Egy megreformált Kereskedelmi Világszervezet felé (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Cristiana Muscardini által a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság nevében készített, "Egy megreformált Kereskedelmi Világszervezet felé ” című jelentés.
Cristiana Muscardini
előadó. - (IT) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, hadd kezdjem azzal, hogy őszinte köszönetet mondok a titkárságnak, amely rendkívüli aktivitást mutatott és a bizottság minden tagjának rendelkezésére állt a szöveg elkészítése során. Ma egy sor olyan gondolatot tárunk a Bizottság elé, amely az egész Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság konstruktív szellemben végzett, mélyreható mérlegelése eredményeképp született.
Bizottságunk hatékonyabb és demokratikusabb Kereskedelmi Világszervezetet szeretne, amely intézményi működését tekintve képes a nemzetközi kereskedelem szabályozása fontos feladatának elvégzésére. Ahhoz, hogy ez megvalósuljon, elengedhetetlen a szervezet megreformálása.
Az új tagok közelmúltbéli csatlakozása - elég, ha csak Kínára és Oroszország közelgő belépésére gondolunk - rámutat a mára 152 országot magába foglaló szervezet sikerére. Azonban pontosan megnövekedett mérete miatt kell fontolóra vennünk a WTO átszervezését.
A jelentésben hangsúlyozzuk azokat a kulcsfontosságú okokat, amelyek miatt a WTO-nak és a kereskedelmi multilateralizmusnak új, erősebb, dinamikusabb és demokratikusabb struktúrára van szüksége. Programunk visszatérő pontja a dohai fordulón folytatott tárgyalások: tudjuk, hogy bármikor megszülethet a megállapodás, csak valahogy mindig kicsúszik a kezünkből. Tudatában ennek a problémának, a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság ismét megerősíti a tárgyalások támogatása iránti szándékát, amelyek kiegyensúlyozottabb, igazságosabb kereskedelmet eredményezhetnek. Ugyanakkor úgy gondoljuk, hogy eljött az idő, hogy bátran és ambiciózusan tekintsünk a dohai fordulót követő időszak elé.
Ma, amikor ismertetjük elképzeléseinket a Bizottsággal, egyben felhívjuk a Közösség végrehajtó szervét, hogy legyen hasonlóképp bátor és ambiciózus, és indítson politikai kezdeményezést Genfben, ami megnyithatja az utat egyes olyan mechanizmusok működésének felülvizsgálata felé, amelyek jelenleg nyilvánvalóan nem működnek megfelelően.
A WTO intézményi struktúrája javítható lenne azzal, hogy különbséget teszünk az új nemzetközi szabályok és kötelezettségvállalások meghatározásával kapcsolatos tevékenységek és a már meglévő megállapodások végrehajtásával kapcsolatos tevékenységek között. A konszenzus elve a miniszteri konferenciák által követendő norma, és továbbra is annak kell maradnia, ugyanakkor egy a kibővített, és így más mechanizmusokat megkívánó szervezet végső határozatainak meghozatalához vezető eljárások esetében az egyhangú döntés mellett elképzelhető más módszerek kidolgozása is. Ilyen mechanizmusokban gondolkodtak Európa esetében; most a WTO esetében is hasonlót kell előirányozni!
A dohai forduló irányadó kritériuma az volt, hogy minden tagország vegyen részt a különböző témákban folytatott tárgyalásokon, míg egy ilyen széles bázisú szervezetben arra kéne törekedni, hogy egy többoldalú megközelítést alakítsunk ki, amely egyfajta "változó geometriát” foglal magában. Európa esetében már szó esett erről; most a WTO esetében is erre van szükség!
A fejlődés fontos téma, az elmúlt években a fejlődő országok csoportja egyre inkább nagyobbá és sokrétűbbé vált. Ide tartoznak a gazdaságilag felemelkedő országok csakúgy, mint az olyan országok, amelyek tulajdonképpen már "felemelkedtek”, mint például Kína, India, Brazília és Dél-Afrika. A ténylegesen fejlődő országok érdekében helyénvaló lenne tehát az országokat gazdasági helyzetük alapján áttekinthetőbb és homogénebb csoportokba sorolni és minden országtól elvárni, hogy gazdasági erejének megfelelően teljesítse kötelezettségeit.
A WTO Titkársága, noha professzionalizmusa és hozzáértése elismert - a titkársággal számos alkalommal konzultáltunk több hónapos munkánk során - viszonylag korlátozott létszámtervvel rendelkezik. Indokolt lenne a titkárság szerepét megerősíteni és feljogosítani kezdeményezések indítására és kompromisszumok javaslására. A titkárság megerősítése azt jelentené, hogy a földrajzi lefedettség szempontjából az reprezentatívabbá válna, így a középpontnak, a szervezet által folytatott tevékenységek hajtóerejének érezhetné magát, ami minden tagország, mindenekelőtt azon fejlődő országok javát szolgálná, amelyek jelenleg nem kapnak kellő figyelmet ahhoz, hogy érdemi növekedést tudjanak elérni.
Ami a WTO átláthatóságát és parlamentáris dimenzióját illeti, a nemzetközi vitarendezési eljárások átláthatóságát növelni kell, hogy javuljon a WTO külső megítélése. A parlamentáris dimenzió ösztönzésének a WTO-val kapcsolatos parlamentáris konferencián kell alapulnia, amelyet egy tanácsadó jogkörrel rendelkező, kiforrott parlamentáris gyűléssé kell továbbfejleszteni, így biztosítva eljárásainak legitimitását.
Létfontosságú, hogy a más nemzetközi szervezetekkel fenntartott kapcsolatokat a következetesség és a koordináció jellemezze. Ezért a Nemzetközi Munkaügyi Szervezettel és az ENSZ bizonyos intézményeivel ápolt kapcsolatokat meg kell erősíteni, hiszen a fontosabb nemzetközi szociális és környezetvédelmi kérdések nem hiányozhatnak a WTO tevékenységi kereteiből.
Mindenekelőtt nem szabad elfeledkeznünk arról, hogy a vitarendezési rendszer a WTO egyik sajátos jellemzője. Ha nem találunk módot arra, hogy ezeket az eljárásokat korszerűsítsük és felgyorsítsuk, fennáll a kockázata annak, hogy a viták évekig húzódnak, ami hátrányos következményekkel jár a társadalomra, a tagországokra és a fogyasztókra nézve. Ezen oknál fogva szeretnénk szívélyesen felkérni a Bizottságot, hogy legyen olyan merész, mint a parlamenti bizottság, amely új szabályokat dolgoz ki a Kereskedelmi Világszervezet jövő elvárásainak megfelelő modernizálására.
Androula Vassiliou
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, a Bizottság hálás a Parlamentnek ezért a mélyenszántó és időszerű jelentésért.
Az Európai Uniónak kiemelt fontosságú kérdésként kell kezelnie annak biztosítását, hogy a WTO választ tudjon adni a gyorsan változó világgazdaság kihívásaira. Figyelembe véve a több WTO-tagországot érintő jelenlegi gazdasági nehézségeket, minden eddiginél nagyobb szükség van egy szilárd, többoldalú intézményre, hogy ellensúlyozni tudjuk az ún. "beggar-thy-neighbour” (a más kárára jól járni igyekvő) protekcionista politikák iránti igényt.
A jelentés felismeri a Dohai Fejlesztési Menetrend (DDA) központi jelentőségét. A Bizottság ismételten kijelenti, hogy a WTO jövőjével kapcsolatos, Genfben indított kezdeményezést a DDA, reményeink szerint, sikeres végkimeneteléhez kell igazítanunk, illetve arra kell alapoznunk.
Ma, amikor a DDA-val kapcsolatos tárgyalások talán utolsó fázisához érünk, a WTO-nak nincs olyan tagja, amely rendelkezne azzal a politikai akarattal és/vagy adminisztratív forrásokkal, amely, illetve amelyek lehetővé tennék a WTO reformjának érdemi értékelését. Reményeink szerint, illetve reméljük, hogy ez a helyzet oda vezet majd, hogy még 2008 vége előtt megszületik a végleges megállapodás a DDA-ról. Ez megnyitná az utat a jövő WTO-járól folytatott vita, egy olyan vita előtt, amely nagymértékben függ attól, hogy sikerül-e megállapodnunk a DDA-t illetően.
Ami a jelentésben megfogalmazott elképzeléseket illeti, a Bizottság elviekben a legtöbbjükkel egyetért, noha egyértelmű, hogy az állásfoglalási indítványban szereplő néhány javaslat egyes WTO-tagok kemény ellenállásába ütközik majd.
Az intézményi kérdéseket illetően a Bizottság továbbra is támogatja a WTO parlamentáris dimenziójának megerősítését, illetve más elképzeléseket, úgymint további erőforrások biztosítása a WTO Titkársága számára és feladatkörének kibővítése, valamint a WTO aktív átláthatósági mechanizmusainak megerősítése és a szabályok alkalmazásának hatékony nyomon követése és felügyelete.
Tudomásul vesszük, hogy szükség van a vitarendezési eljárások nyilvánosságára és szeretnénk hangsúlyozni, hogy a mi kezdeményezésünk nyomán került sor arra, hogy a WTO Európai Uniót érintő ügyekben folytatott tárgyalásai a nyilvánosság előtt zajlottak.
Ami a jelentésben foglalt lényegi javaslatokat illeti, a nem kereskedelmi jellegű kérdéseknek a WTO szabályozási körébe történő felvétele iránti igény az Európai Unió politikájának irányadó elve marad a többoldalú mechanizmusok keretében, illetve a nemrég a "Globális Európa” közlemény alapján indított kétoldalú tárgyalások és a fejlődő országok érdekében indított egyoldalú kezdeményezések keretében is. Példaként említhetjük a fejlődő országok részére biztosított vámkedvezmények új egyoldalú rendszerét, valamint az Általános Preferenciarendszer Pluszt.
A kereskedelempolitika és a foglalkoztatás és környezetvédelem közötti kapcsolat minden bizonnyal fontos terület lesz majd, és más kereskedelmi kérdések is napirendre kerülhetnek.
Az új multilaterális politika dohai fordulót követő kidolgozása az európai kereskedelempolitika egyik legösztönzőbb és legnehezebb kihívását fogja jelenteni. A Parlament egyre jelentősebb szerepet fog betölteni e politika alakításában és irányításában, különösen a Lisszaboni Szerződés hatálybalépése után.
A Bizottság és különösen kollégám, Mandelson úr várakozással néz elébe az Önökkel folytatott nyitott és építő jellegű párbeszédnek, hogy a WTO és az egész multilaterális kereskedelmi rendszer megerősítését megcélzó, megalapozott és realisztikus következtetésekre juthassunk.
Johan Van Hecke
a Fejlesztési Bizottság véleményének előadója. - (NL) Elnök úr, biztos asszony, Fejlesztési Bizottságunk teljes mértékben támogatja az előadó, Muscardini asszony által a Kereskedelmi Világszervezet radikális reformja mellett felhozott érveket. 2001-ben a Sutherland-jelentés igen élénk vitát váltott ki magában a WTO-ban annak intézményi reformjáról; ez a vita sajnos túlságosan is hamar véget ért. Néhányan úgy vélik, hogy jelenleg nem időszerű a reformról folytatott vita. Szeretnék megvárni a Dohai Fejlesztési Menetrend kimenetelét, mielőtt magáról az intézményről folyna érdemi vita. Véleményünk szerint azonban a kettő nem zárja ki egymást.
A fejlődést illetően szeretnénk, ha a WTO-ban újfajta különbséget tennénk a fejlődő országok között, az országkategóriák helyett az egyes országok fejlődési szükségletei alapján. Muscardini asszony már kifejtette miért van erre szükség. A WTO-ban nemcsak nagyobb fokú átláthatóságra van szükség, hanem a más nemzetközi szervezetekkel, úgymint a Nemzetközi Munkaügyi Szervezettel és az UNCTAD-vel (az ENSZ Kereskedelmi és Fejlesztési Konferenciája) folytatott jobb együttműködés is elengedhetetlen. A Sutherland-jelentésben foglalt javaslat, miszerint a legkevésbé fejlett országok részére biztosított technikai segítségnyújtás finanszírozási rendszerét szerződéses jognak kell tekinteni annak érdekében, hogy ezek az országok teljes mértékben bekapcsolódhassanak a multilaterális kereskedelmi rendszerbe, létfontosságú bizottságunk megítélése szerint. Végül a vitarendezés, amelyben mindnyájunk előtt ismeretes okokból a fejlődő országok járnak a legrosszabbul, szintén felülvizsgálatra szorul, amint azt a Sutherland-jelentés is szorgalmazta.
Röviden: a WTO reformja létfontosságú, nemcsak tagjai előtti - ideértve a legszegényebbeket is - legitimitásának megerősítése, hanem véleményem szerint a multilateralizmus védelme miatt is.
Gunnar Hökmark
a Gazdasági és Monetáris Bizottság véleményének előadója. - Elnök asszony, szeretném megköszönni az előadónak és a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottságnak ezt a jelentést. Úgy gondolom, hogy a WTO ügyének megvitatásakor érdemes kiemelni azt a tényt, hogy a globalizáció és a szabad kereskedelem több millió ember számára adott új lehetőségeket. Az elmúlt két évtizedben a szegénység elleni küzdelemben nagyobb előrelépést tapasztalhattunk, mint valaha.
Ez rámutat arra, hogy szükség van az igazságos és többoldalú szabad kereskedelmi szabályok szilárd keretrendszerének megőrzésére. Ez a WTO fő feladata és ezért fontos egy erős és megerősített WTO. Biztosítanunk kell, hogy a nemzetközi kereskedelem és verseny torzulásmentesen növekedjen. A Gazdasági és Monetáris Bizottság ezért mutatott rá az állami támogatás csökkentésének, a kereskedelem nem tarifális akadályai felszámolásának és annak szükségességére, hogy segítsük a fejlődő országokat abban, hogy jobb pozícióba kerüljenek a multilaterális keretekről és a szabad kereskedelmi szabályokról folyó tárgyalások során.
Ez ismét arra hívja fel a figyelmet, hogy miért van szükségünk egy erős WTO-ra és egy erős titkárságra - azért, hogy döntéseket hozhassunk és érvényesítsük a szabályokat, de azért is, hogy fejlesszük a multilaterális kereskedelmi rendszert.
Ha sikerrel járunk egy erős WTO és egy erős titkárság létrehozásában, fontos lépést teszünk annak érdekében, hogy biztosítsuk a lehetőségeket a világkereskedelem szabad és igazságos szabályozási keretek között történő fejlődéséhez. Ez a feladatunk: se több, se kevesebb.
Ebben az értelemben fontos az is, hogy kiemeljünk az előttünk álló feladatok közül néhányat: fokoznunk kell a szabad kereskedelmet a szolgáltatások területén; növelnünk kell a nyilvánosságot a pénzügyi szolgáltatások területén; biztosítanunk kell, hogy a mezőgazdaságban növekedjen a szabad kereskedelem. A piacok megnyitásának fontossága jól érzékelhető, amikor az élelmiszerárak emeléséről van szó.
Ennek megvalósításában azonban nem járhatunk sikerrel egy erős WTO nélkül, illetve ha nincs lehetőségünk egy olyan szilárd keretrendszer fenntartására, amely megfelel a fejlődő országok számára, amely a szegényeknek új és jobb lehetőségeket biztosít, és amely ugyanakkor mindnyájunkat segíthet a szabad kereskedelem által kínált lehetőségek kihasználásában.
Georgios Papastamkos
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (EL) Elnök asszony, első ránézésre furcsának tűnhet, hogy a WTO reformjáról folytatunk vitát a dohai forduló tárgyalásainak elnyúló holtpontra jutása idején. Mindazonáltal érdemes megvitatni a WTO működését és jövőjét, mivel ez a patthelyzet a strukturális és intézményi problémák, valamint a világkereskedelmi rendszer hiányosságainak következménye. Muscardini asszony jelentése szintén erről tanúskodik.
Véleményem szerint a tervezett reform előtt három fő kihívás áll. Először is, a kereskedelmi kapcsolatok lehető legnagyobb mértékű és kölcsönösen előnyös liberalizációjára van szükség, mivel ez a gazdasági növekedés már bevált és igazolt hajtóereje. A cél természetesen továbbra is az, hogy a WTO tagjai egyenlő arányban részesüljenek az előnyökből, illetve a fejlődő országok harmonikus integrációja a világkereskedelmi rendszerbe.
Másodszor, a kihívások azokban az intézményi struktúrákban keresendők, amelyek azt hivatottak garantálni, hogy a világkereskedelem szervezett irányítása megegyezésen és egységes elkötelezettségen alapuljon, valamint demokratikus legitimitást élvezzen és átlátható és hatékony legyen. Harmadszor, megfelelő egyensúlyt kell találni a kereskedelmi és a nem kereskedelmi jellegű kérdések között.
A WTO-tagállamoknak minden joguk megvan ahhoz, hogy korlátozó kereskedelmi intézkedéseket alkalmazzanak a környezet, a közegészség és a fogyasztók védelme érdekében. Tipikus példái ennek a kereskedelmi partnerek által az EU ellen a WTO bírósága elé terjesztett, a géntechnológiával módosított szervezetekkel kapcsolatos ügyek és az USA-ból és Kanadából származó hormonokat tartalmazó marhahús behozatalának tilalma. Meg kell értenünk azonban, hogy a megoldás nem a WTO további feladatokkal való túlterhelésében keresendő, hanem a kölcsönös támogatás és a következetesség célokkal és fellépésekkel való összekapcsolásában, mind a WTO, mind más nemzetközi szervezetek esetében.
Hölgyeim és uraim, a WTO-nak nem az a küldetése, hogy az ENSZ rendszerében az egyéb szaktestületek által le nem fedett működési réseket betöltse. A világközösség egyszerre él át egy aggasztó pénzügyi és gazdasági válságot és egy dokumentálatlan élelmiszer-katasztrófát. E két csapás fényében a kozmetikai változtatás, úgymint az akadályok felszámolása, nem elég. A globális kihívások globális megértést, szisztematikus konvergenciát és következetes szabályozási rendszert kívánnak meg. Ez vonatkozik a társadalmi felelősségre, a környezetvédelemre és a gazdasági versenyképességre.
Harlem Désir
a PSE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, biztos asszony, létfontosságú, hogy a dohai fordulót lezárjuk, de ugyanígy létfontosságú az is, hogy ismét megvizsgáljuk a WTO működését. Napról napra látjuk, hogy hatékonyságát, legitimitását és a multilaterális rendszer más szervezeteivel való interakcióját illetően problémákkal küszködik.
Bizonyos fokig nyilvánvaló volt, hogy mindössze 10 évvel létrehozását követően működési mechanizmusa felülvizsgálatra fog szorulni. A GATT-ról a WTO-ra történő átváltással a multilaterális kereskedelmi rendszer nemcsak dimenziójában változott; bizonyos tekintetben jellege is megváltozott. A kereskedelmi szabályokat egy sor újabb területre kiterjesztették: a szolgáltatásokra, a szellemi tulajdonra, a befektetésekre, a nem tarifális akadályokra. Új tagországok csatlakoztak a régiekhez és ez a bővítés sokféleséget és egyenlőtlenséget hozott a helyzetek és a különböző forrásokkal és különböző problémákkal rendelkező tagállamok között. Mindez nyilvánvalóan azt jelenti, hogy a fejlesztési forduló tárgyalásainak lezárására irányuló törekvések mellett meg kell vizsgálni a szükséges reformok kérdését is.
Üdvözlöm előadónk, Muscardini asszony munkáját és azt a tényt, hogy képesek voltunk együttműködni vele és a többi képviselőcsoporttal. Szeretném e rendkívül fontos jelentés több pontjára felhívni a figyelmet, amelyet reményeim szerint a Ház holnap jelentős többséggel elfogad.
Az első elem a nemzetközi szabályok és a WTO és más nemzetközi szervezetek közötti új kapcsolatok létesítése tekintetében fennálló egyensúly. A jelentésben láthatják majd, hogy természetesen szó esik a környezeti problémák és egészségügyi kérdések - és ez egyértelműen döntő jelentőségű, mint azt a generikus gyógyszerek és a szellemi tulajdon esetében láttuk -, de a szociális kérdések integrálásáról is. Nem engedhetjük meg, hogy ezt a témát ne tárgyaljuk meg a WTO-ban.
Az ILO és a WTO közötti együttműködésnek, amelyet a két szervezet főigazgatója kezdett újra, sokkal tovább kell lépnie, valamint az Európai Uniónak ebben a tekintetben a motor szerepét kell felvállalnia. Két konkrét javaslatot terjesztünk elő: az első szerint az ILO-nak megfigyelői státust kell biztosítani a WTO-ban, hasonlóképp a Nemzetközi Valutaalaphoz; a második értelmében a WTO-nak egy, a kereskedelemmel és tisztességes munkával foglalkozó bizottságot kell felállítania - ezt az Uniónak kell javasolnia - a Kereskedelmi és Környezeti Bizottság mintájára, amely a környezeti és kereskedelmi szabályok közötti kölcsönhatás terén jelentős előrehaladást tett lehetővé.
Másodszor, szeretném hangsúlyozni a jelentés azon vonatkozásait, amelyek arra buzdítják a WTO-t, hogy több erőforrást juttasson leggyengébb tagjai, a legkevésbé fejlett országok számára, hogy az egyenlő, hatékony és eredményes részvétel biztosított legyen minden olyan tárgyaláson és bizottságban, ahol a jövőbeni megállapodások és kereskedelempolitikák formálódnak.
Harmadszor, felhívjuk a figyelmet a külső átláthatóságra és arra, hogy lehetővé kell tenni a civil társadalom, a parlamenterek és egy ténylegesen dinamikus parlamentáris dimenzió számára, hogy nagyobb szerephez jussanak a WTO-ban. Egy valódi parlamentáris gyűlést szeretnénk látni. Jelenleg a parlamentáris konferencia a WTO mellett ülésezik. A főigazgató - és a kereskedelmi miniszterek is - nemrég foglalkoztak ezzel a problémával, de azt szeretnénk, ha a konferenciát elismernék, éppen ezért nagyon konkrét javaslatokat terjesztünk elő, például a fellebbviteli szervezettel és a vitarendezéssel kapcsolatban. Mivel ezek az eljárások hasonlóak a bírósági és törvényszéki eljárásokhoz, a nyilvánosság előtt kell zajlaniuk és a dokumentumokat nyilvánosan hozzáférhetővé kell tenni. Véleményem szerint ez segítene bizonyos mítoszok eloszlatásában és átláthatóbbá tenné a szervezetet.
Végül, a titkárság erőforrásai egy másik fontos kérdés, amelyet kiemeltünk. A WTO költségvetése jelenleg 135 millió USA-dollár: hatszor kevesebb, mint az IMF-é, és majdnem tízszer kevesebb, mint a Világbanké. Körülbelül 600 főt foglalkoztat, ez ismét jóval kevesebb, mint a többi multilaterális szervezet esetében. Következésképp egy olyan WTO erőforrásainak növelése, amely jobban integrálódott a multilaterális szervezetek rendszerébe, véleményem szerint a fejlődést szolgáló jobb kereskedelmi szabályok egyik feltétele.
Mariela Velichkova Baeva
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (BG) A globális gazdasági és pénzügyi integráció dinamikus folyamata meghatározó tényezője a nehéz nemzetközi gazdasági környezetnek. A vezető világszervezetek által a makroökonómiai stratégiákról és globális tendenciákról végzett elemzések azt mutatják, hogy az elkövetkező tíz évet nagymértékű politikai és gazdasági bizonytalanság fogja jellemezni. Jelenleg egyes kockázatok jelentős fenyegetést jelentenek, mint például a növekvő energiaárak, amelynek dinamikus mozgása befolyásolja a mezőgazdasági termékek árát, és együttesen ezek a tényezők inflációs nyomást, az élelmiszer-ellátás bizonytalanságát, a nemzetközi kereskedelem számára létfontosságú készletek szállításához szükséges infrastrukturális kapacitás korlátozottságát és pénzügyi zavart eredményeznek. Nem azért hívom fel a figyelmüket ezekre a kockázatokra és bizonytalanságokra, mert nem szeretném, ha nyugodtan aludnának, hanem mert szeretném hangsúlyozni a nemzetközi gazdasági környezet néhány paraméterét és azt, hogy végre kell hajtani egy az egyenlőtlenségek kiigazítását és a rászoruló csoportok támogatását megcélzó politikát. Hadd emlékeztessek arra, hogy a kereskedelmi liberalizáció által leginkább érintett két legfőbb iparág a feldolgozóipar és a mezőgazdaság, és hogy az emelkedő élelmiszerárak világszerte heves tiltakozásokat váltottak ki több térségben.
Ahhoz, hogy a gazdasági és politikai valóságra választ adhasson, a Kereskedelmi Világszervezetnek mint a világkereskedelemre nézve kötelező szabályokat meghatározó kereskedelmi rendszernek javítania kéne működési szabályain, szervezeti felépítésén és döntéshozatali eljárásán, valamint pragmatikusabb intézményi rugalmasságról és alkalmazkodóképességről kellene tanúbizonyságot tennie. Egyúttal természetesen figyelembe kell vennie azt a tényt, hogy megegyezésre jutni 150 olyan állammal, amely a fejlődés különböző fokán áll, eltérő gazdasági struktúrával rendelkezik és a gazdasági ágazatokban különféle reformokat hajt végre, igen nagy kihívást jelentő feladat. Azonban ha Szófia, Cotonou, Santiago és Brüsszel választási lehetőségeket javasol, a genfi viták tárgya az a mechanizmus lesz, amely révén olyan megállapodások érhetők el, amelyek az akadályok egyre fokozottabb felszámolását eredményezik.
Seán Ó Neachtain
az UEN képviselőcsoport nevében. - (GA) Elnök asszony, a Kereskedelmi Világszervezetet keretében létrejövő megállapodásnak a mezőgazdaság nem láthatja kárát. Mandelson biztos jelenleg egy kifejezetten egyenlőtlen megállapodásról folytat tárgyalásokat, amely az európai gazdákat és a mezőgazdasági termékek egész uniós ágazatát hátrányos helyzetbe hozná.
Nekem úgy tűnik, hogy az Egyesült Államok választási naptára diktálja a WTO tárgyalásainak menetrendjét. Ezt a képtelenséget nem tűrhetjük. A megállapodás tartalma és lényege sokkal fontosabb mindenféle választásnál.
Habár Írország a marhahús negyedik legnagyobb exportőre a világon, hátrányosan érintené ez a megállapodás. Az írországi marhahús- és juhhúspiacot, amelynek értékét ma több mint 2,5 milliárd euróra becsülik, a WTO-megállapodások ellehetetlenítik. A marhahús- és juhhústermékek behozatali vámtarifáinak Mandelson úr által javasolt akár 70%-os csökkentése egyszerűen túlzott.
10 000 gazda vonult fel Dublin utcáin a múlt héten, hogy tiltakozzon Barosso elnöknek a városba tett látogatása ellen. Barosso úr ismeri az ír gazdák haragjának erejét, így itt az ideje, hogy megzabolázza Mandelson biztos urat.
Végül, elkerülhetetlen, hogy megállapodásra jussunk a Kereskedelmi Világszervezetben - olyan megállapodásra, amely mindenki számára kielégítő; olyan megállapodásra, amely Európa, a gazdák és a mezőgazdaság javát szolgálja; olyan megállapodásra, amely gondoskodik az élelmiszerforrásokról.
Caroline Lucas
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, a Zöldek Képviselőcsoportja természetesen támogatja a jelentésben megfogalmazott általános irányvonalakat, különösen a WTO szabályalkotási tevékenysége, az ENSZ intézményeinek munkája és a jelenlegi szociális, környezetvédelmi és emberi jogi egyezségokmányok közötti nagyobb összhangra való felhívást. Úgy véljük, hogy ide tartozik az ILO-nak biztosított megfigyelői státus és a szociális és ökológiai dömping elleni intézkedések is.
Támogatjuk a parlamentáris ellenőrzésnek szánt szerepet is a WTO felelősségre vonhatósága és legitimitása hiányának mérséklése érdekében, valamint azt az igényt, hogy a WTO vitarendezési eljárását a nemzetközi környezetvédelmi és szociális jog alapján fejlesszük, biztosítva ezáltal, hogy az valós szankcionáló kapacitásokkal rendelkezzen.
Aggaszt azonban, hogy a jelentés nem ismeri fel, hogy a dohai forduló kudarca pontosan a WTO-ban mint szervezetben gyökerezik. Ez nem két különböző kérdés. A dohai forduló elakadása teljes mértékben azzal hozható összefüggésbe, hogy egyes nagy befolyással bíró országok rendszerszerűen visszaélnek hatalmukkal a WTO döntéseinek meghozatala során, illetve a gyengébb országok ebből adódó elidegenülésével.
Úgy vélem, a jelentés azt sem ismeri fel, hogy 2003-ban Cancúnban a fejlődő országok, míg a hong kongi konferencia előtt a felemelkedő országok forradalma kellett ahhoz, hogy megkezdődjön a régi feudális rendszer felszámolása, amin a WTO túlzottan is sokáig szorgoskodott. Azt hiszem világos, hogy nem szabad addig várnunk, amíg a dohai fordulón eredmény születik, és azonnal neki kell látnunk a WTO megreformálásának: mind eljárásai, mind politikái reformjára szükség van, mivel a folyamat reformja önmagában nem elég. Rengeteg szabályt át kell gondolnunk, amelyek mára, a XXI. században teljesen elavultak, tekintettel az olyan új kihívásokra, mint az éghajlatváltozás.
Szemügyre kell vennünk tehát az olyan szabályokat, mint a termelési és feldolgozási módszerekkel (PPM) kapcsolatos szabályok, például: a termékek közötti, az előállítás módján alapuló különbségtétel tilalma. Az ilyen jellegű diszkriminációnak akkor van döntő jelentősége, ha olyan célokra nyújthatunk támogatást, mint például az energiahatékonyság és a kevesebb kibocsátás.
Szeretnénk látni a vitarendezési eljárások hangsúlyának teljes mértékű áthelyezését is, és szeretném kollégáim figyelmébe ajánlani azt a módosítást, amelyet a Zöld Képviselőcsoport terjesztett elő, és amely kifejezetten a vitarendezési mechanizmus újszerű megközelítésére hív fel, ami révén biztosítható lenne, hogy az az ENSZ Alapokmányában foglalt elveken alapuljon és kiváljon a WTO jelenlegi formájából.
Jacky Hénin
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök asszony, az egyetlen dolog, amiben egyetértünk, a WTO megújításának sürgőssége.
A WTO, csakúgy, mint az IMF, egy illegitim, antidemokratikus és veszélyes szervezet, ami az emberek érdekeit illeti. Eredetileg azért hozták létre, hogy garantálja az Egyesült Államok és a jelentősebb transznacionális csoportok pénzügyi és ipari hegemóniáját.
Az Unió természetesen szolgai módon engedelmeskedett e rendszer hívó szavának annak reményében, hogy hozzájuthat néhány morzsához az amerikai gazda asztaláról. Ez a zabolátlan szabad kereskedelem mára alapítói ellen fordult, és a bolygó gazdasági súlypontja eltolódott kelet, elsősorban Ázsia felé, ami a legszörnyűbb pénzügyi és élelmiszerválsághoz vezetett, amit a világ valaha is látott.
Néhány, tegnap felemelkedő nemzetnek minősített ország ragadozóvá vált, majd valamilyen nemes célra hivatkozva lemondott erről a szerepről, míg a WTO köré épített globális kereskedelmi rendszer egésze arra buzdította őket, hogy ezen az úton haladjanak tovább. A szabály minden szereplő esetében az, hogy olyan gyorsan meggazdagodjon, amilyen gyorsan csak lehet, tekintet nélkül az eszközökre, ideértve a gyógyszerekkel vagy az alapvető élelmiszerekkel kapcsolatos spekulációt.
Az Unióban az egyenlőtlenségek túlzott méreteket öltöttek és a munkás-, valamint a középosztály egyre szegényebbé válik. A legszegényebb népességet érintő élelmiszerválság a WTO azon politikájának közvetlen következménye, amelynek célja a megélhetést biztosító növények elpusztítása az exportnövények javára. A bioüzemanyag pusztán egy olyan pénzsóvár rendszer könnyű bűnbakja, amelyet amilyen gyorsan csak lehet, meg kell reformálni.
Szeretném megragadni az alkalmat, hogy leleplezzem Mandelson úr felelőtlen megjegyzéseit, aki a mezőgazdasági piacok további deregulációjára szólított fel akkor, amikor a Világélelmezési Program az élelmiszerárak megugrására hívta fel a figyelmet, és, idézem, a következőképp fogalmazott: "csendes cunami, amely több mint 100 millió ember éhínségbe taszításával fenyeget”. Tényleg azt akarja Mandelson úr, hogy a történelemben az "éhínségért felelős” szégyenteljes jelzővel emlékezzenek Önre?
A WTO tehát reformra szorul annak érdekében, hogy megfékezzük a spekulációt és támogassuk a termelőket ahelyett, hogy haszonlesők egy kisebbségi csoportja élvezné a globális pénzügyi piacok előnyeit, valamint hogy arra bátorítsuk a népességet, hogy az élelmiszer és az ipar tekintetében váljanak függetlenné és arra ösztönözzük a nemzeteket, hogy versengés helyett működjenek együtt.
Derek Roland Clark
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, a jelentés alapján úgy tűnik, hogy az EU minden tagállamtól elvárja, hogy konszenzusra jusson a WTO-val kapcsolatos vitában vagy írásban indokolja meg álláspontját. Így az Egyesült Királyságnak például követnie kell az EU többi tagállamát. Be kell állnunk a sorba. Egyszerűen fogalmazva ez azt jelenti, hogy a WTO reformja nyomán Nagy-Britanniára nagyobb nyomás nehezedik majd, hogy az EU által meghatározott országokkal kereskedjen. Mi azonban világkereskedelmet folytatunk. Évszázadok óta ezt tesszük. Nagy szakértelemmel rendelkezünk a világkereskedelemben. Például az USA-val folytatott kereskedelmünk jelentősebb, mint a Franciaországgal és Németországgal folytatott kereskedelmünk együttvéve. Az EU országai azonban láthatóan nem kívánják hasznosítani tapasztalatainkat, így aztán már ma is korlátoznak minket az EU kereskedelmi megállapodásai, és ez tönkreteszi Nagy-Britannia világkereskedelemben szerzett hírnevét. Nem kereskedhetünk a kívánt mértékben a brit nemzetközösségi hagyományos partnereinkkel. Ez nem kizárólagos kereskedelem. Nem gátolnánk meg a többi európai országot abban, hogy csatlakozzon hozzánk a nemzetközösségi barátainkkal folytatott kereskedelemben. Ez minden érintett előnyére válna. Az EU országai fellendülnének és számos harmadik világbeli ország számolhatna az életszínvonal növekedésével. A WTO azért jött létre, hogy elősegítse a kereskedelmet és a barátságot, az EU pedig azt hajtogatja, hogy segíteni akar a hátrányos helyzetűeken. Nos, ennek egyik módja a kereskedelmi szálak kibővítése, nem pedig elvágása.
Irena Belohorská
(SK) Kevesen vannak, akik kétségbe vonnák a WTO jelentőségét, ugyanakkor abban sem kételkedik szinte senki, hogy ennek a szervezetnek, amelynek célja a szegénység elleni küzdelem és a fejlődő országok segítése, reformra van szüksége.
A reform alapja a Peter Sutherland által készített jelentés lesz. Mint azt tudjuk, Sutherland úr jelenleg két nemzetek feletti óriáscéget vezet: a BP-t és a Goldman Sachs International-t. Csapatának tagjai korábbi diplomaták, üzletemberek és tudós emberek; egyikük sem a mostani rendszer bírálatáról híres.
Tiszteletben tartva ezeket az urakat, szeretném megkérdezni: a WTO általuk javasolt reformja kinek is az érdekeit fogja védeni? A fejlődő ország érdekeit vagy a nemzetek feletti vállalatokét? Mit szűrhetnek le ebből a fejlődő és a kevésbé fejlett országok?
Mint az mindnyájunk előtt ismeretes, a bizalom a gazdasági és a politikai ügyekben egyaránt fontos. A WTO nemcsak gazdasági, hanem politikai intézmény is, ezért fontos a tagok közötti bizalom. El fogják-e hinni vajon a fejlődő országokban élő emberek, hogy a szupranacionális vállalatokban ülő uraknak valóban az ő jólétük a szívügye? Miért játsszunk a WTO ellenzői kezére, veszélybe sodorva ezáltal az intézmény megítélését?
Tokia Saïfi
(FR) Elnök asszony, akkor, amikor a dohai forduló tárgyalásai irányukat vesztik és megfeneklenek, a WTO működésének kérdése minden eddiginél időszerűbb.
Nem tudnánk a WTO reformja révén elmozdulni ebből a patthelyzetből? Ha az érdemi megállapodásban kudarcot vallottunk, nem javíthatnánk azon a folyamaton, amely az ilyen megállapodáshoz vezet? A WTO ilyen jellegű újjászületése kivitelezhetőnek tűnik és lehetővé teszi a működését és a döntések hatékonyabb meghozatalát.
A tervek szerint a reformok két szinten valósulnának meg: a tárgyalási eljárás javítására irányuló reformok szintjén és a WTO legitimitását javítani hivatott reformok szintjén, ami szervezetének egyik kulcsfontosságú tényezője. Ennek érdekében fontos a WTO parlamentáris dimenziójának hangsúlyozása és az, hogy legtöbbünk az állampolgárok legitim képviselőjévé váljon, és ezáltal a globalizáció kérdései átláthatóbbá és demokratikusabbá váljanak.
Sok munkára van szükség a nemzetközi politikák összhangjának biztosításához. Nincs értelme a határokon fennálló akadályok megszüntetésének, ha azokon túl a befektetések akadályokba ütköznek, semmibe veszik a szociális jogokat és megszegik a környezetvédelmi előírásokat. Egy hatékony WTO alapvető tehát ahhoz, hogy a piacok által szabályozott több kereskedelem és liberalizáció célja garantálható legyen. A szabályok azonban nem egyenlők a protekcionizmussal. Valójában nem a biztosítékok nélküli liberalizáció a megoldás minden rosszra, különösen nem azokra, amelyeket napjainkban tapasztalunk a mezőgazdasági nyersanyagok költségeinek megnövekedése és az éhezés ebből adódó terjedése következtében.
A vámok csökkentésére tett Falconer-féle javaslat tehát elfogadhatatlan az európai mezőgazdaság számára, és beláthatatlan következményekkel járna a legszegényebb országok mezőgazdasági termelésére.
Mi több, a dohai forduló lezárásához létfontosságú, hogy a tárgyalásokon visszaálljon az egyensúly és valóban kölcsönös megállapodások szülessenek a piacok hozzáféréséről. Nem állunk még készen arra, hogy feláldozzuk mezőgazdaságunkat és az élelmiszer-biztonság védelmezőiként betöltött szerepünket pusztán azért, hogy szégyenletes módon némi csökkentést érjünk el az ipari vámtarifákban.
Kader Arif
(FR) Elnök asszony, biztos asszony, hölgyeim és uraim, üdvözlöm a ma esti vitát Muscardini asszonynak a Kereskedelmi Világszervezet megreformálásáról szóló jelentéséről.
A fejlődő országokat jelenleg sújtó élelmiszerválság tökéletesen szemlélteti a világkereskedelem jobb szabályozása iránti sürgető igényt. Ennek a globalizációs árak ellenőrzésére és az igazságosabb kereskedelmi szabályok érvényesítésére képes megreformált WTO-ból kell kiindulnia. Ez a válság strukturális, nem pedig ciklikus. Jele annak, hogy súlyos problémák térítik el a világkereskedelmet eredeti fő céljától: a Föld minden országának, elsősorban a legszegényebb országok, fejlődésének biztosításától.
Jó néhány elméletet hallottunk a válság eredetének magyarázatáról, nem vitatom fontosságukat. Úgy vélem azonban, hogy együtt fel kéne tenni magunknak néhány kérdést. Vajon ez a válság akkor is ilyen méreteket öltött volna, ha a WTO-ban nagyobb figyelmet kaptak volna a fejlődő országok prioritásai? Ha jobb lett volna a WTO és más nemzetközi szervezetek, úgymint az Egyesült Nemzetek Fejlesztési Programja (UNDP) és az ENSZ Mezőgazdasági és Élelmezési Szervezete (FAO) közötti koordináció? Ha a szabadkereskedelmi megállapodásaink nem bátorították volna a fejlődő országokat arra, hogy a hagyományos, megélhetést biztosító növényeik és az élelmiszer-önellátás kárára egy exportnövényre szakosodjanak? Ha hallgattunk volna az afrikai országokra és támogattuk volna azokat a WTO-ban, amikor azt kérték, hogy a tárgyalások mostani fordulójába vegyük fel az alapvető termékek árával kapcsolatos lépéseket? Ezzel kapcsolatban ki kell emelnem, hogy a GATT 38. cikke minden WTO-tagtól megkívánja, hogy stabilizálja és javítsa az alaptermékek piacainak helyzetét, amelyek különösen fontosak a fejlődő országok számára.
Ez a jelentés számos intézkedésre tesz javaslatot a jelenlegi problémák kezelése és a WTO hatékonyságának és legitimitásának javítása érdekében. Annak biztosítására, hogy a fejlődő országok véleményei, nézetei és érdekei jobban meghallgatásra találjanak, és hogy tényleg figyelembe vegyék azokat, a jelentés hangsúlyozza, hogy szükség van a döntéshozatal demokratikusabb rendszerére és a WTO Titkárságának megfelelőbb reprezentativitására, amely számára további pénzügyi és emberi erőforrásokat kell biztosítani.
A szervezet vitái és munkája fokozottabb átláthatóságának biztosítása érdekében gondoskodni kell a szervezet és a civil társadalom képviselői közötti jobb információáramlásról és párbeszédről, valamint az ülések nyilvánosságáról, különösen ami a vitarendezési eljárást illeti.
Végül, a WTO parlamentáris dimenzióját, amely biztosítja a tárgyalások demokratikus legitimitását és átláthatóságát, meg kell erősíteni. Ez különösen a WTO tanácsadó jogkörrel felruházott parlamentáris gyűlésének létrehozását foglalja magában.
Ezen intézkedések mellett felül kell vizsgálni magának a multilaterális kereskedelmi rendszernek a céljait annak érdekében, hogy biztosítsuk a WTO más nemzetközi szervezetekkel való összhangját. Csak egy e tekintetben elkötelezett reform teheti lehetővé számunkra, hogy lezárjuk azt a dohai fordulót, amely valóban a fejlődésre és a millenniumi célok elérésére törekszik. Ezzel kapcsolatban szeretnék rámutatni, hogy e célok közül az első a szegénység és az éhezés felszámolása; sajnos a mostani helyzet arra emlékeztet minket, hogy kötelezettségvállalásaink továbbra sem teljesülnek.
Daniel Dăianu
Elnök asszony, szeretném hangsúlyozni, hogy a WTO reformját az egész intézményi felépítés átalakításába kell beágyazni, amelynek a globális kihívások kezelésének irányítása a feladata.
Vegyük csak a globális felmelegedés hatásait és a mérhetetlen gazdasági egyenlőtlenségekből adódó pénzügyi válságot. A nyitott kereskedelemnek igazságosnak kell lennie. Emellett olyan politikákhoz kell kapcsolódnia, amelyek segítik a szegény országokat a fejlődésben, elsősorban a mezőgazdaságon keresztül. Az élelmiszerárak ijesztő emelkedése a protekcionizmusnak és korlátozásoknak ad táptalajt, hacsak nem arra összpontosítunk, hogy az egész világon fejlesszük az élelmiszer-termelést.
Az alapvető árucikkek árainak emelkedése következtében rendkívül összetett helyzet állt elő. Az élelmiszert egyre inkább nemzeti biztonsági problémának tekintik majd mind a gazdag, mind a szegény országokban. A KAP, az EU fejlesztésisegély-politikája és az energiapolitikák reformját ezért a nemzetközi színtéren bekövetkezett drasztikus változások figyelembevételével kell megvizsgálni.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Elnök asszony, biztos asszony, e vita keretében szeretném felhívni a figyelmet három kérdésre.
Először is, annak ellenére, hogy tagjai a WTO-nak, sok ország nem tartja be a szociális, környezeti és az állatjóléti előírásokat. Ennek eredményeképp alacsonyabbak a gyártási költségeik. Sajnálatos módon azonban így lehetetlen versenyre kelni az ilyen gazdaságokban előállított termékekkel. Ezt a szempontot figyelembe kell venni a harmadik országbeli termékek európai piacra jutásának javításakor, máskülönben számos európai feldolgozóipari ágazat egyszerűen meg fog szűnni.
Másodszor, az európai piac továbbra is megnyitja kapuit a harmadik országok mezőgazdasági termékei előtt, ha cserébe a szóban forgó országok az európai iparcikkek és szolgáltatások exportját engedményben részesítik. Európa mezőgazdasági potenciálja ezért gyengül.
Harmadszor, teljes mértékben támogatom Muscardini asszonynak a WTO parlamentáris gyűlésének létrehozására, az országok fejlett és fejlődő kategóriákba való sorolásának megváltoztatására, a WTO és az ENSZ közötti szorosabb koordináció szükségességére és, különösen a WTO rendszerében levő munkacsoportok és bizottságok esetében, a konszenzus elvétől való elmozdulásra vonatkozó javaslatait.
Kartika Tamara Liotard
(NL) Elnök úr, nagyon sok mindent szeretnék elmondani a WTO reformjával kapcsolatos saját elképzeléseimről, ehelyett azonban inkább felteszek pár kérdést a Bizottságnak, amelyet szeretném, ha megválaszolna. A kérdések szemléltetik azokat a pontokat, amelyeket a már említett eljárások reformja mellett, úgymint átláthatóság, fontolóra kell vennünk a WTO reformjáról folytatott vitában.
Az éghajlatváltozás összefüggéseiben egyre nagyobb a nyomás a bioüzemanyagok használatára. Nem kívánok most arról vitatkozni, hogy ez rossz-e vagy jó, ellenben a következő kérdéseket szeretném feltenni az Európai Uniónak a WTO keretében fennálló kötelezettségeire vonatkozóan. Az EU éghajlatváltozási csomagja tartalmaz néhány környezetvédelmi feltételt, amelyeket a bioüzemanyagoknak teljesíteniük kell. Én és sok kollégám azt szeretnénk, ha szociális feltételeket is alkalmaznánk, mint például a minimálbér és a gyermekmunka megelőzése. Összeegyeztethető-e ez a WTO követelményeivel? Ha nem, nem kényszerülünk-e egy olyan pozícióba, ahol el kell fogadnunk a gyermekmunkát és az alulfizetettséget? Másik kérdésem a géntechnológiával módosított élelmiszerek kereskedelmével kapcsolatos. Úgy tudom, a Cartagenai Jegyzőkönyv a tagállamokra bízza annak eldöntését, hogy jóváhagyják-e a GMO-termékeket. Összeegyeztethető-e ez a WTO-val, és ha nem, hogy kívánják ezt megoldani? A Parlament jelezte, hogy tagjainak többsége ellenzi a fókabőr kereskedelmét. Kanada most azzal fenyeget, hogy megtámadja ezt a döntést a WTO-n keresztül. Önök szerint hogyan lesz érvényesíthető az EU lakossága többségének akarata ebben a kérdésben? Úgy vélem, hogy ezek nagyon fontos kérdések, amelyeket a reform során figyelembe kell venni.
Patrick Louis
(FR) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, a nemzetek közötti kereskedelem jó dolog. Jó lenne a szabad kereskedelem, de mára megváltozott a világ és a WTO szabályai nem igazodnak a körülményekhez, valamint sok esetben módosításra szorulnak.
Maga a nemzetközi kereskedelem természete változott meg. A múltban a kereskedelem a kiegészítő jellegen alapult: azt kerestük, amink nem volt, és minden felesleget exportáltunk. Ez a fajta rend felvirágoztatta a nemzeteket. Ma azonban a szociális dömping uralkodik. Felhagyunk azzal, amiről tudjuk, hogyan kell csinálni azért, hogy importáljuk azt, amit más olcsóbban csinál, nem azért, mert ez jövedelmezőbb, hanem mert ott kevesebb a költség, kevesebb az adó és kevesebb a szociális megkötöttség.
E WTO-rend révén a szegény országok és a gazdag országok szegényei a szegény országok gazdagjait még gazdagabbá teszik. Ez egyre kevésbé alapul a szolidaritáson, a nemzetek közötti kölcsönös megállapodáson; inkább egy olyan rendről van szó, amely szétbomlasztja a nemzeteket és konfliktust teremt a nyertesek és vesztesek között.
A WTO szabályait meg kell tehát változtatni. Vissza kell állítaniuk a közösségi kedvezményes vámtételeket és fel kell éleszteniük a Római Szerződés szellemét, amely létrehozta a közös külső vámtarifákat. Ez nem holmi túlzott elővigyázatosság, hanem a szociális dömpinggel szembeni méltányos kompenzáció. Az alapító atyák nem mindig tévedtek. A WTO-nak a szeszélyes árfolyam-ingadozásokat figyelembe kell vennie a kereskedelmi korlátok értékelése során. Elfogadhatatlan, hogy a jüan árfolyama ilyen alacsony legyen, amikor az ország ilyen nagy külkereskedelmi többlettel rendelkezik. Felháborító, hogy minden alkalommal, amikor a dollár 10 centet esik egy ideológiai euróval szemben, az EADS egy milliárd eurót veszít.
Zárásképp, a valós szabad kereskedelem jövője arra emlékeztet minket, hogy sokat kell még tennünk, mielőtt hátradőlhetnénk. Egyrészt, a politika feltételeként vissza kell állítunk a határ fogalmát, és így az emberek szabadságát; másrészt a monetáris és pénzügyi politikának a valós gazdaság, a termelő gazdaság mögött másodlagos szerepet kell kapnia, hiszen egyedül ez az a gazdaság, ami lehetővé teszi az emberek számára, hogy szabadon éljenek.
Jim Allister
Elnök asszony, a WTO sok hibával küszködik, de nyilvánvaló, hogy legabszurdabb hiányossága a Kínának, Indiának és Brazíliának nyújtott tisztességtelen előny azzal, hogy a fejlődő országok kedvező státusát élvezik. Egykor gazdaságilag felemelkedő országok voltak, mára azonban minden kétséget kizáróan felfejlődtek és versenybe szállhatnak a legjobbakkal. Tényleg annyira sikeresek, hogy több területen világelsők. Érthetetlen módon fejlődő országként mégis jogosultak egy ingyenkörre, és ennek következtében alacsonyabb normákat és kevesebb kötelezettséget várunk el tőlük.
Nem csoda, hogy választóim megítélése szerint a WTO nem felel meg érdekeiknek, illetve nem szolgálja azokat, és ez az érzés erősödik bennük, amikor Mandelson biztos egymás után nyújtja az egyedülálló mezőgazdasági kedvezményeket.
Biztos úr, fontosabb, hogy a megfelelő megállapodásra jussunk, mint az, hogy megállapodásra jussunk. Nem az lesz a megfelelő megállapodás, ha az olyan országokból érkező olcsó import bejövő hulláma, amelyeket kedvezőbb elbánásban részesítünk, mint azt robusztus gazdasági kapacitásuk megkívánná, elmossa agrár- és élelmiszeriparunkat.
Zbigniew Zaleski
(PL) Elnök asszony, egy olyan intézmény, amelyik nem működik megfelelően, reformra szorul annak biztosítása érdekében, hogy valamennyi érdekelt fél és fogyasztó érdekeit szolgálhassa. Támogatjuk a szabad kereskedelmet, de sajnos az utóbbi gyakran párosul a kapzsiság kísértésével. Létre kell hozni egy ellenőrző mechanizmust, mivel a kereskedelem liberalizált, hiszen egy helyesen működő, szilárd alapokon nyugvó Kereskedelmi Világszervezetnek ez a célja. A nemzetközi kereskedelem mára olyan méreteket öltött és olyan gyorssá és szerteágazóvá vált, hogy szükség van megfelelő koordinációra. Az Európai Parlament nem állhat tétlenül. Szívem mélyén ezért szilárdan hiszem, hogy Muscardini asszonynak a szervezet reformjáról készített munkája ezen elvárások teljesítését szolgálja és egy olyan nemzetközi szervezethez vezet, amely képes a kereskedelem irányítására egy világos és jól meghatározott pálya mentén.
David Martin
Elnök asszony, először is szeretnék gratulálni Muscardini asszonynak a kitűnő jelentéshez.
A WTO még mindig jelentős szerepet játszik a világban és szerepét még mindig jól játssza, de szükség van modernizációjára és reformjára. A kulcsfontosságú reformok egyike, úgy vélem, a parlamentáris demokrácia bevezetése a WTO-ban. Olyan parlamentáris gyűlésre van szükségünk, amely rendszeresen ülésezik és nyomon követi a WTO tárgyalóasztala körül folyó munkát.
Frissítenünk kell ugyanakkor a WTO szabályait is, ha biztosítani akarjuk, hogy a környezeti fenntarthatóság és az éghajlatváltozás nagyobb hangsúlyt kapjon a WTO tárgyalásain, és hogy a szociális és munkaügyi kikötések szintén napirendre kerüljenek a WTO tárgyalásain. Elsősorban az szeretném, ha az ILO a jelenleginél szorosabb kapcsolatba kerülne a WTO munkájával.
Ami a jelentés egészét illeti, nagyon is támogatom azt a munkát, amit Muscardini asszony a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottságban végzett.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Elnök asszony, a közös piac és a korlátlan kereskedelem kulcsfontosságú előfeltételei a gazdasági fejlődésnek. A korlátlan kifejezés azonban nem jelent szabályozatlanságot és nem jelenti azt, hogy nincsenek elvek, amelyek meghatározzák a kereskedelmi kapcsolatok feltételeit, míg biztosítják a versenyképességet. A kereskedelem megfelelő, világszintű szabályozásának szükségessége különösen a globalizáció kontextusában válik égetővé. Ezért olyan fontos a Kereskedelmi Világszervezet által betöltött szerep. Ez utóbbi egy széles alapokon nyugvó szervezet, amely több mint 150 tagországot tömörít magába. A WTO hatékonyabb fellépésre lesz képes, ha hatásköreit világosan meghatározzuk és a kereskedelempolitikára korlátozzuk.
A világosság és a versenyképesség mindenekelőtt azt feltételezi, hogy biztosítjuk, hogy a termelési folyamat megfeleljen a meghatározott előírásoknak és minőségi követelményeknek, például a környezetvédelem, a munka- és fizetési feltételek és az állatjólét területén. A versenyképességet nem kizárólag termelési költségekben és árakban mérik. Végül azt szeretném mondani, hogy a WTO reformja annak az akaratnak a megnyilvánulása, hogy együtt dolgozzunk a fejlődés érdekében és azért, hogy leküzdjük a szegénységet.
Avril Doyle
Elnök asszony, szeretnék gratulálni mindenkinek, aki részt vett e jelentés elkészítésében, különösen az előadónak.
Úgy látom - és most szabadon idézek az indokolásból -, hogy az egész Kereskedelmi Világszervezetről készülő elemzés, amelyre a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság vállalkozik, igen nagymértékben a Sutherland-féle jelentésre fog támaszkodni, amely már évek óta porosodva sínylődik a polcon. Így vélhetően, amikor a bizottság elkészíti saját jelentését, a Bizottságra hárul a feladat, hogy megtegye a szükséges lépéseket Genfben a javasolt fejlesztések végrehajtására.
Mi a garancia arra, hogy az újabb jelentések legalább akkora figyelmet kapnak majd, mint a kitűnő Sutherland-jelentés? Szerepelnek-e majd a környezettel és az éghajlatváltozással kapcsolatos megfontolások az új WTO-csomagban? Ami a fejlődő országok közötti homogenitás hiányával és Kína, Brazília és India jelenlegi helyzetével kapcsolatban felhozott érvet illeti, egyértelműbb különbséget fogunk-e tenni a fejlettség különböző szintjei között ebben a kategóriában?
Utolsó kérdésem pedig: legitim szempont lesz-e a regionális élelmiszer-biztonság minden térség számára?
Androula Vassiliou
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, szeretném megköszönni a tisztelt tagoknak észrevételeiket és javaslataikat, amelyeket a Bizottság a WTO reformjának átgondolása során figyelembe vesz majd.
A Bizottság a vita során felmerülő számos aggállyal egyetért és lényegében a Muscardini asszony jelentésében foglalt javaslatok közül sokat támogat. Fel kell azonban ismernünk, hogy némelyek közülük erős ellenállásba fognak ütközni, de a Bizottság természetesen támogatni fogja ezeket.
A Bizottság mindenekelőtt teljes mértékben támogatja azt az elgondolást, hogy szükség van a WTO és más nemzetközi szervezetek közötti összhangra, nagyobb átláthatóságra, valamint a parlamentek meghatározóbb szerepére, különösen az ellenőrzésben és a kereskedelempolitika felülvizsgálatában. A Bizottság egyetért azzal az elképzeléssel is, miszerint egy erős WTO a fejlődő országok érdekeit szolgálja.
Szeretnék reagálni Liotard úrhölgy észrevételeire is, amelyek túlmutatnak a WTO reformján. A jelenlegi szakaszban nem bocsátkozhatok részletekbe, de szeretném biztosítani, hogy már tárgyalunk partnereinkkel a gyermekmunkáról és más kapcsolódó kérdésekről, és támogatjuk az ILO és a WTO közötti együttműködést.
Végül szeretném elmondani, hogy természetesen továbbítom észrevételeiket kollegámnak, Mandelson úrnak, hogy azokat teljes mértékben figyelembe vehessük a többi WTO-taggal folytatott megbeszéléseken.
Cristiana Muscardini
előadó. - (IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, szeretném megköszönni a Bizottságnak, hogy méltányolta a bizottság munkáját. Hasonlóképp hálás vagyok a Fejlesztési Bizottság és a Gazdasági és Monetáris Bizottság előadói, valamint az e Házban felszólaló kollegáim által nyújtott segítségért. Szeretném politikai és, adott esetben, technikai támogatásukat arra használni, hogy felhívjam a Bizottság figyelmét arra, nem vesztegethetjük az időt. Jaj azoknak, akik elvesztegetik az idejüket! Más szóval, igaz, hogy a dohai fordulónak végül sikerülhet megoldást találnia, ezt a megoldást azonban túl sokszor halasztgattuk az utóbbi években. Most, hogy egy igen súlyos élelmiszerválsággal kell szembenéznünk, emlékeznünk kell arra, hogy a felelősség részben bizonyos gyakorlatoknak - ideértve az Európai Unió által követettet is - tulajdonítható, amelyek régebben különböző forgatókönyveket irányoztak elő a mezőgazdaság és az élelmiszeripar fellendülésére.
Ha el kívánjuk kerülni az összeütközést a ténylegesen szegény fejlődő országok és a már fejlett országok közötti, ha a piacot igazságossá kívánjuk tenni - és a piac csak szabályok alapján lehet igazságos és szabad - merésznek kell lennünk, mert nem állapodhatunk meg még egy halasztásban, ha meg kívánjuk védeni a tisztességes munka fogalmát és fel akarjuk gyorsítani a viták rendezését.
A Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság tudatában van a WTO reformját övező nehézségeknek, ahol az idők folyamán kialakult egyfajta munkamódszer. Tisztában van ugyanakkor azzal is, hogy ahhoz, hogy a különböző elvárások teljesüljenek, és hogy a harmadik évezred modern szervezetévé váljon, a WTO-nak valamilyen módon meg kell találnia az erőt és a bátorságot ahhoz, hogy elinduljon a reformhoz vezető úton. A Bizottságon múlik, hogy magáévá teszi-e észrevételeinket, amelyeket e Ház holnap nagy többséggel politikai követelés formájában juttat hivatalos kifejezésre.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra holnap 12 órakor kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (142. cikk)
Kathy Sinnott  
írásban. - 2001-ben a dohai forduló tárgyalásai azt a célt tűzték ki, hogy csökkentsék a világon a kereskedelem előtt álló akadályokat, így téve lehetővé a fellendülés különböző szintjein álló országok közötti szabad kereskedelmet.
2005-ben az EU majdnem 40%-kal csökkentette az EU cukortermelőinek felajánlott árakat a Kereskedelmi Világszervezet azon szándéka nyomán, miszerint segíteni akarta a szegényebb országok, úgymint Ausztrália, Brazília és Thaiföld. Sajnos ez nagyon rossz hatással járt az Európai Unió országaira, például Írországra, amelynek cukoripara tönkrement, és az afrikai, karibi és csendes-óceáni országok legszegényebb cukortermelő nemzeteire, mint Mauritius, Belize és Fidzsi.
Most, 2008-ban az EU cukoripari átszervezésének hatását megszenvedő legszegényebb országok közül sokban polgári zavargások tapasztalhatók a főbb termények, mint a rizs és a kukorica, ára miatt, amelyeket nem engedhetnek meg maguknak, mivel a cukorból már nincs bevételük.
Mielőtt a kereskedelem védelmére irányuló, új leszerelő intézkedések mellett köteleznénk el magunkat, egy őszinte hatásvizsgálatot kéne végeznünk arra vonatkozóan, hogy milyen hatást gyakorolhat az EU legszegényebb szomszédaira, hogy elkerülhető legyen az ilyen nemű jövőbeni változások romboló hatása.
