöntä viidellä alueella. Niitä olivat ensiksikin lupajärjestelmä, toiseksi hajautettu soveltaminen, kolmanneksi menettelysäännöt, neljänneksi oikeudellinen soveltaminen ja viidenneksi ja viimeiseksi liiallinen kaavamaisuus.
Yksilöllinen lupajärjestelmä kaipasi nopeaa uudistamista, jota yritykset, tutkijat ja asianajajat yksimielisesti vaativatkin. En ole osallistunut yhteenkään sellaiseen kilpailulainsäädännön asiantuntijoiden tapaamiseen, jossa ei olisi pyydetty järjestelmän muuttamista. Nykyisen kaltainen järjestelmä, jossa pystytään antamaan niin vähän päätöksiä, olipa kyse sitten luvista tai kielloista, ei todellakaan ole asianmukainen.
Kansalliset kilpailuviranomaiset ovat jo kauan voineet soveltaa 81 artiklan 1 kohtaa ja 82 artiklaa. He eivät kuitenkaan ole voineet soveltaa 81 artiklan 3 kohtaa, mikä jossakin määrin esti 81 artiklan 1 kohdan johdonmukaisen soveltamisen. Nykyisin yhteisöjen tuomioistuimessa on käsiteltävänä kaksi saksalaisten tuomioistuinten vireille panemaa asiaa, joista pyydetään ennakkoratkaisua siihen, onko mahdollista soveltaa 81 artiklan 1 kohtaa soveltamatta 81 artiklan 3 kohtaa. Myös tällä alueella uudistus oli näin ollen välttämätön.
Kilpailua koskeva menettely sisältyy lähinnä asetukseen N:o 17/62. Asetuksen muuttamista kannatettiin yksimielisesti. Se, ettei siihen sisältynyt varsinaista menettelyä, ettei siinä asetettu määräaikoja, ettei siinä säädetty asianosaisten oikeudesta tutustua asiakirjoihin tai ettei siinä riittävästi tunnustettu puolustautumisoikeuksia, oli syynä siihen, että uudistusta pyydettiin yksimielisesti.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on jo kauan aikaa sitten hyväksynyt sen, että jäsenvaltioiden tuomioistuimet voivat soveltaa yhteisön kilpailulainsäädäntöä, ja komissio julkaisi jo vuonna 1994 tiedonannon tästä asiasta. Oli siis välttämätöntä edistää tätä asiaa.
Yhteisön kilpailusäädäntöä kohtaan esitetty arvostelu kohdistuu useimmiten sen liialliseen kaavamaisuuteen. Manner-Euroopassa vallitsevan oikeusperinteen takia siitä, ovatko tietyt sopimukset kilpailusääntöjen vastaisia vai ei, päätetään pikemminkin sopimuksen ehtoja kuin sen markkinavaikutuksia analysoimalla. Oli siis välttämätöntä ottaa käyttöön taloudellinen analyysi.
Nämä ongelmat pyritään ratkaisemaan valkoisessa kirjassa, ja näin ollen kannatamme siihen sisältyviä ehdotuksia.
On totta, että valkoisessa kirjassa on myös joitakin epäkohtia, jotka on tuotu esille mietinnössä. Yksi epäkohdista on ensiksikin se, että vaikka kyse on 81 ja 82 artiklan uudistamisesta, siinä painotetaan liikaa 81 artiklaa ja liian vähän 82 artiklaa. Nykyisin, kun yrityksiä uudelleen järjesteltäessä tai monopoleja yksityistettäessä määräävät markkina-asemat ovat säilyneet tai niiden määrä on jopa lisääntynyt, on erityisen tärkeää havaita väärinkäytökset. Toiseksi asetus N:o 17/62 täytyy kumota ja korvata uudella asetuksella. Tässä mielessä kannatamme mietintöä.
Jos kuitenkin tietyt tarkistukset hyväksytään, erityisesti parlamentin PPE-ryhmän esittämät tarkistukset, katsomme, että mietintöä on huononnettu ja siitä tulee ristiriitainen ja löyhä asiakirja, ja harkitsemme tällöin uudelleen tukeamme.

Gasòliba I Böhm
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, haluaisin monista tässä yhteiskeskustelussa käsiteltävistä aiheista pohtia kollegamme Berenguerin käsittelemää aihetta, toisin sanoen kilpailupolitiikan uudistamista, johon viitataan komission valkoisessa kirjassa.
Olen suoraan sanottuna sitä mieltä, että uudistaminen on ollut tyydyttävää. Komission jäsen Monti on saanut edeltäjänsä tavoin hyviä tuloksia sen toteuttamisesta, ja hän on selvästikin antanut takeet siitä, että hän on unionin sisämarkkinoiden luomisen ja kehittämisen ohella pystynyt ottamaan käyttöön asianmukaiset toimet, jotta unionin sisämarkkinatalous toimisi moitteettomasti, ilman niitä häiriöitä, joita - kuten me taloustieteilijät tiedämme - voi esiintyä markkinoita laajennettaessa, kuten Euroopan unionissa on tapahtunut vuoden 1993 jälkeen.
Jos markkinat toimivat moitteettomasti, jos olemme tyytyväisiä, jos komissio on periaatteessa toiminut asianmukaisesti, miksi muutos on tarpeen? Sen puolesta on esitetty erilaisia perusteluja. Parlamentin jäsen Berenguer teki erittäin tarkan analyysin ja perusteli sen tarpeellisuutta ja tulevia uudistuksia kilpailun parantamisella, mutta mielestäni on tärkeää varmistaa, että jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten soveltamat normit ja kriteerit todellakin ovat samanlaisia kaikkialla. Jos nimittäin näin ei ole, joudumme siihen ristiriitatilanteeseen, että juuri komissio tuo unionin sisämarkkinoiden toimintaan vilpillisen kilpailun piirteitä. Tuolloin emme olisi edistyneet, vaan olisimme päinvastoin taantuneet unionin sisäisen kilpailupolitiikan soveltamisessa.

Ortuondo Larrea
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi antaa komissiolle tunnustusta siitä, että XXVIII unionin kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus merkitsee parannusta aiempiin versioihin verrattuna. Haluan niin ikään korostaa sitä työtä, jonka esittelijä Rapkay on tehnyt käsitellessään ytimekkäästi niin tiivistä ja laajaa tekstiä. Haluan myös tukea häntä täysin, kun hän totesi, että alueille - kuten Baskimaalle, jota edustan - täytyy toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jättää liikkumavaraa.
En kuitenkaan voi unohtaa, että niin jäsenvaltiot kuin markkinatoimijatkin ovat useissa yhteyksissä arvostelleet sitä, että komission laaja liikkuma- ja harkinnanvara kunkin konkreettisen tapauksen arvioimisessa johtaa oikeudelliseen epävarmuuteen, sillä ei ole olemassa selkeitä pelisääntöjä, joiden ansiosta asianosaiset voisivat ennakoida viranomaisen kantaa ja näin pyytää apua nimenomaan taloudellisen toiminnan ja työpaikkojen lisäämiseen, yritysfuusioiden ehdottamiseen ja niin edelleen.
Tähän asti ainoan takeen on saanut pyytämällä ennakkolupaa ja ryhtymällä yksittäisiin menettelyihin, joiden ratkaiseminen kestää vähintään kuusi tai kahdeksan kuukautta. Se on liian pitkä aika, ja se ainoastaan lisää vaurauden ja työpaikkojen syntymisen hitauteen liittyviä ongelmia.
Näin ollen jään kaipaamaan ja myös ehdotan sitä, että otettaisiin käyttöön parempi säännöstö ja edistettäisiin selkeitä pelisääntöjä, joista me kaikki voisimme lopulta hyötyä: yrittäjät, sijoittajat, työntekijät ja yleensä kansalaiset.

Turchi
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegani parlamentissa, haluaisin painottaa sitä, että eläessämme teknisessä mielessä suurten muutosten aikakautta riittää, kun katsotaan, mitä informaatiotekniikan alalla tai muilla energian ja liikenteen tapaisilla aloilla tapahtuu , kilpailun turvaaminen on tulevaisuutemme kannalta olennaisen tärkeää.
Olen sitä mieltä, että taloudellisen kasvun ja samalla työllisyyden ja vaurauden lisääntymisen vuoksi kilpailupolitiikan turvaaminen jäsenvaltioissamme on jatkossa tulevaisuutemme kannalta määräävässä asemassa ja varmasti olennaisen tärkeää. Tämän vuoksi ilmaisen suhtautuvani ehdottoman myönteisesti nyt käsiteltävään mietintöön. Olen huomannut, että viime aikoina komissio on ryhtynyt toimiin, jotta tätä periaatetta noudatettaisiin laadullisesti ja tehokkaasti juuri markkinoiden joustavuuden turvaamiseksi sekä tuotteiden että palvelujen osalta. Tähdennän sitä, että tämä on jatkossakin varsin tärkeää tulevaisuuttamme ajatellen ja Euroopan talouden kannalta sekä varsinkin vaurautemme ja Euroopan yleisen teknisen kehityksen turvaamiseksi.

Evans, Jonathan
Arvoisa puhemies, brittikonservatiivit ovat sitä mieltä, että unionin kilpailupolitiikkaa on sovellettava tehokkaasti ja yhdenmukaisesti, jotta koko Euroopan unionissa voidaan toteuttaa tulokselliset yhtenäismarkkinat. Tästä seuraa, että kaikki ehdotukset, joissa esitetään merkittäviä uudistuksia kilpailupolitiikan täytäntöönpanojärjestelmään, täytyy tutkia tarkasti ja huolellisesti. Totuus on, etteivät yhtenäismarkkinat ole vielä täydelliset.
Olen ollut parlamentin jäsenenä puoli vuotta ja olen tänä aikana havainnut selvästi, miten päättäväisesti monet jäsenet vievät eteenpäin niin sanottua Eurooppa-hanketta. Kuulemme päivittäin, että meidän täytyy edistää entistä laajempaa ja syvempää Eurooppaa. Nämä kaikki ovat kuitenkin todellisuudessa pelkkiä korulauseita, koska kansalliset, alueelliset ja paikalliset esteet vaikeuttavat edelleenkin todellisten Euroopan yhtenäismarkkinoiden toimintaa. Haluan tarkastella komission ehdotuksia juuri tässä yhteydessä.
Haluaisin tehdä selväksi, että luotamme erittäin paljon komission jäsen Montiin ja kunnioitamme häntä. Odotamme, että hän pystyy kitkemään kartellit. Hänen pitäisi kuitenkin ymmärtää, että, kuten kenen tahansa kohdalla, meidän täytyy harkita hänen ehdotuksiaan ja tarkastella niitä huolellisesti. Talous- ja raha-asioiden valiokunnan esittelijä von Wogau onkin tehnyt niin. Vaikka hän ei valitettavasti olekaan paikalla, haluan onnitella häntä siitä, miten perusteellisesti ja huolellisesti hän on laatinut mietintönsä - ja myös siitä, että hän kesti minua, vaikka olinkin piikkinä hänen lihassaan! Hän mainitsi aiemmin, että mietintö sai taakseen merkittävän enemmistön muttei kuitenkaan minun tukeani. Vaikka en siis olekaan samaa mieltä hänen johtopäätöksistään, hän on mielestäni tuonut mietinnössään esille monia niistä kysymyksistä, jotka komission täytyy ottaa huomioon.
Ensimmäisenä kysymyksenä mahdollisuus kilpailupolitiikan kansallistamisesta uudelleen. Tiedän, että komissio vastustaa sitä, mutta tällainen mahdollisuus on olemassa. Olen edelleen huolissani kansallisten tuomioistuinten ja kansallisten kilpailuviranomaisten suorituskyvystä. Olen edelleen huolissani koko oikeusprosessin toiminnasta. Kysyin äskettäin komission jäsen Montilta, mitä tapahtuu, jos hän sattuukin olemaan väärässä ja kilpailupolitiikka todellakin kansallistetaan uudelleen. Parlamentin jäsen von Wogau sanoi, että voimme kääntyä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen puoleen. No, me Isossa-Britanniassa odotamme juuri nyt yhteisöjen tuomioistuimen reaktiota. Katsomme, että yhteisöjen tuomioistuin ei kykene myöntämään meille väliaikaisia toimenpiteitä tietyssä kiistassa, jota käymme parhaillaan Ranskan kanssa ja jossa meillä on komission tuki. Ettei joku pidä tätä vain kansallismielisenä huomautuksena, niin Factortamen jutussa, jossa Ison-Britannian hallitus oli vastaajana, kesti 10 vuotta, ennen kuin yhteisöjen tuomioistuin antoi tuomion. Oikeusprosessille on siis tehtävä jotakin. Kysyn komissiolta, miten täytäntöönpanoa voidaan nopeuttaa tällä alueella.
Oikeusvarmuuden osalta kannatan parlamentin jäsen Thyssenin esittämää ajatusta. On tärkeää, että yrityksillä on oikeusvarmuus. Mainitsin tämän vähän aikaa sitten uudestaan komission jäsen Montille. Hän sanoi, ettemme saa aina antaa juristien johdatella itseämme. Asia koskee minua, koska olen, paitsi juristi, myös Yhdistyneen kuningaskunnan entinen kilpailuministeri. Meidän kaikkienhan on vain elettävä menneisyytemme kanssa, mutta on tärkeää, että yrityksillä on oikeusvarmuus.
Kysyisin lisäksi komissiolta, onko tästä muutoksesta yrityksille koituvia seurauksia analysoitu millään tavalla: onko tehty sellaista kustannus-hyötyanalyysia, joka on nyt selvästi yleistymässä eurooppalaisissa politiikoissa. Tiedän, että muutoksesta komissiolle koituvat seuraukset on analysoitu. Olemme kuulleet, miten paljon ihmisten aikaa menee nykyisin hukkaan ja että muutoksista olisi näin ollen hyötyä. Olen kuitenkin todella sitä mieltä, että haluamme tässä tilanteessa tietää, mitä seurauksia muutoksesta koituisi yrityksille.
Lopuksi me brittikonservatiivit toivomme suunnanmuutosta kohti riippumattoman kilpailuviranomaisen luomista. Haluaisin kuulla, mitä sanottavaa komission jäsen Montilla on tästä.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin kilpailupolitiikalla on ollut Euroopan yhdentymisen alusta lähtien keskeinen merkitys. Se on osa jännityssuhdetta, jossa piilevät myös Euroopan yhdentymisen ideat, jäsenvaltioiden välinen solidaarisuus, jäsenvaltioiden välinen yhteistyö, jonka tavoitteena on parempien ja tehokkaampien toimintaedellytysten luominen ihmisille ja taloudelle, sekä kilpailu, jonka on määrä innostaa Euroopan unionin kilpailukyvyn ja tulevan elinkelpoisuuden parantamiseen.
Kilpailupolitiikka on siksi oikeutetusti yksi tärkeimmistä politiikoista. Voimme olla ylpeitä eurooppalaisesta kilpailukulttuurista, jonka tavoitteena on todellakin panna sosiaalinen markkinatalous täytäntöön. Voimme olla ylpeitä kartelli- ja fuusiovalvonnasta. Meidän on kuitenkin oltava valppaita maailmanlaajuisesti operoivien toimijoiden suhteen, joille kansallisvaltioiden toiminta ei voi enää asettaa rajoja. Meidän on siksi muistettava ranskalaisen kirjailijan, Vivienne Forestierin, lause, joka kuvaa maailman tilaa talouden terrorina. Yhteiskunta jättäytyy markkinoiden armoille. Tätä me juuri Euroopan unionissa emme halua. Tiedämme, että valtioliittojen ja vuosituhannen vaihteen fuusioiden strategioiden aikakaudella - vuonna 1998 omistussiirroista maksettiin 2400 miljardia Yhdysvaltain dollaria - kilpailua vahingoittavia käytäntöjä hillitään omien sääntöjemme lisäksi myös Yhdysvaltojen tai Japanin tai muiden kanssa tehtävän kahdenvälisen yhteistyön avulla, niin kauan kuin ei ole vielä olemassa kansainvälistä kilpailulainsäädäntöä, jota ehdottomasti tarvitaan!
Euroopan yhteisön kilpailupolitiikka - unohdamme tämän hyvin usein - ei ole tärkeä vain oikeudenmukaiselle kilpailulle sinänsä, vaan erityisesti myös hintakehitykselle, kasvulle ja työllisyydelle sekä sitä kautta myös kansalaisille. Vaadin muiden kollegoiden tavoin Euroopan parlamentin yhteispäätösoikeutta kilpailulainsäädännön alalla. Se on viimeinkin ajettava läpi!
On tärkeää korostaa myös kilpailupolitiikan ja kuluttajansuojan välistä yhteyttä. Pidän myönteisenä sitä, että komission jäsen Monti haluaa saavuttaa tällä alalla edistystä vuoropuhelussa Euroopan parlamentin, mutta myös kansalais- ja kuluttajansuojajärjestöjen sekä kansalaisten kanssa. Suurempi avoimuus edistää myös kilpailupoliittisten päätösten julkista hyväksymistä. Silloin voidaan nimittäin ymmärtää, että esimerkiksi alhaisemmat sähkön ja televiestinnän hinnat ovat myös Euroopan yhteisön kilpailupolitiikan tulosta, eikä Brysseliä ole pakko vain tuomita, kun tehdään tukipäätöksiä, jotka aiheuttavat tämänhetkisessä tai paikallisessa tilanteessa tietysti selkeästi ongelmia.
Kilpailusäännöistä on vallittava selvyys etenkin EU:n laajentumisen vuoksi. Siinä yhteydessä on korostettava, että valtiontukea koskevan politiikan - se tehdään jäsen Jonckheerin mietinnössä myös hyvin selväksi - on sallittava jokaiselle valtiolle jatkossakin vapaus määritellä ja muodostaa itsenäisesti omat julkiset tehtävänsä ja omistussuhteet. Siinä yhteydessä on oltava selvää, että tuilla voi olla hyödyllinen tehtävä markkinoiden menettämisen korvaamisessa ja yhteisön tavoitteiden edistämisessä.
Sananen valkoisesta kirjasta: 81 ja 82 artiklan tarkistaminen merkitsee käännettä kartelleja koskevaan politiikkaan. Vastustan sitä, toisin kuin tämän parlamentin ja myös oman ryhmäni enemmistö, koska olen sitä mieltä, että lainsäädännössä vahvistetun poikkeuksen välittömään sovellettavuuteen perustuva järjestelmä on kilpailupoliittisesti selvästi huonompi kuin hallinnollisen varauksen sisältävä kieltoperiaate, ja näen vaarana uudelleen kansallistamisen. Nykyinen järjestelmä luo avoimuutta, tarjoaa yrityksille oikeusvarmuutta ja on johtanut ilmoitusvelvollisuuden ansiosta kiistatta kurinalaisuuteen ja pelotevaikutukseen. Komission korostama liian suuren työmäärän ongelma ei ole riittävä syy lainsäädäntöjärjestelmän perusteelliseen muuttamiseen. Tältä osin on myös kyseenalaista, onko se ylipäätään mahdollista ilman EY:n perustamissopimuksen muuttamista.

Huhne
Arvoisa puhemies, olen hyvin iloinen, että parlamentin jäsen Randzio-Plath mainitsi keskustelumme erittäin tärkeät taustatekijät, koska ennen häntä yksikään puhuja ei ollut maininnut niitä. Viime vuoden alussa käyttöön otettu euro päästi valloilleen eurooppalaisissa yrityksissä valtavat kilpailuvoimat, joihin liittyy ennennäkemättömiin mittasuhteisiin kasvanut fuusioiden aalto. Esimerkiksi viime vuoden tilastot osoittavat, että fuusioiden kokonaisarvo Euroopan alueella oli 1,4 triljoonaa euroa, joka on seitsemän kertaa enemmän kuin Euroopan edellisenä fuusioiden huippuaikana vuonna 1990.
Kilpailupolitiikalla on nyt edessään valtavia haasteita, joista se toivottavasti pystyy selviytymään, koska varmaankin monilla näistä fuusioista pyritään pikemminkin suojelemaan yritysten voittomarginaaleja kilpailulta kuin vain parantamaan tuottavuutta ja laajentamaan näiden yritysten toimintaa. Komission jäsen Montilla ja hänen kollegoillaan on edessään mittava haaste, ja haluamme ELDR-ryhmässä, ettei kilpailupolitiikkaa heikennettäisi fuusioiden tutkimisen eikä kilpailun rajoitusten valvonnan osalta. On erittäin hyvä siirtää vastuuta kansallisille viranomaisille, mutta korostaisimme, että esittelijä von Wogau sanoi mietinnössään, että kansallisia viranomaisia on valvottava säännöllisesti, niin ettei yhteisöllisyys heikenny, ja pyytäisimme erityisesti komission jäsentä vakuuttamaan meille, että tämä varmistettaisiin pistokokein.

Knörr Borràs
Arvoisa puhemies, siinä vähässä ajassa, joka minulla on käytettävissäni, haluan kannattaa kaikkien esittelijöiden tekemää työtä ja olen samaa mieltä monista täällä sanotuista asioista, erityisesti kollegani Jonckheerin esittämästä arvostelusta tietojen liiallista tiivistämistä kohtaan sekä tukien avoimuuden ja sosioekonomisen tarkastelun tarpeellisuudesta. Olen samaa mieltä myös siitä arvostelusta, että 82 artiklan kehittämistä ei ole korostettu, varsinkin kun olemme voineet havaita väärinkäytöksiä markkinoiden keskittyessä.
Haluan Baskimaata edustavana parlamentin jäsenenä antaa täyden tukeni asianmukaisen markkinakilpailun soveltamistoimille. Sanon tämän siltä varalta, jos asia jäisi epäselväksi sen takia, että olemme arvostelleet komissiota yleensä ja erityisesti komission jäsen Montia siitä, että hän on ottanut silmätikukseen baskiyrityksille annetut kannustimet ja katsonut ne valtiontuiksi.
Erimielisyytemme perustuu siihen, että komissio ei vieläkään ymmärrä Baskimaalle aikanaan myönnetyn taloudellisen sopimuksen yleisen järjestelmän ja yhteisvastuullisuuden luonnetta, jonka takia Baskimaan verotussäännöt ovat luonteeltaan, perustaltaan ja päämääriltään samanlaisia kuin unionin jäsenvaltioiden säännöt ja niitä sovelletaan yleisluonteisesti kaikkiin veronmaksajiin, jotka yhteyspisteiden perusteella ovat niiden alaisia.

Markov
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kyllä, me tarvitsemme kilpailua! Me tarvitsemme kilpailua alhaisimmasta työttömyydestä, pitkälle viedystä terveydenhuollosta, sosiaalisesta oikeudenmukaisuudesta, korkeista sosiaalisista standardeista ja me tarvitsemme tietysti myös - nämä ovat kansantaloudellisia kilpailun kriteerejä - liiketaloudellista kilpailua: tuotteiden parasta laatua, kaikkien yritysten samanlaisia markkinoille saattamisen edellytyksiä ja ympäristöystävällisiä tuotteita. Tämä tarkoittaa, että meidän on onnistuttava yhdistämään kansantaloudellisesti välttämättömät kilpailukriteerit liiketaloudellisiin kriteereihin. Minulla on toisinaan se vaikutelma, että toisin kuin kotimaassani, entisessä DDR:ssä, jossa kansantaloudellinen kilpailukyky asetettiin kaiken muun edelle ja liiketaloudellinen kilpailukyky sivuutettiin, nykyään toimitaan hyvin usein päinvastoin ja yhteiskunta ajattelee lähes pelkästään liiketaloudellisesti. Sanon tämän teille yrittäjänä, joka on ehdottoman kiinnostunut asiasta. Näin järjestelmä ei voi kuitenkaan toimia! Se onnistuu vain yhdistämällä molemmat kriteerit.
Annan teille yhden esimerkin: Euroopan unioni on tukenut perustellusti Saksan Brandenburgin osavaltiossa sijaitsevaa Grönitzin terästehdasta, vaikka sen 5000 työpaikasta on jäänyt jäljelle enää vain 700. Ne ovat kuitenkin kilpailukykyisiä työpaikkoja, sillä tämä terästehdas on nyt toiseksi suurin työkaluteräksen valmistaja Saksassa. Se, joka vaarantaa nyt periaatteessa tämän terästehtaan tuotannon vaatimalla takaisin silloin myönnettyjä tukia, ei vaaranna vain itse terästehdasta, vaan kyseisen alueen työnantajan, josta myös monet pienet ja keskisuuret yritykset ovat tietysti riippuvaisia. Se ei voi tietenkään olla Euroopan unionin kilpailupolitiikkaa!
Jos me haluamme kilpailua, meidän on onnistuttava yhdistämään kansantaloudelliset tarpeet ja liiketaloudelliset edellytykset. Tämä on myös ainoa mahdollisuus luoda kehittymättömillä alueilla tätä kautta alueellisia talouden kiertokulkuja, jotka johtavat siihen, että ihmisten sosiaalinen tilanne on turvattu ja että ostovoimaa tehostetaan. Meidän on siten otettava kysyntään suuntautunut talouspolitiikka selvästi voimakkaammin huomioon kuin pelkästään tarjontaan suuntautunut talouspolitiikka!

Gallagher
Arvoisa puhemies, sen jälkeen, kun minut valittiin parlamenttiin vuonna 1994, en ole koskaan nähnyt mietintöä, jossa olisi niin irlantilaisvastaisia asenteita ja sävyjä kuin tänään käsittelemässämme Jonckheerin mietinnössä.
Haluaisin lainata sanatarkasti mietintöä: "Henkeä kohti laskettua tukea maksetaan eniten Italiassa, Saksassa ja Irlannissa. Irlannin tukimäärät ovat selvästi suurimmat, jos otetaan huomioon kansallinen tuki sekä yhteisön alueellisiin ja sosiaalisiin tarkoituksiin myöntämät varat." Mielestäni esittelijä vain leikkii numeroilla. Minun on vaikea ymmärtää, miten hän voi sisällyttää tähän matemaattiseen yhtälöön alueelliset ja sosiaaliset varat. Haluaisin muistuttaa jäsenelle, että Euroopan unioni on sopinut aluetuen uusista suuntaviivoista vuoden 2000 jälkeiseksi ajaksi. Tässä oli kyse pelkästään Euroopan sisämarkkinoiden täydentämistä koskevien politiikkatavoitteiden jatkamisesta. Alueelliset erot täytyy poistaa, jotta sisämarkkinat voivat onnistua.
Pidän myönteisenä sitä, että unionin tavoite 1 -alueille vuoden 2000 jälkeisenä aikana sijoittuville yrityksille sallitaan 40 prosentin tuki ja pk-yrityksille 15 prosentin lisätuki kiinteitä sijoituksia varten. Muistutan esittelijä Jonckheerille, että irlantilaisyritysten tai Irlannissa toimivien ulkomaisten yritysten täytyy edelleen kulkea kahden meren yli päästäkseen Manner-Euroopan markkinoille. Yksikään muu jäsenvaltio ei ole yhtä epäsuotuisassa asemassa.

Konrad
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, hyvät kollegat, kartellikielto on toimivan kilpailujärjestyksen ydin Euroopassa. Komissio on pitänyt epätyydyttävänä kartellikiellon valvonnan käytännön hoitamista, ja siihen on aluksi myös yhdyttävä. Mielipiteet asian ratkaisemisesta kuitenkin eroavat toisistaan. Komission ehdotus ei poikkea muodollisesti kartellikiellosta, mutta viime kädessä tämä ehdotus merkitsee siirtymistä kieltojärjestelmästä, johon kuuluu lupavaraus, lupajärjestelmään, johon kuuluu kieltovaraus. Se merkitsee siirtymistä kieltoperiaatteesta väärinkäytön periaatteeseen. Minä ja muut kollegat hylkäämme yksiselitteisesti tällaisen merkittävän järjestelmänvaihdoksen. En hyväksy sitä, että lainsäädännön käytännön täytäntöönpanossa ilmenneiden ongelmien on määrä olla syy lainsäädännön muuttamiseen. Me muutamme lainsäädäntöä, jotta se voidaan panna jälleen täytäntöön, mitä en pidä kovinkaan hyväksyttävänä. Komissio luopuu poikkeusten myöntämistä koskevasta yksinoikeudestaan. Tämän suunnitellun järjestelmän, joka perustuu lainsäädännössä vahvistetun poikkeuksen välittömään sovellettavuuteen, taustaa vasten kilpailunrajoitukset ovat ilman muuta poikkeus, sikäli kuin EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan edellytykset ovat olemassa. Ilmoitusvelvollisuus Brysselille jää pois, mikä tarkoittaa, että komissio toimii tämän asiasisällön osalta jatkossa sokkona. En pidä tätä hyväksyttävänä.
Komission konseptia täydentää jäsenvaltioiden kansallisten viranomaisten ja tuomioistuinten tehostettu jälkikäteen tapahtuva valvonta. Tältä osin Eurooppaan syntyy kuitenkin, jos tämä valvonta tapahtuu tässä muodossa uudelleen kansallistamisen yhteydessä, erilaisten kilpailupoliittisten sääntöjen värikäs kirjo. Tämä ei ole mielestäni hyväksyttävää. Sillä heikennetään eurooppalaisen politiikan ydintä. Komission aikoma Euroopan yhteisön kartellioikeuden järjestelmänvaihdos on kilpailupoliittisesti erittäin riskialtis. Meillä on nykyisessä järjestelmässä riittävästi muita vaihtoehtoja avoimien markkinoiden ja vapaan kilpailun turvaamiseksi.
Komissio muuten palaa ehdotuksessaan jälleen takaisin vanhoihin ehdotuksiin, jotka esitettiin jo kertaalleen 1950- ja 1960-luvulla. Nämä ehdotukset eivät saaneet silloin enemmistön kannatusta. Koska Ranska korosti tuolloin erittäin voimakkaasti lainsäädännössä vahvistetun poikkeuksen välittömään sovellettavuuteen perustuvaa järjestelmää, sitä hyvitettiin maatalouspolitiikassa tehdyillä myönnytyksillä. 40 vuotta myöhemmin tämä ehdotus nousee nyt jälleen esille, ja se tulee - siitä olen varma - luomaan liikkumavaraa Euroopan kuluttajia rasittavien kartellien muodostamiselle. Sitä en voi hyväksyä!

Caudron
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puhun tänä aamuna tässä tärkeässä kilpailua koskevassa keskustelussa erityisesti terästukisääntöjä koskevasta Langenin tekstistä.
Kuten tuomioistuin tunnusti vuonna 1996, terästeollisuus on erityisen herkkä kilpailun häiriöille. Päädyin itsekin tähän näkemykseen muutama vuosi sitten laatimassani mietinnössä Euroopan terästeollisuuden vahvuuksista ja heikkouksista. Tästä syystä alalle on perusteltua kehittää tukijärjestelmä, jonka tavoitteena on taata toimivien yritysten selviytyminen, vaikka se on ristiriidassa EHTYn perustamissopimuksen 4 artiklan kanssa.
Tämä onkin kuudensien terästukisääntöjen tavoite, mutta samanaikaisesti on vältettävä kilpailuehtojen huononemista ja markkinoiden vakavia häiriöitä, mistä syistä näitä tukia on säänneltävä. Valtionapu on siis jatkossakin rajattava tutkimus- ja kehitystukeen, ympäristönsuojelutukeen ja toiminnan lakkautustukeen.
Vastaavasti on erittäin tärkeää, että jäsenvaltiot täyttävät velvollisuutensa ilmoittaa komissiolle teräsalan yrityksille myöntämistään tuista. Komissio ehdottaa lyhyempiä määräaikoja. Hyväksyn tämän ehdotuksen.
Pidän esittelijän tavoin komission kertomusta myönteisenä mutta mielestäni on valitettavaa, että kaikkia teräksen tuen osatekijöitä ei ole käsitelty. Terästukisääntöjen hyvin yksiselitteisestä sanamuodosta huolimatta komissio on hyväksynyt useasti tukia sellaisille teräsalan yrityksille, jotka eivät kuulu tukisääntöjen piiriin. Tasapuolisuuden vuoksi sääntöjä on joko noudatettava tai niitä on muutettava.
Lopuksi - arvoisa puhemies, päätän tähän , sääntöjä on tarkistettava EHTYn perustamissopimuksen voimassaolon päättyessä, koska tukijärjestelmää on mielestäni jatkettava vuoden 2002 jälkeen, ja siksi kannatan neuvoston asetusta alan suojaamiseksi. Odotamme näin ollen, ja minä odotan Euroopan komissiolta asiaa koskevia ehdotuksia.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, minäkin aion käsitellä Langenin mietintöä, joka koskee terästeollisuuden tukia.
Olen esittelijän kanssa samaa mieltä kahdesta asiasta. Ensiksikin siitä, että kaikille jäsenvaltioille täytyy taata yhtäläiset tukiehdot, ja toiseksi näiden tukien avoimuudesta. Arvostelemme esittelijän kanssa sitä, että kuudensista terästeollisuuden tuen myöntämistä koskevista säännöistä johtuvista määräyksistä huolimatta komissio on usein myöntänyt tukia yrityksille, jotka eivät kuulu näiden sääntöjen piiriin.
Joka tapauksessa, arvoisa puhemies, meitä huolestuttaa kaikkein eniten se, että hinnat ovat tuonnin takia laskeneet 30 prosentilla. Terästeollisuuden hintojen laskun syynä on Etelä-Korean ja Taiwanin aiheuttama kilpailun vääristyminen, niiden erilaiset työolot ja tuet. Teräs- ja telakkateollisuuden tilaukset - puhuimme myös tästä aiheesta vähän aikaa sitten - ovat laskeneet jyrkästi ja samalla työpaikat ovat vähentyneet. Asun Asturiassa, alueella, jonka telakkateollisuus on juuri nyt erittäin suurissa vaikeuksissa.
Maailmanlaajuisilla markkinoilla tarvittaisiin maailmanlaajuisia työnormeja ja maailmanlaajuisia tukia. Tiedän, että tätä on nyt vaikea toteuttaa, mutta ellemme saa aikaan kaikkien työntekijöiden kannalta oikeudenmukaisia työnormeja täällä ja muualla ja ellemme saa aikaan myös kaikkien maiden kannalta oikeudenmukaisia tukia täällä ja muualla, työpaikkojen säilyttäminen on hyvin vaikeaa Euroopassa ja muualla.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa pääjohtaja, hyvät naiset ja herrat, haluaisin todeta jäsen von Wogaun mietinnön osalta ennen kaikkea seuraavaa: pidän myönteisenä komission pyrkimystä panna tabuja kaihtamatta alulle tähän asti pysyviä menettelysääntöjä koskeva keskusteluprosessi ja ehdottaa konkreettisia uudistustoimia. Onnittelen mietinnön esittelijää, Karl von Wogauta, joka vastaa tähän haasteeseen, mutta vaatii myös aivan konkreettisesti selvennyksiä, muistuttaa tarpeellisista tukitoimista ja mainitsee kriittisesti nimeltä tämänhetkiset esiin nostetut ongelmat.
Valkoinen kirja ja mietintö toimivat tukena, kun alkaa se välttämätön ajatus-, keskustelu- ja uudistusprosessi, jota ei ole saatu vielä päätökseen, koska meillä, tuomareilla, jäsenvaltioilla ja ennen kaikkea asianomaisilla pienillä ja keskisuurilla yrityksillä on vielä selvitettävänä muutamia kysymyksiä. Kilpailupolitiikkaa on harjoitettava edelleenkin keskitetysti eikä sitä kansallisteta uudelleen, koska se vaarantaisi sisämarkkinat ja Euroopan talousalueen globaalissa maailmantaloudessa. Kilpailupolitiikkaa on kuitenkin eurooppalaistettava toissijaisuuden hengessä. Pidän siksi myönteisenä myös sitä, että vastuu alkaa yksilöstä, ilman että komissio vetäytyy omasta vastuustaan.
Käytännössä saadut kokemukset - vain 9 tapausta hylättiin ja 94 prosenttia tapauksista, jotka olivat komission käsiteltävänä, hoidettiin virallisen käsittelyn asemesta pelkästään salaisten hallinnollisten kirjeiden, jotka eivät ole oikeudellisesti sitovia, tai yksinkertaisesti käsittelyajan umpeutumisen tietä - osoittavat selvästi, että komission työlle asetetaan globalisoitumisen ja EU:n laajentumisen aikakaudella ajalliset, henkilökohtaiset ja taloudelliset rajat.
Lopuksi haluaisin sanoa, mitä odotan tältä uudistukselta: oikeudenmukaista kilpailua ja yhtäläisiä kilpailuedellytyksiä, oikeusvarmuutta kaikille yrityksille, kilpailupolitiikan yhtenäistä soveltamista, menettelyn yksinkertaistamista keskittämisperiaatteen mukaisesti, henkilökohtaisesti riippumattomina pitämieni kansallisten kilpailuviranomaisten yhteensovittamista, tiivistä kansallisten viranomaisten ja tuomioistuinten yhteispeliä komission kanssa, kansallisten viranomaisten ja tuomioistuimien eurooppalaisen kilpailu- ja kartellioikeuden soveltamista koskevaa selkeää toimivaltajakoa sekä komissiolta keskittymistä olennaiseen sen täyttäessä tehtäviään Euroopan yhteisön kilpailupolitiikkojen ylimpänä valvojana. Odotan jännittyneenä, missä muodossa laajasti käytävät keskustelut löytävät tiensä ensimmäiseen lakiehdotukseen.

Bordes
Arvoisa puhemies, komission kertomuksessa vahvistetaan, että - jos Saksaa ei oteta huomioon - yritysten valtiontuki kasvaa jatkuvasti. Tämä huolestuttaa komissiota vain kilpailuehtojen kannalta.
Me sitä vastoin tarkastelemme tilannetta työtä tekevien luokkien edun kannalta. Yhteiskunta ei hyödy millään tavalla näistä valtavista julkisten varojen siirroista yksityisille yrityksille. Ajatelkaa autoteollisuutta, jonka alalla erilaiset valtionavustukset ja -tuet ovat kasvaneet 24 prosenttia tarkasteltavana olevana ajankohtana. Mitä sillä on saavutettu? Sillä ei ole säilytetty työpaikkoja. Kaikissa näissä yrityksissä on vähennetty työpaikkoja ja jopa irtisanottu työntekijöitä. Sillä ei ole parannettu työoloja, sillä kun tuotantoa lisätään ja työntekijöitä vähennetään, työolot huononevat. Tarvitsivatko nämä yritykset valtiontukia selviytyäkseen? Eivät, autoteollisuus on vuosikausia saanut valtavia voittoja.
Valtiontuet ovat haitallisia, koska ne johtavat "tukiosteluun" yritysten siirtäessä toimintaansa maasta toiseen, kuten Jonckheerin mietinnössä todetaan, mutta niitä ei voida hyväksyä myöskään sen vuoksi, että niiden ansiosta kourallinen yksityisiä osakkeenomistajia rikastuu julkisilla varoilla. Siksi, että rikkaimpia tuetaan kaikkialla valtion varoilla, kaikkialla Euroopassa heikennetään sosiaalista suojelua, luovutaan julkisista palveluista ja suljetaan sairaaloja.
Äänestäessäni Jonckheerin mietintöä vastaan korostan erilaisen politiikan tarvetta eli sitä, että kaikki yksityisille yrityksille annettavat tuet lopetetaan ja siten säästetyt varat käytetään julkisten palvelujen kehittämiseen ja ihmisten työllistämiseen.

García-Margallo y Marfil
Arvoisa puhemies, tämänpäiväinen keskustelu on erittäin tärkeä, koska kilpailun periaate on ollut luultavasti koko sisämarkkinoiden kulmakivi. Yhteisön lainsäädännössä on kilpailun periaatetta soveltaen kehitetty 85-94 artiklaa, toisin sanoen kilpailupolitiikkaa, kaikkia niitä valtiontukia ja veroja koskevia määräyksiä, jotka saattavat muuttaa kilpailua. Ensiksikin välillisiä veroja koskevia määräyksiä; viime aikoina komission jäsen Montin ansiosta välittömiä määräyksiä ja aivan erityisesti menettelysääntöjä.
Tämä on toiminut varsin hyvin, mutta, kuten kuuluisassa elokuvassa Casablanca, aika kuluu ja on välttämätöntä mukauttaa tähän asti sovellettu lainsäädäntö uusiin olosuhteisiin. Tässä mielessä olen havainnut kaikissa puheenvuoroissa huomattavaa yksimielisyyttä. Ensiksikin on välttämätöntä, että lainsäädäntöä hahmoteltaessa luodaan selkeitä ja viimeisteltyjä sääntöjä. Ehkäpä juuri tällä lainsäädännön osa-alueella on muita osa-alueita vaikeampi hyväksyä sekavien määräysten, säännöksissä olevien aukkojen tai epämääräisten oikeudellisten käsitteiden mukaisten määräysten olemassaoloa. Niitä on sitäkin vaikeampi hyväksyä - kuten tämän uudistuksen toisen osan kohdalla -, kun lainsäädännön soveltaminen annetaan kansallisten viranomaisten tehtäväksi.
Kolmanneksi mielestäni on tärkeää, että komissio välttyy siltä houkutukselta, että luodaan riippumattomia virastoja, jotka vääristäisivät komission luonteen, ja on tärkeää, että kansainväliset elimet soveltavat määräyksiä yhdenmukaisesti.
Neljänneksi ja viimeiseksi - ja tähän on jo viitattu -, kansainvälinen oikeusjärjestys on muuttunut. Olemme nähneet sen epäonnistuneessa Seattlen konferenssissa, ja näemme sen maailman eri alueiden tai maiden kanssa pidettävissä kahdenvälisissä konferensseissa. Kilpailun periaatetta täytyy viimeinkin soveltaa yleismaailmallisesti. Meidän täytyy valvoa, että ympäristö- ja työnormeja noudatetaan, jotta voimme välttää tällä alueella tapahtuvan polkumyynnin, että tekijänoikeuksia noudatetaan tarkasti, että valtiontukia, jotka - kuten täällä on sanottu - vääristävät kilpailua monilla aloilla ja tuhoavat unionin työpaikkoja, uudistetaan ja lopuksi että sovelletaan yhtäläisiä ehtoja, jotka estävät tukien ja muiden maiden sisäisten vääristymien siirtymisen kansainväliselle tasolle loukkujen kautta.

Kauppi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Monti, Jonckheerin mietinnössä tehdasteollisuutta ja eräitä muita aloja koskevista valtiontuista on paljon hyvää. Ensinnäkin mietinnössä tuodaan ilmi parlamentin päättäväisyys siinä, että valtiontukia on määrätietoisesti vähennettävä sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi.
Mietinnön johtopäätöksistä moni aiheuttaa kuitenkin ainakin meidän ryhmämme piirissä vakavaa huolta. Esimerkiksi se tosiasia, että valtiontukien henkeä kohti laskettu määrä ja taso vaihtelevat voimakkaasti eri jäsenvaltioissa, osoittaa tämänkaltaisten yleiskatsausten tarpeellisuuden. Kansallisista itsekkäistä lähtökohdista kumpuavat tuet antavat yrityksille epäoikeudenmukaisia etuja, vääristävät näin kilpailua ja johtavat koko Euroopan kannalta niukkojen resurssien tehottomaan ja epätaloudelliseen jakoon. Ei ole myöskään ihan sama, minkä tyyppisistä tukimuodoista on kyse. Tuensaajalta omaa ponnistelua edellyttäviä valtiontukimuotoja on suosittava. Esimerkiksi valtion takuut, joista komissio vastikään julkaisi kannanoton, on luonnollisesti luettava valtiontuiksi, mutta ne ovat mielestäni parempi vaihtoehto kuin yritykselle myönnetty suora tuki.
Kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus korostaa edelleen komission luottamusta voimakkaaseen sääntelyyn, sen sijaan että painotettaisiin taloudellisia kilpailukykyyn vaikuttavia tehokkuusargumentteja. Euroopan talous ei ikinä saavuta toivottua kilpailukykyä, jos emme osoita luottavamme markkinoiden toimintaan. Jos kilpailupolitiikka tehdään alisteiseksi sosiaali- ja ympäristöpoliittisille tavoitteille, todellinen tehokkuus ja taloudellinen kasvu jäävät haaveiksi. Kilpailupolitiikka onkin nähtävä osana talouden kokonaisuutta ja sitä on arvioitava muun muassa suhteessa kauppapolitiikkaan ja immateriaalioikeuksiin, ei ainoastaan korostettava sen sosiaalista ulottuvuutta. Sosiaalipoliittiset tavoitteet voidaan parhaiten toteuttaa voimistuneen talouskasvun kautta, ei tekemällä kompromisseja kilpailupoliittisissa ratkaisuissa.
Rapkeyn mietinnössä painotetaan myös kilpailuoikeuden kansainvälistä ulottuvuutta. Mielestäni olisikin hyvä, jos kansainvälisellä tasolla löydetään yhteisymmärrys tietyistä kilpailuoikeuden ydinperiaatteista. Sen sijaan yhtenäisten vähimmäisstandardien tavoitteleminen johtaa helposti siihen, että mennään siitä, missä aita on matalin, ja päädytään alhaisimpaan yhteiseen nimittäjään, mikä vesittää kaikki kilpailupoliittiset tavoitteet.

Gemelli
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Monti, käsitykseni on, että Euroopan unionin on ryhdyttävä saattamaan kilpailusääntöjä ajan tasalle, eikä ainoastaan vuosien varrella tapahtuneiden muutosten näkökulmasta ja niiden vuoksi, vaan myös siksi, että unioni kohta laajentuu. Kiitän esittelijä Karl von Wogauta hänen osoittamastaan paneutumisesta ja kerron pitäväni hänen ajatuksiaan arvossa. Lisäksi sanoisin arvostavani paljon Giuseppe Tesauron, Italian kilpailuviraston johtajan, minulle lähettämiä käsityksiä ja huomioita, joita komission jäsen Monti varmasti asiaankuuluvasti arvostaa, varsinkin yhteistyötä ajatellen.
Meidän todellinen ongelmamme on varmasti markkinoiden vapauttamisen laajentaminen ja varsinkin eri kansallisten talouksien yhdenmukaistaminen, sillä niissä on tällä hetkellä suuria eroja, jotka ovat ilmeisiä, jos verrataan Englannin, Italian ja Ranskan markkinoita keskenään; edellisen tapauksessa on havaittavissa voimakasta valtion harjoittamaa protektionismia, jota ei ole Englannin talouselämässä ja jota on vain hyvin rajallisesti Italian talouselämässä.
Laajentumisen yhteydessä unioniin pyrkivien valtioiden taloudet ovat toinen ongelma, sillä nämä taloudet saattavat jäädä pysyvästi tukien varaan, mikäli asteittaiseen mukauttamiseen ei ryhdytä. Näkemykseni mukaan olisi myös tarpeen ottaa vähimmäistekijöiksi kaksi taloudellisen rakenteemme tyypillistä ja huomattavaa vaikuttajaa, eli pienet ja keskisuuret yritykset, jotka ovat Euroopan taloudellisessa kokonaisuudessa sitova osatekijä, sekä sosiaaliturva, jonka Eurooppa on aina taannut taloudellisesti heikoimmin toimeentuleville. Markkinatalouden sosiaalisen tehtävän turvaaminen erottaa äärimmäisestä liberalismista sellaisen järjestelmän, jossa pyritään kansalaisten elämänlaadun parantamiseen.
Eräs sellainen seikka, jota kannattaa harkita uusien sääntöjen kohdalla, koskee syrjäisimpien alueiden ja saarialueiden talouksia, jotka on turvattava. Siksi olenkin sitä mieltä, että olisi hyvä myös harkita yhteisön markkinoiden kahden ulkopuolisen polttopistealueen luomista aloittamalla hedelmällinen toiminta Venäjän ja Välimeren maiden kanssa juuri siksi, että näin talouksien syrjäisyys vähentyisi. Toivon ja siinä mielessä kiitän komission jäsen Montia , että uusista säännöistä tehtäisiin talouspolitiikan näkökulmasta mahdollisimman laajoja niin, että myös sosiaalinen tehtävä taataan.

Peijs
Arvoisa puhemies, kilpailu on yhteisön sisämarkkinapolitiikan sydän ja voima. Vapaat ja avoimet markkinat voivat olla olemassa vain, jos on kilpailua, jota rajoitetaan selkeillä ja yhdenmukaisilla pelisäännöillä. Karl von Wogau ilmaisee tämän mietinnössään erittäin hyvin. Eurooppa kuitenkin muuttuu. Talous kasvaa, ja meillä on pian 25-30 jäsenvaltiota. Euroopan komissio ylikuormittuu jatkaessaan nykyistä politiikkaa. Siksi kilpailupolitiikan uudenaikaistaminen on välttämätöntä. Se on täysin selvää.
Tämän sanottuani olen kuitenkin edelleen huolissani suunnitellusta hajauttamisesta. Miten komissio aikoo perustamissopimusten vartijana taata, että Lontoossa, Palermossa, Helsingissä sekä pian Budapestissa ja Ankarassa tehdään päätöksiä kilpailuasioista yhdenmukaisella tavalla? On pakko välttää eriarvoisuutta lain edessä, ja kilpailuun liittyvät oikeustapaukset virtaavat niihin tuomioistuimiin, jotka antavat lievimpiä tuomioita. Sanottakoon vain, että ei riitä, että jäsenvaltioissa on tästä jo 40 vuoden kokemus. Alankomaissa kilpailuviranomaisten toiminta on vielä lapsenkengissään. Siellä on hyvin pienet markkinat, joita valitettavasti samalla usein pidetään merkittävinä markkinoina. Vastakohtana on Saksa, jossa hyvin kokenut Kartellamt (kartellivirasto) käyttää toimivaltaansa valtavilla markkinoilla.
Euroopan komission uskoa siihen, että lainsäädännön tulkinta on kaikissa ilmansuunnissa ilman muuta lähes samanlaista, nimitetään katolisissa piireissä "rohkeaksi uskoksi", ja se on kiellettyä. Yhdenmukaisuuden hyväksi on tehtävä työtä. Ajattelen erikoistuneita kansallisia tuomioistuimia, joilla on mahdollisuus antaa asia välittömästi EY:n tuomioistuimen erityisen kilpailutuomioistuimen ratkaistavaksi. Tätä erityistä tuomioistuinta tarvitaan Luxemburgissa, koska on välttämätöntä luoda laajaa asiantuntemusta. Lisäksi hyvin suuret taloudelliset ja sosiaaliset intressit, jotka liittyvät tämäntyyppisiin asioihin, eivät salli, että päätöstä joudutaan odottamaan kaksi vuotta, mikä on nykyisin aivan tavallista. Mitä mieltä arvoisa komission jäsen on tästä asiasta?
Haluan lopettaa ottamalla esille erään pienille ja keskisuurille yrityksille tärkeän asian. Euroopan komission pitää itse - jotta pienet ja keskisuuret yritykset saisivat lisää varmuutta - laatia asetus pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävästä poikkeuksesta, jotta vertikaalisten poikkeuksien lisäksi myös horisontaaliset poikkeukset ovat mahdollisia. Pienten yksityisyritysten täytyy voida vastustaa suuria ketjuja tekemällä yhteistyötä. Yhteisön kilpailupolitiikan tarkoituksena ei voi olla, että pienten yritysten toiminta tehdään mahdottomaksi. Pienyritysten tapauksessa täytyy lisäksi pohtia, voitaisiinko mieluummin käyttää ennakkovaroitusjärjestelmää, keltaista korttia, sen sijasta, että käytetään heti punaista korttia, joka toimii rangaistuksena ja uhkaa yrityksen olemassaoloa.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, koska puhun viimeisenä, minulla on etuoikeus sanoa teille, arvoisa komission jäsen, että parlamentin enemmistö tukee aloitettanne ja on osoittanut luottavansa täysin ja mielestäni erittäin perustellusti siihen, miten ohjaatte tätä venettä. Mekin haluamme kuitenkin olla soutajina tässä veneessä, olemme samassa veneessä ja haluamme soutaa teidän kanssanne. Sen takia mielestäni on aivan välttämätöntä aloittaa toimielinten välinen vuoropuhelu, jotta voimme toteuttaa, hahmotella ja viimeistellä tämän erittäin tärkeän uudistuksen.
Täällä on noussut esiin monia ajatuksia, jotka voitaisiin jakaa kolmeen suureen ryhmään. Ensiksikin muutamat, erityisesti talousasioiden valiokunnan puheenjohtaja Randzio-Plath, ovat ottaneet esille sen, että tämän uuden oikeudellisen poikkeusjärjestelmän täytyy ehdottomasti olla perustamissopimuksen mukainen. Olen tästä samaa mieltä, ja meidän täytyy mielestäni tarkastella tätä näkökohtaa.
Toiseksi on tuotu esille yritysten oikeusvarmuutta koskeva kysymys. Onkin totta, arvoisa puhemies, ettei komissio ole mikään oikeusvarmuusautomaatti. Olemme kaikki samaa mieltä siitä. On kuitenkin aivan yhtä totta - ja kaikki parlamentin tahot ovat toistaneet sitä -, että unionin teollisuus rakentuu pienistä ja keskisuurista yrityksistä ja että komissiolla on monesti auctoritasin tehtävä, sisämarkkinoiden legitimointi, legitimiteetin antaminen.
Tässä kohdassa haluan kertoa mielipiteeni eräästä parlamentin jäsen Karasin mainitsemasta asiasta. Kielteisiä päätöksiä on ollut ainoastaan yhdeksän. Minulla on kuitenkin tässä asiassa kokemusta juristina. Kuinka monta kertaa juristi on kahden yrityksen ja yhden hankkeen ollessa kyseessä muuttanut hanketta komission ex ante -ohjeen takia, jotta se olisi kilpailusääntöjen mukainen! Tämä on näin ollen yksi näkökohta, jota pitää tarkastella.
Kolmanneksi on tuotu esille yhteisön oikeuden yhdenmukaista soveltamista koskeva ongelma. Tältä osin parlamentin jäsen Thyssenin erinomaista puheenvuoroa ei juuri voi ylittää. Mielestäni biologinen monimuotoisuus on hyvä asia ja samaten kulttuurinen monimuotoisuus, mutta monimuotoisuus yhteisön oikeuden ja koko sisämarkkinoiden ytimen eli kilpailulainsäädännön soveltamisessa ei sitä ole. Siihen meidän täytyy puuttua. Vain muutamissa maissa, esimerkiksi Saksassa, on tätä varten erityistä tuomiovaltaa. Ehkäpä se olisi yksi ratkaisumalli, mutta meidän täytyy tarkastella muitakin.
Arvoisa komission jäsen, emme voi - ja haluaisin päättää puheeni tähän ajatukseen - antaa jalansijaa ja aseita niille, jotka väittävät, että unionin toimielimet on tarkoitettu vain suurille, tärkeille tai rikkaille eikä kansalaisille tai pienille ja keskisuurille yrityksille, jotka pahimmassa tapauksessa - joka ei toteudu, koska se estetään tarvittavin toimin - joutuisivat toteamaan, että tuomioistuimet antavat erilaisia tuomioita ja vieläpä myöhässä ilman, että niillä on minkäänlaista todellista mahdollisuutta vaikuttaa siihen muuten kuin sen periaatteen avulla, jota ranskalaiset kutsuvat nimellä "le parcours du combatant", toisin sanoen ties kuinka monen vuoden päästä, kun hyvin ruuhkautuneeksi tiedetty Luxemburgin tuomioistuin antaa tuomionsa.
Arvoisa komission jäsen, kyse on uudistuksesta, jonka merkitystä ei voida liikaa korostaa. Se on kilpailua tai sisämarkkinoiden koheesiota kauaskantoisempaa, ja sillä on mielestäni syvällinen vaikutus Euroopan yhdentymisen merkitykseen, Euroopan yhdentymisen legitimiteetin merkitykseen. Näin ollen luotamme siihen, arvoisa komission jäsen, että voimme toimielinten välisen vuoropuhelun myötä viimeistellä uudistuksen, jota me kaikki odotamme ja jonka voimme mielestämme toteuttaa teidän opastuksenne ja keskinäisen yhteistyömme ansiosta.

Monti
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, kiitän lämpimästi talous- ja raha-asioiden valiokuntaa ja koko Euroopan parlamenttia kilpailuasioita kohtaan osoitetusta suuresta mielenkiinnosta. Arvoisa puhemies, mielestäni tämä yhteiskeskustelu on elävä ja erinomainen osoitus siitä.
Olemme kuunnelleet erittäin perusteellisia kansantaloudellisia huomioita, joilla on samalla merkitystä myös koko toimielinrakenteen kannalta.
Yhteinen pyrkimyksemme on ajanmukaistaa kilpailupolitiikkaa ja vahvistaa sitä, sillä se on sosiaalisen markkinatalouden ja Euroopan rakentamisen peruspilari. Kilpailupolitiikan uudistamisen johon aiomme löytää yhdessä keinot johtavana ajatuksena on turvata kilpailu tehokkaammin, vähentää yrityksiä rasittavaa byrokratiaa ja lähentää päätöksentekoprosessia kansalaisiin nähden kaikilla kilpailupolitiikan uudistamisen osa-alueilla.
Minä haluan kiittää henkilökohtaisesti ja täydestä sydämestäni jäsen von Wogauta siitä paneutumisesta, jota hän on osoittanut käsitellessään valkoiseen kirjaan kuuluvia asiakirjoja, sekä hänen mietintönsä laadukkuudesta.
Haluaisin jaotella von Wogaun mietintöä koskeneessa keskustelussa esiin tulleet huomiot neljään ryhmään. En pidä näitä huomioita komissioon kohdistettuna arvosteluna vaan pikemminkin olennaisen tärkeänä lisäpanostuksena, sillä syytä huoleen on edelleen, ja yhdessä haluamme voittaa huolet, jotka koskevat tehokkuutta, uudelleen kansallistamista, soveltamisen johdonmukaisuutta ja oikeusvarmuutta. Käyn ne nopeasti yksitellen läpi.
Tehokkuudesta: olen vakuuttunut siitä, että tämän uudistuksen myötä voimme vahvistaa kilpailua yhtenäismarkkinoilla, emmekä heikentää sitä. Nykyisen kaltaisella ilmoituksella, arvoisat parlamentin jäsenet, ei voida enää päästä tähän tavoitteeseen, sillä se ei takaa sitä, että komissio saa tietää vakavimmista kilpailurajoituksista muistelen, että 35 vuoden aikana ilmoituksen vuoksi ja ilman kannetta on pantu täytäntöön ainoastaan yhdeksän kieltopäätöstä , eikä se takaa avoimuutta eikä todellista oikeusvarmuutta yrityksille, jotka useimmissa tapauksissa saavat pelkästään hallinnollisen kirjeen. Ehdotetussa järjestelmässä on mahdollista turvata kilpailu paremmin varsinkin siksi, että siinä komissio voi keskittää toimensa vakavimpiin kilpailurajoituksiin, ja myös siksi, että näin kansalliset viranomaiset ja kilpailuviranomaiset saadaan paremmin mukaan rikkomusten torjuntaan, ja lopuksi vielä siksi, että näin rikkomuksissa vahinkoa kärsinyt osapuoli voi vedota suoraan kansallisiin tuomareihin, joiden tehtävä on suojella subjektiivisia oikeuksia.
Uudelleen kansallistamisesta: vaikka se olisikin turhaa, haluaisin varsinkin muistuttaa ja painottaa, kolmekin kertaa, jos mahdollista, että valkoisella kirjalla ei ole mitään tekemistä yrityskeskittymien ja valtiontukien kanssa emme harkitse laajentamista tälle alalle , mutta asetuksen 17 osalta uudelleen kansallistamisen vaara on olemassa. Kuvitelkaa, jos emme olisikaan asettaneet tätä kysymystä! Kuitenkin kysyimme sitä itseltämme ja käsittelemme sitä erittäin huolellisesti myös teidän ilmaisemanne huolestumisen vuoksi. En rehellisesti sanottuna usko, että tämä pelko on loppujen lopuksi oikeutettu. Komission ehdotuksessa komissiolle annetaan keskeinen tehtävä kilpailupolitiikan suuntaviivojen määrittelyssä. Uudistus ei johda minkäänlaiseen komission toimeliaisuuden vähentymiseen, vaan pikemminkin siihen, että toimet kohdennetaan tärkeimpiin tapauksiin. Uudistus johtaa Euroopan kilpailukulttuurin asteittaiseen kehittymiseen, ja rohkenen korostaa tätä, sillä puheenjohtaja Randzio-Plathin käyttämä ilmaus teki minuun suuren vaikutuksen ja yhdyn siihen täysin. Eli uudistus johtaa siihen, että Euroopan kilpailukulttuuriin sinne, missä tänään kukkivat erilaiset kukat, jotka eivät ole toistensa kaltaisia siirtyy, juurtuu osia useista kansallisista kilpailukulttuureista. Luopuminen jäsenvaltioiden 15 kansallisesta lainsäädännöstä tapahtuu asteittain, kun yhteisön lainsäädäntöä, jota useammat toimijat voivat soveltaa, aletaan käyttää yhä laajemmin. Rohkenen painottaa, että tämä on kilpailulainsäädännön ottamista yhteisön haltuun eikä sen uudelleen kansallistamista.
Soveltamisen johdonmukaisuudesta: on pidettävä mielessä, että on olemassa se vaara, että kilpailusääntöjä sovelletaan epäjohdonmukaisesti, mutta uskon myös, ettei vaaraa pidä liioitella. Kansalliset viranomaiset ja tuomarit ovat vuosikymmenten ajan soveltaneet 81 artiklan 1 kohtaa ja 82 artiklaa, kuten monia muitakin perustamissopimuksen määräyksiä, eikä siitä mielestäni ole aiheutunut suuria ongelmia. Johdonmukaisuuden säilyminen riippuu poikkeuksen välittömään sovellettavuuteen perustuvassa järjestelmässä ennen kaikkea sisällöllisten sääntöjen selkeydestä. Komissio pyrkii lujasti tarkempiin säännöksiin sekä yleisluonteisten toimien että päätösten avulla. Toiseksi, on tarpeen asettaa tehokkaita menettelyjä ristiriitojen ehkäisemiseksi, ja valkoisessa kirjassa esitetäänkin keinoja välittää tietoa ja neuvoja. Tässä asiassa haluaisin sanoa muutaman sanan jäsen Riis-Jørgensenin ja jäsen Huhnen esittämästä, mielestäni erinomaisesta ajatuksesta, eli siitä, että täytäntöönpanoa valvottaisiin.
On siis tuotu esille ajatus täytäntöönpanon valvonnasta. Minun on sanottava, että tämä on mielestäni erittäin hyvä ajatus, jota ryhdymme luultavasti pohtimaan. Vaikka kunnioitammekin suuresti kansallisten kilpailuviranomaisten työtä, on selvää, että valvomme hyvin huolellisesti, miten kansalliset viranomaiset ja tuomioistuimet soveltavat EY-lainsäädäntöä. Tästä syystä komissio haluaa säilyttää itsellään oikeuden vetää juttu pois kansalliselta kilpailuviranomaiselta, mikäli lainsäädäntöä ei sovelleta asianmukaisesti. Tämä on ainakin jonkinlainen vastaus ilmaisemaanne huoleen, parlamentin jäsen Peijs.
(EN) Parlamentin jäsen Evansin mainitsemista yrityksille aiheutuvista seurauksista on tärkeää toteuttaa perusteellinen kustannus-hyötyanalyysi. Valkoinen kirjahan julkaistiin loppujen lopuksi siksi, että saisimme kerättyä kommentteja yrityksiltä ja myös muilta tahoilta. Olemme saaneet monia erinomaisia kommentteja ja mielipiteitä, joista saamme aineistoa yrityksille laadittavaan kustannus-hyötyarvioon. Tutkimme huolellisesti kaiken saamamme aineiston, ennen kuin teemme lainsäädäntöesityksen uudeksi asetukseksi.
Yrityksille koituviin seurauksiin liittyy eräs hyvin tärkeä seikka. Parlamentin jäsenet Thyssen, Peijs ja Palacio Vallelersundi ottivat sen esille: nimittäin kysymys pk-yrityksistä. Monet puhujat ovat painottaneet tätä. Komissio kiinnittää erityistä huomiota pk-yritysten oikeusvarmuuteen. Ehdotamme järjestelmää, joka parantaa tuntuvasti pk-yritysten oikeusvarmuutta. Miksi? Onko kyseessä pelkkä poliittinen ele? Ei ole. Ehdotamme järjestelmässä aineellisten määräysten uudistamista siten, että useimmat pk-yritykset kuuluvat ryhmäpoikkeusasetusten piiriin, kuten vertikaalisten rajoitusten alalla. Useimpien pk-yritysten markkinaosuus on itse asiassa alle 30 prosenttia.
Meillä on de minimis -ilmoitus, joka sisältää julistuksen, jonka mukaan 81 artiklan 1 kohdan mukainen ankara kielto ei yleensä koske pk-yrityksiä, koska niillä ei ole määräävää markkina-asemaa. Laadimme parhaillaan uusia ryhmäpoikkeuksia ja suuntaviivoja, joissa otetaan huomioon pk-yritysten erityistilanne, ja myös uudistamista koskeva valkoinen kirjamme parantaa pk-yritysten tilannetta ensiksikin poistamalla nykyisestä ilmoitusjärjestelmästä johtuvan byrokratian ja toiseksi mahdollistamalla 81 artiklan 3 kohdan välittömän soveltamisen, mikä hyödyttää erityisesti pk-yrityksiä.
(IT) Neljäs kysymys koskee oikeusvarmuutta. Jäsen Evans, oikeusvarmuus tunnustan sen itse ensimmäisenä on tietenkin yritysten kannalta tärkeää, eikä ainoastaan lakimieskunnalle, jolla myös on erittäin tärkeä tehtävä Euroopan rakentamisessa. Oikeusvarmuus on tärkeää yritysten kannalta: tämän aiheen tärkeydestä puhui viimeisessä puheenvuorossaan myös oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan puheenjohtaja Palacio Vallelersundi, ja kiitän häntä siitä, että hän ymmärtää yhtenäismarkkinoita koskevat teemat aina laajasti, ja tässä tapauksessa niin, että mukaan on otettu myös kilpailu. Olen vakuuttunut siitä, että tällä ehdotuksella lisätään yritysten oikeusvarmuutta kolmesta syystä: näin voidaan 81 artiklan 3 kohdan nojalla suoraan ilman edeltävää päätöstä antaa lupa kaikkiin niihin kilpailua rajoittaviin sopimuksiin, jotka täyttävät niiden myöntämisestä annetut ehdot; näin yritysten tukeminen tehdään mahdolliseksi esittämällä perusteltuja lausuntoja, jos on tulkinnallisia epäselvyyksiä; näiden toimien lisäksi asetetaan ryhmäpoikkeusasetuksia sekä suuntaviivoja, joilla pyritään sääntöjen selventämiseen ja niiden varmuuden takaamiseen.
(FR) Thyssen viittasi myös kysymykseen yritysten lakimiesten laillisesta etuoikeudesta. Muistuttaisin vain, että tuomioistuin teki asiasta päätöksen vuonna 1982, kuten minua paremmin tiedätte. Päätös on edelleen voimassa, eikä ole mitään perusteita sille, että se pitäisi asettaa kyseenalaiseksi. Valkoisen kirjan perusteella kysymystä on tarkasteltava uudelleen vain yhden ainoan näkökohdan luottamuksellisten tietojen vaihdon osalta. Tällä hetkellä keskustellaan siitä, millaisia takeita yrityksille olisi annettava.
(IT) Arvoisa puhemies, nyt siirryn käsittelemään nopeasti jäsen Rapkayn mietintöä, jonka tekijää haluan kiittää lämpimästi hänen työnsä korkeasta tasosta ja siitä tuesta, joka olennaisissa asioissa on annettu komission kilpailupolitiikkaa koskevalle XXVIII vuosikertomukselle. Käsittääkseni näkemykset ovat varsin yhteneviä, mutta Rapkayn mietinnössä on sellaisia painotuksia, joita velvollisuutemme on käsitellä varsin huolellisesti. Ajan säästämiseksi mainitsen niistä vain kaksi: ensimmäinen koskee avoimuuden lisäämistä entisestään. Parlamentti tietää, miten tärkeänä me kaikki pidämme avoimuutta kilpailupolitiikassa, ja myös minä itse, siitä ensimmäisestä päivästä lähtien, kun olin 1. syyskuuta valiokunnan kuultavana taloutta ja raha-asioita koskevissa kysymyksissä. Mitä tulee kilpailupolitiikan kansainväliseen ulottuvuuteen, voin vakuuttaa teille, jäsen Rapkay, että komissio on valmis toimittamaan parlamentille kertomuksen tästä aiheesta, johon myös jäsen Randzio-Plath kiinnitti huomiomme ja josta voin todeta, että meillä on varsin tyydyttävät kahdenväliset suhteet Yhdysvaltojen, Kanadan ja Japanin kanssa ja että teemme työtä, jotta kauppajärjestössä syntyisi todellinen kilpailua koskeva asiakirja.
Yhtä lämpimästi kiitän myös teitä, jäsen Jonckheer, tekemästänne mietinnöstä, joka koskee seitsemättä yleiskatsausta Euroopan unionin valtiontuista. En käsittele tässä yhteydessä yhteispäätösmenettelyyn liittyviä kysymyksiä, mutta näin ei ole tietenkään siksi, etten pitäisi niitä tärkeinä. Niillä on varsin paljon merkitystä toimielinten kannalta, ja ne ulottuvat epäilemättä paljon laajemmalle alueelle kuin pelkästään kilpailukysymyksiin. Minulla ei ole siis rahkeita puhua tästä aiheesta, ja on ilmiselvää, että se kuuluu paljon laajempaan yhteyteen eli hallitustenväliseen konferenssiin.
Teidän ehdotustenne osalta, jäsen Jonckheer, te jo tiedätte, että yksikössäni vaikka voimavaroja onkin niukasti, ne ovat varsin pätevissä käsissä tehdään jo ahkerasti työtä valtiontukia koskevan luettelon ja valtiontukien tulostaulun laatimiseksi. Odotan suurella innolla myös kahdeksannen yleiskatsauksen tuloksia, jonka osalta aikataulu on seuraava: nyt tammikuussa yksiköt työskentelevät, ja asia tulee komission hyväksyttäväksi maaliskuussa 2000, jolloin voimme arvioida, ovatko viimeisimmät suuntaukset saaneet vahvistusta.
Jäsen Jonckheer, jäsen Thyssen ja jäsen Gemelli kyselivät, millä tolalla valmistautuminen hakijavaltioissa on sekä kilpailuasioissa yleensä että valtiontukiasioissa. Voin kertoa lyhyesti, että teemme niiden kanssa työtä varsin ahkerasti ja myös käytännön työtä: hakijavaltioissa tehdään valmisteluja, kilpailulait on melkein laadittu ja nyt ollaan perustamassa asiaankuuluvia virkamiestahoja.
Niiden huolien osalta joihin, kuten tiedätte, itsekin yhdyn , jotka koskevat energiakysymyksiä ja varsinkin ympäristökysymyksiä, voin seuraavaksi kertoa, että olemme saattamassa päätökseen valtion ympäristötukia koskevan kehyksen tarkistamista. Haluaisin lisäksi painottaa valtiontukiin liittyvien ongelmien osalta sitä seikkaa, jonka jäsen Riis-Jørgensen muiden muassa otti esiin ja joka koskee laittomien tukien takaisinperimistä. Huhtikuussa 1999 komissio hyväksyi uuden menettelyä koskevan asetuksen, joka koski tiettyjä perintäasioissa käyttöön otettavia sääntöjä. Saatte vielä huomata lähiaikoina tämän voin taata teille , kuinka vakavasti aiomme suhtautua näihin sääntöihin.
Arvoisa puhemies, lopuksi muutama vilpitön kiitoksen sana jäsen Langenille hänen tekemästään mietinnöstä, jonka aihe on eriytyneempi, muttei meille suinkaan vähemmän tärkeä. Voin kertoa, että komission kertomuksessa terästeollisuudelle myönnetyistä valtiontuista ei tunnetusti käsitellä poikkeusmenettelyn nojalla tehtyjä yksittäisiä päätöksiä EHTYstä annetun sopimuksen 95 artiklan mukaisesti, kun on kyse päätöksistä, jotka eivät kuulu terästukisääntöjen piiriin. Terästukia koskevien heinäkuussa 2002 voimaan tulevien uusien määräysten osalta huolehdimme siitä, että ankaraa kuria sovelletaan jatkossakin, sillä sen tarpeellisuus myönnetään nykyään myös terästeollisuudessa. Kun olemme saattaneet uusia sääntöjä koskevan ehdotuksemme valmiiksi ja valinneet sopivimman oikeudellisen muodon, olen iloinen voidessani tulla kertomaan teille näkemyksestämme.
Arvoisa puhemies, minusta oleellista on tässä keskustelussa, josta olen varsin kiitollinen parlamentille, Euroopan parlamentin mielestäni varaukseton kilpailupolitiikalle antama älyllinen ja poliittinen tuki sekä komission työskentelyn merkityksen tunnustaminen ja luottamuksen osoittaminen sille, että näin tapahtuu jatkossakin. Näistä asioista olen erityisen kiitollinen. Jatkamme varsinkin talous- ja raha-asioiden valiokunnan kanssa - mutta yleisellä tasolla myös parlamentin kanssa - jo käynnistettyä toimielinten välistä vuoropuhelua. Asiasta puheen ollen, hyvä Palacio, pidin kovasti ilmauksestanne, joka koski sitä, että meidän kaikkien on soudettava, ja mikäli mahdollista, samaan suuntaan. Kilpailu ei ole tavoite, kuten jäsen Rapkay oikeutetusti huomautti, vaan korvaamattoman tärkeä väline Euroopan rakentamisessa. Kuten jäsen von Wogau keskustelun alussa totesi, kilpailu ei loppujen lopuksi ole abstrakti asia, vaan se on kansalaisten etujen mukaista ja sosiaalisen markkinatalouden perusta. Haluaisin myös sanoa, että Euroopan rakentamisessa kilpailu on ollut ja on jatkossakin tärkeää myös kansalaisten, eikä ainoastaan talouden kannalta.

Puhemies
Kiitän teitä, komission jäsen Monti.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Unionin taloudellisten etujen rikosoikeudellinen suojaaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Theaton laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0002/2000) parlamentin suosituksista komissiolle unionin taloudellisten etujen rikosoikeudellisesta suojaamisesta.

Theato
 - (DE) Arvoisa puhemies, vuodesta toiseen näemme ennen kaikkea Euroopan tilintarkastustuomioistuimen tarkastuskertomuksista, että Euroopan unionin talousarviosta häviää varoja tuhlaavaisuuden, huonon varainhoidon, säännönvastaisuuksien ja jopa oletettujen raskauttavien petosten vuoksi. Nämä epäkohdat ovat jo hyvän aikaa haastaneet parlamenttia tekemään aloitteita toimista, joiden on määrä palvella niiden eurooppalaisten veronmaksajien rahojen suojaamista, joilta unionin talousarvio saa viime kädessä varansa.
Erityistä huomiota kiinnitetään tässä yhteydessä petosten torjumiseen, niiden selvittämiseen, niistä rankaisemiseen ja niiden estämiseen. UCLAFin luominen aina työryhmän asettamisesta lähtien petostentorjuntavirasto OLAFin perustamiseen saakka olivat tärkeitä askeleita, samoin kuin yhteisön taloudellisten etujen suojaamista ja paikan päällä tapahtuvaa valvontaa koskeva asetus.
Unioni voi antaa rangaistuksia paljastetuista tapauksista vain hallinto-oikeuden alalla. Komission vaatimukset perusteettomasti saatujen rahojen palauttamisesta ovat olleet toistaiseksi vain kohtalaisen menestyksekkäitä. Rikosoikeudelliset toimet kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan. Koska molemmat oikeudelliset näkökohdat limittyvät usein toisiinsa ja koska unionin talousarvioon kohdistuvat rikkomukset, joita myös järjestäytynyt rikollisuus tekee, lisääntyvät koko Euroopassa, jäsenvaltioiden välinen toimivalta on epäselvä. Lisäksi tulevat yksittäisten kansallisten säännösten erot sekä pitkälliset ja jopa toteuttamatta jäävät molemminpuoliset oikeusapupyynnöt. Tätä eivät muuttaneet mitenkään myöskään Eurooppa-neuvoston vuonna 1995 allekirjoittama taloudellisten etujen suojaamista koskeva sopimus eivätkä kummatkaan sen jälkeen tehdyt pöytäkirjat. Sopimuksen voimaantulo edellyttää, että kaikki 15 jäsenvaltiota ratifioivat sen. Toistaiseksi sen on tehnyt viiden vuoden aikana vain neljä jäsenvaltiota.
Tämä pysähtyneisyys, joka uhkaa heikentää unionin uskottavuutta, on saanut parlamentin ehdottamaan eurooppalaisen yleisen syyttäjäviraston perustamista. Ei ole missään nimessä tarkoitus luoda ylikansallista rikos- ja prosessioikeudellista järjestelmää. Tavoitteena on pikemminkin antaa unionille erityiset välineet sen taloudellisten etujen suojaamista varten toissijaisuusperiaatetta noudattaen.
Tämänpäiväisen mietinnön myötä herätämme tämän ajatuksen uudelleen henkiin ja vaadimme komissiota esittämään lakiehdotuksia tämän tavoitteen toteuttamiseksi. Siinä yhteydessä käsitellään kokonaisuudessaan myös oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan sekä kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan lausunnoissa esitettyjä asioita.
Esitämme kaksi suositusta, jotka ovat seurausta OLAFin perustamisesta ja joiden on määrä varmistaa sen toiminnallinen ja oikeudellinen tehokkuus ja avoimuus sekä yksilönoikeuksien suojeleminen. Sitä varten tarvitsemme - tämä on ensimmäinen suositus - lakitekstin, jossa on otettu huomioon unionin taloudellisia etuja vahingoittavat rikokset ja johon on kirjattu pääperiaatteet. Yhdessä tarkistusehdotuksessa puollan sitä, että komissiolle myönnetään aikaa ehdotuksen laatimiseen 30. syyskuuta asti.
Toinen suositus koskee rikosoikeudellista menettelyä. Komission tulisi - ja myös tältä osin olen muuttanut määräaikaa 31:seen toukokuuta 2000 saakka - ehdottaa komission institutionaalisen vastuun alaisena toimivan riippumattoman elimen, jonka toimivaltaan kuuluu toiminnan koordinointi ja OLAFin tutkintatoimien säännönmukaisuuden valvonta, perustamista koskeva asetusehdotus. Jo olemassa oleva valvontajärjestelmä voi valvoa vain viraston johtajan riippumattomuutta. Tällaisen asetusehdotuksen tulisi sisältää tämän elimen riippumattomuus ja määritellä sen tehtävät, jotka rajoittuvat unionin taloudellisiin etuihin liittyviin OLAFin sisäisiin tutkinta- ja oikeustoimiin sekä sen suhteisiin kansallisiin viranomaisiin.
Tämä ei vaikuta edelleenkään jäsenvaltioiden oikeudenkäyttöön. Yhteisöjen tuomioistuimen on määrä vastata toimien laillisuuden valvonnasta. Kehotamme lisäksi tulevaa hallitustenvälistä konferenssia perustamaan eurooppalaisen yleisen syyttäjäviraston, jonka on tarkoitus suojata unionin taloudellisia etuja, perustamista koskevan keskustelun mahdollisuuksien mukaan nimekkäiden tutkijoiden laatiman ja tällä välin laajasti tunnustetun tutkimuksen, niin sanotun Corpus Juris -kokoelman sekä sen jälkeen ilmestyneiden toteuttamismahdollisuuksista tehtyjen selvitysten pohjalta.
Lisätukea tälle hankkeelle annetaan myös toisessa asiantuntijakomitean kertomuksessa. Komissio, komission jäsenet Barnier ja Vitorino sekä muutamat jäsenvaltiot suhtautuvat myös avoimesti tähän ajatukseen.
Pyydän teitä, hyvät kollegat, hyväksymään tämän mietinnön, jonka talousarvion valvontavaliokunnan suuri enemmistö on hyväksynyt. Me voimme toimia tältä osin jälleen suunnannäyttäjänä, jotta parlamentti toimii aktiivisesti ehkäistäkseen ennalta talouden huonoa hoitoa ja erityisesti petoksia sekä antaakseen rangaistuksen siellä, missä se on tarpeen.

Palacio Vallelersundi
. (ES) Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen voidessani käyttää puheenvuoron tätä mietintöä koskevassa keskustelussa ja onnittelen esittelijä Theatoa.
Olen sitä mieltä, että valiokuntien välinen yhteistyö on toiminut erittäin hyvin tämän mietinnön kohdalla ja että lopputulos, jota käsittelemme tänään, on maltillinen ja selkeä mietintö erityisen arkaluonteisesta asiasta. Maltillisuutta ja selkeyttä tarvitaankin aivan erityisesti kehitettäessä 280 artiklan 4 kohtaa. Jos meidän nimittäin täytyisi palkita kaikkein vaikeimmin ymmärrettävä, epäselvin ja sekavin artikla - miten sitä sitten halutaankin kutsua -, kilpailu olisi epäilemättä hyvin tasaväkinen, sillä perustamissopimus on monimutkaisten artiklojen aarreaitta, mutta mainitsemani artikla on epäilemättä yksi parhaita ehdokkaita tuon palkinnon saajaksi.
Asia on sitä paitsi erityisen arkaluonteinen, koska kyseessä on yhteisön taloudellisten etujen suojaaminen, kuten esittelijä Theato erittäin hyvin sanoi. Olemme kaikki tietoisia siitä - ja parlamentti on tuonut esille tämän huolenaiheen tai ollut siinä todellinen johtohahmo -, että yhteisön taloudelliset edut täytyy suojata. Olkaamme kuitenkin varuillamme ja, kuten ranskalaiset sanovat, "ne jettons pas le bébé avec l'eau du bain" (älkäämme heittäkö lasta pois pesuveden mukana). Toisin sanoen yhteisön taloudellisten etujen suojaamisessa on yhtäältä kunnioitettava - ja esittelijä Theato sanoi tämän - jäsenvaltioiden toimivaltuuksia mutta myös muita asioita, jotka vaikuttavat kansalaisiin ja välttämättömiin takeisiin. Theaton mietinnön johtopäätökset turvaavat ne täysin.
Näin ollen toivon oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan puheenjohtajana ja ilman muuta myös parlamentin jäsenenä, että parlamentin laaja enemmistö puoltaa huomenna mietintöä ja että komissio panisi sen hyvin täytäntöön.

Morgan
Arvoisa puhemies, kuten parlamentin jäsen Theato sanoi, tämä on kriittinen mietintö. Se on talousarvion valvontavaliokunnan ehdottama mietintö ja valiokunta-aloitteinen mietintö. Yksi syy siihen, että halusimme niin innokkaasti laatia tämän mietinnön, oli se, että Euroopan unioni yhdistetään petoksiin ja huonoon hallintoon, halusimmepa me sitä tai emme. Se on joskus liioiteltua, mutta niin asia kuitenkin on. Meidän täytyy tehdä asialle jotakin.
Jotkin jäsenvaltiot eivät ole noudattaneet osaa niistä toimista, joita olemme ottaneet käyttöön - ja älkäämme unohtako sitä, että jäsenvaltiot panevan täytäntöön noin 80 prosenttia EU:n talousarviosta. Monet niistä eivät ole ratifioineet taloudellisten etujen suojaamista koskevaa yleissopimusta, ja näin ollen oli selvästikin pakko tehdä jotakin radikaalimpaa.
Meidän täytyy suhtautua vakavasti tähän tehtävään. Meidän täytyy pystyä asettamaan syytteeseen ne henkilöt, jotka syyllistyvät petoksiin Euroopan unionia vastaan. Kysymys kuuluukin: kuka asettaa heidät syytteeseen? Todelliset vaikeudet alkavat tästä. Kenelle tehtävä kuuluu, kun kyse on elimestä, joka ulottuu niin monen rajan yli?
Meidän täytyy ottaa huomioon myös jäsenvaltioiden huolenaiheet. Euroopan yleisen syyttäjän viraston perustamista koskeva ehdotus on erittäin arkaluonteinen. Olemme kaikki tietoisia siitä, että kaikkialle ulottuva federalistinen lähestymistapa ja sellainen tilanne, jossa eurooppalainen oikeusviranomainen menee kansallisten oikeusviranomaisten edelle, on joidenkin mielestä liikaa. Keskustelun on kuitenkin alettava, ja pyydämmekin näin ollen HVK:ta aloittamaan keskustelut.
Parlamentti pitää Euroopan unionin talousarvion valvojana erittäin tärkeänä sitä, miten suhtaudutaan Euroopan unionin toimielimissä työskenteleviin henkilöihin. Nyt, kun tarkastelemme koko uudistusprosessia, on ehdottoman tärkeää, että välitämme oikeanlaisen viestin. Ihmisten täytyy ymmärtää, että jos he syyllistyvät petokseen, heidät asetetaan syytteeseen, ja näin ei tällä hetkellä ole. Parlamentin jäsen Palacio tarkasteli kysymystä siitä, pitäisikö meillä olla sitä varten oikeusviranomainen.
Haluaisin tehdä selväksi, että ryhmäni aikoo esittää tarkistusta, jolla poistetaan se yksityiskohta, miten komission pitäisi puuttua tähän kysymykseen. Olemme tietoisia siitä, että asia on arkaluonteinen. Tiedämme, että komissio tarvitsee kenties liikkumavaraa neuvotellakseen sellaisen ratkaisun, jonka kaikki osapuolet voivat hyväksyä. Haluaisin vain tehdä selväksi, että emme sitoudu tässä Corpus Jurikseen emmekä federalistisen Euroopan yleiseen syyttäjään. Sitoudumme kuitenkin selvästi muuttamaan nykytilannetta, jota ei millään tavalla voida hyväksyä.

Mulder
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä arvoisaa parlamentin jäsen Theatoa hänen mietinnöstään. Olen sitä mieltä, että mietintö on erinomainen ja että ryhmäni kannattaa sitä suurimmalta osin. Minulla on vain sellainen vahva tunne, että hän olisi tässä vaiheessa oikeastaan halunnut mennä hieman pitemmälle. Kuunneltuani keskusteluja viiden tai kuuden viimeisen kuukauden aikana näin olisi hyvin voinut olla. Me kaikki tiedämme, että vuonna 1995 sovittiin, että unionin taloudellisten etujen rikosoikeudellisesta suojaamisesta täytyy huolehtia paremmin, mutta jäsenvaltiot eivät ole hoitaneet osaansa. Se on yksinkertaisesti poliittinen tosiasia, ja uskoakseni emme voi tehdä sille tällä hetkellä juuri mitään. Mahdollisuutena on nyt se, että komissio tekee perustamissopimuksen 280 artiklan perusteella uusia aloitteita, ja haluaisin ehdottaa komissiolle, että se tekisi ne tosiaan mahdollisimman nopeasti. Minun ryhmäni - päinvastoin kuin edellinen puhuja, joka on jo lähtenyt - kannattaa vahvasti Euroopan syyttäjävirastoa. Epäilemättä kollegani Jan-Kees Wiebenga syventyy tähän vielä enemmän, koska hän on jo itse laatinut mietinnön asiasta.
Mielestäni meidän täytyy saada aikaan yhteisötasolla mahdollisimman pikaisesti määritelmä siitä, mikä on tarkalleen ottaen petosta ja mikä säännönvastaisuutta. Olen ollut itse mukana kauttakulkuliikenteen tutkintavaliokunnassa. Yksi suurista ongelmista siinä asiassa oli se, että jos tekee jotakin väärin - ja silloin on kysymys ennen kaikkea Euroopan unionin tuloista - , se on tietyissä maissa säännönvastaisuus ja tietyissä maissa rikos. Ajattelin, että sellainen ei saa olla enää kauan mahdollista, ei varmasti enää tällä hetkellä.
Sitten yksi yleispoliittinen asia. Mitä me sitten ikinä sanommekin Euroopan parlamentin vaaleista, alhainen äänestysprosentti on tosiasia. Voimme parantaa sitä puuttumalla nopeasti rikollisuuteen Euroopassa, ja sen täytyy tapahtua yhteisötasolla.

Rühle
Arvoisa puhemies, myös minä kiitän mietinnön esittelijää. Jäsen Theaton mietintö voi auttaa aikaansaamaan uutta luottamusta eurooppalaisiin instituutioihin. Se on uskoakseni meille kaikille erittäin tarpeen, kun ajattelemme viimeisten Eurooppa-vaalien tulosta ja äänestysvilkkautta. Ongelma on toki sama vuodesta toiseen. Tilintarkastustuomioistuin julkistaa kertomuksensa, jossa jäsenvaltioita syytetään erilaisista petoksista. Eurooppalaisilla toimielimillä on kuitenkin ollut tähän asti liian vähän mahdollisuuksia puuttua tähän ja huolehtia siitä, että nämä syytteet todellakin toteutetaan ja että tilanne paranee. Juuri tämä menettely vähentää luottamusta vuosi vuodelta.
Jäsen Theaton mietintö ja hänen ehdotuksensa voivat mielestäni edistää juuri tämän tilanteen muuttumista päinvastaiseksi sekä sen selväksi tekemistä, että eurooppalaiset instituutiot huolehtivat siitä, että eurooppalaisia rahoja käytetään myös tarkoituksenmukaisesti ja ettei siinä suhteessa ilmene petoksia. On tärkeää, että otamme ensimmäisen jo otetun askeleen jälkeen, joka oli UCLAFin muuttaminen OLAFiksi eli riippumattomaksi elimeksi, nyt toisen askeleen ja luomme OLAFille myös oikeuskehyksen, jotta se voi toimia myös turvallisessa oikeuskehyksessä. Sitä varten tarvitsemme eurooppalaisen yleisen syyttäjän viraston, joka huolehtii siitä, että myös epäillyille on olemassa selkeä oikeusturva.
Minun on kuitenkin sanottava tästä, että ryhmäni ei valitettavasti äänestä yhtenäisesti mietintönne puolesta. Toivon tämän keskustelun vakuuttavan vielä muutamia jäseniä. Ryhmässämme vallitsee kuitenkin valitettavasti edelleen liian suuria epäilyksiä siitä, että OLAFista muodostuu eurooppalainen elin, joka vähentää toissijaisuusperiaatteen toteutumista. Minä kuitenkin teen oman osuuteni sen hyväksi, että jäsen Theaton mietintö saa taakseen suuremman tuen.

Di Lello Finuoli
Arvoisa puhemies, pääosin kannatamme meille esiteltyä päätöslauselmaa, vaikka mielestämme se ei voikaan olla parlamentin kehotus neuvostolle, jotta perustamissopimuksia muuttamalla varmistettaisiin unionin taloudellisten etujen tehokas rikosoikeudellinen suoja.
Eurooppalaisen yleisen syyttäjäviraston perustaminen ja unionin valtioiden yhteisten rikosperusteiden luominen on epäilemättä hyvä ajatus, mutta pidän mahdottomana, että se voitaisiin toteuttaa ilman, että ensin on otettu käyttöön unionin oikeusjärjestelmä. Puhumme siis tällä hetkellä rikosoikeudesta, ja sillä alalla jäsenvaltiot vastustavat ja tulevat aina vastustamaan tiukasti asian antamista yhteisön käsiin. Niinpä ei voida ajatella, että voitaisiin toteuttaa sellaisia oikeudellisia normeja, jotka olisivat olennaisia ja jotka koskisivat menettelyjä ainoastaan yhdellä alalla, millä tarkoitan taloudellisten etujen suojaamista, ilman että ensin olisi luotu unionin oikeusjärjestelmä. Jäsen Theaton mietinnössä esitettyjen tarkkojen ja tyhjentävien perusteiden lukeminen riittää vielä ratkaisematta olevien ongelmien määrän ja laadun huomaamiseksi. Tätä pyrkimystä on kuitenkin kannustettava, eikä ole epäilystäkään siitä, että juuri yritettäessä suojata näitä taloudellisia etuja huomataan, kuinka tarpeen on laatia perussopimuksiin sisällytettävä yhteisön Corpus Juris. Omasta puolestani ja ryhmäni puolesta ilmoitan lisäksi toivovani, että unionin raha-asioissa osoittama into näyttäisi suuntaa myös sellaisen Euroopan oikeusjärjestelmän luomiselle, jossa noudatettaisiin kansalaisten oikeuksia ja heille annettuja takeita, eli sellaisen järjestelmän luomiseen, jossa ne takeet, jotka valitettavasti monissa jäsenvaltioissa eivät ole riittäviä, saataisiin kohotettua korkeammalle tasolle. Niinpä oman ryhmäni puolesta ilmaisen kannattavani Theaton mietintöä; kuitenkin olen sitä mieltä, että kyse on pääasiallisesti sellaisesta aiheesta, joka kuuluu hallitustenvälisen konferenssin esityslistalle.

Berthu
Arvoisa puhemies, Theaton mietinnössä Euroopan unionin taloudellisten etujen suojaamisesta ehdotetaan erityisesti rikoskanteiden pikaista keskittämistä perustamalla Euroopan syyttäjävirasto. Tämä ehdotus on jyrkässä ristiriidassa nykyisen järjestelmän hengen kanssa, jossa kansallisten oikeusjärjestelmien ytimessä olevan rikosoikeuden ja rikosoikeudellisen menettelyn katsotaan kuuluvan jokaisen kansan itsenäiseen päätösvaltaan ja kunkin valtion yksinomaiseen toimivaltaan.
Ajatuksella Euroopan syyttäjäviraston perustamisesta pyritään sitä vastoin siihen, että tietyssä vaiheessa valtioilla on toissijainen asema näissä asioissa. Ehdotus synnyttäisi myös uudistusten sarjan, jota on mahdoton ennakoida.
Theaton mietinnön mukaan Euroopan syyttäjävirastoa tarvitaan erityisesti siksi, että petostentorjuntaviraston, OLAFin, tutkimuksia olisi valvottava paremmin. Tänään käsiteltävästä van Hultenin mietinnöstä käy kuitenkin samaan aikaan ilmi, että Euroopan unionin jonkin tuomioistuimen olisi puolestaan valvottava Euroopan syyttäjävirastoa. Näin siis pieni eurooppalainen uudistus voi kätkeä taakseen keskisuuren uudistuksen, ja keskisuuri uudistus voi kätkeä taakseen suuren uudistuksen. Puhumattakaan siitä, että suuri uudistus voi puolestaan kätkeä taakseen valtavan uudistuksen, koska pian voimme saada käsiteltäväksemme ehdotuksen Euroopan rikosoikeudesta ja sen jälkeen ehkä Euroopan oikeusministeristä, jota Euroopan parlamentti valvoo laajennetuin valtuuksin.
Olen näin ollen sitä mieltä, että tämäntyyppisiä näennäisen yksittäisiä uudistuksia ehdotettaessa on kiinnitettävä erityistä huomiota siihen, että ne saattavat johtaa valtatasapainon järkkymiseen. Lopuksi olemme sitä mieltä, että Euroopan syyttäjävirastoa koskevan ehdotuksen tapaiset ehdotukset ilmentävät kyvyttömyyttä mieltää Eurooppaa muulla tavalla kuin supervaltion ympärille keskittyvänä pyramidina. Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmä haluaa päinvastoin moninapaisen Euroopan, jossa kansakunnat muodostavat verkoston. Verkostoa voitaisiin hyödyntää esimerkiksi sovittamalla paremmin yhteen kansallisia syyttäjävirastoja ja mahdollisesti järjestämällä kansallista erityiskoulutusta yhteisön varoihin kohdistuvista rikoksista. Arvoisa puhemies, oikeuskehys on siis jo olemassa. Se on periaatteeltaan hyvä. Sitä tarvitsee vain parantaa.

Martinez
Arvoisa puhemies, jäsen Theato ehdottaa meille toimielinjärjestelmän mullistamista kahdesta syystä. Kansalaisten, joiden ei uskota välittävän 20 miljoonasta työttömästä eikä tuhansista hulluista lehmistä, uskotaan olevan huolestuneita taloudelliset edut vaarantavista petoksista, ja näiden kahden syyn perusteella on luotava kaksi järjestelmää: Euroopan rikosoikeudellinen säännöstö, jossa määritellään yhteisön vastaiset rikokset, ja Euroopan syyttäjävirasto. Jäsen Theato on ilmeisesti unohtanut vielä eurooppalaisen vankilan, kun otetaan huomioon, että FBI, Euroopan poliisi on jo olemassa OLAFin muodossa. Tämä kokonaisuus luotaisiin kahdella asetuksella, joista toinen koskisi syyttäjävirastoa ja toinen rikosoikeudellista säännöstöä ja joiden perustana olisi perustamissopimuksen 280 artikla, toisin sanoen johdettu oikeus, koska johdettu oikeus on omiaan sallimaan kaikenlaisia johdannaisia.
Kyseessä onkin kaksi harha-askelta. Ensinnäkin klassinen aatteellinen, eurofederalistinen harha-askel, yhtenäismarkkinat, yhteinen arvonlisävero, yhteinen diplomatia, yhteinen armeija ja nyt yhteinen rikosoikeudellinen säännöstö ja yhteinen syyttäjävirasto. Kaikki tämä vain sen vuoksi, että voidaan torjua alle miljardin euron arvosta tehtyjä petoksia, kun kymmeniä miljardeja euroja heitetään hukkaan yleisen tullietuusjärjestelmän, vapaakauppa-alueiden, Chiquitan tullihelpotusten ja niiden miljardien vuoksi, joita menetetään neljännestä rahoituslähteestä, BKT:stä, talousarvion säännöstelysopimuksen seurauksena. Toinen harha-askel on puritaanisuus: Pohjois-Saksan Eurooppa, luterilainen, kalvinistinen ja kveekarien Eurooppa haluaa alistaa meidät moraaliseen järjestykseensä. Pohjimmiltaan on niin, että mitä enemmän tavat höltyvät, sitä enemmän pidetään kiinni kukkaron nyöreistä.

Stauner
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan unionin taloudellisten etujen tehokas rikosoikeudellinen suojaaminen on välttämätöntä, nyt enemmän kuin koskaan. Aiemmat petos- ja korruptioskandaalit ovat horjuttaneet pysyvästi Euroopan kansalaisten luottamusta.
Taloudellisten varojen asianmukaista käyttöä koskevien parlamentin pyrkimysten uskottavuus seisoo ja kaatuu niiden pyrkimystemme mukana, joiden tavoitteena on väärinkäytösten korjaaminen ja estäminen jatkossa. Niihin eivät kuulu vain hallinnolliset, vaan myös rakenteelliset muutokset, mikä tarkoittaa, että meidän on luotava välineitä, joiden avulla voidaan ylipäätään taata taloudellisten etujen rikosoikeudellinen suojaaminen. Vuoden 2000 hallitustenvälinen konferenssi tarjoaa tähän keskustelufoorumin.
Nyt voidaan tietysti ottaa sellainen näkökanta, että rikos- ja prosessioikeus kuuluvat ehdottomasti jäsenvaltioiden lainsäädännön piiriin eikä toissijaisuusperiaatteen voida edes ajatella koskevan niitä. Minä itse kuulun kiistatta toissijaisuusperiaatteen puolustajiin ja vastustan Euroopan tason toimivaltuuksien jokaista uutta laajentamista. Juuri hallitustenvälisen konferenssin työtä koskevissa vaatimuksissa painopisteen tulisi olla selkeää toimivallan rajaamista koskevassa vaatimuksessa. Tämä ei ole kuitenkaan ristiriita, sillä rikos- ja prosessioikeudellista välinettä koskevassa vaatimuksessa, kuten mietinnön suosituksissa 1 ja 2 on esitetty, on oikeastaan kyse EU:n omimpien etujen tavoittelemisesta, mikä ei sikäli loukkaa jäsenvaltioiden oikeudellisia etuja, vaan päinvastoin tukee niitä ainakin epäsuorasti.
Asiantuntijoiden vahvistama rikosoikeudellisen säännöstön yhteensopivuus erilaisten kansallisten lainsäädäntöjen kanssa osoittaa, että Euroopalla on myös rikosoikeuden osalta hyvin paljon yhteistä, kun on esimerkiksi kyse tähän liittyvien rikosten sisällöstä.
Nämä näkökohdat huomioon ottaen pidän vaaditunlaisen kehyksen luomista asianmukaisena ja OLAFin jatkokehityksen kannalta myös välttämättömänä.

Blak
Arvoisa puhemies, voiko Euroopan yleinen syyttäjä poistaa EU:n varoihin kohdistuvat suuret petokset? Enpä usko. Voimme sen sijaan päästä pitkälle nykyisten välineiden avulla. Euroopan yleisen syyttäjän vaihtoehtona voisi olla Eurojust, kuten viimeksi pidetyssä huippukokouksessa ehdotettiin. Eurojustin on alkuvaiheessa oltava Europolin alainen ja tuettava rikostapausten tutkintaa. Tarvitsemme juuri sellaista käytännön tasolla tehtävää yhteistyötä. OLAFia, Europolia ja henkilöiden luovuttamista ja vastavuoroista oikeusapua koskevaa sopimusta on hyödynnettävä täysin, ja voimme saavuttaa asioissa huomattavaa edistystä, kun jäsenvaltiot lopulta ratifioivat vuonna 1995 laaditun petoksia koskevan yleissopimuksen. Olen kuitenkin samaa mieltä esittelijän kanssa: on täysin mahdotonta hyväksyä sitä, että useimmat jäsenvaltiot eivät ole vielä ratifioineet sopimusta. Tilanne on yksinkertaisesti liian huono, ja ymmärrän hyvin, että kansalaiset käyvät kärsimättömiksi ja vaativat nyt Euroopan syyttäjäviraston perustamista. Sen perustaminen on kuitenkin jättiläismäinen hanke. Vain kaikkein törkeimmillä rikoksilla on rikosoikeudellisia seurauksia. 90 prosenttia tapauksista on kurinpidollisia tapauksia, jotka liittyvät huonoon hallintoon tai epäpätevyyteen. Tarvitsemme sen sijaan kunnollista sisäistä valvontaa, ja meillä on oltava paremmat mahdollisuudet irtisanoa työntekijöitä. Meidän on muutettava henkilöstön ohjesääntöä ja kurinpitomenettelyä, ja erityisesti meidän on muutettava käytäntöä. Nykyään emme koskaan käytä henkilöstön ohjesäännön 52 artiklaa, joka koskee erottamista erittäin huonon hallinnon vuoksi. Eikö meidän pitäisi ensin saada omat asiamme täysin kuntoon, ennen kuin ryhdymme rakentamaan uusia loisteliaita toimielimiä!

Wiebenga
Arvoisa puhemies, me kaikki haluamme mielellämme tehdä jotakin yhteisön petostentorjunnalle. Kysymys kuuluu nyt kuitenkin: tekeekö Euroopan unioni sille jotakin? Vastaus on, että tiedämme siitä harmillisen vähän. Tampereen huippukokouksen aiheena oli rikollisuuden torjunta. Kaikki olivat siihen muka tyytyväisiä, mutta todellisuudessa menestystä on saavutettu vähän. Yhteisön petosten vastainen lainsäädäntö ei ole voimassa, koska jäsenvaltiot - kuten jo sanottiin - eivät vahvista esitettyjä sopimustekstejä. Tässä asiassa täytyy siis tapahtua vielä paljon. Mitä sitten täytyy vielä tapahtua?
Täytyy tapahtua vielä kaksi asiaa, ja Theaton mietinnössä sanotaan se selkeästi ja hyvin. Ensinnäkin kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa täytyy olla voimassa samat rangaistuksia koskevat säännökset. Tarvitaan siis yhdenmukaistamista tällä rajatulla alueella.
Toiseksi, täytyy tosiaan perustaa Euroopan syyttäjävirasto, jolla on kaksi tehtävää: ensinnäkin avustaa kansallisia syyttäjävirastoja yhteisötason petosten oikeudenkäynneissä ja toiseksi valvoa Europolin ja OLAFin toiminnan laillisuutta, koska nämä kaksi tutkintavirastoa voivat tällä hetkellä toimia ilman laillisuuden valvontaa.
Euroopan syyttäjävirastoa ei tarvitse pelätä kaikista täällä esiintyvistä uhkakuvista huolimatta. Se on aivan myönteinen asia, aivan kuten Europol. Europol, poliisiyhteistyö, ei ole kansallisen poliisijärjestelmän yläpuolella, vaan sen tarkoituksena on tietojen vaihto poliisien välillä. Juuri tätä samaa täytyy pienen ja rajallisen Euroopan syyttäjäviraston alkaa tehdä, ei kuitenkaan tutkintavaiheessa vaan oikeudenkäyntivaiheessa.
Parlamentti kannattaa tätä, samoin kuin asiantuntijakomitea. Pyydän ministerineuvostoa ja Euroopan komissiota myös itse hyväksymään tämän toimenpiteen.

McKenna
Arvoisa puhemies, haluan keskittyä Corpus Jurista koskevaan kysymykseen. Kannatan suuresti sitä, mitä parlamentin jäsen Morgan sanoi tästä kysymyksestä. Corpus Jjuris luotiin ilman minkäänlaista julkista keskustelua tai julkista osallistumista. Manner-Euroopan inkvisitoriseen malliin perustuva Euroopan yleinen syyttäjä, jolla olisi ensisijainen tuomiovalta EU:n alueella, vaikuttaisi merkittävästi Irlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan perinteisiin järjestelmiin. Yhtenäinen rikoslaki ja Euroopan yleinen syyttäjä ovat asioita, joista jäsenvaltioilla on oikeus saada tietää. Itse asiassa, kun suunnitelma alun perin laadittiin, sanottiin, että se rajoittuisi EU:n talousarvion vastaisiin petoksiin. Kun Corpus Juris julkaistiin vuonna 1997 San Sebastianissa - 140:lle tarkkaan valikoidulle juristille eikä yhdellekään tiedotusvälineiden edustajalle -, tuolloinen Euroopan parlamentin puhemies Gil-Robles Gil-Delgado sanoi, että hän katsoi sen olevan vasta alkua ja että aikomuksena oli laajentaa EU:n toimivaltaa rikosasioissa kaikille rikollisen toiminnan osa-alueille.
Tästä asiasta täytyy käydä julkinen keskustelu. Jäsenvaltioiden ja niiden kansalaisten täytyy saada asianmukaista tietoa. On tarkasteltava Irlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan perinteisiin oikeusjärjestelmiin kohdistuvaa uhkaa. Tätä asiaa pitää käsitellä paljon avoimemmin kuin tähän asti. Ei voida hyväksyä sitä, että tällainen asia on tyrkytetty EU:n jäsenvaltioille ilman asianmukaista julkista keskustelua.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, radikaalijäsenten puolesta kerron, että pidätyin talousarvion valvontavaliokunnassa äänestämästä tästä tekstistä, sillä yhdyn niihin huoliin, joita toisenlaista oikeuskulttuuria joka on varmasti tärkeä, eli common law -kulttuuria edustava edustaja niinkin arvovaltaisesti ilmaisi. Tämän tekstin myötä olemme epäilemättä menneet liiallisuuksiin, sillä katsomme, että jotkin seikat on ratkaistava, ja on tärkeää, että yhteisön petokset tukahdutetaan ja saadaan aisoihin. Kuitenkin se tapa, jolla valiokuntamme aikoo puheenjohtaja Theaton innolla ja peräänantamattomalla tahdolla panna tämän tekstin täytäntöön, antaa aihetta myös arvostelulle.
Tekstissä toinen arvostelun aihe koskee johdettua oikeutta. Perustamissopimuksen 280 artiklan nojalla neuvostolle annetaan lupa etsiä sopivat välineet petosten torjumiseksi. Olemme kuitenkin hieman epäuskoisia sen suhteen, että edistyksellinen toimielin voisi syntyä sen pohjalta, että tiettyjä kielteisiä vaikutuksia ei oteta huomioon, eli tarkoitan tällä sitä, että laiminlyötäisiin puolustuksen tarpeet ja hankaloitettaisiin näin merkittävällä oikeusjärjestelmän alalla samalla syyttäjän ja puolustuksen tehokasta toimintaa. Halusimme osoittaa tätä epäuskoisuutta sillä, että valiokunnassa pidätyimme äänestämästä.

Costa, Raffaele
Arvoisa puhemies, uskoakseni olisi tarpeen harkita nimenomaan tätä aihetta Euroopan parlamentissa sekä täysistunnossa että valiokunnissa, vaikka onkin selvää, että keskustelusta ei voida rajata pois niitä seikkoja, jotka koskevat kulttuuria, oikeuskulttuuria ja niitä yhteyksiä, joissa näitä toimielinasioita käsitellään.
Joudumme nyt tarttumaan varsin vakaviin tapauksiin, jotka menneisyydessä näyttävät olleen yleinen tapa. Tällä hetkellä jokin on muuttunut, ainakin menettelyjen tasolla ja varsinkin valvonnan osalta, mutta emme ole vielä tyytyväisiä varsinkaan, jos toimivaltaisilla tahoilla joudutaan puhumaan jopa Euroopan yleisestä syyttäjästä, rikoksista, petoksista, kavalluksista ja virkasalaisuuksien paljastamisesta koko unionin tasolla. Käsittääkseni meidän on tietenkin turvattava yhteisön edut ja maine sekä hyvä suhde veronmaksajiin, jotka ovat välttämätön ja olennainen osa yhteisön toimintaa. Tästä syystä on perusteltua käsitellä tätä yleisten ja yleismaailmallisten etujen suojaamista koskevaa ongelmaa niin, että yksittäisten valtioiden oikeuslaitos otetaan paremmin huomioon. Silloin tuleekin ilmi eräs arkaluonteisempi ongelma: millaiset suhteet Euroopan yleinen syyttäjä aikoo solmia yksittäisiin jäsenvaltioihin ja niiden oikeuslaitokseen sellaisena kuin oikeuslaitos jäsenvaltioiden sisällä toimii? Mielestäni tätä aihetta olisi vielä käsiteltävä sekä kulttuurin että käytännön näkökulmasta. Tällä hetkellä vaarana on, että luomme uuden toimielimen jo jäsenvaltioissa olemassa olevien lukuisten ja erilaisten toimielinten rinnalle.

Kuhne
Arvoisa puhemies, sanoisin erittäin mielelläni vielä aivan nopeasti jotakin kahdesta asiasta. Ensinnäkin en halua viitata jäsenvaltioiden suvereniteetin ja toissijaisuusperiaatteen filosofisiin kysymyksiin, vaikka kannatankin lämpimästi sellaisen keskustelun käymistä, koska säännöllinen brittiläisten televisio-ohjelmien seuraaminen paljastaa minulle, että sikäläiset kansalliset poliitikot valittavat jokaiselle jäsenvaltiolle ominaista lainsäädäntökulttuuria koskevasta Euroopan laajuisesta uhasta. Se muistuttaa toisinaan jo kabareeta eikä palvele asiasta käytävää keskustelua. Tämä ei ole kuitenkaan asiani ydin.
Asiani ydin on Theaton mietintö. Uskon, että tähän liittyvien juridisten vaikeuksien osalta - ja ilmeisesti Euroopan unionilla on vain hyvin pienet mahdollisuudet saattaa nämä rikokset tuomiovallan alaisuuteen eurooppalaisina rikoksina - konseptit ovat menneet matkan aikana juridiikan osalta sekaisin. Viittaan suosituksiin 1 ja 2. Niissähän ei puhuta enää eurooppalaisesta yleisen syyttäjän virastosta, vaan juridisista syistä siitä on tullut nyt riippumaton eurooppalainen viranomainen, josta jäsen Theato käytti aiemmin nimitystä elin. Tältä osin meillä on selvästikin vaikeuksia oikeusperustan kanssa.
Meillä on vaikeuksia myös rikosten kanssa. Niitä koskevaa tekstiä ei muutettu. Siellä ovat edelleen rikokset, jotka menevät tai ainakin voivat mennä niin sanotusti eurooppalaisia rikoksia pidemmälle, kuten rahanpesu, varastetun tavaran kätkeminen ja rikollisjärjestöön osallistuminen. Tähän sisältyy mielestäni juridisia epäselvyyksiä, jotka tulisi poistaa. Se, mikä on kuitenkin ehdottomasti tarpeen, ja siksi me tulemme äänestämään 1 kohdan puolesta ilman näitä suosituksia, on sellainen parlamentin selkeä poliittinen viesti komissiolle ja neuvostolle, että me haluamme tehdä selkeän lakitekstin avulla lopun näistä oloista sellaisina kuin ne ovat saaneet jalansijaa Euroopassa.

Marinho
Arvoisa puhemies, parlamentti on ehdottanut jo useiden vuosien ajan yhteisön taloudellisten etujen erityistä ja yhtenäistä rikosoikeudellista suojaamista. Totuus on se, että turhautuneisuus kasvaa, kun joutuu toteamaan, miten hauras on tämä yleissopimus (siihen kuuluvine pöytäkirjoineen), jota ei ole vielä viiden vuoden kuluttua sen allekirjoittamisesta ratifioitu eikä saatettu voimaan.
Toisaalta taas vapaaehtoisemmat yritykset, kuten nykyinen OLAF, eivät pyyhkäise pois sitä huolta, jota yksilön oikeudet takaavasta järjestelmästä oikeutetusti kannetaan. Theaton mietinnön ehdotukset, joissa kehotetaan komissiota esittämään taloudellisten etujen rikosoikeudellista suojaamista koskeva säädös, sekä rikosten luokittelu erityisesti yhteisön talousarvioon kohdistuvien petosten osalta, ovat mielestämme vakava yritys luoda yhteisölle uusi ja entistä välttämättömämpi yhtenäinen rikoslainsäädäntö. Samalla ne tähtäävät sellaisen itsenäisen eurooppalaisen toimielimen luomiseen, joka haittaamatta jäsenvaltioiden oikeudenhoitoa koordinoisi ja valvoisi OLAFin tutkimusten luotettavuutta yhteisöjen tuomioistuimen alaisuudessa.
Viimeiseksi mietinnössä vahvistetaan uudestaan, Tampereella sovitun jälkimaininkeina, Euroopan yleisen syyttäjän virka, joka tuli oikealla hetkellä mukaan kuvioihin komission jäsen António Vitorinon päätöksestä. Hän pyysi, että hallitustenvälinen konferenssi ottaisi asialistalleen tämän uuden viran luomisen, jota kaikki pitävät nykyisin välttämättömänä.
Tämän mietinnön mukaan toimielinten toimintaa on säädeltävä tehokkaasti ja oikeudellisesti siten, että unionin rahoitusjärjestelmää täydentää sen talouselämälle luotettavuutta antava eurooppalainen materiaali- ja prosessioikeus, ja siksi se ansaitsee hyväksyntämme. Esiin nousee kuitenkin muutama yksinkertainen kysymys. Onko nykyinen oikeudellinen perusta riittävä, jotta se oikeuttaisi laillisesti uuden, erityisesti yhteisöön sovellettavan rikoslainsäädännön, joka puhutusta toissijaisuudesta huolimatta on silti käytännössä joillakin alueilla ristiriidassa jäsenvaltioiden perinteisen alueellisen rikoslainsäädännön kanssa? Mikäli epäilyksiä on, eikö olisi poliittisesti korrektimpaa viedä oikeusjärjestelmän uudistaminen hallitustenvälisen konferenssin asialistalle ja liittää nämä ehdotukset osaksi unionin oikeusjärjestelmän yleisempää uudistusta, kuten tehdään Euroopan yleisen syyttäjän tapauksessa?
Eikö näillä kysymyksillä ole mitä suurin merkitys sille, että sopimuksia uudistetaan tavalla, joka lujittaa vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta?

Färm
Arvoisa puhemies, EU:ta tarkastellaan nykyisin hyvin tarkkaan. Luottamus unioniin on kärsinyt pahan kolauksen. Tilanteen parantamiseksi tarvitaan voimakeinoja. Pidämme sen vuoksi myönteisenä OLAFin voimavarojen lisäämistä, jotta voisimme tehokkaammin hälventää kaikki epäluulot. Pidämme samanaikaisesti itsestään selvänä sitä, että ne, jotka ovat tehneet EU:hun kohdistuvia rikoksia, on voitava saada tehokkaasti vastuuseen teoistaan.
On valitettavaa, että Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskeva yleissopimus on otettu käyttöön vain muutamissa jäsenvaltioissa. Olemme sen vuoksi sitä mieltä, että on kohtuullista, että komissio saa tehtäväkseen laatia ehdotuksia, jotka merkitsevät sitä, että jo olemassa olevaa oikeuskehystä kehitetään entisestään.
En sitä vastoin ole vakuuttunut siitä, että tällainen tehokkuuden lisääminen vaatisi yhteistä eurooppalaista lainsäädäntöä tai tällaisen rikollisuuden torjunnan keskittämistä. Sen vuoksi suhtaudun tämänhetkisessä tilanteessa epäillen ajatukseen Euroopan syyttäjäviraston perustamisesta, jota on tuskin mahdollista toteuttaa nykyisen perustamissopimuksen puitteissa. Luotamme enemmän Eurojustiin, jossa kansalliset syyttäjät tekevät yhteistyötä. Merkittävin ongelma ei aiheudu siitä, että unioniin kohdistuneisiin rikoksiin ei puututa vaan siitä, että rikoksia tehdään niin usein ja ne huomataan aivan liian harvoin.
Komission haasteena ja meidän haasteenamme on kuitenkin löytää oikea tasapaino. Esiintyvät petokset ja väärinkäytökset eivät saa johtaa siihen, että meillä olisi jatkossakin käytössä vanhanaikainen hierarkkinen byrokratia, jossa liioiteltu yksityiskohtien valvonta estäisi nykyaikaisen hallinnon kehittymisen. Sen vuoksi pidämme myönteisenä parlamentin jäsen van Hultenin mietinnön hyökkäävää lähestymistapaa. Pääajatuksen on oltava se, että jokainen hallinto vastaa omasta valvonnastaan. Kokemuksemme nykyaikaisesta hallinnosta osoittavat, että avoimuus, vastuun hajauttaminen ja pätevä arviointi ovat usein yhtä tehokkaita kuin byrokraattinen yksityiskohtien valvonta. Suurena haasteenamme on sen vuoksi nykyaikaisen ja tehokkaan hallinnon luominen oikeusturvaa ja valvontaa heikentämättä. Se vaatii henkilöstön kouluttamista, nykyaikaisempia työvoiman hankintamenetelmiä ja erityisesti avoimuutta ja valvontaa. Hallinnon tehokas valvonta on paras suoja petoksia vastaan.

Schreyer
 - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa mietinnön esittelijä, hyvät parlamentin jäsenet, yksi tärkeimmistä edessämme olevista tehtävistä on voittaa uudelleen kansalaisten luottamus eurooppalaisten instituutioiden työhön ja eurooppalaiseen politiikkaan. Komissio on sitoutunut tähän tehtävään, minkä sisäisten uudistusten koko pakettia koskeva ehdotus osoittaa. Parlamentti on sitoutunut tähän tehtävään, josta käsiteltävänä oleva mietintö on vaikuttava todiste. Esitän mietinnön esittelijälle komission tunnustuksen siitä, että hän on käsitellyt pontevasti uudelleen tätä todella vaikeaa kysymystä siitä, mitä oikeudellisia perustoja ja institutionaalisia muutoksia voidaan luoda Euroopan unionia rasittavien petosten torjumisen tehostamiseksi.
Kaikki jäsenvaltiot ovat osoittaneet ratifioimalla Amsterdamin sopimuksen, että ne haluavat antaa Euroopan unionin taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten torjumiselle samanlaisen etusijan kuin niihin itseensä kohdistuvien petosten torjumiselle, vaikka todellisuutta onkin se, että yhä edelleen vain neljä ensimmäistä jäsenvaltiota on ratifioinut vuonna 1995 solmitun sopimuksen. Komissio on täysin samaa mieltä mietinnön esittelijän kanssa siitä, että tätä tilannetta ei voida hyväksyä.
Säädös, direktiivi, jossa petokset, esimerkiksi rahanpesu tai lahjonta, määritellään yhtenäisesti ja jossa asetetaan sitovaksi tavoitteeksi sitoutuminen niitä koskeviin oikeustoimiin, voi viedä asiaa tältä osin tärkeän askeleen eteenpäin, ja tulen siksi ehdottamaan komissiolle tämän askeleen erittäin pikaista harkitsemista.
Eurooppalainen petostentorjuntavirasto OLAF on yksi tärkeimmistä välineistä, joilla komissio noudattaa petosten torjuntaa koskevaa velvoitettaan. Komissio ei ole siksi hyväksynyt sitä, että molemmat eurooppalaiset pankit, Euroopan keskuspankki (EKP) ja Euroopan investointipankki (EIP), ovat kiistäneet OLAFin oikeuden suorittaa tutkimuksia myös näissä molemmissa instituutioissa riippumattomaan asemaansa viitaten. Komissio on päättänyt siksi viimeisimmässä kokouksessaan nostaa kanteen näitä molempia pankkeja vastaan, ja toivon parlamentin hyväksyvän tämän askeleen.
Toinen käsiteltävänä olevaan mietintöön sisältyvä suositus koskee OLAFin eri eurooppalaisissa elimissä suorittamien tutkintatoimien laillisuuden tarkistamista. OLAFin valvontakomitean, joka perustettiin yhtä aikaa OLAFin kanssa, tehtävänä on varmistaa OLAFin riippumattomuus, mutta se ei voi kuitenkaan harjoittaa mietinnössä mainittua OLAFin sisäisten tutkintatoimien valvontaa. Tästä olen täysin samaa mieltä valvontakomitean ja mietinnön esittelijän kanssa. Se tarkoittaa, että tältä osin on olemassa aukko, joka on paikattava, ja tulen harkitsemaan OLAFin jatkokehityksen osalta mietinnössä ehdotettua tietä.
Pyydän kuitenkin erästä asiaa: mielestäni on estettävä se, että OLAFin oikeusperustan laajentamisesta käytävä keskustelu johtaa siihen väärinkäsitykseen, että OLAFilla ei olisi nykyisellään riittävästi auktoriteettia. Ei, se ei saa johtaa OLAFin auktoriteetin romuttamiseen, ja olen myös sitä mieltä, että se ei ole mietinnön esittelijän tarkoitusten mukaista. Tässä mielessä pyydän teitä antamaan täyden tukenne OLAFin työlle myös sen nykyisessä muodossa.

Puhemies
Kiitän teitä, komission jäsen Schreyer.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

ÄÄNESTYKSET
Muutettu ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta (kodifioitu toisinto) (KOM(1999) 109
 C5-0067/1999 1997/0357(COD)) (oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta)
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)

Heaton-Harris (PPE-DE). (EN) Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron ja pyytäisin teiltä täsmennystä työjärjestykseen: nimittäin 133 artiklan 2 kohtaan ja 138 artiklan 4 kohtaan. Kumpikin koskee äänestystä. Eikö asia olekin niin, että muissa kuin nimenhuutoäänestyksissä äänestetään ensiksi kättä nostamalla ja vasta sitten, jos siihen liittyy epäselvyyksiä, käytetään koneäänestysjärjestelmää?

Puhemies
Hyvä kollega, toimitin todellakin kädennostoäänestyksen, koska mikään ryhmä ei pyytänyt nimenhuutoäänestystä. Tiedättehän, että nimenhuutoäänestys tai koneäänestys toimitetaan vain siinä tapauksessa, että kollegat pyytävät sitä. Tässä tapauksessa voin vakuuttaa teille, että valtaosa jäsenistä kannatti direktiiviä, josta juuri äänestimme.

Heaton-Harris
Arvoisa puhemies, en viitannut juuri tuohon äänestykseen vaan äänestyksiin yleensä. On selvää, että osa puhemiehistä ei niin sanoakseni katso käsiä vaan siirtyy suoraan koneäänestykseen. Mietinkin, onko tämä asianmukainen menettely. Tiedän, että se vie enemmän aikaa, mutta eikö meidän pitäisi aina ensin nostaa kättä?

Puhemies
Vakuutan teille, hyvä kollega, että seuraan hyvin tarkasti nousevia käsiä. Toivon, että niitä nousee paljon, kun on äänestämisen aika.
Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (kodifioitu toisinto) (KOM(1999) 113 C4-0212/1999 1999/0090(COD)) (oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta)
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)
Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY, Euratom) yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728/EY, Euratom, soveltamisesta (kodifioitu toisinto) (KOM(1997) 652 C4-0018/1998 1997/0352(CNS)) (oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta)
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)
Menettely ilman mietintöä:
Varela Suanzes-Carpegnan laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0106/1999) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan yhteisön ja São Tomén ja Príncipen demokraattisen tasavallan hallituksen välisessä São Tomén ja Príncipen rannikon edustalla harjoitettavaa kalastusta koskevassa sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamista 1 päivän kesäkuuta 1999 ja 31 päivän toukokuuta 2002 väliseksi ajaksi koskevan pöytäkirjan tekemisestä (KOM(1999) 550 C5-0305/1999 1999/0228(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0105/1999) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi vaarallisten aineiden maantie-, rautatie ja sisävesikuljetusten turvallisuusneuvonantajan tutkintoa koskevista vähimmäisvaatimuksista (C5-0208/1999 1998/0106(COD)) (Esittelijä: Koch)

Schreyer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, toisen käsittelyn osalta komissio voi hyväksyä vain yhden tarkistusehdotuksen, jota parlamentti ehdottaa. Tämän ehdotuksen komissio ottaa vastaan ja hyväksyy.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Kochin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0104/1999) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi vaarallisten aineiden tiekuljetuksia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 94/55/EY muuttamisesta (KOM(1999) 158 C5-0004/1999 1999/0083(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Schroedterin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0108/1999) komission tiedonannosta rakennerahastoista ja niiden yhteensovittamisesta koheesiorahaston kanssa Ohjelmien laatimisohjeet ohjelmakaudeksi 20002006 (KOM(1999) 344 C5-0122/1999 1999/2127(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Berendin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0107/1999) kuudennesta kausikertomuksesta Euroopan unionin alueiden sosiaalisesta ja taloudellisesta tilanteesta ja kehityksestä (SEC(1999) 66 C5-0120/1999 1999/2123(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Von Wogaun laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0069/1999) komission valkoisesta kirjasta EY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan soveltamissääntöjen uudistamisesta (KOM(1999)0101 - C5-0105/1999 - 1999/2108(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Rapkayn laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0078/1999) XXVIII:sta kilpailupolitiikkaa koskevasta kertomuksesta (1998) (SEC(1999) 743 C5-0121/1999 1999/2124(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Jonckheerin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0087/1999) seitsemännestä yleiskatsauksesta Euroopan unionin tehdasteollisuuden ja eräiden muiden alojen valtiontuista (KOM(1999) 148 C5-0107/1999 1999/2110(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Langenin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0073/1999) komission kertomuksesta yhteisön säännöistä valtion tuesta terästeollisuudelle 18 päivänä joulukuuta 1996 tehdyn komission päätöksen N:o 2496/96/EHTY (terästukisäännöt) täytäntöönpanosta vuonna 1998 (KOM(1999) 94 C5-0104/1999 1999/2107(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Äänestysselitykset- omat varat

Martinez
. (FR) Euroopan unionia rahoitetaan näennäisesti neljällä omalla varalla. Tosiasiassa Euroopan talousarvion varat on saatu arvonlisäverosta ja BKT-maksusta varsinkin sen jälkeen, kun yhteisön etuuskohtelusta luopuminen ja vapaakauppa-alueiden lisääntyminen romahduttivat tullimaksut ja yhteisen maatalousmaksun, joita yhteiset tullietuusjärjestelmät olivat jo typistäneet.
Yhteisön arvonlisäveroon kohdistuneet petokset ja vääristymät BKT:n laskemisessa, joka on neljännen rahoituslähteen verotusperusta, ovat sittemmin vaikuttaneet huomattavasti yhteisön varojen kertymiseen ja oikeudenmukaisuuteen.
Samasta syystä federalismiin pyrkivän Euroopan rahoitus saa sen näyttämään enemmän kuin koskaan tavalliselta hallitustenväliseltä järjestöltä, joka se on mutta joka se ei halua olla. Tämä näkyy selvästi käsiteltävänämme olevasta asetuksesta. Siinä ollaan huolestuneita omien varojen tilittämisestä, niiden käyttöönotosta ja komission käytössä todistettavasti olevien maksujen määrien valvonnasta.
Lisäksi uusi neuvoa-antava komitea koostuu veroa maksavien jäsenvaltioiden edustajista. Olemme kaukana kehityksestä kohti yhteisön rikosoikeutta, yhteisön yleistä syyttäjää tai OLAFin muodossa toimivaa yhteisön poliisia. Tässä yhteydessä ei ole vielä Euroopan liittovaltion veroa.
On kuitenkin totta, että 25 jäsenvaltion Eurooppa haluaa eurooppalaisen tuloveron, ellei sitten ryhdytä verottamaan etuuksia tai rahoiteta vuoden 2025 talousarviota CO2-verolla.
Kochin mietintö (A5-0105/1999)

Caudron
. (FR) Olen hyvin tyytyväinen vaarallisten aineiden kuljetusten turvallisuusneuvonantajien koulutuksen selvempää yhdenmukaistamista koskevaan mietintöön.
Vaarallisten aineiden kansalliset ja kansainväliset kuljetukset ovat viime vuosina lisääntyneet tuntuvasti, mikä on lisännyt onnettomuusriskiä. Osa onnettomuuksista on johtunut siitä, että kuljetuksiin liittyviä riskejä ei ole tunnettu riittävästi. Sisämarkkinoiden toteutuessa on siis osoittautunut välttämättömäksi ryhtyä toimenpiteisiin, joilla varmistetaan riskien parempi ennaltaehkäisy. Direktiivi 96/35/EY oli vastaus tähän vaatimukseen.
Vaarallisten aineiden kuljetusta harjoittavat yritykset ja kuljetukseen liittyvää lastausta ja purkamista harjoittavat yritykset on perustellusti velvoitettu noudattamaan riskien välttämistä koskevia sääntöjä sekä maanteillä, rautateillä että sisävesillä. Jotta tähän tavoitteeseen olisi helpompi päästä, direktiivissä 96/35/EY määrätään asianmukaisen koulutuksen omaavien vaarallisten aineiden kuljetuksen turvallisuusneuvonantajien nimittämisestä. Neuvonantajien koulutuksen tavoitteena tulisi olla näihin kuljetuksiin sovellettavien keskeisten lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten tuntemus.
Vaikka direktiivi merkitsi aikanaan edistystä, tutkintovaatimusten yhdenmukaistamista koskevien erityismääräysten puute muodostui ongelmaksi. Puute oli siis korjattava turvallisuusneuvonantajien koulutuksen korkeatasoisuuden ja yhdenmukaisuuden saavuttamiseksi mutta myös siksi, että vältettäisiin koulutuskustannusten erot ja niiden vaikutus jäsenvaltioiden yritysten väliseen kilpailuun.
Komission ehdotuksen tavoitteena on varmistaa turvallisuusneuvonantajien yhtenäinen koulutus. Siinä määritellään tutkintojen vähimmäissisältö, toimivaltaisen viranomaisen tehtävät ja ne vaatimukset, jotka tutkinnon järjestävien oppilaitosten on täytettävä. Parlamenttimme suhtautui myönteisesti tähän tekstiin. Se esitti kuitenkin monia tarkistuksia, joista suurin osa on otettu huomioon neuvoston yhteisessä kannassa, muun muassa tarve laatia tapaustutkimus ja ilmoitukset tiettyjen asiakirjojen hyväksymisestä vaaditussa "tutkinnon järjestäjän ehdottamien, tutkintoa koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen erittelyssä".
Kannatan myös realistisuuden vuoksi määräysten soveltamispäivämäärän siirtämistä kolmen kuukauden päähän siitä, kun direktiivi tulee voimaan.
Korostan päätteeksi sitä, että neuvonantajien ammatillisten pätevyysvaatimuksien yhdenmukaistaminen parantaa osaltaan palveluiden laatua niiden käyttäjien eduksi, vähentää ratkaisevasti sellaisten onnettomuuksia riskiä, jotka voivat johtaa ympäristön vaurioitumiseen tai vakaviin haittoihin ja jotka voivat vahingoittaa kaikkien niiden henkilöiden terveyttä, jotka saattavat joutua kosketuksiin vaarallisten aineiden kanssa.
Kochin mietintö (A5-0104/1999)

Caudron
. (FR) Puhuin viime lokakuussa vaarallisten aineiden rautatiekuljetuksia koskevasta Hatzidakisin mietinnöstä.
Tänään esittämäni näkemykset eivät ole kaukana tuolloin esittämistäni näkemyksistä. Ne voidaan tiivistää seuraavaan muotoon: mielestäni on valitettavaa, että yhdenmukaisten sääntöjen hyväksymistä lykätään vaarallisten aineiden kuljetuksen tapaisella kriittisellä alalla aina myöhempään ajankohtaan ihmisten ja ympäristön turvallisuuden kustannuksella. Muistuttaisin, että vaarallisten aineiden tiekuljetuksia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annettu direktiivi tuli voimaan 1. tammikuuta 1997. Siinä oli joukko tilapäisiä määräyksiä, jotka olivat voimassa 1. tammikuuta 1999 asti. Meidän olisi pitänyt ottaa huomioon tämä päivämäärä, kun esitimme kantamme Euroopan komission ehdotuksesta, jonka tavoitteena on lopettaa nämä poikkeukset.
Tavanomaisessa menettelyssä Euroopan standardointikomitea (CEN) ehdottaa alalle standardeja, jotka sisällytetään Genevessä vuonna 1957 allekirjoitettuun Vaarallisten aineiden kansainvälisistä tiekuljetuksista tehtyyn eurooppalaiseen sopimukseen (joka tunnetaan paremmin lyhenteenä ADR), jota sovelletaan kaikkialla Euroopassa ja joka toimii EU:ssa sovellettavan lainsäädännön perustana.
CEN ei ole pystynyt viemään tehtäväänsä päätökseen sovitussa ajassa. Näin ollen käsiteltävänämme olevan komission ehdotuksen tavoitteena on direktiivin muuttaminen näiden ongelmien ratkaisemiseksi lyhyellä aikavälillä eikä tilapäisen järjestelyn lopettaminen, minkä olisi pitänyt olla tavoitteena! Juuri samalla tavalla kävi vaarallisten aineiden rautatiekuljetusten yhteydessä yhtä poikkeusta lukuun ottamatta: määräajasta tehtiin päätös. Tällä hetkellä meillä ei ole harmainta aavistusta, milloin CEN pystyy esittämään meille konkreettisia ehdotuksia. Siihen asti jäsenvaltioiden on todellakin turha muuttaa kansallista säännöksiään.
Mietinnössä hyväksytään myös se, että luodaan tiettyä joustavuutta ja mahdollistetaan jäsenvaltioille poikkeavien standardien hyväksyminen tai soveltaminen. Ne voivat siis edelleen soveltaa omia standardejaan tiettyihin siirrettäviin paineastioihin, joita varten ei ole asianmukaisia eurooppalaisia standardeja. Poikkeavia säännöksiä voidaan soveltaa myös luonteeltaan paikallisiin kuljetuksiin sekä väliaikaisiin kuljetuksiin.
Halusin tällä äänestysselitykselläni tuoda siis tänään esille täydellisen tyytymättömyyteni ja suuren huolestuneisuuteni.
Schroedterin mietintö (A5-0108/1999)

Maes
Arvoisa puhemies, haluaisin painottaa äänestysselitystäni tällä suullisella selityksellä Schroedterin mietinnöstä, joka käsittelee aluekehitystä. Haluan pyytää sekä jäsenvaltioita että komissiota kiinnittämään riittävästi huomiota suuriin elintasoeroihin, joita on yhä Euroopan eri alueiden välillä. Eivät ainoastaan erot henkeä kohti lasketuissa tuloissa vaan erityisesti suuret erot työllisyydessä herättävät edelleen huolta.
Siitä huolimatta että yhteisö käyttää huomattavasti varoja muun muassa rakennerahastojen kautta niiden erojen vähentämiseen, joita Euroopan alueiden kehitysmahdollisuuksien välillä on, nämä erot ovat yhä olemassa. Siksi mielessäni herääkin kysymys: eikö yhteisön pitäisi muuttaa suuntaa rajummin ja tehdä hyvin tiukkojen arviointien perusteella suunnanmuutos ja ryhtyä muuttamaan tavoitteita, jotta voitaisiin estää tehokkaammin eroja hyvinvoinnissa ja työllisyydessä?

MacCormick
Arvoisa puhemies, Schroedterin mietinnön osalta olen tietoinen, ja komission jäsen Barnier on vahvistanut sen minulle, että rakennerahastojen täydentävyyttä koskevia määräyksiä sovelletaan vain jäsenvaltioiden tasolla, eikä niitä sovelleta transitiivisesti eikä avoimesti jäsenvaltioiden sisällä Walesin tai Skotlannin kaltaisten itsehallintoalueiden hyväksi. Pidän tätä asiaintilaa erittäin epätyydyttävänä. Toivon, että voimme myöhemmin palata tähän asiaan. Haluan tehdä selväksi, että vaikka äänestinkin mietinnön puolesta, siihen liittyy tämä tärkeä varauma.

Fitzsimons
. (EN) Schroedterin mietinnössä sanotaan, että EU:n rakennerahastojen käytössä Euroopassa vuosina 2000-2006 täytyy edistää kumppanuuksia. Tämä on mielestäni erityisen tärkeää, koska EU:n rakennerahastojen varoja käytetään aina eri alueiden talouskehityksen kannalta tehokkaimmin silloin, kun paikallis- ja alueviranomaiset ovat mukana päättämässä varojen käytöstä.
Olen Leinsterin vaalipiiriä edustavana Euroopan parlamentin jäsenenä aina kannattanut sitä, että hankkeita toteutetaan alhaalta ylöspäin kansallisten EU-rahastojen tuella. Irlannin hallitus, Euroopan komissio ja eri EU-maiden hallitukset eivät mielestäni voi yksin päättää erityisistä ensisijaisista menoalueista. Paikallisviranomaisten sekä yksityisen sektorin ja osuus- ja yhteisötalouden ryhmien pitäisi mielestäni olla täysimääräisesti mukana päättämässä Euroopan rakennerahastojen käytöstä.
Olemme esimerkiksi Irlannissa havainneet, että Leader I - ja Leader II -hankkeet ovat olleet menestys, koska näiden ohjelmien hallinto on synnyttänyt työpaikkoja Irlannin maaseudulle ja Eurooppaan. Leader III -hanke on määrä toteuttaa myöhemmin tänä vuonna. Leader-ohjelma tarjoaa julkisen sektorin, yksityisen sektorin ja osuus- ja yhteisötalouden ryhmille tilaisuuden yhdistää voimansa pitkäaikaisten ja kestävien työpaikkojen luomiseksi maaseudun pienissä ja keskisuurissa yrityksissä. Tämä on klassinen esimerkki siitä, miten kumppanuuden käsite toimii, ja tällaisia hankkeita täytyy tukea mahdollisimman laajasti.
Eurooppalainen rauhan ja sovinnon edistämiseen tähtäävä rahasto on niin ikään menestyksekkäästi synnyttänyt työpaikkoja Pohjois-Irlannin ja Irlannin rajakreivikuntiin. Jälleen kerran julkisen sektorin, yksityisen sektorin ja osuus- ja yhteisötalouden ryhmät ovat osallistuneet niihin aktiivisesti, mikä osoittaakin sen, miten erityisvaroja voidaan parhaiten käyttää paikallisiin työpaikkojen luomiseen liittyviin hankkeisiin tällä alueella. EU:n rakennerahastojen seuraavalla ohjelmakaudella 2000-2006 on käytössä muita EU-aloitteita, kuten "Equal" ja "Urban". Myös paikallisviranomaisten ja -yhteisöjen täytyy saada osallistua näihin aloitteisiin, jotta voidaan selvittää, mihin Euroopan rakennerahastot pitäisi käyttää.
Esittelijä puhuu siitä, että uusissa EU:n rakennerahastosuunnitelmissa ja -ohjelmissa täytyy olla sisällyttävä lähestymistapa. On edistettävä hajautettua, tehokasta ja kattavaa kumppanuutta, joka perustuu alue- ja paikallisviranomaisten kaikkien sektorien taitoihin ja sitoutumiseen. Tämä on erittäin järkevää, koska maamme taloudellisia ja sosiaalisia vaikeuksia ei voida ratkaista, ellei kansallista, eurooppalaista ja paikallista rahoitusta integroida keskenään.

Darras
. (FR) Tämä mietintö tuo eteemme kysymyksen: mihin aluepolitiikkaa tarvitaan? Sitä tarvitaan tietysti alueellisten erojen kaventamiseen. Mutta sitä tarvitaan ennen kaikkea siksi, että vaikka Euroopan markkinat takaavat meille ennakolta paremman talouden toimivuuden, ne voivat olla myös eriarvoisuuden lähde. Jacques Delorsilla oli tapana sanoa, että markkinat ovat likinäköiset, ja siksi tarvitaan politiikkaa erojen kaventamiseksi. Kyse on yhteisvastuusta, joka on meidän kaikkien puolustaman eurooppalaisen yhteiskuntamallin perusta, ja tältä pohjalta on lähtöisin taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus.
Se on todellinen poliittinen tavoite samassa mielessä kuin talous ja raha-asiat, ja sitä kehitetään yhteistyössä jäsenvaltioiden, alueiden ja paikallisten elinten kanssa. Komission tehtävänä on puolestaan osoittaa jäsenvaltioille ohjeiden avulla ne keinot, joilla päästään toivottuihin tavoitteisiin ohjelmakauden aikana.
Tästä syystä kannatan tätä mietintöä, vaikka pidän valitettavana sitä, että aikataulusta johtuvista syistä parlamenttia kuultiin vasta hyvin myöhäisessä vaiheessa niistä ohjeista, joilla jäsenvaltioita, alueita ja paikallisia elimiä on tarkoitus auttaa laatimaan tavoitteiden 1, 2 ja 3 ohjelmia. Lisäksi toivon, että parlamentissamme otetaan huomioon myös työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan lausunto, jossa asiayhteyteen lisätään uusi näkökulma kiinnittäen huomiota sellaisiin oleellisiin aloihin kuten sosiaalisen syrjäytymisen ehkäisy, osuus- ja yhteisötalouden tukeminen sekä työllisyysstrategian toimeenpano.
Schroedterin työ on jälleen uusi askel kohti rakennetukien avoimuutta ja tehokkuutta. Siinä korostetaan kaikkien toimijoiden ja ennen kaikkea paikallisten toimijoiden, jotka yksin kykenevät määrittelemään alueidensa ominaispiirteet ja sosiaaliset ongelmat, kasvavaa ja ensisijaista tehtävää, ja tästä syystä haluamme olla varmoja siitä, että toteutettava kumppanuus on aitoa kumppanuutta, hajautettua kumppanuutta, jossa kaikki asianomaiset toimijat ovat mukana. Tämän vuoksi olemme uudistaneet pyyntömme siitä, että jäsenvaltioihin perustetaan rakennetuen hallinnointikeskus, jonka tehtävänä on sovittaa yhteen rakennetukien täytäntöönpano ja hallinnointi. Tästä syystä seurantakomiteat on avattava Euroopan parlamentin jäsenille, hankkeisiin osallistuville järjestöille ja teollisuuden edustajille sekä kansalaisyhteiskunnalle.
Näillä ohjeilla parannetaan yhteisön rakennetukien tehokkuutta. Ne ovat oikeansuuntaisia Schroedterin mietinnön uudelleen muutetussa muodossa. Ne antavat myös virikkeitä yleiselle keskustelulle koheesiopolitiikan tulevaisuudesta vuoden 2006 jälkeen, mutta se on toinen keskustelu. Kannattakaamme siihen asti tätä ensimmäistä askelta.

Titley
. (EN) Tässä mietinnössä vaaditaan tuntuvia leikkauksia joidenkin jäsenvaltioiden myöntämien laittomien valtiontukien määrään. Vaikka tuenkin varauksettomasti tätä tavoitetta, haluaisin mieluummin, että ne poistettaisiin kokonaan. Laittomat valtiontuet ovat mielestäni vain valtion rahoittamaa sosiaalista polkumyyntiä. Me kaikki vastustamme keinottelijoiden harjoittamaa sosiaalista polkumyyntiä, ja meidän täytyy vastustaa myös hallitusten harjoittamaa sosiaalista polkumyyntiä.
Jotta meillä olisi tehokkaat yhtenäismarkkinat, jotka tekevät Euroopan teollisuudesta maailmanlaajuisesti kilpailukykyisen ja tuovat kaikille eurooppalaisille vaurautta ja työllisyyttä, meillä pitää olla yhtäläiset kilpailumahdollisuudet. Laittomat valtiontuet sitä vastoin tuhoavat kilpailukykyisiä yrityksiä ja synnyttävät työttömyyttä.
On toki tapauksia, joissa valtiontuki voi olla välttämätöntä ja perusteltua, esimerkiksi silloin, kun yrityksiä autetaan uudistamaan rakennettaan. Kaikissa näissä tapauksissa on kuitenkin täytettävä ankarat kriteerit ja saatava ensin Euroopan komission hyväksyntä. Olipa kyse sitten Ranskaan vietävästä naudanlihasta tai teollisuudelle annettavista lahjuksista, emme saa antaa EU:n jäsenvaltioiden rikkoa lakia.
Kannatan innokkaasti mietinnön ehdotusta, että julkaistaisiin "tulostaulu", jossa kerrotaan kunkin jäsenvaltion myöntämän valtiontuen määrä. Ne maat, jotka väittävät olevansa Euroopan ytimessä mutta rikkovat järjestelmällisesti sääntöjä, pitäisi nimetä ja niiden tekopyhyys pitäisi paljastaa. Emme saa antaa jäsenvaltioiden huutaa julkisesti eurooppalaista yhteisvastuuta samalla, kun ne yrittävät salaa heikentää yhtenäismarkkinoita.
Pidän jonkin verran rohkaisevana sitä, että Euroopan teollisuudelle myönnettyjen valtiontukien määrä näyttää olevan laskussa. Paljon on kuitenkin vielä tehtävä, ja kehotan komissiota olemaan paljon ankarampi ja paljastamaan Euroopan valtiontukinarkomaanit.

Figueiredo
. (PT) Koska komission pääasialliset välineet alueellisten erojen voittamiseksi ovat rakennerahastot ja koheesiorahasto, on olennaista, että Euroopan parlamentti osallistuu niiden ohjeellisten laajojen suuntaviivojen laatimiseen asettamatta kyseenalaiseksi toissijaisuusperiaatetta, sillä kunkin maan kehittämisstrategian määrittely kuuluu kyseiselle jäsenvaltiolle itselleen. Valitettavasti Euroopan komissio on jo edennyt suuntaviivoissaan eikä parlamentin vuosien 2000-2006 ohjelmia koskevalla kannalla ole suurtakaan merkitystä.
On kuitenkin tärkeää pitää kiinni siitä, että näiden rahastojen pääasiallisena prioriteettina on oltava suurimmissa vaikeuksissa olevien maiden ja alueiden sekä merentakaisien alueiden - esimerkkinä Portugali sekä Azoreiden ja Madeiran alueet - kehittäminen tavoitteenaan taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden saavuttaminen. Nyt totuus on se, etteivät komission suuntaviivat noudata täysin näitä päämääriä.
Toisaalta on tärkeää, että käytössä on tarkat ohjeet ja riittävästi varoja sellaisilla osa-alueilla kuin laadukkaiden työpaikkojen luomisessa, sellaisten oikeuksien kuten yhtäläisten oikeuksien ja mahdollisuuksien tehokkaassa edistämisessä, yhteisvastuullisen talouden ja sosiaalitalouden tukemisessa, maaseudun kehittämisessä sekä pienten ja keskisuurien yrityksien tukemisessa ja kaupunkiväestön elämänlaadun parantamisessa puutetta kärsivillä alueilla, mikä tapahtuu erityisesti yhteiskunnallisen asuntotuotannon avulla kaupunkiasumisen kestävää kehitystä silmällä pitäen.

Poli Bortone
. (IT) Jos yhteisön perustamissopimuksen 158 artiklan sisällöllisenä tarkoituksena on edistää koko yhteisön tasapainoista kehitystä, meidän on sanottava, että erojen kaventuminen on vielä kaukana, ja joissakin tapauksissa, kuten tavoitteen 1 alueilla Italiassa, alueelliset erot paradoksaalisesti jopa kasvavat, mikä johtuu varsinkin siitä, ettei olemassa olevan rakenteen puitteissa osata käyttää yhteisön menettelyjä kunnolla hyväksi, sekä myös menettelyjen jatkuvasta sekavuudesta. Oikeudellisiin määräyksiin tehdyistä muutoksista huolimatta yhteisön menettelyjen keventäminen on oikeastaan vieläkin tekemättä. Jos ei saavuteta nimenomaan hallinnollista yksinkertaistumista, on kovin vaikeaa päästä tehokkuuden ja keskittämisen osalta yhteisössä asetettuihin tavoitteisiin. Tässä mielessä komission asiakirjassa on puutteita, sillä siinä ei ole esitetty jäsenvaltioille minkäänlaisia suosituksia, joilla pyrittäisiin yksinkertaistamaan kansallisia oikeudellisia menettelyjä ja määräyksiä sekä hankkeiden esittämistä ja käsittelyä koskevia menettelyjä, joita kansalliset viranomaiset soveltavat, sekä suosituksia rahoituksesta, toteuttamisesta ja valvonnasta. Etenkin pk-yritykset, pienyritykset ja käsityöläiset ovat edelleen "heikoin osapuoli", sillä niiden kannalta eräiden jäsenvaltioiden, mm. Italian, vaatimat oikeudelliset ja hallinnolliset määräykset muodostavat suuren esteen tuen saamiselle rakennerahastoista.
Varsin suuri puute on se, etteivät alueet ja muut toimijat mitenkään pysty viemään suunnitelmiaan läpi ajoissa, minkä vuoksi komissio, jonka olisi ohjelmakauden 1997-1999 laatimisohjeita (Howittin mietintö) koskevan päätöksen nojalla pitänyt kuulla parlamenttia ajoissa, on tosiasiallisesti turvautunut helppoon alibiin määrätessään jäsenvaltioille lyhyemmän ajan suunnittelua varten ja julkistanut laatimisohjeet jo heinäkuussa 1999, ennen kuin vastavalittu parlamentti oli aloittanut lainsäädännöllisen toimintansa, ja näin komissio esti parlamenttia vaikuttamasta nykyisten laatimisohjeiden luonteeseen. Tästä syystä asetuksen 1260/99 42 artiklan nojalla puolivälissä tapahtuvalla tarkistamisella ei ole suinkaan vähäinen merkitys.
Nykyisiä laatimisohjeita ei voida yleisesti ottaen kehua selkeiksi eikä yksiselitteisiksi. Niissä käsitellään vain pinnallisesti sitä tärkeää aihetta, onko saavutettu kehitys mitattavassa suhteessa tarkistettavissa oleviin tavoitteisiin, ja sitä, onko se täysin yhteisön toimintalinjoissa esitettyjen strategioiden mukaista. Laatimisohjeissa ei myöskään käsitellä riittävästi laajentumisen vaikutuksia, sillä niihin ei sisälly asiaa koskevia erityisiä määräyksiä tai selvennyksiä, jotka olisi osoitettu alueellisille tai kansallisille viranomaisille tai edes hakijavaltioille. Jos yllä mainittu otetaan huomioon, voidaan kuitenkin suhtautua myönteisesti laatimisohjeiden erilaiseen lähestymistapaan, jossa tavoitteet eivät ole alueellisia vaan toimintalinjojen mukaisia. Jos tämä ainakin teoriassa vastaisikin keskittämisen ja samalla toimien tehokkuuden asettamiin vaatimuksiin, herää kuitenkin heti kysymys siitä, onko tilanne nykyään tavoitteen 1 alueilla sellainen, että se mahdollistaisi todellisuudessa yhdennettyjen interventioiden politiikan, jonka saavuttamiseen määrärahojen koordinoinnissa tarvitaan toimiva väline. Niinpä voimme teoriassa vastata myönteisestikin komission vaatimukseen jäsenvaltioihin perustettavista rakennetuen hallinnointikeskuksista, jotka sovittaisivat yhteen rakennetukien täytäntöönpanon ja hallinnoinnin itse paikalla, kunhan tällaiset keskukset eivät osoittaudu ylikansalliseksi keskittämisvälineeksi ja kunhan niillä taataan se, että huomio todella keskittyy näihin alueisiin. Toistan vielä kerran, että nämä alueet eivät ole useiden tekijöiden yhteisvaikutuksen vuoksi vielä päässeet hyötymään oikeassa määrin rakennerahastojen tuista. Näin ollen alueellisten tavoitteiden korvaaminen toimintalinjoilla saattaisi osoittautua tosiasiassa vaikutuksiltaan kielteiseksi toimeksi.
Laatimisohjeisiin sellaisina kuin komissio on ne hyväksynyt, liittyy huomattavia rajoituksia, sillä sen asemesta, että laatimisohjeilla määritettäisiin tavoitteen mukaan suuntaviivoja, ne toimivat mahdollisten toimien luettelona, joka ilman ensisijaisten tavoitteiden asteittaista määrittelyä saattaisi jopa johtaa jäsenvaltioita harhaan johdattamalla niitä sellaisten ehdotusten suuntaan, jotka ovat ristiriidassa toivotun keskittämisen kanssa.
Voisimme sanoa, että tosiasiassa kävi jälleen niin, että menetettiin tilaisuus saada kaupungeissa todella aikaan kestävää kehitystä, jolla olisi myös hillitty jatkuvaa kaupungistumista ja siten arvokkaiden maaseutualueiden tuhoutumista. Yleiskattavan tuen merkitystä ei otettu riittävästi huomioon, vaikka tällainen tuki voisi osoittautua erittäin hyödylliseksi tasapainon saavuttamiseksi kaupunki- ja maaseutualueiden välille, ja lisäksi se antaisi lisää mahdollisuuksia paikallisille toimijoille, jotka voisivat päättää itsenäisesti ja nopeammin paikallisen kehityksen ehdoista ja osallistuisivat näin tosiasiallisesti rakennerahastojen uudistuspyrkimyksiin sekä tehokkuutta keskittämistä ja hallinnon yksinkertaistamista koskevien tavoitteiden saavuttamiseen. Maaseutuympäristö on todella käsitettävä voimavaraksi, johon kannattaa sijoittaa yhä enemmän, ja nuoria on kannustettava jäämään maaseutualueille niiden taloudellisen ja sosiaalisen romahtamisen estämiseksi.
Nyttemmin jo tiedetään, että tavoitteen saavuttamiseksi maaseutualueille on luotava työpaikkoja, jotka eivät liity enää vain maatalouteen perinteisessä mielessä mikä on myös tärkeää ympäristön ja biologisen monimuotoisuuden turvaamiseksi , vaan sellaisille aloille, kuten maaseutumatkailuun, urheiluun, kulttuuriin, ympäristöön, pieniin ja keskisuuriin yrityksiin ja palveluihin.
Yksi todellinen puute laatimisohjeissa koskee konkreettisten suuntaviivojen puuttumista Euroopan sosiaalirahaston (ESR) ja työllisyysstrategian välisen koordinoinnin toteuttamiseksi. Tässä koordinoinnissahan lähdetään siitä, että jäsenvaltiot tarvitsevat "laatimisohjeita" juuri siksi, että koordinointia sovelletaan ensimmäisen kerran ohjelmakaudella 20002006. Lisäksi painotettakoon sitä, että jälleen kerran komissio ei tosiasiassa ryhdykään konkreettisiin toimiin yhtäläisten mahdollisuuksien saralla. Lopuksi todettakoon, että käsiteltävänämme on asiakirja, joka ei ole erityisen tyydyttävä ja joka on joiltakin osin pettymys.
Berendin mietintö (A5-0107/1999)

Miranda
. (PT) Kannatamme keskeisissä kysymyksissä niitä arviointeja ja mielipiteitä, jotka esittelijä tuo julki kuudennessa Euroopan unionin alueiden sosiaalista ja taloudellista tilannetta ja kehitystä käsittelevässä kausikertomuksessa. Sen vuoksi keskitymme vain korostamaan muutamia näkökohtia.
Ensinnäkin, kuten komissio itsekin mainitsee, henkeä kohti lasketun BKT:n voimakas kasvu joillakin kaikkein köyhimmistä alueista vuosina 1991-1996 johtuu suureksi osaksi uusien saksalaisten osavaltioiden liittämisestä yhteisön keskiarvolaskelmiin - tarkasti ottaen vuodesta 1991 lähtien, mikä luonnollisesti aiheutti sen, että unionin henkeä kohti lasketun BKT:n taso putosi selvästi.
Toiseksi mielestämme on erityisen tärkeää huomata, että joillakin alueilla havaitusta toipumisesta - siellä, missä sitä yleensä tapahtui - ei ole juurikaan seurannut työllisyyden kasvua, mikä edellyttää uusia kehitysstrategioita, jotka kiinnittävät melkoisesti enemmän huomiota asian tähän puoleen. Tämä tilanne on ristiriidassa sen kanssa, että toimet työllisyyden edistämiseksi jätettäisiin yksinomaan jäsenvaltioiden huoleksi, kuten mietinnössä tehdään.
Viimeisenä muttei merkityksettömänä viittaus esittelijän ehdotukseen siinä tarkoituksessa, että tulevaisuudessa tämänkaltaisessa mietinnössä tarkasteltaisiin muiden näkökohtien ohella myös alueellisen yhteenkuuluvuuden kehitystä kunkin jäsenvaltion sisällä. Tilanteiden moninaisuus ja kehityksen erilaisuus yhden valtion eri alueiden välillä velvoittavat todellakin tämän kysymyksen syvälliseen tarkasteluun, jotta alue- ja muissa politiikoissa sallittaisiin ja taattaisiin oikaisut yhteenkuuluvuuden varmistamiseksi myös kussakin jäsenvaltiossa.

Thomas-Mauro
Berendin mietintö tarjoaa meille mielenkiintoisen analyysin Euroopan unionin alueiden taloudellisesta tilanteesta ja kehityksestä. Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmän ranskalainen valtuuskunta ei kuitenkaan voi muuta kuin olla eri mieltä tietyistä siinä esitetyistä väitteistä. Esimerkiksi 26 kohdan mukaan "talousarvion vakauttaminen on menestyksekkään talous- ja rahaliiton sekä Itä-Eurooppaan tapahtuvan unionin laajentumisen välttämätön edellytys".
Kun jäsenvaltioiden on pakko lähentymiskriteerien täyttämiseksi noudattaa talousarvion kurinalaista laihdutuskuuria, johon ne toki suostuivat perustelluista syistä oma-aloitteisesti, federalistit osoittavat hyvin hämmästyttävää rahanahneutta. Osoituksena koheesiopolitiikan ja EMUn epäonnistumisen tunnustamisesta riittämättömiä tuloksia selitetään varojen puutteella, ja kaikki kilpailevat kaunopuheisuudessa vaatiessaan lisää määrärahoja, ilman että kukaan ajattelee sitä, miten tehokkaasti varoja käytetään. Miten pitäisi suhtautua sellaiseen talousarviolinjaan, jossa asetetaan menotavoite menojen enimmäismäärän sijasta, etsitään hankkeita mihin hintaan hyvänsä, jotta hyväksytyt määrärahat saadaan tehokkaasti tuhlattua sen asemesta, että määrärahoja myönnettäisiin olemassa oleville hankkeille? Tuhlaamisesta tulee tavoite sinänsä ja todiste ohjelman onnistumisesta.
Euroopan komission kuudennessa kertomuksessaan julkaisemat tilastot osoittavat kuitenkin harjoitetun politiikan rajoitukset, kuten Berend on tuonut esille. Euroopan unionin vauraimpien alueiden merkitys on korostunut vuosien 1986 ja 1996 välillä, mikä osoittaa, että vauraus, työllisyys ja toiminta keskittyvät tietyille alueille: Hampuri, Bryssel, Antwerpen, Luxemburg, Ile-de-France Darmstadt, Oberbayern, Bremen, Wien, Karlsruhe ja Emilia-Romagna. Päinvastoin kuin esittelijä väittää, talous- ja rahaliiton toteutuminen pahentaa syrjäisimpien, maatalousvaltaisimpien ja vähäväkisimpien alueiden autioitumista unionin keskusakselin hyväksi (Benelux-maat, Luoteis-Saksa, Pohjois-Italia, Ile-de-France...).
Köyhimmät alueet kurovat vähitellen kiinni kehityksensä jälkeenjääneisyyttä. Kymmenen köyhintä aluetta pääsi vuonna 1986 keskimääräisesti 41 prosentin tasolle yhteisön BKTL:stä. Vuonna 1996 ne ylsivät 50 prosentin tasolle. Kehitys on ollut erityisen selvää Portugalissa ja Irlannissa.
Todellisuudessa käy niin, että jos rikkaat rikastuvat ja köyhät köyhtyvät, tavoitteeseen 2 kuuluvien keskitason alueiden BKTL laskee ajoittain huomattavasti ja työllisyystilanne heikkenee. Tämä näkyy selvästi Ranskassa: Champagne-Ardennen alueella, jota minulla on kunnia edustaa, BKTL laski 105 prosentista 94 prosenttiin yhteisön keskiarvosta, Pays de la Loiren alueella 95 prosentista 91 prosenttiin ja Auvergnen alueella 89 prosentista 83 prosenttiin. Kehityssuunta on yleinen, ja se koskee myös Rhône-Alpesin ja Alsacen aluetta. Sitä vahvistaa kehitys Ruotsissa ja Suomessa, maissa, joissa myös työttömyys on viime vuosina lisääntynyt huolestuttavasti, sekä monilla Yhdistyneen kuningaskunnan alueilla.
Siksi voikin tuntua oudolta, että taloudellista rakenneuudistusta läpikäyville teollisuus- ja maaseutualueille suunnattu tavoite 2 uhrattiin rakennerahastojen uudistuksen yhteydessä tavoitteiden 1 ja 3 hyväksi: sen kokonaisrahoitus kaudella 1999-2006 on 22,5 miljardia ecua, joka vastaa suurin piirtein kauden 1994-1999 rahoitusta. Tavoitteeseen 5b kuuluvat maaseutualueet ovat kärsineet eniten tästä tilanteesta: Ranskassa 27 prosenttia rakennerahastojen piiriin kuuluvasta väestöstä joutuu rahastojen ulkopuolelle siirtymäkauden jälkeen, ja tämä luku on paljon suurempi joillakin alueilla, kuten Pays de la Loiressa, Alsacessa tai Basse-Normandiessa, jotka ovat vasemmistopuolueiden johtaman hallituksen kosiskelupolitiikan uhreiksi joutuneita oikeiston vankkoja kannatusalueita.
Koska aluepolitiikka perustuu tällaisille valinnoille, on syytä epäillä, voidaanko sillä edistää sopusointuista aluesuunnittelua Euroopan unionin jäsenvaltioissa.
Von Wogaun mietintö (A5-0069/1999)

Ainardi
. (FR) Kun otetaan huomioon yhteisön työllisyystilanne ja Euroopan unionin selvästi esille tuoma halu puuttua päättäväisesti työttömyyteen, komission tekemässä yrityskeskittymiä koskevassa analyysissa olisi pitänyt ottaa huomioon muitakin tekijöitä kuin kilpailu. Yksi tällainen tekijä on mielestäni esimerkiksi rakenneuudistus ABB-Alsthom Power -yhtiössä, jonka koko Euroopan työntekijöitä edustava valtuuskunta on tänään paikalla Strasbourgissa.
Kesäkuussa 1999 fuusion kautta muodostetun ABB-Alsthom Power -yhtiön johto on antanut ilmoituksen rakenneuudistuksesta, jonka tiedetään jo nyt johtavan työpaikkojen vähentämiseen joissakin maissa.
Tämä työllisyyden kannalta tuhoisa tilanne herättää useita kysymyksiä muun muassa siitä, mitä tietoja on annettu Euroopan yritysneuvostolle, joka on ollut olemassa jo vuodesta 1996 lähtien. Tämä viittaa siihen, että eurooppalaisia yritysneuvostoja koskevaa direktiiviä on ajantasaistettava ja vahvistettava.
Tämä viittaa myös siihen, että yrityskeskittymiä on valvottava ottamalla huomioon työllisyys, ympäristö ja kuluttajat. Koska talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö oli tältä osin riittämätön, äänestin tyhjää.

Figueiredo
Pyrkiessään soveltamaan toissijaisuusperiaatetta yhteisön kilpailupolitiikassa komissio hajauttaa kansallisille viranomaisille ja tuomioistuimille päätöksiä ja määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä koskevaa vastuuta, kun kyse on sellaisista yritysten välisistä sopimuksista, jotka vääristävät markkinoita, vaikka yrityskeskittymiin ja valtiontukiin liittyvät kysymykset säilyvätkin ilmoitusjärjestelmän piirissä.
Nyt otetun kannan mukaan pyritään luomaan joustavampia malleja, joista kilpailupolitiikan soveltamiselle aiheutuu vähemmän kustannuksia. Yhteisön oikeutta ryhdytään siis soveltamaan kansallisissa tuomioistuimissa eikä Euroopan tasolla, ja päämääränä ovat jopa erikoistuneet tuomioistuimet. Tästä kilpailupolitiikan osittaisesta uuskansallistamisesta voi jäsenvaltioille aiheutua lisäkustannuksia.
Toisaalta taas, kuten esittelijä muistuttaa, julkisia monopoleja on kilpailupolitiikan nimissä muutettu useinkin yksityisiksi yksityistämällä tärkeitä julkisia sektoreita ja yrityksiä, kuten on tapahtunut Portugalissa, mistä on ollut kielteisiä seurauksia työntekijöille ja koko maalle.

Berthu
Komission valkoisessa kirjassa EY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 (nykyisten 81 ja 82) artiklan soveltamissääntöjen uudistamisesta ei todellakaan ehdoteta kilpailupolitiikan uudelleen kansallistamista, kuten muutamat Euroopan parlamentin jäsenet epäilevät. Mutta siinä väläytellään joka tapauksessa melko mielenkiintoisia kehitysmahdollisuuksia Euroopan unionissa.
Komissio, joka ottaa huomioon, että sen yksiköt ruuhkautuvat kaupankäyntiä vääristäviä yritysten välisiä sopimuksia koskevien ennakkoilmoitusten vuoksi, ja joka pelkää niiden määrän lisääntyvän entisestään uusien jäsenvaltioiden myötä, ehdottaa näitä sopimuksia koskevan lupajärjestelmän poistamista ja kilpailusääntöjen hajautetumpaa soveltamista jäsenvaltioiden tasolla. Mielestäni kaikkein huomionarvoisin asia on se, että ehdotus osoittaa komission ennakoivan laajentumisen seurauksia ja ymmärtävän, että laajentuminen edellyttää välttämättä, lähes mekaanisesti, keskitetyn järjestelmän uudistamista. Tässä tapauksessa uudistus koskee tosin järjestelmän keventämistä eikä sen purkamista. Asiakirjassa määrätäänkin, että komissio vastaa edelleen uuden järjestelmän valvonnasta ja keskeisestä ohjaamisesta. Euroopan parlamentin juuri hyväksymässä von Wogaun mietinnössä komissiota tuetaan tässä pyrkimyksessä. Samaan aikaan on kuitenkin selvästi havaittavissa, että laajentumisen aiheuttama mullistus voi johtaa yhteisön toimivallan supistumiseen ja toissijaisuuden laajenemiseen. Tulevaisuudessa voi häämöttää toisenlainen Eurooppa.
Eikö muuten juuri tämä asia kauhistuta joitakin Euroopan parlamentin sosialisteja? Saksalaiset sosiaalidemokraatit äänestivät von Wogaun mietintöä vastaan, koska se voisi heidän mielestään murentaa Euroopan kilpailupolitiikkaa eli suoraan sanottuna vahingoittaa yhdenmukaisuutta tavoittelevaa supervaltiota. Omituista kyllä osa työnantajista antoi heille tukensa, koska he valitsevat mieluummin "yhden luukun" eurooppalaisen järjestelmän, joka on heidän mielestään taloudellisempi ja oikeudellisesti vakaampi vaihtoehto. Tämä onkin nykyisen järjestelmän etu. Toisaalta on kuitenkin pohdittava laajemmassa mielessä sitä, että nyt käynnistettävä hajauttaminen voi johtaa aikanaan siihen, että kaikkien maiden tarpeet voidaan ottaa vapaammin huomioon, mistä kaikki hyötyvät.
Rapkayn mietintö (A5-0078/1999)

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. (FR) Lutte ouvrière -puolueen jäsenet eivät äänestä näiden Euroopan kilpailupolitiikkaa koskevien mietintöjen puolesta. Kilpailu eli suuryritysten keskenään käymä sota johtaa pysyvästi irtisanomisiin ja tehtaiden sulkemiseen puhumattakaan valtavasta tuhlauksesta tuotantokapasiteettien käytössä. Saimme tästä esimerkin ABB Alsthom Power -trustin esittäessä suunnitelmansa vähentää työpaikkoja Euroopasta. Euroopassa on 18 miljoonaa työtöntä ja 50 miljoonaa köyhää, mutta silti se on yksi maailman rikkaimmista alueista: tämä on sen kilpailun tulosta, jota Euroopan toimielimet aikovat edistää.
Komission ilmaisema halu säännellä kilpailuehtoja Euroopan markkinoilla on naurettava, koska kilpailussa noudatetaan vain viidakon lakia, jossa heikoimmat joutuvat vahvimpien jalkoihin tai saaliiksi. Se on sietämätöntä ennen kaikkea sosiaalisella tasolla.
Euroopan komission kertomus osoittaa suoraan, että unionin toimielimet ovat kiinnostuneita vain tällaista taloudellista sotaa käyvistä suurista kapitalistisista ryhmistä eivätkä lainkaan sen uhreista. Mitään ei tehdä työttömyyden lisääntymisen estämiseksi, mitään ei tehdä työntekijöiden suojelemiseksi, mitään ei tehdä sen estämiseksi, että suuryritykset ajavat osan väestöstä kurjuuteen vain voidakseen rikastuttaa entisestään osakkeenomistajia!
Jos meidän pitäisi löytää tästä mietinnöstä jokin hyvä puoli, niin se on siinä, että se osoittaa, etteivät yhteiskunnan enemmistönä olevat työntekijät voi odottaa Euroopan toimielimiltä mitään elinolosuhteidensa turvaamiseksi puhumattakaan niiden parantamisesta.

Figueiredo
. (PT) Ilmaistessaan mielipiteensä komission vuotuisesta kilpailupolitiikkaa koskevasta kertomuksesta, esittelijä muistuttaa, ettei kilpailupolitiikkaa voida erottaa yhteiskunta- ja ympäristöpolitiikasta, vaan sen on edistettävä täystyöllisyyttä, taloudellista ja yhteiskunnallista yhteenkuuluvuutta, ympäristönsuojelua ja kuluttajansuojaa.
Kun puhutaan joistakin näiden tavoitteiden saavuttamisessa keskeisistä välineistä, esittelijä keskittyy kuitenkin käytännössä arvostelemaan useita valtiontukiin liittyviä näkökohtia ja vaatimaan laittomien valtiontukien hyvitystä koskevien sääntöjen yhdenmukaistamista. Näin hän kyseenalaistaa taloudeltaan kaikkein heikoimpien ja rakenteellisesti hauraimpien jäsenvaltioiden oikeuden tukea sellaisia talousaloja, jotka ovat jääneet kaupan vapauttamisen ja kansainvälisen kilpailun jalkoihin.
Toisaalta esittelijä jättää huomiotta kilpailusääntöjen vääristymisen tärkeimmät syyt, joita ovat erityisesti yrityskeskittymien lisääntyminen ja siitä aiheutuva kilpailusääntöjen vääristyminen; julkisten yritysten muuttuminen yksityisiksi monopoleiksi ja sen erityisesti työllisyydessä ja julkisten palveluiden hinnoissa näkyvät vakavat yhteiskunnalliset seuraukset; erilaisten monopoliasemassa olevien ryhmien määräävän markkina-aseman hyväksikäyttäminen ja anteeksiantamattomat toimintatavat yhteiskuntaa ja ympäristöä koskevissa kysymyksissä, mukaan luettuina tuhansien työntekijöiden irtisanomiset.
Näistä syistä äänestämme tätä mietintöä vastaan.

Krivine ja Vachetta
. (FR) Äänestämällä tätä mietintöä vastaan olemme kaikkien niiden naisten ja miesten äänitorvena, jotka ovat vastustaneet Seattlessa ja kaikkialla Euroopassa maailman pelkistämistä puhtaaksi kaupankäynnin logiikaksi. Äänestämme tätä mietintöä vastaan julkisten palvelujen kehittämisen nimessä ja erityisesti Paddingtonin junaonnettomuuden uhrien muistoksi, koska heidän kuolemansa ei johtunut kohtalosta vaan järjettömästä vimmasta kilpailuttaa alaa, jolla olisi tarvittu sääntelyä.
Tämä mietintö on pohjimmiltaan alkeellinen teksti, jonka innoittajana on ollut pelkkä viidakon laki, koska kilpailun avulla ei pystytä ratkaisemaan ainuttakaan ihmiskunnan ongelmista tämän vuosisadan vaihteessa. Rajaton kilpailu on taantumista ja turvattomuutta aiheuttava tekijä niin biosfäärin, kulttuurin edistämisen kuin kolmansien maiden kanssa tehtävän yhteistyönkin kannalta.
Lienevätkö Euroopassa olevat 18 miljoonaa työtöntä teidän mielestänne kilpailupolitiikan liian varovaisen harjoittamisen uhreja? Olemme vakuuttuneita siitä, että asia on päinvastoin, emmekä ole myöskään sitä mieltä, että valtiontuet olisivat periaatteessa liian suuria. Minkä raudanlujan säännön, minkä tehokkuuskriteerien perusteella ne olisivat sitä? Voitteko vielä Seattlen jälkeen suositella vakavasti, että WTO:n tehtäviä laajennettaisiin? Vain monikansallisten yritysten lakimiesneuvonantajat voivat osoittaa tällaista jääräpäisyyttä.
Jonckheerin mietintö (A5-0087/1999)

Caudron
. (FR) Olen tyytyväinen Euroopan unionin valtiontukia koskevan seitsemännen yleiskatsauksen laadukkuuteen, siihen, että katsaus laaditaan nyt vuosittain, ja siihen, että kilpailuasioista vastaava pääosasto tarjoaa kotisivuillaan yleisiä ja tapauskohtaisia tietoja kansalaisille.
Olen tyytyväinen esittelijän tapaan käsitellä valtiontukia ja onnittelen häntä siitä. Valtiontuet tuomitaan liian usein kilpailua vääristäviksi toimenpiteiksi. Tehokas kilpailupolitiikkaa on tietysti edellytys sisämarkkinoiden ja talous- ja rahaliiton moitteettomalle toiminnalle. Mutta, kuten esittelijä korostaa, valtiontuet ovat joskus välttämättömiä, ja niillä voidaan paitsi auttaa yrityksiä selviytymään myös edistää kestävää kehitystä (perustamissopimuksen 6 artikla), yleishyödyllisiä palveluja (16 artikla) ja taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta (158 artikla). On kuitenkin on selvää, että niitä on valvottava, mikä on Euroopan komissiolle kuuluva tehtävä.
Unionin jäsenvaltioiden vuosittain kyseisille aloille myöntämät tuet olivat yhteensä 95 miljardia euroa vuosina 1995-1997, ja tehdasteollisuuden osuus tästä summasta on ollut noin 40 prosenttia. Tuet ovat vähentyneet huomattavasti edelliseen ajanjaksoon, 1993-1995, verrattuna (kokonaistukien alalla vähennys on 13 prosenttia ja tehdasteollisuuden alalla 3,8 prosentista 2,6 prosenttiin). Tämä väheneminen johtuu ensisijaisesti Saksan uusille osavaltioille myönnettävän tuen supistumisesta.
Pidän esittelijän tavoin valitettavana sitä, että kertomuksessa esitetyt luvut eivät kata kaikkia valtiontukia. Euroopan komission on korjattava mahdollisimman pian nämä puutteet. Sen on myös tehtävä yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa tietojen laadun parantamiseksi ajoissa eli ennen yhdeksättä yleiskatsausta. Olisi hyvä, jos komissio julkaisisi luettelon, joka sisältää jokaisen jäsenvaltion myöntämien valtiontukien kokonaismäärän.
Pidän valitettavana myös sitä, että Euroopan parlamentti on jätetty täysin valtiontukia käsittelevän neuvoa-antavan komitean ulkopuolelle. Tilanteen tasapainottamiseksi Euroopan komission on laadittava ja esitettävä meille säännöllisesti kertomuksia.
Tarkastelen lopuksi erästä valtiontukien käyttöön liittyvää näkökohtaa, joka on mielestäni erittäin vaarallinen: kyseessä ovat tuet, jotka kannustavat yrityksen toiminnan siirtämiseen jäsenvaltiosta toiseen, mikä voi johtaa yritysten "tukiosteluun", joka ei edistä millään lailla EU:n yhteisiä tavoitteita. Tästä syystä toivon, että tulevaan valtiontukia koskevaan kertomukseen sisällytetään arviointi tällaisten tukien vaikutuksista työllisyyteen ja vastaanottajamaiden teollisuuteen ja käsityöteollisuuteen.
Langenin mietintö (A5-0073/1999)

Caudron
. (FR) Puhuin aamulla tärkeässä kilpailua koskevassa keskustelussa kuudensien terästukisääntöjen soveltamista koskevasta Langenin tekstistä.
Kuten tuomioistuin on tunnustanut 3. toukokuuta 1996 antamassaan määräyksessä, terästeollisuus on erityisen herkkä kilpailun häiriöille. Siksi oli perusteltua luoda alalle tukijärjestelmä, jonka tavoitteena on taata toimivien yritysten selviytyminen, vaikka EHTYn perustamissopimuksen 4 artiklan c kohdassa kielletään valtiontuki terästeollisuudelle. Tämä onkin kuudensien terästeollisuuden tukisääntöjen tavoite.
Samaan aikaan pitää tietysti välttää kilpailuehtojen huononeminen ja markkinoiden tasapainon vakavat häiriöt, mistä syistä näitä tukia on säänneltävä. Valtionapu on siis jatkossakin rajattava tutkimus- ja kehitystukeen, ympäristönsuojelutukeen ja toiminnan lakkautustukeen.
Vastaavasti on erittäin tärkeää, että jäsenvaltiot täyttävät velvollisuutensa ilmoittaa komissiolle teräsalan yrityksille myöntämistään tuista, kuten kyseisten sääntöjen 7 artiklassa määrätään. Komissio ehdottaa, että jäsenvaltiot lähettäisivät kertomuksensa kahden kuukauden kuluessa kunkin vuosipuoliskon jälkeen tai joka tapauksessa vuosittain ilman erillistä muistutusta.
Pidin esittelijän tavoin myönteisenä komission kertomusta mutta mielestäni oli valitettavaa, että mietinnössä ei käsitelty kaikkia teräksen tuen osatekijöitä. Terästukisääntöjen hyvin yksiselitteisestä sanamuodosta huolimatta komissio on hyväksynyt useasti tukia sellaisille teräsalan yrityksille, jotka eivät kuulu tukisääntöjen piiriin. Tasapuolisen kohtelun vuoksi tukisääntöjä on joko noudatettava tiukasti tai muutettava, jos komissio aikoo sallia muita kuin tähän saakka laillisesti sallittuja tukia.
Lopuksi ongelmana on se, mitä seuraa EHTYn perustamissopimuksen voimassaolon päättymisestä. Tukijärjestelmää on todellakin jatkettava myös vuoden 2002 jälkeen. Olen tässä yhteydessä sitä mieltä, että vain neuvoston asetus voi taata tarvittavan oikeudellisen varmuuden ja kaikkea tukisääntöjen ulkopuolista tukea koskevan kiellon tiukan noudattamisen.
Äänestin näistä kaikista syistä Langenin mietinnön puolesta ja odotan nyt komissiolta vastausta pyyntöihimme ja vaatimuksiimme.
(Istunto keskeytettiin klo 13.05 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Öljysaaste Ranskan rannikolla
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma öljysaasteesta Ranskan rannikolla.
Komission jäsen de Palaciolla on keskustelun aluksi puheenvuoro komission puolesta.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää siitä, että parlamentti on antanut minulle tilaisuuden keskustella katastrofista, joka sattui Ranskan rannikolla Erika-öljytankkerin upottua 12. joulukuuta 1999 ja tankkerista valuneen öljyn saastutettua yli 400 kilometriä rannikkoa, minkä seurauksena tuhansia lintuja on kuollut. Onnettomuus on vaikuttanut erittäin haitallisesti ympäristöön sekä meriemme ja sellaisten rannikkojen säilymiseen, jotka ovat puhtaita ja kehittyneeltä yhteiskunnalta edellytettävien vähimmäisvaatimusten mukaisia.
Erikan haaksirikko on tavallaan vastakohta sille, minkä puolesta olemme kaikki taistelleet: vastakohta kestävälle kehitykselle, ympäristöä arvossa pitävälle kehitykselle. Se on erittäin selvä esimerkki siitä, miten tuollaista näkemystä kehityksestä ja edistyksestä rikotaan, räikeä esimerkki siitä, miten ei pidä tehdä.
Voisin puhua pitkästi niistä konkreettisista seikoista, jotka johtivat tähän tapaukseen. En kuitenkaan tee niin. Ne ovat kaikkien tiedossa, ja haluan todeta ainoastaan, että komissio on yhtä närkästynyt asiasta kuin ne rannikon asukkaat, joita tämä Ranskan rannikolla sattunut katastrofi ensisijaisesti koskettaa, ja myös kaikki eurooppalaiset - eivätkä ainoastaan eurooppalaiset - vastaavissa tilanteissa.
Komissio toi välittömästi julki solidaarisuutensa ja se on pyrkinyt kaikin käytössään olevin keinoin torjumaan omalta osaltaan tämän tapauksen murheellisia seurauksia. Mielestäni ei kuitenkaan riitä, että torjumme seurauksia, vaan meidän täytyy esittää ratkaisuja ja tehdä ehdotuksia, joiden ansiosta voisimme mahdollisimman hyvin välttyä vastaisuudessa tällaisilta tapauksilta.
Ympäristön osalta minun on sanottava, että ympäristöasioista vastaava komission jäsen Wallström perusti heti haaksirikon jälkeen ympäristökriisiryhmän yhteistyössä Ranskan viranomaisten kanssa ja heidän pyynnöstään. Tämä ryhmä asetti meren pilaantumista käsittelevän yhteisön työryhmän ja tarjosi Ranskan viranomaisille parhaita eurooppalaisia saastumisen torjunnan asiantuntijoita. Komissio oli niin ikään mukana sijoittamassa saastumisen torjunnassa käytettäviä välineitä onnettomuuspaikalle ja koordinoimassa niiden unionin 11 jäsenvaltion toimintaa, jotka ovat toimittaneet paikan päälle yli 26 kilometrin verran kelluvia esteitä. Koordinointi ja saadut tulokset merkitsevät mielestämme tiettyä edistystä ja saavutusta siinä mielessä, että on olemassa todellista eurooppalaista yhteisvastuuta.
Tämä asiaintila on osittain komission monivuotisen työn tulosta. Tämän työn seurauksena muun muassa luotiin yhteisön järjestelmä, johon kootaan kaikki tiedot yhteisössä käytettävistä keinoista tällaisen saastumisen torjumiseksi, perustettiin yhteisön työryhmä ja rahoitettiin yhteisesti hanke, jossa annetaan koulutusta ja parannetaan saastumisen torjumiseksi kehitettyjä tekniikkoja Euroopan unionissa.
Hätätilanteita koskevan ehdotuksen lisäksi on välttämätöntä, että pitkällä aikavälillä kyetään myös torjumaan muita vastaavanlaisia katastrofeja.
Näin ollen komissio on ilahtunut siitä, että Euroopan parlamentti on ensimmäisessä käsittelyssä suhtautunut myötämielisesti päätösluonnokseen sellaisen oikeuskehyksen luomiseksi, jonka ansiosta voidaan parantaa yhteistyötä satunnaispäästöjen aiheuttaman pilaantumisen torjumiseksi. Komissio toivoo, että tämän tekstin lopullista hyväksymistä parlamentissa ja neuvostossa voidaan jouduttaa viimeaikaisten tapahtumien takia ja että näin ollen nykyinen pattitilanne laukeaisi.
Haluan kuitenkin sanoa kuljetusten osalta, että Erikan haaksirikko nostaa uudelleen esille ongelman, joka liittyy merionnettomuuksien ehkäisemiseen ja tarkemmin sanottuna saastuttavien tuotteiden kuljetusten turvallisuuteen. Tässä tapauksessa kyse on merikuljetuksista.
Tällä alueella mielestäni on välttämätöntä ensiksikin korostaa, että Euroopan unioni ei suinkaan ole ollut joutilaana vuonna 1978 niin ikään Ranskan rannikolla tapahtuneen Amoko Cadizin kuuluisan haaksirikon jälkeen. Meidän pitää kenties tosin kysyä itseltämme, eikö pitäisi tehdä enemmän ja eikö meidän näin ollen pidä tehdä enemmän.
Kuuden viime vuoden aikana on annettu noin 15 yhteisön asetusta ja direktiiviä. Tämä lainsäädäntö on vielä tuoretta. Jäsenvaltioilla on nyt oikeusperusta, jonka avulla ne voivat taistella mukavuuslippuja vastaan ja myös kaikkia niitä vastaan, jotka eivät noudata niiden turvallisuusvaatimuksia.
Jäsenvaltioiden tehtävänä on nyt osoittaa, että niillä on poliittista tahtoa antaa merenkulkuviranomaisilleen tarvittavat resurssit, jotta nämä voivat valvoa ja soveltaa yhteisön sääntöjä, soveltaa jo hyväksyttyjä yhteisön sääntöjä ja vaatia niiden asianmukaista täytäntöönpanoa. Komission täytyy myös ilman muuta valvoa sitä, että näitä sääntöjä sovelletaan yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa.
Erikan haaksirikon osalta Ranskan viranomaisten toteuttaman, onnettomuuden syitä käsitelleen alustavan tutkimuksen tulokset on jo toimitettu komissiolle. Raportti osoittaa, että valvonta on tässä tapauksessa ollut - kauniisti sanottuna - pintapuolista.
Minun on sanottava, että komissio on omalta osaltaan 21. joulukuuta 1999 jälkeen ottanut yhteyttä Italian satamatarkastuksista vastaaviin viranomaisiin sekä Erikan viimeaikaisista luokituksista vastanneeseen RINA-luokituslaitokseen saadakseen niiltä selvityksen Erikan valvontatoimista. Komission täytyy itse asiassa selvittää, sovelsivatko paitsi satamavaltio Italian viranomaiset niin myös RINA-luokituslaitos tässä asiassa asianmukaisesti yhteisön direktiivejä. Arvoisa puhemies, tämä selvitys on välttämätön, jotta direktiivejä voitaisiin tulevaisuudessa hioa ja jotta voisimme tällä tavoin parantaa työtämme.
Haluan joka tapauksessa ilmoittaa parlamentille, että komissio toteuttaa ensi kuun 28. päivänä erityisen tarkastuskäynnin RINA-luokituslaitoksessa ja ryhdymme tarkastuskäynnin jälkeen tehtävien johtopäätösten perusteella asianmukaisiin toimiin. Kun sanon, että "ryhdymme asianmukaisiin toimiin", niihin sisältyy mahdollisuus poistaa RINA-luokituslaitos komission hyväksymien laitosten luettelosta.
Hyvät jäsenet, komissio esitti vastaavanlaisen pyynnön myös Maltan merenkulkuviranomaisille - Erika purjehti Maltan lipun alla -, ja minun on sanottava, että he ovat tähän asti olleet erittäin yhteistyöhaluisia.
Kaikkien näiden tutkimusten tuloksia ennakoimatta - miten haaksirikko tapahtui, mitkä ovat perimmäiset syyt ja miten niin RINA-luokituslaitoksen kuin Italian satamaviranomaistenkin tarkastuksissa on menetelty -kaikki kuitenkin viittaa siihen, että Erikan onnettomuudessa on tullut ilmi useita kysymyksiä, joita on syytä pohtia tarkasti ja jotka - mielestäni - pakottavat meidät toimimaan erittäin nopeasti.
Hyvät jäsenet, komissio oli jo laatimassa tiedonantoa merenkulun ja satamien turvallisuudesta. Nämä tapaukset epäilemättä kuitenkin pakottavat meidät nopeuttamaan tiedonannon antamista ja keskittymään ennen kaikkea vaarallisten ja saastuttavien tuotteiden, erityisesti öljyn, kaasun tai kemikaalien, kuljetukseen.
Tätä asiakirjaa täydentää joukko lainsäädäntöehdotuksia, joilla pyritään parantamaan meriturvallisuutta yhteisön aluevesillä. Komissio aikoo hyväksyä sen ennen tämän vuoden kesäkuuta, niin että toimenpide-ehdotuksista voidaan alkaa keskustella niin täällä parlamentissa kuin neuvostossakin vuoden 2000 jälkipuoliskolla eli Ranskan puheenjohtajakaudella.
Tiedonannon sisällön osalta ehdotamme toimenpiteitä pääasiassa seuraavilla alueilla:
Ensiksikin on tehostettava riskialusten valvontaa riippumatta siitä, minkä lipun alla ne purjehtivat - vaikka tilastotiedot puhuvatkin omaa kieltään: satamatarkastuksissa Euroopan unionin 15 jäsenvaltion lipun alla purjehtivia aluksia tarkastetaan noin 5,9 kussakin 100 tarkastuksessa. Maailman keskiarvo on noin 15,6 Euroopan satamissa tehdyissä tarkastuksissa. Maltan lipun alla purjehtivien alusten - kuten Erikan - osalta luku on 19,7 ja muun lipun alla purjehtivien alusten osalta vieläkin korkeampi. Valvontaa tehostaaksemme aiomme muuttaa nykyisiä direktiivejä, jotka koskevat luokituslaitoksia, alusten valvontaa satamissa ja tarkastusten tiheyttä, ja suhteuttaa ne siihen, mikä on aluksen ikä ja minkä lipun alla se purjehtii. Me kaikki tiedämme, että autot on neljän ensimmäisen vuoden jälkeen katsastettava vuosittain. Alusten osalta tilanne ei valitettavasti kuitenkaan ole tämä. Haluamme edistää näitä toimia - jotka sitä paitsi on sisällytetty IMOssa (Kansainvälinen merenkulkujärjestö) äskettäin tehtyihin kansainvälisiin sopimuksiin SOLAS-sopimuksen (yleissopimus ihmishengen turvallisuudesta merellä) ja MARPOL-sopimuksen (kansainvälinen yleissopimus alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä) kautta - ja tehdä niistä pakollisia.
Toiseksi on edistettävä ympäristön kannalta turvallisten öljytankkerien käyttöä eurooppalaisissa satamissa. Toisin sanoen, että satamiimme saapuvat öljytankkerit muutettaisiin vähitellen kaksoisrunkoisiksi yksirunkoisten sijasta, sillä niihin liittyy onnettomuustapauksissa suurempi saastuttamisriski. Olisi ryhdyttävä toimiin, jotta voitaisiin nopeuttaa yksirunkoisten öljytankkerien asteittaista poistamista käytöstä, kuten Yhdysvalloissa on parhaillaan tapahtumassa. Tällöin vältämme myös erään nykyisin olemassa olevan vaaran: sen, että öljytankkerit, jotka eivät voi saapua Yhdysvaltojen satamiin, ohjataankin eurooppalaisiin satamiin.
Kolmanneksi, hyvät jäsenet, tiedonannossa käsitellään monimutkaista ja arkaluonteista kysymystä, joka liittyy vastuuseen ja vahingonkorvauksiin katastrofista johtuvissa saastumistapauksissa. Komissio aikoo selvittää nykyiset oikeudelliset kiemurat ja tehdä ehdotuksia asianosaisten vastuun ylärajojen nostamiseksi ja lisäksi ottaa uusia osapuolia mukaan vastuuketjuun, joka nykyisin on käytännöllisesti katsoen täysin laivanvarustajien, laivojen omistajien harteilla.
Tarkemmin sanottuna aiomme luoda järjestelmän, jonka avulla voidaan määritellä lastin omistajan tai liikenteenharjoittajan vastuu ja vaatia sitä - se, että on olemassa mukavuuslippulaivojen omistajia, johtuu itse asiassa siitä, että rahtaajat eivät kiinnitä huomiota käyttämiensä alusten laatuun -, ja lisäksi korottaa laivanvarustajien vakuutusmaksua aluskohtaisten vakuutusten kokonaissummassa.
Lopuksi komissio aikoo jatkaa pyrkimyksiään avoimuuden parantamiseksi Euroopan aluevesillä purjehtivien alusten laadun osalta. Tältä osin komissio pyrkii nopeuttamaan Equasix-järjestelmän käyttöönottoa, niin että meillä olisi tämän vuoden toukokuusta lähtien kansainvälisen laivaston tilannetta koskeva reaaliaikainen tiedotusjärjestelmä. Tätä ohjelmaa toteutetaan yhteisymmärryksessä Ranskan viranomaisten kanssa ja sen avulla voidaan saada reaaliaikaiset ja kattavat tiedot eri alusten tilanteesta, puhumattakaan miehistön koulutuksesta, joka sekin on tärkeä osa-alue.
Hyvät jäsenet, totean lopuksi, että emme puhu tässä vain Erikan katastrofista ja siitä, mitä tähän mennessä on tehty, vaan teemme johtopäätöksiä, jotta voisimme vastaisuudessa välttyä tällaisilta katastrofeilta. Meidän täytyy taata meriturvallisuussääntöjen tehokas soveltaminen. Kansainvälisellä merenkulkujärjestöllä - kuten me kaikki tiedämme - ei ole kykyä valvoa eikä tehdä pakollisiksi sääntöjä, joita ovat allekirjoittaneet sellaiset jäsenvaltiot, jotka usein unohtavat tehdyt sitoumukset tai katsovat läpi sormien - kauniisti sanottuna - allekirjoittamiaan sopimuksia.
Toiseksi meidän täytyy edelleen pyrkiä lisäämään Euroopan merenkulkualan kilpailukykyä, sillä kyse on toimintakykyisestä ja erittäin turvallisesta alasta, ja ylläpitää vaatimustasoa, mutta meidän täytyy myös mukavuuslippulaivojen osalta kyetä torjumaan sellaisia väärinkäytöksiä, joita niiden suojissa tapahtuu.
Lopuksi, hyvät jäsenet, meidän täytyy taistella sitä vastaan, että jotkin laivanvarustajat, jotkin rahtaajat, jotkin jäsenvaltiot, jotkin yhteisöt, jotkin merenkulun toimijat saattavat vastuuntunnottomuudellaan luontomme vaaraan ja voivat aiheuttaa katastrofeja, joista Ranskan rannikolla juuri sattunut katastrofi valitettavasti on yksi esimerkki.

Madelin
Arvoisa puhemies, puhun sekä PPE:n puolesta että Bretagnen edustajana, jolle nämä tapahtumat kuuluvat suoraan ja joka on niistä suoranaisesti järkyttynyt. Olemme yhdessä Françoise Grossetêten ja PPE:n kanssa jättäneet päätöslauselmaesityksen. Meillä on nyt tänään kompromissiesitys, ja olen siitä iloinen.
Erika-tankkerin haaksirikko on todellakin Euroopan asia, toisaalta siksi, että se saastuttaa muutamia Euroopan kauneimmista hiekkarannoista aiheuttaen hyvin vakavia seurauksia matkailulle, merestä elantonsa saaville ja ympäristöaktivisteille, ja toisaalta siksi, että kyseessä on sääntely ja valvonta, jotka ovat selvästi Euroopan laajuisia. On melko varmaa, ettei tällainen katastrofi olisi voinut tapahtua Yhdysvaltain pitkillä rannikoilla. Miksi ei? Siksi, että amerikkalaiset ottivat oppia Exxon Valdezin haaksirikosta ja laativat vuonna 1990 Oil Pollution Act -nimisen lain, jossa painotetaan enemmän vastuuta, koska sen perusteella rahtaaja voidaan asettaa vastuuseen, ja joka on samalla velvoittavampi ja ennen kaikkea paremmin valvottu erilaisten säännösten ja muun muassa amerikkalaisen rannikkovartioston ansiosta.
Jos meillä olisi ollut tällaisia säännöksiä toistan tämän , katastrofilta olisi varmasti vältytty. Tämän vuoksi olemme sitä mieltä, että sovellettavia tekstejä on tarkistettava ja varsinkin vuoden 1992 pöytäkirjaa, jolla rahtaajat, tässä tapauksessa öljysäiliöaluksen rahtaaja, vapautetaan kaikesta vastuusta. Mutta jos rahtaaja vapautetaan vastuusta, niin öljy-yhtiöt tietysti valvovat entistä vähemmän. Säännöksiä on siis tarkistettava, ja arvoisa komission jäsen, kiitän teitä siitä, että viittasitte kaikkiin tämänhetkisiin puutteisiin Euroopan säännöksissä.
Lisäksi meidän on vahvistettava erityisesti valvontaa, kuten sanoitte: sen valtion valvontaa, jonka lipun alla laivat liikennöivät, ja luokituslaitosten valvontaa. Sanoitte, että RINA on komission hyväksymä italialainen luokituslaitos. Millä ehdoilla tämä hyväksyntä tapahtuu? Mitkä ovat luotettavuuden takeet? Aiotte lähettää valtuuskunnan. Odotamme sen tuloksia hyvin kiinnostuneina. Merenkulkuviranomaisten suorittamia tarkastuksia ja Euroopan satamavalvontaa on myös vahvistettava. On muistutettava, että meillä on Pariisin yhteisymmärryspöytäkirja, jossa määrätään vähimmäisvalvonnasta ja jonka mukaan kyseisen maan merenkulkuviranomaisten on tarkastettava neljäsosa Euroopan satamissa käyvistä aluksista. Tätä velvoitetta ei noudateta sen paremmin Ranskassa kuin monissa muissakaan Euroopan maissa. Miksi ei? Mitä johtopäätöksiä komissio on tästä jo tehnyt tai valmistautuu tekemään? Mielestäni myös rahtaajan ja tässä tapauksessa öljysäiliöaluksen rahtaajan vastuulla olevaa valvontaa on vahvistettava. Jos hänellä on taloudellinen vastuu, valvontaa harjoitetaan varmasti enemmän.
Lopuksi merenkulkuviranomaisten toimintaa on sovitettava yhteen, jotta saadaan aikaiseksi Yhdysvaltain rannikkoja valvovaa rannikkovartiostoa vastaava eurooppalainen järjestelmä.

Simpson
Haluaisin ensiksi kiittää ryhmäni ympäristöasioita käsitteleviä kollegoja, jotka lähestyivät tätä ongelmaa yhdessä liikenneasioita käsittelevän ryhmän kanssa. Tämä katastrofi koskee sekä liikennettä että ympäristöä, eikä se rajoitu vain jommallekummalle alueelle.
Keskustelemme jälleen kerran parlamentissa taas yhdestä merionnettomuudesta. Voisin luetella tällä alalla sattuneet onnettomuudet niiden 10 vuoden ajalta, jolloin olen ollut parlamentissa, mutta minulla on vain kolme minuuttia aikaa.
Nyt on varmastikin korkea aika, että niin jäsenvaltiot kuin myös se hampaaton tiikeri, jota Kansainväliseksi merenkulkujärjestöksi kutsutaan, ja - viimeisenä muttei suinkaan vähäisimpänä - öljy-yhtiöt ja tankkerien omistajat kantavat oman vastuunsa ja pyrkivät estämään nämä vuosi toisensa jälkeen toistuvat ekologiset ja inhimilliset murhenäytelmät. Miten monta Erikaa meidän täytyy vielä kestää, ennen kuin valtaapitävät ottavat käyttöön todellisen satamavaltioiden harjoittaman valvonnan kaikkialla Euroopan unionissa eikä vain sen tietyillä alueilla?
Miten paljon saastetta meidän täytyy vielä kestää, ennen kuin alalla otetaan käyttöön tankkereita, joissa on erilliset säiliöt ja kaksoispohjat? Miten monen merilinnun täytyy vielä kuolla, ennen kuin laivanvarustajat lakkaavat puhdistamasta säiliöitään merellä, mikä, kuten päätöslauselmassamme todetaan, saastuttaa paljon enemmän kuin yksikään Erikan tyyppinen onnettomuus?
Vaikka myönnänkin, että esimerkiksi satamavaltioiden harjoittaman valvonnan ja miehistöä koskevien vähimmäisvaatimusten alueella on edistytty jonkin verran, tilanne on edelleen edesmenneen kollegamme Ken Stewartin sanoja lainatakseni se, että "häpeälliset alukset purjehtivat Euroopan unionin aluevesille ja sieltä pois: ruosteiset saavit, joissa on huono miehistö". Jäsenvaltioiden täytyy toimia nopeasti ja päättäväisesti. Hallitustemme täytyy antaa tarvittavat määrärahat, jotta valvonta olisi tehokasta, ja niiden täytyy myös lakata vitkastelemasta, kun on kyse meriturvallisuudesta.
Erika ei vaatinut ihmishenkiä, mutta se on ehkä tuhonnut monen ihmisen elannon. Aivan niin kuin Sea Empress, aivan niin kuin Braer. On aivan varmaa, että kaikki kolme alusta jättivät jälkeensä ympäristötuhon.
Ryhmämme tuntee myötätuntoa Bretagnen asukkaita kohtaan, joiden alueen tämä onnettomuus on pilannut, aivan niin kuin ryhmäni tunsi edellisillä kerroilla myötätuntoa Länsi-Walesin ja Shetlandinsaarten asukkaita kohtaan. Eikö nyt ole korkea aika lakata ottamasta osaa ja ryhtyä jakamaan täytäntöönpanoilmoituksia, jotta pääsisimme eroon näistä häpeällisistä aluksista ja merellä olisi turvallista? Muuten joudumme vielä myöhemmin tänä vuonna keskustelemaan uudesta päätöslauselmaesityksestä, kun jälleen yksi mukavuuslipun alla purjehtiva tankkeri valitettavasti uppoaa ja valuttaa raakaöljyn mereen.
Päätöslauselmien aika on ohi. Tarvitsemme nyt toimintaa. Pelkäänpä, että neuvosto ei valitettavasti taaskaan pysty toimimaan ja että me joudumme tulevaisuudessa keskustelemaan jälleen yhdestä meri- ja ympäristökatastrofista.

Davies
Arvoisa puhemies, joka kerta, kun sattuu tällainen onnettomuus, sanotaan, ettei se saa enää toistua. Tosiasiassa emme voi koskaan estää tällaisia onnettomuuksia merellä, mutta meidän kaikkien täytyy ottaa opiksemme aina, kun tällaisia onnettomuuksia sattuu, ja soveltaa saamiamme opetuksia niin, että voimme vastaisuudessa vähentää riskejä.
Erikan onnettomuus oli vakava erityisesti Bretagnen asukkaille, jotka kärsivät siitä eniten, mutta se oli tuhoisa myös eläimille suuressa osassa Eurooppaa. Jotkut sanovat, että se oli kaikkien aikojen pahin onnettomuus tuon Euroopan osan linnuille. Royal Society for the Protection of Birds arvelee, että jopa 400 000 lintua, pääasiassa kai etelänkiisloja, on saattanut menehtyä. Monet meistä ovat varmaankin nähneet riipaisevia ja järkyttäviä kuvia siitä, miten eläinlääkintäviranomaiset lopettivat öljyn tahrimia lintuja.
Me kaikki haluamme aluksille mahdollisimman korkeat standardit riippumatta siitä, minkä lipun alla ne purjehtivat. Meidän täytyy valvoa sääntöjä ja varmistaa "saastuttaja maksaa" -periaatteen noudattaminen, niin että sekä alusten käyttäjiä että öljy-yhtiöitä painostettaisiin sakkojen ja joidenkin kannustimien avulla ottamaan käyttöön parhaita käytäntöjä.
Olen samaa mieltä kaikesta siitä, mitä komission jäsen sanoi puheenvuorossaan, mutta kysyisin, miten kauan kestää varmistaa, että ryhdytään toimiin ja ongelma ratkaistaan hänen ehdottamallaan tavalla. Hänen täytyy poliitikkona muistuttaa virkamiehilleen, miten vaikeaa olisi, jos hän joutuisi palaamaan parlamenttiin vuoden kuluttua ja jos sattuisi vastaavanlainen, yhtä tuhoisa onnettomuus, jos osa hänen tänään ehdottamistaan toimista jäisi pelkästään kauniiksi sanoiksi eikä hänellä olisi ollut mahdollisuutta toteuttaa niitä. Sen mahdollisuuden, että lähitulevaisuudessa sattuisi tällainen onnettomuus, pitäisi ihmeellisesti kirkastaa hänen ja hänen virkamiestensä ajatukset.

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, toin teille pienen lahjan: tässä on öljypaakku eräältä Noirmoutier-saaren asukkaalta, joka kirjoittaa minulle seuraavasti: "Jokainen nousuvesi jättää rannalle kerroksen Erikasta valunutta raskasta polttoöljyä. Jokaisen nousuveden aikana vapaaehtoiset, sotilaat ja palomiehet poistavat valtavia paakkuja tätä tahmeata ja paksua mustaa öljysoraa. Milloin täällä on taas puhdasta ja tämä tuhoisa onnettomuus on ohi?"
Erika-tankkerin onnettomuus, kuten myös venäläisaluksen onnettomuus Turkin rannikolla, on todellakin asia, jota emme voi hyväksyä emmekä suvaita aikana, jona korkea teknologia on kehitetty huippuunsa. Vielä sietämättömämmäksi onnettomuuden tekee se, että se tapahtui 20 vuotta Amoco Cadizin onnettomuuden jälkeen, kun jo useaan otteeseen oli toistettu " ei enää koskaan!" . Poliitikkojen eli siis meidän vastuullamme on taata merenkulun turvallisuus. Meidän on todella taattava kansalaisille, että tällainen onnettomuus ei toistu. Teitä kuunnellessamme, arvoisa komission jäsen, turhauduimme kuitenkin hieman, koska näihin asioihin perehtyneet tietävät jo, että komissio ja parlamentti valmistelivat muistaakseni vuonna 1992 hyvin mielenkiintoisen tekstin, joka sisälsi jo kaikki liikennevaliokunnan tänään esittämässä päätöslauselmassa olevat ehdotukset. On nimittäin totta, että tästä asiasta on puhuttava ja sitä on toistettava: Erikan onnettomuus oli tarpeeton katastrofi.
Tästä syystä Euroopan unionin on kiireellisesti käynnistettävä merenkulkua koskevien direktiiviensä perinpohjainen tarkistaminen niiden sitovuuden lisäämiseksi ja selkeän ja täsmällisen lastien omistajien vastuujärjestelmän luomiseksi. On syytä tietää, että esimerkiksi Shell ja British Petroleum olivat kieltäytyneet käyttämästä Erika-tankkeria öljykuljetuksiinsa. Miksi näin ollen ei rahtaajana ollutta Total-yhtiötä aseteta vastuuseen? Teidän on määrättävä ehdotuksissanne myös kaksoislaidoituksesta ja siitä, että öljyn pumppaamista mereen koskevaa kieltoa ryhdytään lopultakin noudattamaan. On perustettava eurooppalainen valvontaryhmä, joka pystyy valvomaan tarkasti ja tehokkaasti alusten kuntoa. Lisäksi Euroopan unionin on yhtä kiireellisesti ryhdyttävä uudistamaan IMOa. Mitä höytyä on säätää sitovia direktiivejä, jos sitten suurin osa aluksista tekee mitä tahtoo heti merelle päästyään?
Lopuksi, hyvät naiset ja herrat, ajattelen liikuttuneena kaikkia niitä vapaaehtoisia, luonnon ja lintujen ystäviä, jotka ovat oma-aloitteisesti ja jalomielisesti tulleet paikan päälle auttamaan öljyn tahrimia lintuja ja jotka ovat järjestäneet niiden pelastuksen käytettävissä olevin keinoin. Voin esittää todisteita tästä merkittävästä työstä. Tiedätte varmasti, että noin 200 000 lintua kuolee tämän öljytuhon vuoksi, joka on vakava ja käytännössä ennen kokematon ekologinen katastrofi. Tiedätte myös hyvin, miten vaikeata nykyään on suojella eläinlajeja ja miten vaikeata on säilyttää elinympäristöjä. Tältä osin te, arvoisa komission jäsen, ette puhunut mitään siitä, miten komissio aikoo tukea luonnon ja ympäristön tasapainon palautumista. Sanottakoon vielä kerran, että syyllistä ei pystytä selvästi osoittamaan. Toistaiseksi luonto jää aina tappiolle.

Wurtz
Arvoisa puhemies, ryhmäni pyysi tämän keskustelun järjestämistä, jotta parlamentillamme olisi tilaisuus ilmaista solidaarisuutensa niille, jotka ovat joutuneet kärsimään tästä ekologisesta katastrofista, josta on ollut vahinkoa yhtä aikaa heidän taloudelliselle toiminnalleen ja heidän tunnepitoiselle suhteelleen luonnonympäristöönsä.
Sallinette, että toivotan tässä yhteydessä Morbihanin departementin kansalaisten perustaman "Marée noire" -järjestön edustajan Javette-Le Besquen tervetulleeksi yleisölehterillemme.
Monet ranskalaiset ja muiden Euroopan maiden vapaaehtoiset ovat osoittaneet solidaarisuuttaan auttamalla uhreja paikan päällä. Meidän on Euroopan parlamenttina osoitettava solidaarisuuttamme siten, että järjestämme ensinnäkin välittömästi hätäapua öljytuhosta kärsiville perheille ja vaadimme samalla merenkulun turvallisuutta koskevien sääntöjen ja standardien laadun parantamista eurooppalaisella ja kansainvälisellä tasolla siten, että niissä määrätään paljon useammin toteutettavista tarkastuksista ja selvästi ankarammista rangaistuksista sääntöjen rikkojille.
Meidän ehdotuksemme koskevat erityisesti öljysäiliöalusten ikää. Viime vuonna tarkastettujen ja sääntöjenvastaisiksi todettujen alusten joukossa oli 15 vähintään 20 vuotta vanhaa alusta, joista jotkin olivat jopa yli 30-vuotiaita tai vieläkin vanhempia. Tätä ei voida enää sallia. Toinen asia on mukavuuslippulaivat. Kansainvälisen merenkulkujärjestön mukaan yli 40 prosenttia vuonna 1998 haaksirikkoutuneista aluksista purjehti mukavuuslipun alla, joka symboloi voitontavoittelua ja ihmisten hyväksikäyttöä turvallisuuden kustannuksella. Tätä ei voida enää sallia. Lopuksi avoimuuden puute. Vastuuketju, omistajien henkilöllisyys ja todelliset päättäjät on salattu kaikin keinoin. Tätä ei voida enää sallia.
Kaikilla näillä tasoilla meidän on saatava aikaiseksi todellisia ja merkittäviä muutoksia, joihin kuuluu määräajan asettaminen uusien standardien noudattamiselle kaksoislaidoitus mukaan luettuna, mitä ilman alukset eivät saisi lupaa ankkuroitua jäsenvaltioiden satamiin tai purjehtia jäsenvaltioiden aluevesillä.
Meidän on myös tiukennettava sekä merikelpoisuustodistusten antamista että alusten kunnon ja kunnossapidon valvontaa. Lopuksi meidän on päästävä siihen, että kaikki katastrofista vastuussa olevat osallistuvat vahinkojen korvaamiseen. Ajattelen tässä yhteydessä erityisesti Total-Fina-ryhmää.
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni voi kehittää samaa asennetta kansainvälisessä merenkulkujärjestössä. Siten se osoittaa hyödyllisyytensä suurelle yleisölle, joka odottaa tällä kertaa selviä ja konkreettisia toimia.

Souchet
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin Ranskan Atlantin rannikon ja Vendéen edustajana ilmaista aluksi Erika-tankkerin aiheuttamien öljytuhojen uhreiksi joutuneen väestön raivon tunteen sellaisia onnettomuuksia kohtaan, joiden syynä ei ole myrskyn tapainen luonnonmullistus, joka myös on vastikään koetellut meitä, vaan rikos.
Katastrofi synnytti välittömästi suurenmoisen solidaarisuusliikkeen: paikallisen, kansallisen, hallitustenvälisen solidaarisuusliikkeen. Onnettomuuden uhriksi joutunut väestö, ne, jotka ovat menettäneet kaiken, varsinkin merestä elantonsa saavat ja matkailun piirissä työskentelevät, ne, joiden työ on vaarantunut useiksi vuosiksi, odottavat paitsi sitä, että saastuttajat korjaavat aiheuttamansa vahingot, myös sitä, että tästä onnettomuudesta olisi se hyöty, että tulevaisuudessa pyritään kaikin keinoin estämään vastaavien rikosten uusiutuminen.
Maksamme nyt ilmiselvästi välinpitämättömyydestämme. Koska valtiomme katsoivat yhteisön siunaamana, että ne eivät enää tarvitse omaa kauppalaivastoaan, ja päästivät laivanrakennuksen vankan taitotiedon katoamaan, emme enää pysty selvittämään täsmällisesti alusten alkuperää, ja vesillämme purjehtii mukavuuslippujen alla selviä romualuksia monikansallisten yritysten lyhyen aikavälin eduntavoittelun vuoksi. Vastuuttomuuden, vastuuttomien rahtaajien, tuntemattomien laivanvarustajien ja mukavuuslupalaitosten leviäminen on ehdottomasti saatava kuriin. Tällä hetkellä tilanne on kuitenkin erittäin sekava. Näitä asioita on tietysti käsiteltävä kansainvälisellä tasolla, mutta IMOn nykyiset kansainväliset säännöt ovat pitkälti riittämättömiä ja aivan liian sallivia, eivätkä omat maamme tai yhteisö ole pyrkineet sinnikkäästi tiukentamaan niitä aiemmista katastrofeista huolimatta. Hiilivetypäästöjen vastainen kansainvälinen rahasto, FIPOL, on toki olemassa, mutta se välttelee vastuuta ja toimii täysin riittämättömällä tasolla, mihin olisi puututtava. Mukavuuslippulaivoja on tarkasteltava ehdottomasti IMOssa. Yhteisön jäsenvaltioiden on tehtävä asiasta tarvittavat aloitteet. Muistutan, että Erika purjehti unionin jäsenyyttä hakeneen maan lipun alla.
On myös olemassa yhteisön direktiivejä, mutta niitä joko ei sovelleta tai sovelletaan harvoin kansallisten tarkastajien puutteen vuoksi. Tämä puute on korjattava kiireellisesti. Merenkulun turvallisuutta koskevaa direktiiviä on valmisteltu jo monia vuosia, mutta se etenee hyvin hitaasti. Tällä alalla komissio on ollut anteeksiantamattoman toimeton ja jättänyt täyttämättä velvollisuutensa, mitä emme voi hyväksyä. On ehdottomasti aikaistettava tätä keskeistä asiaa koskevan komission tiedonannon esittämispäivämäärää, jota on jatkuvasti lykätty ja joka on nyt määrätty heinäkuulle.
Asetettavien perussäännösten on oltava erittäin selviä ja tiukkoja. Mainitsisin kolme tällaista säännöstä, joita ryhmämme pitää ensisijaisina. Ensinnäkin öljylastien omistajien vastuu on määriteltävä selvästi, ja öljypäästöjen uhrien on voitava ehdottomasti vedota siihen. Paras ennaltaehkäisykeino tulevaisuudessa on se, että rahtaajat saavat raskaan siviili- ja rikosoikeudellisen tuomion ja joutuvat maksamaan suuret korvaukset, jos ne eivät noudata turvallisuusstandardeja valitsemillaan aluksilla. Toiseksi yhteisön vesillä purjehtivilta öljysäiliöaluksilta on edellytettävä kaksoislaidoitusta mahdollisimman pian sen asemesta, että asia lykätään epämääräiseen tulevaisuuteen. Kolmanneksi yhteisön vesillä purjehtivien alusten ikärajasta on päätettävä pikaisesti. Se voisi olla korkeintaan 15 vuotta.
Jos riittävän selvää, tiukkaa ja ehdotonta yhteisön sääntelykehystä ei saada aikaiseksi, jäsenvaltioiden olisi voitava halutessaan laatia itselleen vastaava kehys väestönsä ja alueensa suojelemiseksi, noudattaen Yhdysvaltain esimerkkiä, joka Exxon Valdezin onnettomuudesta viisastuneena vaati kaksoislaidoituksen ja karkotti vesiltään kaikki yli 20 vuotta vanhat alukset. Näin siis Yhdysvallat kielsi Erika-tankkerilta pääsyn omille vesilleen. Jos yhteisö olisi tehnyt saman, tuhoisa katastrofi olisi voitu välttää. Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, huolehtikaamme siitä, että tällä kertaa tästä asiasta todella opitaan jotakin, joka kestää senkin jälkeen, kun tiedotusvälineiden ja parlamentin jäsenten tunteet ovat laantuneet.

Bernié
Arvoisa puhemies, Torrey Canyon, Olympic Bravery, Haven, Amoco Cadiz, Gino ja Tanio ovat kaikki synkkiä muistoja herättäviä nimiä. Ja nyt Erika. Minkä vuoro on seuraavaksi? 21 vuotta Amoco Cadizin jälkeen tämä vaikka kuinka mones öljykatastrofi, joka on seitsemäs vuoden 1967 jälkeen, osoittaa toinen toistaan seuraavien hallitustemme vastuuttomuuden. Atlantin puoleinen länsirannikko maksaa jälleen kalliin hinnan niiden toimintakyvyttömyydestä ja peräytymisestä monikansallisten yritysten edessä. On vaikea ymmärtää, miksi ranskalaiset ja eurooppalaiset sallivat sen, minkä amerikkalaiset ovat kieltäneet, ja miksi Eurooppa, joka säätää yleensä niin valveutuneesti ympäristöalan lakeja, on ajautunut umpikujaan merenkulun turvallisuudessa. Tulos on tässä. Erika, Maltan lipun alla purjehtinut alus, paikasta toiseen kulkeva hylky, joka on luokiteltu vaarallisimpien öljysäiliöalusten joukkoon, on saastuttanut rannikkomme yli 400 kilometrin pituudelta, mikä on paljon vakavampi kuin Amoco Cadizin aiheuttama onnettomuus. Loire-Atlantique-departementtia edustavana jäsenenä voin valitettavasti todistaa tämän. Näillä toistuvilla katastrofeilla ei ole mitään tekemistä luonnon kanssa, niissä ei ole mitään kohtalonomaista. Ne johtuvat ihmisten harkitsemattomuudesta. Kyseessä on todella ekologinen katastrofi. Vain ne, joilla ei ole tietoa kovasta todellisuudesta alueella, ovat voineet epäillä sitä. Kyseessä on myös taloudellinen katastrofi niille kaikille, jotka saavat elantonsa merestä ja matkailusta, kalastajille, osterien ja simpukoiden viljelijöille, suolalammikoiden työntekijöille, kauppiaille ynnä muille.
Erikan virheen on jäätävä viimeiseksi. Meidän on aluksi selvitettävä haaksirikko perinpohjaisesti. Emmekö voisi perustaa parlamentin tutkintavaliokuntaa tai lähettää myös parlamentin jäseniä komission hetki sitten mainitsemalle valtuuskunnan matkalle? Sen jälkeen meidän on käynnistettävä kiireellisesti lainsäädäntötyö, jotta ensinnäkin pystytään selvittämään tarkasti kuljetetun lastin ominaisuudet. Asiantuntijoiden mukaan Erikan lastina olleen polttoöljyn olisi nimittäin pitänyt valua pohjaan eikä ajelehtia rannikoille. Jatko onkin tuttua. Seuraavaksi pitäisi ottaa käyttöön luotettava tekninen tarkastus, joka vastaisi Ranskassa olevaa pakollista yli viisi vuotta vanhojen autojen katsastusta. Mukavuuslippulaivojen käyttöä olisi säänneltävä, saastuttavien tai vaarallisten aineiden kuljetuksessa olisi edellytettävä kaksoislaidoitusta ja kehitettävä teknologiaa, jotta mereen joutuneet hiilivedyt pystyttäisiin käsittelemään tai poistamaan. Nämä olisivat mielestäni vähimmäisvaatimukset kolmannen vuosituhannen sarastaessa. Sääntöjen vastaisilta aluksilta olisi kiellettävä pääsy Euroopan vesille, saastuttajien, laivanvarustajien ja rahtaajien vastuu olisi määriteltävä saastuttaja maksaa -periaatteen mukaisesti, merten valvontaa olisi parannettava kaikenlaisen tankkien puhdistamisen estämiseksi, säiliöaluksia olisi valvottava tehokkaasti ja luotettavasti, jäsenvaltioita varten olisi perustettava johdonmukainen luonnonmullistuksia koskeva budjettikohta ja näitä uudistuksia odoteltaessa olisi annettava yhteisön poikkeusapua ja sisällytettävä onnettomuusalueet rakennerahastojen piiriin. Olen myös jättänyt EDD-ryhmän puolesta asiaa koskevan päätöslauselman.

Kronberger
Arvoisa puhemies, viime vuosina koko maailmassa on tapahtunut toistuvasti vakavia tankkerionnettomuuksia, ilman että mainittaviin tai tehokkaisiin vastatoimiin on ryhdytty. Tällä kertaa tilanne on erityisen paha aivan erityisesti myös siksi, että se koskee suurta eurooppalaista valtiota; tapaus, joka voi toistua milloin tahansa. Näiden vaarojen rajoittamiseksi tarvitsemme pikaisesti direktiivin. Aiemmat 15 eivät ilmeisestikään riitä. Ne takaavat - täydellisyyttä vaatimatta - vähintään kolme asiaa: yksikään romutuskypsä tankkeri ja rahtialus ei saa enää koskaan poiketa Euroopan unionin alueella sijaitsevaan satamaan. Kaikki asianomaiset, myös kuljetuksen toimeksiantaja, vastaavat seurauksista, ja näiden asianomaisten on otettava riittävät vakuutukset. Vain siten vahinkoa kärsineillä on mahdollisuus esittää vahingonkorvausvaatimuksia. Meille on oltava kuitenkin selvää, että pitkäaikaista tavoitetta on vielä täydennettävä. Se tarkoittaa, että tarvitsemme koko energianhuoltojärjestelmäämme koskevan todellisen kustannusvastaavuuden.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa sanomalla, että olen komission jäsen Palaciolle hyvin kiitollinen selkeästä, kunnollisesta ja myös hyvin päättäväisestä vastauksesta. Oikein paljon kiitoksia siitä. Tämä tarkoittaa myös sitä, että joka tapauksessa pidän suuressa arvossa tiedotetta, jonka hän lähetti 10. tammikuuta, sekä myös toimenpiteitä, joista hän tänään ilmoitti. Erikan katastrofi osoittaa, että kun kansainvälisellä ja yhteisötasolla ei ole kunnollisia liikennettä ja kuljetuksia koskevia säännöksiä, luonto ja ympäristö joutuvat kärsimään siitä. Tapahtunutta vahinkoa, myös ekologisesti katsottuna, on mahdotonta laskea rahassa. Siksi meillä on myös tämä keskustelu kuljetusasioista ja ympäristöasioista vastaavien kollegojen kanssa.
Joululoman aikana, kun Alankomaiden tiedotusvälineet kiinnittivät huomiota Erikan onnettomuuteen, katsoin Internetistä, mihin toimenpiteisiin oli mahdollista ryhtyä erityisesti sen jälkeen, kun pääministeri Jospin oli sanonut, että yhteisön on tehtävä enemmän. Ymmärsin siitä, että lainsäädäntöä oikeastaan on riittävästi mutta että ongelmana on se, että valvontaa ei ole. Sallinette minun ottaa esille pari asiaa, jotka myös arvoisa komission jäsen mainitsi lyhyesti.
Ensinnäkin, satamavaltioiden harjoittamassa tarkastustoiminnassa 25 prosenttia kaikista laivoista täytyy tarkastaa. Mielestäni tätä 25 prosentin osuutta täytyy noudattaa, mutta lisäksi täytyy huolehtia myös siitä, että tarkastuksia suoritetaan enemmän, eli tätä 25 prosentin osuutta täytyy korottaa. Lisäksi kun tietty laiva ei saa enää olla liikenteessä, silloin ei riitä, että pelkästään tosiasiat tarkastetaan, vaan täytyy myös olla juridinen järjestelmä, jonka osana sanotaan, että liikenteeseen lähteminen ei ole järkevää tai että enää ei saa lähteä lainkaan. Näin ei kuitenkaan ole. Arvoisa puhemies, tässä asiassa on syytä ryhtyä toimiin.
Sitten lopuksi, mitä tulee laivoille asetettuihin teknisiin vaatimuksiin, myös kollegani puhuivat juuri siitä, että Yhdysvalloissa laivoissa on täytynyt olla aina kaksoislaidoitus vuodesta 1999 lähtien. Olen sitä mieltä, että myös meidän täytyy päästä pitemmälle tässä asiassa ja että Marpol-sopimusta, joka astuu voimaan vuonna 2001, täytyy tarkastella kunnolla.
Arvoisa puhemies, sitten täytyy vielä tarkastella kriittisesti Maltan kanssa käytäviä jäsenyysneuvotteluja, ja kiitokseni ja ihailuni niille monille kansalaisjärjestöille, jotka ovat joka tapauksessa ryhtyneet tehokkaasti toimiin pelastaakseen eläimiä.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, olemme käyneet tätä keskustelua aiemmin jo niin usein. Emme ole kuitenkaan saavuttaneet tähän mennessä mitään ja olemme laiminlyöneet mahdollisuuden yksimielisyyden löytämiseen Euroopan unionissa. Uskon siksi tämänpäiväisen keskustelun merkitykseen vain, jos se, mitä me kaikki tänään sanomme, ja se, mitä te, arvoisa komission jäsen, olette täällä ilmoittanut, löytää todellakin tiensä lainsäädäntöön eli te kaikki sanotte hallitustenne päämiehille ja ministereillenne: tämä teidän on ajettava läpi ministerineuvostossa.
Sallikaa minun sanoa aluksi, että puhumme ympäristökatastrofista, jolla on myös taloudellisia vaikutuksia ja joka uhkaa toimeentuloa.
Mitä meidän sitten pitää nyt tehdä? En halua palata lainkaan menneisyyteen. Haluan katsoa tulevaisuuteen. Mitä meidän pitää nyt tehdä? Haluaisin sanoa teille yhden asian, mikä meidän on tehtävä. Me tarvitsemme tietenkin kaksoislaidoituksella varustettuja laivoja. Selvä, mutta se on jotakin, joka vaikuttaa tilanteeseen vain keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Mitä me tarvitsemme sitten heti? Me tarvitsemme laivoja koskevaa teknistä valvontaa, nimittäin laivoja koskevaa sitovaa teknistä valvontaa joka toinen vuosi, josta saatavaa todistusta ilman yksikään laiva ei saa liikennöidä. Sitä me tarvitsemme Euroopan tasolla ja sitä me tarvitsemme kansainvälisesti, kuten TÜV:tä (Suomen Autokatsastus Oy:tä vastaava saksalainen instanssi) ja moottoriajoneuvojen katsastusta, joka on tehtävä Saksassa aina joka toinen vuosi. Jos auton omistajilla ei ole katsastustodistusta, he eivät saa ajaa autollaan. Tätä me tarvitsemme laivojen kohdalla.
Kolmanneksi tarvitsemme tämän katsastustodistuksen ja vakuutustodistuksen valvontaa satamissa, nimittäin jokaisessa Euroopan unionin satamassa. Jos näitä todistuksia ei ole, laiva pysäytetään, eikä se saa enää lähteä satamasta kaikista satamamaksuista huolimatta. Tästä meidän on oltava yksimielisiä kaikissa Euroopan unionin satamissa Marseillesta Rotterdamin kautta Wilhelmshaveniin ja Cuxhaveniin ja missä laivat sitten ikinä poikkeavatkin satamaan.
Neljänneksi tarvitsemme laivanomistajien vastuuvelvollisuutta, ei vain naurettavaa 12 miljoonan dollarin summaa, vaan vähintään 400 miljoonaa dollaria, jotka laivanomistajan on sijoitettava vakuutustodistusta kohden. Sitten tarvitsemme sen maan vastuuvelvollisuutta, jonka lipun alla laiva liikennöi. Me tarvitsemme varmuuden siitä, että maa, jonka lipun alla laiva liikennöi, ottaa kantaakseen vastuun epäselvässä tapauksessa. Tästä tulee erinomaista valvontaa! Voin taata teille, että sitten ne maat, jotka myöntävät laivoille oikeuden käyttää lippuaan, pitävät myös huolen siitä, etteivät joudu vastuuseen.
Viidenneksi tarvitsemme takuun siitä, että tätä vaaditaan kaikilta laivoilta Euroopan unionin satamissa ja aluevesillä, muuten myös hakijavaltioissa. Se tarkoittaa, että nämä mainitsemani vaatimukset koskevat kaikkia vesistöjä.
Lopuksi tarvitsemme kaikkein tärkeimmän asian: tarvitsemme hyvän muistin, sillä me tulemme puhumaan täällä parlamentissa lähiaikoina entistä useammin lainsäädännöstä. Tulemme puhumaan yhä useammin ympäristöstandardeista. En halua, että tänne tulee silloin joku ja sanoo: nämä vaatimukset johtavat siihen, että menetämme merityöpaikkoja. Ammattijärjestöt tulevat, ja teollisuus tulee. Me tarvitsemme hyvää muistia, hyvät kollegat. Tässä katson monia teistä, jotka ette ole toistaiseksi edustaneet ympäristöliikkeen kärkipäätä. Menkääpä kerran kotiinne ja sanokaa: me emme ole olleet tähän asti huolissamme standardeista. Me tarvitsemme hyvää muistia, kun on kyse siitä, mitä satamissa vaaditaan. Tarvitsemme hyvää muistia sanoessamme: olemme yksimielisiä satamamaksuista ja satamavaatimuksista emmekä pelaa Euroopan unionissa toinen toistamme vastaan.
Kun saamme tämän aikaan, asiat ovat parin vuoden kuluttua ehkä jo paremmin!

Thors
Arvoisa puhemies, parlamentin jäsen Roth-Behrendt toi esiin useita minun ajatuksistani. Olemme nyt saaneet täydellisen luettelon erilaisista toimista. Mutta kuinka käytämme sitä kriisitietoisuutta, jonka tämä ekologinen katastrofi on saanut aikaan?
Vertaan tätä siihen, kun aikaisempi sukupolvi otti käyttöön Plimsoll-merkin, jonka tarkoituksena oli välttää kelvottomiin aluksiin liittyvät vakuutuspetokset. Mihin aikaisempien sukupolvien kriisitietoisuus on kadonnut? Mielestäni meidän on otettava käyttöön parlamentin jäsen Roth-Behrendtin mainitsema sertifiointi, toisin sanoen vihreillä merkeillä tapahtuva säiliöalusten merkintä, jota muutamat Euroopan satamat ovat esittäneet. Meidän on sitä paitsi tarkasteltava kriittisesti luokittelulaitoksia. Mielestäni emme voi hyväksyä niiden menettelyä. Tarvitsemme riippumattomia ja valvottuja menettelyjä.
Lopuksi haluan sanoa, että jotkut komission yksiköt pitävät kiellettynä telakkatukena sitä, että maani myöntää ympäristötukea laivanvarustajille, jotka haluavat parantaa ympäristön tasoa. Komissio ei tiedä, mitä sen sisällä tapahtuu. Emme voi hyväksyä sitä, että emme voi toteuttaa komission suuntaviivojen mukaisia ympäristöä parantavia toimia, koska niitä pidetään kiellettynä telakkatukena.

Cauquil
Arvoisa puhemies, hyväksymme GUE/NGL-ryhmän päätöslauselman, koska siinä tuodaan ilmi Total-Fina-yhtiön vastuu tästä ekologisesta katastrofista ja koska kannatan ehdotusta kieltää mukavuuslippulaivat ja yli-ikäisten alusten käyttö tai määrätä kaksoislaidoitus pakolliseksi öljysäiliöaluksissa. Lisäisin vain, että Total-yhtiön pitäisi vähintäänkin rahoittaa kokonaisuudessaan öljykatastrofin suoraan ja epäsuorasti aiheuttamien vahinkojen korjaaminen. Miten vastaavanlaisten onnettomuuksien uusiutuminen voidaan estää ryhtymättä laajamittaisiin toimenpiteisiin suuria öljytrusteja ja myös monia muita tahoja vastaan, jotka ottavat lisävoittojen saamiseksi sen riskin, että maapallosta tulee elinkelvoton? Miten voimme olla suuttumatta siitä, että pankki kieltäytyy paljastamasta Erikan omistajien nimiä vedoten pankkisalaisuuteen, eivätkä hallitukset tee mitään asian hyväksi? Ongelman ydin on se, että kaikki hallitukset ja kaikki Euroopan toimielimet tunnustavat Total-Finan tapaisten suurten trustien ja kaikkien sen kaltaisten yritysten oikeuden haalia mahdollisimman suuria voittoja työntekijöidensä ja ympäristön kustannuksella. Ne tunnustavat yritysten ja pankkien liikesalaisuuden, vaikka sillä suojellaan selvästi rikollisia toimia. Näin ollen parhaimmatkin päätöslauselmat jäävät heikoiksi periaatteellisiksi vetoomuksiksi, joilla ei pystytä estämään suurten trustien vahingontekoa.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kannatan sitä, että tiukennamme määräyksiä, jotka koskevat satamavaltioiden suorittamaa valvontaa ja luokituslaitosten määräyksiä. Meidän on kuitenkin myös muistettava tosiasiat. Säiliöalus Erika tutkittiin kahden viimeisen vuoden aikana neljästi. Tutkimusten määrästä se ei siis voi johtua, vaan kyse on pikemminkin valvontatoimien tehokkuuden varmistamisesta. Olen kuullut viime viikkojen aikana käydyissä keskusteluissa, että jäsenvaltioilla ei ole tarpeeksi rahaa valvonnan toteuttamiseen! Tätä en voi hyväksyä. Jos jäsenvaltiot päättävät yhdessä meidän kanssamme, että 25 prosenttia laivoista tarkastetaan satamavaltioiden suorittaman valvonnan perusteella, heidän on myös annettava valvonnan käyttöön tarvittava henkilökunta! Valvonta on suoritettava lisäksi myös niin, että tarkastaja ei mene vain laivaan ja katsasta, puuttuuko jostakin sammutin, vaan on tehtävä materiaalitarkistuksia, sillä tämä laiva katkesi kahtia ilmeisesti materiaalin liiallisen väsymisen vuoksi. Se voidaan todeta vain, jos valvonta suoritetaan erittäin tehokkaasti. Meidän tavoitteenamme tulisi olla sen varmistaminen, että satamavaltioiden suorittama valvonta ei ole pintapuolista vaan kattaa myös materiaalin.
Toiseksi yhdyn myös komission jäsenen viittauksiin ja haluaisin rohkaista häntä jatkamaan tällä tiellä. Jos kävisi ilmi, että yksi tai useampi luokituslaitos on antanut lausuntoja ystävänpalveluksina, ne on poistettava luotettavien luokituslaitosten listalta! Tämä on ainoa pelote sen estämiseksi, että muut luokituslaitokset antavat myös lausuntoja ystävänpalveluksina. Hyvä kollega Roth-Behrendt, meillä on olemassa laivoja koskeva katsastustoiminta. Luokituslaitokset toimivat laivojen katsastajina! On olemassa myös hyviä luokituslaitoksia. Sinä tiedät muutamia hyviä laitoksia ja ranskalaiset kollegamme tietävät muutamia hyviä laitoksia, mutta meidän on katsottava tarkasti, mitkä laitokset nimenomaan eivät täytä vaatimuksia, ja poistettava ne listalta.
Viimeinen kohta: meidän tulisi sanoa Maltalle yksiselitteisesti, että jos se haluaa tämän yhteisön jäseneksi, sen on sovellettava liittymiseen asti rekisteröinnissä ja lippuvaltiovalvonnassa standardia, joka todellakin tyydyttää vaatimuksiamme, sillä ympäristö on yhteinen eikä yksi, jonka voimme jakaa!

Poignant
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Erika upposi kotini edustalla, se makaa siellä edelleen ruumassaan 20 000 tonnia polttoöljyä, jonka kohtalosta ei ole tietoa. Se olisi voinut upota muuallakin. Se sattui uppoamaan siellä, eikä Bretagnen, josta olen kotoisin, tarvitse pyydellä anteeksi sitä, että se on maantieteellisesti niemimaa, koska se joutuu usein kärsimään haaksirikoista.
Ajattelen ensinnäkin niitä 26:ta intialaista merimiestä, jotka pelastuivat mutta joista ei puhuta. Katastrofi olisi voinut vaatia kuolonuhreja, ja merenkulun turvallisuus merkitsee ensisijaisesti ihmisten turvallisuutta. Nyt he ovat kaukana. On ihme, jos he ovat pelastuneet. Nyt siis aloitamme taas siitä, mihin 20 vuotta sitten jäätiin Amoco Cadizin tapauksessa: yksi onnettomuus pohjoisrannikolla, toinen etelärannikolla, kolmas länsirannikolla. Ja niin edelleen.
Arvoisa komission jäsen, koska aika täällä on rajallinen, haluaisin poimia teille nopeasti ne seitsemän asiaa, jotka on mielestämme otettava huomioon ja joista jo mainitsittekin muutamia: kaksoislaidoitus on vaadittava mahdollisimman nopeasti vesillemme; mahdollisimman tiukat satamavaltioiden suorittamat tarkastukset. Erityisen tärkeää on se, että luokituslaitokset velvoitetaan julkistamaan kertomuksensa, koska niistä ei ole tietoja. Sitten rangaistusten yhdenmukaistaminen 15 jäsenvaltiossa; rangaistukset eivät saa olla erilaisia, vaan niiden on oltava kaikkialla samat. Mukavuuslippulaivoja on vahvistettava, ei siksi, että ne olisivat välttämättä huonoja laivoja, vaan siksi, että niiden joukossa on paljon huonoja laivoja; maailman kaikkia laivoja koskevaa tiedottamista on parannettava, mistä onkin määräyksiä; vastuussa olijat on määriteltävä selvästi ja vastuuta on kovennettava.
Tämän osalta haluaisin tietää, kuka on Erikan omistaja, koska lainsäädännössämme oleva oikeushenkilön käsite on yksi asia, mutta sen takana on aina fyysisiä osakkeenomistajia; missä siis ovat Erikan omistajat? Ehkä he ovat kauniissa huviloissa kauniilla hiekkarannoilla ottamassa aurinkoa. Haluaisimme tietää heidän nimensä ja nähdä heidän kasvonsa. Ja lopuksi miehistön koulutuksen parantaminen. Yhteiskunnassamme ei ole olematonta riskiä, varotoimien on oltava ainakin mahdollisimman hyvät.

Chichester
Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti komission jäsenen julkilausumaan. Koska olen itsekin viettänyt paljon aikaa merellä, tunnen hyvin meren voiman ja tuhovoiman, minkä takia on välttämätöntä suunnitella alukset ja huoltaa niitä asianmukaisesti. Haluaisin ilmaista osanottoni kaikille niille, jotka joutuvat kärsimään Erika-öljytankkerin rikkoutumisen ja uppoamisen seurauksista.
Tämä on ollut paitsi ympäristökatastrofi myös valitettavaa resurssien haaskausta. On syytä mainita, että öljyteollisuus katsoo öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston (IOPCF) kautta olevansa vuoden 1969 yleissopimuksen ja vuoden 1992 pöytäkirjan nojalla velvollinen korvaamaan yli 90 prosenttia tämän onnettomuuden arvioiduista kustannuksista, siis noin 170 miljoonaa dollaria. Tämä tarkoittaa mielestäni sitä, että laivanvarustajien, lippuvaltion ja tarkastusviranomaisten täytyy kantaa oma osuutensa vastuusta. Ennen kuin kiirehdimme ottamaan käyttöön kasapäin uusia toimia ja uusia määräyksiä, meidän täytyy kuitenkin tarkastella huolellisesti olemassa olevia järjestelyjä ja varmistaa, että ne on pantu asianmukaisesti täytäntöön. On parempi muuttaa ja parantaa olemassa olevaa lainsäädäntöä kuin alkaa toteuttaa uusia ehdotuksia.
Kannatan tässä yhteydessä sitä vaatimusta, että satamavaltioiden harjoittamaa valvontaa tehostettaisiin, jotta tarkastukset olisivat kattavia ja tehokkaita. Kannatan sitä vaatimusta, että luokituslaitokset valvoisivat tehokkaasti alusten rakenteiden kuntoa ja että ne olisivat vastuussa toimistaan. Vaatimukset, jotka koskevat runkorakenteen suunnittelun parantamista, erityisesti kaksoislaidoituksella varustettuja aluksia, ovat järkeviä, mutta niiden toteuttaminen kaikissa aluksissa vie aikaa. Niillä ei voi korvata perusteellisia ja säännöllisiä tarkastuksia.

Miguélez Ramos
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää erityisesti liikennevaliokunnassa ja ympäristöasioiden valiokunnassa olevia sosialistikollegojani, jotka eivät ole unohtaneet, että tämä onnettomuus vaikuttaa myös kalastusalaan. Nimittäin sen lisäksi, että öljysaaste on aiheuttanut korvaamattomia vahinkoja ympäristölle, vaurioittanut ekosysteemiä ja aiheuttanut tappioita matkailualalle, se on isku kalastukselle ja meriympäristön luonnonvarojen säilymiselle, ja kestää monta vuotta, ennen kuin saastunut rannikko on ennallaan.
Ei ole sattumaa, arvoisa komission jäsen, että saastuneet alueet ovat aina niitä Euroopan alueita, jotka ovat heikommin kehittyneitä, jotka saavat niukan elantonsa matkailusta ja kalastuksesta ja joilla ei useimmissa tapauksissa ole käytössään muita resursseja. Arvoisa komission jäsen, juuri nämä alueet joutuvat jo nyt ympäri vuoden kärsimään tiettyjen laivanvarustajien leväperäisistä toimista, kun nämä puhdistavat alustensa pohjan niiden rannikon edustalla kaiken valvonnan ulkopuolella.
Olen kotoisin Galiciasta, alueelta, missä on aiemmin sattunut vastaavia onnettomuuksia. Bretagne ja Galicia, Manner-Euroopan läntisimmät kolkat, joutuvat jatkuvasti kärsimään niiden ihmisten vastuuntunnottomuudesta, jotka eivät halua noudattaa turvallisuussääntöjä ja jotka kuljettavat raakaöljyä aluksissa, jotka jo itsessään ovat mahdollisia öljysaasteita.
Sen vuoksi mielestäni on välttämätöntä ryhtyä kahdenlaisiin toimiin. Yhtäältä on pyydettävä, että komissio ryhtyisi kalastusalalle osoitettujen tukien puitteissa erityistoimiin lievittääkseen tämän katastrofin vaikutuksia saastuneiden alueiden tuotantosektoriin, ja lisäksi on pyydettävä, että se vaatisi kansainvälisiltä elimiltä ja itseltään mukavuuslipun alla purjehtivien alusten ankaraa valvontaa.
Tässä mielessä meneillään olevassa neuvotteluprosessissa, joka koskee Maltan liittymistä Euroopan unioniin, täytyy vaatia, että kyseinen maa valvoo ankarasti lippunsa alla purjehtivia öljytankkereita.
Toisaalta tarvitaan ennalta ehkäiseviä toimia. Portugali on osoittanut pitävänsä mereen liittyviä asioita erittäin tärkeinä. Pyytäisinkin puheenjohtajavaltio Portugalia tarkastelemaan sitä mahdollisuutta, että Euroopan tasolla otettaisiin käyttöön yhtenäinen merionnettomuuksien ehkäisemisstrategia ja että keskittäisimme kaikki jo käytössämme olevat keinot - teknologiset, rakenteelliset ja sosioekonomiset -, jotta tällaiset katastrofit eivät enää tulevaisuudessa voisi toistua.
Arvoisa puhemies, haluan lopuksi korostaa vapaaehtoisten ja paikallisviranomaisten tekemää työtä, joka palautti mieleeni entisajat, jolloin itsekin - tuolloin pormestarina - jouduin vastaavanlaisiin tilanteisiin. On välttämätöntä kiittää niitä, jotka vailla suojaa ja keinojen puuttuessa ovat taistelleet rohkeasti niitä vakavia vaikutuksia vastaan, joita tällä onnettomuudella on Euroopan rannikkoalueille, meren ekosysteemille ja kalavaroille.

Hatzidakis
. (EL) Arvoisa puhemies, aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan puheenjohtajana haluaisin onnitella komissiota ja erityisesti komission jäsen Loyola de Palaciota hänen suhtautumisestaan tähän asiaan, joka on järkyttänyt käytännössä koko Eurooppaa.
Me olemme liikennevaliokunnassa valmiita keskustelemaan komission meriturvallisuutta koskevasta tiedonannosta ja olemme lisäksi valmiita keskustelemaan myöhemmin siitä, mitä tämän tiedonannon tarkastelusta seuraa lainsäädännön tasolla.
Seuraavaksi haluaisin esittää joitakin huomioita:
Ensiksi komissio on ollut oikeassa keskittyessään tutkimaan italialaisen luokituslaitoksen RINAn vastuuta, koska on katsottava, onko se soveltanut yhteisön oikeutta. Meidän pitää lähteä liikkeelle sieltä.
Toiseksi tällaisissa tapauksissa olisi hyvä tarkastella paitsi varustamoiden vastuuta, niin myös rahtaajien vastuuta, esimerkiksi öljy-yrityksiä, jotka nekin ovat vastuussa tällaisten ympäristökatastrofien aiheuttamisesta sekä luonnollisesti myös vahinkojen korvaamisesta. Tämän jälkeen suhtautuminen ympäristökatastrofiin on täysin oikeutettua. Sen ei pidä kuitenkaan johtaa siihen, että syyllistetään koko kauppamerenkulku, joka on taloudellisti hyvin tärkeä ala, sillä se kattaa noin kolmasosan kuljetuksista, ja tästä syystä suhtautumisemme pitää olla harkittua, ankaraa mutta oikeaa.
En vastusta lainkaan sitä, että tutkitaan yhteisön oikeuden muuttamista ankarammaksi, mutta kuten muutkin kollegat ovat painottaneet, meidän pitää lähteä liikkeelle täytäntöönpanosta, koska Euroopan unionin tasolla on jo olemassa lainsäädännöllinen kehys - emme saa unohtaa tätä. Tämä lainsäädännöllinen kehys on varsin edistyksellinen - ainakin jos sitä verrataan koko maailman mittakaavassa - ja näin ollen jäsenvaltioiden pitää myös komission valvonnassa ryhtyä soveltamaan käytännössä yhteisön oikeutta.

Piecyk
Arvoisa puhemies, komission jäsenen asiallisia ja tervejärkisiä toteamuksia voidaan mielestäni pitää pelkästään myönteisinä, sillä hän ei ole tehnyt niin kuin muut ja langennut kollektiiviseen tekopyhyyteen. Erika-aluksen katastrofi ei ole yllätys. En tiedä, kuinka monta, mutta melkoinen määrä laivoja, jotka ovat käytännöllisesti katsottuna uivia aikapommeja, purjehtii joka päivä eurooppalaisilla vesillä, ja sellainen katastrofi voi tämänpäiväisestä näkökulmasta katsottuna myös toistua milloin tahansa.
Me olemme tienneet tämän parlamentissa jo yli kymmenen vuotta - komissio esitti silloin tiedonannon ja kollegamme Ken Stewart esitti mietinnön, jossa mainittiin jo kaikki ne alat, joissa on annettava lakisääteisiä säännöksiä. Siinä yhteydessä on kyse laivoista, tekniikasta ja varustuksesta. Kyse on satamista eli siitä, miten ne on organisoitu ja mitä varusteita niissä on, ja kyse on tietenkin myös hyvistä miehistöistä. Me tiedämme erittäin hyvin, missä jokaista yksittäistä lainsäädännöllistä toimea on vastustettu viime vuosien aikana. Vastalauseita esittivät aina jäsenvaltiot ja ministerineuvosto, jossa käytiin sitkeää kamppailua jokaisesta pikkuseikasta, jotta saavutettaisiin hieman edistystä.
Jos me toisaalta vaadimme henkilöauton omistavalta kansalaiselta, että hänen itsensä on oltava terve ja että hänen on täytettävä asianmukaiset henkilökohtaiset edellytykset, ja jos toisaalta autonomistajan on huolehdittava henkilöautonsa säännöllisestä katsastamisesta, sen on oltava mahdollista myös laivojen kohdalla. Valvonta on avainsana tässä asiassa. Onko sitten todellakin sattumaa, että ne ovat enemmän tai vähemmän aina samoja valtioita, jotka ottavat nämä laivat lippunsa alle? Miksi ei siis mustaa listaa? Kun eurooppalaisilla vesillä liikkuu turvattomia ja vaarallisia "sielunhukuttajia", miksi ei sitten sanota, kuten muuallakin, että ne eivät saa tulla eurooppalaisille vesille eivätkä poiketa eurooppalaisiin satamiin.
Minä näkisin siis mielelläni kesän toimenpideluettelossanne myös kaikkia tällä hetkellä Euroopan vesillä purjehtivia tankkereita koskevan täydellisen tarkastuksen ja haluaisin myös mielelläni kuulla viimeisimmän tilanteen siitä, mitä kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) säännöksiä ja yleissopimuksia Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat tällä välin tosiaankin allekirjoittaneet ja myös toteuttaneet, sillä toteuttamisen osalta ilmenee edelleenkin viivytyksiä. Erikan kohdalla tapahtunut ei ole huolimattomuutta vaan minun nähdäkseni kollektiivista ja rikollista vastuuttomuutta, ja meillä parlamentissa on seuraavien kuukausien aikana mahdollisuus osoittaa yhden asian kohdalla, olemmeko vakavissamme sen suhteen: se on satamien vastaanottopalvelut, joissa on kyse jäsenvaltioista.
Me tapaamme ja puhumme tästä taas sitten, ja toivon, että olemme silloin kaikki asiasta samaa mieltä kuin tänään!

García Orcoyen Tormo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen sitä mieltä, että Erikan valitettavan haaksirikon olisi itse asiassa pitänyt, kuten täällä on tänään sanottu, olla lopullinen virstanpylväs, joka osoittaa tällaisia onnettomuuksia edeltävän ja niiden jälkeisen ajan Euroopan unionissa, jossa on vuoden 1967 jälkeen sattunut 17 suuriin öljytankkereihin liittyvää onnettomuutta, enemmän kuin yksi joka toinen vuosi.
Sosiaaliset ja taloudelliset vahingot, joista täällä on tänään jo puhuttukin, ovat niin menetettyjen työpaikkojen kuin kalavarojen ja matkailunkin kannalta sitä suuruusluokkaa, että yhteisön toimielinten on erittäin perustellusti ryhdyttävä päättäväisiin ja tehokkaisiin toimiin.
Minäkin haluaisin kiittää teitä, arvoisa komission jäsen, siitä, että osastonne reagoi nopeasti tähän onnettomuuteen, ja parhaillaan toteutettavista toimista. Luotan siihen, että nämä toimet johtavat lähikuukausina selkeään ja tehokkaaseen oikeudelliseen välineeseen - mahdollisesti direktiiviin -, joka tekisi viimeinkin lopun näistä 2000-luvun merirosvoista, jotka riistävät meiltä kaikilta meren rikkauden ja kauneuden.
Haluaisin esittää huomion, joka liittyy yhteen komission jäsenen ja useiden kollegojeni mainitsemista toimista. Kyse on kaksoisrungosta, jossa on kaksinkertainen teräskuori ja öljy on jaettu kahteen säiliöön.
Arvoisa komission jäsen, monet asiantuntijat katsovat, ettei kaksoisrunko ole riittävän turvallinen, ja he ehdottavat niin sanottua "ekologista runkoa", jossa onnettomuuden sattuessa merivesi tunkeutuu säiliöihin ja öljy siirtyy paineen vaikutuksesta toisiin tankkeihin.
Olen sitä mieltä, arvoisa komission jäsen, että nyt on oikea aika tukea teknisesti mahdollisimman turvallisia toimia. Tässä mielessä ei mielestäni riitä, että tyydymme kopioimaan muiden maiden lainsäädäntöä. Mielestäni me voimme ja meidän täytyy parantaa olemassa olevaa lainsäädäntöä.
Kaikki kustannus-hyötyanalyysit, joissa todellakin lasketaan kaikki näiden onnettomuuksien ihmisille ja ympäristölle aiheuttamat vahingot, osoittavat meidän olevan oikeassa.

Savary
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tahtoisin aluksi, että me kaikki onnittelisimme itseämme tästä menettelystä, joka hyväksyttiin ja joka on saanut meidät lopulta - sen jälkeen, kun kaikki poliittiset ryhmämme ryhtyivät toimiin ja toivat asenteensa esille laatimaan yhteisen päätöslauselman. Näin järkyttävissä olosuhteissa olisi mielestäni periaatteellisesti väärin ja sopimatonta olla puhumatta yhteen ääneen. Toisesta näkökulmasta se, että parlamentti esittää tänään yksimielisen päätöslauselman, josta minua edeltäneet puhujat ovat näyttäneet olevan samalla linjalla, on mielestäni tilaisuus, jota on käytettävä hyväksi, jotta parlamentit voisivat ryhtyä painostamaan tiettyjä epäileviä tai asiaa väisteleviä hallituksia, ja päätöslauselma on mielestäni hyvin vahva poliittinen aikaansaannos, jonka annamme komissiolle Euroopan merialueen valmistelua varten.
Mielestäni on hyvin selvää ja tämä on ensimmäinen johtopäätös, joka Erikan katastrofista voidaan tehdä , että kansalaisten olisi vaikea ymmärtää, miksi suklaata säännellään mutta merenkulkua ei säännellä. Kansalaisten olisi vaikea ymmärtää, miksi puhutaan yhteisestä oikeusalueesta, puhutaan yhteisestä ilmatilasta, puhutaan yhteisestä rautatiealueesta ja yhtenäismarkkinoista mutta ei merialueesta; olen näin ollen nyt sitä mieltä, että tällä alalla on ryhdyttävä työhön, joka on ehdottomasti haluttava viedä päätökseen, käytännönläheiseen päätökseen.
Komission jäsen mainitsi kolme suurta aluetta, joita on kehitettävä: lainsäädäntömme kohottaminen tasolle, jolla voimme asettaa sääntöjä. Panin muuten hyvin tyytyväisenä merkille, että jopa valtioiden suvereniteettia korostavat ja euroskeptiset ryhmät vaativat Euroopalta sääntelyä, ja tämä on mielestäni hyvä osoitus siitä, että näin on todella tehtävä. Toisinaan me sääntelemme asioita, jotka voisivat hyvinkin olla toissijaisia. Tällä alalla meidän on annettava vastaus kansalaisille. Se on hyvin tärkeää, ja kaikkien on voitava tuntea olevansa osallisena, koska maapallon mittakaavassa tarkasteltuna olemme loppujen lopuksi yksi niemimaa.
Työtä on siis voitava jatkaa sen jälkeen, kun lainsäädäntömme tasoa on nostettu, on myös otettava käyttöön järjestelmälliset tarkastukset ja lopulta sovellettava saastuttaja maksaa -periaatetta, joka on luonnollisesti ennalta ehkäisevä periaate. Päätän pian mutta haluaisin vielä sanoa, että olen henkilökohtaisesti pyytänyt liikennevaliokuntaa järjestämään julkisen kuulemistilaisuuden, jonka perusteella voisimme ryhtyä välittömästi käsittelemään Erikan tapausta ja josta saisimme sisältöä tuleviin pohdintoihimme. Toivon, että kaikki poliittiset ryhmät ovat valmiita kannattamaan meitä tässä julkista kuulemistilaisuutta koskevassa pyynnössämme.

Peijs
Arvoisa puhemies, öljytankkeri Erika, jonka omistussuhteet oli salattu Maltassa ja ehkä Italiassa ja Kreikassa toimivien postilaatikkofirmojen kautta ja jonka Total-Fina oli vuokrannut öljyn kuljetusta varten, upposi Bretagnen rannikon edustalla, millä oli tuhoisia seurauksia. Seuraukset Euroopan merialueen ympäristölle, kasvistolle ja eläimistölle ovat valtavat.
Onnettomuuden syytä täytyy etsiä öljytankkerin heikentyneestä rakenteesta. Kansalaiset suhtautuvat epäilevästi vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita kuljettavien laivojen turvallisuuteen. Kansainvälinen merenkulkujärjestö on antanut tästä asiasta kansainvälisiä säännöksiä. Valtiot voivat suorittaa satamatarkastuksia.
Euroopassa sääntely on tiukempaa, ja satamavaltioiden harjoittamaa tarkastustoimintaa koskevan direktiivin mukaan 25 prosenttia saapuvista laivoista täytyy ja on pakko tarkastaa. Kuitenkaan missään jäsenvaltiossa ei nähtävästi saavuteta tätä prosenttiosuutta tarkastajapulan vuoksi. On selvää, että sääntelyssä ei ole puutteita. Mielestäni komission jäsen on siinä aivan oikeassa. Puutteita on nykyisten säännösten noudattamisessa. Miten me voimme sitten noudattaa niitä, jos meillä on tosiaan pulaa tarkastajista, arvoisa komissio? Voiko komissio taata, että direktiivi 93/75, joka koskee vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita kuljettavia aluksia koskevia vähimmäisvaatimuksia niiden poistuessa yhteisön merisatamista, toimeenpannaan oikein kaikissa jäsenvaltioissa? Eikö tämän toimeenpanon valvontaa ole syytä tehostaa? Eikö olisi suositeltavaa lyhyellä aikavälillä, Rotterdamin esimerkin mukaan, alkaa valvoa käyttäen pistejärjestelmää, jossa esimerkiksi otetaan huomioon, kuinka vanha laiva on, onko laivassa yksinkertainen pohja vai kaksoislaidoitus ja liikennöikö laiva mukavuuslipun alla. Lyhyesti sanottuna, ensisijaisena tulee pitää vanhojen huonokuntoisten laivojen tarkastamista verrattuna sellaisten laivojen tarkastamiseen, jotka täyttävät kaikki laatuvaatimukset. Erikan on rakentanut japanilainen telakka niin, että siinä on yksinkertainen pohja. Tällä hetkellä liikenteessä on vielä neljä sen sisaralusta. Rakentaminen lopetettiin aikoinaan, koska ruosteen muodostumisen vaara oli erityisen suuri tämäntyyppisissä aluksissa. Jotkin niistä liikennöivät myös Maltan lipun alla. Odotammeko seuraavaa onnettomuutta?
Eikö luokituslaitokselle pitäisi koitua seuraamuksia, kuten komission jäsen sanoi? RINA-luokituslaitos on tällä hetkellä huonossa huudossa. Malta on aloittamassa jäsenyysneuvottelut. Mielestäni Euroopan unioni voi hyväksyä Maltan jäseneksi vain siinä tapauksessa, jos taataan, että Maltan lipun alla liikennöivät laivat eivät enää joudu onnettomuuksiin.

Puhemies
Hyvät jäsenet, olisin kiitollinen, jos pitäytyisitte puheajassa, koska olemme myöhässä ja myöhästyminen puolestaan vie aikaa komission kyselytunnilta.

Hulthén
Arvoisa puhemies, juuri ennen kuin tulin istuntosaliin, sain sähköpostiviestin, jossa eräs ruotsalainen nainen kuvasi melko tunnepitoisesti sitä, kuinka hän oli päättänyt viettää uudenvuodenaaton Ranskan rannikolla Bretagnessa, sen sijaan että hän olisi jäänyt kotiin ja juhlinut vuoden vaihdetta sukulaistensa kanssa. Satojen muiden vapaaehtoisten tavoin hän oli nähnyt hävityksen, pessyt lintuja ja siivonnut sellaisten asiasta vastuussa olevien jälkiä, jotka eivät olleet rannalla niinä iltoina ja öinä, jolloin heitä olisi siellä todella tarvittu. Useiden muiden tavoin minäkin ihmettelen sitä, missä asiasta vastuussa olleet henkilöt ovat. Missä ovat laivanvarustamot ja kuljetusten tilaajat, silloin kun tällaisia katastrofeja tapahtuu? Ehkä meidän olisi aika ryhtyä harkitsemaan Euroopan ympäristörikoksia käsittelevän viraston perustamista, joka voisi ottaa käsiteltäväkseen tällaiset rikkomukset.
Tämä ei ole ensimmäinen näkemämme tahallinen tai tahaton öljypäästö.
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Tannock
Haluaisin kiittää parlamentin jäsen Grossetêteä ja hänen kollegojaan siitä, että he esittivät parlamentille tämän päätöslauselmaesityksen. Ympäristökatastrofi, joka aiheutui Erikan upottua Bretagnen edustalla ja 10 000 öljytonnin valuttua mereen, on ollut näkyvästi esillä Ison-Britannian tiedotusvälineissä. Vaikka Isolla-Britannialla ja Ranskalla onkin viime aikoina ollut erimielisyyksiä, voin vakuuttaa teille, että maani tuntee suurta myötätuntoa kaikkia onnettomuudesta kärsineitä kohtaan.
TV:ssä nähdyt kuvat maanne rannikolle ja eläimille, erityisesti linnuille ja jo hupenemassa olleille kalakannoille, aiheutuneista vahingoista ovat palauttaneet mieliimme muistoja Isossa-Britanniassa sattuneista vastaavista onnettomuuksista, kuten Torrey Canyonin onnettomuudesta vuonna 1967, ja ne ovat saaneet liikkeelle monia auttamishaluisia brittivapaaehtoisia.
Nämä yhteiset toimet vahinkojen korjaamiseksi ovat minusta hyvä asia. Tämä ongelma koskee selvästikin kaikkia EU:n rannikkoja, ja tarvitaankin kekseliäitä ratkaisuja. Emme saa antaa näiden onnettomuuksien kustannusten kaatua niistä kaikkein eniten kärsineiden yhteisöjen ja vakuutusmarkkinoiden, kuten Lloyds of Londonin, niskaan, vaan meidän täytyy kehittää uusia tekniikkoja, joiden avulla voimme saada takaisin selvästi enemmän kuin 10 prosenttia mereen valuneesta öljystä. Tähän on nykyisin olemassa vain vähän rahallisia kannustimia, kun vakuutusmarkkinat maksavat laskun. Viime kädessä saastuttajan täytyy maksaa.
Meidän täytyy lisäksi tukeutua neuvoston direktiiviin, joka koskee alusturvallisuutta ja saastumisen ehkäisemistä koskevien kansainvälisten standardien soveltamista, ja varmistaa, että saavutetaan tavoite siitä, että 25 prosenttia EU:n satamissa käyvistä aluksista tarkastetaan, ja että tarkastukset ovat korkeatasoisia. Sitä paitsi vaikka en vastustakaan sitä, että laivanvarustajat rekisteröivät aluksensa haluamassaan maassa, kansainvälisiä määräyksiä pitää mielestäni soveltaa ankarammin. Sen sijasta, että kiellettäisiin mukavuusliput, mikä rikkoisi kaikkien suvereenien valtioiden oikeutta ylläpitää kauppalaivastoa satamavaltioiden harjoittamasta tarkastustoiminnasta vuonna 1995 annetun EU-direktiivin nojalla, kansainvälisten merenkulkuviranomaisten täytyy käyttää entistä tehokkaampia pakotteita niitä lippuvaltioita vastaan, jotka eivät noudata kansainvälisistä sopimuksista johtuvia velvoitteitaan. Toivon vilpittömästi, että komissio ja neuvosto tarkastelevat huolellisesti kaikkia näitä vaihtoehtoja erityisesti Ranskan puheenjohtajakaudella myöhemmin tänä vuonna, ja suosittelen parlamentille lämpimästi tätä päätöslauselmaa.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, on jo melkein makaaberia seistä tänään jälleen kerran täällä, ja se on tapahtunut lähes kymmenen vuoden ajan säännöllisin väliajoin, ja onnettomuuden vuoksi, jota ei ole aiheuttanut korkeampi valta vaan ihmiskäsi ja inhimillisen ymmärryksen puute. Ulkona odottavat asianomaiset. He haluavat vastauksia. He eivät halua enää uusia lupauksia, joita emme sitten kuitenkaan pidä, eivätkä he halua pyrkimyksiä, joita emme kuitenkaan sitten toteuta. Ihmiset kysyvät oikeutetusti: kuuluvatko alueemme nyt lopullisesti menetettyihin? Kuka antaa meille uuden työpaikan?
Milloin onnettomuuden aiheuttajat ymmärtävät vihdoinkin, että ympäristön voimavarojen suojeleminen ei ole mikään harrastus, pelkästään järjestelmän tai uuden työyhteisön asia, vaan yhteinen eurooppalainen haaste? Arvoisa komission jäsen Palacio, pidän toimintasuunnitelmaanne siksi erittäin myönteisenä. Yhtä tärkeää on muistaa, että ennaltaehkäisy on tärkeämpää kuin korjaaminen. Mutta myös ennaltaehkäisyn on oltava erinomaista. Saksalaisen monitoimialus Neuwerkin käyttäminen - se sijaitsee suoraan kotioveani vastapäätä Cuxhavenissa - merkitsi nopeaa eurooppalaista naapuriapua. Nimenomainen kiitos on annettava kaikkien miehistöjen raskaalle työlle. Onnettomuudesta saatiin arvokkaita kokemuksia, mutta oivallettiin myös se, että me emme voi hallita tällaisia ympäristökatastrofeja pelkästään nykyaikaisimman tekniikan avulla. Me vaadimme siis perustellusti parempaa valvontaa, seuraamuksia ja ennalta ehkäiseviä toimenpiteitä.
Olen taistellut jo melkein kymmenen vuoden ajan täällä parlamentissa eurooppalaisen ympäristöä koskevan rannikkovartioinnin puolesta. Tämä aihe on nyt ajankohtaisempi kuin koskaan. En tule jatkossakaan epäämään tukeani, vaan pyrin yhdessä muiden kanssa parannuksiin ja johdonmukaisiin suunnitelmiin eurooppalaisen tai kansainvälisen yhteistyön kautta.

De Palacio
Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi kiittää vilpittömästi paitsi eri ryhmien, parlamentin jäsen Grossetêten ja Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän aloitteista myös parlamentin jäsen Wurtzin ja Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän - Pohjoismaiden vihreän vasemmiston aloitteista ja siitä, että he ehdottivat tätä keskustelua, minkä ansiosta olemme voineet käydä myönteisen ja tärkeän keskustelun.
Aion antaa tiedonannon ennen maaliskuun loppua, ja on mahdollista, että siinä voidaan jo esittää lainsäädäntötekstejä, toisin sanoen konkreettisia direktiivimuutoksia, jotta niistä voitaisiin alkaa keskustella neuvostossa ja parlamentissa.
Haluan sanoa teille, että kyse ei todellakaan ole vain ympäristöongelmasta; kyse on erittäin tärkeästä ympäristöongelmasta mutta myös erittäin tärkeästä sosiaalisesta ongelmasta; näillä rannikkoalueilla on miehiä ja naisia, jotka ovat riippuvaisia äyriäisten pyynnistä, kalastuksesta, palvelu- tai matkailualasta; nämä rannikkoalueet ovat hauraita paitsi ympäristön kannalta niin myös sosiaalisen kehityksen ja alueellisen tasapainon kannalta. Sen vuoksi meidän täytyykin olla erityisen varuillamme, jotta voisimme mahdollisimman hyvin vastaisuudessa välttää tällaiset tilanteet.
Parlamentin jäsen Roth-Behrendt sanoi, että koskaan ei ole tehty mitään. Olen sitä mieltä, että komissiossa on kyllä toimittu asian hyväksi, mutta on tehtävä vielä enemmän. Siitä on osoituksena se, että Yhdysvallat laati Exxon Valdezin onnettomuuden jälkeen yhdessä vuodessa erittäin ankaraa ja erittäin tiukkaa lainsäädäntöä, jonka takia, kuten olen jo todennut, tänne saatetaan ohjata ne alukset, joita ei päästetä Yhdysvaltojen satamiin. Olemme Euroopassa Amoko Cadizin tai Espanjan rannikolla vuonna 1976 sattuneen Urquiolan onnettomuuden jälkeen tai samana vuonna sattuneen Torrey Canyonin onnettomuuden tai muiden vastaavien tapausten jälkeen alkaneet toden teolla säätää lakeja vuosista 1994 ja 1995 lähtien ja etenkin viime vuosina.
Viime vuosina on lisäksi korostettu etenkin matkustajaliikenteen turvallisuutta. Todellisuus on tämä. Mielestäni on erittäin tärkeää ja kiireellistä pyrkiä nyt ratkaisemaan uusia ongelmia, jotka johtuvat myös Yhdysvaltojen lainsäädännöstä, ja vaatia vaarallisten tavaroiden kuljetusten turvallisuutta merenkulkualalla.
Hyvät jäsenet, olen viitannut useisiin kysymyksiin, joita käsittelemme halutessanne yksityiskohtaisemmin sitten, kun käyn tätä asiaa käsittelevässä valiokunnassa, tai muussa tapauksessa sitten, kun esittelen teille lähikuukausina konkreettiset aloitteet.
Pyrin siihen - ja korostan tätä -, että alkaisimme keskustella asiasta maaliskuun lopulla, jolloin pidetään sitä paitsi ministerineuvoston kokous, ja ilman muuta siihen, että meillä olisi ennen Portugalin puolivuotisen puheenjohtajakauden päättymistä tekstejä, joista voimme keskustella.
Mukavuusliput ovat yksi ongelma mutta eivät suinkaan ainoa. Romania ei ole mukavuuslippumaa, ja kuitenkin siellä tehtävissä tarkastuksissa paljastuu erittäin paljon tapauksia. On kyse muustakin kuin mukavuuslipuista.
Malta ja Kypros ovat hakeneet yhteisön jäsenyyttä. Tässä kysymyksessä on pysyttävä tiukkana, ja siitä neuvotellaan parhaillaan. Se pakottaa meidät tarkastelemaan uudelleen Euroopan unionin rekistereitä ja palaamaan tuttuun ongelmaan, joka varmastikin tulee vielä uudestaan esille, nimittäin yhteisön rekisteriä koskevaan pyyntöön. Luulen, että se tulee olemaan vaikeaa, mutta meidän on joka tapauksessa tarkasteltava Euroopan unionin jäsenvaltioiden rekisterejä.
Mitä tulee valvontaan, joka on selvästi keskeinen kysymys, meidän täytyy ensiksi selvittää, miten jo käytössä oleva lainsäädäntö toimii, kuten parlamentin jäsen Hatzidakis sanoi. Meillä on jo lainsäädäntö. Komission yksiköiltä saamieni tietojen mukaan tätä lainsäädäntöä ei sovelleta riittävästi monessa jäsenvaltiossa henkilöstö-, resurssi- ja tarkastajapulan takia. Ongelmana ei ole se, että vain 25:tä prosenttia aluksista valvotaan, vaan se, miten ne valitaan, miten löydetään ne alukset, joihin liittyy suurin riski niiden iän tai lippuihin aiemmin liittyneiden riskien takia. Valitettavasti tarkastettuun 25 prosenttiin kuuluu monesti aluksia, joiden tiedetään täyttävän kaikki vaatimukset: tarkastukset ovat silloin nopeampia ja työ sujuu helpommin.
Näin ollen meidän täytyy muutostoimien sijasta pikemminkin valvoa sitä, mitä jo tehdään, niiden täydentävien vaatimusten lisäksi, jotka koskevat etenkin alusten iän perusteella tehtäviä tarkastuksia. Ja meillä on SOLAS-sopimus (yleissopimus ihmishengen turvallisuudesta merellä) ja MARPOL-sopimus (kansainvälinen yleissopimus alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä), kaksi Kansainvälisen merenkulkujärjestön yleissopimusta, joista on aikanaan tehtävä pakollisia kaikissa unionin jäsenvaltioissa ja joiden soveltamista on valvottava.
Unionin tarkastajia koskevan kysymyksen osalta luulen, että toissijaisuusperiaatteen mukaisesti on perusteltua, että jäsenvaltiot huolehtivat näistä tarkastuksista, mikä ei kuitenkaan tarkoita sitä, etteikö komission pitäisi valvoa sitä, että jäsenvaltiot hoitavat tehtävänsä asianmukaisesti.
Lopuksi haluaisin korostaa vastuukysymystä. En puhu ainoastaan ylärajoista, joiden pitää mielestäni olla samalla tasolla kuin Yhdysvalloissa. Me sovimme 180 miljoonasta dollarista; Yhdysvalloissa puhutaan miljardin dollarin ylärajasta vahingonkorvausten kattamiseksi. Nykyistä määrää on mielestäni lisättävä, jotta lähestyisimme samaa tasoa kuin Yhdysvalloissa, mutta on tarkasteltava ehdottomasti myös alusten vakuutusten ja näin ollen laivanvarustajien vastuun kokonaissummaa ja sisällytettävä vastuuseen ne, jotka palkkaavat aluksia, lastin omistajat. Niin kauan kuin lastin omistajilta ei edellytetä vastuuta, hyvät jäsenet, näitä ongelmia ei mielestäni voida selvittää.
Päätän nyt enkä puhu asiasta enempää. Meillä on mahdollisuus puhua siitä muulloin. On kuitenkin selvää, kuten joku puhuja sanoi - ja kiitän teitä kaikkia erittäin myönteisistä ja aiheellisista puheenvuoroistanne -, ettemme voi vuoden tai parin päästä enää sanoa, ettemme ole tehneet sitä, mitä meidän piti.
Omalta osaltani voin sanoa keskusteltuani asiasta komission jäsenten kollegiossa, että komissio on halukas antamaan parlamentille ja neuvostolle välttämättömät lainsäädäntötoimet, muutokset ja direktiivit, jotta meillä olisi mahdollisimman korkea turvallisuuden taso. Tarvitaan parlamentin poliittista tahtoa - ja huomaan, että sitä on - ja myös ministerineuvoston poliittista tahtoa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen. Olemme panneet merkille avuliaisuutenne.
Olen komission julkilausuman päätteeksi ottanut vastaan kahdeksan työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.

Myrskyt Euroopassa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma myrskyistä Euroopassa.
Komission jäsen Barnierilla on puheenvuoro.

Barnier
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, puhuitte juuri Ranskan rannikoille taas kerran levinneen öljysaasteen inhimillisistä, ekologisista ja sosiaalisista seurauksista. Ja nyt puhumme olen tästä itse hyvin iloinen sellaisen historiallisen myrskyn seurauksista, joka oli todellinen rajumyrsky, joka koetteli myös Ranskaa samaan aikaan kuin Saksan liittotasavaltaa ja Itävaltaa.
Hyvät naiset ja herrat, puhuttaessa tällaisten onnettomuuksien tai tällaisten rajuilmojen seurauksista, kyse ei ole vain ekologisista tai esineellisistä vahingoista. Kun myrsky tai öljysaaste on aiheuttanut vahinkoja, silloin puhutaan myös, ja minä haluan puhua myös miehistä ja naisista, kuten Loyola de Palacio hetki sitten sanoi, perheistä, jotka ovat todella kuten voin todistaa pysyvästi traumatisoituneet, järkyttyneet, haavoittuneet ja masentuneet kaikkein heikoimpien joutuessa epätoivoon.
Minusta tuntuu todella siltä, että täällä on tänään ilmennyt Euroopan solidaarisuus ja että vaikka tätä solidaarisuutta on tuotu esille henkistä tukea ilmaisevin sanoin, kyseessä on ennen kaikkea inhimillinen tuki. Juuri tällaista solidaarisuutta haluan ilmaista koko komission puolesta ja komission piirissä erityisesti niiden kollegojeni puolesta, jotka eivät unohda juuriaan eivätkä kansalaisuuttaan, Itävallan Franz Fischlerin, Saksan Michaele Schreyerin ja Günter Verheugenin sekä Ranskan Pascal Lamyn ja minun itseni puolesta. Tämä solidaarisuuden ilmaus tukee näiden maiden kansallisten viranomaisten jo suurenmoisen anteliaisuuden ja avunannon muodossa ilmaisemaa solidaarisuutta. Ja koska puhumme Euroopasta, haluan myös nostaa hattua sille oma-aloitteisuudelle ja avuliaisuudelle, jota ovat osoittaneet ne kaikki sähkö-, puhelin-, paloturvallisuus- ja liikennealan julkisten palvelujen vapaaehtoiset, joita on saapunut omasta tahdostaan koko Euroopasta ja jotka ovat auttaneet milloin liikenteen järjestelyissä milloin sähkö- tai puhelinverkon kunnostamisessa. Hyvät naiset ja herrat, jotkin perheet saivat tietyillä Ranskan alueilla puhelinlinjan tai sähkön takaisin vasta eilen tai toissapäivänä.
Puheenjohtaja Romano Prodin pyynnöstä komissiossa järjestettiin vuoden ensimmäisen kokouksen yhteydessä ensimmäinen näkemysten vaihto, keskustelu koko tästä aiheesta, ja haluankin kertoa kuten puheenjohtaja pyysi meitä tekemään teille yhteisen työmme tuloksen voidaksemme selvittää, millä kaikilla tavoilla unioni voi asetusten ja talousarvion puitteissa puuttua taloudelliselle, sosiaaliselle ja kulttuuriperinnölle aiheutuneisiin vahinkoihin sen jälkeen, kun se on ilmaissut solidaarisuutensa inhimillisellä ja henkisellä tasolla.
Hyvät parlamentin jäsenet, komissio hyödyntää siis kaikkia käytössään olevia välineitä näiden jäsenvaltioiden auttamiseksi jälleenrakennuksessa ja kaikenlaisen avun viemiseksi sitä tarvitseville henkilöille ja yrityksille sen tuen ja avun lisäksi ja täydentämiseksi, jota kansalliset tai alueviranomaiset ovat jo päättäneet antaa. Kuten tiedätte, komissiolla on useampia välineitä, useampia keinoja antaa apua kunnostus- ja jälleenrakennustyöhön, ja aiomme hyödyntää näitä kaikkia välineitä samalla tahdonlujuudella, jolla Loyola de Palacio puhui siitä, että Erikan katastrofista on otettava oppia.
Rakennepolitiikan osalta tutkin itse, miten jälleenrakennustyötä voidaan edistää parhaillaan valmisteltavilla päätöksillä talouskehityksen uuden sukupolven strategioista, joita aletaan soveltaa seitsemänä seuraavana vuonna, ja miten sitä voidaan tukea jo päätettyjen rahoituskehysten puitteissa, jotka koskevat muun muassa maaseutu-, teollisuus-, kaupunki- ja kalastusalueiden uudistamista eli kaikkia tavoitteeseen 2 kuuluvia alueita. Komissio päätti tavoitteen 2 alueista kuultuaan eri hallituksia. Saksan osalta komissio teki päätöksen joulukuussa ja juuri tänään komissio päätti tavoitteen 2 kartasta Luxemburgin ja Ruotsin lisäksi myös Ranskan ja Itävallan osalta.
Ranskan osalta, jossa vauriot ovat selvästi paljon vakavammat, uuteen tavoitteeseen 2 käytettävissä olevat kokonaismäärärahat ovat 5,4 miljardia euroa kaudella 20002006. Komission yksiköiden ensimmäinen selvitys osoittaa, että tukikelpoisuuden ehdot täyttävään väestöön suhteutettujen määrärahojen perusteella 70 prosenttia myrskystä kärsineestä väestöstä voi saada tavoitteeseen 2 kuuluvaa tukea. Myrskyn kohteeksi joutuneet Ranskan 69 departementtia voisivat siis saada noin 4,1 miljardia euroa seitsemän tulevan vuoden aikana. Saksan ja Itävallan osalta kokonaisrahoitus on vastaavasti 3 miljardia euroa Saksalle ja 600 miljoonaa euroa Itävallalle.
Hyvät parlamentin jäsenet, muistutan myös, että uuteen karttaan kuulumattomat myrskystä kärsineet alueet joita valitettavasti löytyy , jotka eivät kuulu tavoitteeseen 2 mutta jotka kuuluivat aikaisemmin tavoitteen 2 ja tavoitteen 5b alueisiin, voivat myös saada uudella ohjelmakaudella käytettävissä olevia määrärahoja siirtymäkauden tuen perusteella. Haluan siis tuoda mahdollisimman selvästi esille sen, että rakennerahastojen määrärahoilla voidaan tukea laajasti myrskyistä kärsineiden alueiden taloudellista elvyttämistä. Kyse ei tietenkään ole hätäavusta tiedättehän erittäin hyvin, että hätäapuun Euroopan talousarviossa varatut vaatimattomat määrärahat poistettiin kaksi vuotta sitten , kyse on korjaamisesta, kestävästä kunnostamisesta valmisteilla olevien ohjelmien puitteissa, ja tämä on minun mielestäni tärkeintä.
Toimintaohjelmien laatiminen ja painopisteiden valinta tapahtuu, kuten tiedätte, hajautetusti kunkin jäsenvaltion tasolla, ja kunkin hallituksen on siis päätettävä juuri esittämilläni ehdoilla omista painopisteistään ja tehtävä valintoja. Painopisteet ovat ilmeisesti uusia, koska niissä on otettava huomioon myrskyn tai öljykatastrofin seuraukset. Asianomaisten maiden hallitusten on jaettava yhteisön rahoitustuki rakennerahastojen piiriin kuuluvien alueiden kesken ja esitettävä komissiolle suunnitelmat paikan päällä toteutettavista toimista.
Haluaisin vielä selventää asiaa muistuttamalla esimerkinomaisesti, että kaikilla näillä ohjelmilla voidaan rahoittaa historiallisen ja kulttuuriperinnön kunnostamista vahinkoja kärsineillä alueilla, talousalueita, teollisuusalueita tai käsityövaltaisia alueita, raaka-aineiden ja teollisuustuotteiden myynnin edellyttämiä liikenneväyliä, satamien infrastruktuureja: kauppasatamia tai vierasvenesatamia; lentokenttien infrastruktuureja, joilla on merkitystä liikematkojen tai matkailun kannalta; tuotannollisia teollisuusinvestointeja; yritystukea; matkailun kannalta merkittävää historiallista ja kulttuuriperintöä sekä pätevän henkilöstön koulutusta Euroopan sosiaalirahaston perusteella.
Komissio on siis täysin kunkin jäsenvaltion käytettävissä näiden ohjelmien järjestämiseksi ja hyödyntämiseksi mahdollisimman hyvin ja mahdollisimman tehokkaasti, ja haluaisin korostaa, että tämä koskee myös niitä, jotka ovat kärsineet vahinkoja aikaisempien myrskyjen vuoksi, joita sattui joulukuun alussa Tanskassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Ruotsissa. Tiedän, että parlamentti hyväksyi niiden osalta 16. joulukuuta edellisen päätöslauselman.
Ja saanen muistuttaa, koska kävin alueella kahdesti, että sama koskee myös Kreikkaa syyskuun alussa tapahtuneen maanjäristyksen seurausten ja koheesiorahaston tavoitteen 1 osalta.
Hyvät parlamentin jäsenet, kollegani Franz Fischler noudattaa samaa linjaa maaseudun kehittämisen alalla. Parlamenttinne viime vuonna hyväksymän yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen jälkeen maaseudun kehitystoimenpiteitä voidaan ensimmäistä kertaa yhteisrahoittaa EMOTR:n takuuosaston kautta unionin koko maaseutualueella. Ranska saa näin 760 miljoonaa euroa vuodessa, Saksa 700 miljoonaa euroa ja Itävalta 423 miljoonaa euroa. Näitä tukia voidaan käyttää vahinkoja kärsineillä alueilla ilman aluerajoituksia, joita minun on pakko soveltaa tavoitteen 2 yhteydessä. Toimenpiteistä, joihin voidaan saada EMOTR:n takuuosaston tukea, mainitsisin esimerkiksi vahinkoja kärsineen maa- ja metsätalouden tuotantokapasiteetin kunnostamisen, metsänistutuksen, maaseudun tieverkoston infrastruktuurit sekä ennaltaehkäisyyn ja suojeluun liittyvät infrastruktuurit, kuten padot ja hälytysjärjestelmät. Tässä yhteydessä ilmeisesti suurin erityiskysymys on metsäteollisuus, joka on kärsinyt hyvin paljon myrskyistä ja johon kiinnitämme kaiken huomiomme sekä taloudellisesta että ympäristöllisestä näkökulmasta. Sanoisin vielä, että yhteisön yhteisrahoitusta voidaan myöntää EMOTR:n kautta myös puun varastoinnille.
Lisäksi kalastusalalla voidaan myös ottaa käyttöön rakenteellisia välineitä yhteisrahoituksen järjestämiseksi. Ranska voi saada tätä kautta 225 miljoonaa euroa kaudella 20002006. Yhteisön tuella voidaan siis rahoittaa kalastajille ja alusten omistajille maksettavia korvauksia heidän toimintansa väliaikaisesta keskeytymisestä ennalta arvaamattomien tapahtumien vuoksi korkeintaan kahden kuukauden ajan vuoden aikana. Kalatalouden ohjausrahaston, KORin, tukea voidaan myös ajatella käytettävän tyypillisiin investointihankkeisiin. Viittaan vesiviljelyn infrastruktuureihin, yleisiin infrastruktuureihin, rakenneuudistukseen, vesiviljelylaitosten suunnitteluun, kalastussatamien infrastruktuureihin ja alusten uudenaikaistamiseen, ja olen puhunut näistä asioista Franz Fischlerin kanssa. Lopuksi komissio korostaa, että luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttamien vahinkojen korjaamiseen tarkoitettujen valtiontukien voidaan katsoa tietysti kuulemisen perusteella olevan sopusoinnussa kollegani Mario Montin yksiköiden ja yhteismarkkinoiden kanssa, ja komissio voi siis sallia ne mainituilla ehdoilla.
Jo nyt voidaan siis ryhtyä erilaisiin toimiin, esimerkiksi energia-alalla osana Euroopan laajuisia energiaverkkoja koskevaa ohjelmaa. Tiedän hyvin, että energian ja erityisesti hyvin korkeajännitteisen energian johtamiseen liittyy monia teknisiä ongelmia. Muistellessani sitä melko läheistä aikaa, jolloin toimin Ranskan ympäristöministerinä ja ponnistelin sen hyväksi, että sähkölinjat on kaivettava maahan, muistuttaisin kuitenkin, kuten eräs teistä hetki sitten sanoi, että ennaltaehkäisy tulee niin tällä kuin muillakin aloilla halvemmaksi kuin vahinkojen korjaaminen. Toivoisin siis, että jäsenvaltiot suosisivat lennätin- ja puhelinverkkojen kaivamista maahan aina, kun se on teknisesti mahdollista, ja niitä pitäisi kannustaa siihen.
Hyvät parlamentin jäsenet, tässä oli esittely yhteisön välineistä, jotka tarjoavat monia mahdollisuuksia hyvin käytännölliseen toimintaan. Euroopan unioni ei tee nyt eikä tulevaisuudessakaan kaikkea. Mutta se voi tehdä paljon, jos näitä välineitä osataan hyödyntää, jos te näytätte, miten se onnistuu, ja jos jäsenvaltiot pystyvät heti myrskyjen jälkeen määrittelemään painopisteensä ja tekemään valintansa. On siis hyvin tärkeää, että parlamenttinne välittää komission tavoin tätä tietoa ja tätä konkreettista solidaarisuusviestiä kaikille asianosaisille tahoille ja asianosaisille kärsimään joutuneille henkilöille. Hyvät parlamentin jäsenet, lupaan omalta osaltani tehdä samoin tästä viikosta alkaen, kun lähden ylihuomenna vierailulle kahteen Ranskan departementtiin, joita myrskyt ovat erityisesti koetelleet: Charente-Maritimeen, joka on joutunut kärsimään sekä rajumyrskystä että öljykatastrofista, ja Creuseen. Esittelen silloin myös tänään tehdyn tavoitetta 2 koskevan päätöksen. Huomenna, 19. tammikuuta, kollegani Michaele Schreyer vierailee yhdellä eniten tuhoja kokeneella Saksan alueella, Schwarzwaldissa, joka sijaitsee Baden-Württenbergin osavaltiossa.
Arvoisa puhemies, kiitän teitä ymmärtäväisyydestänne ja haluaisin päättää puheenvuoroni puuttumalla itselleni hyvin läheiseen aiheeseen, joka on yksi niistä asioista, joita voimme oppia näistä katastrofeista, joista useimmat ovat luonnollisia mutta eivät kaikki. Olemme vakuuttuneita siitä, että tällaiset katastrofit vahvistavat tarvetta sovittaa unionissamme paremmin yhteen jokaisessa valtiossa olevia korjaus-, hätäapu- ja väestönsuojelujärjestelmiä. Komissiolla on jo väestönsuojelualan yhteensovittamisen yksikkö, joka kuuluu kollegani Margot Wallströmin vastuualueeseen. Tämä yksikkö onkin toiminut hyvin, kun on ollut kyse öljytuhojen puhdistamisesta, alusten etsimisestä, rantojen suojelusta ja pesukoneista, joilla yritetään mahdollisuuksien mukaan puhdistaa öljyn tahrimia lintuja. Näissä tapauksissa on otettu käyttöön 11 Euroopan maan voimavarat, mitä ei aina muisteta, mutta yksikkö ansaitsee samanlaisen hatunnoston, jonka halusin esittää kaikkien Euroopan maiden oma-aloitteiselle solidaarisuudelle.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että on mentävä vielä pidemmälle. Puheenjohtaja Prodi, Margot Wallström ja minä olemme vakuuttuneita siitä, että Euroopan toimintakykyä olisi kehitettävä järjestelmällisemmin tukeutuen olemassa oleviin kansallisiin järjestelmiin ja erityisyksiköihin palomiehiin, rokottamisesta ja väestönsuojelusta vastaaviin ryhmiin, lumipelastuskoiriin ja niin edelleen , joiden jäsenet pysyisivät omissa maissaan mutta olisivat mukana koulutuksessa ja yhteisissä harjoituksissa, ja heitä voitaisiin tietysti tarpeen vaatiessa myös siirtää Euroopan unionin alueella, kuten olemme nähneet tämän myrskyn ja Kreikan maanjäristyksen yhteydessä ja kuten on tapahtunut unionin ulkopuolella Turkissa, Etelä-Amerikassa tai Keski-Amerikassa tunnettujen järkyttävien onnettomuuksien yhteydessä. Tosiasiassa kyse on siitä, onko syytä luoda todelliset Euroopan väestönsuojelujoukot.
Tällä hetkellä olemme tästä hyvin kaukana, vaikka Helsingin Eurooppa-neuvostossa edistyttiin tällä alalla ja vaikka Margot Wallströmin yksiköissä valmistellaan laajasti "väliintulo- ja etsintäjoukkojen" tehtävien laajentamista. Komissiolla ei tietenkään tällä hetkellä ole riittävästi henkilöstöä eikä varoja tällaisen tehtävän hoitamiseen, mutta olemme Margot Wallströmin kanssa puheenjohtaja Romano Prodin alaisuudessa sitä mieltä, että tämä on nyt yksi niistä asioista, jotka on opittava näistä toisiaan seuraavista luonnon- tai muista katastrofeista, joilla on vakavat seuraukset. Se symboloisi näkemystämme Euroopan unionista tehokkuuden ja poliittisen selkeyden kannalta. Aion omalta osaltani viedä komissiossa eteenpäin tätä ajatusta yhtenä näistä katastrofeista oppimanamme asiana.

Martin, Hugues
Arvoisa puhemies, vuoden 1999 viimeiset päivät pyyhkäisi pois poikkeuksellisen raju myrsky, joka koetteli pääasiassa Ranskaa mutta myös Saksaa, Espanjaa, Isoa-Britanniaa ja Sveitsiä. Kuolleiden määräksi on arvioitu valitettavasti yli 100 henkeä, joiden joukossa oli 88 ranskalaista. Inhimillisten vahinkojen lisäksi myös materiaaliset vahingot olivat valtavat, julkisia infrastruktuureja ja yksityisomaisuutta tuhoutui tai vaurioitui vakavasti. Miljoonia koteja jäi vaille sähköä, puhelinta tai juoksevaa vettä. Taloudellinen toiminta pysähtyi monilla aloilla. Pelkästään Ranskassa vahinkojen kustannukset ovat vakuutusyhtiöiden arvioiden mukaan 35-40 miljardia frangia eli 5-6 miljardia euroa.
Tämä ennen kokematon luonnonmullistus sai liikkeelle kaikki käytettävissä olevat voimavarat ja johti solidaarisuuden osoituksiin sekä yhteisön sisällä että sen rajojen ulkopuolella. Tämän vuoksi haluaisin kiittää täällä kaikkia niitä, jotka tulivat auttamaan pelastuspalveluja ja julkisia elimiä tai yrityksiä, joilla oli enemmän työtä kuin mihin ne pystyivät. Sydämelliset kiitokset kaikille tästä arvokkaasta avusta.
Kun järkytyksestä on selvitty ja kun yhteisöjemme elintärkeät toiminnot on saatettu ennalleen, pohdin ja kehotan komissiota ja neuvostoakin pohtimaan, olisiko yhteisön talousarvioon palautettava hätäapua koskeva kohta tällaisten onnettomuuksien varalle. Sääilmiöihin liittyviä riskejä ei pidä jättää vaille huomiota, ja kun ajatellaan tällaisten katastrofien seurauksia ja niiden edellyttämää ripeää toimintaa, olisi mielestäni hyvä, jos yhteisölle palautettaisiin nämä määrärahat. Tällaista hätäapua, joka oli aikaisemmin käytössämme, pitäisi voida myöntää riippumatta rakennerahastoihin sovellettavista tiukoista säännöistä.
Arvoisa komission jäsen, kannatan myös sitä komission jäsen Barnierin ehdotusta Euroopan väestönsuojelujoukkojen asteittaisesta perustamisesta, jonka hän esitti jo muutama kuukausi sitten ja josta puhuimme maanjäristysten yhteydessä. Esittämääni kysymykseen yhteisön hätäavun palauttamisen tarpeesta on tietysti vastattava myöntävästi.
Tarkastelisin seuraavaksi niitä valtavia ongelmia, joita esiintyy eräällä myrskyn raskaasti koettelemalla alalla. Tarkoitan metsätaloutta, jonka toiminta on suuressa vaarassa rajuilmojen aiheuttamien metsätuhojen vuoksi. On todella ymmärrettävä, että metsä ei ole vain maisemaan ja ympäristöön liittyvä ulottuvuus. Se on tietyillä alueilla myös tärkeä sosiotaloudellinen ala, jota ei pidä väheksyä.
Ranskassa tuuli kaatoi puita yli 120 miljoonaa kuutiota. Se merkitsee metsänomistajille noin kolmen vuoden täyttä hakkuuta. Vaikutukset ovat välittömät. Jotkut metsänomistajat ovat menettäneet kaiken. Kokonaisia metsäpalstoja on tuhoutunut, mikä aiheuttaa muutamassa viikossa turvallisuusongelman ja metsäpalojen torjuntaongelman. Puun myyntihinnat ovat jo romahtaneet puun runsaan saatavuuden ja markkinoiden ylitarjonnan vuoksi. Infrastruktuurit kärsivät raskaiden ajoneuvojen, ja raivaus- ja puunsiirtolaitteiden poikkeuksellisen suuresta määrästä.
Näissä olosuhteissa on kiireellisesti raivattava pääsy metsäpalstoille, kunnostettava maaperä ja löydettävä teknisiä ratkaisuja varastojen järjestämiseksi ja puun hintojen tukemiseksi ja pidemmällä aikavälillä on tuettava kaikin tavoin metsänistutusta. Arvoisa puhemies, tässä on joukko toimenpiteitä, jotka on syytä toteuttaa, ja olen iloinen komission jäsenen esittämistä mahdollisuuksista, vaikka tiedän, että kaikki alueet eivät ole oikeutettuja tavoitteen 2 tukeen. Arvoisa komission jäsen, esimerkiksi Médoc ei täytä kyseisiä ehtoja, ja siksi toivon, että tavoitteen 2 tuki voitaisiin tässä yhteydessä korvata EMOTR:n tuella.

Patrie
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegani, eri puolella Eurooppaa raivonneita tavanomaista rajumpia myrskyjä ei ole syytä pitää parlamentissamme yksittäisenä ilmiönä, joka on toki dramaattinen mutta jonka uskotaan jäävän poikkeukseksi.
Nämä myrskyt ja niiden seuraukset ovat päinvastoin hyvin merkittävä poliittinen ilmiö. Miksi? Eikö kyseessä olekaan poikkeustapaus? Ensinnäkin siksi, että nykyään tiedetään, että tällaisten sääilmiöiden esiintyminen ei ole koskaan täysin ennalta arvaamatonta. Nykyään tiedetään, että tällaiset myrskyt liittyvät usein ilmastonmuutoksiin ja kasvihuoneilmiöön, joiden osalta kansalaisemme odottavat Euroopan unionilta yleisen tutkimus- ja ennustusstrategian kehittämistä.
Mutta sen lisäksi pelissä on ja juuri tästä syystä sanoin, että meidän kannaltamme kyse on poikkeuksellisen laajasta poliittisesta ilmiöstä Euroopan kyky olla se, mikä se väittää olevansa: kansalaisiaan lähellä oleva Eurooppa. Se merkitsee tietysti sitä, että meidän on nyt osoitettava vahvasti solidaarisuuttamme kaikille myrskystä kärsineille, omaisen menettäneille perheille muistutan, että myrsky aiheutti valitettavasti vähintään 90 ihmisen kuoleman , työvälineensä menettäneille käsityöläisille, maanviljelijöille, jotka näkivät vuosien työn häviävän muutamassa hetkessä, ja kaikille niille, jotka juhlivat vuosituhannen vaihtumista kylmässä ja kynttilän valossa.
Olen tältä osin iloinen siitä työstä, jota parlamentissa on viime päivinä tehty eri poliittisten ryhmien välillä yhteisen päätöslauselman hyväksi, joka toivoakseni hyväksytään huomenna. Mutta sanojen lisäksi solidaarisuuden on tietysti johdettava käytännössä merkittävään tuen antamiseen, jonka avulla myrskystä kärsineet talousalat ja tuhoutuneet viestintäyhteydet voidaan palauttaa ennalleen ja antaa väestölle yksinkertaisesti kunnolliset elinolosuhteet.
Ymmärsin, että osa vahinkoja kärsineistä alueista kuuluu yhteisön rakennerahastojen piiriin ja että kaikki tehdään sen hyväksi, että näiden rahastojen tukea annetaan mahdollisimman pian. Sallinette minun kuitenkin sanoa teille, että se ei riitä. Se ei riitä, koska näiden kokonaismäärältään lukkoon lyötyjen määrärahojen siirtäminen pelkästään vahinkojen korjaamiseen koituu pitkälle aikavälille suunniteltujen investointi- ja kehityshankkeiden vahingoksi. Ja olen ennen kaikkea sitä mieltä, ettei tämä ratkaisu ei ole hyväksyttävissä eurooppalaisen poliittisen vastuumme tasolla ihmisten silmien edessä.
Kansalaisemme eivät ymmärrä, miksi Euroopan unioni pystyy poikkeustapauksissa antamaan kiireellisesti huomattavaa apua luonnonmullistusten uhreille kolmansissa maissa, vaikka tämä apu on toki täysin perusteltua. Jos siis aiomme päästä siihen, että kansalaisemme eivät pidä Eurooppaa monimutkaisia ja turhantarkkoja asetuksia tuottavana koneistona, meidän on tehtävä muutos. Meidän on harkittava uutta talousarviovälinettä, joka mahdollistaa aikanaan riittävien varojen kiireellisen käyttöönoton, ja kun ajatellaan siitä mittavaa välineiden ja henkilöiden siirtoa, joka tuli meille tutuksi teknisten alojen työntekijöiden saapuessa paikalle koko Euroopasta, meidän on todella edistettävä eurooppalaisten väestönsuojelujoukkojen perustamista. Vastoinkäymisissä muistuvat läheiset mieleen, ja heidän solidaarisuudelleen annetaan arvoa; uskon, että kansalaisten Euroopan rakentaminen on hintansa arvoista.

Isler Béguin
Arvoisa komission jäsen, haluan kiittää teitä puheestanne ja erityisesti niistä hyvin käytännönläheisistä ehdotuksista, jotka koskivat niitä myrskyn seurauksista kärsimään joutuneita, jotka kohdistavat suuria odotuksia Euroopan unioniin ja siihen apuun, jota voimme heille antaa. Tätä hirvittävää myrskyä seuranneina päivinä minä lähetin teille kirjeen, jossa pyysin teitä rohkaisemaan Ranskan viranomaisia laajentamaan tavoitteen 2 aluetta siten, että kaikki myrskyistä kärsineet alueet niin Ranskassa kuin muuallakin voivat saada tavoitteen 2 tukea. Näin on kai tehty, koska ette ole puhunut asiasta. Tiedämmehän kaikki, että jos jokin alue ei kuulu tavoitteeseen 2, sen on äärimmäisen vaikea saada tukea. Tämä ongelma olisi siis parasta korjata heti.
Tiedätte myös, että ongelma ei koske vain lyhyttä vaan myös keskipitkää ja pitkää aikaväliä. Selitän, mitä tarkoitan. Olin Lorrainessa tämän hirvittävän myrskyn aikana, joka kaatoi noin 20 prosenttia lehtimetsän puista. 20 prosentin menetys on valtava tappio tietyille metsäkunniksi kutsutuille paikkakunnille. Tiedämme esimerkiksi, että puun kasvaminen täysikasvuiseksi kestää 150-200 vuotta. Näiden kuntien tappiot eivät siis ulotu yhden, kahden tai viiden vuoden vaan paljon useamman vuoden ajalle. Kyseisten kuntien arvion mukaan tappiosta kärsitään 40 vuotta. Olen näin ollen sitä mieltä, että tuilla on hyvin vaikea korvata täysimääräisesti näiden maalaiskuntien menetyksiä. Tämä on mielestäni näkökohta, joka olisi iskostettava mieliimme, jotta se ei unohdu eri politiikoissamme.
On totta, että metsätalousalan ongelma on äärimmäisen monimutkainen. Te puhuitte puun varastointitukien käyttöönotosta puun hintojen laskun estämiseksi. Toisaalta ne kunnat, jotka eivät ole kärsineet myrskyistä, joutuvat kärsimään siitä, että metsähallitus on päättänyt lopettaa hakkuut neljäksi vuodeksi. Näissä menetyksiltä säästyneissä kunnissa tulot siis vähenevät kaikesta huolimatta. Kaikella tällä halusin kertoa teille, miten monimutkainen tämä ongelma on, ja kiitän vielä komissiota siitä, että se haluaa tehdä tilanteesta mahdollisen laaja-alaisen selvityksen.
Haluaisin teidän kiinnittävän huomiota myös siihen, että tämä on tietysti taloudellinen katastrofi, mutta todelliset ekologiset katastrofit ovat vielä edessä. Arvoisa komission jäsen, kuten sanoitte, nämä myrskyt ja katastrofit eivät aina ole luonnollisia, ja me olemme sitä mieltä, että ne ovat ensimmäisiä oireita ilmastonmuutoksesta. Meidän on näin ollen uudistettava politiikkojamme tämän tosiasian huomioon ottamiseksi.

Ainardi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Ranska on edelleen tämän kymmeniä kuolonuhreja vaatineen hirvittävän katastrofin aiheuttaman järkytyksen vallassa. Mikään ala ei säästynyt: tieliikenteen, lentoliikenteen, rautateiden, satamien ja sähkö- ja puhelinverkoston infrastruktuurit, asuin- ja koulurakennukset ja historialliset kohteet, unohtamatta tietenkään maanviljelystä ja metsää, jotka tuhoutuivat monilla alueilla.
Vaikka väestö on syvästi järkyttynyt suurimpia vahinkoja kärsineillä alueilla, kukaan ei ole antanut periksi kohtalolle. Ensimmäisistä päivistä lähtien on kehittynyt suurenmoinen solidaarisuus- ja avustusliike, joka vaikuttaa edelleen. Kansanedustajat, kuntien työntekijät ja Ranskan ja koko Euroopan kansalaiset ovat ryhtyneet auttamaan. Haluan kiittää erityisesti tähän asiaan sitoutuneita ja omistautuneita julkisten palvelualojen työntekijöitä, jotka ovat itseään säästämättä pyrkineet määrätietoisesti auttamaan myrskystä kärsineitä ihmisiä, palauttamaan elinolosuhteet ennalleen sähkön, liikenteen, puhelimen ja muiden infrastruktuurien osalta. Julkiset palvelutalat osoittivat tehokkuutensa näinä koettelemuksen hetkinä ja muistuttivat kaikille olevansa välttämätön osa sosiaalista elämäämme. Tämä antaa mielestäni ajattelemisen aihetta varsinkin siinä mielessä, että meneillään oleva sääntelyn purkaminen ja yksityistäminen on lopetettava. Tärkeää on tietysti myös jatkaa haavojen sitomista, jälleenrakennuksen ja kunnostuksen suunnittelua ja ottaa oppia kaikista tämän poikkeuksellisen katastrofin antamista opetuksista.
Kuuntelin tarkkaavaisesti komission jäsen Barnieria ja arvostan todella hänen ehdotuksiaan mutta en itse asettaisi vastakkain kiireellisyyttä ja pitkää aikaväliä. Olen päinvastoin sitä mieltä, että tämä tilanne on osoittanut jälkikäteen, että ryhmäni teki aiheellisen ehdotuksen esittäessään unionissa sattuvia luonnonmullistuksia koskevan budjettikohdan palauttamista. Rakennerahastojen tukia vahinkoja kärsineiden alueiden jälleenrakennukseen ja erityisesti maaseudun kehittämiseen, elintarvikealan toimenpiteisiin ja metsätalouteen tarkoitettuja määrärahoja on tietysti myös korotettava. Panin erityisesti merkille tavoitetta 2 koskevat ehdotukset. Lopuksi on todellakin esitetty oletus siitä, että tämäntyyppiset katastrofit liittyvät ilmastonmuutoksiin, jotka johtuvat ihmisen toiminnan aiheuttamista ympäristövaikutuksista. Jos se vahvistuu paikkansa pitäväksi, unionin olisi myös ponnisteltava paljon enemmän Kioton konferenssissa tehtyjen sitoumusten noudattamiseksi ja asetettava etusijalle maapallon pelastaminen hillittömän voitontavoittelun sijasta.

Souchet
Arvoisa puhemies, kaikki ne, jotka saapuivat tänne autolla, junalla tai lentokoneella, saattoivat havaita, miten suuria vahinkoja Eurooppaa viime kuun lopulla koetelleet ennen kokemattoman voimakkaat rajumyrskyt ovat aiheuttaneet varsinkin Ranskassa.
Mitä Euroopan parlamentin jäsenet voivat tehdä näin mittavan katastrofin korjaamiseksi? Haluan ensinnäkin esittää tervehdykseni kaikille kaupunginjohtajakollegoilleni, paikallisille edustajille, jotka ovat joutuneet päivittäin rauhoittelemaan väestöä, järjestämään avustustoimintaa ja toimimaan yhteistyössä julkisten palvelualojen kanssa. He ovat ansainneet lähimmäistensä luottamuksen. Lisäksi haluan tässä yhteydessä kiittää unionin jäsenvaltioiden pelastuspalveluja ja armeijoita, jotka ovat esimerkillisen hallitustenvälisen yhteistyön puitteissa saapuneet tukemaan ranskalaisten kollegojensa ponnisteluja.
Haluaisin myös hämmästellä sitä nurinkurista tilannetta, johon olemme joutuneet hätäavun antamisessa. Jos tämä katastrofi olisi sattunut Guatemalassa tai Turkissa, olisimme voineet välittömästi käyttää talousarviomäärärahoja uhrien auttamiseksi, mutta omissa maissamme ei voida tehdä mitään, koska vastaavaa asiaa koskeva budjettikohta puuttuu.
Meidän on myös pyydettävä komissiolta, että se ei estä paikallisia viranomaisia ja valtioita auttamasta katastrofista kärsineitä yrityksiä tulkitsemalla liian tiukasti yhteisön kilpailusääntöjä. Viittaan aivan erityisesti kalastus- ja simpukanviljelyalan yrityksiin, joille on aiheutunut erittäin paljon vahinkoa. Kuten sanoitte, arvoisa komission jäsen, toiminnan pakollinen keskeyttäminen on voitava korvata, ja täydellisesti uusittaviin investointeihin on voitava hakea KORin tukea.
Muilta osin olen sitä mieltä, että monivuotisten ohjausohjelmien mekaaninen soveltaminen ei enää ole paikallaan vahinkoja kärsineillä rannikkoalueilla. Pyydän komissiota näin olleen luopumaan siitä ja auttamaan sitä vastoin merestä elantonsa saavia tekemään niitä investointeja, joihin heidän on kiireellisesti ryhdyttävä.

Gollnisch
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Ranskaa joulukuun 26:nnen ja 27:nnen päivän välisenä yönä koetelleiden myrskyjen kerrotaan vaatineen 90 kuolonuhria ja aiheuttaneen 75 miljardin frangin eli 11 miljardin euron vahingot. Lähes kolme viikkoa tuhojen jälkeen useat miljoonat ihmiset olivat edelleen vailla sähköä ja puhelinta, 500 000 hehtaaria metsämaata ja 100 miljoonaa kuutiota puuta tuhoutui ja myös historiallinen perintö vahingoittui, kuten Versaillesin linnan puiston surullinen esimerkki osoittaa.
On aivan luonnollista, että tällaisen onnettomuuden yhteydessä osoitetaan kansallista ja eurooppalaista solidaarisuutta vahinkoja kärsineiden alueiden ja eniten avun tarpeessa olevien ihmisten hyväksi. Mutta kuten edelliset puhujat ovat sanoneet ja, arvoisa komission jäsen, kuten te sanoitte vastauksessanne kollegalleni Jean-Claude Martinezille erään toisen onnettomuuden, marraskuussa Lounais-Ranskassa sattuneiden tulvien yhteydessä, olette tietysti ottanut katastrofit huolestuneena huomioon mutta ette voi muuta kuin muistuttaa, että luonnonmullistuksiin varattuja hätämäärärahoja koskeva budjettikohta on poistettu, mikä johtaa siihen edellisen puhujan korostamaan pöyristyttävään ristiriitaan, että luonnonmullistusten uhrien auttaminen on helpompaa, paljon helpompaa unionin ulkopuolella kuin unionin alueella.
Arvoisa komission jäsen, tyydytte ymmärrettävistä syistä ehdottamaan meille epävarmaa mahdollisuutta saada kaukaisessa tulevaisuudessa tukea rakennerahastojen uuden tavoitteen 2 perusteella tai tavoitteita 2 tai 5b koskevan siirtymäajan järjestelyn perusteella. Käytitte näitä sanoja kollegalleni 11. tammikuuta 2000 antamassanne kirjallisessa vastauksessa. Minulla on siitä kopio teitä varten. Ymmärrämme aivan hyvin, ettette voi sanoa mitään muuta, kun vastassanne on vastuuton asenne, joka ei ole tunnusomaista vain komissiolle vaan joka on ollut tunnusomaista myös parlamentille, ettekä voi tehdä mitään ilman oikeus- ja rahoituskehystä. Mutta pyydän hartaasti enkä sano tätä hyökätäkseni teitä vastaan , älkää esittäkö myrskyn uhreille annettavana tukena jo aikaisemmin aluepolitiikan yhteydessä määrättyjä määrärahoja, joilla ei ole mitään tekemistä tämän asian kanssa.
Lisätalousarvioon on siis kiireellisesti palautettava meille tarkoitettu luonnonmullistuksia koskeva budjettikohta. Berliinin huippukokouksessa päätetyt avustusmäärärahat on otettava käyttöön ja useimmissa unionin jäsenvaltioissa harjoitettavaa metsäpolitiikkaa on muutettava, mutta se on jo toinen ongelma.

Mathieu
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegani, Eurooppaa on koeteltu ankarasti vuosituhannen vaihtuessa. Haluan aluksi ilmaista syvän osanottoni joulukuussa Euroopassa raivonneiden myrskyjen vuoksi suruaikaa viettäville perheille.
Myrsky on ennen kokematon metsiämme koskeva ekologinen katastrofi. Sallinette, että käsittelen erityisesti oman alueeni, Lorrainen, metsämaata, jossa tuhot olivat huomattavat. Onnittelen alueellisia viranomaisia, vapaaehtoisia ja julkisia yrityksiä esimerkillisestä avunannosta, mutta heidän uurastuksensa ei ole valitettavasti vielä lopussa. Euroopan velvollisuutena on tukea heitä ja täydentää siten katastrofista kärsineiden jäsenvaltioiden hallitusten ponnisteluja.
Olen tyytyväinen Barnierin julkilausumaan, ja olen tyytyväinen myös komission ilmoittamiin toimenpiteisiin. En toki unohda asian taloudellista ulottuvuutta, metsäala on sekasorron vallassa, ja suuri osa väestöstä kärsii sen kohtalokkaista seurauksista. Neuvoston 9. joulukuuta tekemällä päätöksellä vahvistettu yhteisön toimintaohjelma väestönsuojelun hyväksi aloitettiin 1. tammikuuta 2000. Pyydän valtioita käyttämään hyväksi tätä tilaisuutta: ohjelma on toteutettava täysipainoisesti. Vaikka se on toiminut tehokkaasti tietyillä aloilla enkä epäile komission jäsen Barnierin sanojen vilpittömyyttä , pahoittelen sitä, että se on ollut lapsen kengissä metsätalousalalla. Odoteltaessa määrärahojen käyttöönottoa yhteisön tasolla materiaalinen apu on asetettava etusijalle jäsenvaltioiden välisessä kumppanuusvaihdossa.
Esimerkiksi metsäteitä on vahvistettava kiireellisesti, ne on saatava kuntoon mahdollisimman pian. Metsäkoneiden lainaus ja metsätalouden pätevien työntekijöiden järjestäminen itse paikalle kuuluvat myös tähän järjestelmään. Seuraava haaste on välttää kasvinsuojeluongelmat, jotka liittyvät siihen, että suuret puumäärät jätetään metsiin, ja yhtä lailla pohjavesien saastuminen suurien puumäärien varastoinnin vuoksi. Lopuksi on ehdottomasti vähennettävä kasvavien puiden hakkuuta tuulen kaatamien puiden myynnin edistämiseksi. Tätä puunmyyntiä on tuettava jäsenvaltioiden tasolla laajalla uutisoinnilla eri tiedotusvälineissä. Puunsiirron tuki on tietysti vasta ensimmäinen vaihe tukitoiminnassa, jonka tavoitteena on edistää metsien elvyttämistä ja maaseutualueiden suunnittelua. Kehotan komissiota ottamaan tämän huomioon hätätilan jälkeistä tilanteen hallintaa koskevissa pohdinnoissaan.
Tätä hyvin surullista tilaisuutta on käytettävä hyväksi, jotta Eurooppa voi palauttaa metsävaroilleen sen merkityksen, joka niillä on villieläinten, luonnonympäristön ja maidemme talouden kannalta. Tällä hetkellä on siis jäsenvaltioiden välisen solidaarisuuden ja yhteistyön aika ekologisen ja taloudellisen tuhon korjaamiseksi. Euroopan tehtävänä on ehdottaa ensisijaisia toimia metsätalouden pelastamiseksi, jotta solidaarisuus saavuttaisi täyden merkityksensä.

Kronberger
Hirmumyrsky "Lotharin" on oltava meille tilaisuus luopua yksinomaisesta korjausmenettelyperiaatteestamme, jota käsitellään myös tässä yhteydessä hyvin ensisijaisesti, ja siirtyä ennaltaehkäisyn periaatteeseen, jossa myös vahinkojen potentiaaliset aiheuttajat vedetään vastuuseen. Nykyisiä ohjelmia on kiirehdittävä. Esimerkiksi Kioton sopimuksen velvoitetta ei voida toteuttaa komission nykyisillä konsepteilla.
Kaupankäynti päästösertifikaateilla on mielestäni moraalitonta eikä ratkaise ongelmaa, vaan pelkästään lykkää sitä. Koko verojärjestelmä on tehtävä ekologiseksi keskipitkällä aikavälillä. On kiirehdittävä uusiutuvia energianlähteitä koskevan valkoisen kirjan suuntaviivojen toteuttamista, joka merkitsisi kasvihuonekaasujen merkittävää vähenemistä.
Kaikki se, mitä uusi komissio on tähän mennessä esittänyt tämänsuuntaisesti, ei ole läheskään tyydyttävää, ja se on aivan liian vähän!

Keppelhoff-Wiechert
Arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, Lothar on ollut tähän asti aivan tavallinen nimi. Valitettavasti siitä on kuitenkin tullut tällä välin surullisen kuuluisa. Tämä samanniminen hirmumyrsky pyyhkäisi Euroopan yli ja vaati ennen kaikkea Ranskassa ja Saksassa, mutta myös Sveitsissä, lukuisia uhreja ja jätti jälkeensä metsään tuhon kaistaleen. Tuuli voitti sähkömastot, katot, liikennemerkit ja lopulta metsän. Nämähän ovat vain arvioita, kun kuulemme nyt, että myrsky kaatoi Euroopassa lyhyessä ajassa noin 120 miljoonaa kuutiota puuta.
Arvoisa komission jäsen, olen kuunnellut teitä erittäin tarkkaavaisesti ja pidän myös erityisen myönteisenä sitä, että menette katsomaan katastrofia itse paikalle Ranskaan ja Saksaan. Kun komission jäsen Schreyer on nyt tulevien päivien aikana Schwarzwaldissa, yksittäinen maanviljelijä saattaa kysyä, miten komissio voi nyt sitten auttaa minua. Miten Eurooppa voi auttaa minua? Mitä te sanotte sitten metsätilalliselle, kun hänen tilansa ei ehkä sijaitse tavoitteen 2 tai tavoitteen 5b alueella? Miten komissio aikoo vastata itse paikalle tekemänsä vierailun aikana, kun te, komission jäsen, sanotte metsänomistajalle, että me tuemme tienrakentamista ja patoja sekä haluamme rakentaa uudelleen kulttuuriperintöä, tehdä turisteille tarjouksia jne.? Kaikki nämä ovat hyvää tarkoittavia neuvoja. Minä itse olen kuitenkin kotoisin Pohjois-Saksan metsätalousalueelta ja sanon teille, että me tunnemme siellä jo nyt nämä valtavat vahingot. Tarvittavia harvennushakkuita ei jatketa eikä metsiä hoideta riittävästi.
Se, mitä me tarvitsemme pikaisesti komission näkemyksen mukaan, on myös myönteinen vastaus kansallisille tuille, jotta emme jälkeenpäin taas käy keskustelua joistakin kilpailutilanteista.

Gebhardt
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, sallikaa minun viitata aluksi kahteen asiaan. Ensinnäkin vuoden 1999 alussa NATO ja sen mukana useimmat Euroopan unionin jäsenvaltiot pommittivat Kosovon maan tasalle vapauden nimissä. Nyt me yritämme saada sitä uudelleen jaloilleen ja auttaa sen ihmisiä valtavin taloudellisin kustannuksin. Oikeutetusti.
Toiseksi vuoden 1999 lopussa uskomattomat myrskyt riehuivat ja toivat kuolemaa ja tuhoa laajoille maa-alueille EU:ssa. Komissio Brysselissä vastasi asianomaisten avunhuutoon olankohautuksella. Meillä ei ole varoja eikä mahdollisuuksia siihen, sanottiin.
Hyvät kollegat, se on väärin! Sitä ei voi myöskään kukaan ymmärtää. Ei ainakaan se, jonka on pelättävä toimeentulonsa puolesta. Euroopan unionin kansalaiset odottavat solidaarisuutta, myös tämän yhteisön sisällä. Mielestäni heillä on oikeus vaatia solidaarisuutta. Euroopan parlamentin on huolehdittava hädän hetkellä siitä, että tämä vaatimus myös täytetään. Vaadin, että komissio ei enää kauan pane asianomaisia anelemaan siltä ja että komissio lähestyy myrskyn uhreja avuntarjouksin. Se tuntee avun välineet ja keinot paremmin kuin yksikään järjestö tai viranomainen itse paikalla. Hyvät kollegat, pyydän teiltä tukeanne, kun kyse on siitä, että komissiolle tehdään selväksi, että mahdollisuuksia avun antamiseen puuttuu vähemmän kuin hyvää tahtoa muutamissa Brysselin työhuoneissa!
Sallikaa minun tehdä vielä toinen huomautus: myrskyn seurauksissa se ei käy ilmi niinkään selvästi, mutta Ranskan rannikon edustalla tapahtunut tankkerionnettomuus tekee täysin selväksi sen, että meidän on autettava komissiota edelleen myös eräässä toisessa asiassa. Euroopan unionissa tarvitaan pikaisesti ympäristövastuuta koskevia sääntöjä. Ei käy enää päinsä, että kansalaisten on otettava vastuu vahingoista, joita yksittäiset henkilöt tai tahot ovat usein rikollisin hankkein aiheuttaneet. Meidän on pantava kaikenlaisten ympäristöömme kohdistuvien vahinkojen aiheuttajat vastuuseen. Silloin jokainen harkitsee esimerkiksi, antaako hän kuljettaa öljyä hajoamispisteessä olevassa tankkerissa.
Kun tulin vuonna 1994, yli viisi vuotta sitten, tämän parlamentin oikeusasioita käsittelevään valiokuntaan, sain ottaa mietinnön esittelijänä hoitaakseni ympäristövastuun alan. Siitä päivästä lähtien olen odottanut komissiolta aloitetta, joka myös työllistää minut. Se on skandaali, jonka on päätyttävä pian, ja toivon, ettei tätä asiakirjaa lykätä jälleen kerran helmikuussa!

Messner
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämän vuosituhannen vaihteen myrskyn pitäisi oikeastaan panna meidät pohtimaan ongelmia. On käynyt selväksi, että ihminen ei pysty edelleenkään välttämään luonnonkatastrofeja. Niitä on aina ollut ja tulee aina olemaan. Tässä yhteydessä tarvitaan tietenkin solidaarisuutta. Tarvitaan varmastikin Euroopan laajuista väestönsuojelua, ja EU:n talousarvioon on sisällytettävä myös budjettikohta luonnonkatastrofeja varten.
Mutta - ja tämä on tärkeintä - luonnon ja ihmisen välisessä suhteessa aina vain ihminen tekee virheet - vaikka ne tehdäänkin usein vuosisatojen kuluessa - eikä koskaan luonto, sillä luonto ei voi tehdä virheitä.
Myrskyn aiheuttamiin vahinkoihin vaikuttivat asutustiheys, infrastruktuurien muoto ja metsistä puhuttaessa tietysti myös monet monokulttuurit. Kannatan tietysti sitä, että annamme apua mahdollisuuksien mukaan. Avunannossa on kuitenkin otettava huomioon se, että sähkö- ja puhelinverkkoja vedetään jatkossa ehkä enemmän maan alle. Meidän on otettava huomioon pienemmät kiertokulut ja asetuttava uudelleen metsittämisessä ennen kaikkea vakaiden sekametsien kannalle monokulttuurien asemesta.
Tärkein keskustelu koskee tässä yhteydessä kuitenkin ilmastoa. Me Euroopassa olemme olleet tähän asti vielä etuoikeutetussa asemassa, koska meillä on vielä toimiva Golf-virta. Amerikan ja Etelä-Aasian tilanne on ilmaston ja myrskyjen osalta paljon huonompi. Meillä on onneksi Golf-virta. Me kärsimme kuitenkin muiden tavoin kasvihuoneilmiöstä. Se on - niin vaikeaa kuin onkin todistaa ilmastonmuutosten tapahtuminen laskuesimerkkien avulla - osaksi ihmisen aiheuttama.
Meidän on kunnioitettava enemmän Kioton ilmastokonferenssin suuntaviivoja. Meidän on vähennettävä hiilidioksidipäästöjä, otettava käyttöön uusiutuvia energianlähteitä ja kysyttävä tässä yhteydessä yleisesti, mikä on Euroopan metsien tilanne.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, mielestäni meidän täytyy ensimmäiseksi olla pahoillamme uhrien takia. He ovat korvaamaton menetys. Toiseksi olemme iloisia Ranskan alueiden ja kansalaisten välisestä solidaarisuudesta sekä muiden maiden solidaarisuudesta Ranskaa kohtaan, joka on eniten kärsinyt myrskyistä.
Arvoisa puhemies, koska minulla on vain vähän aikaa, haluaisin viitata kahteen päätöslauselmassamme olevaan kysymykseen. Luulen, että komission jäsen myöntää sen epäsuorasti puheenvuorossaan, kun häneltä kysytään, onko kyse luonnonkatastrofeista vai ei. Toisin sanoen asiantuntijat ovat yhä vakuuttuneempia siitä, että ilmastonmuutos ja ihmisen toiminta yleensä ovat yhteydessä viime vuosina lisääntyneisiin luonnonkatastrofeihin. Itse asiassa lämpötila on viime vuosikymmenen aikana noussut enemmän kuin koko muuna vuosisatana yhteensä. Sen vuoksi Euroopan täytyy selvästi sitoutua Kioton pöytäkirjaan ja toteuttaa konkreettisia ehdotuksia.
Toiseksi olin esittelijänä Euroopan väestönsuojelua koskevissa asioissa ja olen täysin samaa mieltä komission jäsenen ehdotuksesta, joka koskee eurooppalaisten väestönsuojelujoukkojen luomista. Lisäksi täytyy käyttää ylimääräistä budjettikohtaa, koska tämä katastrofitilanne on aivan poikkeuksellinen.

McCartin
Haluaisimme aivan ensiksi ilmaista osanottomme kaikille perheille ja yhteisöille, jotka menettivät jäseniään tässä hirveässä murhenäytelmässä. Juuri ihmishenkien menetys tekee tästä katastrofista eurooppalaisen mittapuun mukaan harvinaislaatuisen.
On valitettavaa, ettei meillä ole mitään välinettä, jolla voisimme antaa tukea tällaisissa tilanteissa. Haluan kiittää komission jäsentä hänen tätä asiaa koskevasta perusteellisesta julkilausumastaan ja ehdotuksestaan, että voisimme järjestäytyä Euroopan tasolla, jotta voisimme antaa tukea tällaisen murhenäytelmän kokeneille jäsenvaltioille ja alueille. Se on tärkeää.
Toiseksi meidän pitäisi muistaa se asia, että meillä oli ennen budjettikohta tätä varten. Se oli hyvin pieni. Sillä ei kyetty tekemään kovinkaan paljon, mutta parlamentin jäsenet käyttivät sitä toistuvasti väärin esittäessään toimia, vaikka katastrofit eivät edes olleet merkittäviä. Jäsenvaltioiden virkamiehet ja ministerit kävivät Brysselissä, supattivat komission kanssa ja saivat muutaman euron ja harjoittivat politiikkaa viemällä tukea äänestäjilleen. Tätä budjettikohtaa kohtaan ei siis juurikaan tunnettu myötätuntoa, kun se poistettiin.
Mielestäni meidän pitäisi palauttaa tämä budjettikohta. Kun Kreikassa sattui maanjärjestys, joka oli suuri katastrofi, yhteisöllä ei ollut mitään välinettä, jolla se olisi voinut osoittaa kreikkalaisille myötätuntoaan tai solidaarisuuttaan. Näin tapahtui, kun Ranskassa oli tulvia, ja näin tapahtuu nytkin. Nämä ovat suuria katastrofeja, ja meillä pitäisi olla väline, mutta sitä ei ole. Meidän pitäisi palauttaa tuo väline ja meidän pitäisi tiukentaa sääntöjä, niin että tuota välinettä voitaisiin käyttää vain tilanteissa, joissa on kyse vakavista katastrofeista. Voimme säästää sitä vuodesta toiseen ja varmistaa, että kun tapahtuu jotakin merkittävää, meillä on väline sitä varten.
Tilanne ei tällä kertaa ollut niin paha Irlannissa, vaikka Atlantilla on ollut monia vakavia myrskyjä. Irlannissakin oli tulvia, ja haluan ilmaista osanottoni niille irlantilaisille, jotka joutuivat kärsimään niistä.

Savary
Hyvät kollegani, emme me kaikki saa olla huonomuistisia. On totta, että komissio ja parlamentti päättivät yhteisesti hätäapua koskevien budjettikohtien poistamisesta. Totta on myös se, että eurooppalaisia varoja on paljon komission jäsen Barnier mainitsi, että osterien viljelystä ja maanviljelystä olisi vedottava maaseudun kehittämistä koskevan asetuksen 30 artiklaan, metsätaloudesta 33 artiklaan, yrityksistä perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdassa lueteltuihin kilpailuoikeuden poikkeuksiin ja julkisista infrastruktuureista rakennerahastoihin.
Totuus on kuitenkin se, että nyt ei heru senttiäkään enempää kuin ennen myrskyä annettiin solidaarisuuden osoittamiseksi käytännön toiminnassa. Kyse on nyt vain siitä, että valtiot esittävät keskenään puhuvia päitä ja ottavat tästä kohtaa sen, minkä ne antavat muualle. Tämä on epätyydyttävää, ja olen itse iloinen siitä, että Barnier otti täällä esille minulle hyvin läheisen ajatuksen, jonka muuten ilmaisin kirjoittaessani toiveistani Bordeaux' n lehdistölle, eli ajatuksen vahvistetun Euroopan väestönsuojelupolitiikan perustamisesta.
Minusta tuntuu, että kansalaistemme on oltava äärimmäisessä hädässä, ennen kuin hartaasti toivomamme Euroopan kansalaisuus on olemassa ja ennen kuin ryhdytään toteuttamaan niitä tehtäviä, jotka puhemiehemme Fontaine on asettanut unionin ja Euroopan kansalaisten sinetillä vahvistetun lähestymisen tueksi. Olen näin ollen sitä mieltä, että eurooppalaisten väestönsuojelujoukkojen perustaminen todellisten pelastuspalvelualan sinibarettien, jotka toimisivat hätäalueilla unionissa, koska meillä ei nykyään ole hätämenettelyä, ja tarpeen vaatiessa myös sen ulkopuolella, Venezuelassa tai muualla olisi asia, jota meidän olisi ponnekkaasti vaadittava, ja haluan sanoa komission jäsen Barnierille, että hän voi pitää minua aktiivisena liittolaisenaan tässä hankkeessa, jota pidän ylväänä eurooppalaisena ajatuksena.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, verrattuna siihen tiheyteen, jolla myrskyjä esiintyy muualla maailmassa, me Euroopassa säästymme niiltä suhteellisen usein. Siitä huolimatta joulukuun viimeisen viikon myrskyt osoittivat, mitä seurauksia niillä voi olla, sekä sen, että me tulemme kohtaamaan vielä suuria ongelmia. Kaikki, jotka ovat matkustaneet Strasbourgiin autolla tai junalla, saattoivat vakuuttua siitä, miten myrsky aiheutti tuhoa myös Elsassissa.
Haluaisin ilmaista siksi myötätuntoni kaikille kansalaisille ja alueille, joissa tämä myrsky aiheutti niin pahaa tuhoa, ja muistuttaa samalla täällä parlamentissa näiden alueiden ja niiden väestön tukemisen tärkeydestä. Me kaikki tiedämme, että myrsky voi koskea huomenna aivan yhtä hyvin jotain toista Euroopan aluetta. Nyt tämä vahingoittunut puuaines on korjattava metsästä mahdollisimman nopeasti. Sillä jokainen tietää, että edessä voi olla vielä suurempia tuhoja, jos vahingoittunut puuaines jää metsään liian pitkäksi aikaa. On muistutettava muun muassa siitäkin, että vahingoittunut puuaines tarjoaa esimerkiksi kaarnakuoriaiselle ja toukille parhaan kasvualustan leviämiseen ja että sitä kautta ilmenee jälkiseurauksia, joita emme voi arvioida vielä tässä vaiheessa. Siksi vahingoittuneen puuaineksen korjaaminen on välttämätöntä vielä ennen lämpimämmän vuodenajan alkamista.
Oivallamme metsätaloudelle aiheutuneiden vahinkojen todellisen laajuuden vasta vuosikymmenten kuluttua. Sillä me kaikki tiedämme, miten pitkän ajan puu tarvitsee kasvaakseen. Silloin lasketaan vuosikymmenissä, ei vuosissa.
Haluaisin muistuttaa lisäksi siitä, että metsätaloudessa ei ole varmasti kyse pelkästään puuntuotannosta vaan että ennen kaikkia muutamilla alueilla suoja- ja turvametsikkö on keskeinen tekijä. Haluaisin sanoa siksi erittäin ylpeänä, että itävaltalaiset metsäalan ammattilaiset ovat myös valmiita...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Scallon
Arvoisa puhemies, esitän syvän osanottomme kaikille, jotka ovat joutuneet kärsimään myrskyistä. Emme toisinaan ole yhteisössä tietoisia siitä, mitä muissa maissa tapahtuu. Irlannin tiedotusvälineissä kerrottiin vain vähän uponneesta tankkerista.
Minua pyydettiin kertomaan myrskyjen seurauksista Irlannissa. Tuuli oli voimakasta ja sademäärä ennätyksellisen korkea, jolloin tilanne vaikeutui entisestään ja paikoitellen jopa 4,5 metriä vettä peitti tuhansia eekkereitä maata. Veden valtaan joutuneet kodit ja maatilat aiheuttivat inhimillisiä kärsimyksiä, puhtaanapito ei toiminut, juomavettä ei ollut, ja E.kolibakteerin saastuttama vesi aiheutti ympäristökatastrofin. Puhuin maanviljelijöille, joiden lampaat olivat saaneet keskenmenon juotuaan saastunutta vettä. Luonnonympäristöä tuhoutui. Pyydänkin, että Irlanti otettaisiin huomioon tässä tapauksessa.
Kiitän komission jäsentä ja tuen kovasti hänen ehdotustaan eurooppalaisista turvajoukoista.

Liese
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, yhdyn kaikkiin niihin, jotka ovat ilmaisseet solidaarisuutensa myrskyn uhreille. Haluaisin muistuttaa myös vielä kerran sen merkityksestä koko Euroopan metsätaloudelle. Sillä myrskyhän tulee vaikuttamaan erittäin voimakkaasti metsätalouteen kaikilla Euroopan alueilla, ja olen sitä mieltä, että tämän osalta on ajateltava kerrankin kauaskantoisesti, miten tällaiset ongelmat ratkaistaan jatkossa. Me emme halua varmastikaan metsiä koskevaa markkinajärjestelyä, mutta meidän on annettava, ehkä myös yhteistyössä yksityisen vakuutustalouden kanssa, mahdollisesti alkusysäys järjestelmälle, jonka avulla tällaisia asianomaisiin kohdistuvia vaikutuksia voidaan jollakin tavalla lieventää.
Meidän on valitettavasti varauduttava myös jatkossa uusiin tämäntyyppisiin vakaviin katastrofeihin. On olemassa viitteitä, kuten täällä jo mainittiin, ei siis todisteita, mutta selviä viitteitä siitä, että myrskyjen lisääntyminen maailmanlaajuisesti liittyy ilmastokatastrofiin. Tiedemiehet eivät ole siitä tietenkään vielä yksimielisiä. Useimmat heistä ovat kuitenkin suhteellisen varmoja, että jos jatkamme näin kasvihuonekaasujen päästöjen osalta, nämä myrskyt koskettavat meitä luonnollisesti vielä paljon voimakkaammin tällä äskettäin alkaneella vuosisadalla. Meidän tulisi mielestäni muistella tässä yhteydessä vielä kerran erästä ehdotusta, jonka aiempi kollegamme, Tom Spencer, teki täällä parlamentissa. Sen mukaan meidän ei tulisi nimetä myrskyjä joidenkin naispuolisten tai miespuolisten etunimien mukaan vaan niiden, jotka aiheuttavat kasvihuoneilmiötä - hän mainitsi tuolloin öljykonsernit. Tässä tosin pitäisi nimilistalta varmaankin poistaa Shell ja BP, koska ne ovat omaksuneet toisenlaisen politiikan eivätkä panosta enää vain ilmastolle vahingollisten fossiilisten polttoaineiden myymiseen, vaan investoivat myös tulevaisuuteen soveltuviin energiamuotoihin. Tämä yhteys meidän on nähtävä. En ole samaa mieltä niiden kanssa, jotka sanovat ylimalkaisesti, että kasvihuoneilmiö on syypää tähän myrskyyn, mutta se on suhteellisen varmaa, että meidän on pelättävä uusia katastrofeja, ellemme muuta pikaisesti suuntaamme!

Barnier
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää teitä siitä, että ehdotitte ystävällisesti keskustelun jatkamista, jotta se voitaisiin käydä kerralla. Seuraavaksi haluaisin sanoa, että olen sekä komission jäsenenä että Ranskan kansalaisena syvästi liikuttunut siitä myötätunnosta ja solidaarisuudesta, jota monet parlamentin jäsenet koko unionista ovat osoittaneet muodostaen näin, tämän keskustelun ansiosta, ajatuksen Euroopasta, johon uskon ja joka ei ole pelkistettävissä valintamyymäläksi vaan joka on myös humanistinen Eurooppa. Haluaisin kiittää Scallonia, Martinia, McCartinia, González Álvarezia ja Savarya, jotka käsittelivät ja kannattivat erityisesti puolustamaani ajatusta siitä, että väestön turvallisuuteen tai väestönsuojeluun on löydettävä yhteisempi, toimivampi ja selkeämpi ratkaisu, joka voisi olla eurooppalaisten väestönsuojelujoukkojen perustaminen, ja me ryhdymme viemään tätä ajatusta eteenpäin ja kerromme teille siitä jatkossa.
Monet teistä kuuntelin tarkkaavaisesti Gebhardtia, Patrieta, Isler Béguinia, Souchet'ta, Gollnischia ja Savarya sanoivat, ettei varoja ole riittävästi, tai pikemminkin, ettei ole ylimääräisiä varoja. Mutta, hyvät parlamentin jäsenet, minä olen ollut hyvin kauan parlamentin jäsenenä, en ryhdy opettamaan teitä, te tunnette talousarvion, tunnette myös rakennerahastoja koskevan yleisasetuksen, hyväksytte talousarvion ja tiedätte siis varsin hyvin, missä puitteissa minä työskentelen. En halua valehdella, haluan tehdä työni vakavasti. Se ei estä minua ajattelemasta, että me voisimme todella palauttaa talousarvioon täysipainoisen ja kustannuksiltaan tarkkaan määritellyn hätäapua koskevan kohdan, johon tarvittaisiin sitä paitsi vain muutama miljoona euroa. Tällä ei ole mitään tekemistä katastrofien laajuuden tai niistä kärsimiemme seurausten kanssa.
Te tunnette talousarvion, minä työskentelen sen sallimissa puitteissa ja pyrin omalla vastuualueellani, Diamantopouloun kanssa tavoitetta 3 koskevassa talousarviossa ja Fischlerin kanssa EMOTR:n osalta siihen, että eurooppalaisia varoja käytetään katastrofiapuun kiireellisesti ja keskipitkällä aikavälillä mahdollisimman tehokkaasti. En siis vastusta talousarviota koskevien sääntöjen muuttamista; palaamme asiaan ainakin seuraavassa talousarviokäsittelyssä, jossa ehkä perustetaan ainakin symbolisella tasolla kaksi vuotta sitten poistettu hätäapua koskeva kohta.
Siihen asti varoja on paljon, todella paljon, enkä voi sallia sitä, jäsen Gollnisch, että te väitätte, että ne otetaan käyttöön epävarmassa ja kaukaisessa tulevaisuudessa. Nämä varat on käytettävissä nyt, tänä vuonna. Ja jos kansalliset viranomaiset tekevät työnsä hyvin, niin kuin uskon heidän tekevän, määrärahat voidaan ottaa käyttöön tiettyjen ongelmien ja hankkeiden yhteydessä jo vuoden 2000 puolivälissä ja tulevina vuosina. Näitä varoja on runsaasti, vaikka ne eivät kata tavoitteen 2 osalta kaikkia myrskyistä kärsineitä alueita. Niitä voitaisiin käyttää erityisesti, sanon tämän Lieselle, Mathieulle jäsen Mathieu, en ole puhunut lapsen kengissä olevasta politiikasta metsätalouden yhteydessä , Keppelhoff-Wiechertille ja Schierhuberille. Tavoitteen 2 ulkopuolelle jäävän metsätalouden, jota pidän hyvin tärkeänä, ja metsävarojen ennalleen palauttamisen tukemisessa voidaan hyödyntää EMOTR:n takuuosaston huomattavia määrärahoja, joihin ei liity alueellisia rajoituksia.
Lopuksi haluaisin sanoa tai toistaa, että nämä kaikki katastrofit eivät ole välttämättä luonnollisia. Sanon tämän hyvin nöyrästi. Teidän joukossanne on erittäin päteviä näiden alojen asiantuntijoita, vaikka olen toki aikaisemmin kirjoittanut useita kirjoja ekologiasta ja ympäristöasioista. Olen todellakin sitä mieltä, että tietyissä tapauksissa katastrofien seurauksia voitaisiin lieventää poliittisella tahdolla. Viittaan tällä tulviin ja myös myrskyihin. Kronberger, Messner ja González Álvarez ottivat esille suuret ilmastolliset haasteet, ja haluan todella sanoa, että on todennäköisesti olemassa jonkinlainen yhteys näiden luonnonmullistusten seurausten ja sellaisten politiikkojen välillä, joiden yhteydessä Euroopan on jatkuvasti edistettävä ennaltaehkäisyä suurten ympäristöhaasteiden alalla.
Arvoisa puhemies, haluan kiittää teitä ja parlamenttia siitä, että annoitte komissiolle tilaisuuden ilmaista kantansa. Ryhdymme nyt työhön talousarvion ja nykyisten sääntöjen sallimissa puitteissa, jotta käytettävissä olevat määrärahat, jotka te olette meille myöntäneet, voidaan käyttää mahdollisimman hyödyllisesti ja mahdollisimman pian näiden katastrofien seurausten korjaamiseksi ja jotta niillä voitaisiin tukea taloudellisesti, poliittisesti ja inhimillisesti katastrofeista vakavasti kärsimään joutuneita perheitä.

Puhemies
Olen ottanut vastaan seitsemän työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä. Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.

Elintarvikkeiden turvallisuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto elintarvikkeiden turvallisuudesta.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, olen hyvin iloinen, kun voin käyttää hyväksi tätä ensimmäistä tilaisuutta selvittää parlamentille komission viime keskiviikkona eli 12. tammikuuta antaman elintarviketurvallisuutta koskevan valkoisen kirjan pääsisältöä yhdessä kollegani, komission jäsen Liikasen kanssa.
Lupasin viime syyskuussa pidetyssä kuulemistilaisuudessa, että tämä valkoinen kirja annettaisiin pikaisesti. Olen iloinen, että olemme pystyneet antamaan sen niin nopeasti. Valkoinen kirja on tulosta kolmen tai neljän kuukauden tiiviistä työstä sen jälkeen, kun uusi komissio nimitettiin viime syyskuussa. Siinä on otettu huomioon laajat kuulemiset, joita on toteutettu parina viime vuonna elintarvikelainsäädäntöä koskevan komission vihreän kirjan julkaisemisen jälkeen. Siinä näkyvät niin ikään viime aikoina saadut kokemukset dioksiini- ja lieteskandaaleista sekä BSE-kriisi.
Valkoisessa kirjassa näkyvät myös parlamentin huolenaiheet, jotka olette ilmaisseet niin puheenjohtaja Prodille kuin minullekin niissä useissa yhteyksissä, jolloin olemme keskustelleet parlamentissa elintarviketurvallisuudesta komission nimittämisen jälkeen.
Minun on turha muistuttaa teille, että viime vuosien ja kuukausien kriisit ja skandaalit ovat horjuttaneet pahasti kuluttajien luottamusta Euroopan elintarviketurvallisuusjärjestelmään. Komissio on sitoutunut täysin palauttamaan tuon luottamuksen ottamalla käyttöön maailman uudenaikaisimman ja tehokkaimman elintarviketurvallisuusjärjestelmän. Kun julkaisin viime viikolla valkoisen kirjan, sanoin, että ostoskärry on yksi mahtavimmista aseista maan päällä. Euroopan kuluttajat tekevät kaikkein tarkkasilmäisimmät päätökset. Jos heidän luottamuksensa horjuu, se näkyy heidän ostopäätöksissään. Tällä on puolestaan dramaattinen vaikutus maanviljelijöihin, tuottajiin ja teollisuuteen yleensä.
Alalla, jonka vuotuinen arvo on noin 600 miljardia euroa, pienelläkin luottamuksen notkahduksella voi olla merkittäviä vaikutuksia. Maatalouselintarvikealalla ja maanviljelyalalla on yhteensä yli 10 miljoonaa työntekijää. Korkea luottamuksen taso on välttämätön työpaikkojen määrän ja kilpailukyvyn lisäämiseksi.
Tämä luottamuskriisi on myös valitettavasti mutta väistämättä nakertanut kuluttajien luottamusta niihin kansallisella ja Euroopan tasolla oleviin järjestelmiin ja elimiin, joiden pitäisi valvoa mahdollisimman korkeaa elintarviketurvallisuuden tasoa ja varmistaa se.
Haluaisin kaikesta huolimatta tehdä selväksi sen, että Euroopan elintarviketeollisuus on silti yksi maailman parhaista ja sen elintarvikkeiden valvontajärjestelmä yksi turvallisimmista. Haasteenamme on tehdä järjestelmästä kaikkein paras.
Elintarviketurvallisuutta koskevan valkoisen kirjan yleisenä tavoitteena on näin ollen ottaa käyttöön tarvittava lainsäädäntö ja rakenteet, joilla voidaan mahdollisimman hyvin suojella kuluttajien terveyttä elintarvikkeiden osalta. Esitämme muutoksia varten haastavaa ja kunnianhimoista asialistaa. Komissio tarvitsee parlamentin täyden tuen, jotta saavuttaisimme päämäärämme aikataulussa. Tarvitsemme myös neuvoston ja muiden asianosaisten täyden tuen.
Elintarviketurvallisuutta koskevassa valkoisessa kirjassa esitetään kattava valikoima toimia EU:n nykyisen elintarvikelainsäädännön täydentämiseksi ja uudistamiseksi. Kaikkien näiden toimien tarkoituksena on tehdä siitä entistä johdonmukaisempaa, ymmärrettävämpää ja joustavampaa. Haluamme edistää lainsäädännön täytäntöönpanon parantamista ja lisätä avoimuutta kuluttajien hyväksi.
Valkoiseen kirjaan sisältyvässä elintarviketurvallisuutta koskevassa yksityiskohtaisessa toimintasuunnitelmassa asetetaan täsmällinen aikataulu kolmeksi seuraavaksi vuodeksi. Siinä esitetään yli 80 toimenpidettä. Tavoitteenamme on ottaa käyttöön johdonmukainen ja uudenaikainen elintarvikelainsäädäntö vuoden 2002 loppuun mennessä.
Suunnittelemme myös Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamista vuoteen 2002 mennessä uuden elintarviketurvallisuusjärjestelmän olennaisena lisänä. Tästä ajatuksesta keskustellaan vielä paljon. Siitä on jo esitetty monia kommentteja, ja myös parlamentin jäsenet ovat reagoineet siihen.
Valkoiseen kirjaan sisältyy Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamista käsittelevä luku, jonka tarkoituksena on selvästi kirvoittaa mielipiteitä ja kommentteja. Toivomme suunnitelmiamme koskevia mielipiteitä huhtikuun loppuun mennessä. Palaan tähän kuulemisprosessiin vähän ajan kuluttua.
Komissio on sitä mieltä, että elintarviketurvallisuusjärjestelmämme rakennetta on muutettava, jotta voimme sekä varmistaa mahdollisimman korkean elintarviketurvallisuuden tason että palauttaa kuluttajien luottamuksen. Miksi sitten Euroopan elintarvikeviranomainen on olennainen osa tuota muutosta? Ensimmäinen tärkeä näkökohta on riippumattomuus. Asianosaiset, mukaan luettuina kuluttajat, haluavat järjestelmän, joka on riippumaton ja jonka katsotaan olevan riippumaton kaikesta oman edun tavoittelusta.
Meidän täytyy lisäksi varmistaa laadukkuus ja avoimuus. Olemme edistyneet paljon parina viime vuonna sen jälkeen, kun tieteellistä neuvontajärjestelmää uudistettiin BSE-kriisin takia. Komissio on kuitenkin sitä mieltä, että meidän täytyy edetä pidemmälle. Meidän täytyy luoda pysyvä ja aidosti riippumaton, laadukas ja avoin riskinarviointijärjestelmä. Viranomaisen tärkeimpänä tehtävänä tulee olemaan elintarviketurvallisuuteen liittyvän riskin arviointi. Kaavailemme sitä, että kyseiselle viranomaiselle siirrettäisiin viiden nykyisen tieteellisen komitean elintarviketurvallisuutta koskeva työ. Niitä ei välttämättä siirretä nykyisessä muodossaan tai rakenteessaan - pyydämme tästä kysymyksestä mielipiteitä, ennen kuin teemme lopullisia ehdotuksia viranomaisen perustamisesta.
Se, että ehdottaisimme pelkästään palikoiden siirtämistä, ei selvästikään olisi tarpeeksi. Kuten valkoisessa kirjassa todetaan, uuden viranomaisen täytyy olla lisäarvoa tuova rakenne.
Olen sitä mieltä, että nykyistä tieteellistä neuvontajärjestelmää täytyy vahvistaa. Kaavailen sitä, että tuo viranomainen antaisi entistä enemmän tieteellistä ja muuta tukea riippumattomille tutkijoille. Kaavailen myös sitä, että viranomainen olisi paljon ennakoivampi kuin nykyinen järjestelmämme - että se pikemminkin ennakoisi kuin reagoisi ja että se havaitsisi ongelmat, ennen kuin niistä muodostuu kriisejä. Tämän ennakoivan lähestymistavan pitäisi olla viranomaisen tunnusmerkkinä. Valkoisessa kirjassa ennakoidaan ja yksilöidään joitakin uusia alueita, joita viranomainen voisi käsitellä. Näitä ovat kattava tiedonkeruu- ja valvontatehtävä, tieteellisten tietojen koordinointi EU:ssa ja tehokas verkostoituminen jäsenvaltioiden elintarviketurvallisuusvirastojen ja -elinten kanssa. Kaavailemme myös sitä, että osana toimintaansa viranomainen ylläpitäisi tehostettua nopeaa hälytysjärjestelmää elintarvikkeisiin ja rehuun liittyvien ongelmien varalta.
Komissio on päättänyt, ettei ole asianmukaista eikä mahdollista siirtää viranomaiselle riskinhallintavaltuuksia. Katsomme, että riskinhallintaa koskevien päätösten pitäisi edelleen olla komission, parlamentin ja neuvoston yksinoikeus. En pyytele anteeksi tätä lähestymistapaa; uskon vakaasti, että se on oikea. On varmastikin niitä, joiden mielestä meidän pitäisi antaa tällaiselle viranomaiselle lainsäädäntövaltaa. En ole samaa mieltä näistä näkemyksistä ja torjun ne varsin jyrkästi.
Perustamissopimusta muutettiin vasta viime vuonna siten, että parlamentti sai paljon entistä suuremman tehtävän lainsäädäntöprosessissa. Se, että jokin viranomainen saisi tässä vaiheessa tällaisen tehtävän, olisi mielestäni askel taaksepäin ja vesittäisi demokraattisen vastuuvelvollisuuden. Olen hyvin kiinnostunut kuulemaan parlamentin näkemykset tästä asiasta. On myös niitä, joiden mielestä komissio voisi käytännössä olla välittämättä uuden viranomaisen neuvoista. Torjun tällaisenkin väitteen. Miten terveydestä ja kuluttajansuojasta vastaava komission jäsen voisi olla välittämättä perustelluista riippumattomista ja tieteellisistä elintarviketurvallisuutta koskevista neuvoista tai torjua niitä? Olisiko se Euroopan kansalaisten etujen mukaista? Minun mielestäni ei missään nimessä, ellei tieteellisten perustelujen torjuminen olisi järkevää ja täysin perusteltua. Minun on vaikea kuvitella sellaista tilannetta.
Voin vakuuttaa teille tänään, että komissio ottaa riskinhallintatehtävää hoitaessaan täysin huomioon viranomaisen tieteelliset neuvot. Olen jo sanonut, että viranomaisen tehtävänä on kehittää verkostoja jäsenvaltioiden kansallisten elintarviketurvallisuusvirastojen ja -elinten kanssa. Tämä on tärkeä tehtävä.
Meidän täytyy parantaa Euroopan unionin elintarviketurvallisuuden tieteellisen perustan varmuutta. Viranomaisesta täytyy tulla elintarviketurvallisuutta koskevien tieteellisten neuvojen ja tietojen arvovaltainen lähde. Tätä tilannetta ei saada aikaan sillä, että perustetaan viranomainen, vaan se muotoutuu sitä mukaa kuin luottamus viranomaista kohtaan kasvaa.
Emme mielestäni voi antaa ohjeita, kun kyse on tieteestä ja tieteellisistä neuvoista. Kuitenkin kun kehitetään dynaamisia verkostoja kansallisten tieteellisten elinten ja virastojen kanssa, viranomaisen asema Euroopassa tulee korostumaan. Olen innokas kuulemaan parlamentin näkemykset myös tästä asiasta.
Valkoisessa kirjassa ehdotetaan, että viranomaisella olisi lisäarvoa tuovan rakenteen olennaisena osana merkittävä tehtävä riskeistä tiedottamisessa: että se levittäisi monimutkaista tieteellistä tietoa kuluttajien ymmärtämässä muodossa; että se olisi looginen ja välttämätön pistäytymispaikka, jos haluaa saada tuoreinta tietoa riskeistä; että se olisi erittäin näkyvä; että se kertoisi hyviä uutisia elintarvikkeista; että se olisi ennakoiva.
Valkoisessa kirjassa on lisäksi erittäin tärkeitä ehdotuksia, jotka koskevat tarkastuksia. Ne ovat valtavan tärkeä osa järjestelmää, jolla varmistetaan, että jäsenvaltiot ja toimijat noudattavat yhteisön lainsäädäntöä. Haluan valvonnan alueelle todelliset sisämarkkinat. Ehdotamme tässä yhteydessä myös sitä, että Dublinissa sijaitsevan elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston valvontatehtävää vahvistetaan tuntuvasti.
Muutetussa yhteisön kehyksessä olisi kolme keskeistä osa-aluetta: toimintakriteerit yhteisön tasolla, yhteisön valvontaa koskevat suuntaviivat ja tehostettu hallinnollinen yhteistyö valvonnan kehittämisessä ja toteuttamisessa. Tarkastelen osana tähän liittyviä ehdotuksiamme - jotka voin toivottavasti antaa tämän vuoden lopussa -, täytyykö komissiolle antaa lisävaltuuksia rikkomusmenettelyn ohella. Näihin voisi sisältyä yhteisön antaman rahoitustuen epääminen tai jollekin jäsenvaltiolle jo myönnetyn rahoituksen kerääminen takaisin.
Nämä ehdotukset on nähtävä osana pyrkimystämme saada aikaan maailman korkein elintarviketurvallisuuden taso, parantaa kuluttajien luottamusta ja laajentaa unionin maanviljelijöiden ja tuottajien markkinoita.
Valkoisessa kirjassa ehdotetaan uutta Euroopan elintarvikeviranomaista ja yhteisön tason tehostettua valvontajärjestelmää koskevien ehdotusten lisäksi toimintasuunnitelmaa, joka sisältää laajan valikoiman toimenpiteitä, joilla parannetaan yhteisön lainsäädäntöä ja sen johdonmukaisuutta ja jotka kattavat kaikki elintarvikkeiden osa-alueet maatilalta aina ruokapöytään asti.
Toimintasuunnitelma sisältää yli 80 erillistä toimenpidettä tulevaksi ajanjaksoksi, ja siinä pyritään paikkaamaan nykyisessä lainsäädännössä havaitut porsaanreiät. Uusi oikeudellinen kehys kattaa rehun, eläinten terveyden ja hyvinvoinnin, hygienian, saasteet ja jäämät, uuselintarvikkeet, lisäaineet, mausteet, pakkaukset ja säteilytyksen. Se sisältää yleistä elintarvikelainsäädäntöä koskevan ehdotuksen, joka ilmentää sellaisia elintarviketurvallisuuteen liittyviä periaatteita kuin rehuteollisuuden, maanviljelijöiden ja elintarvikealan toimijoiden vastuu, rehun, elintarvikkeiden ja ainesosien jäljitettävyys sekä asianmukainen riskianalyysi esimerkiksi riskien arvioinnin - toisin sanoen tieteellisten neuvojen ja tietojen analyysin -, riskinhallinnan - toisin sanoen sääntelyn ja valvonnan -, riskeistä tiedottamisen ja tarvittaessa ennalta varautumisen periaatteen soveltamisen avulla.
Ennalta varautumisen periaatteen osalta voisin lisätä, että komissio viimeistelee parhaillaan tiedonantoa, joka toivottavasti annetaan hyvin pian.
Toivon, että voimme tänä iltapäivänä käydä hyödyllistä näkemysten vaihtoa parlamentin jäsenten kanssa, jotka olisivat selvästikin mieluummin tehneet näin viime viikolla, jos siihen olisi ollut asianmukainen parlamentaarinen foorumi. Olen kuitenkin pitänyt yhteyttä asianomaisten valiokuntien puheenjohtajien kanssa ja ymmärrän, ettei se ollut mahdollista. Tiedän kuitenkin myös, että meillä on lähikuukausina vielä monta tilaisuutta tarkastella valkoisen kirjan ehdotuksia, jotka koskevat viranomaista. Meillä on nyt useita kuukausia aikaa käydä välttämätön keskustelu komission valkoisen kirjan ehdotuksista, jotka koskevat Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamista. Parlamentilla tulee olemaan keskeinen osa tässä keskustelussa. Parlamentilla oli elintärkeä osuus siinä, miten Eurooppa reagoi BSE-kriisiin. Se on sittemmin erityisen aktiivisesti tuonut esille elintarviketurvallisuuteen liittyviä kansalaisten huolenaiheita. Odotan, että parlamentilla voi olla yhtä täsmällinen ja rakentava panos viranomaisesta käytävään keskusteluun.
Vaikka meillä onkin ennen huhtikuun loppua useita kuukausia aikaa keskustella kysymyksestä ja koota mielipiteitä, myönnän täysin, että aikataulu on myös hyvin tiukka. Pyytäisinkin parlamenttia huolehtimaan tarvittavista järjestelyistä, jotta se voisi esittää näkemyksensä mahdollisimman nopeasti. On välttämätöntä, että komissio voi hyötyä parlamentin panoksesta sellaisen viranomaisen perustamiseen, joka on keskeisellä sijalla nostettaessa kuluttajien terveyden suojelua uudelle tasolle ja palautettaessa näin kuluttajien luottamusta Euroopan unionin elintarviketurvallisuusjärjestelmään.
Euroopan elintarvikeviranomainen on lähivuosina olemaan EU:n elintarviketurvallisuusjärjestelmän keskeinen ainesosa. On välttämätöntä, että ainesosat ovat oikeassa suhteessa.

Ahern
Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä hänen tiedonannostaan. Suhtaudun myönteisesti tekemäänne työnjakoon ja siihen, että elintarvikkeiden hallinnointi jää unionin toimielinten, kuten komission ja parlamentin, vastuulle. Se on oikeanlainen lähestymistapa. On kuitenkin yksi sana, jota en ole kuullut teidän mainitsevan täällä tänään. Meillä täytyy olla elintarvikelainsäädäntöelin, kuten olette sanonut, ja meidän täytyy sopia tästä yhdessä. On hyvin tärkeää, että sisällytämme prosessiin vastuuvelvollisuuden. Juuri tuota sanaa minä tarkoitin.
Ongelmana on ollut se, että veronmaksajat ovat maksaneet, jos jokin on mennyt vikaan. Näin ei voi jatkua. Kun joudumme kriisiin, meidän täytyy selvittää etukäteen, että jos tulee jokin ongelma, ongelman aiheuttajilla on vastuuvelvollisuus.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, se oli erittäin hyvä valkoinen kirja eikä minulla ole mitään huomauttamista viranomaisesta. Kysymykseni koskevat sallittujen rehujen luetteloa. Te olette ilmaisseet tämän asian epäselvästi valkoisessa kirjassanne. Mikä on aikataulunne, miten nopeasti saatte laadittua sallittujen rehujen luettelon? Milloin rehuille ja niiden tuotannolle asetetaan samat vaatimukset kuin elintarviketuotannolle ja sen valvonnalle? Kysymykseni viimeinen osa: milloin BSE-testeistä tulee sitovia kaikissa jäsenvaltioissa? Myös tässä olette velvoitteen osalta ilmaisseet asian hieman epäselvästi valkoisessa kirjassanne.

Jackson
Kiitos tiedonannostanne, arvoisa komission jäsen. Olen sitä mieltä, että laatimissanne elintarviketurvallisuusviranomaista koskevissa periaatteissa tunnustetaan tosiseikat. Jäsenvaltiot eivät hyväksyisi sääntelyvirastoa, joten teidän ei juurikaan kannata ehdottaa sellaista.
Jotkin elintarviketeollisuuden alat kaipaavat selvästikin entistä parempaa sääntelyä, ja se on selvää rehua koskevassa kysymyksessä. Koska olen puheenjohtajana valiokunnassa, joka tulee ilmeisesti kolmen seuraavan vuoden aikana käsittelemään lähes yksinomaan elintarvikkeita, minun täytyy kuitenkin kysyä: jos Euroopalla on turvallisin elintarvikkeiden valvontajärjestelmä, kuten olette sanonut, miksi tarvitsemme 24:ää uutta direktiiviä ja asetusta ja 20:tä uutta muutosdirektiiviä? Toiseksi: eikö tämä pahenna ongelmaa, joka koskee liiallista sääntelyä Brysselissä ja liian vähäistä täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa? Toivomme hedelmällistä vuoropuhelua tästä asiasta.
Laajentumisen osalta: miten komissio aikoo ottaa hakijavaltiot mukaan näistä uusista laeista käytävään keskusteluun, kun otetaan huomioon, että komissio selvästikin toivoo valkoisessa kirjassa kaavailtujen lakien olevan osa yhteisön säännöstöä vuoteen 2003 mennessä?

Byrne
Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensiksi kiittää parlamentin jäsen Ahernia, Roth-Behrendtiä ja Jacksonia siitä, että he tukivat valkoista kirjaa. Pidän sitä rohkaisevana ja odotan sitä, että voin keskustella lisää heidän ja muiden parlamentin jäsenten kanssa heidän esille tuomistaan kysymyksistä. Parlamentin jäsen Ahern otti esille vastuuvelvollisuutta koskevan kysymyksen. Valkoisessa kirjassa ei todellakaan puututa erityisesti siihen lukuun ottamatta mainintaa, että otamme käyttöön säännöksiä - ja joitakin säännöksiä on jo olemassa -, jotka koskevat jäljitettävyyttä. Sen jälkeen voidaan puuttua sellaisiin kysymyksiin kuin vastuuvelvollisuus. Taustastani huolimatta en ole käsitellyt perusteellisesti tai yksityiskohtaisesti vastuuvelvollisuuteen liittyviä kysymyksiä, mutta vaikuttaa siltä, että tähän saattaa hyvinkin liittyä toissijaisuuskysymyksiä. Olen kuitenkin pannut ehdotuksenne merkille ja tarkastelen sitä myöhemmin lisää.
Parlamentin jäsen Roth-Behrendt kysyi minulta sallittujen aineiden luettelon laatimisesta. Tämä on yksi niistä kysymyksistä, joita käsittelemme lainsäädännön liitteessä, ja aikomuksena on laatia rehussa sallittujen aineiden luettelo. Luettelo on nykyisin kiellettyjen aineiden luettelo, ja sitä täydennetään tarvittaessa. Sallittujen aineiden luettelon laatiminen on yksi liitteessä käsitellyistä kysymyksistä, joille on asetettu aikaraja, itse asiassa vuosi 2002.
Olemme havainneet rehua koskevan nopean hälytysjärjestelmän yhdeksi lainsäädännössä olevaksi puutteeksi. Elintarvikkeille on olemassa nopea hälytysjärjestelmä mutta ei rehulle. Se on valitettavaa ja se on väärin, ja mielestämme on tärkeää havaita se ja luoda lainsäädäntöä puutteen korjaamiseksi, ja niin tehdäänkin. Jäsenvaltioissa tehdään parhaillaan BSE-tautiin liittyvää työtä ja laaditaan pistokokeita tartuttavuustason selvittämiseksi. Tiedän, että parlamentin jäsen Roth-Behrendt on kysynyt tätä minulta ennenkin, ja sanoin, että asia eteni nopeasti, mutta käsittääkseni asia on nyt yksikköjen välisessä kuulemisvaiheessa komissiossa ja työtä tehdään koko ajan. Toivon, että kun kysytte tätä minulta seuraavan kerran, pystyn antamaan teille tarkempia tietoja.
Parlamentin jäsen Jackson keskittyi siihen, että meillä on 24 uutta ja 20 aiempia lakeja muuttavaa lakia, ja hän kysyi, pahentaako tämä liikasääntelyä. Sanoisin, että mainitsemillamme laeilla pyritään paikkaamaan nykyisessä lainsäädännössä olevia aukkoja. Kyse ei ole niinkään uusien järjestelmien tai uuden sääntelyn käyttöönotosta, vaikka kyse on osaksi siitäkin, vaan maatilalta ruokapöytään ulottuvassa ketjussa olevien aukkojen ja porsaanreikien selvittämisestä ja niiden paikkaamisesta.
Puheenvuorossa mainittiin hakijavaltiot, ja olemmekin ajatelleet tätä. Elintarviketurvallisuuden taso ja myös muut turvallisuuskysymykset ovat ilman muuta erittäin tärkeitä laajentumisen kannalta, ja olen tuonut tämän asian komission jäsen Verheugenin tietoon.

Florenz
Arvoisa komission jäsen, muutamien jäsenvaltioiden välinpitämättömyys on ajanut meidät Euroopassa suureen elintarvikekriisiin, ja minä olen, herra paratkoon, jälleen kerran ärsyyntynyt siitä, että neuvosto ei ole taaskaan lainkaan läsnä nyt, kun te esittelette tämän mielenkiintoisen tiedonannon.
Haluaisin erittäin mielelläni saada tietää teiltä, miten aiotte varmistaa sen, että sellainen uusi virasto, mikä sen virallinen nimi sitten ikinä onkaan, saa vaikutusvaltaa myös neuvostoon nähden, kenellä tässä virastossa on sananvalta ja kuka jakaa tehtäviä. Me emme saa tietenkään antaa mitään sisältöä koskevia määräyksiä, mutta vaadin kuitenkin sitä, että parlamentti säilyttää ja jopa laajentaa oikeuksiaan Maastrichtin ja Amsterdamin sopimusten mukaisesti. Olen erittäin huolestunut siitä, että saamme jälleen kerran viraston, joka lentää nimettömän satelliitin tapaan Euroopan läpi. Sellaista virastoa rakastaisin samalla tavalla kuin piru vihkivettä. Toivon, että näin ei tule käymään!

Lynne
Minäkin suhtaudun myönteisesti valkoiseen kirjaan. Odotatteko kuitenkin, että elintarvikevirastolla on tarpeeksi vaikutusvaltaa estää esimerkiksi käymämme naudanlihasota ja se, että Ranska kieltäytyy poistamasta tuontikieltoa? Mainitsitte, että komissio pystyy epäämään avustukset ja tuet mailta, jotka tekevät niin kuin Ranska tekee. Ehdottaisitteko myös, että komissio voisi antaa esimerkiksi väliaikaisia korvauksia, sellaisia kuin brittimaanviljelijät nyt pyytävät?

Myller
Arvoisa puhemies; arvoisa komission jäsen, sanoitte viime viikon tiedotustilaisuudessa käsityksenne olevan, ettei tulevaa EU:n elintarvikevirastoa tulisi sijoittaa periferiaan, mutta ette maininnut, mikä tuo periferia on. Esimerkiksi Dubliniin sijoitetun EU-yksikön toiminta on osoittanut, ettei fyysinen välimatka ole nykyään este tehokkaalle vaikuttamiselle ja yhteydenpidolle. Tulevan elintarvikeviraston tärkeimmiksi tehtäviksi on esitetty tiedonkeruuta, julkaisemista ja koordinointia, suositusten tekemistä elintarviketurvallisuuden kehittämiseksi ja - niin kuin totesitte - tieteellisen tiedon kokoamista ja tiedon popularisointia kuluttajille. Kaikki tämä hoituu nykyaikaisen tekniikan kautta mistä tahansa Euroopan unionin alueelta. Kysynkin, mihin perustatte käsityksenne sijaintipaikasta?

Byrne
. (EN) Viranomaisen kokoonpanosta: ensiksikin sen työntekijöinä on tutkijoita, jotka tekevät yhteistyötä ja saavat neuvoja tutkijoilta, jotka ovat kulloinkin kyseessä olevan alan asiantuntijoita. Sen lisäksi elintarviketurvallisuusviranomaisella on johtokunta. Huomaatte, ettemme ole valkoisessa kirjassa täsmentäneet johtokunnan koostumusta. Odotan, että tästä kysymyksestä voidaan keskustella parlamentin ja komission kesken lähiviikkoina ja -kuukausina.
Kaavailen, että johtokunnan jäsenistö koostuisi asianosaisista tai heidän edustajistaan. Sen tehtävä täytyy selvittää yksityiskohtaisesti ehdotuksessa, jonka annan komissiolle syyskuussa. Emme ole vielä tehneet sitä, mutta se tehdään syyskuussa. En usko, että johtokunta voi millään tavalla ohjata tutkijoita siinä, miten heidän pitäisi tehdä työnsä. Se heikentäisi tieteellisten neuvojen riippumattomuutta. Se voisi kuitenkin esimerkiksi vaatia viranomaista tutkimaan tiettyjä alueita, joita on syytä tutkia.
Parlamentin jäsen Florenz kysyi, onko parlamentilla tässä sananvaltaa. Meidän täytyy harkita sitä ja keskustella siitä. Siitä saattaa esiintyä erilaisia näkemyksiä. Osa saattaa olla sitä mieltä, ettei olisi sopivaa, että parlamentti tai parlamentin jäsenet - tai jopa parlamentin nimeämät ehdokkaat - olisivat johtokunnan jäseninä. Toiset saattavat olla sitä mieltä, että olisi hyödyllistä, jos parlamentilla olisi nimeämiensä ehdokkaiden tai jopa itse parlamentin jäsenten välityksellä tilaisuus keskustella siitä, mitä kysymyksiä pitäisi tutkia. Tätä pitää harkita, mutta se ei ole poissuljettua.
Parlamentin jäsen Florenz otti esille myös nimettömyyskysymyksen. Olen iloinen, että hän otti sen esille, koska on erityisen tärkeää, että tällä viranomaisella on korkea profiili. Sen täytyy olla näkyvä. Sen täytyy olla tunnettu. Euroopan unionin kuluttajien täytyy tietää, että elintarvikeviranomainen on olemassa. Viranomaisen pääjohtajana olisi joku tunnettu henkilö, joka saattaisi esiintyä säännöllisesti televisiossa puhumassa elintarvikkeisiin liittyvistä kysymyksistä, erityisesti elintarvikkeisiin liittyvistä hyvistä uutisista ravinnon, ruokavalion ja vastaavien kysymysten alalla, niin että kuluttajat ovat uusien elintarvikekriisien puhjetessa tietoisia viranomaisen olemassaolosta. He tiedostavat kuulleensa viranomaisesta aiemmin jossakin muussa yhteydessä, ja toivottavasti heille on ehtinyt jo muodostua jonkinlainen perusluottamus viranomaisen antamia lausuntoja kohtaan. On siis ehdottoman välttämätöntä, ettei viranomainen ole nimetön. Sen täytyy olla näkyvä. Teen kaiken voitavani edistääkseni viranomaisen korkeaa profiilia.
Parlamentin jäsen Lynne kysyi, onko viranomaisella tarpeeksi vaikutusvaltaa. Oletan, että kysymys liittyy siihen, mistä viranomaisen toimivalta alkaa ja mihin se päättyy ja mistä jäsenvaltioiden elintarviketurvallisuusvirastojen toimivalta ja vaikutusvalta alkavat ja mihin ne päättyvät. Tutkijoiden välillä olisi oltava vuorovaikutusta. Sellaiset tilanteet eivät selvästikään ole toivottavia, että yhteisön elintarviketurvallisuusviranomaisen hyväksi työskentelevillä tai sitä neuvovilla tutkijoilla olisi erimielisyyksiä jäsenvaltioiden tutkijoiden kanssa. Sellainen tilanne ei ole toivottava, emmekä halua, että niin kävisi vastaisuudessa.
On olemassa monia asioita, jotka heikentävät kuluttajien luottamusta - tiedonpuute on niistä yksi. Kuitenkin myös tiedot, joihin liittyy tutkijoiden välisiä perusluonteisia erimielisyyksiä elintarviketurvallisuuden peruskysymyksistä, ovat erittäin vakava huolenaihe. Meidän täytyy pyrkiä välttämään se ja luomaan rakenteet, jotka varmistavat sen, että tietoja levitetään asianmukaisesti tutkijoiden välillä, että niistä keskustellaan ja puhutaan perusteellisesti ja että yhteisön viranomaisella on tilaisuus ja valtuudet pyytää neuvoja ja mielipiteitä riippumattomilta tutkijoilta kaikissa jäsenvaltioissa ja ehkäpä muualtakin, jos muualta löytyy asiantuntijoita.
Kuten sanoin hetki sitten, paitsi että viranomaisen profiili nousee ajan myötä myös sen asiantuntemus ja moraalinen arvovalta lisääntyvät ja kasvavat ajan kuluessa, jolloin sen näkemykset hyväksytään eikä niitä kyseenalaisteta.
Tällaiseen tilanteeseen voidaan päästä ajan kuluessa. Kuluttajien luottamuksesta ei voida säätää laissa. Se täytyy ansaita ajan kuluessa. Komissiolla on kuitenkin mahdollisuus nähdä, että viranomaisen tieteellisistä asioista antamat lausunnot pannaan täytäntöön antamalla lainsäädäntöä, mikä on komission, parlamentin ja neuvoston tehtävä. Ymmärrän, että tämä on varsin aikaa vievää puuhaa, mutta joka tapauksessa lainsäädännön laatiminen viranomaisen antamien lausuntojen pohjalta on - mielestäni - oikea tapa edetä. Ellei lainsäädäntöä noudateta, siihen voidaan tavalliseen tapaan puuttua tuomioistuimessa. Yksi kysymyksistä, joita joudumme ajan myötä ehkä käsittelemään, on se, miten nopeasti tuolloin reagoidaan. Toivon, että voimme jollakin tavalla saada tuomioistuimen vastaamaan nopeammin.
Avustusten ja tukien osalta: kyllä, tätä kysymystä on harkittu. Siinä tarvitaan oikeudellisten yksikköjen neuvoja ja niitä pyydetäänkin, varsinkin kun otetaan huomioon, että näin voidaan saada nopea vastaus vireillä oleviin asioihin, jotka koskevat yhteisön oikeuden noudattamatta jättämistä.
Parlamentin jäsen Lynnen väliaikaisia korvauksia koskevasta kysymyksestä: tämä on sellainen asia, jota parlamentti voisi hyvinkin käsitellä, sillä se liittyy talousarvioon. Sitten parlamentin jäsen Myller kysyi minulta viranomaisen sijainnista. Siitä ei ole vielä tehty päätöstä, mutta on todennäköistä, että viranomainen sijaitsee pikemminkin unionin keskiosissa kuin reuna-alueilla. Myönnän, että elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto sijaitsee Dublinissa, ja vaikka olen itsekin kotoisin tuosta maailmankolkasta, minun on tunnustettava, ettei se ole Euroopan keskus! Elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston tilanne on kuitenkin jokseenkin erilainen kuin elintarviketurvallisuusviranomaisen tilanne. Elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto muodostuu riippumattomista tutkijoista ja eläinlääkäreistä, jotka matkustavat paikasta, jossa sijaitsee lentoasema - Dublinissahan on lentoasema.
Elintarviketurvallisuusviranomaisen tilanne on jokseenkin erilainen. Sen täytyy sijaita lähellä komissiota, koska elintarviketurvallisuusviranomaisen hyväksi työskentelevien tutkijoiden ja meidän lainsäädäntötyöhön osallistuvien välillä on oltava vuorovaikutusta. Näiden kahden elimen välisessä yhteydenpidossa on ilman muuta tärkeä varmistaa, että me lainsäädännön laatimiseen osallistuvat ymmärrämme hyvin ja täysin, mitä tutkijat tarkoittavat, mitä ongelmia he ovat havainneet, mitä lainsäädäntöä tarvitaan heidän esille tuomiaan kysymyksiä varten. Niin ikään tutkijat haluavat jollakin tavalla myötävaikuttaa lainsäädäntöprosessiin tai päätöksentekoprosessiin tai lainlaadintaprosessiin ja varmistaa, että lainsäädännöllä puututaan heidän havaitsemiinsa epäkohtiin.
Mielestäni on toivottavaa, että tällainen viranomainen sijaitsee keskeisellä paikalla. Tutkijat ovat viranomaisen palveluksessa, mutta heidän täytyy myös pitää yhteyttä muihin tutkijoihin ja kuulla heitä, ja koska tutkijoiden täytyy matkustaa, näissä olosuhteissa on luultavasti parempi, että he siirtyvät keskiosiin, missä myös parlamentin rakenteet sekä komissio ja neuvosto sijaitsevat. Tämä on tämänhetkinen arvioni. Siitä saatetaan keskustella täällä ja muualla, ja kuuntelen kaikki ehdotukset, jotka esitetään, mutta alustava johtopäätökseni on se, että tämän viranomaisen pitäisi sijaita pikemminkin unionin keskiosissa kuin reuna-alueilla.

Puhemies
Hyvät kollegat, olen hyvin vaikeassa tilanteessa, koska en voi muuttaa esityslistaa. Ehdottaisinkin, että ottaisitte tämän asian esille poliittisissa ryhmissänne ja puheenjohtajakokouksessa. Jos olette sitä mieltä, että nämä komission tiedonannon jälkeiset istunnot ovat tärkeitä, ehdottaisin, että vaatisimme niille enemmän aikaa kuin niille varatut puoli tuntia. Tällä kertaa parlamentin jäsenten kysymykset kestivät kuusi minuuttia ja komission jäsenen vastaukset ja tiedonanto 29 minuuttia.
Kuten voitte havaita, puolituntinen ei mitenkään riitä tällaiseen istuntoon. Toivon, että voisitte keskustella tästä poliittisissa ryhmissänne, niin että voimme tulevaisuudessa suunnitella istuntoa paremmin komission kanssa.
Keskustelu on päättynyt.

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komissiolle osoitetut kysymykset (B5-0003/2000).
Ilmoitan teille, että varaamme tähän kyselytuntiin aikaa noin tunnin ja 15 minuuttia. Lyhennämme hieman sen kestoa, koska tulkit tekevät tänään pitkän päivän.
Parlamentin jäsen Purvisilla on puheenvuoro menettelyä koskevaa esitystä varten.

Purvis
Vastustan sitä, että lyhennämme kyselytunnille varattua aikaa; se on yksi niistä harvoista tilaisuuksista, kun rivikansanedustajilla on tilaisuus saada puheaikaa, ja pyydänkin teitä pidentämään sitä puoleentoista tuntiin, kuten esityslistassa sanotaan. Esityslista on sellainen, ja meidän pitäisi mielestäni pitäytyä esityslistassa.

Puhemies
Hyvä kollega, asia on niin, että esityslistassa luki, että aloittaisimme klo 17.30, ja te näette, mitä kello on. Toivon joka tapauksessa, ettemme joudu jatkamaan yöistuntoon.
Ensimmäinen osa

Puhemies


Ioannis Souladakis
Kysymys nro 28 (H-0781/99):
Aihe: Ydinvoimalan rakentaminen Turkkiin maanjäristysherkälle alueelle Turkissa sattui äskettäin kaksi maanjäristystä, jotka olivat voimakkuudeltaan yli seitsemän Richterin asteikolla. Suurta huolestuneisuutta herättää se, että Turkki aikoo itsepintaisesti rakentaa erittäin kalliita ydinreaktoreita Akkuyun alueelle ja että Atatürk-patojen tuottamat energiavarat viedään kolmansiin maihin, kun samaan aikaan EU, talousarviotaan leikaten, tuhlaa varoja maanjäristysten aiheuttamien vahinkojen korjaamiseen. Turkin ydinvoimaa koskevissa suunnitelmissa jätetään huomioimatta Turkin ja sitä ympäröivän laajemman alueen asukkaille ja ekosysteemeille aiheutuvat vaarat, ja nämä suunnitelmat herättävät epäilyksiä Turkin poliittis-sotilaallisen johdon ennalta laatimista salaisista suunnitelmista hankkia ydinteknologiaa, joka suo mahdollisuuden ydinaseiden kehittämiseen. On otettava huomioon, että Turkki pyrkii rakentamaan kanadalaista alkuperää olevia reaktoreita, jotka vastaavat Intian ja Pakistanin hankkimia reaktoreita.
Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä ydinonnettomuuksien välttämiseksi ja ydinaseiden leviämisen estämiseksi maahan, joka haluaa liittyä EU:hun ja joka tuhlaa valtavia määriä ydinvoimaohjelmiin, mutta samaan aikaan imee talousapuna myönnettyjä EU:n varoja?
Komission jäsen Verheugenilla on puheenvuoro.

Verheugen
. (EN) Komissio seuraa kiinnostuneena suunnitelmia rakentaa ydinvoimala Akkuyuun, Turkkiin, ja myöntää, että on tärkeää varmistaa, että uuden voimalan rakentamisessa noudatetaan mahdollisimman korkeita kansainvälisesti hyväksyttyjä ydinturvallisuusnormeja. Saamiemme tietojen mukaan urakoitsijan valinnasta ei ole vielä päätetty.
Komissio tunnustaa sen tosiasian, että Turkki on allekirjoittanut ja ratifioinut ydinturvallisuutta koskevan yleissopimuksen, ja toteaa, että lupien myöntäminen ja ydinvoimaloiden sijoittaminen, rakentaminen, tilaaminen, käyttö ja käytöstäpoisto Turkissa on täysin Turkin atomienergiaviranomaisen vastuulla. Komissiolla ei ole valtuuksia rajoittaa minkään maan energiatuotantoa, mukaan luettuna ydinvoimavaihtoehtoa, koskevia päätöksiä.
Kuten komission jäsen Wallström totesi kuulemistilaisuudessaan Euroopan parlamentissa syyskuussa 1999, komissio ottaa vastaisuudessa esille ydinturvallisuutta ja säteilysuojelua koskevan kysymyksen kaikissa sopivissa tapaamisissa Turkin hallituksen kanssa, ja voin ilokseni ilmoittaa teille, että tapaan Turkin ulkoministerin parin päivän päästä ja otan kysymyksen ilman muuta esille.
Komissio on tietoinen erityisesti siitä yleisestä huolesta, joka liittyy voimalan mahdollisen sijoituspaikan läheisyydessä sijaitsevan Ecemisin murtumalinjan alueella havaittuun seismiseen toimintaan. Kansainväliseltä atomienergiajärjestöltä saatujen tietojen mukaan voimalan suunnittelussa varaudutaan maanjäristyksiin, jotka ovat mahdollisesti voimakkaampia kuin yksikään alueella havaittu maanjäristys ja etenkin yli 10 kertaa voimakkaampia kuin Adanassa kesäkuussa 1998 havaittu maanjäristys. Suunnitteluun jätetään paljon liikkumavaraa, jotta voidaan varmistaa voimalan turvallinen toiminta sijoituspaikan ympäristöolojen mukaisesti.
Komissio on lisäksi tietoinen siitä huolesta, että voimalaa aiotaan mahdollisesti käyttää ydinasekelpoisen materiaalin tuottamiseen. Se tunnustaa sen tosiasian, että Turkki on allekirjoittanut ja ratifioinut ydinsulkusopimuksen ja on sittemmin tehnyt kattavan valvontaa koskevan sopimuksen Kansainvälisen atomienergiajärjestön kanssa.

Souladakis
Kiitos vastauksesta. Haluan korostaa seuraavaa: Turkki on nyt jäsenehdokasvaltio. Tällä suunnitelmalla se pyrkii kasvattamaan energiantuotantoaan 2 prosentilla. Samalla se pyrkii hankkimaan Kanadasta Candu-tyyppisiä reaktoreita, joista on käynyt ilmi, että Pakistanissa ja Intiassa niitä on jo käytetty ydinaseiden valmistukseen. Tätä taustaa vasten on siis olemassa erittäin suuri vaara, että jonkun typeryksen mielestä Kaukasuksen uusi geopoliittinen tasapaino edellyttää naapurimaata, jolla on sotilaallista ydinteknologiaa. Tämä asian poliittisesta puolesta. Siirryn asian tekniseen puoleen. Tällaisessa hankkeessa varmuuskerroin - puhun insinöörinä - ei ole suhteessa siihen, että onnettomuusriski kasvaa 10- tai 20-kertaiseksi. Silloin, kun tällaisissa tapauksissa esiintyy epävarmuutta, käytetään simulaatioita. Simulaatioita ei kuitenkaan voida käyttää silloin, kun kyse on ydinvoimasta. Tässä mielessä tällaisten ydinvoimaloiden rakentaminen on ehdottomasti kiellettävä kaikilla korkean maanjäristysriskin alueilla. Näin ollen, koska Euroopan unionilla ja komissiolla on jo erilaisia mahdollisuuksia Turkin suhteen, olisi hyvä jos Turkin kanssa keskusteltaisiin laajemmin alueen turvallisuudesta sekä Turkin rauhanomaisesta kehityksestä Euroopan unionin suojissa.

Verheugen
. (EN) Keskustelimme parlamentissa pari viikkoa sitten ydinturvallisuuskysymyksestä erityisesti jäsenehdokasvaltioiden osalta. Olen selvittänyt komission kannan. Teidän on hyväksyttävä se tosiasia, että ei ole olemassa ydinturvallisuutta koskevaa yhteisön säännöstöä. Pyrimmekin vakuuttamaan joillekin jäsenehdokasvaltioille poliittisin keinoin, että meillä täytyy olla käytöstäpoistosuunnitelmia joidenkin sellaisten reaktorien varalta, joita ei katsota voivan päivittää.
Turkin tapauksessa on kyse eri asiasta. Voimalaa ei ole vielä rakennettu. Olen jo sanonut, että Turkki on osapuolena ydinsulkusopimuksessa ja ydinturvallisuutta koskevassa yleissopimuksessa.
Jos havaitsemme kyseistä ydinvoimalaa rakennettaessa, että siihen liittyy turvallisuusongelmia, keskustelemme siitä Turkin kanssa. Mikäli katsotaan, että Turkki aikoo rakentaa ydinvoimalan, joka ei täytä tavallisia eurooppalaisia turvallisuusnormeja, meidän täytyisi toimia samoin kuin Liettuan, Slovakian ja Bulgarian tapauksessa.

Purvis
Arvoisa puhemies, komission jäsen sanoi, että Turkki on allekirjoittanut ydinsulkusopimuksen ja ydinturvallisuutta koskevan yleissopimuksen: miksi sitten on minkäänlaista epäilystä siitä, ettei Turkin ydinvoimala ole yhtä turvallinen kuin yhteisön ydinvoimalat, ja olisiko arvoisa komission jäsen valmis vastaamaan hieman päättäväisemmin parlamentin jäsen Souladakisille tässä asiassa?

Verheugen
. (EN) Parlamentin jäsenellä on mielestäni oikeus tuoda esille omia huolenaiheitaan ja pelkojaan. Minulla ei ole tällaisia huolenaiheita. Uskon, että Turkki tunnustaa täysin ydinturvallisuutta koskevan yleissopimuksen ja ydinsulkusopimuksen normit ja kriteerit, mutta Euroopan kansalaiset ovat epäilemättä huolissaan siitä, ja mielestäni on aivan oikein keskustella niistä täällä parlamentissa.

Puhemies


David Robert Bowe
Kysymys nro 29 (H-0786/99):
Aihe: Köyhdytettyä uraania sisältävät ammukset Onko komissio teettänyt tutkimuksia rajat ylittävän saasteen - joka johtuu köyhdytettyä uraania sisältävien ammusten käytöstä Kosovon sodassa - vaikutuksista Euroopan unionin jäsenvaltioissa? Jos ei ole, miksi?
Komission jäsen Wallströmillä on puheenvuoro.

Wallström
. (EN) Kiitos kysymyksestänne, parlamentin jäsen Bowe.
Euroopan komissio on tarkkaillut konfliktin ympäristövaikutuksia NATOn operaation alusta lähtien. Komissio rahoitti ensimmäisen tutkimuksen jo viime kesäkuussa. Sen toteutti Keski- ja Itä-Euroopan alueellinen ympäristökeskus ja siinä todettiin, että suurimittaista ympäristökatastrofia ei ollut tapahtunut. Yksikään myöhemmistä todisteista tai analyyseista ei ole kumonnut alkuperäistä arviota.
Komissio on myös ollut tiiviisti mukana laatimassa Yhdistyneiden Kansakuntien ympäristöohjelman Balkanin työryhmän (Balkan Task Force) julkaisemaa tuoretta raporttia. Tämä on toistaiseksi yksityiskohtaisin ja kattavin raportti Kosovon konfliktin ympäristövaikutuksista, ja suosittelen sitä niille, jotka eivät ole vielä tutustuneet siihen. Köyhdytettyä uraania sisältävien aseiden käyttö oli yksi tärkeimmistä raportissa käsitellyistä kysymyksistä, ja tämä raportti on saatavilla nyt myös Internetissä.
Balkanin työryhmän työtä vaikeutti se, että näiden aseiden käytöstä konfliktin aikana oli saatavilla vain vähän tai ei lainkaan tietoja. Balkanin työryhmän selvityskäynnillä Kosovosta ei löydetty merkkejä saastumisesta. Tämä ei kuitenkaan sulje pois sitä mahdollisuutta, että Kosovossa on köyhdytetyn uraanin saastuttamia alueita. Raportissa todetaan selvityskäynnillä täydennetyn teoreettisen arvion pohjalta, että mahdolliset riskit rajoittuvat kohteen välittömään ympäristöön.
Kaakkois-Euroopan vakaussopimuksen puitteissa toteutetaan lisää toimia. Kehitteillä on myös erityinen alueellinen ympäristöä koskeva jälleenrakennussuunnitelma. Se muodostaa puitteet sotavahinkojen korjaamiseen annettavalle hätäavulle, mikäli tällaiset toimet ovat tarpeen.

Bowe
Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensiksi kiittää komission jäsentä erittäin hyödyllisestä vastauksesta. Komissio on selvästikin pohtinut tätä ongelmaa, ja olen tyytyväinen siihen, että tähän mennessä laadituissa raporteissa on tarkasteltu huolellisesti tätä kysymystä.
Haluaisin kuitenkin huomauttaa, että köyhdytettyä uraania sisältäviin aseisiin liittyvä huoli koskee niiden käyttötapaa. Uraani kulkeutuu ilman mukana, sitä hengitetään, ja Kosovon asukkaat saattavat nyt kantaa sitä elimistössään, jolloin sen vaikutukset ilmenisivät pitemmällä aikavälillä kuin tähän asti on voitu havaita. Näin näyttää tapahtuneen sen jälkeen, kun Persianlahden sodassa käytettiin köyhdytettyä uraania sisältäviä aseita.
Kysyisin näin ollen komissiolta, voisiko se harkita valvonnan jatkamista ja miten pitkäksi ajaksi se voisi harkita valvovansa tilannetta, jotta voisimme havaita paitsi köyhdytettyä uraania sisältävien aseiden pitkän aikavälin vaikutukset myös joitakin muita ympäristövaikutuksia, joita Kosovossa esiintyy tiettävästi ainakin paikallisesti?
Miten pitkään jatkatte näiden aseiden vaikutusten valvontaa?

Wallström
. (EN) Kiitos kysymyksestänne, parlamentin jäsen Bowe. Meidän on jälleen todettava, että meillä ei vieläkään ole varmaa tietoa köyhdytetyn uraanin käytöstä konfliktissa ja että Kosovoa siivottaessa ei ole havaittu köyhdytettyä uraania. Mainitsemanne oireet ja ongelmat saattavat kuitenkin olla todellisia, ja ne saattavat johtua köyhdytetyn uraanin käytöstä. Myös tämä mainitaan raportissa.
Rajat ylittäviä vaikutuksia ei ole havaittu, ja aseita lienee käytetty enimmäkseen Jugoslavian liittotasavallan alueella. Ongelmana on se, että koska maa on nykyisin poliittisesti eristäytynyt, pääsy tälle alueelle on rajoitettu. Yhdistyneillä Kansakunnilla on suuri vastuu, koska se on laatinut tämän raportin, joten sen on otettava vastuu. Voimme kuitenkin tämän alueellisen ja ympäristöä koskevan jälleenrakennussuunnitelman kautta jatkaa valvontaa ja antaa apua, ja Euroopan unioni voi toistaiseksi toimia juuri näissä puitteissa.
On tärkeää puuttua asiaan, ja jäsenvaltioiden ja myös Yhdistyneiden Kansakuntien ja komission onkin nyt syytä pohtia sotasalaisuuksia ja niiden ympäristövaikutuksia. On myös syytä pohtia pitkällä aikavälillä tällaisten aseiden käyttöä.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, muutaman kuukauden kuluttua sadattuhannet lomalaiset ajavat jälleen Adrianmeren rannikolle ja viettävät siellä kesälomaansa. Kuten tiedämme tiedostusvälineistä, rannikon läheisyydessä pudotettiin pommeja ja ammuksia. Voitteko vahvistaa sen, että lomalaiset voivat uida tänä kesänä turvallisesti Adrianmeressä, ja onko tältä osin suunniteltu toimia sen tutkimiseksi, millainen uhkakuva tähän liittyy?

Wallström
. (EN) Toivoisin, että voisin antaa monenlaisia takeita, mutta valitettavasti en pysty siihen. Teemme omat arviomme tällaisten raporttien ja asiaa koskevien selvityskäyntien perusteella. Luotamme niihin, kun neuvomme ihmisille, mitä heidän pitäisi tehdä.
Olemme nähneet, että sota vaikuttaa ympäristöön pitkällä aikavälillä ja on sen kannalta vaarallinen. Olemme ympäristön osalta juuri antaneet direktiivin meren pilaantumisesta. Siihen sisältyvät myös ammukset ja aseet ja niin edelleen, ja siinä on varhaisvaroitusjärjestelmä. Valitettavasti emme pysty antamaan takeita, vaan voimme ainoastaan jatkaa valvontaa ja pyrkiä siivoamaan jälkiä.

McKenna
Halusin kysyä komission jäseneltä, pitääkö paikkansa, että alueelle nyt sijoitetut NATO-joukkojen sotilaat joutuvat erityisiin tarkastuksiin radioaktiivisen säteilyn varalta ja että vastaavat toimet eivät koske alueella asuvia siviilejä?

Wallström
. (EN) En pysty vastaamaan kysymykseenne. Minulla ei ole kaikkia tarvittavia tietoja lääkärintarkastuksista, jotta voisin antaa teille asianmukaisen vastauksen. Ympäristön osalta tiedämme sen, mitä olen jo maininnut, että nyt on olemassa ympäristöä koskeva jälleenrakennussuunnitelma, mutta lääkärintarkastuksista minulla ei ole tietoja. Voin toki palata asiaan ja selvittää, voimmeko saada tarvittavat tiedot.

Puhemies


Thomas Mann
Kysymys nro 30 (H-0793/99):
Aihe: EU:n Tiibetin erityisedustajan nimittäminen Tiibetin pakolaishallinnon mukaan yli 4000 tiibetiläistä vaaransi henkensä ja pakeni Himalajan vuoriston kautta kotipaikkakunnaltaan vuonna 1998. Pakolaiset saivat matkan aikana vakavia paleltumia ja monet menehtyivät.
Tiibetin asioita käsittelevä työryhmä on hyvin huolestunut Tiibetin huononevasta tilanteesta. Euroopan unionin nykyinen politiikka ei selvästikään ole ollut riittävä torjumaan vakavia ihmisoikeusloukkauksia, joille tiibetiläiset altistuvat Tiibetissä joka päivä.
Tiibetin asioita käsittelevä työryhmä on tästä syystä erittäin huolestunut ihmisoikeusloukkauksien jatkumisesta Tiibetissä. Työryhmä ottaa tässä yhteydessä huomioon Dalai Laman ehdotuksen tilanteen selvittämiseksi Kiinan kanssa käytävän vuoropuhelun kautta. Työryhmä pyytää komissiota tätä taustaa vasten nimittämään EU:n Tiibetin erityisedustajan, joka tuo esille Euroopan unionin asiaa koskevat näkökulmat ja pyrkii käynnistämään vuoropuhelun Tiibetin ja Kiinan viranomaisten välille.
Milloin komissio nimittää erityisedustajan tiibetiläisiä varten?
Komission jäsen Pattenilla on puheenvuoro.

Patten
. (EN) Monet yhtyvät Euroopan parlamentin ilmaisemaan huoleen Tiibetistä. Olen kauan ollut sitä mieltä, että meidän täytyy esittää Kiinan viranomaisille näkemyksemme ihmisoikeuskysymyksistä, myös Tiibetistä, lujasti ja avoimesti. Euroopan unioni teki niin viime kuussa Pekingissä pidetyssä Euroopan unionin ja Kiinan välisessä huippukokouksessa, jossa painostimme Kiinaa useiden ihmisoikeuskysymysten, myös Tiibetin, takia. Kehotimme jälleen Kiinaa aloittamaan vuoropuhelun Dalai-laman kanssa. Kehotamme jälleen Kiinaa tekemään niin. Aiomme edelleen ottaa Tiibetin puheeksi Kiinan viranomaisten kanssa. Teemme lisäksi monia muita asioita: olemme Euroopan unionin ja Kiinan välisessä ihmisoikeusvuoropuhelussa keskittyneet useisiin käytännön toimiin. Olemme esimerkiksi lähettäneet asiantuntijoita Tiibetiin työkomennukselle ja suunnitelleet kehitysapuohjelmia ja -toimia, joissa keskitytään tiibetiläisten terveyteen, koulutukseen ja ammatilliseen koulutukseen.
EU:n Tiibetin erityisedustajan nimittäminen olisi ensisijaisesti neuvoston päätettävissä oleva asia, ja parlamentin kannattaisi ehkä ottaa kysymys puheeksi suoraan neuvoston kanssa. Omalta osaltani en kuitenkaan ole varma, että sillä olisi kovin suurta käytännön vaikutusta toimiimme. Se ei todennäköisesti juurikaan vaikuttaisi Kiinan viranomaisiin, ja meillä on jo tehokkaita yhteydenpitokanavia maanpaossa elävän tiibetiläisyhteisön kanssa. Haluaisin niin ikään välttää erityisedustajien määrän räjähdysmäistä kasvua, olipa kyse miten arvokkaasta asiasta tahansa.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Patten, teillä on luonnollisesti erinomainen kokemus asiasta Kiinassa viettämänne ajan vuoksi ja te tiedätte erittäin hyvin, miten voimakkaasti tiibetiläiset pyrkivät luomaan vuoropuheluja, jotka kaikki on tähän asti estetty. Jos vastauksenne kuitenkin kuuluu, että meidän tulisi kääntyä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan, eli Javier Solanan, puoleen, pelkään sen olevan yksipuolinen suuntaus ulkopolitiikassa.
Lähtökohtanne, jota kannatan lämpimästi johdonmukaisena lähtökohtana, inspiraationahan ovat olleet ihmisoikeudet. Kannatan täysin sitä, että meidän on otettava ihmisoikeudet huoleksemme. Nuorten naisten pidättäminen, kiduttaminen, silpominen ja muut samankaltaiset toimet, nehän ovat ehdottomasti koko illan kestävien keskustelujen aiheita. Pelkään, että nämä ihmisoikeuskysymykset eivät nouse riittävästi esille, jos pelkistämme asian ja sanomme, että myös neuvosto on siitä vastuussa. Mahdollisuus korostaa toisaalta taloutta ja kauppaa mutta mahdollisuus sisällyttää siihen kuitenkin myös ihmisoikeudet, olisi toimenpide, jonka kohdalla me korostamme oikeastaan Euroopan komission kumppanuutta sen asemesta, että sanoisimme sen olevan neuvoston asia.

Patten
. (EN) Haluaisin selvittää arvoisalle parlamentin jäsenelle, mikä on kantamme. Kerroin ainoastaan totuuden, kun sanoin, että erityisedustajien nimittäminen on neuvoston tehtävä. Asia on niin, että me huolehdimme nimityksestä talousarviolle koituvista seurauksista, ja neuvosto päättää nimityksestä. Osa saattaa olla sitä mieltä, että talousarviota koskevaa asiaa pitäisi tarkastella aikanaan.
Vaikka tilanne onkin tämä, se ei tarkoita sitä, ettei meillä olisi mielipidettä eikä toimivaltaa ihmisoikeuskysymyksissä. Toivon hartaasti, että komissio pystyy lähikuukausina laatimaan ihmisoikeuksia koskevan tiedonannon, jossa todetaan muun muassa se, että ihmisoikeuksien kunnioittaminen Kiinassa tai muualla maailmassa ja Euroopan unionin kauppaa koskevat ja muut edut eivät millään tavalla ole erillään toisistaan. Olen kauan ollut sitä mieltä, että meidän kaikkien pitäisi tunnustaa se, että on parasta käydä kauppaa niiden maiden kanssa, jotka kohtelevat hyvin omia kansalaisiaan - kaikkialla maailmassa.
Toistan, että olemme ilmaisseet Kiinalle Tiibetiä koskevan kantamme. Se on tapahtunut kahdesti niiden kuukausien aikana, joina olen ollut komission jäsen, ensiksikin New Yorkissa tavatessani ministeri Tangin ja sittemmin Pekingin kokouksessa, ja aiomme vastedeskin tuoda huolemme esille.
Jos saan suositella erästä kirjaa arvoisalle jäsenelle, joka nähtävästi on kiinnostunut näistä asioista, suosittelen hänelle erästä juuri ennen joulua julkaistua kirjaa, jonka on kirjoittanut arvostettu toimittaja Isabel Hilton ja jossa käsitellään Tiibetin ongelmia.

Messner
Arvoisa puhemies, haluaisin avata lisäkysymykseni tiibetiläisellä tervehdyksellä, joka tarkoittaa yhtä kuin onnea ja rauhaa. Tiibetissä ei ole kyse vain ihmisoikeuksista ja ympäristöstä vaan ainutkertaisesta kulttuuriperinnöstä, joka voi välittää myös meille eurooppalaisille tärkeitä arvoja, kuten rauhaa, kiireettömyyttä, myötätuntoa tai compassionia, kuten Dalai-lama sitä nimittää. Kysymys kuuluu nyt, mitä komissio voi tehdä tukeakseen konkreettisemmin hänen pyhyyttään, Dalai-lamaa, tämän Tiibetin tilanteen rauhanomaista ratkaisua koskevassa ehdotuksessa? Muistutan siitä, että toimimattomuus johtaa tiibetiläisen kulttuurin kuolemiseen ja Tiibetin kansan tarinan päättymiseen.

Patten
. (EN) Suhtaudun hyvin myötätuntoisesti siihen, mitä arvoisa jäsen sanoi äsken kulttuuriperinnöstä ja buddhalaisesta perinteestä. Olen arvoisan jäsenen tavoin lukenut Dalai-laman omaelämäkerran. Se on erittäin liikuttava selostus paitsi hänen velvollisuuksistaan Tiibetissä ja Tiibetiä kohtaan myös hänen hengellisistä näkemyksistään.
Komissio on muiden tavoin kehottanut vuoropuheluun. Dalai-lama on tehnyt selväksi sen, että hän toivoo rauhanomaista vuoropuhelua. Toivon, että Kiinan viranomaiset olisivat reagoineet johdonmukaisesti ja myönteisesti Dalai-laman ehdotukseen. Presidentti Clintonin Kiinan-vierailun aikoihin Kiinan kansantasavallan presidentti antoi ymmärtää, että vuoropuhelu oli asialistalla. Sen lisäksi, että se hyödyttäisi suuresti Tiibetiä ja kaikkia niitä, jotka uskovat rauhaan ja vakauteen Aasiassa, olisi suureksi kunniaksi Kiinan kansantasavallan hallitukselle, jos se reagoisi näihin pyrkimyksiin aloittaa vuoropuhelu.

Puhemies


Eija-Riitta Anneli Korhola
Kysymys nro 31 (H-0795/99):
Aihe: Komission hylkäämästä hyvän hallinnon säännöstöstä EU:ssa Lehtitietojen mukaan komissio on hylännyt Euroopan oikeusasiamies Jacob Södermanin ehdotuksen kansalaisten oikeudesta hyvään hallintoon EU:ssa. Komissio on itse hyväksynyt ajatuksen hyvän hallinnon säännöstöstä, mutta ei nyt kelpuuttanut tehtyä yksityiskohtaista ehdotusta, vaan päätyi antamaan joukon täydentäviä ohjeita paremmasta palvelusta.
Pitääkö uutisen tieto paikkansa? Mikä on syynä komission menettelyyn, ja miten komissio selittää näin syntyvän eron EU-hallinnon uudistamista koskevien puheiden ja tekojen välillä? Näkeekö komissio tapahtuneen olevan sopusoinnussa Euroopan parlamentin ja komission syyskuussa sopiman viisikohtaisen ohjelman kanssa, ja onko komissio valmis esittämään yksityiskohtaisen ehdotuksen hyvän hallinnon säännöstöstä sellaisessa muodossa, että myös parlamentilla on mahdollisuus ottaa siihen kantaa?
Komission jäsen Pattenilla on puheenvuoro.

Patten
. (EN) Arvoisan jäsenen mainitsemat lehtitiedot vaikuttavat mielestäni harhaanjohtavilta ja virheellisiltä.
Komissio hyväksyi marraskuussa 1999 ensimmäisessä käsittelyssä hyvän hallintotavan säännöstön sisällytettäväksi työjärjestykseensä. Komissio kuulee parhaillaan henkilökuntansa edustajia asiakirjasta, ja tämä prosessi saadaan päätökseen lähiviikkoina. Komissio hyväksyy sitten säännöstön toisessa käsittelyssä.
Olisi syytä panna merkille, että uusi komissio reagoi välittömästi Euroopan oikeusasiamiehen oma-aloitteisessa tutkimuksessaan 28. heinäkuuta 1999 tekemään säännöstöä koskevaan päätökseen. Komissio haluaisi erityisesti korostaa, että se on säännöstöä laatiessaan ottanut huomioon kaikki Euroopan oikeusasiamiehen suositusluonnokset. Säännöstö tulee olemaan asiakirja, jossa käsitellään yksinomaan komission hallinnon ja yleisön välisiä suhteita. Se hyväksytään oikeudellisesti sitovalla komission päätöksellä, joka julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Asiakirjaa laadittaessa on otettu täysin huomioon Euroopan oikeusasiamiehen viraston laatimaan luonnokseen sisältyvät säännökset.
Asiaa koskevien perussopimusten säännösten mukaan komissio itse on oman työjärjestyksensä laatimisesta vastaava lainsäätäjä. On kuitenkin sanomattakin selvää, että komissio noudattaa periaatetta, jonka mukaan se käy säännöllistä poliittista vuoropuhelua Euroopan parlamentin kanssa kaikista hallintouudistuksen osa-alueista.

Korhola
Arvoisa puhemies, haluan kiittää arvoisaa komission jäsentä. Kysyn vielä kuitenkin, koska tällaiset ohjeet on lopulta tarkoitus saattaa voimaan? Ottaen huomioon, että niitä on tehty vuodesta 1997 saakka.

Patten
. (EN) Lehtitiedot olivat harhaanjohtavia. Mielestäni meillä ja oikeusasiamiehellä ei ole mitään näkemyseroa. On olemassa lainsäädäntöpohjaa koskeva kysymys, josta olemme pyytäneet parhaita neuvoja, ja luulen, että olemme siltä osin vakaalla pohjalla. Haluan toistaa, että ne arvoisat jäsenet, kuten kysymyksen esittänyt arvoisa jäsen, jotka ovat erityisesti kiinnostuneita tästä kysymyksestä, haluavat varmaankin käydä siitä vuoropuhelua. Se on erittäin tärkeää, ja panen merkille arvoisan jäsenen huolestumisen.

Sjöstedt
Haluan kiittää komissiota mielestäni erittäin myönteisestä vastauksesta. Varmuuden vuoksi haluaisin saada vahvistuksen siihen, että komissio voi todellakin hyväksyä kaikki ne oikeusasiamies Jacob Södermanin ehdotuksen osat, jotka koskevat komissiota ja hyvää hallintoa. Pitääkö paikkansa, että ehdotuksen kaikkien osien sisältö hyväksytään?

Patten
. (EN) Haluaisin lukea, mitä muistiossani sanotaan - ja koska se lukee muistiossani, sen täytyy olla totta! "Haluaisin jälleen kerran korostaa, että komissio on hyväksynyt kaikki oikeusasiamiehen heinäkuussa 1999 antamaan suositusluonnokseen sisältyvät suositukset." Kumpikin asiakirja, toisin sanoen komission asiakirja ja oikeusasiamiehen luonnos, kattaa suurelta osin samat asiat.
Ainoa esille tullut olennainen kysymys koskee lainsäädäntöpohjaa. Voin käsitellä sitä yksityiskohtaisesti, jos arvoisa jäsen niin haluaa, mutta ei ole epäilystäkään siinä, että olemme oikeusasiamiehen kanssa yksimielisiä tässä tärkeässä kysymyksessä.

Puhemies
Lisäämme hyvin mielellämme kirjaluetteloon komission jäsen Pattenin huomautukset toisena ohjenuorana, jonka me parlamentin jäsenet otamme huomioon.
Kysymys nro 32 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.
Pyydän komission jäsen Vitorinolta anteeksi tätä parlamentin tahdittomuutta ja olen siitä pahoillani. Teidän ei työjärjestyksen mukaan tarvitse vastata. Toivotan teille oikein hyvää päivää.
Toinen osa
Komission jäsen Nielsonille, jonka sijaisena on komission jäsen Patten, osoitetut kysymykset

Puhemies
Komission kyselytunnin toisen osan kysymykset nro 33 ja 34 oli osoitettu komission jäsen Nielsonille. Komission jäsen ei voi olla tänään läsnä, koska hän on Etelä-Afrikassa. Minun on sanottava teille, että komission varapuheenjohtaja Loyola de Palacio on ystävällisesti lähettänyt minulle kirjeen, jossa annetaan kaikenlaisia selityksiä ja ilmoitetaan, että komission jäsen Patten vastaa näihin kysymyksiin.

Maj Britt Theorin
Kysymys nro 33 (H-0829/99):
Aihe: Läpäisyperiaate EU:n kehitysyhteistyössä Neuvosto laati jo vuonna 1995 määräykset, jotka koskevat miesten ja naisten tasa-arvon sisällyttämistä läpäisyperiaatteella kaikkiin EU:n kehitysyhteistyötoimiin. Suuntaviivoissa vaaditaan, että kehitysyhteistyöhenkilöstölle on annettava jatkuvaa koulutusta "tasa-arvon sisällyttämisestä läpäisyperiaatteella", mutta viime vuosien aikana vain n. 50 henkilöä on saanut mainittua koulutusta ja kehityksen pääosastossa ei edelleenkään ole mitään pakollista tasa-arvokoulutusta.
Miesten ja naisten tasa-arvon sisällyttäminen läpäisyperiaatteella kaikkiin toimiin merkitsee sitä, että miesten ja naisten tasa-arvon huomioonottaminen sisältyy itsestään selvänä tekijänä kaikkiin kehityspolitiikan, strategioiden ja toimien muotoihin. Tämä on mahdollista vain sen kautta, että neuvoston läpäisyperiaatetta koskevat suuntaviivat pannaan kokonaisuudessaan täytäntöön. Nykyiselle henkilöstölle on annettava pakollista tasa-arvokoulutusta, ja 1-2 päivän tasa-arvokoulutus on sisällytettävä pakollisena osana kehityksen pääosaston uusille virkamiehille järjestettävään perehdyttämiskoulutukseen. Onko komissio valmis toteuttamaan mainitut toimet?

Patten
. (EN) Haluaisin aivan ensiksi korostaa, miten pahoillani kollegani Nielson oli siitä, ettei hän voinut olla täällä läsnä, mutta kehitysyhteistyökysymyksiä tärkeinä pitävät parlamentin jäsenet varmaan tietävät, miten tärkeä hänen matkansa on, sillä hän pyrkii varmistamaan Etelä-Afrikan kanssa tekemämme sopimuksen tulevaisuuden.
Komissio on valmis tarkastelemaan sitä mahdollisuutta, että tasa-arvoa ja kehitysyhteistyötä koskeva koulutus sisällytettäisiin uuden henkilöstön perehdyttämiskursseihin. Näin on jo tehtykin mutta ei kuitenkaan säännöllisesti. Eri alueiden edustustoihin siirtyvän henkilöstön koulutus on toinen tulokohta. Koulutusta annettaisiin tällöin automaattisesti, ilman että se olisi pakollista.
Pyrimme lisäksi sisällyttämään näitä asioita koskevan koulutuksen virkamiehillemme annettavaan peruskoulutukseen, joka koskee projektin vaiheiden hallintaa. Haluamme, että tällainen koulutus sisällytetään ohjelmiin mahdollisimman automaattisesti alusta alkaen, sen sijasta, että sitä pitäisi käsitellä erikseen ja myöhemmin. Olen entisenä kehitysyhteistyöministerinä sitä mieltä, että nämä kysymykset pitäisi sisällyttää olennaiseksi osaksi koulutusta eikä niistä pitäisi tehdä jonkinlaista vaihtoehtoista lisää.

Theorin
Tasa-arvopyrkimysten on sisällyttävä kaikilla tasoilla kehityksen pääosaston työhön. Se ei saa olla jotain "työn ohessa tehtävää". Sen on tietenkin johdettava kehitysyhteistyön päämäärien ja strategioiden uudelleenmuotoiluun sekä toimielinten ja prosessien muuttamiseen niin, että niin naisten kuin miestenkin tärkeänä pitämät asiat ja tarpeet tulevat paremmin esiin. Meidän on lisäksi ryhdyttävä toimiin sukupuoleen perustuvien erojen poistamiseksi. Tasa-arvon on sisällyttävä hankkeiden ja ohjelmien lisäksi kaikkiin kokonaispäämääriin, toimintasuunnitelmiin ja strategioihin. Näyttää siltä, että olemme samaa mieltä tästä asiasta.
Jaostojen ja yksiköiden johtajat ovat kuitenkin vastuussa siitä, että tasa-arvoon kiinnitetään asianmukaista huomiota. Jos johtajilla ei ole tarvittavaa ammatillista pätevyyttä, mitään ei tapahdu - tasa-arvon sisällyttäminen läpäisyperiaatteella jätetään huomioimatta. Vain erittäin harvat kehityksen pääosaston johtohenkilöt, toisin sanoen yksikköjen johtajat ja vieläkin korkeammassa asemassa olevat johtajat, ovat osallistuneet järjestetyille tasa-arvoa käsitteleville kursseille. Vain yksi yksikön johtaja osallistui tasa-arvokoulutukseen puolen päivän ajan. Tätä ei tietenkään voi hyväksyä. Mitä komissio on valmis tekemään huolehtiakseen siitä, että yksiköiden johtajat ja vieläkin korkeammassa asemassa olevat johtajat osallistuisivat välttämättömään tasa-arvokoulutukseen? Pakolliseen uusille työntekijöille järjestettävään perehdyttämiskoulutukseen on kuulunut tasa-arvokoulutusta, mutta se on kestänyt vain tunnin tai kaksi kurssia kohden. Tämä suppea koulutusmomentti on kuitenkin poistettu kaikesta perehdyttämiskoulutuksesta, jota on viime aikoina järjestetty.
Kuten kysymyksessäni korostan, ei riitä, että asiaan käytetään yhdestä kahteen tuntia, vaan siihen on käytettävä yksi tai kaksi päivää. Kysymykseni kuuluu: onko komissio todellakin valmis noudattamaan kehityksen pääosastossa niitä hyväksyttyjä suuntaviivoja, jotka koskevat tasa-arvon sisällyttämistä läpäisyperiaatteella?

Patten
. (EN) Suhtaudun ilman muuta vakavasti läpäisyperiaatteeseen, kuten myös kollegani, komission jäsen Nielson. Minun ei pitäisi jauhaa kirjoista, mutta olen äskettäin lukenut David Landis Barnhillin kirjaa siitä, mikä tekee joistakin maista vauraita ja joistakin vähemmän vauraita, ja on mielenkiintoista nähdä, miten tärkeinä hän pitää tasa-arvokysymyksiä yhteiskuntien taloudellisessa vauraudessa ja poliittisessa vakaudessa vuosituhansien saatossa.
Toiseksi olen sitä mieltä, että vaikka tällaisen koulutuksen ei pitäisi olla pakollista - komissiossahan ei loppujen lopuksi ole mitään pakollista koulutusta -, sen pitäisi olla välttämätöntä. Ja koska sen pitäisi olla välttämätöntä, toivoisin, että kaikki varmistaisivat sen, että he ovat saaneet asianmukaista tasa-arvokoulutusta. Tämä koskee kaikkia heidän asemastaan riippumatta. Vanhemmat virkamiehet eivät saa ajatella, että nuoremmat virkamiehet tarvitsevat sitä, mutta että he itse ovat siihen liian aikuisia tai virkaiältään liian vanhoja.
Kolmanneksi: yksi parhaista tavoista lähestyä tätä kysymystä on sisällyttää tasa-arvo tärkeänä ja olennaisena kysymyksenä kaikkein suosituimpiin kehitysyhteistyövirkamiehille tarkoitettuihin kursseihin ja ehkäpä erityisesti projektin vaiheiden hallintaa koskevaan kurssiin, joka on välttämätön projektien hyvälle hallinnalle paikan päällä. Suhtaudun siis hyvin myötätuntoisesti siihen, mitä arvoisa jäsen on sanonut. Toivon, että noudattamamme lähestymistapa paitsi että se on käytännöllinen se myös osoittaa, että tähän asiaan on kiinnitettävä asiaankuuluvaa huomiota.

Puhemies


Bernd Posselt
Kysymys nro 34 (H-0831/99):
Aihe: Keski-Aasian valtioille annettava apu Mitä kehitysapua ja humanitaarista apua komissio myöntää Keski-Aasian valtioille? Miten se arvioi niiden tehokkuutta?

Komission jäsen Diamantopouloulle osoitetut kysymykset
Patten
. (EN) Yhteisö on vuoden 1991 jälkeen antanut merkittävää rahoitustukea uusille itsenäisille valtioille, myös Keski-Aasian maille. Valtaosa Euroopan unionin tuesta on annettu Tacis-ohjelmasta. Kirgisia, Kazakstan, Uzbekistan ja Turkmenistan saivat vuosina 1998 ja 1999 teknistä tukea 75 miljoonaa euroa.
Tämä tuki on hyödyttänyt kaikkia sektoreita, erityisesti maataloutta, infrastruktuurien luomista, yksityistaloutta ja instituutioiden vahvistamista. Tadzikistan ei turvallisuussyistä ole voinut hyötyä täysin Tacis-ohjelmasta, mutta vuosina 1998 ja 1999 on toteutettu 7,2 miljoonan euron arvoinen kunnostusohjelma.
Euroopan unioni on kansallisten ohjelmien lisäksi tukenut merkittäviä alueellisia toimia energia-, liikenne- ja ympäristöalalla. Elintarviketurvallisuusohjelmat aloitettiin Keski-Aasiassa vuonna 1996 sen jälkeen, kun Eurooppa oli kahden vuoden ajan antanut sinne elintarvikeapua. Nämä ohjelmat ovat hyödyttäneet Kirgisiaa ja vähäisemmässä määrin Tadzikistania. Kansalaisjärjestöjen ohjelmia rahoitettiin Tadzikistanissa 7,42 miljoonalla eurolla vuosina 1998 ja 1999. Kirgisia sai samana ajanjaksona 17 miljoonaa euroa.
Komission Euroopan yhteisön humanitaarisen avun toimisto ECHO on vuodesta 1993 lähtien tukenut aktiivisesti kaikkein heikoimmassa asemassa olevia ryhmiä ja sektoreita Tadzikistanissa ja Kirgisiassa. Kirgisialle annettiin 3,8 miljoonaa euroa vuosina 1998 ja 1999 ja Tadzikistanille yli 35 miljoonaa euroa lähinnä elintarvikkeita, lääketieteellisiä tarvikkeita, vettä ja puhtaanapitoa varten. Tiheä seuranta ja tilannearvioinnit ovat osoittaneet, että Euroopan unionin tuki edistää näiden maiden vakautta ja näin ollen meneillään olevaa rauhanprosessia.

Posselt
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Keski-Aasiasta ja Kaspianmerestähän uhkaa tulla 2000-luvun Balkan. Siksi kaikki riippuu erityisesti myös suurten valtioiden, Turkmenistanin ja Uzbekistanin, vakauttamisesta. Haluaisin siksi kysyä teiltä, asiahan kuuluu myös teidän omaan toimivaltaanne, miten näiden molempien maiden kanssa käytävät kumppanuussopimusta koskevat neuvottelut edistyvät, siis poliittiset suhteet. Sehän on suoraan teidän toimialaanne. Toiseksi kysyn kollega Nielsonin toimialaan kuuluvasta ekologisesta yhteistyöstä erityisesti ongelmista, jotka liittyvät erityisesti veteen ja suurta kuivuutta aiheuttaviin puuvillamonokulttuureihin.

Patten
. (EN) Pystyimme pari viikkoa sitten pidetyssä Istanbulin huippukokouksessa tapaamaan joidenkin Keski-Aasian tasavaltojen edustajia ja keskustelemaan heidän kanssaan. Olen hyvin halukas lujittamaan suhteitamme niihin. Mikäli arvoisa jäsen haluaa, voin lähettää hänelle yksityiskohtaisen erittelyn siitä, missä vaiheessa olemme kunkin Keski-Aasian tasavallan kanssa käytävissä kumppanuus- ja yhteistyösopimusta koskevissa neuvotteluissa.
Kaikki toivovat ilman muuta, että hänen tulevaisuudenennusteensa on turhan synkkä. Minulla ei kuitenkaan ole mitään epäilystä siitä, että hän on oikeassa Keski-Aasian strategisen merkityksen osalta. Olen kuullut arvoisan jäsenen puhuvan aiemmin myös Kaukasiasta. Hän on aivan oikeassa sanoessaan, että jos unioni puhuu konfliktien estämisestä, sen pitäisi tarkastella sitä, miten se voisi estää näillä alueilla tulevaisuudessa sellaisen konfliktin, joka on aiheuttanut paljon tuhoa Balkanilla ja joka on maksanut meille paljon enemmän kuin siinä tapauksessa, että olisimme ryhtyneet tehokkaampiin ennalta ehkäiseviin toimiin, mikäli ne olisivat olleet mahdollisia. Niinpä arvoisan jäsenen huomiot näiden alueiden strategisesta merkityksestä ovat erittäin osuvia.
Osallistumme alueella ohjelmiin, joilla on jonkinlaisia ekologisia vaikutuksia. Elintarvikeohjelmamme liittyvät suoraan maatalouden rakenneuudistuksiin ja myös köyhyyden lievittämiseen. Näiden ohjelmien tarkoituksena on varmistaa, että maatalous olisi näissä yhteiskunnissa entistä terveemmällä pohjalla ja ettei se olisi vain maan raiskausta. Meidän pitäisi edelleen asettaa etusijalle ekologiset näkökohdat.

Puhemies
Panemme merkille myös sen, että kysymyksen esittänyt parlamentin jäsen osoitti suosiotaan komission jäsenen vastaukselle. Niin ei tapahdu usein. Sitä paitsi komission jäsen ei tässä tapauksessa lukenut hänelle lainausta. Paljon kiitoksia tämänpäiväisistä puheenvuoroistanne, arvoisa komission jäsen Patten.

Puhemies


Mihail Papayannakis
Kysymys nro 35 (H-0778/99):
Aihe: Kreikkalainen työllisyyden toimintaohjelma Työllisyyden toimintaohjelmien arvioinnin tuloksissa Kreikka ja Italia saavat komissiolta eniten huomautuksia työllisyyttä tukevien toimiensa ja politiikkojensa epäjohdonmukaisuuden vuoksi. Kertomuksessa mainitaan, että Kreikka ja Italia eivät ole vielä saavuttaneet "työllistettävyyden" parantamisen tavoitteita ja että on epävarmaa, onko pitkäaikaistyöttömyyden torjuntaa ja hallintaa koskevat direktiivit mahdollista panna täytäntöön nykyisin noudatettavien politiikkojen avulla. Kertomuksessa mainitaan myös, että Kreikka ei ole lainkaan suunnitellut keskipitkän aikavälin toimia, jotka tähtäisivät työn verotus- ja vakuutustaakan keventämiseen sekä Euroopan sosiaalirahaston varojen tyydyttävään käyttöön työllisyyspolitiikkojen vahvistamiseksi, ja että työllisyyttä koskevia konkreettisia tietoja ei ole. Voisiko komissio ilmoittaa minulle, onko Kreikan hallitus sitoutunut joihinkin toimiin ja jos on, mitä ne ovat? Miten Kreikan hallitus aikoo käsitellä nuorten työllisyyden ja pitkäaikaistyöttömyyden ongelmia, ja onko se laatinut säännöksiä työttömyyden paikallistamiseen ja rekisteröintiin sekä työttömyyden vaihtelun hallintaan soveltuvasta järjestelmästä ja pannut tämän järjestelmän täytäntöön, vai rajoittuuko suurin osa toimista edelleen työttömien määrän laskemiseen?

Diamantopoulou
Mitä tulee Papayannakisin kysymykseen, vuoden 1999 työllisyyttä koskevassa toimenpidenipussa komissio antoi Kreikalle joitakin suosituksia, joiden tarkoituksena oli parantaa työllisyyttä koskevien toimien tehokkuutta. Tärkeimmät toimet koskivat tarvetta vahvistaa pyrkimystä uudistaa julkisia palveluja, jotka ovat ongelma. Tilastollista seurantajärjestelmää pitää parantaa ja on pantava täytäntöön ehkäiseviä politiikkoja työllisyyspaketin suuntaviivojen 1 ja 2 mukaisesti.
Täytyy sanoa, että Kreikan hallitus on vuonna 1999 soveltanut työttömyyspolitiikkaa kahdella konkreettisella ohjelmalla: "kyllä ammatilliselle elämälle" ja "takaisin työhön". Näistä ohjelmista ei ole vielä saatu lopullisia tuloksia, joista voitaisiin nähdä, onko määrälliset tavoitteet saavutettu.
Nykyään Kreikan hallitus tunnustaa, että on olemassa ongelma, koska ei ole mahdollista luetteloida, miten ihmiset työllistyvät tai siirtyvät pois työelämästä, ja tästä syystä Kreikan hallitus on sitoutunut ensiksi uudistamaan maan työvoimapalvelut, toiseksi luomaan tehokkaita työllisyyden edistämiskeskuksia - tämä ohjelma on jo käynnistynyt, mutta se ei ole valmis - ja kolmanneksi ottamaan käyttöön elektronisten työllisyyskorttien järjestelmän ja käyttämään sopivia elektronisia järjestelmiä voidakseen seurata kaikkia näitä politiikkoja.
Kaudelle 2000-2006 esitetyssä uudessa ohjelmassa, jota rahoitetaan sosiaalirahastosta, pitää komission tuella käyttää määrärahoja ja politiikkoja yllä mainittujen tavoitteiden toteuttamiseksi.
Komissio seuraa läheltä kuinka Kreikan hallitus täyttää sitoumuksensa.

Papayannakis
Kiitän arvoisaa komission jäsentä vastauksesta. Kuitenkin, arvoisa komission jäsen, meillä on edessämme seuraavanlainen tilanne. Työttömyysluvuissa Kreikka on toisella sijalla eli 11,3 prosentissa - näin ei ollut ennen -, työttömyyden kasvu on ollut suurinta, käytämme vähiten rahaa työttömiin eli vähemmän kuin prosentin BKT:stä, kun muut maat (esim. Ranska, Belgia ja Saksa) käyttävät 3-4 prosenttia, eikä myöskään ole selvää, kuinka sosiaalirahastosta myönnettyjä varoja on käytetty muun muassa työttömyyden torjumiseen. Sanoitte minulle, että komissio on antanut joitakin suosituksia. Myönnän tämän ja olen siitä iloinen, toivottavasti suosituksia noudatetaan. Olen kuitenkin kysynyt jo pitkän aikaa: mitä aikaisemmille politiikoille on tapahtunut? Onko kukaan saanut työtä? Kuinka moni on saanut työtä viime ja toissa vuonna, ellette voi vastata tämän vuoden osalta? Mitä on tapahtunut koulutukselle? Ovatko nämä kuuluisat ammattikoulutuskeskukset olemassa kouluttajien työllistymistä varten vai koulutettavien? Onko olemassa joitakin lukuja? Onko meillä näin ollen mahdollisuutta jotenkin valvoa, mitä Kreikan hallituksen työllisyyspolitiikassa tapahtuu?

Diamantopoulou
Arvoisa parlamentin jäsen Papayannakis, voin vastata vain, että todellakin Kreikan hallituksen pitää tiivistää ponnistuksiaan elektronisen tilastollisen luettelointijärjestelmän luomiseksi, jotta toteutettavista ohjelmista saataisiin mainitsemianne määrällisiä tuloksia ja jotta saataisiin aikaan seuranta, jonka pohjalta politiikkoja voitaisiin muokata.
Kreikan työllisyysluvuissa on tapahtunut parannusta ja nähdäkseni myös samoin myös tuottavuudessa. Se, mitä komissio voi tehdä, liittyy konkreettisiin suuntaviivoihin. Kuten tiedätte, suuntaviivoja, joilla kutakin maata arvioidaan, on 22. Ne koskevat pääsyä koulutukseen, koulutukseen pääsevien miesten ja naisten osuuksia ja erityistoimenpiteitä pitkäaikaistyöttömille. Komissio yrittää kaikkien näiden konkreettisten suuntaviivojen osalta kvantifioida tietoja ja saada käyttöönsä konkreettista aineistoa pohjanaan uuden yhteisön puiteohjelman 2000-2006 toteuttaminen.

Puhemies
Parlamentin jäsen

Krarup on ottanut nimiinsä Jens-Peter Bonden
kysymyksen nro 36 (H-0782/99):
Aihe: Tanskan ennenaikaiseläkejärjestely Voiko komissio ilmoittaa, onko se hyväksynyt Tanskan ennenaikaiseläkejärjestelyn kokonaisuudessaan, ja onko Tanskan ja komission välillä muita erimielisyyksiä sosiaaliturva-asioissa?

Diamantopoulou
Tanskan eläkejärjestelmän Efterlønin mukaan eläkettä voivat saada vain ne, jotka asuvat Tanskassa ja täyttävät vaaditut työssäoloajat. On olemassa työntekijöitä, jotka ovat valittaneet komissioon, koska heillä ei ole oikeutta eläkkeeseen. Tanskan viranomaiset ovat sitä mieltä, että yhteisön lainsäädäntö ei velvoita heitä maksamaan työntekijöille tätä ennenaikaiseläkettä silloin, kun he eivät täytä Tanskan lain asettamia vaatimuksia.
On huomattava, että voimassa olevassa sosiaaliturvajärjestelmiä koskevan asetuksessa ei nykyisellään mainita ennenaikaiseläkkeitä, ja komissio on ehdottanut asetukseen joitakin muutoksia, jotka kuitenkin riippuvat nyt neuvostosta.
Tähän asti ei ole ollut olemassa Euroopan tuomioistuimen oikeuskäytäntöä Efterlønin osalta, mutta voitaisiin perustellusti väittää, että oleskelua koskevat ennakkoehdot eivät sovi yhteen niiden nykyisin voimassa olevien yleislausekkeiden kanssa, joissa kielletään syrjintä syntyperän perusteella.
Komission osastoissa on käynnistetty yhdessä Tanskan hallituksen kanssa pidettävien tapaamisten ja kokousten menettely, jotta löytyisi yhteinen kieli ja lähestymistapa. Tähän asiaan liittyvä viimeisin tapaaminen oli marraskuussa 1999 ja odotamme osastojen lopullisia ehdotuksia siitä, käynnistyykö Tanskaa vastaan rikkomusmenettely.

Krarup
Kiinnitin huomiota siihen, että komission jäsen ei antanut mitään suoraa vastausta kysymykseen siitä, onko komissio hyväksynyt tanskalaisen ennenaikaiseläkejärjestelyn kokonaisuudessaan, mutta epäsuorasti kävi kuitenkin ilmi, että vastaus oli kielteinen. Haluaisin pyytää komission jäsentä vahvistamaan selvästi sen, että komissio ei hyväksy järjestelyä.
Lisäksi komission jäsen enemmän kuin vihjasi siihen suuntaan, että komissio harkitsee vakavasti koko Tanskan ennenaikaiseläkejärjestelyä koskevan kysymyksen viemistä Luxemburgin tuomioistuimeen, juuri sen vuoksi, että kyse on todellisesta sorrosta, joka kohdistuu ei-tanskalaisiin palkansaajiin, jotka eivät täytä tanskalaisen järjestelyn asettamia ehtoja, koska he eivät ole käyneet ansiotyössä riittävän kauan. Haluaisin kysyä komission jäseneltä, voisiko hän antaa jonkinlaisia summittaisia aikarajoja tässä asiassa, sillä tämä ongelma halutaan ratkaista Tanskassa käytävässä sosiaalipoliittisessa keskustelussa. Olisin sen vuoksi kiitollinen, jos komission jäsen voisi täsmentää tätä kysymystä.

Diamantopoulou
Arvoisa parlamentin jäsen, haluaisin painottaa sitä, että sekä Tanskassa että monissa muissa maissa on direktiivien tulkintaongelmia ja ongelmia siirrettäessä direktiivejä kansalliseen oikeuteen. Tämä on sellainen tapaus, ja tässä vaiheessa asiasta käydään keskusteluja Tanskan hallituksen ja komission välillä, jotta asiaan löytyisi paras mahdollinen ratkaisu, joka hyödyttäisi työntekijöitä, jotka täyttävät ehdot ja joilla nykyisen järjestelmän mukaan on oikeus tähän eläkkeeseen.

Martin, David W
Jatkaisin aivan lyhyesti viimeksi mainitusta asiasta. Kehotan komissiota tekemään täysin selväksi sen, että komission eriävät näkemykset eivät millään tavalla loukkaa Tanskan kansalaisten oikeutta hyötyä järjestelmästä, vaan että komissio pyrkii yksinkertaisesti varmistamaan, että järjestelmä koskee kaikkia ehdot täyttäviä EU:n kansalaisia, mihin sillä onkin oikeus yhteisön oikeuden nojalla.

Diamantopoulou
Mielestäni vastaus on lyhyt ja selvä. Asia on tietenkin niin kuin sanoitte. Tanskan kansalaisille ei seuraa mitään ongelmia, eikä ongelma ole siellä. Ongelma koskee niitä tanskalaisia tai muita kansalaisia, jotka asuvat Tanskan ulkopuolella.

Puhemies


Gerard Collins
Kysymys nro 37 (H-0791/99):
Aihe: Työaikadirektiivi Voiko komissio ilmoittaa, mitä toimenpiteitä se aikoo toteuttaa turvatakseen sairaalalääkäreille, joilla ei ole omaa praktiikkaa, saman tasoisen suojelun kuin mikä on myönnetty vuoden 1993 työaikadirektiivissä? Kyseiset lääkärit jätettiin työaikadirektiivin ja sitä muuttaneen neuvoston direktiivin (KOM(98)0662-C4-0715/98-98/0318(SYN) ulkopuolelle.

Diamantopoulou
On olemassa ehdotus muuttaa direktiiviä sairaalassa työskentelevien lääkäriharjoittelijoiden työaikojen osalta. Ehdotuksen sisältö koskee lääkäreiden keskimäärin 48 tunnin viikkotyöaikaa, ja siinä on mahdollisuus neuvottelun jälkeen pidentää työaikaa 54 tuntiin. Neuvosto, komissio ja parlamentti ovat tästä asiasta samaa mieltä sisällön osalta, mutta eri mieltä siirtymäkaudesta direktiivin toteuttamisessa. Parlamentin ehdotus on siis 4 vuotta, komission 7 vuotta ja neuvoston 13 vuotta.
Tästä ehdotuksesta käydään edelleen keskusteluja neuvoston ja parlamentin välillä yhteispäätösmenettelyn pohjalta. Vaikka onkin erimielisyyttä, on korostettava, että kolme toimielintä ovat yhtä mieltä sisällöstä, ja kaikki tekevät kaikkensa, jotta päästäisiin yksimielisyyteen tästä tärkeästä ja herkästä kysymyksestä, joka koskee erittäin suurta ammattia harjoittavien lääkärien joukkoa koko Euroopassa.

Puhemies


María Antonia Avilés Perea
Kysymys nro 38 (H-0805/99):
Aihe: Toimet naisten ja miesten tasa-arvon saavuttamiseksi Eräs puheenjohtaja Prodin ilmoittama komission jäsenistä koostuva ryhmä pyrkii edistämään toimia, joilla saavutetaan naisten ja miesten tasa-arvo (mainstreaming).
Ketkä komission jäsenet kuuluvat ryhmään? Kuinka monta kertaa ryhmä on tähän mennessä kokoontunut? Mistä konkreettisista toimista on keskusteltu?

Diamantopoulou
Kysymyksessä on monta puolta. Se koskee komission tasa-arvokysymyksiä käsittelevää erityiskomiteaa. Siinä ovat mukana komission jäsenistä puheenjohtaja Prodi, varapuheenjohtaja Kinnock, Reding ja minä. Komitean tapaamiset ovat avoimia ja ensimmäinen niistä pidettiin 11. tammikuuta vuonna 2000. Siinä keskusteltiin kolmesta vakavasta asiasta: ensimmäinen oli ensimmäinen keskustelu viidennestä naisia koskevasta ohjelmasta, josta minä esitin ensimmäisen analyysin, toinen aihe koski Busquinin mietintöä tutkimuksesta naisten osallistumisesta tutkimukseen ja tieteeseen ja kolmas koski Kinnockia, joka kertoi komissiolle pyrkimyksestä ottaa huomioon sukupuolten välinen tasa-arvo yhteisössä nyt meneillään olevassa kokonaisuudistuksessa.

Avilés Perea
Paljon kiitoksia vastauksestanne, arvoisa komission jäsen, vaikka minun täytyykin pahoitella sitä, että kesti kauan, ennen kuin tämä työryhmä kokoontui. Kyse on nimittäin erittäin tärkeästä asiasta ja luotimme siihen, että tämä komissio ryhtyisi alusta lähtien työskentelemään miesten ja naisten tasa-arvon parantamiseksi. Toivon, että tilanne muuttuu tulevaisuudessa ja että ryhmä kokoontuisi usein, koska komission täytyy kiinnittää huomiota moniin asioihin edistääkseen ja toteuttaakseen mahdollisimman nopeasti miesten ja naisten tasa-arvoa parantavia toimia.

Puhemies
Hyvä parlamentin jäsen, tuossa on kyse vetoomuksesta eikä kysymyksestä. Jos komission jäsen kuitenkin haluaa antaa ohjeita tai kertoa hyvistä aikomuksistaan...

Diamantopoulou
Sallinette minun kuitenkin sanoa pari sanaa: olen samaa mieltä siitä, että komission olisi pitänyt puuttua asiaan aiemmin, mutta sisältö korvaa tämän, koska heti tehtiin tärkeitä päätöksiä.

Puhemies


Emmanouil Bakopoulos
Kysymys nro 39 (H-0807/99):
Aihe: Equal-yhteisöaloite Komissio hyväksyi 13. lokakuuta 1999 Equal-yhteisöaloitteen, jonka tavoitteena on rajat ylittävä yhteistyö ja työmarkkinoihin liittyvää, erityisesti turvapaikanhakijoihin kohdistuvaa syrjintää ja eriarvoisuutta torjuvien uusien keinojen löytäminen. Kukin jäsenvaltio jättää tämän aloitteen puitteissa oman alueensa kattavan ehdotuksen yhteisön aloiteohjelmaksi.
Mitkä ovat ne ehdot, joiden perusteella komissio hyväksyy tai hylkää nämä jäsenvaltioiden laatimat ohjelmat?
Mikä yhteisön elin valvoo ohjausryhmän ja valvontavaliokunnan rahoitusta sekä sitä, että ohjelma pannaan täytäntöön luotettavalla ja asianmukaisella tavalla?
Kun otetaan huomioon, että Euroopan sosiaalirahaston vuosina 2000B2006 myöntämä rahoitustuki on 2,487 miljardia euroa ja että jäsenvaltiot ja Euroopan yhteisö yhdessä rahoittavat Equal-aloitetta, minkä suuruinen on Kreikan rahoitusosuus?

Diamantopoulou
Equal-yhteisöaloite ei rajoitu vain tiettyihin ihmisryhmiin. Se koskee syrjintää työmarkkinoilla. Päätös tästä aloitteesta tehtiin Berliinissä, jolloin päätettiin ottaa huomioon ja sisällyttää päätöksen toimenpiteisiin myös turvapaikkaa hakevien henkilöiden ammattiryhmät. Pidän tätä merkittävänä osana tätä aloitetta.
Jokaisen jäsenvaltion pitää vastata yhteisön aloitteen ohjelmaan asetuksilla, jotka ovat samoja kuin yhteisön rahastoasetus, eli Equal-yhteisöaloitteessa noudatetaan yhteisön rahastoasetusta. Se on jätetty parlamentille ja odotamme saavamme parlamentin lausunnon ensi kuussa. Minun pitää korostaa, että Equal-yhteisöaloite vastaa kansallisia tarpeita ja suunnitelmia, jotka määritellään sovitun eurooppalaisen strategian mukaisesti. Ensisijaisesti vastuussa sekä yhteistyötahojen suosittelemisesta, ehdotusten jättämisestä että ohjelmien toteuttajien valitsemisesta ja valvonnasta ovat jäsenvaltiot ja kansalliset hallitukset. Komission sisällä toimii työllisyyden ja sosiaalisasioiden pääosasto, jonka vastuualueeseen kuuluu ohjelmien toteuttaminen, ja lisäksi varainhoitoa valvovat varainhoidon valvonnan pääosasto, petostentorjuntavirasto ja Euroopan tilintarkastustuomioistuin.
Viimeinen kysymys koskee myönnettyä rahamäärää. Kreikalle on myönnetty 98 miljoonaa ecua ja osallistumisvelvoite on siinä 80 prosenttia, mutta saaristoalueilla ja varsinkin hajanaisilla Kreikan saarilla aloitteen osuus nousee 85 prosenttiin, ja yksityinen osuus on vastaavasti 15 prosenttia.

Bakopoulos
Arvoisa puhemies, näkemykseni mukaan yhteisön Equal-yhteisöaloitetta koskevat suuntaviivat ja erityisesti niissä kuvatut neljä toimenpidettä johtavat hyvin monimutkaiseen ja byrokraattiseen mutta omituista kyllä läpinäkymättömään malliin. Voidaan esimerkiksi ihmetellä, millä tavoin osoitetaan jonkin kehitysyhteistyöhankkeen olevan yhteistyöhenkinen ja edustava, niin kuin direktiivien 2 toimenpiteen 33 kohdassa vaaditaan. Toisaalta vaatimus valtioiden välisestä yhteistyöstä ja kehitysyhteistyöhankkeen suunnittelua ja toteuttamista koskevat monimutkaiset vaatimukset johtavat vääjäämättä suuriin hankkeisiin, koska vain ne voivat vastata näitä vaatimuksia. Tämä on kuitenkin vastoin julkilausuttuja yleisiä tavoitteita hajautetuista toimintasuunnitelmista varsinkin paikallisen itsehallinnon ja maatalousalueiden tasolla Samalla se tekee todella epäsuotuisassa asemassa olevien ryhmien kuten turvapaikanhakijoiden, siirtolaisten ynnä muiden osallistumisen mahdottomaksi tai symboliseksi. Lopuksi, jos otetaan huomioon verrattain pieni kokonaisrahamäärä - 2,8 miljardia euroa 15 valtiolle näin kunnianhimoisin tavoittein -, pelkään pahoin, että emme lopulta onnistu todistamaan muuta kuin että työttömyys on paha asia.

Diamantopoulou
Ensiksi sanoisin, että vaikka nyt ollaan parlamentaarisen käsittelyn vaiheessa, auttaisitte meitä erityisesti tekemällä konkreettisia ehdotuksia, jotka voisimme ottaa huomioon. Toiseksi minun täytyy sanoa, että Equal-yhteisöaloitteen tavoitteena ei ole työttömyyden pienentäminen, eikä sillä voida hoitaa työttömyyttä tai tukea työllisyyttä. Tätä tavoitetta varten on olemassa Euroopan työllisyysstrategia ja sosiaalirahasto, jolla on käytettävissään erittäin suuret määrärahat varsinkin Kreikan kaltaisia maita varten. Equal-yhteisöaloitteella on konkreettinen tehtävä rohkaista, auttaa edistämään, saamaan aikaan tilastotietoja, saamaan aikaan tutkimuksia ja luomaan tahoja, jotka tukevat näitä väestönosia, joihin kohdistuu syrjintää. Pyrimme nimenomaan siihen, että yhteistyö paikallisten ryhmien ja itsehallintotahojen välillä ja maiden välillä, jotta syntyisi kokemusten vaihtoa, joka on pääasiallinen tavoitteemme, ja yksi maa veisi kokemuksiaan toiseen maahan ja tekisi niitä tunnetuksi. Aloite perustuu tähän logiikkaan ja sen budjetti on sen mukainen, ja tavoitteemme on parhaamme mukaan saada mukaan kehitystahoja, kansalaisjärjestöjä ja paikallisia voimatekijöitä, jotta aloite tulisi mahdollisimman lähelle kansalaisia.

Puhemies


Michael Cashman
Kysymys nro 40 (H-0808/99):
Aihe: SEU:n 13 artikla ja työllisyys Komission direktiiviluonnos, jolla luodaan yleiset kehykset tasa-arvoiselle kohtelulle työllistämisessä ja eri ammateissa, myöntää poikkeuksen uskonnollisille yhteisöille (4.2 artikla). Voiko komissio ilmoittaa parlamentille SEU:n 13 artiklan mukaiset olosuhteet ja ryhmät, joita mainittu poikkeus todennäköisesti koskee?

Diamantopoulou
Komissio on kuukausi sitten jättänyt ehdotuksen tasa-arvoisesta kohtelusta työllistämisessä perustamissopimuksen 13 artiklan toteuttamista koskevan määräyksen mukaisesti. Syrjinnän kieltäminen on tämän direktiivipaketin ja esittämiemme ohjelmien sääntö. Kuitenkin komission esityksen jälkeen, kun on neuvoteltu noin kaksi vuotta yhteiskuntatahojen, jäsenvaltioiden ja Euroopan parlamentin kanssa, on tullut joitakin poikkeuksia. Nämä poikkeukset koskevat sellaisia ammatteja, joissa pitää toimia henkilön, jolla on omintakeinen ammatillinen erikoistuminen. Esitän yhden hyvin konkreettisen esimerkin tehdäkseni asian ymmärrettäväksi. On loogista, että poikkeus voidaan tehdä uskonnollisessa koulussa, jossa opettajan pitää tunnustaa koulussa noudatettavaa uskontoa. Nämä poikkeukset ovat tämän muotoisia. On selvää, että tämä ei ole mikään yleinen poikkeus, vaan tämä erilainen kohtelu, joka sallii jäsenvaltioille erityismääräyksiä, on oikeutettua vain silloin, kun puhutaan tästä erityisestä ammatillisesta erikoistumisesta.

Cashman
Tämä tulkinta syrjinnän poistamisesta on järjetön. Esimerkiksi uskonnolliset koulut voisivat aivan hyvin sanoa roomalaiskatoliselle: emme halua palkata sinua, koska olet homo tai koska olet lesbo. Tämä on komissiolta sorron hierarkian vahvistamista. Meidän pitäisi toki pyrkiä siihen - ja toivottavasti olette samaa mieltä, arvoisa komission jäsen -, että henkilö otettaisiin työhön hänen pätevyytensä perusteella, emmekä saisi edistää tällaista kiihkoilua ja asenteellisuutta, olipa se sitten miten vilpitöntä tahansa.

Diamantopoulou
Haluan korostaa, että tämä poikkeuksen muoto ei salli kieltäytymistä työllistämästä mistään syystä, ei mainitsemienne sukupuolisen suuntautumisen, kansallisuuden tai minkään muun syyn takia. Se antaa mahdollisuuden valikointiin vain silloin, kun tarvitaan erityisvalmiuksia, jotka liittyvät välittömästi toimintaan. Tässä on siis kyse myönteisestä syrjinnästä. Esimerkkinä mainitsemassanne katolisessa koulussa on loogista, että opettaja on katolinen. Ja tämä on ainoa poikkeus, joka voidaan hyväksyä.

Puhemies


María Izquierdo Rojo
Kysymys nro 41 (H-0813/99):
Aihe: Naisten työllisyyden edistäminen heikoimmin kehittyneillä alueilla Kun otetaan huomioon, että eräiden heikoimmin kehittyneiden alueiden naisilla on valtavia vaikeuksia saada työtä ja että heillä ei hyvin usein ole vähäisintäkään pääomaa, yrittämisen tai osuustoiminnan perinteitä eikä mahdollisuutta koulutukseen ja että he elävät maaseutualueilla, joilla 80 prosenttia väestöstä on köyhiä, mitä toimenpiteitä tai toimia on suunnitteilla, jotta nämä naiset voivat ylittää ympäristönsä sosiaaliset rajat? Aikooko komissio ehdottaa näitä rajallisia mutta todellisia tapauksia koskevia vähimmäisnormeja? Jäävätkö nämä naiset jälleen uusien työllisyyspolitiikkojen ulkopuolelle?

Diamantopoulou
Euroopan epäsuotuisten alueiden osalta on selvää, että on olemassa koheesiopolitiikka, jota toteutetaan yhteistyössä rakennerahastojen, sosiaalirahaston ja maatalousrahaston kanssa. On sanottava, että ongelmallisille alueille osoitetut varat muodostavat kokonaisbudjetista kolmanneksen. Näiden aluepolitiikkojen, joita toteutetaan tietenkin yhteisesti sovittujen Euroopan suuntaviivojen mukaisesti kussakin jäsenvaltiossa - eli jokainen jäsenvaltio on vastuussa tämän ohjelman toteuttamisesta - , tavoitteena on työtilaisuuksien lisääminen sekä naisille että miehille. On sanottava, että 70 prosenttia rahoituksesta kaudelle 2000-2006 eli 195 miljardia euroa myönnetään Euroopan heikoimmin kehittyneille alueille.
Erityisesti mitä tulee naisten mahdollisuuksiin päästä tarjolle tuleviin työtilaisuuksiin, meidän täytyy sanoa, että ensiksikin sosiaalirahastossa on kokonainen pilari, jota jäsenvaltioiden pitää toteuttaa ja joka koskee yhtäläisiä mahdollisuuksia eli erityispolitiikkoja, jotka koskevat naisia ja joihin pitää käyttää sosiaalirahaston varoja. Toiseksi Leader-aloitteessa, jota tällä hetkellä tutkitaan, annetaan erityinen prioriteetti niille kehitysstrategioille, joilla pyritään antamaan erityistukea naisille, jotka työskentelevät maatalousalan pienyrityksissä ja maatilamatkailussa, tavoitteena lisätä naisten vaikutusvaltaa maatalousalueilla.

Izquierdo Rojo
Arvoisa komission jäsen, kiitos, että annoitte minulle hyvää tarkoittavan, kurinalaisen vastauksen, mitä tietyllä tavalla arvostan. Väitän kuitenkin, että emme saavuta olemassa olevin keinoin - jotka mainitsitte - näitä heikoimmin kehittyneitä alueita. Kyse on nimittäin sellaisista alueista, joilla on monenlaisia puutteita, ja niitä on verrattava alueisiin, joilla teemme kehitysyhteistyötä ja joilla ei ole juuri mitään. Sen vuoksi kysynkin, ettekö voisi tarkastella sitä mahdollisuutta, että mikroluotto-ohjelmia, jotka ovat tuottaneet tulosta kehitysyhteistyössä, voitaisiin soveltaa myös heikoimmin kehittyneiden alueiden naisiin, jotka ovat vaikeuksissa. Tunnen hyvin mainitsemanne ohjelmat. Voin väittää teille, ettemme saavuta niillä niitä alueita, jotka tarvitsevat eniten apua.
Emme pysty näillä rakennepoliittisilla toimilla - jotka tunnen erittäin hyvin -, Leader-ohjelman toimilla emmekä maaseudun kehittämistoimilla edistämään naisten työllisyyttä heikoimmin kehittyneillä alueilla, niin kuin meidän pitäisi. Sen vuoksi pyydän teitä tarkastelemaan sitä mahdollisuutta, että voitaisiin soveltaa mikroluotto-ohjelmia.

Puhemies
Arvoisa komission jäsen on samaa mieltä parlamentin jäsen Izquierdo Rojon puheenvuorosta ja panee sen merkille.

Jan Andersson
Kysymys nro 42 (H-0817/99):
Aihe: Komission suunnitelmat uuden sosiaalisen toimintaohjelman esittämisestä On tärkeää, että komissio lähiaikoina esittää uuden sosiaalisen toimintaohjelman, jossa voidaan esittää konkreettinen suunnitelma, johon sisältyy toteutusaikataulu. Suunnitelma koskisi lainsäädäntötyötä sosiaaliturvan alalla ja se toimisi sosiaalisen vuoropuhelun puitteissa aloitteena puitesopimuksen tekemiseksi.
Voiko komissio selvittää konkreettisia näkemyksiään siitä, mitä mieltä se on uuden sosiaalisen toimintaohjelman esittämisestä?

Diamantopoulou
Arviomme on, että uusi ohjelma on komission seuraavan viisivuotiskauden sosiaalitoiminnan osalta valmis vuoden 2000 kesän loppuun mennessä. Jotta ohjelma saataisiin valmiiksi ja se voitaisiin esitellä, on ensiksi saatava päätökseen neuvottelut parlamentin, työmarkkinaosapuolten ja kansalaisjärjestöjen kanssa. Tämä keskustelu käynnistyy nyt, mutta on otettava huomioon Lissabonin päätelmät.
Lissabonin Eurooppa-neuvostossa yritetään luoda uusi lähestymistapa sosiaaliseen syrjäytymiseen, siihen, miten sosiaalinen syrjäytyminen liittyy tietoyhteiskuntaan sekä talouspolitiikkaan ja uudistuksiin. Nämä päätelmät ovat hyvin tärkeitä komission sosiaaliohjelman lopullisen muodon kannalta.
Olen jo aiemmin sanonut Euroopan parlamentille, että huhtikuussa Lissabonin tapaamisen jälkeen on yhteinen tapaaminen parlamentin ja komission välillä, jotta asian kaikista puolista voitaisiin keskustella ennen kuin sosiaaliohjelma vuosille 2000-2006 saa lopullisen muodon.

Andersson
On selvää, että tulevassa sosiaalisessa toimintaohjelmassa on otettava huomioon esimerkiksi tietotekniikan kehitys, ja sosiaalisen toimintaohjelman on oltava nykyaikainen ja ajanmukainen. Voisitteko kuitenkin myös vahvistaa sen, minkä tuon esiin kysymyksessäni, nimittäin, että ohjelma muotoillaan niin, että saamme konkreettisen aikataulun erilaisille sosiaaliturvan alaa koskeville lainsäädännöille, joita komissio suunnittelee, sekä niille aloitteille, joita komissio suunnittelee työmarkkinaosapuolten välillä käytävän sosiaalisen vuoropuhelun osalta.
Meidän on saatava tietää, mitä konkreettisia vaihtoehtoja komissio aikoo jatkossa esittää ja mitä sopimusaloitteita se aikoo tehdä.

Diamantopoulou
Voin olla kanssanne täysin samaa mieltä ensiksi siinä, että tietoyhteiskunta otetaan huomioon - näin olen itsekin sanonut. Sosiaalinen syrjäytyminen, naisia koskeva ohjelma, ponnistelumme sosiaalisen suojelun alueella, kaikkia näitä asioita pitää tarkastella myös tietoyhteiskunnan synnyttämän uuden todellisuuden valossa.
Toiseksi on selvää, että aloitteisiin tulee myös aikataulut, joiden sisällä pitää toteuttaa myös järjestelmällistä seurantaa. En voi kuitenkaan sitoutua siihen, mitä sanoitte lainsäädäntötyöstä sosiaaliturvan alueella, joka, kuten tiedätte, ei sisälly perustamissopimuksen artikloihin, eikä perustamissopimuksessa ole oikeusperustaa sosiaaliturvaan liittyville kysymyksille.

Puhemies
Kysymys nro 43 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

Anneli Hulthén
Kysymys nro 44 (H-0819/99):
Aihe: Vammaisten mahdollisuudet osallistua vapaaseen liikkuvuuteen EU:ssa Amsterdamin sopimuksen 13 artiklan mukaan jokaisen EU:n kansalaisen on päästävä osallistumaan vapaaseen liikkuvuuteen unionissa. Erilaisista fyysisistä vammoista kärsiville henkilöille, jotka tarvitsevat erityiskuljetusta ja henkilökohtaista, tämä vapaa liikkuvuus on kuitenkin jyrkästi rajoitettua.
Mihin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä edistääkseen vammaisten mahdollisuuksia osallistua vapaaseen liikkuvuuteen?

Diamantopoulou
Komissio on 26. marraskuuta 1999 hyväksynyt toimenpidepaketin, jolla torjutaan syrjintää. Mitä tulee tähän pakettiin ja vammaisiin, on olemassa direktiivi, joka keskittyy syrjinnän torjuntaan erityisesti työssä.
Komissio uskoo, että tämä syrjinnän torjuntaa koskeva aloite edistää korkeimmalla tasolla vammaisten työllistymistä ja lopulta näiden pääsyä osallistumaan vapaaseen liikkuvuuteen.
On tietenkin erityisen tärkeää, että vammaisilla on mahdollisuus päästä liikennevälineisiin, käyttää palveluja ja kaikenlaisia rakennuksia, jotta heillä olisi mahdollisuus vapaaseen liikkuvuuteen. Komissio on hyväksynyt direktiiviehdotuksen, joka koskee erityismääräyksiä linja-autoissa ja muissa ajoneuvoissa, jotta pyörätuoleja käyttävillä vammaisilla olisi mahdollisuus päästä niihin.
Lisäksi täytyy sanoa, että 4. kesäkuuta 1998 neuvosto hyväksyi suosituksen koko Euroopan kattavasta pysäköintikortista vammaisille henkilöille, ja tarkoitus oli yhteisellä kaikissa jäsenvaltioissa voimassa olevalla kortilla auttaa vammaisia henkilöitä hyötymään kaikista Euroopassa olevista vammaisille tarkoitetuista pysäköintipaikoista.

Hulthén
Kiitän komission jäsentä vastauksesta. Kysymykseni koskee ensi sijassa vammaisten mahdollisuuksia ylittää rajoja Euroopassa. Pyörätuolissa istuvan vammaisen on melko kallista mennä Göteborgista jonnekin muualle Eurooppaan lomalle tai opintomatkalle, ja kaiken lisäksi hän tarvitsee henkilökohtaisen avustajan tai apulaisen selvitäkseen tilanteesta.
Olen kiitollinen siitä, että komissio on hyväksynyt toimintasuunnitelman. Liikuntarajoitteinen tarvitsee kuitenkin taloudellisia varoja ja mahdollisuuksia, jotta hän aivan fyysisesti pääsisi rajojen yli. Olisi kiinnostavaa kuulla, onko komissio myös valmis myöntämään taloudellisia varoja liikuntarajoitteisille henkilöille, jotta hekin pääsisivät näkemään muutakin maailmaa kuin sen, mihin he pyörätuolin avulla pääsevät.

Diamantopoulou
Viittasin komission esittämään direktiiviin, joka koskee joukkoliikennevälineiden pakollista varustelua, jotta myös vammaiset voisivat käyttää niitä. Neuvosto ei ole vienyt tätä eteenpäin, asia on neuvotteluvaiheessa. Olen sitä mieltä, että tällainen strateginen päätös voidaan tehdä Euroopan tasolla. Mielestäni on erittäin vaikeaa laatia erityisiä tukiohjelmia erikseen kussakin maassa. Tämä tapahtuu joko erityisohjelmilla, joita on olemassa koulutuksen ja kulttuurivaihdon alalla sekä nuoria ja naisia varten, tai asia jää kansallisen politiikan vastuulle.

Puhemies


Ole Krarup
Kysymys nro 45 (H-0006/00):
Aihe: Työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon annetun direktiivin 96/71/EY täytäntöönpano Työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon annettua direktiiviä ei ole Tanskassa vielä pantu täytäntöön, vaikka määräaika on kulunut umpeen. Tanskan kansankäräjillä esitettyyn lakiehdotukseen ei sisälly mitään säännöksiä, jotka koskisivat kollektiivisiin sopimuksiin perustuvia työntekijöiden oikeuksia. Direktiivin 3 artiklan 8 kohdan mukaan työehtojen on vastattava "työehtosopimuksia, jotka työmarkkinaosapuolten kansallisella tasolla edustavimmat järjestöt ovat tehneet ja joita sovelletaan kaikkialla jäsenvaltion alueella". Osapuolia ei kuitenkaan voida velvoittaa noudattamaan sopimusta sen varsinaisen soveltamisalan ulkopuolella ilman laillista vahvistusta. Asiaan on siksi kaksi ratkaisuvaihtoehtoa: 1) direktiiviä ei voida soveltaa Tanskassa tai 2) direktiivi velvoittaa Tanskan ottamaan käyttöön yleiset työehtosopimukset.
Voiko komissio vahvistaa, että em. direktiiviä ei voida soveltaa Tanskassa "yleisesti sovellettaviksi julistettuihin työehtosopimuksiin" (vrt. 3 artiklan 1 kohta), koska tällaisia yleisesti sovellettavia työehtosopimuksia ei Tanskan oikeusjärjestelmässä ole olemassa? Mikäli vastaus on kielteinen, voiko komissio ilmoittaa, miten direktiivin tämä kohta voidaan panna täytäntöön.

Diamantopoulou
Euroopan unionin direktiivissä, joka koskee työntekijöiden lähettämistä työhön toiseen jäsenvaltioon, määrätään, että vastaanottajamaassa voimassa olevien pakollisten työehtoja ja työoloja koskevien sääntöjen pitää olla voimassa myös tähän maahan lähetettyjen työntekijöiden osalta. Asia on määritelty niin, että kaksi asiaa voi päteä: vastaanottajamaan lainsäädäntö tai työehtosopimukset, joista on tullut yleisesti sovellettaviksi julistettuja työehtosopimuksia jollain tietyllä alalla. Koska Tanskassa ei ole käytössä yleisesti sovellettaviksi julistettujen työehtosopimusten järjestelmää, lainsäädäntöä on sovellettava siten, että lainsäädännössä määriteltyjen voimassa olevien työehtojen lisäksi edustavimpien järjestöjen sopimien yleisesti sovellettavien työehtosopimusten työajat koskevat myös maahan lähetettyjä työntekijöitä. Näin ollen asia on hyvin yksinkertainen, Tanskalla on kaksi mahdollisuutta: se voi joko säätää asiasta lailla tai lainsäädännön keinoin valita yhden työehtosopimuksen toimimaan lain asemassa.
Komission ja Tanskan kesken käydään keskusteluja ja Tanskan odotetaan ilmoittavan, että se siirtää tämän direktiivin myös kansalliseen lainsäädäntöönsä. Määräaika, johon mennessä Tanskan piti vastata komission kysymyksiin, umpeutui 6. joulukuuta 1999. Emme ole saaneet vastausta. Nähtäväksi jää, mitä seuraavaksi tapahtuu.

Krarup
Kiitos erittäin selkeästä vastauksesta, jonka lähtökohtana on - jos tulkitsen asiaa oikein - että työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon annettu direktiivi velvoittaa Tanskan valtion ottamaan käyttöön yleisesti sovellettavat työehtosopimukset. Vastaus oli hyvin selkeä, mutta saanen huomauttaa, että tällainen vastaus asettaa tanskalaiset järjestöt ja Tanskan hallituksen sekä Tanskan kansankäräjät poliittisesti hyvin, hyvin vaikeaan tilanteeseen, koska tiedämme, että työehtosopimuksiin perustuvan tanskalaisen mallin ja lainsäädäntöä edellyttävän mannermaisen mallin välillä on joitakin huomattavia eroja, joista aiheutuu ongelmia. Arvoisa komission jäsen, ne erimielisyydet ja se kirjeenvaihto, johon te viittaatte, liittyy ennen kaikkea erääseen toiseen direktiiviin, nimittäin työaikoja koskevaan direktiiviin, mutta nyt voimme siis odottaa uutta virallista huomautusta ja perustamissopimuksen rikkomuksesta johtuvaa oikeusjuttua, sillä Tanskan hallitus ei aio toteuttaa, tai se on ainakin ilmaissut selvästi haluttomuutensa olla toteuttamatta lainsäädäntöä ja laatia yleisesti sovellettavia työehtosopimuksia.

Diamantopoulou
Ensiksikin ei ole olemassa mitään pyrkimystä muuttaa Tanskan tai minkään muun maan järjestelmää. Kuten jo aiemmin vastasin, komission direktiivien tulkinta on aina ongelmallista, koska ne ovat niin yleisiä ja koska järjestelmät vaihtelevat niin paljon maasta toiseen.
Mitä tulee esittämäänne kysymykseen, tämä ongelma ei koske vain Tanskaa. Avoimia kysymyksiä on muuallakin. Viidessä maassa direktiivi on siirretty osaksi kansallista lainsäädäntöä ja muissa maissa asiasta keskustellaan. Se, mitä pitää saada aikaan ja miksi on käyty keskusteluja komission ja Tanskan hallituksen sekä muiden hallitusten kesken, on, että pitää löytää paras tapa sisällyttää muiden maiden Tanskaan lähetetyt työntekijät yleiskehyksen muodostavaan päätökseen, jonka kaikki valtiot ovat tehneet eurooppalaisella tasolla. Odotamme tämänsuuntaista siirtoa Tanskan ja muiden yhdeksän maan hallituksilta.

Puhemies
, Arvoisa komission jäsen, paljon kiitoksia ahkeruudestanne Olette saavuttanut tämänpäiväisen tavoitteenne: vastasitte kaikkiin kysymyksiin. Onnittelemme teitä.
Koska komission kyselytunnille varattu aika on kulunut, kysymyksiin nro 46-68 vastataan kirjallisesti.
Komission kyselytunti on päättynyt.
(Istunto keskeytettiin klo 19.50 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Vastuuvapaus 1997
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana van der Laanin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0004/2000) vastuuvapauden myöntämisestä komissiolle Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 1997 ja Euroopan yhteisöjen yleisen talousarvion toteuttamiseen varainhoitovuonna 1997 liittyvien tilien päättämisestä (Pääluokka I Parlamentti, II Neuvosto, III Komissio, IV Tuomioistuin ja V Tilintarkastustuomioistuin) (SEK(1998) 520 - C4-0350/1998, SEK(1998) 522 - C4-0351/1998, SEK(1998) 519 - C4-0352/1998).
Komission jäsen ei ole vielä paikalla, mutta toivon ja odotan, että hän tulee muutaman minuutin kuluttua. Ehdotan, että aloitamme kaikesta huolimatta jo siinä toivossa, että komission jäsen voi seurata puhetta, erityisesti esittelijän puhetta toimistossaan, jos hän on vielä siellä.

Van der Laan
. (EN) Arvoisa puhemies, olen varma, että komission jäsen Schreyerillä täytyy olla varsin hyvä syy siihen, ettei hän ole täällä, sillä hänen poissaolonsa olisi muuten anteeksiantamatonta. Haluaisin aloittaa kiittämällä kollegojani tämän mietinnön hyväksi tehdystä yhteistyöstä. Mietintö ei olisi sellainen kuin se tänään on ilman tätä yhteistyöhenkeä.
Arvoisa puhemies, vastuuvapautta vuodelle 1997 lykättiin viime vuoden alussa, koska parlamentin oli mahdotonta myöntää vastuuvapautta eroavalle komissiolle, joka ei voisi tehdä mitään sitoumuksia tulevaisuutta silmällä pitäen. Parlamentti totesi silloin päätöslauselmassaan, että vastuuvapaus voitaisiin myöntää vasta sen jälkeen, kun olisimme saaneet pitkälle meneviä uudistusehdotuksia uudelta Euroopan komissiolta. Siksi tämä mietintö tulee tärkeällä hetkellä, juuri ennen Kinnockin uudistusten alkamista. Tämä on parlamentille erinomainen tilaisuus tehdä pitkälle meneviä uudistuksia näihin suunnitelmiin. Jo alussa on käynyt ilmi, että komissio on antanut ensimmäisten luonnosten perusteella tärkeitä lupauksia. Me pyysimme eräänlaista hälytysjärjestelmää, ja sellainen on saatu. Parlamentti halusi, että varainhoidon valvonta ja tilintarkastus erotetaan toisistaan. Senkin olemme saaneet. Parlamentti vaatii komission jäseniä ja kabinetteja koskevia käytännesääntöjä. Olemme saaneet myös ne. Parlamentti pyysi komissiota luopumaan liiallisista etuoikeuksistaan. Sekin on tehty. Samalla komissio on sitoutunut tekemään parlamentin kanssa yhteistyötä SEM-2000-ohjelman parissa. Myös teknisen avun toimistoja koskevia perustavaa laatua olevia muutoksia tarkastellaan.
Nämä ovat hyviä ensimmäisiä askelia, jotka osoittavat, että jos tämä parlamentti haluaa, muutokset eivät ole ainoastaan mahdollisia vaan niitä voidaan myös toteuttaa nopeasti. Haluamme kuitenkin vielä enemmän. Komission täytyy nyt esittää kunnianhimoinen ja pitkälle menevä uudistussuunnitelma. Se ei ole tarpeen ainoastaan kunnollisen julkisen hallinnon kannalta. Se on välttämätön edellytys, jotta kansalaisten luottamus Eurooppaan saataisiin palautettua. Vaadimme nyt Euroopan komissiolta selkeitä lupauksia seuraavissa asioissa.
Ensinnäkin kaikkien komission asiakirjojen täytyy olla vapaasti Euroopan parlamentin saatavilla. Toisaalta meidän täytyy saada pikaisesti aikaan sellainen sisäinen järjestely, että arkaluonteisten asiakirjojen salassapito voidaan taata. Tietojen antamisen osalta haluan pyytää komissiota kiinnittämään huomiota siihen, että olemme hyvin huolissamme esitetyistä suunnitelmaluonnoksista, jotka koskevat kansalaisten mahdollisuuksia päästä tutustumaan asiakirjoihin. Jos nykyinen luonnos pitää paikkansa, tämä on paha askel taaksepäin nykyiseen tilanteeseen verrattuna. Täytyy tehdä loppu sellaisesta tilanteesta, että taloudellisesti vahvat organisaatiot, joilla on edustajat Brysselissä, voivat saada tietoa mutta tavalliset kansalaiset eivät. Ei voi myöskään olla niin, että julkisen sektorin toimielin pidättää itsellään tekijänoikeuden julkisiin asiakirjoihin.
Lisäksi haluamme, että kaikilla yhteisön virkamiehillä on selkeä työtehtävien kuvaus, jotta sellainen virkamies, jolla on omantunnonvaivoja, voi helpommin vastustaa epäeettisiä tai laittomia tehtäviä.
Lisäksi täytyy olla niin, että jos tilintarkastustuomioistuin ilmoittaa, että tietty puute esiintyy yhden vuoden sijasta kahtena vuonna peräkkäin, niin silloin johto on siitä vastuussa, ja se myös vaikuttaa uranäkymiin. Loppujen lopuksi meillä täytyy luonnollisesti myös olla parempaa yhteistyötä Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuimen ja vastaavien kansallisten toimielinten välillä.
Tämä parlamentti pyytää myös komissiolta, että se esittäisi tänä vuonna 31. maaliskuuta ensimmäisen luonnoksen ulkoisen avustuspolitiikan uudistuksista. Enää ei voi olla niin, että Eurooppa on kyllä talousmahti mutta että meillä ei ole poliittista vaikutusvaltaa, joten - silloin kun on tarpeen - emme voi tarjota tehokkaasti apua alueille, jotka tarvitsevat sitä todella kipeästi. Esimerkkinä tästä mainitsen Gazan. On mahdotonta hyväksyä, että komissio on rakennuttanut vuonna 1996 sairaalan ja että siinä ei ole tähän päivään mennessä ollut yhtään potilasta.
Arvoisa puhemies, vuodesta 1996 lähtien vastuuvapaus on saanut suuren poliittisen merkityksen. Se on yksi vahvimmista voimakeinoista, joita parlamentilla on, ja siksi sitä täytyy käyttää varovasti. Siksi myönnämme hyvin todennäköisesti huomenna vastuuvapauden. Emme kuitenkaan luovu tästä aseesta asettamatta myös aikarajaa. Vastuuvapaus vuodelta 1999 nimittäin myönnetään vasta sitten, kun kaikki tilintarkastustuomioistuimen osoittamat säännönvastaisuudet rahoituksessa on ratkaistu.
Sitten lopuksi, tämä vastuuvapautta koskeva mietintö on osoitettu luonnollisesti komissiolle. Se ei kuitenkaan tarkoita, etteikö myös Euroopan parlamentin täytyisi saada sisäisiä asioitaan kuntoon. Niin kauan kuin meillä ei ole ohjesääntöä, emme ole uskottavia unionin uudistusten liikkeelle panevana voimana. Yhteisön toimielinten uudistukset ovat välttämätön edellytys sille, että Eurooppaa voidaan rakentaa edelleen. Eurooppamme voi olla toimintakykyinen ja oikeudenmukainen vain siinä tapauksessa, että se on myös avoin ja demokraattinen. Kaikkien toimielinten täytyy nyt toimia yhdessä sellaisen Euroopan hyväksi.

McAvan
Arvoisa puhemies, teollisuusvaliokunta päätti jatkaa ja valmistella lausunnon vastuuvapautta vuodelle 1997 koskevasta mietinnöstä, vaikkei meitä nimenomaan pyydettykään niin tekemään. Jatkoimme työtä, koska mielestämme meidän oli aloitettava työ parlamentissa niin kuin tarkoituksemme on eli varmistaaksemme sen, että pidämme hyvää huolta Euroopan veronmaksajien rahoista.
Tätä lausuntoa työstäessämme kävi selväksi, että parlamentin valvonnassa olevissa talousarvion menoissa on ilmennyt jatkuvasti ongelmia. Niitä ei ilmennyt ainoastaan vuonna 1997, ja niissä voidaan havaita kaksi päälinjaa. Ensimmäinen koskee sitä, että komissiolla on taipumus aloittaa varsin suurisuuntaisia ohjelmia, varsinkin kolmansissa maissa, ilman että otetaan riittävästi selvää täytäntöönpanoon liittyvistä käytännön asioista ja asianmukaisesta resurssien osoittamisesta. Toinen koskee komission vakavia johtotason puutteita varsinkin eri osastojen välisessä koordinoinnissa ja ulkoisten sopimusten hoidossa.
Tiedän, että kaikki toimielimet ovat vastuussa jossain määrin komission työtaakan lisääntymisestä ja jossain määrin voimavarojen puutteesta. Tämä ei silti selitä kaikkia havaitsemiamme seikkoja. Unionin kansalaiset odottavat, että unionin toimielimiä johdetaan asianmukaisesti, ja he ovat oikeassa sitä odottaessaan. Siksi haluan vielä toistaa kollegani puheet puheenjohtaja Prodin ja komission jäsen Kinnockin Euroopan kansalaisille lupaaman uudistusprosessin tärkeydestä. Sen pohjalta, mitä olen itse nähnyt, uudistusprosessi vaikuttaa hyvältä. Sain tänään vilkaista komission jäsen Kinnockin papereita ja sain esimakua hänen tämänpäiväisistä ajatuksistaan. Minulla on hyvä syy uskoa, että näemme tarvitsemiemme uudistusten vielä toteutuvan, jos me ja Euroopan poliitikot tuemme häntä. Tarvitsemme kuitenkin tätä uudistusprosessia.
Monia valiokuntamme lausunnossa esitetyistä yleisluonteisista seikoista on käsitelty esittelijä van der Laanin mietinnössä. Mietintö on erinomainen, ja meidän kaikkien olisi onniteltava häntä siitä. Mietinnössä käsitellään olennaisimpia seikkoja, eikä se ole joidenkin vanhojen mietintöjen tavoin pelkästään yksityiskohtien luettelo. Asiat on ryhmitelty, mikä on hyvin tärkeää.
On kuitenkin kaksi seikkaa, joihin haluaisin teidän kiinnittävän huomiota. Ensimmäinen koskee ydinturvallisuutta Itä-Euroopassa. Tämä asia on saatava kuntoon. Riippumattoman asiantuntijakomitean mielestä komissio ei ollut hoitanut sitä asianmukaisesti. Asia on korjattava. Toinen seikka koskee valvontamenettelyjä. Tarvitsemme komissiolta sellaista materiaalia, jota voimme käyttää apuna menoja valvoessamme. Tarvitsemme asianmukaisia tietoja, jotka annetaan asianmukaisesti, ja meidän kaikkien on suhtauduttava tähän koko prosessiin paljon vakavammin kuin ennen. Valvontaa on pidetty byrokraattisena prosessina, joka on pitänyt tehdä niin nopeasti kuin mahdollista ja niin pian kuin mahdollista.
Toivon, että kollegat parlamentissa asettuvat tukemaan vuoden 1997 vastuuvapauden myöntämisen perusteita, ja samalla myös sitä, että komissio veisi uudistusprosessia sinnikkäästi eteenpäin, vaikka se onkin pahasti myöhässä. Ainoastaan näin voimme synnyttää komissioon uudenlaisen kulttuurin ja samalla saada yleisen luottamuksen palaamaan.

Stauner
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, parlamentin täysistunnon on nyt tehtävä päätös 4. toukokuuta viime vuonna evätystä varainhoitovuoden 1997 vastuuvapaudesta komissiolle. Meidän on siksi kysyttävä tätä EU:n kannalta todella historiallista taustaa vasten: mikä on muuttunut? Mikä on parantunut? Mikä oikeuttaisi vastuuvapauden myöntämiseen tänään? Ensinnäkin meillä on ainakin osittain uusi komissio. Meillä on lukuisia aiejulistuksia ja uudistusilmoituksia, kaikki hieman epämääräisiä. Tähän asti ei ole kiinnitetty huomiota komission jäsenten ja kabinettien menettelysääntöjen luomiseen.
Kiinnitin myös huomiota komission jäsen Schreyerin aamulla antamiin selvityksiin molempiin pankkeihin kohdistuneiden valitusten ja EU:n taloudellisten etujen rikosoikeudellisen suojaamisen tukemisen osalta. Nekin ovat myönteisiä merkkejä. On kuitenkin myönnettävä, että ne maksavat komissiolle suhteellisen vähän. Komissio on ilmoittanut esittävänsä uudistusohjelmansa vuoden 2000 helmikuussa. Ilmoitukset ja aiejulistukset ovat yksi asia ja lupausten toteuttaminen toinen asia. Komission ponnistelut voi kuitenkin mitata vain konkreettisten tulosten perusteella, koska vain sillä tavalla voidaan poistaa valtava luottamuspula, jota Euroopan kansalaiset tuntevat EU:ta kohtaan sen puutteiden ja toimien vuoksi.
Tase, jonka voimme tehdä vuoden 1999 toukokuun jälkeen, ei missään tapauksessa pakota vastuuvapauden myöntämiseen. Jos siitä huolimatta myönnämme komissiolle vastuuvapauden varainhoitovuonna 1997, se tapahtuu sitä kohtaan etukäteen tuntemamme suuren uuden luottamuksen vuoksi. On toinen asia, hyväksyvätkö kansalaiset ylipäänsä tällaisen uuden etukäteen osoitettavan luottamuksen, jota demokraattisesti valittu valvontaelin, parlamentti, osoittaa, kun otetaan huomioon vakavat virheet, joita vanha komissio teki ja jotka luonnollisesti rasittavat uutta komissiota. Lisäksi tilintarkastustuomioistuin ei ole ainakaan minun tietääkseni pystynyt tähän mennessä antamaan myönteistä lausumaa tilien luotettavuudesta tämän välineen käyttöönoton jälkeen, mikä on kyllä tärkeää kansalaisten saaman yleisen vaikutelman kannalta.
Kannatan kuitenkin vastuuvapauden myöntämistä varainhoitovuonna 1997 ja pyydän myös kollegoilta myönteistä päätöstä, koska näin voidaan asettaa selvä käännekohta ja antaa merkki uudesta alusta ja antaa nykyiselle komissiolle myös ulospäin näkyvä tilaisuus aloittaa selviäminen kieltämättä raskaasta perinnöstä. Se merkitsee toisaalta sitä, että kaikki säännönvastaisuudet ja petokset on tutkittava edelleen ja ne on selvitettävä aukottomasti.
Jos komissiolle myönnetään nyt vastuuvapaus varainhoitovuonna 1997, sitä ei saa missään tapauksessa ymmärtää vastuuvapaustodistukseksi menneisyydestä tai vapaakortiksi puutteelliseen tulevaan taloudenhoitoon. Ystävyys loppuu nimittäin tunnetusti rahan kohdalla. Tämä on sanonta, joka pätee myös kansalaisten ja Euroopan unionin toimielinten väliseen suhteeseen. Ja ystävyys, mikä tarkoittaa tässä luottamusta Euroopan unionin toimielinten työn luotettavuuteen, on nyt tarpeellisempaa kuin milloinkaan ennen. Erityisesti EU:n edessä oleva laajentuminen Keski- ja Itä-Euroopan maihin aiheuttaa laajoja ongelmia ja rasituksia, jotka kohdistuvat myös sisäisiin rakenteisiin ja hallinnollisiin toimiin. Rahoitusskandaalien ravistelema komissio voisi joutua erittäin nopeasti sellaisten etujen ja tavoitteiden pelivälineeksi, jotka eivät todellakaan kuulu Amsterdamin sopimuksen tavoiteluetteloon.
Menneet, etenkin tilivuoden, ongelmat ovat valitettavasti esiintyneet erityisesti sellaisilla tukialueilla, joiden merkitys kasvaa laajentumisen myötä, esimerkiksi rakennerahastoissa ja teknisen avun toimistojen käytössä. Nämä säännönvastaisuudet on poistettava erittäin nopeasti, koska emme voi vaatia uusilta jäseniltä jotain sellaista, mitä me, vanhat jäsenvaltiot, emme kykene itse noudattamaan. Ratkaisua ei tuo myöskään se, että komissio ja jäsenvaltiot osoittavat vuorotellen toisiaan sormella ja sysäävät syyn aina toistensa niskoille.
Vuoden 1998 talousarvion esittelijänä ilmoitan jo nyt, että seuraan tulevina viikkoina ja kuukausina erittäin tarkasti, kuinka komissio toteuttaa ja toteuttaako se uudistusehdotuksensa ja kuinka se muotoilee suhteensa parlamenttiin nimenomaan tällä alueella.

Morgan
Arvoisa puhemies, olen varma, että komissio on helpottunut kuullessaan, että vuoden 1997 vastuuvapauden myöntämisellä ei todennäköisesti ole samoja seurauksia kuin vuoden 1996 vastuuvapauden myöntämisellä jonka te kaikki niin hyvin muistatte , joka johti Santerin komission pakolliseen eroamiseen. Sosialistiryhmä aikoo äänestää vastuuvapauden myöntämisen puolesta. Olen varma, että senkin kuuleminen on teistä helpottavaa.
Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että olisimme tyytyväisiä ja että kaikki olisi auvoista ja ihanaa. On selvää, että komission perinpohjainen tarkistaminen olisi pitänyt tehdä jo kauan sitten. Tästä on kuitenkin pääteltävissä, että myönnämme toimien olevan oikeansuuntaisia.
Haluan vain ottaa esiin joitakin sellaisia seikkoja, joiden pohjalta me sosialistit olemme tehneet tarkistuksia. Toivomme, että ne otetaan huomioon, sillä ne ovat tärkeitä siksi, että niillä on vaikutusta tulevaan uudistukseen.
Ensiksikin virkamiesten koskemattomuus olisi poistettava, jos ja kun he joutuvat kansallisen syyttäjän tutkinnan kohteiksi. Meidän on tehtävä petoksiin ja korruptioon syyllistyneiden virkamiesten syyttäminen helpommaksi.
Kritiikin sijaa on myös siinä, että komissio on liian usein epäonnistunut tilintarkastustuomioistuimen suosittelemien uudistusten noudattamisessa. Meillä on ollut hyvä syy ottaa tilintarkastustuomioistuimen kertomus mukaan tarkasteluun samoin kuin ottaa mukaan meidän siihen antamamme vastaus, ja on tärkeää, että nämä ajatukset viedään läpi. Vasta äskettäin kuulin, että komissio on aikeissa perustaa tarkastuksen ohjausryhmän. Vaikka mitään muuta ei korviimme kantaudukaan, tiedämme, että tällainen on oikeansuuntaista niiden uudistusten osalta, joiden haluamme toteutuvan. Liian usein olemme esittäneet suosituksia, eikä niitä ole otettu huomioon, vaikka varsin usein on sanottu, että niiden mukaan aiotaan toimia. Haluamme, että tätä huomioon ottamista tapahtuu paljon enemmän tulevaisuudessa.
Toinen seikka koskee luottamuksellisten asiakirjojen julkisuutta. Meillä on aikaisemmin ollut vaikeuksia suoriutua velvollisuudestamme vastuuvapauden myöntämisessä, sillä emme ole saaneet käsiimme niitä asiakirjoja, jotka meidän olisi pitänyt saada. Ymmärrämme, että meillä on osavastuu tässä asiassa ja että meidän on varmistettava, että luottamukselliset asiakirjat todella säilyvät luottamuksellisina, jos ne annetaan meidän käsiimme. Olemme esittäneet tähän pyrkivän tarkistuksen.
Eräs asia, joka van der Laanin mietinnössä mainitaan, koskee Gazan sairaalan tapausta. Siellä vallitsevaa tilannetta on täysin mahdoton hyväksyä. Emme aio sietää sitä enää kauan ja vaadimme asiassa välittömiä toimia.
Haluaisin onnitella Lousewies van der Laania. Tavallisesti en vaivaudu onnittelemaan ihmisiä, mutta mielestäni hän on laatinut varsin vakuuttavan mietinnön ja ansaitsee meiltä kiitokset.

Lagendijk
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat ja arvoisa komission jäsen, olkamme rehellisiä, olemme jossain määrin kummallisessa tilanteessa. Me käsittelemme jo menneen vuoden vastuuvapautta mutta myös komission vastuuta. Haluan puhua ongelmista, joita meillä on vielä valtava pino pöydällämme. Sen arviointi, myönnetäänkö vastuuvapaus vai ei, riippuu myös hieman siitä, mitä painotetaan eniten. On kysymys komissiosta, joka ei ole enää virassa. Meillä on nyt uusi komissio. Siksi on johdonmukaista myöntää vastuuvapaus, koska mistä nykyistä komission jäsentä voidaan syyttää, kun on kysymys vuodesta 1997.
Ongelmat ovat kuitenkin vielä olemassa, ja siksi epäilyksiä alkaa herätä. Meidän täytyy nyt tehdä päätös komission hyvistä aikomuksista, mutta näistä hyvistä aikomuksista ei ole vielä rakenteellista katsausta. Kinnock tekee ehdotuksensa ensi kuussa. Me kaikki odotamme sitä kovasti, mutta meillä ei ole vielä siitä tietoa, kun meidän täytyy jo päättää vastuuvapaudesta.
Tämä on vaikea ongelma, jonka parissa myös esittelijä on kamppaillut. Tämä ongelma ulottuu vielä pitemmälle kuin ne osa-alueet, jotka jo mainitsin. Ajatellaan esimerkiksi komission lupauksia. Ne näyttävät sinänsä hyviltä. Olen lukenut muutamia Kinnockin asiakirjoja, ja niihin luotamme täysin. Annan kuitenkin kaksi esimerkkiä, joiden tapauksessa ei kuitenkaan ole itsestään selvää, että komission nyt ilmaisemat hyvät aikomukset johtavat hyvään tulokseen. Ensimmäinen esimerkki on asiakirjojen julkisuus ja luottamuksellisuus. Edellinen puhuja jo mainitsi jotakin tästä asiasta. Myös nyt komissiossa, eikä matalalla vaan korkealla tasolla, kiertää asiakirja, jossa asiakirjojen julkisuutta ei lisätä vaan nimenomaan vähennetään. Esimerkki hyvistä lupauksista ei johda automaattisesti hyvään tulokseen. Tämä koskee myös hälytyskellojen soittajia. Kinnock on lausunut myös siitä asiasta kauniita sanoja, mutta samalla on täysin epäselvää - vielä tällä hetkellä, kun meidän täytyy päättää asiasta -, mitä esimerkiksi tapahtuu hälytyskellojen soittajille, jotka eivät saa sisäpuolella mahdollisuutta mutta jotka aikovat turvautua ulkopuolisiin tahoihin, kuten lehdistöön tai parlamenttiin. Tämäntyyppisiin oleellisiin kysymyksiin tällä alueella ei ole vielä tullut vastausta. On siis epävarmaa - tällä hetkellä, kun meidän täytyy päättää -, ovatko komission lupaukset kuitenkaan riittävän vahvoja.
Tämä koskee myös esimerkiksi hyvin konkreettisia hankkeita, joita teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta on tuonut esille. Mielestäni komission ja Kinnockin täytyy esittää hyviä aikomuksia sekä hyviä suunnitelmia henkilöstöpolitiikasta ja varainhoidosta, mutta kaikkien komission jäsenten, jotka ovat nyt vastuussa sellaisesta osa-alueesta, jossa on ollut menneisyydessä pahoja puutteita, täytyy esittää suunnitelmia tilanteen parantamiseksi eikä kauniita ehdotuksia yleisellä tasolla.
Tällä hetkellä ryhmämme suhtautuu vielä myötätuntoisesti ja kärsivällisesti komissioon, koska sitä ei voida pitää vastuullisena monista menneisyydessä tehdyistä virheistä, mutta kärsivällisyys ei jatku loputtomiin. Selvää edistystä täytyy näkyä. Tällä hetkellä luotamme siihen, että komissio esittää hyvät ehdotuksensa, mutta luottamuksemme ei ole automaattista.
Sitten lopuksi, arvoisa puhemies, vastuuvapaus vuodelta 1996 oli lopun alkua edelliselle komissiolle. Haluan ilmaista toiveeni, tai oikeastaan vielä vahvemmin, haluan vaatia nykyiseltä komissiolta, että vuoden 1997 vastuuvapaus on alku komission rahoituspolitiikan todelliselle uudistamiselle, koska muuten tällä vastuuvapaudella ei ole ollut mitään arvoa.

Sjöstedt
Kun arvioimme kysymystä, joka koskee vastuuvapauden myöntämistä komissiolle, meidän on tehtävä päätöksemme sen perusteella, mitä todellakin tapahtui kyseisen varainhoitovuoden aikana, tässä tapauksessa vuonna 1997.
Ryhmämme on vaikea pitää vuoden 1997 varainhoitoa jotenkin ratkaisevasti vuoden 1996 varainhoitoaparempana. Kyseisenä vuonna vastustimme vastuuvapauden myöntämistä. Sen vuoksi vastustamme myös varainhoitovuotta 1997 koskevan vastuuvapauden myöntämistä. Olemme sitä mieltä, että tilintarkastustuomioistuimen toimittama tarkastus vahvistaa tätä käsitystämme.
Uudistusten lupaaminen on sekä hyvä että välttämätön asia. Annetut lupaukset ovat kuitenkin toistaiseksi vielä lunastamatta, etenkin avoimuuteen liittyvät lupaukset. Kannatamme sen vuoksi päätöslauselmassa esitettyjä uudistusvaatimuksia, mutta vastustamme vastuuvapauden myöntämistä.

Camre
Arvoisa puhemies, ensiksikin minulla on vain myönteisiä sanottavaa siitä hyvästä työstä, jota parlamentin jäsen van der Laan on tehnyt tämän mietinnön parissa. Kansakuntien Eurooppa -ryhmä vastustaa vastuuvapauden myöntämistä varainhoitovuonna 1997. Niin kutsuttua vastuuvapautta käsittelevässä mietinnössä varainhoito käydään läpi erittäin laajasti ja kriittisesti. Tuemme näitä kriittisiä huomioita, ja sen vuoksi minun on todettava, että näillä perusteilla olisi aivan järjetöntä kannattaa vastuuvapauden myöntämistä. Tilintarkastustuomioistuimen on ollut mahdotonta antaa tarkastuslausumaa, josta kävisi ilmi, että ne kohteet, jotka varainhoito kattaa, ovat laillisia, ja mielestämme on erittäin ongelmallista, jos parlamentin jäsenet kannattavat vastuuvapauden myöntämistä ilman, että he ovat varmoja kohteiden laillisuudesta.
Enemmistö on hyväksynyt asian sillä ehdolla, että uusi komissio toteuttaa monta uudistusta, joiden avulla pyrimme varmistumaan siitä, että edellisen komission toimikauden tapahtumat eivät toistuisi. Minun on jälleen kerran todettava, että kyse on erittäin epäonnistuneesta tarkastelutavasta, jossa edellisen komission vuoteen 1997 liittyvä vastuu ja uuden komission tulevaisuutta koskeva vastuu liitetään toisiinsa. Emme tarkoita sitä, että uusi komissio ei missään tapauksessa joutuisi vastuuseen menneistä tapahtumista. Mielestämme on vain väärin puhua komission vastuusta toimielimen tasolla. Vuoteen 1999 mennessä tehdyistä virheistä pitää syyttää kulloinkin asioista vastuussa olleita henkilöitä, emmekä me voi vielä tietää, pystyykö uusi komissio hoitamaan tehtävänsä paremmin.
Tämä merkillinen menettely merkitsee sitä, että parlamentti ei aseta vuoden 1997 varainhoidosta vastuuseen sitä tahoa, jolle vastuu kuuluu, nimittäin edellistä komissiota. Vuoden 1996 varainhoito kaatoi edellisen komission, ja vuoden 1997 varainhoito on täsmälleen yhtä ongelmallinen. Sen vuoksi meillä ei ole minkäänlaista perustetta myöntää vastuuvapautta.
Jätämme äänestämättä siinä äänestyksessä, joka koskee päätöstä tilien päättämisestä, ja lopuksi haluamme korostaa, että päätöslauselmaehdotuksessa on annettu useita oikeanlaisia ohjeita, joten äänestämme ehdotuksen puolesta.

Theato
Arvoisa puhemies, vastuuvapauspäätöksen tekemistä varainhoitovuonna 1997 lykättiin, koska silloinen komissio oli eronnut, kun päätös oli määrä tehdä, ja toimi vain virkaa toimittavana komissiona. Nyt parlamentin jäsen van der Laanin mietinnössä jonka hyväksi hän on tehnyt paljon työtä, mistä häntä on syytä kiittää sydämellisesti ehdotetaan, että komissiolle myönnettäisiin vastuuvapaus varainhoitovuonna 1997. Voi kysyä, miksi nykyiselle komissiolle myönnetään vastuuvapaus sen edeltäjän talousarvion toteutuksesta jäsen Camre puhui juuri siitä , varsinkin kun edeltävältä varainhoitovuodelta 1996 ei myönnetty vastuuvapautta.
Niin asia nyt vain kuitenkin on. Tehtävien siirtymisen myötä uuden komission pitää ottaa vastuu myös menneistä aikaansaannoksista ja menneistä virheistäkin. Koska vastuuvapaus voidaan komission kollegiaalijärjestelmän vuoksi myöntää vain koko komissiolle, evätä vain koko komissiolta tai päätöksentekoa voidaan lykätä vain koko komission osalta, silläkään ei ole enää merkitystä, että neljä nykyisen komission jäsentä kuului myös entiseen komissioon, joka ei ole vielä saanut vastuuvapautta, ja kuuluu taas tähän toimielimeen. Tämä kysymys olisi pitänyt esittää uutta komissiota virkaan asetettaessa.
Jos parlamentti kannattaa tällä viikolla talousarvion valvontavaliokunnan ehdotusta ja myöntää vastuuvapauden, komissio ei saa käsittää sitä avoimena sekkinä. Minun mielestäni jäsen van der Laanin mietinnön tärkein osa on nimittäin sen kolmas osa, päätöslauselmaesitys. Sen sisältämät kahdeksan otsikon alla luetellut ehdot liittyvät tiiviisti vastuuvapauden myöntämiseen, ja niiden toteuttaminen on päätöksemme edellytys.
Seuraavien vuosien vastuuvapausmenettelyjen kuluessa 1998 on jo käsiteltävänä parlamentin on tutkittava erittäin vakuuttavasti, myönsikö se komissiolle liian nopeasti laakerinlehdet varainhoitovuodelta 1997. Meillä on pian käytössämme koetinkiviä, kunhan komissio esittää uudistusohjelmansa. Tutkimme varainhoitovuoden 1998 vastuuvapausmenettelyn yhteydessä, ovatko tehokkuus, avoimuus ja vastuullisuus samoin kuin perinpohjainen vastuuvapauden myöntäjälle tiedottaminen toteutuneet.

Bösch
Arvoisa puhemies, kollega van der Laan suosittelee vastuuvapauden myöntämistä varainhoitovuonna 1997, ja me ymmärrämme sen huomaavaiseksi eleeksi uutta komissiota kohtaan, kuten edeltävät puhujat jo sanoivatkin. Tämä vastuuvapaus myönnetään sen komission antaman ilmoituksen perusteella, että komissio aikoo toteuttaa laajoja uudistuksia; näin lukee päätöslauselmaesityksen ensimmäisessä numeroidussa kohdassa. On kuitenkin pelkkää harhaa uskoa, että maailmassa vallitsisi taas järjestys sen jälkeen kun varainhoitovuoden 1996 vastuuvapauden epäämisen jälkeen nyt myönnettäisiin vastuuvapaus varainhoitovuodelta 1997! Vastauksetta on jäänyt minun mielestäni ennen kaikkea kysymys siitä, kuinka laajasti uusi komissio on todella valmis alistumaan ja alistamaan virkailijansa parlamentin ja oikeusviranomaisten valvontaan.
Esimerkki: yksi ensimmäisistä kysymyksistä, jota jouduimme käsittelemään uudessa talousarvion valvontavaliokunnassa, oli niin sanottu tapaus Fléchard, eli petokset voin viennin yhteydessä entiseen Neuvostoliittoon 90-luvun alussa. 7. tammikuuta 1994 komission korkea-arvoiset virkailijat päättivät, että kyseinen yritys saa pääosin anteeksi sille oikeastaan lankeavan lähes 18 miljoonan euron sakon. Tämä oli selvä yhteisön sääntöjen rikkomus. Me saimme tiedon siitä vasta vuoden 1998 lopussa saapuneen nimettömän kirjeen ansiosta.
Kaikki siitä Prodin komission jäseniltä kuulemani voidaan tiivistää siten, että olisi parempi katsoa tulevaisuuteen kuin penkoa näin kauan sitten tapahtuneita asioita. Ennenkuulumatonta tässä on se, että aikoinaan osallisena olleet pääjohtajat ja johtajat julistettiin syyttömiksi, että 7. tammikuuta 1994 pidetyn ratkaisevan kokouksen pöytäkirja on muka kadonnut selittämättömästi. Siitä ei ole ollut olemassa vain yhtä kappaletta vaan jopa useita. Jokainen osanottaja on muka saanut yhden kappaleen, mutta kaikki ovat valitettavasti kadonneet, kaikki! Tässä kohdassa viimeistään on mahdotonta sanoa: unohdetaan koko juttu! Tämä on tapaus, jonka pitäisi olla OLAFin tutkittavaksi joutuvien, sisäisiin asioihin liittyvien tapausten luettelossa, mutta minun tietääkseni se ei ole siellä vieläkään. Se kuuluu kuitenkin myös tapauksiin, joihin asiasta vastaavien oikeusviranomaisten pitäisi kiinnittää huomiota, sillä asiakirjojen ja pöytäkirjojen kadottaminen ei ole loppujen lopuksi mikään pikkurike vaan Belgian rikoslain 241 artiklan mukaan nimenomaan rangaistava teko. Voin vain sanoa: palaamme siihen varmasti varainhoitovuoden 1998 vastuuvapausmenettelyn yhteydessä.

Hyland
Arvoisa puhemies, me kaikki muistamme, että parlamentti päätti lykätä varainhoitovuoden 1997 vastuuvapauden myöntämistä odottaessaan selvityksiä uuden komission sisäisiä uudistuksia koskevista pyrkimyksistä. Tapahtuneen seurauksena komissio on antanut monenlaisia sitoumuksia, ja se on tietenkin omaksunut monia uudistustoimia. On vain reilua myöntää, että uusi puheenjohtaja, Romano Prodi, ja hänen joukkueensa ovat epäilemättä sitoutuneet panemaan parlamentin asettamat varainhoidon valvontaa koskevat vaatimukset täytäntöön. Nyt komission uudistuksia on kuitenkin käsiteltävä niiden keskustelujen yhteydessä, joita aiotaan käydä ennen tulevaa hallitustenvälistä konferenssia ja monien EU:n politiikkojen ja aloitteiden uudistamista.
Voimassa olevat EU:n sopimukset aiotaan tarkistaa niin, että varmistetaan esimerkiksi laajentumisprosessin onnistuminen. En epäile lainkaan, etteikö EU:n toimielinten lisäuudistuksia aiottaisi analysoida tässä keskustelussa. Kuitenkin pienen jäsenvaltion näkökulmasta on tärkeää, että komissiota uudistettaessa se tehdään niin, että taataan pienten jäsenvaltioiden edustus komissiossa.

Blak
Arvoisa puhemies, komissiolle myönnetään nyt vastuuvapaus vuoden 1997 varainhoidosta, mutta tosiasiassa se ei ansaitse sitä. Vastuu vuoden 1997 varainhoidosta kuuluu edelliselle komissiolle, ja sen vuoksi nykyinen komissio on sitä mieltä, että se ei voi kantaa siitä vastuuta. Pitää paikkansa, että vuoden 1997 talousarvion toteuttaminen kuului edellisen komission tehtäviin. Nykyinen komissio on puolestaan kuitenkin sitoutunut selvittämään vanhat skandaalit, ja minun on myönnettävä, että en ole erityisen vakuuttunut asioiden etenemisestä. Entisten aikojen asenne, jonka mukaan asiat lakaistaan maton alle ja omia ystäviä suojellaan, vallitsee valitettavasti edelleenkin. Osa on sitä mieltä, että meidän kannattaisi unohtaa vanhat synnit ja aloittaa uudestaan puhtaalta pöydältä. Mielestäni emme voi aloittaa puhtaalta pöydältä, jos emme selvitä asioita kunnolla. Viittaan tässä erityisesti aikaisempiin ECHOon liittyviin skandaaleihin. Olen erittäin närkästynyt siitä, että asiaan liittyviä asiakirjoja on niin vaikea saada. Edustan ECHOa talousarvion valvontavaliokunnassa ja minun on hyvin vaikeaa tehdä työtäni, jos komissio ei anna minulle tarvittavia tietoja. Ulkopuolelta katsottuna näyttää siltä, että komissio salaa jotakin. Omat tutkimukseni viittaavat valitettavasti myös siihen, että niin saattaa ollakin. Komissio peittelee jotakin, ja ikivanha käytäntö toistuu näin jälleen. Tuo käytäntö kaatoi komission. Sen vuoksi yhdyn täysin kehotukseen, jonka mukaan parlamentille on annettava ehdoton oikeus tutustua asiakirjoihin. Muutoin emme voi tehdä työtämme.

Schreyer
Arvoisa puhemies, arvoisa esittelijä, hyvät parlamentin jäsenet, toivon, että voin vastata myöntävästi kysymykseen siitä, ansaitsemmeko vastuuvapauden. Talousarvion vastuuvapausmenettelyhän antaa yhdessä tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen kanssa veronmaksajille tietoa siitä, onko budjettivaroja käytetty säästäväisesti ja kuinka säästäväisesti niitä on käytetty poliittisten prioriteettien mukaisesti, missä on tehty virheitä, ja ennen kaikkea, mihin toimiin virheiden välttämiseksi ryhdytään.
Julkisesti tiedetään, ja komissiokin tietää sen viime vuodesta, jolloin vastuuvapaus evättiin, mikä johti sitten vanhan komission eroon, että Euroopan parlamentti ei pidä vastuuvapausmenettelyä pelkkänä rutiinina vaan käsittelee asiat erittäin tarkasti. Tämänpäiväinen keskustelu varainhoitovuoden 1997 vastuuvapaudesta päättää siksi pitkän prosessin. Se koski näennäisesti kaikkia tärkeitä asioita, joita komissio on laajasti ymmärtäen käsitellyt.
Parlamentin jäsen van der Laanin mietinnössä käsitellään kaikkia näitä välineitä. Mietintö on erittäin kunnianhimoinen. Siinä keskitytään uudistuksiin, jotka on aloitettu, ja ennen kaikkea niihin, jotka pitää aloittaa. Komissio jakaa esittelijän kunnianhimoisen asenteen. Saanen onnitella teitä, hyvä parlamentin jäsen van der Laan, tästä todella erittäin kunnianhimoisesta mietinnöstä.
Haluaisin nyt käsitellä lähemmin joitakin mietinnön kohtia. Ensimmäiseksi käsittelen kysymystä, joka vie oikeutetusti erittäin paljon tilaa, nimittäin tehtävien ulkoistamista. Keskustelimme siitä erittäin perusteellisesti valiokunnassa, myös varainhoitovuoden 2000 talousarviomenettelyn yhteydessä. Komissio on luvannut parlamentille ryhtyä erittäin pikaisiin toimiin tässä asiassa.
Teknisen avun toimistojen (BAT) osalta ulkopolitiikka on tärkeimmässä osassa. Kollegani Chris Patten on jo perustanut viime vuoden lopussa muiden ulkopolitiikasta vastaavien komission jäsenten kanssa tarkasteluryhmän, joka käy erittäin nopeasti läpi nykyisten teknisen avun toimistojen tehtävät ja tutkii, mitä tehtäviä tulevaisuudessa pitää teettää toisessa muodossa.
Ryhmä otti tavoitteekseen esittää heti kokonaisuudistuksen esittämisen jälkeen erityisiä ehdotuksia myös tällä ulkopolitiikan alueella. Komissio ei todennäköisesti pysty esittämään yksityiskohtaista ehdotusta tällä alueella maaliskuun loppuun mennessä, mutta toivomme, että hyvin pian sen jälkeen.
Korostitte mietinnössänne kokonaisvaltaista lähestymistapaa. Tämä kokonaisvaltainen lähestymistapa on osa uudistuspakettia. Halusin kuitenkin mainita myös sen, että valmistelemme konkreettisia toimia erityisesti tällä ulkopolitiikan alueella myös parlamentin jäsen Bourlangesin mietinnön mukaisesti.
Mietinnössä esitettyjen muiden vaatimuksien tavoitteena on avoimuuden lisääminen. Haluaisin vakuuttaa, että käsittelette siinäkin asiassa komission uudistusten yhtä tavoitetta. Komissio haluaa olla avoin komissio, joka rajoittaa parlamentille tiedottamista vain silloin, kun on puolustettava suojelemista vaativia etuja. Luotan siihen, että näitä kysymyksiä voidaan säädellä toimielinten välisessä sopimuksessa.
Komissio parantaa myös tilinpäätöstiedoista tiedottamista, oikeudellisia velvoitteitaan pitemmälle, kuten te ja tilintarkastustuomioistuin vaaditte. Suostuin jo tilintarkastustuomioistuimen kertomuksesta käydyssä keskustelussa tähän kohtaan, joka sisältyy myös tähän mietintöön, nimittäin järjestelmälliseen seurantaan, koska pidän sitä välttämättömänä. Komissio on jo päättänyt ehdotuksestani, että tilintarkastajien pitää jo vuoden 1999 tilejä tarkastaessaan toimia niin, että tilintarkastustuomioistuimen esittämä arvostelu otetaan huomioon, nimittäin niin, että maksetut ennakot käsitellään kirjanpidossa erikseen, jotta nämä tiedot olisivat valmiina.
Lisäksi petostentorjuntaa tehostetaan edelleen. Puhuimme tänään aamupäivälläkin jo lyhyesti OLAFista. Saanen vielä kerran mainita vuoden 2000 talousarvioon varatut henkilöstön lisäykseen tarkoitetut määrärahat. Hyvä jäsen Stauner, aamulla mainitsemaani kannettahan ei pelkästään aiota nostaa, vaan se on jo jätetty. Minun mielestäni tämäkin osoittaa, että komissio ei aio sietää sitä, että jotkin elimet pyrkivät välttämään tätä parlamentin ja neuvoston tekemää päätöstä, vaan että se koskee kaikkia Euroopan yhteisön elimiä.
Lopuksi vaaditte myös vuoropuhelun parantamista, vuoropuhelun lisäämistä jäsenvaltioiden kanssa parannuksista, joita tarvitaan niiden toimien yhteydessä, joissa ne käyttävät yhteisön varoja. Tuen vaatimuksianne tässäkin asiassa ja pidän huolta niiden toteuttamisesta siltä osin kuin ne koskevat komissiota.
Gazan sairaalaa ja Palestiinan parlamenttia koskevissa asioissa voin ilmoittaa teille, että Gazan sairaala avataan, ja se on polikliinista hoitoa saavien potilaiden käytettävissä 15. heinäkuuta ja sairaalapotilaiden käytettävissä 15. lokakuuta alkaen vuonna 2000. Toiseksi komissio tiedottaa 31. maaliskuuta Euroopan parlamentille sairaalaan liittyvistä edistysaskeleista ja edistysaskeleista, joita saavutetaan niiden asiantuntijoiden valinnassa, jotka valmistelevat Palestiinan parlamentin rakentamiseen liittyvät tarjouskilpailuasiakirjat.
Kaikki uudistustoimet, joita olen käsitellyt, ovat osa kokonaisvaltaista lähestymistapaa. Kollegani Kinnock esittelee teille komission kokonaisvaltaisen lähestymistavan ja puhuu tällä virkakaudella etusijalle asetettavista poliittisista tavoitteista sekä lähestymistavan yksityiskohdista ja konkreettisesta ja ennen kaikkea tarkistettavissa ja ymmärrettävissä olevasta aikataulusta.
Suunnitelmien toteuttamisen on tarkoitus tehdä koko Euroopan unionista ja sen elimistä iskukykyisempiä ja avoimempia. Parlamentin tehtävä on valvoa komission toimia erityisesti vastuuvapausmenettelyn yhteydessä. Komissio tietää totisesti, kuinka konkreettisesti ja tarkasti Euroopan parlamentti tätä valvontaa toteuttaa. Sitäkin iloisempi olen siitä, että suhtaudutte myönteisesti aloitettuihin uudistustoimiin ja olette valmiita saattamaan vuoden 1997 vastuuvapausmenettelyn myönteiseen päätökseen.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Schreyer!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Riippumattoman asiantuntijakomitean toinen kertomus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana van Hultenin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0001/2000) komission uudistamista käsitelleen riippumattoman asiantuntijakomitean toisen kertomuksen johdosta toteutettavasta toiminnasta.

Van Hulten
Arvoisa puhemies, tähän aikaan viime vuonna Euroopan parlamentti asetti André J. Middelhoekin johtaman riippumattoman asiantuntijakomitean tutkimaan Euroopan komissioon kohdistuneita petos-, nepotismi- ja korruptiosyytöksiä. Maaliskuun 15. komitea julkisti ensimmäisen kertomuksensa, jossa todettiin: "On yhä vaikeampaa löytää ketään, jolla olisi edes vähimmässä määrin vastuuntuntoa." Muutaman tunnin kuluttua kertomuksen esittämisestä puheenjohtaja Santer ilmoitti koko komissionsa erosta. Eroaminen merkitsi kiivaan kamppailun päättymistä yhä varmaotteisemman parlamentin ja skandaalisyytöksissä rämpivän komission välillä. Sen jälkeen tilanne Brysselissä on muuttunut täysin toisenlaiseksi; uusi, vahvistunut parlamentti on valittu ja uusi komissio astunut virkaan. Puhuessaan parlamentissa kesäkuun 21. päivä puheenjohtajaehdokas Prodi lupasi ottaa kaikin tavoin huomioon komission uudistuksia käsitelleen riippumattoman asiantuntijakomitean kertomuksen, johon sisältyy 90 yksityiskohtaista suositusta, joista tänään keskustelemme.
Uusi komissio on jo ryhtynyt merkittäviin toimiin päästäkseen irti vanhoista toimintamalleistaan. Komission jäseniä ja heidän kabinettejaan koskevat menettelysäännöt on otettu käyttöön. Symbolisena, mutta merkittävänä eleenä komission jäsenet ovat vapaaehtoisesti luopuneet oikeudestaan ostaa alkoholia, tupakkaa, bensiiniä ja kulutushyödykkeitä verottomasti. Uudet johtavien virkamiesten nimittämistä ohjaavat säännöt on laadittu ja pantu täytäntöön. Osastojen määrää on vähennetty. Mielestäni komissio on osoittanut muutospyrkimyksensä selvästi ja ennennäkemättömällä innolla, ja se ansaitsee tästä siksi kiitosta. Uudistusten tarkoituksena on luoda yleisellä tasolla vahva ja rehellinen unionin julkinen hallinto, jossa hallinnolla on tarvittavat välineet suoriutua tehtävistään tehokkaasti ja aikaansaavasti, eli sellaisen hallinnon luominen, jossa virkamiehille on annettu keinot suoriutua tehtävistään ja jossa he ovat täysin selontekovelvollisia kaikilla tasoilla; ja sellaisen hallinnon luominen, jossa tunnustetaan ansiot ja palkitaan niistä ja kannustetaan virkamiehiä kehittymään täyteen mittaansa. Tämän saavuttamiseksi vaaditaan toimia neljällä alalla.
On ensinnäkin tehostettava komission varainhoitoa ja varainhoidon valvontaa. Eräs suurimmista ongelmista on toimivan varainhoidon valvontajärjestelmän puuttuminen. On toimittava niin, että komission pääosastoilla on täysi vastuu omista menoistaan varainhoidon valvonta mukaan luettuna. On perustettava uusi riippumaton tilintarkastusyksikkö. Pääosastojen on julkaistava erilliset vuosikertomukset ja tilit, jotta voidaan selvästi tunnistaa ongelma-alueet, ja niille on asetettava vuosittaiset tavoitteet petosten ja säännönvastaisuuksien vähentämiseksi. Tämän lisääntyneen autonomian vastapainoksi on toimittava niin, että pääjohtajilla on täysi ja henkilökohtainen vastuu tekemistään toimista.
On selvää, että siirtymäaika tällaiseen uuteen järjestelmään vie oman aikansa. Muutoksia varainhoitoasetukseen vaaditaan, ja parlamentilla on oltava sananvaltaa näissä muutoksissa. Vaikka komission onkin varmistettava, että se kunnioittaa perustamissopimusta ja varainhoitoasetusta siirtymävaiheen aikana, tämä ei saa olla tekosyynä sille, että mitään ei tapahdu. Tällä hetkellä tarvitaan kiireellisiä muutoksia.
Toiseksi on tehostettava petosten, huonon hallinnon ja nepotismin torjuntaa. Ensinnäkin on luotava sellainen hallintokulttuuri, jossa ne eivät menesty. Tämä edellyttää, että komission jäsenet ja korkeat virkamiehet antavat selkeän esimerkin, sekä asianmukaista koulutusta. Toiseksi on tehostettava nykyisiä petostentorjuntamekanismeja. Aiemmin tänä vuonna perustettu komission elin OLAF eli Euroopan petostentorjuntavirasto on asetettava Euroopan riippumattoman yleisen syyttäjän alaisuuteen; yleisen syyttäjän tehtävänä on valmistella syytetoimia kansallisia oikeusviranomaisia varten tapauksissa, joissa jäsenvaltiot ja yhteisön toimielinten virkamiehet ovat tehneet unionin taloudellisiin etuihin kohdistuvia rikoksia. Ehdotus voidaan tehdä ja se olisi tehtävä perustamissopimuksen 280 artiklan perusteella tämän vuoden puolivälissä.
Kolmanneksi on puolustettava Euroopan julkisen elämän standardeja. Poliittinen kriisi, joka johti aiemmin tänä vuonna komission eroon, on osoittanut selvästi, että tarvitaan yksiselitteiset ja käyttökelpoiset menettelysäännöt. Sittemmin on otettu käyttöön erilaisia uusia käytäntöjä. Parlamentin on arvioitava ne ja niistä olisi tehtävä oikeudellisesti sitovia. Yhteisön toimielinten olisi otettava esimerkkiä joistakin jäsenvaltioista, erityisesti Yhdistyneestä kuningaskunnasta, ja luotava julkisen elämän standardien komitea, joka antaisi neuvoja unionin toimielinten ammattietiikkaan ja menettelysääntöihin liittyvissä asioissa. Rikkomuksista ilmoittavia henkilöitä, jotka toimivat hyvässä uskossa on suojeltava. Viime vuoden lopussa komission jäsen Kinnock kertoi uusista toimista rikkomuksista ilmoittavien henkilöiden suojelemiseksi. Tämä olisi aloitettava viipymättä.
Vaikka tällaiset toimet eivät koskaan voi olla vaihtoehto hyvälle johtamiselle, ne ovat hätäkeino, kun jokin epäonnistuu. On ehdottoman tärkeää, että uudistukset eivät rajoitu pelkästään komissioon. Parlamentin on itse harkittava sisäisten sääntöjensä, hallinnollisten menettelyjensä ja johtamiskäytäntöjensä parantamista.
Lopuksi, komission henkilöstöresursseja koskeva politiikka on modernisoitava. On selvää, ettei se enää vastaa modernin monikansallisen organisaation vaatimuksia. Työmarkkina-asiat ovat usein toimineet uudistuksen jarruna, ja uudistus on viivästynyt aivan liian pitkään. Urasta yhteisön toimielinten palveluksessa on tehtävä houkuttelevampi. Liian monet uudet virkamiehet jättävät työnsä muutaman vuoden jälkeen. Ansioista on saatava tunnustusta, ja niistä on palkittava. Erityistaitojen kehittämisen on oltava välttämätön ehto ylenemiselle. Ylentämismenettelystä on tehtävä oikeudenmukaisempi ja avoimempi.
Viimeisenä, muttei vähäisimpänä asiana myös palkka- ja etuuspakettia on uudistettava. Siitä on tehtävä joustavampi ja sellainen, että se reagoi työmarkkinaoloihin. Siitä on riisuttava joitakin vanhentuneita osia, ja siinä on otettava huomioon suuren yleisön oikeutetut huolenaiheet, sillä yleisö ei pysty ymmärtämään, miksi unionin virkamiehille olisi maksettava ulkomaanlisää loputtomasti avointen rajojen Euroopassa tai miksi virkamiesten olisi maksettava usein paljon alhaisempia veroja kuin jäsenvaltioissa on.
Komission jäsen Kinnock esittelee huomenna uudistusta koskevan tiedonannon. Tähän tiedonantoon on sisällyttävä selvä aikataulu. Kun uusi komissio ja uusi parlamentti ovat nyt koossa ja toiminnassa, ajankohta uudistukselle on parempi kuin koskaan aikaisemmin ja luultavasti parempaa hetkeä ei tulisi jatkossakaan. Unioni laajentuu jo lähivuosina. Euroopan on nyt aika panna toimielintensä asiat kuntoon ja iskostaa toimielimiin kuten riippumattomat asiantuntijat olisivat voineet sanoa vastuuntuntoa.
Viime vuoden kesäkuussa Euroopan äänestäjät lähettivät selvän viestin siitä, että he ovat kyllästyneitä huonosta hallinnosta ja nepotismista kertoviin loppumattomiin juttuihin. On olemassa varsin yksinkertainen tapa suhtautua näihin juttuihin. Meidän on päästävä eroon huonosta hallinnosta ja nepotismista.

Zappalà
. (IT) Arvoisa puhemies, en haluaisi, että minut ymmärretään väärin toivon vilpittömästi, ettei niin käy , ja niinpä sanon heti alkuun kannattavani ilman muuta petosten torjuntaa ja tukevani ponnekkaasti asianmukaisia ja välttämättömiä uudistuksia.
On kyse aiheesta, joka ei ole yksinkertainen ja joka ansaitsisi osakseen paljon laajemman käsittelyn, mutta otan esiin ainoastaan muutamia seikkoja, ja näin myös siksi, että voimme, mikäli mahdollista, tiedostaa sen, mistä keskustelemme. Kaikki asiantuntijat voivat antaa tietoja, uutisia, lausuntoja ja neuvoja, mutta heillä ei ole poliittista eikä vaalien kautta saatua vastuuta, mikä onkin oikein. Mielestäni juuri poliitikkojen onkin tutkittava sitä, mitä asiantuntijakomitean kertomuksesta voidaan saadaan irti ja mitä ei voida kokonaisuudessaan ottaa huomioon sellaisella asenteella, joka on jossakin tilanteessa vaikuttanut ja vaikuttaa minusta edelleen itsensä vahingoittamiselta.
Mielestäni otan esiin vain muutaman seikan vain ja ainoastaan parlamentti voi ryhtyä toimiin parlamentin jäsenten osalta, sillä Euroopan parlamentin arvovalta ja edustuksellisuus vaarantuisivat seuraavina vuosina perinpohjaisesti, eikä tämä toimielin kehittyisi, niin kuin sen pitäisi, jos näin ei olisi.
Olen myös sitä mieltä, että on tärkeää, ettei kukaan voi, eikä saakaan kieltää Euroopan parlamenttia tai sen valiokuntia ottamasta selvää jostakin asiasta. Moraalin, kurin ja pidättyvyyden on oltava ominaista parlamentin jäsenille heidän hoitaessaan heille annettuja tehtäviä, mitä ei tietenkään kuka tahansa voi määrätä. Haluaisin tähdentää sitä, ettei ole olemassa Euroopan yhteistä oikeusjärjestelmää, vaan jokaisessa jäsenvaltiossa on oma erillinen oikeusjärjestelmänsä. Vaarana on, että käsiteltäväksi lähetetään samanarvoisia tapauksia, joista sitten määrätäänkin erilainen rangaistus. Olen samaa mieltä tutkintajärjestelmän aloittamisesta, mutta olen myös syvästi vakuuttunut siitä, että oikeus puolustukseen on tunnustettava yhtäläisenä ja kuitenkin yhtä tarpeellisena oikeutena. En yhdy siihen näkemykseen, että Euroopan yhteisön virkamiehiä olisi asetettava syytteeseen äärimmäisen helposti ja yksinkertaisesti: ilmiantaminen ei menetelmänä kuulu enää 2000-luvulle.
Lopuksi, arvoisa puhemies, olen sitä mieltä, että demokratiaperiaatteen on lähdettävä parlamentista: on tehtävä sellaisia uudistuksia, joilla parlamentin toimivalta kasvaa ja laajenee eikä vähene.

Elles
Tämä esittelijä van Hultenin mietinnöstä käytävä keskustelu palauttaa mieliimme sen tiukan keskustelun, jota käytiin yhdestä unionin toimielinten vaikeimmasta vaiheesta niiden vuonna 1957 alkaneessa historiassa. Euroopan parlamentin kieltäytyminen vastuuvapauden myöntämisestä ja vuoden 1996 talousarvion lopullinen hylkääminen; parlamentin vuosi sitten monen syyn perusteella antama epäluottamuslause; ja riippumattoman asiantuntijakomitean komission uudistusta koskeva ensimmäinen kertomus, joka johti komission jäsenten joukkoeroamiseen, ovat tällä hetkellä kaikki osa unionin kulttuuriperinnettä. Ne meistä, jotka olivat mukana näissä historiallisissa tapahtumissa, muistavat varmaan hyvin, että mitkään näistä mullistuksista ei olisi tapahtunut, jos me emme olisi käyttäneet parlamentaarista valtaamme saadaksemme aikaan muutoksia komission toimintatavoissa.
Älkää unohtako, että ministerineuvosto, joka ei tänäänkään ole läsnä keskustelemassa kanssamme, hyväksyi vastuuvapauden vuodelle 1997 ei vuodelle 1996 samana päivänä, kun komissio erosi maaliskuun 15. päivänä.
Nyt käsissämme on riippumattoman asiantuntijakomitean toinen kertomus, johon saimme tutustua ja josta keskustelimme lyhyesti viime syyskuussa. Suurin huolen aiheemme PPE-puolueessa on sen varmistaminen, että yleisön luottamus Euroopan komissioon palautuu. Lisätoimet lujan Euroopan rakentamiseksi valuvat hukkaan, jos Euroopan kansalaiset katsovat, ettei ole olemassa asianmukaista demokraattisen selontekovelvollisuuden järjestelmää yli-innokkaille virkamiehille. Emme missään oloissa luovu siitä, minkä olemme viime kuukausien aikana saavuttaneet, sillä mielestämme näin edistämme avoimuutta ja läpinäkyvyyttä. Siksi pidämme tärkeänä, että komission jäsen Kinnockin viime viikkoina esittämät lukuisat komission ilmoitukset, joissa on tehty kaikenlaisia poliittisia ehdotuksia, kirjataan nopeasti valkoiseen kirjaan. Tällainen kertoisi halusta edetä nopeasti, ja se antaisi myös sellaisen vaikutelman, että komissio on pikemminkin tiedonvälitystilassa kuin kuuntelutilassa.
Huolestumisemme saa vahvistusta, jos viime päivinä liikkunut huhu on totta nimittäin se, että komissio haluaisi rajoittaa ankarasti parlamentin jäsenten tiedon saatavuutta. Viime kädessä tämä oli yksi niistä syistä, jotka johtivat edellisen komission eroon. Eikö siitä ole otettu oppia?
Tieto siitä, että Euroopan parlamentin ja komission välisten suhteiden puitteet tarvitsevat yhä lisäneuvotteluja, johti siihen, että olimme eri mieltä esittelijän kanssa, kun keskustelimme valiokunnassa hänen mietinnöstään. Emme voineet mitenkään yhtyä hänen näkemykseensä siitä, että olisi parlamentin kannalta alentavaa asettaa yksityiskohtaisia ohjeita siitä, mitä haluamme komission ottavan esiin uudistuspaketissaan. Arvoisa van Hulten, mitä väljempiä päätöslauselmamme ovat, sitä enemmän annamme komissiolle sekä teidän entisille kollegoillenne neuvostossa vapauksia tehdä niin kuin he haluavat. Uskomme, että huomattava määrä asiantuntijakomitean suosituksista olisi pantava täytäntöön. Olemme PPE-DE-ryhmän tavoin antaneet kaikki asiantuntijakomitean suositukset valiokunnalle ja monet niistä on tällä hetkellä kirjattu mietintöön, joten valiokunnassa van Hultenin mietinnön luonne muuttui täysin.
Olemme jättäneet uudelleen käsiteltäviksi joitakin valiokunnassa hylättyjä tarkistuksia. Haluamme varsinkin, että menettelysääntöjä tarkistetaan niin, että niihin sisällytetään erityisesti maininta ansioista ja johtamiskyvyistä, jonka te, arvoisa komission jäsen, hyväksyitte viime syyskuun kuulemistilaisuuksissamme ja joka pitäisi siis sisällyttää näihin menettelysääntöihin varsinkin käsiteltäessä nimityksiä ja ylennyksiä.
Tulevaisuuden kannalta tiedämme, että olemme Euroopan komission jatkuvaa uudistamista edellyttävän pitkän prosessin alussa. Haluamme erityisesti, että muualla maailmassa tunnustetaan, että se, mitä komission virkamiehiltä vaaditaan, on ahkeruus ja erinomainen pätevyys. Tätä mainettahan muutamien yksilöiden sopimaton käytös on tahrannut.
Arvoisa komission jäsen, koska olitte mukana edellisessä komissiossa, te tiedätte, miksi kriisiin ajauduttiin. Lyhyesti ja ytimekkäästi: oli käynnistetty sellaisia ohjelmia, joiden hoitamiseen ei ollut riittäviä henkilöstöresursseja. Vaadimme, että käytätte tilaisuutta hyväksenne asettaaksenne komission henkilöstön todellisten tarpeiden mukaiseksi niin, että lähtökohtana ovat komission olennaiset vastuualueet ja niihin liittyvät toimet. Kantamme oli tässä asiassa varsin selvä vuoden 2000 talousarvion yhteydessä. Aiomme seuraavien viiden vuoden ajan olla valppaina, jotta varmistetaan, että tällä hetkellä ehdotetut uudistukset pannaan täysimääräisinä täytäntöön, ja aiomme tukea ponnisteluja toimielinten uudenaikaistamiseksi. Samoin emme myöskään aio epäröidä perua taloudellista tai muuta tukeamme, jos ryhdytään sellaisiin toimiin, jotka eivät ole komission puheenjohtaja Romano Prodin ennen nimitystään lupaaman avoimuuden mukaisia.
Toivotaan, että voimme välttää institutionaaliset kriisit pitämällä yllä jatkuvaa vuoropuhelua, jonka lähtökohtana on alusta alkaen se, että parlamentti on tasaveroinen kumppani päätettäessä komission uudistusten lopputuloksista.

Morgan
Arvoisa puhemies, minun on aloitettava pahoittelemalla sitä, etten voi esittelyssäni olla alkuunkaan yhtä dramaattinen kuin jäsen Elles. Voinen aluksi kiittää esittelijä van Hultenia tästä mietinnöstä. Mietintö on erinomainen. Olisi ollut väärin parlamentin kannalta, jos mietintöön olisi hampaita kiristellen kirjattu jokainen ulkopuolisesta elimestä tuleva suositus, sillä parlamentilla pitäisi olla oma mielipiteensä näissä asioissa. On meille eduksi, että jäsen van Hultenin laatima mietintö on tarkkaan kohdennettu. Saanen kehottaa jäsen Ellesiä olemaan ajattelematta nurinkurisesti. On kyllä totta, että sosialistit menettivät paljon, mutta heitä ei ole vielä kukistettu täysistunnossa, ja saanen varoittaa häntä, että niin ei ehkä huomenna käykään.
Haluaisin kiittää komission jäsen Kinnockia kaikesta siitä, mitä hän on tähän mennessä tehnyt. Hän on näyttänyt selvästi sitoutumisensa radikaalin muutoksen aikaansaamiseen. Kaikkein keskeisintä tässä asiassa on yrittää synnyttää ja herättää vastuuntuntoa. On selvää, että sitä on kehitettävä kaikilla tasoilla ja että samalla on tunnistettava kunkin tason tarpeet komissiossa.
On selvää, että meidän on saatava varainhoitoasetukseen muutoksia. Se on tärkeää. Meidän on lopetettava se, että vastuuta siirrellään yhdeltä ihmiseltä toiselle. Jos komissiossa on tehty virhe, meidän on saatava oikeat ihmiset siitä vastuuseen. Meidän on oltava varmoja siitä, että tehtävien jatkuva laiminlyönti johtaa erottamiseen. Muualla tämä on luonnollista, mutta näyttää siltä, että komissioon sovellettuna se on erittäin mullistava ehdotus.
Emme voi antaa sellaisen tilanteen jatkua, jossa epäpätevyys, huono hallinto ja petokset syövät Euroopan veronmaksajien rahoja, ja vastineeksi veronmaksajat saavat huonoa palvelua. Annan teille tästä yhden esimerkin. Vuoden 1998 tilintarkastustuomioistuimen raportin mukaan virhe valuuttakurssin laskemisessa maksoi Italian viinien tapauksessa Euroopan veronmaksajille 810 miljoonaa Englannin puntaa (GBP). On selvää, että tällaista ei voida hyväksyä. Mitä tapahtui laskuvirheestä vastuussa olevalle virkamiehelle? Tarvitsemme sellaisen järjestelmän, joka tarjoaa kannustimia ja ylennyksiä, ja ylennysten on perustuttava ansioihin. Myönnämme, että useimmat komission virkamiehistä ovat erittäin ahkeria. Huomaamme kuitenkin myös, että jotkin käytännöistä ovat vanhentuneita. Odotamme malttamattomina, että pääsemme lukemaan komission uudistuksia koskevan ehdotuksen kokonaisuudessaan, ja toivomme, että voimme työstää yksityiskohtia yhdessä komission kanssa, sillä komission jäsen, toisin kuin jäsen Elles äsken sanoi, on sitoutunut keskustelemaan asiasta parlamentin kanssa tämän päivän ja maaliskuun 1. päivän välisenä aikana.
Meidän on myös muistettava, että lasitalossa asuvien ihmisten ei pitäisi heitellä kiviä. Euroopan parlamentti ei ole tarkasti ottaen ollut puhdas pulmunen suhtautumisessaan asioihin olemassaolonsa aikana. Meillä on pitkä matka edessämme ennen kuin me itse pääsemme täydellisyyteen. Oma henkilöstöpolitiikkamme on vanhentunutta. Jotkin työskentelyä koskevista käytännöistämme tarvitsevat radikaalia uudistamista. Toivon, että Euroopan parlamentti seuraa tässä uudistamisprosessissa komission jalanjäljissä.
Kannatamme ehdotuksia toimintaperusteisesta budjetoinnista. Myönnämme, että se edellyttää komission virkamiehiltä kurinalaisuutta, ja myönnämme myös, että olemme parlamentissa osavastuussa kurinalaisuudesta, kun on kyse negatiivisista painopisteistä.
Lopuksi voinen sanoa, että komission on työstettävä suhteitaan yleisöön. Euroopan veronmaksajat tarvitsevat vielä vakuuttelua. Komission ja koko Euroopan unionin tulevaisuus riippuu näiden uudistusten onnistumisesta. Avainasemassa on siis näiden ehdotusten läpivienti.

Mulder
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä esittelijä van Hultenia hänen ensimmäisestä mietinnöstään. Kunnioitan häntä erityisesti sen vuoksi, että hän ei säikähtänyt, kun tarkistuksia tuli niin valtavasti. Mielestäni asiantuntijakomitean kertomus on ollut hyödyllinen, ja mielestäni on hyödyllistä myös tälle parlamentille - myös Morgan sanoi jo niin -, että pyydämme myös itse joskus ulkopuolista arviointia selvittääksemme, kuinka hallintoamme hoidetaan. Olemme esittäneet siitä tarkistuksen.
Haluaisin painottaa muutamaa van Hultenin mietintöön sisältyvistä asioista. En esitä niitä tärkeysjärjestyksessä vaan mielivaltaisessa järjestyksessä. Ensinnäkin olen sitä mieltä, että komission täytyy kiinnittää paljon enemmän huomiota siihen, että asiakirjoja säilytetään hyvin. Komission arkistot jättävät paljon toivomisen varaa. Havaitsimme sen, kun meidän piti tutkia Flechardin tapausta, jota muuten ei vieläkään ole selvitetty läheskään loppuun. Hyvin tärkeitä asiakirjoja - kabinettien, jopa pääjohtajan ja eri pääosastojen - oli merkillisellä tavalla kadonnut, ja on selvää, että sellaista ei saa tapahtua. Jos parlamentti haluaa valvoa hyvin, asiakirjojen täytyy olla saatavilla, ja haluaisin tietää, mitä komissio aikoo tehdä tilanteen parantamiseksi.
Sitten jälkikäteen tehtävästä tarkastuksesta, tarkastuslausumasta. Tämä on myös osittain sanottu van Hultenin mietinnössä. Mielestäni olisi hyvä, jos alkaisimme antaa luokittain ja aloittain numerotietoja siitä, kuinka talousarviota toimeenpannaan. Nykyisin on sellainen yleisvaikutelma, että yhteisön talousarviossa on kaikki huonosti. On selvää, että viime vuosien aikana olemme nähneet parannuksia maataloudessa mutta vähennyksiä rakennerahastojen menoissa. Onko se mahdollista? Haluaisin ehdottaa komissiolle, että uudistusten toteuttamiselle asetettaisiin määräaika. Jos hyväksymme uusia jäsenvaltioita, tilanne ei voi olla sellainen, että omat asiamme eivät ole järjestyksessä.

Staes
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, aluksi kiitokset kollega van Hultenille. Tämä on hänen ensimmäinen mietintönsä täällä täysistunnossa. Se on onnittelun arvoinen asia, vaikka olen tietenkin pahoillani siitä, että hän ei esitellyt mietintöään omalla äidinkielellään.
Arvoisat kollegat, tätä mietintöä oli vaikea saada aikaan, ja se tuli ehkä liian myöhään. Tässä on mielestäni kysymys ennen kaikkea talousarvion valvontavaliokuntamme kahden suuren ryhmän kinastelusta. Olkaamme rehellisiä. Asiantuntijakomitean toinen kertomus tuli syyskuussa. Siitä on nyt neljä kuukautta. Samalla van Hulten oli hukkua tarkistuksiin, joita tuli yli sata ensimmäisellä kierroksella. Hän ryhtyi uudelleen työhön, kirjoitti mietintönsä uudelleen ja otti huomioon monia ehdotuksia, mutta hän sai toisella kierroksella taas lähes sata tarkistusta. Tämän kaiken vuoksi - pelkään sitä hieman - mietintö on ehkä liian yksityiskohtainen, laaja ja liian myöhään valmistunut.
Lisäksi komissio hyväksyi - niin olen kuullut - juuri tänään komission uudistamista koskevan kertomuksen, joka lähetetään lisäneuvotteluja varten eri toimielimille ja toivottavasti myös parlamentillemme. Voisiko arvoisa komission jäsen Kinnock paljastaa tästä jotakin jo tänä iltana?
Arvoisa kollega van Hulten, vihreitä ja regionalisteja edustava ryhmäni kannattaa huomenna iltapäivällä täällä täysistunnossa yrityksiä parantaa vielä tätä mietintöä. Ei ole kuitenkaan mitään järkeä sisällyttää asiantuntijakomitean hyviä suosituksia sanasta sanaan mietintöönne. Jos äänestämme huomenna joitakin tarkistuksia tai tiettyjä kohtia vastaan, se ei johdu sisällöstä, vaan tarkoituksena on tehdä mietinnöstänne helppolukuisempi kokonaisuus. Joka tapauksessa täytyy olla selvää, että ryhmäni luonnollisesti kannattaa täysin asiantuntijakomitean suosituksia.
Oli miten oli, odotan kovasti asiakirjaa, jonka komissio on tänään hyväksynyt. Oli miten oli, odotan myös kovasti valkoista kirjaa, joka tulee helmikuussa. Oli miten oli, minun täytyy ilmoittaa teille, arvoisa komission jäsen, että asiantuntijakomitean kertomuksesta ja van Hultenin mietinnöstä tulee ryhmällemme mittapuita, joiden perusteella arvioimme, voimmeko luottaa Prodin komissioon vai emme.
Lopuksi vielä tämä. Elintarviketurvallisuutta koskeva valkoinen kirja hyväksyttiin ja julkistettiin kansalaisille viime viikolla, ja siihen sisältyi konkreettinen määräaika. Me pyydämme sellaista myös komission uudistamista koskevaan uuteen valkoiseen kirjaan. Mielestäni se on tarpeen, koska kansalaiset odottavat kovasti muutosta, ja joka tapauksessa ryhmäni haluaa, että vuoden 2002 loppuun mennessä toteutetaan selkeä muutos.

Meijer
Arvoisa puhemies, on hyvä, että tämä mietintö on saatu aikaan, mutta oikeastaan tarvitaan enemmän. Petokset, asioiden huono hoitaminen ja ystävien suosiminen eivät synny sattumalta. Niihin on parhaat mahdollisuudet, jos rahavirtojen demokraattinen valvonta on vähäistä. Suuri osa yhteisön budjetin rahoista jaetaan rakennerahastojen kautta. Se on järkevää niin kauan kuin on kysymys solidaarisuudesta, jolloin rikkaat jäsenvaltiot avustavat köyhempiä jäsenvaltioita tulonhankinnassa ja kehittämisessä. Kuitenkin jaetaan myös sellaista rahaa, joka menee Brysselin kautta takaisin samoihin rikkaisiin jäsenvaltioihin. Kunnat ja alueelliset viranomaiset pitävät sitä omana rahanaan, mutta ne voivat saada tällaista rahaa vain käyttämällä paljon rahaa ja henkilöstöresursseja edunvalvontaan ja neuvotteluihin.
Aina kun tätä rahaa on käytetty ajattelemattomasti tai varsinkin petosten jälkeen, vaaditaan tiukempaa valvontaa. Edes tiukin mahdollinen valvonta ei voi ratkaista tätä ongelmaa. Se johtaa korkeintaan entistä pahempaan byrokratiaan ja jättää vähemmän liikkumavaraa paikallisdemokratian vaikutukselle ja kansalaisten osallistumiselle valittaessa ja toteutettaessa hankkeita. Kansalliset viranomaiset voivat paremmin kanavoida tämän rahan suoraan alemmille viranomaisille ilman kiertotietä yhteisön kautta.
Meidän täytyy tulevien vuosien aikana vielä harkita sellaista mahdollisuutta, että rakennerahastot korvataan tasoitusrahastoilla, joista annetaan pelkästään budjettitukea sellaisille jäsenvaltioille tai niiden osavaltioille, joiden väestön henkeä kohti lasketut tulot ovat alhaiset. Tämä on todennäköisesti ainoa tapa vähentää petoksia ja välillisiä kustannuksia sekä lisätä avoimuutta ja demokratiaa.

Turco
Arvoisa puhemies, vielä ei ole kulunut vuottakaan, ja on jo selvää, miten eri tavalla parlamentti aikoo arvioida ensimmäistä ja toista kertomusta.
Ensimmäinen kertomus sai osakseen laajaa julkisuutta, siitä keskusteltiin ja sitä käytettiin näkyvästi samoin kuin sitä edeltänyttä polemiikkia ja tietovuotoja ennen kaikkea komission puheenjohtajan ja sen jälkeen useimpien komission jäsenten kaatamiseen, vaikka heillä ei ollut osaa eikä arpaa petosten, huonon hallinnon ja nepotismin kanssa.
Kun nyt ajatellaan, mitä vajaa vuosi sitten tapahtui, vaikuttaa selvältä, että tästä kertomuksesta oli hyötyä kaiken muun, mutta ei totuuden ja uudistusten kannalta, mikä on tämänpäiväinen käsitys, ja tämä toinenkin kertomus, jossa olisi voitu ottaa esiin paljon olennaisempia seikkoja, teetettiin siltä pohjalta, ettei siinä käsiteltäisi erityistapauksia, sillä tässä kertomuksessa ei pidetä kiinnostavana käsitellä laittomuuksia. Se ei kiinnosta parlamentin suuria ryhmiä, eikä ammattiliitojen enemmistöä, joka puheidensa mukaan pyrkii puolustamaan yhteisön virkamieskuntaa, mutta joka tosiasiassa huolehtii omien jäsentensä ammatillisesta suojaamisesta käyttämällä kyseenalaisella tavalla niille myönnettyä laajaa toimivaltaa.
Ammattiliittojen edustajia on kurinpitolautakunnassa ja henkilöstösääntökomiteassa siksi, että epäasianmukaisesti toiminutta virkamiestä ei voida erottaa ja siksi, että henkilöstösäännöstä pidetään tinkimättä kiinni. On käsittämätöntä, että ammattiliittojen edustajia on myös kilpailulautakunnissa, enkä hämmästyisi, jos ammattiliiton edustajia olisi jo OLAFissakin, mistä aiheutuisi vakavaa vahinkoa tälle toimielimelle, jonka puolueettomuus pitäisi ainakin muodollisesti taata.
Niinpä ymmärrän, miksi olemme nyt kokoontuneet tänne, kun tavalliseen tapaan tarkoituksena ei suinkaan ole keskustelu, vertailu ja tiedonsaanti, vaan muu toiminta.

Van Dam
Arvoisa puhemies, parlamentti painottaa van Hultenin mietinnössä, kuinka välttämätöntä on varainhoidon perusteellinen uudistaminen. Menoja täytyy valvoa paremmin sekä komissiossa että jäsenvaltioissa. Siksi myös Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuimen ja kansallisten tilintarkastusvirastojen täytyy tehdä parempaa yhteistyötä. Lisäksi tarvitaan säännöksiä niin sanotuista hälytyskellojen soittajista. Kannatamme kovasti kaikkia näitä suosituksia. Esitän kuitenkin muutaman huomautuksen.
Asiantuntijakomitean johtopäätös on se, että oikeudelliset puitteet Euroopan unionille vahingoksi koituvien petosten torjumiseksi ovat hajanaiset ja puutteelliset. Millä tavalla meidän täytyy puuttuu asiaan? Ei poistamalla jäsenvaltioilta oikeudellisia valtuuksia ja siirtämällä niitä Euroopan syyttäjävirastolle. Se vaatisi eurooppalaista rikoslakia, eikä sellaista ole olemassa. Tämä asia osuu lisäksi jäsenvaltioiden riippumattomuuden ytimeen. Siksi meidän täytyy etsiä ratkaisua jäsenvaltioiden paremmasta yhteistyöstä oikeusasioissa. Sen koordinoinnin voisi hoitaa jonkinlainen Euroopan syyttäjänvirasto. Sen ei pidä itse ryhtyä oikeustoimiin vaan antaa rikokset kansallisten oikeusviranomaisten käsiteltäviksi.
Asiantuntijakomitean kertomuksessa on myös tarpeellista sanottavaa neuvostolle ja parlamentille. Neuvoston täytyy antaa paljon enemmän painoarvoa komission vastuuvapausmenettelylle. Samalla tavalla parlamentin on vastattava haasteeseen. On korkea aika, että parlamentin jäsenten ohjesääntö saadaan aikaan ja että matkakulut korvataan todellisten menojen mukaan. Herää kysymys, onko parlamentti valmis pääsemään pois tästä umpikujasta. Tällä viikolla oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa on keskusteltu Rothleyn lausunnosta, eikä mikään siinä viittaa tällaiseen valmiuteen.

Theato
. (DE) Arvoisa puhemies, kun on kyse Euroopan komission omista uudistuksista, komissio on liemessä. Edellisen komission eroon johtaneiden tapahtumien jälkeen odotukset ovat valtavat. Minulla on monesti sellainen vaikutelma, että ehdotukset saavat parlamentissakin sitä suuremmat suosionosoitukset, mitä radikaalimmalta ne kuulostavat. Toisaalta oloja ei voi muuttaa paperille kirjoittamalla, ja vaikeudet alkavat heti kun alkaa täytäntöönpano, heti kun aletaan puhua yksityiskohdista. Tämä on mahdollisesti selitys sille, että meilläkin oli tämän asian yhteydessä talousarvion valvontavaliokunnassa enemmän vaikeuksia kuin odotimme. Tulosta on siitä huolimatta saatu nyt aikaan, ja haluaisin kiittää kollega van Hultenia hänen työstään tämän mietinnön parissa.
Jos tätä mietintöä ei vesitetä nyt enää tarkistuksilla, annamme komissiolle joissakin ratkaisevissa kohdissa selviä ja yksiselitteisiä tavoitteita. Sallikaa minun aloittaa tärkeimmästä tavoitteesta. Emme halua heikentää varainhoidon valvontaa. Edelleen on voitava olla mahdollista, että varainhoidon valvoja tarkastaa ennen kuin maksusitoumuksia tehdään tai maksuja maksetaan, ei kaikissa tapauksissa, mutta aina silloin, kun vallitsee epävarmuutta tai on olemassa riskejä. Tässä asiassa komissio antaa vääriä signaaleja, esimerkiksi kun se muuttaa varainhoidon valvonnan pääosaston nimen valvonnaksi (audit). Komission organisaatiokaaviota on varmaan helppo muuttaa, mutta muuttaminen on vaikeampaa, kun on kyse lainsäädäntöteksteistä, siis erityisesti varainhoitoasetuksesta.
En ole laskenut tarkasti, mutta yhteisön varainhoitoasetuksessa ja siihen liittyvissä täytäntöönpanomääräyksissä puhutaan melkein 100:ssa eri kohdassa varainhoidon valvojasta, hänen riippumattomuudestaan ja hänelle annetuista tehtävistä. Sitä ei voi jättää huomiotta tai kiertää, ei edes niin sanotulla pehmeällä lailla, kuten valiokuntamme kokouksessa kerran varovasti esitettiin. Tällaisista lainsäädännöllisistä pohdiskeluista riippumatta olisi myös asian kannalta anteeksiantamaton virhe, jos perinteinen varainhoidon valvonta poistettaisiin juuri silloin, kun komission siitä vastaavat henkilöt eivät ole enää yksin hoitamassa sitä vaan voivat muodostaa osan toimivasta valvonta- ja tutkimusmekanismiketjusta. Meidän käsityksemme mukaan tulevaisuudessa kolme mekanismia on limittynyt toisiinsa, varainhoidon valvojan suorittama riippumaton etukäteisvalvonta, uudelleen luotavan sisäisen valvonnan ja tilintarkastuksen yksikön suorittama valvonta ja jälkikäteisvalvonta, ja lopuksi uuden petostentorjuntaviraston OLAFin harjoittama suunnitelmallinen säännönvastaisuuksien jäljitys.
On hyvä, että kollega van Hultenin mietinnössä luodaan yhteys kaikkien näiden kolmen alueen välille ja tehdään myös selväksi, missä ovat suurimmat puutteet, joihin on tartuttava. Sanon vain lyhyesti: kurinpitomenettelyt eivät tehoa, erityisesti kun on kyse virkamiesten saattamisesta myös taloudelliseen vastuuseen väärinkäytöksistään. On olemassa laaja harmaa vyöhyke ja paljon rikosoikeudellisiin seuraamuksiin liittyviä epäselvyyksiä, ja nimenomaan sen osalta komission julistukset ovat olleet melko epämääräisiä. Voin vain korostaa, että ne ovat niitä todella kovia pähkinöitä, jotka on vihdoinkin purtava!

Van den Berg
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin kiittää sydämellisesti kollegaani van Hultenia. On miellyttävää voida sanoa, että hän tulee meidän valtuuskunnastamme, ja uskoakseni voin olla hieman ylpeä hänestä. Joka tapauksessa kiitokset hänen mietinnöstään.
Arvoisa puhemies, komission ero sai myös aikaan pelon kulttuurin hierarkiassa ja suuressa byrokratiassa toimivien monien virkamiesten joukossa. Vetoomus tämän kulttuurin muuttamiseksi vastuun kulttuuriksi vaikuttaa minusta hyvin olennaiselta.
Kehitysyhteistyövaliokunnassa olen voinut seurata hyvin läheltä, kuinka tuhannet hankkeet juuttuvat paikoilleen ja kuinka joskus jopa 80 prosenttia rahoista jää käyttämättä, ja joskus jää jäljelle valtavasti rahaa, eikä suinkaan sen vuoksi, että raha ei olisi kovinkaan tarpeen tai että ei olisi hyviä ehdotuksia, vaan sen vuoksi, että koko järjestelmä itsessään on jumiutunut. Puutetta on vastuusta, ennakkoarviointia on aivan liikaa ja jälkiarviointia aivan liian vähän, eikä varoja siten käytetä riittävän tehokkaasti. Rahat täytyy käyttää tuloskeskeisesti, ja koko työ täytyy järjestää sen pohjalta. Olisi hienoa, jos antaisimme tällä mietinnöllä viestin siitä.
Toivon kovasti, että täällä antamamme panos vaikuttaa siihen - kun komission ensimmäisestä kertomusluonnoksesta tulee pian 1. maaliskuuta virallinen kertomus -, että voimme todellakin saada täällä muutoksen aikaan. Arvoisa puhemies, se olisi ilman epäilyksen häivääkään palvelus Euroopan kansalaisille, ja saisimme osoittamiemme tulosten myötä takaisin jotakin siitä, mitä olemme viime vuosien aikana selvästi menettäneet. Se on paras tuki, jonka voimme antaa Euroopan demokratialle. Jos pääsemme siten eroon 1950-luvun kulttuurista ja siirrymme uudelle vuosituhannelle, vietämme täällä hyvin hienoja hetkiä.

Van der Laan
Arvoisa puhemies, aluksi kiitokset Michiel van Hultenille hänen ensimmäisestä mietinnöstään. Se oli vaativa suoritus, mutta meillä on Alankomaissa kaunis sanonta: uimaan oppii nopeasti, jos heitetään heti syvään veteen. Arvoisa kollega, mielestäni tämän kokeen jälkeen kelpaatte vaikka olympiakisoihin. On kaksi kohtaa, jotka mielestäni kaipaavat ELDR-ryhmältä erityistä huomiota.
Ensimmäinen on komission jäsenten henkilökohtainen vastuu. Tämä asia täytyy saada järjestykseen hallitustenvälisessä konferenssissa. Emme kuitenkaan halua, että tämä tärkeä asia jää täysin neuvoston käsiin, ja siksi olemme esittäneet tarkistuksen, jossa pyydämme, että komissio ja parlamentti tekisivät toimielinten välisen sopimuksen, jotta huolehdittaisiin siitä, että meillä olisi jonkinlainen mahdollisuus perääntyä, emmekä joutuisi kokonaan neuvoston armoille.
Toinen asiani on - kollegani Mulder sanoi jo tämän - se, että ELDR-ryhmän mielestä riippumattomien asiantuntijoiden täytyy tutkia myös Euroopan parlamenttia. Tämä vaikuttaisi erityisen paljon Euroopan kansalaisten tähän toimielimeen kohdistuvan luottamuksen palauttamiseen. Emme voi toimia uudistetun komission uskottavana vastapuolena, ennen kuin myös me menemme itseemme ja panemme asiat järjestykseen myös Euroopan parlamentissa. Vain siinä tapauksessa, että kaikki yhteisön toimielimet uudistuvat, saamme avoimen, demokraattisen ja toimintakykyisen Euroopan, jonka kansalaisemme nyt lopultakin ansaitsevat.

Pomés Ruiz
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin onnitella kollegaani esittelijä van Hultenia tästä ensimmäisestä työstä, jonka hän esittelee täysistunnossa. Olen varma, että työstä on hänelle hyötyä muun muassa siinä, että hänen seuraavassa mietinnössään olisi enemmän joustavuutta ja että hän yrittäisi päästä parempaan yhteisymmärrykseen kaikkien ryhmien kanssa.
Tässä tilanteessa kansalaisten vaatimaa komission uudistamisprosessia ei voida enää lykätä. Parlamentti on kuullut monta kertaa, jopa komission puheenjohtajilta itseltään, komission uudistamispyrkimyksistä. Tällä hetkellä vaikutta siltä, että pyrkimykseen suhtaudutaan vakavammin. Jos otetaan huomioon, että komissio on jo kerran eronnut ja asiantuntijakomitea on osoittanut, että riittämättömyyksiä oli lähes lukematon määrä, merkitystä on puheenjohtaja Prodin 14. syyskuuta antamalla lupauksella, joka koski täydellisen uudistussuunnitelman esittämistä parlamentille helmikuussa. Parlamentti odottaa malttamattomasti tätä täydellistä uudistusohjelmaa.
Tässä käsittelemässämme mietinnössä pyritään antamaan poliittista pontta suurimmalle osalle parlamentin valtuuttaman asiantuntijakomitean suosituksia. Puheenjohtaja Prodi sanoi, että hän ryhtyy toimiin joka tapauksessa ja että hän mieluummin onnistuisi mutta että pelko epäonnistumisesta ei estä häntä toimimasta.
Tämän vuoksi toivommekin, että hänen ohjelmansa on pätevä, eli jos näin on, voin vakuuttaa teille, että parlamentti tukee komissiota tässä uudistusprosessissa. Haluamme vahvan komission, joka voi hoitaa tehtäviään riippumattomasti ja puolueettomasti, mutta myös poliittisesti mielekkäästi. Komission jäsenet eivät saisi pitää itseään korkeina virkamiehinä vaan työtään tekevinä politiikkoina. Siksi mietinnössä sallitaan heille poliittinen toiminta ja puolueidensa luottamustehtävissä toimiminen. Viittaus luottamustehtäviin saattaakin olla väärä. Arvoisa Kinnock, en tiedä, mikä on tarkasti ottaen teidän käsityksenne tässä asiassa, mutta on selvää, että haluamme komission jäsenten olevan poliittisesti vahvoja ja poliittisesti sitoutuneita. Ja haluamme sellaisen rakenteen, joka on kustannuksiinsa nähden tehokas, joskin joudumme osoittamaan jokaisen tilinpäätöksen yhteydessä, että näin ei ole.
Arvoisa komission jäsen, siksi kannustamme puheenjohtaja Prodia esittämään meille pätevän ohjelman ja osoittamaan, että ongelmia saattaa ilmetä niiden tahojen kanssa, joiden status quo vaarantuu, mutta ei parlamentin kanssa, joka odottaa syvällisiä ja merkittäviä muutoksia.

Bösch
Arvoisa puhemies, Santerin komissio epäonnistui myös sen vuoksi, että sen varainhoidon valvonta epäonnistui kauttaaltaan. Tämän uuden komission tulevaisuus riippuu siis merkittävästi siitä, kuinka hyvin se saa aikaan nopeita uudistuksia ja kuinka nopeasti varainhoidon valvonta on taas toimintakykyinen.
Täällä sanottiin tässä yhteydessä jo moneen kertaan, että komissio aikoo parantaa ja tehostaa merkittävästi jälkikäteisvalvontaa ja että tämän valvonnan on tarkoitus olla täysin riippumatonta ja jättää lakaisematta mitään maton alle. Siihen voi tietysti suhtautua vain myönteisesti.
En kuitenkaan ymmärrä sitä, että ikään kuin sen hintana pitäisi luopua riippumattomasta korostan, riippumattomasta etukäteisvalvonnasta. Tähän asti komission maksuja on voitu maksaa vain, jos asian käsittelemiseen oikeutettu henkilö on allekirjoittanut sitä koskevan toimeksiannon ja jos varainhoidon valvoja on antanut suostumuksensa hyväksymismerkinnällään. Käytössä on siis kahden avaimen periaate. Tulevaisuudessa yhdenkin avaimen on tarkoitus riittää. Varainhoidon valvoja ei enää valvo etukäteen, ei ainakaan, jos toimitaan niiden uudistussuunnitelmien mukaisesti, joista komissiossa nyt keskustellaan. Jos sallitte, arvoisa komission jäsen Kinnock, tämä kuulostaa hiukan siltä kuin poliisi lakkautettaisiin, koska se ei ole kyennyt estämään rikoksia.
Nyt pitäisi kuitenkin olla kyse siitä, että valvontaa tehostettaisiin. Se voidaan saada aikaan siten, että varainhoidon valvojia ei pakoteta enää varustamaan jokaista maksua hyväksymismerkinnällään. Se, jonka on valvottava kaikkea, ei lopulta valvo enää mitään. Etukäteisvalvontaa pitäisi siis suorittaa suunnitelmallisesti siellä, missä on epävarmuutta tai riskejä. Varainhoidon valvonnasta vastaavia virkamiehiä pitäisi käyttää hajautetusti, siis operatiivisissa pääosastoissa niiden kollegojen luona, jotka käyttävät rahaa, jotta heitä voidaan heti pyytää apuun, jos esiintyy ongelmia, ja jotta valvonta ei ole niin kankealiikkeistä ja aikaa vievää.
Varainhoidon valvojien on kuitenkin toimittava riippumattomasti. Siinä on ratkaiseva ero siihen nähden, mitä komissio suunnittelee, kun se puhuu hajauttamisesta. Varainhoidon valvojia ei saa alistaa pääosastojen alaisuuteen, kuten komissio ilmeisesti suunnittelee. Senhän osoittavat jo tapaus Leonardon tapahtumat, joista asiasta vastaavan pääosaston sisäiset tarkastajat varoittivat, mutta heidän varoitustaan ei kuunneltu eikä välitetty eteenpäin.
Riippumattomuus on siis tehokkaan valvonnan edellytys. Tämä on näkemys, johon talousarvion valvontavaliokunta on suurella enemmistöllä päätynyt. Jälkikäteisvalvonnan osalta uusi komissio tunnustautuu nyt tämän riippumattomuuden kannattajaksi. Eikö olisi johdonmukaista, jos myös etukäteisvalvonnassa noudatettaisiin riippumattomuutta?
Olen sitä mieltä, että meidän pitäisi korostaa tätä kohtaa huomisessa äänestyksessä. Kollega Theato esitti jo sitä. Voin vain yksiselitteisesti tukea häntä tässä asiassa.

Haarder
Arvoisa puhemies, muutama vuosi sitten edellinen komissio yritti päästä eroon jäykistä ja vanhentuneista rakenteista. Se johti itsepintaisten ammattiyhdistysten johtamiin lakkoihin ja haukkumiskampanjoihin, minkä seurauksena ehdotukset hylättiin ja korvattiin ponnettomalla kompromissilla. Se oli edellisen komission tyhmyyttä, eikä parlamentista ollut silloin mitään apua. Parlamentin jäsen van Hultenin laatiman mietinnön henkilöstöpolitiikkaa käsittelevä osaa lukiessani saan valitettavasti sellaisen vaikutelman, että parlamentti aiheuttaa jälleen pettymyksen ratkaisevissa kohdissa antamalla heikkoja ja mitäänsanomattomia lausuntoja. Oikeuksia ja sääntöjä on liikaa ja johtamiselle jää liian vähän tilaa. Selkärankaa ja hampaita ei löydy. Where is the beef? (Missä on pihvi?) Ja haluan myös sanoa teille, arvoisa komission jäsen: Please, deliver the beef even if it is British. (Olkaa hyvä ja tuokaa minulle pihvi, vaikka se olisikin brittiläinen.) Komission puheenjohtaja Romano Prodi lupasi vallankumouksen. Te olette itse käyttäneet voimakkaita ja hyviä puheenvuoroja, mutta varokaa nyt antamasta periksi niissä ratkaisevissa kohdissa, joilla on vaikutusta! Siivotkaa henkilöstötukien viidakkoa! Pitäkää kiinni liikkuvuutta koskevasta vaatimuksesta, mutta älkää pitäkö sitä oikeutena, kuten tässä mietinnössä mainitaan, vaan pitäkää sitä johtamiskeinona! Huolehtikaa myös siitä, että koulutukseen panostamisesta tehdään johtamiskeino! Älkää kuunnelko mietinnössä esitettyjä vaatimuksia, joiden mukaan väliaikaiset toimihenkilöt pitäisi nimittää vakinaisiin virkoihin. Jos aiomme vakinaistaa jotakin, sen on kohdistuttava virkoihin eikä väliaikaisiin toimihenkilöihin.
Lopuksi, arvoisa puhemies, entisenä puhemiehistön jäsenenä - joka olin vielä puoli vuotta sitten - kehottaisin teitä ryhtymään tätä asiaa koskeviin toimiin puhemiehistössä, jotta me noudattaisimme parlamenttimme hallinnossa viimeistä piirtoa myöten niitä vaatimuksia, joita muille asetamme. Sitä emme ole tähän saakka tehneet ja teidän pitää osallistua tilanteen muuttamiseen.

McCartin
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijä van Hultenia hänen mietinnöstään ja sanoa, että äänestin sen puolesta. Niinpä otankin esiin vain sellaisia seikkoja, joista en ole samaa mieltä.
En ole samaa mieltä parlamenttiin liittyvistä kohdista. Tämä mietintö käsittelee komissiota. Parlamentti on erillinen tapaus. Ei ole tarvetta siihen, että ottaisimme parlamentin mukaan keskusteluun, jonka aiheena on komissio.
Sen lisäksi ottaisin esiin myös kysymyksen verovapaudesta. Tämä oli se aihe, jota verovapaan myynnin puolesta lobbaavat tahot, jotka paheksuivat sitä, että komissio poisti verovapaan myynnin lentokentiltä, käyttivät aseenaan komission taivuttamiseksi. Asia ei ole sen arvoinen, että sitä kannattaisi mietinnössäkään ottaa esiin.
Mietinnössä käsitellään pääasiassa varainhoidon valvontaa. Se on ymmärrettävää, koska mietintö on talousarvion valvontavaliokunnan tekemä. Emme kuitenkaan saisi antaa sellaista vaikutelmaa, että komission huolimattomuuden vuoksi merkittävä osa unionin voimavaroja on vaarassa mennä hukkaan. Loppujen lopuksi kyse on kansallisiin menoihin verrattuna vain 1 prosentista BKT:stä laskettuna. Olemme käsitelleet näitä asioita ennenkin, mutta jotkut täällä parlamentissa ovat nuoria, eivätkä tunnu ymmärtävän, kuinka vähäiset Euroopan unionin rahoitusvarat ovat, eivätkä sitä, että jäsenvaltiot käyttävät 80 prosenttia näistä varoista. Näin ollen komission huolimattomalla rahankäytöllä ei suuria rahasummia vaaranneta. Meidän olisi nähtävä asia oikeissa mittasuhteissa. Tämä on tärkeä asia pitää mielessä.
Euroopan komission tehtävillä on hyvin vähän tekemistä rahankäytön kanssa. Komissio saa hyvin vähän varoista. Komissiota painaa sen sijaan paljon suurempi vastuu, joka koskee ympäristön hoitoa, elintarviketurvallisuutta, ulkomaankauppaa, sisämarkkinoita ja varsin monia muita vastuualueita, joita olemme komissiolle antaneet ilman, että niiden hoitamiseen olisi riittävästi resursseja.
En kuulu niihin ihmisiin, jotka ovat sitä mieltä, että luottamuspula on suuri. Jos niin on, olemme aiheuttaneet sen itse tässä parlamentissa viime vuonna. Olen ollut täällä 20 vuotta ja olen huomannut, että neuvoston, komission ja parlamentin välillä vallitsee ehdoton luottamus. Meillä on ollut omat vaikeutemme ja olemme havainneet ongelmia, mutta missään tilanteessa Euroopan unionin kansalaiset eivät ole osoittaneet byrokraattiselle komissiolle epäluottamustaan, epäilyään tai pelkoaan sen vuoksi, että komissiossa hoidettaisiin yhteisiä asioitamme huonosti. Tämä on todellisten vaikeuksien karkeata liioittelua. Ei saisi olla niin, että komission pitäisi jatkuvasti kärsiä niistä virheistä, jotka aiheuttivat komission eron. Ongelmiahan oli ja meidän on ratkaistava ne esimerkiksi laajentumisen takia , mutta joskus me liioittelemme kielteisiä seikkoja.

Blak
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijää hienosta mietinnöstä. Toivon, että komissio käyttää sitä uudistustyössään. Uudistusprosessi on ollut meneillään jo jonkin aikaa, ja komissiossa vallitsee ilmeisesti jonkinlainen poikkeustila. Komission hallinto ei yksinkertaisesti toimi erityisen hyvin. Tietenkin komissiossa on hyviä ja taitavia työntekijöitä, ja he ovat siellä enemmistönä. Meidän on kuitenkin tehtävä perusteellisia uudistuksia. On liian vähän toimintaa ja liikaa turhaa byrokratiaa. Ihmisillä on oltava selkeät toimivaltuudet päätösten tekemiseksi, ja heidän on myös oltava vastuussa päätöksistään. Varainhoitoasetusta on muutettava. Olemme yksimielisiä siitä, että varojen käyttöä on valvottava entistä paremmin. Kysymys on vain siitä, miten. Komissio ja riippumaton asiantuntijakomitea kannattavat ennakkovalvonnan täydellistä poistamista. Sitä meidän on varottava. Meidän on säilytettävä tietty määrä varainkäytön ennakkovalvontaa. Ei riitä, että valvontaa suoritetaan vain pistokokein sen jälkeen kun rahat on jaettu. Liian monta säännönvastaista hanketta voi silloin päästä läpi. Meidän on sen sijaan tehtävä uudistuksia ja hajautettava valvontaa.
Komissiolla ei ole tarpeeksi henkilöstöä. Parlamentin jäsenillä on oltava rohkeutta selvittää kotimaidemme hallituksille ja kansoille, että komissiolla ei ole tarpeeksi henkilöstöä tehtäviensä hoitamiseen. Komission on myös voitava kieltäytyä uusista tehtävistä, jos henkilöstön määrää ei lisätä. Henkilöstöjärjestelmä on liian kankea. Työntekijöitä on kierrätettävä enemmän, erityisesti hierarkian yläpäässä. Lisäksi huonojen ja epäpätevien työntekijöiden irtisanomisen on oltava paljon helpompaa. Olen sen vuoksi tyytyväinen siihen, että kurinpitomenettelyä uudistetaan. Tähän mennessä saadut huonot kokemukset kurinpidollisista toimista osoittavat liiankin selvästi, että uudistus on välttämätön.

Thors
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, ensiksikään en voi olla toteamatta, että tähän keskusteluun ovat osallistuneet lähinnä vain Alankomaita, Isoa-Britanniaa ja Pohjoismaita edustavat puhujat. Se on ehkä hieman huolestuttavaa.
Useiden muiden tavoin toivon, että komission ja parlamentin välisissä suhteissa vallitseva poikkeustila päättyisi. Meidän on päästävä eroon siitä, että sammutamme yhden palopesäkkeen kiirehtiäksemme sitten sammuttamaan seuraavaa. Kuten parlamentin jäsen Blak sanoi, meidän on sen sijaan luotava järjestelmä, jonka tehtävänjako on selkeä.
Ensiksikin tarvitsemme tiukan säännöstön, joka voidaan panna täytäntöön. Pelkät menettelysäännöt ja eettiset komiteat eivät riitä. Tarvitsemme tiukat säännöt, joista käy ilmi muun muassa se, mitä voidaan hajauttaa, mitä voidaan teettää ulkopuolisilla ja mikä on riippumatonta. Mielestäni on hieman huolestuttavaa, että tässä keskustelussa vaaditaan riippumattomuutta määrittelemättä sitä, mistä pitäisi olla riippumaton ja kenellä on oikeus päättää siitä. EU, sen toimielimet sekä EU ja sen jäsenvaltioiden väliset suhteet tarvitsevat hallintoa koskevan perussäännöstön. Sellaista meillä ei ole. Olemme vaatineet syyttäjäviraston perustamista ja rikosoikeuden laatimista, mutta tarvitsemme myös EU:ta koskevaa hallinto-oikeutta. Pääsisimme asioissa hyvin eteenpäin, jos komissio hyväksyisi oikeusasiamiehen tekemän ehdotuksen hyvää hallintokäytäntöä koskevista menettelysäännöistä sitovaksi säännöstöksi. Parlamentin jäsen van Hultenin mietintö on askel oikeaan suuntaan, mutta se ei riitä.
Toiseksi meidän on selvitettävä omat tilintarkastukseen liittyvät tehtävämme. Tilintarkastustuomioistuimen on valvottava sitä, onko jokin asia ristiriidassa säännöstön kanssa, mutta sen ei ole määrä valvoa varainkäytön tarkoituksenmukaisuutta. Poliittinen arviointi kuuluu Euroopan parlamentille. Emme aja takaa roistoja - se kuuluu OLAFille. Sanokaa minulle esimerkiksi, minkä maan kansallinen parlamentti saa kaikki esitutkimusasiakirjat! Itsepäisesti kuin juopunut haluan myös sanoa, että julkisuutta koskevasta asetuksesta on tehtävä selvästi Internetissä esiintyneitä luonnoksia parempi, muuten taistelumme tässä asiassa ei etene mihinkään.

Pronk
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää sydämellisesti esittelijää hänen mietinnöstään. Olen iloinen siitä, että voin nyt puhua hänelle hollantia, kun myös van den Berg on tehnyt niin. Muuten olisin ehkä tuntenut hieman syyllisyyttä asiasta. Haluan sanoa, että tämä mietintö on parantunut valtavasti myös tarkistusten myötä. Olen itse työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan jäsen, ja esittelijämme on aina ylpeä saadessaan 100 tarkistusta, koska silloin hän tietää, että hän tuonut käsiteltäväksi kiinnostavan aiheen. Mielestäni tämä on nyt myös sellainen tilanne, mutta olen sitä mieltä, että on hieman liioiteltua puhua liikaa näistä 100 tarkistuksesta. Haluan edelleen viitata siihen, että talousarvion valvontavaliokunnassa koordinaattorinamme toimii espanjalainen Pomés Ruiz, joka on antanut hyvin tärkeän espanjalaisen panoksen tässä keskustelussa.
Arvoisa puhemies, mielestäni yksi tärkeimmistä mainituista asioista on esittelijän ehdotus pysyvästä julkishallinnon ammattistandardeja käsittelevästä komiteasta. Tämä on hyvin tärkeä ehdotus. Olen vain hyvin yllättänyt siitä, että PSE-ryhmä haluaa nyt torjua tämän ehdotuksen Morganin tarkistuksen avulla, koska siinä halutaan poistaa koko ehdotus. Me kuulemme toisaalta kaikenlaisia esittelijälle osoitettuja kiitoksia, mutta samalla Morgan haluaa käyttää tässä asiassa, ja muuten myös muissa tärkeissä asioissa, eräänlaista poltetun maan taktiikkaa, jolloin tämän mietinnön sisältö oikeastaan katoaa kokonaan. En tiedä, onko sillä tarkoitus tulla Kinnockia vastaan. Tunnen kuitenkin Kinnockin. Kinnock haluaa mielellään kuulla, mitä haluamme, ja hän on myös valmis poikkeamaan aiheestaan, jos hän pitää sitä tarpeellisena. Mielestäni tällainen pitkälle menevä poltetun maan taktiikka ei ole todellakaan tarpeen.
Sitten lopuksi virkamiehistä. En ole oikeastaan lainkaan samaa mieltä Haarderin kanssa. Olen samaa mieltä siitä, että virkamiehiä koskeva osa on oikeastaan täysin puutteellisesti laadittu. Ensinnäkään siinä ei painoteta lainkaan kansalaisten palvelun tärkeyttä. Toiseksi siinä tehdään kaikenlaisia ehdotuksia, jotka panevat miettimään, ovatko ne nyt kovinkaan järkeviä ja johtavako ne parannuksiin. Esimerkkinä mainittakoon, että työskentelemme teknisen avun toimistojen parissa - se on tärkeä asia - ja samalla haluamme päästä eroon komission määräaikaisesta henkilöstöstä. Nämä asiat ovat ristiriidassa keskenään, enkä todellakaan ymmärrä, kuinka tällainen ehdotus on tullut käsiteltäväksi.

Casaca
Arvoisa puhemies, aina Platonin ajoista asti länsimaailmaa on järjestelmällisesti viehättänyt ajatus kansanvallan korvaamisesta viisaiden vallalla. Parlamenttimme kutsui ensin asiantuntijakomitean auttamaan sitä arvioimaan Euroopan komission suoriutumista, ja se käytti kutsua hyväkseen ottaakseen komission kohtalon omiin käsiinsä.
Tässä toisessa kertomuksessa asiantuntijakomitea on jo ottanut askeleen eteenpäin ja arvostellut niitä parlamentin poliittisia ryhmiä, jotka kenties ovat suhtautuneet empien Euroopan komission erottamiseen, koska kuuluvat samaan poliittiseen ryhmittymään joidenkin sen jäsenten kanssa, ja ovat sitä mieltä, että ongelma voidaan ratkaista kieltämällä komission jäseniä kuulumasta poliittisiin ryhmiin.
Asiantuntijakomitean mukaan parlamentin olisi luovuttava vallastaan valvoa Euroopan komissiota, ja tehtävässä tulisi olla komitea, joka valvoisi hyvien tapojen toteutumista julkisessa elämässä. Se olisi pysyvä eikä valittu, ja sen muodostaisi oletettavasti toinen asiantuntijaryhmä. Tässä toisessa kertomuksessaan asiantuntijat opettavat meille, että Italiaa rahoittaa koheesiorahasto, että Euroopan aluekehitysrahasto ja sosiaalirahasto muodostavat kaksi kolmasosaa rakennerahastoista, että rakennerahastojen täydentävyyden ja komplementaarisuuden periaatteet tarkoittavat samaa asiaa, että maatalouden painostus on saanut aikaan sen, että maaseudun kehittämisen rahoittaa EMOTR:n tukiosasto, ja että yhteistyöperiaatetta sovelletaan vain komissioon ja jäsenvaltioihin. Kyseessä on viisauden oppitunti, josta aatteellisuutta on 100 prosenttia ja asiantuntemusta ei yhtään.
Tällä tavalla emme edistä yhteisön toimielinten uudistamista demokraattisia instituutioita kunnioittaen.
Van Hultenin mietintö oli aluksi loistava, ja haluankin tässä osoittaa mitä syvimmän ja vilpittömimmän kunnioitukseni sille, minkä kollegamme van Hulten on täällä saanut aikaan. Valitettavasti sitä on sen jälkeen muokattu useaan kertaan ja pahimpaan mahdolliseen suuntaan, mikä on muuttanut mietinnön asiakirjaksi, joka itse asiassa ylistää jotakin, jota emme voi hyväksyä.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, arvoisa van Hulten, työtänne voitaisiin espanjaksi kuvailla seuraavasti: se on urhea, aiheeltaan epäkiitollinen ja monimutkainen, ja uskon, että tällainen on tärkeää ensimmäiselle mietinnölle. Ymmärtänette siksi sen, minkä aion seuraavaksi sanoa reiluksi arvosteluksi, jonka uskon olevan tälle keskustelulle hyödyksi.
Tämä mietintö on minusta toistava, monisanainen, sekava ja käytetyt käsitteet ovat epätarkkoja.
"Toisto" on ehkä vakavin moite, ettekä te ole siitä vastuussa vaan parlamentti. Tarkoitan sitä, että jos parlamentti antaa asiantuntijakomitean tehtäväksi enkä aio toistaa sitä, minkä jäsen Casaca sanoi, vaikka olenkin hänen kanssaan pitkälti samaa mieltä ongelman selvittelyn, mitä mieltä on ryhtyä täällä keskiaikaisen perinteen mukaisesti kommentoimaan reunahuomautuksia ja niin edelleen loputtomasti. On ilmeistä, että odotamme tätä komission uudistusta, odotamme niitä ehdotuksia, joita komissio meille esittää, ja parlamentin on ilmaistava käsityksensä niistä. Sillä välin meidän on annettava luottamuslause komissiolle.
"Monisanaisuus". En aio mainita tämän mietinnön laajuutta. En tiedä, lyödäänkö tässä kaikkien täällä esiteltyjen mietintöjen ennätys, mutta epäilemättä ainakin tämän tyyppisten päätöslauselmien ennätys. En usko, että koskaan aiemmin on ollut päätöslauselmaa ja huomatkaa, että laadimme täällä parlamentissa mutkikkaita päätöslauselmia , jossa olisi ollut yli 16 rivin kappaleita ilman yhtäkään pistettä.
Lisäksi "sekavuus". En aio palata siihen, mitä sanottiin parlamenttia koskevien kysymysten analyysissa. Se kuuluisi toisen mietinnön aiheeksi, ja meidän on tehtävä sekin, ja on tarpeen, että pohdimme asiaa, mutta emme tässä mietinnössä. Arvoisa puhemies, lopuksi rehellisesti sanottuna en aio mainita esimerkkejä, mutta monissa tapauksissa oikeudellisia termejä käytetään hälyttävän epätarkasti.
Siksi ja yhteenvetona toivon monet meistä toivovat sitä , että te, hyvä komission jäsen Kinnock, esitätte kertomuksenne, jotta voimme todella ilmaista käsityksemme siitä, mikä onkin parlamentin varsinainen tehtävä.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, tarvittavia uudistuksia koskevien ehdotusten laajuus ja yksityiskohtien runsaus kertovat uudistuksen tärkeydestä. Kun otetaan huomioon tapahtumat, jotka aiheuttivat nämä pyrkimykset, uudistusten tarpeellisuus on kyllä ilmeinen. Toivoa ja odotuksia herättivät lisäksi komission jäsenten Prodi ja Kinnock voimakkaat julistukset täysistunnossa ja talousarvion valvontavaliokunnassa. Mietinnössä herättää huomiota erityisesti käsite avoimuus. Sen takaaminen on päätavoite. Aukottomasti seurattavissa olevan työn tärkeyttä ei voi myöskään korostaa riittävästi. Kyse ei ole kuitenkaan pelkästä virkakoneiston uudistamisesta vaan pikemminkin hyvän tahdon osoittamisesta kansalaisia kohtaan. Meidän on voitettava uudelleen heidän luottamuksensa EU:n politiikkaa kohtaan. Kansalaiset edellyttävät nopeaa ja avointa mahdollisuutta tutustua unionin elimiin ja unionin määräysten saamista luettaviksi. Keskinäinen ymmärrys heidän tahollaan syntyy siitä, ja he haluavat menestyvää politiikkaa ja ymmärtävät sen samanaikaisesti itsestään selväksi palveluksi täysivaltaiselle kansalaiselle.
Uudistuksen onnistuminen riippuu aivan oleellisesti komission tekemistä aloitteista. Minua hämmentää kuitenkin se, että kuulin tänään komission sanovan, että se keskustelee välikertomuksesta parlamentin kanssa vain epävirallisesti. Arvoisa komission jäsen Kinnock, teidän esityksenne talousarvion valvontavaliokunnassa ensi tiistaina ei saa kuitenkaan jäädä vain yksisuuntaiseksi esitykseksi, vaan me parlamentin jäsenet haluamme ja meidän pitää saada osallistua. On myös poliittisen ymmärrykseni vastaista, jos tällä viikolla pidetään vielä lehdistötilaisuus, ennen kuin me olemme keskustelleet ehdotuksesta huolellisesti asiasta vastaavassa talousarvion valvontavaliokunnassa. Olen sitä mieltä, arvoisa komission jäsen Kinnock, kaikesta henkilökohtaisesta menestyksestänne huolimatta: komission pitää tehdä vielä paljon, jotta se täyttäisi meidän aiheellisesti korkeat odotuksemme.

Kinnock
. (EN) Voinen aloittaa tekemällä jäsen Langenhagenille tiettäväksi, että päätös siitä, etten ole huomisessa täysistunnossa enkä siten voi vastata muodollisesti mietintöä koskeviin kysymyksiin ei ole omani eikä komission päätös, vaan parlamentin päätös! Eli jos hän haluaa luennoida asiasta, sellainen on paras pitää parlamentin sisäisenä. Hän tuntee minut riittävän hyvin ymmärtääkseen, että koko sen viiden vuoden aikana, jolloin teimme parlamentissa yhteistyötä, kertaakaan ei käynyt niin, etten olisi suostunut vastaamaan täysimääräisesti, muodollisesti ja yksityiskohtaisesti kaikesta tekemästäni.
Arvoisa puhemies, saanen aloittaa osoittamalla ihailua tälle van Hultenin tunnollisesti ja puheiden perusteella vaikeuksien kautta laaditulle mietinnölle. Vaikka hän on uusi jäsen parlamentissa, hän on tietyssä mielessä suhteellisen kokenut nimenomaan siksi, että entisenä virkamiehenä toimielimet ovat hänelle tuttuja. Ja mielestäni sen merkitys näkyy siinä, miten hyvin hän on näyttänyt kykynsä tarttuessaan tähän monimutkaiseen, mutta toimielinten kannalta ratkaisevan tärkeään aiheeseen, kuten useat parlamentin jäsenet ovat sanoneet. Kiitän häntä ja toivotan hänelle pitkää ja ansiokasta uraa edustajana.
Arvoisa puhemies, kuten varmaan tiedätte, jäsen van Hultenin riippumattoman asiantuntijakomitean toista kertomusta koskeva mietintö on kiistatta pitkä, ja koska haluan vastata perusteellisesti varsinkin niihin kysymyksiin, jotka koskevat varainhoitoa ja sen valvontaa, pyydän teiltä ymmärtämystä. En aio tietenkään viedä yhtään enempää parlamentin aikaa kuin on ehdottoman tarpeellista.
Kun parlamentti käsitteli viime syyskuussa riippumattoman asiantuntijakomitean toista kertomusta, lupasin tulevan komission puolesta, että kertomusta pidettäisiin olennaisena osatekijänä komission uudistusehdotuksissa. Pyrkimyksemme vastata täysin tähän lupaukseen tulevat parlamentille selvästi ilmi, kun ryhdytään käsittelemään uudistuspakettia, jonka komissio tänään hyväksyi aivan neljä kuukautta sitten itsellemme asettamamme haasteellisen aikataulun mukaisesti. Olen varma, että tämä on jäsen Pomez Ruizin mielestä rohkaisevaa. Suurin osa ehdotuksista on varsin samanlaisia kuin ne, joita esittelijä van Hulten on esittänyt, ja tähän komission paperiin sisältyy kerron tämän esittelijä van Hultenille ja jäsen Staesille varsin täsmällinen toiminta-aikataulu, jota noudatetaan uudistusten läpiviennissä. Siten kertomuksessa, joka minulla on ollut kunnia laatia, mitään ei ole jätetty auki tai epäselväksi.
Parlamentin harkitulla näkemyksellä, johon päästään seuraavien neljän tai viiden viikon mittaisen kuulemisen aikana, on hyvällä syyllä paljon merkitystä. Sanoisin jäsen Ellesille, että olemme ehdottomasti kuuntelutilassa. Mutta hän varmaan osaa arvostaa tavanomaisella suurpiirteisyydellään, olen varma sitä, että ensin on välttämätöntä välittää se, mitä aiomme ehdottaa, pystyäksemme kuuntelemaan ehdotukseemme annettavaa vastausta. Se tiedonvälittämisestä. Vaikka ajan puute estääkin minua, arvoisa puhemies, arvioimasta parlamentille jokaista päätöslauselman seikkaa tämän keskustelun aikana, voin auliisti vakuuttaa, että yksityiskohdat otetaan tämän kuulemisen ajan huomioon merkittävänä uudistusehdotuksiimme tehtävänä panoksena sekä samalla työhömme lisättävänä panoksena muillakin asiaankuuluvilla aloilla.
Siirtyessäni käsittelemään päätöslauselman tärkeimpiä teemoja esitän seuraavat huomiot. Tarvetta avoimuuteen on oikeutetusti painotettu, eikä ainoastaan siksi, että suurempi avoimuus komission toimintatavoissa parantaa tehokkuutta ja myös hälventää sen toimintaan liittyvää turhaa salaperäisyyttä. Tämä on olennaisen tärkeää toimeenpanevalle hallinnolle, jolta edellytetään vastuuvelvollisuutta yleisemmin koko Euroopan kansalle eikä ainoastaan parlamentille. Tietenkin tarvitaan järkeviä takeita erityisen arkaluonteisen tiedon suojaamiseksi, mutta ne tapaukset, joissa niitä tarvitaan, olisi pidettävä mahdollisimman vähäisinä. Olen toistuvasti korostanut sitä koko 2530 vuoden mittaisen urani ajan enkä ainoastaan komission jäsenenä ollessani. Aivan varmasti se on komissionkin pyrkimys.
Varainhoito ja sen valvonta ovat epäilemättä ratkaisevan tärkeä ala uudistuksissa. Kuten parlamentti tietää ja on toistuvasti sanonut, unionin taloudellisten interventioiden laajuus ja tavoitteet ovat viime vuosikymmenen aikana kasvaneet valtavasti ilman, että henkilöstöä olisi lisätty tai menettelyjä korjattu samassa suhteessa. Monet jäsenet ottivat tämän seikan jälleen esiin tämänpäiväisen keskustelun kuluessa. Yhdymme riippumattoman asiantuntijakomitean painokkaaseen näkemykseen ja siihen näkemykseen, joka toistuu tässä päätöslauselmaehdotuksessa, että on aika tarkistaa sääntöjämme ja menettelyjämme perusteellisesti. Keinot siihen asetetaan uudistusstrategiassa, ja komissio aikoo huhtikuussa esittää ehdotuksensa varainhoitoasetuksen perinpohjaiseksi uudistamiseksi.
Parlamentin tuki tämän olennaisen tärkeän muutoskehityksen saavuttamiseksi on elintärkeää. Yhdyn jäsen Theaton näkemykseen siitä, ettemme voi mitenkään hyväksyä sitä, että yrittäisimme panna uudet järjestelyt täytäntöön ilman lainmuutoksia.
Lain muuttaminen on kaiken pohja. Monia valmisteluja voidaan tehdä, ne ovat tarkasti kohdennettuja ja niille on uudistusstrategiassa annettu täysi tuki, mutta muutoksen paneminen täytäntöön lainsäädännöllisesti on epäilemättä olennaisen tärkeää uuden järjestelmän toiminnan kannalta. Olennaista on, että komissio aikoo lainmuutoksen avulla siirtyä pois nykyisestä keskitetystä järjestelmästä, jossa varainhoidon valvoja hyväksyy etukäteen jokaisen rahoitustoimen, ja lujittaa sen sijaan sisäisiä valvontajärjestelmiä hankkeiden hallinnosta vastaavissa yksiköissä niin, että pääosastoilla on paremmat edellytykset kantaa vastuunsa niistä päätöksistä, joilla on vaikutusta Euroopan unionin talousarvioon.
Lisäksi ja jotta saataisiin paremmat takeet kuin nykyisessä järjestelmässä, uutta hajautetun valvonnan järjestelmää on täydennettävä perustamalla sisäinen tilintarkastusyksikkö "toinen avainkohta", kuten jäsen Bösch sanoi niin, että se on tiukasti riippumattoman asiantuntikomitean suositusten mukainen. Tämä yksikkö aloittaa toimintansa 1. toukokuuta tänä vuonna. Sitä johtaa ammatillisesti ansioitunut tilintarkastaja, ja sen riippumattomuus on taattava ja aiotaan taata varainhoitoasetukseen lisättävän uuden määräyksen nojalla. Uusi yksikkö toimittaa minulle selvityksen. Yksikön myötä perustetaan myös sisäisen tarkastuksen ohjausryhmä, jota johtaa kollegani, komission jäsen Schreyer, joka on ilokseni tulossa tänään tänne. Talousarviosta vastaavana komission jäsenenä suhteet tilintarkastustuomioistuimeen kuuluvat jo hänen vastuualueeseensa. Tämä sisäisen tarkastuksen ohjausryhmä varmistaa, että sisäisen tilintarkastuksen pohjalta ryhdytään tehokkaisiin ja ankariin toimiin.
Haluan painottaa ponnekkaasti sitä, että valvontajärjestelmiemme muuttaminen ei missään nimessä tarkoita niiden höllentämistä. Ehdotetut muutokset tekevät järjestelmästä tehokkaamman sekä panosten että mitattavien ja tilitettävien tulosten osalta.
Voin myös erityisesti vakuuttaa parlamentille, ettemme aio omaksua ns. "big bang" -lähestymistapaa. Ennakkohyväksynnästä luovutaan hankkeiden hallinnosta vastaavissa yksiköissä vasta, ja kun sisäinen tarkastusjärjestelmä on yksiköissä osoittautunut täysin toimivaksi.
Olen melko yllättynyt siitä, että päätöslauselmaesityksen 10 kohtaan ei ole sisällytetty riippumattoman asiantuntijakomitean molemmissa kertomuksissa esittämää nykyiseen keskitettyyn varainhoitotehtävään kohdistuvaa perusluonteista arvostelua. Komitealla oli varsin selvä käsitys siitä, että keskitetty ennakkohyväksyntä on tarpeen poistaa, ja myös siitä, että on tarpeen erottaa sisäinen valvonta varainhoidon valvonnasta.
Lisäksi en myöskään usko, että 10 kohta heijastaa täysin tilintarkastustuomioistuimen lausuntoa vuodelta 1997. Tietenkin tuomioistuin voi tulevaisuudessa antaa harkitun lausuntonsa varainhoitoasetukseen esitetyistä muutoksista, mutta on hyödyllistä palauttaa mieliin tilintarkastustuomioistuimen presidentti Karlssonin parlamentille viime kuussa esittämät käsitykset. Komission sisäinen tarkastus ei hänen mielestään ole riittävän vahva estämään epäasianmukaisia toimia. Esimerkiksi varainhoidonvalvoja antoi etukäteen hyväksymismerkinnän useimmissa äskettäin paljastuneissa huonoa hallintoa ja säännönvastaisuuksia koskeneissa tapauksissa. Samalla sisäistä tarkastamista hoidetaan useammalla taholla, ja sitä hoitavat varsinkin varainhoidon valvoja, hallinnon tarkastus ja jotkin pääosastoissa toimivat yksiköt, eikä sitä ole koordinoitu hyvin.
Keskitetyn etukäteen tapahtuvan hyväksymisjärjestelmän tarkoituksena oli alun perin epäilemättä varmistaa huolellisuus, mutta vuosien mittaan sen ikävänä sivuvaikutuksena oli, että johtajien vastuuntunto heidän tekemistään päätöksistä vähentyi. En usko, että olemme missään mielessä erimielisiä tästä. Päättelen 10 kohdasta, että arvoisien parlamentin jäsenten perimmäinen huoli koskee sitä, että tarvitaan huolellisesti hoidettu siirtymäkausi. Muutoksen luonne tulee aivan varmasti olemaan sellainen, minkä arvoisat jäsenet saavat uudistuksia koskevaa strategista asiakirjaa lukiessaan huomata. Meidän tavoitteemme, samoin kuin komitean ja tilintarkastustuomioistuimen tavoite, ei ole varainhoidon valvonnan poistaminen, vaan pääseminen eroon keskitetystä varainhoidon valvonnasta ja sen kehittäminen.
Ennen kuin vaihdan aihetta, haluaisin lisätä, että olemme esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että olemassa oleva sisäinen tarkastus on säilytettävä niin kauan kuin uuden riippumattoman sisäisen tarkastuksen osaston perustaminen on vielä joidenkin kuukausien ajan kesken.
Käsittelisin seuraavaksi nopeasti päätöslauselman osaa, joka koskee petoksia, korruptiota, huonoa hallintoa ja nepotismia: mietinnön merkittävin uusi ehdotus koskee sitä, miten komission virkamiehet ilmoittavat väärinkäytöksistä. Kuten tein selväksi viime syyskuun kuulemistilaisuuksissa ja muissakin yhteyksissä, olemme yksimielisiä uskoessamme, että kannattaa määritellä, mitkä ovat parhaat menetelmät tätä tarkoitusta varten, vaikka onkin täysin selvää, että me kaikki toivomme, että niitä tarvittaisiin harvoin.
OLAFista annetun asetuksen nojalla henkilökunta on viime vuoden kesäkuusta lähtien saanut parempia ohjeita siitä, kuinka mahdollisista säännönvastaisuuksista ilmoitetaan. Ehdotuksemme on, että näitä määräyksiä täydennetään määrittelemällä ne virkamiesten oikeudet ja velvollisuudet, jotka koskevat väärinkäytösepäilyistä ilmoittamista sisäisten kanavien kautta, vaikkakaan ei yksinomaan samaa hierarkiaa pitkin. Myös se mahdollisuus, että voidaan käyttää erityisiä ulkoisia kanavia, on otettu huomioon. Yritämme panna parhaat käytännöt täytäntöön. Niille henkilöille, jotka ilmoittavat väärinkäytöksistä hyvässä uskossa ja tavalla, joka ei vaaranna tutkimuksia huonosti ajoitetulla paljastuksella, taataan asiallinen vastaus ilmoituksiin, luottamuksellisuus varhaisvaiheessa ja uran turvaaminen. Tästä seuraa myös se, että luodaan takeet niitä virkamiehiä varten, joihin on kohdistettu vääriä syytöksiä.
Myöhemmin tänä vuonna annettavaan tiedonantoon sisältyvät kaikki yksityiskohtaiset tiedot. Mielestäni parlamentti ei tule pettymään ehdotuksiimme. Olen kuitenkin vakuuttunut siitä, mitä mietinnön 34 kohdassa ehdotetaan ulkoisten elinten käyttämisestä varainhoidollista vastuuta koskevien olemassa olevien määräysten täytäntöönpanossa. Olemme jo suunnitelleet, kuinka uudistamme olemassa olevia kurinpidollisia menettelyjä perusteellisuuden, oikeudenmukaisuuden, johdonmukaisuuden ja ammattimaisuuden varmistamiseksi. Ja aiomme ehdottaa toimielinten välisen kurinpitolautakunnan perustamista. Myös tälle tarvitsemme parlamentin tuen ja ymmärtämyksen. Kesäkuussa annettava tiedonanto sisältää muutosehdotuksen kokonaisuudessaan.
Julkisessa toiminnassa noudatettavat normit ovat parlamentin käsiteltävänä olevan mietinnön seuraava tärkeä osa-alue. Otettuaan käyttöön joukon menettelysääntöjä nykyinen komissio on alkanut kehittää selkeitä eettisiä normeja. Tässä asiassa päästään askel eteenpäin kesäkuussa, kun julkisen toiminnan normeja käsittelevä komitea laatii ehdotuksen toimielinten välistä sopimusta varten. Tämä on päätöslauselmaesityksen mukaista. Yksi komitean tärkeistä tehtävistä on antaa etiikkaa ja normeja koskevia neuvoja sekä valvoa toimielinten yhteisiä ja erillisiä toimintasääntöjä. Olisin iloinen, jos parlamentti antaisi tälle tukensa.
Tällä hetkellä olemme myös selvittelemässä sitä, kuinka voimme kaikkein tehokkaimmin panna täytäntöön ehdotuksen asiakirjojen luokittelujärjestelmästä, jota van Hultenin mietinnön 50 kohdassa ehdotetaan.
Päätöslauselmaesityksessä muistutetaan oikeutetusti komission tilintekovelvollisuudesta parlamentille. Puheenjohtaja Prodi ja varapuheenjohtaja Palacio ja muut kollegat ovat osoittaneet, että komissio pyrkii siihen käytännössäkin. Toivon, että pääsemme kohta yksimielisyyteen toimielintemme välisiä suhteita koskevista menettelysäännöistä, joihin ajankohtaisimmat säännöt asiakirjojen julkisuudesta sisältyvät. Tämä seikka otettiin varsin osuvasti esiin jäsen Ellesin taholta ja toisaalta jäsen Thorsin taholta. Olen varma, että he tietävät, että joulukuun puolessavälissä saimme virallisesti käsiimme parlamentin kanssa tehtävän puitesopimusehdotuksen. Odotamme nyt, että parlamentti päättää, milloin se haluaa aloittaa tekstiä koskevat neuvottelut. Olisimme hyvin tyytyväisiä, jos voisimme edetä mahdollisimman nopeasti.
Mietinnössä painotetaan aivan oikein henkilöstöresursseja koskevan politiikan keskeistä merkitystä uudistusten kannalta. Olen iloinen voidessani kertoa jäsen van Hultenille ja jäsen Haarderille, että rekrytointia, koulutusta, arviointia ja nimityksiä johtotehtäviin koskevat yksityiskohtaiset suositukset ovat varsin pitkälti oman ajattelutapamme ja ehdotustemme mukaisia. Haluaisin myös siirtyä kohti lineaarista urajärjestelmää, koska nykyinen ura-alueisiin perustuva järjestelmä ei enää sovellu toimielintemme tarpeisiin. On selvää, että nykyinen järjestelmä onnistuu pysäyttämään todistetusti kyvykkäiden henkilöiden etenemisen ja liikkuvuuden. Ne jäsenet, jotka ovat tämän keskustelun aikana oikeutetusti kehuneet komission virkamiehiä, jotka suurimmaksi osaksi ja tyypillisesti ovat erittäin rehellisiä, ahkeria ja varsin kyvykkäitä, osuivat tekemissään huomioissaan täysin oikeaan.
Uudistusstrategiaa käsittelevässä valkoisessa kirjassa aiotaan tuoda selvästi julki omat ajatuksemme näistä ja muistakin seikoista, mutta yksityiskohtaisuus ja tarkkuus ovat ilman muuta olennaisen tärkeitä. Seuraavien kuukausien aikana aiotaan julkistaa useita tiedonantoja. Jokainen niistä jätetään parlamentin harkittavaksi ja vastattavaksi. On toisaalta varsin selvää, että meidän on tehtävä parlamentin kanssa läheistä yhteistyötä toimielinten yhteisen edun mukaisista keskeisistä kysymyksistä, joilla tarkoitan palkkaa, eläkkeitä ja henkilöstösääntöjen tarkistamista.
Tästä viimeisestä seikasta olemme harkinneet, olisiko hyödyllistä ottaa käyttöön puiteasetus, jossa asetettaisiin yhteisiä määräyksiä sellaisista tärkeistä asioista kuin palkasta, työoloista, edustusoikeudesta jne., mutta jossa annettaisiin eri toimielimille liikkumavaraa muita asioita koskevien sääntöjen täytäntöönpanoa varten. Olisi varsin myönteistä, jos parlamentti kertoisi varhaiset käsityksensä tästä alustavasta ajatuksesta.
Lopuksi otan vielä esiin parlamentin käsiteltävänä olevan päätöslauselman 15 kohdan, joka liittyy muutospolitiikkamme resurssivaatimuksiin. Se on mitä ilmeisimmin varsin olennaista. Olemme varmoja, että saamme nauttia huomattavista uudistusten mukanaan tuomista säästöistä, kun uudistustoimet alkavat vaikuttaa voimavarojemme käytössä tehokkuutta lisäävästi ja johtamista tehostavasti. On kuitenkin varsin selvää, että osa komission yksiköistä toimii jo nyt äärirajoillaan. Parlamentti on usein ottanut tämän seikan esiin. Toiseksi on myös varsin selvää, että uudistukset edellyttävät jonkin verran uutta panostamista ammattitaidon kehittämiseen ja tekniikkaan. Kolmanneksi on varsin selvää, että on ryhdyttävä tehostamaan laajentumiseen liittyviä valmisteluja. Niiden osalta on jo nyt resurssien riittävyyteen liittyviä ongelmia.
On myös selvää, että meidän on pakko määritellä, mitkä ovat ns. "negatiivisia painopisteitä" ja jätettävä nämä negatiiviset painopisteet pois säästyvien resurssien vapauttamiseksi, jos otamme uusia tehtäviä, mitä neuvosto ja parlamentti varmasti meitä pyytävät tekemään. Uudistuksessa on siis keskeistä, että löydetään täsmällisempi prosessi, jolla sidotaan ensisijaisten tavoitteiden asettamisprosessi resurssien jakamiseen toimintojohtamisen pohjalta. Haluaisin kuitenkin korostaa seuraavaa: vaikka komissio varmasti aikookin ottaa käyttöön sisäisen kurin ensisijaisten tavoitteiden asettamisessa, se voi onnistua täysimääräisesti vain, jos parlamentti ja neuvosto tulevat mukaan ja suhtautuvat yhtä tinkimättömästi näihin komission haasteisiin.
Siksi komissio suhtautuu myönteisesti van Hultenin mietinnön 15 kohtaan.
Lopuksi, arvoisa puhemies, kiitän parlamenttia sen osoittamasta mielenkiinnosta tämän pakostakin pitkän puheen aikana ja ilmaisen vilpittömät kiitokset esittelijälle, talousarvion valvontavaliokunnalle ja muille valiokunnille, jotka antoivat lausuntonsa. Toivomme, että voimme tehdä parlamentin kanssa läheistä yhteistyötä uudistusstrategiapaketin loppuun saattamiseksi ja että sen jälkeen, mikä on kaikkein tärkeintä, voimme tehdä yhteistyötä parlamentin kanssa sen täytäntöönpanossa keskeytyksettä niiden vuosien ajan, joita tarvitaan näin monimutkaisten asioiden läpiviemiseen.

Puhemies
 Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 23.15.)

