A közúti fuvarozásban utazó tevékenységet végző személyek munkaidejének szervezése (vita)
Elnök
A következő napirendi pont a Marie Panayotopoulos-Cassiotou által a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság nevében a közúti fuvarozásban utazó tevékenységet végző személyek munkaidejének szervezéséről - C6-0354/2008 - készített jelentés.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
előadó. - (EL) Elnök asszony! A 2002/15/ΕK irányelv valóban átdolgozásra szorult, és az Európai Bizottság a kötelező jelentéstétel után előterjesztette az ágazat megsegítésére alkalmas módosító javaslatait a dolgozók egészségügyi állapotának és biztonságának javítása és ezzel párhuzamosan az egészséges versenyszellem előmozdítása érdekében. A Foglalkoztatási és Szociális Bizottság elfogadta a Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottság véleményét, és ajánlásom ellenére elutasította a Bizottság javaslatát, azaz nem járult hozzá az önfoglalkoztató gépjárművezetők irányelv alóli mentesítéséhez. Fel kell hívnom a figyelmet arra, hogy a 2002-es irányelv rendelkezése szerint 2009. március 23-tól az önfoglalkoztató gépjárművezetők is az irányelv hatálya alá tartoznak. A fejlemények a közúti szállításról szóló irányelv körül kialakult vitával kapcsolatos benyomások és izgalmak miatt valós tartalmuktól eltérő színben tűnnek fel.
.
Ami a vezetési idő és a pihenőidő közötti egyensúlyt illeti, nagy előrelépést tettünk 2002 óta, hiszen az 561/2006/EK rendelet, amely 2007-ben lépett hatályba, minden kamionvezetőre vonatkozóan biztosítja a vezetési idő és a pihenőidő közötti megfelelő egyensúlyt.
Éppen ezért az önfoglalkoztató gépjárművezetők bevonása a munkaidő-irányelv hatálya alá az önfoglalkoztatás fogalmának félreértését jelentené, hiszen az önfoglalkoztató szabadon rendelkezik saját munkaideje fölött. Egy ilyen lépés tehát súlyosan kártékony hatással lenne a kis- és középvállalkozások érdekeire, visszaszorítaná a vállalkozási szabadságot és további adminisztratív terhek generálásához járulna hozzá. Precedenst teremtene a más szektorokban dolgozó önfoglalkoztatók bevonásával kapcsolatos vita megkezdéséhez is, és ezzel korlátozná a munkaidő hossza szabad megválasztásának jogát. Felmerül tehát egy súlyos probléma: ki az önfoglalkoztató, és ki a "kényszervállalkozó”. Köztudott, hogy bizonyos, magukat önfoglalkoztatónak valló személyek valójában nem azok. Az Európai Bizottság javaslatot tett olyan kritériumok megfogalmazására, amelyek alapján a kényszervállalkozók kiszűrhetők. Erre azonban nem lenne lehetőség, mert az ellenőrzés nemzeti szinten történik. Ha tehát egy európai jogszabály lefektetné is, hogy ki a "kényszervállalkozó” és ki nem az, ez a nemzeti szintű szabályok miatt nem válna láthatóvá. Új javaslatainkkal viszont megnyílik a lehetőség annak nemzeti szinten történő meghatározására, hogy kire vonatkozik és kire nem vonatkozik a közúti fuvarozásban utazó tevékenységet végző személyekről szóló irányelv. Továbbá javaslatunkban felkérjük az Európai Bizottságot, hogy fogalmazza újra az irányelv alkalmazásának eredményeit. Felkérem képviselőtársaimat, hogy utasítsák el a javaslatot bizottsági szintre visszajuttató módosítást, és támogassák képviselőcsoportom javaslatát, amelyet a Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért Képviselőcsoport és a Függetlenség/Demokrácia Képviselőcsoport is támogat.
Antonio Tajani
Elnök asszony, tisztelt képviselők! Tudják, hogy a közúti biztonságot a Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottságban végzett munkám során egyik kiemelt feladatomnak tekintem.
Fontos rögtön az elején hangsúlyozni azt is, hogy bár a közúti biztonság természetesen kulcsfontosságú a gépjárművezetők munkaidejéről szóló vitában, valójában a vita nem a közúti biztonságról vagy a vezetési időről szól, hanem a szociális jogszabályokról és a munkaidőről.
A ma megválaszolandó kérdés így hangzik: az önfoglalkoztatók munkaidejére ugyanolyan korlátozások vonatkozzanak-e, mint az alkalmazottakéra? A kérdést nagyon alaposan meg kell vizsgálni, mivel az európai jogszabályok körében nincs olyan precedens, amely arra vonatkozna, hogy mennyi időt tölthet egy önfoglalkoztató irodai vagy laboratóriumi munkavégzéssel.
Amikor 1998-ban a Tanács és a Parlament először vitatta meg az utazó munkavállalók munkaidejére vonatkozó irányelvet, akkor a közúti fuvarozási ágazat helyzete egészen más volt, mint ma. Ahogyan az előadó, Panayotopoulos-Cassiotou asszony is említette: akkoriban általános gyakorlat volt a vezetési időre vonatkozó jogszabályok áthágása, azaz a hivatásos gépjárművezetők túl sok időt töltöttek a volán mögött. A vezetési időről szóló, 1985-ben bevezetett korábbi rendelet alapján szinte lehetetlen volt a vezetési időt hatékonyan ellenőrizni.
Ezzel összefüggésben a jogalkotók 1988 és 2002 között megvitatták a Bizottság javaslatát, amelynek célja az volt, hogy ne csupán az alkalmazottként tevékenykedő gépjárművezetők munkaidejére vonatkozzon szabályozás, hanem az önfoglalkoztatókéra is. Ennek a vitának az eredményeként került elfogadásra az utazó munkavállalók munkaidejére vonatkozó ágazatspecifikus irányelv. Az irányelv célja az volt, hogy a munkaidőre vonatkozó szabályozás hatályának az önfoglalkoztató gépjárművezetőkre való kiterjesztésével csökkennek a nem megfelelő vezetési idők által a közúti biztonságra gyakorolt negatív hatások.
A problémát azonban nem sikerült megoldani, és a Parlament és a Tanács közötti egyeztető eljárás eredményeként felkérték a Bizottságot, hogy mérje fel a munkaidőre vonatkozó szabályok önfoglalkoztatókra való kiterjesztésének előnyeit és hátrányait, majd 2008-ban nyújtson be javaslatot. A Bizottság 2007-ben közzétett részletes tanulmányával eleget tett a kérésnek, és az alábbi következtetésekre jutott.
Először is megállapításra került, hogy a munkaidőt nem szabad összetéveszteni a vezetési idővel. Ez utóbbival kapcsolatban a helyzet radikálisan megváltozott. Amint Önök is tudják, a Parlament a Tanáccsal egyetértésben a vezetési időre vonatkozóan új szabályokat fogadott el. A szabályok egyebek között rendelkeznek egy rendkívül megbízható ellenőrző eszköz, a digitális menetíró készülék használatáról és egy konkrétan erre vonatkozó végrehajtási irányelvről is.
A 2007 óta hatályos új szabályok minden kamionsofőrre alkalmazandók, beleértve az önfoglalkoztatókat is. Az új digitális menetíró készülék használatával, amely percről percre követi a kamion minden mozgását, a gépjárművezető nem vezethet naponta kilenc óránál, hetente pedig átlagosan 45 óránál többet. Röviden ez annyit tesz, hogy sokkal könnyebb szigorúan nyomon követni a szabályok betartását most, mint 1985-ben.
Másodszor megállapításra került, hogy az önfoglalkoztatók munkájának szabályozására nincs még precedens a közösségi szociális jogszabályok területén. Az önfoglalkoztatókat nem lehet túlórában munkavégzésre kényszeríteni, mivel a tevékenységi formájából adódóan belátása szerint, önállóan szervezi munkáját. Ráadásul gyakorlatilag lehetetlen ennek a csoportnak a munkaidejét ellenőrzés alá vonni.
Harmadszor: a munkaidőre vonatkozó szabályok önfoglalkoztatókra való kiterjesztésének előnyei és hátrányai rendkívül nehezen megfoghatók, és nem igazolható, hogy a szóban forgó irányelv önfoglalkoztató gépjárművezetőkre való alkalmazásával a helyzet egyértelműen javulna. Végül pedig fontos megemlíteni, hogy a munkaidőre vonatkozó szabályok önfoglalkoztató gépjárművezetőkre való kiterjesztése nem vezet eredményre, és gyakorlati megvalósítása is nehéz, hiszen ezek a gépjárművezetők a bérük megállapításához nem kötelesek mérni a munkaidejüket, arról nem is beszélve, hogy a szabály alkalmazásával járó adminisztratív költségek rendkívül magasak lennének.
Negyedszer: a kérdés egy beavatkozást igénylő aspektusa nevezetesen azoknak a "kényszervállalkozói tevékenységet folytató gépjárművezetőknek” a problémája, akik hivatalosan önfoglalkoztatók, ám valójában nincs módjukban önállóan szervezni a munkájukat, mert a gyakorlatban teljes mértékben egyetlen vállalattól függenek, amely jövedelmüket és megrendeléseiket biztosítja. Ők szociális értelemben kiszolgáltatottak. Elméletileg persze rájuk is vonatkozik az irányelv, de sikertelen alkalmazása azt jelenti, hogy a gyakorlatban nem fejti ki hatását. A Bizottság javaslata szerint ezért fokozni kell az irányelv végrehajtására tett erőfeszítéseket, hogy a "kényszervállalkozói” tevékenységet folytató gépjárművezetők is részesülhessenek a szükséges szociális védelemben.
Ugyanakkor viszont nem a helyes üzenetet küldenénk akkor, ha a jelenlegi gazdasági válság idején adminisztratív és pénzügyi többletköltségekkel terhelnénk azokat a sérülékeny kisvállalkozásokat, amelyeknek most a recesszió következményeivel is szembe kell nézniük. Ezért a Bizottság üdvözli az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták Képviselőcsoportja, a Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért Képviselőcsoport és a Függetlenség/Demokrácia Képviselőcsoport által előterjesztett módosító javaslatokat, amelyek összhangban vannak a Tanácsnak a legutóbbi Közlekedési Tanácsban elfogadott közös álláspontjával, és amely módosítások egyértelmű üzenetet küldenek az ágazatnak: a jogalkotók nem fogják eltűrni a "kényszervállalkozói” tevékenységet folytató gépjárművezetők foglalkoztatását, és mindent el fognak követni a szabályok európai szintű betartatása érdekében.
Johannes Blokland
Elnök asszony! Közeleg az igazság pillanata. Holnap délután szavazunk a Panayotopoulos-Cassiotou képviselő asszony által előterjesztett jelentésről. Az előadó és jómagam, mint a Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottság véleményének előadója, ugyanazokat a nézeteket valljuk a vállalkozás szabadságáról, ezért együtt nagyjából tíz módosítást írtunk alá, amelyeket a Tanács is elfogadhat. Hálás vagyok azért, hogy ezeket Tajani biztos úr is támogatja.
Holnap először a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság által előterjesztett módosítással kell foglalkoznunk, amely a javaslatot el kívánja utasítani. Ezt a módosítást továbbra is rendkívül felháborítónak tartom. Múlt héten azonban a felháborodás helyett inkább elborzadtam, amikor megláttam az európai szakszervezetek állásfoglalását. Az eltévedt román vagy bolgár önfoglalkoztató gépjárművezetőktől való félelemtől vezérelve az állásfoglalás egyik valótlanságot a másikra halmoz annak érdekében, hogy az európai parlamenti képviselőket rábírja a Bizottság javaslatának leszavazására.
Az állásfoglalás azt sejteti, hogy az önfoglalkoztató gépjárművezetők heti 86 órát dolgoznak. A gépjárművezetők számára - akár alkalmazásban vannak, akár önfoglalkoztatók - kéthetes időszakban a heti átlagos munkaidő nem haladhatja meg a 45 órát, amint erre Tajani biztos úr is felhívta a figyelmet. Úgy kellene tehát értenünk, hogy heti 41 órát a saját üzleti ügyeikkel vannak elfoglalva? Az állásfoglalás közúti közlekedés biztonságával kapcsolatos érvelése sem állja meg a helyét. Nincs ugyanis bizonyíték arra, hogy a közlekedésbiztonság és az önfoglalkoztató gépjárművezetők munkaidőre vonatkozó szabályok alóli mentesítése között bármilyen összefüggés lenne. Valójában ennek épp az ellenkezője igaz.
Egyébként az állásfoglalásból világosan kiderül, a szakszervezetek nagyon jól tudják, hogy álláspontjuk felettébb megalapozatlan. A környezettel és a belső piaccal próbálnak nagy nehezen érvelni, hogy meggyőzzenek minket arról, meg kell szavaznunk az elutasító javaslatot, amikor a Bizottság mindenre kiterjedő hatástanulmánya azt mutatja, hogy a javaslat a belső piac működésére, a szállítási ágazatra és a környezetre éppen hogy kedvező hatást fog gyakorolni. Ezért kell holnap a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság által előterjesztett, a javaslat elutasítását célzó módosítás ellenében az előadó módosításai mellett szavaznunk. Bízom benne, hogy a szavazás során a józan ész kerekedik felül.
Végül szeretném megjegyezni, hogy véleményem szerint a Hughes úr által múlt szombaton küldött e-mail teljesen elfogadhatatlan. A szerencsétlenségeket politika tárgyává tenni... (Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Eva-Riitta Siitonen
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (FI) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! A munkaidőt érintő korlátozásokat nem kellene kiterjeszteni az önfoglalkoztató gépjárművezetőkre, és remélhetőleg a Bizottság és a Tanács is erre a következtetésre jutott.
Az én hazámban, Finnországban a munkaidő korlátozásának rendkívül kedvezőtlen hatásai lennének az önfoglalkoztató gépjárművezetőkre nézve. A finn gépjárművezetők általában kisvállalkozók, a vezetők több mint fele saját tulajdonú gépjárművel végzi a tevékenységét. Ezért mindent ők maguk végeznek: a gépjárműveik fenntartását és a könyvelésüket is. Önfoglalkoztató gépjárművezetőként ugyanazok a vezetési időre és kötelező pihenőidőre vonatkozó korlátozások vonatkoznak rájuk is, mint alkalmazásban levő társaikra. Ez a jövő szempontjából nagyon fontos. Magát a vezetési időt nem kellene meghosszabbítani, ha azonban hatályba lépne ez a módosítás, melyet a Zöldek/az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportja és az Európai Parlament Szocialista Képviselőcsoportja terjesztett elő, a gépjárművezetők nem tudnák fenntartani járműveiket, és nem tudnák például a szabadidejükben elvégezni a könyvelésüket. Egyébként pedig hogyan lehetne egyáltalán ellenőrizni az ilyen szabályok betartását?
Gazdasági válság idején létfontosságú a foglalkoztatás és a vállalkozói készség támogatása. Remélem, mindenki egyetért majd a Bizottsággal és a Közlekedési Miniszterek Tanácsával abban, hogy az önfoglalkoztató gépjárművezetők továbbra se tartozzanak az irányelv munkaidőre vonatkozó szabályozásának hatálya alá.
Jan Cremers
Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Az Európai Parlament Szocialista Képviselőcsoportja a közúti fuvarozásban a munkaidőre vonatkozó szabályok felülvizsgálatára vonatkozó javaslatot nem megfelelően kigondoltnak és következetlennek tartja. A jogszabályok helytelen átültetése vagy be nem tartása nem szolgáltathat okot a szabályozás fellazítására. Amint azt a Bizottság is vallja, a jogszabályok csak akkor lehetnek hatékonyak és eredményesek, ha azok valamennyi érintett félre kiterjednek.
A Bizottsághoz intézett kérdéseimben megpróbáltam tisztázni, hogy a Bizottság milyen lépést tervez a "kényszervállalkozók” problémájának kezelésére. Ebben az összefüggésben a PSE képviselőcsoport nem támogatja a Tanácsban hangoztatott szándékot, amely szerint nem csupán kizárnák az önfoglalkoztató gépjárművezetőket a szabályozás hatálya alól, hanem azt is elmulasztanák, hogy megfelelő intézkedéseket hozzanak a "kényszervállalkozókkal” szemben.
Az alkalmazásban levő és az önfoglalkoztató gépjárművezetők tevékenysége egyformán fontos a saját maguk és mások biztonsága szempontjából. Képviselőcsoportunk véleménye szerint a különbségtétel elfogadhatatlan. Támogatnom kell a biztost: nem első alkalommal fordul elő, hogy az építési területeken önfoglalkoztató munkásokat is bevontak a biztonság koordinálásába annak érdekében, hogy garantálják a saját maguk és mások biztonságát.
Bilyana Ilieva Raeva
E parlamenti ciklus utolsó ülésén a Parlamentnek el kell fogadnia az utazó tevékenységet végző személyek munkaidejéről szóló irányelvet. A Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért Képviselőcsoport előadójaként úgy gondolom, felelőtlenség részünkről, ha a javaslatnak megfelelően támogatjuk a teljes bizottsági szöveg elutasítását. Mi, liberálisok támogatjuk, és határozottan kiállunk azon elképzelés mellett, amely szerint a több tízezer önálló vállalkozóként dolgozó utazó személy meg kell, hogy őrizze versenyelőnyét és az önfoglalkoztatóként történő munkavállalás célját.
A jelenlegi helyzet ijesztő. A mostani irányelv megszünteti a szabad piac egyik alapelvét, nevezetesen a vállalkozási készséget, illetve annak támogatását. Elfogadhatatlan, hogy ugyanolyan feltételeket szabunk a munkaszerződés keretében dolgozók és az önfoglalkoztatók számára. A rendszeresen fizetett alkalmazottakkal szemben az önfoglalkoztatók munkáját nem az adott munkaóraszám, hanem az általuk kezelt árucikkek, illetve a szállítmányok száma és típusa határozza meg. Ha az új irányelv hatályát rájuk is kiterjesztjük, ezzel valójában aláássuk a vállalkozókedvüket.
Az önfoglalkoztatók munkaóráinak számát előíró jogszabály veszélyes és indokolatlan precedenst teremtene. Egyetlen másik ágazatban sincs példa hasonló szabályozásra. Egy ilyen döntés igen káros következményekkel járhat az európai gazdaságra nézve.
Az éjszakai munkaidő meghatározása szintén nagy gyakorlati jelentőséggel bír. Jelenleg a tagállamok maguk határozhatják meg az éjszakai munka idejét. Ezáltal a változó hosszúságú nappali időszaknak megfelelően maximalizálhatják az utas- és áruszállítással töltött munkaórák számát. Mint azt Önök is tudják, az éjszakai munkaidő igen eltérő például Finnországban és Olaszországban. A rugalmasságnak köszönhetően csökkenthetők a csúcsidőben tapasztalt torlódások, illetve a közlekedésből származó káros kibocsátások nagy része is.
Végezetül szeretném még hozzátenni, hogy az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták Képviselőcsoportjának, valamint számos további képviselőnek a támogatását is élvező liberálisok folytatni kívánják az irányelv alapelemeiről szóló vitát. Más szóval támogatjuk a Tanács által elfogadott és az Európai Bizottság által javasolt rugalmas és gyakorlati álláspontot, amely szerint az irányelv az önálló vállalkozókra nem vonatkozna. Önöket is arra biztatom, hogy így szavazzanak.
Sepp Kusstatscher
Elnök asszony! Hasonlóan ahhoz, amit néhány évvel ezelőtt a madárinfluenza és a szivacsos agyvelőgyulladás kapcsán tapasztaltunk, a sertésinfluenza kérdését is aránytalanul nagy aggodalom, illetve óvintézkedések övezik világszerte, miközben a jóval nagyobb számú közúti halálesetekre szinte egyáltalán nem fordítunk figyelmet. Az Európai Unióban évente negyvenezer ember veszíti életét az utakon. Sokan megsérülnek, vagy maradandó egészségkárosodást szenvednek. Mindezt pedig egyszerűen elfogadjuk, mintha csak Isten akarata lenne.
Mindannyian tudjuk, hogy a súlyos közúti balesetek aránytalanul nagy részében játszanak szerepet a teherautók. A főbb okok a gyorshajtás, a fáradtság és az alkoholfogyasztás. Az irányelv további biztosítékot jelentene a tekintetben, hogy megelőzze a gépjárművezetők túlfáradását. A menetíró készülékkel ellenőrzött vezetési időn túl mostantól a be- és kirakodási időt is bele kellene számítani az egyes személyek munkaidejébe. Ez a helyes megoldás. Ha a gépjárművezető több órát dolgozik, mielőtt egyáltalán beülne a 40 tonnás teherautóba, már fáradtan kezdi a vezetést, és nehezen fog tudni összpontosítani. Számomra felfoghatatlan, hogy ez a jogszabály csak a mások alkalmazásában álló gépjárművezetőkre vonatkozna, az önfoglalkoztatóként dolgozókra azonban nem. Az egyetlen kifogás az, hogy az önfoglalkoztatók munkaidejének mérése bonyolultabb feladat. Ez valószínűleg igaz, de talán kevésbé veszélyes egy túlságosan fáradtan volánhoz ülő gépjárművezető, ha önfoglalkoztatóként dolgozik?
Stephen Hughes
Elnök asszony! Három oka van annak, hogy a Bizottság javaslatát el kell utasítanunk. Először is, érveik szerint a vezetési és pihenőidőről szóló 561/2006/EK rendelet mindenkire érvényes, ezért fel sem merül az önfoglalkoztatók kizárásának problémája. Ez nem igaz. A vezetési idő átlagosan csupán mintegy felét teszi ki a gépjárművezető teljes munkaidejének. Az irányelv hatályán kívül esők így akár hetente 86 órát is dolgozhatnának, az év minden hetében.
Másodszor, a 3,5 tonnánál könnyebb tehergépjárművet vezető több százezer személyre a rendelet nem vonatkozik. Még ennél is rosszabb, hogy ha ebben az irányelvben sem foglalkozunk velük, semmi sem szab felső határt a munkaidejüknek.
Harmadszor, a Bizottság különbséget tesz az önfoglalkoztatók és a "kényszervállalkozók” között, állítása szerint pedig azért tesz így, mert az önfoglalkoztatók munkaidejének megfigyelése, illetve ellenőrzése nem lehetséges. Ha ez így van, akkor hogyan ellenőrzik a "kényszervállalkozók” munkaidejét? Ez csupán a felelősség elhárítása és nyílt felkérés a gátlástalan munkáltatók felé, hogy további "kényszervállalkozási” formákat keressenek, amellyel megkerülhetik a szabályozást. A Bizottság javaslata elfogadhatatlan.
Ville Itälä
(FI) Elnök asszony! Először is köszönetet szeretnék mondani Tajani biztos úrnak az általa végzett kiváló munkáért, aki iménti beszédében helyesen rámutatott, hogy nem a biztonságról és a vezetéssel töltött órák számáról, hanem a munkaórák számáról van szó.
El kell fogadnunk azt a tényt, hogy Európában számos kis- és középvállalkozás működik, amelyek végzik a munkájukat, és munkahelyeket teremtenek, az irányelv pedig, különösen a jelenlegi gazdasági helyzetben nagy arculcsapást jelentene a kisvállalkozók számára. Két héttel ezelőtt heves vitát folytattunk arról, hogy az egész európai gazdaságot a kis- és középvállalkozások tartják életben. A kérdés most az, vajon a gyakorlatban is támogassuk-e őket. A Tajani biztos úr által ismertetett tények arra vonatkoznak, mit szükséges ellenőrizni, és mit kell tennünk annak érdekében, hogy ezek az önfoglalkoztatóként dolgozó gépjárművezetők a vezetéssel töltött órákat követően is folytathassák a munkájukat.
Antonio Tajani
Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Meg szeretném nyugtatni a vita tárgyát képező szöveggel kapcsolatban aggodalmaiknak hangot adó képviselőket. A közutak biztonságát semmi sem fenyegeti, ismétlem, a közúti balesetek számának csökkentéséért folytatott küzdelem számomra az egyik legfontosabb feladat.
Úgy gondolom, nem szabad összekevernünk a munkaidőt és a vezetési időt. Egyetértek az elhangzottakkal: előfordulhat, hogy az önfoglalkoztató először dolgozik, majd fáradtan ül volánhoz, de nem hiszem, hogy az önfoglalkoztatókat bármilyen feladat végzése közben ellenőrizni lehetne. Az önfoglalkoztató nyilvánvalóan is tisztában van azzal, mit tesz, berakodhat a teherautóba, és akár pihenhet is két, három vagy négy órát, mielőtt a biztonság szempontjából kitűnő állapotban visszaülne a volán mögé.
Az önfoglalkoztatók, mesteremberek vagy kisvállalkozók ellenőrzése valójában rendkívül nehéz feladat. Ráadásul éppen ők adják az Unió gazdaságának vázát.
Mindezzel együtt biztosítani szeretnénk az alkalmazottak és az önfoglalkoztatónak tűnő, ám gyakorlatilag alkalmazottként dolgozó személyek egészségének és biztonságának védelmét. Ezért szeretné a Bizottság - és véleményem szerint az előadó ebben egyetért velünk - a "kényszervállalkozók” tevékenységére is kiterjeszteni a szabályozást.
Véleményem szerint ez fontos jelzés, a jogszabály megfelel a valós követelményeknek, és úgy gondolom, mindenképpen hangsúlyozni kell, milyen fontos, hogy e téren további előrelépésre kerüljön sor. Ezért kérném az Európai Parlament Szocialista Képviselőcsoportját és a Zöldek/az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportját, hogy gondolják végig az elhangzottakat, és fogadják el, hogy a Bizottság számára a közutak biztonsága elsődleges fontosságú, és a jövőben is az lesz, ugyanakkor ez a jogszabály nem ezt az ágazatot érinti. Az irányelv célja az, hogy pontosabban szabályozza elsősorban a közúti fuvarozásban dolgozó személyek munkaidejét, és a "kényszervállalkozók” helyzetét az alkalmazottakéhoz hasonlóvá tegye, mivel ők valójában nem önfoglalkoztatók, hanem de facto alkalmazottak.
Ezért ismét megnyugtatnám mindazokat, akik aggodalmukat fejezték ki, úgy gondolom ugyanis, hogy az elfogadásra javasolt szöveg kedvező, és irányultsága megfelel az európai polgárok érdekeinek.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
előadó. - (EL) Elnök asszony! Köszönetet mondok a biztos úrnak a világos fogalmazásért és az utólagos tisztázásért, amely szerint a képviselők megnyugodhatnak, hogy továbbra is kiemelt fontosságú ügy a közutak biztonsága, ezzel egy időben pedig az európai gazdaság versenyképességének védelme, illetve a kis- és középvállalkozások támogatása is. Köszönetet szeretnék mondani minden képviselőtársamnak a véleményükért, és kiemelném, hogy éppen ezt a párbeszédet kívánjuk nyitva hagyni azáltal, hogy nem támogatjuk a Bizottság javaslatát elutasító 54. módosítást. Ezért arra kérem képviselőtársaimat, ne fogadják el az 54. módosítást, hogy tovább folytatódhasson a párbeszéd, és segíthessük a jelenleg kihasznált, állításuk szerint "kényszervállalkozóként” dolgozó alkalmazottakat. Úgy szeretnénk elősegíteni a közúti közlekedés javítását, hogy a mindenkire érvényes rendelet által maradéktalanul biztosítjuk a közutak biztonságát, a most tárgyalt irányelvnek köszönhetően pedig a munkaórák megfelelő számát.
Emlékeztetném a képviselőket az általam küldött német újságcikkre, amely egy példán keresztül egyértelműen szemlélteti, hogy vezetés közben nem a túlzott munka jelenti a kockázatot, hanem az egyes személyek számára rendelkezésre álló idő rossz kihasználása, attól függetlenül, hogy az illető alkalmazott vagy önfoglalkoztató-e, ami valójában irreleváns. A lényeg az, hogy az egyes személyek felelősséget vállalnak-e saját tetteikért, és úgy vezetnek-e, ahogy az egy társadalmi kötelezettségeivel tisztában lévő érett embertől elvárható. Mindezt a munkavégzés akadályozásával nem lehet elérni. Az építőiparra utalva Cremers úr rávilágított, mi is a valódi szándéka azoknak, akik a választások közeledtével e nézeteket támogatják.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra 2009. május 5-én, kedden kerül sor.
