Istuntokauden avaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden 1998-1999 avatuksi.

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Habsburg-Lothringen
Arvoisa puhemies, haluaisin viitata eilisen istunnon pöytäkirjan 2 kohtaan ja puhua vielä Brysselin rikollisuudesta. Tässä sanotaan, että puhemies olisi sanonut, että tuo kohta ei oikeastaan kuuluisi pöytäkirjaan, vaikka se oli aivan selvästi pöytäkirjassa edellisen istuntojakson perjantaina. Puhemies mainitsi myös, että hän tiedottaisi asiasta kiireellisyysesityksen molemmille allekirjoittajille kirjallisesti. Pyytäisin teitä puhumaan puhemiehistössä siitä, eikö sitä voitaisi tehdä täällä täysistunnossa. Olemme havainneet, että yli kolmasosa parlamentin jäsenistä on joutunut rikollisuuden kohteeksi Brysselissä, mikä merkitsee sitä, että asia koskettaa todellakin jollain tavalla jokaista eikä ainoastaan yhtä tai kahta tässä täysistunnossa. Uskon, että olisi todella jo aika, että täällä täysistunnossa tapahtuu jotakin tämän asian osalta.

Puhemies
Arvoisa parlamentin jäsen, kuten tiedätte, tuo aihe ei ole esityslistalla. Muutoinkaan minulla ei ole mitään lisättävää siihen, mitä puhemies Gil-Robles eilen ilmoitti teille. Puhemiehistö on syvästi huolissaan tästä ongelmasta ja on kääntynyt Belgian viranomaisten puoleen tarvittaviin toimiin ryhtymiseksi. Heti kun puhemiehistöllä on annettavanaan konkreettisia tietoja tästä asiasta, ne tullaan varmasti antamaan.
Kysyn kollegoilta, onko kenelläkään muuta huomautettavaa.

McMahon
Arvoisa puhemies, huomautukseni koskee pöytäkirjan sivua 15. Siinä on kyselytunnin lista komissiolle osoitetuista kysymyksistä. Kysymykseni, joka koskee rakennerahastoja ja kelpoisuutta rakennerahastoihin, on sijoitettu kohtaan " Muut kysymykset" , ja kuitenkin aiemmin iltapäivällä rouva Wulf-Mathies, aluepolitiikasta vastaava komissaari, vastaa kysymyksiin. Pyytäisin henkilöstöänne tutkimaan asiaa ja tarkistamaan, voisiko tämän rakennerahastoja koskevan kysymyksen siirtää niin, että siihen vastaisi kyseisestä asiasta vastaava komissaari. Kiitos.

Puhemies
Jäsen McMahon, tutkimme, voidaanko muutos tehdä, mutta kuten tiedätte, on komission asia päättää siitä.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Andrews
Arvoisa puhemies, työjärjestystä koskeva puheenvuoro. Haluan tuoda tietoonne sen seikan, että kampanja Roisín McAliskeyn vapauttamiseksi on päättynyt, kiitos puheenjohtajamaa Britannian hyväntahtoisuuden. Haluaisin kiittää puheenjohtajamaa Britanniaa ja erityisesti Jack Straw'ta siitä, että he saattoivat tämän Roisín McAliskeyä kohdanneen epäoikeudenmukaisen tapahtuman armeliaaseen ja inhimilliseen päätökseen, ja haluaisin osoittaa ihailuani puheenjohtajamaa Britannialle sen hengen jaloudesta.
(Suosionosoituksia )

Euro ja julkishallinto - Euro ja matkailu - Oikeussääntöjen lähentyminen (ERI: n kertomus)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Arronin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0061/98) komission tiedonannosta euron käyttöönottoon liittyvistä käytännön kysymyksistä (KOM(97)0491 - C4-0524/97 ja komission valmisteluasiakirjasta julkishallinnon valmistelemisesta euron käyttöönottoon (SEC(97)2384 - C4-0025/98; -Torres Marquesin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0078/98) eurosta ja matkailusta; -Wolfin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0070/98) Euroopan rahapoliittisen instituutin kertomuksesta " Euroopan unionin jäsenvaltioiden oikeussäännösten lähentymisestä (tilanne elokuussa 1997)" (C4-0560/97).
Arroni
Arvoisa puhemies, 11 jäsenvaltiota on jo esittänyt siirtymäkauden suunnitelmansa. Euro on jo todellisuutta, joka päivä päivältä muuttuu konkreettisemmaksi, mutta tämä ei vielä merkitse sitä, että voisimme tarkastella tätä ilmiötä ilman erityistä huomiota ja tarkkaavaisuutta. Kuluttajat, kauppiaat ja pienyritykset ovat tahoja, jotka meidän on otettava huomioon ja joita olemme ajatelleet laatiessamme mietintöä ja esittäessämme tarkistuksia, mutta emme saa kuitenkaan unohtaa muita toimijoita, jotka myös ovat mukana tässä merkittävässä siirtymässä: suuria rahoituslaitoksia tai suuryrityksiä, jotka työllistävät miljoonia Euroopan kansalaisia, rahoituslaitoksia ja suuria yrityksiä, jotka helpommin voivat sopeutua euron käyttöönoton taloudellisiin seurauksiin. Muutos koskee kaikkia, ja ensimmäisenä julkisten laitosten on oltava esimerkkinä: hintojen kaksoismerkinnällä se saa aikaan lumipalloilmiön, jossa yksityisyritykset seuraavat välittömästi perässä. Yhdessä nämä lievittävät kansalaisten epätietoisuutta, kansalaisten, joiden ei pidä joutua maksamaan muutoksen hintaa.
Iloitsen siitä, että komissio on asettanut tavoitteekseen tehdä lopulliset päätökset euroon liittyvistä käytännön seikoista 2. toukokuuta. Silloin asiat muuttuvat selviksi ja avoimiksi, ei ainoastaan suurille laitoksille vaan myös pikkukauppiaille. Jäsenvaltioiden - hallintoelinten, paikallishallinnon, järjestöjen - velvollisuus on tiedottaa näistä päätöksistä, tehdä ne ymmärrettäviksi, jotta siirtyminen euroon tapahtuisi parhaissa mahdollisissa olosuhteissa. Niiden on myös valvottava sitä, että pankkilaitos noudattaa omia velvoitteitaan ja että kauppa noudattaa hintojen kaksoismerkintää, joka on kansalaisten kannalta oleellinen vaihe tämän kehityksen ymmärtämisessä. Tämän saavuttamiseksi on mielestäni tärkeää muistaa päätöksistä tiedottaminen, sillä kansalaisten on ymmärrettävä ja hyväksyttävä nämä päätökset. Jotta kansalaiset voivat ymmärtää ja hyväksyä ne, on välttämätöntä, että parlamentti ja komissio pohtivat yhdessä parhaita tapoja euron tunnetuksi tekemiseksi. Tästä syystä olen ehdottanut, että järjestettäisiin paneelikeskustelu, johon kutsuttaisiin kaikki tiedonvälityksen eurooppalaiset asiantuntijat, jotta he voisivat osaltaan auttaa kaikkien uusien kysymysten selventämisessä, ei ainoastaan suurteollisudelle ja suurille pankeille, vaan ennen kaikkea meille kuluttajille, kauppiaille, pienille liikeyrityksille, tuon meitä lähellä olevan kaupan alan edustajille, jota meidän on ehdottomasti suojeltava.
Komissio on lisäksi järjestänyt 26. helmikuuta paneelikeskustelun, jonka työ on edistynyt hyvin, ja joka on jo suurelta osin vastannut mietinnössäni esittämiini huolenaiheisiin. Tahtoisin kuitenkin vielä kerran muistuttaa lyhyesti eräistä ongelmista. Erityistä huomiota on kiinnitettävä yhteiskunnan haavoittuvaisiin ryhmiin, kuten ikääntyneisiin, pienituloisiin ja vammaisiin. On vältettävä se vaara, että pienet ja keskisuuret yritykset menettävät kilpailukykyään suhteessa suurempiin yrityksiin, joilla on mahdollisuudet hankkia parempaa informaatiota. Hintojen kaksoismerkinnän on oltava vapaaehtoista, jotta markkinoille suotaisiin suurempi joustavuus. Kansallisten seteleiden ja kolikoiden ja euron rinnakkaisen käytön vaiheen on jäätävä mahdollisimman lyhyeksi, jotta voidaan välttää kuluttajille aiheutuvia haittoja ja rajoittaa talouselämälle aiheutuvia ylimääräisiä kustannuksia. Pankki- ja rahoitussektorin on noudatettava hyvän tavan vaatimuksia kunnioittaen periaatetta, jonka mukaan kansallisen rahayksikön ja euron pakollisten vaihtojen on oltava maksuttomia.
Tietotekniikan asema on erittäin tärkeä, sillä se on euron tunnetuksi tekemisessä tärkeä ala. Euroon siirtyminen on tärkein Euroopan tällä vuosisadalla esittämä haaste, ja tämän haasteen onnistuneesta ja huolellisesta toteutuksesta riippuu meidän eurooppalaisten hyvinvointi uuden vuosituhannen ensimmäisellä vuosisadalla.

Torres Marques
Arvoisa puhemies, käsillä oleva mietintö eurosta ja matkailusta on toden sanoakseni yksi niistä, joihin yhteiskunta kokonaisuudessaan on eniten vaikuttanut. Sillä raha-asiain alivaliokunnan kuulemistilaisuuden lisäksi lähetin satoja kirjeitä ja sähköpostiviestejä erilaisia matkailuasioita hoitaville viranomaisille kaikkialla maailmassa. Koin hyvin palkitseviksi saamani avun ja asiaani kohtaan osoitetun kiinnostuksen.
Erityisesti tahdon kiittää Euroopan parlamentin kollegoideni antaman tuen lisäksi avusta, jota sain merkittävimmiltä matkailualan järjestöiltä Euroopassa ja koko maailmassa. Lausun erityiset kiitokseni myös komissiolle sekä matkailuasioita hoitaville Portugalin viranomaisille saamastani avusta.
Tahdoin tämän mietinnön olevan mahdollisimman konkreettinen ja osoittavan, mitä vaikutuksia euron käyttöönotolla voi olla matkailijoille ja matkailualan yrityksille. Eikä ainoastaan etuja, vaan mahdollisimman realistisesti myös niitä ongelmia, joita tällä alalla toimivien ihmisten on kohdattava heidän pyrkiessään ratkaisemaan päivittäin euron käyttöönoton luomia uusia tilanteita.
Tämä ei ole täydellinen eikä lopullinen mietintö. Mutta eurosta ja matkailusta on pidetty kaikkialla jo niin paljon puheita, että raha-asiain alivaliokunnan aloitteen ansiota on ainakin se, että sen avulla eri tasojen vastuunalaiset tahot saadaan ymmärtämään, että matkailuala on yksi ensimmäisistä, jolla euroa käytetään, että matkailijat ovat tämän tehtävän käynnistysvaiheessa iskuryhmiä, jotka käyttävät - jos haluavat -1. tammikuuta 1999 alkaen uutta valuuttaa matkustaessaan uudessa Euroopassa, jossa ei ole rajoja, ei tarvita passeja eikä viisumeja, ja että kaikkien on oltava valmistautuneita tähän tosiasiaan.
Koska mietintö sai alkunsa raha-asiain alivaliokunnan aloitteesta, se käsittelee enemmän euroa kuin matkailuelinkeinoa. Sen tähden hyväksyin mielelläni lähes kaikki tarkistukset, joita eri puolueryhmät esittivät. Ne ovat monessa suhteessa parantaneet lopullista tekstiä.
Jätin pois ainoastaan ne tarkistukset, joita ei voi suoraan eikä epäsuorasti liittää euroon, vaikka muuten olisikin yhtä mieltä niiden sisällöstä. Vaikka matkailu on edelleen se ala, jolla Eurooppa on kilpailukykyisin ja jolla se hallitsee 60 % maailmanmarkkinoista, sen suhteellinen asema on alkanut heikentyä kymmenen viime vuoden aikana. Euro voi olla perustavanlaatuinen keino tämän tilanteen muuttamiseksi. Yli 30: stä tätä tavoitetta käsittelevästä toimenpide-ehdotuksesta tahtoisin nyt ottaa esiin ne, jotka liittyvät komissioon, kansallisiin hallituksiin, alueellisiin ja paikallisiin viranomaisiin ja alan järjestöihin, ja erityisesti ne, joissa ehdotetaan seuraavia toimenpiteitä:
että kansalaisille suunnatuissa tiedotus- ja selvityskampanjoissa selitettäisiin tarkasti euron edut matkailijoille unohtamatta, että yhtenäisvaluuttahankkeen menestys riippuu suurelta osin kansalaisten tämän valuutan hyväksymisestä; -että työntekijöiden informoimiseen kiinnitettäisiin erityistä huomiota: asiakkaiden euroa koskeviin tiedusteluihin pystytään vastaamaan vain niissä paikoissa, joissa työntekijöille on annettu tätä tietoa riittävän varhaisessa vaiheessa; -että määriteltäisiin niin ollen viipymättä ammatillisen koulutuksen tukiohjelmat ja toimenpiteet alan inhimillisten voimavarojen sopeuttamiseksi yhtenäisvaluutan uuteen todellisuuteen; -että kiristyvän kilpailun takia, jonka matkailuyritykset joutuvat kohtaamaan euroina esitettävien hintojen muututtua avoimemmiksi, ryhdyttäisiin ponnistuksiin erityisten rahoitusohjelmien tarjoamiseksi tuhansille pienille ja keskisuurille yrityksille, jotka edustavat 95 % alasta ja jotka eivät useinkaan pääse pääomamarkkinoille, euron käyttöönottoa ja tulevien investointien rahoitusta varten; -että matkailuyrityksille suositeltaisiin elektronisen rahan käyttöä; sen käyttökustannukset on tehtävä mahdollisimman houkutteleviksi, koska elektronisia maksuvälineitä käytetään paljon ja alan kilpailu on kiristynyt; -että alan yritysten pienen koon vuoksi kaksinkertaisen valuuttakierron - kansallinen raha ja euro - vaihe olisi mahdollisimman lyhyt; -että kansallinen, alueellinen ja paikallinen julkishallinto ottaisi huomioon matkailun tarpeet euroonsopeutumisprosessissa, erityisesti verotuksessa; -että ryhdyttäisiin toimenpiteisiin koko alaa koskevan verotuksen, erityisesti arvonlisäveron yhdenmukaistamiseksi, jotta erilainen kohtelu verotuksessa ei vääristäisi kilpailua, vaan mahdollistaisi siten mahdollisimman avoimen hintamekanismin; -että kongressialaa ja liike-elämää käytettäisiin keinona matkailijoiden ja sijoittajien houkuttelemiseksi euroalueelle; -että eurooppalaisia suurtapahtumia, kuten Lissabonin maailmannäyttely vuonna 1998, Hannoverin maailmannäyttely vuonna 2000, jalkapallon maailmanmestaruuskisat Ranskassa, Rooman Jubileum ja Lontoon Milenium vuonna 2000, käytettäisiin merkittävinä keinoina tehdä euroa tunnetuksi.Lopuksi, että sekä komissio että jäsenvaltiot käyttäisivät ulkomaanedustustojaan euron ja sen etujen tunnetuksi tekemiseen mahdollisille matkailijoille ja Euroopan unionissa toimiville matkailuyrityksille sekä mahdollisille sijoittajille erityisesti Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, Japanissa, Lounais-Aasiassa ja Australiassa. Yhtenäisvaluutan - euron - käyttöönotto on yksi tämän vuosisadan lopun suurimmista haasteista Euroopan unionille. Matkailu voi olla perustavanlaatuisen tärkeä väline sen hyväksymisen ja sen menestymisen kannalta.

Wolf
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kansallisia keskuspankkeja koskevien oikeussäännösten lähentämisessä ei ole kyse teknisestä yksityiskohdasta. On sentään kyse euron käyttöönoton institutionaalisesta ehdosta. Nyt ei ole oikea ajankohta keskustella yleisesti europrojektin rakenteellisista ongelmista. Siihen meillä on vielä tilaisuus keskusteltaessa rouva Randzio-Plathin mietinnöstä ja Cardiffin päätöksistä, jolloin on taas kerran kyse siitä, onnistummeko yhtenäisen eurooppalaisen rahan rinnalla luomaan myös Euroopan laajuisesti vaikuttavan, koordinoidun työllisyyspolitiikan.
Nyt konkreettiseen ongelmaan. Vasemmistolaisina meidän on täytynyt oppia vaivalloisessa prosessissa, etteivät instituutiot ole rakennussarjoja, joita voi kasata, siirrellä, purkaa ja laajentaa mielivaltaisesti, vaan että niillä on ihan oma historiallinen elämänsä ja että niiden on perustuttava niiden ihmisten luottamukseen, jotka niitä ylläpitävät.
Sanon tämän sen vuoksi, että Euroopan rahapoliittisen instituutin kertomuksessa, jossa käsitellään aivan oikein kahta keskeistä kohtaa, Euroopan keskuspankin ja keskuspankkijärjestelmän riippumattomuutta sekä tämän järjestelmän toimivuutta yhtenäisenä järjestelmänä, näkyy pyrkimys mennä yhteensovittamista pidemmälle ja yhtenäistää myös kaikki erilaiset kommunikatiivisen integroinnin muodot, joita kansalliset keskuspankit käyttävät, Itävallassa esimerkiksi johtoelimiin osallistuminen, Saksassa puhe- ja kuulemisoikeus, Ranskassa tiiviit yhteydet hallitukseen kuulemisen ja tavoitteiden asettamisenkin osalta. On olemassa mitä erilaisimpia muotoja, ja luulen, että tätä asiaa on lähestyttävä erittäin varovaisesti. Mikä niissä on todella yhteensovittamatonta, yhteensovittamatonta Euroopan keskuspankissa kehitettävän yhtenäisen eurooppalaisen rahapolitiikan kanssa ja yhteensovittamatonta yhtenäisenä kokonaisjärjestelmänä toimivan eurooppalaisen keskuspankkijärjestelmän toiminnan kanssa?
On kyse hallituksen ja parlamenttien kuulemismuodoista, sivistysyhteiskunnan ja sosiaalisen vuoropuhelun henkilöiden huomioon ottamisesta. On myös kyse kansallisen talouspolitiikan huomioon ottamisesta. Kaikilla näillä alueilla on suositeltava pienimuotoista strategiaa eli sitä, että keskitytään yhteensopimattomuuksien poistamiseen ja yhtenäisen eurooppalaisen rahapolitiikan tavoitteiden yksiselitteiseen ankkurointiin.
Sama pätee myös eurooppalaisen keskuspankkijärjestelmän ja kansallisille keskuspankeille jäävien tehtävien suhteeseen, ennen kaikkea pankkivalvontaan joissakin tapauksissa ja kollateraalikauppoihin kaikissa tapauksissa. Niissä yhteensopivuus on luonnollisesti taattava, mutta yhdenmukaistamiseen, harmonisointiin ei pyritä.
Tämän prosessin yhteydessä, joka on todella suuri haaste ja johon liittyy myös monia epävarmoja asioita, ei pidä menetellä kevytmielisesti, ja integroinnin erilaisten olemassa olevien muotojen monimuotoisuus on käytettävä mahdollisuutena, jotta saataisiin aikaan kansallisten pankkien kapillaarinen integrointi, Euroopan keskuspankkijärjestelmän niin sanottu pohjakosketus yksittäisten jäsenvaltioiden tasolla, suunnilleen niin kuin Saksan keskuspankissa historiallisesti katsoen on tapahtunut.
Rahapolitiikka on yksinkertaisesti liian tärkeä asia, jotta sen voisi jättää demokraattisessa nirvanassa pienen pankkiiriryhmän päätettäväksi. Sehän tarkoittaisi vain rahapolitiikan jättämistä rahamarkkinoiden sanelun armoille ja kaikenlaisen poliittisen osallistumisen välttelemistä. Erilaiset sitoutumismuodot, jotka ovat historiallisesti muokanneet kansallisia pankkejamme ja jotka nykyään ovat olemassa, voivat auttaa välttämään tällaista väärää kehitystä. Antakaamme siis niiden olla, jos vain mahdollista, ja älkäämme kysykö päinvastoin: mitähän kaikkea voimme yhdistää, mitähän kaikkea voimme yhdenmukaistaa?
Jos käsittelemme asiaa tässä hengessä, uskon, että teemme europrojektille suuren palveluksen. Jos teemme päinvastoin, teemme sille karhunpalveluksen.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Wolfin, Torres Marquesin ja Arronin mietinnöt todistavat Peres Rojon mietinnön tavoin, ettemme käy enää teoreettisia keskusteluja rahaliitosta vaan että meidän on nyt ratkottava käytännön kysymyksiä. On oikein, että oikeudellinen lähentäminen on tällä välin edennyt niin pitkälle, että kansallisten keskuspankkien riippumattomuus muuttuu koko ajan voimakkaammin todellisuudeksi Euroopan unionissa, ja neuvottelumme keskuspankkien pääjohtajien kanssa osoittavat, että keskuspankkien pääjohtajat käyvät yhä enemmän rahapoliittista vuoropuhelua kansallisten parlamenttien kanssa. Sekin on rahaliiton puitteissa tapahtuvaa edistystä, jota voimme vain tukea.
Keskuspankkien riippumattomuus on yksi tärkeä kysymys oikeudellisen lähentämisen alueella. Tärkeää on tosin myös kaikki, mikä liittyy euron todellista käyttöönottoa koskeviin kysymyksiin. Rouva Torres Marques viittasi oikeutetusti siihen, että kansalaiset, jotka huomaavat ensimmäisenä, että jotain muuttuu, että he elävät niin sanotusti euromaassa, jotka ovat turisteja, ja sen vuoksi on niin tärkeää - kuten myös raha-asiain alivaliokunnan kuuleminen matkailualan osalta osoitti - että teemme selväksi, että euron käyttöönotto alentaa kustannuksia, ja että euro tarjoaa siis Euroopan unionin alueella matkustaville myös hintaetuuden. Tiedämme myös kansainvälisiltä matkailumessuilta, että eurooppalaiset matkustavat erityisen mielellään ja ettei tämä ala ole sen vuoksi pelkkä kasvuala vaan että euro ja rahaliitto koskettavat tällä alalla erittäin nopeasti varsin monia ihmisiä.
Tärkeää on tosin myös kaikki muu, joka on tekemisissä euron tosiasiallisen käyttöönoton kanssa, ja meidän on Euroopan parlamenttina todettava, että kansalaiset ja pienet ja keskisuuret yritykset eivät valitettavasti ole riittävästi valmistautuneet siihen eikä heille ole riittävästi tiedotettu siitä. Tämän Euroopan parlamentin on esitettävä vetoomus, etteivät ainoastaan eurooppalaiset instituutiot valmistaisi ihmisiä ja pieniä ja keskisuuria yrityksiä euron tuloon vaan niiden lisäksi myös kansallisten hallitusten ja kansallisen hallinnon on osallistuttava siihen. Se on keskeinen vaatimus, sillä ilman tietoa ei voi valmistautua. Kuluttajansuojaa koskevat näkökohdat on lisäksi otettava voimakkaammin mukaan rahaliittoon valmistautumiseen, ja sen osalta haluaisin vielä kerran voimakkaasti ottaa kantaa sen puolesta, että sovimme kaksinkertaisten hintamerkintöjen kaudesta, ettei muunnoksesta synny kustannuksia ja että ylimenokausi pidetään niin lyhyenä kuin mahdollista, jotta ihmisten eikä myöskään yritysten rasitus nouse liian suureksi.
Kun juuri pienet ja keskisuuret yritykset voivat täysin hyötyä sisämarkkinoista vasta euron käyttöönoton myötä, on erityisen tärkeää, että juuri myös nämä pienet ja keskisuuret yritykset saavat tukea. Sen vuoksi olisi todella tarpeellista, että julkisella sektorilla olisi rakentavampi ja myönteisempi rooli ja se myös tekisi sen, mitä Euroopan parlamentti on päättänyt, omaksumalla edelläkävijän roolin euron käyttöönotossa, vaikka valtiovarainministerit ovat sopineet julkisen hallinnon siirtyvän euroon vasta 1.1.2002. Me tarvitsemme kunnallisella, alueellisella ja kansallisella tasolla kumppaneita myös julkisessa hallinnossa, ja erityisesti verohallinnon siirtyminen euroon!

Thyssen
Arvoisa puhemies, euro otetaan käyttöön tasan 297 päivän kuluttua niissä maissa, jotka tulevat mukaan rahaliittoon. Lapselle olisi ehkä vaikea selittää, kuinka monta yötä täytyy nukkua, jotta se ymmärtäisi, kuinka lähellä muutos on. Johtajina toimivien vanhempien on kuitenkin korkea aika päättää euron käytännön järjestelyistä. Joka tapauksessa sitä tavalliset kansalaiset odottavat viranomaisilta. He haluavat selkeitä vastauksia myös kysymyksiin, jotka koskevat pienimpiäkin yksityiskohtia, ja he haluavat käytettävän toimivaa lähestymistapaa, josta ei ole seurauksena ylimääräisiä veroja tai kustannuksia.
Arronin mietintö ei ole valmistunut lainkaan liian aikaisin, ja juuri tästä mietinnöstä haluankin puhua lisää puolueryhmäni nimissä. Esittelijä on tehnyt erinomaista työtä, ja haluamme kiittää häntä siitä. Mietinnössä ei keskitytä pelkästään käsillä oleviin asioihin, kuten tiedottamiseen ja kustannuksiin, vaan siinä otetaan oikeutetusti huomioon myös heikommassa asemassa olevat väestönosat. Meidän mielestämme euron käyttöönotto voi olla menestyksekäs, vain jos myös vammaiset, ikääntyneet sekä myös pienituloiset voivat siirtyä ongelmitta käyttämään euroa. On vältettävä kaikin keinoin sitä, että euron käyttöönotto vahvistaisi yhteiskuntamme jakautumista.
Mitä tulee hintojen kaksoismerkintään, herra puhemies, minulla on ilo todeta, että mietinnössä ollaan samalla aaltopituudella komission kanssa. Euroopan komissio ilmoitti selvästi kaksi viikkoa sitten pidetyssä kokouksessa, jossa esittelijäkin oli läsnä, että se ei kannata tässä vaiheessa lakeja, joilla määrättäisiin hintojen kaksoismerkinnästä. Minun puolueryhmäni on asiasta aivan samaa mieltä. Hintojen kaksoismerkinnät voivat olla hyvä tiedotuskeino, mutta ne ovat vain yksi monista vaihtoehdoista. Meidän mielestämme täytyy välttää sitä, että kuluttajat hukkuvat tiedon ylenmääräiseen tarjontaan ja että vähittäiskauppiaat ja palvelujen myyjät joutuvat tekemään investointeja, joista on vain lyhytaikaista hyötyä. On paljon parempi, jos hintamerkintöjen tilapäisratkaisut jätetään markkinoiden ja asianosaisten luovuuden varaan. Jos vähittäiskauppiaat eivät anna asiakkailleen riittävästi hintatietoja, seuraukset jäävät ensisijaisesti heidän itsensä kannettaviksi. PPE-ryhmän puheenvuoron pitäjänä tässä asiassa olen myös sitä mieltä, että meidän on ensimmäisessä vaiheessa luotettava riittävästi markkinoihin ja kilpailuun ja että erityiset lait ovat järkeviä ainoastaan vasta silloin, jos selviää, että vapaaehtoiset hintamerkinnät eivät johda toivottuun tulokseen. Siksi emme kannata tarkistuksia, joiden mukaan hintojen kaksoismerkinnät pitäisi sisällyttää asetukseen.
Toinen euron käyttöönottoon liittyvä käytännön asia on kansallisten kolikoiden ja setelien tehokas vaihtaminen euroihin. Tästä asiasta on vielä paljon erimielisyyksiä, ja asiasta käydään jälleen keskustelua lakien kannattajien sekä yhteisten toimintaohjeiden ja vapaaehtoisen säätelyn kannattajien välillä. Myös tässä asiassa Euroopan komissio on ilmaissut avoimesti kantansa ja myöntänyt kannattavansa yhteisiä toimintaohjeita. Myös minun puolueryhmäni on sillä kannalla, mutta ehtona on, että toimintaohjeet eivät aiheuta lisäkustannuksia pakollisen siirtymisen aikana.
Herra puhemies, haluaisin pyytää, että erääseen asiaan kiinnitettäisiin erityistä huomiota. Pankit harkitsevat perivänsä pikkukauppiailta maksuja, jos he haluavat vaihtaa suuria määriä kolikoita. Tämä ei ole hyväksyttävää. Pikkukauppiailta vaaditaan merkittävää roolisuoritusta siirtymisprosessin aikana. Heihin kohdistetaan jo aivan riittävästi odotuksia. Meidän mielestämme on kohtuutonta, että pankit laskuttavat pikkukauppiailta siitä vaihdosta, jonka ne itse suorittavat yksityisasiakkailleen ilmaiseksi.
Lopuksi haluaisin vielä sanoa, että puolueryhmäni kannattaa niitä kohtia, joissa puhutaan lyhyestä siirtymäkaudesta ja kustannusten alenemisesta kansallisten valuuttojen keskinäisten vaihtokurssien poistumisen myötä siirtymäkauden aikana.

Garosci
Arvoisa puhemies, kuten esittelijöiden puheenvuoroista olemme ymmärtäneet, euro on tämän vuosisadan lopun pieni ja rauhanomainen vallankumous, asia joka ilmeisesti muuttaa käytännössä koko meidän tapamme toimia, sekä liikeyrityksinä että kansalaisina ja kuluttajina. Jokaisen vallankumouksen takana on kuitenkin ennen kaikkea psykologisia tekijöitä.
Suuri ongelma, joka meidän on kohdattava seuraavina vuosina, ennen kaikkea kansallisten rahayksikköjen ja yhtenäisvaluutan rinnakkaisen käytön aikana, on saada toisaalta yritykset ja toisaalta kansalaiset ymmärtämään, että euro on Euroopan rakentamisen väline ja puhtaasti taloudellinen väline. Toivomme tietenkin sekä taloudellista että sosiaalista Eurooppaa, mutta tällä hetkellä euro on oleellinen keino saada ihmiset ymmärtämään, että Eurooppaa voidaan rakentaa jonkin sellaisen konkreettisen asian kautta, jota kansalaiset koskettavat, katsovat ja pitävät taskuissaan. Siksi, kuten esittelijät oikein sanoivat, taloudellinen sitoutuminen koskee pankkeja. Pankeilla on kuitenkin vankka perusta, ne ovat valmistautuneet ottamaan käyttöön jo ensi tammikuun 1. päivänä sekä kansallisessa ja yhtenäisvaluutassa ilmoitetut tiliotteet, ja pankeilla on jo pitkään ollut käytössä tietojenkäsittelyjärjestelmä. Euron todellinen ongelma on sen sijaan sen selkeä esittely kansalaisille kuluttajina.
Tämä vaikea tehtävä kuuluu ennen kaikkea kaupan alalle. Kansalainen, kuluttaja, menee kahvilaan, kauppaan, supermarkettiin, ravintolaan tai matkatoimistoon, maksaa kansallisella rahalla ja saa vaihtorahan euroina. Tuossa tilanteessa hän joutuu konkreettisesti kosketuksiin yhtenäisvaluutan kanssa. Tuossa tilanteessa häntä on oltava vastassa kauppias, pienyrittäjä, kassanhoitaja tai työntekijä, joka tuntee yhtenäisvaluutan järjestelmän, sillä muuten tilanteen aiheuttama psykologinen vaikutus on kauhea. Kaupanteon hetkellä hämmentynyt kuluttaja ja kaupallisesta järjestelmästä hämmentynyt yrittäjä saavat aikaan itse kaupankäynnin hidastumisen, psykologisista syistä johtuvan kulutuskysynnän laskun, joka tällä hetkellä on juuri se, mitä meidän on pyrittävä välttämään. Jo nyt mantereellamme on selvää kulutuksen vähentymistä, ja jos siihen vielä lisätään epävarmuudesta aiheutuvan kulutuskysynnän laskun seuraukset, aiheutamme vaikeasti ratkaistavissa olevia ongelmia.
On siis toteutettava toisaalta tiedotus- ja toisaalta koulutusohjelma. Tiedotus on luonnollisesti suunnattava kansalaisille, koulutuksen on oltava ammatillista ja useille, erityisesti kaupallisille, ryhmille suunnattua, ja kaupallisella tarkoitan tässä kauppaa, matkailua, palveluita, toisin sanoen koko sitä kaupallista sektoria, joka joutuu konkreettisesti tekemisiin yhtenäisvaluutan käyttöönoton kanssa.
Ranskalaiset ystävämme muistavat, että heidän maassaan vanhukset yhä vielä, 30 vuotta uudistuksen jälkeen, laskevat uusia ja vanhoja frangeja. 30 vuotta sitten poistettiin yksinkertaisesti kaksi nollaa, ja yhä, toistan, puhutaan vanhasta frangista. Ajatelkaa, mitä merkitsee kertoa jokaisessa jäsenvaltiossa eri luvulla euron arvo, kun siitä tulee todellinen raha 1. tammikuuta vuonna 2002. On tärkeää, että tuohon päivään mennessä tiedotus- ja koulutusohjelmat on toteutettu yhteistyössä ja saatu talouselämän kolme osaa - tuotanto, jakelu ja ennen kaikkea tämän kolmikulmion huipulla oleva sektori, kuluttajat - toimimaan yhdessä.

Gasòliba i Böhm
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, tämä keskustelu on todellakin hyvin tärkeä, koska se tarjoaa meille monenlaisia käytännön näkökohtia euron käyttöönottoprosessiin. Emme puhu enää sen mahdollisuuksista tai sen toteutuskelpoisuudesta, sillä toukokuussa toteutuu ennustettu jäsenvaltioiden laaja ja vahva liittyminen rahaliittoon, vaan puhumme konkreettisista kysymyksistä ja näissä kolmessa mietinnössä - rouva Arronin, rouva Torres Marquesin ja herra Wolfin mietinnöissä - käsitellään erityisesti euroon käyttöönottoon liittyviä näkökohtia.
Minun mielestäni on korostettava sitä, että on tarpeen panostaa kunnolla kansalaisille, pienille ja keskisuurille yrityksille ja kuluttajajärjestöille suunnattuun tiedotukseen sekä niiden kahden täällä jo mainitun alan, avainasemassa olevien rahoitusalan ja kaupan alan mahdollisimman järjestelmälliseen valmistautumiseen. Emme myöskään saa unohtaa, että sitä pienten ja keskisuurten yritysten tukijärjestelmää, jota Euroopan komissio on kehittänyt jo useiden vuosien ajan ja joka tulee vahvistumaan talous- ja rahaliiton myötä, on tehostettava.
Rahaliitto tulee kenties näkymään parhaiten juuri turismin alalla; sen tuomat mahdollisuudet ja sen kyky vahvistaa alaa, jolta valuutanvaihtoon ja valuuttoihin liittyvät eroavaisuudet jäävät pois Euroopan unionin alueella. On myös teknisempi mutta yhtä tärkeä kysymys - josta herra Wolf meille puhuu - joka on accountability , kuten britit sanovat. Toisin sanoen, todellinen avoimuus, jonka on leimattava koko tätä prosessia, niin kansallisten keskuspankkien kuin Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin tasolla.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, käytän tilaisuutta hyväkseni ja onnittelen teitä lämpimästi. Herra puhemies, hyvät kollegat, nämä mietinnöt valmistelevat maaperää euron jälkeiselle ajalle. Aiheet, joita niissä käsitellään, ovat niin tärkeitä, että ajan niukkuuden vuoksi joudun karsimaan ja tiivistämään huomioitani tavallistakin enemmän. Matkailualan merkitys on huomattava muutamien jäsenvaltioiden taloudelle. Itse alan monimuotoisuuteen ja niihin mutkikkaisiin sidoksiin, jotka liittyvät sekä sen lähtökohtiin että sen vaikutuksiin, yhdistyy eri jäsenvaltioiden erilaisten tilanteiden monimuotoisuus. Tämä monimuotoinen mutkikkuus (jos asian saa ilmaista sillä tavoin) ei heijastu kollega Torresin mietinnöstä, joka on nähdäkseni liian optimistinen ja - uskallan sanoa - kauttaaltaan liian ruusunpunainen; se on täynnä laatijansa horjumatonta uskoa tähän eurooppalaiseen rakennelmaan sellaisena jollaiseksi se nyt on muotoutumassa.
Euron käyttöönotto tuo varmastikin kiistatonta hyötyä joidenkin matkailijoiden matkailemiseen. Mutta ei ole myöskään syytä epäillä sitä, ettei euro tuo mukanaan pelkästään etuja ja edunsaajia. Jotkut matkailijat, mutta etenkin joidenkin maiden matkailu tulee kohtaamaan yhä suurempia vaikeuksia, kun käyttöön otetaan vahvaksi tarkoitettu yhtenäisvaluutta, sillä silloin ei enää ole mahdollista turvautua niihin välineisiin ja mekanismeihin, joita aiemmin voitiin käyttää. On totta, ettei niitä ole käytetty aina taitavasti. Mutta jos ottaisimme ihmisiltä pois välineet, jotka he ovat keksineet ja joita he ovat käyttäneet taitamattomasti, olisimme kaikki tyhjin käsin... ja ilman valuuttaa, pankkijärjestelmiä ja rahapolitiikkoja.
Siinä keinotodellisuudessa, jossa vahva yhtenäisvaluutta on käytössä erilaista matkailupolitiikkaa harjoittavissa maissa, on mahdotonta sivuuttaa ja vähätellä matkailijavirtojen pyrkimystä hakeutua vaihtopolitiikan mahdollistamien keinojen turvin Euroopan ulkopuolisiin kohteisiin, joiden tarjonta on kilpailukykyisempi.
Onnittelen kollega Torres Marquesia hänen työstään, mutta mainitsemieni ja muidenkin seikkojen takia suhtaudun varsin varauksellisesti hänen optimismiinsa, hänen edustamaansa kantaan " matkailu euron palveluksessa" ja hänen vetoomuksiinsa, joiden mukaan olisi luotava eurooppalainen politiikka edistämään matkailualaa tai pikemminkin niitä erilaisia matkailualoja, jotka ovat olemassa rinnatusten Euroopan unionin alueella.
En halua lopettaa mainitsematta kollega Wolfin mietintöä, vaikkapa vain ilmaistakseni tyydytyksen, jota hänen perustelujensa lukeminen tuottaa, sillä niissä otetaan esille todellisia ongelmia tasapainoisesti ja eri kannoilta ja vältetään ahtaan ajattelun ja yhden ainoan tien asennetta. Koska en voi tässä yhteydessä kommentoida sitä tavalla, jota pidän aiheellisena ja tarpeellisena, varaan mietinnön ansaitut huomiot äänestysselitykseeni.

Hautala
Arvoisa puhemies, tänä keväänä Euroopan parlamentti tulee osallistumaan hyvin merkittävällä tavalla keskusteluun Euroopan tulevan keskuspankin demokraattisesta valvonnasta. Yksi merkkitapaus varmasti on, kun käsittelemme lähiaikoina rouva Randzio-Plathin mietintöä ja sitä vihreä ryhmä tukee voimakkaasti.
Tänään keskustelemme siitä, millä tavalla kansalliset keskuspankit ja kansalliset poliittiset instituutiot voivat olla mukana keskuspankin ja keskuspankkijärjestelmän demokraattisessa valvonnassa. Tämä keskustelu on toistaiseksi jäänyt aivan liian vähälle, mutta nyt herra Wolf on tehnyt hyvin kiinnostavan raportin tästä aiheesta. Hänhän toteaa, että erityisesti tilanteessa, jossa unionilla ei valitettavasti ole yhteistä talouspolitiikkaa, keskuspankin merkitys korostuu, koska se tietyllä tavalla joutuu sitten käyttämään myös eräänlaista talouspoliittista viisautta tehdessään rahapoliittisia päätöksiä.
Euroopan rahapoliittinen instituutti on tehnyt kertomuksen kansallisten rahalakien yhteensovittamisesta Maastrichtin sopimuksen kanssa. Meidän mielestämme niin kuin myös esittelijän mielestä rahapoliittinen instituutti menee aivan liian pitkälle korostaessaan myös kansallisten keskuspankkien riippumattomuutta kansallisista poliittisista instituutioista. Meidän mielestämme on erittäin tärkeää, että myös kansalliset parlamentit ja hallitukset säilyttävät kosketuksen järjestelmään, jonka tavoitteena on luoda Eurooppaan vakaa valuutta- ja hintavakaus. Mutta aivan kuten esittelijä huomauttaa, hintavakaus ei ole mikään neutraali käsite. Missään ei ole määritelty, mikä inflaatioprosentti on taloudelle haitallista. Tässä suhteessa Euroopan rahapoliittinen instituutti ei suinkaan voi yksin käydä tätä keskustelua.
Ei ole viisasta eikä oikein, että rahapoliittinen instituutti tuomitsee tietyt kansalliset lait keskuspankkijärjestelmään yhteensopimattomina. Tästä mainitsen esimerkin, jonka myös esittelijä on ottanut esille. Rahapoliittinen instituutti on tuominnut Suomen keskuspankkilain, jossa säädetään, että maan presidentti voi erottaa pääjohtajan tai muita johtokunnan jäseniä, jos nämä ovat osoittautuneet epäsopiviksi. Meidän mielestämme tämän täytyy edelleenkin olla mahdollista. Euroopan unionihan ei ole mikään yhtenäinen talousalue, siinä on hyvin paljon erilaisuutta ja tämän takia myös keskuspankkijärjestelmässä kansallisten äänten täytyy kuulua.

Castagnède
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, ilmaisemme ensiksi ryhmämme yksimielisyyden Torres Marquesin ja Arronin mietinnöistä, joiden suuntaviivat hyväksymme varauksetta.
Herra Wolfin esittämä mietintö vaatii sitä vastoin joitakin huomautuksia. Laatija nimittäin ryhtyy mietinnössään arvostelemaan ERI: n kertomusta eri tasoilla. Haluamme ensiksi ilmaista, että ERI toimii mielestämme täysin tehtävänsä mukaisesti, kun se pyrkii tunnistamaan kansallisten lainsäädäntöjen säännöksistä ne, jotka näyttävät olevan ristiriidassa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen määräysten kanssa, ja että tämän sopimuksen sekä kaikkien sitä edeltäneiden sopimusten kyseenalaistamisen uhalla ei voisi tulla kyseeseen jättää unionin poliittisten elinten huoleksi sopimuksen vaatimusten ja tavoitteiden tulkitsemista ja määrittelyä.
Varsinaisen asian osalta herra Wolf esittää, mitä EKPJ: n toimintaan tulee, sellaisia avoimuus- ja tiedottamisvaatimuksia, jotka vaikuttavat meistä tosiaankin välttämättömiltä unionin kansalaisten luottamuksen kannalta heidän oman valuuttansa hoitamistavassa. Olemme yhtä halukkaita kuin herra Wolfkin vaikuttamaan siihen, ettei EKPJ olisi sellainen norsunluutorni, joka on eristynyt toimielimiä koskevasta ympäristöstään tai yleisestä mielipiteestä. Keskuspankkien kunnollisen tiedottamisen kannalta on etenkin välttämätöntä, että ne voisivat kuulla kansallisten hallitusten tai parlamenttien edustajia. Samoin on välttämätöntä, että EKP voisi esittää ja selittää unionin demokraattisille toimielimille, ja laajemmassa mielessä kansalaisille, niitä päätöksiä, joita se tehtäväänsä suorittaessaan on tehnyt. Mutta nämä avoimuus- ja tiedottamisvaatimukset eivät saa missään tapauksessa mielestämme vahingoittaa EKPJ: n itsenäisyyttä, olipa kyseessä sen jäsenten tai sen päätösten itsenäisyys.
Väitämme tätä itsenäisyyttä välttämättömäksi, emme vakaumuksesta vastustaa keynesiläisyyttä, vaan nimenomaan vakaumuksesta rakentaa Eurooppaa. Juuri tämä vakaumus saa meidät pitämään kaikkea sellaisen keskustelun elvyttämistä vaarallisena, joka liittyy rahapolitiikan mahdolliseen osaan kansallisten talouspolitiikkojen toteutuksessa. Unionista tehdyllä sopimuksella jäsenvaltiot luopuivat tällaisen työvälineen käytöstä, jotkut taloudellisista syistä, kaikki pohjimmiltaan poliittisista syistä. Olivatpa nimittäin itse kunkin taloudelliset mieltymykset mitkä tahansa, on aivan selvää, että yhtenäisvaluutan valitseminen Euroopalle edellyttää sitä, että valuutta välttyy kaikelta kansalliselta poliittiselta painostukselta tai vehkeilyltä, suorasti tai epäsuorasti, sillä uhalla, että muuten se muodostaa jännitetekijän valtioiden välille, mikä olisi kohtalokasta Euroopan unionille. Yhtenäisvaluuttaa ei voi olla olemassa itsenäisen valuutan ulkopuolella. Siinä on se todellinen perustava yksimielisyys, jota herra Wolf lisäksi peräänkuuluttaa. Näin ollen emme voi olla hänen kanssaan samaa mieltä esimerkiksi silloin, kun hän moittii ERI: tä siitä, että se katsoo sellaisen lainsäädäntötoimen olevan ristiriidassa perustamissopimuksen kanssa, jonka mukaan keskuspankin on otettava huomioon hallituksen talouspolitiikka rahapolitiikkaansa toteuttaessaan.
EKPJ: n itsenäisyys ei tietenkään voisi tarkoittaa Euroopan demokraattisten toimielinten taloudellista kyvyttömyyttä. Siksi meistä vaikuttaa hyvin tärkeältä määritellä yhtenäisvaluutan rinnalle muita yhteisiä taloudellisia toimia, jotka puolestaan olisivat unionin demokraattisten toimielinten käsissä ja jotka ovat nimeltään Euroopan talousarvio, eurooppalainen vero ja eurooppalainen rakennepolitiikka.

De Rose
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, talouselämän toimijoita kehotetaan niin komission tiedonannossa kuin Arronin mietinnössäkin olemaan säästelemättä ponnistelujaan, mutta otammeko heidät huomioon muuten, kuin pyytääksemme heitä hyväksymään euron, tai toisin sanoen varaamaan sille parhaan mahdollisen vastaanoton?
Näin ollen näitä mietintöjä lukiessamme havaitsemme, että esittelijä ja komissio horjuvat lakkaamatta epävarmuuksien ja ristiriitaisuuksien välillä. Kohteena ovat ensiksi luonnolliset henkilöt, joista ensimmäisten joukossa ovat erityisen alttiina olevat ryhmät, joille euron voimaantulo ilmenee jo nyt uusina ongelmina vaikeuksissa, jotka jo ovat merkittäviä. Mietinnössä on kyse heille annettavasta erityishuomiosta, mutta mitä ovat ne konkreettiset ratkaisut, joita heidän käytännön ongelmiinsa tullaan ehdottamaan? Kun otetaan huomioon vuodesta 1996 jatkuvasti kasvaneet kustannukset, joihin tiedotusvälineet ovat sijoittaneet euron edistämiseksi, kustannukset, joista tulee äärimmäisen raskaat, kuinka paljon tämä edistäminen tulee viime kädessä maksamaan Euroopalle, jäsenvaltioille ja siis loppujen lopuksi jokaiselle kansalaiselle?
Vaikka merkittäviä summia on sijoitettu, kansalainen saattaa kuluttajana joutua alituisten sekaannusten uhriksi. Herra Arroni suosittelee voimakkaasti mahdollisimman lyhyttä siirtymäkautta, päinvastoin kuin kuluttajajärjestöt, jotka aavistelevat lyhyessä siirtymäkaudessa täydellisen sekaannuksen vaaran haavoittuvimpien asiakkaiden keskuudessa. Näin ollen, mikä valinta on tehtävä: valitaanko yhtäältä lyhyt, halvempi, mutta erehdyksiä ja sekaannusta mahdollisesti aiheuttava siirtymäkausi, vai toisaalta pitkä siirtymäkausi - muistutettakoon, että se voi kestää jopa kuusi kuukautta - jonka avulla asia voitaisiin rauhallisen mukauttamisajan ansiosta ymmärtää paremmin, mutta jonka merkittävä hinta heijastuisi kuluttajahintoihin?
Toisen talouselämän toimijaryhmän osalta, johon kuuluvat yritykset ja kauppiaat, jos perheenäidin voi jo olla vaikeaa hallita kahta lompakkoa, mitä sanoa kahdesta kirjanpidosta ja kahdesta kassasta, joita muiden muassa kauppiaat joutuvat pitämään, jotka eivät olisi tarvinneet liikkeenjohtonsa hankaloittamista? Toisaalta, vaikka herra Arroni ehdottaakin pk-yritysten tukitoimien toteuttamista, hän haluaa samanaikaisesti, sillä petollisella verukkeella, että kauppiaat saavat kilpailuetua, tehdä kaksoishinnoittelun pakolliseksi. Ja jos kyse on yritysten tukemisen haluamisesta, käy ilmi, että ensimmäinen mahdollinen tuki, nimittäin verotuki euroon siirtymisestä aiheutuvia kuluja koskevan ALV: n vähennyskelpoisuuden muodossa, on heiltä jo nyt evätty.
Lopuksi minusta näyttää siis siltä, että komissio, joka saa Arronin mietinnöstä tukea, ohjaa tällä hetkellä unionia tiettyyn päämäärään.

Antony
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, Arronin mietintö ei ilmennä omintakeista ajattelua, mutta vaatii muutamia huomautuksia.
Miten puhua luottamuksesta silloin, kun koko eurooppalaisen rahan rakentaminen perustuu valheelle, ainakin laiminlyönnillä aikaansaadulle valheelle? Itse rahan nimi on vaihdettu perustamissopimuksia rikkoen, joissa sitä nimitetään täysin selvästi "ecuksi" . Kollegamme Berthu nosti syystä kanteen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa tätä sopimatonta muutosta vastaan.
Kukaan ei ole uskaltautunut, ei neuvosto eikä komissio ja vielä vähemmän Euroopan parlamentti, yrittämään arvioida euroon siirtymisen käytännön hintaa ja määrittää luvuin sen makrotaloudellisia seurauksia. Sitä ei tosin voida salata, että kustannuksia syntyy. Niistä on mietinnössä ohimennen yksi ainoa maininta, jossa vaaditaan, että ne olisivat mahdollisimman pienet. Kansalaiset tulevat itse asiassa maksamaan ne sadat miljoonat frangit, markat tai liirat, jotka tulevat kaksoiskirjanpidon, kaksoishinnoittelun sekä alituisen euron ja kansallisen valuutan välisen muuntamisen hinnaksi, mikä tulee olemaan sääntönä kolmen vuoden ajan. He maksavat ne kallistuneiden vähittäishintojen ja pankkimaksujen kautta.
Kansalaisten talletuksille aiheutuvista seurauksista, varsinkin Ranskassa, varotaan myös tarkkaan, ohimennen sanoen, mainitsemasta mitään. Kaikenlainen säännelty säästäminen, pankkikirjat ja asuntosäästäminen on tuomittu katoamaan. Euroopan rakentamisen vääriä selviöitä tyydytään vatvomaan itse asiassa väsymättä: sanotaan, että ilman yhtenäisvaluuttaa yhtenäismarkkinat eivät toimi; ilman yhtenäismarkkinoita syntyy kriisi ja sota ja sitten lausutaan tästä loogisesta jatkumosta seuraava ensimmäinen selviö: ilman Euroopan yhtenäisvaltiota ja lainsäädäntöjen täydellistä yhdistämistä yhtenäisvaluutta ei toimi. Yhtenäisvaluutta ei ole taloudellinen välttämättömyys, vaan poliittinen tahto. Kaikki tietävät sen ja monet teeskentelevät olevansa huomaamatta sitä.
Teknokraattimme eivät arvioi kovinkaan hyvin ehdottamansa rahamullistuksen psykologisia seurauksia. Kansalaisia voidaan tiedottaa niin paljon kuin halutaan, valuutta aiheuttaa sellaisia arvoasteikkoja, joista on hyvin vaikea päästä irti. Niinpä Ranskassa lähes 40 vuotta uusiin frangeihin siirtymisen jälkeen televisiotoimittajat puhuvat edelleen mieluummin frangin miljardeista sentiimeistä kuin sadoista miljoonista frangeista korostaakseen tällaisen summan valtavuutta. Vanhat ja nuoremmatkin ihmiset muuntavat edelleen jokaisen summan entisiksi frangeiksi, koska he ymmärtävät parhaiten suhteelliset arvot tässä rahassa.

Harrison
Arvoisa puhemies, uskon, että euro sähköistää Euroopan, ja nämä kolme mietintöä osoittavat miksi niin käy. Wolfin mietinnössä, joka koskee kansallisten keskuspankkien oikeussäännösten lähentymistä ja niiden suhdetta EKP: hen, olennainen kohta on varmistaa EKP: n avoimuus ja demokraattinen vastuu ja sen suhteet kansallisiin pankkeihin. Sellainen demokraattinen avoimuus ei ole ristiriidassa EKP: n toiminnan itsenäisyyden varmistamisen kanssa; sellaiset ajatukset ovat toisiaan täydentäviä. Tässä suhteessa on olennaista mainita herra Wolfin viittauksesta Yhdistyneen kuningaskunnan keskuspankkiin, jossa uuden työväenhallituksen aikana niin sen itsenäisyys kuin julkinen vastuukin ovat vahvistuneet.
Mitä tulee Arronin mietintöön euroon liittyvistä käytännön kysymyksistä, useimmista kohdista vallitsee yleinen yhteisymmärrys, kuten tarpeesta kannustaa jäsenvaltioita julkistamaan siirtymäsuunnitelmat ja mikä vielä jännittävämpää, julkistamaan kolikkojen kansallisten puolten euro-kuviot. Olen eri mieltä esittelijän kanssa siinä, että uskon meidän tarvitsevan eurooppalaisia toimia sen varmistamiseksi, että pankit eivät siirrä muuntokuluja kuluttajien maksettaviksi EMUn kolmannessa vaiheessa. Menettelysäännöt eivät välttämättä riitä.
Lopuksi matkailusta, haluaisin onnitella kaikkia esittelijöitä ja erityisesti rouva Torres Marquesia hänen mietinnöstään. Matkailu on Euroopan ja maailman suurin elinkeino, kuitenkin olemme menettäneet täällä Euroopassa 10 % markkinaosuuksistamme vuoden 1960 jälkeen. Matkailu on perinteisesti yhtenäismarkkinoiden elinkeino. Euron tulo on suunnaton tarjontajohteinen kiihoke noille markkinoille ja erityisesti matkailulle.
Uskon, että euron käyttöönoton tuloksena on kolmenlaisia voittajia. Ensinnäkin, ovat kaikki ne, jotka työskentelevät alalla. Euro ei ainoastaan luo lisää työpaikkoja, vaan se tuo avoimuutta palkkaukseen ja palkkoihin, jotka siten paranevat.
Toiseksi, ovat matkailijat - kuluttajat. Sen sijaan, että he joutuisivat luovuttamaan kovalla työllä ansaitut rahansa rahanvaihtajille lentokentillä tai satamissa, heille jää enemmän rahaa lomalla käytettäväksi näyteikkunaostosten jälkeen, ja tätä helpottaa hintojen avoimuus. Tämä tekee vähittäistavaroiden vertailun kaupoissa helpommaksi ja siten se lisää kilpailua.
Lopuksi, yrittäjät matka- ja matkailualalla tekevät Euroopan huippuelinkeinon entistä kilpailukykyisemmäksi, kun euron avoimuus saa hinnat laskemaan. Lisäksi he tulevat sijoittamaan alalle ja laajentamaan sitä, koska matala inflaatio tulee aiheuttamaan rahakustannusten alenemista. Muistakaa tämä: Euroopan matkanjärjestäjien liitto ETOA (the European Tour Operators Association) laski, että amerikkalaiset matkailijat olivat 3 % taipuvaisempia valitsemaan Euroopan lomamatkakohteekseen euron takia.
Aivan lopuksi, matkailu ja matkailijat tulevat olemaan euron iskujoukkoina ja tuomaan euron edut välittömästi kaikkien Euroopan kansalaisten tietoisuuteen.

Rübig
Arvoisa puhemies, joku edelläni puhuneista mainitsi kustannukset, joita euroon siirtyminen aiheuttaa. Meidän tulisi kuitenkin aivan selkeästi viitata kustannuksiin, joita nyt syntyy, koska meillä ei vielä ole euroa. Jos matkustan nyt esimerkiksi perheeni kanssa lomalle Espanjaan, minun on matkustettava Saksan, Italian ja Ranskan kautta ja ostettava yhteensä viittä eri valuuttaa voidakseni maksaa ruokailusta, juomista, hotellista ja polttoaineesta syntyvät kulut. Tämä merkitsee sitä, että minun on mentävä kotimaassa pankkiin ja ostettava sieltä näitä viittä valuuttaa. Usein niitä ei ole edes mahdollista saada heti, vaan niitä on ensin tilattava. Pankissa syntyy siis erittäin paljon työtä, pankin monen työntekijän on työskenneltävä asian parissa ja valuutat on säilytettävä pankissa ja annettava sieltä käyttöön.
Tällöin syntyy valtava kustannusvyöry, joka koskee tässä matkailijoita. Voi sanoa, että jo pelkät maksut ja toimituspalkkiot tekevät keskimäärin 3-4 %, ja tämän rahan voisi mahdollisesti käyttää - maksujen ja toimituspalkkioiden maksamisen sijasta - järkevämminkin loman jatkamiseen hieman. 3-4 % on kuitenkin vain keskiarvo. On luonnollisesti olemassa myös äärimmäisiä kustannustilanteita. Viime vuonna esimerkiksi tyttäreni työnsi Jesolossa 100 Itävallan shillinkiä rahanvaihtoautomaattiin ja sai takaisin 9 600 liiraa. Kun olimme palanneet Itävaltaan, annoin hänelle takaisin 10 000 liiraa, pyöristin siis jopa summan ylöspäin, ja hän sai Itävallassa automaatista 50 shillinkiä. Tämä merkitsee sitä, että raha menetti puolet arvostaan edestakaisin vaihdettaessa! Tämä on varmasti äärimmäinen esimerkki, mutta kun ajattelee, että jo kerran edestakaisin vaihdettaessa voi mennä tämän suuruinen rahamäärä, voi ymmärtää, mihin päästään, kun miljoonat matkailijat vaihtavat rahaa.
Matkailijoita uhkaa tämän lisäksi luonnollisesti myös kurssiriski. Valuuttojen suhteet voivat muuttua loman aikana, ja lisäksi, jos matka on varattu reilusti etukäteen. Tiedämme, että matkailijavirtojakin ohjaavat erilaiset kurssit, että matkailu lisääntyy nopeasti Italiassa, vähenee Itävallassa ja samoin Ranskassa. Matkailun alallakin syntyy siis epävarmuutta. Nämä ovat vaikeuksia, joiden kanssa kamppailemme päivittäin ja jotka aiheuttavat luonnollisesti myös vastaavia ongelmia.
On - myös kansainvälisesti katsottuna - välttämätöntä selvittää valuuttatilanne matkailun kannalta. Tänne tuleville matkailijoille on oltava selvää, miten hintoja verrataan. Ihmisten on tiedettävä, miten muunnos tehdään. Monilla matkailijoilla on luonnollisesti myös valtavia ongelmia muuntamisessa. Itsellekin käy usein niin, kun laskee suuntaan ja toiseen, ettei tiedä heti, minkä arvoinen jokin tavara on.
Arvonlisäverosäännöksiä on kuitenkin myös välttämättä yhdenmukaistettava. Usein on erittäin vaikea ymmärtää, milloin arvonlisäveron saa takaisin, kuinka paljon on maksettava, kuinka kaikki ihan tarkalleen toimii. Verovapauskin on itse asiassa alue, jota nämä säännökset tulevat koskettamaan. Matkailijat ymmärtävät selviä sääntöjä, he haluavat matkustaa yksinkertaisesti ja suuremmitta ongelmitta.
Tiedämme - ja se on Euroopalle aivan erityisen tärkeää - että matkailua ei ole pelkästään Euroopassa vaan myös sen ulkopuolella. Meillä on noin 60 %: n maailmanmarkkinaosuus matkailussa, eli meillä on kyllä matkailun alalla kilpailukykyä, ja se on valtava mahdollisuus meille.

Gallagher
Arvoisa puhemies, Madridin huippukokouksen jälkeen, jossa sovittiin euro-seteleiden ja -kolikoiden käyttöönoton ajankohdasta, komissio teki useita aloitteita nopeuttaakseen välttämätöntä valmistelevaa työtä sekä julkista että yksityistä sektoria varten. Nykyään on selvää - ja minun on lisättävä, että siihen on suhtauduttava myönteisesti - että useimmat talouden aloista ovat alkaneet valmistautua yhteiseen valuuttaan siirtymiseen. On kuitenkin kiinnitettävä huomiota siihen - ja tämä on herra Arronin erinomaisen mietinnön tarkoitus - että lisää tietoa on oltava saatavilla käytännön järjestelyistä, joita tehdään talouden eri aloilla. Meidän on tunnistettava alat, joilla päätöksiä ei ole vielä tehty, ja tiedettävä, millä tasoilla yhdenmukaistaminen on suotavaa. Ensin meidän on tiedettävä, mitkä alat olisi käsiteltävä kansallisella tasolla ja mitkä Euroopan tasolla.
Jäsenvaltioiden prioriteettien joukossa oli tarve varmistaa, että ne esittivät siirtymäsuunnitelmat vuoden 1997 loppuun mennessä. Tämä sisälsi vaatimuksen esitellä niiden tilanne ilmoituksella euromääräisestä julkisesta kirjanpidosta, tilinpäätöksistä ja veroilmoituksista. Päätökset olemassa olevien velkojen takaisinmaksusta olisi pitänyt tehdä vuoden 1997 loppuun mennessä. Komission olisi tiedotettava meille, onko sen tiedonannossa asetetut vuoden 1997 loppua koskevat lukuisat määräajat saavutettu ja onko niitä täysin noudatettu.
Mitä tulee euron käyttöönottoon liittyviin käytännön kysymyksiin niitä koskien, jotka tulevat käyttämään yhtenäisvaluuttaa päivittäin, haluan korostaa sitä tarvetta, että tietoa siirtymisestä on suunnattava kaikille käyttäjille, kuten on jo tehty pienten ja keskisuurten yritysten kohdalla. Tämä on suurin yksittäinen taloutta koskeva tapahtuma Euroopan historiassa, ja olisi katastrofi, jos sen annettaisiin epäonnistua tiedon puutteen vuoksi.
Hintojen kaksoismerkinnän osalta siirtymäkauden aikana meidän on jätettävä valinnanvaraa. Pieniä ja keskisuuria yrityksiä pitäisi auttaa niiden yrittäessä käyttää kaksoismerkintöjä. Herra Arronin tekemät ehdotukset, jotka käsittelevät petosta ja tietotekniikan alan siirtymistä euroon, ovat askel oikeaan suuntaan. Tämä koskee myös tarvetta jatkuvaan arviointiin siitä, kuinka pienet ja keskisuuret yritykset, pikkukauppiaat mukaan lukien, selviytyvät euron käyttöönotosta.
Lopuksi, kaikki hyväksyvät sen, että euron on oltava helppokäyttöinen, jos sen halutaan menestyvän. Kuten herra Arroni sanoo, jäsenvaltioiden on kiinnitettävä erityistä huomiota heikompiin väestönosiin yhteiskunnassamme kuten vahuksiin, näkövammaisiin, vammaisiin ja pienituloisiin, tarkoituksenaan varmistaa, että kolikot ja erityisesti setelit ovat heille helppokäyttöisiä. Sanon tämän irlantilaisena jäsenenä, koska meillä Irlannissa on tästä sellaista käytännön tietoutta ja kokemusta, jonka olemme hankkineet siirryttyämme desimaalijärjestelmään, kun hinnat maassamme nousivat. Koulut olisi otettava tiiviisti mukaan euron käyttöönottoon liittyviin pilottihankkeisiin, erityisesti varhaisessa vaiheessa.

Ewing
Arvoisa puhemies, tässä me olemme vastakkain sen kanssa, jota on kuvattu suurimmaksi haasteeksi, suurimmaksi talouden alan tapahtumaksi, ja tässä minä olen, sen jäsenvaltion vastahakoinen jäsen, jonka nimi on Yhdistynyt kuningaskunta, ja olen kykenemätön olemaan mitään muuta kuin sivustakatsoja, sen sijaan että olisin osallistuja. Tunnen olevani aivan kuin se Pillipiipari-sadun lapsi, joka kulki niin hitaasti, joka ei pysynyt muiden lasten perässä, eikä päässyt luvattuun maahan.
Toivon, että meillä olisi tänään toinen mietintö käsiteltävänämme, jossa meille kerrottaisiin, mikä euroon pääsevien ja siitä poisjäävien maiden suhde on käytännössä. Ajatus tuntuu täysin mahdottomalta. On ironista, että puheenjohtajamaa Yhdistynyt kuningaskunta on vastuunalaisella paikalla, kun päätetään siitä, kuka pääsee mukaan ja kuka ei, ja kuitenkin Yhdistynyt kuningaskunta jää ulkopuolelle. Sanon Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukselle, että olisi parempi hypätä junan kyytiin matkan alussa kuin kavuta siihen myöhemmin. Viimeksi mainittu vaihtoehto saattaa olla hyvin hankala.
Olen hyvin pettynyt siihen, että neuvosto ei ole edustettuna täällä tänään tässä mittavassa keskustelussa. Ehkä se on liian nolo. Valtiovarainministeri Gordon Brownin suhtautuminen tähän asiaan oli kuin hän olisi esittämässä kosintaa, mutta siirtäisi häitä viisi vuotta eteenpäin ja sanoisi, että sille on tiettyjä ehtoja, muttei kuitenkaan kertoisi, mitä nuo ehdot ovat. Tuo on naurettava asenne. Britannian toisen pääpuolueen asenne ei ole yhtään sen parempi. Sen johtaja on sulkenut oven huolimatta siitä, että monet konservatiivijäsenistä täällä ovat melko Eurooppa-myönteisiä.
Puolueeni ja maani ovat yleensä ottaen Eurooppa-myönteisiä. Euroskeptinen pohjoisosa Skotlannin rajalla on aika lailla outo lintu. Kun kiertelen puhumassa eurosta - sivustakatsojana, valitettavasti - saan valtavaa kannatusta yrityksiltä, viejiltä, teollisuudelta ja mahdollisilta matkailijoilta. Pidän tärkeänä kaikkea sitä, mitä on sanottu pienten yritysten haavoittuvaisuudesta, ja ihmettelen, aikooko Yhdistynyt kuningaskunta ottaa käyttöön mitään toimia niiden tilanteen parantamiseksi.
Matkailu on yhä Euroopan elinkeinojen "nukkuva jättiläinen" . Matkailua valtioiden välillä voisi olla paljon enemmän. Äskettäin pidin puheen koko Euroopan, niin unioniin kuuluvien kuin sen ulkopuolisten maidenkin retkeilymajaliittojen johtajien konferenssissa. He kaikki kannattavat euroa ja pitävät sitä valtavana parannuksena ajatellen heidän tyypillistä matkailijaansa, joka on melko vähävarainen. Matkailijat ovat ensimmäisiä, jotka saavat nauttia tästä upeasta kokemuksesta, jonka uskon sulattavan meidät yhteen - ainakin ne, joilla on onnea olla järjestelmässä mukana - ja tekevän meistä todellisia eurooppalaisia, kun raha taskuissamme pysyy samana rajan ylittäessämmekin. Osoitan suosiotani Irlannin suoritukselle talouden tiikerinä ja sen päättäväisyydelle mennä rahaliittoon. Lopuksi, tämä on upea osa Euroopan historiaa. Olen hyvin surullinen siitä, että kuulun jäsenvaltioon, joka pitää minut sen ulkopuolella.

Berthu
Arvoisa puhemies, euron käyttöönottoon liittyviä käytännön kysymyksiä koskevan komission kertomuksen yksi osa on omistettu kolikoiden valmisteluun, mutta seteleistä ei sanota mitään. Minun on siis palattava tähän kysymykseen, jonka toimielimet yrittävät jättää mainitsematta ja jonka osalta en ole tähän mennessä saanut vastauksia lukuisiin pyyntöihini.
Mitä tuleviin kolikoihin nimittäin tulee, neuvosto on päättänyt, että niiden toinen puoli on eurooppalainen ja toinen puoli kansallinen. Mutta setelien osalta, ei mitään tällaista. Euroopan rahapoliittisen instituutin epäselvässä päätöksessä, joka tehtiin väärin 109 f artiklaa soveltaen, määrättiin, että seteleissä ei olisi mitään kansallista tunnusmerkkiä. Siten sellaisen kysymyksen osalta, joka ei ole ollenkaan tekninen, vaan jossa kyseenalaistetaan hyvin tärkeitä periaatteita, neuvosto näyttää päättäneen päästä ongelmasta eroon ja turvautua rahapoliittisen instituutin virkamiehiin.
Hyvät kollegat, parlamentti on ollut viime aikoina useasti huolissaan demokraattisen valvonnan puutteesta rahaliitossa. Aiomme sitä paitsi puhua siitä seuraavalla istuntojaksolla. Tässä olemme kuitenkin tekemisissä erinomaisen, tätä demokratian puutetta koskevan esimerkin kanssa. Meidän on reagoitava nyt, koska muuten vastalauseemme eivät myöhemmin vaikuta vilpittömiltä. Kysymys siitä, painetaanko euromääräisiin seteleihin kansallinen puoli vai ei, nostattaa useita periaatekohtia. Kyse on sen tietämisestä, halutaanko sellainen rahaliitto, jossa ei ole eroja, vai sellainen rahaliitto, jossa tunnustetaan kansalliset identiteetit. Kyse on myös sen tietämisestä, hyväksytäänkö myöhemmin vakavan kriisin sattuessa jonkin maan lähtö vähin äänin, vai yritetäänkö se teljetä ainaiseksi valuutan yhdistämiskehitykseen, jopa sen tahdon vastaisesti, ja huolimatta niistä ristiriidoista, joita tämä telkeäminen väistämättä aiheuttaisi. Myös tässä suhteessa meidän on valmistauduttava vakavaan demokratiaongelmaan.
Siksi kansakuntien Eurooppa -ryhmä on sitä mieltä, että neuvoston olisi kannettava vastuunsa, käytettävä toimivaltaansa, joka sillä on 109 l artiklan 4 kohdan mukaan, ja päätettävä, että euromääräisten setelien toisesta puolesta tulee kansallinen.

Trizza
Arvoisa puhemies, Alleanza Nazionale -ryhmän nimissä onnittelen kolmea esittelijää todella loistavasti suoritetusta työstä. Rahaliiton toteuttaminen ja euron käyttöönotto ainoana tilivaluuttana on epäilemättä yksi tärkeimmistä askelista matkalla kohti Eurooppaa, ja epäilemättä matkailu on yksi niistä aloista, joita lähestyvä muutos eniten koskee.
Turistien - sisällyttäen tähän ryhmään kaikki ne ihmiset, jotka liikkuvat Euroopan mantereella mistä syystä tahansa - ei enää tarvitse vaihtaa rahaa, eikä näin ollen myöskään tarvitse sietää näihin toimenpiteisiin liittyviä turhia vaivoja. Muita etuja ovat varmasti vakaampi raha ja entisestä ulkomaasta ostettavien tuotteiden ja palveluiden hintojen suurempi selkeys.
Näiden etujen, jotka ovat niin sanoakseni asiakkaan yksilöllisiä etuja, lisäksi tulevat matkanjärjestäjille, matkatoimistoille ja koko matkailualalle koituvat edut, sillä alaa varmasti helpottaa taloushallinnon yksinkertaistuminen. Haluan puheenvuorossani korostaa, että mikäli tällaiset edut ovat toteutettavissa, on tarpeen ajoissa kehittää ja ottaa käyttöön muutokseen valmistava strategia, jotta euro alusta asti tuottaisi toivotut vaikutukset. Olen näin ollen samaa mieltä edustaja Torres Marquesin kanssa hänen painottaessaan mietinnössään sitä, että kansallisten hallitusten on ryhdyttävä selkeisiin toimenpiteisiin tehdäkseen euron suosituksi ja tunnetuksi omissa maissaan. Joitakin esimerkkejä ennakolta harjoitettavasta julkisesta valistuksesta Euroopassa jo on, mutta näitä toimia on tehostettava ja on edettävä todellisiin uuden rahayksikön käytön malleihin sekä kuluttajien että matkailualalla toimivien yritysten parissa, ja huolehdittava asianmukaisesta tiedotuksesta ja henkilökunnan koulutuksesta, ja ajoissa tapahtuvasta tietojenkäsittelyjärjestelmien soveltamisesta uuteen taloushallintoon. Nämä toimet ovat erityisen tärkeitä hitaammin kehittyneillä Euroopan alueilla, joilla matkailualan taloudellinen merkitys on usein erittäin merkittävä, ja missä euron käyttöönottoa ennakoivan tehokkaan ja hyvissä ajoin käyttöönotetun strategian puuttuminen saattaa heikentää kilpailukykyä Euroopan markkinoilla, millä olisi epäilemättä kielteinen vaikutus paikalliseen talouteen.
Huomioni ei siis niinkään keskity suuriin matkailukeskuksiin, joilla varmasti jo on tarpeelliset infrastruktuurit ja järjestelyt muutoksen hallitsemiseksi, vaan Euroopan pieniin maihin, joilla on rikas kulttuuri ja perinne, ja jotka yhä enemmän kiinnostavat keskivertomatkailijoita. Nämä viimeksi mainitut maat ovat niitä, joiden on saatava asianmukaista tukea ja joihin on kiinnitettävä erityistä huomiota, ja on luotava ennalta niiden tueksi muutoksen hallitsemiseen ja kustannusten vähentämiseen kykeneviä rakenteita.
Älkäämme sulkeko silmiämme siltä seikalta, että tällä hetkellä edetään hajanaisessa järjestyksessä. Yhtenäinen toimintatapa puuttuu: jos edetään hajanaisesti, kustannukset nousevat, ja vaarana on, että kustannukset joutuvat kuluttajien maksettaviksi. Lisäksi jokainen, joka, kuten minä, tuntee julkisen hallinnon toimintaa, on tietoinen euroon siirtymistä varten ennalta ja ajoissa laadittavan strategian tarpeesta: uuden rahayksikön on edustettava, paikallisille liikelaitoksille erityisesti ja koko yhteisölle yleisesti, mahdollisuutta kasvuun ja kehitykseen. Tätä silmällä pitäen voitaisiin harkita edustavaan otokseen perustuvaa julkishallinnon analyysia, jossa valittaisiin tutkittavaksi paitsi keskisuuria myös pieniä kuntia, joiden tarpeet ovat erilaisia, mutta yhtä tärkeitä.
Yhteenvetona totean, että useamman eurooppalaisen kunnan välisen pilottiprojektin toteuttaminen saattaisi johtaa todellisen yhteistyöverkon luomiseen, ja se tarjoaisi mahdollisuuden hyödyntää analyysin tuloksia myös muissa kunnissa, jotka eivät ole tutkimuksen kohteina.

Caudron
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, tämänpäiväinen euroa koskeva yhteiskeskustelu Torres Marquesin, Arronin ja Wolfin mietintöjen pohjalta on erityisen tärkeä, kun 1. toukokuuta alkavaan kuuluisaan viikonloppuun on aikaa muutama viikko.
Hyväksyn tietenkin täysin Torres Marquesin mietinnön ja päätelmät. Olen hänen laillaan sitä mieltä, että euron vaikutuksesta Euroopan unioniin tulee suotuisa, ei ainoastaan Euroopan ulkopuolelta tulevien matkailijoiden kannalta, vaan myös yhteisön sisäisen matkailun kannalta. Niinpä minusta näyttää hänen laillaan siltä, että on hyvin kiireellistä laatia ohjelmia, joiden avulla matkailualan yritysten ja henkilökunnan euroa koskevaa tiedottamista voidaan täydentää. Mitä nopeammin ne ja he ovat valmiita, sitä nopeammin ne ja he hyötyvät euron vaikutuksesta.
Mitä Arronin mietintöön tulee, haluan muistuttaa, että tammikuun antoisassa keskustelussamme olimme hyväksyneet yhteisesti toimia, joilla pyritään helpottamaan siirtymistä kansallisista valuutoista euroon. Nyt kollegamme Arroni kuitenkin antaa käsiteltäväksemme ehdotuksen, joka koskee kaksoishinnoittelun vapaaehtoisuutta, mikä mielestäni saattaa aiheuttaa ongelmia niin kutsutuille heikommassa asemassa oleville yhteiskuntaryhmille. Voin myös vain todeta, muuntamiseen liittyvien kulujen osalta, tiettyä paluuta taaksepäin kollegamme Pérez Royon tekstiin verrattuna. Teollisuuden kilpailukykyä koskevan mietinnön esittelijänä ymmärrän tietysti kollegamme huolen suojella pieniä ja keskisuuria yrityksiä. On siis määrättävä niitä koskevista erityistoimista supistaaksemme mahdollisimman pieniksi niiden euroon siirtymisen kustannukset, mutta kyse ei silti ole kuluttajien uhraamisesta.
Lopuksi kollegamme Wolfin lähentymistä koskevan mietinnön osalta, vaikka voinkin yhtyä hänen ajatukseensa siitä, että euron toteuttaminen edellyttää talouksien lähentymistä mutta myös lainsäädäntöjen, keskuspankkien ja Euroopan keskuspankin välistä yhteensoveltuvuutta, minun on jälleen kerran vastustettava tiettyjä käsityksiä, jotka haiskahtavat ääriliberalismilta.
Euroopan keskuspankin ja kansallisten keskuspankkien asema ei voi olla ehdoton, sen enempää kuin niiden toimivaltakaan. Vuoropuhelun perustaminen näiden taloudellisten elinten ja poliittisten vallanpitäjien välille on vähintä, mitä voimme tehdä, ennen kuin rakennamme hyvin nopeasti poliittisen Euroopan, joka on ainoa demokratian tae ja sen tae, että kansalaisten ääni tulee kuuluviin.
Lopuksi haluan sanoa uudelleen, että euro merkitsee mielestäni suurta toivoa talouden ja työllisyyden kannalta ja varsinkin Euroopan kansalaisuuden suurenmoista liikkeellepanevaa voimaa. Siihen on kolme ehtoa: euro ei saa olla taas yksi lisätekijä hillitsemättömän liberalismin edistämiseksi, kansalaisia on tiedotettava paremmin ja nopeammin ja kuluttajien on oltava ensimmäisiä eurosta hyötyjiä.

Peijs
Arvoisa puhemies, herra Wolfin oikeussäännösten lähentymistä koskevaan mietintöön on tullut paljon muutoksia talousasioita käsittelevän valiokunnan äänestyksissä. PPE-ryhmä ei voinut hyväksyä alkuperäistä mietintöä, koska siinä asetettiin kyseenalaiseksi Euroopan keskuspankin riippumattomuus. Parin kohdan lisäämisen jälkeen puolueryhmäni voi nyt kannattaa mietintöä. Siinä vedotaan nyt oikealla tavalla jäsenvaltioihin, jotta ne yhdenmukaistaisivat pankkilainsäädäntönsä heinäkuussa voimaan astuvan keskuspankkijärjestelmän sääntöjen mukaiseksi. Siinä mainitaan myös, että kansallisten keskuspankkien johtajat voivat halutessaan selittää rahapolitiikkaa kansallisissa parlamenteissa. Alankomaiden keskuspankki on jo päättänyt tehdä niin. Esittelijä on toimittanut ennen täysistuntoa vielä yhden tarkistuksen, ja PPE-ryhmä voi hyväksyä myös sen.
Arronin mietinnössä kuvataan hyvin tasapainoisella tavalla, miten meidän pitää suhtautua hintojen kaksoismerkintään. Rouva Thyssen on myös sanonut sen jo. Annetaan pienten ja keskisuurten yritysten käyttää luovuuttaan. Ne eivät halua jättää asiakkaitaan epävarmoiksi, koska siitä aiheutuisi tappiota. Tässä parlamentissa ollaan jatkuvasti huolissaan pienistä ja keskisuurista yrityksistä ja niiden luomista työpaikoista joskus jopa melko skitsofreenisella tavalla, minun täytyy sanoa. Toisaalta pieniä yrityksiä ylistetään kohtuuttomasti, kuten myös tänä aamuna. Kaikki puhuvat siitä, kuinka tärkeää on ottaa pienet ja keskisuuret yritykset huomioon. Kuitenkin myöhemmin tällä viikolla äänestettäessä kulutushyödykkeistä me yritämme antaa kuoliniskun pienille ja keskisuurille yrityksille, koska parlamentin käsiteltäväksi tuotu laki on niin yksipuolisesti kuluttajan puolella, että pienten ja keskisuurten yritysten olisi todella vaikea pysyä hengissä. Olisi siis hyvä, jos me täällä parlamentissa edes joskus yrittäisimme olla tasapuolisia siinä mitä sanomme ja teemme. Kysyin komissaarilta kirjallisesti, onko tavoitteena se, että terassilla ostetun kahvin voi maksaa sekä guldeneilla että euroilla. Komissaari vastasi, että on kansallisten viranomaisten asia tehdä lopulliset päätökset sellaisista asioista.
Jäsenvaltioille ei ole kuitenkaan kovin vaikeaa antaa suosituksia siitä, kuinka euron käyttöönottoaikana voitaisiin toimia luovemmin ja helpommin. Pienille ja keskisuurille yrityksille syntyy ongelmia asiasta, jota ne eivät ole itse toivoneet. Ei ole kuitenkaan kovin vaikeaa perustaa kauppakeskuksiin rahanvaihtopisteitä. Tällöin kauppiaat eivät joutuisi vaihtamaan rahaa ja asiakkaat voisivat vaihtaa guldeninsa, pesetansa tai muun valuuttansa euroiksi ja maksaa ostoksensa niillä. Eihän tällainen voi olla kovin vaikeaa. Jos haluaisimme tosiaan tehdä jotain pienten ja keskisuurten yritysten hyväksi, meidän pitäisi painostaa jäsenvaltioita - olen itse asiassa aivan samaa mieltä rouva de Rosen kanssa - käyttämään verotuksellisia keinoja, jotta yritykset, jotka eivät itse harjoita tuontia, kantaisivat osan kustannuksista.
Sitten vielä pari sanaa matkailusta. Meidän ei kannata luvata kenellekään kuuta taivaalta matkailun osalta. Rouva Torres Marques on laatinut hyvän mietinnön, mutta ylistyslaulut siitä, mitä euro tuo matkailun hyväksi, muistuttavat mielestäni siitä maanpäällisestä paratiisista, joka meille luvattiin aloittaessamme yhteismarkkinoiden toteuttamista. Ne odotukset ovat kuitenkin jo ohi. Älkäämme kohdistako euroon liikaa odotuksia matkailualalla.

Kaklamanis
Arvoisa puhemies, käsittelen vain rouva Torres Marquesin mietintöä, jossa puhutaan euron seurauksista matkailuelinkeinolle. En aio puhua myönteisistä asioista, joita kollegani esittää mietinnössään. Puhun ainoastaan kahdesta asiasta, jotka mainitaan kielteisinä, mutta joita ei mielestäni käsitellä riittävästi ja joihin varsinkaan ei anneta vastauksia.
Ensimmäinen kysymys liittyy tarpeeseen luoda matkailualalla työskenteleville tiedotusohjelmia, mutta myös ohjelmia, jotka auttaisivat matkailun pk-yrityksiä sopeutumaan euron käyttöön. Herra komission jäsen, hyvät kollegat, kysymykseni on seuraava: mistä rahat saadaan? Muistutan teille, että vähän aikaa sitten hyväksyimme täällä talousarvion, joka joidenkin budjettivaliokunnan jäsenten yrityksistä huolimatta leikkasi rajusti matkailualan menoja.
Voitteko siis kertoa minulle, mistä rahat näihin tarvittaviin sopeutusohjelmiin saadaan? Muuten esitämme täällä vain toiveita, emme esityksiä.
Toinen kysymys koskee pk-yrityksiä, jotka ovat lähellä euroaluetta, mutta eivät kuitenkaan sen sisällä. Komissiolle esittämässäni kysymyksessä arvioin lehtitietojen perusteella, että jokainen tämänkaltainen pk-yritys tarvitsee noin 100 000 ecua sopeutumiseen. Haluaisin kuulla teiltä, voiko Interreg-ohjelma kattaa tämän kuluerän. Nimittäin jos tässäkään tapauksessa rahaa ei ole, olen pahoillani, mutta en ole ollenkaan toiveikas sen suhteen, miten myönteisiä euron vaikutukset ovat matkailuelinkeinolle, erityisesti pienille ja keskisuurille matkailuyrityksille, joiden osuus matkailuelinkeinosta on 90 %.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan puhua puolueryhmäni nimissä erityisesti herra Wolfin mietinnöstä. Meille on ilman muuta selvää, että keskuspankin on oltava mahdollisimman riippumaton, ja tämä tarkoittaa sekä pankin että sen pääjohtajan täydellistä riippumattomuutta. Tämä ei tarkoita kuitenkaan sitä, että emme olisi päätöksenteon avoimuuden innokkaita kannattajia, emmekä pidä lähtökohtana sitä, että pankki toimisi ikään kuin koelaboratoriona ja vahvistaisi politiikkaansa niin sanotulla puhtaalla mekanismilla. Me lähdemme siitä, että pankki toimii käymällä vuoropuhelua koko yhteiskunnan kanssa, joka on vastuussa tämäntyyppisistä prosesseista.
Herra puhemies, jotkut tämän parlamentin jäsenet haluavat vieläkin liittää euroon kysymyksiä yhteiskunnallisista ongelmista. Minun puolueryhmäni mielestä näitä kahta asiaa täytyisi käsitellä erillisinä. Tämä ei poista vastuuta keskustella sekä kansallisella että eurooppalaisella tasolla euron jälkeisestä kilpailupolitiikasta. Meidän mielestämme tämä tarkoittaa, että meidän täytyy pyrkiä tiettyyn lähentymiseen verotus-, työllisyys- ja sosiaaliturva-asioissa sekä päättää siitä, mitkä asiat jätämme kansalliselle tasolle ja minkä asioiden hoitamisessa käytämme yhdessä selkeitä otteita. Tämä on erityisen tärkeää euron menestymisen kannalta pitkällä aikavälillä ja Euroopan nostamiseksi maailmankartalle.

Nicholson
Arvoisa puhemies, yhtenäisvaluutan tulo saa varmasti aikaan monia muutoksia, jotka aina eivät ole parempaan päin. Uskon yhä, että etenemme kohti tuntematonta tarpeettoman kiireisesti ja tietämättä selkeästi pitkän aikavälin vaikutuksia.
Kuuntelen huolestuneena niitä, jotka pyrkivät hellittämättä kohti yhtenäisvaluutan käyttöönottoa omissa jäsenvaltioissaan riippumatta heidän äänestäjäkuntansa mielipiteistä. Jotkin niistä maista, jotka ponnistelevat päästäkseen mukaan ensimmäiseen aaltoon, joutuvat vielä kokemaan aikamoisen järkytyksen. Olisin kiitollinen, jos joku voisi vastata yhteen kysymykseeni: jos niistä maista, jotka täyttävät Maastrichtin kriteerit, tulee jäseniä ensimmäisessä aallossa, kääntyvätkö jotkin näistä maista sitten ympäri ja pyytävät tavoitteen 1 statusta? Varmastikin nämä kaksi asemaa ovat keskenään täysin ristiriitaisia?
Haluaisin viitata yhteen ongelmaan, jonka näen siintävän horisontissa niiden jäsenvaltioiden välillä, jotka menevät mukaan EMUun ensimmäisessä aallossa ja niiden, jotka jäävät sen ulkopuolelle. Oma alueeni Euroopan unionissa, Pohjois-Irlanti, on Yhdistyneen kuningaskunnan ainoa alue, jolla on maaraja toisen jäsenvaltion kanssa, ja vaihtelu Englannin punnan ja Irlannin punnan välillä on aiheuttanut suunnattomia vaikeuksia rajan molemmilla puolilla monissa eri tilanteissa jo pitkään - joskus suuntaan, joskus toiseen. Pyytäisin todellakin, että tämän ei sallittaisi merkitä katastrofia liike-elämälle ja maataloudelle molemmilla lainkäyttöalueilla.
Tällä hetkellä emme voi tehdä mitään parantaaksemme tilannetta. Voidaanko meille kuitenkin vakuuttaa, että epäreiluja etuja kaupankäynnissä tarkastellaan ja tasa-arvoisuus varmistetaan Euroopan unionissa?

Raschhofer
Arvoisa puhemies, keskustelemme tänään euron käyttöönottoon liittyvistä käytännön valmisteluista, mikä merkitsee sitä, että meidän on puhuttava myös kuluttajien etujen valvomisesta. Kaksinkertaisten hintamerkintöjen on oltava ylimenokaudella ehdottoman pakollisia eikä vapaaehtoisia, kuten mietinnössä ehdotetaan. Yrittäjien kiinnostus mahdollisimman suuriin pelivaroihin hintamerkinnöissä ei saa johtaa siihen, että kuluttajien etuja laiminlyödään. Kaksinkertaiset hintamerkinnät ovat nimittäin keino, jonka avulla voidaan luoda kuluttajiin luottamusta epävarmuutta luovana aikana, luottamusta avoimuuden avulla.
Kaksinkertaiset hintamerkinnät voivat siis olla yrityspuolella myös kilpailutekijä, nimittäin silloin kun yrittäjä onnistuu näin voittamaan kuluttajien luottamuksen. Vaikka Euroopan unionin pankkien yhdistys ja säästökassojen yhdistys ilmoittivat hiljattain, että asiakkaiden varsinaisia muunnoskuluja ei laskuteta, tämän lupauksen noudattamista on valvottava tarkasti. Jos lukee tarkasti, havaitsee nimittäin, että pankkien edustajat puhuvat vain siitä, että siirtymisen on sujuttava kitkattomasti ja kuluttajalle edullisesti. Ei siis ole kyse mainospuheesta, että siirtyminen olisi kulutonta kuluttajille.
Suhtaudun sen vuoksi myönteisesti pankki- ja rahoitussektorin menettelytapasääntöihin. Huomionarvoiselta näyttää minusta esittelijän havainto, että investointien erikoiskäsittely verojen osalta voi euron käyttöönoton yhteydessä mahdollisesti johtaa kilpailun vääristymiin kulloisellakin sektorilla tai muihin sektoreihin verrattuna, sillä vasta muutamia päiviä sitten luin itävaltalaisesta lehdestä itävaltalaisen pankin juuri tällaisesta vaatimuksesta. Sen vuoksi pidän tärkeänä, jos saan sanoa asian näin siivottomasti, vaatia samaa lakia kaikille. Tämän vaaliminen on kuitenkin myös jäsenvaltioiden lakia säätävien elinten tehtävä.

Hendrick
Arvoisa puhemies, saanen aloittaa onnittelemalla esittelijöitä Arronia, Torres Marquesia ja Wolfia kolmesta erinomaisesta mietinnöstä, joissa käsitellään euroa hyvin yksityiskohtaisesti.
Tähän päivään asti olemme kiinnittäneet hyvin paljon huomiota teknisiin kysymyksiin kuten talousarvioihin ja lähentymiseen. On hyvin tärkeää, että käsittelemme euron käyttöönottoon liittyviä käytännön kysymyksiä. Erityisesti järjestelyt kansalaisia ja yrityksiä varten ovat keskeisiä. Jos pk-yritykset haluavat jatkaa kaupankäyntiä yhtenäismarkkinoilla, niiden on siirryttävä hyvin nopeasti, jotta niiden ohjelmistot pystyvät käsittelemään euroja. Tuo on totta jopa maissa, jotka eivät ole ilmaisseet haluaan osallistua talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa edellinen konservatiivihallitus esitti erittäin vahvoja epäilyksiä siitä, toteutuisiko euro todellisuudessa. Monet skeptikot sanoivat, että jos euro toteutuu, se saattaa saada surkean lopun. Tuo on johtanut siihen, että monet pienet ja keskisuuret yritykset eivät ole tehneet vaadittavia valmisteluja. Monet noista yrityksistä käyvät kauppaa kansainvälisesti ja niiden on käsiteltävä euroa ulkomaan valuuttana.
Olen jossain määrin samaa mieltä menettelysääntöjen muuntokuluista. En usko, että muuntokuluja, ainakaan mitä tulee pankkeihin, pitäisi siirtää suoraan kuluttajalle, koska 1. tammikuuta 1999 lähtien euro on todellisuudessa olemassa ainoastaan sähköisessä muodossa. Tämä merkitsee pakostakin sitä, että todellisia kuluja ei tule siitä, että aidosti vaihdettaisiin valuuttoja, seteleitä ja kolikoita, toisiksi valuutoiksi. Ainoastaan sen on muututtava, mikä muutenkin muuttuisi pankkilaitoksissa: uusi valuutta on lisättävä niiden valuuttojen listaan, joita pankkijärjestelmä käsittelee. Samanaikaisesti yksitoista valuuttaa pyyhkäistään sieltä pois, joten veikkaisinpa, että se itse asiassa yksinkertaistaa asioita.
Sen vuoksi kysyn, mitkä kulut? Kulut tulevat olemaan merkittäviä vasta sen jälkeen, kun setelit ja kolikot otetaan käyttöön, eivät ennen. Pk-yrityksille tulee aiheutumaan kuluja, mutta pelikenttä tulee olemaan tasainen koko Euroopan unionissa. Sen vuoksi en näe mitään kilpailullisia haittoja millekään yrityksille, koska kaikkien yritysten on tehtävä samat muutokset.
Matkailulle on äärimmäisen tärkeää, että euro otetaan käyttöön. Sanon näin sellaisesta vaalipiiristä tulevana henkilönä, joka on hyvin riippuvainen matkailusta. Vaalipiirini ulottuu Blackpoolin rannikolta Ribble Valleyn kautta Pendle Hillsille. Matkailun osuuden ollessa nyt suurin piirtein 20 % taloudellisesta toiminnasta koko Euroopan unionissa, joko suorasti tai epäsuorasti, on tärkeää, että euro otetaan käyttöön ja että ne alueet hyötyvät siitä, joiden vauraus on riippuvainen matkailusta.

Von Wogau
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, useimmat jäsenvaltiot näyttävät suurimmaksi osaksi täyttävän 1. tammikuuta 1999 käyttöön otettavan yhtenäisvaluutan käyttöönoton edellytykset. Tämä koskee ennen kaikkea inflaatiovauhtia, jossa olemme vähitellen saavuttaneet historiallisesti katsottuna alhaisen EU-keskiarvon.
Ongelmallisia ovat edelleen kaksi näkökohtaa. Ensiksikin velan määrä, jonka osalta tosin kaikki merkit viittaavat tilanteen vähittäiseen paranemiseen, toiseksi, mikä ei nähdäkseni juuri tullut esiin julkisessa keskustelussa, jäsenvaltioiden keskuspankkien riippumattomuuden varmistaminen. Tämä näkökohta on aivan ratkaiseva. Euroopan keskuspankin riippumattomuus on taattu ainoastaan, kun Euroopan keskuspankkijärjestelmän muodostavat kansalliset keskuspankit ovat riippumattomia kansallisista määräyksistä. Euroopan keskuspankki määrittelee yhteisön rahapolitiikan. Se koostuu Euroopan keskuspankin johtokunnan jäsenistä ja kansallisten keskuspankkien pääjohtajista. Sen vuoksi on aivan ratkaisevaa, että jäsenvaltiot huolehtivat siitä, että viimeksi mainitut ovat todellakin riippumattomia. Olen pahoillani, ettei kollega Wolfin mietintö, sellaisena kuin se nyt on käsiteltävänä, paneudu tähän asiaan riittävästi. Sen osalta on kuitenkin vielä olemassa tiettyjä epäilyksiä.
Aloitan hyvistä uutisista. Voimme todeta, että kaikki kyseeseen tulevat kansalliset keskuspankit muuttuvat vähitellen riippumattomiksi korkokantojen määrittämisen osalta. Se on ensimmäinen ja tärkein vaihe. Keskuspankkien johtajien henkilökohtaisen riippumattomuuden osalta on kuitenkin vielä tiettyjä ongelmia. Meille kerrottiin esimerkiksi, että Suomen presidentti voi edelleen erottaa keskuspankin pääjohtajan. Se ei olisi Maastrichtin sopimuksen mukaista. Sitten määräysten riippumattomuus. Hyvin tuntemassani jäsenvaltiossa oli esimerkiksi mahdollista lykätä keskuspankin päätöksiä kahdella viikolla. Sekään ei olisi Maastrichtin sopimuksen mukaista. Tällaisia säännöksiä on vielä olemassa, ja niitä on muutettava. Sitten hallinnon riippumattomuus. Sekin on keskuspankkien riippumattomuuden oleellinen osa. Siihenkin haluaisin laittaa yhden jos toisenkin kysymysmerkin.
Haluaisin sanoa erittäin selvästi, että Euroopan rahapoliittinen instituutti esittää meille kertomuksensa 25. maaliskuuta ja käsittelee siinä myös varmaan seikkaperäisesti keskuspankkien riippumattomuutta, mikä merkitsee sitä, että Euroopan komissio antaa ensin arvionsa 24. maaliskuuta ja herra Duisenberg esittää kertomuksensa 25. maaliskuuta talous- ja rahaasioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa. Herra komissaari, molemmissa kertomuksissa tulemme erittäin tarkasti kiinnittämään huomiota tähän keskuspankkien riippumattomuuden näkökohtaan.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, nyt euron käyttöönoton lähestyessä siihen liittyvät myönteiset ja kielteiset kannanotot lisääntyvät unionin lisäksi myös Yhdysvalloissa. Lainaan otteen Herald Tribune-lehden etusivun artikkelista: "Se mikä on hyvä Euroopalle, on hyvä myös Amerikalle." Sen jälkeen mainitaan, että euro on mahdollinen ongelmien aiheuttaja. Amerikkalaiset taloustieteilijät puhuvat jopa sellaisesta mahdollisuudesta, että konfliktit ja ongelmat lisääntyvät ja että vakaus vähenee. Jätän amerikkalaisen käsityksen omaan arvoonsa. On tärkeämpää tarkastella, mitä Euroopan kansalaiset ajattelevat asiasta.
Arronin mietintö ja komissio esittävät hyvin konkreettisella tavalla euron käyttöönoton kaikki käytännön kysymykset, mutta kansalaiset eivät ole vielä täysin vakuuttuneita euron hyödyllisyydestä. Tiedottaminen asiasta aloitettiin aivan liian myöhään ja valitettavasti kosiskelemalla äänestäjiä, ja niin tapahtui myös minun kotimaassani. Se on oikeastaan demokratian vastaista toimintaa. Mikään puolue eikä mikään poliittinen ohjelma kotimaassani ei jätä tilaa euron vastustukselle. Tämä on hyvin kummallista Euroopassa, missä sanotaan pyrittävän avoimuuteen. Se alkaa muistuttaa jo hieman taloudellista diktatuuria.
Erityisesti vanhukset, joita on huomattava osa Euroopan väestöstä, ihmettelevät sitä, säilyykö heidän eläkkeidensä arvo ja taso euron puristuksessa. Meidän on suhtauduttava vakavasti tällaisiin asioihin. Jos emme tee niin, eurosta tulee fiasko, ja mihinkään uusin askeliin ei enää saada tukea. Tarkoitan tässä laajentumista sekä maatalouspolitiikan ja rakennerahastojen uudistamista. Silloin päädymme juuri päinvastaiseen tulokseen kuin olimme euron avulla pyrkineet.
Komission ehdotus ja Arronin mietintö koskevat euron käyttöönoton käytännön kysymyksiä. Ne ovat molemmat ensiluokkaisia mutta riittämättömiä kansalaisten poliittisen tuen saamiseksi.

Teverson
Arvoisa puhemies, saanen aloittaa onnittelemalla Winnie Ewingiä hänen panoksestaan, johon yhdyn täysin.
Matkailu on erittäin tärkeä ala Euroopassa, ja euro tulee varmasti lisäämään avoimuutta huomattavasti. Se tulee kuitenkin myös paljastamaan eroja epäsuorassa verotuksessa, erityisesti arvonlisäverossa. Siispä olen esittänyt tarkistuksen euroa ja matkailua koskevaan mietintöön korostaakseni tuota komissiolle ja ministerineuvostolle. Esimerkiksi matkustajien majoituksen osalta alv on Luxemburgissa, Ranskassa ja Portugalissa niinkin alhainen kuin 3-5, 5 %, kun taas, mikä ironista, kahdessa euron ulkopuolelle jäävässä maassa - Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Tanskassa -luvut ovat 17, 5 % ja 25 %. Tämä luo kaksinkertaisen esteen noille maille ja matkailualoille noissa jäsenvaltioissa: ensinnäkin, niiltä puuttuu euro-alueen luoma etu ja toiseksi, ne hinnoitellaan ulos markkinoilta.
Ilahduin kuullessani eilen, että valtiovarainministerit olivat perustamassa komiteaa tutkiakseen epäsuoran verotuksen yhdenmukaistamista. Heidän on annettava matkailualalle etusija. Epäonnistuminen johtaa työpaikkojen menetykseen tällä kallisarvoisalla alalla.

Féret
Arvoisa puhemies, Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyssä julistuksessa N: o 6 määrätään, että yhteisö sitoutuu helpottamaan uudelleen käytäviä neuvotteluja voimassa olevista valuuttajärjestelyistä Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja niiden väkiluvultaan pienten kolmansien maiden välillä, jotka hyväksyvät naapurivaltion valuutan kansalliseksi valuutakseen.
Mitä pidättyvimmin toteutetulla silmänkääntötempulla komission kanta on, että tämän määräyksen avulla San Marinon tasavallan, Vatikaanivaltion ja Monacon ruhtinaskunnan pitäisi hyötyä eurosta automaattisesti niin kuin se olisi niiden virallinen valuutta. Jos euron suominen Vatikaanille ja San Marinolle ei aiheutakaan mitään erityistä moraalista ongelmaa, samoin ei ole Monacon ruhtinaskunnan laita, jota johtaa rajaton yksinvaltias, joka ei kunnioita ihmisoikeuksia ja joka hallitsee sellaisella pienenpienellä alueella, jossa tapahtuu jättiläismäistä veronkiertoa kaikkien muiden Euroopan unionin jäsenvaltioiden paitsi Ranskan kustannuksella.
Velvoitan parlamentin saattamaan äänensä kuuluville ja vastustamaan komission Monacon hyväksi tekemää päätöstä, joka olisi epäoikeudenmukainen ja moraaliton.

Fayot
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, haluaisin käsitellä aivan erityisesti joitakin euroon liittyviä käytännön seikkoja, joista tulee yhä merkittävämpiä sitä mukaa, kun poliittiset ongelmat ratkaistaan ja kansalaiset kiinnostuvat eurosta.
Ensimmäinen minua puhutteleva kysymys on seuraava: koska kerran kansallisen puolen sisältävien rahojen valmistuksen on määrä alkaa viimeistään 1. tai 3. toukokuuta tänä vuonna sen päätöksen mukaan, joka aiotaan tehdä, olisi kiinnostavaa tietää, ovatko euroalueen todennäköiset osallistujat jo valinneet ne kansalliset symbolit, joiden on määrä esiintyä eurossa. Arvostin suuresti Italian menettelytapaa, jossa se yritti käyttää tämän kansallisen symbolin valintaa hyväkseen mainostaakseen euroa ja vetääkseen kansalaiset mukaan euroon. Mielestäni näin olisi tehtävä kaikissa maissa, eikä tämä valinta saisi olla teknokraattinen valinta, jonka valtiovarainministeri ja virkamiehet suorittavat. Kansalaiset, parlamentin jäsenet ja yhteisö olisi otettava mukaan tähän valintaan.
Toinenkin kysymys kiinnostaa minua kovasti. Kaikki näyttävät olevan tällä hetkellä samaa mieltä siitä, että on lyhennettävä mahdollisimman paljon kautta, jolloin kansallisessa valuutassa olevat ja euromääräiset setelit ja kolikot ovat molemmat liikkeessä. Tämän liikkeessä olemisen on määrä, kuten on päätetty, alkaa 1. tammikuuta 2002. Voisiko komissaari sanoa minulle, ovatko maat jo nyt ilmoittaneet aikomuksestaan rajoittaa tätä kautta kestämään vähemmän kuin määrätyt kuusi kuukautta?
Uskon osaltani, että pitäisi olla mahdollista rajoittaa tämä rinnakkaisen liikkeessä olemisen kausi, esimerkiksi kaupan alalla, mahdollisimman lyhyeksi - kahdeksi, kolmeksi, ehkäpä neljäksikin viikoksi - silläkin uhalla, että kansallisten valuuttojen vaihto euroiksi pankeissa voisi jatkua jonkin aikaa, esimerkiksi 30. kesäkuuta 2002 asti. Jotkin kauppiaat voisivat näin tehdä merkittäviä säästöjä. Haluaisin tietää, onko tällaista mahdollista harkita.
Lopuksi viimeinen kysymys, herra komissaari, vuosina 1999-2002 ammatilliset järjestöt, esimerkiksi kaupan alalla, tarvitsevat paljon rahaa tiedottamis- ja koulutusohjelmilleen. On laadittava videokasetteja kaupallisen henkilökunnan kouluttamiseksi ja sähköisiä viestintäjulkaisuja; on lähestyttävä kaupan ja kuluttajien perustaa. Saavatko osapuolet jäsenmaissa pian käyntiin ne lukuisat ohjelmat, joita on suunniteltu?

Herman
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, tässä talossa on tapana aloittaa ylistämällä esittelijää. Kaikella sillä kohteliaisuudella, joka on soveliasta säilyttää kunnioitettavaa kollegaa kohtaan, sanoisin, että Wolfin mietintö on huono mietintö. Mietintö on huono, koska siinä ei saavuteta sille asetettua tavoitetta. Kun jollakulla on onni voida esittää valiokuntaaloitteinen mietintö - ja luoja tietää, kuinka kitsaasti puhemiehistö niitä suo - hän käyttää sitä hyväkseen kohottaakseen pisteitään joko yleiseen mielipiteeseen tai neuvostoon tai komissioon nähden.
Tässä tapauksessa pelkään, että tämä mietintö ei kiinnitä kenenkään huomiota. Mietinnön perusteluosassa tyydytään nimittäin vatvomaan nostalgisia teorioita kansallisten pankkien menetetystä vallasta, vaikka odotimme pääasiassa saavamme tietää, mitä kukin maa on tehnyt noudattaakseen perustamissopimuksen määräyksiä. Siitä ei kuitenkaan ole tässä ollenkaan kysymys, tai sitten on, korkeintaan salaa niiden maiden puolustamiseksi, jotka eivät ole noudattaneet sääntöjä. Herra Wolf puolustaa siten ruotsalaisia ja suomalaisia, jotka eivät ole panneet itseään järjestykseen, ja myöntää heidän olleen oikeassa heidän vedotessaan puolustuksekseen syihin, jotka liittyvät demokraattiseen valvontaan. Pidän tällaista typeränä. Herra Wolfin tuolla alalla käymä taistelu on ajastaan jälkeen jäänyttä taistelua. Siksi tämä mietintö ei ole kunnollinen. Valiokunnassa sitä paitsi sensuroitiin sen useimmat merkittävät kohdat.
Näin ollen tyydyn tässä palauttamaan mieliin olennaisimmat asiat. Herra von Wogau on oikeassa ihmetellessään, miten on suhtauduttava, jos keskuspankkijärjestelmän voimaantulon ensimmäisenä päivänä on yhä maita, jotka eivät ole panneet lainsäädäntöään järjestykseen. Tekeekö komissio siitä vasta silloin ehdon? Eikö olisi parempi täsmentää asiat jo nyt, niin että kyseisille maille voitaisiin antaa ne kuusi tai kahdeksan kuukautta aikaa, jotka ne tarvitsevat voidakseen täyttää velvollisuutensa, pikemminkin kuin että niille joudutaan ilmoittamaan jossakin vaiheessa, että koska ne eivät ole täyttäneet velvollisuuttaan, ne eivät voi päästä rahaliittoon? Tämä olisi ainakin sellainen toimi, joka ainakin nykyisissä olosuhteissa vaikuttaisi poliittisen pommin tavoin. Jos sanoisimme, että 1. tai 2. toukokuuta tietty maa voisi liittyä, mutta että se ei ole saattanut itseään oikeudellisesti sellaiseen kuntoon voidakseen tehdä niin, koska se ei ole vielä mukauttanut sisäistä tilannettaan, se olisi ainakin tärkeä teko ja sellainen luonteeltaan, että se varmasti pakottaisi tämän maan korjaamaan tilanteen. Minusta tuntuu vaikealta hyväksyä jäsenvaltioita lykkäävin ehdoin; tarvitaan siis selvä päätös. Toivon, että tämä tilanne hoidetaan kuntoon. Valitettavasti kaikkia näitä ongelmia ei mainittu mietinnössä.

Kestelijn-Sierens
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, voimme todeta tyytyväisinä, että yksimielisyys EMUn siirtymäkauden järjestelyistä lisääntyy Euroopassa. Eurooppa on vahvistanut euron käyttöönoton oikeudelliset puitteet eli näin ollen hoitanut erinomaisesti tärkeimmät tehtävänsä. Eurooppa on kuitenkin joutunut ylittämään monta estettä päästäkseen tavoitteensa. Aluksi pohdittiin käyttöönoton ajankohtaa, sitten keskustelun kohteeksi tuli Madridin toimintasuunnitelma, ja samalla alkoi myös keskustelu kolmen prosentin säännöstä. Eurooppa on ikään kuin uinut myrskyisellä merellä, mutta ranta on lähellä. Nyt on jäsenvaltioiden vuoro toimia ja saattaa siirtyminen hyvin päätökseen. Olemme siitä iloisia, mutta jäsenvaltioiden perustuslait, oikeusjärjestelmät ja institutionaaliset perinteet ovat niin erilaisia, että siirtymäkauden toimenpiteiden perusteellinen yhdenmukaistaminen on täysin mahdotonta.
Toinen hyvä asia on se, että hintojen kaksoismerkinnästä ei tule pakollista ja että valitaan joustava ratkaisu. Komissio painostaa nimittäin käyttämään toimintaohjeita ja vapaaehtoisia sopimuksia ja antaa kaupoille, bensiiniasemille ja matkatoimistoille riittävästi toimintavapautta.
Kolmas asiani koskee rahan vaihtamisesta aiheutuvien kustannusten perimistä. Periaatteena on se, että kuluttajilta ei saa periä mitään maksuja eurojen pakollisesta vaihtamisesta eli siis kansallisen valuutan vaihtamisesta euroiksi ja päinvastoin. Tästä asiasta ei ole vielä päästy selvyyteen. Olemme esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että tästä periaatteesta on pidettävä kiinni. Haluaisin kysyä, onko komissaari samaa mieltä asiasta?

Pérez Royo
Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin onnitella kolmea esittelijää - ja aivan erityisesti Helena Torres Marquesia, jonka esityksestä olen aivan samaa mieltä - mietinnöistä, joista keskustelemme tänään, jolloin on enää muutama viikko ensimmäisten euroon siirtyvien maiden valintaan ja alle 300 päivää rahaliiton käynnistymiseen. Tähän liittyen haluan korostaa muutamia edellisten puhujien esille tuomia ajatuksia.
Ensimmäinen käsittelee sitä tärkeää askelta, jota Euroopan talous- ja rahaliitto merkitsee. Kysymyksessä on varmasti tärkein Euroopan edistysaskel Euroopan yhteisön syntymisen jälkeen, josta on jo noin 40 vuotta.
Toisessa halutaan korostaa sitä, että tämä tärkeä muutos on osa elämäämme jo 1. tammikuuta 1999 alkaen, vaikka euroseteleitä ja eurokolikoita ei lasketakaan liikenteeseen kuin vasta kolme vuotta myöhemmin. 1. tammikuuta 1999 alkaen euroalueen maissa harjoitetaan vain yhtä rahapolitiikkaa mantereen äärimmäisessä koillisosassa sijaitsevasta Lapista sen lounaiskärjessä sijaitsevaan Lepeen tai Cabo de São Vicenteen asti.
Kolmanneksi haluaisin korostaa erästä kohtaa, jota pidän erittäin tärkeänä: todellista ja ratkaisevaa pääosaa euron seikkaluissa esittävät kansalaiset; talouden toimijoina tuotannossa sekä lopulta uuden valuutan kuluttajina ja käyttäjinä.
Euron menestyminen ei tule riippumaan ainoastaan sen käytöstä rahoitusmarkkinoilla kunnes se saavuttaa niin sanotun kriittisen massan, vaan myös - sanoisinpa jopa, että ennen kaikkea - siitä, miten kansalaiset hyväksyvät sen maksuvälineekseen ensi hetkestä lähtien.
Tähän liittyen haluan kiinnittää huomiota erääseen mielestäni tärkeään kysymykseen - jonka esimerkiksi kollegani Hendrick mainitsi jo aikaisemmin - joka liittyy valuuttoja euroon tai muihin rahaliiton valuuttoihin vaihdettaessa syntyviin kustannuksiin pitkän kolme vuotta kestävän siirtymävaiheen aikana.
Kansalaiset, joille on toistuvasti sanottu, että 1. tammikuuta 1999 alkaen markka, frangi, liira, peseta jne. sulautuvat euroon ja muuttuvat tasalukuisiksi euron osiksi, eivät ymmärrä sitä, että he joutuvat maksamaan palkkion siitä, että he vaihtavat yhden näistä osista - sanotaan vaikka markan - toiseen - kuten esimerkiksi escudoon - tai että he joutuvat suorittamaan maksun tai maksamaan palkkion muuttaessaan markkatilinsä eurotiliksi.
Kansalainen, jota kohdellaan tällä tavoin, tulee siihen tulokseen, että häntä petettiin silloin kun hänelle sanottiin, että yhtenäisvaluutta on käytössä 1. tammikuuta 1999 alkaen; hän ei näe euroa yhtenäisenä valuuttana vaan yhtenä valuuttana kansallisten valuuttojen rinnalla.
Tämän vuoksi tarvitsemme päättäväisemmän lähestymistavan kuin sen, jonka komissio julkisti pari päivää sitten sanoen, että kaikki pakollinen olisi maksutonta ja että kaikki vapaavalintainen sitä vastoin riippuisi markkinatilanteesta. Mielestäni tarvitaan päättäväisempää lähestymistapaa, ja lopuksi muistutan tässä yhteydessä, että parlamentti äänesti euroa ja kuluttajia käsittelevästä mietinnöstä, joka minulla oli kunnia esitellä parlamentissa pari viikkoa sitten ja jossa tämä ongelma otettiin suoraan käsiteltäväksi ja ehdotettiin tällaisten käytäntöjen kieltämistä.

Porto
Arvoisa puhemies, onnittelen kollega Helena Torres Marquesia euroa ja matkailua käsittelevästä mietinnöstä, joka on mitä ajankohtaisin korostaessaan matkailualan merkitystä ja yhtenäisvaluutan sille tuottamaa kasvavaa hyötyä.
Kyse on maailman kolmanneksi suurimmasta teollisuudenalasta öljy- ja autoteollisuuden jälkeen, ja Eurooppa on tällä alalla 60 %: n markkinaosuudellaan johtavassa asemassa. Euroopan suhteellisen aseman heikkeneminen viime aikoina johtuu luonnollisestikin uusien matkailukeskittymien syntymisestä toisiin maanosiin, mutta eurooppalainenkin matkailu kasvaa silti edelleen absoluuttisin luvuin mitattuna, ja matkailualalle lasketaan syntyvän vuoteen 2007 mennessä 1 850 000 uutta työpaikkaa. Lisäksi kyse on elinkeinosta, jonka maantieteellinen jakautuminen on jokseenkin tasapainoinen, sillä monet alueet, joilla ei ole vaihtoehtoja muilla aloilla, ovat houkuttelevia matkailukohteita. Sellaisia ovat esimerkiksi monet maaseutualueet.
Kun euro on otettu käyttöön, ei tule enää olemaan valuutanvaihdosta, epävarmuustekijöistä ja laskutoimituksista aiheutuvia kustannuksia, jotka ovat tällä hetkellä huomattavia rajoittavia seikkoja, kuten useat kollegat ovat jo korostaneet. Niin ollen voidaan odottaa, että Euroopan kansalaisten matkustaminen paikasta toiseen lisääntyy tuntuvasti. Kyse on myös edusta, joka ei koske ainoastaan Euroopan kansalaisia, vaan kysyntä kasvaa luonnollisestikin myös muissa maanosissa, joiden kansalaiset voivat entistä helpommin liikkua tällä alueella, koska kaikki maksut voidaan suorittaa samalla valuutalla. Matkailualan toimijoilla ei siis ole syytä suhtautua euroon pelokkaasti. Päinvastoin he varmasti hyötyvät siitä, ja heiltäkin voidaan luonnollisesti edellyttää, kuten mietinnössä korostetaan, etteivät he käytä euroa hyväkseen pyöristämällä hintoja ylöspäin ja korottamalla perusteettomasti tuotteiden ja hoitamiensa palvelujen hintoja.

Pomés Ruiz
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, näillä kolmella mietinnöllä, joista tänään keskustelemme, on merkittävä yhdistävä tekijä, josta yhtenäisvaluutan menestyminen suuressa määrin riippuu. Kaikki kolme mietintöä käsittelevät kysymyksiä, jotka vaikuttavat siihen, hyväksyvätkö kansalaiset euron. Euroopan kansalaiset ovat tämän lähestyvän muutoksen pääosissa; he ovat niitä, joiden on toimittava oppaina tässä maailmanhistoriallisesti ainutlaatuisessa siirtymisessä. 1900 -luvun jälkimmäisellä puoliskolla massailmiöksi muuttuneen matkailun täytyy tehdä tunnetuksi 2000 -luvun rahaa, euroa. Samoin euroa on käytettävä Euroopan sisäisen ja Eurooppaan suuntautuvan matkailun edistämisessä.
Haluan onnitella rouva Torres Marquesia hänen loistavasta mietinnöstään. Matkailualan kasvuun liittyvät odotukset luovat todellista toivoa työllisyysongelman ratkaisemiseksi. Yhtenäisvaluutan tälle alalle mukanaan tuomat edut ovat silminnähtäviä. Kansalaiset hyväksyvät euron, jos se auttaa ratkaisemaan heitä vaivaavat ongelmat: työttömyys on ensimmäinen huolenaihe; matkailu vaikuttaa myönteisesti sen ratkaisemiseen; euro kohentaa matkailun tilaa. Meidän täytyy pystyä välittämään tämä kansalaisille, jos haluamme hankkeen onnistuvan.
Mitä tulee Arronin mietintöön, haluan onnitella mitä vilpittömimmin esittelijää hänen loistavasta työstään. Meidän on pystyttävä vähentämään euron käyttöönotosta aiheutuvat haitat mahdollisimman pieniksi, vähentämään kustannuksia, keskittymään alueisiin, joilla tulee olemaan eniten ongelmia: pienissä ja keskisuurissa yrityksissä, eläkeläisten, kansalaisten ja vammaisten parissa. Emme saa säästellä voimavaroja kansalaisille suunnatussa tiedotuksessa emmekä heidän koulutuksessaan.
Lopuksi mitä tulee Wolfin mietintöön, joka käsittelee Euroopan keskuspankin ja Euroopan keskuspankkijärjestelmän riippumattomuutta, haluaisin esittää muutamia tarkennuksia, muutamia huomioita. Euroopan keskuspankin riippumattomuus ja sen lainsäädännöllinen sitoutuminen hintatason vakauttamisen tavoitteeseen toimii vakuutena kansalaisille. Talouden historia on täynnä hetkiä jolloin rahaviranomaiset ovat käynnistäneet inflaation vähentääkseen julkisen velan taakkaa. Tämä ei ole enää jatkossa mahdollista. Tätä inflaation kautta tapahtuvaa piiloverotusta ei voida Euroopassa soveltaa. Eniten tällaisesta politiikasta ovat kärsineet vähäosaisimmat kansalaiset. Tuleva Euroopan keskuspankkijärjestelmä estää sen. Kun hallituksen tai alueellisen tai kunnallisen viranomaisen täytyy maksaa velkojaan, on hänen tehtävä se kansalaisten kasvojen edessä. Olen tästä iloinen ja olen varma että niin ovat myös kansalaiset. On kuitenkin välttämätöntä, että euron käyttöönoton kynnyksellä keskuspankit mukauttavat lainsäädäntönsä mitä pikimmin: emme voi sallia sitä, ettei tulevalla keskuspankilla ja Euroopan keskuspankkijärjestelmällä ole kaikkia niitä menestymisen mahdollisuuksia, jotka niin monien keskuspankkien yhtyminen voisi sille ehdottomasti antaa ilman liiallista sääntelyjärjestelmien hajanaisuutta. Kuten kollegani Herman sanoi, on tarpeen lyhentää määräaikoja ja sopia niistä säännöistä, joita on muutettava kiireellisesti.

Hoppenstedt
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, aamupäivän aikana on sanottu kaikki, valitettavasti vain kaikki eivät ole puhuneet ja etenkään en minä. Sen vuoksi korostan vielä oleellisia asioita. Arronin mietintöhän käsittelee juuri kysymystä siitä, miten siirtyminen voidaan muotoilla helpommaksi, ja hän käsittelee oleellisia asioita. Hän mainitsi ensiksikin tiedotussuunnitelmien optimoinnin, ja uskon, että kansalaisten kysymyksiin voitaisiin ja pitäisikin vastata tarkemmin juuri sähköisten viestinten avulla, uutislähetysten yhteydessä, ja se olisi hyödyllistä seuraavia kuukausia, mutta myös seuraavia vuosia ajatellen.
Toiseksi voisi minun nähdäkseni olla hyödyllistä - tämä on erityislausunto - jos suurissa tilaisuuksissa, kuten esimerkiksi Hannoverin maailmannäyttelyssä vuonna 2000, jonne odotetaan 60: tä miljoonaa vierasta, käytettäisiin euroa sähköisenä maksuvälineenä. Uskon, että se olisi loistava koeprojekti. Kolmanneksi haluaisin vielä kerran tuoda esiin, että valtion vastuu euroon siirryttäessä on erityisen tärkeää; on kyse hintojen kaksoismerkinnästä. Uskon, mihin viitattiinkin täällä jo muutaman kerran, että valtioiden pienillä alueilla, kuten kunnissa, kaupungeissa ja alueilla luonnollisesti suuriin valtiollisiin yksiköihin asti voitaisiin ja pitäisi kolme vuotta käyttää hintojen kaksoismerkintää maksusäädöksissä ja verotuksessa, mutta myös palkkoja ja vastaavia maksettaessa, koska kansalainen totutetaan näin vuoteen 2002 mennessä asiaan ja hän voi aivan kuin luonnollisesti saattaa euron yhteyteen kansallisen valuutan kanssa ja osaa muuttaa niitä toisikseen. Tämä johtaa myös siihen, että - ei aina niin kovin hyvin valmistautuneet - pienet ja keskisuuret yritykset voivat totuttautua tähän prosessiin ja valmistautua paremmin siirtymisajankohtaan vuonna 2002, ja se saa yhdistyksetkin vaikuttamaan tehokkaammin, mitä ne jo osittain tekevätkin tai yrittävätkin.
Pidän tärkeänä sitä, että valtion yksiköt erityisesti juuri valtiovarainhallinnon alueella saataisiin jo aikaisessa vaiheessa vastaanottavaisemmiksi euron käytölle verotuksen ja vastaavan alalla. 9 tai 10 jäsenvaltiota, jotka myöhemmin tulevat luultavasti talous- ja rahaliiton jäseniksi, tekevät jo niin. Toivon, että ennen kaikkea myös Saksa muuttuu vastaanottavaisemmaksi tälle järjestelmälle. Se voisi olla erittäin hyödyllistä tulevaisuudessa. Valtion tulisi olla suurella osuudella liikkeen kärjessä eikä käsitellä tätä aihetta vasta viimeisenä.

Secchi
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, osallistun tähän keskusteluun viitaten erityisesti euroa ja matkailua käsitelleisiin edustaja Arronin ja edustaja Torres Marquesin mietintöihin hyvin tietoisena siitä, että paljon on jo sanottu ja että näin ollen asioita, joita uusissa puheenvuoroissa voidaan vielä ottaa esille, on melko vähän. Mielestäni kuitenkin eräitä ajatuksia on käsiteltävä tässä yhteydessä.
Meidän on ennen kaikkea todettava, että matkailu on keskeinen ala euron käyttöönoton menetelmien syvällisessä pohdinnassa. Alalle on tyypillistä taloudellinen toiminta, jolla on unionin sisällä yhdistävä luonne ja joka edistää parempaa keskinäistä tuntemusta ja voimakkaampaa tunnetta yhteisestä kansalaisuudesta. Sen lisäksi, että se kuuluu tärkeimpiin vaurauden ja työllisyyden luojiin, se on, kuten on jo todettu, yhdessä jakelu- ja kaupan järjestelmän kanssa alue, jonka menestykseen euron käyttöönoton menetelmät vaikuttavat ja jota euron käyttöönoton vaikeudet koettelevat, sillä nämä sektorit ovat suorassa kosketuksessa kansalaisiin ja kuluttajiin.
Sen lisäksi eurolla on huomattava vaikutus matkailualalla, sillä se vaikuttaa toisaalta muuntokulujen alenemiseen, ja toisaalta hinnat muuttuvat avoimemmiksi. Tämä edistää voimakkaampaa kilpailua, jonka lopputuloksena kilpailukyky paranee myös suhteessa Euroopan ulkopuolisiin talousalueisiin. Siten matkailu ei ainoastaan ole euron menestymisen kannalta oleellinen tekijä, vaan meillä on nyt myös historiallinen tilaisuus vahvistaa tätä tärkeää alaa vaikka, kuten on aiemminkin huomautettu, meidän on valitettavasti muistettava, että budjetin leikkaaminen on huomattavasti vähentänyt suunniteltujen erityisohjelmien mahdollisuuksia.
Euron käyttöönottoon liittyvillä käytännön kysymyksillä on siten ilman muuta keskeinen merkitys, ja perustavoitteena on tehdä uudet olosuhteet mahdollisimman tutuiksi ja minimoida käyttöönottoon liittyvät kustannukset. Tästä näkökulmasta kannatan ehdotusta, jota muut edustajat - erityisesti edustaja Thyssen - ovat jo lämpimästi suositelleet ja jonka mukaan on painotettava sitä, että ne tahot, joita asia koskee, valmistautuvat itse muutokseen sekä tiedotuksen että kustannusten poistamisen tai minimoinnin osalta. Tämä edistää muun ohella hedelmällistä vuorovaikutusta kaupan kysynnän ja tarjonnan välillä määrittäen parhaat mahdolliset olosuhteet - kuluttajien kannalta. Ainoastaan tällaisen itsekurin puuttuessa tarvitaan ylhäältä annettuja sitovia normeja, jotka kuitenkin on rajattava erikoistapauksiin, jotta muutosprosessi ei jähmettyisi liian monimutkaisten toimenpiteiden ja sääntöjen vuoksi.

Cornelissen
Arvoisa puhemies, matkailusta on hyviä ja huonoja uutisia. Hyvä uutinen on se, että turistien jatkuvalle ja pakolliselle rahan vaihtamiselle on nyt loppu näkyvissä. Tämä vaivalloinen rahan vaihtaminen on myös hyvin kallista. Ajoin viikonloppuna Belgian ja Alankomaiden rajalle, ja käydessäni vaihtokonttorissa havaitsin, että Portugalin escudon osto- ja myyntikurssin ero oli 15 %. Rahan vaihtaminen käy todella kalliiksi. Euron käyttöönoton myötä lomailija saa jokaisen kahden viikon pituisen lomansa aikana Euroopalta yhden päivän lahjaksi. Se on hyvä voitto, koska Euroopan osuus maailmanmatkailusta vähenee tasaisesti, mutta se on huono uutinen työllisyyden kannalta. Tämän vuoksi haluaisin kysyä komissaarilta, missä vaiheessa on se suunnitelma, jonka mukaan jäsenvaltioiden sallittaisiin tehdä sellaisia kokeiluja, että työvoimavaltaisilla aloilla, kuten matkailualalla, käytettäisiin alempaa arvonlisäverokantaa.

De Silguy
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, teitä kuunnellessani tein ensimmäisen huomion: mikä muutos verrattuna vielä puolitoista tai kaksi vuotta sitten käytyyn keskusteluun, mikä yksimielisyys, mikä konsensus vallitseekaan nyt, mitä euroon siirtymiseen ja yhtenäisvaluuttaan tulee, ja miten tyydyttävää onkaan vihdoin käsitellä niitä konkreettisia ja käytännön ongelmia, joita kohtaamme tässä prosessissa!
Tänään käytävä kolmea mietintöä koskeva yhteiskeskustelu osoittaa, kuinka pitkällä euron käyttöönoton kannalta tarpeelliset valmistelut ovat ja kuinka välttämättömiä ne ovat Euroopan valuutan mukauttamisen ja yleisen mielipiteen antaman hyväksynnän kannalta. Ja vahvistaakseni teille tämän haluaisin tarkastella ensimmäiseksi, komission 26. helmikuuta järjestämän viimeisimmän pyöreän pöydän keskustelun tulosten valossa, euron käyttöönoton käytännön kysymyksiä, joita esittelijänne, herra Arroni käsittelee, ja tarkastelen sen jälkeen näiden yksityiskohtaisten sääntöjen konkreettista soveltamista yhdellä erityisalalla eli matkailun alalla, kuten rouva Torres Marques meitä siihen kehottaa, ja lopuksi Wolfin mietintö antaa minulle mahdollisuuden mainita ne edistysaskeleet, jotka on otettu alalla, jota kutsutaan oikeussäännösten lähentymiseksi.
Aloitan siis euron käyttöönoton käytännön kysymyksistä. Komission 11. helmikuuta antama tiedonanto ja 26. helmikuuta järjestetty pyöreän pöydän keskustelu ovat osoituksena niistä huomattavista edistysaskeleista, joita on saavutettu sitten toukokuun 1997. Olipa kyseessä julkishallinnon valmisteleminen tai muut käytännön seikat, pyöreän pöydän keskustelu, joka järjestettiin Euroopan parlamentin tuella, antoi mahdollisuuden kirjata useita tyytyväisyyden aiheita, jotka näyttävät minusta vastaavan suureen osaan niistä kysymyksistä, joita teistä itse kukin äsken esitti.
Mitä tulee ensiksi julkisella sektorilla tehtäviin valmisteluihin, 11 jäsenvaltiota on esitellyt tällä hetkellä euron käyttöönottoa koskevan suunnitelman, eli ne ovat siis määränneet mahdollisista euromääräisistä suhteista yksityishenkilöiden, yritysten ja niiden hallinnon välillä vuodesta 1999 lähtien. Kaikki jäsenvaltiot tarjoavat sitä paitsi hyvin laajaa mahdollisuutta, jota kutsutaan "euro 1999 -optioksi" , yrityksille ja monet niistä tarjoavat sitä myös yksityishenkilöille. Sen lisäksi kansallisen tason lainsäädäntötyö, jossa nämä päätökset pyritään toteuttamaan käytännössä, edistyy moitteettomasti.
Kuten esittelijänne toivoo, komissio valvoo ja kannustaa tätä mukauttamista, etenkin kansallisen lainsäädännön mukauttamista, ja se esittää kevään aikana tilannekatsauksen siitä, missä vaiheessa julkishallinnon valmisteleminen on. Herra Fayot kysyi minulta niiden maiden määrästä, jotka ovat päättäneet kolikkojen kansallisista puolista. Juuri suorittamani laskennan mukaan Euroopan unionissa on seitsemän maata, jotka ovat jo hyväksyneet kansalliset puolet: Belgia, Saksa, Itävalta, Ranska, Italia, Portugali ja Irlanti.
Muiden käytännön kysymysten osalta kaikki vaikeat kohdat ovat olleet viime toukokuusta alkaen huolellisen tarkastelun kohteena asiantuntijaryhmissä, joissa kuluttajat olivat edustettuina asianosaisten ammatinharjoittajien ja julkisen vallan edustajien rinnalla. Tämä työ, jonka laatua on kehuttu yksimielisesti, antoi mahdollisuuden kirjata pyöreän pöydän keskustelussa konkreettisia tuloksia neljässä erityiskohdassa, joissa vastataan kysymyksiinne.
Ensimmäinen kohta koskee kaksoishinnoittelua, ja yksimielisyys saatiin tässä suhteessa aikaan. Kaksoishinnoittelu on olennainen väline, rouva Raschhofer, mutta velvoitteen määrääminen yhteisön tasolla ei ole toivottavaa. Rouva Thyssen, olette oikeassa, ei pidä aloittaa määräämällä. On sen sijaan syytä varmistua tiettyjen pelisääntöjen noudattamisesta, kuten esittelijänne aivan oikein ehdottaa.
Toiseksi yksimielisyys saatiin aikaan myös euroon muuntamisen pankkikuluista. Kaksi periaatetta nousi hallitseviksi pyöreän pöydän keskustelussa: ensiksi se, että euroissa ja kansallisessa valuutassa tarjottujen palvelujen välisissä hinnoissa ei tehdä erotteluja, ja toiseksi sääntö, jonka mukaan kaikkien pakollisten toimien on oltava ilmaisia. Tästä kohdasta ei ole mitään epäselvyyttä ja näin vastaan herra Hendrickille ja herra Amadeolle. Komissio panee sitä paitsi tyytyväisenä merkille, että pankkiala on jo nyt vahvistanut kirjallisesti sitoumuksensa näihin kahteen periaatteeseen.
Lisäksi rohkaisevaa edistymistä on myös kirjattu kolmella alalla. Tämä pätee ensinnäkin pienten ja keskisuurten yritysten erityistilanteeseen, joka on mainittu monesti tänä aamuna. Tiettyä edistymistä on kirjattu etenkin niiden suhteissa suuryhtymiin, jotka ovat pidemmällä euroon siirtymisen valmisteluissaan. Mielestäni tämän pitäisi - ja tulevaisuus näyttää - vastata rouva Peijsin tai herra Gallagherin kysymyksiin. Voin vain sanoa herra Fayotille, että pk-yrityksiin kohdistuvia tiedotuskampanjoita laaditaan, ja rouva Kestelijn-Sierensille, että vuoden 1998 tiedotuskampanjoissa etusija kohdistetaan etenkin pieniin ja keskisuuriin yrityksiin.
Mitä opetukseen tulee, olette oikeassa, herra Garosci, meiltä puuttuu tietoa ja koulutusta. Sanon säännöllisesti, että henkilökuntaa on koulutettava heidän motivoimisekseen ja asiakaskuntaa on tiedotettava, jotta siitä voidaan tehdä uskollinen. Tässä suhteessa opetus on olennaista yhdessä erityisverkoston perustamisen kanssa, joka tapahtuu muuten piakkoin ja josta ilmoitan teille, verkoston, joka on johdettu nykyisestä eri jäsenvaltioissa olevasta julkishallintojen välisestä verkostosta.
Ja lopuksi, vaikka kukaan ei maininnut tätä kohtaa - mikä muuten hämmästyttää minua ja haluan kuitenkin mainita sen - kannustavaa edistymistä on myös kirjattu, mitä tulee euron paikallisten seurantakeskusten perustamiseen, joiden tarkoituksena on torjua ennakolta väärinkäytökset, kuten parlamentti ja herra Hoppenstedt toivovat, jos ymmärsin oikein sen, minkä hän äsken sanoi.
Lopuksi neljäs pyöreän pöydän keskustelun erityiskohta, kolikoiden ja setelien rinnakkaisen liikkeessä olemisen kestoa koskevaa ongelmaa käsiteltiin, kysymystä, joka mainittiin useaan otteeseen tänä aamuna. Euron oikeudellista asemaa koskevassa asetusehdotuksessa määrätään, että jokainen jäsenvaltio voi lyhentää tätä kuuden kuukauden enimmäisjaksoa, joka alkaa 1. tammikuuta 2002. Tämä on toissijaisuusperiaatteen mukaista ja kansallisen toimivallan piiriin kuuluva kysymys. Saatoimme kuitenkin koota pyöreän pöydän keskustelun aikana laajan yksimielisyyden siitä, että kuuden kuukauden ajanjakso on liian pitkä, että sitä olisi syytä lyhentää, ja toiseksi, että rinnakkaisen liikkeessä olemisen kautta olisi yhdenmukaistettava kaikissa euromaissa.
Todeten, että jäsenvaltiot pohtivat parhaillaan asiaa, koska se aiheuttaa tiettyjä käytännöllisiä ja teknisiä ongelmia, keskustelussa sovittiin - ja komissio tarjoutuu sen tekemään - että ryhdytään epäviralliseen mielipiteiden vaihtoon jäsenvaltioiden kanssa. Mutta olette oikeassa, herra Fayot, tässä asiassa on edistyttävä. Meidän on kuitenkin toistaiseksi odotettava kansallisten tutkimusten tuloksia ja sitä yhteydenpitoa, jota aiomme ylläpitää ja jatkaa. Joka tapauksessa on tärkeää, että jäsenvaltiot osoittavat selvästi aikomuksensa tässä kysymyksessä vuoden 1998 loppuun mennessä. Kaikkien näiden teille juuri esittelemieni kohtien osalta pystyin saamaan, se tapahtui vieläpä eilen, Brysselissä kokoontuneen valtiovarainministerien neuvoston laajan hyväksynnän.
Joten nyt komissiolle alkaa uusi vaihe, edelleen samassa vuoropuhelun ja avoimuuden hengessä, mikä johtaa muutaman viikon kuluttua yksityiskohtaisten suositusten antamiseen - ja rouva Peijs, toivon, että niissä vastataan kysymyksiinne. Nämä suositukset välitetään teille ja ne välitetään myös neuvostolle samoin kuin ammatillisille järjestöille, koska tarkoituksenamme on, että te voisitte keskustella niistä konkreettisesti ja täsmällisesti. Toiseksi toivon, että 2. toukokuuta, kun Eurooppaneuvosto hyväksyy euroon siirtyvien maiden luettelon, se voisi hyväksyä myös nämä suuntaviivat.
Ja lopuksi, koska nämä suuntaviivat välitetään samanaikaisesti myös asianosaisille ammatinharjoittajille, toivomme, että he muuntavat ne hyvää toimintaa ja käytäntöä koskeviksi ohjeiksi. Tällainen tulee olemaan suositusten henki, jotta voitaisiin välttää mahdollisimman pitkälle sitä, että toimintaa joudutaan sääntelemään enemmän, eli siis antamaan sitovampia säädöksiä. Lisään, että aivan erityistä huomiota on kiinnitettävä heikossa ja haavoittuvassa asemassa olevaan väestöön, ja mainitsitte aivan oikein, rouva Thyssen, tässä suhteessa ikääntyneet ihmiset ja vammaiset. Siinä kaikki käytännön kysymysten osalta.
Käsittelen seuraavaksi toista mietintöä, joka koskee matkailua. Olitte kiinnittänyt aivan oikein huomiomme, rouva Torres Marques, matkailualaan. Se edustaa nimittäin alaa, jolla on hyvin monenlaista toimintaa, mutta jolla luodaan työpaikkoja ja joka hyötyy suuresti euron tulosta, kuten luullakseni herra Harrison ja herra Rübig korostivat.
Matkailualalla on aivan erityinen merkitys Euroopan taloudelle: 5, 5 % BKT: stä, 9 miljoonaa välitöntä työpaikkaa, 6 % kokonaistyöllisyydestä. Se on toiminta-ala, josta 85 % koostuu pienistä ja keskisuurista yrityksistä ja joka edustaa kolmasosaa palvelujen viennistä unionissa. Niinpä tämän toiminta-alan kehittämisellä on tärkeitä seurannaisvaikutuksia kaikille paikallisille ja alueellisille talouksille. Euron käyttöönoton on siis määrä tuottaa, ja sitä meidän on valvottava, suotuisia vaikutuksia kaikelle tämän alan toiminnalle. Herra Ribeiro, kyse ei ole näiden etujen rajaamisesta koskemaan tämän alan joitakin, suurimpia, yrityksiä. Ja euron käyttöönoton on määrä saada aikaan vaikutuksensa mahdollisimman nopeasti, eli heti siirtymäkauden alusta lähtien.
Mikä tulee olemaan euron käyttöönoton vaikutus? Kuten esittelijänne korostaa, olen sitä mieltä, että matkailusta tulee yksi niistä talouden aloista, yksi niistä toiminta-aloista, joka hyötyy nopeimmin euron käyttöönoton myönteisistä vaikutuksista. Miksi? Koska vaihtokurssiriskin poistuminen edistää yhteisön sisäistä matkailua. Herra Rübigin äsken mainitsema, tytärtään koskeva esimerkki on tässä suhteessa hyvin kiinnostava. Mutta euro tulee helpottamaan myös kolmansista maista peräisin olevaa matkailua.
Viittaan tutkimukseen, jonka komissio julkisti luullakseni eilen, 9. maaliskuuta, lomailevista eurooppalaisista ja jonka kollegani Papoutsis esitteli kansainvälisessä matkailukongressissa Berliinissä ja joka on mielestäni varsin merkitsevä. Siinä osoitetaan, että joka toinen Euroopan unionin kansalainen lähti lomalle vuonna 1997. Siinä todetaan, että 91 % luxemburgilaisista, 74 % belgialaisista ja 73 % saksalaisista lomailee asuinmaansa ulkopuolisissa maissa. Tämä osoittaa minkälaista hyötyä euro merkitsee heille, olettaen, että neljännes eurooppalaisista, mitä voidaan pitää vähäisenä, mutta mikä on minusta kuitenkin paljon, matkustaa Euroopan unionin sisällä. Kysehän on kuitenkin 75 miljardin euron markkinoista. Euron käyttöönoton ansiosta matkailijat samoin kuin matkustajat eivät ainoastaan enää menetä rahaa vaihtopalkkioissa, vaan voivat myös säästää matka-, majoitus- ja ravintolakuluissaan. Sen lisäksi vakaan valuutan luominen antaa mahdollisuuden käyttää euroa laskutusvaluuttana kansainvälisissä matkailusopimuksissa. Se synnyttää säästöjä ja kilpailukyvyn parantumista eurooppalaisissa matkailuyrityksissä.
Tämän jälkeen, ja palaan joihinkin mainittuihin kysymyksiin, muutamia seikkoja kannattaa tutkia perusteellisemmin. Niinpä komissio järjestää tänä vuonna seminaarin kaikkien asianosaisten ammatinharjoittajien kanssa, ja teidät otetaan tietysti mukaan, euroon siirtymisen toteutustavasta. Täsmennän, että esittelijänne mainitsemat veronäkökohdat tullaan tutkimaan huolellisesti, se on selvää. En halua tässä nyt mennä yksityiskohtiin. Mutta tietäkää kuitenkin, että niitä ei voida irrottaa siitä kokonaislähestymistavasta, jota komissio suosittelee verotuksen alalla. Ja herra Kaklamanisille toistan, että lykkään asian seuraavaan keskusteluun, jonka te todennäköisesti käytte kollegani Papoutsisin kanssa matkailusta, sillä nämä kysymykset ylittävät laajasti euron alan ja koskevat sitä paitsi matkailua toiminta-alana, joka nojautuu pk-yrityksiin.
Lopuksi käsittelen lyhyesti Euroopan rahapoliittisen instituutin kertomusta oikeussäännösten lähentymisestä. Sallikaa minun sanoa "lyhyesti" , koska minun ei kuulu komission edustajana kommentoida ERI: n työtä, mutta haluaisin kuitenkin täsmentää, että sitten viime elokuussa julkistetun kertomuksen, oikeussäännökset ovat lähentyneet paljon Euroopassa ja oikeaan suuntaan. Herra Wolf, olette oikeassa sanoessanne, että se ei ole pelkkä yksityiskohtia koskeva kysymys. Herra Castagnède sanoo myös perustellusti: enemmän avoimuutta ja enemmän tietoa. Ja herra von Wogau on tietysti myös oikeassa sanoessaan: kyllä, mutta kaikki tämä Euroopan keskuspankin itsenäisyyttä noudattaen. Herra Caudron, joka sanoo, että Euroopan keskuspankin itsenäisyys ei merkitse sen eristäytymistä, jonka estämiseksi tarvitaan varokeinoja sekä menettelyä, kuulemista ja keskustelua koskevia välineitä. Juuri tätä komissio esitti viime viikolla ehdotuksessaan, joka koskee Ecofin-neuvoston työtä valmistelevan talous- ja rahakomitean kokoonpanoa.
Jäsenvaltiot ovat suorittaneet tai aloittaneet useita kansallisia lainsäädäntöjä tai keskuspankkien perussääntöjä koskevia uudistuksia sitten Euroopan rahapoliittisen instituutin kertomuksen julkaisemisen saattaakseen uudistukset sopusointuun perustamissopimuksen vaatimusten kanssa. Voin sanoa herra Hermanille ja herra von Wogaulle, että he saavat vastauksen kysymyksiinsä lähentymistä koskevassa kertomuksessa, jonka komissio esittelee 25. maaliskuuta. Koska työskentelin sen parissa 14 tuntia päivässä, voin sanoa teille, että tiedän, mistä puhun sanoessani teille, että saatte vastaukset tähän kysymykseen, sillä meidän on komissiona suoritettava oma arviomme kansallisten lainsäädäntöjen yhteensoveltuvuudesta perustamissopimuksen ja EKPJ: n perussäännön kanssa. Hyvä talousasioita käsittelevän valiokunnan puheenjohtaja, tapaamme 25. maaliskuuta tämän kohdan osalta.
Lopuksi, ja pyytäen teiltä anteeksi, että ylitin minulle kuuluneen ajan kahdella minuutilla, haluaisin vain korostaa sitä, että havaitsette kuten minäkin, että euron käyttöönoton valmistelutyö lähestyy nyt loppuaan, että olennaisinta on vastedes saada maanmiehemme tuntemaan euro paremmin ja hyväksymään euro paremmin. Meiltä vaadittavan mobilisointi- ja vakuuttamistyön on oltava ennennäkemätöntä. Tässä yhteydessä, komissio, herra Arroni, toteaa kiinnostuneena ehdotuksenne, jossa pyritään järjestämään yhdessä, jos parlamentti niin haluaa, pyöreän pöydän keskustelu, johon osallistuisi viestintäalan henkilöitä, euron tulon psykologisten näkökohtien pohtimiseksi.
Hyvät parlamentin jäsenet, emme ole säästelleet ponnistelujamme ottaaksemme euron käyttöön aikataulun mukaisesti ja perustamissopimuksen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti. No, älkäämme myöskään hellittäkö nyt, kun meidän on vielä tiedotettava Euroopan kansalaisia eurooppalaisen valuutan käyttöönoton eduista ja karkotettava ne pelot, joita joillakin heistä voi vielä olla.

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa komissaari, ja samoin kiitän kolmea esittelijää ja kaikkia keskusteluun osallistuneita edustajia.

Cornelissen
Arvoisa puhemies, olen esittänyt vain yhden kysymyksen. Voisiko komissaari vastata siihen nyt tai myöhemmin? Voivatko jäsenvaltiot saada luvan käynnistää sellaisia kokeiluhankkeita, että työvoimavaltaisilla aloilla, kuten matkailualalla, voitaisiin käyttää alempaa arvonlisäverokantaa?

Sisó Cruellas
Arvoisa puhemies, herra komissaari viittasi niihin maihin, jotka ovat jo hyväksyneet eurokolikkojen kansalliset kuviot. Minä haluan sanoa tässä yhteydessä, että Espanjakin on jo hyväksynyt kolikon kansallisen kuvion, itse asiassa viime viikolla.

De Silguy
Panin tarkoin merkille kysymyksenne. Vastaamme teille suoraan. En voi vastata teille tänään yksityiskohtaisesti ja olen mieluummin sanomatta teille typeryyksiä. Kiitos Espanjaa koskevasta tiedosta. Anteeksi, luulin olevani ajan tasalla. Euro kulkee niin nopeasti eteenpäin, että emme ole koskaan täysin ajan tasalla.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Liikenneturvallisuuden edistäminen EU: ssa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Cornelissenin laatima liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A4-0065/98) komission tiedonannosta " Liikenneturvallisuuden edistäminen EU: ssa - Ohjelma vuosiksi 1997-2001" .

Cornelissen
Arvoisa puhemies, minut ja vaimoni kutsuttiin perjantai-iltana mukavalle illalliselle. Kesken aterian isäntää pyydettiin puhelimeen ja saman tien lähtemään mahdollisimman pikaisesti sairaalaan, koska hänen vanhin poikansa oli joutunut liikenneonnettomuuteen. Kävimme lauantaiaamuna illan isännän ja hänen vaimonsa luona. Heidän poikansa oli kuollut. He näyttivät aivan kuin vanhentuneen kymmenellä vuodella. Heidän elämänsä ei enää koskaan palaisi ennalleen.
Perheen poika oli yksi 45 000 liikenteen kuolonuhrista, joita jäädään suremaan Euroopan unionissa joka vuosi. 45 000 kuolonuhria vuodessa tarkoittaa 900 kuolonuhria viikossa. Toisin sanoen joka viikko tapahtuu samansuuruinen liikenneonnettomuus kuin Estonia-autolautan uppoaminen oli. Yli kaksi miljoonaa eurooppalaista loukkaantuu vuosittain liikenneonnettomuuksissa, ja monet heistä invalidisoituvat pysyvästi. Näiden lukujen taakse kätkeytyvä suru ja inhimilliset kärsimykset ovat mittaamattomat. Lisäksi liikenteen turvattomuus aiheuttaa suuria taloudellisia ja yhteiskunnallisia vahinkoja. Asiantuntijat arvioivat vahinkojen olevan yli 150 miljardia ecua vuodessa. Tämä kärsimys sekä ihmishenkien menetys ja varojen tuhlaaminen eivät ole hyväksyttävissä sivistyneessä yhteiskunnassa, jonka tekniset mahdollisuudet ovat lähes rajattomat.
Uskallan tehdä tutkimustulosten perusteella sellaisen johtopäätöksen, että liikenteen kuolonuhrien määrä voidaan puolittaa seuraavien 15 vuoden aikana huolimatta liikenteen odotetusta kasvusta. Tämä tarkoittaa, että kuolonuhrien määrä laskisi alle 25 000: een vuoteen 2010 mennessä. Euroopan komission viime vuonna esittelemä ohjelma liikenneturvallisuuden edistämiseksi on siksi hyvin merkittävä. Lukiessani ohjelmaa voin havaita, että komissaari Kinnock on hyvin huolissaan liikenneturvallisuudesta ja että hän pyrkii päättäväisesti tekemään asian hyväksi kaiken voitavansa komission toimivallan puitteissa.
Haluaisimme kuitenkin tiukentaa muutamaa kohtaa. Pidämme konkreettisia poliittisia tavoitteita välttämättöminä ja saavutettavissa olevina, jotta liikenteen kuolonuhrien määrä saataisiin vähintään puolitettua seuraavien 15 vuoden aikana. On selvää, että toissijaisuusperiaatteen mukaisesti näiden tavoitteiden saavuttaminen ei ole vain unionin vastuulla. On syytä huomata, että ne unionin jäsenvaltiot, jotka ovat asettaneet lukumääräisiä tavoitteita, ovat myös saavuttaneet hyviä tuloksia. Tarkoitan tässä Isoa-Britanniaa, Pohjoismaita ja Alankomaita. Konkreettinen tavoite on myös merkki kansalaisille, ja se osoittaa kaikille asianosaisille sen, mihin suuntaan voidaan kulkea.
Ennen tavoitteiden saavuttamista komission ohjelman 65 toimeenpiteessä täytyy määritellä ensisijaiset tavoitteet. Voisin mainita heti pari sellaista. Ensiksi tulee lainsäädäntö turvallisemmista ajoneuvoista. Niiden pitäisi olla turvallisempia matkustajille, mutta ajoneuvojen keulat ja takaosat voisivat olla paremmin suojattuja, jotta pyöräilijöiden ja jalankulkijoiden vammat jäisivät vähäisemmiksi törmäyksessä. Myös teiden pitäisi olla turvallisempia, mikä on täysin mahdollista. Me haluamme, että unionin rahoitukselle rakennettavista teistä laaditaan liikenneturvallisuusraportti. Nopeusrajoituksen laskeminen 30 kilometriin tunnissa asuinalueilla ja koulujen ympärillä säästäisi monta lasta onnettomuudelta. Vastuuttomat ajonopeudet ovat suuri uhka liikenneturvallisuudelle. Ajaminen päihtyneenä on paitsi yhteiskunnan vastaista myös rikollista. Onko komissaari valmis ottamaan uudelleen käsiteltäväksi neuvostossa jo vuosia pöydällä olleen ehdotuksen siitä, että laillinen alkoholimäärä veressä saisi olla Euroopassa korkeintaan puoli promillea? Tuoreimmat tutkimukset osoittavat, että myös huumeiden käyttö aiheuttaa liikenteessä tuhansia kuolemia. Myös monet lääkkeet heikentävät ajokykyä. Voisiko komissaari neuvotella asianosaisten järjestöjen kanssa siitä, miten tätä ongelmaa voitaisiin parhaiten lähestyä?
Haluaisin pyytää kiinnittämään erityistä huomiota tekniikan kehityksen tarjoamiin uusiin mahdollisuuksiin, kuten esimerkiksi järjestelmään, joka estää auton käynnistämisen, jos kuljettaja on juonut liikaa. Ajovalojen käyttö päivällä ja turvavöiden käyttö vähentävät merkittävästi onnettomuuksia. Ensiavun parantaminen onnettomuuksien sattuessa on myös tärkeää.
Lopuksi haluan vielä mainita turvallisen liikennekäyttäytymisen, sillä 90 % onnettomuuksista johtuu inhimillisistä virheistä. Tasokas ajo-opetus, koulujen liikennekasvatus, tiedotuskampanjat, liikennesääntöjen sekä ajo- ja lepoaikojen noudattamisen valvonta sekä suuri kiinnijäämisen riski ovat oleellisia keinoja. Pidämme toivottavana virhepisteisiin perustuvan järjestelmän käyttöönottoa. Voisiko komissaari kertoa, miten asiassa aiotaan edetä? Aikooko komissaari tämän keskustelun jälkeen ryhtyä työstämään suunnitelmiaan lähemmin, ja voiko komissaari luvata, että vuonna 1998 ja tulevina vuosina talousarviossa osoitetaan riittävästi varoja tähän asiaan?
Herra puhemies, vastuu liikenneturvallisuudesta on unionin ja sen jäsenvaltioiden, autoteollisuuden, kasvattajien, liikenneturvallisuusjärjestöjen, erityisesti liikenteessä mukana olevien ja monien muiden tahojen yhteinen asia. Menestyäksemme tarvitsemme yhteistä menettelytapaa ja yhteiskunnan riittävää tukea.
Myös toissijaisuusperiaatetta on noudatettava. Unionin täytyy keskittyä sellaisiin toimenpiteisiin, jotka tuottavat lisäarvoa EU: n tasolla. Liikenneturvallisuus ei ole mikään luonnonilmiö, jonka edessä olemme voimattomia. Päinvastoin, me itse saamme aikaan liikenteen, ja me itse voimme tehdä siitä niin turvallisen kuin haluamme. Herra komissaari, te voitte toimia tässä taistelussa meidän avustuksellamme, mutta me toimimme myös teidän avustuksellanne.

Watts
Arvoisa puhemies, kiitän todella esittelijää, herra Cornelissenia, sekä hänen puheestaan että mietinnöstään. Herra Cornelissen käyttää sekä järkeä että sydäntä, kun hän puhuu sitoutumisestaan liikenneturvallisuuteen. Osoitan ihailuani sille tavalle, jolla hän on taitavasti luotsannut tämän mietinnön parlamentin läpi, ottanut vastaan mahdollisimman monia mielipiteitä ja saavuttanut lopputuloksen, joka hyväksytään parlamentissa ylivoimaisesti huomenna.
Meidän olisi myös osoitettava ihailumme komissaari Kinnockillekin. Hän on oikeutetusti tuonut tämän aiheen komission työohjelman esityslistan kärkeen. Miksi hän on tehnyt sen? Hän on tietoinen siitä, että 45 000 henkilöä - kuten herra Cornelissen on jo sanonut - kuolee joka vuosi ja enemmän kuin miljoona henkilöä loukkaantuu. Kustannukset yhteiskunnalle ovat todennäköisesti vähintään 100 miljardia ecua. Hän on esittänyt nuo kauhistuttavat luvut tiedonannossaan. Meidän joukostamme yksi 80: stä kuolee liikenneonnettomuuden seurauksena; yksi kolmesta joutuu sairaalahoitoon liikenneonnettomuuden takia; suurin kuolemansyy nuorison keskuudessa on liikenneonnettomuudet. Joten osoitan ihailuni hänelle siitä, että hän on niin selvästi esittänyt tarpeen toimia tällä alalla.
Älkäämme aliarvioiko tämän tehtävän laajuutta, joka on edessämme. On hyvin helppoa tehdä niin, koska nämä tapaukset ovat usein hyvin yksilöllisiä, mutta yhteenlaskettuna ne vastaavat sitä, että kahden tai kolmen jumbojetin matkustajamäärän verran ihmisiä kuolee Euroopassa joka ikinen viikko. Jos niin kävisi yhdelle, kahdelle tai kolmelle jumbojetille joka ikinen viikko, nuo tietyt lentokoneet eivät yksinkertaisesti enää lentäisi; me emme sallisi sitä. Ja kuitenkin jostain syystä yhteiskunta sallii yhtä monta kuolonuhria ja monia, monia loukkaantuneita liikenteessä. Sen vuoksi meillä on yhteinen vastuu varmistaa, että tämä aihe saa ansaitsemansa huomion parlamentilta, komissiolta, neuvostolta ja koko yhteiskunnalta.
Sen vuoksi me kannatamme herra Cornelissenin esittämää kunnianhimoista mutta realistista tavoitetta - nimittäin 40 %: n vähennystä vuoteen 2010 mennessä. Komissaari Kinnockin ehdotukset antavat meille välineet tuon tavoitteen saavuttamiseksi. Ihmiset saattavat pitää sitä epärealistisena, mutta emme voi hyväksyä tilannetta, jossa tuhannet lähimmäisemme kuolevat tarpeettomasti teillämme joka vuosi. Jotain on tehtävä kunnianhimoisessa mittakaavassa. Sen vuoksi sosialistit ovat hyvin ylpeitä siitä, että heidät yhdistetään herra Cornelissenin mietintöön ja herra Kinnockin tiedonantoon.
Tähdentäisimme kuutta prioriteettia toiminnassa. Monet näistä prioriteeteista heijastavat esittelijän ja komissaarin näkökantoja, mutta näissä prioriteeteissa tuodaan erittäin selvästi esiin se, missä voidaan ja missä pitää toimia.
Ensinnäkin, meidän on taisteltava rattijuoppoutta vastaan. Alkoholilla on osuutta noin 9 000 kuolemaan teillämme vuosittain. Meillä on keinot ratkaista tuo ongelma kannattamalla komissaarin ehdotusta 0, 5 mg/ml rajasta - ehdotus, joka on käsittääkseni ollut käsiteltävänä nyt 10 vuoden ajan. Tehkää jotakin. Me hyväksyisimme komissaarin yritykset koettaa varmistaa sopimus neuvostossa mahdollisimman pian.
Toiseksi, haluamme EU: n tutkimusohjelman tutkivan asiaan liittyvän huumekysymyksen sen varmistamiseksi, että ihmiset eivät voi käyttää huumeita, ajaa autoa ja olla osallisina onnettomuuksissa, niin kuin he nyt tekevät yhä useammin.
Kolmanneksi, haluamme kannattaa esittelijän näkemystä siitä, että uusi ajoneuvojen suunnittelua koskeva direktiivi on julkistettava sen varmistamiseksi, että ajoneuvot ovat jalankulkijoita ja pyöräilijöitä ajatellen niin turvallisia kuin inhimillisesti on mahdollista. Teknologia on olemassa. Ainoastaan poliittinen tahto puuttuu.
Neljänneksi, haluamme hillitä nopeuksia ja ottaa käyttöön lisää 30 km tunnissa -nopeusrajoituksia. Viidenneksi, haluamme ajokieltojen vastavuoroisen tunnustamisen, ja lopuksi, enemmän tutkimusta ajokäyttäytymisestä.
Kaikki nämä toimet edistävät yhteistä tavoitettamme vähentää tätä vastenmielistä, kauhistuttavaa, häpeällistä 45 000 kuolonuhrin vuosittaista määrää.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, herra komissaari, näen, että saavuitte onnellisesti perille, ja olemme siitä iloisia. Haluaisin edelläni puhuneen tapaan sydämellisesti kiittää esittelijä Cornelissenia erittäin, erittäin hyvästä mietinnöstä. Hän on tehnyt äärettömästi työtä. Tiedämme arvostaa hänen jo vuosikymmenien ajan jatkunutta paneutumistaan liikenneturvallisuuteen. Sikäli ei ollut mikään ihme, että hänet nimettiin esittelijäksi ja että hän laati erinomaisen mietinnön.
Haluaisin aluksi - jotta tämä kaikki ei olisi niin yksimielistä - kuitenkin viitata yhteen asiaan: komission tiedonanto toimista liikenneturvallisuuden edistämiseksi vuosina 1997-2001 sisältää 65 ehdotusta, ja monilla ehdotuksista on velvoite tulla jätetyksi käsiteltäväksi vuoteen 98/99 mennessä. Ensimmäinen pyyntöni teille, herra komissaari, olisi sen vuoksi, että nopeuttaisitte kaikkien yksittäisten ehdotusten toteuttamista. Mehän tiedämme aivan tarkasti, että ensi vuoden kevään jälkeen ei tapahdu enää mitään. Lähdemme vaalitaisteluun, komissio lähtee eläkkeelle tai tulee valituksi uudelleen. Tämä merkitsee sitä, että kaikki, mikä on kiireellistä, on jätettävä tämän parlamentin ensimmäiseen käsittelyyn viimeistään ensi syksynä. Muuten nämä ehdotukset jäävät periaatteessa kahdeksi vuodeksi lepäämään, ennen kuin parlamentti ja komissio ovat taas toimintakykyisiä. Voisitteko, herra komissaari, sen vuoksi määrätä avustajanne vielä kerran jättämään yksittäiset ehdotukset parlamentin ja neuvoston käsiteltäväksi nopeutetussa tahdissa.
Toiseksi haluaisin tietää, aiotteko puoltaa esittelijän ja todennäköisesti tämän parlamentinkin, jos huomenna vain äänestämme niin, luetteloa toimien tärkeysjärjestyksestä. Herra Cornelissenhan sanoi oikeutetusti, että ei hyödytä esittää 65: tä ehdotusta, jos ne esitetään vähitellen. Tarvitsemme laajaa hyväksyntää ensisijaisille hankkeille, jotka voivat edistää liikenneturvallisuutta. Sen vuoksi olisimme erittäin kiinnostuneita saamaan selville, oletteko todella samaa mieltä toimien tärkeysjärjestysluettelosta, jota herra Cornelissen ehdottaa ja josta teemme huomenna päätöksen, ja oletteko valmis tukemaan sitä.
Haluaisin vielä kerran ottaa esille joitakin kohtia, joita ryhmäni pitää kiireellisinä, sekä kaksi, kolme kohtaa, jotka aiomme hylätä mietinnössä. Pidämme myös tärkeänä - kuten kollegani Watts oikeutetusti sanoi - tehdä autosta turvallisempi liikenneväline, sillä se on väline, joka tappaa ja vahingoittaa ihmisiä. Toiseksi, ryhmäni enemmistö on voimakkaasti sellaisen eurooppalaisen lainsäädännön kannalla, joka laskee promillerajaa 0, 5 promilleen. Meidän on yksinkertaisesti tehtävä niin. Päätimme Maastrichtin sopimuksessa marraskuussa 1993, että parlamentti ja neuvosto ovat oikeutettuja määräämään toimia. Uskon, että rattijuoppoutta vastaan suunnatut toimet ovat ratkaiseva asia, josta meidän on nyt päätettävä yhdessä.
Kolmas kohta on: pidän tärkeänä, että luotaisiin yhtenäinen eurooppalainen rangaistuspisterekisteri tai sovittaisiin ensin edes siitä päättämisestä. Joissakin maissa on vieläkin niin, että rattijuoppoutta melkein juhlitaan kantapöydässä pikkurikkeenä, mikä tarkoittaa sitä, että meidän ei tule pelkästään määrätä promillerajaa vaan meidän on myös huolehdittava siitä, että eurooppalainen rangaistuspisterekisteri ja rangaistusten toteutuminen muuttavat ihmisten tietoisuutta ja käyttäytymistä.
Sallikaa minun mainita vielä kaksi kohtaa, joita emme voi hyväksyä. Määräys siitä, että moottoripyörien lisäksi myös autojen tulee ajaa päivällä valot päällä, on mielestäni jotakin sellaista, jota emme vielä pidä tarpeellisena koko yhteisössä. Skandinavian maissa se voi toisenlaisten valaistusolojen vuoksi olla paikallaan, mutta mitä tekee auton valoilla kesällä Espanjassa? Meidän on otettava huomioon myös toissijaisuusperiaate ja ilmastolliset erot yhteisössä, ennen kuin teemme tällaisia periaatteellisia sääntöjä.
Viimeinen kohta on merkillinen. Ei olisi järkevää haluta vaatia nyt alkoholijuomien myynnin kieltämistä kaikilla moottoriteiden levähdyspaikoilla. Uskon, että toimien on kohdistuttava niihin, jotka ajavat autoa, mutta linja-autojen matkustajienkin, jotka haluavat juoda levähdyspaikalla joskus oluen, rankaiseminen alkoholi kieltämällä olisi liiallista säätelyä, ja sitä me emme halua!

Santini
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, näistä ongelmista on tärkeää puhua selkeästi, vaikka olemmekin todenneet, etteivät pelkät sanat riitä vähentämään uhrien lukumäärää. Olemme puhuneet niistä kiihkeästi esimerkiksi viime vuonna Helsingin yleiseurooppalaisessa kokouksessa - minä itsekin puhuin siellä turvallisuudesta ja telematiikan mahdollisuuksista - mutta valitettavasti se ei ole vaikuttanut tilastoihin. Myönnän, että tilastot ovat hyvin tärkeitä ongelmien arvioimisessa: 45 000 kuolonuhria vuosittain on varmasti järkyttävä luku; 45 miljardin kustannukset toinen luku, joka saattaa tehdä vaikutuksen. Tilastot olisivat kuitenkin vain pelkkiä matemaattisia harjoituksia, elleivät ne auttaisi kehittämään uusia toimintatapoja ja tekemään johtopäätöksiä. Sen vuoksi niiden ehdotusten ohella, jotka tähtäävät onnettomuuksien luettelointiin ja niiden vaikutusten arviointiin, jotta onnettomuuksien uhreja voitaisiin auttaa, pidän kiinnostavimpina niiden menetelmien ja aloitteiden tutkimista, jotka saattaisivat auttaa onnettomuuksien ennaltaehkäisyssä. Olemme jo nähneet, että ne yksinkertaiset lisävarusteet, joita meillä on autoissamme - turvavyöt, turvatyynyt, suojakypärät ja nopeudenvalvonnan tietokoneohjatut järjestelmät - eivät enää riitä, ne ovat ainoastaan täydentäviä tekijöitä jollekin, mikä meidän on vielä keksittävä.
Mielestäni edustaja Cornelissen esittää erinomaisessa mietinnössään hyvän ajatuksen ehdottaessaan, että olisi yritettävä saada autonvalmistajat muuttamaan autojen etuosia siten, että ne samalla kertaa tulisivat sekä turvallisemmiksi jalankulkijoille ja pyöräilijöille että kestävämmiksi yhteentörmäyksissä: näyttää siltä, että pelkästään tämä toimenpide saattaisi säästää 20 000 henkeä vuosittain, ja siksi se on kokeilemisen arvoinen. Uskon yhä apuvälineiden ja liikennekäyttäytymiseen vaikuttamisen merkitykseen, esimerkiksi telematiikkaan valvonnan sekä myös ensiavun välineenä, mutta erityisesti uskon kuitenkin nuorten kouluopetuksen merkitykseen. Erilaisten keinojen luominen on turhaa, mikäli niitä sitten käytetään huonosti. Meidän on siis aloitettava alusta, lisättävä koulujen opetusohjelmaan uusi aine, liikennekasvatus, joka on myös kansalaistaitoa, sivistynyttä käytöstä.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, liikenneturvallisuus on meidän kaikkien asia, ja se on ilmennyt taas tänä aamuna eikä pelkästään komissaarin puheista vaan myös esittelijän pitämästä johdannosta. Me kannattamme esittelijän ajatuksia tällä tavalla esitettyinä ja haluamme myös ilmaista myötätuntomme. Itse asiassa me kaikki voimme tehdä niin, koska me joudumme jatkuvasti tekemisiin liikenteen turvattomuuden kauheiden seurausten kanssa. Haluan mainita, että eräät sukulaiseni joutuivat Belgiassa onnettomuuteen, jossa osallisena oli hollantilainen ja ranskalainen auto. Onnettomuudesta on kulunut nyt kaksi ja puoli vuotta, mutta sen seuraukset tuntuvat vieläkin.
Kun näyttää siltä, että usein on kysymys inhimillisistä virheistä, on mahdollista tehdä muutakin kuin vain sanoa, että ihmisten täytyy olla varovaisempia ja heidän on opittava enemmän. Jos ajattelemme nyt sitä, että moottoritiellä A 17 Kortrijkissä sattui samaan aikaan päivästä ja suunnilleen samoissa olosuhteissa samantyyppinen onnettomuus kuin vuosi sitten ja että kuolonuhreja oli vähintään yhtä paljon, haluan vain kysyä, milloin alamme tosiaan oppia ja milloin voimme tehdä asialle jotain.
Olen esittänyt puolueryhmäni nimissä tarkistusta, jossa sanotaan, että meidän täytyy nuorten autoilijoiden koulutuksen kohdalla huolehtia siitä, että he tietäisivät miten toimia ja miten ei, mikäli onnettomuudessa on loukkaantunut ihmisiä. Tämä tarkistus on Punaisen Ristin ehdottama, ja minä suosittelen sen hyväksymistä.

Van Dijk
Arvoisa puhemies, myös minä voin sanoa puolueryhmäni nimissä, että me olemme suurilta osin hyvin tyytyväisiä herra Cornelissenin mietintöön. Siinä osutaan arkaan paikkaan ja selitetään ties monennenko kerran, että 45 000 kuolonuhria ja moninkertainen määrä loukkaantuneita vuosittain ei ole hyväksyttävä tilanne ja että asiassa täytyy ryhtyä toimenpiteisiin.
Kuolonuhrien valtavaan määrään liittyy kaksi tärkeää tekijää: ajonopeus ja alkoholinkäyttö. Juuri näitä seikkoja ajatellen haluaisin pieniä tarkennuksia mietintöön. Emme tarvitse oikeastaan enää tutkimuksia alueista, joilla on voimassa nopeusrajoitus 30 kilometriä tunnissa. Tällaiset alueet ovat jo riittävällä tavalla osoittaneet tehonsa, joten on aika siirtyä sanoista tekoihin.
Alkoholinkäytöstä haluan sanoa, että puoli promillea vaikuttaa mukavalta kompromissilta, mutta voin kertoa teille, että suuret, lihavat ja painavat ihmiset ajattelevat aina voivansa juoda enemmän kuin muut. Olisi selkeämpää kieltää alkoholinkäyttö kokonaan. Silloin ihmisten ei tarvitsisi miettiä sitä, kuinka paljon he ovat jo juoneet ja kuinka paljon he voivat vielä juoda. Minkä ihmeen takia autoilijat haluavat välttämättä juoda, ennen kuin he istuvat ratin taakse. Promillerajana 0, 2 olisi mielestäni enemmän kuin riittävä.

Van Dam
Arvoisa puhemies, me osoitamme jatkuvasti osanottomme onnettomuuksien uhreille. Euroopan unionin teillä kuolee vuosittain 45 000 ihmistä ja yli 1, 5 miljoonaa ihmistä loukkaantuu. Tämä on sanottu jo moneen kertaan. Ei ole kuitenkaan kysymys kehityksen väistämättömästä hinnasta, vaan tilanne on seurausta siitä, että olemme valinneet turvattomia liikennemuotoja. On hienoa, että Euroopan komissio on asettanut liikenteen turvattomuuden tärkeään asemaan. Kannatan kovasti toimintaohjelmaa, jossa mielestäni täytyy painottaa haavoittuvimpia osapuolia, kuten pyöräilijöitä ja jalankulkijoita.
Komission mielestä ihmishenkien säästäminen on tärkeää jo pelkästään taloudellisista syistä, koska yksi liikennekuolema maksaa miljoona ecua. Tällainen taloudellinen ajattelu osoittaa sen, kuinka välinpitämättömästi ihmishenkiin suhtaudutaan liikenteen yhteydessä. Minä vastustan periaatteessa sitä, että ihmishengen arvoksi lasketaan miljoona ecua. Jumalan luomakunnan kruununa jokainen ihminen on ainutkertainen ja hänen arvoaan on mahdotonta laskea.
Tällainen ajattelu voi johtaa jopa siihen, että päätetään suojella työssäkäyviä nuoria ihmisiä mieluummin kuin vanhuksia! Esittelijä Cornelissen viittaa oikeutetusti siihen, että tämä miljoonan ecun summa saattaa johtaa vääränlaiseen toimintaan, jos päätetään käyttää halvimpia mahdollisia toimenpiteitä. Valitettavasti komissio keskittyy vain liikenteen turvallisuuden parantamiseen.
Mielestäni olisi myös tärkeää pohtia ihmisten liikkumisen vähentämistä. Vähäisempi liikkuminen säästää suoraan ihmishenkiä. Jään myös kaipaamaan kannustusta turvallisempien liikennevälineiden, kuten junan ja polkupyörän, käyttöön. Tämä kaikki ei kuitenkaan tarkoita, että en pitäisi arvossa toimintasuunnitelmaa. Kiitokset kollegalleni Cornelissenille hänen hyvästä mietinnöstään.

Baldarelli
Arvoisa puheenjohtaja, arvoisa komissaari, mielestäni esitetyt luvut ovat hälyttäviä: yksi ihminen 80: stä joutuu liikenneonnettomuuteen, ja onnettomuuksista aiheutuvat kulut nousevat yhteen prosenttiin Euroopan unionin BKT: sta. Väitetään myös, että kustannuksia olisi aliarvioitu ja että ne olisivat jopa kaksinkertaiset. En usko, että pelkkä - sinänsä varmasti tärkeä - liikennekasvatus riittää, enkä usko, että veren alkoholipitoisuudesta keskusteleminen yksin riittää. Meidän on kehitettävä voimakkaammin yhteiskuljetuksia ja julkisen liikenteen palveluja, ja tarjottava kansalaisille tilaisuus hyötyä näistä palveluista varsinkin erityistilanteissa, kuten loma-aikoina ja viikonloppuina. Lisäksi on erittäin määrätietoisesti kehitettävä valvontaa.
Eräs ehdotus saattaisi olla alkoholijuomien myyntiaikojen yhdenmukaistaminen, sillä niitä ei tällä hetkellä Euroopassa ole mitenkään yhdenmukaistettu. On puhuttu myös innovatiivisten teknologisten välineiden käyttömahdollisuuksista. Epäilemättä liikenteeseen sovelletulla telematiikalla on myönteisiä vaikutuksia, samoin kuin satelliittiohjauksella, milloin sääolosuhteet sen sallivat. On niin ikään voitettava autonvalmistajien vastustus erityisesti turvallisuusnormien osalta. Tässä on arvostettava niitä pilottiohjelmia, jota PO XIII yhdessä PO VII: n kanssa on aloittanut ja joissa esitellään yksityisen ja julkisen liikenteen turvallisuuden parantamiseen tähtääviä menetelmiä.
Tässä tapauksessa uskon, että telematiikalla saattaa olla tärkeä asema niin visuaalisessa kuin puheviestinnässäkin. Tästä syystä katson, että on kehitettävä kaupunkeja koskevia pilottiprojekteja, mutta ennen kaikkea, mikäli haluamme ottaa huomioon maailmanlaajuisesti kaikki kansalaiset, on välttämätöntä pitää turvallisuuden lisäämiseen tähtääviä toimenpiteitä elämänlaatuun liittyvinä toimenpiteinä. Elämänlaatua on mitattava tietoisesti ottaen huomioon ihmisen ja asioiden tasapaino, ja tästä näkökulmasta katsottuna uskon, että on kehitettävä edelleen todella eurooppalaista, todella entistä vastuuntuntoisempaa ajattelutapaa, joka on sitäkin tärkeämpi, mikäli haluamme olla mallina ja edistyneenä esikuvana muille.

McIntosh
Arvoisa puhemies, suhtaudun erittäin myönteisesti Maastrichtin sopimuksen lisäykseen yhteisestä toimivallasta turvallisuuden alalla jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin välillä. Suhtaudun hyvin myönteisesti myös komission tiedonantoon ja herra Cornelissenin erinomaiseen mietintöön. Todellinen tie eteenpäin liikenneturvallisuuden parantamisessa on kuitenkin se, että varmistetaan olemassa olevien asetusten noudattaminen. Nykyään tilanne on se, että jotkin maat laiminlyövät asetusten täytäntöön panemisen, kun taas toiset maat, kuten omani, oikein kultaavat asetukset lisäehdoilla.
Jos otetaan yksittäinen esimerkki siitä, että kuljettajan veren alkoholipitoisuus vähennetään enimmillään 0, 5 mg/ml: aan, tämä on pelkästään näpertelyä tieturvallisuuden vähemmän tärkeillä alueilla. Meidän olisi sen sijaan ryhdyttävä kovempiin toimiin niitä itsepintaisia humalaisia ajajia vastaan, jotka nykyään rikkovat lakia ja aiheuttavat liikennetapaturmakuolemia ja loukkaantumisia ja jotka ylittävät olemassa olevan rajan kolmin- tai nelinkertaisesti. Toivon, että komissaari vertaa tuota seikkaa sen ehdotetun toimen kanssa, joka kohdistuu insuliinista riippuvaisiin diabetesta sairastaviin ajajiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja joka ei itse asiassa ole missään suhteessa siihen mahdolliseen vaaraan, jonka diabeetikot aiheuttaisivat liikenteessä. Näiltä ajajilta kielletään nyt Yhdistyneessä kuningaskunnassa oikeus ajaa 7, 5 tonnin painoisia kuljetusajoneuvoja. Kuitenkin heillä säilyy oikeus ajaa sellaisia ajoneuvoja kaikissa muissa jäsenvaltioissa paitsi Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Kysyn komissaarilta tänään, onko tämä yhtenäisen eurooppalaisten markkinoiden liikenneturvallisuuden mukaista? Kehotan komissaaria ja tätä parlamenttia ryhtymään toimiin.

Fitzsimons
Arvoisa puhemies, tämä keskustelu Euroopan liikenneturvallisuuden tulevaisuudesta käydään aikana, jolloin matkapuhelinten käyttö Irlannissa ja koko Euroopassa lisääntyy nopeasti. Matkapuhelinten käyttö autoissa on otettava mukaan lainsäädäntöön Euroopan tasolla liikenneturvallisuuden parantamiseksi. Euroopan unionin olisi varmistettava, että autonvalmistajat rakentavat kaikki Euroopan markkinoille tulevat autot täysin varustettuina matkapuhelintelineillä. Eurooppalaisten autonvalmistajien on otettava niskoilleen ne kustannukset, jotka aiheutuvat kaikkien vasta valmistettujen autojen varustamisesta autopuhelimilla, parantaakseen autoilijoiden ja heidän matkustajiensa liikenneturvallisuutta keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä tulevaisuudessa. Irlannissa autoilijoita, jotka käyttävät matkapuhelimia ajon aikana, voidaan syyttää varomattomuudesta liikenteessä vuoden 1961 tieliikennelain nojalla. Euroopan unionin on täydennettävä Irlannin lainsäädäntöä tässä asiassa, erityisesti koska Irlannissa tulee olemaan miljoona matkapuhelinta vuoden 1998 loppuun mennessä.
Lopuksi, Irlannin puhelinten määrän, joka on tällä hetkellä 15 % väestöstä, arvioidaan kaksinkertaistuvan vuoden loppuun mennessä. Kun niin paljon matkapuhelimia on käytössä Irlannissa ja Euroopassa, matkapuhelintelineitä autoissa ei pidetä tulevaisuudessa ylellisyysesineenä vaan välttämättömyytenä turvallisemman ajamisen ja liikenneturvallisuuden parhaaksi, ja Euroopan unionin on toimittava tässä asiassa välittömästi. Onnittelen herra Cornelissenia hänen erinomaisesta mietinnöstään.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt, sitä jatketaan klo 15.00.
Siirrymme äänestykseen.

Rübig
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin ilmoittaa työjärjestyksen osalta, että rikollisuuden vastustamisessa on tällä hetkellä olemassa kaksi menettelytapaa. Toinen on kiireellinen käsittely parlamentissa ja toinen käsittely neuvostossa; tätä koskevan pyynnön voi allekirjoittaa täällä Eurooppa-palatsissa 1155: ssä asiakirjojen jakelupaikan vieressä.
Kolmanneksi haluaisin kysyä, onko työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevä valiokunta jo käsitellyt kiireellisen käsittelyn hylkäämistä edellisen istuntojakson aikana.

Puhemies
Herra Rübig, voin sanoa teille, että välttämätön on tehty tässä mielessä, että Euroopan parlamentin puhemies tulee olemaan taukoamatta yhteydessä Belgian viranomaisiin tästä vakavasta ongelmasta ja että kvestorikollegio, joka kokoontuu huomenna iltapäivällä, on ottanut tämän kohdan esityslistalleen. Eli olemme ottaneet pyyntönne kaikella ansaitsemallaan vakavuudella.

Äänestys
Falconer
Arvoisa rouva puhemies, pyydän teitä ottamaan huomioon, että kollegani herra Smith on tänään sairas. Muutoin hän olisi ollut läsnä parlamentissa. Puhemiehistön ohjeiden mukaisesti pyydän teitä toteamaan läsnäoloni parlamentissa.

Puhemies
Panen merkille, että olette todellakin paikalla, herra Falconer.
Ennen nimenhuutoäänestystä tarkistuksesta 63

Falconer
Arvoisa rouva puhemies, voisitteko todeta läsnäoloni parlamentissa? En osallistu tähän äänestykseen. Haluaisin myös ilmoittaa niille parlamentin jäsenille, jotka ovat kiinnostuneita oikeuksiensa suojelemisesta, että nämä ovat sopivia äänestyksiä toimia kuten minä nyt. Enemmistö on ylivoimaisesti vihreää liikettä vastaan, eikä mitään poliittisia asioita menetetä protestin vuoksi.
Ennen nimenhuutoäänestystä tarkistuksesta 67

Falconer
Arvoisa rouva puhemies, olen pahoillani, että minun on pidettävä puheenvuoro. Olen yleensä ystävällinen teidän hyvyyttänne kohtaan, mutta minun on esitettävä vastalauseeni. Puhemiehistön ohjeet olivat täysin selvät. Kun henkilö pyytää puheenvuoroa ennen nimenhuutoäänestystä, on tuon henkilön asia ilmoittaa, osallistuuko hän äänestykseen, eikä teidän asianne. Pyydän teitä panemaan täytäntöön puhemiehistön näitä asioita koskevat ohjeet. Edellisessä istunnossa te sanoitte noudattavanne toimintatapaa, jota ei ollut tarkoitettu käytettäväksi ennakkotapauksena. Sen vuoksi toivon ja uskon, että panette täytäntöön puhemiehistön pikkumaiset ohjeet.

Puhemies
Hyvä kollega, noudatan tinkimättä puhemiehistön ohjeita. Kun sanoin äsken, että olitte istunnossa, tarkoitin sillä, että teillä on täysi vapaus äänestää tai olla äänestämättä ja että olin kyllä kirjannut läsnäolonne. Luulen kaiken tämän olevan täysin oikein sen mukaisesti, mitä olemme päättäneet.

Ennen nimenhuutoäänestystä tarkistuksesta 58

Falconer
Arvoisa rouva puhemies, saanen ilmoittaa, että olin aikeissa osallistua tuohon äänestykseen. Pyydän teitä noudattamaan puhemiehistön ohjeita!

Puhemies
Herra Falconer, kunnioitan täysin vapauttanne. Sanoin äsken: äänestätte tai ette äänestä. Olennaista on, että olemme todella panneet läsnäolonne merkille.

Corbett
Arvoisa rouva puhemies, tässä parlamentissa me äänestämme, jotta hyväksyisimme tekstejä tai tarkistuksia tai jotta emme hyväksyisi tekstejä tai tarkistuksia. Jos te haluatte hyväksyä tekstin tai tarkistuksen, äänestätte puolesta; jos haluatte hylätä tekstin tai tarkistuksen, äänestätte vastaan; ellette tahdo tehdä noista kumpaakaan vaan ainoastaan osoittaa, että olette täällä läsnä, voitte aina painaa kolmatta nappia - tyhjää äänestämisen nappia.
(Vaihtelevia reaktioita) Tiedän, että jotkut henkilöt väittävät, että siinä on eroa, äänestääkö tyhjää vai onko läsnä parlamentissa äänestämättä lainkaan. Henkilökohtaisesti en kykene näkemään tuota eroa.

Puhemies
Hyvät kollegat, ymmärrättehän, että emme aloita keskustelua. Henkilökohtaisesti katson, että äänestyksestä pidättäytymisellä ja sillä, että ei ota osaa äänestykseen, on tärkeä vivahde-ero. Se on selvää.
Uskon, että herra Falconer on samaa mieltä.

Falconer
Arvoisa rouva puhemies, olisin toivonut, että herra Corbett, hänen pitkällä kokemuksellaan henkilöstön vanhempana jäsenenä institutionaalisten asioiden valiokunnassa, olisi myös tunnustanut tuon eron.
Ennen nimenhuutoäänestystä tarkistuksesta 59

Argyros
Arvoisa puhemies, kysymys pakollisesta äänestämisestä on niin vakava, ettei se saisi jäädä vain puhemiehistön ja herra Falconerin välisen värikkään sananvaihdon tasolle.
Sen vuoksi ilmoittaudun läsnäolevaksi ja pidättäydyn äänestämästä.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.) Ehdotus neuvoston direktiiviksi koristekasvien lisäysaineiston pitämisestä kaupan (KOM(97)708 - C4-44/98-97/0367(CNS) )
(Parlamentti hyväksyi direktiivin.)  Kellett-Bowmanin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A4-0035/98) ehdotuksista neuvoston asetuksiksi (EY) tiettyjen yhteisön hajautettujen erillisvirastojen perusasetusten muuttamisesta (KOM(97)0489 - C4-0601/97-97/0253(CNS), C4-0602/97-97/0254(CNS), C4-0603/97-97/0255(CNS), C4-0604/97-97/0256(CNS), C4-0605/97-97/0258(CNS), C4-0606/97-97/0259(CNS), C4-0607/97-97/0260(CNS), C4-0608/97-97/0261(CNS), C4-0609/97-97/0262(CNS))
Antony
En osallistu äänestykseen tästä mietinnöstä, arvoisa rouva puhemies.

Puhemies
Selvä, panemme sen tarkasti merkille.
(Perättäisillä äänestyksillä parlamentti hyväksyi 9 lainsäädäntöpäätöslauselmaa.) Graenitzin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0009/98) komission vihreästä kirjasta Euroopan unionin elintarvikelainsäädännön yleisistä periaatteista (KOM(97)0176 - C4-0213/97)
Graenitz
Arvoisa rouva puhemies, ennen kuin siirrymme äänestämään haluaisin kiinnittää huomionne siihen, että äänestysluettelossa kahdella tarkistuksella on väärä numero ja että Euroopan kansanpuolueen ryhmän esittämä tarkistus 19 ei kuuluisi kohtaan 18 vaan kohtaan 19. Tässä tapauksessa olen sitä vastaan, koska se korvaisi kohdan 19. Euroopan demokraattisten ja uudistusmielisten liberaalien puolueryhmän tarkistuksesta 28 ei pitäisi äänestää kohdan 36 jälkeen vaan lisäyksenä kohtaan 45, koska asia käsitellään siellä ja se sopii sinne hyvin. Pyydän kiinnittämään huomiota siihen äänestettäessä.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.) Arronin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0061/98) komission tiedonannosta euron käyttöönottoon liittyvistä käytännön kysymyksistä (KOM(97)0491 - C4-0524/97) ja komission valmisteluasiakirjasta julkishallinnon valmistelemisesta euron käyttöönottoon (SEK(97)2384 - C4-0025/98)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)  Torres Marquesin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A40078/98) eurosta ja matkailusta
Torres Marques
Arvoisa rouva puhemies, tarkoitukseni ei ole viivästyttää äänestystä. Pyytäisin, että kehotatte tekemään tekstiin yleisluontoisen korjauksen. Sen alkuperäinen versio on portugalinkielinen, ja niissä versioissa, jotka on laadittu osaamillani kielillä, on virheitä, joita ei voida hyväksyä. Minua on pyydetty lähettämään tämä mietintö monille tahoille, ja se joudutaan lähettämään useina sellaisina versioina, joiden kieltä en hallitse. Lisäksi tahtoisin pyytää puheenvuoroa tarkistuksista 11 ja 5.
Tarkistus 11

Torres Marques
Arvoisa rouva puhemies, kyse ei ole kielellisestä ongelmasta. Tarkoitan, että tämä on juuri se teksti, jonka PSE-ryhmän kollegamme Paul Rübig esitti. Teksti oli joutunut valiokuntaan, ja otin sen talteen, koska mielestäni tässä selitetään paremmin, mitä tarkoitamme. Niin ollen tämä on siis parlamentin jäsen Paul Rübigin esittämä teksti.
Tarkistus 5

Torres Marques
Arvoisa rouva puhemies, haluan sanoa ainoastaan, etten voi hyväksyä tätä tarkistusta, koska se ei millään tavoin liity euroon.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.) Wolfin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0070/98) päätöslauselmasta Euroopan rahapoliittisen instituutin kertomuksesta "Euroopan unionin jäsenvaltioiden oikeussäännösten lähentymisestä (tilanne elokuussa 1997)" (C4-0560/97)
Chichester
Arvoisa rouva puhemies, yritin tavoittaa katseenne ennen tätä viimeistä nimenhuutoäänestystä. Haluaisin läsnäoloni parlamentissa merkittävän pöytäkirjaan. En äänestänyt.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Corbett
Arvoisa rouva puhemies, en halunnut viivyttää käsittelyjä aikaisemmin, mutta teidän vastauksenne minulle oli, että tyhjää äänestäminen ei ollut sama asia kuin äänestykseen osallistumatta jättäminen. Haluaisin, että tästä pyydetään lausunto työjärjestystä, valtakirjojen tarkistusta ja loukkaamattomuutta käsittelevältä valiokunnalta. Tuo päätös merkitsee itse asiassa kahden erilaisen tyhjää äänestämisen muodon luomista. On jäseniä, jotka eivät halua äänestää tekstin puolesta eivätkä tekstiä vastaan mutta jotka haluavat ilmaista läsnäolonsa parlamentissa painamalla tyhjää äänestämisen nappia. On myös sellaisia jäseniä, jotka eivät halua äänestää tekstin puolesta eivätkä sitä vastaan, eivätkä silti paina sellaista nappia vaan ilmaisevat asian suullisesti, mikä, kuten olemme nähneet tänään, aiheuttaa lukuisia ongelmia.
Pyytäisin, että tästä asiasta pyydetään lausunto työjärjestystä käsittelevältä valiokunnalta.

Puhemies
Herra Corbett, koska olemme vähälukuisia, sanon mielipiteeni.
Minulle on käynyt usein niin, että olen pidättäytynyt äänestyksestä, koska en halunnut ottaa kantaa asian puolesta enkä sitä vastaan, mutta hyväksyin silti sen alistamisen äänestykseen. Sen sijaan minulle on käynyt niin - harvemmin muuten - että en ole osallistunut äänestykseen ilmaistakseni erittäin vakaan aikomuksen, joka oli hyvin erilainen kuin äänestyksestä pidättäytyminen.
Emme ryhdy käymään tästä nyt keskustelua, mutta kysymys on oikein kiinnostava valtiosääntöoikeudelliselta kannalta ja toimielinten kannalta. Voisimme antaa sen työjärjestystä käsittelevän valiokunnan tarkasteltavaksi ja aloittaa hyvin kiinnostavan keskustelun tästä aiheesta.

Falconer
Arvoisa rouva puhemies, tästä nimenomaisesta asiasta on keskusteltu pitkään ja hartaasti tässä parlamentissa edellisen istuntokauden ja tämän istuntokauden aikana. Siitä on keskusteltu myös sosialistiryhmän keskuudessa. Ryhmän sisällä kanta on aivan selvä. Jos herra Corbett haluaa muuttaa sitä, hänen pitäisi viedä asia käsiteltäväksi takaisin sosialistiryhmään. Kanta on aivan selvä siitä, että kun jäsenet eivät halua äänestää, heidän ei tarvitse äänestää. Heidän ei tarvitse painaa mitään nappeja äänestääkseen tyhjää tai mitään muutakaan. He vain ilmaisevat kantansa, että he eivät halua äänestää.
Tämä liittyy puhemiehistön antamaan päätökseen. Sitä ei koskaan tuotu tähän parlamenttiin. Jos herra Corbett haluaa painaa jotakin, ehkä hän voisi kannattaa minun pyyntöäni - jonka esitin edellisissä parlamenteissa - tämän parlamentin jäsenille, jotta tästä asiasta toimitettaisiin äänestys ja siten asia selvitettäisiin lopullisesti. Osallistuisin oikein mielelläni tuohon äänestykseen. Kunhan olemme päässeet eroon puhemiehistön aikaan saamasta säännöttömyydestä, voimme sitten palata takaisin tämän parlamentin töihin. Sitä ennen olisi paljon parempi, jos herra Corbett jättäisi sivuun institutionaaliset asiansa ja omistautuisi poliitikon roolilleen. Sitten ehkä keskustelusta tulee taas poliittista.

Puhemies
Hyvät kollegat, vaikka olemme vähälukuisia ja koska meillä on vähän aikaa, jos kohta meidän onkin otettava tulkkien aika ja odottavat suulliset äänestysselitykset huomioon, voisimme jatkaa tätä keskustelua, mutta koska sitä ei ole esityslistassa ennakoitu, se ei ole mahdollista. Herra Falconer, suokaa anteeksi, mutta täällä on kollegoita, jotka odottavat, joilla on nälkä, joilla on tapaamisia, ja velvollisuuteni on siirtyä äänestysselityksiin.
Uskon todella ja täysin kunnioittaneeni oikeuttanne, herra Falconer, äänestää tai olla äänestämättä. Kaikki se on pantu hyvin tunnontarkasti merkille. En todellakaan voinut tehdä enempää.
(Useat jäsenet pyysivät saada käyttää työjärjestyspuheenvuoron.) Koska kerran olette itsepintaisia, annamme äänestysselitykset ensin, ja koska haluamme olla kohteliaita kollegoita kohtaan. Sitten pysymme yhdessä hoitaaksemme tämän kysymyksen. Tämä on oikein kiinnostavaa.

Watson
Arvoisa rouva puhemies, puheenvuoroni ei liity sosialistiryhmän esittämiin kysymyksiin. Haluan vain merkittäväksi pöytäkirjaan, etten ollut täällä äänestämässä kaikista aiemmista esityksistä lennonjohdon aiheuttamien ongelmien takia. Pahoittelen tätä erityisesti, koska laadin lausunnon rouva Kuhnin mietinnöstä. Pelkästään lennonjohto esti minua saapumasta Strasbourgiin ajoissa.

Lis Jensen, Sandbæk ja Bonde
Olemme päättäneet kannattaa Mendilucen ehdotusta suositukseksi Länsi-Saharasta, vaikka suhtaudummekin muutamiin asioihin varauksellisesti. Voimme täysin tukea suosituksen sisältöä, erityisesti koska siihen sisältyvä rauhansuunnitelma on YK: n turvallisuusneuvoston laatima ja hyväksymä, ja samoin tuemme itsemääräämisoikeutta koskevan oikeudenmukaisen kansanäänestyksen järjestämistä. Suhtaudumme sen sijaan varauksellisesti siihen, miten suositus aiotaan toteuttaa, kun se on osa yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa (YUTP), jota periaatteessa vastustamme. YUTP on vain yksi niistä keinoista, jota EU hyödyntää uuden valtion rakentamisessa.
Kuhnin mietintö (A4-0029/98)
Bébéar
Sen takaaminen kuluttajalle, että ostettu tuote on hänen odotustensa mukainen, on perusoikeus.
Direktiiviehdotus, joka meille esitellään tänään, osoittautuu välttämättömyydeksi etenkin, kun taloudellisesta ympäristöstä tulee yhä monimutkaisempi: yhtenäismarkkinat saatetaan loppuun, siirrymme eurooppalaiseen ulottuvuuteen ja yhdenmukaistamme lainsäädäntöjämme.
Hyväksyn niin muodoin rouva Kuhnin lähestymistavan, jolla hän yritti laatia tasapainon kuluttajien edun ja teollisuuden harjoittajien ja kauppiaiden mahdollisuuksien välillä. Se johti direktiiviehdotukseen, joka on realistinen ja etenkin taloudellisesti kestävä ja toteutettavissa oleva yrityksien kannalta.
Pahoittelen kuitenkin sitä, että niitä kahta tarkistusta, jotka jätin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan käsiteltäväksi, jonka jäsen olen, ei ole hyväksytty. Niissä annettiin mahdollisuus käsitellä eri tavalla valmistajan vastuuta ja takuuajan kestoa.
On valitettavaa, että valmistajaa ja maahantuojaa ei vaadita tilille virheen sattuessa, koska juuri heille kuuluu vastuu. Jos myyjä todistaa, että hän ei ole vastuussa, kuluttajalla ei ole enää mitään valitusmahdollisuutta.
Takuuaika on 3 artiklassa määrätty kahden vuoden mittaiseksi tuotteen luovuttamisesta eikä virheen löytymisestä. Tämä aika on hieman lyhyt pitkäkestoisten tuotteiden osalta. Se on myös askel taaksepäin Ranskan kansalliseen oikeuteen verrattuna, jossa tämä takuu säädetään nykyisin alkavaksi virheen toteamisesta.
Hyväksyn joka tapauksessa Kuhnin mietinnön sen periaatteiden osalta. On syytä nimittäin olla hankaloittamatta menettelyjä, sillä se olisi koitunut kuluttajan haitaksi ilman, että hänelle olisi taattu korkeaa suojelun tasoa.

Buffetaut
Kaiken lainsäädännön ensimmäisenä tavoitteena on oltava sellaisten oikeudenmukaisten ja selvien tekstien laatiminen, jotka on yksinkertaista panna täytäntöön ja joissa kansalaisille taataan vahva oikeusturva. Komission alkuperäinen teksti kulutustavaroiden kaupasta ja takuusta ja Kuhnin mietinnössä ehdotetut tarkistukset eivät kuitenkaan vastaa näitä vaatimuksia. Yhtäältä, koska ne ovat epätasapainoisia ja niissä pannaan liian raskas vastuu myyjän, ja mahdollisesti tuottajan, harteille. Toisaalta, koska ne aiheuttavat sellaista oikeudellista epävarmuutta, joka on omiaan johtamaan riita-oikeudenkäynteihin, jotka, jos niissä ei päädytä kuluttajille suotuisiin tuomioihin, tuottavat varmasti menestystä asianajajille ja lakimiehille.
Kolme esimerkkiä kuvastavat hyvin ehdotettujen tekstien epätasapainoisuutta. Ensiksi, takuun kesto, joka horjuu kahden (alkuperäinen teksti) ja viiden vuoden (vihreän ryhmän esittämä tarkistus) välillä, vaikka yhden vuoden lakisääteinen aika näyttäisi riittävältä etenkin, kun takuun saavien tavaroiden kirjo on hyvin laaja aina hiustenkuivaajasta autoihin asti. Palautettakoon mieliin, että tässä on kyseessä lakisääteinen vähimmäisaika ja että sopimusoikeudellinen takuu, joka on kilpailua ja myyntiä edistävä tekijä, voi tietenkin olla pidempi. Toiseksi, käytettyjen tavaroiden sisällyttäminen tämän direktiivin alaan, vaikka jotkin säännökset soveltuvat huonosti näihin tavaroihin, joiden osalta virheen käsite on vaikea määritellä, koska kyse on jo käytössä olleista tavaroista. Kolmanneksi, käänteinen todistustaakka myyjän vahingoksi, vaikka yleisen oikeusperiaatteen mukaan väitteen esittäjän kuuluu todistaa väitteensä. Jo roomalaiset lainoppineet olivat kutsuneet tällaista käänteistä näytön esittämistä "pirulliseksi todisteeksi" , niin vaikeaa sen hankkiminen on.
Mitä oikeudelliseen epävarmuuteen tulee, joka on loputtomien riitaoikeudenkäyntien syy, se johtuu siitä, että liian monet määritelmät, jotka ovat kuitenkin olennaisia, ovat epätarkkoja.
Täysistunto on siis hyväksynyt jotkin ympäristövaliokunnan esittämistä tarkistuksista lisäyksinä kuluttajan odotusta ja ostajan vaihtoehtoista valintaoikeutta koskeviin käsitteisiin ja tehnyt näin tekstistä äärimmäisen epäselvän ja riita-asioiden kehittymistä suosivan.
Näistä asiasisältöä ja oikeuskäytäntöä koskevista syistä Riippumattomat kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmän ranskalaisten jäsenten ei ollut mahdollista hyväksyä tätä tekstiä. Kaiken lisäksi siinä käsitellään perustavia siviilioikeuden periaatteita, oikeudenalan, joka ei kuulu yhteisön toimivallan piiriin.

Ferrer
Jokaisesta kuluttajansuojaa edistävästä poliittisesta toimesta tai lakialoitteesta on oltava kiitollisia, ja siksi siihen on suhtauduttava myönteisesti. Tämä ei kuitenkaan merkitse sitä, että tätä suojaa täytyisi pitää tavoitteena sinänsä, irrallisena siitä yleisestä kontekstista, josta tämän suojelun pitäisi saada alkunsa.
Tiedetään, että oikeus päättyy siihen, mistä toisten vapaudet ja oikeudet alkavat. No niin, se kuluttajansuoja, jonka Kuhnin mietintö direktiiviehdotuksesta kulutustavaroiden kaupasta ja takuista pyrkii takaamaan, on joidenkin hyväksyttyjen tarkistusten vuoksi monessa tapauksessa ja turhaan ristiriidassa muille ehdotuksessa mainituille toimijoille kuuluvien oikeuksien kanssa. Tämä johtaa tuottajien ja myyjien mahdolliseen ja tarpeettomaan oikeudelliseen puolustuskyvyttömyyteen, sen lisäksi että se saattaa merkitä erityisen merkittävää taakkaa pienkauppiaille ja pienyrityksille silloin kun ponnistelut pkyritysten kilpailukyvyn ja tämän kilpailukyvyn mukanaan tuoman mahdollisuuden luoda uusia työpaikkoja lisäämiseksi ovat vähäisiä.
Tämän vuoksi äänestin Kuhnin mietintöä vastaan toivoen, että toisessa käsittelyssä onnistutaan saavuttamaan tasapaino - johon nyt ei olla päästy - jonka ansiosta kuluttajansuojasta tulisi yhdenmukainen myös legitiimin tuottajien etujen suojelun kanssa.

Jackson
Se, että kuluttajilla pitäisi olla selvä käsitys oikeuksistaan takuiden osalta heidän ostaessaan tavaroita muissa maissa kuin kotimaassaan, on tärkeä ajatus. Jos yhtenäismarkkinat todella merkitsevät jotakin, yksi sen hyötypuolista on se, että ihmisten olisi tunnettava olonsa luottavaisiksi sellaisten asioiden kuin takuiden suhteen, kun he ostavat tavaroita muista Euroopan maista.
Kyse on siitä, missä määrin Euroopan unionin pitäisi, sen lisäksi, että se pyrkii varmistamaan, että kuluttajilla on selkeä käsitys oikeuksistaan, myös pyrkiä yhdenmukaistamaan lakia, jotta kaikki oikeudet pätisivät kaikkialla.
Mielestäni sellainen lähestymistapa on väärä, johon sisältyy tämänlaajuinen yhdenmukaistaminen. Siinä ei oteta huomioon toissijaisuusperiaatetta. Siinä puututaan aivan liian paljon tavaroiden kauppaa koskeviin kansallisiin lakeihin. Ne ovat lakeja, jotka oman maani, Yhdistyneen kuningaskunnan, ollessa kyseessä on perustettu ja laadittu ennakkotapauksiin perustuvan lain pohjalta pitkän ajanjakson aikana. Ehdotettu direktiivi on todellakin hyvin kömpelö väline siihen, että sen avulla yritettäisiin yhdistää vuoden 1979 laki tavaroiden kaupasta (the 1979 Sale of Goods Act) yksityiskohtaiset säännökset.
Itse direktiivi on aiheuttanut suurta levottomuutta niiden ihmisten keskuudessa, jotka tulevat olemaan eniten tekemisissä sen seurausten kanssa. Tämä johtuu siitä, että komission teksti oikeuttaisi kuluttajan pyytämään myyjää joko korjaamaan tavarat vastikkeetta tai vaihtamaan tavarat, tai vaatimaan hinnanalennusta tai kauppasopimuksen purkamista. Oikeus korjauttamiseen olisi voimassa kaksi vuotta tuotteen ostopäivämäärästä; oikeus vaihtoon olisi voimassa vuoden ajan tuotteen oston jälkeen. Ei ihme, että tavaroiden myyjät, joita direktiivi koskee, ovat huolissaan. Rouva Kuhnin tarkistukset tekevät tilanteesta vielä monimutkaisemman. Ne eivät ainakaan tee mitään sen ratkaisemiseksi.
Laatiessaan direktiiviä komissio on suosinut kuluttajaa vähän liikaakin. On todella epätodennäköistä, että kuluttaja, joka valittaa ostamassaan tavarassa esiintyvästä ominaisuudesta, jota kuvataan sanalla " virhe" , tulee hyväksymään korjauksen, jos vaihto on mahdollista. Kuten yksi minun Swindonin äänestäjistäni kysyy: " Kiista-alue siitä, mikä on " vähäinen virhe' on rajaton, ja häikäilemättömät kuluttajat saattavat rohkaistua käyttämään hyväkseen näiden ehdotusten aikaansaamaa epäselvyyttä, mikä johtaa siihen, että oikeusistuinten on selviydyttävä oikeustapausten tulvasta. Kuka maksaa näistä oikeuskuluista aiheutuvan laskun?"
Vastaus tuohon kysymykseen on lopulta: muut kuluttajat. Tuo on tämän ehdotuksen typeryys, mielettömyys, jonka näemme toistuvan yhä uudestaan ja uudestaan komission kuluttajapolitiikkaa käsittelevän pääosaston tuottamissa puolivalmiissa ehdotuksissa. Kuluttajat maksavat kahdella tavalla: Ensinnäkin, koska tavaroiden hinta nousee, kun otetaan huomioon sellaiset ylimääräiset kustannukset. Toiseksi, koska tällainen lainsäädäntö estää pienempiä vähittäiskauppiaita varastoimasta sellaisia tuotteita, jotka saattavat lisätä kallista lainsäädäntöä - tai se lisää sen viimeisen oljenkorren, joka katkaisee kamelin selän, ja saa kaupat panemaan laput luukulle lopullisesti.
Millainen lainsäädäntö siis auttaisi tässä tilanteessa? Uskon, että sellainen lainsäädäntö, jota Euroopan komissio ei ainakaan tarjoa. Komissio uskoo suureen lainsäädäntöön - tärkeitä direktiivejä ja asetuksia, jotka tuovat mukanaan suuria muutoksia koko kaupallisessa yhteisössä. Täällä tarvitaan nimenomaan kevyttä lainsäädäntöä. Tarvitaan järjestelyä, joka varmistaa, että kun yhdestä jäsenvaltiosta tuleva kuluttaja ostaa tavaroita toisessa jäsenvaltiossa, hänelle kerrotaan kuluttajan oikeuksista takuuseen siinä maassa, jossa ostokset tehdään. Saattaa myös olla suositeltavaa, mikäli se on asianmukaista, kertoa kuluttajalle tavaroiden tuottajan edustaja kuluttajan asuinmaassa, jotta kuluttajien oikeuksista takuuseen tuotteen ostomaassa on olemassa tietokanava.
Tuo poikkeaa huomattavasti siitä, että yritetään laatia täysin uudet EU: n tasoiset lait takuista kuluttajalle ja että ne tungetaan jäsenvaltioiden hyvin erilaisiin laillisiin rakenteisiin. Se olisi suureksi avuksi kuluttajalle, ja se olisi lainsäädäntö, joka näyttäisi, että komissio elää todellisessa maailmassa. Komissaarin epämääräinen vastaus parlamentille maanantain keskustelussa osoittaa, että komissio on itse asiassa kaukana todellisuudesta. Minä ja muut brittikonservatiivit vastustamme tätä direktiiviä ja Kuhnin mietintöä.

Lienemann
Olen iloinen siitä, että eurooppalaisen direktiivin tavoitteena on parantaa eurooppalaisen kuluttajan suojelua kulutustavaroiden kaupassa ja takuissa.
Direktiiviehdotuksessa, jota parlamentti on muuttanut, yritetään löytää paras mahdollinen tasapaino kuluttajan edun ja myyjien ja tuottajien vastuun välillä ilman, että mennään tuhlaukseen saakka, jota voisi syntyä siitä, että jokainen ongelman aiheuttava tavara vaihdettaisiin järjestelmällisesti, vaikka ongelma olisikin vain vähäinen ja joka tapauksessa korjattavissa olosuhteissa, joissa tuotteen laatu säilyy.
Vaikka käytettyjen tavaroiden markkinoilla ostajat ansaitsevat lisätakuita ja markkinoista kannattaa tehdä avoimemmat, on syytä pohtia, onko perusteltua säätää sellaisia määräyksiä, jotka muistuttavat tässä tapauksessa uusien tavaroiden markkinoilla olevia sääntöjä. On pelättävissä, että tällainen yhtäläistäminen on itse asiassa vaikea panna täytäntöön. Niinpä pitäisin parempana, että käytettyjä tavaroita koskevassa erityisdirektiivissä voitaisiin ottaa huomioon alan monimutkaisuus suojelemalla kuluttajia tosiasiallisesti.

Rübig
Äänestin tyhjää tarkistuksen 24 osalta, koska olen Itävallan oikeusjärjestyksen mukaisesti, joka edellyttää vain kuuden kuukauden takuuaikaa, takuuajan kahteen vuoteen nelinkertaistamista vastaan.
Tällainen pidentäminen ei koske pelkästään kauppaa, vaan ennen kaikkea ja ensi sijassa itse kuluttajia. He joutuvat nimittäin nyt kohtaamaan hinnankorotuksia, jotka johtuvat suuremmasta riskistä, johon yritysten on varauduttava. Oikeusprosessit muuttuvat lisäksi sitä vaivalloisemmiksi ja kalliimmiksi, mitä kauemmin tuotteen ostamisesta on kulunut.
Lisäksi se sotii täysin kunniallisuuden periaatetta vastaan, jos myyjä joutuu vastaamaan sopimuksenvastaisuuksista, vaikka ostaja on havainnut puutteen teoriassa ja käytännössä,

Souchet
Ei voi muuta kuin olla samaa mieltä siitä tavoitteesta, johon kulutustavaroiden kauppaa ja takuita koskevassa direktiiviehdotuksessa pyritään: kuluttajansuojan vahvistaminen ja tuotteiden laadun edistäminen.
Valitettavasti useimmat niistä keinoista, joita käsiteltäväksemme annetussa tekstissä ehdotetaan, eivät ollenkaan vastaa tarkoituksenmukaisesti näihin julistettuihin tavoitteisiin, vaan ne näyttävät päinvastoin liiallisilta, sopimattomilta ja vaarallisilta.
Kehottamalla monella eri alalla kuluttajaa ryhtymään uskaliaisiin oikeudenkäyntimenettelyihin edistämme ehkä lakimiesten onnen täyttymistä, mutta kuluttajaa emme suojele paremmin ja rasitamme varsinkin vieläkin raskaammilla velvoitteilla pieniä ja keskisuuria käsiteollisuuden tuotanto- ja jakeluyrityksiä, joiden liikevelvoitteet ovat jo nyt hyvin suuret. Lisäämme valmistajien ja kauppiaiden oikeudellista epävarmuutta, ja käytännössä alkuperäinen hyvä tarkoitus ilmenee siis kielteisenä vaikutuksena talouteen ja työllisyyteen.
Äänestämme siis kokonaista sellaisten vaarallisten säännösten joukkoa vastaan, jotka saattavat avata tien loputtomille riitaasioille ja luoda sellaisen oikeudellisen epävarmuuden ilmapiirin, joka on kielteinen kaikkien kannalta.
Vastustamme käytettyjen tavaroiden sisällyttämistä direktiivin alaan. Lakisääteisen takuun käsitettä ei mielestämme voida soveltaa käytettyyn tavaraan, kuten esimerkiksi ajoneuvoon, jonka ominaisuudet riippuvat sen käytöstä, iästä, huollosta... Miten näissä olosuhteissa voidaan määrätä käytetyn tavaran vaihtamisesta vastaavaan tavaraan? Siinä ei yksinkertaisesti ole mieltä.
Emme myöskään kannata takuun keston ulottamista kahden vuoden mittaiseksi: tämä kesto on liiallinen, varsinkin kun otetaan huomioon kuluttajansuojan korkea taso, johon direktiivissä pyritään. Vuoden takuuaika vaikuttaa järkevältä ja tasapainoiselta ja siis aivan riittävältä.
Tavaran virhettä koskevan todistustaakan siirtämistä tuottajalle ja myyjälle ei mielestämme myöskään voida hyväksyä, ja se vaikuttaa meistä yleisten oikeusperiaatteiden vastaiselta. 3 artiklan 3 kohdassa luodaan oletus tavaran virheellisyydestä luovutushetkellä, jos virhe ilmenee kuuden kuukauden kuluessa tosiasiallisesta luovutuksesta. Äänestämme tätä säännöstä vastaan, joka vaikuttaa meistä täysin liialliselta ja vaaralliselta.
Itse tavaran virhettä koskeva käsite määritellään direktiiviehdotuksessa hyvin subjektiivisella tavalla. Ympäristövaliokunnan esittämässä tarkistuksessa vain pahennetaan asioita esittämällä "kuluttajien odotuksia" koskeva käsite, joka on vielä epämääräisempi ja siis vielä taipuvaisempi aiheuttamaan lukuisia riita-asioita.
Mitä tulee ostajalle tarjottuun mahdollisuuteen saada kaikissa tapauksissa tavara vaihdettua, kun siinä on virhe, se avaa vaarallisen väärinkäytösten mahdollisuuden etenkin korkean teknisyyden aloilla, kuten esimerkiksi autoteollisuudessa ja veneilyn alalla. Olemme osaltamme sitä mieltä, että juuri myyjälle on syytä tarjota tavaran korjaamista tai vaihtamista, kuluttaja puolestaan voi sen sijaan pyytää hinnanalennusta tai sopimuksen purkamista.
Toinen vaarallinen väärinkäytösten mahdollisuus on se, jonka ympäristövaliokunta avaa ehdottamalla kuluttajille mahdollisuutta toimia suoraan valmistajaa vastaan, vaikka tämä ei ole myyntisopimuksen osapuoli. Hylkäämme hyvin selvästi tämän ehdotuksen.
"Asiakaspalvelua" koskevan verkon perustaminen kaikissa Euroopan unionin maissa ostettaessa tuote suoraan toisesta jäsenvaltiosta nostattaa myös ongelmia, ja sitä on tarkasteltava uudelleen.
Jos on oikeutettua yrittää suojella kuluttajia tarkoituksenmukaisesti, se ei saa tapahtua käsiteollisuusyritysten kustannuksella määräämällä heille kestämättömiä rasitteita, jotka saattaisivat asettaa kyseenalaiseksi niiden alati hauraan rahoitustasapainon. Ranskassa nämä pienyritykset, joita on 800 000, luovat kuitenkin nykyisin eniten työpaikkoja. Koko Euroopan unionissa ne ovat luoneet vuosina 1988-1995 1 750 000 työpaikkaa. Meidän on siis kiinnitettävä erityistä huomiota siihen, ettemme vaaranna niiden tasapainoa määräämällä niille järjettömiä rasitteita: sen on oltava ensisijainen tavoitteemme.

Valverde López
Direktiiviehdotus kulutustavaroiden kaupasta ja takuista on tuonut esiin perustavaa laatua olevia ongelmia, jotka johtuvat puutteellisesta jäsenvaltioissa sovellettavaa lakia koskevasta tiedosta.
Useammin kuin kerran olen pyytänyt Euroopan komissiota liittämään ehdotuksiinsa vertailevan oikeustieteen tutkimuksen eri valtioiden erityistilanteesta. Komission pitäisi esittää parlamentille myös ne välttämättömät asiakirjat, joiden pohjalta he ovat ehdotuksensa laatineet. Tämä työn tukena oleva dokumentaatio tarvitsisi johdonmukaisesti ajateltuna sijoittaa vain kirjastoon tai laatia helposti jäljennettävään tekniseen muotoon.
Toinen ongelma koskee ehdotuksen sisällön hyvin erilaisia tulkintoja. Ehdotuksessa ei tehdä eroa kahden tärkeän toimijan välillä, myyjän ja tuottajan. Tämä on johtanut valitettavaan sekaannukseen. Eroa ei tehdä myöskään uusien ja käytettyjen tavaroiden välillä, mikä kuuluu olennaisesti takuiden erittelyyn. Myös valmistajan ja myyjän eri vastuualueiden erot jäävät epäselviksi. Viimeksi mainittu voi ottaa vastuun eri sopimusehdoista kuin valmistaja.
Toisaalta se, ettei ehdotuksessa mainita mitkä ovat ne perusperiaatteet, jotka sääntelevät tätä alaa kansallisissa lainsäädännöissä on synnyttänyt todellista tarkistusten hajaantumista.
Ehdotettu teksti ja esitetyt tarkistukset eivät voi johtaa selkeään tulokseen joka olisi kuluttajaystävällinen ja joka ei aiheuttaisi kitkaa kauppasuhteissa.

Wibe
Äänestän tämän mietinnön puolesta, mikäli se, mitä perusteluosassa sanotaan, on oikein. Tässä perustelussa sanotaan selkeästi, että kyseessä on yksittäisten jäsenvaltioiden säännösten vähimmäinen yhdenmukaistaminen. On itsestään selvää, että suoritettava vähimmäinen yhdenmukaistaminen on alistettava jokaisen valtion parlamentille, toisin sanoen jokaisen kansallisen parlamentin tehtävä on päättää, mille tasolle asetutaan. Vähimmäinen yhdenmukaistaminen on siis suositus.
Edellytyksenä on kuitenkin, ettei Ruotsin kuluttajansuoja heikkene millään tavalla tämän yhdenmukaistamisen yhteydessä.
Direktiivi koristekasveista (C4-0044/98)
Ahlqvist, Theorin ja Wibe
Tämä on erittäin arka asia; on väärin vain äänestää neuvoston direktiivin puolesta ilman, että siitä käydään keskustelua, koska jäsenillä on niin pienet mahdollisuudet perehtyä direktiivin sisältöön.
Siemenviljelijöitä, jotka myyvät sellaisia kasvilajeja, joita EU ei ole rekisteröinyt, uhkaa syyte, mikäli he eivät lopeta myyntiä. Ainoastaan EU: n yhteisessä lajiluettelossa olevia kasveja saa myydä; jotta jokin laji pääsee tähän luetteloon vaaditaan, että sillä on omistaja. Omistajuus maksaa 20 000 ruotsin kruunua lajia kohden.
Edellä mainitusta syystä, erityisesti koska direktiiviin ei juurikaan ole mahdollista paneutua, päätämme olla osallistumatta äänestykseen.
Kellett-Bowmanin mietintö (A4-0035/98)
Bourlanges
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin ensiksi kiittää teitä siitä, että annoitte meille mahdollisuuden sovittaa yhteen teille puhuvan parlamentin jäsenen kaksi perustavaa intohimoa, joita ovat herkuttelunhalu, joka saa hänet haluamaan lounasta, ja laiskuus, joka kieltää häntä kirjoittamasta äänestysselitystään.
Haluaisin sanoa sanan Kellett-Bowmanin mietinnöstä. En äänestänyt Kellett-Bowmanin mietinnön puolesta yksinkertaisesta syystä: siinä esitetään älykkäällä tavalla vastuuvapaus ja ne olosuhteet, joissa vastuuvapaus myönnetään muutamille erikoistuneille erillisvirastoille. Kun kyseessä ovat sellaiset erillisvirastot, jotka eivät ole taloudellisesti riippumattomia, on ehdotuksessa suunniteltu järjestelmä tyydyttävä. Kun kyse on sellaisista erillisvirastoista, joilla on itsenäisiä tuloja, on herra Kellett-Bowmanin suunnittelema järjestelmä, jonka budjettivaliokunta hyväksyi yhtä ääntä vaille yksimielisesti ja jonka tämä parlamentti hyväksyi hyvin laajasti, täysin epätyydyttävä, sillä siinä päädytään itse asiassa antamaan vastuuvapauden myöntämisvalta kyseessä olevan erillisviraston hallintoneuvostolle, mikä olisi perusteltua, mutta siinä päädytään antamaan tälle parlamentille pelkkä alkuvaiheeseen sijoittuva lausuntovalta.
Mielestäni on vakavaa, että lähdemme tälle tielle ja että teemme tästä parlamentista jonkinlaisen neuvoa-antavan elimen, joka on alistettu sellaisen teknisen elimen ylemmälle tuomiolle, joka on meidän tässä parlamentissa hyväksymillämme laeilla ja asetuksilla perustettu. Olisi pitänyt joko luopua kaikesta parlamentin mukanaolosta tai muuttaa menettely päinvastaiseksi ja antaa tälle parlamentille viimeinen sana. Halusin, että tämä tulee sanottua.
Graenitzin mietintö (A4-0009/98)
Blak ja Sindal
Euroopan parlamentin Tanskan sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet Euroopan unionin elintarvikelainsäädännön yleisiä periaatteita koskevan mietinnön puolesta. On erittäin myönteistä, että komission vihreässä kirjassa tunnustetaan, että maatalouden alkutuotannon tuotteiden turvallisuutta koskevan direktiivin laajentaminen voi parantaa yleistä kuluttajien suojelua. Tanskan sosiaalidemokraateilla on se käsitys, että voimassa olevat oikeustoimet on tarkistettava, jotta voidaan varmistua siitä, että ne perustuvat ennalta varautumisen periaatteeseen ja periaatteeseen kuluttajien terveyden ja turvallisuuden huomioonottamisesta. Euroopan elintarvikelainsäädännön lähtökohtana on oltava ympäristönsuojelu ja sen tavoitteena on oltava kestävä elintarviketuotanto. Nämä ehdotukset ovat kaikki osa tukemaamme yhtenäistä mietintöä.
EU aikoo uuden Amsterdamin sopimuksen avulla varmistaa kuluttajapolitiikan vähimmäisvaatimukset ja ottaa tässä asiassa asianmukaiseti huomioon kuluttajien terveyden ja turvallisuuden säädettäessä lakeja elintarvikealueelle. Se ei kuitenkaan muuta sitä, että jäsenvaltiot voivat pitää tai ottaa käyttöön sääntöjä, jotka suojaavat yhtenäistä sääntelyä paremmin. Tanskan sosiaalidemokraatit pitävät Euroopan parlamentin elintarvikelainsäädäntöä koskevaa mietintöä askeleena siihen suuntaan.

Díez de Rivera Icaza
Epäilemättä vihreä kirja elintarvikelainsäädännön nykytilanteesta on laadittu oikeaan aikaan, BSE-skandaalin aiheuttaman elintarvikkeiden turvallisuuden ja kuluttajan suojelun kriisin vuoksi.
Amsterdamin sopimus laajentaa sisältämiensä 129 ja 129 A artiklojen avulla oikeudellista perustaa, joka tehostaa suojelevia ja ennaltaehkäiseviä toimia kuluttajille suunnatuissa politiikoissa. Tämä edellyttää ehdottomasti yhteisön elintarvikelainsäädännön yksinkertaistamista ja rationalisointia sekä sen soveltamista ja valvontaa.
Emme saa unohtaa, että monet pitkäaikaiset sairaudet ovat peräisin ravinnosta ja ettei elintarvikkeita voida rinnastaa mihin tahansa muuhun kauppatavaraan. Tämän vuoksi, kuten rouva Graenitz asiaankuuluvasti pyytää, ensisijaista vastuuta koskeva järjestelmä on rakennettava täysin avoimeksi, jotta kuluttajien horjutettua luottamusta voidaan vahvistaa.
Lopuksi, koska kuluttajien kannalta tuotteiden merkintä on tärkeää, koska se on heidän pääasiallinen ja lähes ainoa tiedonlähteensä, on tämän merkinnän ehdottomasti oltava täydellistä, selkeää ja totuudenmukaista. Minun ymmärtääkseni, BSE: n jälkeen pitäisi merkintään lisätä tuotteesta riippuen myös sen tuotannossa ja valmistuksessa käytetyt tuholaismyrkyt ja rehut.

Ephremidis
Ravinto on ensiarvoisen tärkeä asia kuluttajien terveydelle ja turvallisuudelle sekä kansalaisten elämänlaadulle. Se on kuitenkin monimutkainen asia, jonka turvaaminen ja parantaminen edellyttää monien rinnakkaisten politiikkojen ja toimenpiteiden yhteensovittamista ja yhdistämistä.
BSE-tauti teki jälleen ajankohtaiseksi keskustelun ravinnon turvallisuudesta ja kuluttajien terveydestä, puutteellisesta lainsäädännöstä johtuvista ongelmista ja valvonnasta vastaavien viranomaisten laiminlyönneistä, jotka johtuvat tiettyjen tahojen etujen ajamisesta ja kansalaisten terveydelle aiheutuvien seurauksien rikollisesta piittaamattomuudesta. Itse tapahtumien, vakavien uusien sairauksien puhkeamisen ja kuolemantapausten, piti ensin herättää meidät huomaamaan ensiarvoisen tärkeä kysymys, joka koskee ravinnon laatua ja kuluttajien turvallisuuden huomattavaa vaarantumista.
Tietenkin on välttämätöntä, että laatuvaatimusten määrittelemiseksi laadunvalvonnan varmistamiseksi laaditaan selkeät säännökset ja määräykset. Kuitenkin, ennen kuin asiaan puututaan lainsäädännöllä, on välttämätöntä "pistää sormi naulanjälkeen" , tutkia syitä elintarvikkeiden, mutta myös niiden koko tuotantoketjun laadun alenemiseen ja siinä esiintyviin vääristymiin.
Syy elintarvikkeiden surkeaan laatuun ei ole vain ajantasaisten ohjeiden puute, vaan se, että jo olemassa olevia säännöksiä rikotaan räikeästi.
Kun ravinnontuotanto kaupallistetaan ja sen järjestämisestä vastaa voitontavoittelun laki, kun markkinat määräävät ravinnon laadun kustannushyödyn perusteella, tämä ei missään tapauksessa johda hyvään lopputulokseen kuluttajien terveyden kannalta.
Tämä olisi vähintäänkin naiivia, eikä se mahdollistaisi ongelman todellista hoitamista, siis väite, että elintarvikeketjun häiriöistä olisivat vastuussa pelkästään maanviljelijät ja karjankasvattajat.
Päinvastoin, syyllisiä on etsittävä tuotannon tehostamisesta, paineista, jotka kohdistuvat tuottajiin kauppiaiden, jalostusteollisuuden ja suurten monikansallisten elintarvikeyhtiöiden taholta tuotantokustannuksien supistamiseksi ja tuotannon lisäämiseksi. Maataloustuottajat pakotetaan käyttämään järjettömän paljon lannoitteita, torjunta-aineita ja rehuja, joiden sisältöä tai vaikutuksia he eivät tunne tai joista he ovat saaneet väärää tietoa.
Vielä suurempi vastuu on jalostusteollisuudella, joka käsittelee elintarvikkeita aineilla, jotka eivät vain alenna niiden laatua, vaan ovat haitallisia koekaniineina käytettävien kuluttajien terveydelle.
Elintarvikepolitiikka, elintarvikkeiden laadun ja kuluttajien terveyden turvaaminen edellyttävät suunnanmuutosta alkutuotantoaloilla (maanviljelyksessä, karjankasvatuksessa, kalastuksessa) harjoitettavissa politiikoissa, tuotannossa, jalostusprosessin ja jalostuksessa ja säilönnässä käytettävien kemiallisten ja muiden aineiden tehokasta valvontaa, näistä aineista tehtyjen tutkimusten säännöllistä arviointia. On myös laadittava säädöksiä, jotka liittyvät Maailman kauppajärjestön ja Codex Alimentariuksen puitteissa solmittaviin sopimuksiin monikansallisten elintarvikeyritysten toiminnan rajaamiseksi.

Holm
On hyvä, että esittelijän asenne on kuluttajaystävällinen. Haluan tässä vain ottaa esiin kolme tärkeää kysymystä, jotka ovat ajankohtaisia ja joita esittelijä ei ole tarpeeksi ottanut esiin.
Ensiksikin kysymys on antibiooteista. On tärkeää, että vähennämme antibioottien käyttöä eläinten ruuassa, erityisesti siksi, että poikkeus, joka Ruotsille on sallittu EU: n huonompaan lainsäädäntöön nähden, tullaan erittäin varmasti lopettamaan. EU: n on tajuttava antibioottien käytöstä aiheutuva vaara. Tuen sen vuoksi tarkistusehdotusta 28.
Toiseksi elintarvikkeiden merkintään liittyviä sääntöjä on parannettava huomattavasti, jotta kuluttajat saavat tietää, mitä he syövät. EU: n säännöt ovat Ruotsissa aiheuttaneet suuria ongelmia muun muassa allergikoille, koska he eivät nykyään saa tietoa siitä, mitä tuote sisältää. Ne säännöt, jotka Ruotsissa olivat ennen voimassa, olivat paremmat ja selkeämmät kuin EU: n säännöt.
Kolmanneksi minulla on huomautettavaa ehdotetusta oikeudellisesta kehyksestä. Haluaisin, että EU laatisi vähimmäissäännöt yhdenmukauttamissääntöjen sijasta. Vähimmäissäännöt ovat paremmat, koska silloin yksittäisissä jäsenvaltioissa on mahdollista ottaa käyttöön EU: ssa päätettyjä sääntöjä tiukemmat säännöt. EU: n yhdenmukauttamissäännöillä määrätään tasot ja estetään siten parempien ja tiukempien sääntöjen kehittäminen. Tämä on vähintäänkin huono asia, ja se estää ympäristöystävällisten sääntöjen kehittämisen.

Lindqvist
Tulevaisuuden elintarvikelainsäädännön on perustuttava tuottajien vastuuseen ja jalostajien sekä tavarantoimittajien vastuuseen. Päätavoitteena on oltava kuluttajan terveyden ja turvallisuuden suojaaminen. Tuotteiden merkitsemisen on oltava pakollista ja sen on koskettava kaikkia tuotteen ainesosia.
Jokaisella maalla on oltava oikeus antaa ympäristön, terveyden ja turvallisuuden huomioonottamisen mennä tavaroiden vapaan liikkuvuuden edelle. Elintarvike- ja muuta kuluttajansuojaa koskevien EU: n sääntöjen on oltava vähimmäissääntöjä, toisin sanoen jokaisella jäsenvaltiolla on oltava oikeus soveltaa omia tiukempia sääntöjä. Jäsenvaltiolla on oltava oikeus kansainvälisten toimielinten sitä rajoittamatta ajaa elintarvike- ja kuluttajavaatimuksia, jotka ovat EU: n vaatimuksia tiukemmat.

Rovsing
Komissio on vihreän kirjansa avulla ottanut merkittävän askeleen yhteisön elintarvikelainsäädännön välttämättömän rationalisoinnin suuntaan. Tämä tarkoittaa, että aluetta koskeva olemassa oleva EUlainsäädäntö on käytävä läpi yksinkertaistamista ajatellen. Tuen tätä täysin. On kuitenkin selvää, että tulevan elintarvikkeita koskevan lainsäädännön on varmistettava kuluttajien suojelu samalla, kun sisämarkkinoiden on voitava toimia esteettömästi. Valiokunta on mietinnössään täydentänyt edellä mainittuja tärkeitä tavoitteita vaatimalla tuottajia ja viranomaisia vastuuseen turvallisista ja terveydelle vaarattomista elintarvikkeista sekä perusteellisesta kuluttajille tiedottamisesta. Tämä on mielestäni hyvin perusteltua. Tuen sen vuoksi mietintöä täysin ja odotan niitä konkreettisia aloitteita, joita komissio tekee vihreän kirjan pohjalta.

Souchet
Ryhmämme on jättänyt kuusi tarkistusta, jotka koskevat kolmea päätavoitetta.
Ensimmäisessä määrätään välttämättömyydestä merkitä pakkaamattomina myytävät elintarvikkeet selvästi ja luettavasti, jotta kuluttajille voitaisiin antaa avointa tietoa niiden nimityksestä, hinnasta ja mahdollisesti alkuperästä. Esittelijän ehdottamassa tekstissä erotellaan nimittäin liiallisesti kuluttajille yksittäispakattuina myytävät tuotteet ja pakkaamattomina myytävät tuotteet. Olipa pakkaustapa mikä tahansa, on välttämätöntä, että kuluttajalla on selvää tietoa.
Toisessa tarkistusten ryhmässä täsmennetään yhteisön tiedekomiteoiden asemaa. Nämä komiteat ovat olemassa, niitä on siis käytettävä tieteellisen tiedon lähteenä asetuksien, direktiivien ja suosituksien laatimisessa.
Kolmanneksi ryhmämme torjuu periaatteen maanviljelijöiden ja karjankasvattajien lopullisesta vastuusta, mitä heidän tuotteidensa terveydellistä laatua koskevaan "tieteelliseen" todisteeseen tulee. Kaikkien elintarviketeollisuudessa ja elintarvikehuollossa toimivien on nimittäin esitettävä tämä tieteellinen todiste. Ei pidä unohtaa sitä, että maataloustuotteiden terveydelliseen laatuun voi aiheutua olennaisia muutoksia sen mukaan, mitä teknologista prosessia on käytetty niiden jalostamiseksi, etenkin bioteknologian käytön myötä. Lisäksi maanviljelijöillä ei voi olla perinpohjaista tuntemusta kaikkien tuotantotekijöidensä terveydellisestä laadusta. Ajattelen etenkin heidän nautakarjan ruokintaan käyttämiään tuotteita ja pelloilleen mahdollisesti levittämänsä puhdistusjätteen laatua terveyden ja ympäristön kannalta.
Ryhmämme vaatii pakkausmerkintöjä koskevan vertikaalisen erityissääntelyn periaatteen noudattamista. Jotkin maataloustuotteet joutuvat nimittäin erityisten jalostusprosessien kohteeksi - ajattelen etenkin viinintuotannon alaa - tai niitä myydään suoraan sellaisinaan kuluttajille (hedelmien ja vihannesten ala), ja niiden on siis kuuluttava vertikaalisen sääntelyn piiriin, joka on sitovampi kuin ne horisontaaliset direktiivit, joita sovelletaan kaikkien elintarvikkeiden merkintään.
Mitä geenitekniikalla muunnettuihin organismeihin tulee, ryhmämme muistuttaa siitä, että on välttämätöntä tiedottaa kuluttajia selvästi GMO: iden mahdollisesta käytöstä elintarvikkeiden valmistuksessa. Komissio ei ole vieläkään julkaissut tämän erityismerkinnän toteuttamisen yksityiskohtaisia sääntöjä ja kuluttaja kuluttaa nykyään tietämättään GMO-perustaisia elintarvikkeita. Tätä on mahdoton hyväksyä.
Kuluttajat ovat pitäneet mielessään hullun lehmän taudin antaman opetuksen. Sofres-mielipidetutkimuslaitoksen äskettäin Ranskassa suorittama mielipidetutkimus osoittaa, että 69 % ranskalaisista vastustaa geenitekniikalla muunnettua kasvien viljelyä. Meidän on siis annettava eurooppalaisille kuluttajille mahdollisuus tehdä selvästi ja helposti sekä samaan hintaan vapaa valinta GMO: ita sisältävien tuotteiden ja niiden tuotteiden välillä, jotka eivät sisällä GMO: ita. Tämä tarkoittaa tässä tapauksessa selvästi sitä, että GMO: iden jäljitettävyys on varmistettava aina pellolta lautaselle saakka.
Pakkausmerkintöjä koskeva periaate on valittu. Sitä on sovellettava kaikkiin niihin ainesosiin, joiden DNA: ta on käsitelty, eikä ainoastaan joihinkin, olivatpa kyseessä tuontituotteet tai yhteisön tuotteet. Palautan mieliin tuonnin laajuuden: pelkän Ranskan elintarviketeollisuuden osalta on vuosittain kyse 5 000 tonnista soijaa ja 8 000 tonnista lesitiiniä, jotka tulevat pääasiassa Yhdysvalloista. Sadonkorjuu-, varastointi- ja kuljetusolosuhteet johtavat kuitenkin sellaisiin sekoituksiin, että ne eivät anna nykyisin mahdollisuutta tunnistaa, onko tässä tuonnissa GMO: ita vai ei. Tähän perustavaan kysymykseen on käytävä käsiksi, sillä ne eurooppalaiset kuluttajat, jotka eivät halua nauttia GMO: ita, eivät saa nähdä, voidakseen tehdä vapaan valinnan, itselleen pakotettavan sellaisia lisäkustannuksia, jotka ovat peräisin siitä, että perustetaan erityisiä teollisuudenaloja, jotka eivät käytä GMO: ita vaikeasti löydettävien ja tunnistettavien ja siis kalliimpien tuotteiden osalta. Tämän lisäkustannuksen on oltava niiden maksettavana, jotka muuttavat pelisääntöjä ja haluaisivat pakottaa hyväksymään uuden kulutustavan. Meidän on toimittava niin, että he voivat ehdottaa sitä, mutta eivät pakottaa hyväksymään. Ajatusta lisähinnasta, jonka loppukuluttajan on maksettava välttyäkseen nielemästä geenitekniikalla käsiteltyjä elintarvikkeita, on ehdottomasti mahdotonta hyväksyä. Tällainen on mielestämme elintarviketurvallisuuden ensisijainen ongelma, johon yhteisön lainsäätäjän on käytävä käsiksi, jos hän haluaa saada aikaan jotakin hyödyllistä.
Mitä pk-yrityksiin ja maanviljelijöihin tulee, on välttämätöntä, että komissio arvioi heidän kykynsä omaksua kaikki yhteisön normit. On muistettava, että sääntely on asianmukainen ainoastaan, jos kaikki toimijat voivat soveltaa sitä.
Lopuksi, ryhmämme vastustaa rakenteiden päällekkäisyyttä ja siis eurooppalaisen elintarviketurvallisuuskeskuksen perustamista, sillä se tekisi päällekkäistä työtä yhteisön tiedekomiteoiden ja jäsenvaltioiden valvontaelinten kanssa, joiden merkitys on olennainen. Jotkut ehkä toivovat, että komissio voisi olla läsnä sellaisenaan Codex Alimentarius -elimessä, joka on WTO: n tunnustama tieteellinen elin; ryhmämme mielestä se on huono ajatus, sillä 15 äänellä, eli 15 jäsenvaltion äänillä, on aina enemmän painoarvoa kuin yhdellä äänellä eli Euroopan yhteisön äänellä. Kuten näimme kalastusta käsitelleissä kansainvälisissä konferensseissa, kun komissio tulee jäsenvaltioiden tilalle, se heikentää niiden kantoja sen sijaan, että se vahvistaisi niitä.

Wibe
Elintarviketurvallisuus on erittäin tärkeä kysymys. Minusta tästä muuten erinomaisesta mietinnöstä puuttuu muutama asia. Ei ole hyväksyttävää, että nykyään esimerkiksi Ruotsiin tuoduissa tuoreustodistuksella varustetuissa lihaerissä esiintyy salmonellaa. Samalla tavoin on ryhdyttävä voimatoimiin, jotta voidaan varmistua siitä, että rutiininomainen antibioottien lisääminen eläinten ruokaan lopetetaan.
Mietintöluonnoksen 36 kohdassa komissiota kehotetaan viemään neuvosto oikeuteen, koska se ei ole noudattanut määräaikaa 1. tammikuuta 1995 päättäessään toimista munivissa kanoissa esiintyvän salmonellan saamiseksi hallintaan. On luonnollisesti vakavaa, ettei neuvosto ole ottanut tätä huomioon, mutta oikeudenkäynti ei ole tässä yhteydessä sopivaa.
Arronin mietintö (A4-0061/98)
Ahlqvist, Theorin ja Wibe
Koska Ruotsi ei osallistu euron käyttöönottoon 1999-2002, olemme päättäneet olla osallistumatta tätä mietintöä koskevaan äänestykseen. Tämä kysymys kuuluu niille jäsenvaltioille, jotka aikovat osallistua euroalueeseen.
On kuitenkin huomautettava, että mietinnössä ei millään tavalla käsitellä niitä suuria kustannuksia muutoksista, joita uuden valuutan käyttöönottaminen aiheuttaa vaihdettaessa kolikkoautomaatteja, tietojärjestelmiä ja niin edelleen. On itsestään selvää, että kuluttajat - kansalaiset - joutuvat maksamaan kaiken tämän korkeampina hintoina ja suurempina maksuina.

Fourçans
Arronin mietintö euron käyttöönottoon liittyvistä käytännön kysymyksistä on kokonaisuutena tyydyttävä. Siinä korostetaan, kuten pitääkin, välttämättömyyttä tiedottaa kuluttajia ja valmistella heitä yhtenäisvaluutan tuloon. Siinä ei unohdeta painottaa sitä vaikeutta, jota tämä rahavallankumous saattaa merkitä heikommassa asemassa olevalle väestölle kuten ikääntyneille ihmisille tai vammaisille.
Jos euroa koskevan tiedottamisen välttämättömyys onkin nyt laajasti hyväksytty, on syytä ryhtyä siihen todella, ja nopeasti, niin kuin esittelijämme aivan oikein korostaa.
On syytä myös osoittaa aivan erityistä kiinnostusta pk-yrityksiä kohtaan, koska ne ovat tärkeitä työpaikkojen lähteitä. Hyväksyn herra Arronin ajatuksen vaatia jäsenvaltioita kiinnittämään aivan erityistä huomiota siihen, mikä on yhtenäisvaluutan käyttöönoton vaikutus näihin yrityksiin, jotta ne ottaisivat siitä kaiken hyödyn irti ja jotta vaikutus työllisyyteen olisi siis mahdollisimman suotuisa.
Kaksi huomautusta kuitenkin: ensimmäinen koskee kaksoishinnoittelua. Vaikka se onkin välttämättömyys, etenkin siinä vaiheessa, jossa euro ja kansalliset valuutat ovat rinnakkain liikkeessä, minusta ei tunnu järkevältä tehdä siitä pakollista, kuten esittelijämme ehdottaa. Kaksoishinnoitteluun pakottaminen merkitsisi sellaisia kustannuksia ja jäykkyyksiä, jotka olisivat varmasti vahingollisia yhtenäismarkkinoiden kunnolliselle toiminnalle. Olisi sitä vastoin hyvä laatia toimintaohjeet ainakin vähittäiskaupan osalta.
Toinen huomautus koskee kansallisten valuuttojen euroiksi muuntamisesta aiheutuvien kulujen maksamista. Kuten esittelijä vaatii, on toivottavaa tässäkin asiassa vaatia pankki- ja rahoitussektoria laatimaan sellaiset toimintaohjeet, joissa noudatetaan ilmaisen muuntamisen periaatetta silloin, kun muuntaminen on pakollista. Tässä suhteessa niin sosialistien kuin vihreidenkin tekemät ehdotukset tämän ilmaisuutta koskevan periaatteen tekemiseksi asetuksella pakolliseksi eivät tunnu minusta järkeviltä. Terve ja rehti kilpailu kaikkien niiden toimijoiden välillä, jotka voivat suorittaa rahanvaihtoa, vaikuttaa minusta riittävältä tämän kysymyksen hoitamiseksi.
Näiden ehdotusten kohtalosta riippuu, hyväksynkö mietinnön.

Lindqvist (ELDR), Eriksson, Seppänen ja Sjöstedt (GUE/NGL), Gahrton, Holm ja Schörling (V), Bonde, Lis Jensen ja Sandbæk (I-EDN)
EMU on keskusjohtoinen suuren riskin projekti, jolla ei juurikaan ole kannatusta kansan keskuudessa. EMU pitää ensisijaisena hintojen vakautta ja alhaista inflaatiota. On olemassa suuri vaara, että jo nyt vallitseva korkea työttömyys kasvaa entisestään. Kasvualueiden ja väestöä menettävien alueiden alueelliset erot kasvavat. EMU johtaa voimakkaaseen raha- ja valuuttapolitiikan keskittymiseen, joka voi ulottua käsittämään myös vero- ja talouspolitiikan. EMU on poliittinen projekti, joka lisää liittovaltiollisia vaikutteita EU: ssa ja vahvistaa suuntausta yhteisen valtion rakentamiseen.
Kansan EMU-projektille antaman tuen lisäämiseksi komissio ehdottaa nyt yleisölle ja yrityksille suunnattuja tiedotuskampanjoita. Muun muassa keksityn Captain Euro -sarjakuvahahmon tarkoitus on saada kansa muuttamaan käsitystään EMUsta ja eurosta. Sitä ei voida hyväksyä ja se on ärsyttävä tapa käyttää veronmaksajien rahoja. Se uhkaa lisätä EU: n ja kansan välistä välimatkaa. Edellä mainitun perusteella olemme päättäneet äänestää mietintöä vastaan.

Rovsing
Komissio kuvaa tiedonannossaan perustaa joukolle aloitteita, joiden tarkoituksena on jouduttaa euron käyttöönoton valmisteluja niin yksityisellä sektorilla kuin julkishallinnossakin. Kymmenen kuukauden kuluttua euro on taloudellinen tosiasia ja vajaan kolmen vuoden kuluttua tapahtuu maailmanhistorian suurin rahanvaihto. Euroopan mailla ei kuitenkaan ole varmasti vielä täyttä käsitystä siitä, miten valtava merkitys euron käyttöönotolla on kaikille taloudellisille toimille - myös maissa, jotka eivät osallistu yhteiseen rahaan alusta alkaen.
Sen vuoksi on ilahduttavaa, että valiokunta ottaa mietinnössä realistisesti huomioon, että myös uuden valuutan käyttäjien on luonnollisesti oltava hyvin valmistautuneita ja heillä on oltava hyvät tiedot asiassa. Rahoituslaitosten väliset muuntokuluja koskevat menettelysäännöt euron kitkattoman käyttöönoton varmistamiseksi ovat lisäksi yksi niistä kaikkein välttämättömimmistä aloitteista, joita valiokunnan mietinnössä painotetaan ja joille annan täyden tukeni.

Theonas
Euron tuleminen herättää vääjäämättä vakavia kysymyksiä, joista komissiota näyttää kiinnostavan vain tietyt. Mielestäni komission kysymyksenasettelusta ja Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden tasolla tehtävästä valmistelusta puuttuu se keskeinen asia, että kuka välittömästi tai välillisesti joutuu maksamaan sopeutumisesta aiheutuvat kustannukset. Me arvioimme, että vapaan kilpailun ja rakennemuutoksen vallitessa lopullinen maksaja on kuluttaja eli työväestö. Tämä tapahtuu mm. muutettaessa hintoja euroiksi.
Ei ole sattuma, kuten komissio itse tiedonannossaan huomauttaa, että pääomatahot esittävät juuri tämän uhkauksen saadakseen uusia verohelpotuksia ja -etuja, ja jotta aluksi laajan tuen saanutta suositusta, että siirtymäkauden aikana velvoitettaisiin käyttämään kahta hintaa, ei vahvistettaisi.
Me katsomme, että pakollinen kaksihintajärjestelmä, vähintäänkin vähittäismyynnissä ja jakelussa, on vähimmäisvaatimus, jotta voitaisiin välttää keinottelu, jota aina liittyy rahayksiköstä toiseen siirtymiseen. Mitä tulee esittelijän kannanottoon markkinoiden "jousto-tarpeista" ja kaksihintajärjestelmän vapaaehtoisuudesta, korostamme, että markkinat yksin eivät koskaan ole johtaneet "parempaan lopputulokseen" ja että ei ole mitään takeita inflaatiolta välttymiselle.
Samalla ylihinnoitteluyrityksiä on torjuttava uhkaamalla välittömillä hallinnollisilla ja rikosoikeudellisilla rangaistuksilla, ja lisäksi tulee huolehtia siitä, että kuluttajajärjestöille annetaan oikeus nostaa kanteita ja ajaa kollektiivista etua.
Olemme erityisen huolestuneita ongelmista, joita pk-yritykset joutuvat kohtaamaan, koska suuret ylikansalliset yritykset tulevat heti siirtymäkauden alusta lähtien painostamaan niitä kilpailussa, ja solmiessaan sopimuksia suurtilauksista pk-yritysten on ryhdyttävä välttämättömiin teknisiin sopeutumistoimiin, jotka liittyvät kirjanpitoon, laitteistoon ym. Tämä on asia, joka voi koitua niille kohtalokkaaksi ja nopeuttaa monien pk-yritysten toiminnan lakkaamista.
Näissä puitteissa voisimme hyväksyä joitakin erityistoimia, jotka parantaisivat pk-yritysten asemaa, varsinkin kaikkein pienimpien, joissa työskentelee alle 10 henkilöä, jotta ne kykenisivät suoriutumaan sopeutumiseen liittyvistä lisääntyneistä kustannuksista. Nämä toimenpiteet voisivat olla luonteeltaan laskennallisia (esim. sijoitusten nopeampi kuolettaminen) tai erityisiä rahoitusohjelmia ja luotonsaantia helpottavia.
Vastustamme jyrkästi kaikkia yrityksiä käyttää euron käyttöönoton teknistä valmistelua tekosyynä kasvattaa suurpääoman voittoja investointikuluihin sekä uudelleenjärjestelyihin liittyvin verohelpotusten kautta sillä perusteella, että euro otetaan käyttöön "samalla kuin voitto, joka syntyy valuuttariskien häviämisestä" . Nämä ovat kuitenkin ratkaisuja, joita vielä tutkitaan.
Haluamme samalla toistaa vaatimuksemme siitä, että komission tulee laatia mietintö euron vaikutuksista sen ulkopuolelle jääviin maihin sekä sen sisä- ja ulkopuolella olevien maiden välisissä suhteissa ja kaupankäynnissä ilmenevien epävarmuustekijöiden poistamisesta, mutta myös yleisemmin euron yhteiskunnallisista kustannuksista, joita komissio virallisesti myöntää esiintyvän, mutta joita se itse, samoin kuin muut EMUn kannattajat, välttävät huolellisesti määrittelemästä.
Haluamme alleviivata skandaalimaista ristiriitaa, joka vallitsee siinä, että toisaalta vallitsee julkistalouden ankarien rajoitusten ja niiden rikkomisesta seuraavien rangaistusten politiikka, toisaalta budjettivaroja tuhlataan "tiedotuskampanjoihin" . Näillä kampanjoilla työväestöä manipuloidaan hyväksymään politiikka, josta se ei hyödy mitään, kuten osoittavat sekä tällä hetkellä vallitseva traaginen tilanne että tulevaisuuden näkymät.
Torres Marquesin mietintö (A4-0078/98)
Berthu
Torres Marquesin euroa ja matkailua käsittelevän mietinnön myötä voidaan sanoa, että euron kannattajat kaapivat kokoon viimeisetkin keinot. En tiedä, mikä tarkka merkitys tälle merkille on annettava, mutta olen sitä vastoin varma, että heidän olisi ollut parempi jättää tämä teksti sinne, missä se olikin.
Se perustuu nimittäin täydelliselle väärinkäsitykselle. Esittelijän mielestä matkailijat tulevat olemaan hyvin tyytyväisiä nähdessään eurooppalaisten valuuttojen yhtenäistämisen yksinkertaistavan heidän elämäänsä ja säästäessään samanaikaisesti valuutanvaihtokulut. Ohimennen sanottuna mietinnössä ei epäröidä esittää mitä mielettömimpiä väitteitä. Esittelijän mukaan, esimerkiksi, eurosta olisi matkailijoille - ja lainaan esittelijän sanoja - valtavasti hyötyä, jos ajattelemme sitä, että tällä hetkellä jopa kaksi kolmasosaa heidän valuuttansa arvosta tuhlaantuu väkisinkin valuutanvaihdossa ennen kuin he edes ostavat mitään. Löydämme tässä jälkiä vanhoista tulkinnoista, jotka on sisäistetty huonosti, todellakin hyvin huonosti.
On joka tapauksessa erittäin todennäköistä, että matkailijalle oman kansallisen valuutan vaihtaminen vieraan maan valuuttaan on osa sitä matkan aikaansaamaa vaihtelun viehätystä, eikä sitä koeta ollenkaan kielteisenä. Samaa yhdentämisperiaatetta soveltaen esittelijä vaatii rajavalvonnan täydellistä poistamista varmasti siksi, että matkailijat eivät enää huomaisi, että he ovat juuri siirtymässä maasta toiseen. Ja eikö meiltä tulevaisuudessa tullakin myös vaatimaan esperanton puhumista matkailijoiden elämän helpottamiseksi? Emme ole siitä kaukana. Eikö olekin jo keksitty tulevien euromääräisten setelien koristamiseksi eurooppalainen virtuaalimonumentti, se, jossa ei esiinny mitään kansallista erityispiirrettä? Kaiken kaikkiaan siis Torres Marquesin mietinnössä kuljetaan täysin aiheen vierestä; matkailijat tulevat johonkin maahan nauttiakseen sen omaleimaisuudesta, mutta jos matkailijoiden elämän helpottamiseksi tämä omaleimaisuus tuhotaan, se on todellakin hölmöläisten politiikkaa. Ja sitä paitsi, käytän tätä tilaisuutta hyväkseni, koska herra Corbett on vielä salissa, kiittääkseni brittiläisiä ystäviämme siitä, että he kieltäytyivät osallistumasta euroon, koska matkailijana olisin todellakin hyvin surullinen, jos en näkisi enää kuningattaren kasvoja seteleissänne.

Ahlqvist, Theorin ja Wibe
Koska Ruotsi ei osallistu euron käyttöönottoon 1999-2002, olemme päättäneet olla osallistumatta tätä mietintöä koskevaan äänestykseen. Tämä kysymys kuuluu niille jäsenvaltioille, jotka aikovat osallistua euroalueeseen.
Mietinnössä on ehkä kuitenkin hieman liian optimistisia laskelmia siitä, miten matkailu lisääntyy yhtenäisvaluutan alueen myötä. Meidän on tässä yhteydessä muistettava, että Euroopan suuren matkailuteollisuuden juuret ovat korkeatasoisessa yhteisessä hyvinvoinnissa ja sillä on hyvin vähän tekemistä yhtenäisvaluutan alueen kanssa. Vaihtokustannukset ovat tässä yhteydessä kuitenkin marginaaliset. Tämä hyvinvointi saattaa hyvinkin joutua uhatuksi luotaessa yhtenäisvaluutan aluetta alueelle, joka ei ole paras mahdollinen.

Holm
Matkailu on tärkeä ala, johon euron käyttöönottaminen vaikuttaa laajasti. Tämän mietinnön muotoilut saavat minut kuitenkin epäilemään. Tämä koskee erityisesti kohtaa 17 ja 20, joissa halutaan paneutua kansallisesti merkittäviin kysymyksiin ja joissa EU: lla ei ole oikeutta toimia. Kyseessä ovat kansalliset verot ja, kuten kohdassa 20 sanotaan, ryhdytään toimenpiteiden toteuttamiseen verotuksen, erityisesti arvonlisäveron yhdenmukaistamiseksi. Tästä käy ilmi, että EMUn käyttöönotto on ensimmäinen askel EU-liittovaltion rakentamiseksi, jossa myös verosäännöt yhdenmukaistetaan ja niistä päätetään EU: n taholta sen sijaan, että kansalliset parlamentit hoitaisivat nämä asiat. En voi toimia asian hyväksi ja äänestän sen vuoksi mietintöä vastaan.
En ole myöskään sitä mieltä, että komission tulisi aloittaa tiedotuskampanjoita ennen euron käyttöönottamista. Mutta jos niin on tapahduttava, mikä voi olla perusteltua tiettyjen yhteiskuntaryhmien kannalta, olen sitä mieltä, että niistä vastaaminen kuuluu kansallisille kuluttajajärjestöille. Silloin on olemassa huomattavasti parempi mahdollisuus siihen, että kyseessä on tiedotuskampanja eikä propagandan levittäminen.

Sindal ja Blak
Tanskan sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet Torres Marquesin euroa ja matkailua käsittelevää mietintöä vastaan. Esittelijä ehdottaa mietinnössään useita keinoja, jotka voivat helpottaa matkailualan siirtymistä uuteen valuuttaan: esittelijä suosittelee toimenpiteiden toteuttamista koko matkailualaa koskevan verotuksen, erityisesti arvonlisäveron yhdenmukaistamiseksi. Esittelijä keskittyy erityisesti kansallisten verojen selvittämiseen ja yhdenmukaistamiseen. Ei käy selvästi esille, koskeeko yhdenmukaistaminen vain euroaluetta vai koko unionia. Euroopan parlamentin Tanskan sosiaalidemokraatit vastustavat periaatteessa verojen yhdenmukaistamista, koska se vie pohjan Tanskan hyvinvointiyhteiskunnan rahoituspohjalta. Sen vuoksi puolueryhmämme on päättänyt äänestää mietintöä vastaan.

Theonas
Olemme esittelijän kanssa samaa mieltä matkailun strategisesta luonteesta; se on ala, joka luo tuhansia työpaikkoja ja mahdollistaa pk-yritysten kehityksen, ala, joka luo taloudellista kehitystä ja kasvua ja edistää kansojen välisiä yhteyksiä. Tahtoisimme kuitenkin ilmaista huolemme viimeaikaisesta Euroopan matkailuteollisuuden maailmanmarkkinaosuuden huomattavasta supistumisesta sekä siitä, että alalla irtisanotaan tuhansia työntekijöitä. Osa-aikatyö, pimeän työvoiman käyttö ja määräaikaiset työsuhteiden yleistyvät, vallitsee sosiaalinen dumppaus. Yleensä, vastoin esittelijän optimistista luonnehdintaa alan tilanteesta, joustavien työmallien käyttö yleistyy, ja tosiasiassa ajetaan työsuhdejoustoja. Sadat tuhannet pk-yritykset, jotka ovat lähinnä perheyrityksiä, sinnittelevät juuri ja juuri hengissä yrittäessään selviytyä suurten ketjujen kilpailun puristuksessa.
Mietinnössä näitä asioita ei pohdita lainkaan, sen perusteluosassa esitetään vain yhteisen matkailupolitiikan laatimista ja sen sisällyttämistä omana kappaleenaan EU: n perustamissopimukseen. Vaikuttaa siltä, että tämän ehdotuksen kannattajat saavat herätteensä aloilta, joihin yhteisön politiikkaa on sovellettu, kuten sadat tuhannet tuhotut maatalouden kotitaloudet ja säännöstelyn purkaminen, irtisanomiset ja kaikkien kansallisten toimien kyseenalaistaminen esim. lento- ja teleliikenteessä.
Näissä puitteissa euron tuleva käyttöönotto aiheuttaa matkailualalla laajoja rakenteellisia muutoksia. Tähän vaikuttaa lisäksi sekin, että - toisin kuin muilla aloilla, joilla yhteisen valuutan käyttöönotto koskee ensi vaiheessa rajat ylittävää kauppaa ja vain rajallista määrää ihmisiä (lähinnä kauppiaiden välisiä suhteita ja muutamaa kuluttajasopimusta) - matkailualalla ongelma on laajempi, koska se on luonteeltaan kansainvälinen, ja euro vaikuttaa välittömästi suureen joukkoon ihmisiä. Komissio ei tarjoa mitään tietoja siitä, millaiseksi tilanne muodostuu maissa, jotka jäävät euron ulkopuolelle.
On totta, että yhteinen rahayksikkö voi edesauttaa joidenkin toimintojen yksinkertaistamista ja säästää jonkin verran valuutanvaihdosta aiheutuvia kuluja, mutta missään tapauksessa ei pidä luoda harhakuvitelmia euron seurauksista. Kilpailun lisääntyminen ja välillisten kustannusten vähentyminen eivät kumpikaan johda oleelliseen hintojen alenemiseen, kuten kokemukset kilpailun vapauttamisesta sekä vero- ynnä muiden helpotuksien myöntämisestä osoittavat. Samalla kilpailun lisääntyminen johtaa pääoman keskittymiseen, työpaikkojen vähenemiseen, hyväksikäytön voimistumiseen ja pienyritysten sulkemiseen.
On varmaa, että monet pienyritykset eivät ehdi näkemään uuden rahayksikön yleistymistä, koska ne eivät pysty selviytymään euron vaatimista sopeutumiskustannuksista ja kilpailusta varsinkin, kun niillä on olemattomat mahdollisuudet saada tietoa ja päästä pääomamarkkinoille, ja koska jo 1.1.1999 lähtien esitetään sovellettavaksi periaatetta "ei velvoitetta, ei kieltoa" euron käytössä sähköisenä rahana.
Näiden asioiden valossa pidämme välttämättömänä erityistukea kaikkein pienimmille yrityksille joko helpottamalla niiden luotonsaantimahdollisuuksia ja pääsyä rahoitusohjelmiin tai helpottamalla niiden verotusta.
Me katsomme, että ratkaiseva tekijä matkailun kehitykselle on taloudellinen tilanne ja työntekijöiden elintaso, koska matkailu joustavana kulutushyödykkeenä on yksi tiukan talouspolitiikan ensimmäisistä uhreista. Sitä paitsi "vapaa-aikaa lisäävä työajan asteittainen väheneminen" johtaa vain lisätyön etsimiseen, jos siihen liittyy jo ennestään niukkojen tulojen supistuminen. Politiikat, jotka ovat seurausta Maastrichtista ja EMUsta, sekä euron käyttöönotosta aiheutuvien seurausten ongelmakentän pohdinta eivät salli meidän yhtyä esittelijän ennustukseen "odotettavissa olevasta kuluttajien elintason parantumisesta" . Jos EU todella haluaa kehittää matkailua, sen pitää perustaa politiikkansa työväestön elintason parantamiseen ja hylätä tiukat monetaristiset asenteensa, jotka todistetusti johtavat umpikujaan.
Wolfin mietintö (A4-0070/98)
Berthu
Arvoisa rouva puhemies, ryhmäni on hyvin huolissaan euron käyttöönoton vaikutuksesta pieniin ja keskisuuriin yrityksiin. Tätä olennaista kysymystä on nimittäin tähän asti käsitelty hyvin kevyesti, aivan kuin kyse olisi pelkästä huoltoon liittyvästä asiasta. Niin ei ole kuitenkaan asian laita. Euron käyttöönotto voi järkyttää vakavasti pk-yritysten tasapainoa, mikä on tietenkin hyvin huolestuttavaa, sillä tämä yritysluokka tuottaa noin kaksi kolmasosaa maidemme työpaikoista.
Yhtenäisvaluutan edut ja kulut, jos se loppujen lopuksi pannaan täytäntöön, tulevat jakautumaan hyvin epätasaisesti yritysten kesken. Edut menevät ensiksi suurimmille yrityksille tai suuremmille pk-yrityksille, jotka työskentelevät Euroopan tasolla. Mutta kustannukset puolestaan tulevat kaikkien yrityksien maksettaviksi, ja niiden maksamisesta tulee raskasta varsinkin, kun yrityksillä ei tulevaisuudessa ole kovinkaan asiantuntevia tieto- ja kirjanpitopalveluja, kun niiden toimintaa ei järjestetä kovinkaan hyvin ja kun niillä ei ole liikeneviä varoja siirtymäkustannusten rahoittamiseksi; nämä ovat kaikki ominaispiirteitä, jotka kuvaavat melko hyvin pk-yrityksiä.
Näissä oloissa pienet ja keskisuuret yritykset saattavat joutua kokemaan vakavan kilpailukyvyn menetyksen suuryrityksiin verrattuna. Tämä vaikutus vielä pahentuu, jos euro ei tuota kaikkia odotettuja suotuisia seurauksia. Jos, niin kuin ryhmäni uskoo, ne piristävät vaikutukset, jotka aiheutuvat valuutan muuntamiskustannusten ja sisäisten, valuutanvaihtoa koskevien epävarmuuksien poistamisesta, peruuntuvat uuden joustamattoman valuutan ja siirtymäkustannusten taantumaa aiheuttavasta vaikutuksesta, niin kasvun hidastuminen iskee ensimmäiseksi epävakaisimpiin yrityksiin, eli jälleen kerran pk-yrityksiin.
Kaiken kaikkiaan uudesta euroalueesta tulee lempeä suuryrityksille, mutta kova pienyrityksille. Miten tätä eroa voisi tasoittaa? Siirtymisestä vastaavat puhuvat tällä hetkellä yhä vain tietoisuuden herättämisestä ja kansalaisten parhaasta mahdollisesta tiedottamisesta. Se on hyvin epätyydyttävää, mutta miten parantaa asiaa? Valtiot eivät tietenkään voi tukea kaikkia. Se olisi tuhoisaa.
Todellisuudessa huomaamme tässä käytännön hankaluuden, joka on peräisin itse järjestelmän suunnittelusta, nimittäin yleisestä ja pakollisesta siirtymisestä euroon. Jos olisimme valinneet sellaisen yhteisvaluutan tien, jota olisimme kehittäneet asteittain ja vapaaehtoisesti, näitä kaikkia ongelmia ei olisi olemassa.

Ahlqvist, Theorin ja Wibe
Koska Ruotsi ei osallistu euron käyttöönottoon 1999-2002, olemme päättäneet olla äänestämättä tätä mietintöä koskevassa äänestyksessä. Tämä kysymys kuuluu niille jäsenvaltioille, jotka aikovat osallistua euroalueeseen.
Voimme vain todeta, että mielestämme on väärin, että Ruotsin tapauksessa Ruotsin valtionpankki on riippumaton poliittisesta vaikutuksesta. Mielestämme niin ei tule olla.

Lienemann
Wolfin mietinnössä jäsenvaltioiden oikeussäännösten lähentymisestä euroa silmällä pitäen esitetään epäsuorasti kysymys Euroopan keskuspankin asemasta ja itsenäisyydestä.
Pahoittelen sitä, että siinä ei korosteta riittävästi sitä, miten välttämätöntä on muodostaa Euroopan taloudellinen hallitus, jonka pitäisi olla EKP: n vastapaino, jotta voitaisiin välttää se, että puhtaasti monetaristinen logiikka voittaa tietyissä päätöksissä, vaikka tuki kasvulle ja työllisyydelle onkin taattava.
Vaikka euroneuvoston perustaminen antaakin mahdollisuuden vaihtaa kokemuksia talous- ja rahapolitiikasta ja todella yrittää yhteensovittamista, sille ei itse asiassa anneta mitään valtaa.
Olisin halunnut, että euroneuvoston aseman vahvistamiseen tähtääviä ehdotuksia olisi liitetty mietintöön.
Vaikka mietinnössä puhutaankin EKP: n demokraattisesta velvollisuudesta tehdä selkoa toimistaan yhteisön tasolla, Euroopan parlamentin asemaa ja valtaa olisi ollut välttämätöntä selventää ja vahvistaa EKP: n kanssa käytävässä vuoropuhelussa.

Ribeiro
Jos olisi mahdollista äänestää päätöslauselmaesitysten pohjana olevien perustelujen puolesta, äänestäisimme innokkaasti tämän mietinnön niin sanotun B-osan tekstin puolesta.
Perusteluissa asetetaan vastakkain kolme eri tasoa jäsenvaltioiden oikeussäännösten lähentämiseksi. Ensimmäinen ja toistaiseksi vielä (!) olemassa oleva taso liittyy itse jäsenvaltioihin ja niiden lainsäädäntöön, toinen taso sisältyy valtioiden välille jo solmittuihin sopimuksiin niin sanotun " Euroopan rakentamisen" tukemiseksi, edistämiseksi tai nopeuttamiseksi, ja kolmas taso perustuu Euroopan rahapoliittisen instituutin kantoihin, kuten esimerkiksi siihen kertomukseen, joka on tämän mietinnön perustelujen ja Euroopan parlamentin päätöslauselman aiheena.
On käynyt ilmeiseksi, että ERI näyttää ratkaisevan kovin helposti kansallisten ja ylikansallisten tasojen yhteensovittamisen ja -niveltämisen hankalan ongelman määrittelemällä ja päättämällä asioita paljon yli niiden valtuuksien, jotka sillä olisi demokraattisessa tilanteessa. Se jopa katsoo voivansa ilmoittaa, että kansalliset erityisominaisuudet voivat säilyä ... kunhan, kuten sopimuksessa sanotaan, " jokainen jäsenvaltio huolehtii siitä, että viimeistään päivänä, jolloin EKPJ perustetaan, sen kansallinen lainsäädäntö, sen kansallisen keskuspankin perussääntö mukaan luettuna, on sopusoinnussa tämän sopimuksen ja EKPJ: n perussäännön kanssa" . Portugali on sitä paitsi näin jo menetellytkin perustuslain muutoksella, jossa keskuspankin toimivaltuudet määritellään kansainvälisissä järjestöissä tehtyjen kompromissien pohjalta.
Kollega Wolfin mietinnössä, erityisesti sen perusteluissa, tämä vaikeus tehdään selväksi, ja samaten siinä paljastetaan ERI: n yksioikoinen tapa tehdä ratkaisuja. Sen tähden se herättää eräitä demokraattisen prosessin kannalta perustavanlaatuisia kysymyksiä. Voisimme lainata moniakin hänen esittämistään näkökohdista, mutta valitsemme kysymyksen, joka kuuluu seuraavasti: " Mitä vaadittu keskuspankin/keskuspankkien itsenäisyys siis itse asiassa tarkoittaa?" Hän vastaa tähän kysymykseen seuraavasti: " ERI: n kertomuksessa ja erityisesti vuoden 1996 kertomuksessa esitetyt määritelmät korostavat liian yksipuolisesti " riippumattomuutta" " avoimuuden" ja demokraattisen transparenssin kustannuksella" .
Kuten saattoi odottaa, päätöslauselmaesitys ei ole yhtä selkeä. Muulla tavoin siinä ei olisikaan voitu välttää omaksumasta mustavalkoista asennetta, jossa epäilyjä, kysymyksiä ja vaihtoehtoja ei suvaita. Vaikka se on muotoilultaan paljon epämääräisempi, se sai vastaansa huomattavan määrän ääniä, mutta onnistui sentään pääsemään komission käsittelyyn. Ja me äänestämme täysistunnossa sen puolesta, joskin äänemme merkitsee tukea ennen kaikkea perusteluille.
Arronin, Torres Marquesin ja Wolfin mietinnöt
Blokland
En voi hyväksyä kolmea mainittua mietintöä, joissa käsitellään tulossa olevaa talousja rahaliittoa.
Euron käyttöönottoon liittyviä käytännön kysymyksiä koskeva päätöslauselma on mielestäni vähiten ongelmallinen. Ei ole kuitenkaan lainkaan toivottavaa, että viranomaiset tiedottaisivat mainoksin eurosta, kuten kohdissa 10 ja 17 suositellaan. En myöskään ole samaa mieltä siitä, että vähittäiskauppiaat velvoitettaisiin käyttämään hintojen kaksoismerkintää euron siirtymäkauden aikana.
Kollegani Torres Marquesin mietintö vaikuttaa liioitellulta. Siinä kuvataan hyvin lennokkaasti euron turisteille mukanaan tuomia valtavia etuja. Eurosta hyötyvät kuitenkin lähinnä sellaiset turistit, jotka tekevät kiertomatkan moniin maihin Euroopan unionissa, eivät niinkään turistit, jotka viettävät lomansa vain yhdessä maassa. Pankki- ja luottokorttien käyttäjille eurolla on vain vähän merkitystä. Lisäksi euroon siirtymisen erilaiset kustannukset nostavat ostohintoja. Suurin osa näistä "valtavista" eduista jää toteutumatta. Näin ollen en voi pitää tätä mietintöä juurikaan hyödyllisenä erityisesti siksi, koska matkailupolitiikka on kansallinen asia.
Kollegani Wolfin mietinnöstä, jossa käsitellään jäsenvaltioiden oikeussäännösten lähentymistä, käy ilmi, että Euroopan parlamentilla ei ole selkeää näkemystä rahapolitiikasta. Pyrkimystä hintojen vakauteen arvioidaan tässä mietinnössä ja muissakin yhteyksissä yksipuolisesti. Euroopan parlamentti on sitä vastoin hyvin keskittynyt hyvinvoinnin kasvuun ja työllisyyteen, ja parlamentissa ajatellaan, että niihin voidaan vaikuttaa vain rahapolitiikalla. Olen ensisijaisesti huolissani siitä, että hintojen vakauden pitäminen ainoana tavoitteena voi vaikuttaa kielteisesti taloudelliseen kehitykseen. Toinen huolenaiheeni on lyhytnäköisyys. Tavoitellun taloudellisen kehityksen täytyy olla ekologisessa mielessä kestävää, jotta seuraukset olisivat myönteisiä myös tuleville sukupolville. Jos näitä ongelmia ei oteta huomioon, Euroopan kansalaiset jäävät vähälle huomiolle Euroopan keskuspankin ja Euroopan parlamentin kantaessa poliittista vastuutaan.

Corbett
Arvoisa rouva puhemies, herra Falconer on aivan oikeassa siinä, että jäsenellä ei ole mitään velvollisuutta osallistua äänestykseen. Ei ole mitään velvollisuutta äänestää tietyn tekstin puolesta tai sitä vastaan, eikä edes ilmaista kantaansa tekstistä. Jos jäsen kuitenkin haluaa ilmoittaa olevansa läsnä parlamentissa huolimatta siitä, ettei hän tahdo ilmaista kantaansa, hänellä on mahdollisuus - ei velvollisuutta - painaa tyhjää äänestämisen nappia, mikä osoittaa, että hän oli paikalla, vaikkei halunnut ottaa kantaa tiettyyn tekstiin tai tarkistukseen.
Te sanotte, että tyhjää äänestämisessä on eri lajeja. Ehkä tyhjää äänestäminen voi tarkoittaa eri asioita. Tuo juuri on niiden äänestysselitysten tavoite, joita juuri nyt käsittelimme. Jos haluatte ilmaista, että äänestitte puolesta tai vastaan, tai äänestitte tyhjää jostain tietystä syystä, tämä on työjärjestyksen tarjoama mahdollisuus selittää tuo vivahde-ero. Mutta emme tarvitse kahta erillistä ja erilaista tapaa olla ilmaisematta kantaamme tietyn tekstin puolesta tai sitä vastaan.
Ehdottaisin teille ja teidän kauttanne työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevälle valiokunnalle, että tarvitaan vain yksi tapa. Se yksinkertaistaisi äänestyksiämme huomattavasti. Saattaa muuten olla muitakin tapoja yksinkertaistaa niitä silloin, kun emme toimita kone- tai nimenhuutoäänestystä. Saattaa riittää, että puhemies sanoo, kuka on puolesta, kuka on vastaan. Meidän ei näin ollen tarvitse tietää, kuka äänestää tyhjää, kun vaaditaan yksinkertainen enemmistö. Tuo on kuitenkin jo toinen juttu.
Päättäisin puheeni palaamalla herra Falconerin tekemään huomautukseen, jossa hän vihjasi, että tämä oli institutionaalinen kysymys eikä poliittinen kysymys, tai jotain sen suuntaista. Eiköhän niillä henkilöillä, jotka ovat esittäneet toistuvia huomautuksia tästä asiasta täysistuntojen perättäisissä äänestyksissä, ole poliittinen syy siihen.

Puhemies
Herra Corbett ja herra Falconer, pyysitte minulta puheenvuoroa. Huomautan teille, että kello on 13.29. Emme voi käyttää tulkkien aikaa väärin.
Aion antaa teille puheenvuoron vain yhdeksi minuutiksi. Sen jälkeen, jos haluatte, voitte jatkaa tätä keskustelua brandy- tai vesilasillisen ääressä, miten vain haluatte.

Falconer
Arvoisa rouva puhemies, olen teidän kanssanne samaa mieltä. En tahdo viedä tulkkien aikaa. Tulkkien olisi pitänyt poistua jo kauan sitten. Juuri herra Corbett vie tulkkien aikaa. Koska hän asettaa kyseenalaiseksi jotain, mitä olen tehnyt, minulla on oikeus vastata. Pidätän itselläni tuon oikeuden ja varjelen sitä. Jokaisen jäsenen, joka istuu parlamentissa ja edustaa puheenjohtajamaata, pitäisi myös varjella tuota vastaamisoikeutta.
Herra Corbett sanoo, että teillä on vaihtoehto äänestää tyhjää, mikä on eräs osallistumisen muoto. Se, ettei osallistu äänestykseen, tarkoittaa, että henkilö ei tahdo osallistua äänestykseen, joten vaihtoehtoa ei ole.
Tämä parlamentti päätti ottaa äänestysselitykset käyttöön kauan sitten. Sillä tavalla asia hoidettaisiin parhaiten nykyäänkin. Haluaisin, että ne palautettaisiin entiselleen, mutta otimme ne käyttöön kauan sitten ja tämä parlamentti äänesti niistä.
Lopuksi sanon herra Corbettille: kyllä, minulla on poliittinen mielenkiinnon kohde tähän asiaan. Kieltäydyn joutumasta kohdelluksi kuin lapsi. Kieltäydyn joutumasta kohdelluksi samalla tavalla kuin ihmiset, jotka eivät tule tänne maanantaisin ja perjantaisin. Minä olen täällä tavallisesti maanantaista perjantaihin ja olen ahkera ihminen, kuten on 99 % parlamentin jäsenistä. Kieltäydyn joutumasta kohdelluksi kuin lapsi vähemmistön vuoksi. Sen vuoksi mitä pikemmin puhemiehistö tarkistaa nämä säännöt - kuten he ymmärtääkseni ovat tekemässä - sitä parempi. Kehottaisin teitä jättämään huomioon ottamatta herra Corbettin pyynnön, että tästä pyydettäisiin lausunto työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevältä valiokunnalta. Puhemiehistö on jo hoitanut asian. Siihen asia pitäisi jättää, kunnes puhemiehistö tarkastelee uudelleen sitä typeryyttä, jolle se on meidät alistanut nykyisin.

Puhemies
Ilmoituksenne kirjataan tunnontarkasti pöytäkirjaan.
Kiitän tulkkeja heidän kärsivällisyydestään.
(Istunto keskeytettiin klo 13.35 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Liikenneturvallisuuden edistäminen EU: ssa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana jatkoa keskustelulle Cornelissenin laatimasta liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietinnöstä (A4-0065/98) komission tiedonannosta liikenneturvallisuuden edistämisestä EU: ssa, ohjelma vuosiksi 1997-2001.

Piecyk
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jos puhumme Euroopan teiden turvallisuudesta, meidän on puhuttava ensin piittaamattomuudesta, tungeskelusta, yleiselle turvallisuudelle vaarallisesta huolimattomuudesta ja rikollisesta laiskuudesta. Näillä tarkoitan sekä liikenteessä mukanaolijoita että politiikkaa. Jokaisen turvallisuuden lisäämiseen tähtäävän keskustelun pääasiana täytyy olla tiedot, jotka on tänään mainittu jo pariin kertaan: 45 000 kuolonuhria ja 1, 6 miljoonaa loukkaantunutta joka vuosi, toisin sanoen 123 kuolonuhria päivässä Euroopan teillä. Kuolleiden määrä asukaslukuun suhteutettuna merkitsee sitä, että vuosi vuoden jälkeen poistetaan käytännöllisesti katsoen keskikokoinen kaupunki Euroopasta. Sen vuoksi on hyvä, että komissaari ja komissio ovat esittäneet ohjelman tieliikenteen turvallisuudesta. Kollegalleni Pam Cornelissenille kuuluu tunnustus erittäin laajasta ja onnettomuuksien syihin paneutuvasta mietinnöstä. Häneltä en olisi muuta odottanutkaan.
Tieliikenteen turvallisuuden edistäminen merkitsee koko joukkoa toimia, jatkuvaa liikenneopetusta nuorille ja vanhemmille, kaikenlaisia teknisiä toimenpiteitä sekä teillä että ajoneuvojen turvallisuuden osalta - turvatyyny, turvavyöt, valot ovat vain avainsanoja - heikoimpien liikenteeseen osallistujien - lasten, vanhusten, jalankulkijoiden ja pyöräilijöiden - erityissuojelua. Minun mielestäni tärkeimpiä on kuitenkin oltava erityisesti kahden kohdan, kohtien, joissa tarvitaan kansalaisten oivallusta mutta myös lisää rohkeutta politiikkaan, ja ne ovat alkoholi ja nopeus. Niihin pätevä nyrkkisääntö on seuraava: mitä juopuneempana ja mitä nopeammin ajetaan, sitä enemmän kuolonuhreja ja loukkaantuneita tulee. Sama pätee luonnollisesti myös toisin päin. Sen vuoksi tarvitsemme jyrkkiä rajoituksia alkoholin osalta ja sen vuoksi tarvitsemme myös Euroopan laajuisia nopeusrajoituksia.
Komissionkin esittämä vaatimus nopeusrajoituksista jää mielestäni liian epämääräiseksi ja liian tulkinnanvaraiseksi. Parlamentti teki siitä selvän päätöksen jo vuonna 1990: henkilöautojen nopeusrajoitukseksi EU: n jäsenvaltioissa, joissa ei vielä ole rajoituksia, määrätään moottoriteillä 120, maanteillä 100 ja asuinalueilla tai paikkakunnilla 30 tai 50 kilometriä tunnissa. Meidän on tämän osalta parlamenttina edelleen tuettava tätä 1990 tehtyä päätöstä ja kamppailtava sen puolesta. Jos yksittäiset jäsenvaltiot asettavat vielä alempia nopeusrajoituksia, se on pelkästään kunnioitettavaa ja sitä pitäisi tukea. Sille, joka väittää, ettei se onnistu yleisesti, on huomautettava kuorma-autojen nopeusrajoituksista. Niiden osalta Eurooppa onnistui: raskaalla liikenteellä on nopeusrajoitus, sen vuoksi tietenkin myös henkilöautoilla. Yhteisön tavoitteen, jonka mukaan kuolonuhrien määrää tulisi vuoteen 2010 mennessä vähentää 25 000: een, saavuttamiseksi ei pitäisi jättää kokeilematta mitään keinoja. Jokainen liikenneonnettomuuden uhri on liikaa, ja sen vuoksi pyydän tukea esitykselleni.

Sisó Cruellas
Arvoisa puhemies, ensimmäiseksi haluan onnitella esittelijä Cornelissenia hänen loistavasti tekemästään työstä laatiessaan tämän mietinnön. Toivon todellakin, että hänen työnsä tekee kaikille asianosaisille tiettäväksi - instituutioille, moottoriajoneuvojen suunnittelijoille ja valmistajille, käyttäjille, turvallisuusteknikoille, liikenteen toimijoille, kuljetusyhtiöille, vakuutusyrityksille, autohuoltamoille ja -korjaamoille, autokouluille, jne. että heidän on tehtävä objektiiviset johtopäätökset niiden onnettomuuksien todellisista syistä, joita maanteillämme ja kaduillamme tapahtuu. Sen jälkeen voidaan ryhtyä toimenpiteisiin, joilla vältetään onnettomuuksia tai vähennetään niiden ja uhrien lukumäärää mahdollisimman pieneksi.
Olemme hyvin herkkiä - ja näin täytyy ollakin - kaikenlaisille katastrofeille, mutta käsittämättömällä tavalla hyväksymme raivostuttavan alistuneina ja helposti sen valtavan katastrofin, joka syntyy viikko toisensa jälkeen Euroopan unionin maanteillä ja jonka vuotuinen tase on lähes 50 000 kuolonuhria ja yli 1 650 000 loukkaantunutta, joista mietinnön mukaan puoli miljoonaa joutuu sairaalahoitoon, joista taas 25 % jää invalideiksi.
Näin ollen, herra puhemies, tämän asian eteen on ponnisteltava enemmän, niin yhteisön kuin jokaisen jäsenvaltionkin taholta, jotka on velvoitettu edistämään turvallisuuden teknologista kehitystä ja käyttämään mielikuvitusta laatiessaan liikenneturvallisuutta koskevia suunnitelmia; emmekä saa enää hyväksyä ikuista tekosyytä - että siihen ei ole riittäviä voimavaroja - koska näiden onnettomuuksien taloudellinen, yhteiskunnallinen sekä inhimillinen hinta, jota on mahdoton arvioida, on erittäin korkea, mahdollisesti korkeampi kuin niiden välttämiseksi vaadittavat kustannukset, jos siihen riittäisi poliittista tahtoa. Kaiken tämän perusteella, herra puhemies, pidän myönteisenä komission tiedonantoa samoin kuin herra Cornelissenin loistavaa mietintöä.

Paasio
Arvoisa puhemies, kun liikenneonnettomuuksissa Euroopan unionin alueella kuolee vuosittain 45 000 ihmistä, voimme tästä näkökulmasta luonnehtia liikennettä jättiläismäiseksi katastrofiksi. Näin emme kuitenkaan tee, ensinnäkin siksi, että nykyaikaisia yhteiskuntia ei voisi olla olemassa ilman liikennettä ja toiseksi siksi, että onnettomuudet eivät tapahdu yhtä aikaa samassa paikassa.
Liikenneturvallisuus muistuttaa eräällä tavalla ympäristön suojelua. Kaikki sanovat pitävänsä sitä tärkeänä, mutta vain harvat haluavat ryhtyä käytännön toimiin sen parantamiseksi.
Koska on kiistatonta, että erittäin merkittävä osa onnettomuuksista aiheutuu ajoneuvojen liian suurista nopeuksista, olisi säädösten tiukentamisen ja täsmentämisen lisäksi kiinnitettävä huomiota niihin syihin, jotka aiheuttavat sen, että kuljettajat ajavat liian suurilla nopeuksilla. Eräs tällainen tekijä varmaan on se, että autoja ja moottoripyöriä mainostetaan vedoten muun muuassa huippunopeuksiin eli sellaisiin ominaisuuksiin, joita ei juuri missään voi käyttää. Varsin usein käytetään jonkin automerkin kilpailuissa, niin ralliajoissa kuin rata-ajoissakin, saavuttamaa menestystä normaalikäyttöön tarkoitettujen autojen mainostamiseen. Tämä on varmaan perussyitä siihen, että autonvalmistajat sijoittavat kilpailutoimintaan erittäin suuria summia. Tällöin kuitenkin syntyy houkutusta sellaiseen ajokulttuuriin, joka sopii vain kilparadoille, eikä aina sinnekään.
On syytä kannattaa yhtenäisin perustein määrättyjä nopeusrajoituksia koko EU: n alueelle. Tällöin tietämättömyys liikennesäännöistä ei enää samassa määrin olisi vaarallisen ajotavan syynä ja vielä vähemmän perusteluna.
Vielä tänäänkin näkee nopeusrajoituksia vastustettavan kansalaisvapauksiin vedoten. Kysymys on kansalaisten oikeudesta käyttää liikenneverkostoja mahdollisimman turvallisesti. Oikeus turvallisuuden vaarantamiseen ei voi kuulua kansalaisvapauksien piiriin. Samoilla perusteilla olisi aikaansaatava yleiseurooppalainen lainsäädäntö ajovalojen käyttämisestä myös valoisaan aikaan. Kysymys on sekä vastaantulevien että samaan suuntaan kulkevien ajoneuvojen havaitsemisesta riittävän ajoissa.

Koch
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, herra komissaari, tieliikenteen turvallisuus on monimutkainen tieteidenvälinen asia, johon vaikuttavat mitä erilaisimmat tekniset, ennen kaikkea kuitenkin inhimilliset tekijät. Tarkastelen Cornelissenin erittäin hyvää mietintöä erittäin tyytyväisenä, todellakin, mutta samalla kuitenkin hieman huolestuneena. Iloitsen tärkeiden ja perustavien vihjeiden sekä tieliikenteen turvallisuutta edistävien käytännön ehdotusten määrästä. En henkilökohtaisesti pidä edistämistä aivan välttämättömänä pelkästään liikenneonnettomuuksien vuotuisten taloudellisesti todistettavissa olevien yli 100 miljardin ecun kustannusten ja määrältään mittaamattoman mutta äärettömän suuren inhimillisen kärsimyksen vuoksi, vaan myös siksi, että haluaisin kaikkien muiden kansalaisten tavoin tuntea oloni turvalliseksi naapurimaiden teillä.
Sama pätee muuten myös onnettomuuden jälkeen tarvittavaan pelastustyöhön tai avunantoon. Sain valtiossa, jota ei onneksi ole enää olemassa, hyviä kokemuksia siitä, että autokouluopetukseen kuului myös ensiapukurssi. Katson huolestuneena merkkejä siitä, että suunnitellun toimintaohjelman avulla siirretään EY: n perustamissopimuksessa käsittelemättömiä, lainsäädännöllisiä päätöksiä koskevia toimivaltuuksia Euroopan tasolle. Vapaaehtoisin sopimuksinkin saataisiin varmasti yhtä hyvin hoidettua asia ja jarrutettaisiin byrokratiaa tai sääntelyvimmaa.
Voin suositella mietinnön puoltamista vain, jos kuusi seitsemästä huomenna äänestettävänä olevasta tarkistuksesta hylätään, ja vain, jos olen varma, että kohdat 7 b ja 7 e - avainsanat " kiinteät nopeusrajoitukset" ja "Euroopan laajuisen rangaistuspistejärjestelmän käyttöönotto" - eivät tule hyväksytyiksi.

Morris
Arvoisa puhemies, saanen aloittaa ilmaisemalla tyytyväisyyteni mietintöön ja erityisesti siihen aikeeseen, joka sisältyy komission huoleen ryhtyä toimiin tässä asiassa.
En voi lisätä paljoakaan siihen, mitä on jo sanottu, paitsi ehkä tähdentää kahta huolenaihetta. Yksi on alkoholin ja onnettomuuksien välinen suhde. Vähemmän kuin 5 % autoilijoista ylittää laillisen rajan, mutta he yksin aiheuttavat 20 % kuolemaan johtaneista onnettomuuksista. Yhdyn selkeästi ehdotukseen rajoittaa kuljettajan veren sallittu alkoholipitoisuus enimmillään 0, 5 mg/ml: aan sekä ehdotuksiin alkoholin myynnin kieltämisestä huoltoasemilla ja alkoholipitoisuuden mittaamiseen tarkoitettujen puhalluslaitteiden standardoinnista.
Toinen huomautukseni on tämä: nyt on aika harkita rangaistusten yhdenmukaistamista ja niiden noudattamista koko yhteisössä, jotta kuljettajat, jotka saavat rangaistuksen vaikkapa Englannissa, Walesissa tai Ranskassa eivät pystyisi ajamaan myöskään Saksassa tai Belgiassa. Toivoisin komission ehdottavan sellaista lainsäädäntöä. Toivotan komissiolle parhainta menestystä sen pyrkimyksissä tehdä tiemme turvallisemmiksi.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, herra komissaari, hyvät naiset ja herrat, haluaisin suhtautua painokkaan myönteisesti komission aloitteeseen käynnistää toimintaohjelma unionin tieliikenteen turvallisuuden edistämiseksi. Liikennekuolemien suuri määrä Euroopan teillä on pelottavaa. Määrää on ehdottomasti pienennettävä! Onnettomuuksien vähentämisen on oltava jokaisen asia. Rattijuopumus on yksi suurimmista onnettomuuksien syistä. 0, 5 promillen rajaa moottoriajoneuvojen kuljettajien veren alkoholipitoisuudessa ei sen vuoksi tulisi ylittää. Itävalta on jo ottanut käyttöön tämän rajan. Ajokuntoon voivat kuitenkin vaikuttaa häiritsevästi alkoholin lisäksi ennen kaikkea lääkkeet ja huumausaineet. Tämä tosiasia tulisi ottaa huomioon lainsäädännössä, ja on voitava ryhtyä toimiin, jotka sallivat tätä vastaan toimimisen. Tiukka ja johdonmukainen tienkäyttäjien valvonta on välttämätöntä. Avainsanana viitattakoon tässä nopeusrajoitusten valvontaan.
Ajokorttien riistämisen ja sen Euroopan laajuisen tunnustamisen yhteydessä haluaisin antaa pohdittavaksi, että ei ole olemassa Euroopan laajuista oikeusjärjestelmien yhdenmukaistamista, mikä on kuitenkin tunnustamisen välttämätön edellytys. Ennen Euroopan laajuisten hallinnollisten ja rikosoikeudellisten säädöksien olemassaoloa ei voi olla ajokorttien riistämisen keskinäistä tunnustamistakaan, koska tällaisen riistämisen edellytykset ovat niin erilaiset eri jäsenvaltioissa.

Sindal
Arvoisa puhemies, ei ole epäilystäkään siitä, etteikö olisi järkevää, että pyrimme käsittelemään tämän asian Euroopan tasolla. Haluan kiittää Cornelissenia, komissaaria ja kaikkia niitä, jotka ovat tukeneet sitä, että tästä asiasta tehdään eurooppalainen. Tänään on useaan kertaan mainittu, kuinka moni kuolee maanteillä. Lauttaonnettomuudella on joka kerta voimakas vaikutus ihmisiin. Haluan kuitenkin huomauttaa, että joka vuosi maanteillä kuolee 45 000 ihmistä, joka on 45 kertaa Estonian onnettomuudessa kuolleiden määrä. Meidän on yhteistyössä kiinnitettävä huomiota autojen rakenteeseen, rajat ylittävään liikenteeseen ja kasvavaan maantieliikenteeseen, joten siinä on jo tarpeeksi tehtäviä, mistä aloittaa. Olen samaa mieltä kollegojeni kanssa, mutta haluan kuitenkin huomauttaa, että liikennekulttuurit ovat erilaisia, joten teemme itsellemme palveluksen, kun annamme sen kasvaa alhaalta emmekä niin paljon ylhäältä käsin, kun haluamme laatia yhteisiä sääntöjä. Suositukseni eivät eroa kollegoideni suosituksista. Haluan vain huomauttaa, että alkoholin ja lääkkeiden ohella on mainittava myös väsymys, siis ajo- ja lepotunnit.
Mutta tavoitteeseen pääsemiseksi toimintasuunnitelman on tultava jäsenvaltioiden eikä vain komission taholta, vaikka tuenkin komissiota - ja parlamenttia - aloitteessa. Liikenneturvallisuus koskee meitä kaikkia. Haluaisin vielä mainita jotakin nopeuksista. On olennaista, että saamme aikaiseksi puitteet yhteisille nopeusrajoituksille ja ettei meillä ole liikaa erilaisia nopeusrajoituksia. Onnettomuuksia aiheuttaa jo se, että ajaa maasta, jossa on korkeammat nopeusrajoitukset, sellaiseen maahan, jossa on matalammat nopeusrajoitukset.
Haluan mainita vielä yhden asian, josta ei pelkästään Punainen Risti ole huomauttanut. Onnettomuuden sattuessa maantiellä, tarvitaan muutakin kuin ammattiapua. Meidän on tehtävä jotain varmistaaksemme ensiapu onnettomuuspaikalla. En ole varma, pitäisikö ensiavun kuulua osaksi ajokorttimme suorittamista, mutta se on kuitenkin opetukseen mukaan ottamisen arvoista. Haluan lopuksi korostaa, miten tärkeää on, että meillä on varmat puitteet liikenneyhteyksille, kansalaisten turvallisuudelle ja niin edelleen. Ja aivan lopuksi haluan sanoa, että me kaikki olemme hyvin huolestuneita siitä, ettemme vain kuolisi Englannista tulleeseen pihviin. Mikäli kiinnittäisimme yhtä paljon huomiota siihen, mitä liikenteessä tapahtuu, pääsisimme pitkälle siinä Euroopassa, jossa tulevaisuus perustuu yhteenkuuluvuuteen ja liikkuvuuteen.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin esittää pahoitteluni parlamentille ja erityisesti herra Cornelissenille sen johdosta, että olin hiukan myöhässä tullessani tänne tänään. Kuten herra Cornelissen tietänee, tämä johtui täysin siitä, että kulkuni keskeytyi Ranskan moottoritiellä sattuneen kauhistuttavan onnettomuuden vuoksi, jossa oli osallisena monta autoa. Tämä korosti traagisesti ja selvästi sen aiheen suurta merkitystä, jota käsittelemme tänään, nimittäin herra Cornelissenin mietintöä komission tiedonannosta liikenneturvallisuudesta unionissa tulevina vuosina.
Onnittelen herra Cornelissenia tämän mietinnön perusteellisuudesta, jonka hän ja hänen kollegansa liikenne- ja matkailuvaliokunnassa ovat tuottaneet. Olen mielissäni mutten yllättynyt siitä, että parlamentilla ja komissiolla on vahva yhteinen mielipide käsiteltävänä olevista asioista, eikä ainoastaan toiveesta saada parempia liikenneturvallisuuden suoritusstandardeja, vaan myös yleisestä toimintasuunnitelmasta, joka hyväksyttäisiin unionin tasolla tuon parannuksen aikaansaamiseksi.
Iloitsen erityisesti huomatessani, että yhteisymmärrys vallitsee joistakin uusista asioista, jotka olemme esittäneet tuoreimmassa tiedonannossa, kuten sellaisen yhtenäisen Euroopan unionin liikenneturvallisuutta koskevan tietojärjestelmän kehittäminen, joka auttaa tiettyjen ongelmien tunnistamisessa ja on saatavilla kaikille jäsenvaltioille, jotta niiden ponnisteluja liikenneturvallisuutta koskevien toimintasuunnitelmien luomiseksi rohkaistaisiin yhä enemmän.
Yhteisymmärrys vallitsee tarpeesta parantaa liikenneturvallisuutta koskevien lakien täytäntöön panemista, riippumatta siitä, mitä muita muutoksia me teemme. Tarve tiukkaan täytäntöönpanoon on yleinen ja jatkuva. Tarve liikenneturvallisuutta koskevan koulutuksen vahvistamiseen on mainittu mietinnössä ja tässä keskustelussa. Me yhdymme ajatukseen täysin. Tarve yltää turvavöiden parempaan ja laajempaan käyttöön, ei ainoastaan ajoneuvojen etuistuimilla vaan myös takaistuimilla, joilla yhä istuu järkyttäville onnettomuuksille alttiita jopa niissä maissa, joissa on korkein vaatimuksenmukaisuustaso turvavyölaeissa. Tarve hidastaa ajonopeutta, jota monet puhujat ovat korostaneet tässä keskustelussa. Siitä ei ole epäilystäkään, että ylinopeus tappaa kaikissa tieolosuhteissa ja sääoloissa, ja tuota on korostettava. Tarve taistella rattijuoppoutta vastaan on itsestään selvä, ja pidän myönteisenä parlamentin jälleen antamaa tukea komission ehdotukselle, joka on nyt yhdeksän vuotta vanha, alemman sallitun veren alkoholipitoisuuden yleisestä käyttöön otosta. Se tarve tiedostetaan paremmin, että on kehitettävä teknisiä ja laillisia keinoja taistella tehokkaasti huumeiden vaikutuksen alaisena ajamista vastaan.
Mitä tulee rangaistusten yhdenmukaistamiseen, yksityishenkilönä yhtyisin aivan varmasti niiden jäsenten ilmaisemiin mielipiteisiin, jotka kannattaisivat rangaistusten yhdenmukaistamista ja yleistä täytäntöön panoa koko Euroopan unionissa. Kuitenkin kuten parlamentti ymmärtää, tämä on sellainen kysymys, joka kuuluu niin sanottuun kolmanteen pilariin ja pysyy suureksi osaksi hallitusten välisenä kysymyksenä. Valitettavasti komissio ei ole vielä siinä asemassa, että se voisi tehdä aloitteen tässä asiassa. Olen varma, että tulee päivä, jolloin muutos tehdään pelkän käytännöllisyyden ja yhteisen edun vuoksi.
Laaja yhteisymmärrys vallitsee myös ponnisteluista, joita tehdään turvallisuutta arvioivien järjestelmien kehittämiseksi, jotta kuluttajille saataisiin tarkkaa tietoa heidän ajoneuvojensa turvallisuusstandardeista kaikissa autoluokissa, ja laaja yhteisymmärrys vallitsee tarpeesta ottaa täysin huomioon liikenneonnettomuuksien erittäin korkeat taloudelliset ja rahalliset kustannukset ja käyttää kustannus-hyötyanalyysi -lähestymistapaa liikenneturvallisuustoimissa. Tästä aiheesta komissio antaa erityistiedonannon aivan lähitulevaisuudessa.
On väistämätöntä, että mietintö, joka on yhtä perusteellinen ja tyhjentävä kuin herra Cornelissenin mietintö, eroaa joissakin suhteissa komission ottamasta kannasta. Haluaisin lyhyesti vastata noihin kohtiin, joissa on usein kyse melko pienistä eroavaisuuksista.
Ensinnäkin, siitä kysymyksestä, onko sopivaa asettaa Euroopan unionin tasolla lukumääräinen tavoite vuosittaisen liikennekuolemien määrän vähentämiseksi nykyisestä kaameasta määrästä, 45 000 kuolonuhria vuodessa, enimmillään 25 000 kuolonuhria vuodessa vuoteen 2010 mennessä. En ole samaa mieltä tällaisesta tavoitteesta kolmesta syystä. Ensinnäkin, jäsenvaltiot eroavat toistaan merkittävästi käytänteissään ja näkemyksissään tavoitteiden asettamisesta. Jotkin ovat jo asettaneet tavoitteita, joita ne eivät mielellään tarkistaisi uudestaan. Toiset eivät kannata tavoitteita lainkaan. Sen vuoksi ei ole oikein uskottavaa, jos komissio tai parlamentti asettaisi tavoitteita, koska meillä ei ole lainkaan laillisia keinoja pakottaa jäsenvaltioita saavuttamaan nuo tavoitteet.
Näistä seikoista huolimatta voisimme asettaa suuntaa antavia tavoitteita, joita pyrkisimme parhaamme mukaan saavuttamaan. Sitten jos meidän määräysvaltamme ulkopuoliset olosuhteet estäisivät noiden tavoitteiden saavuttamisen, ainoa asia, joka olisi peruttava, olisi meidän liiallinen optimismimme. Siitä aiheutuva arvostelu ei huoleta minua lainkaan. Huomion kiinnittyminen pois niistä vakavista yrityksistä, joita on tehty kuolemantapausten ja loukkaantumisten vähentämiseksi, olisi todellinen huolenaihe. Kun otetaan huomioon se erikoinen mieltymys, joka vallitsee osassa eurooppalaista lehdistöä mukaan lukien Britannian lehdistö, arkipäiväistää jopa kysymys liikennekuolemista ja loukkaantumisista, mielestäni on parempi välttää tavoitteiden asettelusta aiheutuvat ongelmat ja keskittyä sen sijaan tärkeimpiin peruskysymyksiin.
Kun kaikki nämä seikat otetaan huomioon, en usko, että olisi realistista asettaa tarkka tavoite Euroopan unionin tasolla. Muistuttaisin kuitenkin parlamenttia komission vakaasta uskosta, että jos tiedonannossamme esitettyjä toimia sovelletaan ja ne toteutetaan, yhteisö voisi oikeutetusti odottaa kuolemantapausten lukumäärän vähentyvän 7 000: lla vuoteen 2000 mennessä ja noin 27 000: lla vuoteen 2010 mennessä. Nuo luvut ja järkeily niiden takana kannustavat toivoakseni jäsenmaita ja kuljettajia yrittämään tehokkaammin, jotta he tekisivät järjestelyissä ja käyttäytymisessä sellaisia muutoksia, jotka voivat pelastaa monia ihmishenkiä. Tuo lähestymistapa ei sisällä niitä ongelmia, joita tavoitteiden asetuksesta saattaisi aiheutua.
Toinen eroavaisuus herra Cornelissenin ajatuksiin nähden liittyy tämän parlamentin liikenneturvallisuutta varten myöntämään talousarvioon, jota yhteisö toteuttaa. Herra Cornelissenin tavoin olen pahoillani 50 %: n vähennyksestä budjettikohdan B-2702 osalta ja olen samaa mieltä siitä, että olisi harkittava vakavasti vuoden 1998 budjettikohdan B-2704 määrärahojen käyttöä. Kuitenkin budjettikohta 2704 kattaa muita tärkeitä liikennepolitiikkamme prioriteetteja, jotka ovat yhteisiä parlamentin kanssa, ja mietinnössä esitetyn ehdotuksen noudattaminen merkitsisi sitä, että rahaa siirrettäisiin taskusta toiseen. Olen varma, että asiaa tarkemmin harkittuaan kukaan tässä parlamentissa tai liikenne- ja matkailuvaliokunnassa ei haluaisi niin tehtävän.
Talousarvion supistaminen aiheuttaa väistämättä viivytystä joissakin toimissa, joita olimme toivoneet tukevamme tänä vuonna. Se on erittäin harmillista mutta realistista, koska tulevien toimiemme on perustuttava rahaan, joka meillä on saatavilla. Toivon, että he, jotka ovat vastuussa talousarvion laskemisesta ja laatimisesta ottavat tulevaisuudessa vaarin siitä tosiseikasta, että vain harvat asiat ovat tärkeämpiä tavalliselle Euroopan unionin kansalaiselle kuin liikenneturvallisuuden parantamisyritykset. Talousarvion olisi heijastettava tuota ensisijaisuutta.
Kolmanneksi, ja viimeiseksi, yhdyn herra Cornelissenin näkemykseen tarpeesta laatia selkeä luettelo toimenpiteiden tärkeysjärjestyksestä ja asettaa toimenpiteet tärkeysjärjestykseen kuolonuhrien vähentämismahdollisuuksien arvioimiseksi. Tuon kriteerin lisäksi pitäisi kuitenkin ottaa huomioon muitakin tärkeitä tekijöitä kuten toimien kustannus-hyöty -suhde, niiden lisäarvo, joka syntyy eurooppalaisesta ulottuvuudesta tai sellaisesta kehityksen tasosta, joka jo on saatu aikaan yhteisössä tai jäsenvaltioiden tasolla.
Mitä tulee mietinnön muihin osiin, voin vahvistaa, että olemme tiukasti esitettyjen näkemysten puolesta. Jatkamme työskentelyä niin tehokkaasti kuin pystymme saadaksemme suurimman mahdollisen vähennyksen noihin kauhistuttaviin lukuihin, 45 000 kuolonuhria ja 1, 6 miljoonaa loukkaantumista vuosittain ja tietenkin inhimillinen tuska ja taloudelliset kustannukset, jotka nuo luvut onnettomuuksien uhreista aikaansaavat. Näissä yrityksissä meitä vahvistaa selvästi tämän parlamentin aktiivinen tuki ja sen asiaa kohtaan osoittama mielenkiinto sekä herra Cornelissenin kaltaiset jäsenet ja hänen kollegansa, jotka ovat osoittaneet ja osoittavat yhä lujaa omistautumista liikenneturvallisuuden parantamiseen, kuten he ovat tehneet jo monien vuosien ajan.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, koska tämä on valiokunta-aloitteinen mietintö, voisiko komissaari olla hyvä ja kommentoida sitä, että esitin ehdotuksen, joka liittyy meidän eurooppalaista ajokorttia koskevaan direktiiviimme, eli että sisällyttäisimme siihen vähän ensiapuopetusta sen kaltaisia vaikeita tilanteita varten, jollaisessa hän oli tänä aamuna; eli että annettaisiin ensiapua ja sisällytettäisiin se ajo-opetukseen.

Kinnock, Neil
Ymmärrän varmasti sellaisen järjestelmän edut. Varoitan kuitenkin herra Wijsenbeekiä siitä, että vaikka jotkut ihmiset ovat erittäin taitavia antamaan ensiapua ja voivat vaikuttaa ihmishenkien pelastamiseen ja kivun lievittämiseen ja estää lisävaurioiden synnyn, se ei kuitenkaan ole yleistä. Sen vuoksi meidän on oltava hyvin varovaisia sen suhteen, sisällytämmekö sellaista koulutusta tai opetusta ajokorttien tai muiden asiakirjojen saannin yhteyteen, mikä saattaisi rohkaista ihmisiä parhain aikomuksin yrittämään ensiavun antamista ilman siihen tarvittavaa erikoisosaamista. Ihmiset, jotka ovat hyvää tarkoittavia mutta taitamattomia, saattavat aiheuttaa kauhistuttavia lisävammoja. Joten me haluaisimme tutkia asian erittäin tarkasti.

Cornelissen
Arvoisa puhemies, me olemme eri mieltä konkreettisten poliittisten tavoitteiden asettamisesta. Meidän täytyy keskustella asiasta lisää. Tarkoitan sitä, että ne valtiot, joilla on ollut rohkeutta asettaa konkreettinen tavoite, ovat saavuttaneet parempia tuloksia kuin muut, ja se on mielestäni erittäin tärkeä argumentti.
Toinen asia on talousarvio, herra puhemies. Komissaari tietää, että ei ole epätavallista, että komissio käyttää kuluvan vuoden aikana täydentävää lisätalousarviota. Herra puhemies, haluan kysyä konkreettisesti valiokuntani nimissä, että jos niin tapahtuu tänä vuonna, aikooko komissaari tarpeen vaatiessa - meistä vaikuttaa siltä, että se on tarpeen - käyttää mahdollisuutta saada riittävästi rahaa tarpeellisiin tutkimuksiin.
Herra puhemies, ei riitä, että vain sanotaan, kuinka tärkeä asia liikenneturvallisuus on. Meidän täytyy olla johdonmukaisia myös talousarviosta päätettäessä. Aateluus velvoittaa.
Sitten kolmas asia, herra puhemies. Olenko ymmärtänyt oikein, että komissaari aikoo työstää pitemmälle toimenpidepakettiaan? Haluaisimme pysyä ajan hermoilla ja tietää, milloin komissio aikoo ehdottaa toimenpiteitä ja millaisia ne ovat. Haluaisimme saada komissaarilta konkreettisen vastauksen näihin kolmeen asiaan nyt tai myöhemmin.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, tiedonannossamme on tarkastusluettelo, ja otamme mielellämme vastaan erilaisia kysymyksiä, pyyntöjä, kirjeitä ja yhteydenottoja yrittääksemme varmistaa käytännöllisesti katsoen viikko viikolta, että voimme esittää kertomuksia edistyksestä, jota on tapahtunut 65: n täytäntöönpanossa tai erilaisissa toimissa, jotka ovat tiedonannon takaosassa. Me emme ainoastaan vastaa mielellämme noihin kysymyksiin, vaan me todella iloitsemme niistä yksinkertaisesti siitä syystä, että ne ovat keino pitää painostusta yllä ja kiinnittää yleinen ja poliittinen mielenkiinto tarpeeseen edistyä asiassa.
Mitä tulee talousarvioon, kyse ei ole niinkään siitä, että aateluus velvoittaa vaan siitä, että nopeus velvoittaa. Kykenemme mihin aikaan vuodesta tahansa löytämään todella hyvää käyttöä, erittäin tuottavaa käyttöä ilman että penniäkään tuhlataan, mille tahansa ylimääräisille talousarviovaroille. Kehottaisin yksinkertaisesti niitä, jotka jo esittävät syitä lisävarojen puolesta turvallisuutta koskevaa budjetinkohtaa varten, jatkamaan työtään tietäen, että jos lisävaroja tulee komission saataville - jolla on erittäin rajoitettu vaikutusvalta ja toimivalta näissä asioissa - kaikki, joka suunnataan turvallisuusohjelmaamme, käytetään tehokkaasti.
Kysymyksen ensimmäinen osa koski tavoitteita, ja minä osoitan todella suosiotani niille jäsenvaltioille, jotka käyttävät tavoitteen asettelujärjestelmää. Ero niiden ja meidän välillämme, jotka työskentelemme yhteisön tasolla, on tietenkin se, että niillä on välitön suvereniteetti ja vastuu täytäntöönpanojärjestelmistä ja valikoima muita keinoja, joilla varmistaa, että niiden tavoitteet todella toteutuvat. Noita keinoja meillä ei ole kaikkien aivan ilmeisten syiden takia, ja sen vuoksi siinä on ero, yritetäänkö asettaa tavoite yhteisön tasolla, jolloin mukana on noin 350 miljoonaa kansalaista, joita koskettaa 45 000 liikennekuolemaa, vai asettaako tavoitteita kansallisella tai jopa paikallisella tasolla, jolla tavoitteet pystytään paremmin saavuttamaan yksinkertaisesti sen vuoksi, että voidaan käyttää tukitoimia. Ero ulottuvuudessa aiheuttaa eron strategioissa, ja toivon, että arvoisat jäsenet tunnustavat tämän tosiasian.

McIntosh
Arvoisa puhemies, olen hyvin pettynyt siihen, että komissaari yksinkertaisesti sivuutti esittämäni hyvin yksinkertaisen kysymyksen. Eikö komissaari jaa huoltani siitä, että samalla kun sellaisten ihmisten, jotka itsepintaisesti ajavat veressään kaksin- tai kolminkertainen määrä alkoholia yli sallitun rajan ja jotka aiheuttavat kuolemantapauksia ja loukkaantumisia, annetaan jatkaa ajamista melko lyhyen vankilatuomion jälkeen, niin samalla viattomat diabeetikot, insuliinista riippuvaiset kuljettajat joutuvat nyt ajokieltoon Yhdistyneessä kuningaskunnassa? Eikö komission olisi parempi keskittyä ensin panemaan täytäntöön nykyiset säännöt ennen kuin se määrää uusia?

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, saanen vain huomauttaa parista seikasta. Ensinnäkin, en sivuuttanut neiti McIntoshin tekemää huomautusta. Jos sovelletaan tavallisia työjärjestyksen sääntöjä, hän ei toiminut lainkaan sääntöjen mukaisesti tuodessaan aiheen esiin keskustelussa liikenneturvallisuutta koskevasta mietinnöstä. Toiseksi, kuitenkin, kaikkea muuta kuin että olisin sivuuttanut hänet, käytin jo yli kymmenen minuuttia, vaikka minulle oli suotu viisi, eikä minulla ollut aikaa vastata kaikkiin kysymyksiin. Kolmanneksi, kaikkea muuta kuin että olisin sivuuttanut hänet, tiedän, että olen kirjoittanut hänelle erittäin pitkän kirjeen, jossa selitän tarkasti lain merkityksen ja sisällön ja sen, mitä se merkitsee Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Neljänneksi, hän johti epähuomiossa parlamenttia harhaan tänä aamuna alkuperäisessä puheessaan, koska ei pidä paikkaansa, että insuliinista riippuvaisia diabetesta sairastavia kuljettajia koskevia sääntöjä sovelletaan ainoastaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Niitä sovelletaan tiukasti muuallakin.
Meistä jokainen saa pitää oman käsityksensä tuon tietyn lain merkityksellisyydestä, tähdellisyydestä, tehokkuudesta ja suhteellisuudesta. Kuten huomautin kirjeessäni hänelle ja monille muille arvoisille jäsenille ja muille, jotka ovat ottaneet minuun yhteyttä diabetesta sairastavia kuljettajia koskevasta kysymyksestä, perusvalta tulkita ja soveltaa lakia on yhä jäsenvaltioilla eikä komissiolla. Jäsenvaltiot toimivat kaikkein parhaiten asioista perillä olevien lääketieteellisten asiantuntijoiden neuvojen perusteella. Heidän ratkaisunsa on, että lakia pitäisi soveltaa siten kuin sitä nyt sovelletaan. Ei ole komission tehtävä tulkita asiaa. Meillä ei ole toimivaltaa panna tätä lakia täytäntöön. Olisin kiitollinen siitä, jos arvoisat jäsenet, ennen kuin he syyttävät minua kysymystensä sivuuttamisesta, ottaisivat huomioon sen, mitä olen tehnyt heidän vuokseen aikaisemmissa tilaisuuksissa sekä sen ajan, jonka olen ollut heidän käytettävissään vastaamassa kysymyksiin.

Puhemies
Kiitoksia, komissaari Kinnock.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Matkustaja-aluksilla olevien henkilöiden rekisteröinti
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0068/98) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta neuvoston direktiivin antamiseksi jäsenvaltioiden satamiin tai satamista liikennöivillä matkustaja-aluksilla olevien henkilöiden rekisteröinnistä (C4-0620/97-96/0281(SYN)) (Esittelijä: M. Watts).

Watts
Arvoisa puhemies, ennen kuin tutkimme käsiteltävinä olevia yksityiskohtaisia ehdotuksia, meidän pitäisi ehkä hiukan kerrata, miksi keskustelemme parhaillaan matkustajien rekisteröinnistä, ja esittää ehdotuksen päätavoitteet.
Jäseniä ei tarvinne muistuttaa vuonna 1994 sattuneen Estonia-tragedian koko kauheudesta, ja he muistavat, että joulukuussa neuvoston kokouksessa otettiin useita erittäin tärkeitä askelia eteenpäin meriturvallisuudessa ja erityisesti matkustajalauttojen turvallisuudessa, ja että kokouksessa tehtiin yksimielinen päätös vedota komissioon, jotta se esittäisi ehdotuksen matkustajien rekisteröinnistä. Ainakin minä iloitsen siitä - ja luulen, että monet meistä tässä parlamentissa iloitsemme siitä - että komissaari Kinnock teki juuri niin ja teki sen erittäin nopeasti ja tehokkaasti. Olemme siitä paljon velkaa neuvostolle, joka aivan oikeutetusti reagoi Estonia-tragedian koko kauheuteen.
Me, neuvosto ja komissio yritämme nimenomaan varmistaa, että jokainen matkustaja, joka lähtee jäsenvaltiossa sijaitsevasta satamasta yli 20 meripeninkulman pituiselle matkalle, ilmoittaa viranomaisille sukunimensä, etunimensä tai niiden alkukirjaimet, sukupuolen ja ikäryhmän, sekä matkustajan itse niin halutessa tiedot vammaisuudestaan. Tällainen toimi on saavuttanut valtavaa suosiota koko Euroopan unionissa. Joissakin jäsenvaltioissa näitä määräyksiä itse asiassa jo noudatetaankin.
On myös tärkeää muistuttaa itsellemme, miksi nämä tiedot ovat niin välttämättömiä. Ensinnäkin sen varmistamiseksi, että laivoja ei lastata liian täyteen - ja ikävä kyllä näin tehdään joissakin jäsenvaltioissa. Toiseksi, sen vuoksi, että siinä kauheassa tilanteessa, että tapahtuu onnettomuus, pelastuspalveluilla on mahdollisimman paljon tietoja ja ne voivat käyttää voimavarojaan mahdollisimman tehokkaasti. Tarvitsee vain puhua pelastuspalveluiden edustajille itselleen saadakseen vahvistuksen sille, että tämä auttaisi heitä. Viittaan esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan merivartiostoon (Coastguard Agency of the United Kingdom), joka kannattaa tätä toimenpidettä.
Kolmanneksi, onnettomuuden jälkimainingeissa on tietenkin vain oikeus ja kohtuus, että meidän olisi kyettävä tiedottamaan sukulaisille viimeisistä vallitsevista olosuhteista. Asia on sen vuoksi erittäin tärkeä. Kannatamme sitä toisessa käsittelyssä yhtä innostuneesti kuin ensimmäisessäkin.
On kuitenkin lukuisia tärkeitä kohtia, joista olemme eri mieltä yhteisen kannan logiikan kanssa. Ensinnäkin olemme edistyneet sen huolenaiheemme osalta, että tiedot olisi koottava viimeistään 30 minuutin kuluttua lähdöstä, kuitenkin niin, että matkustajat on pitänyt laskea ennen lähtöä. Pidämme tuota askelta hyvänä askeleena oikeaan suuntaan. Meistä tuntuu kuitenkin siltä, että 8 artikla on yhä monitulkintainen, mitä tulee perusteellisten tietojen ilmoittamiseen maihin ennen laivan lähtöä. Sen vuoksi me suosittelisimme komissaarille tarkistustamme 6, jossa varmistetaan se, että laiva ei voi lähteä satamasta ennen kuin tiedot on välitetty maihin.
Meitä huolestuttaa myös kilpailu ja turvallisuus kilpailevien liikennemuotojen osalta. Vaikka koko EU: ssa on yleisesti hyväksytty, että tämä toimi on tyydyttävä, tärkein kysymys, jonka tuon komissaarin huomioon, on hänelle varmasti tuttu eli kilpailu Englannin kanaalista. Tämä ehdotus perustuu SOLAS-yleissopimuksen vaatimukseen 30 meripeninkulmasta. Vaatimusta on tarkoituksellisesti vähennetty 20: een, jotta kanaali saadaan siihen mukaan. Hyväksyn sen. Mutta asian seuraamuksia on punnittava eli sitä, että lauttayhtiöt joutuvat itse selkeään ja todelliseen kilpailullisesti epäedulliseen asemaan tunneliin nähden, mistä tämä parlamentti voisi olla huolestunut yhtenäismarkkinoiden sujuvan toiminnan kannalta.
Me kiinnitämme myös komissaarin huomion siihen, että on uskoaksemme runsaasti todisteita siitä, että tällaisen toimen soveltaminen tunneliin olisi turvallisuussyistä oikeutettua. Haluaisin kiinnittää hänen huomionsa erityisesti siihen palokuntaliiton (Fire Brigades Union) 18. marraskuuta 1996 sattunutta kanaalitunnelin tulipaloa koskevaan selontekoon, jossa sanotaan, että liiton pelastusmiehistön henkiä jouduttiin vaarantamaan, koska miehiä oli yksinkertaisesti lähettävä takaisin tuleen yhä uudestaan varmistamaan, että kaikki matkustajat ja miehistön jäsenet oli saatu pelastettua. Turvallisuussyistä samoin kuin kilpailullisista syistä tarkistusten 4, 5 ja 7 pitäisi saada ei ainoastaan tämän parlamentin, vaan toivoakseni myös komissaarin kannatus.
Lopuksi ilmaisemme uudelleen jatkuvan huolestuneisuutemme lauttojen turvallisuudesta. En millään tavoin vähättele komissaarimme työtä tässä - hän on tuottanut meille kunniaa ja on todennäköisesti tehnyt enemmän kuin useimmat ihmiset Euroopassa edistääkseen lauttojen turvallisuutta. Emme kuitenkaan usko, että meillä on varaa olla omahyväisiä. Tästä johtuvat tarkistuksemme 1, 2 ja 3, koska meidän on pidettävä yllä edistystä, jonka olemme jo saaneet aikaan.
Kiinnittäisin jälleen komissaarin huomion erityisesti siihen melko huolestuttavaan selontekoon viimeisimmässä, kevään 1998 Which-julkaisussa, jossa luetellaan huomattavan monia puutteita lauttojen turvallisuudessa koko yhteisön alueella, mutta erityisesti Välimerellä. Olen varma siitä, että tämä on aihe, johon vielä palaamme.
Suosittelisin ehdotusta ja tarkistuksia parlamentille. Odotan pääseväni käymään myönteistä vuoropuhelua komissaarin kanssa direktiivin soveltamisalan laajentamisesta, jotta siihen sisällytettäisiin kanaalitunneli ja kanaalin alittavan tunnelijunan toiminta.

Klironomos
Arvoisa puhemies, haluan onnitella kollegaani, koska hän on ryhtynyt vakavaan yritykseen saavuttaakseen vaaditun lähentymisen parlamentin ja neuvoston näkökantojen välillä, jotta saataisiin aikaan direktiivi, joka toivottavasti tavoittelee laivaliikenteen matkustajien turvallisuuden lisääntymistä.
Tahtoisin kuitenkin tässä esittää oman näkemykseni tavasta, jolla neuvosto yrittää vahvistaa turvallisen laivamatkan edellytyksiä. Viime vuosien traagisten merionnettomuuksien ja erityisesti Estonian haaksirikon jälkeen neuvosto ja jopa komissio ovat joutuneet lähes paniikkitilaan, ne ovat pyrkineet monilla toistuvilla esityksillään, ohjeillaan ja suosituksillaan tuudittamaan unionin yleisen mielipiteen turvallisuudentunteeseen, koska se alkoi varsin oikeutetusti olla huolissaan merimatkojen turvallisuudesta. Pelkään kuitenkin, että kaikki toimet, joihin näissä paineissa on ryhdytty, ovat irrallisia ja hätäisiä, minkä vuoksi on luonnollista, että ne ovat tehottomia. Haluan uskoa, etteivät neuvosto, komissio ja varsinkaan parlamentti ryhdy toimenpiteisiin vain tyydyttääkseen yleistä mielipidettä, "vain että heidät huomattaisiin" , kuten raamatussa sanotaan, vaikka ne todellisuudessa eivät juurikaan paranna meriliikenteen turvallisuutta.
Matkustajien henkilötietojen rekisteröinnistä esitetystä direktiivistä minulla on sellainen vaikutelma, että se jää vain tyhjäksi paperiksi, koska lukuun ottamatta matkustajien kokonaismäärää, joka on helppo saada ja julkaista ennen laivan lähtöä, matkustajien muiden henkilötietojen yksityiskohtainen kirjaaminen johtaa hyvin byrokraattiseen menettelyyn, joka muutama kuukausi sen käyttöönoton jälkeen joko löystyy ja se unohdetaan tai sitä kierretään ja se tehdään vain näennäisesti, kun kiireellisten aikataulujen paineessa, jotka aiheutuvat matkustajien laivaan- ja maihinnousuista, menettelyn noudattamisesta vastuussa olevat alkavat antaa epätarkkoja tietoja. Toimenpiteisiin on ryhdyttävä, mutta niihin on ryhdyttävä harkitusti ja tavalla, joka tyydyttää kaikkia osapuolia. Ennen kaikkea meidän tulee valvontaa tehostamalla ja tiukentamalla pakottaa laivarekisterit ja satamaviranomaiset noudattamaan jo olemassa olevia turvallisuusmääräyksiä ja -ohjeita, joita luojan kiitos on jo paljon, mutta joita järjestelmällisesti rikotaan yli 60-prosenttisesti.

Stenmarck
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä esittelijä Wattsia kunnianhimoisesta työstä, jota hän on tehnyt koko tämän mietinnön käsittelyn ajan, työn, joka nyt johtaa siihen, että saamme koko EU: n lauttaliikenteeseen matkustajaluettelot. Olen myös sitä mieltä, että on paikallaan kiittää komissaari Kinnockia siitä kiinnostuksesta, jota hän jatkuvasti on osoittanut, mitä tulee ehdotettuihin toimiin turvallisuuden parantamiseksi.
Viime vuosikymmenien aikana on ympäri Eurooppaa tapahtunut useita hyvin suuria lauttaonnettomuuksia. Näiden onnettomuuksien jälkeen on noussut esiin asenne, jonka mukaan on tehtävä kaikki inhimillisesti mahdollinen, ettei tällaisia onnettomuuksia enää koskaan sattuisi. Parlamentti on asettanut vaatimuksia pitkälle menevistä toimista, ja komissio on eri yhteyksissä tehnyt esityksiä turvallisuuden parantamiseksi. Yhteen ääneen EU puoltaa entistä selvemmin työtä turvallisuuden lisäämiseksi Yhdistyneiden kansakuntien kansainvälisessä merenkulkujärjestössä IMO: ssa.
Päätös, jonka tänään teemme, on uusi askel tähän suuntaan. Samalla tavalla kuin matkustajaluettelot ovat aina olleet itsestäänselvyys lentoliikenteen alalla, tulee niistä nyt luonnollisia myös lauttaliikenteessä. Jokainen, joka matkustaa lentokoneella tavallisilla reittilennoilla, saa riippumatta lentomatkan pituudesta tarkistuskortin ja hänet merkitään matkustajaluetteloon muiden samassa lentokoneessa olevien kanssa. Tästä on pitkään ollut kansainvälisiä sääntöjä, mitään muuta olisi luultavasti täysin mahdoton hyväksyä.
Nyt saamme samat säännöt koskemaan myös lauttaliikennettä. On oltava luettelo, josta käyvät selkeästi ilmi lautalla olijat ja heidän lukumääränsä. Parlamentti, neuvosto ja komissio ovat käyneet keskustelua siitä, milloin nämä luettelot on tarkalleen jätettävä. Neuvoston yhteisessä kannassa sanotaan, että tiedot on kerättävä ennen lähtöä, mutta niitä ei välttämättä ilmoiteta rekisteröinnistä vastaavalle henkilölle ennen kuin 30 minuuttia aluksen lähdön jälkeen. Liikennevaliokunnan mukaan nämä tiedot on jätettävä ennen kuin alus irtoaa laiturista. Pidän tätä viimeksi mainittua välttämättömyytenä. Kaiken lisäksi asia pitäisi saada toimimaan tällä tavalla ilman sen suurempia ongelmia. Tietotekniikan avulla rekisteröinti siirtyy välittömästi vastuussa olevalle henkilölle. Mielestäni on silti välttämätöntä tehdä tämä lisäys. Olisin kiitollinen, jos komissaari kommentoisi tätä asiaa.
Nyt esitetyssä ehdotuksessa on oikeastaan vain yksi rajoitus, nimittäin matkan pituus. Se on kahden sataman välillä rajattu 20 meripeninkulmaan; muussa tapauksessa matkustajaluetteloita ei pidetä välttämättöminä. Myös tältä osin liikennevaliokunta tekee pienehkön lisäyksen. Haluan painottaa, että vaikka kyseessä onkin pienehkö muutos, se on välttämätön.
On myönteistä, että EU: n meriturvallisuutta koskevalle politiikalle muotoutuvat parhaillaan yhtenäiset puitteet. Euroopan parlamentti on vaatinut sitä pitkään. On edullista, jos voimme jatkaa tätä työtä saavuttaaksemme sellaisen turvallisuuden tason, jonka matkustajat voivat hyväksyä.

Berès
Arvoisa puhemies, matkustaja-aluksilla olevien henkilöiden rekisteröintiä koskevalla direktiivillä pakotetaan Calais'n ja Doverin väliselle meriyhteydelle merkittäviä rasitteita, vaikka sitä ei sovelletakaan rautatieliikenteeseen, joka kulkee Englannin kanaalin alittavassa tunnelissa.
Tämä erilainen kohtelu näiden kahden liikennemuodon välillä on epäoikeudenmukainen turvallisuuden, yhtäläisten kilpailuolosuhteiden, taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja alueellisen tasapainon kannalta.
Siksi tuen niitä tarkistuksia, joita liikennevaliokunta ja brittiläinen kollegamme Marc Watts ehdottivat ja joissa hän ehdottaa tasa-arvoisen kohtelun palauttamista matkustajalauttojen ja junien välille siitä huolimatta, että toimeenpanovaltaa käyttävä komissio on ne alustavasti torjunut.
Komissio on sitä mieltä, että turvallisuuden parantaminen edellyttää uusia matkustajien laivaan nousemista koskevia menettelyjä. Sen mielestä Englannin kanaalissa purjehtiminen on muka vaarallisempaa kuin kanaalin alittavassa tunnelissa kulkeminen. Tämä väite on kuitenkin ristiriidassa kahden seikan kanssa. Selonteossa, joka koskee palohenkilökunnan toimintaa Englannin kanaalin alittavassa tunnelissa 18. marraskuuta 1996 tapahtuneen tulipalon yhteydessä, korostetaan sitä, että tarkkojen tietojen puute junassa olleiden matkustajien määrästä haittasi pelastustoimia. Tunnelilla on myös omat vaaransa.
Lisäksi Englannin kanaalin aaltojen keskikorkeutta koskevissa tutkimuksissa, joita Ranskan ja Ison-Britannian ilmatieteenlaitokset ovat suorittaneet, esitetään sellainen tulos, joka ei perustele erityiskohtelua, komission itsensä laatimien vaatimusten mukaan. Olettamusta, jonka mukaan Englannin kanaali on muka vaikea meri, ei voida siis hyväksyä tiukemman valvonnan perustelemiseksi.
Molempien liikennemuotojen turvallisuuden takaamiseksi ja tasapainoisten kilpailuolojen palauttamiseksi alueilla, joissa tunnelin avaaminen on merkittävästi heikentänyt matkustajalauttaliikennettä, voidaan ehdottaa kolmea ratkaisua. Ensimmäinen on se, että komissio ja neuvosto suostuvat niihin tarkistuksiin, jotka parlamentti toivottavasti hyväksyy ja joissa sama velvoite pakotetaan molemmille liikennemuodoille.
Toinen ratkaisu, jos oikeudelliset vaatimukset niin edellyttävät, on, että komissio ehdottaa uutta direktiiviä, joka on erityisesti omistettu riskiraideliikenteelle. Tätä uutta tekstiä odotettaessa olisi parhaillaan käsiteltävänä olevan tekstin soveltamista, siltä osin kuin se koskee kanaalin ylittävää meritieyhteyttä, lykättävä tämän toisen direktiivin antamiseen asti.
Kolmas, käytännöllisempi ratkaisu, on vapauttaa kanaalin ylittävä meritieyhteys tässä tekstissä suunnitelluista määräyksistä.
Kun tiedetään, että 57 % matkustajista, jotka kulkevat matkustajalautalla Calais'n ja Doverin välillä, tekevät edestakaisen matkan päivän aikana, on helppo ymmärtää, kuinka uusien määräyksien käyttöönotto, sellaisina kuin ne on tällä hetkellä suunniteltu, johtaisi siihen, että tämä liikennemuoto ja sen myötä kokonaisiin alueisiin kohdistuva tasapaino olisi tuhoon tuomittu.

McIntosh
Arvoisa puhemies, tämän mietinnön taustalla ovat selvästi kaksi tuhoisaa onnettomuutta, joihin joutuivat ensin Herald of Free Enterprise ja myöhemmin Estonia, ja kansainväliset velvoitteet, joihin jäsenvaltiot sitoutuivat vuonna 1995 hyväksymässään SOLAS-päätöslauselmassa. Lauttayhtiöt Yhdistyneessä kuningaskunnassa rekisteröivät jo nyt matkustajamäärät. Suurin ongelma ehdotuksessa sen nykymuodossa on, että se tulee aiheuttamaan käytännön ongelmia lauttojen toiminnalle, erityisesti kanaalin ylittävien lauttojen osalta, koska niiden on toimitettava yksityiskohtaiset tiedot nimistä, osoitteista ja erityistarpeista onnettomuuden varalle markkinoilla, joilla kilpailu on jo erittäin kovaa.
Komissio on esittänyt erittäin päteviä perusteluja sille, että tämän ehdotuksen taustalla on turvallisuuden lisääminen. Herra Watts on korostanut sitä tosiasiaa, että jos tarkoituksena on turvallisuuden lisääminen, tämä varotoimi on ulotettava koskemaan myös Eurotunnelin kautta matkustavia. Tulipalon varalta on aivan yhtä tärkeää rekisteröidä Eurotunnelin kautta kulkevien matkustajien yksityiskohtaiset tiedot, jotta heidän turvallinen evakuointinsa voidaan varmistaa. Muistutan parlamenttia siitä, että yksi vakava tulipalo on jo sattunut, joka olisi, valitettavasti kyllä, voinut johtaa vielä suurempaankin katastrofiin.
Vielä välttämättömämpää on vaatia nimiä, osoitteita ja matkustajia koskevia yksityiskohtaisia tietoja kuolemantapauksen sattuessa, jotta lähiomaiselle voidaan ilmoittaa asiasta Eurotunnelissa sattuneen katastrofin kaltaisessa tilanteessa.
Viestini komissiolle on erittäin yksinkertainen: vähimmäistavoitteena on oltava tasaväkinen, kilpailukykyinen pelikenttä, jolla varmistetaan matkustajien mahdollisimman suuri turvallisuus riippumatta siitä, matkustavatko he lautalla vai Eurotunnelin kautta. Tilannetta, jossa Eurotunnelia käyttävät matkustajat joutuisivat epäedulliseen asemaan, ei voitaisi todellakaan hyväksyä.

Provan
Arvoisa puhemies, joka asiassa on aina yksi vastarannan kiiski, ja tänään se taidan olla minä.
Minun on henkilökohtaisesti aina vaikea hyväksyä yksilönoikeuksien rajoittamista. Toimi, jota tänään ehdotetaan - nimien, sukupuolen, iän, lasten ynnä muiden rekisteröinti - tarkoittaa itse asiassa sitä, että ihmisten vapaan liikkuvuuden käsitettä Euroopan yhteisössä puukotetaan selkään.
Tunnustan turvallisuuden tarpeen. Turvallisuus on tietenkin tärkeä vaatimus. Jokainen haluaa turvallisuutta. Uskon kuitenkin, että kaiken lainsäädännön, jota esitetään turvallisuuden parantamiseksi, olisi oltava yksinkertaista, käytännöllistä ja helposti toteutettavissa. Tämä toimi lisää - Yhdistyneen kuningaskunnan osalta - kustannuksia 2, 5 miljoonalla punnalla vuodessa. Se saattaa lisätä vähintään tunnin lähtöselvitykseen ja siten itse matkaan, olipa kyseessä sitten tunneli tai lautta, mikä huonontaa kaiken maan pinnalla tai veden alla matkustamisen kilpailukykyä lentoliikenteeseen nähden. Joten mitä me yritämme saada aikaan tämän ehdotuksemme avulla?
Olen huolestunut silkasta byrokratiasta; olen huolestunut siitä, että koska meidän on lisättävä meriturvallisuutta, otamme itse asiassa mukaan muitakin liikennemuotoja. Se ei ole hyvää lainsäädäntöä. Mielestäni se on huonoa lainsäädäntöä.
Maantiekuljetusliitto (The Road Transport Association) on sanonut lausunnossaan, että matkustajien rekisteröinti lautoilla tulee aiheuttamaan huomattavia hankaluuksia erityisesti Dover-Calais-reitillä. Se voisi vahingoittaa elinkeinoa, sillä ihmiset yrittävät pitää kiinni aikatauluistaan. Tämä kaikki lisättynä verovapaan kaupan menetykseen aiheuttaa sen, että lautat joutuvat lopettamaan toimintansa, ja sillä on vakavasti vahingollinen vaikutus Britanniaan tulevaan ja sieltä lähtevään rahtiliikenteeseen.
Näin ei tarvitse käydä. Pääluvun laskeminen riittää, jotta tiedetään se, kuinka monta ihmistä lautoilla on, eikä välttämättä sitä, keitä siellä on.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, saanen aloittaa sanomalla, että olen hyvin kiitollinen herra Wattsille hänen tekemästään, hänelle luonteenomaisesta perusteellisesta työstä ja hänen suosituksestaan yhteisen kannan hyväksymiseksi tämän toimen osalta. Olen luonnollisesti myös tyytyväinen siitä, että parlamentti jatkaa matkustajien rekisteröinnin yhdenmukaistamisen tukemista koko yhteisössä, sekä turvallisuuden vuoksi että sen vuoksi, että onnettomuuden jälkiseurauksia voitaisiin hoitaa tehokkaasti.
Saanen myös sanoa, että vaikka yhdyn täysin herra Klironomosin näkemykseen siitä, että kaikkien sääntöjen kunnollinen täytäntöönpano on välttämätöntä, olen pohjimmiltani eri mieltä hänen kuvauksestaan tavasta, jolla tätä aihetta on lähestytty. Neuvostoa ja komissiota syytettiin, hänen sanaansa käyttääkseni, " paniikista" . Viime viikolla oli kulunut kymmenen vuotta Zeebruggessa sattuneesta kauhistuttavasta katastrofista, kun Herald of Free Enterprise upposi, ja kolme ja puoli vuotta on kulunut siitä, kun Estonia upposi ja yli 950 henkeä hukkui sen mukana. Minkään tekemämme ei voida kuvata olleen paniikinomaista tai paniikin aiheuttamaa. Meillä on laaja säännöstö, jota laajennamme sen varmistamiseksi, että lautoilla kulkevien matkustajien ja miehistön turvallisuus on niin hyvä kuin se voi merellä ylipäänsä ollakaan, ja tästä pidämme kiinni.
Koska useimmissa ehdotetuissa tarkistuksissa toistetaan ehdotuksia, jotka tehtiin ensimmäisen käsittelyn keskustelussa, minusta tuntuu, että minun on selvitettävä syyt, joiden vuoksi komissio tukee neuvoston yhteistä kantaa sekä vakuutettava parlamentille, että tietyt huolenaiheet, jotka esitettiin alkuperäisessä mietinnössä, otettiin kunnolla huomioon.
Herra Wattsin mietinnön tarkistukset 1-3 viittaavat rajalliseen edistykseen meriliikenteen turvallisuuden parantamisessa. Ymmärrän täysin ne tunteet, jotka ovat tuon näkemyksen takana: ne ovat innokkaan ja sitoutuneen Euroopan parlamentin jäsenen tunteita, ja odotamme kaikki kärsimättöminä lisäedistyksestä. Mutta kohtuuden nimissä, meidän ei pitäisi kadottaa näkyvistämme Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) tason ja yhteisön tason saavutuksia, jotka ovat nyt täytäntöönpanovaiheessa, ja jotka tulevat toivoakseni - todellakin, olen varma siitä - tuottamaan edistystä.
Olen samalla kuitenkin samaa mieltä siitä, että on välttämätöntä, että kansainvälisesti sovittujen periaatteiden pitäisi päteä kaikkiin ro-ro-lauttoihin, jotka liikennöivät eurooppalaisissa satamissa. Olen samaa mieltä siitä, että periaatteisiin pitäisi sisältyä tarvittavat stabiliteettia koskevat säännöt, silloin kuin se on tarkoituksenmukaista, ja olen samaa mieltä siitä, että kaikki tämä pitäisi tarkistaa huolellisesti.
Jotta tämä saavutettaisiin ja saataisiin ihmiset vakuuttuneiksi siitä, että ro-ro-lauttayhteydet Euroopassa toimivat parhaiden mahdollisten turvallisuusvaatimusten mukaisesti, ja jotta säilytettäisiin yleinen luottamus lauttayhteyksiin, olen iloinen voidessani ilmoittaa, että viime kuussa komissio hyväksyi uuden ehdotuksen, joka liittyy säännöllisen ro-ro-lautan toimintaan ja nopeiden matkustaja-alusten yhteyksiin yhteisössä. Toivon vilpittömästi, että tämä ehdotus rohkaisee parlamenttia ja mikä vielä tärkeämpää, lisää meriturvallisuutta entisestään.
Minun on sanottava herra Provanille, että ymmärrän täysin hänen vastahakoisuutensa kaikkea tarpeetonta byrokratiaa kohtaan tai vapaata liikkuvuutta koskevia epärealistisia rajoituksia kohtaan. Tässä tapauksessa mitään noista ongelmista ei synny, eikä hänen kumpikaan huolenaiheensa ole täysin oikeutettu sitten, kun järjestelmä on toiminnassa. Luonnollisesti hänen ilmaisemansa huolenaiheet, joita muutkin ovat lausuneet, pidetään edelleenkin mielessä.
Yhteisen kannan 8 ja 9 artiklassa varmistetaan, että matkustajatiedot ovat aina tarvittaessa saatavilla, samalla kun varataan aikaa alle kaksi tuntia kestävien matkojen kunnolliselle käsittelylle, ja samanaikaisesti tarjotaan tarvittavaa joustavuutta niille, joiden on perustettava rekisteröintijärjestelmät. Niin muodoin en voi kannattaa tarkistuksia 6 ja 8.
Tarkistukset 4, 5 ja 7 koskevat tunnelijunaa ja turvallisuutta kanaalitunnelissa. Kuten lupasin viime vuoden toukokuussa, pyysin avustajiani tutkimaan niitä etuja, joita yhteisön toimella matkustajien rekisteröintiperiaatteiden soveltamisesta merenalaisia rautatietunneleita käyttäviin ajoneuvoihin on. Johtopäätöksemme ovat seuraavat: Ensinnäkin niiden määräysten, jotka tällä hetkellä ohjaavat rautatieyhteyksien toimintaa, sisällyttäminen ehdotettuun lauttoja koskevaan lainsäädäntöön aiheuttaisi riskin, että sen toimeenpano viivästyisi, koska siihen sisältyisi yritys sekoittaa kaksi selkeästi erilaista määräysjärjestelmää.
Toiseksi, ei ole mitään vakuuttavia argumentteja sellaisten rautatietunneleita koskevien sääntöjen käyttöönottamiseksi, jotka vaihtelevat sen mukaan, sijaitsevatko tunnelit meren vai maan alla. Kolmanneksi, on vakavia epäilyksiä sen suhteen, lisäisikö ehdotetun kaltainen lauttojen toimintaa koskeva suunnitelma matkustajien rekisteröinnistä riittävästi sen yksityiskohtaisen turvallisuusjärjestelmän arvoa, jonka Ranskan ja Britannian viranomaiset ovat kehittäneet erityisesti kanaalitunnelia varten ja joka on tällä hetkellä toiminnassa. Näistä syistä en voi hyväksyä kanaalitunnelia koskevia tarkistuksia. Sanoisin herra Wattsille ja rouva Berèsille, että kanaalitunnelin turvallisuus on nimenomaan kanaalia koskeva kysymys ja aivan oikeutetusti aihe, jota Ranskan ja Britannian on pohdittava kahdenvälisesti. Uskon todella, että aiheen käsittelyä jatketaan parhaiten niiden kahden jäsenvaltion hallituksissa, joita asia koskee suoraan ja ainutlaatuisella tavalla, eikä yhteisön toiminta olisi tässä sopivaa.
Jotkut jäsenet, heidän joukossaan jäsen McIntosh, ovat nostaneet esiin kysymyksen mahdollisesta kuljetusmuotojen välisen kilpailun vääristymisestä, joka seuraisi tämän direktiivin toimeenpanosta. Komissio pyrkii luonnollisesti saavuttamaan oikeudenmukaiset kilpailuolot kuljetusmuotojen välille monilla eri keinoilla, mutta hyvin käytännöllisten syiden vuoksi se ei voi merkitä sitä, että säädetään lakeja yhtä alaa varten vain sen vuoksi, että toinen kuljetusmuoto on joutunut lain alaiseksi, jolla määrätään uusia velvoitteita.
Kuten parlamentti muistanee, tarve laivamatkustajien rekisteröimiselle syntyi lautoille sattuneista suuronnettomuuksista, kuten Estonian ja Herald of Free Enterprisen uppoaminen, ja velvoitteista IMOn (Kansainvälinen merenkulkujärjestö) SOLASsopimuksen nojalla. Kumpaakaan näistä kokemuksista eikä tällaisia kansainvälisiä sääntöjä voida soveltaa kanaalitunnelin toiminnassa.
Aivan viimeinen seikka, jonka haluaisin mainita, liittyy lauttojen operaattoreiden kykyyn selviytyä tämän lainsäädännön kanssa. Euroopan tietojenkäsittelyalalla on tekniset keinot toteuttaa nämä vaatimukset ja ehdotettu toimeenpanopäivämäärä suo tarkoituksella riittävän valmistautumisajan. Komissio on sen vuoksi vakuuttunut siitä, että kanaalin operaattorit, jotka ovat sitoutuneita korkeisiin turvallisuuden ja palvelun tasoihin, pystyvät soveltamaan näihin tekniikoihin perustuvia toimivia ratkaisuja samanaikaisesti kuin ne turvaavat kilpailullisen asemansa.
Vaikka komissio ei voi tukea herra Wattsin suosituksissa esitettyjä tarkistuksia tänään, tiedän, että hän ja liikenne- ja matkailuvaliokunta jatkavat täyden tukensa antamista lauttojen matkustajaluetteloita koskevaan erityiseen toimeen. Suhtaudun siihen tietenkin myönteisesti. Olen myös luottavainen sen suhteen, että herra Wattsin ja muiden kunnioitettavien jäsenien aito sitoutuminen edistysaskeliin turvallisuuslainsäädännössä varmistaa tuen jatkumisen, kun keskustelemme lauttojen ja nopeiden matkustaja-alusten lupia koskevasta uudesta ehdotuksesta, josta mainitsin muutama hetki sitten.

Watts
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komissaari Kinnockia hänen lausunnostaan. Välillämme olevien erojen ei pitäisi heikentää yhteisymmärrystä, joka vallitsee periaatteesta soveltaa tätä toimea kaikilla Euroopan unionin vesillä. Haluan korostaa tätä. Suhtaudun myönteisesti hänen lupia koskevaan toimeensa, jota koskevaa keskustelua odotamme kaikki varmasti innokkaina. Minun on kuitenkin valitettavasti varoitettava häntä siitä, että olen varma, että palaamme vielä kysymykseen Le Shuttle -tunnelijunasta. Pelkäänpä, että meidän on oltava samaa mieltä siitä, että olemme eri mieltä hänen ongelmasta esittämästään analyysistä. Olen varma, että hän kunnioittaa meitä sen vuoksi ja että kuulemme vielä toisiltamme lisää tästä ja muista aiheista.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Monenvälinen sijoitussopimus (MAI)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Kreissl-Dörflerin laatima taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan mietintö (A40073/98) OECD: n yhteydessä käytävistä neuvotteluista monenvälisestä sijoitussopimuksesta (MAI) ja tätä asiaa koskevista Euroopan parlamentin komissiolle antamista suosituksista.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minulle on erityinen kunnia saada nyt esitellä taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan kanta monenvälisestä sijoitussopimuksesta - nimeltään MAI - käytäviin neuvotteluihin, erityisesti sen vuoksi, että parlamentti käsittelee nyt ensimmäistä kertaa perusteellisesti ja virallisesti GATTkierroksen päättymisen jälkeen epäilemättä tärkeintä monenvälistä sopimusta.
Teemme tämän selkeänä aikomuksenamme antaa yhdelle tärkeimmistä osapuolista eli Euroopan komissiolle suuntalinja tulevia Pariisin neuvottelukierroksia varten ennen huhtikuun loppuun suunniteltua neuvottelujen päätöstä. MAI: lla on valaiseva historia. Maaliskuussa 1995 muun muassa Euroopan yhteisöjen teollisuusliitto UNICE esitteli paperin, jossa se ehdotti MAI: ta ja luonnosteli sen olennaisen sisällön. Olemassa olevat kahdenväliset sijoitussopimukset tulisi korvata monenvälisellä säännöstöllä, jonka tulisi suosituimmuuskohtelun ja kansallisen kohtelun periaatteiden mukaisesti poistaa sijoittamisen esteet maailmanlaajuisesti, vapauttaa sijoitukset laajasti ja suojata niitä laajasti.
Kaikki oleelliset UNICEn vaatimat toimet sisältyvät meillä nyt käsiteltävänä olevaan OECD: n ehdotukseen. Toukokuussa 1995 OECD: n ministerikokous näytti vihreää valoa MAI: n käsittelylle. Neuvotteluja on käyty siitä lähtien Pariisissa suljettujen ovien takana, piilossa sekä julkisuudelta että parlamenteilta, mutta taloudelliset etujärjestöt edustettuina.
Tavoitteena on niin sanottu avoin sopimus, joka on avoin myös OECD: n ulkopuolisille valtioille, tarjoamatta niille kuitenkaan mahdollisuutta puuttua sopimustekstiin. Juuri sen vuoksi taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan oma-aloitteinen mietintö on erittäin tärkeä. Käytämme siinä puheoikeuttamme käynnissä olevassa menettelyssä. Lähdemme lisäksi nimenomaan siitä, että kun sopimus on allekirjoitettu, MAI jätetään Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen hyväksyttäväksi ja komissio ja neuvosto kuulevat meidän mielipidettämme hyväksyntämenettelyn mukaisesti. Minua ilahduttaisi kovasti, jos voisitte myös aivan selvästi vahvistaa tämän tämänpäiväisessä vastauksessanne, herra komissaari.
Emme halua sitä, että MAI: sta muodostuu suurteollisuuden tilaustyö, sillä emme saa luovuttaa vastuutamme talouspolitiikan poliittisesta säätelystä suuryrityksille. Päinvastoin, jos tarvitsemme MAI: ta, niin sitten sellaista, joka lopettaa nykyisen alaspäin suuntautuvan kilpailun matalimmista sosiaalisista ja ekologisista standardeista.
Itse sopimuksesta: suunnitellun sopimuksen tärkein periaate on laaja ulkomaisten sijoittajien syrjintäkielto. Sijoittamisen esteitä poistettaessa emme saa kuitenkaan heittää lasta pesuveden mukana! Ei saa käydä niin, että monenväliset ympäristösopimukset, kuten Kioton pöytäkirja, jäävät jalkoihin. Tätä pelätään nimittäin itse OECD: n kutsuman asiantuntijan työpaperissa. Pelkkä suullinen myöntyminen ympäristö- ja sosiaalistandardien turvaamiseen puheen alkusanoissa ei riitä. OECD: n perusperiaatteet monikansallisista yrityksistä on otettava sopimukseen sitovina ja pakottavina.
Valiokunta on myös kovin huolestunut aiheista " pakkolunastus" ja " vahingonkorvaus" . Sijoittaja ei toki saa valittaa menetetystä voitosta vain sen vuoksi, että valtioiden ympäristö- ja sosiaalilainsäädäntö kehittyvät tai niissä toteutetaan esimerkiksi sosiaaliekologinen verouudistus. Alueen on voitava edelleen demokraattisesti valvotusti ratkaista, haluaako se houkutella suuria projekteja vai tukea mieluummin paikallista kulutusta edistäviä yhteyksiä solmineita pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Pitkät erivapaustoivelistat, joita OECD: n sihteeristössä nyt käsitellään, eivät aseta kyseenalaiseksi pelkästään yhtäläisen kohtelun pääperiaatteen oikeudenmukaisuutta. Emme voi myöskään hyväksyä "standstill" - ja "roll-back" - velvoitteita tässä muodossa.
Valiokunta on lisäksi ehdotettua riitojen sovittelumenettelyä vastaan, joka asettaa sijoittajat oikeudellisesti samalle tasolle valtioiden kanssa. Olemme nimittäin sitä mieltä, että jo olemassa olevat kansalliset ja kansainväliset menettelytavat ovat riittäviä. Sen vuoksi meidän tulisi käyttää aikaa MAI: n tavoitteiden ja vaikutusten tarkkaan tutkimiseen, sillä sosiaalista yhteenkuuluvuutta, ekologista tulevaisuuteen soveltuvuutta ja demokraattista ohjautuvuutta ei saa MAI: ssa alistaa seurauksia aiheuttaville rajoituksille, vaan niiden on juuri päinvastoin oltava sen pääperiaatteita.
Kiitän myös sydämellisesti muita lausunnon antavia valiokuntia sekä valiokunnan sihteeristöä osallistumisesta tähän työhön, ja pyydän teitä, arvoisat kollegat, hyväksymään tämän mietinnön. Tärkein tehtävämme on merkitä pelikenttä, jolla talouspolitiikka pääsee kehittymään.

García-Margallo y Marfil
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan onnitella taloudellisten ulkosuhteiden valiokuntaa siitä, että se otti oma-aloitteisesti tämän mietinnön laatimisen hoidettavakseen; onnittelen myös valiokuntaa sen valitseman esittelijän johdosta, jonka esittelystä olen alusta loppuun saakka samaa mieltä. Herra puhemies, lisäksi haluaisin tuoda esiin yhden esittelijän painottamista ajatuksista: sen salamyhkäisyyden, joka leimaa tämän sopimuksen neuvotteluja. En halua ottaa tässä esille kansallisten parlamenttien edustajien lausuntoja; riittäköön se, että komissio tietää ettei tämä parlamentti ole tyytyväinen siihen, missä määrin tämän sopimuksen - jota on luonnehdittu maailmantalouden perustuslaiksi, tärkeimmäksi asiakirjaksi, josta tulemme lähiaikoina keskustelemaan - käsittelystä on tiedotettu ja kuinka laajasti siihen on voitu osallistua. Talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta on valmistellut lausunnon ja tehnyt joitakin huomautuksia. Jotkut niistä ovat minun ehdottamiani, toiset ovat valiokuntani kokoamia, joita kuitenkin kannatan yhtä kiihkeästi.
Ensimmäiseksi korostamme tarvetta, että tämä velvoittava sopimus koskee "alempia" hallinnon tasoja, niitä, joilla on toimivaltaa sijoituskysymyksissä; osavaltioiden sisäistä hallintoa sekä alue- ja paikallishallintoa - ajattelen pääasiassa Yhdysvaltoja ja Kanadaa.
Toiseksi korostetaan tarvetta tiedottaa neuvottelujen kulusta niille OECD: hen kuulumattomille maille, jotka haluavat tulevaisuudessa yhtyä tähän sopimukseen ja siitä, että heidän oikeuttaan varauksien tekemiseen kunnioitetaan.
Kolmanneksi pyydämme yhdenmukaisuuden vuoksi luonnollisesti sitä, että monenvälinen sijoitussopimus noudattaa Euroopan unionin perustamissopimusta ja Uruguayn kierroksella hyväksyttyjä päätöksiä ja muita kansainvälisiä sopimuksia.
Neljänneksi - tämä on luultavasti tärkein lauseke - tämä parlamentti pyytää lausekkeen "alueelliset talouden integraatiojärjestöt" sisällyttämistä, jonka tuloksena mainittuihin järjestöihin kuuluvien maiden - ja ajattelen pelkästään unionin maita - ei ole pakko laajentaa järjestöön kuuluville maille varattua etuuskohtelua muihin maihin. Tällaisen lausekkeen pois jättäminen tekisi tyhjäksi sen markkinoiden integroitumisprosessin, jonka me eurooppalaiset olemme toteuttaneet.
Viidenneksi pyydämme, että monenkeskiseen sopimukseen sisällytetään lauseke, joka kieltää kaikkia sopimuspuolia soveltamasta toimia, joilla on valtion ulkopuolisia vaikutuksia; ei ole mikään salaisuus, että viittaan Helms-Burtonin lakiin.
Viimeiseksi, ja tähän lopetan, työ- tai ympäristösäännösten tason alentamista ei tämän sopimuksen puitteissa saa missään tapauksessa sallia.

Ahern
Arvoisa puhemies, myös minä onnittelen taloudellisten ulkosuhteiden valiokuntaa ja esittelijää tämän asian tuomisesta Euroopan parlamentin tietoon. Sijoitustoiminta monenvälisen sijoitussopimuksen (MAI) mukaisesti on erittäin laajaa ja kauaskantoista, itse asiassa niin kauaskantoista, että oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta voisi pitää sitä yhteisön säännöstön purkamisena. Meidän on oltava erittäin varovaisia tämän suhteen. Sopimus saattaisi pakottaa jäsenvaltiot asettamaan ulkomaiset sijoittajat yhtäläiseen suosituimmuusasemaan EU: n yhtiöiden kanssa, ja tämä saattaisi merkitä sitä, että ympäristön suojelua, työllisyysturvaa ja muita yhteisön lakeja voitaisiin pitää laittomina ja sen vuoksi ne voitaisiin purkaa.
Euroopan parlamentin tehtävä on tässä hyvin tärkeä. Sillä on velvoite vaikuttaa niin tärkeän sopimuksen kuin MAI: n sisältöön, josta saatetaan pahimmassa tapauksessa neuvotella ja joka saatetaan solmia ilman minkäänlaista demokraattista myötävaikutusta. Toiseksi, sen on turvattava valtuutensa ja unionin valtuudet yleensäkin, joita tuollaisen kansainvälisen sopimuksen solmiminen saattaa supistaa.
Johtopäätöksissään oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta pyytää Euroopan parlamenttia lausumaan, että se ei voi tukea sopimusta, joka rajoittaa EU-säädösten soveltamista ja vaatii siksi poikkeuslausekkeiden käyttöä ja alueellista talousintegraatiojärjestöä (REIO) koskevan lausekkeen sisällyttämistä sopimukseen. Se ei voi tukea sopimusta, joka estäisi EU: n lainsäädännön harmonisoinnin jatkamisen, ja se vaatii siksi, että sopimukseen sisällytetään alueellisia talousintegraatiojärjestelmiä koskeva erillinen lauseke, jolla sallitaan tällaisten järjestöjen hyväksymät uudet - esimerkiksi ympäristölainsäädäntöä koskevat - yhdenmukaiset toimet, jotka korvaavat valtioiden aiemmin toteuttamat toimenpiteet.
Se vaatii, että ehdotusten on oltava yhteensopivia EU: n jo ratifioimien kansainvälisten sopimusten kanssa, ja se kiinnittää huomiota niihin vakaviin yhtenäisyys- ja oikeusvakuusongelmiin, joita henkisen omaisuuden sisällyttäminen monenvälisen investointisopimuksen soveltamisalan piiriin saattaa tuoda, koska henkiseen omaisuuteen liittyvät kysymykset, joita käsitellään WIPOssa ja nyt myös Maailman kauppajärjestössä, ovat monimutkaisia.
Lopuksi se pyytäisi komissiota, neuvostoa ja jäsenvaltioita antamaan EY: n perustamissopimuksen 228 artiklassa esitetyn menettelyn mukaisesti koko MAI-sopimuksen lopullisen luonnoksen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tutkittavaksi ennen kuin se ratifioidaan.

Elchlepp
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää herra Kreissl-Dörfleriä hänen erinomaisesta mietinnöstään, joka koskee erittäin monimutkaista aihetta. Nyt ei ole kyse pelkästään työllisyyden turvaamisesta ja ekologiasta vaan myös eurooppalaisesta identiteetistä. Jos tämän sopimusluonnoksen osalta on vielä olemassa oikeutettuja varauksia eikä sitä voida sen vuoksi nyt hyväksyä, se ei tarkoita sitä, että kiistettäisiin välttämättömyys luoda kansainvälisille sijoituksille lisää avoimuutta ja oikeusturvaa kaikilla alueilla. Muutama kysymys jää kuitenkin vielä avoimeksi, erittäin tärkeät sosiaaliset, ekologiset ja kulttuuripoliittisetkin kysymykset.
Haluaisin kulttuurivaliokunnan jäsenenä puhua sopimuksen mahdollisesti EU: n kulttuuri- ja viestintäpolitiikkaan kohdistamista uhkista. Siihen on ehdottomasti sisällyttävä poikkeussäännöt audiovisuaalista teollisuutta sekä henkisen omaisuuden suojelua varten. Taiteellinen luominenhan ei ole puhtaasti taloudellista sijoittamista. Jos kulttuurin alueella sovellettaisiin esimerkiksi sopimuksen kansallisen kohtelun periaatetta, myös USA: n viestintäkonsernit voisivat saada EUtukea, joka on tarkoitettu juuri eurooppalaisen kulttuuriteollisuuden tukemiseen. Direktiivi "televisio ilman rajoja" tai Media II -ohjelma olisivat tällöin arvotonta paperia. Jos EU ei suojaa eurooppalaista kulttuuripolitiikkaa sijoitussopimuksessa poikkeussäännöillä, se tekee tyhjäksi oman politiikkansa eurooppalaisen audiovisuaalisen tuotannon laadun ja monimuotoisuuden takaamiseksi ja samalla eurooppalaisen identiteetin säilyttämiseksi. Pyydän sen vuoksi täysistuntoa seuraamaan äänestyksessä taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan ja kulttuurivaliokunnan esimerkkiä ja poistamaan audiovisuaalinen politiikka ja henkinen omaisuus tästä sopimuksesta.

McKenna
Arvoisa puhemies, yksi MAI: n huolestuttavimmista puolista on julkisen keskustelun puuttuminen, ja tämä sotii demokratian, avoimuuden ja julkisen osallistumisen periaatteita vastaan. MAI-sopimuksella voisi olla hyvin perusteellisia vaikutuksia kalatalousalalle sekä sosiaalisista että ympäristöllisistä näkökohdista. Vaikkakaan yhteinen kalastuspolitiikka ei ole ollut erityisen onnistunut, ainakin se on onnistunut siinä, että EU kantaa vastuun politiikoista ja nykyisestä sekasorrosta. Kalatalousvaliokunta oli huolestunut siitä, että MAI voisi pakottaa EU: n muuttamaan lähestymistapaansa kalatalouden hallintaa kohtaan sopeutuakseen joidenkin muiden maiden tai jopa yhtiöiden toiveisiin.
Jos yhteisö esimerkiksi päättäisi säilyttämistoimena vähentää kalastusta salliakseen kalakannan palautumisen ennalleen, pystyisivätkö muut maat tai jopa suuryritykset väittämään, että se olisi epäreilua ja siten kumota yhteisön päätöksen? Menettäisikö EU omien varojensa hallinnan? Valiokunta oli järkkymätön siinä, että EU: n on säilytettävä kykynsä laatia ja toteuttaa kalakantojen säilyttämistä ja yhteisön kalatalouden hallintaa koskevia politiikkoja. Komissio vakuutti valiokunnalle, että nämä huolet olivat aiheettomia, että tarkoituksenmukaiset varaukset jätettäisiin sen varmistamiseksi, että EU säilyttäisi itsenäisyytensä. Mutta kuinka idioottivarmoja nämä varaukset ovat tulevaisuudessa? Maailma muuttuu nopeasti; joutuu pakostakin ihmettelemään, onko mahdollista ennakoida kaikkia MAI: n seuraamuksia ja jättää sellaisia varauksia, joilla varmistetaan se, että EU: n kalatalouden hallinta pysyy Euroopan omana asiana.
Älkäämme unohtako sitä, että tämän sopimuksen vaikutukset kestävät vähintään 20 vuotta ja että tulevaisuudessa on epäilemättä kovat paineet poistaa varauksia vähitellen käytöstä.
Vaikka kalatalousvaliokunnan lausunnossa otetaan huomioon ainoastaan kalatalous, on helppo kuvitella, että tilanne olisi samanlainen muillakin aloilla: esimerkiksi malminlouhintateollisuudessa, metsätaloudessa, maataloudessa, kaivostoiminnassa ja niin edelleen. Samaten EU: n huolenaiheet ovat luultavasti samankaltaisia kuin huolenaiheet, jotka ovat yhteisiä koko maailmassa. Lopuksi, kalatalousvaliokunnan lausunto hyväksyttiin yksimielisesti; se on hyvin monimutkainen, ja on tärkeää, että lausunnon kannan johtopäätökset otetaan täysin mukaan eikä niistä typistetä vain lyhyttä, lähes merkityksetöntä tarkistusta.

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin aivan erityisesti kiittää esittelijää, myös ryhmäni puolesta. Hän on jättänyt käsiteltäväksi erinomaisen työn, mutta hän teki myös aloitteen tämän mietinnön laatimisesta, muuten se ei olisi todennäköisesti, jos emme olisi - myös valiokunnassa - toimineet nopeasti, pelkästään jäänyt Euroopan parlamentilta saamatta, vaan se ei olisi myöskään vaikuttanut vastaavasti kansallisiin parlamentteihin niin kuin nyt tekee.
Ryhmäni on tehnyt tarkistuksen, ja toivon, että kaikki ryhmät ovat ottaneet sen huomioon. Kehotamme kansallisia hallituksia ja myöhemmin sitten myös parlamentteja olemaan suostumatta neuvottelujen päättymiseen ja sopimuksen solmimiseen toukokuussa. Sir Leon Brittan on läsnä, ja toivon, että hän käsittää tämän merkiksi myös Euroopan komissiolle.
Uskomme, että nyt on välttämätöntä antaa merkki, joka valmistaa hallituksia ja julkisuutta ja kansallisia parlamenttejakin siihen ja tekee selväksi, mikä tämän sopimuksen sisältö oikeastaan on, ja että on aivan välttämätöntä jatkaa neuvotteluja tyydyttävään neuvottelutulokseen pääsemiseksi. Meille on aivan selvää, että voi käydä niin, ettei kenties enää olekaan järkevää jatkaa näitä neuvotteluja OECD: n puitteissa vaan että on mahdollisesti paikallaan jatkaa neuvotteluja suoraan WTO: n tasolla.
Tiedän, Sir Leon Brittan, ettette ehkä ole kovin onnellinen siitä, koska uskotte, että on täysin järkevää luoda paketti, joka antaa OECD-maille, ennen kaikkea sijoittajille sijoittamisen turvallisuutta. Emme kiistäkään tätä, mutta kysymme, eikö olisi viisaampaa tehdä sitä kokonaisuudessaan WTO: n puitteissa. Me olemme terveellä tavalla epäileviä, epäilymme kohdistuu muutamiin kohtiin ja samaa mieltä ovat muuten myös useimmat neuvottelevista valtioista.
Ensimmäinen kohta koskee, jos saan mainita sen lyhyesti, sijoituksen määritelmän laajuutta. Nyt ollaan suojaamassa suoria sijoituksia, arvopaperisijoituksia sekä kaikkea, mikä koskee - pyydän anteeksi, että käytän nyt englanninkielistä sanaa - aineettomia (intangible) sijoituksia, niihin kuuluu myös henkinen omaisuus. Erityisesti tämä kolmas alue ulottuu paljon WTO: n neuvottelujen tuloksia laajemmalle, ja sen kohdalle onkin laitettava arvosteleva kysymysmerkki.
Toinen kohta on se, että meillä vapauttaminen menee pitemmälle ja että otamme lisäksi käyttöön riitojen sovittelumenettelyn, joka antaa sijoittajille mahdollisuuden nostaa kanteita valtioita vastaan, mutta päinvastoin, kun se voi olla ratkaisevaa, ei anna valtioille oikeutta nostaa kanteita sijoittajia vastaan. Tämä on arvostelua aiheuttava kohta.
Minulla on tässä vielä kokonainen kasa arvosteltavia kohtia, joita en kuitenkaan nyt valitettavasti voi käsitellä. Olisin iloinen - ja tiedän, että komissio tietää niistä - jos ottaisitte ne mukaan neuvotteluihinne, ja haluaisin vielä kerran pyytää, ettette päätä neuvotteluja vielä toukokuussa.

Valdivielso de Cué
Arvoisa puhemies, haluan puheenvuoroni aluksi onnitella esittelijä Kreissl-Dörfleriä hänen loistavasti laatimansa mietinnön johdosta.
Monenvälisen sijoitussopimuksen tekeminen ja allekirjoittaminen tarjoaa epäilemättä allekirjoittajille ensimmäisen laajasti kansainvälisiä sijoituksia sääntelevän monenkeskisen kehyksen. Sijoituksen käsitteeseen luetaan mukaan suorat investoinnit, lainat, immateriaalioikeudet, lisenssit, luvat ja koko se laaja oikeuksien ja velvoitteiden kokonaisuus, joka liittyy kaupan maailmaan.
Kun otamme huomioon jatkuvasta maailmanlaajuistumisesta johtuvan ulkomaisten sijoitusten merkityksen nykytaloudelle, voimme ajatella, että sijoituksia koskeva puitesopimus tulee merkitsemään sijoitusalalle samaa kuin GATT merkitsi aikanaan kaupalle, eli vakaan maailmanlaajuisen viitekehyksen luomista, joka korvaa yli 1 800 tällä hetkellä olemassa olevaa kahdenvälistä sopimusta.
Itse asiassa voimme tiivistää sen yhteen lauseeseen: MAI muuttaa maailman. MAI: sta tulee yksi OECD: n ja tulevaisuudessa myös Maailman kauppajärjestön suurista saavutuksista.
Tämä sopimus tarjoaa yrityksille ja jäsenvaltioille takuita ja sen sääntöjen odotetaan leviävän maailmanlaajuisesti. Meidän on otettava huomioon, että viime vuosina maailmassa tehtyjen sijoitusten summa on noussut 10 biljoonaan dollariin - kaikki ovat kansainvälisiä suoria sijoituksia - jotka kasvavat noin 500-600 miljardilla dollarilla vuodessa - tämä kasvu on toisaalta erittäin epätasaista, sillä niin kutsutussa mustassa Afrikassa sijoituksia ei juurikaan tehdä. Minä haluaisin esittää vetoomuksen, että emme sijoittaisi ainoastaan sinne, missä sijoitukset tuottavat välitöntä hyötyä; meidän on ajateltava sijoituksen solidaarista merkitystä koko maailmassa.
Joka tapauksessa käytyämme läpi tämän mietinnön kiihkeän laatimisprosessin, koska siihen esitettiin lukuisia tarkistuksia (taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnassa esitettiin yli 80 tarkistusta), ja huolimatta siitä, ettei se kuvasta täysin PPE - ryhmän mielipidettä, pyydämme äänestämään tämän mietinnön puolesta, koska mielestämme se on kuitenkin välttämättömän kompromissin tulos. Toivomme, varsinkin tämän parlamentin hyväksyttyä sen äänestyksessä, että Euroopan komissio ottaisi tämän mietinnön huomioon sopimusta koskevissa neuvotteluissa ja sen allekirjoituksen yhteydessä huhtikuussa, sillä, kuten esittelijä sanoi, saamme nähdä, otetaanko parlamentin mielipide huomioon.
Meillä - mielestäni koko parlamentilla ja tässä tapauksessa erityisesti taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnalla - on usein sellainen olo - luulen tämän olevan yhteinen mielipide - että yritämme työskennellä, yritämme tehdä sopimuksia ja laatia mietintöjä ja että lopulta komissio ei ota sitä huomioon. Olen iloinen siitä, että Sir Leon Brittan on täällä läsnä ja että voin pyytää häntä kuuntelemaan meitä, olemaan meille avuksi ja katsomaan, että meidät otetaan huomioon.

Baldi
Arvoisa rouva puhemies, arvoisat kollegat, suhtaudumme myönteisesti sijoitusten vapauttamiseen, joka tehostaa kilpailua ja edistää Euroopan taloutta. Luonnollisesti tähän tähtäävässä sopimuksessa on ehdottomasti noudatettava niitä periaatteita ja perustuksia, joiden varaan Eurooppa rakentuu. Neuvotteluista tulisi tiedottaa selkeästi ja avoimesti yleisölle, erityisesti kansallisille kansanedustuslaitoksille, joilla on tärkeä asema kansainvälisten sopimusten soveltamisessa. Monenvälisessä sijoitussopimuksessa on kuitenkin otettava huomioon Euroopan unionin lainsäädäntö estämättä sen jatkuvaa yhdenmukaistamista, eivätkä sen määräykset voi haitata olemassa olevia sopimuksia ja kehityspolitiikkoja. Perustamissopimuksen 228 artiklan 3 kohdan 2 alakohdan nojalla puoltavaa lausuntoa koskevan menettelyn mukaisesti parlamenttia on kuultava Euroopan unionin puolesta solmittavan MAI-sopimuksen solmimisen yhteydessä.
Pidän kuitenkin erittäin tärkeänä, että hallitukset ja kansanedustuslaitokset ovat valppaina käsitellessään tätä hanketta. Tarkkaavaisuus on ehdottoman tärkeää erityisesti käsiteltäessä kulttuurialaa kokonaisuudessaan: on välttämätöntä suoda kulttuuripolitiikalle oma asema ja erityiskohtelu, joka ei voi perustua pelkästään talouden mekanismeihin. Tällaista erityiskohtelua on vaikea taata monenvälisen sijoitussopimuksen puitteissa, ainakin neuvottelujen nykyisessä vaiheessa, ja siksi olisi suotavaa, että kulttuuriala jätettäisiin MAI: n ulkopuolelle. Tätä ei kuitenkaan pidä sekoittaa protektionistiseen asenteeseen: meidän on lakattava pelkäämästä Yhdysvaltoja, sillä eristämällä ei eurooppalaista kulttuuria voida pelastaa. Meidän on sen sijaan keskityttävä tutkimaan ja tukemaan niitä aloitteita, jotka edistävät ja vahvistavat Euroopan kilpailukykyä ja luovuutta. Tämä on saavutettavissa myös jonkinasteisen vapauttamisen kautta, jonka kuitenkin on kehityttävä tätä erityistä tehtävää varten, ja aloitteet on erityisesti laadittava säilyttämään monimuotoisuutta ja omaperäisyyttä tukevat periaatteet, jotka vahvistavat ja luovat Euroopan kulttuurin rikkautta ja identiteettiä.
Ryhmämme kannattaa siis mietintöä.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komissaari, liberaaliryhmä pitää hyvin tärkeänä monenvälisen sijoitussopimuksen, MAI: n, voimaan astumista. Kansainvälisten investointien arvo on tuhansia miljardeja dollareita vuodessa. Jos maailmankauppa kasvaa 7 tai 8 % vuodessa, investoinnit kasvavat kaksi kertaa nopeammin. Kansainväliset investoinnit ovat muuttumassa tärkeämmiksi kuin kansainvälinen kauppa.
Kauppaa säädellään erilaisilla WTO: n sopimuksilla. Suorista investoinneista ei kuitenkaan ole olemassa kunnollisia ja yhdenmukaisia sääntöjä. Tällä hetkellä on voimassa yli 1 800 kahdenvälistä sopimusta. MAI on onnistunut aloite pyrittäessä monenvälisiin sopimuksiin investoinneista ensisijaisesti OECD-maiden välillä, mutta sopimusta voidaan laajentaa kattamaan myös muita maita.
Vaikka neuvotteluprosessin aikana on kohdattu paljon hankalia poliittisia kysymyksiä MAI: n puitteissa, suurimmasta osasta asioita on nyt päästy sopimukseen. Nyt kuitenkin Yhdysvallat painaa jarrua. Yhdysvallat väittää tarvitsevansa enemmän aikaa. Onko tämä vapaakauppamaa menettänyt täysin uskonsa asiaan?
Hyvät kollegat, lopuksi haluaisin puhua Euroopan unionin toimivallasta liityttäessä kansainvälisiin sopimuksiin. 113 artikla ei anna komissiolle mitään tarkkaa toimivaltaa allekirjoittaa MAI-sopimusta jäsenvaltioiden nimissä. Euroopan yhteisö osallistuu kuitenkin neuvotteluihin osapuolena jäsenvaltioiden nimissä. Kilpailun vääristymisen unionin sisällä ja investointien epätasa-arvoisen käsittelyn estämiseksi pyydän kollegoitani kannattamaan liberaaliryhmän tarkistusta 11. Tällä tarkistuksella pyritään EY: n täysjäsenyyteen MAI: ssa. Me pyydämme myös, että jäsenvaltiot eivät hyväksyisi lopullista tekstiä, ennen kuin Euroopan yhteisölle on taattu jäsenyys MAI: ssa. Kysynkin teiltä, Sir Leon, oletteko hylänneet asian neuvostossa jäsenvaltioiden kanssa. Millainen käytettävä menettely on tarkasti ottaen? Haluaisin mielelläni kuulla Sir Leonin vastauksen tästä asiasta.

Castellina
Arvoisa rouva puhemies, edustaja Kreissl-Dörflerin erinomaisen mietinnön päätöslauselma, josta Euroopan parlamentti pian äänestää, on erittäin tärkeä sekä muodon että sisällön kannalta. Äänestyksessä ilmaistaan kanta näihin neuvotteluihin, joiden seuraukset ovat valtavia ja joita lähes kolmen vuoden ajan on käyty lähes salaa. Sopimus oltiin vähällä solmia ilman, että yleiselle mielipiteelle tai kansanedustuslaitoksille olisi annettu mahdollisuutta tutustua sen sisältöön. On totta, että neuvottelujen päätyttyä sopimus olisi tullut kansanedustuslaitosten tarkasteltavaksi, mutta liian myöhään, vasta silloin, kun enää on mahdollista vain sanoa "kyllä" tai "ei" , toisin sanoen silloin, kun ei enää ole mahdollisuutta puuttua sopimuksen sisältöön.
Mielestäni parlamenttimme ansaitsee kiitoksen siitä, että se huomasi ajoissa OECD: n yhteydessä käytävien neuvottelujen merkityksen ja teki ensimmäisenä - ja tähän mennessä vain parlamentti on sen tehnyt - aloitteen äänestää työjärjestyksensä 90 artiklan 5 kohdan nojalla päätöslauselmasta, jolla on mahdollista vaikuttaa neuvotteluihin niiden ollessa vielä käynnissä ja tuoda julki demokraattisen edustuksellisen toimielimen kanta. Tämä tilaisuuteen tarttuminen on erityisen merkittävää tässä tapauksessa, kun otetaan huomioon - kuten jo olen sanonut - MAI-sopimuksen merkittävät seuraukset. Meiltä ei pyydetä arviota ulkomaisten sijoitusten hyödyllisyydestä, vaan valtioiden oikeudesta säädellä ulkomaisia sijoituksia, suunnata niitä omien prioriteettiensa mukaan, velvoittaa niitä toiminnassaan noudattamaan tiettyjä toimintatapoja, säädellä niiden liikkuvuutta samoin kuin niiden tuottaman voiton käyttöä.
MAI saattaisi vähentää merkittävästi valtioiden suvereniteettia yritysten hyväksi, joille annettaisiin mahdollisuus tehdä tyhjäksi jokainen päätös leimaamalla se syrjiväksi mahdollisen tulevan tuoton suoralta kädeltä riistämiseksi. Syrjivinä voitaisiin pitää kaikkia normeja, joiden tarkoitus on suojella kansalaisten terveyttä tai ympäristöä, turvata sosiaaliset standardit, jotka lait ja yhteiset sopimukset takaavat työntekijöille, ja lopuksi - tämä on erittäin tärkeä näkökohta - mahdollistaa oman kulttuurin ja identiteetin suojeleminen, puhumattakaan toisesta dramaattisesta seurauksesta: sopimus kieltäisi alueellisen epätasapainon vähentämiseen tai varojen tiettyihin tarkoituksiin suuntaamiseen tähtäävät aloitteet. Tämä ongelma olisi erityisen vakava kehitysmaissa, joiden talous joutuisi alttiiksi kasvavan horjuvuuden ja epävakaisuuden vaaralle ja jotka menettäisivät mahdollisuudet vaikuttaa omaan vaihtotaseeseensa.
On paradoksaalista, että unionin vuosikymmeniä kestäneen työlään rakentamisen ja Euroopan unionin sisällä tapahtuneen normien yhdenmukaistamisen jälkeen, ja kun jäseniksi pyrkivät Itä-Euroopan valtiot on saatu omaksumaan yhteisön säännöstö, ryhdytään mitätöimään tätä kaikkea asettaen siten kyseenalaiseksi jopa alueellisten talousintegraatiojärjestöjen merkityksen, jonka WTO kuitenkin näitä koskevassa REIO-lausekkeessa tunnustaa, mutta jolta MAI-sopimuksen luonnoksessa on ilmeisesti riistetty kaikki toimintamahdollisuudet.
Lopuksi vielä eräs levottomuutta herättävä kysymys: miksi ihmeessä neuvottelujen paikaksi on valittu OECD, jolla on täysin toinen tarkoitus, kun olisi ollut todellakin sopivampaa neuvotella WTO: n puitteissa? Epäily siitä, että valinnan syynä olisi ollut se, että OECD: hen kuuluu vain 29 maailman rikkainta maata, on niin vahva ja laajalle levinnyt, että se vaarantaa vakavasti niiden toimielinten uskottavuuden, jotka väittävät olevansa globaalistumisen oikeutettuja säätelijöitä, alkaen itsestään WTO: sta.
Levottomuus, jonka MAI: n "paljastaminen" on herättänyt Euroopan kansalaisten keskuudessa erityisesti kulttuurin alalla ja Yhdysvalloissa, missä kansalaisjärjestöt ovat aloittaneet todellisen vastalausekampanjan, on jo saanut aikaan sopimuksen lykkäämisen.
Taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan ja lausunnon antaneiden valiokuntien yhtä tyhjää ääntä lukuun ottamatta yksimielinen äänestys, jossa tarkistukset on kokonaisuudessaan hyväksytty, kehottaa toivoakseni eurooppalaisia neuvottelijoita jollei koko sopimuksen hylkäämiseen - mitä paitsi edustamani ryhmä monet muutkin tässä parlamentissa toivoisivat - niin ainakin sopimusluonnoksen perinpohjaiseen uudelleen tarkasteluun.

Lannoye
Arvoisa rouva puhemies, ulkomaisten sijoitusten moninkertaistuminen maailmassa antaa perusteen varmasti koko maailmanlaajuisen sääntelykehyksen laatimiselle, ei liberalisoinnin korostamiseksi, vaan todellakin monikansallisten yritysten tekemien aloitteiden ohjaamiseksi kohti sosiaalisesti ja ekologisesti kestävää kehitystä.
Nykyisessä ehdotuksessa ei vastata ollenkaan tähän ongelmaan kolmessa suhteessa. Ehdotuksessa, joka on parhaillaan käsiteltävänä ja jonka käsittelyyn komissio osallistuu aktiivisesti, pyritään tekemään sijoittajien turvallisuudesta mahdollisimman hyvä, samalla kun kyseessä olevan väestön etu otetaan huomioon ainoastaan toissijaisesti. Toiseksi perusperiaatteiden ja ehdotettujen yksityiskohtaisten sääntöjen kokonaisuus johtaa siihen, että poliittisilta instituutioilta riistetään tavanomaiset valtaoikeudet, jotka niillä on demokraattisessa järjestelmässä, ja siihen, että demokraattiset instituutiot ja hallitukset tehdään laillisesti riippuvaisiksi monikansallisten yritysten strategioista ja eduista, sekä perustetaan varta vasten sovitteluelimiä, joissa nämä samaiset yritykset voisivat saada valtiot tuomituiksi. Kolmanneksi, kuten kollegamme Castellina juuri sanoi, OECD: n puitteissa käytävät keskustelut muistuttavat ilmiselvästi rikkaiden kerhossa käytäviä keskusteluja; heikoimmassa asemassa olevat maat, eli kehitysmaat, on suljettu niistä pois, vaikka ne ovat eniten monikansallisten yritysten strategioiden armoilla. Tässä on kyse ehdotuksesta, jota ei voida korjata vain pintapuolisesti tai jossa ei voida tyytyä vapautuksiin, vaan jota on tarkistettava perusteellisesti sen itse periaatteiden osalta.
Haluaisin havainnollistaa puhettani kolmella konkreettisella esimerkillä. Ensimmäinen esimerkki: yksi perustavista yksityiskohtaisista säännöistä, suoritusvaatimusten ( "performance requirements" ) kielto, on täysin sellaisen kohdistetun ja erityisen politiikan vastaista, jolla torjutaan liiallista työttömyyttä alueilla, joita tämä vitsaus koskettaa. Sijoittajalle myönnettävän luvan ehdoksi ei nimittäin voitaisi asettaa alueen työvoiman pakollista työllistämistä, alueen yritysten kanssa tehtäviä suosituimmuussopimuksia tai mitä tahansa muita tämänkaltaisia toimia. Loppujen lopuksi jopa Euroopan rakennepolitiikka joutuisi kyseenalaiseksi.
Toinen esimerkki: pakkolunastus ja siitä seuraava korvaus. Uuden lainsäädännön antamisen vero-, ympäristö- tai sosiaalialalla voitaisiin katsoa olevan vaikutukseltaan pakkolunastusta vastaava - mitä UNICE kutsuu matelevaksi pakkolunastukseksi siinä mielessä, että se muka aiheuttaa niiden edellytysten vähittäisen heikkenemisen, joiden perusteella sijoituspäätös on tehty - ja se synnyttäisi automaattisesti oikeuden taloudelliseen korvaukseen.
Kolmas esimerkki: syrjimättömyyttä tai kansallista kohtelua koskeva periaate. Mitä tapahtuisi, jos entisissä Itä-Euroopan maissa tai Brasilian kaltaisessa maassa viljelysmaiden uudelleenjaolla, joko kolhoosien yksityistämisellä tai sillä, että vastataan syntyperäisen väestön tai viljelysmaata vailla olevan maalaisväestön vaatimuksiin, asetettaisiin monikansalliset yritykset ja asianosainen väestö samaan asemaan?
Vastaus on itsestään selvä: tällaista on mielestämme mahdotonta hyväksyä. Kreissl-Dörflerin mietintö on erinomainen siinä mielessä, että siinä käsitellään juuri oikeita ongelmia, ja luulen, että Euroopan parlamentti kiillottaisi kilpeään hyväksymällä sen hyvin suurella äänten enemmistöllä.

Leperre-Verrier
Arvoisa rouva puhemies, oli varmasti 1000 hyvää syytä sille, että OECD: n edustajat täydellisessä salamyhkäisyydessä sepittivät tämän monenvälisen sopimuksen, mutta on muutamia syitä, eivätkä ne ole vähäisimpiä, jotka pakottavat meidät torjumaan tämän uuden taloudellisen järjestyksen, jota meille halutaan tyrkyttää. Ymmärrämme toki hyvin ne edut, joita monikansalliset yritykset voisivat saada tällaisesta sopimuksesta, varsinkin kun tässä ehdotuksessa, joka voitaisiin tiivistää "velvoitteet valtioille, voitot sijoittajille" -periaatteeksi, niille tarjotaan vankkoja takuita.
Sijoittamisen esteiden poistaminen on varmasti hyvä asia, mutta sen lisäksi syrjimättömyyden periaatteella tai tällä sijoittamisen käsitteen hyvin laajalla ymmärtämisellä ei saisi olla vahingollisia seurauksia kaikille maillemme, sillä aiheuttamalla todellisen uhan kansalliselle itsemääräämisoikeudelle tämä sopimus saattaa loppujen lopuksi asettaa kyseenalaiseksi kansojen oikeudet ja heidän vaatimuksensa yhteiskunnassa ja ympäristössä. Kehitysmaille, jotka on kuitenkin suljettu pois neuvotteluista, tällä sijoittamisen käsitteellä pakotetaan usein niiden omien etujen vastaisia ehtoja. Me tiedämme, että talouden ylivalta politiikkaan kyseenalaistaa demokratian. Todisteeksi siitä kelpaa jo se tapa, jolla tämä sopimus neuvoteltiin.
On siis erittäin tärkeää, että tuomitsemme Euroopan parlamentin jäseninä tämän sopimuksen, joka merkitsisi vakavaa vahinkoa Euroopan rakentamiselle hetkellä, jolloin sen laajentuminen on juuri ajankohtainen.
Mitä yhteisestä maatalouspolitiikastamme, Euroopan sosiaalisesta mallista ja kulttuuri-identiteetistämme tulisi, jos MAIsopimusta sovellettaisiin tulevaisuudessa? Siksi on oltava tyytyväinen taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan tekemään aloitteeseen ja kiitettävä herra Kreissl-Dörfleriä hänen työnsä laadusta. Ryhmämme äänestää sitä paitsi epäröimättä hänen mietintönsä puolesta, mutta olisi myös hyvä, jos neuvosto ottaisi kantaa. Samalla tavalla, herra komissaari, odotamme, että komissio, joka osallistuu neuvotteluihin, jatkaa ponnistelujaan, mutta aina järjen ja viisauden keinoin, sillä kyseessä on juuri Euroopan yhteisömme, ja tässä suhteessa on välttämätöntä puolustaa kulttuurista omaleimaisuuttamme.
Tämä omaleimaisuus on saavutettu kulttuurin ammattilaisten liikkeelle saamisen ansiosta, jotka jälleen äskettäin herkistivät uudelleen yleisen mielipiteen tajuamaan MAI-sopimuksen vaarat. Tämä kulttuurinen omaleimaisuus, joka saavutettiin kovan taistelun jälkeen GATT-neuvottelujen aikana, on laajennettava koskemaan MAI-sopimusta. Samalla tavalla ne yleissopimukset, joissa määrätään henkiseen omaisuuteen kuuluvista oikeuksista, on säilytettävä, sillä, hyvät kollegat, olisi jo aika ymmärtää, että maailma ei ole mikään valtava Monopoli-peli ja että kulttuurimme kohtalosta ei heitetä noppaa.

Souchet
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa komissaari, haluan antaa tunnustuksen taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan tekemälle aloitteelle. Siinä salamyhkäisyydessä, joka ympäröi jo pitkälle edenneitä neuvotteluja, se katsoi välttämättömäksi varoittaa julkisesti yleistä mielipidettä siitä, miten merkittäviä pelissä olevat panokset ovat prosessissa, jossa ollaan laatimassa, sisäpiirin kesken, monenvälistä sijoitussopimusta. Niinpä me käymme, kolme vuotta neuvottelujen alkamisen jälkeen, Euroopan parlamentissa tänään ensimmäistä julkista keskustelua, joka on parlamentaarisessa toimielimessä omistettu MAI-sopimukselle.
Haluaisin myös onnitella esittelijää, joka osasi säilyttää tekstissään tietyn johdonmukaisuuden huolimatta niiden suurten ryhmien tekemistä hyökkäyksistä, joille halusta tehdä kompromisseja hintaan mihin hyvänsä ja halusta vesittää jokainen ehdotus on tullut toinen luonne.
Herra Kreissl-Dörfler osoittaa hyvin, että MAI-sopimuksessa ei ole kyse pelkästään yhden toiminta-alan puolustamisesta, vaikka se olisikin yhtä tärkeä kuin kulttuurin ala, vaan tietystä menetelmästä, logiikasta ja kansainvälisellä näyttämöllä esiintyvien toimijoiden arvojärjestyksestä. Sijoittajien suojelun järjestäminen kuuluu pääasiassa kansalliseen toimivaltaan, ja sen on edelleen siihen kuuluttavakin, vaikka unionin jäsenvaltioiden kantojen tiiviin yhteensovittamisen avulla pitäisikin voida pyrkiä tiettyihin yhteisiin tavoitteisiin. Mainitsen erityisesti vaikutukseltaan ekstraterritoriaalisen lainsäädännön tuomitsemisen, kaikenlaisen sellaisen kilpailun tuomitsemisen, jolla pyritään houkuttelemaan sijoituksia alentamalla sosiaalinormeja tai ympäristönsuojelua koskevia sääntöjä, sen, että sijoituksia koskevan sovitteluelimen on mahdoton purkaa jonkin yhteisen politiikan määräyksiä kuten maatalous- tai kalastuspolitiikan määräyksiä, sen, että on mahdotonta käydä kulttuurisen omaleimaisuuden kimppuun tai sen, että on mahdotonta asettaa kyseenalaiseksi kansallisen tai yhteisön tuomioistuimen lainvoimainen tuomio.
On olennaista, että sijoittajan perusteltua oikeutta sijoituksensa suojelemiseen ei muunneta ehdottomaksi oikeudeksi tehdä sijoituksia ilman mitään rajoituksia, jota käytettäisiin vastuun kantamisen ja jäsenvaltioiden kustannuksella lainsäädännön ja sääntelyn alalla.
MAI-sopimuksen nykyisessä logiikassa valtioiden tehtävä rajoittuisi siihen, että ne takaisivat sijoittajille heidän sijoituksiaan koskevan täyden nautintaoikeuden, kun taas niitä kansallisia ja yhteisön lainsäädäntöjä, joilla pyritään suojelemaan ympäristöä ja sosiaalista elämää, pidettäisiin suoralta kädeltä mahdollisina sijoitusten esteinä. Meistä on siis välttämätöntä kyseenalaistaa se logiikka, jolle MAI-sopimusta koskevat neuvottelut ja sen puitteet, joista kehitysmaat on suljettu pois, perustuvat tällä hetkellä, pikemminkin kuin pitäytyä poikkeus- ja varaustaktiikkaan, joka palvelisi vain tulevaisuuden neuvottelupaikkojen nimeämistä. Meidän pitäisi ottaa opiksemme GATT- ja WTO-prosessista. Tässä suhteessa mietinnössä soitetaan hyödyllisesti hätäkelloja. Siksi tuemme sitä.

Sichrovsky
Arvoisa rouva puhemies, mekin olemme tyytyväisiä tätä mietintöä koskevaan keskusteluun. Joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta pidämme mietintöä erittäin mielenkiintoisena, erittäin älykkäänä työnä. Olisi luonnollisesti toivottavaa, että Euroopassa ja länsimaissa vallitsevat ympäristö-, sosiaali- ja rakennemenot hyväksyttäisiin maailmanlaajuisesti ja sijoittajien kaikkialla maailmassa olisi tyydyttävä siihen. On valitettavasti myös eräänlaista ylimielisyyttä, kun länsi kylläisenä ja tyytyväisenä jättää huomiotta kolmannen maailman hädän ja elinolot ja miettii tai vaatii sijoittamisen esteitä, jotka viime kädessä estävät maailman muiden osien taloudellisen perustan parantumisen.
Infrastruktuurien ja viestintäjärjestelmien maailmanlaajuinen uudenaikaistuminen on todellisuudessa luonut sijoitusten sijaintien erittäin kovan kilpailutilanteen. Sijoittajat valitsevat pääomiensa antajien toimeksiannosta aina sellaiset paikat, jotka lupaavat heille parhaan mahdollisen tuoton. Sitä vastaan protestoiminen tai tämän prosessin estäminen olisi verrattavissa koneiden rikkomiseen teollisen vallankumouksen aikana.
Mietintö jättää avoimeksi kysymyksen siitä, missä muodossa Eurooppa on tulevaisuudessa mukana vastaamassa kolmannen maailman taloudelliseen nousuun sijoituksilla, esittämättä näille maille opettajamaisella tavalla määräyksiä siitä, millä edellytyksillä nousu on saavutettavissa.
Ongelmallisia ovat vaaditut rajoitukset kulttuurin alueella. Voin vain viitata Hollannin hallituksen raporttiin, jossa sanotaan: ei rakenneta panssarivaunua, vaan annetaan tukea.
Mietinnössä vaaditut toimet ulkomaisten yritysten sijoitusten säätelemiseksi eivät saa johtaa siihen, että kulttuurin jokaisella alueella voi syntyä avoin kilpailutilanne. Kun täällä arvosteltiin aiemmin sitä, että amerikkalaiset yritykset saavat EU-rahaa, samoilla ihmisillä ei varmasti ole mitään sitä vastaan, että amerikkalaiset yritykset osallistuvat pääomallaan eurooppalaisiin elokuviin.
Erityisen tyytyväinen voi olla siitä, että mietintö käsittelee tekijänoikeussuojan uhkaa. Sen osalta on olemassa paljon korjaamisen varaa, ja siitä pitäisi keskustella tarkasti.

Falconer
Arvoisa rouva puhemies, on ilo puhua parlamentissa ilman, että minun tarvitsee mainita läsnäolostani.
Minä ja ryhmäni kannatamme herra Kreissl-Dörflerin mietintöä. Kannatamme erityisesti kohtia 5, 14, 23 ja kohtaa 15, joka koskee OECD: n suuntaviivoja. Saanen sanoa tässä kohtaa, että siitä huolimatta, missä tulevat keskustelut investointimenettelyistä pidetään, pidetäänpä ne OECD: ssä, WTO: ssa tai UNCTADissa, arvostaisimme sitä, että ne henkilöt, jotka ovat vastuussa asioistamme, käsittelisivät niitä hieman avoimemmin. Meidän parlamentin jäsenten pitäisi olla keskustelujen eturintamassa eikä häntäpäässä. Parlamenttia on onniteltava tämän mietinnön tuottamisesta.
Suurimman kannatuksen saa vapaaehtoisuutta koskeva sääntö. Kannatus tulee OECD-mailta. Emme voi nähtävästi sopia siitä, että suuntaviivojen vapaaehtoisuutta koskeva sääntö muutettaisiin pakolliseksi. Herra Charles Bridge kauppa-ja teollisuusministeriöstä sanoo OECD-suuntaviivojen vapaaehtoisuuden asemaa koskevassa lausunnossaan, että uusi enemmistön mielipide on, että vapaaehtoisuuden asemaa ei pitäisi muuttaa. Mutta hän jatkaa sanomalla, että vuodesta 1991 lähtien OECD-mailla on ollut sitova velvoite perustaa kansallisia yhteyspisteitä ( "national contact points" ) myynninedistämistoimien hoitamista varten, kyselyiden hoitamista varten ja sitä varten, että osapuolten kanssa keskusteltaisiin kaikista suuntaviivoihin liittyvistä asioista. Meidän kannattaisi ehkä harkita tarkasti sitä, mitä nämä kansalliset yhteyspisteet ovat saaneet aikaan.
OECD: n ammattiliittojen neuvoa-antavan komitean mukaan heidän tutkimustuloksensa viittaavat siihen, että kansalliset yhteyspisteet vaikuttavat joitakin huomattavia poikkeuksia lukuun ottamatta ennemminkin jälkeenpäin kuin edeltäkäsin eivätkä tee paljoakaan kattaakseen koko alan. Jotkin kansalliset ammattiliittojen keskukset, jotka eivät vastanneet tutkimukseen, ilmoittivat, että ei ollut paljoakaan selostettavaa, koska kansalliset yhteyspisteet heidän maissaan olivat lakanneet toistaiseksi toimimasta.
Myös sellaista havaittiin, että pyynnöt suuntaviivoja koskevista tiedoista jätettiin usein huomioimatta, ja tämä on johtanut monien ammattiliittojen keskusjärjestön tytärjärjestöjen suureen välinpitämättömyyteen kansallisia yhteyspisteitä kohtaan.
Raportissa kysytään lisäksi, onko kunkin maan kansallinen yhteyspiste neuvotellut ammattiliittojen kanssa toimialastaan. Ruotsin kansallinen yhteyspiste on ainoa piste, joka on neuvotellut ammattiliittojen kanssa etukäteen. Belgian kansallinen yhteyspiste neuvottelee jälkikäteen, ja kaikki muut tytärjärjestöt vastasivat kielteisesti. Joten ehkä komissio voisi kertoa meille, mihin toimiin se voi ryhtyä, jos se aikoo jatkaa vapaaehtoisuutta koskevan säännön noudattamista, jotta se todella vahvistaisi kansallisia yhteyspisteitä varmistaakseen, että ne soveltuvat niille ihmisille, joita monenvälisen sijoitussopimuksen on tarkoitus palvella.
Voinko pyytää komissiota myös tutkimaan kysymystä portfoliosijoituksista, koska samalla kun me keskustelemme ulkomaisista suorista sijoituksista, monet näistä yrityksistä saavat tuloksensa osakkeenomistajien portfoliosijoitusten seurauksena.
Voiko komissio kertoa meille, aikooko se harkita näissä neuvotteluissa, ja aikooko se rohkaista jäsenvaltioita ottamaan käsiteltäväksi, vakuuksia siitä, että useiden eläke- ja ammatillisten rahastojen sekä vakuutusrahastojen johtokunnan jäsenten kanssa todellakin neuvotellaan, ennen kuin sijoituksia tehdään missään niistä yrityksistä, jotka toimivat monenvälisen sijoitussopimuksen piirissä monissa niistä maista, joita vapaaehtoisuuden suuntaviivat eivät palvele kovin hyvin. Tämä olisi askel kohti demokratiaa, ja komission olisi tartuttava tilaisuuteen innokkaasti.

Porto
Arvoisa rouva puhemies, ulkomaisten suorien investointien kasvu (11 % vuodessa) on määrältään vaikuttava, paljon suurempi kuin talouden muiden perusmuuttujien kasvu; kymmenen viime vuoden aikana se oli kaksi kertaa suurempi kuin kaupan kasvu ja neljä kertaa suurempi kuin tuotannon kasvu. Sen tähden on outoa, ettei tässä asiassa ole olemassa monenvälisiä menettelytapoja.
Pääomien vapaa liikkuvuus on tekijä, joka mahdollistaa voimavarojen suurimman mahdollisen hyödyntämisen; toisin kuin voitaisiin pelätä, se ei ole myöskään vaarantanut kaupan kasvua tuotteiden ja palvelujen vapaan liikkuvuuden seurauksena. Ja koska se johtaa investointeihin epäsuotuisimmilla alueilla, se on alueellisesta näkökulmasta ollut tasapainottava tekijä tarjotessaan toimeentulon sellaiselle työvoimalle, joka olisi muuten joutunut muuttamaan pois alueelta raskain inhimillisin ja sosiaalisin kustannuksin (huomattava merkitys tässä suhteessa on ollut monikansallisten yritysten strategialla, niiden eri yksikköjen sijoituksella sekä alihankinnoilla eri maissa ja alueilla).
Kun mahdollisuudet on nyt tuotu esiin, on vielä säädettävä tarkat menettelytavat, koska muussa tapauksessa ulkomaiset suorat investoinnit voivat muuttua kestämättömäksi riiston ja kilpailusääntöjen rikkomisen muodoksi. Kuten esittelijä, kollega Kreissl-Dörfler, jota haluan onnitella, aivan oikein korostaa, on erityisesti vaadittava sosiaali- ja ympäristöalan sääntöjen tiukkaa noudattamista. Mikäli niin ei tapahdu, työntekijöillämme ja yrittäjillämme on täysi syy tyytymättömyyteen, koska heidän on vaikea hyväksyä investointien siirtymistä pois. Ja kuten olemme usein korostaneet, kyse on vaatimuksesta, joka samalla merkitsee palvelusta vähiten kehittyneiden maiden työntekijöille ja kansalaisille, koska se estää heidän riistonsa ja heidän elämänlaatunsa heikkenemisen.
Lopuksi pahoittelemme myös omasta puolestamme, että vaikka tukien valvonnassa onkin saavutettu tiettyä edistystä, näin ei ole tapahtunut verotuksen alalla; pääomaveroa on haluttu alentaa, vaikka se johtaisi jo olemassa olevan epätasapainon pahenemiseen entisestään ja toisi kohtuutonta lisärasitusta työhön kohdistuvaan verotukseen.
Ainoa varauksemme esittelijän sekä eräiden puheenvuoron aiemmin käyttäneiden kollegoiden näkemyksen suhteen on se, että pelkäämme kulttuurin alalle ehdotettujen poikkeuksien johtavan protektionismiin. Euroopan kulttuurin on saavutettava asemansa omin avuin ilman protektionismia, joka loppujen näivettää sen. Tässä suhteessa yhdymme enemmänkin Hollannin kantaan.

Daskalaki
Arvoisa rouva puhemies, tahtoisin sanoa, että ymmärrän hyvin täälläkin ilmaistun rauhattomuuden ja huolestuneisuuden monenvälisestä sijoitussopimuksesta. Huolestuneisuutta esiintyy niin Euroopan parlamentin valiokunnissa kuin myös taide- ja tiedepiireissä. Yhtä oikeutettuja ovat eurooppalaisen lehdistön kirjoitukset, jotka soittavat hätäkelloja MAI-sopimuksen todennäköisestä ja pikaisesta allekirjoittamisesta. Kulttuuriasioita käsittelevässä valiokunnassa, jonka jäsen olen, olemme käyneet kiivaaseen taisteluun torjuaksemme yrityksiä vahingoittaa eurooppalaista kulttuurituotantoa ja monikulttuurista identiteettiämme, jota tämä sopimus uhkaa. Euroopan kulttuuripolitiikka oli vaarassa jo GATTneuvotteluiden yhteydessä, missä onnistuimme lopulta saamaan kulttuuria koskevan poikkeuksen, joka täytyy säilyttää koskemattomana ja jota mielestäni pitäisi päinvastoin vahvistaa. Muistutan, että on paljon muitakin kansallisia edustuslaitoksia, jotka haluavat saada poikkeuksia itselleen. Näin toimivat myös amerikkalaiset tietyillä aloilla, joilla niillä on OECD: n puitteissa kansalaisilleen edullisia erityisjärjestelyjä.
Mitä tulee kulttuurituotteisiin ja -palveluihin, mukaan lukien uudet teknologiat, tekijänoikeudet ynnä muut taiteilijoiden ja luovien ihmisten oikeudet, meillä on velvollisuus torjua yritys eurooppalaisen politiikan ja eurooppalaisen kokonaisrakenteen sekoittamiseksi unohtamatta, että kysymys koskee myös muita aloja, joita ovat liikenne, kalastus ja maanviljely, kuten jo mainittiin.
Kaikista eurooppalaista solidaarisuutta vastaan kohdistuvista kovista paineista ja hyökkäyksistä huolimatta se on säilytettävä horjumattomana loppuun asti. Haluaisinkin tässä kohtaa korostaa, että valitettavasti on jäsenvaltioita, joiden edustajat haluavat edetä sopimuksen solmimisessa vieläkin nopeammin selvittämättä ensin siitä aiheutuvia ongelmia. Emme kiellä tarvetta saada neuvottelut päätökseen, mutta missään nimessä ei ennen kuin Euroopan kannalta elintärkeät asiat on ratkaistu tyydyttävällä tavalla.

Teverson
Arvoisa rouva puhemies, pidän tätä sopimusta erittäin myönteisenä siinä mielessä, että se toimii syrjimättömyyden puolesta mitä tulee investointeihin, oikeusvaltion soveltamiseksi allekirjoittavien jäsenvaltioiden osalta, ja sen tehtävänä on lisätä kansainvälisiä sijoituksia ja siten myös kansainvälistä kauppaa. Kaikki nuo ovat poikkeuksellisen hyviä asioita ja pidän niitä myönteisinä.
Minua huolestuttaa se, että kun tätä sopimusta aletaan katsoa läpi - olen yrittänyt lukea sitä monta kertaa, vaikka se onkin tällä hetkellä kaukana lopullisesta - se herättää lukuisia kysymyksiä. Selvästikin, koska kansainväliset sijoitukset on ala, jolla on erittäin kova kilpailu, yksi asia, joka tapahtuu on, että vaikka se on OECD: n sopimus, muille valtioille, jotka etsivät ulkomaisia sijoituksia, tulee kovat paineet allekirjoittaa se myös. Toisaalta, pidän sitä periaatteessa myönteisenä. Olen huolissani kehitysmaiden osallistumisen tasosta erityisesti päätöksentekoprosessin osalta, vaikka se on ensisijaisesti OECD: n asiakirja tällä hetkellä.
Herra Falconerin tavoin minäkin kiinnittäisin huomiota monikansallisia yrityksiä koskeviin OECD-suuntaviivoihin. Vaikka OECD tekee suuren numeron omasta mainosmateriaalistaan, olisin halunnut nähdä sen näkyvämmässä asemassa tämän sopimuksen yhteydessä. Toisaalta jos luette sopimuksen läpi, se herättää enemmän kysymyksiä kuin mihin se ehkä vastaa sen osalta, kuinka hyvin ympäristönormeja koskevaa alaa käsitellään lopullisessa versiossa.
Toinen kommenttini, jonka teen hiukan ironisesti, on kysymys, vieläkö kotimaisia yrityksiä syrjitään sijoituskannustimien osalta, joita sellaiset maat käyttävät, joilla on taipumusta syrjiä ulkomaisten sijoittajien hyväksi?
Lopuksi haluaisin kysyä, milloin sopimus nyt sitten allekirjoitetaan - sen piti tapahtua toukokuussa, ja näyttää siltä, että se viivästyy - ja läpäiseekö se hyväksyntämenettelyn Euroopan parlamentissa?

Moreau
Arvoisa rouva puhemies, MAI-sopimus muodostaa todellisen sotakoneiston kansoja, maita ja valtioita vastaan. Ulkomaisten sijoittajien edut asetetaan etusijalle yli kaikkien kohtuuden rajojen; heidän oikeutensa ulotetaan kaikille aloille, koska he voivat haastaa hallitukset suoraan oikeuteen saadakseen vahingonkorvauksia kaikista niistä toimista, joiden katsotaan vähentävän heidän voittojaan.
Niinpä sosiaaliset oikeudet, ympäristönsuojelu, aluesuunnittelu, luonnonvarojen säilyttäminen, huoli yhteisestä edusta ja ammattiyhdistysvapaudet olisivat kaikki aiheita, joilla voitaisiin perustella rangaistuksia, samoin kuin muuten yhteisön etuuskohtelullakin.
Nykyisessä maailmanlaajuistumisprosessissa kansojen edut poljetaan jalkoihin; MAI-sopimuksen myötä hallitukset joutuvat itse pilkan kohteeksi, ja niillä olisi sen jälkeen pelkästään velvollisuuksia monikansallisia yrityksiä kohtaan. Tällaista logiikkaa on täysin mahdotonta hyväksyä, ja se on sitä paitsi laajasti torjuttu. Vaikka neuvotteluja on käyty vuodesta 1995 lähtien mitä suurimmassa salamyhkäisyydessä, MAI-sopimuksen todellisuus on tullut ilmi, ja se on aiheuttanut valtavan protestiliikkeen Yhdysvalloissa, Kanadassa, Intiassa ja Euroopassa. Jopa Ranskassa ne taiteilijat ja suunnittelijat, jotka tajuavat, kuinka kulttuurilla on kaikki menetettävänään tällaisessa kaupallistamisen logiikassa, ovat lähteneet voimakkaasti liikkeelle.
Ranskan hallitus ilmoittaa pääministerinsä kautta, että tämäntyyppisellä sopimuksella ei voida missään tapauksessa kyseenalaistaa hallitusten vapautta toteuttaa valintojaan. Ranska, hän sanoo, vaatii sitovia säännöksiä, joilla kielletään maiden välinen kilpailu sijoitusten houkuttelemiseksi sosiaalinormeja ja ympäristösääntöjä heikentämällä.
Kreissl-Dörflerin mietinnössä esitetään useita perusteltuja arvostelun aiheita ja vaaditaan aivan oikein OECD-neuvotteluja koskevaa julkista vuoropuhelua sekä avoimuutta. Siinä ei kuitenkaan viedä ajatusta loppuun saakka, koska siinä tyydytään loppujen lopuksi pelkkään suositukseen, että MAI-sopimus allekirjoitettaisiin vasta sitten, kun se on perusteellisesti analysoitu. Euroopan parlamentin, ensimmäisen vaaleilla valitun elimen, joka keskustelee MAI-sopimuksesta etenkin taloudellisten ulkosuhteiden valiokuntansa ansiosta, olisi mielestäni vaadittava jäsenvaltioiden hallituksia olemaan allekirjoittamatta MAI-sopimusta, lykkäämään neuvotteluja ja järjestämään ensin laaja julkinen keskustelu, jossa kansalliset parlamentit olisivat mukana.
Sama vaatimus voidaan esittää transatlanttisia yhtenäismarkkinoita koskevan suunnitelman osalta, joka tunnetaan "Brittanin suunnitelmana" ja joka on saanut vaikutteita täysin samoista ääriliberalistisista periaatteista kuin MAI-sopimuskin. Me aiomme, ranskalaisina parlamentin jäseninä, olla osaltamme auttamassa yhteiskunnallisen liikkeen kehittymistä näiden työpaikkoja ja vapauksia uhkaavien hankkeiden torjumiseksi sekä yhteistyön ja kestävän kehityksen logiikan saattamiseksi hallitsevaksi logiikaksi, mikä on todellinen sivilisaation haaste 2000-luvulla.

Schörling
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin kiittää lämpimästi kollegaani Kreissl-Dörfleriä, sillä hän on todellakin aiheuttanut päänvaivaa, ei vain meille vaan myös kansallisille parlamenteille niin, että olemme todellakin heränneet tässä asiassa.
On sanottu, että tulossa on maailmanlaajuisen talouden perustuslaki. Mutta on niin ikään sanottu, että pelissä eivät ole vain taloudelliset intressit vaan myös ympäristöintressit, sosiaaliset intressit, kansakuntien itsemääräämisoikeus ja niin edelleen.
Haluaisin kysyä komissiolta: miksi emme ole Euroopan parlamentissa saaneet tietää, että asiasta on käyty keskustelua? Missä on vuoropuhelu kansalaisten ja kansan valitseman parlamentin kanssa? Olen erittäin pettynyt Ruotsin kauppaministeriin, joka jo vuodesta 1995 on osallistunut näihin neuvotteluihin antamatta pienintäkään merkkiä siitä, että neuvottelut ovat olleet käynnissä. Hän on myös sosiaalidemokraatti, joka viime vaaleissa ilmoitti, että he "pitävät markkinavoimat kurissa" . Nyt näemme sen, miten tällaisten lupausten kanssa käy. Tarvitsemme enemmän demokratiaa! Ja kuten edellinen puhuja sanoi: "Pysäyttäkää sopimus, kunnes olemme saaneet aikaan kunnollisen keskustelun!"

Sainjon
Arvoisa rouva puhemies, minusta tuntuu siltä, että meidän, poliittisessa vastuussa olevien ja yleisestä ja yhtäläisestä äänioikeudesta oikeutuksemme saaneiden, on aika tehdä loppu joidenkin kansainvälisten instituutioiden teknokraattisesta vääristymästä.
Yksi kysymys nousee esiin, ja aion esittää sen selvästi: kenen hyväksi OECD: ssä työskennellään? Työskennelläänkö siellä maiden ja niiden kansojen taloudellisen, sosiaalisen ja kulttuurisen kehityksen edistämiseksi, vai onko OECD mahtavien monikansallisten yritysten palveluksessa? Monenvälisessä sijoitussopimuksessa annetaan vastaus. Miten voimme sietää sitä, että muutamat rikkaat maat neuvottelevat vaivihkaa La Muetten linnan käytävien suojassa OECD: n päämajassa Pariisissa sopimuksia, joita sovelletaan sitten maihin, jotka ovat niitä köyhempiä? Korkeat virkamiehet valmistelevat nämä sopimukset kaiken demokraattisen valvonnan vastaisesti ainoana päämääränään poistaa kaikki esteet kulttuurin, mutta myös sosiaaliasioiden ja ympäristön alalla.
MAI-sopimuksen myötä saamme asioista todellisen oppitunnin. Kyse ei ole mistään sattumalta tapahtuneesta vahingosta; kyse on kokonaisvaltaisesta ääriliberalistisesta katsomuksesta, joka vahvistuu ja jossa pyritään polkemaan kaikki sosiaaliset ja demokraattiset saavutukset, jotka on usein saavutettu kovan taistelun jälkeen. Jos sanotaan "ei" MAI-sopimukselle, se tarkoittaa itse asiassa sitä, että sanotaan "ei" OECD: n nykyisille käsityksille, mutta se tarkoittaa ehkä myös sitä, että käynnistetään pohdintaa siitä, onko tällaista järjestöä tarkoituksenmukaista säilyttää toiminnassa vai ei, tai ainakin siitä, onko sen tehtävää tarkistettava. Eikö olisikin paljon järkevämpää ja tehokkaampaa vahvistaa Maailman kauppajärjestön asemaa, joka tulevaisuudessa käsittelisi tällä hetkellä OECD: ssä käsiteltäviä aiheita? On joka tapauksessa niin, että kansainvälisten instituutioiden demokraattista valvontaa koskeva ongelma nousee esiin tärkeämpänä kuin koskaan aikaisemmin, jos halutaan välttää kansojen kannalta kohtalokkaat vääristymät.

Van Dam
Arvoisa rouva puhemies, tällä hetkellä on voimassa yli 1 800 kahdenvälistä ulkomaisia suoria investointeja koskevaa sopimusta. Tämä johtaa avoimuuden puutteeseen ja ristiriitaisuuksiin sopimusten välillä. Monenkeskinen sopimus investoinneista OECD: n puitteissa onkin näin ollen selkeä asia. OECD-maat tekevät suurimman osan ulkomaisista suorista investoinneista, ja OECD: n puitteissa voidaan päästä sopimukseen paljon nopeammin ja tehokkaammin kuin WTO: n puitteissa.
Kollegani Kreissl-Dörflerin mietintö herättää muutamia kysymyksiä. Eikö tällaisessa kansainvälisesti kattavassa sopimuksessa ole uhkana se, että kansainvälisten yritysten edut asetetaan etusijalle yleisiin etuihin nähden? Onko kehitysmailla riittävästi neuvottelunvaraa sopimuksesta, vai onko kaikki jo päätetty niiden puolesta?
On oikein, että esittelijä on kiinnittänyt tähän asiaan runsaasti huomiota arvokkaassa mietinnössään. Sopimus rajoittaa huomattavasti riippumatonta toimivaltaa, mikä huolestuttaa minua. Sillä saattaa olla kielteisiä vaikutuksia sellaisilla tärkeillä politiikan alueilla, kuten ympäristön, sosiaalialan ja kulttuurin piirissä. GATT-neuvotteluissa olemme yhä useammin törmänneet tähän ongelmaan.
Meidän täytyy tasapainoilla liberaalin sopimuksen ja liiallisen säätelyn ja protektionismin välillä. Näyttää siltä, että Alankomaissa yritysten itse luomat säännöt toimivat ympäristö-, ihmisoikeus- ja sosiaaliturva-asioissa paremmin kuin viranomaisten määräykset.
Mietinnössä painotetaan jonkin verran liikaa esimerkiksi kulttuurin suojelua. Komissio on ehdottanut monia asioita, mutta ei kai kaikkea tarvitse sisällyttää tähän mietintöön? Missä sitten ovat ympäristöasiat? Liika on aina liikaa. Otan tämän huomioon äänestyskäyttäytymisessäni.
Haluan antaa täyden tukeni tälle mietinnölle joistain kauneusvirheistä huolimatta, ja haluan kiittää esittelijää mietinnöstä.

Lienemann
Arvoisa rouva puhemies, arvoisat kollegat, tämä sopimus on äärimmäisen vakava Euroopan unionin ja kansojemme tulevaisuudelle.
Kreissl-Dörflerin mietinnössä tuodaan hyvin esille kaikki vaarat ja ehdot, jotka olisi koottava, jotta sijoitustoiminnan järjestäminen olisi vihdoinkin sekä avoimempaa ja helpompaa että kansoja palvelevaa. Ryhmämme on joka tapauksessa ehdottanut tarkistusta, jotta tämän parlamentin viestin sanoma olisi loppujen lopuksi selvempi. Emme halua hallituksiemme ratifioivan tätä sopimusta sellaisena kuin siitä tällä hetkellä keskustellaan, eikä sen pohjana olevaa logiikkaa, ja Euroopan parlamentin on sanottava se kuuluvalla äänellä. Tämä sopimus riistäisi nimittäin valtioiltamme ja itse Euroopan unionilta eli yhteisön elimiltä kaiken mahdollisuuden toimia tehokkaasti sosiaalinormien ja ympäristönormien vahvistamiseksi tai paikallista kehitystä ja työllisyyttä edistävien politiikkojen harjoittamiseksi.
Annan muutaman tästä todisteena olevan esimerkin. Varmasti pöyristyttävin kohta on lauseke, jossa määrätään, että valtiot voidaan tuomita, jos ne toteuttavat sellaisia toimia, jotka ovat omiaan vähentämään tai haittaamaan monikansallisen yrityksen mahdollisia voittoja. Eli toisin sanoen jonkin monikansallisen yrityksen voitolla on enemmän merkitystä kuin kansojen edulla. Miksi Yhdysvaltain kongressi kuitenkin osittain epäröi? Siksi, että tällainen lauseke kuuluu Pohjois-Amerikan vapaakauppasopimukseen NAFTAan ja se on saanut erään Kanadassa toimivan "Ethyl" -nimisen amerikkalaisen yhtiön vaatimaan vahingonkorvauksia Kanadan hallitukselta, koska se oli vahvistanut normin, jossa kiellettiin tuote, joka saattaisi heikentää saastumisen torjunnassa välttämätöntä organismia. Kanada oli siis joutumassa tuomituksi, koska se taisteli saastumista vastaan ja koska se riisti yritykseltä voittoja. Amerikkalaiset näkevät hyvin vaaran, ainakin osa Yhdysvaltain kongressista näkee hyvin vaaran. Älkäämme olko kuuroja. Tämä vaara on huomattava, ei ainoastaan ympäristön alalla, vaan myös sosiaalialalla.
Haluaisin lopettaa sanomalla, että sijoitustoiminta on tietenkin järjestettävä maailmanlaajuisesti avoimemmaksi ja järkevämmäksi, mutta että usean ehdon on täytyttävä, jotta näin voisi tapahtua. Ensinnäkään tämän järjestelyn puitteet eivät saa käsittää pelkästään rikkaita maita, vaan WTO: n tai jopa YK: n on oltava puitteina; toiseksi, sosiaali- ja ympäristönormien on oltava mahdollisia ja ne on vieläpä säädettävä maailmanlaajuisesti, ja kolmanneksi, valtioiden ja itse Euroopan unionin on säilytettävä itsemääräämisoikeutensa ja mahdollisuutensa toimia, sillä jos sijoittajien turvallisuus on välttämätöntä, kansojen turvallisuus on paljon välttämättömämpää.

Habsburg-Lothringen
Arvoisa rouva puhemies, taloudenhan pitää ensi sijassa palvella ihmisiä. Sen vuoksi on uskoakseni myös niin tärkeää, että käsittelemme tänään monenvälistä sopimusta sijoituksista. Kreissl-Dörflerin mietintöön sisältyy tosin joitakin väitteitä, jotka sopivat jonkin aikaa käynnissä olleen kampanjan kuvaan, jossa erilaiset ryhmittymät käyttävät MAI: ta herättämään epämääräistä pelkoa niin sanottua globaalistumista kohtaan. Minun on esitettävä tämä arvostelu näin suoraan, herra Kreissl-Dörfler, koska te tiedätte kyllä, että arvostan työtänne kovasti ja haluaisin oikeastaan jatkossa edelleen puhua teille rehellisesti.
Tämä parlamentti ei voi tietenkään tyytyä siihen, että neuvotteluja käydään pääosin julkisuudelta ja parlamenteiltakin salassa, kuten mietinnössä todetaan. Tämä arvostelu ei kuitenkaan koske OECD: tä vaan neuvostoa. Neuvoston tätä aihetta käsittelevä työryhmä kokoontuu nimittäin tänään Brysselissä. Te vaaditte mietinnössä esimerkiksi sosiaalisesti ja ekologisesti tasapainoista talouspolitiikkaa, ja parlamentin toinen puoli - rouva Castellinahan on myös siellä - vihjaa näin, että MAI haluaisi tehdä lopun voimassa olevista ympäristö- ja sosiaalistandardeista.
Itävallan valtiovarainministeriön asiaa koskevassa lausunnossa sanotaan näin: MAI ei puutu valtion oikeuteen ylläpitää omia ympäristöä ja työntekijöiden oikeuksia koskevia standardeja, kunhan ulkomaisilla sijoittajilla ei ole tiukempia velvoitteita kuin kotimaisilla. Sosiaali- ja ympäristöstandardien polkemista koskeva määräys eli kielto ympäristön ja työntekijöiden oikeuksien heikentämisestä ulkomaisten sijoitusten houkuttelemiseksi on esitetty.
MAI ei myöskään rajoita EU: n lainsäädäntöä. Vastaava varaus on esitetty. Henkistä omaisuutta koskevaa ongelmaa säädellään siten, että MAI ei voi vaikuttaa TRIPS-sopimukseen. OECD: n sopimus on lisäksi ratifioitava demokraattisesti. Jos haluamme todella, että talous tuottaa ihmisille hyötyä, emme saa tunkea sijoitussopimusta täyteen määräyksiä, joita ymmärtävät vain asianajajien sankat joukot. Asiahan koskee loppujen lopuksi myös pieniä ja keskisuuria yrityksiä, jotka eivät työllistä jättimäisiä koneistoja.
Neuvostoa koskee luonnollisesti myös kehotus tiedottaa parlamentille aina välittömästi neuvottelujen kulusta.

Monfils
Arvoisa rouva puhemies, Kreissl-Dörflerin erinomaisen työn tuloksena syntyneessä mietinnössä on osoitettu, että vaikka sijoitusten vapauttaminen onkin olennainen tavoite, teksti, sellaisena kuin se tunnetaan, on vaarallinen ja sitä on joiltakin kohdiltaan mahdoton hyväksyä. Se on vaarallinen, koska se on epätasapainoinen: kaikki oikeudet sijoittajille, kaikki velvollisuudet valtioille. Valtiot saattaisivat jopa joutua vastaamaan jonkin kansainvälisen näennäistuomioistuimen edessä niistä perusteista, jotka innostivat niitä toteuttamaan tämän tai tuon toimen, esimerkiksi sosiaalisella tai ympäristön alalla.
Tekstiä on myös mahdotonta hyväksyä, mitä tulee henkiseen omaisuuteen ja kulttuurialaan ja varsinkin audiovisuaaliseen alaan. Olemme vieläpä täällä kamppailleet voidaksemme myötävaikuttaa vankan ja dynaamisen kulttuuriteollisuuden luomiseen, etenkin "televisio ilman rajoja" -direktiivillä. No, sopimuksen tekstissä saatetaan tehdä kaikki nämä ponnistelut tyhjiksi.
Lisään kuitenkin uuden ongelman, rouva puhemies. Kuulin tänään, että komissio aikoo käydä neuvotteluja Yhdysvaltain kanssa joidenkin transatlanttisten yhtenäismarkkinoiden puitteissa (New Transatlantic Market Place), joista meille ei ole koskaan tiedotettu ja jotka voisivat koskea myös henkistä omaisuutta ja taiteen tekijänoikeuksia. Tässä alkaa olla jo ongelmaa kerrakseen. Täydellinen salamyhkäisyys vallitsee näissä neuvotteluissa. Komission on aika tiedottaa meitä selvästi sekä MAIsopimuksen että NTM-suunnitelman osalta, on aika, että se neuvottelee uudelleen useita kohtia MAI-sopimuksesta, että se sulkee koko audiovisuaalisen alan ja tekijänoikeudet pois näistä kansainvälisistä sopimuksista, ja että parlamentti samoin kuin kansalliset parlamentit vihdoinkin kantavat vastuunsa näiden tekstien suhteen.

Seppänen
Arvoisa puhemies, täällä on tapana kehua esittelijää, mutta ajanpuutteen vuoksi minä jätän sen tällä kertaa väliin, vaikka syytä kyllä olisi. Esittelijä kuitenkin näkee hyväksi sen, että MAI-sopimuksessa neuvotteluosapuolena on ollut EU: n komissio eivätkä jäsenmaat. Se merkitsee vallansiirtoa federalistiselle keskusvallalle. Se antaa komissiolle sellaisen vallan minun maani sosiaaliturvaan, ympäristöön, työsuojeluun, terveyspolitiikkaan ja henkiseen omaisuuteen, jota me emme tämän mietinnön mukaan ole valmiita antamaan ylikansallisille yhtiöille. Pienen maan näkökulmasta myös komissio voi toimia kuin ylikansallinen yhtiö.
MAI-sopimuksessa on kysymys siitä, että kapitalismilta poistetaan kaikki riiston rajat, myös uusilla aloilla ja myös henkisen toiminnan alalla. Myös niissä maissa, joita ei ole pyydetty eikä otettu mukaan OECD-maiden neuvotteluihin. MAI asettaa globaaliset standardit valtioiden toiminnalle, mutta ei yritysten toiminnalle. MAI on siksi epätasapainoinen.
Herra Kreissl-Dörfler on laatinut hyvän mietinnön, vaikka hänellä onkin liiallinen usko EU: n valtaan ja EU: n hyvyyteen. EU on kapitalismin olomuoto Euroopassa. MAI-sopimuksesta taas on tulossa kapitalismin uusi olomuoto maailmassa.

Hautala
Arvoisa puhemies, minun täytyy sanoa kollega Seppäselle, että kyllä hänen ja minun hallitukseni on aivan itsenäisenäkin osapuolena ollut neuvottelemassa tästä sopimuksesta.
Mutta asiaan: me olemme todistamassa eräänlaista skandaalia. Komissio on ollut neuvottelemassa sopimuksesta, joka tekee tyhjäksi hyvin suuren osan Euroopan unionin koossapitävää voimaa ja ideaa. Monenlaiset tukimuodot asetetaan kyseenalaisiksi sen takia, että siinä suosittaisiin omia vieraiden kustannuksella eikä tule kuvitella, että poikkeukset olisivat mitenkään pitkäaikaisia. Olen varma, että vähitellen kaikki laitetaan samaan muottiin ja sen takia mitään turhaa toivoa ei kannata laittaa siihen, että asiat voitaisiin ratkaista poikkeuksilla. Niistä tulee korkeintaan tilapäisiä. Tarvitaan ehdottomasti sitovat klausuulit työlainsäädännön noudattamisesta ja ympäristönsuojelusta.
Herra komissaari, en epäröi sanoa, että jos Euroopan parlamentilla olisi mahdollisuus erottaa yksittäisiä komissaareja, niin tässä saattaisi olla tilanne, jossa Teidän jatkonne olisi vaakalaudalla.

Vecchi
Arvoisa rouva puhemies, sijoitusten liikkuvuutta edistävien kansainvälisten monenvälisten sopimusten solmiminen on erittäin tärkeä tavoite. Varmuustekijöiden tarjoaminen sijoittajille saattaa varmasti olla eräs oleellinen tekijä, joka saa sijoittajat kiinnostumaan enemmän myös epätavallisista kohteista, toisin sanoen maista, joita kansainväliset sijoittajat pitävät muita maita vähemmän luotettavina.
Tämän on kuitenkin tapahduttava olosuhteissa, jotka kaikki maat, joita sopimus koskee, voivat täysin hyväksyä, ja jotka johdonmukaisesti tukevat tasapainoisen ja kaikkien sopimuksen koskemien valtioiden ja kansojen kannalta kestävän kehityksen tavoitteita.
Tästä johtuu arvostelu, jota olemme kohdistaneet sen sopimuksen, josta jo yli kahden vuoden ajan on neuvoteltu OECD: ssä, muotoon ja sisältöön. Esittämässään mietinnössä edustaja Kreissl-Dörfler esittää ne vahvasti ja vakuuttavasti, ja siitä syystä kannatamme mietintöä.
Tahdomme korostaa kolmea ongelmallista aluetta. Ennen kaikkea on olemassa demokratiaa ja avoimuutta koskeva ongelma. Neuvotteluja on käyty ja niitä käydään salaa tiedottamatta niistä yhdellekään maailman kansanedustuslaitokselle ja jopa niin, että suurin osa hallituksista on lähes tietämättömiä sopimuksen vaikutuksista. Tätä ei voida hyväksyä, sillä tämäntyyppisen sopimuksen vaikutukset väistämättä aiheuttavat syvällisiä ja pitkäkestoisia vaikutuksia kaikissa maailman maissa.
Toiseksi mielestämme OECD ei ole sopiva paikka neuvoteltaessa sopimuksesta, jonka on määrä ulottaa vaikutuksensa lähes kaikkiin maailman maihin. Näin jätetään jälleen kerran kehitysmaiden ongelmat ja tarpeet vaille vähäisintäkään huomiota siitäkin huolimatta, että sopimuksen seuraukset olisivat kaikkein vakavimmat juuri köyhimmissä maissa.
Lopuksi, sopimuksen sisältöä ei voida hyväksyä, sillä se estäisi itse asiassa yksittäisia valtioita ja alueellisia yhteenliittymiä - esimerkiksi Euroopan unionia - kehittämästä itsenäisesti sosiaalisia, ympäristö- tai julkisten palveluiden politiikkoja ja varjelemasta ja korostamasta kulttuurista monimuotoisuutta ja olisi vakava uhka aktiivisille kehitysohjelmasuunnittelupolitiikoille.
Näiden syiden vuoksi pyydämme, ettei millään tavoin edettäisi kohti MAI-sopimuksen allekirjoittamista, ei ainakaan ennen kuin sen sisältöä ja luonnetta on perusteellisesti muutettu.

Thors
Arvoisa rouva puhemies, voin iloisena todeta, että järjestöt ovat onnistuneet neuvottelijoita paremmin yrityksissään luoda tähän sopimukseen liittyvää keskustelua, jota neuvottelijatkin ovat yrittäneet. Mutta se, mitä sopimuksen seurauksista on sanottu, on monissa kohdin kuitenkin melkoisen yliammuttua.
Olen sitä mieltä, että meidän on ennen kaikkea päätettävä siitä, että tarvitaan säännöstö sitten, kun maailmanlaajuistuminen tosiasiassa tapahtuu, ja että EU: lla ja parlamentilla on tässä tärkeä asema. Toivon myös, että komissio tukee niitä jäsenvaltioita, jotka ovat voimakkaasti vaatineet, että sopimuksessa tulee kieltää ympäristö- ja sosiaalistandardien heikentäminen, jonka tarkoituksena on houkutella tekemään sijoituksia. Miten tämän asian laita on, herra komissaari? Sijoituksia koskeva monenvälinen sopimus (MAI) voi itse asiassa johtaa standardien laatimiseen eikä, kuten väitettiin, standardien poistamiseen. Toivon myös, että monella taholla nähty tuilla käyty kauppa loppuu. Se johtaa myös siihen, että pienehköt yritykset uskaltavat sijoittaa ulkomaille.
On epäselvää, miten sovittelumenettelyt tapahtuvat. Tulisiko niiden olla avoimia vai suljettuja? Mitä ovat säännöt todistamisesta? Uskon, että meidän olisi kiinnitettävä tähän huomiota. Tässä suhteessa sopimus ei ole valmis allekirjoitettavaksi. Meidän on lisäksi mietittävä OECD-maiden asemaa. Uskon, että tämä sopimus on pitkällä aikavälillä välttämätön, jotta kehitysmaat vapaaehtoisesti voivat liittyä siihen, jos ne täyttävät vaadittavat edellytykset.

Pailler
Arvoisa rouva puhemies, olen iloinen, että Sir Leon Brittan on läsnä tässä keskustelussa, sillä MAI-sopimuksesta on sanottu paljon, ja toistan ainoastaan sen, että on välttämätöntä pysyä valppaana, sen lisäksi, mitä kulttuuria koskeviin ongelmiin tulee. Tässä on tosin kyseessä vakavan tekijänoikeusloukkauksen vaara, mutta vaarassa saattavat olla sen lisäksi myös, kuten täällä monesti sanottiin, maatalous, ympäristö ja sosiaaliset oikeudet. Olipa asia miten tahansa, mitä kulttuurin käsite mielestämme kattaa? Sekä tässä salissa että komissiossa tiedetään oikein hyvin, että kulttuurin ala supistuu yhä enemmän siinä määrin, että se käsittää kohta ainoastaan vähiten strategiset alat ja siirtää syrjään audiovisuaalisen ja kustannusalan sekä kaikki tiedon valtaväyliin liittyvät asiat.
Se, miksi olen iloinen puhuessani tänään teille, herra Leon Brittan, johtuu siitä, että te kyhäsitte kokoon ehdotuksen, joka on määrä hyväksyä huomenna, ja että luulen, että MAI-sopimuksen avulla te voitte nähdä, että kansat ja myös parlamentin jäsenet sekä useat täällä olevat puolueryhmät eivät enää halua salaisia neuvotteluja, eivät enää halua, että instituutioissamme ja Euroopassa tuetaan uusliberalismin hyökkäyksiä, joihin Yhdysvallat antaa meille usein kimmokkeen. NTM-suunnitelmaa on mielestäni tarkistettava sen vastaanoton mukaan, jonka me annamme tänään MAI-sopimukselle. Ei kuitenkaan pelkästään sen mukaan. Herra Bangemannin olisi oltava tänään täällä, koska lähentymistä koskeva vihreä kirja aiheuttaa myös tämäntyyppisiä ongelmia.
Haluaisin yksinkertaisesti sanoa lopuksi, että tämä sopimus ei ole sopimus, vaan ideologinen teksti, todellinen uusliberalistinen manifesti, ja että ryhmäni tulee ehdottamaan tarkistusta, jossa vaaditaan sopimuksen lykkäämistä sellaisen todellisen julkisen keskustelun mahdollistamiseksi, jossa kunnioitetaan yleistä mielipidettä, joka vaikuttaa yhä enemmän kansainvälisiin politiikkoihin.

Blak
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin aloittaa sanomalla, ettei tätä sopimusta olisi pitänyt käsitellä ainoastaan OECD: ssä. Sellaiseen se on liian tärkeä. Haluaisin keskittyä siihen, että työntekijöiden oikeusturva on sijoitettu MAI-sopimuksen johdantoon. On huolestuttavaa, että OECD: n monenvälisen sijoitussopimuksen luonnoksessa sijoittajien oikeuksien ja velvollisuuksien välillä vallitsee suuri epätasapaino. On tärkeää, että sijoittajia vaaditaan noudattamaan joitakin velvoitteita niissä maissa, joissa he toimivat. Haluaisin painottaa, että on syytä huolestua siitä, että tässä MAI-sopimuksessa työntekijöiden oikeusturvaan ja ympäristönäkökohtiin on haluttu viitata tekstin johdannossa. Se tarkoittaa, että työntekijöiden oikeusturvaa koskevat viittaukset eivät ole juridisesti sitovia, vaan niillä on pikemminkin aiesopimuksen luonne.
Tarkoitan, että on kohtuullista, että tekstiin lisätään, että valtioiden on pitänyt ratifioida seitsemän ILO: n sopimusta perustavista työntekijöiden oikeusturvaa koskevista sopimuksista. Valtion on tunnustettava säännöt, jotka koskevat ILO: n työehtoja ja järjestäytymisoikeuksien suojelua, lapsityön kieltoa ja niin edelleen, jotta sellaiset asiat eivät voi muodostua kilpailutekijöiksi, joiden avulla valtiot yrittävät vetää sijoittajia puoleensa. On tärkeää, että vältetään sekä valtion että sijoittajien keinottelu sosiaalietujen polkemisella. On tärkeää pitää mielessä, että ulkomaisia suoria sijoituksia koskevien määräysten vapauttaminen ei saa hyödyttää ainoastaan sijoittajia ja alkuperävaltioita. Sen on myös oltava mukana varmistamassa alkuperämaan kestävää taloudellista kehitystä. Tämä parlamentti on - tietääkseni - ainoa parlamentti, joka keskustelee MAI-sopimuksesta. On tärkeää, että jäsenvaltioissa ja kansallisissa parlamenteissa saadaan käynnistettyä tätä sopimusta koskevat keskustelut.

Nordmann
Arvoisa rouva puhemies, tämä MAI-sopimusta koskeva asia on alkanut hyvin huonosti, ja se on ehkä vahinko. Vahinko, koska olisi hyödyllistä, ja se juuri on MAI-sopimuksen tavoite, että saisimme perustettua ja säädettyä sellaisen kansainvälisiä sijoituksia koskevan oikeuden, joka olisi omiaan luomaan sijoittajille luottamuksen tunteen ja kaikille turvallisuuden tunteen. Jos MAI-sopimus johtaa riita-asioiden moninkertaistumiseen, on selvää, että se toimii nurinkurisesti. Jos korvaamme esteet riita-asioilla, en usko, että voitamme siinä yhtään mitään.
Itse tapa, jolla neuvotteluja käydään, kärsii lisäksi aivan ilmeisesti avoimuuden puutteesta, ja on välttämätöntä, että ehdotuksen johdonmukaisuutta lisätään olemassa olevaan, demokratian periaatteisiin ja siihen periaatteeseen nähden, että politiikka on talouteen verrattuna etusijalla. Muuten joudumme seuraamaan salaliittomyyttien vyöryä, ja MAI-sopimus saattaa epäonnistua ja palata kuolleina syntyneiden ehdotusten taajaan kansoitetulle hautausmaalle.

Sjöstedt
Arvoisa rouva puhemies, Maailman kauppajärjestö WTO: n pääjohtaja Ruggiero on kutsunut tätä sopimusta "yhden ainoan maailmanlaajuisen talouden perustuslaiksi" . Se antaa kuvan siitä, mitä suunnattomia seurauksia MAI-sopimuksella voi olla.
Keillä sitten on oikeus laatia maailmanlaajuisia perustuslakeja? No, ilmeisesti maailman 29 rikkaimmalla teollisuusmaalla. Muut maat ovat käytännössä pois suljettuja, mikä onkin tarkoitus, koska kun vastaavasta sopimuksesta keskusteltiin WTO: ssa, maailman muut maat vastustivat sitä aivan liikaa. Ainoa asianmukainen toiminta tässä tapauksessa olisi luonnollisesti se, että OECD: n sijasta tästä sopimuksesta keskusteltaisiin YK: ssa tai mahdollisesti WTO: ssa.
OECD-maissa neuvotteluja on käyty kaikessa hiljaisuudessa ja niin paljon kuin mahdollista parlamentaarisen valvonnan ulottumattomissa. Mutta sopimusta ei ole ainoastaan mahdoton hyväksyä sen vuoksi, miten siitä neuvotellaan, vaan myös sen sisällön perusteella. Sopimuksessa annetaan ylikansallisille yrityksille oikeudet valtioiden kustannuksella. On täysin järjetöntä, että yrityksille annettaisiin mahdollisuuksia tuomioistuimen avulla kumota demokraattisesti tehdyt päätökset tärkeissä asioissa, kuten ympäristöasioissa, luonnonvarojen hoidossa ja sosiaalisissa edellytyksissä.
En pidä kaikesta tässä mietinnössä, esimerkiksi kohdasta 7 ja 8 . Mietinnössä on kuitenkin erittäin tärkeää arvostelua, eikä vähiten kohdassa 5, 14 ja 23, mikä riittää siihen, että äänestän sen puolesta.

Karamanou
Arvoisa rouva puhemies, herra komission jäsen, hyvät kollegat, varmastikin kollegani herra Kreissl-Dörfler, joka teki aloitteen tähän poikkeukselliseen mietintöön, ansaitsee mitä suurimman ylistyksen.
Se, että käytävät neuvottelut herättävät niin kiihkeitä keskusteluja ja ristiriitaisia mielipiteitä, osoittaa, että maailmantalouden kannalta näin ratkaisevan tärkeässä asiassa tarvitaan riittävästi aikaa perusteelliseen vuoropuheluun avoimessa ilmapiirissä ja jatkuvassa parlamentaarisessa seurannassa.
Kun Maailman kauppajärjestön pääjohtaja luonnehtii MAI-sopimusta maailmantalouden perustuslaiksi, on luonnollista, että helposti herää huolta ja kysymyksiä todennäköisistä rajoituksista, joita sopimus luo valtioiden oikeuksille harjoittaa kansallista politiikkaa tietyillä alueilla, erityisesti teollisuus-, sosiaali-, ympäristö- ja kulttuuripolitiikan alueilla sekä tekijänoikeuksien alueella.
Kenelläkään ei ole tietenkään aihetta vastustaa sääntöjä, jotka koskevat ulkomaisten sijoitusten kannustimia ja turvallisuutta, jotta torjuttaisiin tilanteita, jotka vääristävät kansainvälistä kilpailua.
Kuitenkin meillä on syytä ihmetellä koko asian saamaa kiireellistä ja hätäistä luonnetta. Yhtä suurta kiirettä emme ole havainneet missään muussa talouden maailmanlaajuistumisesta johtuvassa merkittävässä asiassa, joita ovat esim. työntekijöiden oikeudet, lapsityövoima, monikansallisten yritysten verotus, ympäristönsuojelu, alueellisesti tasapainottava ja kestävä taloudellinen kehitys ja kulttuurin monimuotoisuuden säilyttäminen. Luoja paratkoon, monikansallisilla yrityksillä ja kansainvälisillä yritysryppäillä on jo niin paljon valtaa, ettei kenenkään pidä antaa niille etulyöntiasemaa kansallisiin yrityksiin nähden antamalla niille automaattinen oikeus vedota kansainväliseen oikeuteen ja oikeus kiertää lainsäädäntöä, mikä rikkoo tasa-arvoisen kohtelun periaatetta.
Lopuksi, mielestäni Euroopan parlamentin pitää suojella ja puolustaa Euroopan parlamentin ja unionin oikeuksia ja valtaoikeuksia kaikkia niiden rajoituspyrkimyksiä vastaan, jotka sisältyvät kyseiseen sijoituksia koskevaan sopimukseen.

Theonas
Arvoisa rouva puhemies, Euroopan parlamentin pitää yksinkertaisesti vain vaatia monenvälisen sijoitussopimuksen hylkäämistä. Sopimuksen ovat sanelleet suuret taloudelliset edut, ja se on laadittu salassa kansallisilta parlamenteilta ja Euroopan parlamentilta ja jopa itse hallitusten tietämättä. MAI-sopimus on monikansallisen suurpääoman monitahoinen ideologinen hyökkäys ja ensimmäinen askel, kuten sanottiin, monikansallisten yritysten maailmanhallituksen luomiseksi. Sen seuraukset kansoille ja vähemmän kehittyneille maille olisivat traagiset.
Tämä maailman kapitalismin uusi manifesti johtaa työntekijöiden yhteiskunnallisten vapauksien ja oikeuksien täydelliseen tuhoamiseen, ja yhdessä EMUn kanssa se johtaa markkinoiden rajattomaan vapauteen, missä jäsenvaltioiden itsemääräämisoikeutta ja mahdollisuuksia harjoittaa omaa politiikkaansa supistetaan merkittävästi, ja hyödyn saavat monikansalliset yritysryppäät, kansainväliset pankit ja kapitalistiset järjestöt, kuten Kansainvälinen valuuttarahasto, Maailmanpankki ja OECD.
Rouva puhemies, toistan, että Euroopan parlamentin ainoa vaatimus on sopimuksen hylkääminen, ja parlamentin tulee hyväksyä esitetyt tarkistukset.

Pollack
Arvoisa rouva puhemies, neuvotteluosapuolet eivät ole vielä keskustelleet riittävästi MAI: n yhteensopivuudesta ympäristönsuojelun kanssa. Se on suuri huolenaihe. Kun siirrymme yhä enemmän monenvälisiin ympäristösopimuksiin, minusta tuntuu, että on yhä suurempi mahdollisuus ajautua vaikeuksiin, jos MAI astuu voimaan sellaisena, kuin se nykyisellään on muotoiltu. OECD: n sihteeristöltä tulleessa tiedotteessa oikeudellisista näkökohdista on ilmoitettu, että ilmeisen oikeudellisen yhteensopimattomuuden puuttuminen ei välttämättä vapauta kaikista huolista, mitä tulee MAI: n ja kansainvälisten ympäristösopimusten (MEA) välisiin mahdollisiin keskinäisiin suhteisiin.
Erityisesti huolta kannetaan siitä, että niiden puhdasta teknologiaa koskevien sopimusten siirto, jotka sisältyvät Kioton pöytäkirjaan ilmastonmuutoksen vastaisesta taistelusta, voisi vaarantua. Puhtaan kehityksen järjestelmä (the clean development mechanism) on välttämätön pöytäkirjan menestykselle ja on mahdollista, että se on täysin ristiriidassa MAI: n kanssa. Sopimukseen pitäisi sisällyttää sitova ympäristölauseke, joka tarjoaisi vähintään samanlaiset takuut kuin GATT: n 20 artikla, ja joka ei osoittautuisi riittämättömäksi vapaaehtoiseksi lausekkeeksi kuten 114 artikla NAFTAn sopimuksessa.
Lisäksi tarvitaan määräys kaikkia ulkomaisia sijoittajia koskevista ympäristötarkastuksista. Ilman näitä kestävän kehityksen takuita meillä on todella aihetta huolestua vakavasti sopimuksesta tässä vaiheessa.

Caudron
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, monenvälisen sijoitussopimuksen eli MAI-sopimuksen luonnosta - joka neuvoteltiin mitä suurimmassa salamyhkäisyydessä, joka on hillittömän liberalismin ehdottoman riemuvoiton todellinen tunnus, joka edustaa halua taata monikansallisten rahoitusryhmittymien ylivalta valtioihin nähden ja halua vahvistaa rikkaiden teollisuusmaiden herruutta kehitysmaihin nähden - on todellakin täysin mahdotonta hyväksyä tämänhetkisessä muodossaan.
Tämän johdosta, ja päättämättä ennakolta varsinaista asiaa koskevaa lopullista kantaani, hyväksyn täysin esittelijän, herra Kreissl-Dörflerin, jota haluan onnitella hänen työstään, tekemän vaatimuksen. Kyllä, hyvät kollegat, hyväksyn vaatimuksen, jonka esittelijä esitti Euroopan unionin jäsenvaltioille, olla allekirjoittamatta MAI-sopimusta ilman laajaa julkista keskustelua, joka ainoana antaa mahdollisuuden varmistaa tätä asiaa koskevan täydellisen avoimuuden, mikä on ehdottoman välttämätöntä.
Muun osalta, ja menemättä yksityiskohtiin, yhdyn suurelta osin esitettyihin kysymyksiin ja esittelijän tekemiin huomautuksiin, jotka kaikki osoittavat olevan välttämätöntä sekä tehdä perinpohjainen tutkimus että varmistaa täydellinen avoimuus.
Jos MAI-sopimus pahaksi onneksi allekirjoitettaisiin sellaisena, kuin se nyt on, meillä ei olisi enää mitään keinoa jarruttaa maailmanlaajuistumista sen kielteisimmässä ulottuvuudessa, eli vahvimman oikeutta koskevassa ulottuvuudessaan. Uskon, ja toivon, että kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden hallitukset käsittävät tämän.
Lopulta sana eurooppalaista kulttuuria ja audiovisuaalista luomista koskevasta kysymyksestä. Vaikka hyväksynkin sen, että esittelijä vaatii jälleen poikkeusta, haluan välttämättä, että näin ei tehtäisi ainoastaan MAI-sopimuksen puitteissa, vaan GATTsopimukseen viitaten. Tämä kysymys on liian vakava, jotta voisimme tavalla taikka toisella sallia annettavan vaikutelman perääntymisestä, olipa se kuinka vähäistä tahansa.
Lopuksi sanon, että Euroopan parlamentin on jälleen kerran hoidettava tässä asiassa uraauurtava tehtävänsä. Uskon, että olemme tänä iltana tekemässä niin.

Kinnock, Glenys
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin tuoda esiin joitakin huolenaiheita, joita minulla on kehitysmaiden suhteesta MAI: hin, erityisesti siitä, kuten muutkin ovat huomauttaneet, että ne on suljettu neuvottelujen ulkopuolelle, vaikka nuo neuvottelut vaikuttavatkin niihin erittäin merkittävällä tavalla. Neuvotteluissa on myös nostettava esiin kysymys siitä, kuinka vapauttaminen vaikuttaa kehitysmaiden kykyyn soveltaa köyhyyteen kohdistettuja ohjelmia, jotka ovat välttämättömiä niiden edistykselle. Asia on myös niin, kuten muut ovat sanoneet, että työllisyyttä, ympäristöä ja työtä koskevien oikeuksien on oltava kiinteä osa prosessia, eikä lisättyinä siihen eräänlaisena jälkiviisautena. Olen huolestunut myös siitä lisääntyneestä vallasta, jonka MAI antaa monikansallisille yrityksille kehitysmaissa, sillä yritykset saavat lähes kansallisvaltion aseman kehitysmaissa. Yrityksien oikeuksia korostetaan aivan liikaa niiden velvollisuuksiin ja vastuuseen nähden. Sopimus ei sisällä mitään sitovia, voimaansaatettavia velvoitteita yritysten käyttäytymisestä ja vaadittu vapauttamisen taso olisi kehitysmaille sopimaton.
Investointeja koskevien sääntöjen pitäisi käsitellä muutakin kuin talouden vapauttamista ja niihin pitäisi sisältyä erittäin selkeä sitoutuminen kestävään kehitykseen ja pitkän aikavälin laadullisiin investointeihin. Haluaisin nähdä nykyisiä ehdotuksia tarkasteltavan huomattavasti enemmän ja viivytyksen aikana paljon laajemman prosessin. Haluaisin legitiimin kansainvälisen foorumin, johon kehitysmaat voidaan ottaa mukaan ja johon kansainväliset instituutiot kuten UNCTAD voivat osallistua. Vasta sitten me olemme vakuuttuneita siitä, että meillä on oikeudenmukainen prosessi monenvälisissä sijoituksissa.

Brittan, Sir Leon
Arvoisa rouva puhemies, hyvät naiset ja herrat, saanen ensin kiittää taloudellisten ulkosuhteiden valiokuntaa ja sen esittelijää herra Kreissl-Dörfleriä erinomaisesta MAI-neuvotteluja koskevasta mietinnöstä. Haluaisin kiittää myös muita valiokuntia ja niiden lausunnon valmistelijoita heidän ponnistuksistaan tämän mietinnön valmistelemisessa.
Tämä keskustelu käydään oikeaan aikaan. Neuvotteluja ei ole saatettu päätökseen. Euroopan parlamentin päätös pitää tämä keskustelu on aivan niin tärkeä kuin rouva Castellina katsoi sen olevan. Yhdyn tuohon näkemykseen ja voin myös vakuuttaa rouva Schörlingille, että meillä on ollut kunnon keskustelu ja että tällä tulee olemaan vaikuttava osa neuvottelujen kulussa. Euroopan yhteisö on suurin ulospäin suuntautuva sijoittaja maailmassa ja se tekee puolet sijoituksistaan OECD-maihin ja puolet OECD: n ulkopuolisiin maihin. Samanaikaisesti olemme kaikkein avoimimpia omiin maihimme tehtäviä sijoituksia kohtaan maailmassa. Sen vuoksi yhteisöllä on suuri mielenkiinto laatia avoimia, syrjimättömiä ja voimaan saatettavia sääntöjä ulkomaisia suoria investointeja varten niin monenkeskisellä kuin monenvälisellä tasolla. Sen vuoksi olen täysin samaa mieltä kuin herra Valdivielso de Cué, rouva Baldi, rouva Plooij-van Gorsel ja herra Teverson, jotka kaikki korostivat näiden neuvottelujen tärkeyttä ja niistä mahdollisesti koituvaa hyötyä.
Investointeja varten tarjottavien mahdollisuuksien ja tarpeen voida kansallisesti säännellä ja valvoa tiettyjä asioita on oltava tasapainossa. Tuota neuvotteluissa juuri on käsitelty, ja tämä keskustelu on osaltaan myötävaikuttanut tasapainon syntyyn. Voin vakuuttaa rouva Plooij-van Gorselille, että tämä tulee olemaan neuvottelu, jonka päätteeksi EY tulee olemaan jäsen. Komission tiedonannossa tasavertaisesta pelikentästä maailmanlaajuisia suoria sijoituksia varten, me puhuimme sen puolesta, että neuvottelut aloitettaisiin OECD: ssa ja keskustelut pantaisiin alulle WTO: ssa. Saanen muistuttaa teitä siitä, että neuvosto ja Euroopan parlamentti kannattivat tätä lähestymistapaa päätöslauselmassaan joulukuussa 1995. Olen yhä sitä mieltä, että MAI-neuvottelujen menestyksellinen loppuunsaattaminen on paras mahdollinen lähtökohta monenväliselle sääntöjen laatimiselle WTO: ssa, jotta saavutettaisiin kansainvälinen samantasoinen pelikenttä ulkomaisille suorille sijoituksille.
Älkäämme unohtako sitä, että kehitysmaista laaja enemmistö on sitä mieltä, että niiden etu on se, että ulkomaisia suoria sijoituksia pitäisi rohkaista eikä estää. Sen vuoksi hyvä sopimus auttaa niitä yhtä paljon kuin se auttaa sijoituksia tekeviä maitakin. Yhteys sen välillä, mitä olemme tekemässä MAI-neuvotteluissa ja sen välillä, mitä tahdomme tehdä WTO: ssa, on ratkaisu, kuten rouva Mann on oikeutetusti todennut. Tuo yhteys oli todella keskeinen asia herra Lannoyen, rouva LeperreVerrierin ja rouva Kinnockin huomautuksissa.
Olemme olleet hyvin tietoisia näiden kahden toisiinsa kytkeytyvän asian tärkeydestä. MAI-neuvottelu on lähinnä kehittyneiden maiden välillä käytävä neuvottelu. Se on neuvottelu, johon kenenkään ei tarvitse osallistua eikä kenenkään tarvitse yhtyä ja jonka tuloksia kenenkään sellaisen ei tarvitse hyväksyä, joka ei ole tuon neuvottelun osapuoli, vaikkakin se on niille avoinna. Tuon vuoksi ja oman näkemykseni vuoksi, josta pidän todella tiukasti kiinni, jotta saavutettaisiin sellainen niin kehitysmaiden kuin kehittyneiden maidenkin etuja heijastava sopimus, WTO: ssa olisi käytävä keskusteluja, jotka johtaisivat sellaiseen neuvotteluun WTO: ssa, jossa MAI-neuvottelu otetaan huomioon, mutta jonka ei tarvitse olla samanlainen.
Tuo on paras keino varmistaa, että MAI ei käytä kohtuutonta painostusta kehitysmaita kohtaan, jotta ne liittyisivät siihen. Meillä on siinä kuitenkin joitakin esteitä ylitettäväksi. Tähän mennessä olemme saavuttaneet vasta sopimuksen keskustelusta WTO: ssa, ja este sille, että tuosta edettäisiin neuvotteluihin WTO: ssa, on se, että jotkin kehitysmaat ovat vastustaneet ajatusta. Sen vuoksi toivon todella, että ne - ja heitä on paljon tässä parlamentissa - joilla on vaikutusvaltaa kehitysmaissa, rohkaisevat niitä ottamaan kannan, jossa ne voivat suhtautua myönteisesti niin neuvotteluun WTO: ssa kuin neuvotteluun OECD: ssa, juuri sen vuoksi, että sopimus, joka ennen pitkää astuu voimaan ja johon ne voivat liittyä, tulee olemaan sellainen, että se heijastaa täysin niiden etuja ja että ne eivät vain joudu sellaisen vaihtoehdon eteen, että ne joko menevät mukaan MAI-neuvotteluun tai eivät mene mukaan yhtään mihinkään.
En muuten usko, että MAI-neuvottelun on johdettava sellaiseen päätökseen, joka on vahingollinen kehitysmaiden eduille. Ymmärrän kuitenkin niiden tuntoja, että ne eivät ole olleet tuon neuvottelun osapuolia. Parasta, mitä ne voivat tehdä, on täydentää OECD: n puitteissa käytyä neuvottelua neuvottelulla WTO: ssa niin pian kuin mahdollista. OECD-neuvottelun epäonnistuminen ei auta niitä, koska ihmiset tulevat käyttämään sitä vastustaakseen WTO-neuvottelujen aloittamista ja sanovat, että: " Jos kehittyneet maat eivät voi saavuttaa sopimusta tästä, kuinka voitte odottaa, että saavutettaisiin maailmanlaajuinen sopimus?" Jos tästä ei saada maailmanlaajuista sopimusta, se tasapaino ei toteudu, joka houkuttelee investointeja kehitysmaihin, joita ne kipeästi tarvitsevat oikein ehdoin, ja OECD-neuvottelujen vastustaminen tulee vaikuttamaan kielteisesti niihin, jotka yrittävät puolustaa etujaan.
Nämä tärkeät seikat otettiin huomioon toukokuussa 1995, kun aloitettiin neuvottelut OECD: n yhteydessä, ja joulukuussa 1996 Singaporessa järjestetyssä ministerikokouksessa onnistuimme panemaan alulle WTO: n investointeja käsittelevän työryhmän. OECD: n puitteissa tehtävien neuvottelujen päätökseensaattamisen määräaika on huhtikuun loppu vuonna 1998. Kuka tahansa, joka on koskaan ollut mukana tämänkaltaisissa neuvotteluissa, tietää sen, että puolitoista kuukautta neuvottelun lopussa on erittäin tärkeä ja ratkaiseva ajanjakso, jolloin voidaan saada paljon aikaan.
En osaa kertoa teille, saammeko neuvottelut päätökseen. Jos saamme, siihen on painanut vahvasti leimansa se, mistä tänään on puhuttu. Mutta voin kertoa teille, että tulemme saavuttamaan päätöksen ainoastaan, jos kykenemme saamaan sopimukseen Euroopan unionin oikeudelliset intressit. Yhdyn useimpiin, ellen kaikkiin, siinä päätöslauselmaluonnoksessa tehtyihin tarkistuksiin, joka on keskustelun aiheena tänään. Olemme samaa mieltä siitä, että MAI: ssa on turvattava sopimuspuolten oikeus ryhtyä toimiin suojellakseen ympäristöä, eikä ainoastaan tällä hetkellä vaan myös tulevaisuudessa. Sen vuoksi minulla ei ole mitään vaikeuksia sen suhteen, mitä rouva Pollack on sanonut. Työn osalta mielestämme on erittäin tärkeää, että työn standardien arvostusta olisi turvattava tässä neuvottelussa. Niinpä olen samaa mieltä herra Kreissl-Dörflerin ja varsinkin herra Habsburg-Lothringenin kanssa tuosta asiasta. Myös me vaadimme määräystä, joka kattaa nykyiset ja tulevat Euroopan yhdentymiseen liittyvät politiikat. Sen vuoksi suhtaudun myönteisesti herra García-Margallo y Marfilin, rouva Ahernin ja rouva Castellinan sanoihin sellaisen alueellisia talousintegraatiojärjestelmiä koskevan lausekkeen tärkeydestä, joka sallii niin pidemmälle viedyn yhdenmukaistamisen Euroopan unionin nykyisten jäsenten välillä kuin sen, että eurooppalaiset sopimuskumppanimme asettavat lait ja käytänteet enemmän samaan linjaan EU-politiikan kanssa.
Sanoisin herra Falconerille, että tämä sopimus - jos se menee läpi - vahvistaa kansallisten yhteyspisteiden statusta, ja että niitä suuntaviivoja, joiden hän sanoi olevan riittämättömiä, on määrä tarkistaa uudelleen.
Päätöslauselmaluonnoksessa käsitellään perusteellisesti näkökohtia kulttuuriin ja henkiseen omaisuuteen liittyvistä oikeuksista MAI-sopimuksessa, ja aivan oikeutetusti. Haluaisin sanoa siitä pari sanaa. Komissio yhtyy täysin tavoitteeseen eurooppalaisen kulttuuri-identiteetin säilyttämisestä erityisten politiikan keinojen ja toimien kautta erityisesti audiovisuaalisella alalla. Yhdyn monien, erityisesti herra Elchleppin ja rouva Daskalakin, esittämiin huolenaiheisiin. Neuvottelijoiden keskuudessa vallitsee nyt yhteisymmärrys siitä, että MAI ei saisi heikentää GATT: n säännöstöä, audiovisuaalisia palveluita lukuun ottamatta, toisin sanoen, Uruguayn kierroksen päätöstä. Kysymys on vain siitä, kuinka se tarkalleen ottaen pitäisi tehdä. Näkemyksemme on se, että yleinen poikkeus, joka näyttää pinnalta katsottuna houkuttelevalta, ei ole paras ratkaisu. Nimenomaan Eurooppaa koskeva yksityiskohtainen varaus itse asiassa antaa suuremman oikeusvarmuuden nykyisille ja tuleville politiikoille kuin yhden lauseen mittainen yleinen raapustus.
Haluan vakuuttaa tälle parlamentille yhden asian, josta ei ole epäilystäkään: Minulla oli etuoikeus ja kunnia johtaa Uruguayn kierroksen neuvotteluja Euroopan unionin puolesta. Neuvottelujen viimeisenä päivänä, jolloin koko maailma seurasi tilannetta tarkasti ja odotti noiden neuvottelujen päätöstä, Yhdysvallat painostivat meitä voimakkaasti suostumaan audiovisuaalisia ja kulttuuriasioita koskeviin määräyksiin, jotka olisivat heikentäneet ja vaarantaneet oman audiovisuaalisen ja kulttuuriasioita koskevan politiikkamme. En epäröinyt hetkeäkään vastustaessani tuota painostusta ja sanoessani, että me emme suostuisi koko Uruguayn kierroksen sopimukseen, jos meidät pakotettaisiin antamaan periksi sellaiselle painostukselle sellaisen sopimuksen saavuttamiseksi. Ja me onnistuimme. Se oli Yhdysvallat, joka luopui. Voin vakuuttaa tälle parlamentille, että jos Euroopan unioni tuollaisen tilanteen edessä, komissio neuvottelijanaan, kykeni vastustamaan tuota painostusta, älkää luulko, että olisimme niin naiiveja, että luopuisimme MAI-neuvotteluissa siitä, mistä pidimme niin menestyksekkäästi kiinni Uruguayn kierroksen neuvotteluissa. Noin ei aivan varmasti tule käymään, vaan ainoa erimielisyys voi syntyä siitä tavasta, jolla me suojaamme selustamme tehokkaimmin.
Saanen sanoa henkistä omaisuutta koskevista oikeuksista (IPR), että etsimme yhä ratkaisua, jossa kunnioitettaisiin eurooppalaisia ja WIPO: n sääntöjä tällä alalla samalla kuin toisaalta tarjottaisiin lisäarvoa pääasiallisesti riitojen sovittelun alalla. Voin vakuuttaa jäsen McKennalle, että kalastusta koskevat varaukset tulevat olemaan tehokkaita, mutta kaikista näistä kysymyksistä neuvotellaan yhä. Poliittisen tahdon avulla ja ottaen huomioon ne seikat, jotka tässä parlamentissa on oikeutetusti otettu esille, voimme saavuttaa päätöksen, joka on Euroopan unionin etujen mukainen sen ollessa tärkeä sijoittaja Euroopan unionin ulkopuolellakin ja joka on kehitysmaiden etujen mukainen ja kaikkien niiden politiikkojen etujen mukainen, jotka ovat meille tärkeitä. Allekirjoitamme sopimuksen ainoastaan, jos saavutamme kaiken tuon.
En itse usko, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen lausunnon saamiseen on mitään tarvetta tai että sillä on mitään merkitystä. Me neuvottelemme usein tärkeistä asioista, meillä on oikeusavustajamme, ja jos aina juoksisimme neuvottelun tullen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen luokse, se heikentäisi toimielinten välistä tasapainoa.
Tietenkin voin iloisena todeta, kuten herra Kreissl-Dörfler pyysi minua tekemään, että komissio suosittelee neuvostolle, että jos sellainen sopimus syntyy, jota jäsenvaltiot ja komissio kannattavat, pyydämme Euroopan parlamentin puoltavan lausunnon ennen kuin sopimus hyväksytään.
Voin vakuuttaa herra García-Margallo y Marfilille, että kun MAI-sopimus esitellään neuvostolle, komissio tulee analysoimaan tämän sopimuksen yhteensopivuuden niiden tärkeiden kansainvälisten sopimusten ohella, joissa olemme sopimuspuoli, mukaan lukien monenväliset, ympäristöä koskevat ja sosiaaliset sopimukset, ja meidän oman lainsäädäntömme ja politiikkojen ohella sellaisilla aloilla kuin kalatalousala, liikenne ja kehitys, samoin kuin myös itsensä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ohella. Mutta tässä vaiheessa en näe mitään yhteensopimattomuuksia, ja varmistamme neuvottelujen jatkuessa, että näin tulee olemaankin.
Tällä hetkellä neuvottelut ovat vaikeassa vaiheessa. Amerikkalaiset kumppanimme ovat ilmaisseet, että kun otetaan huomioon tarve jatkuviin neuvotteluihin useista ratkaisevista kysymyksistä, heistä tuntuu, että huhtikuun määräaikaa ei voida saavuttaa. He kertovat meille, että he eivät ole sellaisessa asemassa, että ehdottaisivat vaihtoehtoista määräpäivää MAI: n päättämiselle. Se on huono merkki, jos ajatellaan vakaata päätöstämme pitää OECD-maat niiden nykyisen taloudellisen politiikan suunnassa huolimatta äskettäisistä kriiseistä, varsinkin Aasiassa, ja vastata maailmanlaajuistumisen haasteisiin tehostamalla nykyistä avointa kaupan ja sijoitusten järjestelmää. Emme voi hyväksyä amerikkalaisten ilmoitusta tapahtuneena tosiasiana.
Tulevana ajanjaksona voidaan saavuttaa tärkeää edistystä, jos poliittista tahtoa löytyy. Sitten on ministereiden asia päättää MAI: n kohtalosta heijastaen demokraattisesti valittujen hallitusten toiveita. Nyt on meidän tehtävämme testata tulevina viikkoina, löytyykö sitä poliittista tahtoa. Olemme vakaasti päättäneet tehdä kaiken voitavamme, jotta saavuttaisimme neuvotteluille menestyksekkään päätöksen, mutta emme pyri mihin hintaan tahansa tehtävään sopimukseen.
On myös tärkeää painottaa tarvetta löytää soveltuva järjestely Yhdysvaltojen kanssa MAI: n sisällä ja sen ulkopuolella, käsitellä ekstraterritoriaalisen lainsäädännön ongelmaa, johon herra Souchet viittasi yleisesti, ja erityisesti Helms-Burtonin lakia ja ILSAa eli lakia Iranin ja Libyan vastaisista sanktioista (Iran-Libya Sanctions Act).
Huhtikuun lopussa pidettävän OECD: n ministerikokouksen on määrättävä suunta. Me yritämme saada aikaan merkittävää edistystä nykyhetken ja tuon päivämäärän välisenä aikana. Sillä välin yhteisöllä ja sen jäsenvaltioilla on selkeä intressi saada sellainen MAI-sopimus, joka suojelee intressejämme, suojelee kehitysmaiden intressejä ja varmistaa kykymme jatkaa niitä politiikkoja, jotka ovat meille tärkeitä. Yritämme päästä siihen; emme taivu mihinkään yrityksiin intressiemme tuhoamiseksi.
Jos etenemme rohkeasti mutta rauhallisesti, valmiina puolustamaan intressejämme mutta tunnustamme samalla, että oikeanlainen MAI oikeissa olosuhteissa on Euroopan unionin etujen mukaista, niin silloin teemme jotain, joka heijastaa Euroopan kansojen tahtoa.

Plooij-van Gorsel
Esitin erittäin selvän kysymyksen. Pyysin Sir Leon Brittania valottamaan menettelyä hieman, koska Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden välillä, jotka haluavat tulla kumppaneiksi, saattaa olla eturistiriita. Haluaisin tietää päätösmenettelystä. Saavutetaanko neuvostossa yksimielisyys tästä asiasta ennen allekirjoittamista, vai onko mahdollista, että...
(Puhemies keskeytti puhujan. )

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, luulin jo vastanneeni kysymykseen. Tarvitaan jäsenvaltioiden yksimielinen kannatus ja tämän parlamentin antama puoltava lausunto, kuten sanoin puheessani.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Kyselytunti (Komissio)
Puhemies
Arvoisat parlamentin jäsenet, aloitamme komission kyselytunnin 35 minuuttia esityslistalla hyväksytystä aikataulusta jäljessä. Pyydän teiltä anteeksi tätä myöhästymistä, johon en ole syypää ja josta keskustelin puhemiehen kanssa. Toivon, että voimme tulevaisuudessa ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin, jotta voisimme pysyä esityslistan mukaisessa aikataulussa.
Herra McMahon pyytää minulta työjärjestyspuheenvuoroa.

McMahon
Esitin tänä aamuna kysymyksen, joka koski omaa aiempaa kysymystäni, jonka esitin NUTSnimikkeistöstä ja sopivuuden määrittämisestä eri rahastoja varten.
Kuten hyvin tiedätte, otan kyselytunnin hyvin vakavasti. Huomasin, että komissaari Wulf-Mathies oli täällä vastaamassa alueellisia ja rakennerahastoja koskeviin kysymyksiin tällä viikolla, joten päätin jättää tämän kysymyksen käsiteltäväksi. Valitettavasti se näyttää olevan jätetty loppupuolelle, kohtaan " muut kysymykset" . Sen olisi pitänyt olla sille kuuluvalla paikalla. Sitten puhemies otti tehtäväkseen selvittää asiasta vastaavalta yksiköltä, mitä oli tapahtunut. Voisitteko ystävällisesti antaa minulle vastauksen?

Puhemies
Herra McMahon, minä olin itse paikalla tänä aamuna, kun esititte tämän kysymyksen ja parlamentin yksiköiden suostumuksesta, otimme yhteyttä komissioon. Komissio selitti meille - ensinnäkin minun täytyy muistuttaa teitä siitä, että komissiolla on toimivalta päättää kuka komissaareista vastaa kuhunkin kysymykseen - että koska kysymyksenne 102 koskee Eurostatin lukuja, siitä vastaa herra de Silguy. Sen vuoksi se ei kuulu rouva Wulf-Mathiesin vastuualueeseen.
Näin ollen esityslistalla on seuraavana komissiolle osoitetut kysymykset (B4-0260/98).

Flynn
Arvoisa puhemies, vuonna 1993 toteutettuun rakennerahastouudistukseen sisältyivät miesten ja naisten yhtäläiset mahdollisuudet työmarkkinoilla politiikan tavoitteena, ja yhtäläiset mahdollisuudet sosiaalirahastossa on määritelty 1 artiklan 1 kohdan d alakohdassa erityiseksi ensisijaiseksi tavoitteeksi. Jäsenvaltiot ovat päättäneet toteuttaa tätä nykyisen ESR: n (Euroopan sosiaalirahasto) asetuksen prioriteettia kaksitahoista lähestymistapaa käyttäen. Useimmat maat ovat ottaneet käyttöön erityisiä yhtäläisiä mahdollisuuksia edistäviä ohjelmia, kun taas Pohjoismaat ja Yhdistynyt kuningaskunta käyttävät mainstreaming -lähestymistapaa. Vaikka lähestymistavat ovat erilaisia, toteutetut toimet ovat hyvin samankaltaisia: naisten osallistumisen lisääminen aloilla, joilla heillä on aliedustus, työttömien naisten ja työhön palaavien naisten koulutus ja ammattikoulutus, naisyrittäjyyden kannustaminen ja muut asiaan liittyvät toimet.
Kun valmistellaan uusia valmistelevia yleisiä rakennerahastoasetuksia, yksi tavoitteista on vähentää olemassa olevia eroja ja edistää naisten ja miesten tasa-arvoista osallistumista taloudelliseen ja sosiaaliseen toimintaan mainstreaming lähestymistavan kautta. Tarkoitus on saada mainstreaming -strategia leviämään koko toteutusprosessiin ohjelmointivaiheesta raportointivaiheeseen asti. Päätöksenteon kaikissa vaiheissa ja kaikilla tasoilla tavoite on saavuttaa a) naisten ja miesten tasapainoinen osallistuminen, ja b) kumppanuus, johon kuuluvat toimivaltaisten virkamiesten ja toimielinten edustajat naisten ja miesten tasa-arvon alalta. Tiedetään ennakolta, että Euroopan sosiaalirahaston toiminta tulee perustumaan viiteen politiikan alaan: aktiivinen työmarkkinapolitiikka, yhteiskunnallisen osallistumisen edistäminen, elinikäinen oppiminen, taloudellisten ja yhteiskunnallisten muutosten ennakointi ja helpottaminen ja yhtäläiset mahdollisuudet miehille ja naisille. Sosiaalirahastoasetuksessa olevan erityisen tasa-arvoisten mahdollisuuksien prioriteetin lisäksi on tarkoitus soveltaa mainstreaming -lähestymistapaa kaikilla politiikan aloilla ja hyödyntää siinä todellisia kokemuksia alueellisen ja paikallisen kehityksen yhteydessä, mukaan luettuina paikalliset työllisyysaloitteet ja alueelliset työllisyyssopimukset. Toivon, että uudessa asetuksessa annetaan selvä viesti myönteisen toiminnan puolesta.
Lopuksi muistuttaisin arvoisaa jäsentä siitä, että työllisyyssuuntaviivat, jotka hyväksyttiin erityisessä työllisyyshuippukokouksessa Luxemburgissa viime marraskuussa, rakentuvat neljän pilarin varaan, ja yksi niistä on yhtäläisten mahdollisuuksien politiikkojen vahvistaminen. Tässä yhteydessä jäsenvaltioita vaaditaan ryhtymään toimiin, jotka vähentävät sukupuolten välistä kuilua niin työttömyydessä kuin ammatillisessa syrjinnässäkin, nostamaan sitä päivähoitopalveluiden tasoa, joka hyvin usein on pääasiallisin este naisille, jotka haluaisivat palata töihin, ja helpottamaan työhönpaluuprosessia. Komissio odottaa, että nämä suuntaviivat otetaan erityisen hyvin huomioon niissä toimintasuunnitelmissa, joita jäsenvaltiot valmistelevat juuri tällä hetkellä ja jotka esitellään Cardiffin Eurooppa-neuvostossa kesäkuussa.

Izquierdo Rojo
Arvoisa puhemies, tämä kysymys vastaa täsmälleen minun toivettani siitä, että naiset olisi uuden työllisyyspolitiikan ensisijaisena aiheena ja kohteena. Kiitän teitä siis suurenmoisesta, niin laajasta ja niin toivoa herättävästä vastauksestanne ja haluaisin ainoastaan kysyä, luuletteko todellakin, että kaikki Euroopan naiset, myös granadalaiset, saavuttavat nämä edut ja mitä rahoitukseen tulee, mistä summasta täsmälleen on kysymys.
Haluaisin myös tietää, saavuttavatko nämä edut kaikki ne alueet, joilla naiset eniten niitä tarvitsevat. Ja lopuksi, valvotaanko ohjelmien lisäämistä ja sitä, että niitä tuetaan tehokkaammin vahvemman macho-kulttuurin alueilla.

Puhemies
Kiitos, rouva Izquierdo Rojo, kysymyksestänne, ja siitä, että ette ylittänyt aikaanne.
Herra Flynnillä on puheenvuoro vastatakseen tähän lisäkysymykseen, joka myös koskee - kuten ehkä panitte merkille - Granadan naisia. En tiedä, herra Flynn, oletteko käyneet Granadassa, mutta jos ette, suosittelen teitä tutustumaan tuohon suurenmoiseen kaupunkiin.

Flynn
Arvoisa puhemies, otan kutsunne vastaan ja odotan vierailua innokkaasti. Olen käynyt siellä joitakin kertoja yksityishenkilönä, mutta ehkä voin tehdä sinne virallisen vierailun ja olen kiitollinen teidän mielenkiinnostanne.
Saanen sanoa arvoisalle jäsenelle, etten ole ainoastaan täynnä toivoa, vaan myös täynnä odotuksia, ja tietenkin te ymmärrätte sen, että kaikki nämä muutokset riippuvat ohjelmista, joita jäsenvaltiot esittävät, kun ne etsivät apua yhtäläisten mahdollisuuksien edistämiseen. Pitäkää yksi asia mielessänne: se on perustamissopimukseen kuuluva velvoite, ja työllisyyshuippukokouksen jälkeen kaikkien 15 jäsenvaltion pääministerit ja presidentit ovat allekirjoittaneet henkilökohtaisen sitoumuksen edistää yhtäläisiä mahdollisuuksia ja tarjota erityistoimenpiteitä tämän kysymyksen ratkaisemiseksi. Olen erityisen kiinnostunut siitä, mitä sosiaalirahasto tekee, koska näen edeltäkäsin siinä sellaiset puitteet, jotka tulevat tarjoamaan työllisyystukia ja tukia yksityisyrittäjille. Se tulee kehittämään uusia työllisyyden lähteitä ja antamaan apua palvelujen järjestämisessä edunsaajille. Tässä yhteydessä minä puhun päivähoitopalveluista, jotka, ja tästä uskon teidän olevan kanssani samaa mieltä, ovat hyvin usein perustavanlaatuinen asia naisten sopeuttamisessa töihin paluuseen. Minulla on aikamoiset odotukset työllisyyshuippukokouksen sitoumusten noudattamisesta.

Sornosa Martínez
Arvoisa komissaari, Valencian alue on sisällytetty tavoitteeseen 1 ja sen jatkuvuutta tässä tavoitteessa ei ole vielä ratkaistu, sillä sen bruttokansantuote on muutaman desimaalin yli tai alle 75 % yhteisön keskiarvosta.
Työttömyysaste on tietenkin, ei pelkästään yhteisön, vaan myös Espanjan keskiarvoa suurempi. Tämä puolestaan on kaksinkertainen ja naisten osalta kolminkertainen Euroopan keskiarvoon nähden.
Koska työllisyys on ensisijainen tavoite kaikkialla Euroopassa ja koska koulutus ja uudet työpaikat ovat lisäksi ehdottoman tärkeitä etenkin naisille, joitaValencian työttömistä on 30 %, onko komissio sitä mieltä, että Valencia tulee säilyttää tavoite 1 alueena?

Flynn
Arvoisa puhemies, sanoisin arvoisalle jäsenelle vain lyhyesti, että Valencialla on todellakin tiettyjä erityisongelmia. Päätöstä ei ole vielä tehty niistä alueista, jotka soveltuvat tavoitteen 1 alueiksi uudelle jaksolle vuodesta 2000 vuoteen 2006. Tuo kaikki on neuvoteltava ensi vuoden alkuun mennessä. Haluaisin huomauttaa, että asetukset, jotka koskevat rakennerahastoja, tulevat komission hyväksyttäviksi 18. maaliskuuta, ja sen jälkeen katsomme, kuinka asiat etenevät.

Puhemies
Kiitoksia, herra Flynn, läsnäolostanne, vastauksistanne ja siitä, että otatte vastaan ehdotukset vierailla kahdessa espanjalaisessa kaupungissa - Granadassa ja Valenciassa - jotka ovat viehättäviä eri syistä, mutta jotka kumpikin ovat erittäin kiinnostavia.

Puhemies
Kysymys nro 42 John McCartin (H-0176/98):
Aihe: Pihvilihamarkkinat
Britannian viidellä suurimmalla valintamyymäläketjulla on monopoliasema lihan myynnissä; niillä on yhteensä yli 80 % koko lihamarkkinoista.
Voiko komissio estää näitä ketjuja käyttämästä hallitsevaa markkina-asemaa kilpailunvastaisesti mikä ilmenee siten, että ne eivät ota Irlannista peräisin olevaa pihvilihaa myymälöihinsä?

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, lihan vähittäismarkkinoilla Britanniassa on lukuisia valintamyymälöitä, joilla on merkittävät markkinaosuudet, mutta komissiolla ei ole tietoa siitä, että ne olisivat yhteisesti tai yksittäisesti hallitsevassa markkina-asemassa. Tällä hetkellä meillä ei ole tarpeeksi konkreettista tietoa tilannearvion tekemiseksi markkinoilla. Komission yksiköt yrittävät tällä hetkellä todistaa oikeaksi raportteja siitä, että Irlannista peräisin olevaa pihvilihaa ei oteta valintamyymälöihin ja selvittää, onko asia näin, johtuuko poissulkeminen rajoittavista käytännöistä vai muista syistä; jos jollain jäsenellä tai kenellä tahansa muulla henkilöllä on asiaankuuluvaa tietoa, komissio ottaisi sitä mielellään vastaan.

McCartin
Ymmärtääkseni on paljonkin tietoa siitä, että jotkin valintamyymäläketjut Yhdistyneessä kuningaskunnassa ovat julkisesti ilmoittaneet, että ne eivät ota Irlannista peräisin olevaa pihvilihaa myyntiin tällä hetkellä. Noissa olosuhteissa, kun otetaan huomioon, että nämä ovat markkinat, joille perinteisesti on toimitettu Irlannista peräisin olevaa pihvilihaa, tämä on mielestäni harkittu syrjivä teko, josta asianosaiset ihmiset ovat ilmoittaneet ja jonka he ovat tunnustaneet. Haluaisin kysyä komissaarilta - olettaen, että hän voi varmistaa asian - onko hänellä valtaa asettaa kyseiset ihmiset syytteeseen tästä ilmoitetusta ja tunnustetusta syrjinnästä?

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, meidän on tarkasteltava tosiasioita. Paljon riippuu siitä, johtuuko markkinoilta poissulkeminen rajoittavista käytännöistä, vai onko kyseessä yksipuolinen poissulkeminen. En siis voi oikeastaan sanoa, voidaanko mitään tehdä tai pitäisikö mitään tehdä ennen kuin saadaan lisätietoja ja ne analysoidaan.

Puhemies
Kysymys nro 43 Simon Murphy (H-0192/98):
Aihe: Urheilu ja alkoholin sponsorointi
Ottaen huomioon brittiläisessä lehdistössä viime aikoina käydyn spekulaation, voisiko komissio vahvistaa, tullaanko kaupallista viestintää sisämarkkinoilla koskevan vihreän kirjan johdosta tekemään lähitulevaisuudessa päätös urheilusta ja alkoholin sponsoroinnista EU: ssa?
Mitä suunnitelmia komissiolla on suhteessa alkoholijuomien mainostamisen tulevaisuuteen EU: ssa, ottaen erityisesti huomioon ranskalaisen Evinin lain, joka rajoittaa alkoholin sponsorointia ja jonka vuoksi alkoholin mainonnasta/sponsoroinnista hyötyvien televisioitujen urheilutapahtumien lähetys muihin maihin on kielletty Ranskassa?

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, arvoisa jäsen viittaa viimeaikaisiin lehtijuttuihin, joissa on spekuloitu sitä, että kaupallista viestintää sisämarkkinoilla koskeva vihreä kirja johtaa välittömään päätökseen urheilusta ja alkoholivalmistajien harjoittamasta sponsorointitoiminnasta EU: ssa. Asia ei ole näin: vihreä kirja, jonka ehdotukset hyväksyttiin 4. maaliskuuta, esittää menetelmän sen arvioimiseksi, ovatko rajan ylittävien kaupallisten yhteyksien rajoitusten seuraukset verrannollisia niihin yleisen edun tavoitteisiin nähden, joita sellaisilla toimilla yritetään saavuttaa.
Tiedonannossa on myös perustettu jäsenvaltioiden edustajista koostuva asiantuntijaryhmä tarkastelemaan eroja kansallisissa säännöissä tutkiakseen keskinäistä tunnustamista koskevaa sopimuskenttää tällä alalla. Tiedonannossa laaditaan puitteet, joissa arvoisan jäsenen esiintuomasta asiasta voitaisiin keskustella avoimesti, jotta ratkaistaisiin sisämarkkinoita koskevat ongelmat, joita saattaa syntyä.
Lehdistö sotkee tämän neuvoa antavan tapauksen oikeudenloukkaus-tapaukseen, johon arvoisa jäsen on viitannut ranskalaisen Evinin lain määräyksen nojalla. Tämä määräys kieltää ranskalaisilta ohjelmantoimittajilta tiettyjen sellaisten urheilutapahtumien TV-lähetykset, jotka pidetään Ranskan ulkopuolella mutta jotka kiinnostavat pääasiallisesti ranskalaista yleisöä ja joita alkoholijuomien valmistajat sponsoroivat. Tämä uusintalähetyksiä koskeva rajoitus on johtanut siihen, että urheilusta vastaavat toimielimet muissa jäsenvaltioissa rikkovat sponsorointisopimuksiaan alkoholijuomien valmistajien kanssa siinä pelossa, etteivät ne saisi tapahtumiaan lähetetyksi Ranskassa, ja menettäisivät sen vuoksi TV-oikeuksiaan. Komissio esitti perustellun lausunnon vuonna 1996, jossa se korosti epäilyksiään tämän rajoituksen suhteellisuudesta, ja se keskustelee tällä hetkellä asiasta Ranskan viranomaisten kanssa. Korostaisin sitä, että tässä tapauksessa komissio ei aseta kiistanalaiseksi Evinin lakia sellaisenaan, vaan se asettaa kiistanalaiseksi ne seuraukset, jotka aiheutuisivat lain soveltamisesta Ranskan ulkopuolella pidettäviin televisioitaviin tapahtumiin. Komissio yrittää varmistaa korkeimman tason kansanterveyden suojelussa, ja sen saavuttamiseksi se on äärimmäisen huolellinen arvioidessaan tämän rajoituksen suhteellisuutta.
Halukkuutemme ryhtyä yhdenmukaistaviin toimiin tällä alalla riippuu tutkimusten tuloksista. Vallassamme olisi ehdottaa sellaisia toimia, mutta tällä hetkellä meillä ei ole aikomusta tehdä niin.

Murphy
Minulla ei ole lisää kysyttävää, saanen vain kiittää komissaaria tuosta selkeästä ja suorasukaisesta vastauksesta. Odotamme asiassa tapahtuvaa tulevaa kehitystä.

Von Habsburg
Haluaisin kysyä teiltä, ettekö ole samaa mieltä kanssani siitä, että tämä ranskalaiseen Evinin lakiin liittyvä tapaus on Euroopassa vastaava asia, jota vastaan me protestoimme sellaisten lakien osalta, jotka estävät kaupankäynnin Kuuban kanssa. Toisin sanoen tämä on kansainvälistä asioihin sekaantumista, jolle ei löydy kerta kaikkiaan mitään perusteita, ja me heikentäisimme asemaamme, jos me todella toteuttaisimme tämän Euroopassa. Emme voisi enää taistella kansainvälistä kauppaa koskevaa amerikkalaista lainsäädäntöä vastaan.

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, varmasti olen samaa mieltä siitä, että kun otetaan huomioon kommenttimme siitä, mitä muut ihmiset Euroopan unionin ulkopuolella tekevät, meidän olisi oltava erittäin tarkkoja varmistaaksemme johdonmukaisuutemme siinä, että mikäli vastustamme jotain Euroopan unionin ulkopuolella tapahtuvaa asiaa, emme samanaikaisesti ole vastustamatta samankaltaista asiaa Euroopan unionin sisäpuolella. Olen jo maininnut, että komissio esitti perustellun lausunnon vuonna 1996 korostaen epäilyksiään Evinin lain rajoituksen suhteellisuudesta, ja asian vieminen sen pidemmälle olisi mielestäni houkuttelevaa mutta harkitsematonta.

Larive
Arvoisa Sir Leon Brittan, kaupallista viestintää koskevan mietinnön esittelijänä olen iloinen viime viikolla julkistetusta tiedonannosta, vaikka siihen on kohdistunut paljon arvostelua. Kuluneena kautena erityisesti Evinin laista on esitetty paljon valituksia, joita ei ole kuitenkaan käsitelty vakavasti. Sen vuoksi haluan kysyä, onko puheenjohtaja Santerin kabinetti tai puheenjohtaja itse pitänyt tärkeänä, että tiedonannon julkistamista odotettiin, ja aiotaanko nyt perustaa nopeasti kansallisista asiantuntijoista koostuva komitea, joka alkaa tarkastella valituksia perusteellisesti. Voisitteko kertoa minulle ja koko parlamentille hieman lisää komission erilaisista kannoista, jotka liittyvät tehtyjen valitusten käsittelyyn?

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, ei olisi normaalia tiedottaa yksityiskohtia kaikenlaisista komissiossa käydyistä keskusteluista, vaikka ei otettaisikaan huomioon sitä seikkaa, etten edes ole tietoinen niistä kaikista. Mutta tavanomainen kanta on tämä: te esitätte perustellun lausunnon, jossa ilmaistaan epäilyksiä laillisuudesta sen suhteen, mitä on tehty, ja sitten osallistutte keskusteluun Ranskan viranomaisten kanssa, jos he ovat valmiita siihen, ja hehän ovat, ja tuo on tällä hetkellä se piste, johon olemme päässeet. En voi tehdä sen enempää.

Puhemies
Kysymys nro 44 Graham Watson (H-0257/98):
Aihe: Jalkapallon vuoden 1998 MM-kilpailujen lippujen jakelu
Komissio pyysi Ranskan jalkapallon MM-kilpailujen järjestäjiä tarkistamaan kisojen ottelulippujen jakelujärjestelmää. Aikooko komissio tehdä lausunnon järjestelykomitean toteuttamista toimenpiteistä?
Uskooko komissio, että näillä toimenpiteillä lippujen jakelu on saatu täyttämään yhteisön kilpailulain vaatimukset?

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, komissio kirjoitti jalkapallon MM-kilpailujen järjestelykomitealle 20. helmikuuta esittäen vastalauseensa nykyisestä lippujärjestelmästä ja pyysi komiteaa tiedottamaan komissiolle kahden viikon sisällä kirjeen vastaanottamisesta niistä toimista, joihin se aikoi ryhtyä varmistaakseen, että sen lippujen jakelujärjestelmä ei syrjinyt Ranskan ulkopuolella asuvia jalkapalloilun kannattajia. Tämä pyyntö seurasi nykyisen lippujärjestelmän alustavaa arviointia, joka sai komission uskomaan, että järjestelykomitea saattaisi käyttää väärin hallitsevaa asemaa MM-kilpailujen lippumarkkinoilla, vastoin EY: n perustamissopimuksen 86 artiklaa.
Komissio tapasi järjestelykomitean torstaina 5. maaliskuuta keskustellakseen nykyisiä lippujärjestelyjä koskevista huolistaan ja erityisesti siitä järjestelykomitean säännöstä, jossa vaaditaan kaikkia niitä, jotka haluavat hankkia lippunsa suoraan järjestelykomitealta, antamaan osoite Ranskassa, johon liput voidaan lähettää.

Watson
Merkitseekö tämä sitä, että komissio ei ryhdy mihinkään toimiin kieltääkseen jo myytyjen lippujen jakelun, vaikka useita näistä lipuista ei ole vielä jaettu vaan niitä on ainoastaan varattu? Voiko komissaari taata, että jos perustamissopimuksia on rikottu, muodolliset rikkomuksia koskevat menettelyt pannaan alulle? Vai etsiikö komissio ainoastaan sellaista lohdutuspalkintoa jalkapallofaneille, josta on sovittu järjestelykomitean kanssa lämminhenkisessä sopimuksessa pukuhuoneen puolella?

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, en kuvittele mielessäni mitään sellaista lämminhenkisyyttä, jollaista arvoisa jäsen kuvailee. Jos lakia on rikottu, toimiin ryhdytään, ellei tuota rikkomusta oikaista jollain aivan erityisellä tavalla. Tuo on komission kanta. Kuten olen sanonut, niinkin äskettäin kuin viime torstaina asiasta käytiin keskusteluja. En voi antaa tarkkaa vastausta arvoisan jäsenen esittämään huomautukseen, koska itse asiassa noiden keskustelujen tulosta pohditaan parhaillaan ja kollegani tulee esittämään lausunnon torstain keskustelussa, jolloin hän uskoakseni kertoo kokouksen tulokset, komission tekemät johtopäätökset ja toimet, joihin on ryhdytty.

Evans
Kun otetaan huomioon tilanne sellaisena kuin komissaari sen on kuvannut ja rajoitukset, jotka se asettaa lippujen jakelulle, tulee varmasti olemaan ihmisiä, jotka etsivät tilanteeseen kiertotien. Onko komissio ollut lainkaan yhteydessä Ranskan viranomaisiin tarkastellakseen lippujen jälleenmyynnistä aiheutuvien ongelmien mahdollisuutta? Tulee aina olemaan laillisia matkailualan yrityksiä, jotka tavalla tai toisella saavat lippuja käsiinsä ja alkavat tarjota vaihtoehtoisia paketteja, mutta tulee myös olemaan pimeiden lippujen myyjiä, jotka saavat lippuja käsiinsä ja myyvät niitä eteenpäin ylihintaan. Tämä saattaisi synnyttää suuria ongelmia politiikan teon, tasapainon ja kaikkien mahdollisten ihmisjoukkoihin liittyvien ongelmien kannalta. Se voisi saattaa koko järjestelmän epäjärjestykseen. Se saattaisi synnyttää erittäin vapaat markkinat, joita komissaari tukisi, olen varma siitä, mutta se tulee olemaan sellainen asia, joka voisi johtaa ongelmiin. Onko Ranskan viranomaisiin oltu yhteydessä tästä asiasta?

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, olen pahoillani, etten voi antaa lopullista vastausta siitä, mitä tarkalleen ottaen on tapahtumassa. Voin vakuuttaa arvoisalle jäsenelle, että viime torstaina käytyjen keskustelujen tuloksena koko kysymys on tarkasteltavana. Komissio ei varmasti suostu mihinkään ratkaisuun, joka sallii aivan ilmeistä väärinkäyttöä ja joka on helppo kiertää. Niillä, jotka pohtivat näitä asioita, on riittävä tuntemus sitä, mitä ihmiset saavat järjestettyä, jotta eivät joutuisi puijatuksi sellaisella ratkaisulla, jossa on puutteita.

Puhemies
Kysymys nro 45 Gary Titley (H-0229/98):
Aihe: Polkumyyntitullit
Ottaen huomioon EUROCOTONin jatkuvasti esittämät valitukset, aikooko komissio tarkistaa menettelyjään, jotta valituksia ei voitaisi enää tehdä?

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, ajankohtainen EUROCOTONin esittämä valitus oli seurausta siitä, kun neuvosto hylkäsi komission ehdotuksen lopullisiksi polkumyyntitulleiksi valkaisemattomien puuvillakankaiden osalta toukokuussa 1997.
Tämä valitus koski myös valkaisemattomia puuvillakankaita, mutta toisin kuin edellinen käsittely, se perustui todisteisiin polkumyynnistä ja vahingosta eri aikana. Uuden valituksen saamisen jälkeen komissio tutki, jättikö sen riittävä määrä yhteisön tuottajia ja sisältyikö siihen todennäköisyysnäyttöä polkumyynnistä ja siitä aiheutuneista vahingoista.
Koska nämä uudet vaatimukset täyttyivät, komissio päätti aloittaa uuden tutkinnan 11. heinäkuuta 1997, kuten se oli velvoitettu tekemään EU: n polkumyyntiä koskevan lainsäädännön nojalla, joka on yhdenmukainen WTO: n sääntöjen kanssa. Toinen toistaan seuraavat polkumyyntiä koskevat valitukset ovat erittäin harvinaisia. Harmaat puuvillakankaat ovat ainoa tapaus EU: n polkumyyntiasetuksen historiassa, jonka aikana toinen valitus jätettiin neuvoston hylättyä komission ehdotuksen. Näissä olosuhteissa komissio ei ole vielä muodostanut kantaansa siitä, onko sellainen lainsäädännöllinen muutos aiheellinen, joka estäisi toisiaan seuraavat valitukset.

Titley
Jotta komissio voisi tutkia polkumyyntiä koskevia valituksia, sen on muodostettava näkemys siitä, onko siitä vahinkoa Euroopan yhteisön tavoitteelle. Eikö asia ole niin, että perättäiset polkumyyntiä koskevat valitukset ovat itsessään vahingollisia yhteisön eduille, kun otetaan huomioon tutkimusten kustannukset ja se epävarmuus, johon yritykset joutuvat, jotka tekevät hyvin vaikeaksi tulevaisuuteen suuntautuneeseen suunnitteluun sitoutumisen? Tunnustaako komissio, että toistuvat valitukset ovat itse osaltaan haitallisia yhteisön etuja ajatellen?
Onko hänellä näkemys siitä, heikentävätkö toistuvat valitukset pohjimmiltaan EU: n sitoumuksia Maailman kauppajärjestöön, kun otetaan huomioon, että niiden voidaan nähdä edustavan maahantuovien maiden kaupan häirintää?

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, tunnustan varmasti sen, että mikä tahansa esitetty valitus on rasite asianosaisille, mutta en tunnusta sitä, että toisen tai kolmannen valituksen vastaanottaminen olisi WTO: n sääntöjen vastaista. Olen hieman vastahakoinen pitämään valituksen jättämistä asiana, jota itsessään pitäisi tarkastella yhteisön etujen kannalta. Mutta vakuutan arvoisalle jäsenelle, että tämän valituksen kohdalla koko kysymys yhteisön eduista ja yhteisön etujen tasapainottaminen - vastakkaisessa merkityksessä verrattuna siihen vahinkoon, joka on aiheutunut valituksen tehneille tuottajille - on asia, jota on tutkittava ja jota on perusteellisesti tutkittu.

McCarthy
Jätin tätä asiaa koskevan kysymyksen käsiteltäväksi, ja sitä ei käsitelty tämänpäiväisessä istunnossa.
Haluaisin jatkaa herra Titleyn kysymyksestä. Huomisen keskustelun valossa, joka käydään EU: n teollisuuden alojen kilpailukyvystä yleensä ja komissaari Bangemannin eurooppalaisen tekstiiliteollisuuden kilpailukykyä koskevasta toimintasuunnitelmasta, ettekö olisi samaan mieltä siitä, että EUROCOTONin esittämä valitus kuuluu menneisyyteen teollisuuden alojemme osalta? Tunnustaako komissaari, että sellaiset velvoitteet eivät palvele yhteisön etua eikä EU: n tekstiiliteollisuuden kilpailukykyä? Meillä on itse asiassa jo todisteita siitä, että tämä johtaa työpaikkojen menetyksiin ei ainoastaan viimeistelyvaiheen toimialueella vaan lopulta myös valmiiden tavaroiden kasvavan maahantuonnin alalla.
Sen vuoksi kysyn teiltä, herra komissaari, mitä ehdotuksia teette ministerineuvostolle ja asiantuntijaryhmille parantaaksenne ja vahvistaaksenne yhteisön etuja tällä alalla? Tuletteko esittämään päteviä perusteluja yhteisön etujen puolesta? Oletteko valmistautunut esittämään tulevaisuudessa tätä alaa koskevia ehdotuksia? Mitä tulee edustukseen, 30 puuvillaa valmistavaa yritystä ei edusta koko EU: n tekstiiliteollisuutta.

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, tässä ei ole mitään salaperäistä. Olemme tutkineet, onko polkumyyntiä tai vahinkoja tapahtunut - ja me kaikki tiedämme, kenelle vahingon on väitetty tapahtuneen. Tämän perusteella olemme punninneet kaikkia sen toisen eurooppalaisen teollisuuden alan edustajien tekemiä huomautuksia, joiden mukaan vahinkoa kärsittäisiin, jos polkumyyntitoimenpiteisiin ryhdyttäisiin. Ne ovat sanoneet, että toimenpiteiden lopullinen vaikutus hyödyttäisi Euroopan taloutta kokonaisuutena. Tuo on laillinen väite. On olemassa menettely sen punnitsemiseksi. On tärkeää, että kysymystä yhteisön edusta punnittaisiin tarkasti. Olemme tehneet niin tässä tapauksessa. En ole siinä asemassa, että voisin ilmoittaa vielä lopullisen tuloksen, mutta voin vakuuttaa arvoisalle jäsenelle että kaikkia hänen esiintuomiaan kohtia on punnittu erittäin huolellisesti.

Hardstaff
Olen saanut valituksia polkumyyntitoimenpiteistä. Valitukset ovat tulleet pienyrityksiltä, jotka joutuvat mielestään erittäin epäedulliseen asemaan, jos ne eivät voi tuoda puuvillaa maahan. Haluaisin kysyä: eivätkö sekä kehitysmaat että jotkin pienyritykset, jotka ovat riippuvaisia maahantuodusta puuvillasta, joudu huomattavan epäedulliseen asemaan? Kun tarkastelette etujen tasapainoa, otatte huomioon myös nuo kysymykset. Niissä vastauksissa, jotka jo olette antaneet, olette antaneet tuosta jotain viitteitä.

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, kiitän arvoisaa jäsentä siitä, mitä hän sanoi alkuperäisestä vastauksestani. Asia on hyvin vaikea. Ei ole epäilystäkään siitä, että Euroopan unionissa on sellaisia ihmisiä, jotka valittavat, että he kärsivät polkumyynnistä, ja on sellaisia ihmisiä, jotka valittavat, että he kärsisivät vielä enemmän, jos polkumyyntitoimenpiteisiin ryhdyttäisiin. Kun jätetään sivuun kaikki Euroopan unionin ulkopuoliset maat, meidän on saatettava nuo edut tasapainoon. Sen vuoksi tämä on osoittautunut yhdeksi vaikeimmista ja kiistanalaisimmista tapauksista, joita olemme joutuneet käsittelemään. Olen pahoillani, etten voi sanoa vielä tällä hetkellä, mihin kaikki tämä johtaa, mutta voin sanoa, että olen henkilökohtaisesti varmistanut sen ja ollut itse mukana kaikkien osapuolten esittämien argumenttien huolellisessa tutkinnassa - Euroopan unionin ulkopuolisten tuottajien ja niiden, joita arvoisa rouva edustaa. On mahdotonta miellyttää kaikkia. Sen vuoksi ainoa asia, joka voidaan tehdä, on yrittää pyrkiä olemaan oikeudenmukainen, ja siihen me pyrimme.

Puhemies
Kysymys nro 46 Inger Schörling (H-0007/98):
Aihe: Salmonellatartunta
Salmonellaa sisältävät tuotteet voi palauttaa lähettäjämaahan, mutta ensiksi siihen on hankittava lupa lähettäjämaan asianomaiselta viranomaiselta. Vaikuttaa kummalliselta, että lähettäjämaan toimivaltaisen viranomaisen on annettava lupa saastuneen lihan palauttamiseen. Näiden tavaraerien takaisinottamisen pitäisi olla pikemminkin tavarantoimittajan velvollisuus, ja samalla asiasta olisi ilmoitettava kyseiselle viranomaiselle.
Syy kysymykseeni on se, että Ruotsiin tuodun lihan tarkastuksissa on aivan liian usein todettu lihan sisältävän salmonellaa. Tämä siitä huolimatta, että kaikki lähettäjämaan todistukset ovat olleet kunnossa.
Tästä aiheutuu lisävaikeuksia, jotka eivät koske ainoastaan saastunutta lihaa syöviä henkilöitä, vaan myös maahantuojia ja myyjiä, jotka tilanteesta johtuvien taloudellisten seuraamusten lisäksi saavat kokea byrokratiasta aiheutuvia harmeja.
Kyseisen menettelyn suhteen on syntynyt myös tulkintakysymys siitä, kenen katsotaan käsitelleen tavaraa ensimmäiseksi. Maahantuojan, jakelijan vai jonkun muun?
Onko mahdollista, että lähettäjämaiden asianomaiset viranomaiset eivät anna lupaa saastuneen lihan palauttamiseen?

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jäsenen käsittelemät kysymykset koskevat eläinlääkärintarkastusten järjestämistä yhteisön sisäisessä kaupassa yhteisillä sisämarkkinoilla ja erityisesti kullakin määräpaikalla järjestettäviä tarkastuksia koskevan, neuvoston 11. joulukuuta 1989 antaman direktiivin 89/662 7 artiklaa. Tässä yhteydessä on erotettava kaksi olettamusta: vaikeammissa tapauksissa kulloinenkin toimitettava erä on tehtävä vaarattomaksi tai sitä on käsiteltävä yhteisön määräysten mukaisesti siten, ettei se voi enää aiheuttaa vaaraa. Muissa tapauksissa - eli vähemmän vaarallisissa tapauksissa - määrämaan asianomaiset viranomaiset voivat antaa lähettäjän tai lähettäjän kulloisenkin asiamiehen valita, jos ravinnoksi kelpaavuutta koskevat ja terveyspoliittiset edellytykset sen sallivat, tuotteiden vaarattomaksi tekemisen ja niiden muun käytön välillä, mukaan lukien palautusmahdollisuuden, jos lähettäjäyrityksen kotimaan asianomaiset viranomaiset sen sallivat.
Lähettäjämaan viranomaisten hyväksyntää pidettiin välttämättömänä sen vuoksi, että nämä viranomaiset voivat varmistua saastuneen erän olinpaikasta ja voivat lopuksi estää sen siirtämisen. Jos epäsuotuisan tuloksen tuottava tarkastus suoritetaan markkinointiketjun myöhemmässä vaiheessa, pätevät valtioiden sisäiset määräykset. Toisesta jäsenvaltiosta lähtöisin oleviin tuotteisiin pätevät samat määräykset kuin kyseisestä jäsenvaltiosta lähtöisin oleviin tuotteisiinkin.

Schörling
Kun Ruotsi liittyi EU: hun, meille sallittiin ainutlaatuinen poikkeus, koska Ruotsissa ei esiinny salmonellaa. Se perustui siihen, että kaikessa muista EU-maista tulleessa tuontilihassa piti olla todistus siitä, ettei lihaerissä esiinny salmonellaa. Nyt on kuitenkin käynyt ilmi, että asiasta tuli huomattavasti monimutkaisempi kuin viranomaiset olivat koskaan osanneet odottaa, muun muassa koska kävi ilmi, että useat todistukset olivat vääriä tai virheellisiä.
Jopa 25 %: ssa kaikista naudanliha-, sianliha- ja siipikarjaeristä ovat todistukset olleet puutteellisia ja 20 % oikeilla todistuksilla varustetuista lihaeristä on osoittautunut salmonellan saastuttamaksi. Jopa 85 % kokeista, joita tehtiin Ranskasta tulleelle siipikarjalle, osoitti lihan olleen saastunutta. Voidaan siis ymmärtää, että kyseessä eivät ole aivan pienet lihaerät, joita käsitellään.
Lisäongelma on se, ettei tiedetä tai osata tulkita sitä, kenellä on vastuu tässä asiassa. Minusta komissiolla on vastuu siitä, että Ruotsille sallittu poikkeus toimii . Mielestäni komissaari Fischlerin antama vastaus, josta tosin kiitän, ei juurikaan tuonut selkeyttä asiaan. Haluaisin sen vuoksi kuulla hieman enemmän siitä, miten komissaari on ajatellut asian toimivan.

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, aluksi on todettava, että pitää paikkansa, että Ruotsille säädettiin poikkeusmääräyksiä sen liittyessä Euroopan yhteisöön. Näiden määräysten mukaan Ruotsi - ja samoin muuten Suomi - voi käyttää tiettyihin tuotteisiin - kyseessä ovat tuore liha, kananmunat ja siipikarjan liha - erityisiä vakuuksia, kun komissio on hyväksynyt Ruotsin esittämät toimintaohjelmat salmonellan torjumiseksi. Komissio hyväksyi nämä ohjelmat päätöksessään vuonna 1995. Mitä tarkastuksiin siis tulee, palaamme niihin vielä kerran seuraavan kysymyksen yhteydessä, mutta pääasiassa on huomautettava, että on olemassa menettelytapa, jossa vastuu on luonnollisesti myös lähettäjämailla, koska komissio ei voi tarkastaa paikan päällä jokaista erää, joka tulee jostakin jäsenvaltiosta. Komissio voi vain huolehtia siitä, että on olemassa vastaavat säännöt. Kulloistakin jäsenvaltiota vaaditaan tällöin luonnollisesti huolehtimaan siitä, että näitä sääntöjä myös noudatetaan.

Redondo Jiménez
Arvoisa komissaari, komissiolla on tänään käsiteltävänä kysymyksiä, jotka koskevat elintarvikkeiden saastumista, lihan puhtautta, BSE: tä, tummaa rengasmätää, jne.
Haluan muistuttaa komissiota vetoomuksesta, jonka FAO on esittänyt Euroopan unionille lisätäkseen ja vahvistaakseen järjestelmiä, joilla ennaltaehkäistään ja valvotaan jalostusta ja tautien siirtymistä maatalouden terveydenhuollon alalla. Tämän lisäksi ovellamme on 11 KIE -maata, joiden tästä asiasta antamat takeet ovat tänä päivänä vähintäänkin epäilyttäviä.
Taataksemme kuluttajien ja maataloustuottajiemme terveyden tässä huolestuttavassa tilanteessa, haluan kysyä komissaarilta, mihin toimiin komissio on ryhtynyt taatakseen sen, että jäsenvaltiot noudattavat tätä lainsäädäntöä - koska lainsäädäntö on riittävää - niin eläinlääkintä- kuin kasvinsuojelualallakin ja vaaditaanko näitä samoja toimia kolmansilta ja kaikilta muiltakin mailta.

Fischler
Arvoisa puhemies, haluaisin mielelläni vastata tähän kysymykseen, koska se johdattaa oikeastaan kysymykseen, mikä on komission politiikkaa ylipäänsä tällä alueella. Kuten todennäköisesti tiedätte, olemme parantamassa koko lihahygieniaa ja koko tämän alueen lainsäädäntöä, jolloin tähtäämme pääasiassa seuraavaan: toisaalta haluamme selvät yhteisösäännöt, joissa edellytetään tarvittavia tarkastuksia elintarvikkeen tuotantoketjun alusta niin sanotusti kuluttajan lautaselle asti. Haluamme kuitenkin siinä yhteydessä myös avata uusia uria niin sanotun HACCP-järjestelmän avulla. Se on järjestelmä, jossa yksityiset yrityksetkin voidaan ottaa mukaan todelliseen tarkastustyöhön, jolloin ne ovat kuitenkin puolestaan viranomaisvalvonnassa, niin että myös näiden välttämättömien tarkastustehtävien suoritusta valvotaan.
Tästä aloitteesta myös FAO on samaa mieltä. Tätä aloitetta Maailman terveysjärjestö tukee, ja uskon, että olemme siinä todella oikealla tiellä. Luonnollisesti on välttämätöntä, että nämä vaatimukset, joita asetamme omille yrityksillemme, kohdistuvat myös kolmansiin maihin, eli tuontiin sovelletaan aivan samoja kriteerejä. Mainitsen esimerkin: USA: n kanssa solmittavassa kahdenvälisessä sopimuksessa, josta keskustellaan juuri, vaaditaan tuontiin tarkalleen samaa järjestelmää.

Lindqvist
Haluaisin kysyä komissaari Fischleriltä, mitä neuvoja hänellä on antaa jäsenvaltiolle, mikäli todistukset jatkossakin ovat vääriä ja jos jatkossakin tuodaan salmonellan saastuttamaa lihaa, tässä tapauksessa Ruotsiin. Eikö jokaisen maan itsestään selvä oikeus ole voida suojautua terveydelle vaarallisilta tuotteilta? Minkä neuvon komissaari voi siis antaa maallemme siltä varalta, että näitä virheellisiä todistuksia ja saastuneita tuotteita tulee jatkossakin maahan?

Fischler
Erityisesti Ruotsissa ja Suomessa voimassa olevia normeja vastaamattoman lihan lähettämiseltä näin suojautumiseksi on - kuten sanottu - voimassa oma säätely. Sen käytännön toteutuksessa on kyse siitä, että kun havaitaan puutteellisuuksia siinä mielessä, että tarkastuksissa todetaan, etteivät toimitetut erät vastaa direktiivin vaatimuksia, vastaanottajamaalle jätetään vapaasti valittavaksi, paneeko se - jos on kyse törkeästä tapauksesta - alulle tämän erän hävittämisen vai tekeekö muussa tapauksessa toimittajamaahan yhteyttä otettuaan vastaavia päätöksiä, siis joko hävittää tai vaihtoehtoisesti palauttaa erän.
Erityisesti yhdestä jäsenvaltiosta peräisin olevien siipikarjaerien yhteydessä esiintyneiden puutteellisuuksien osalta on tällä hetkellä käynnissä tämän jäsenvaltion ja Ruotsin hallituksen kuuleminen, ja tämän kuulemisen aikana on tarkoitus yhdessä selvittää, kuinka tällaiset puutteellisuudet voitaisiin tulevaisuudessa välttää. Tämä selvitetään osallisten kesken pian todennäköisesti lopullisesti.

Puhemies
Kysymys nro 47 Sören Wibe (H-0210/98):
Aihe: Salmonellan valvonta
EU-jäsenyyden alusta lähtien Ruotsissa on havaittu, että muista jäsenvaltioista tuotu liha on useasti salmonellan pilaamaa, vaikka mukana on seurannut alkuperämaassa annettu todistus kyseisen erän puhtaudesta.
Komissio vastasi (19.1.1998) kirjalliseen kysymykseeni (P-3933/97), että tämä saattaa johtua mm. manipuloinneista tai eri valvontamuotojen yhdenmukaisuuden puutteesta. Tarkoittaako komissio tällä sitä, että ruotsalaisessa valvonnassa on puutteita, vai luottaako komissio ruotsalaisten testien oikeellisuuteen? Onko komissio yleensä analysoinut tätä kysymystä (eli salmonellatapauksia Ruotsiin tuodussa lihassa) ja päätynyt johonkin lopputulokseen?

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kysymyksen esittäjä toivoi, että käsittelisin vastauksessani vielä kirjallisen kysymyksen 3933 joitakin näkökohtia. Asiat, joista on kyse, kuuluvat rouva Schörlingin esittämän kysymyksen tavoin Ruotsin ja Suomen liittymisen yhteydessä myönnettyjen lihan salmonellattomuutta koskevien lisätakuiden noudattamiseen.
Haluaisin aluksi esittää lyhyesti Ruotsin viranomaisten tuontilihalle tarkoittaman valvontajärjestelyn. Meidän saamiemme tietojen mukaan toisesta jäsenvaltiosta Ruotsiin tuotava liha tarkastetaan määräpaikan yrityksessä omavalvonnan puitteissa. Todistuksia koskevat säännönvastaisuudet ilmoitetaan asiasta vastaavalle viranomaiselle. Salmonellatodistusten antamiseen valtuutettu laboratorio tutkii kyseiset erät sitten virallisesti. Näillä tutkimuksilla ei ole mitään tekemistä niiden rutiinitutkimusten kanssa, joita yritykset ja asiasta vastaavat paikalliset viranomaiset itse suorittavat. Kaikissa näissä tutkimuksissa noudatetaan näytteenotossa EU: n määräyksiä. Ruotsin viranomaiset käyttävät itse analyyseissä omaa menetelmäänsä - sitä kutsutaan pohjoismaiseksi menetelmäksi. Muut jäsenvaltiot sitä vastoin käyttävät lähettäjämaan tarkastuksissa EU: n määräysten mukaisesti niin sanottua ISO-menetelmää.
Ruotsin viranomaisilla oli lisäksi 1. maaliskuuta - 1. syyskuuta 1997 kokeeksi käytössä erityisvalvonta lisätakuisiin liittyvien sääntöjen oikean soveltamisen tarkastamiseksi. Yhteensä tarkastettiin 569 erää ja niistä löytyi 12 salmonellaa. Saatujen tietojen mukaan ongelmia eli salmonellaa on esiintynyt pääasiassa siipikarjan lihassa ja siinä puolestaan pääasiassa tietystä jäsenvaltiosta peräisin olevassa siipikarjan lihassa.
Näissä tapauksissa sovelletaan vuoden 1989 direktiivin 8 artiklaa, jossa ensimmäisessä vaiheessa edellytetään kahdenvälisiä keskusteluja kyseessä olevien jäsenvaltioiden kesken, aivan kuten edellä jo kuvasin, ja nämä keskustelut ovat juuri käynnissä. Komissio odottaa ensin näiden keskustelujen tuloksia, kuten direktiivissä määrätään, ennen kuin ryhtyy muihin toimiin. Mitä tulee analysointimenetelmiin, neuvoston asiasta vastaavissa elimissä pohditaan juuri, voidaanko niin sanottu pohjoismainen menetelmä tunnustaa ISO-menetelmän rinnalla vertailumenetelmäksi, eli tavoitteena on sallia pohjoismainen menetelmä Euroopan unionin toiseksi yleiseksi rutiinimenetelmäksi.

Wibe
Keskustelimme tästä jo edellisen kysymyksen yhteydessä, joten monia kommentteja tuskin tarvitaan.
On aivan selvää, herra komissaari, että meillä on tällä alueella kaksi erilaista muotoa. Samasta erästä löydetään ruotsalaisella valvontamuodolla salmonellabakteereja, kun taas toisen muodon avulla ei löydetä ollenkaan salmonellabakteereja. Nythän on niin, että on olemassa satoja erilaisia tapoja erehtyä asiassa, toisin sanoen ettei löydetä bakteereja sieltä, vaikka niitä olisi mutta ei ole minkäänlaista tapaa löytää bakteereja, jos niitä ei ole. Tässä tapauksessa näiden tulosten on siis selvästi osoitettava, että näistä kahdesta menetelmästä pohjoismainen menetelmä on ylivoimainen, koska sitä käytettäessä löydetään bakteereja, joita toisen menetelmän avulla ei löydetä.
Tulkitsen vastauksenne loppuosan siten, että käytätte pohjoismaista menetelmää rutiinitoimena ja että siitä tulee vähintäänkin samanarvoinen nykyisen menetelmän kanssa, jota käytetään voimassa olevan EU-direktiivin mukaisesti. Olenko käsittänyt vastauksenne oikein?

Fischler
Jotta kävisi vielä kerran aivan selväksi, mitä tavoittelemme ja mitä neuvoston asiasta vastaavissa elimissä tällä hetkellä tapahtuu, sanon vielä: ensinnäkin Euroopan unionin tämänhetkisten määräysten mukainen vertailumenetelmä on niin sanottu ISO-menetelmä. Toiseksi Ruotsissa käytetään pohjoismaista menetelmää ja Ruotsi on vaatinut, että tämäkin menetelmä tunnustetaan vertailumenetelmäksi. Näiden menetelmien välillä on epäilemättä eroja, ja tavoitteena on ottaa ne tarkasti huomioon, niin että tulevaisuudessa myös pohjoismainen menetelmä toimii vertailumenetelmänä. Tämä on tavoite, joka on tarkoitus saavuttaa.
Koska se on kuitenkin osa neuvoston haastetta tai kuuluu neuvoston valtaan, neuvoston on oltava selvillä, hyväksyykö se tämän. Niin kauan kuin sitä ei ole hyväksytty, kiistanalaisissa tilanteissa, jos joudutaan todella oikeudellisiin selvittelyihin, pätee tämänhetkinen direktiivi eli vertailumenetelmänä on ISO-menetelmä.

Puhemies
Kysymys nro 48 Mark Watts (H-0032/98):
Aihe: Yhteisen maatalouspolitiikan uudistaminen ja tuotantoeläinten hyvinvointi
Kannattaako komissio tuotantoeläinten terveyden ja hyvinvoinnin korkeiden standardien varmistamisen tarpeen sisällyttämistä uudistetun yhteisen maatalouspolitiikan päätavoitteisiin? Kannattaako se myös uudistuksia, joilla kannustetaan sekatuotantoa, jolloin useampia eläimiä pidetään ulkona, tai koska satokasveista saadaan olkia, hyvissä olkien käyttöön perustuvissa sisätiloissa? Kannattaako se naudanlihan ja maidon tuotantojärjestelyjen uudistuksia, joilla pyritään vähentämään karjan ylituotantoa, jolloin Euroopan unioni voi luopua järjestelyistä, jotka on tarkoitettu ylimääräisten eläinten hävittämiseen, kuten vasikoiden jalostusjärjestelmä ja elävän karjan viennille kolmansiin maihin maksettava tuki? Nämä molemmat järjestelyt ovat kalliita ja aiheuttavat eläimille runsaasti kärsimyksiä. Kannattaako se maidon tuotantojärjestelyjen uudistuksia, joilla pyritään luopumaan yhä korkeamman lehmäkohtaisen tuoton tavoittelusta, joka johtaa vakaviin eläinten terveysongelmiin?

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, aluksi haluaisin korostaa, että komissio haluaa todella suhtautua vakavasti Amsterdamin sopimuksen liitteenä olevaan eläinten suojelua ja eläinten hyvinvointia koskevaan pöytäkirjaan. Tämän pöytäkirjan mukaan, siteeraan, "Laatiessaan ja pannessaan täytäntöön yhteisön maatalous- ja liikennepolitiikkaa, sisämarkkinoita ja tutkimuspolitiikkaa yhteisö ja jäsenvaltiot ottavat eläinten hyvinvoinnin vaatimukset täysimääräisesti huomioon..." .
Tästä pöytäkirjasta on luonnollisesti myös seurauksia yhteisen maatalouspolitiikan tulevalle kehitykselle. Maatalouden tärkeimmät tavoitteiden määritykset ovat seuraavat: ensinnäkin sellaisen tilanteen saavuttaminen, jossa maataloustuotteet tuotetaan kuluttajien toiveiden ja vaatimusten mukaisesti, ja toiseksi sen varmistaminen, että eurooppalaiset tuottajat ovat kilpailukykyisempiä myös kansainvälisillä markkinoilla.
Agenda 2000: ssa viime vuoden heinäkuussa esitetyn aloitteen avulla komissio haluaisi parantaa eurooppalaisen maatalouden kilpailukykyä sisämarkkinoilla ja kansainvälisillä markkinoilla ja haluaisi estää uusien ylijäämien syntymisen - voi- tai viljavuorien tai muiden vuorien, jollaisia meillä menneisyydessä oli. Komissio liittää ehdotukseensa hintatuesta edelleen suoraan tulotukeen siirtymiseen odotuksen, että tuotanto suuntautuu tulevaisuudessa määrän ja laadun osalta voimakkaammin kuluttajien tarpeiden mukaan.
Tällä tavalla estetään uudet ylijäämät, ja tällä tavalla ei ole enää myöskään tarpeen viedä ylimääräistä nauhanlihaa. Markkinasuuntautuminen ei ole kuitenkaan vain hintakysymys. Kuluttajille ovat aivan yhtä tärkeitä elintarvikkeiden turvallisuus, laatu ja ennen kaikkea alkuperän varmistaminen. Näihin näkökohtiin kuuluvat luonnollisesti eläinten terveyskysymykset sekä eläinten hyvinvointia koskevat kysymykset.
Agenda 2000: ssa olemme sen vuoksi ehdottaneet uuden maaseutupolitiikan puitteissa maatalouspolitiikan toisena pilarina lisää varoja maatalouden ympäristötoimille ja lisää varoja myös eläinten hyvinvoinnin parantamiseksi. Tämäkin politiikka vaikuttaa toivottavasti edullisesti haluttuun suuntaan. Pyydän teitä kuitenkin miettimään sitä, että yhteisö on jo luonut laajan säännöstön eläinten suojelutoimia ja hyötyeläinten hyvinvointia varten, ja kansainvälisessä vertailussa, se on myös sanottava tässä, Euroopan unioni sijoittuu erittäin hyvin.
Määräyksiä myös tarkistetaan jatkuvasti ja kehitetään vastaavasti tarpeen mukaan. Eläinkuljetusten osalta näissä toimissa on kyse ensi sijassa kuljetusolosuhteiden parantamisesta eikä niinkään kuljetusten täydellisestä kieltämisestä, sillä tiettyjä kuljetuksia tarvitaan joka tapauksessa aina.
Neuvosto on hyväksynyt hiljattain eläinsuojeluoloja nautaeläimiä vietäessä parantavan ehdotuksen, joka tekee vientikorvausten maksamisen riippuvaiseksi EU: n säätämien eläinsuojelumääräysten ja eläinkuljetusten säännösten noudattamisesta. Kaupan mekanismien hallintokomitea on myös hiljattain hyväksynyt tätä koskevan vastaavan täytäntöönpanoasetuksen, niin että me voimme antaa nyt senkin.

Watts
Saanen aloittaa ilmaisemalla olevani tyytyväinen komissaarin selkeästä sitoutumisesta siihen, että hän ottaa pöytäkirjan hyvin vakavasti. Kiitän häntä siitä vilpittömästi.
Toiseksi voisiko hän esimerkiksi lausua ajatuksensa siitä, olisiko hän halukas tutkimaan järjestelyjä, joiden avulla autettaisiin sikojen tai siipikarjan tehotuottajia siirtymään nykyisistä tehotuotantomenetelmistä laajapohjaisiin menetelmiin tulevaisuudessa? Ottaisiko hän sellaisen järjestelmän huomioon YMP: tä koskevissa uudistusehdotuksissaan?
Lopuksi vaikka ymmärrän sen, mitä hän sanoo eläinten hyvinvoinnin korkeista standardeista, joita jo säädetään EU: n lainsäädännöllä, niitä ei aina toimeenpanna, kuten hän tietää. Annan teille yhden esimerkin: Pelkäämme, että 7. huhtikuuta tänä vuonna Eid-ul-Kebirissä Ranskassa Ranskan viranomaiset eivät toimeenpane eläinten hyvinvointia koskevia asetuksia, joihin hän aivan oikeutetusti viittaa. On erittäin hyvä, että nämä asetukset ovat olemassa, mutta meidän kaikkien on toki työskenneltävä yhdessä varmistaaksemme sen, että niitä noudatetaan.

Fischler
Uskon, että jäsen Wattsin kysymys koskee ennen kaikkea kahta näkökohtaa, kuten hän itsekin korosti. Ensinnäkin tämän maaseudun kehityspolitiikkaa koskevan uuden paketin osaksi tulee myös se, että investointien edistämiseen, mikä hyödyttää maatalousyrityksiä, liitetään joitakin ehtoja. Juuri näissä kahdessa esimerkissä, jotka esititte, on joka tapauksessa välttämätöntä, että kanaloita tai sikaloita rakennettaessa tai uudistettaessa noudatetaan eläinten hyvinvoinnille välttämättömiä vähimmäismääräyksiä. Toiseksi: jos isännät ovat valmiita muuttamaan tai uudistamaan tallirakennuksiaan siten, että saavutetaan erityinen hyöty eläinsuojelun kannalta, tällaisia investointeja tuetaan voimakkaammin kuin muita.
Mitä tulee kanaloihin yleensä, komissio saa huomenna käsiteltäväkseen ehdotuksen, jossa selostamme tähänastisia kokemuksiamme kanojen häkkikasvatuksesta ja joka esittää useita kanaloiden parantamista koskevia toimia, joita on tosin sitten sovellettava myös kolmansissa maissa, koska emmehän me voi hyväksyä sitä, että me noudatamme urheasti hyviä määräyksiä ja luomme hyvät edellytykset, mutta joudumme sitten tilanteeseen, jossa tuottajamme ovat kilpailutilanteessa tuojien kanssa, jotka tuottavat aivan erilaisissa, oleellisesti huonommissa olosuhteissa.

Ferrer
Arvoisa komissaari, liittyen vastaukseenne, joka koski eläinten hyvinvointia, joka teidän itsenne mielestä on hyvin läheisesti sidoksissa eläinten terveyteen, haluaisin kysyä eikö komissio pidä sopivana ja tarpeellisena laajentaa eläinten hyvinvoinnin suojelemiseen ja siten myös eläinten terveyden suojelemiseen tähdättyjä toimia myös niiden hygieniavaatimusten kehittämiseen, jotka on eläinten on täytettävä tuotaessa ne teurastamolle. Tämä auttaisi suuresti parantamaan eläinten terveyttä ja samalla myös nahkojen laatua, jonka sanoisin muodostavan ensimmäisen lenkin siinä ketjussa, josta puhuitte rouva Redondolle antamassanne vastauksessa. Nahka on ketjun ensimmäinen lenkki ja samoin sen laatu on nahkureille erittäin tärkeä.

Puhemies
Kiitos, rouva Ferrer. Sallikaa minun onnitella rouva Ferreriä siitä, miten taitavasti hän ajoitti muotoilemansa kysymyksen.
Herra Fischler, teillä on puheenvuoro vastataksenne tähän rouva Ferrerin kekseliääseen lisäkysymykseen.

Fischler
Arvoisa parlamentin jäsen, tämä kysymys sisältää luonnollisesti varsinaisen kysymyksenne, jonka esititte, mutta menee oikeastaan vielä sitäkin pitemmälle. Ensiksi haluaisin sanoa teille, että voimme, mitä tulee kehitykseen, saavuttaa erityisesti uudistusehdotuksiemme avulla sen, että moite, joka meille toistuvasti on esitetty, että tuemme elävän karjan vientiä ulkomaisiin teurastamoihin, ei missään tapauksessa pidä paikkaansa. Nytkään ei tueta kuljetusta. Elävien eläinten vientiä tuetaan nytkin eläintä kohti vähemmän kuin lihan vientiä, ja se on johtanut ainakin siihen, että koko viennistä vain noin 10 % on elävien eläinten vientiä.
Tulevaisuudessa se pätee sitäkin varmemmin, ja juuri hintatakuiden palauttaminen johtaa siihen, että pääsemme pääosin eroon vientitukien käytöstä eläviin eläimiin. Mitä sitten tulee suppeampaan kysymykseen eläinten kunnosta, kun ne saapuvat teurastamoihin, minun on sanottava teille yksi asia: ei pidä paikkaansa, että kaikki eläimet saapuvat teurastamoihin huonossa kunnossa. Sitä vaatii ensimmäisenä lihan myyjän oma etu, sillä olette oikeassa, että laatu kärsii, jos eläimet saapuvat perille huonossa kunnossa. Mitä mielenkiintoa myyjä voi tuntea siihen, että maksaa eläinten saapuessa korkeamman hinnan huonommasta laadusta?
Toisaalta on kuitenkin totta, että hiljattain ilmoitettiin muutamasta tapauksesta, joissa esiintyi tartuntoja, minkä arveltiin olevan yhteydessä puutteellisiin hygieniaolosuhteisiin. Komissio on näiden ongelmien säätelemiseksi päättänyt, asiasta vastaavia tieteellisiä komiteoita kuultuaan, että direktiiviä 433 pitää muuttaa, jotta eläinten saastuminen niiden saapuessa teurastamoyrityksiin voitaisiin mahdollisimman hyvin välttää. Tätä koskevaa ehdotusta käsitellään juuri komissiossa.

Puhemies
Kysymyksiin nro 49-61 vastataan kirjallisesti, koska herra Fischlerille osoitettuja kysymyksiä varten varattu aika on päättynyt.

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies, parlamentin jäsen, komissio on ehdottanut Agenda 2000: ssa yhteisöaloitteiden tavoitteiden määrän vähentämistä ja toimien keskittämistä yhteisöä kiinnostavien monikansallisten toimien alueelle, jolloin on säilytettävä yhteistyön innovatiivinen luonne ja yhteisöllinen lisäarvo ja laajuus tai niitä on vahvistettava. Valitsimme kolme aihetta, rajat ylittävä, monikansallinen ja alueiden välinen yhteistyö, maaseutualueen kehitys sekä inhimilliset voimavarat ja yhtäläiset mahdollisuudet.
Se, että komissio ei ole ehdottanut uutta aloitetta sellaisten alueiden hyväksi, jotka kärsivät erityisesti varusteluteollisuuden taantumasta ja sotilastukikohtien lopettamisesta, ei merkitse sitä, ettei näitä alueita periaatteessa enää voitaisi tukea. Tämä mahdollisuus on yhä olemassa tavoitteiden 1, 2 ja 3 puitteissa sekä mainittujen uusien yhteisöaloite-ehdotusten puitteissa.
Tavoitealueiden ulkopuolella ovat tukikelpoisia uuden tavoitteen 3 puitteissa toimet koulutus-, ammattikasvatus- ja työllistämisjärjestelmien sopeuttamiseksi ja uudenaikaistamiseksi kilpailukyvyn parantamiseksi ja sosioekonomisen muutoksen vaikutusten pehmentämiseksi.

McIntosh
Samalla kun kiitän komissaaria tuosta vastauksesta, minun on sanottava, että olen hyvin pettynyt. Essexin, Suffolkin, Yorkshiren ja Cumbrian kaltaisilla alueilla on kärsitty huomattavista työpaikkojen menetyksistä rauhantilan vuoksi puolustusvälineteollisuudessa. Etenkin jos otetaan esimerkiksi kaksi kaupunkia - Witham ja Chelmsford - joissa Marconi- ja EEV-yhtiöt toimivat, huomattava työvoiman vähentäminen on aika huolestuttavaa. Minkä takuun komissaari voi antaa minulle tänä iltana siitä, että näiden kaltaiset alueet, jotka ovat hyötyneet merkittävästi ohjelmasta, joka on räätälöity puolustusvälineteollisuuden työpaikkojen leikkauksia ajatellen, ja koulutusohjelmista niiden ihmisten auttamiseksi, jotka ovat menettäneet työpaikkansa rauhantilan vuoksi, että nämä alueet hyötyvät jatkossakin yhtä paljon kuin tällä hetkellä? Tästä on kysymys. Ne tulevat kilpailemaan pienemmästä rahakasasta kolmen laajan tavoitteen sisällä, ilman mitään suoria tukia puolustusmenojen leikkauksia varten.

Wulf-Mathies
En voi antaa minkäänlaista vastausta mitään konkreettista aluetta ja sen tulevaa tukea koskeviin kysymyksiin, koska emme ole vielä komissiossakaan päättäneet uusista ehdotuksista rakennerahastoasetuksiksi, ja silloinkin tukijärjestelmämme rakentuu paljon enemmän yhteistyön varaan, mikä merkitsee sitä, että se sisältää sekä eurooppalaisia että kansallisia arvosteluperusteita. En voi sanoa jo tänään, mitä ehdotuksia Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus todella tulee tekemään. Sen vuoksi minun on tämän osalta tuotettava teille valitettavasti pettymys.

Elliott
Vaalipiirini on hyötynyt merkittävästi KONVER-ohjelmasta. Lontoon hallintoalueet Hounslow, Ealing ja Richmond ovat kaikki aikanaan hyötyneet siitä, ja olen erittäin tyytyväinen siitä. Mutta voisikohan komissaari suostua ottamaan huomioon ongelman, joka on syntynyt, riippumatta siitä, millaisia muutoksia ja vaihteluita tehdään tulevaisuudessa, ja ongelma on tämä: omani kaltaisilla alueilla, joilla väestö on erittäin liikkuvaa, on ollut erittäin vaikeaa suunnata apua KONVER-ohjelman sääntöjen mukaisesti juuri niille ihmisille, jotka ovat menettäneet työpaikkansa, koska monet heistä ovat siirtyneet nopeasti muihin osiin maata tai jopa ulkomaille löytääkseen uuden työpaikan. Paikalliset viranomaiset ovat yrittäneet esittää ehdotuksia elvyttääkseen alueita uudelleen käyttämällä KONVER-rahastoja, jotta luotaisiin lisää työpaikkoja, mutta ne ovat joutuneet vaikeuksiin nykyisen ohjelman sääntöjen kanssa. Voisimmekohan me tulevaisuudessa ottaa tämän vaikeuden huomioon riippumatta siitä, mitä muutoksia tapahtuu?

Wulf-Mathies
Jaa-a, ehkä se, mitä komissio aikoo ehdottaa, on juuri sopiva vaikuttamaan ongelmiinne, koska kokemuksemme on todella sellainen, että erilliset ohjelmat rakennepoliittisissa toiminnoissa ovat olleet paljon vähemmän menestyksekkäitä kuin sellaiset, jotka ovat koskeneet hieman laajempia alueita, minkä vuoksi otamme tavoitealueen 2 kohteiksi tulevaisuudessa suurempia alueita, joille suunnitellaan ohjelmat, jotta, mikäli mahdollista, varmistettaisiin se, että luotaisiin paikan päällä juuri niille, jotka jäävät työttömiksi, oikein mitoitettu mahdollisuus, jossa on sovitettu toisiinsa toisaalta infrastruktuuri ja investoinnit ja toisaalta työttömien ammatillista pätevyyttä lisäävät toimet. Otan joka tapauksessa mielelläni vastaan tämän vihjeen.

Howitt
Huomaan komissaarin hymyilevän, mutta tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun keskustelemme näistä asioista, enkä aio kysyä häneltä mistään tietystä alueesta. Kysyn häneltä kuitenkin KONVER-ohjelman tulevaisuudesta: jos komission vastaus on se, että tietyistä alueista tulee oikeutettuja uusiksi tavoitteen 2 alueiksi, meidän on kuitenkin todella ymmärrettävä, mikä se järjestelmä tulee olemaan, jonka avulla määritetään soveltuvat alueet. Vaikuttaa siltä, että komissio ei välitä sellaisen eritysjärjestelmän laatimisesta, jonka se aikoo tehdä tavoitteen 6 osalta. Jos olen väärässä tuon suhteen, olkaa hyvä ja kertokaa se minulle. Jos aikomus ei ole tuonsuuntainen, en silti ymmärrä sitä, miksi ei ole olemassa vaiheittaista käytöstä poistamista koskevia siirtymäjärjestelyjä KONVER-alueille ja muille yhteisön aloitteen alueille, kuten niitä on tavoitteen 2 alueille, jotka putoavat pois tukiverkosta. Jos sama tarve tukimuutokseen, joka perustuu työttömyyteen ja matalaan kasvuun, esiintyy tavoitteen 2 alueilla, miksi ei myös KONVER-alueilla?
Lopuksi, 50 % KONVER-alueista Euroopan laajuisesti ei ole tavoitteeseen 2 - tai muuhun alueelliseen rahastoon - oikeutettuja alueita nykyään. Eikö komissaari ole samaa mieltä siitä, että tässä on erityistapaus, jota hänen olisi tarkoin tutkittava?

Wulf-Mathies
Tiedän, ettei Euroopan unioni voi ratkaista ja lopettaa kaikkia yhteisön ongelmia rakennerahastojen varoilla. Tiedän myös erittäin hyvin, että moni muutos johtaa alueilla myös vaikeuksiin. Pyydän toisaalta myös ymmärtämystä sille, että, kun esitämme tavoitteiden 1, 2 ja 5 b tavoitealueita varten suurpiirteisiä määräyksiä sellaisten alueiden erottelemiseksi, jotka eivät tulevaisuudessa enää ole oikeutettuja tukeen, me todella otamme huomioon sen, mikä on tarpeen saavutettujen menestysten edelleen lujittamiseksi.
Haluan vielä painokkaasti viitata siihen, että KONVER-alueita kuten muitakin aloitteita varten on tulevaisuudessa luonnollisesti mahdollista käyttää tavoitteen 3 eli työttömien ja työttömyysuhan alaisten ihmisten ammatillisen pätevyyden lisäämiseen tarkoitettuja varoja. Se voi olla tulevaisuudessa tehokas apu myös juuri tällä alueella.
Sallikaa minun sanoa vielä viimeisenä huomautuksena, että yhteisöaloitteet kokonaisuudessaan - sen voitte nähdä myös toteutumisasteista - eivät ole olleet niin menestyksellisiä kuin toivoimme ja että meidän on senkin vuoksi keskityttävä yhdistämään tällaisia toimia. Puolustusteollisuuskin on luonnollisesti teollisuutta. Jos vastaavat arviointiperusteet täytetään, tavoitteen 2 mukainen tuki voi aivan hyvin tulla kysymykseen. Jos arviointiperusteita ei täytetä, jäävät jäljelle tavoitteen 3 horisontaaliset mahdollisuudet.

Puhemies
Kysymys nro 63 Ian White (H-0172/98):
Aihe: Urban II
Minkä sääntöjen mukaan komissio perustaa ohjelmien seurantakomiteat ja missä nämä säännöt on julkaistu?

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, neuvoston muutetun asetuksen 4253/88 25 artikla sisältää yleisiä määräyksiä rakennerahastojen tuen seurantakomiteoista. Komissio laatii URBAN-yhteisöaloitteen puitteissa toteutettujen ohjelmien seurantakomiteoiden käytön täytäntöönpanomääräykset kyseisten jäsenvaltioiden kanssa. Ne sisältyvät komission yksittäiset URBAN-ohjelmat hyväksyviin päätöksiin.

White
Minun olisi pitänyt kuunnella mieluummin alkuperäistä vastausta kuin tulkkausta, mutta en ymmärtänyt mistä asiakirjalähteet URBAN-ohjelmaa koskevista säännöistä voi löytää. Kerron teille, miksi se huolestuttaa minua. Niistä raporteista, joita olen saanut asiasta kiinnostuneilta järjestöiltä, olen saanut sen vaikutelman, että niiden keskuudessa, jotka haluavat hakea URBAN-rahoitusta, vallitsee jonkinasteinen sekasorto. Oletin luonnollisesti, että olisi olemassa tätä koskevia sääntöjä ja asetuksia. Se, mitä komissaari juuri sanoi, ei näytä antavan minulle lähdettä, johon turvautua. Haluaisin saada käsiini kirjan, tuon nimenomaisen asetuksen, jotta voin päättää omia tavoitteitani ajatellen, toimivatko kyseinen jäsenvaltio ja komissio ja Yhdistynyt kuningaskunta samojen, sovittujen sääntöjen pohjalta, joista voin itse tarkistaa asioita. Ovatko sellaiset säännöt jo olemassa? Onko sellainen asetus olemassa, 25 artiklan 2 kohdan lisäksi, johon te jo olette viitannut?

Wulf-Mathies
Komission yksittäiset URBAN-ohjelmat hyväksyvissä päätöksissä esitetään myös kutakin ohjelmaa koskevat säännöt. Luettelen ne tässä lyhyesti, koska uskon, että on parempi, että puhumme siitä, mikä on todellista, kuin asetusten numeroista. Tavoitteissa 1 ja 2 on URBAN-ohjelmia varten seurantakomiteoita, jotka ovat tavoitteiden 1 ja 2 yleisiä seurantakomiteoita. Tukialueiden ulkopuolella, ja tämähän koskee Bristolia, jos ymmärrän asian oikein, on itsenäinen seurantakomitea. En voi valitettavasti kiistää väitettänne, että menettely on siinä mielessä monimutkainen, että tätä seurantakomiteaa neuvoo hallintokomitea URBAN management committee , joka on tavoitealueiden ulkopuolisen hallinnon valvonnan alakomitea, ja että on olemassa URBAN- yhteistyöryhmä, jossa työskentelevät yhdessä paikalliset sopimuspuolet ja kansalaisjärjestöt.

Spiers
Huomasin, että komissaari sanoi aikaisemmassa puheessaan, että yhteisön aloitteet eivät olleet saavuttaneet toivottua menestystä. Mutta toivon, että hän tunnustaa, että URBAN-ohjelma on tarjonnut ihanteellisen mahdollisuuden kehittää sellaisia perustason yhteisön aloitteita, joita komissio on kannustanut taloudellisen kehityksen suunnitelmissaan, ja ohjelma on tarjonnut erittäin hyvän välineen yhteisön mainostamiseksi kansalaisille siksi, että se on suunnattu erittäin paikallisesti, naapuritasoisesti. Toivon, että Urban II -ohjelmassa tuota paikallista tekijää ei hukata, vaan se tunnustetaan jopa seurantakomiteoissa, kuinka tahansa ne ovatkaan muodostettuja. Toivon, että hän voi vakuuttaa meidät tuon kohdan osalta.

Wulf-Mathies
Voin vain olla samaa mieltä kanssanne. URBAN kuuluu - vaikka toteutumisasteet eivät olekaan kaikkialla ilahduttavia - yhteisöaloitteisiin, jotka ovat osoittautuneet erityisen menestyksellisiksi, koska ovat erityisen lähellä paikallisia ihmisiä, ja jotka ovat ennen kaikkea eri ryhmiin kuuluvia paikallisia ihmisiä mukaan ottaessaan tehneet mahdolliseksi saada ihmiset liikkeelle myönteisellä tavalla. Hallintomenettelyssä ei ole tapahtunut muutoksia URBAN 1: een nähden, vaan yleisesti voidaan lähteä siitä, että URBAN 2: ssa käytettiin URBAN 1: n kokemuksia hyväksi myönteisessä mielessä. Koska URBAN oli menestys, haluamme tulevaisuudessa ottaa kaupunkien sosiaalisten polttopisteiden, pahiten taantuneiden alueiden tukemisen, myös yleisen tuen eli uuden tavoitteen 2 piiriin. Tämä osoittaa, että se oli todella valmistautumista myös kaupunkien ongelmien sisällyttämiseen laajemmin yhteisön tuen piiriin.

Puhemies
Kysymys nro 64 José Apolinário (H-0173/98):
Aihe: Interreg II C -ohjelman toteutus
Voisiko komissio selvittää, mitä avustuksia on annettu loppuvuoden Euroopan yhteisön varoista loppuvuoden 1997 rajuilmoista kärsineille alueille Azoreilla, Algarvessa ja Alentejossa? Entä miten komissio selittää ehdotuksen taloudellisten tukien myöntämisestä Interreg II C -ohjelmasta joillekin jäsenvaltioille, jos se kieltäytyy myöntämästä niitä Portugalin tapauksessa?

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies, arvoisa jäsen, komissio on järkyttynyt myrskyn tuhoista Portugalissa, ennen kaikkea Azoreilla, Algarvessa ja Alentejossa. Sen vuoksi se ilmoitti heti katastrofin tapahtumien jälkeen valmiutensa varojen siirtämiseen. Yhteisön helmikuussa tehdyn Portugalille myönnettävän tuen luonnoksen puolivälin arviossa kyseisille alueille on myönnetty muita määrärahoja, joita ei ollut vielä sidottu, sekä määrärahoja vuosittaisesta indeksoinnista, etupäässä ympäristön parantamistoimiin. Komissio on asettunut puolustamaan sitä ja on myös saavuttanut sen, että näiden kolmen alueen, joista te puhuitte, ohjelmien vahvistamiseen tarkoitetut määrärahat kohoavat suuremmiksi kuin Portugalin viranomaiset alun perin ehdottivat eli nämä alueet saavat lisäksi 73 miljoonaa ecua Portugalin aluksi ehdottaman 44 miljoonan sijasta.
Mitä tulee Interreg II C -yhteisöaloitteeseen, komissio muistuttaa siitä, että se on tarkoitettu muun muassa tulvien ehkäisemiseen tähtääviä toimia sekä kuivuuden torjuntaan tähtääviä kaavoitustoimia varten. Portugalia varten ei ole vuosiksi 1997/98 varattu yhteisörahoitusta tulvien ehkäisemiseksi sen vuoksi, että Portugalin hallitus ei ole esittänyt sellaista. Komissio on sen sijaan 29. syyskuuta 1997 hyväksynyt ohjelman kuivuuden torjumiseksi Portugalissa. Tämäkin ohjelma vaikuttaa epäsuorasti tulvien rakenteellisen ehkäisemisen puolesta vaikuttamalla vesitalouden parantumiseen, hydrologiseen tutkimukseen, vesivarojen tutkimuksen tukemiseen ja ekologisen tasapainon parantamiseen. Komissio olisi valmis tutkimaan Portugalin viranomaisten esitystä Interreg II C -tulvaohjelmaksi Portugalille jo myönnettyjen budjettivarojen rajoissa ja yleisten suuntaviivojen puitteissa.

Apolinário
Arvoisa puhemies, tahtoisin ensinnäkin kiittää rouva komissaaria vastauksesta. Yhdyn rouva komissaarin näkemykseen ympäristön ja kaavoituksen ensisijaisuudesta. Korostan kuitenkin, että siinä osassa vastausta, joka liittyy Portugalin hallitukseen, rouva komissaarin vastaus ei ole aivan totuudenmukainen, sillä Interreg II C: n määrärahojen jakoperusteissa sanotaan selvästi, että Portugali, Espanja, Kreikka ja Italia voivat hakea rahaa vain kuivuuden torjumiseen, kun taas Belgia, Saksa, Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska, Italia ja Hollanti saada tukea tulvien torjumiseen. Ja juuri tätä kohtaa en voi mitenkään ymmärtää, sillä mielestäni rouva komissaarin johtamassa osastossa asiaa on tulkittu liian teknisesti.
Mutta en halua mennä asiassa siihen saakka. Tahdon esittää toisen kysymyksen: kun REGIS-aloitetta ei tulevaisuudessa enää ole, millä tavoin komissio aikoo syrjäisimmillä alueilla, kuten Azoreilla, puuttua sellaisiin tilanteisiin, joista on valitettavasti jouduttu toistuvasti kärsimään? Sillä siinä missä komissio esittää lukuisia teknisiä selityksiä, esimerkiksi Amerikan armeija tarjosi apuaan Ribeira Quenten alueen teknisiin korjaustöihin. Kyseessä on ainoastaan ero asioiden käsittelyssä.

Wulf-Mathies
Azorit kuuluvat ensinnäkin erittäin syrjäisenä alueena tulevaisuudessakin voimakkaimmin tuettujen alueiden ryhmään. Toiseksi olen sitä mieltä, että myös muut alueet, jotka mainitsitte, saavat edelleen Euroopan unionin tukea. Rakennerahastojen ongelma on se, että ne eivät muodosta katastrofiapumekanismia ja että Euroopan parlamentti on poistanut Euroopasta katastrofiavun. Sen vuoksi meillä ei ole mahdollisuutta antaa erityistä katastrofiapua.
Voimme tehdä sen, että, kun katastrofeja esiintyy, ja näin toimimme Portugalissakin, koetamme siirtää tukisuunnitelmien puitteissa käytettävissä olevia varoja ja käyttää niitä taloudelliseen elvytykseen ja näiden katastrofien seurauksena esiintyvien ympäristövahinkojen torjumiseen. Näin olemme tehneet tässä tapauksessa. Siitä, kuinka esimerkiksi Interreg II C -ohjelmaa voidaan Etelä-Euroopan maissa paremmin käyttää tulvien torjumiseen, on varmasti keskusteltava. Pyydän teitä sydämestäni vain muistamaan, että olemme keskustelleet erittäin kauan siitä, miten torjumme tehokkaasti kuivuutta, ja että sen vuoksi ei komissio eikä mahdollisesti Portugalin hallituskaan osannut ennakkoon sisällyttää sitä ehkäisevänä tekijänä suunnitelmiinsa Interreg II C: stä ja Portugalista. Toivon kuitenkin, ettei se ole tarpeen tulevaisuudessakaan, ja meidän on oltava riittävän joustavia tarkistamaan tällaisia ohjelmia tarpeen vaatiessa.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että varat, jotka meillä nyt ovat käytössä, auttavat alueita todella valtavasti selviytymään paremmin katastrofien seurauksista.

Pimenta
Rouva komissaari on oikeassa siinä, että kuivuudesta ja tulvista johtuvat ongelmat Portugalissa ja Espanjassa liittyvät toisiinsa. Kuten tiedetään, kaikki Portugalin suuret joet saavat alkunsa Espanjasta, ja puolet Portugaliin tulevasta vedestä on lähtöisin Espanjasta. Kuten rouva komissaari myös tietää, kaikkiin Portugalissa ja Espanjassa parhaillaan toteutettaviin vesirakennushankkeisiin on saatu apua yhteisön varoista. Ja kuten rouva komissaari myös tietää, Portugalin ja Espanjan välille on syntynyt konflikti, kiista Espanjan vesistösuunnitelmasta. Mielestäni tuon kiistan yli voidaan päästä käyttämällä tervettä järkeä, ja on tärkeää, että Bryssel ja komissio puuttuvat asiaan, koska Portugalin ja Espanjan vesirakennushankkeiden rahoitus tulee osittain Brysselistä. Nyt kun neuvottelut ovat alkaneet uudelleen, tahtoisin kysyä: minkälainen osa rouva komissaarille ja komissiolle lankeaa tässä asiassa?

Wulf-Mathies
Kahdenvälisissä neuvotteluissa komissiolla ei ole tavallisesti puheoikeutta, ja jäsenvaltiot ovat tavallisesti toissijaisuusperiaatteen lisäksi myös itsenäisyytensä vuoksi erittäin kiinnostuneita siitä, ettei komissio tunge nenäänsä asioihin, joita jäsenvaltiot voivat säädellä paremmin.
Olemme tästä huolimatta tehneet hieman muutakin kuin vain katselleet. Olemme nimittäin esimerkiksi rahoittaneet Espanjan ja Portugalin yhteisen tutkimuksen, jotta saisimme selvyyttä yhteisistä vesivaroista. Mekin kuulumme niihin, jotka esimerkiksi vedenkorkeuden nostopadon hyväksymismenettelyn yhteydessä huolehdimme siitä, että suunnitelmissa, joiden on tarkoitus varmistaa, että patoon tulee sitten myös riittävästi ja laadultaan sopivaa vettä, esitettiin yhteistä vedenkäyttötaloutta. Olen myös sitä mieltä, että lupa ja toteutetut varotoimet ovat siinä mielessä avuksi.

Puhemies
Kysymyksiin nro 65-109 vastataan kirjallisesti, koska komissiolle osoitettuja kysymyksiä varten varattu aika on päättynyt.
(Istunto keskeytettiin klo 19.45 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Vaarallisia aineita kuljettavat alukset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0069/98) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta neuvoston direktiivin antamiseksi vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita kuljettavia aluksia koskevista vähimmäisvaatimuksista niiden ollessa matkalla yhteisön merisatamiin tai poistuessa sieltä annetun direktiivin 93/75/ETY muuttamisesta (C4-0621/97-96/0231(SYN)) (Esittelijä: Novo Belenguer).

Novo Belenguer
Arvoisa rouva puhemies, mietintö, josta tänä iltana keskustelemme, on yhteistoimintamenettelyn toisessa käsittelyssä ja koskee vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita kuljettavia aluksia koskevista vähimmäisvaatimuksista niiden ollessa matkalla yhteisön merisatamiin tai poistuessa sieltä annetun direktiivin muutosehdotusta.
Kertaan lyhyesti mietinnössä noudatettua käsittelyprosessia ja ensinnäkin on mainittava se, että huhtikuussa 1997 parlamenttimme hyväksyi ensimmäisessä käsittelyssä 11 tarkistusta, jotka voisimme jaotella kolmeen pääryhmään. Ensimmäinen ryhmä pyrkii vahvistamaan radioaktiivisia aineita kuljettavien liikenteenharjoittajien ilmoitusvaatimuksia. Toinen ryhmä koskee direktiivin 93/75/CEE vaatimusten laajentamista aluksiin, jotka kulkevat yhteisön aluevesien kautta. Lopuksi kolmas ryhmä tekee muutoksia tämän direktiivin liitteisiin.
Komissio ja neuvosto hyväksyivät ne tarkistukset, jotka koskevat mahdollisuutta sisällyttää direktiiviin säteilytetyn ydinpolttoaineen kansainväliseen koodiin tulevaisuudessa tehtävät muutokset, sekä ne, jotka koskevat velvollisuutta luovuttaa satamaviranomaisille aina etukäteen luettelo miehistön jäsenistä mahdollisen onnettomuuden varalta.
Mietinnöllä, josta tänään keskustelemme ja huomenna äänestämme on kolme tavoitetta. Ensimmäiseksi sen tarkoitus on saattaa direktiivi 93/75/CEE ajan tasalle pyytäen sisällyttämään siihen tietyt merikuljetuksen turvallisuutta, varsinkin säteilytetyn ydinpolttoaineen, plutoniumin ja erittäin radioaktiivisten jätteiden turvallista kuljettamisesta koskevat vaatimukset; toiseksi laajentaa tällaisten aineiden kuljetusta koskevaa ilmoitusvelvollisuutta; ja viimeiseksi, luoda järjestelmä, jolla neuvoaantava komitea voi tulevaisuudessa tehdä liitteisiin muutoksia siten, että kansalliset normit mukautetaan kansainvälisiin turvallisuusmääräyksiin.
Näin ollen ehdotamme tässä mietinnössä - käytännöllisesti katsoen ne kaikki hyväksyttiin yksimielisesti liikenne- ja matkailuvaliokunnassa - neljää tarkistusta.
Ensimmäisessä tarkistuksessa, joka viittaa direktiivin 5 kappaleeseen, ehdotamme muutosta neuvoston tekstin sanamuotoon ja uusi teksti, joka on laajempi ja yleisempi - niin me ainakin asian tulkitsemme - ilmaisee varautuneisuutemme sen suhteen, että neuvoa-antava komitea voisi tehdä direktiiviin merkittäviä tai oleellisia muutoksia.
Tarkistus 4, joka koskee 1 artiklan 2 kohtaa, liittyy suoraan edelliseen ja sen tarkoituksena on välttää sitä, että tähän direktiiviin myöhemmin tehtävät muutokset heikentäisivät turvallisuutta ja meriympäristön suojelua koskevia määräyksiä. Toisin sanoen, asetamme vähimmäisvaatimukset välttääksemme tavallaan direktiivin antamien takuiden heikentymisen.
Toinen tarkistuksemme viittaa 1 artiklaan, jossa ehdotamme, että INF -koodi sisällytetään direktiivin mukaisesti 1. tammikuuta, mutta vuonna 1998. Sen lisäksi, että asia on paljon ajankohtaisempi, ehdotamme tätä siksi, että viime vuoden marraskuussa kansainvälinen merenkulkujärjestö hyväksyi muutamia koodia vahvistavia tarkistuksia ja ellemme ota niitä huomioon tuona päivänä, johtaisi se siihen, että neuvoa-antava komitea puuttuisi direktiivin muuttamiseen.
Mitä tulee kolmanteen tarkistukseen, painotamme siinä erästä jo mietinnön ensimmäisessä käsittelyssä tekemäämme ehdotusta. Tarkalleen ottaen pyydämme, että tässä mietinnössä kuvattujen liikenteenharjoittajien on ilmoitettava jäsenvaltioiden viranomaisille liitteen I mukaiset tiedot liikennöidessään sen aluevesillä.
Toisaalta, rouva puhemies, tämän mietinnön sisällön huomioon ottaen tämä ehdotus on mielestäni sopiva ja tarkoituksenmukainen, vaikka toivommekin, että näitä määräyksiä voitaisiin soveltaa myös kauttakulkumatkalla oleviin aluksiin. On muistettava, että tämä järjestelmä oli itse asiassa otettu huomioon EUROREP -ehdotuksessa vuonna 1993, joka ei kuitenkaan ole edennyt käytännössä. Sen vuoksi, myönnämme että tämän direktiivin lähestymistavan muuttaminen on hankalaa ja ehdotamme, että jos komissio pitää sitä sopivana, se peruisi alkuperäisen EUROREP -ehdotuksensa ja esittäisi uuden jossa otetaan huomioon kansainvälisen merenkulujärjestön äskettäin tekemät ja hyväksymät lainsäädännölliset muutokset.
Puheenvuoroni päätteeksi, rouva puhemies, toivon että parlamentin jäsenet huomioisivat esitetyt muutokset kun huomenna äänestämme laatimastani mietinnöstä, jossa pyydämme, että tiettyjä yhteisön sääntöjä sovellettaisiin, jotta voitaisiin parantaa merenkulun turvallisuutta ja suojella meriympäristöä tulevia sukupolvia varten.

Ferber
Arvoisa rouva puhemies, herra komissaari, hyvät kollegat, meillä on tänään toisessa käsittelyssä yhteisön merisatamissa käyviä, vaarallisia tai ympäristölle haitallisia aineita kuljettavia laivoja koskevat vähimmäisvaatimukset. Uskon, että käsiteltävänä on erittäin tärkeä aihe, joka koskettaa kansalaisia silloin, kun jotain on sattunut. Lainsäädäntömme tavoitteena on, ettei tuhoisia onnettomuuksia tapahdu ollenkaan tai, jos tapahtuu, että mahdollinen vahinko pidetään myös niin pienenä kuin mahdollista, jotta tämä asia ei askarruta kansalaisia. Luulen, että eurooppalaisella lainsäädännöllä on harvoin parempaa lähtökohtaa.
Haluaisin erityisesti kiittää esittelijää, että hän on niin vakavasti käsitellyt tätä aihetta sekä ensimmäisessä käsittelyssä että nyt toisessa käsittelyssä. Euroopan kansanpuolueen ryhmä on samaa mieltä esittelijän kanssa. Tuemme kaikkia tarkistuksia, erityisesti pyyntöä, että laivoista, jotka kuljettavat vaarallisia aineita, eivät käy EU: n merisatamissa, mutta kulkevat Euroopan unionin aluevesillä, on saatava käyttöön vastaavat tiedot. Ei ole kyse pelkästään satamaan saapuessa tai sieltä lähdettäessä tapahtuvista onnettomuuksista, vaan on kyse mahdollisimman laajasta vaarojen torjunnasta, vaikka vain aluevesiä sivuttaisiin, koska viimeisten vuosien kokemukset osoittavat, että Euroopan maaperällä voi syntyä ongelmia, vaikka laivan ei alun perin edes olisi tarkoitus käydä Euroopan satamissa.
Haluaisin sen vuoksi todella painokkaasti pyytää komissiota ottamaan mukaan myös tämän asian. Mehän olemme valitettavasti vain yhteistyössä. Amsterdamin sopimus ei ole vielä voimassa, muuten osallistuisimme voimakkaammin lainsäädäntömenettelyyn. Pyydän sen vuoksi, että todella hyväksytte tämän asian, jotta päädymme kaikkien Euroopan kansalaisten kannalta hyvään ratkaisuun.

Kaklamanis
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin onnitella esittelijää, sillä hän on työskennellyt erityisen arkaluonteisen, mutta myös erittäin vaikean kysymyksen parissa.
Lisäksi haluaisin onnitella häntä siitä syystä, ettei hän edelleenkään taivu neuvoston ja komission painostuksen edessä. Rouva esittelijä, voi olla, että neuvosto ja komissio hyväksyivät joitakin tarkistuksia, mutta ne hyväksyivät vain helpot tarkistukset. Oleellisia tarkistuksia, joita te olitte esittäneet ja joiden puolesta me äänestimme täällä ensimmäisessä käsittelyssä, ei hyväksytty.
Olen tyytyväinen siihen, että tähän asiaan palataan, ja annamme tukemme tarkistuksille, sillä ilmeisesti neuvosto ja komissio ovat unohtaneet, tai ne eivät halua muistaa, että ydinjätteet eivät ole pelkkä ympäristönsuojelukysymys. Kyseessä on myös rahanpesu ja tietyin edellytyksin tiettyjen ydinjätteiden rikastaminen plutoniumilla muihin tarkoituksiin eli sotatarkoituksiin, herra komission jäsen. Komission ja neuvoston olisi siis pitänyt paitsi hyväksyä esittelijän alkuperäiset tarkistukset, jotka asettivat tiukat rajat tällaisten kuljetusten valvonnalle ja turvallisuudelle, komission olisi pitänyt myös itse esittää vielä tiukempia rajoja. Te kaikki tiedätte hyvin, mitä tapahtuu ydinjätekaupassa. Puhun entisen Neuvostoliiton sotateollisuuden ydinjätteistä; tiedätte aivan hyvin, että näitä ydinjätteitä kulkeutuu tiettyihin maihin, ja milloin tahansa voi paljastua, että ne muodostavat vaaran naapurimailleen, jolloin me sitten päätämme puuttua asiaan NATOn muodossa tai ties missä muodossa, vaikka olemme tietoisesti varustaneet näitä maita ydinjätteillä, koska emme asettaneet tiukkoja rajoja niiden valvonnalle ja turvallisuudelle.

Tamino
Arvoisa rouva puhemies, tahdon ennen kaikkea muistuttaa, että vihreä ryhmä suhtautuu erittäin myönteisesti tähän uuteen, aiempaa vuoden 1993 direktiiviä 73 korjaavaan direktiiviin, jolla pyritään ennen kaikkea sisällyttämään vanhan direktiivin soveltamisalaan ydinpolttoaineen, plutoniumin ja radioaktiivisten jätteiden, merikuljetusten ehdot. Tämä on erittäin myönteinen seikka, ja suhtaudumme muutenkin direktiivin sisältöön myönteisesti. Mielestämme parlamentin ehdotukset ovat muutenkin olleet harkittuja ja uskottavia, ja siksi emme yhdy neuvoston esittämiin muutoksiin, sillä niissä ei ole otettu huomioon parlamentin ehdotuksia. Näistä syistä kannatamme lämpimästi kaikkia esittelijän ehdottamia tarkistuksia, erityisesti tarkistusta 3, sillä meistä on erittäin tärkeää, että laivojen, jotka purjehtivat meriemme kautta, vaikkeivät ne pysähtyisikään unionin alueella satamaan, on ilmoitettava lastinaan olevista myrkyllisistä tai radioaktiivisista aineista.
Tämä on erittäin tärkeää meriemme tulevaisuuden ja Euroopan kansojen ympäristön ja terveyden turvallisuuden takia.

Camisón Asensio
Arvoisa komissaari, tämä keskustelun aiheena oleva ehdotus, jonka tarkoituksena on sopia vaarallisia aineita kuljettavien ja Euroopan satamiin purjehtivien alusten vähimmäisvaatimuksista, johtaa valitettavasti usein toistuvaan tilanteeseen: kysymys on siitä, että toisaalta komissio ponnistelee sen eteen, että yhteisön lainsäädäntöä noudatetaan, tässä tapauksessa merenkulun turvallisuutta ja meriympäristön suojelua, ja toisaalta on olemassa jäsenvaltioita, jotka kulkevat todellakin omia polkujaan - niinpä tässä tapauksessa on vielä neljä jäsenvaltiota, jotka eivät ole edes saattaneet alkuperäistä direktiiviä osaksi kansallista lainsäädäntöä.
Herra komissaari, tämän perusteella tuemme komissiota. Kuten sanottiin, kysymyksessä ovat todellakin erittäin tärkeät asiat. Esimerkiksi matkustajaliikenteeseen eivät päde samat säännöt kuin vaarallisten aineiden kuljetukseen tai velvollisuuteen esittää matkustaja-aluksen turvallisuuskirja. Älkäämme unohtako, hyvät parlamentin jäsenet, että kysymyksessä ovat äärimmäisen vaaralliset aineet, kuten säteilytetty ydinpolttoaine, plutonium ja erittäin radioaktiiviset jätteet, joiden elinikä on monissa tapauksissa - en todellakaan liioittele - yli 30 000 vuotta, joka kertoo jo jotain.
Tämän vuoksi vastuu tulevaisuudesta on valtava. Jos näiden aineiden riskikysymyksiin kiinnitetään asianmukaista huomiota maantiekuljetuksessa - toinen maaliikenteen laji - sama pitäisi tehdä myös merikuljetuksessa.
Kaiken tämän perusteella, aiomme kannattaa esittelijä Novo Belenguerin tarkistuksia, joiden vuoksi häntä myös onnittelemme.

Sarlis
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin vain sanoa, että minäkin kannatan esittelijän tarkistuksia, mutta pitäisi myös ottaa esiin ongelman toinen puoli, se, että neuvosto antaa direktiivejä ja asetuksia, joita jäsenvaltiot eivät saata voimaan. Hyvä esimerkki tästä on mietintö, josta tänään puhumme.
Minun on sanottava, että direktiiviä 93/75, jota komissio uudella ehdotuksellaan muuttaa, ei olla vielä liitetty neljän jäsenvaltion lainsäädäntöön. Yksi näistä maista on Iso-Britannia, joka tällä hetkellä on Euroopan unionin puheenjohtajamaa.
Meidän ei tarvitse mennä kansainväliselle tasolle, missä IMO: n päätökset eivät ole saaneet sisäistä oikeuden asemaa jäsenvaltioiden suuressa enemmistössä. Meidän pitää siis protestoida tätä tilannetta vastaan, vähintäänkin Euroopan unionin sisällä, ja osoittaa tässä keskustelussa ja huomisessa äänestyksessä esittelijän tarkistuksista, että edes neuvoston, eli itse jäsenvaltioiden, ei ole mahdollista hyväksyä ja antaa direktiivejä, jotka jäävät sisällyttämättä kansalliseen lainsäädäntöön.
Kyseessä on hyvin vakava asia. Se ei sinänsä liity merenkulun turvallisuuteen, mutta se liittyy maapallon väestön turvallisuuteen, ja tästä syystä meidän kaikkien täytyy joka hetki ottaa toisemme huomioon.

Flynn
Arvoisa rouva puhemies, parlamentissa tarkastellaan nyt todellakin tärkeää säädöstä, joka koskee vaarallisten aineiden meriliikennettä. Haluan ensin todeta olevani luonnollisesti erittäin tyytyväinen siihen, että neuvosto hyväksyi yhteisessä kannassaan ne parlamentin tarkistukset, jotka komissio hyväksyi ensimmäisessä käsittelyssä.
Minun on lisäksi todettava, että myös komissio on huolissaan niistä asioista, joita toiseen käsittelyyn tulleet liikenne- ja matkailuvaliokunnan hyväksymät tarkistukset käsittelevät. Esimerkiksi tarkistuksessa 2 ehdotetaan, että 1. tammikuuta 1998 lähtien voimassa ollutta INF-koodia käytettäisiin 1. tammikuuta 1996 lähtien voimassa olleen sijasta. Komissio hyväksyy tämän käyttökelpoisen ehdotuksen, joka sisältää IMOn kokouksessa viime marraskuussa hyväksyttyä säännöstöä koskevia tarkistuksia.
Komissio voi myös hyväksyä tarkistuksen 4, jossa todetaan, että komiteamenettelyssä hyväksytyt liitteitä koskevat muutokset eivät heikennä meriliikenteen suojelua koskevien määräysten turvallisuutta. Voin vakuuttaa tämän parlamentin jäsenille, ettei komissio, jolla on komiteamenettelyssä aloiteoikeus, tee yhtään sellaista ehdotusta, joka heikentäisi sen omaa alkuperäistä lainsäädäntöä.
Komissio voi periaatteessa ymmärtää sen huolenaiheen, joka mainitaan ensimmäisessä tarkistuksessa, jossa pyritään selventämään komiteamenettelyn rajoja erityisesti tarkistuksen 4 valossa. Komissio ei voi kuitenkaan hyväksyä tätä tarkistusta kahdesta syystä. Se ei ensinnäkään hyväksy nimenomaista säännöstä, jossa todetaan, ettei tämän direktiivin soveltamisalaa saisi laajentaa koskemaan kauttakulkumatkalla olevia aluksia. Neuvosto lisäsi tekstin yhteiseen kantaansa, ja komissio hyväksyi sen EUROREP-direktiiviä koskevan vireillä olevan ehdotuksen valossa. Toiseksi, tämä tarkistus on joka tapauksessa tarpeeton, koska jo nykyisen yhteisen kannan tekstissä todetaan, että komiteamenettelyssä hyväksytyt tarkistukset eivät muuta direktiivin vaatimuksia. Tämä koskee myös mitä tahansa direktiivin soveltamisalan kaventamista tai laajentamista.
Lopuksi totean, ettei komissio voi hyväksyä tarkistusta 3, jossa esitetään ilmoittamista koskevat vaatimukset aluksille, jotka kulkevat rannikkojäsenvaltioiden aluevesien kautta.
Kuten jo ensimmäisessä käsittelyssä mainitsin, ehdotetun EUROREP-direktiivin määräykset tekevät tarkistuksen tarpeettomaksi, ja sen vuoksi komissio pysyy johdonmukaisuuden ja yhtenäisyyden vuoksi kannassaan.
Tiedän, että esittelijä ymmärtää tämän kannan täysin, koska hän toi sen esille omassa mietinnössään. Pyytäisinkin häntä sen vuoksi harkitsemaan uudelleen tarkistukselle antamansa tuen perumista, sillä voin vakuuttaa hänelle, että komission näkemys on sama kuin hänen näkemyksensä. Me siis tarkastelemme eri vaihtoehtoja varmistaaksemme, että keskustelut jatkuvat tarvittaessa neuvostossa EUROREP-direktiiviä koskevan muutetun ehdotuksen pohjalta. Tämä on herra Ferberin ja herra Kaklamanisin näkemys. Me olemme heidän kanssaan samaa mieltä tästä nimenomaisesta kohdasta.
Totean yhteenvetona, että komissio voi hyväksyä tarkistukset 2 ja 4, mutta se ei voi hyväksyä tarkistuksia 1 ja 3. Haluan kiittää parlamenttia ja erityisesti herra Novo Belengueria sekä liikenne- ja matkailuvaliokuntaa siitä, että he kannattavat ehdotusta johdonmukaisesti. Haluaisin sanoa herra Camisón Asensiolle ja herra Sarlisille, että kyseisen alkuperäisen direktiivin saattaminen osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä on viivästynyt huomattavasti, mutta rikkomusmenettelyt ovat käynnissä: tällä hetkellä on käynnissä neljä menettelyä sen vuoksi, että kansalliset toimenpiteet eivät ole yhdenmukaisia, ja odotamme juridisesti pikaista ratkaisua näiden asioiden käsittelyssä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Maanteiden tavarakuljetusten tilastot
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Bazinin laatima liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A4-0072/98) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi maanteiden tavarakuljetusten tilastoista (KOM(97)0443 - C4-0514/97-97/0233(CNS)).

Wijsenbeek
Arvoisa rouva puhemies, toivon, että suostutte antamaan anteeksi herra Bazinin poissaolon, koska häntä pidättävät kotimaanne Ranskan aluevaalit, ja että ymmärrätte sen, että herra Bazinin annettiin tehdä se, mikä herra de Silguyltä kiellettiin, eli ehdolle asettuminen Bretagnen kauniissa maakunnassa. Toivotamme hänelle parasta mahdollista menestystä.
Tilastot ovat liikenteen kannalta oleellisia. Sen vuoksi meidän ei ole ainoastaan koottava tilastoja vaan erityisesti käsiteltävä niitä yhdenmukaisesti kaikkialla yhteisössä. Tarkemmin sanottuna komissio ehdotti, että maantiekuljetusta koskevia tilastoja yhdenmukaistetaan eri jäsenvaltioissa. Liikenne- ja matkailuvaliokunta teki kaksi tarkistusta. Tai oikeastaan herra Bazin teki ne, ja me annoimme hänelle täyden tukemme. Sen vuoksi minun ei ole kovin vaikea olla täällä tänään hänen sijaisenaan. Herra Bazinin mietintö ei ole ainoastaan tekninen mietintö. Koska kuljemme nyt Euroopan unionissa kohti kestävää liikkuvuutta, meidän on tiedettävä tarkasti, mitä kuljettajamme tekevät, mihin he menevät ja mistä he tulevat yhteisössä. Vapaiden sisämarkkinoiden kilpailu tekee tästä tehtävästä entistä vaikeamman erityisesti tänä vuonna vapaan kabotaasiliikenteen myötä. Kun tarkastellaan maantiekuljetusta koskevia tilastoja, on aikaisempaa vaikeampi tietää, kuuluvatko kuorma-autot, joissa on ulkomaalaiset rekisterikilvet - ja jotka tulevat jostain muusta maasta kuin siitä, johon ne kuljettavat tavaroita - paikalliseen vai kansainväliseen liikenteeseen.
Lyhyen matkan kuljetukset tapahtuvat väistämättä pääosin maanteitse. Nykyään yli kolme neljäsosaa yhteisön kuljetuksista tapahtuu maanteitse. Kuljetusten määrä kasvaa vuosittain noin 7-10 %. Se merkitsee sitä, että jos haluamme siirtyä toisiin kuljetusmuotoihin - niin kuin kaikkien ryhmien jäsenet haluavat - kuten esimerkiksi rautatie-, sisävesi- tai lyhyen matkan merikuljetuksiin, meidän on silti otettava huomioon se, että lyhyen matkan kuljetukset tapahtuvat maanteitse. Sen vuoksi, jos haluamme siirtyä yhdestä kuljetusmuodosta toiseen, meidän on tiedettävä tarkkaan, mikä kuljetus on yhdistettyä ja mikä yksinomaan maantiekuljetusta. Tarvitsemme entistä tarkemman järjestelmän.
Te, komissaari, tiedätte paremmin kuin kukaan muu, koska käsittelette myös kuljetuksen yhteiskunnalliseen puoleen liittyviä asioita, että komissiolta saamamme kertomukset, jotka koskevat ajamiseen ja lepoon käytettyä aikaa, ovat huonompia kuin osasimme odottaa. Olemme juuri saaneet vuoden 1993 ja vuoden 1994kertomukset, jotka osoittavat, ettei monilla jäsenvaltioilla edes ole kyseisiä tilastoja. Se on suuri puute. Eräs niistä jäsenvaltioista, joilla ei ollut esittää tilastojaan, on yksi Euroopan yhteisön perustajajäsenistä. 50 vuotta luulisi olevan tarpeeksi pitkä aika niiden saattamiseksi ajan tasalle. Luotamme siihen, että komissio tekee parhaansa saadakseen asiat järjestykseen. Sitä odotellessamme, kun tajusimme, että kansalliset tilastolaitokset joutuvat tekemään suurimman osan työstä, olemme ottaneet budjettivaliokunnan ansiosta käsiteltäväksemme tarkistuksen, jossa vähennetään jonkin verran käytettävissä olevaa rahamäärää.

Stenmarck
Arvoisa rouva puhemies, sallikaa minun aloittaa kiittämällä Bazinia, joka ei itse ole paikalla, hänen tähän mietintöön käyttämästään työstä. Ehdotuksen tarkoitus on täydentää maanteiden tavarakuljetuksia koskevien vuosittaisten yhdenmukaistettujen tilastotietojen laadintaa, jotta varmistettaisiin sellaisten tietojen saatavuus, joita tarvitaan yhteisen politiikan valvomiseen ja arviointiin. Kansallisten kuljetusten lisäksi on kansainvälisten, yhteisön sisällä tapahtuvien kuljetusten lähtö- ja määränpääalue kuvattava. Uuden asetuksen myötä unionissa on vastedes mahdollista käyttää maantiekabotaasia. Tätä varten olisi varmistettava kuljetuksiin ja ajoneuvon kulkemiin matkoihin liittyvä lähtöalueen ja määränpääalueen koodaus.
Tilastoja on aina oltava olemassa jossain muodossa. Olen kuitenkin sitä mieltä, että joka kerta kun tällainen ehdotus ja tällainen asia tulee esille, on syytä kyseenalaistaa, tarvitaanko sitä todella, koska se sisältää uusia annettavia tietoja, mistä aiheutuu lisää byrokratiaa. Yritykset, usein pienyritykset, ovat aina ne, joiden on annettava nämä tiedot. Tietojen luovuttaminen aiheuttaa jo nykyään aivan liikaa turhaa työtaakkaa yrityksille ympäri unionia ja tämä on pitkällä aikavälillä johtanut siihen hankalaan tilanteeseen, jossa yrittäjyys nykyään on.
Tässä yhteydessä on kuitenkin kaksi myönteistä asiaa. Toinen on se, ettei jotain erityistä, juuri tähän tarkoitukseen tarkoitettua eurooppalaista tilastokeskusta perusteta; vastuu tästä ylimääräisestä työtaakasta kuuluu jäsenvaltioiden tilastokeskuksille. Toinen on se, että asetusehdotuksessa nimenomaan annetaan mahdollisuus olla soveltamatta asetusta pieniin ajoneuvoihin. Tämä tarkoittaa sitä, että kulkuneuvoihin, joiden hyötykuorma on pienempi kuin 3, 5 tonnia tai sallittu enimmäispaino 6 tonnia, voidaan olla soveltamatta asetusta. Syynä on se, että tällaiset kuljetukset ovat lähinnä lyhyitä, omaan lukuun toteutettuja.
Molemmat näistä poikkeuksista ovat myönteisiä. On kuitenkin syytä kysyä, mitä oikeastaan olisi tapahtunut, ellemme olisi saaneet tällaista asetusta. Jatkuvaa arvostelua kohdistuu aina vain suoremmin EU: hun, arvostelua, joka koskee byrokratiaa, arvostelua, joka koskee yritysten liian suurta tietojen luovuttamista. Luulen, että meille on oltava selvää, että joka kerta, kun tehdään uusi ehdotus, saman tyylinen kuin tämä, johon nyt otamme täällä kantaa, olipa tarkoitus miten hyvä tahansa, kasvavat byrokratia ja paperitoimet Euroopassa, jossa olevilla yrityksillä niitä jo nykyäänkin on aivan liikaa.

Flynn
Arvoisa rouva puhemies, kuten parlamentti tietää, asiaankuuluvien vuoden 1978 ja vuoden 1989 direktiivien nojalla yhteisö pystyi kehittämään sarjan maanteiden tavarakuljetuksia koskevia perustilastoja, ja ne ovat osoittautuneet yhteisen liikennepolitiikan suunnittelun ja kehittämisen kannalta erittäin hyödyllisiksi.
Yhteisön politiikoissa on kuitenkin tapahtunut monenlaista kehitystä, minkä vuoksi meidän on välttämätöntä parantaa maantiekuljetusta koskevien tilastojen laatimistapaa. Tämä koskee erityisesti niitä muutoksia, joita kabotaasiliikenteen vapauttaminen 1. heinäkuuta 1998 aiheuttaa Euroopan laajuisten verkkojen kehittymiseen ja ympäristöpolitiikassa tapahtuvaan edistykseen.
Tuota taustaa vasten, kuten parlamentti huomaa, tämän uuden asetuksen nojalla perustetaan tilastojärjestelmä, joka on paremmin ajan tasalla ja joka perustuu luetteloon muuttujista, jotka on sovitettu niihin olemassa oleviin tiedottamisen tarpeisiin, erityisesti alue- ja ympäristöpolitiikassa, jotka liittyvät yksittäisiä ajoneuvoja ja matkoja koskevien tietojen keruuseen ja niiden toimittamiseen Eurostatiin.
Tämä antaa mahdollisuuden paljon yksityiskohtaisempaan analyysiin kuin ennen, ja se helpottaa eri politiikoista aiheutuvien seurausten välisten suhteiden kannalta tärkeää valvontaa, hienosäätöä ja arviointia. Uudella asetuksella voidaan aivan selkeästi velvoittaa jotkin kuljetusalan yritykset laatimaan lisätilastoja. Painottaisin sitä, että Eurostat on tehnyt kaikkensa minimoidakseen kaikenlaiset ylimääräiset rasitukset antamalla sellaisia määräyksiä, joiden mukaan tilastot on laadittava niin, että suoritetaan otantatutkimuksia, joissa on mukana pieni määrä maantieajoneuvoja, ja tiedot on lähetettävä käyttämällä nykyaikaisia tietokonetekniikoita aina silloin, kun sillä voidaan keventää hallinnollista taakkaa.
Herra Bazinin, liikenne- ja matkailuvaliokunnan sekä komission lähestymistapojen samankaltaisuus merkitsee onneksi sitä, että voin auliisti hyväksyä molemmat tarkistukset. Sen vuoksi kiitän herra Bazinia ja hänen kollegoitaan heidän tuestaan ja siitä, että he ovat olleet suureksi avuksi näissä ponnisteluissa, joiden tarkoituksena on saada aikaan sellaisia muutoksia, jotka edistävät tilastojärjestelmän entistä suurempaa avoimuutta ja tehokkaampaa toimintaa. Voin täysin hyväksyä herra Wijsenbeekin huomautuksen siitä, että tilastot ovat kuljetuksen kannalta oleellisia ja että niiden pitäisi olla yhdenmukaisia.

Wijsenbeek
Arvoisa rouva puhemies, valitettavasti komissaari, joka ei varsinaisesti vastaa kuljetuksesta vaan on vastuussa kuljetuksen yhteiskunnallisesta puolesta, ei ole antanut hyödyllistä vastausta pyyntööni, että tilanne korjattaisiin kaikkien niiden jäsenvaltioiden osalta, joilla ei ollut osoittaa ajamiseen ja lepoon käytettyä aikaa koskevia tilastoja - jotka mielestäni täydentävät varsinaisia maantiekuljetuksia koskevia tilastoja tai jotka ovat niiden olennainen osa - ja erityisesti niiden jäsenvaltioiden osalta, jotka eivät tuota lainkaan kyseisiä tilastoja.

Flynn
Arvoisa rouva puhemies, vastatakseni arvoisalle jäsenelle erittäin lyhyesti, totean, ettei tämä erityinen asia kuulu Eurostatille vaan pääosasto VII: lle. Ehkäpä asia voidaan ottaa siellä esille, ja toivottavasti hän saa sieltä tyydyttävän vastauksen.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Henkilövahinkojen ehkäiseminen - Harvinaiset sairaudet - Saasteperäiset sairaudet - Terveyden    suojelu - Alzheimerin tauti
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä ja suullisista kysymyksistä:
Trakatellisin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0067/98) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi henkilövahinkojen ehkäisemistä koskevan yhteisön toimintaohjelman 1999-2003 hyväksymisestä kansanterveysalan toimintakehyksen yhteydessä (KOM(97)0178 - C4-0229/97-97/0132(COD)), -Viceconten laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0074/98) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi harvinaisia sairauksia koskevan yhteisön toimintaohjelman hyväksymisestä vuosiksi 1999-2003 kansanterveyden toimintakehyksessä (KOM(97)0225 - C4-0236/97-97/0146(COD)), -Cabrolin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0075/98) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi saasteperäisten sairauksien vastaisen yhteisön toimintaohjelman 1999-2003 hyväksymisestä osana kansanterveyden alalla toteutettavia toimia (KOM(97)0266 - C4-0276/97-97/0153(COD)), -Flemmingin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0022/98) toisesta komission kertomuksesta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle terveyden suojelua koskevien vaatimusten liittämisestä osaksi yhteisön politiikkoja (KOM(96)0407 - C4-0663/96), -Poggiolinin PPE-ryhmän puolesta esittämä suullinen kysymys komissiolle (B4-0170/98 - O-0018/97) yhteisöohjelmista Alzheimerin taudin ja siihen liittyvien oireyhtymien torjumiseksi, -Gutiérrez Díazin, González Álvarezin, Papayannakisin ja Ojalan GUE/NGL-ryhmän puolesta esittämä suullinen kysymys komissiolle (B4-0171/98 - O-0027/97) Alzheimerin taudin tutkimusta, ennaltaehkäisyä ja hoitoa koskevista yhteisön ohjelmista, -Kouchnerin ja Lalumièren ARE-ryhmän puolesta esittämä suullinen kysymys komissiolle (B4-0172/98 - O-0040/97) Alzheimerin taudin torjunnasta, -Cabrolin UPE-ryhmän puolesta esittämä suullinen kysymys komissiolle (B4-0173/98 - O-0050/97) Alzheimerin taudista, -McKennan, Lannoyen, Breyerin ja Taminon V-ryhmän puolesta esittämä suullinen kysymys komissiolle (B4-0266/98 - O0066/98) taistelusta Alzheimerin tautia vastaan.
Trakatellis
Arvoisa rouva puhemies, useimmat meistä ovat usein olleet vaarassa joutua tämänkaltaisiin tapaturmiin, ja jotkut ovat arkielämänsä yhteydessä tai vapaa-aikanaan jopa joutuneet. Meillä on siis paljon kokemusta tästä asiasta.
Nämä tapaturmat ovat valitettavan yleisiä. Yhdessä liikennekuolemien ja liikenneonnettomuuksien kanssa ne muodostavat maissamme merkittävän osan vuosittaisista kuolemantapauksista. Suojelutoimiin olisi pitänyt ryhtyä jo aikoja sitten, ja ohjelma tulee hyväksyä vahinkojen ehkäisemiseksi ja vähentämiseksi.
Nykyään Euroopan unionissa tapaturmat, joita varten tämä ohjelma luotiin, ovat yksi tärkeimmistä syistä vammautumiseen, kuolemantapauksiin ja terveyshaittoihin. Onnettomuudet tapahtuvat pääasiassa kotona vapaa-aikana. Riski-iässä ovat pääasiassa 1-34-vuotiaat ja yli 75-vuotiaat. Tarve puuttua ongelmaan sai unionin luomaan alkutoimenpiteenä yhteisöllisen tiedotus- ja tiedonvaihtojärjestelmän, EHLASS- järjestelmän. Järjestelmän viimeaikaiset tiedot antavat vuodessa onnettomuuksissa kuolleiden määräksi 83 000 ja loukkaantuneiden määräksi noin 22 miljoonaa, joista 20 miljoonaa tarvitsi lääkärinapua ja 2 miljoonaa tarvitsi sairaalahoitoa.
Korostamme vielä, että tästä määrästä noin 300 000 ihmistä saa pysyvän vamman, joka vaikeuttaa heidän elämäänsä, tai kroonisen terveysongelman.
Toisen tapaturmaluokan muodostavat itsemurhat. Niitä ei pidä jättää huomioimatta, sillä ne johtavat vuodessa 43 000 henkilön kuolemaan ja 700 000 henkilön loukkaantumiseen. Sairaalahoidon välittömät kulut ovat 7, 7 miljardia ecua, ja loukkaantumisten kokonaiskulujen arvioidaan nousevat 23 miljardiin ecuun. Kuolemantapausten kuluja ei ole laskettu mukaan. Euroopan unionin tasolla on siis olemassa ilmeinen tarve ehkäisyohjelmalle ja henkilövahinkojen epidemiologiselle seurannalle. On vain tutkittava, onko ohjelma nykyisessä muodossaan tuloksellinen.
Komissio määrittää ohjelman toiminnalliseksi tasoksi konkreettisia alueita, joita ovat lasten tapaturmat kouluissa sekä itsemurhat ja niiden alaluokkana tarkoituksellinen itsensä vahingoittaminen. Ei ole kuitenkaan syytä jättää pois muita ikäluokkia, kuten vanhuksia, jotka loukkaantuvat kodissaan tai vapaa-aikanaan. Lisäksi olisi hyvä sisällyttää kolmansien henkilöiden tahallisesti aiheuttamat vahingot tai tapaukset, joissa henkilö yrittää vahingoittaa itseään. Tästä syystä suositellaan, että henkilövahingot luokiteltaisiin a) vapaaehtoisiin tai vastentahtoisiin, b) itsemurhiin ja itsensä vahingoittamiseen. Lisäksi riskiryhmiin tulee sisällyttää naiset, jotka samoin kuin lapset, voivat loukkaantua väkivallan seurauksena.
Lisäksi on ryhdyttävä toimenpiteisiin urheiluun liittyvän väkivallan aiheuttamien tapaturmien ehkäisemiseksi. Epidemiologisella tutkimuksella tapaturmista ja itsemurhista niitä voitaisiin tilastoida ja luokitella ajan, paikan ja iän perusteella. Näin voitaisiin selvittää tapaturmien ja itsemurhien syitä ja laatia sitten tutkimustulosten perusteella toimintaohjelma.
Ohjelman keskeinen painopiste on siis mahdollisuus kerätä ja käsitellä asiaan liittyvää tietoa. Tällainen järjestelmä on jo olemassa, nimittäin EHLASS-järjestelmä, joka on osoittautunut toimivaksi. Sen avulla on toisaalta paikallistettu tiettyjä tuotteita, jotka voivat aiheuttaa tapaturmia, toisaalta toteutettu tiedotuskampanjoita. Valitettavasti komissio ei ole sisällyttänyt esitykseensä tätä järjestelmää, joka olisi hyvin hyödyllinen ohjelman tavoitteiden saavuttamisen kannalta. Tämän vuoksi katsoin, että EHLASS-järjestelmä tulisi sisällyttää ohjelmaan, ja sen tulisi olla lähtökohta kehitettäessä toimia tahallisten tai tahattomien tapaturmien ehkäisemiseksi. Lisäksi järjestelmää tulisi laajentaa, ja se tulisi sovittaa yhteen muiden mahdollisten verkostojen kanssa.
Mitä tulee itsemurhiin ja itsensä vahingoittamiseen, tarvitaan erilaista tietojen keruu- ja käsittelyjärjestelmää sekä toisenlaiseen lähestymistapaan perustuvaa apuuntuloa. Tämä johtuu siitä, että itsemurhien syyt eroavat täysin sattumanvaraisten tapaturmien syistä, ja myös niiden ehkäiseminen on erilaista. Ainoat niitä yhdistävät tekijät ovat loukkaantumiset, kuolemantapaukset, sairaalahoidot ja taloudelliset rasitteet.
Laadittavana oleman ohjelman tulee pystyä vastaamaan ongelman asettamiin haasteisiin. Komissio esittää voin 1, 3 miljoonaa ecua vuodelle 1999, ja mielestäni tällainen budjetti on ohjelman tavoitteiden ja tarpeiden kannalta täysin riittämätön. Tästä syystä esitetään, että vuosien 1999-2003 julkistaloudellisiin raameihin sisällytettäisiin 14 miljoonaa ecua.
Herra puhemies, uskomme, että ohjelma, siinä muodossa kuin sitä on tarkistuksin muutettu, edistää todellisella tavalla eurooppalaisten terveyden turvaamista, koska se vähentää merkittävällä tavalla niitä inhimillisiä ja taloudellisia menetyksiä, joita siinä mainitut tapaturmat aiheuttavat.

Viceconte
Arvoisa rouva puhemies, arvoisat kollegat, harvinaisia sairauksia koskeva toimintasuunnitelma, josta parhaillaan keskustelemme, liittyy yhteisön kansanterveyden alan toimintakehykseen. Se on ala, jolla Euroopan unionin on ryhdyttävä ennaltaehkäiseviin ja suojeleviin toimenpiteisiin kaikkien kansalaistensa puolesta, ei ainostaan milloin on taisteltava suuria vitsauksia vastaan vaan myös silloin, kuin vähemmän yleisistä tai suorastaan harvinaisista oireista kärsivien potilaiden lukumäärä on hyvin pieni. Juuri harvinaisten sairauksien kaltaisissa tapauksissa unionin toimenpiteet ovat erityisen tarpeellisia.
Useimmissa jäsenmaissa esiintyy liian harvoja harvinaisten tautien tapauksia, jotta niitä pidettäisiin terveydenhoidon näkökulmasta ensisijaisen tärkeinä, ja siten ne usein laiminlyödään. "Harvinaisten tautien" käsite sisältää yli 5 000 erilaista tilaa ja sairautta, joilla ei ole yhteistä nimittäjää. Luokitteluongelmat hankaloittavat näiden tautien tunnistamista, määrittelyä, hoitoa ja ennaltaehkäisyä.
Viisivuotinen suunnitelma vuosille 1999-2003 sisältää joukon toimenpiteitä kolmella keskeisellä alalla: harvinaisista sairauksista tiedottaminen ja eurooppalaisen tietokannan luomisen edistäminen; potilaiden tukiryhmien tukeminen ja vahvistaminen; tautiklustereita käsittelevien asiantuntijaryhmien perustamisen edistäminen. Komission ehdottama rahoitus on 1, 3 miljoonaa ecua vuodelle 1999, ja seuraavien neljän vuoden taloudellinen kehys määritetään seuraavien rahoitusnäkymien pohjalta. Juuri tähän seikkaan tahtoisin kiinnittää arvoisien kollegoiden huomion ennen kuin siirryn tämän ohjelman esittelyyn. Voidaan näet epäillä, ettei komissiolla ole aikomustakaan ryhtyä toteuttamaan harvinaisia sairauksia koskevaa tehokasta toimintasuunnitelmaa. Kuinka voidaan edes haaveilla toimenpiteiden esittämisestä ja ohjelmien toteutettamisesta, jos tarkoitukseen ei ole varattu edes pienintä mahdollista rahoitusta? Siinä tapauksessa on parempi omistautua muille aloitteille ja käyttää olemassa olevat resurssit paremmin. Mikäli sen sijaan on tahtoa tehdä jotakin konkreettista, jotta voitaisiin auttaa yhtä unionin väestön osaa, joka kärsii ja jonka elämänlaatu on uhattuna - olivatpa kyseessä potilaat tai heidän perheenjäsenensä - siinä tapauksessa on välttämätöntä, että lähtökohdat ovat kunnolliset. Toistan: ehdotettu rahoitus on järjetön.
Tietojen keruun osalta huomauttaisin, että Yhdysvallat on viimeisten kolmen vuoden aikana sijoittanut harvinaisia sairauksia koskevan tietokannan toimintaan jopa 3, 2 miljoonaa dollaria ja että Ranska yksin on käyttänyt 3 miljoonaa frangia harvinaisten sairauksien lääkkeiden tietokannan rahoitukseen sen toiminnan ensimmäisenä vuonna. Näiden syiden vuoksi kansanterveysvaliokunta on äänestyksessä kannattanut 14 miljoonan ecun rahoitusta harvinaisia sairauksia koskevan ja viiden vuoden kuluessa aloitettavan ohjelman toteuttamiseen, jotta ohjelman merkitys ei olisi ainoastaan symbolinen.
Kun tarkastelemme perusteellisemmin tätä toimintasuunnitelmaa, emme voi jättää huomiotta erästä erittäin tärkeää seikkaa, kansainvälistä yhteistyötä: unionin ja toimivaltaisten kansallisten ja kansainvälisten järjestöjen toimien koordinointi mahdollistaa toiminnan järkeistämisen, turhien päällekkäisyyksien välttämisen ja ennalta asetettujen tavoitteiden saavuttamiseen tarvittavan ajan lyhentämisen.
Toinen ohjelman keskeinen seikka koskee tiedotusta. On erittäin tärkeää kehittää unionin yhteinen tietokanta, johon on koottu sairaudet, oireet, niiden syyt ja käytettävissä olevat hoidot.
Viimeisenä tahtoisin kiinnittää huomionne erääseen ryhmittymien tai klustereiden, kuten komissio niitä ehdotuksessaan nimittää, määrittelemiseen liittyvään seikkaan. Määrittely ei suinkaan ole yksikäsitteinen, ja selkeyden vuoksi haluaisin täsmentää, että niin kutsuttu klusteri voi olla mikä tahansa epätavallinen harvinaisten sairauksien esiintymisen lisäys, joka edellyttää nopeita kontrollitoimenpiteitä. Siksi on tarpeen tukea harvinaisten sairauksien valvonta- ja kontrollijärjestelmää, joka mahdollistaa nopeat ja tehokkaat toimenpiteet ja kykenee takaamaan harvinaisten sairauksien tunnistamisen, arvioinnin ja hoidon.
Haluaisin vielä lisätä muutaman sanan komitologiasta. Tapauksen erikoislaatuisuuden vuoksi ottaen neuvoa-antavaan komiteaan voi kuulua kaksi edustajaa jokaisesta jäsenvaltiosta sillä ehdolla, että toinen näistä kahdesta edustaa jotakin potilastukiryhmää.
Lopuksi, arvoisat kollegat, haluaisin vielä esittää erään huomautuksen tarpeesta koordinoida ja järkeistää näitä asioita unionin tasolla. Komission on ehdottomasti ryhdyttävä koordinoimaan harvinaisiin tauteihin liittyviä toimia, joita tällä hetkellä hoitaa peräti kolme pääosastoa, PO V, PO III ja PO XII. Harvinaisia sairauksia koskeva toimintasuunnitelma, harvinaisten sairauksien lääkkeiden sääntely ja tutkimus ovat tiukasti sidoksissa toisiinsa ja edellyttävät maailmanlaajuista ja johdonmukaista lähestymistapaa.
Tämän ohjelman hyväksyminen on askel eteenpäin kohti harvinaisten sairauksien parempaa tuntemusta ja ymmärtämistä, ja mahdollistaa näistä sairauksista kärsivien henkilöiden pääsyn ulos siitä syrjäytyneisyydestä ja eristyneisyydestä, jossa he tällä hetkellä ovat, tarjoamalla heille terapeuttista, moraalista ja psykologista tukea. Lisäksi harvinaisten sairauksien tutkimukseen panostaminen saattaa johtaa läpimurtoihin paljon yleisempien, suurta väestönosaa koskevien sairauksien, joita ei vielä nykyäänkään ole voitettu, hoidossa. Tässä tapauksessa koko yhteiskunnalle koituva hyöty olisi varmasti kiistaton.

Cabrol
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, tämä komission tiedonanto on tärkeä asiakirja. Se on hyvin laadittu, se on vakava, se on selkeä ja täsmällinen ja siinä painotetaan niitä prioriteetteja, joita me sitä paitsi korostimme tarkistuksissamme 1 ja 2.
Mutta se on valitettavasti ulottuvuudeltaan rajallinen, sillä siinä käsitellään ainoastaan ilmansaasteista peräisin olevien hengityselinten sairauksien ongelmaa. Komissio päätti tietysti tiettyjen perusteiden vuoksi, jotka ymmärrämme oikein hyvin, tarkastella sairauksia, jotka kiistatta liittyvät tarkasti eriteltyihin saasteisiin, joiden haittavaikutukset ovat merkittävimmät ja joita voidaan parhaiten ehkäistä, ja saastumisia, joiden osalta yhteisön toiminta voi täydentää jäsenvaltioiden riittämätöntä toimintaa.
Tämä tiedonanto vaatii kuitenkin kolme pääasiallista huomautusta. Ensiksi, meistä vaikuttaa tärkeältä laajentaa tämän tiedonannon toiminta-alaa. Se on aiheena tarkistuksissamme 4, 11 ja 12. Mitä ilmansaasteisiin tulee, väheksymättä autoliikenteestä peräisin olevien saasteiden merkitystä, on korostettava niitä hyvin vahingollisia seurauksia, joita aiheutuu tupakoinnista sekä tupakoitsijalle että hänen lähipiirilleen - passiivinen tupakointi - ja jotka hyvin suuri osa väestöstä aliarvioi.
Näihin ilmansaasteisiin on lisättävä melusaaste, joka on peräisin meluisista työpaikoista ja huonosti äänieristetyistä asunnoista, mutta myös liian kovaäänisestä musiikin kuuntelusta joissakin diskoissa tai korvalappustereoista, joita nuoret kuuntelevat liian kovalla äänenvoimakkuudella; veden saastuminen, joka levittää myös tartuntoja ja myrkytyksiä; elintarvikkeiden saastuminen, joka aiheuttaa tartuntoja ja myrkytyksiä, kuten huomautamme tarkistuksessa 16; asuinympäristön saastuminen, joka johtuu asbestista tai maaleista ja etenkin lyijystä, joka voi osoittautua hyvin haitalliseksi, samoin kuin joidenkin maalien tai liimojen haju. Emme puhu lopuksi sen enempää korkeiden ilmakehän kerrosten saastumisesta, joka tuhoaa suojaavaa otsonikerrosta ja saattaa aiheuttaa ihosyöpää merkittävässä osassa väestöä, kuten on pantu merkille etenkin niiden australialaisten keskuudessa, jotka ovat kotoisin Pohjois-Euroopasta.
Toinen huomautus koskee komission harkitsemia toimintatapoja, joiden tarkoituksena on vähentää saasteperäisten sairauksien yleisyyttä. Komissio ei tietenkään aio taistella suoraan näitä saastepäästöjä vastaan, koska tätä ilmiötä käsitellään jo muissa direktiiveissä, jotka koskevat ilman, veden, maaperän ynnä muiden saastumista. Komissio aikoo meitä huolestuttavassa tapauksessa toimia hyvin eri tavalla, ja neljään pääasialliseen suuntaan: saada jäsenvaltiot vaihtamaan tietoja saasteiden luonteesta, ja korostamme tarkistuksiamme 7, 8 ja 13, jotka ovat tämänsuuntaisia; luetteloida nämä saasteet, tunnistaa ne, arvioida niiden usein mitä vakavimmat seuraukset terveydelle (sairaudet, allergiat) keräämällä tietoja, jotka ovat yhteensovitettavissa ja vertailukelpoisia, jotta voidaan välttää sekaannukset jäsenvaltioiden käyttämien, toisinaan erilaisten termien välillä saman tuotteen tai saman sairauden nimeämiseksi. Tämä on tarkistuksemme 3 tarkoitus.
Lopuksi komissio haluaa, että jokainen jäsenvaltio tiedottaa kansalaisiaan kyseisen saasteen vaaroista, jotta väestöllä olisi siitä selvä käsitys. Se on tarkistuksiemme 9 ja 10 aihe, mutta väestölle on kuitenkin osoitettava, että täysin vaaratonta tilannetta ei voi olla olemassa, että vaaraa ei aina aiheuta se, jonka tiedotusvälineet suvaitsevat esittää vaaralliseksi, vaan että tietyt henkilökohtaiset tottumukset - ja korostan jälleen tupakointia - voivat olla paljon vaarallisempia.
Lopuksi komissio suunnittelee suosittelemiensa toimien arviointia ja valvontaa. Yhdymme täysin tähän ehdotukseen ja korostamme tässä suhteessa tarkistusta 6.
Kolmannessa ja viimeisessä huomautuksessamme käsitellään budjettiperustaa. Tässä tiedonannossa suunnitellaan ainoastaan 1 300 000 ecun suuruista talousarviota vuodeksi 1999, eikä siinä ilmoiteta mitään sen jälkeisestä ajasta, vaikka komissio lupaakin suullisesti myöntävänsä 1 300 000 ecua tulevan ohjelman jokaisena viitenä vuotena, mikä tarkoittaa yhteensä 6 500 000 ecun suuruista kokonaissummaa.
Vastustamme siis niitä tarkistuksia, joissa tätä ajanjaksoa rajoitettaisiin, sillä ei pidä kuvitella, että komissio antaisi meille kolmeksi vuodeksi sen summan, jonka se antaisi meille viideksi vuodeksi. Tämä summa vaikuttaa meistä joka tapauksessa hyvin riittämättömältä, ja siksi korostamme tarkistusta 5, jossa suositellaan suuremman summan myöntämistä. On itsestään selvää, että paljon suurempi talousarvio on välttämätön, jos haluamme todella torjua näitä saasteperäisiä sairauksia, jopa niiden toimien suuntaisesti, joita komissio meille tässä tiedonannossaan esittää.
Pyydämme siis, rouva puhemies, kaikkia Euroopan parlamentin jäseniä hyväksymään nämä tarkistukset, jotka ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokuntamme suostui tekemään.

Flemming
Arvoisa rouva puhemies, herra komissaari, arvoisat kollegat, tässä parlamentissa oli jo käsiteltävänä kertomus terveyden suojelua koskevien vaatimusten liittämiseksi osaksi yhteisön politiikkoja, ja meillä oli käsiteltävänä parlamentin aivan erinomainen lausunto siitä. Tämä käsiteltävänä oleva toinen komission kertomuskin vaikuttaa minusta erinomaiselta, niin että pidin minulle annettua tehtävää erittäin vaikeana jo senkin vuoksi. Toissijaisuusperiaatteen loukkaamissyytös on lisäksi jatkuvasti uhkaamassa erityisesti juuri terveydenhoidon alueella.
Sallikaa minun näistä lyhyistä huomautuksista huolimatta käsitellä joitakin arvostelua herättäviä kohti käsiteltävänä olevassa komission kertomuksessa. Maatalouden aivan ratkaiseva osuus väestön terveyteen on kiistaton. Komission lausunnot jäävät kuitenkin yleisiksi ja, minun mielestäni, epätäydellisiksi.
Tähän on luonnollisesti yhteydessä ravitsemus. Komission selvitykset siitä eivät ollenkaan vastaa tämän alueen terveyspoliittista merkitystä. Haluaisin sydämellisesti pyytää komissiota kiinnittämään seuraavassa kertomuksessa, joka ilmestyy pian, erityistä huomiota tähän alueeseen. Samoin odotan komissiolta tiedonantoa vitamiini- ja kivennäisainetuotteiden tilanteesta EU: ssa, ennen kuin se ehdottaa tätä asiaa koskevia lainsäädäntötoimia.
Niin kauan kuin terveyden suojelun alueella puhutaan näin yleisesti, kaikki ovat aina samaa mieltä. Jos puhutaankin konkreettisesti, sopusointu haihtuu nopeasti. Sallikaa minun esittää tämä mietintöni 10 kohdan avulla, jonka aiheena on "tupakka" . Tiedämme kaikki, että tupakka on haitallista ihmisten terveydelle: keuhkosyöpä, verenkiertoelimien ja sydänsairaudet, kurkunpäänsyöpä, kielisyöpä sekä vatsan ja suoliston alueen syöpä ovat erittäin usein esiintyviä tieteellisesti todistettuja seurauksia.
Me tiedämme kaikki, että nikotiini tekee riippuvaiseksi, ja haluamme suojella nuorisoa ryhtymästä tämän huumeen, tupakan käyttäjiksi. Jokaisella meistä on mielikuvansa siitä, miten se saavutettaisiin parhaiten. Vain tiestä tämän yhteisen tavoitteen saavuttamiseksi emme ole ollenkaan yksimielisiä. Monet uskovat, että ongelma pystytään ratkaisemaan ainoastaan tupakan mainostaminen kieltämällä. Olen yhtä mieltä niiden kanssa, jotka ovat sitä mieltä, että jos jokin tuote on niin vaarallinen, ettei sitä saisi mainostaa, olisi varmaan paljon tärkeämpää olla kokonaan tuottamatta, ostamatta ja myymättä sitä. Missään tapauksessa tuon tuotteen viljelyä ei pitäisi tukea ja edistää taloudellisesti vuosikausia, kuten tupakan tapauksessa on tapahtunut.
Pidän siis tavoitteena, kuten maatalousministerit jo ovat alkaneet tehdä, ensinnäkin suunnitelman esittämistä käytössä olevan tukijärjestelmän uudistamiseksi. Pidän välttämättömänä, että tarkistetaan, onko siirtyminen muihin maataloustuotteisiin mahdollista, ja kolmanneksi tarkistetaan myös, kuinka voidaan ja voidaanko siitä huolimatta turvata maanviljelijöiden ja tuhansien perheiden toimeentulo.
Uskon, että meidän olisi kitkettävä paha juuriaan myöten, ja tämä olisi tässä tapauksessa ymmärrettävä erittäin kirjaimellisesti.
Minusta näyttivät erittäin tärkeiltä myös monet muut kohdat, esimerkiksi kohdat 22, 24 ja 25. Pidän tärkeänä, että komissio edelleen työskentelee tiukasti kasvuhormonien käytön kieltämiseksi eläinrehussa. Olisin erittäin kiitollinen, jos komissio soveltaisi kaikkiin tuontielintarvikkeisiin samoja terveydensuojeluvaatimuksia kuin yhteisössä tuotettuihin elintarvikkeisiin. Uskon myös, että komissio voisi pyrkiä erittäin tiukkaan atomivoiman käyttöön liittyviä vastuukysymyksiä koskevaan lainsäädäntöön, myös väestön terveyden edun vuoksi.
Jos suhtaudumme vakavasti sopimusten noudattamiseen, meidän on huolehdittava siitä, että kaikissa yhteisöpolitiikoissa, kuten niin hienosti sanotaan, taataan terveyden suojelun korkea taso. Tärkeä ja varmasti vaikea tehtävä, joka on koettava haasteeksi!

Poggiolini
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa komissaari, harvat, suorastaan erittäin harvat, mutta sitäkin arvokkaammat läsnäolevat kollegat, kaksi vuotta on kulunut siitä, kun parlamentti äänesti yksimielisesti Alzheimerin tautia ja siihen liittyviä oireita koskevan päätöslauselman puolesta ja vaati komissiota, jolla on toimeenpanovalta, esittämään mahdollisimman pian erityisen toimintasuunnitelman tämän kauhean sairauden voittamiseksi. Valitettavasti tämän seurauksena ei tapahtunut mitään. Olisi turhaa taas kerrata tietoja tästä meidän vuosisatamme vitsauksesta, sillä koska siihen sairastuvat vanhukset, tapausten määrä lisääntyy suhteessa erittäin korkeaan eliniän odotukseen joka, onneksi, on aikamme yhteiskunnalle tyypillinen, kuten komission vuoden 1997 väestökertomuskin selvästi osoittaa.
Mikäli nykyinen suuntaus ei muutu, seuraavan 30 vuoden aikana Euroopan väestö kehittyy siten, että 60 vuotta täyttäneiden määrä kasvaa 50 %: lla. Alzheimerin tauti on aivojen peruuttamaton ja parantumaton rappeutuminen, johon sairastuvat yleisimmin 65 vuotta täyttäneet. Tauti heikentää vähitellen potilaan henkisiä kykyjä, kunnes potilas on täysin muista riippuvainen, ja johtaa vääjäämättä kuolemaan. Tätä ajatellen on mahdotonta olla huolestumatta syvästi tämän suuren ja poikkeuksetta kaikille jäsenvaltioille yhteisen inhimillisen, yhteiskunnallisen ja taloudellisen ongelman edessä.
Luvut ovat järkyttäviä: tällä hetkellä tästä kauheasta sairaudesta kärsii 5 miljoonaa ihmistä. Kun otetaan vielä huomioon se, että 80 % sairastuneista elää perheensä parissa ja että ylivoimaisesti suurimmassa osassa tapauksia raskain taakka on perheiden, eli naisten harteilla, joutuu nykyään huomattavan moni kansalainen Euroopan unionissa päivittäin kohtaamaan emotionaalisia, psykologisia ja taloudellisia kärsimyksiä. Olemme ottaneet tehtäväksemme työskennellä niiden puolesta, jotka kärsivät taudista tällä hetkellä eniten, ja tälle velvoitteelle uskollisina esitämme jälleen Euroopan kansanpuolueen nimissä komissiolle painokkaan vaatimuksen laatia lopultakin yhteisölle erityinen Alzheimerin tautia koskeva ohjelma, sillä se on välttämättömyys, jota ei enää voi lykätä.
Pyydämme siis sitä toimielintä, jolla on aloiteoikeus, esittämään erityisen Alzheimerin tautia koskevan, kansanterveyttä yleensä koskevista ohjelmista ja niiden rahoituksesta erillisen ohjelman, joka sisältää puolueettomia, täsmällisiä ja yksityiskohtaisia tavoitteita: välineen, jolla kyetään luomaan ajallista jatkuvuutta niihin lukuisiin ohjelmiin, joita monet Alzheimerin tautiin sairastuneiden ja heidän omaistensa yhdistykset jo vuosittain esittävät komission alkuunpanemien toimenpiteiden puitteissa.
Euroopan unionin tehtävät kansanterveyden alalla ovat Amsterdamin sopimuksen ratifioinnin jälkeen - kansanterveyttä koskevan 129 artiklan uuden sanamuodon myötä - huomattavasti laajentuneet. Viidennessä teknologisen tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelmassa vuosille 1998-2000, elämänlaadun ja inhimillisten voimavarojen hallinnan temaattisen ensisijaisuuden yhteydessä, väestön ikääntymistä koskevassa avaintoimintakokonaisuudessa, jonka tavoitteena on edistää ikääntyneiden henkilöiden terveyttä ja itsenäisyyttä, mainitaan eksplisiittisesti Alzheimerin tauti.
Tällaisen haasteen kohtaamiseksi on pyrittävä etsimään apua kaikilta tahoilta. Tutkimus on siis tervetullutta! Kehitys tällä sektorilla on välttämätöntä, mutta ei myöskään pidä unohtaa ongelman sosiaalista puolta, joka on erittäin todellinen ja jonka tuhannet perheet joutuvat kohtaamaan päivittäin. Velvollisuutemme on tarjota vastauksia niille, jotka kärsivät tällä hetkellä, ja niille, jotka tulevat valitettavasti kärsimään tulevaisuudessa. Olen varma siitä, että valitettavan monet istuntosalin läsnäolijoista ovat kohdanneet perheitä, joita tämä hirveä sairaus koskettaa.
Haluaisin lausua muutaman sanan myös Viceconten mietinnöstä. Euroopan kansanpuolueen esittelijänä haluan ilmaista täyden tukeni edustaja Viceconten mietinnölle, joka koskee unionin harvinaisia sairauksia koskeva toimintasuunnitelmaa vuosille 1999-2003. Tuskin kukaan voi olla eri mieltä siitä, että yhteisön on välttämätöntä tarjota tällainen keino, jotta voisimme yrittää nujertaa nämä kauheat sairaudet, joiden vaikutus koko yhteiskuntaan on pienehkö, koska ne ovat niin harvinaisia ja koska niiden aiheuttama sairastuvuus- ja kuolleisuusluvut ovat matalia, mutta joilla tästä huolimatta on huomattava taloudellinen ja varsinkin inhimillinen merkitys. On siis tarjottava tehokkaita keinoja diagnoosin ja hoidon tueksi. Valitettavasti esimerkiksi lääketehtaiden mielenkiinto tätä aluetta kohtaan on vaatimaton, sillä sitä ei pidetä kovin tuottavana. Kaupallisesta näkökulmasta katsoen lääketehtailla ei ole halua sitoutua tutkimuskustannuksiin, sillä harvinaisista taudeista kärsivien potilaiden määrä on pieni. He ajattelevat, ettei harvinaisten sairauksien hoitoon kehitetyillä lääkkeillä olisi kysyntää, ja vähentävät siksi tutkimusta. Tästä syystä on moraaliselta, sosiaaliselta ja inhimilliseltä kannalta välttämätöntä, että yhteisö puuttuu asiaan.

González Álvarez
Arvoisa rouva puhemies, mielestäni on pidettävä myönteisenä sitä, että tänään täysistunnossa keskustellaan näin tärkeästä kansanterveyttä käsittelevästä paketista; ei ehkä ole hyvä, että keskustelu käydään illalla, koska paikalla on vähemmän parlamentin jäseniä ja muita mahdollisia kuulijoita, mutta se on tärkeää. Aloitan siitä, mihin herra Poggiolini jäi, herra Vicecontea on onniteltava hänen mietinnöstään ja kiitettävä siitä, että hän otti mukaan suurimman osan muiden ryhmien esittämistä tarkistuksista. Kollegani Pedro Marset käsittelee myöhemmin puheenvuorossaan laajemmin joitakin meidän tekemiä tarkistusehdotuksia, jotka esittelijä erittäin ystävällisesti otti mukaan.
Kaikesta huolimatta minulla ei näin lyhyessä ajassa ole Alzheimerin taudista paljon enempää sanottavaa kuin herra Poggiolinilla. Me, jotka kuitenkin olemme seuranneet tällaista tautia lähietäisyydeltä, tiedämme millaista katastrofia se merkitsee itse potilaalle, joka on hiukan vähemmän tietoinen tilanteesta, mutta ennen kaikkea millaista tragediaa se merkitsee perheelle ja niille, jotka haluavat auttaa ja hoitaa häntä. Sen vuoksi olemme samaa mieltä siitä, mistä täällä jo puhuttiin. Meille on erittäin selvää, että on luotava toimintaohjelma, kuten on tehty mm. syövän ja muiden tautien kohdalla, sillä Viceconten mietinnössä puhuttiin jo harvinaisista sairauksista, mutta valitettavasti Alzheimerin tauti, johon vuoteen 2000 mennessä on sairastunut jo 8 miljoonaa ihmistä, tulee olemaan yleinen sairaus.
Euroopan unionin maiden välinen kokemusten vaihto tulee olemaan erittäin tärkeää; erikoiskoulutuksen järjestäminen tulee olemaan erittäin tärkeää, erittäin tärkeää tulee olemaan myös se, että tutkitaan taudin syitä, että tutkitaan riskitekijöitä ja että painotetaan taudin ehkäisemistä.
Jos Euroopan unionin työssä kansanterveyden alalla on jotain hyvää, on se siinä, että käytännöllisesti katsoen kaikki unionin toimintaohjelmat on tähdätty ennaltaehkäisemiseen, toisin sanoen estämään taudin syntyminen. Sen vuoksi korostamme tämän ja myös kansalaisjärjestöille ja tällaista tautia sairastavien kanssa läheisesti työskenteleville perheenjäsenille annettavan tuen merkitystä.

Cabrol
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa komissaari, arvoisa kollegat, Alzheimerin tauti merkitsee vakavaa uhkaa Euroopan unionin väestölle, joka näkee tautia eniten sairastavien iäkkäiden ihmisten määrän jatkuvasti lisääntyvän. Tilastoissa ennustetaan 8 miljoonan ihmisen sairastavan tautia Euroopan unionissa vuonna 2000, mikä on noin 2 % yli 65vuotiaista.
Taudin merkittävyyttä on näiden lukujen ohella arvioitava sen suuren kärsimyksen ja raskaiden seurausten kannalta, joita se aiheuttaa perheille, joiden on pakko järjestää jatkuvaa apua tautia sairastaville. Tauti on huolestuttava myös sen vuoksi, että sen syistä ja hoidosta ei ole tarpeeksi lääketieteellistä tietoa. Siksi parlamentin ensimmäinen toimenpide oli hyväksyä budjettikohta Alzheimerin taudin torjunnan erityisrahoitukseksi.
Mutta on mentävä pidemmälle, ja komission on käytettävä päätöslauselmamme antamaa tilaisuutta hyväkseen esitelläkseen tulevan kansanterveyttä koskevan tiedonannon yhteydessä Alzheimerin taudin erityistorjuntaa koskevan ohjelman ja tuen tähän taisteluun osallistuville järjestöille. Nämä aloitteet on koottava yhteen Maailman terveysjärjestön ja kaikkien tällä alalla aktiivisten järjestöjen aloitteiden kanssa. Tautia voidaan torjua myös tietojen vaihdolla Euroopan unionin sisällä ja toiminnan yhteensovittamisella yhteisön tasolla.
Tilannetta olisi myös käytettävä hyväksi, jotta voisimme vihdoinkin luoda välttämättömän eurooppalaisen epidemiologian alan tutkimuskeskuksen, jota vaadimme jokaisessa kansanterveyttä koskevassa mietinnössä ja jonka neuvosto ja Euroopan komissio joka kerta torjuvat.
Näen herra Flynnin hymyilevän, mutta se on kuitenkin täysin totta!
Toivon siis, että parlamentti tukee tätä vaatimusta, joka on niin tärkeä, saadaksemme yhteisön terveyttä koskevista toimista ne tulokset, joita me kaikki odotamme.

McKenna
Mielestäni EU ei ole suhtautunut vakavasti Alzheimerin tautiin. Vuonna 1997 se myönsi alle kaksi miljoonaa ecua taudin tutkimiseen. EU: ssa on kahdeksan miljoonaa ihmistä, jotka sairastavat Alzheimerin tautia, eli EU on käyttänyt alle 13 Belgian frangia jokaista tautia sairastavaa kohti. Tarvitaan sellainen EU: n toimintaohjelma, jolla on asianmukaiset voimavarat, kuten esimerkiksi Eurooppa syöpää vastaan- ja Eurooppa aidsia vastaan -ohjelmat, jotta voidaan lisätä tautia koskevaa tietoisuutta ja sovittaa yhteen sen vastaisia toimia.
Lisäksi kansallisten viranomaisten pitäisi tarkastella sitä, kuinka ne voisivat parantaa palvelujaan, ja on myös kiinnitettävä huomiota siihen, että edistetään taudin nopeaa tunnistamista, jotta uhreille voidaan kertoa varhaisessa vaiheessa, että he sairastavat Alzheimerin tautia, ja jotta he voivat päättää, haluavatko he, että heitä hoidetaan kotona, vai siirretäänkö heidät hoitokotiin ennen akuutin dementian puhkeamista. Hallitusten on myös ymmärrettävä, että hoitajat tarvitsevat enemmän apua ja että sosiaali- ja terveysaloilla on jäsenvaltioissa palkattava enemmän henkilöstöä, jotta voidaan tarjota hoitajia ulkopuolista avohoitoa, päivähoitoa ja muita hoitokeinoja varten. Kun tällaista apua tarjotaan enemmän, ihmiset voisivat itse asiassa niin halutessaan pitää rakkaimpansa kotonaan kauemmin.
Tämän parlamentin on vaadittava monia asioita: on tunnustettava, että Alzheimerin tauti on laajalle levinnyt vaarallinen sairaus perustamissopimuksen 129 artiklan mukaisesti; on perustettava toimintaohjelma Alzheimerin taudin ja siihen liittyvien häiriöiden torjumiseksi yhteisön uuden kansanterveysohjelman mukaisesti; on tunnustettava hoivatyön tarjoajien, Alzheimer's Europe -järjestön ja sen kansallisten jäsenjärjestöjen tärkeä tehtävä; ja lopuksi, on luotava Euroopan laajuinen verkosto ja tuettava niitä olemassa olevia verkostoja, joissa tehdään työtä Alzheimerin tautia sairastavien ihmisten parissa.

Flynn
Arvoisa rouva puhemies, se, että näen esityslistalla tänä iltana niin monta terveyteen liittyvää aihetta, rohkaisee minua suuresti. Olen ehdottomasti tyytyväinen siihen, että parlamentille antamani lupaus esittää kahdeksan kansanterveyden toimintaohjelmaa koskevaa ehdotusta on nyt täytetty, ja parlamentti on auttanut siinä erittäin paljon.
Esitän kolme toimintaehdotusta ennen kuin täydennätte vuoden 1993 toimintakehystä kansanterveyden alalla. Parlamentti on hyväksynyt sen, että kaikki kahdeksan kansanterveyden toimintaohjelmaa ovat ensisijaisia, kun tarkastellaan sitä, millä tavalla yhteisö voisi kehittää kansanterveyspolitiikkaa Maastrichtin sopimuksen nojalla. Toivottavasti kannatatte niitä. Esittelijöiden ja valiokunnan ahkeran työskentelyn ansiosta terveysneuvoston pitäisi voida hyväksyä yhteiset kannat 30. huhtikuuta pidettävässä istunnossaan.
Haluan antaa komission vastauksen ja aloitan henkilövahinkojen ehkäisemistä koskevasta toimintaohjelmasta. Herra Trakatellisin ja valiokunnan erinomainen työ näkyy selvästi, sillä ehdotetut tarkistukset ovat erittäin korkeatasoisia ja järkeviä, mikä lisää huomattavasti ohjelman mahdollisuuksia. Komissio voi hyväksyä kaiken kaikkiaan 23 tarkistusta joko kokonaan tai osittain.
Ne viisi tarkistusta, joita komissio ei voi hyväksyä, koskevat komitologiaa - eli tarkistus 21, joka ei vastaa komitologiapäätöksen sanamuotoa - yhteisön toimien johdonmukaisuutta ja yhteensopivuutta - eli tarkistukset 10, 14 ja 20, jotka eivät vastaa aikaisempien, muita kansanterveysohjelmia koskevien päätösten sanamuotoa - ja 129 artiklan soveltamisalan ulkopuolista toimintaa eli tarkistus 27.
Siirryn nyt harvinaisia sairauksia koskevaan ehdotukseen. Olen erityisen tyytyväinen siihen kehitykseen, jota on saavutettu sillä inhimillisen kärsimyksen saralla, jota pikemminkin vähätellään ja joka unohdetaan. Ohjelman kannatus todellakin kasvaa tasaisesti. Herra Viceconten mietintö osoittaa sen, että moni parlamentin jäsen on vakuuttunut tämän ohjelman tarpeellisuudesta ja hyödyllisyydestä. Tätä ohjelmaa varten harvinaiset sairaudet määritellään hengenvaarallisiksi tai kroonisesti heikentäviksi sairauksiksi, joiden esiintymistiheys on niin alhainen, että tarvitaan yhteisiä erityistoimia. Yhteisö voi tarjota paljon tällä alalla. Jotta asioita voidaan käsitellä, yksittäiset sairaudet on kuitenkin koottava yhteen niin, että niistä muodostuu suurempi ryhmä, jolla on samat erityispiirteet. Se antaa mahdollisuuden toteuttaa laajempia toimenpiteitä ja aloittaa yhteensovitetut toimet niiden potilaiden osalta, jotka saattaisivat muussa tapauksessa jäädä eristyksiin.
Komissio voi hyväksyä 16 tarkistusta 29: stä joko kokonaan - tarkistukset 3, 5 ja 22 - tai osittain - tarkistukset 1, 2, 7, 8 ja 9, 12, 16, 17, 23, 25, 26, 27 ja 28.
Syyt jäljelle jäävien 13 tarkistuksen hylkäämiseksi ovat seuraavat: neljää tarkistusta ei voida hyväksyä oikeudellisista syistä, ja ne ovat tarkistukset 6, 10, 20 ja 21. Kolmea tarkistusta - tarkistuksia 4, 15 ja 24 - ei voida hyväksyä, koska ne ovat liian rajoittavia. Kolmessa tarkistuksessa - tarkistuksissa 11, 13 ja 29 - mainitut asiat otetaan huomioon toisaalla. Yksi tarkistus - tarkistus 18 - ei kuulu ohjelman soveltamisalaan. Kahta tarkistusta - tarkistuksia 14 ja 19 - ei voi hyväksyä rajallisten määrärahojen vuoksi.
Sanoisin muutaman sanan talousarvioon liittyvästä ongelmasta, jonka tiedän olevan aihe, johon parlamentti suhtautuu hyvin vakavasti ja johon lähes jokainen jäsen on viitannut tänä iltana. Ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta äänesti 14 miljoonan ecun puolesta vuosiksi 1999-2003. Nykyisten rahoitusnäkymien rajoissa sellainen summa ei ole kuitenkaan mahdollinen. Vaikka lopullinen tilanne on vielä selvitettävä - ja toivottavasti budjettivallan käyttäjät saavat päätettyä asiasta lopullisesti - näyttää siltä, ettei vuosittaista 1, 3 miljoonan ecun rahoituskehystä ole mahdollista ylittää. En salaa teiltä sitä, että olen tyytymätön tulevaisuuden rahoitusnäkymiin liittyvään epävarmuuteen ja sen aiheuttamiin seurauksiin ohjelman kannalta. Voin vain toivoa, että tilanne selkiintyy ennen kuin ohjelmasta tehdään lopullinen päätös.
Siirryn nyt saasteperäisten sairauksien vastaiseen toimintaohjelmaan. Herra Cabrol - ja voisin lisätä: aina niin väsymätön esittelijä - on valmistellut tästä aiheesta hyödyllisen mietinnön, jossa yhdistyy valiokunnan toimivallan pääpiirteet. Ympäristö ja terveys kuuluvat todellakin, kuten hän toteaa, erottamattomasti yhteen, ja yhteisön olisi pitänyt käynnistää toimet tällä alalla jo aikoja sitten.
Alan nyt käsitellä niitä 16 tarkistusta, ja haluaisin todeta, että komissio voi hyväksyä niistä viisi. Voimme hyväksyä tarkistuksen 7 kokonaisuudessaan ja tarkistukset 3, 8, 9 ja 10 osittain. Seuraavia tarkistuksia komissio ei voi hyväksyä: tarkistusta 5, joka koskee rahoitusta, syistä, jotka juuri esitin, sillä ohjelma liittyy myös harvinaisiin sairauksiin; tarkistuksia 4, 11, 12 ja 13, jotka laajentaisivat ehdotetun toiminnan soveltamisalaa siinä määrin, ettei niitä voida hyväksyä; tarkistuksia 1 ja 2 ei voida hyväksyä, koska niissä viitataan Amsterdamin sopimukseen, jota ei ole vielä ratifioitu, ja tarkistus 6 ei puolestaan vastaa aikaisempien kansanterveysohjelmia koskevien päätösten sanamuotoa.
Lopuksi tarkistukset 14, 15 ja 16 on hylättävä, koska niissä rajoitetaan ohjelman soveltamisalaksi ainoastaan valmisteleva työ. Niiden mukaan ohjelman pituus lyhennettäisiin kolmeen vuoteen, mikä estäisi meitä toteuttamasta ja arvioimasta ehdotettuja toimia asianmukaisesti. Parlamentti voi kuitenkin olla vakuuttunut siitä, että viisivuotisen ohjelman aikana aloitettu toiminta sovitetaan uuteen kansanterveyden toimintakehykseen, ja sitä jatketaan asianmukaisesti. Herra Cabrol mainitsi erityisesti tästä asiasta.
Selitän seuraavaksi, miksi kiinnitämme enemmän huomiota hengityselinten sairauksiin ja allergioihin. Ensinnäkin, nämä sairaudet ovat lisääntyneet huomattavasti muutaman viime vuoden aikana. Jotkin jäsenvaltiot ovat hankkineet runsaasti kokemusta ehkäisevistä toimenpiteistä näillä aloilla. Me ehdotamme, että tämä kokemus saatetaan monien ulottuville. Lisäksi ehdotamme, että kaikkein tehokkaimpia toimia yhdistetään jäsenvaltioissa erityisesti itsehoidon ja astmasta ja allergioista kärsivien tukiryhmien kautta. En todellakaan tarkoita tällä sitä, ettei ohjelmaan pitäisi sisällyttää muita saasteperäisiä sairauksia. Tämän toimintaohjelman I ja II osat liittyvät poikkeuksetta kaikkiin saasteperäisiin sairauksiin. Muihin ohjelmiin sisältyy jo kuitenkin ympäristötekijöihin liittyviä erityistoimia syövän, sydän- ja verisuonitaudin sekä tartuntatautien osalta. Niiden sisällyttäminen näihin erityistoimiimme olisi aiheuttanut päällekkäisyyttä.
Siirryn nyt rouva Flemmingin mietintöön, joka koskee terveyden suojelua koskevien vaatimusten liittämistä osaksi yhteisön politiikkoja. Haluaisin kiittää teitä, rouva Flemming, erinomaisesta ja erittäin kattavasta mietinnöstä sekä kannustavista huomautuksistanne.
Maastrichtin sopimus velvoittaa yhteisön varmistamaan, että terveyden suojelua koskevat vaatimukset kuuluvat kiinteästi yhteisön politiikkoihin. Komissio on ottanut käyttöön menettelyjä, joiden avulla tämä vaatimus voidaan panna täytäntöön. Vuosittainen kertomus terveyttä koskevista vaatimuksista osoittaa, että hyvin moni politiikka liittyy terveyteen, ja teidän mietinnössänne keskitytään toiseen, vuoden 1995 kertomukseen. Kolmas, vuoden 1996 kertomus on julkaistu äskettäin.
Ei ole aina selvää, mikä on paras tapa liittää terveyttä koskevat vaatimukset yhteisön politiikkoihin tai arvioida jäsenvaltioiden erityisen politiikan tai toiminnan terveydellisiä vaikutuksia yhteisön kansalaisiin. Parlamentin mietinnössä osoitetaan, kuinka monta toiminta-alaa tulevaisuudessa voi olla - mainitsitte tämän mietinnössänne - ja se sisältää joitakin ehdotuksia, jotka koskevat tällä alalla toteutettavia ponnisteluja ja jotka komissio on halukas ottamaan huomioon. Sitoudun nyt edessänne ottamaan ne yksityiskohtaisesti huomioon seuraavaa kertomustamme varten.
Koska politiikkojen terveydellisiä vaikutuksia koskevien säädösten soveltamisala laajenee huomattavasti Amsterdamin sopimuksen myötä, suhtautuisin myönteisesti mahdollisuuteen jatkaa parlamentin kanssa keskustelua siitä, mikä on paras tapa varmistaa, että terveydelliset näkökohdat otetaan asianmukaisesti huomioon yhteisön politiikoissa kaikilla aloilla. Tämä on varmasti keskeisimpiä asioita, kun keskustellaan tulevasta terveyspolitiikasta. Oli todella kannustavaa huomata, että parlamentti on samaa mieltä kanssani siitä, että aloitetaan yhteisön tulevaa terveyspolitiikkaa koskevat keskustelut. Toivon saavani julkaistua lähiaikoina juuri tätä asiaa koskevan tiedonannon. Uskon, että toimielimet voivat vaihtaa sen perusteella näkemyksiään asianmukaisesti, ja se toimitetaan kaikille asianomaisille osapuolille kyseisellä alalla.
Haluaisin sanoa muutaman sanan Alzheimerin taudista nyt, kun niin moni jäsen on puhunut tästä erityisestä aiheesta. Monet poliittiset päättäjät eivät vieläkään täysin ymmärräsitä, kuinka vakava tämä kauhistuttava sairaus on ja sitä, että sen merkitys kasvaa koko ajan. Parlamentti on kuitenkin poikkeus tässä asiassa. Te olette viime vuosina osoittaneet Alzheimerin tautiin liittyvien toimien edistämistä koskevilla aloitteillanne, että te olette tekemisissä Euroopan kansalaisten vakavien huolenaiheiden kanssa, jotka liittyvät tähän erityisalaan.
Tutkimus toisensa jälkeen on osoittanut, että meidän olisi varauduttava tätä tautia sairastavien lukumäärän huomattavaan kasvuun. Herra Poggiolini sai meidät ymmärtämään sen tänään. Meidän on toimittava nyt, jotta voimme ennakoida seuraukset terveydenhuoltojärjestelmiemme osalta. Parlamentin Alzheimerin taudin torjumista koskevalle toiminnalle myöntämien varojen ansiosta komissio antaa jäsenvaltioille kohdennettua apua ja auttaa sovittamaan niiden toimia yhteen tällä alalla. Jäsen McKenna otti tämän asian esille osoittaessaan, että tällä alalla tarvitaan parempaa yhteensovittamista.
Tällä alalla tehtävän tutkimuksen lisäämistä koskevien vaatimustenne osalta tutkimusasioita käsittelevässä neuvostossa 12. helmikuuta 1998 saavutetussa poliittisessa sopimuksessa, joka koskee viidettä tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen puiteohjelmaa, on tarkat ja selkeästi määritellyt tavoitteet, ja ensimmäinen aihekohtainen ohjelma " Improving the Quality of Life and the Management of Living Resources" , joka koskee elämänlaadun parantamista ja maaperän tarjoamien elinehtojen hallintaa, sisältää ikääntyvän väestön kannalta, kroonisista neurologisista häiriöistä kärsivät potilaat mukaan lukien, ratkaisevia toimenpiteitä. On ymmärrettävä se, että toiminnan soveltamisala on melko rajoitettu, koska Alzheimerin taudin ehkäiseminen ei ole mahdollista, eikä yhteisön tasolla ole perustamissopimuksen mukaan minkäänlaista asianmukaista oikeudellista perustaa sille, että voitaisiin toteuttaa ehkäisyn ja tutkimuksen yli ulottuvia toimia. Se aiheuttaa monia vaikeuksia, kun mahdollista toimintaohjelmaa suunnitellaan.
Mutta komissio on vuodesta 1995 lähtien rahoittanut 58 erilaista hanketta tai osallistunut niiden yhteisrahoitukseen. Näillä hankkeilla parannettiin tietopohjaa, tietojen vaihtoa ja Alzheimerin tautia sairastavien elämänlaatua, sekä tuettiin niitä, jotka hoitivat heitä epävirallisesti. Kiinnitän erityistä huomiota siihen, mitä me voimme tehdä auttamalla ja kouluttamalla paremmin niiden henkilöiden hoitajia, jotka valitettavasti sairastavat kyseistä tautia.
Näiden hankkeiden perusteella on kehitetty hyvän toimintatavan malleja. Sain vahvasti sen käsityksen, että tämän hyvän toimintatavan jakamisen - esittelijä painotti tätä kohtaa voimakkaasti - pitäisi liittyä erottamattomasti kaikkeen siihen, mitä teemme. Toivomme, että voimme kehittää juuri sitä.
Totean lopuksi Alzheimerin tautia koskevan erityisen toimintaohjelman osalta, jonka moni jäsen - erityisesti jäsen McKenna - on maininnut, että Euroopan yhteisön kansanterveyspolitiikkaa koskeva tuleva tiedonanto tarjoaa meille erinomaisen mahdollisuuden keskustella siitä, milloin kyseinen toimintasuunnitelma olisi ajankohtainen. Esitän kyseisen tiedonannon aivan lähiaikoina. Me saamme siis pian mahdollisuuden - mielestäni se pitäisi käyttää hyväksi mahdollisimman hyvin - edetä siinä asiassa, jonka niin moni jäsen on tuonut tänä iltana voimakkaasti esille.

Puhemies
Tämän keskustelun päätteeksi olen ottanut vastaan seitsemän päätöslauselmaesitystä.
Näitä päätöslauselmia koskeva äänestys toimitetaan huomenna keskiviikkona.

Needle
Kiitos, rouva puhemies, komissaari ja kollegat. Saimme juuri kuulla puheen, joka on erittäin hyödyllinen ja johon me kaikki varmasti suhtaudumme myönteisesti ja jonka perusteella voimme toimia. Sallittakoon minun todeta aivan ensiksi tänä iltana, että haluaisin ehdottaa, että tekisimme tutkimuksen jatkuvan pimeässä työskentelyn terveydellisistä vaikutuksista. Kun otetaan huomioon herra Poggiolinin aikaisemmat huomautukset, voimme ehkä vedota tähän parlamenttiin, että voisimme joskus keskustella terveyteen liittyvistä aiheista mieluummin päivällä kuin myöhään illalla. Meidän on kuitenkin oltava tyytyväisiä siihen, että tällaista yhteiskeskustelua käydään, ja kun otetaan huomioon ne keskustelut, joita aiomme käydä veren turvallisuudesta ja tupakan mainonnasta kahden seuraavan täysistunnon aikana, Euroopan parlamentin terveyssalkun arvo nousee huomattavasti. Tiedän, että tiedotusvälineet ovat olleet tällä viikolla erittäin kiinnostuneita näistä nimenomaisista ohjelmista. Professori Trakatellis on esimerkiksi antanut lausuntoja maailmanlaajuisille televisiokanaville, ja kansalaisten kannalta on erittäin tärkeää, että he saavat tietää, mitä täällä tapahtuu huolimatta siitä, että istuntosali on tänä iltana tyhjä.
On myös oikea aika käydä tällaista yhteiskeskustelua niiden syiden vuoksi, jotka komissaari puheensa aikana mainitsi, ja haluaisin pohdiskella hetken sitä, miksi juuri nyt on oikea aika. Se on juuri siksi, että komission tarkoituksena on julkaista lähiaikoina tiedonanto, joka koskee sitä kehystä, jonka puitteissa voimme kehittää näitä aihepiirejä ja toteuttaa sellaisia toimia, joita hän hyödyksemme esitti, sitten kun Amsterdamin sopimus toivon mukaan ratifioidaan. Parlamentti tekee tehtävänsä - lokakuussa pidettävässä valiokunnan kuulemistilaisuudessa pyritään arvioimaan senhetkistä ohjelmaa, minkä jälkeen yritetään saada aikaan uusi 152 artiklaa koskeva rakentava tulkinta.
Tänä iltana on tietenkin ironista se, että vaikka parlamentti eteneekin nopeasti, harvinaisia sairauksia, saasteperäisiä sairauksia, onnettomuuksia ja henkilövahinkoja koskevien ohjelmien täytäntöönpanoa ei aloiteta ennen kuin arviointi on suoritettu, mikä osoittaa sen, kuinka hitaasti ohjelmien kehittäminen on edennyt Maastrichtin sopimuksen jälkeen. Monet tällä alalla työskentelevät painostusryhmät väittävät, ettei heidän prioriteettejään ole otettu vielä lainkaan huomioon arvioinnista puhumattakaan. Tällaisessa tilanteessa on mahdollista todeta, että kansanterveys ansaitsee paljon tärkeämmän aseman EU: ssa niin komissiossa ja jäsenvaltioiden hallituksissa kuin parlamentissakin. Tiedän, että komissaari avustajineen haluaa samaa asiaa, mutta meidän on autettava häntä saamaan ne kollegansa, jotka eivät ole yhtä valistuneita, vakuuttuneiksi tästä tarpeesta, eikä vähiten silloin, kun käsitellään talousarvioon liittyviä asioita.
Olen myös tietoinen siitä, että Luxemburg on upea valtio, mutta kun suurin osa kansanterveyden parissa työskentelevistä virkamiehistä on fyysisesti kaukana Brysselistä, ongelma on todellinen. Toivon, että komissio tarkastelee sisäisiä rakenteitaan uudelleen. Jäsenvaltioiden hallitukset tekivät luonnollisesti useampaa toimipaikkaa koskevan päätöksen, ja tarkoitukseni on nyt yksinkertaisesti osoittaa, minkälaisia seurauksia sellaisella toiminnalla on. Kyseisten hallitusten mielipide EU: n tehtävästä kansanterveyden alalla on yleensä vähättelevä, ja se on ollut kaiken kaikkiaan aivan liian kielteinen ja aivan liian sokea. Suurin osa, vaikkei toki kaikki tänään täällä olevista jäsenistä, on sitoutunut kehittämään kyseistä tehtävää, ja kunnioitan sitä, että esittelijä toisensa jälkeen - mukaan lukien ne, jotka ovat tänään täällä - on yrittänyt omalta osaltaan edistää keskusteluja.
Se ei ole ideologista. Tätä ilmaisua käyttävät monet terveydenalan ammattilaiset ja kansalaisjärjestöt, jotka vaativat kaikkialla Euroopassa tervejärkisiä ratkaisuja yleisiin ongelmiin. Monet täällä olevista jäsenistä, kuten minä, saavat kutsuja konferensseihin, joista muutamat ovat istuvien puheenjohtajien järjestämiä ja jotka ovat täynnä kokeneita ja järkeviä asiantuntijoita, jotka haluavat, että Eurooppa osallistuu sellaisten kansainvälisten ongelmien ratkaisemiseen, joita ei voi käsitellä asianmukaisesti paikallisilla tai kansallisilla tasoilla. Jäsenvaltiot mainitsevat usein Maailman terveysjärjestön olevan asianmukainen elin tähän tarkoitukseen, ja sillä on tietenkin ratkaiseva tehtävä kannustaa komission kanssa tehtävää laajempaa yhteistyötä, mitä parlamentin jäsenet ovat tehneet täällä usein. Mutta silloin unohdetaan Euroopan unionin kasvava taloudellinen ja yhteiskunnallinen merkitys ja se ainutlaatuinen mahdollisuus, jonka se tarjoaa terveyden suojeluun ja edistämiseen liittyvän asianmukaisen toiminnan kanavoimiseen kansalaisiaan varten.
Uskon, että komissio ymmärtää sen ja esittää pian uutta toimintakehystä koskevia kunnianhimoisia käytännön ehdotuksia. Ehdotusten lähestymistapa on laaja-alainen, ja ne tarjoavat suurempaa lisäarvoa sekä mahdollisuuksia, joiden pohjalta EU ja sen jäsenvaltiot voivat tehdä laajemmassa mielessä paljon tehokkaampaa yhteistyötä terveysasioissa perustamissopimuksen määräysten nojalla.
Totean erityisesti tänä iltana esiteltyjen ehdotusten osalta, että ensinnäkin herra Viconte on edistänyt huomattavasti sitä lisääntyvää keskustelua, jota käydään niiden ihmisten tarpeista, jotka kärsivät heidän elämäänsä varjostavista sairauksista, muista valmisteista, esimerkiksi harvinaisten tautien lääkkeistä, sekä tutkimuksen periaatteiden ja painopisteiden kehittymisestä. Kollegani rouva Marinucci kommentoi yksityiskohtaisemmin mietinnön erityissäännöksiä. Mutta meidän on kamppailtava jokaisen niiden kolmen ohjelman osalta, joista tänä iltana on keskusteltu, jotta niiden sisällöt voidaan rahoittaa asianmukaisesti ja kestävästi.
Kuulin, mitä komissaari sanoi. Meidän on oltava realistisia, rahojen on tultava jostakin, niiden on tuotava käyttökelpoista lisäarvoa kansallisille ohjelmille, ja niitä on käytettävä vastuuntuntoisesti. Mutta asiassa on myös toinen puoli: jos tarkoituksemme on kehittää vielä yksi pieni eurooppalainen ohjelma, jonka johtamisen arviointiin käytetään aivan liian paljon varoja, ja jos itse ne ihmiset, joita on tarkoitus auttaa, työnnetään kustannustehokkuuden nimessä syrjään tekemällä tarjouksia tai rakentamalla verkostoja, monella vapaaehtoisjärjestöllä ei olisi aikaa eikä varaa valmistella kyseisiä ehdotuksia, ja ne vetäytyisivät yksinkertaisesti vastuusta.
Harvinaisia sairauksia koskeva toimintaohjelma on määritelty suunnattavaksi pienille ryhmille, jopa perheille, jotka joutuvat usein vastakkain suunnattoman byrokratian kanssa ja joille sellaiset kustannukset merkitsevät hieman enemmän kuin hyvä ateria. Sen vuoksi tässä parlamentissa on syytä taistella, jotta voidaan saavuttaa enemmän, ja lisäksi on syytä ottaa valiokuntiin mukaan kuluttaja- ja potilasasioiden asiantuntijoita, jotka voivat arvioida ohjelman kehittämistä.
Kyseiset tarkistukset pätevät myös professori Cabrolin ja professori Trakatellisin erinomaisiin mietintöihin, enkä aio enää toistaa samoja talousarvioita koskevia huomautuksiani. Cabrolin mietinnössä osoitetaan terävästi kaikenlaiset hengitysilmasta aiheutuvat taudit, joiden kannalta olisi hyödyllistä sisällyttää nekin ohjelmaan saasteperäisten sairauksien torjumiseksi. Kun otetaan huomioon kaikki muutkin ympäristötoimet, joihin tämä parlamentti pyrkii, tämä mietintö tuo raikkaan tuulahduksen terveyspolitiikkoihin sanan varsinaisessa merkityksessä, ja se ansaitsee kaiken tukemme.
Siirryn seuraavaksi käsittelemään onnettomuuksia ja henkilövahinkoja koskevia ehdotuksia, joiden uskon voivan vaikuttaa pysyvimmin tavallisten kansalaisten elämään. Niin urheilua harrastaessaan kuin tavallista elämääkin viettäessään onnettomuudessa loukkaantuvien, vammautuvien tai jopa kuolevien eurooppalaisten lukumäärä on järkyttävän suuri, ja se osoitetaan mietinnössä yksityiskohtaisesti. Tässä yhteydessä komission ehdotus on täysin perusteltu, ja herra Trakatellisin esittämät parannuskeinot auttavat erinomaisesti tässä asiassa, ja niille kannattaa antaa täysi tuki. Tutkimus- ja tietojenvaihtojärjestelmä EHLASS: n tukeminen on erityisen tärkeää, mikä on esimerkki komission sisäisen yhdenmukaisuuden tarpeesta, johon viittasin aikaisemmin. Viime vuonna sain kokemusta sen toiminnasta käytännössä, kun käteni murtui Brysselissä. Ehkä minun olisi pitänyt tässä iässä tietää paremmin ja olla pelaamatta krikettiä ja välttää vaara. Olin ehkä outo tilastollinen poikkeama paikallisessa sairaalassani suoritetussa tutkimuksessa, mutta monet lääkärit ottivat minuun myöhemmin yhteyttä ja sanoivat, että heidän mielestään kyseisen tutkimuksen tuloksista saadut tiedot olivat erittäin hyödyllisiä. Olen saanut tämän ehdotuksen julkaisemisen seurauksista muunlaista tietoa, jossa katsotaan, että tästä ohjelmasta on teollisuuden sovellusten kannalta paljon odottamatonta hyötyä. Olen tyytyväinen ohjelman ja mietinnön soveltamisalaan ja sen mahdolliseen päivittäiseen vaikutukseen, ja suosittelen niitä vilpittömästi huomauttamalla kuitenkin, kuten oli ennustettavissa, talousarvioihin liittyvistä asioista.
Kun otetaan huomioon Alzheimerin taudin hoidon ja käsittelyn epävarma luonne jäsenvaltioissa, Euroopan ikääntyvien kansalaisten määrän kasvu ja osuus sekä se todennäköisyys, ettei pitkäikäisyyden lisääntyminen aina tarkoita elämänlaadun lisääntymistä, on täysin ymmärrettävää, että meidän pitäisi esittää ja vaatia pikaista toimintaa Alzheimerin taudin osalta. Lisäksi on pyrittävä pääsemään yhteisymmärrykseen siitä, että sellaiset toimet on asetettava etusijalle, jotka saavat vastakaikua ammatillisissa, tieteellisissä ja yhteiskunnallisissa yhteisöissä. Meillä kaikilla on erilaisten painopisteiden innokkaita puolestapuhujia, jotka haluavat, että heidän erityisvaatimuksensa otetaan huomioon. Meidän ja komission on pystyttävä perustelemaan terveyspolitiikan ensisijaisten toimien kestävä kehitys erittäin selkeissä toimintayhteyksissä, jotta voidaan välttää syytökset tunnesiteistä ja oman edun tavoittelemisesta. Nämä perusteet ovat Alzheimerin taudin osalta itsestään selviä, ja nyt, kun aloitteet on tehty kahdeksan ohjelman osalta, vaikka ohjelmien toteutumiseen menee vielä aikaa, on asianmukaista katsoa tulevaisuuteen.
Suuret haasteet ovat edessä. Juuri tällä viikolla Yhdysvalloissa järjestetyssä konferenssissa pelättiin sitä, etteivät sivistys- ja kehitysmaiden yhteiskunnat kykenisi torjumaan ja ehkäisemään sellaisten sairauksien puhkeamista uudelleen, jotka on jo kuviteltu voitetuiksi. Veren ja ruoan turvallisuuteen liittyviä pelkoja esiintyy melkein päivittäin. Ruokavalioon, elämäntyyliin ja itse ympäristö- ja lääketieteeseen liittyviin kysymyksiin on reagoitava eurooppalaisella tasolla merkittävällä tavalla, minkä vuoksi on tärkeää, että etenemme yhdenmukaisesti ja johdonmukaisesti ja minkä vuoksi mietinnöissä tehty tutkiskelu, kuten rouva Flemmingin mietinnössä terveyspolitiikkojen liittämisestä osaksi yhteisön kaikkia politiikkoja, on niin tärkeää ja selventävää. Kyseisessä mietinnössä painotettu yhdenmukainen kehitys ja yhdentyminen on tärkeää, ja minun tänä iltana esittämäni loppuvetoomus mietinnön tukemiseksi on siitä esimerkki. Tämän parlamentin pitäisi tukea voimakkaasti mietinnön suosituksia, jotka koskevat maatalouspolitiikkojen uudistamista pitkällä aikavälillä, mikä muodostaa melkein puolet talousarviosta, ja erityisesti tavoitetta, jonka mukaan tupakantuotannon tukeminen voitaisiin lakkauttaa ensi vuosikymmenen aikana.
Tänä iltana ei ole tarkoitus kerrata tupakoinnin todellisia haittoja koskevia perusteluita. Sen aika on pian, kuten myös maataloutemme rakenteiden uudistamista koskevien keskusteluidenkin. Koko maailma vaatii sitä, ja kansalaisemme odottavat, että me täytämme tehtävämme heidän suojelijoinaan poistamalla johdonmukaisesti terveyden uhkia ja vaaratekijöitä. Hylkäämällä valiokunnassa hyväksyttyyn rouva Flemmingin mietintöön tehdyt kaikki neljä tarkistusta tämä parlamentti voi päästä huomenna jonkin verran eteenpäin ja odottaa paljon nopeampaa edistymistä tulevien kuukausien ja vuosien aikana.

Liese
Arvoisa rouva puhemies, hyvät naiset ja herrat, terveyspolitiikan merkitys Euroopassa kasvaa. Se on vahvistettu Amsterdamin sopimuksella, ja hyvä niin, sillä Euroopan yhteisö on liian kauan välittänyt vain tavaroiden vapaasta liikkuvuudesta sisämarkkinoilla ja liian vähän muista näkökohdista, jotka kuitenkin liittyvät siihen.
Usein puhutaan toissijaisuudesta, erityisesti silloin, kun Euroopan unioni haluaa itse olla aktiivinen eikä halua vain ottaa huomioon terveyspolitiikkaa muilla alueilla. Uskon, että tänään käsiteltävänä olevista kolmesta ohjelmasta ainakaan kahdessa ei käsitellä toissijaisuuskysymystä ollenkaan, sillä harvinaisien sairauksien kohdalla on selvää, että, jos jäsenvaltiossa on vain kymmenen asianomaista, ei voida panna alulle mitään järkevää toimintaa. Jos koko EU: ssa on kuitenkin reilusti yli 100 ihmistä, jotka sairastavat samaa tautia, kannattaa jo tehdä jotain, ja uskon, että tässä asiassa on ilmeisesti jo olemassa eurooppalaista lisäarvoa.
Haluan keskittyä ympäristön aiheuttamiin sairauksiin. Tiedämme kaikki, että tämä on vaikea ongelma ja että moniin sairauksiin liittyy juuri liian korkea saasteiden määrä. Minulla on muutama arvosteleva kysymys sen osalta, tekeekö tämä ohjelma riittävästi oikeutta tälle ongelmalle. Uskon, ja sen vuoksi Euroopan kansanpuolueen ryhmä on tehnyt tarkistuksiakin, että ympäristön aiheuttamat sairaudet olisi otettava Euroopan unionin uuden terveyspolitiikan painopisteeksi ja ettei meidän tulisi käsitellä niitä vain tällaisessa pienessä ohjelmassa. Me uskomme sen vuoksi, että meidän on nyt tehtävä valmistelevaa työtä todella suurta painopisteohjelmaa varten. Näin voidaan saada toteutettua todella kestävä asia, johon kootaan yhteen kaikki ympäristön aiheuttamat sairaudet. Tällä tavalla ei voi enää tehdä eroa esimerkiksi hengitystieperäisten ympäristösairauksien ja ympäristön aiheuttamien syöpäsairauksien välille. Kaikki on koottava yhteen. Sen vuoksi pyydän kannatustanne PPE-ryhmän vastaaville tarkistuksille.
On kuitenkin tärkeää, ettemme pelkästään tutki, kokoa tietoa, vaan että teemme myös johtopäätöksiä. Teimme näin täällä parlamentissa esimerkiksi Auto-Oil -ohjelman yhteydessä, ja pyydämme komissiota hyväksymään vastaavat tarkistuksemme. Tupakointikin on ympäristöongelma, ainakin passiivinen tupakointi, ja sen vuoksi haluaisin vielä kerran tukea rouva Flemmingin mietintöä. Tämän täytyy tuottaa tuskaa sielullenne, komissaari Flynn: rouva Flemming tekee kohdassa 10 näin ihanan ehdotuksen eli sen, että lakkaamme lopultakin tukemasta tupakanviljelyä, että tarvitsemme sitä koskevan uudistuksen, ja te ette voi sanoa siihen mitään, koska kolleganne eivät anna siihen lupaa! Olkaa hyvä ja jatkakaa kamppailuanne tupakkatukien poistamiseksi; teillä on meidän tukemme!

Parodi
Arvoisa rouva puhemies, tahtoisin esittää eräitä toimielimiin liittyviä ajatuksia tulevaisuudesta. Kun aloitin vuonna 1984 työskentelyn parlamentissa, ehdotin terveyden suojelua käsittelevän alivaliokunnan perustamista. Uskon, että nykyään se on aivan välttämätön. Toisaalta, saanen sanoa hieman humoristisesti, että ilman terveyttä ei voida rakentaa myöskään parlamentin faaraonpalatseja: niinpä meidän kannattaa uhrata hetkinen myös itsemme ajattelemiseen.
Tahdon sanoa myös, että olen samaa mieltä Flemmingin kanssa siitä, että lääkäreiden vapaata liikkuvuutta ja vastavuoroista tunnustamista koskeva direktiivi, jonka laatimista minäkin kannatin, on epäonnistunut. Tätä direktiiviä on tarkasteltava uudelleen. Vanhat lääkärit tuskin muuttavat, ja siksi pitäisi pikemminkin, kuten esittelijä sanoo, kiinnittää huomio tällä hetkellä koulutettaviin lääkäreihin ja pyrkiä rohkaisemaan heitä kiertämään eri maissa. Tämän lisäksi kehottaisin kiinnittämään huomiota lääkäreiden lukumäärään: Euroopan unionissa on tällä hetkellä liikaa lääkäreitä, suunnaton ylitarjonta, ja usein he palvelevat enemmän yliopistojen oppituolien kuin potilaiden tarpeita. Mielestäni olisi sen vuoksi suotavaa perehtyä tähän ongelmaan, sillä emme tarvitse lääketieteellisestä tiedekunnasta valmistuneita, vaan päteviä lääkäreitä, ja uskon, että viidentoista maan asiantuntemus voisi johtaa parempaan kilpailukykyyn.
Lopuksi tahtoisin kehottaa perehtymään tähän terveyttä käsittelevään vihreään kirjaan. Pyydän teitä myös ottamaan huomioon sen, että ikääntyneitä henkilöitä koskeva ongelma on sekä ikääntymisen lisääntymisen että syntyvyyden alentumisen tutkimuksen kautta tuotava joskus selkeästi parlamentin käsittelyyn. Kymmenen vuoden kuluttua se on Euroopan unionin suurin ongelma. On parempi ottaa se esille nyt!

Eisma
Arvoisa puhemies, kollegani Cars ja Lindquist haluavat tehdä joitakin huomautuksia Alzheimerin tautiin liittyvistä ongelmista, ja itse haluan tehdä joitakin huomautuksia Cabrolin mietinnöstä.
Olen esittelijä Cabrolin kanssa samaa mieltä siitä, että saasteperäisten sairauksien vastainen toimintaohjelma on liiaksi rajattu. Meidän mielestämme olisi myös kiinnitettävä enemmän huomiota sairauksiin, jotka aiheutuvat liiasta melusta, epäpuhtaista elintarvikkeista, tupakasta ja saastuneesta vedestä. Olemme rouva Flemmingin kanssa aivan samaa mieltä hänen tupakkatuotteita käsittelevästä tekstistään.
Toivomme, että komissaari voisi korottaa tämän ohjelman ensimmäiselle vuodelle suunnitellun 1, 3 miljoonan ecun suuruisen rahoituksen 14 miljoonaan ecuun koko ajanjaksolle 1999-2003. Olen havainnut, että komissaari saattaisi olla valmis tähän, ja me odotamme, mitä tapahtuu.
Me olemme esittäneet tarkistuksen sellaisen toimipisteen perustamiseksi, jossa rekisteröitäisiin valitukset, jotka koskevat ympäristöstä aiheutuvia terveyshaittoja. Tällainen toimipiste on jo olemassa Alankomaissa ja myös Belgiassa. Tällaisen toimipisteen etuna on se, että sen kautta voidaan saada tietoa terveysongelmista jo aikaisessa vaiheessa. Me emme tavoittele uuden toimielimen perustamista vaan haluamme kannustaa rekisteröintiverkoston perustamiseen kansallisella tasolla. Tästä ei aiheudu kustannuksia, ja näin ollen emme ymmärrä, miksi komissaari vastustaa liberaalien esittämää tarkistusta 13. Me toivomme, että kollegamme äänestävät huomenna tarkistuksen 13 puolesta, koska se on hyvä täydentävä lisä toimintaohjelmaan.

Marset Campos
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat parlamentin jäsenet, ensinnäkin haluan ilmaista olevamme täysin vakuuttuneita herra Trakatellisin, Viceconten, Cabrolin sekä rouva Flemmingin esittelemien mietintöjen tarkoituksenmukaisuudesta, joita Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä - Pohjoismaiden vihreä vasemmisto -ryhmä kannattaa.
Kollegani Laura González sanoikin aikaisemmin, että kiitämme tarkistuksiemme sisällyttämistä mietintöön. Haluaisin ensin esittää muutamia esimerkkejä ja tehdä sitten yleisiä johtopäätöksiä. Olemme nähneet, että on tärkeää korostaa sitä merkitystä, joka on tieteen alan tiedotuksen infrastruktuurilla, tietopankilla, valvontajärjestelmällä, tiedonlevitysverkostolla (koska se on välttämätön taistelussamme harvinaisia sairauksia vastaan) sekä perheiden että näitä sairaita auttavien kansalaisjärjestöjen ja yhteisöjen siihen mukaan ottamisella, jotta yhteistyö yhteiskunnassa kehittyisi paremmaksi. Tärkeää on myös sitoutuminen tämän alan tutkimukseen, opetukseen ja koulutukseen, mikä merkitsee lopulta myös sitä, että talousarviota on suurennettava näitä tarpeita vastaavaksi.
Juuri tässä kohtaa ajatus haarautuu: niin vähäisillä talousarvioilla kuin mitä meillä tänä päivänä on, näihin vaatimuksiin on mahdotonta vastata, ja se asettaa tällä hetkellä Euroopassa rakennettavan talousmallin kyseenalaiseksi; tarvitsemme erilaisen mallin, solidaarisemman lähestymistavan; on mahdotonta päästä molempiin päämääriin; nykyistä mallia täytyy muuttaa.
Toiseksi tarvitsemme yhteisiä välineitä: on käsittämätöntä, ettei valvontaverkostoa, epidemiologista järjestelmää eikä tehokkaaseen toimintaan tarvittavia yhteisiä välineitä oteta käyttöön.
Lopuksi haluan painottaa myös yleisten terveyspalvelujen tarpeellisuutta.

Tamino
Arvoisa rouva puhemies, uskon, että huolimatta läsnäolevien edustajien harvalukuisuudesta ja myöhäisestä ajankohdasta, kaikki ymmärtävät tämän keskustelun merkityksen sekä sen, että terveyspolitiikan merkitys kasvaa yhä enemmän jopa Euroopan unionin politiikan tasolla, vaikka siihen yhä kiinnitetään liian vähän huomiota niihin ongelmiin nähden, jotka tänäänkin ovat olleet esillä. On selvää, että Euroopan unionin on pyrittävä toimivaltaan liittyvien kysymysten osalta koordinoimaan yhteistä politiikkaa ja edistettävä toimeenpantavien aloitteiden kautta järjestelmiä, joilla taataan erityisesti ennaltaehkäisevät toimenpiteet, ja myös tänään esitetyt mietinnöt tukevat tätä.
Erilaisten kansanterveydellisten kysymysten välillä vallitsevasta yhteydestä todistaa se, että tämänpäiväisessä keskustelussa, joka käsittelee terveyden suojelua yleensä, pohdimme sekä saastumisen aiheutamia sairauksia että harvinaisia sairauksia käsitteleviä ohjelmia. Haluaisin puheenvuorossani käsitellä erityisesti viimemainittuja ja korostaa - vihreiden tavoin kannatamme esitettyjä ehdotuksia - korkeatasoisen suojan tarvetta harvinaisten sairauksien osalta sekä näiden sairauksien perusteellisen tuntemisen välttämättömyyttä, sillä kuten valiokunnan mietintö selvästi osoittaa, harvinaisen sairauden määritelmä on valitettavasti vaihteleva.
Voimme esittää esimerkkejä, kuten Alzheimerin tauti. Vielä vähän aikaa sitten sitä pidettiin harvinaisena sairautena, mutta nykyään siitä on valitettavasti muun muassa keskimääräisen eliniän kohoamisen myötä on tulossa yleinen sairaus. Tällä hetkellä BSE: hen liittyvää Creutzfeldt-Jakobin tautia pidetään harvinaisena sairautena, mutta mikäli taudin ennaltaehkäisyssä tehdään vääriä ratkaisuja, siitä saattaa tulevaisuudessa tulla yleinen.
Sen vuoksi on tärkeää luoda harvinaisten tautien ennaltaehkäisyyn pyrkivä politiikka ja kollektiivinen yleinen tutkimuspolitiikka, koska saattaa olla, ettei pienillä jäsenvaltioilla ole riittävästi tietoa näistä sairauksista ja koska on välttämätöntä, että yhteiskunta puuttuu näihin kysymyksiin julkisen tutkimuksella, myös niihin liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi välttämättömien lääkkeiden osalta.

Martinez
Arvoisa rouva puhemies, kansanviisaus sanoo: "Parempi myöhään kuin ei milloinkaan." Euroopan komissio, joka vuosina 1986-1996 antoi saastuneen nautakarjan ja saastuneen luujauhon olla vapaasti liikkeessä, on nyt huolissaan eurooppalaisten terveydestä. Joten jopa pahimpienkin ihmisten keskuudessa säälin tunteminen on aina mahdollista.
Meille on tänään annettu käsiteltäväksi tekstejä, jotka koskevat saasteperäisiä sairauksia, henkilövahinkoja, Alzheimerin tautia ja harvinaisia sairauksia. Olisimme voineet sitä paitsi lisätä sairaudet, jotka ovat nousemassa esiin tai jotka ilmaantuvat uudelleen vapaan liikkuvuuden myötä, joka mahdollistaa tuberkuloosin, malarian tai muiden virusperäisten sairauksien, kuten Ebolan paluun.
Ja komissio puuttuu asiaan, koska Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 129 artiklassa sille osoitetaan tehtäväksi taata terveyden suojelun korkea taso. Ne 30 henkilöä, joilla on epätavallinen Creutzfeld-Jacobin tauti, pitänevät varmaankin tätä 129 artiklaa jossain määrin ironisena.
Mitä tulee juuri Creutzfeldt-Jacobin tautiin - kollegani puhui siitä äsken - kyse on tällä hetkellä vielä harvinaisesta taudista, mutta siitä saattaa tulla yhä yleisempi, kuten joistakin muistakin taudeista. Lepra on meillä vielä harvinainen, mutta vapaa liikkuvuus saattaa ehkä yleistää sen. Lisäksi keskimääräinen eliniän pidentyminen saattaa tehdä Alzheimerin taudin kaltaisista sairauksista yleisempiä.
Meille on sanottu, että varojen lisääminen ei ole mahdollista, ja kun otetaan talousarvion säännöstelypolitiikka huomioon, valiokuntamme ehdottaa varojen kasvattamista 14 miljoonaan. Kaikki saattaisivat olla tästä samaa mieltä, jopa budjettivaliokunnan lausunnon valmistelija, joka on laatinut muuten kaksi kertaa saman mietinnön kahdesta eri aiheesta, mikä osoittaa tiettyä häiriötä kirjoittamisen tasolla.
Saasteperäisten sairauksien osalta herra Cabrol tekee oikein huomauttaessaan, että olemme kiinnostuneita ainoastaan ilmansaasteista. Tällainen on vihreää neuroosia, takertumista typpioksideihin, rikkidioksidiin ja kasvihuoneilmiöön. Haroun Tazieff kuoli omistettuaan osan urastaan sen osoittamiseen, että tieteellisesti tuo kaikki on selittämätöntä.
Mutta ruoka-aineallergioiden osalta on kyse paljon vakavammasta asiasta, eikä tältä osin puhuta oikeudesta tietoon, jonka herra Trakatellis mainitsi, sillä ei tiedetä, onko soija, jota on jugurteissa, luonnonsoijaa vai geneettisestä käsittelystä peräisin olevaa soijaa. Sitä ei voida jäljittää, tai sitten voidaan, mutta hyvin korkeaan hintaan, ja tässäkin suhteessa Euroopan komissiolla on osansa vastuusta. Samoin on veden saastumisen ja BSE-taudin aiheuttaman saastumisen laita. Herra Trakatellis puhui meille sitä paitsi äsken itsemurhista, mutta maanviljelijöiden itsemurhista, kivihiilikaivosten, terästehtaiden ja tekstiiliteollisuuden työntekijöiden itsemurhista; kuka on vastuussa niistä, komissaari Flynn? Ennaltaehkäisy tarkoittaakin ehkä pikemminkin suojautumista ääriliberalismilta.
Ja ehkä se, että lääkeainetutkimus ei edisty esiin nousevien sairauksien osalta, johtuukin budjettisäännöstelystä ja laboratorioiden voittomarginaaleja vähentävien yleislääkkeiden älyttömyydestä. Koska laboratorioissa ei kuitenkaan kyetä tällä hetkellä löytämään molekyylejä ja koska jonkin löydetyn molekyylin saapuminen apteekin hyllylle kestää 10 vuotta, niin ehkä vuonna 2010 haluttuja lääkkeitä ei ole niiden harvinaisten sairauksien kukistamiseksi, jotka ovat sillä välin levinneet.
Rouva puhemies, lopetan puheeni. Euroopan 40 miljoonan köyhän myötä, jotka eivät kykene pitämään huolta terveydestään, meillä on ehkä kliininen oire hyvin vakavasta sairaudesta, jonka nimi on eurofederalismi.

Marinucci
Arvoisa rouva puhemies, Euroopan unioni kiinnittää jatkuvasti enemmän huomiota kansalaistensa terveyteen, ja myös unionin toimivalta terveyttä koskevissa asioissa on laajentunut Maastrichtin ja Amsterdamin sopimusten välillä, vaikka useat jäsenvaltiot ovat yhä ja tulevat vielä pitkään olemaan haluttomia luovuttamaan unionille toimivaltaa terveydenhuollon alalla.
Tällä hetkellä puhumme siis yhä ennaltaehkäisystä, mutta se ei ole vähän. Fyysisen ja psyykkisen hyvinvoinnin säilyttämiseen on pyrittävä juuri siksi, että voittaisiin välttyä kärsimyksiltä ja kustannuksilta - ei ainoastaan ihmiselämän säilyttämisen kannalta - eikä voida kiistää sitä, että viidessätoista jäsenvaltiossa aloitettu sairauksien ennaltaehkäisyyn tähtäävä toiminta luo varmasti lisäarvoa. Tämä on totta yleisellä tasolla, ja se on vielä enemmän totta keskusteltaessa tämän todellisen "terveysistunnon" aiheista, toisin sanoen harvinaisista sairauksista - jotka määritelmänsä mukaisesti muodostavat tieteellisen tutkimuksen kannalta hyödyllisen tapausten joukon vain, mikäli valvonta ja kontrolli, tietojen kartuttaminen ja tutkimus, tapahtuu yksittäisiä valtioita suuremmassa kontekstissa - tai saastumiseen liittyvistä sairauksista, sillä saastuminen on ilmiö, joka ei tunne valtioiden välisiä rajoja ja jota vastaan voidaan taistella vain yhteisin ja ylikansallisella tasolla koordinoiduin keinoin.
On tuskallista joutua toistamaan tätä, mutta valitettavasti on totta, että harvinaisia tauteja koskevan ongelman osalta Eurooppa on tällä hetkellä jäänyt jälkeen kehityksestä. Joku väittänee, ettei meidän aina pidä etsiä vertailukohtaa Yhdysvalloista, jotka ovat tosiaan Yhdysvallat, toisin sanoen valtiota hallitaan liittovaltion lakien ja liittovaltion hallintojärjestelmän mukaan, käytössä on yhteisvaluutta, ja niin edelleen. Tosiasia on, että maailman suurin taloudellinen mahti ei ole tähän mennessä tukenut eikä edistänyt jäsenvaltioidensa toimia alueella, jolla yksityisen sektorin vastuunotto ei ole kuviteltavissa, vaikka kävisikin yhä selvemmäksi, että juuri näiden sairauksien harvinaisuus - ne ovat harvinaisia mutta vakavasti vammauttavia ja johtavat usein kuolemaan - on estänyt ottamasta käyttöön asiantuntemusta, tietoa, tieteellisiä ja taloudellisia keinoja, jotka ovat välttämättömiä oikeiden ratkaisujen löytämiseksi ongelmiin.
Harvinaisista sairauksista puhuttaessa viitataan yli 5000 sairauteen, joiden yleisyys on 10/ 5000 yhteisön koko väestössä. Sairauden harvinaisuuden vuoksi diagnoosit tehdään hitaasti: niitä joudutaan odottamaan yhdestä viiteen tai jopa kuuteen vuoteen. Ajatelkaa potilaita, sairaita lapsia ja heidän perheitään; perheitä, jotka ovat onnistuneet täyttämään tyhjiön ja vastustamaan hallinnollisen sektorin hitautta perustamalla erittäin huomattavan verkoston potilastukiryhmiä, jotka ovat kehittyneet näihin tauteihin sairastuneiden henkilöiden vanhempien ja omaisten aloitteesta ja jotka usein ovat koonneet suuren määrän kokemuksiinsa ja tietojen vaihtoon perustuvaa asiantuntemusta.
Sen tähden on suhtauduttava erittäin myönteisesti komission esittämään unionin toimintasuunnitelmaa vuosille 1999-2003 koskevaan päätösehdotukseen, ja toivon - ja pyydän herra komissaarilta vahvistusta - että sitä johdonmukaisena täydennyksenä seuraisivat harvinaisten sairauksien lääkkeitä koskevat toimenpiteet.
Jotta tämä ohjelma ei jäisi vain hyviin aikomuksiin, tarvitaan riittävää rahoitusta, kuten esittelijä Viceconte, jota haluan onnitella erittäin hyvin tehdyn työn johdosta, oikeutetusti vaati. Terveyden kustannuksella säästäminen on aina vaarallista, mutta tässä tapauksessa - kun Euroopan unioni aloitteellaan edistää, koordinoi ja tukee jäsenvaltioiden työtä - symbolisen ja siksi naurettavan summan asettaminen tuntuisi suorastaan pilailulta.
Herra komissaari on jo ilmaissut pahoittelunsa ja osoittanut olemassa olevat todelliset vaikeudet, mutta toivon, että hän hyväksyy parlamentin ehdotukset, sillä parlamentilla talousarvion hyväksyjänä on oikeus ja velvollisuus toimia niin, että hyväksymämme ohjelmat todella voivat saavuttaa ne tulokset, joita niiltä odotetaan.
Rouva puhemies, tahtoisin vielä lausua muutaman sanan Flemmingin mietinnöstä. Minun on ilmaistava tyytymättömyyteni mietinnön 10 kohtaan, johon on viitattu jo useita kertoja. Olen täysin samaa mieltä siitä, että on vähennettävä tupakan kulutusta, on vähennettävä tai pikemminkin poistettava tupakoinnin aiheuttamat vahingot, mutta en hyväksy sitä, että terveyttä koskevassa mietinnössä esitetään suunnitelma, joka kuuluisi muiden, maataloutta koskevien, ohjelmien yhteydessä. Olen esimerkiksi sitä mieltä, kuten olen jo sanonut muissa yhteyksissä, että olisi tutkittava niitä vakavia vahinkoja, joita aiheutuu oluen liiallisesta käytöstä, sillä joissakin Euroopan unionin maissa oluen liiallinen kulutus aiheuttaa vakavia terveydellisä vaurioita ja on vaaraksi myös niille kansalaisille, jotka eivät juo, mutta joutuvat mahdollisesti väkivaltaisten hyökkäysten kohteeksi ja kärsivät siten oluen aiheuttaman alkoholismin seurauksista. Pitäisin tästä huolimatta vakavana virheenä humalan viljelyn tuen vähentämiseen tähtäävän ehdotuksen sisällyttämistä kansanterveyttä koskevaan esitykseen.

Lindqvist
Arvoisa rouva puhemies, keskustelun aiheena on neljä tärkeää mietintöä. Kolmessa niistä käsitellään ohjelmia, joiden avulla voidaan ehkäistä onnettomuuksia, harvinaisia sairauksia ja ympäristön aiheuttamia sairauksia ja neljännessä käsitellään EU: n politiikan terveysnäkökohtia. Pidän tärkeimpinä kahta viimeksi mainittua mietintöä. Kaikki ympäristön aiheuttamat sairaudet on selvitettävä, jotta niiden syyt ja seuraukset saadaan selväksi. Astma ja allergia yleistyvät, erityisesti nuorten keskuudessa. On tärkeää estää ja ehkäistä ennalta nämä taudit.
Minulla on kaksi kysymystä: Ensimmäinen kysymys kuuluu, tuleeko ennakkovaroitusjärjestelmän (early warning systems ) kaltaisia kysymyksiä käsitellä EU: n tasolla. Toinen kysymys on, onko todella perustettava tietopankkeja Euroopan tasolla. Ei, sitä en usko, minusta on parempi tehdä niin kansallisella tasolla.
Tärkeintä on, että kuvataan EU: n omien ohjelmien ja toimien vaikutukset terveyteen ja että ne jäsenvaltiot, jotka haluavat, saavat pitää tiukat ympäristövaatimuksensa, mikäli ne olisivat EU: n vaatimuksia tiukemmat. Minusta eri järjestelmien moninaisuus on hyväksi.

Lannoye
Arvoisa rouva puhemies, kun kerran minulla on näin vähän aikaa käytössäni, kohdennan puheenvuoroni Cabrolin mietintöön.
Tiedämme tosiaankin useiden tuoreiden tieteellisten julkaisujen perusteella, että saasteperäiset sairaudet ovat jatkuvassa kasvussa. Euroopan ympäristökeskuksen ja WHO-Euroopan alle kaksi vuotta sitten julkaistussa selonteossa päädyttiin sille kannalle, että on paljon sairauksia, jotka tulevat pahenemaan, eivätkä ainoastaan hengityselinsairaudet. Ajattelen etenkin elintarvikkeiden saastumisesta aiheutuvia sairauksia, joita ovat varsinkin eläimistä ihmisiin tarttuvien sairauksien tyyppiset taudit, siis salmonellamyrkytykset ja ohutsuolen infektiotulehdukset. Näiden sairauksien lisääntyminen on jatkuvaa ja hyvin huolestuttavaa.
Tästä syystä pahoittelen hieman ympäristövaliokunnan tavoin sitä, että komissio kieltäytyy laajentamasta ohjelman soveltamisalaa koskemaan muitakin sairauksia kuin allergioita ja hengityselinsairauksia, koska monet ympäristöön liittyvät häiriöt ansaitsisivat osakseen aivan yhtä tärkeää huomiota. Vaikka syyn ja seurauksen välinen suhde ei näytä yhtä ilmeiseltä, luulen, että emme voi pysyä välinpitämättöminä niinkin vakavien ilmiöiden osalta kuin hedelmättömyyden lisääntyminen, joka on aivan ilmeistä joissakin maissa, kuten kotimaassani. Tutkimukset vahvistavat, että nuorten hedelmättömyys lisääntyy, mikä vaikuttaa raskaasti suuriin terveydenhuoltomenoihin, koska tämä hedelmättömyys pakottaa turvautumaan keinohedelmöityksiin. Ryhdymme siten teknologisen vastuunpakoilun prosessiin, joka on kukistettava hinnalla millä hyvänsä. Olisi selvästi parempi toimia ennalta ehkäisevästi. Luulen, että Euroopan unioni on kuitenkin laajuutensa ansiosta, ja kun otetaan huomioon jäsenvaltioiden tavallisesti käytettävissä olevat varat, paremmin varustautunut kuin jäsenvaltiot käymään tämän tehtävän kimppuun.

Aparicio Sánchez
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa komissaari, saanen aloittaa yleisellä huomiolla. Jos haluamme, että unionimme on poliittinen unioni, ja olen varma, että sellaisen eurooppalaiset haluavat sen olevan, meidän täytyy vahvistaa sisäpolitiikkoja. Saavuttaaksemme halutun Euroopan unionin, on meidän vahvistettava nykyisiä yhteisiä politiikkoja, muita kuin EMUa ja YMP: tä. Niitä vahvistetaan, herra komissaari, talousarvioiden, neuvoston poliittisen tahdon, keskustelujen, kuten se, mitä tänä iltana käymme ja komission tarmokkuuden avulla, jota kunnioittavasti mutta päättäväisesti teiltä pyydän, herra komissaari.
Kaikkein paras esimerkki sisäpolitiikkojen voimattomuudesta on terveyspolitiikka. Sen vuoksi ja koska Euroopan unionin perustamissopimuksen mukaisesti terveys kuuluu virallisesti Euroopan unionin toimivaltaan - toissijaisuutta vahingoittamatta - pidämme erittäin myönteisinä komission aloitteita, jotka täydentävät sen itsensä 1983 määrittelemää kahdeksaa toimialaa, ja erittäin onnistuneina täällä keskustelun aiheena olleita mietintöjä, joiden tarkistukset parantavat mielestämme näitä komission aloitteita. Toisaalta siksi, että esimerkiksi saasteiden aiheuttamia sairauksia tai vammautumista tai Alzheimerin tautia esiintyy paljon ja toisaalta siksi, että eräät taudit ovat päinvastoin erittäin harvinaisia, mistä johtuen ne eivät ylitä yhteiskunnallisen kannattavuuden kynnystä tutkimuksessa, tilastoinnissa, jne.
Nämä ovat esimerkkejä siitä, millaista komission ja parlamentin yhteistyön pitäisi olla etsittäessä lopullista päämäärää. Erot ovat suuria. Ensinnäkin kronologinen ero. Saanemme sanoa, että tällaiselle ja suhteellisen vaatimattomalle ohjelmalle on rahoitus annettava viideksi vuodeksi, ei koskaan yhdeksi. Alkavatko rahoitusnäkymät nollasta? Eivätkö ne synny kiinnityspohjalle? Näin ollen, meidän täytyy keskittyä vihdoin viiden vuoden ohjelmiin. Toiseksi budjettien määrälliset erot. Luulen, että komissio pienentää yleiset talousarviot alle puoleen ja vähentääkseen tavoitteita se laatii yhden vuoden talousarvioita. Sanoisinpa vaan, että mikä tahansa Euroopan suurkaupunki suuntaa tällaisiin ohjelmiin enemmän varoja kuin komissio.
Hyväksymällä ja puolustamalla näitä tarkoituksenmukaisia ja tarpeellisia ohjelmia varten laadittavia asianmukaisia talousarvioita, vahvistamme terveyspolitiikkaa ja siten vahvistamme myös sisäpolitiikkoja ja täytämme tämän komissiolle ja parlamentille annetun historiallisen tehtävän, joka on poliittisen unionin, Euroopan unionin rakentaminen.

Filippi
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin tuoda esiin ongelman, johon on jo viitattu eli sen, että kansalaisten terveyden varjelemisesta - erityisesti elintarvikkeiden ja yleensä maatalouden tuotteiden yhteydessä - käytävässä keskustelussa on päästävä eroon jakomielisyydestä, joka toisinaan vallitsee yhteisön toimielimissä talousasioita käsittelevien valiokuntien sekä maatalous- ja ympäristövaliokuntien välillä, sillä toimivampi yhteistyö ja toimenpiteiden parempi koordinointi eri tasoilla johtaa paitsi tuotteiden myös kansalaisten terveyden parempaan suojaan.
Minusta näyttää siltä, että tässä mielessä Flemmingin mietinnössä pyritään löytämään tämä tasapaino. Muiden täällä kuultujen puheenvuorojen osalta on sanottava, että vastaava järkevyys mielestäni puuttui. Tarkoitan tällä erityisesti sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän esittelijää, joka kuukausi sitten ehdotti ryhmänsä nimissä kevyiden huumausaineiden vapauttamista ja joka tänä iltana ehdotti tupakantuottajille suunnattujen tukien lopettamista. Tämä on mielestäni erittäin tyypillinen esimerkki yllä mainitsemastani jakomielisyydestä.
Yhdessä muiden Euroopan kansanpuolueen ryhmän edustajien kanssa mietinnön 10 kohtaan esittämäni tarkistuksen hyväksyminen johtaisi mielestäni vielä parempaan tasapainoon, ja olen varma siitä, että esittelijä hyväksyy tämän tarkistuksen myönteisenä lisänä siihen perustaan, joka hänen mietinnössään jo on. On sanottava, että minä henkilökohtaisesti toivoisin, että myös 12 kohta poistettaisiin, sillä se on selvästi ristiriidassa sen kanssa, mitä maatalousvaliokunnassa on päätetty. Näihin aiheisiin meillä on varmasti tilaisuus pian palata. Olisin esimerkiksi kannattanut mainonnan kieltämistä niin, että jäsenvaltioille jätetään kuitenkin mahdollisuus määrätä suurten urheilutapahtumien sponsoroinnista.
Lopuksi, olen sitä mieltä, että meidän on löydettävä parempi tapa työskennellä sekä tuottajien etujen että kuluttajien terveyden turvaamiseksi.

Hyland
Arvoisa rouva puhemies, olen Alzheimerin taudin osalta erityisen tyytyväinen siihen, että parlamentti on pystynyt vaikuttamaan edes jonkin verran tähän vakavaan terveyttä koettelevaan vitsaukseen. Uuden budjettikohdan hyväksyminen merkitsi sitä, että tämän sairauden torjumiseksi myönnettiin eritysrahoitusta. Mutta tätä voidaan pitää vasta ensiaskeleena taudin torjumisessa.
Amsterdamin sopimuksen sitoumuksessa ihmisten sairauksien ja tautien ennalta ehkäisemiseksi mennään jopa pitemmälle kuin nykyisessä perustamissopimuksessa, ja se on sen vuoksi otettava tyytyväisenä vastaan. Yhteisön tapa reagoida Alzheimerin tautiin on lisäkoetin tämän uuden sitoumuksen noudattamisessa. Pyydän, etteivät ministerineuvosto ja komissio tuota meille pettymystä asiassa.
Haluaisin kehottaa komissiota erityisesti kertomaan, millaisia tutkimustoimenpiteitä se aikoo, jos aikoo, toteuttaa Alzheimerin taudin torjumiseksi viidennen puiteohjelman rajoissa.
Haluan vielä lopuksi todeta kaksi asiaa. Ensinnäkin, me UPE-ryhmän jäsenet vaadimme tämän taudin torjumiseksi erityistä viisivuotista EU: n toimintaohjelmaa, jolle osoitetaan asianmukainen rahoitus. Toiseksi, komission on sovitettava yhteen tautia koskevat uudet ja vanhat tutkimustulokset, ja sen on oltava valmis yhteensovittamaan Maailman terveysjärjestön kanssa tällä alalla aktiivisesti toimivien yhdistysten ja järjestöjen toiminta, perheet ja hoitajat mukaan lukien.

Cars
Arvoisa rouva puhemies, parlamentti haluaa dementiaa käsittelevällä päätöslauselmalla saada Euroopan unionin osallistumaan enemmän, myös taloudellisesti, taisteluun Alzheimerin tautia ja muita dementiasairauksia vastaan. Kuten parlamentti korostaa, on tärkeää, että EU: n panos tulee koskemaan kaikkia dementian muotoja, esimerkiksi myös aivoverenkierron häiriöstä johtuvaa dementiaa ja otsalohkodementiaa.
Tutkimuksen päätarkoituksena on löytää lääke dementiasairauksiin, mutta ennen kuin siihen päästään, on tutkimuksen myös yritettävä kehittää menetelmiä, joiden avulla dementiaa sairastavat voivat niin pitkään kuin mahdollista säilyttää normaalit toiminnot mahdollisimman pitkälti. Tehtävään kuuluu myös kehittää menetelmiä sille, kuinka omaisten ja hoitajien tulee suhtautua dementiapotilaaseen niin, että jokaisen asianosaisen elämässä on eloa ja sisältöä.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa rouva puhemies, sallikaa minun tehdä neljä huomautusta minuutissa. Ensinnäkin: BSE-esimerkistä voi nähdä, kuinka nopeasti harvinaiset sairaudet leviävät suuronnettomuuksiksi. Toinen huomautus: hallinnon ylimielisyydestä voi havaita, kuinka nopeasti hallinto voi edistää tällaista kehitystä, koska me saimme vihjeen siitä, että BSE-tutkimus saisi odottaa, kunnes harvinaisia sairauksia koskeva ohjelma olisi esitetty. Kolmas huomautus: kun on kyse harvinaisista saurauksista, teollisuus ei ole ollenkaan kiinnostunut, koska suhde yksi miljoonasta ei ole kannattavaa lääkkeelle. Neljäs huomautus, joka seuraa edellisestä: tarvitsemme Euroopan tasolla välttämättä ohjelmaa, joka tutkii näitä harvinaisia sairauksia, saa ne hallintaan ja rajoittaa sitten niiden mahdolliset seuraukset eli epidemian, jollainen nähtiin BSE-taudin yhteydessä.

Myller
Arvoisa rouva puhemies, keskityn lähinnä edustaja Flemmingin laatimaan mietintöön terveydensuojelua koskevien vaatimusten liittämisestä osaksi yhteisön politiikkoja. Mietintö on perusteiltaan aivan oikean suuntainen vaatiessaan terveyspolitiikkojen nykyistä parempaa koordinaatiota ja yhteensitomista osaksi EU: n muita politiikkoja.
Amsterdamin sopimus, kuten täällä on todettu, antaa kansanterveyskysymyksille nykyistä enemmän painoarvoa. Tätä sopimuksen kohtaa olisikin käytettävä niin, että kyettäisiin todella vaikuttamaan Euroopan laajuisesti kansalaisten terveyden edistämiseen. Niinpä olisikin päästävä nykyistä periaatteellisempaan ja kokonaisvaltaisempaan strategiaan, jonka tunnuspiirteenä tulisi olla laaja-alaisuus ja kokonaisvaltaisuus. Terveyskysymysten tulisi olla läpäisyperiaatteena kaikissa yhteisön politiikoissa.
Tasa-arvon ja terveyden välillä on selkeä suhde. Tiedämme, että syrjäytyneet ja heikommassa taloudellisessa asemassa olevat ihmiset sairastavat enemmän kuin paremmassa asemassa olevat ja paremmin koulutetut. Tämä on tietysti osaltaan myös valistuskysymys, ruokavalioon ja elämäntapoihin liittyvä kysymys, mutta yhä enemmän myös taloudellinen kysymys.
Eurooppa vanhenee. Mitä vaikutuksia tällä on eri politiikkojen tasolla ja millä tavalla taloudellisia voimavaroja terveydenhuollon alalla tullaan jakamaan, on erittäin merkittävä tulevaisuuden kysymys. Ei niinkään Euroopan unionin tasolla, vaan erityisesti jäsenmaitten tasolla.
Euroopan unionin tasolla olisi sen sijaan kyettävä priorisoimaan ne asiat, jotka ovat erityisiä eurooppalaisia kysymyksiä. Millä tavalla saadaan parhaiten lisäarvoa kansallisille ponnisteluille? Tämän tulisi olla eurooppalaisen tason politiikkaa. Olisi oltava näkemystä siitä, mitkä asiat tässä suhteessa ovat tärkeitä ja mitkä vähemmän tärkeitä.
Niinpä vaikka ymmärränkin tällaisten erityisiin sairauksiin liittyvien toimintaohjelmien merkityksen, haluaisin kuitenkin korostaa komission tulevassa työssä EU: n kansanterveysohjelmaa laadittaessa sitä, että lähtökohdaksi tulisi ottaa terveyden edistäminen rakenteellisen terveyspolitiikan avulla. Toisin sanoen vaikuttamalla sellaisiin yhteiskuntapoliittisiin kysymyksiin kuten maatalous, miten tehokasta se on ja millä tavalla siinä käytetään erilaisia kasvinsuojeluaineita eli siinä tulisi päästä ekologisesti järkevään toimintaan. Entä miten liikennepolitiikkaa, työllisyyskysymyksiä, syrjäytymistä ja tämän tyylisiä asioita hoidetaan? Nämä ovat mielestäni tärkeitä rakenteellisia kysymyksiä silloin kun puhutaan terveyspolitiikasta.

Whitehead
Arvoisa rouva puhemies, haluan huomauttaa muutamista seikoista ja esittää komissaarille muutaman kysymyksen, jotka liittyvät Trakatellisin mietintöön. Syyllisyyttäni siitä, etten ollut kuulemassa herra Trakatellisiä, lieventää jonkin verran se, ettei hän ole täällä kuulemassa minua. Menen suoraan asiaan, jota kysymykseni koskevat.
Ymmärtääkseni käsittelemämme ehdotus voi sekä pelastaa EHLASS-hankkeen että pidentää sen voimassaoloaikaa ja sisällyttää sen henkilövahinkojen ehkäisemistä koskevaan toimintaohjelmaan. Se lopettaisi osittain kahden pääosaston toimintojen päällekkäisyydet ja antaisi jäsenvaltioille suuremman vastuun, sillä ne osallistuisivat tämän hankkeen rahoitukseen 50 %: lla 20 %: n sijasta. Komissaarille esittämäni kysymykset - ja tiedän, että hän vastaa niihin hänelle niin tyypillisen ystävällisesti - liittyvät todellisesti siihen, kuinka tämä rahoituspaketti toimii. Suhtaudun ehdotukseen erittäin myönteisesti, koska jos voimme taata sen, että EHLASS toimii vielä seuraavien viiden vuoden ajan, eli niin kauan kuin henkilövahinkoja koskeva toimintaohjelma kestää, se on erittäin hyvä asia. Luulen, että meillä on silloin sellainen tietokanta, jonka tarvitsemme voidaksemme tehdä selvityksen kotona ja vapaa-aikana tapahtuvista tapaturmista.
Ongelmana on se, ettei ole oikeastaan lainkaan mainittu sitä, mistä tarvittavat 7 miljoonaa ecua tulevat. Saadaanko ne kahdelta pääosastolta? Saadaanko ne todennäköisemmin toiselta kuin toiselta? Onko jäsenvaltioilta tiedusteltu, missä määrin ne ovat valmiita maksamaan tarvittavan 50 %? Olisi hyvä saada vastaukset näihin kysymyksiin, sillä kun otetaan huomioon, ettei EHLASS: n nykyisen toiminnan perusteet enää päde, yksi ongelmista on se, etteivät henkilövahinkoja koskeva järjestelmä ja kuluttajapolitiikan oikeudellinen kehys, joihin haluaisin tämän perustuvan, tule voimaan itse asiassa ennen vuotta 1999. Tällaisissa olosuhteissa on vain ihmeteltävä sitä, kuinka me voimme käynnistää tämän yhteensovitetun järjestelmän vuonna 1998.
Jotkut jäsenvaltiot, erityisesti Saksa ja Ranska jonkin verran, vastustivat ensisijaisesti EHLASS-järjestelmän käytöönottoa. Minun tehtäväni oli kaksi vuotta sitten valvoa ympäristö- terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puolesta sitä, kuinka tämä ohjelma toimi, ja tein sen johtopäätöksen, että se oli kannattava järjestelmä, joten meidän pitäisi jatkaa sen toimintaa. Voimme jatkaa sen toimintaa ainoastaan siinä tapauksessa, että rahoituksen osalta tehdään terveitä laskelmia ja osoitetaan vastuualueet selvästi. En tiedä ketään muuta, joka voisi huolehtia asiasta paremmin kuin komissaari Flynn, mutta haluaisin saada vastaukset näihin kysymyksiin.

Malone
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin rajata huomautukseni ainoastaan Alzheimerin tautiin. Tiedämme, ja olemme kuulleet täällä tänä iltana, että monet tuhannet kansalaiset kaikkialla Euroopan unionissa kärsivät tästä taudista ja siihen liittyvistä oireyhtymistä. Komission olisi nyt tehtävä aloite Alzheimerin tautia koskevan Euroopan laajuisen toimintaohjelman perustamiseksi. Komissio on jo tehnyt kauan kaivattuja aloitteita syövän, saasteperäisten sairauksien, harvinaisten sairauksien, aidsin ja tupakoinnin torjumiseksi niiden toimivaltuuksien puitteissa, jotka sillä kansanterveyden alalla on.
Valitettavasti se ei tee Alzheimerin taudin osalta muuta kuin osallistuu tutkimuksen rahoittamiseen, mikä ei ole tarpeeksi. Tarvitsemme tutkimusta, mutta teidän, herra komissaari, on mentävä pitemmälle. Teidän pitäisi laatia Euroopan laajuinen toimintaohjelma Alzheimerin taudin torjumiseksi. Tämä ohjelma sisältäisi toimintatapoja, joiden avulla voitaisiin tehostaa tutkimusta taudin syistä, tunnistaa riskitekijät, ehkäistä ja käsitellä sairautta, edistää terveydenhuolto- ja geriatrian alan hoitohenkilöstön erikoiskoulutusta. Sen pitäisi myös pyrkiä muuttamaan kansalaisten kielteisiä käsityksiä tästä sairaudesta. Teidän olisi varmistettava, että kaikki ne määrärahat käytetään, jotka säästetään vuosittain jo nykyisen ohjelman aikana.
Alzheimerin tautia koskevasta toimintaohjelmasta olisi erittäin paljon hyötyä niille monille tuhansille eurooppalaisille, jotka sairastavat tautia. Potilaiden edut eivät ole ainoa asia, johon ei kiinnitetä tarpeeksi huomiota, vaan myös näiden potilaiden hoitajat jätetään hyvin usein täysin huomiotta. Oman kokemukseni perusteella Irlannissa ei kiinnitetä mitään huomiota niihin moniin tuhansiin ihmisiin, pääasiassa naisiin, jotka hoitavat maamme noin 25 000 Alzheimerin tautia sairastavaa henkilöä. Esimerkiksi se, että heidän taloudellinen tilanteensa selvitetään avustuksen saamiseksi, on häpeällistä. Haluaisin, että tämä tilanne helpottuu välittömästi, ja olen valittanut asiasta asianomaiselle ministerille.
Lopuksi haluan todeta, että pienimuotoiset ohjelmat ja pienimuotoiset aloitteet voivat olla erittäin hyödyllisiä. Olen vastikään nähnyt, että eräässä dublinilaisessa sairaalassa Blanchardstownissa oli meneillään ohjelma, jossa lemmikkikoirat viedään katsomaan näitä potilaita sairaalaan, ja sillä on erinomainen parantava vaikutus. Meidän pitäisi kannustaa tällaista parantavaa toimintaa kaikkialla Euroopassa.

Flynn
Kiitos, rouva puhemies. Tekisin aivan lyhyesti yhteenvedon, koska kävin todellakin läpi monta niistä asioista, jotka on otettu melko yksityiskohtaisesti esille ensimmäisestä puheestani. Tiedän, että käytin siihen jonkin verran aikaa, mutta tein sen siinä toivossa, että antaisin yleiskuvan siitä, mitä mieltä olemme kolmesta ohjelmasta ja rouva Flemmingin mietinnöstä sekä Alzheimerin tautiin liittyvästä kysymyksestä.
Minun on sanottava, että keskusteluun, jota on tänä iltana käyty parlamentissa tästä erittäin tärkeästä kansanterveyteen liittyvästä aiheesta, on oltava erittäin tyytyväinen. Vaikka moni onkin viitannut siihen, kuinka myöhä nyt on ja kuinka vähän jäseniä parlamentissa on läsnä, se ei todellakaan ole vähentänyt niiden puheiden laatua, jotka olemme kuulleet, eikä sitä vilpittömyyttä, joka puheita on leimannut. Parlamentti sitoutuu varmasti voimakkasti niihin asioihin, joista tänne jääneet jäsenet keskustelevat.
Minulla on hyvin vähän lisättävää eri mietintöjen ja suullisten kysymysten sisältöön, mutta olen pannut merkille erilaisia asioita ja sen, mitä pitäisin eri puheissa esille tulleista viesteistä tärkeimpänä. Puheet ovat olleet monessa suhteessa samankaltaisia, mutta niihin kannattaa kiinnittää huomiota, koska meidän on tarkasteltava niitä erittäin huolellisesti seuraavan tärkeän ajanjakson aikana, jolloin suunnittelemme kansanterveyden seuraavaa toimintakehystä.
Monessa puheessa keskityttiin tarkastelemaan sekä Maastrichtin että Amsterdamin sopimuksen kansanterveyttä koskevia säädöksiä erittäin vakavasta näkökulmasta ja pitämään niitä ensisijaisen tärkeinä, ja haluaisin uskoa, että voisimme ehkä uutta toimintakehystä valmistellessamme tulkita Amsterdamin sopimusta suhteellisen laajasti. Panen kyllä erityisesti merkille sen, mitä herra Needle sanoi, eli sen, että uusi kehys on varmasti otettava käyttöön, mutta se tulee maksamaan.
Kun kahdeksalle ohjelmalle myönnettiin niitä varten tarkoitetut määrärahat, kaikki rahat käytettiin. Kolme ensimmäistä neljästä ohjelmasta tekivät todellakin selvää kaikista rahoista, eivätkä ne jättäneet käytännöllisesti katsoen mitään niille kolmelle erittäin tärkeälle ohjelmalle, joista me nyt keskustelemme. Mutta se ei saa minua muuttamaan mieltäni, koska vaikka käytettävissä olevat varat ovat vähäiset ja vaikka ne myönnetään vuosittain vain vuodeksi kerrallaan, meidän pitäisi päästä alkuun ja tulla niillä toimeen, ja sitten kun rahoitusnäkymiä tarkastellaan uudelleen, voimme osoittaa, että meidän kantamme oli oikea, että ohjelmat ovat merkittäviä ja että varojen vähäisyys merkitsee sitä, että voimme toteuttaa suunnittelemamme toimet, jos saamme tarvittavat rahat myöhemmin. Puhun siitä lisää hetken kuluttua.
Te kannatitte sitä näkemystä, jonka mukaan Euroopan yhteisö ja toimielimet voivat tuoda todellista lisäarvoa sille, mitä jäsenvaltioissa parhaillaan tehdään, ja siitä on nyt todellakin kysymys. Tiedämme, että jäsenvaltioilla on pääasiallinen vastuu terveydenhuollon järjestämisestä ja hoidosta, mutta meidän pitäisi keskittyä koko yhteisöä koskettaviin aiheisiin, joista kansalaiset ovat erityisesti huolissaan, jotta voimme sovittaa yhteen parhaimpia toimia ja käytäntöjä jäsenvaltioissa ja ottaa siinä mielessä vastuu. Se voi olla näistä ohjelmista saamamme lisäarvo, vaikka ne ovatkin nyt määrärahojen osalta pieniä. Asia voi ehkä muuttua niiden hyvien aikomusten ja hyvien toimintapojen ansiosta, joita toteutamme toimintakehykseen liittyvissä toimissa.
Parlamentti on osoittanut tukevansa hyvin aidosti ja rohkaisevasti kahdeksaa kansanterveyden edistämiseen liittyvää ohjelmaamme. Suunnittelimme ne Maastrichtin sopimuksen 128 artiklan nojalla. Kaikki puheenvuoron pitäneet jäsenet - ja myös minä - ovat sitä mieltä, ettei yhteisö kykene tekemään kaikkea sitä, mitä se voisi ja mitä sen pitäisi tehdä nykyisten talousarviota koskevien rajoitusten vuoksi. Tehkäämme tämä asia selväksi. Te haluatte, että tehtäisiin enemmän. Tästä komissio on samaa mieltä. Monia asioita voidaan ja pitäisi yrittää. Ehkä meidän pitäisi esittää toimintamme osalta mahdollisuudet seuraavassa puiteohjelmassa, toimittaa se sen jälkeen jäsenvaltioille, esittää parlamentin ja komission sopima kansalaisten etujen kannalta paras mahdollinen rahoitus ja hakea rahoja sen jälkeen budjettivallan käyttäjältä. Toivokaamme, että vuoden 2000 jälkeen talousarvionäkymissä otetaan tämä meidän näkemyksemme huomioon, koska teidän näkemyksenne aiotaan ottaa huomioon ja selvittää se erittäin selvästi siinä seuraavaa toimintakehystä koskevassa tiedonannossa, jonka olen luvannut parlamentille. Aion esittää, mitä minun mielestäni pitäisi tehdä yhdessä teidän kanssanne niillä aloilla, joita olette painottaneet tänä iltana. Katsotaan, mitä sen jälkeen tapahtuu.
Suurin osa jäsenistä tuo esille sen, kuinka tärkeä seuraava kansanterveyden toimintakehys on ja kuinka tarpeellisena pidämme sitä, että nykyisten ohjelmien ulkopuolelle merkittävällä tavalla jääviä näköpiirejä laajennetaan. Haluaisin kulkea siihen suuntaan teidän tuellanne.
Olette tehneet minulle erittäin selväksi sen, että te odotatte komissiolta suhteellisen paljon. Aion ottaa sen huomioon. Kun keskustelemme uudelleen niistä aineksista, jotka haluaisimme sisällyttää kehykseen, ja tarvittavista varoista, nekin saanevat täällä kannatusta. Kulutamme unionissa paljon rahaa moniin asioihin. Kun itse asiassa puhutaan jonkin uuden tuotteen markkinoinnista, yhden yön aikana voidaan päättää suurempien summien myöntämisestä yhden tuotteen edistämiseksi kuin ohjelmille myönnetään viideksi vuodeksi. Se ei ole järkevää.
Voin hyvin ymmärtää rouva Flemmingiä, kun hän toteaa, kuten hän totesi myös mietinnössään, kuinka vaikeaa on vakuuttua siitä, että vaarallisten tuotteiden tukeminen ja niiden avustaminen on välttämätöntä. Hän tarkoittaa unionissa viljeltävää tupakkaa. Olen ollut aina sitä mieltä, että tässä asiassa on ristiriita, ja olen tuonut sen esille monta kertaa. Unioni voi myöntää vuosittain melkein 800 miljoonaa ecua sellaisen tuotteen tukemiseen, jolla ei ole markkinoinnin kannalta käytännöllisesti katsoen minkäänlaista arvoa ja joka aiheuttaa samanaikaisesti valtavaa vahinkoa kansanterveydelle. Pyrimme täällä ainoastaan siihen, että saisimme pienen summan rahaa, jotta voisimme edistää sellaisia järjestelmiä ja ohjelmia, jotka auttaisivat suuresti ja lisäisivät mahdollisuuksia sen osalta, mitä ihmiset voivat tehdä oman terveytensä parantamiseksi. Mielestäni ennalta varautumisen periaate liittyy kansanterveyteen, ja meidän pitäisi tässä mielessä noudattaa sitä.
Olen huomannut, että Alzheimerin taudista yleensä on keskusteltu paljon. Jokainen toi esille sen, kuinka tärkeä se on. Minun on todettava, että komissaari ja komissio tukee tätä. Ikääntyvä väestö aiheuttaa valtavan muutoksen, koska kysymyksessä on sairaus, johon ei ole vielä olemassa parannuskeinoa. Kun käyn Amerikassa, saan kuulla mahdollisuuksista kehittää joitakin lääkkeitä tulevaisuudessa. Mutta tällä hetkellä asialle ei voida tehdä mitään. Kuten jo totesin, voimme perustamissopimuksen nojalla ainoastaan ehkäistä. Panen erityisesti merkille sen, että te haluatte innokkaasti, että toteutettaisiin se toimintaohjelma, josta täällä keskusteltiin muutama vuosi sitten. Voisimme ehkä tarkastella hoitajien koulutusta koskevaa kysymystä kokonaisuudessaan myönteisemmin ja pohtia sitä, kuten rouva Malone viisaasti totesi, että muutettaisiin sitä kielteistä asennetta, joka monilla jäsenvaltioilla on tätä nimenomaista sairautta kohtaan.
Olen todennut, että aion esittää tämän asian tiedonannossa uuden toimintakehyksen yhteydessä. Annan tunnustusta sille, että parlamentti on valmis myöntämään rahat sitä varten. Herra Poggiolini teki asian erittäin painokkaasti selväksi, kun hän mainitsi väestörakenteen muutoksista ja siitä, että olemme tietoisia todennäköisen eliniän pitenemisestä sekä ihmisiä kohtaavasta uhkasta - ja kysymys on kasvavasta uhkasta - ja siitä, että yhä useammat ihmiset joutuvat kärsimään Alzheimerin taudista. Sitten, kun jonkinlainen lääke keksitään, meidän pitäisi pystyä keskittymään tällaiseen erityiseen sairauteen ja ottamaan vastuu. Voimme jakaa hyvät toimintatavat ja ehkä auttaa vastuullisia hoitajia ja järjestöjä. Aion ottaa tämän asian esille, ja kahden toimielimen tehtävänä on päästä yhteisymmärrykseen siitä, mitä meidän olisi uuden ohjelman rajoissa tehtävä.
Herra Whitehead otti esille joitakin EHLASS: iin liittyviä asioita, ja hänhän keskittyy tapansa mukaan aina johonkin erityiseen, erittäin merkittävään asiaan, ja niin hän teki tässäkin tapauksessa. Hän otti esille rahoituksen osalta seuraavan keskeisen seikan: toimiiko se ja ollaanko päästy yhteisymmärrykseen siitä, että se saataisiin toimimaan? Pääosasto V, joka on minun pääosastoni, aikoo ottaa pääosasto XXIV: lta 7, 5 miljoonaa ecua sitä varten, että EHLASS sisällytetään kansanterveysohjelmiin. Eli rahat tulevat sieltä, ja tällainen järjestely otetaan käyttöön. Meidän kannaltamme katsottuna rahoitus on varma.
Rahoitusosuuden osalta kollegani rouva Bonino esitti kuluttaja-asioita käsittelevässä neuvostossa, että sitä vähennetään tänä vuonna 65 %: iin ja sen jälkeen 50 %: iin, koska järjestelmän hyötyjä yritetään jakaa. Haluan lisäksi todeta, että jäsenvaltioiden suuri enemmistö on ilmaissut, silloin kun asia esitettiin niille, olevansa selvästi halukkaita jatkamaan järjestelmän toimintaa kehittyneemmässä muodossa ja suhtautuvansa hyvinkin suopeasti siihen, että ne vastaisivat suuremmasta kustannusosuudesta. Asiaan sitoutuminen on havaittavissa, ja moni jäsenvaltio ilmaisi sen silloin kun kysymys esitettiin niille. Näyttää siis siltä, ettei kyseistä ratkaisua vastusteta. Olen sen suhteen toiveikas. Luulen, että sekä herra Whitehead että minä haluaisimme, että se kehittyy samaan suuntaan.
Monia hyödyllisiä asioita on otettu esille. Olen rouva Myllerin kanssa samaa mieltä siitä, että koko kansanterveyttä koskevaa kysymystä pitäisi lähestyä paljon kokonaisvaltaisemmin. Me aiomme tehdä niin uuden toimintakehyksen puitteissa, ja odotamme innokkaasti sitä, että voimme keskustella asiasta kanssanne.
Herra Hyland suhtautui erittäin innokkaasti viidenteen ohjelmaan. On totta, että viides puiteohjelma on yleisesti tiedossa. Moniin muihinkin kohtiin kannattaa viitata. Mutta voisin tehdä niistä yhteenvedon toteamalla, että kansanterveys, sellaisena kuin se on perustamissopimuksessa mainittu ja sellaisena kuin sen soveltamisalaa laajennetaan Amsterdamin sopimuksella, on vakava huolenaihe parlamentissa. Se on huomattava huolenaihe myös minun mielestäni ja komission mielestä. Pyrimme nyt etenemään kahdeksan ohjelmamme osalta välittämättä niistä vähäisistä varoista, jotka meillä on käytettävissämme niiden aloittamiseen, ja unohtamaan hetkeksi - vaikka meillä olisikin paljon rahaa - ne tavoitteet, jotka haluaisimme saavutettavan, ja yrittää sen jälkeen löytää keinot niiden rahoittamiseksi uusien rahoitusnäkymien rajoissa ja kulkea eteenpäin ja saada jotain myönteistä aikaan kansanterveyden tukemiseksi unionissa.

Puhemies
Mielestäni olemme käyneet erittäin laadukkaan keskustelun. Mutta jos sallitte, annan vielä yhden puheenvuoron.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa rouva puhemies, yksi kysymys komissaari Flynnille: jos hän olisi BSE-taudin käsittelyn ja hänen vastuulleen tulleen asian käsittelyn yhteydessä ilmaissut johtopäätöksen, jonka hän nyt antaa kuultaa puheestaan ja joka kävi selväksi ennen kaikkea hänen viimeisestä lauseestaan, emmekö olisi välttyneet monelta skandaalilta, jonka BSE-tauti aiheutti?

Flynn
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin vain todeta vastatakseni tuohon perusteelliseen väitteeseen, että kyseistä asiaa oli tarkasteltu yhdessä ehdotuksistamme ennen kuin siitä tuli ongelma, jopa ennen BSE-taudin ongelmaa. Jos meillä olisi ollut yhteisön laajuinen tarkkailu- ja valvontaverkosto, jota silloin ehdotettiin ja jota ei ole vieläkään lopullisesti perustettu, olisimme saattaneet olla edistyksellisempiä. Toivoisin silti, että päästäisiin yhteisymmärrykseen siitä, että yhteisön tarkkailu- ja valvontaverkosto on yksi hyvä askel eteenpäin niiden asioiden hoitamisessa, joista olette maininneet.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.
(Istunto päättyi klo 23.28.)

