
(1) 
Miller (PSE ).
   - Hr. formand, julen er jo fredens tid, så jeg vil høre, om De kan gøre brug af Deres position som Parlamentets formand til at løse en situation, som er opstået i London.
Jeg har forstået, at UK Independence Party, denne ærefrygtindgydende organisation, har låst hele Europa-Parlamentets personale ude af deres kontor i London. På denne tid af året ønsker vi ikke at se flere mennesker på gaden. Kan formanden gribe ind og forsøge at løse problemet for de stakkels mennesker, der er strandet på gaden? 
Formanden.
   - Hr. Miller, selv om jeg allerede fra starten har haft en mistanke om, at det intet havde at gøre med forretningsordenen, forstår jeg godt Deres ønske om, at det skal stå i protokollen, og der står det så nu.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0451/2003) af Aaltonen for Udvalget for Andragender om andragende 842/2001 om virkningerne af forskelsbehandling af personer med multipel sklerose inden for EU (2003/2173 (INI)).
Aaltonen (Verts/ALE ),
   Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, kære gæster, på vegne af det sidste plenarmøde i året for det europæiske handicapår er jeg meget taknemmelig for på vegne af Udvalget for Andragender at kunne fremlægge den betænkning, som jeg har udarbejdet om virkningerne af forskelsbehandling af personer med multipel sklerose inden for EU.
Baggrunden for denne betænkning er et andragende, som vi modtog fra en ung engelsk kvinde for to år siden, og jeg er glad for at kunne sige, at Louise McVay i øjeblikket sidder på tilhørerpladserne for at følge med i, hvad hendes beslutsomhed og mod første til. Louise fandt ud af, at hun havde MS og måtte yderst skuffet indse, at hun simpelthen ikke fik lov til at få livsforstærkende medicin. I Det Forenede Kongerige, som hun kommer fra, som andre steder i Europa, tildeles folk forskellige behandlings- og rehabiliteringsmuligheder blot på grund af, hvor de bor. Louise skrev til parlamentsformanden, der videresendte hendes brev til Udvalget for Andragender.
Mere end 400.000 mennesker lider af MS i EU, og som en af disse begyndte jeg selv at arbejde i Parlamentet og Udvalget for Andragender i foråret 2003 på netop det tidspunkt, hvor Louises andragende blev bragt på bane. Jeg fik til opgave at udarbejde denne betænkning, hvis formål er at kaste yderligere lys over konkrete måder at give MS-patienter i hele EU et bedre liv.
MS rammer unge mennesker på et tidspunkt i livet, hvor uddannelse, karriere og familie er vigtige emner. To ud af tre MS-patienter er kvinder. Betænkningen viser, hvor stor forskel der er inden for EU på at få stillet en diagnose og få behandling. Denne forskel på at få den bedst mulige medicin og behandling overtræder folks grundlæggende ret til sundhedspleje.
Jeg mener, at sundhedsministrene med bedre samarbejde og fuldstændig støtte fra alle EU-institutioner, først og fremmest naturligvis fra Parlamentet, mere effektivt vil kunne målrette ressourcerne til støtte til personer med denne sygdom. Jeg mener, at sygdommens uberegnelige og uforudsigelige karakter bør tages i betragtning, så patienterne ikke er så sårbare med hensyn til at bevare deres job samt deres sociale miljø. 
I øjeblikket er MS en uhelbredelig sygdom, og alle, der får stillet MS som diagnose, kan ikke blot psykologisk tilpasse sig til en ændring i deres liv. Denne sygdom lægger et stort pres på både patient og familie, også økonomisk. I denne forbindelse har jeg stillet ændringsforslag 3 på Louise McVays anmodning. Da hendes symptomer varierede så meget, blev det vurderet, at hun ikke opfyldte kravene, der berettigede hende til lægebehandling.
Betænkningen foreslår en række foranstaltninger til internationalt samarbejde og forskning, og jeg håber, at Kommissionen vil bidrage til at realisere disse. Betænkningen opfordrer medlemsstaternes sundhedsministre til på deres næste møde at sætte en forhandling af disse anmodninger på dagsordenen, og jeg håber, at Parlamentet bliver informeret om de beslutninger, der træffes, og handlingsforslagene. 
Jeg har også stillet to ændringsforslag om behovet for at overholde forsigtighedspríncippet, især i forbindelse med håndteringen af giftige kemikalier. Sagen kom på bane, da man i Skotland fik mistanke om, at der var en forbindelse mellem giftstoffet TBT og MS. Det er under alle omstændigheder velkendt, at dette stof påvirker centralnervesystemet. 
Selv om min betænkning fokuserer på MS og dets særlige aspekter, findes der også en række andre lignende sygdomme, og efter at have drøftet sagen med min kollega, har jeg besluttet at stille endnu et mundtligt ændringsforslag til at omfatte disse. 
I mit land, Finland, er der blot 6.000 MS-patienter, men vi har hver især mange kammerater blandt de flere hundrede tusinde i EU, som deler samme skæbne. De af os, som kan tåle de nye kostbare lægemidler, føler en form for solidaritet med alle dem, hvis sygdom er så fremskreden, at de er blevet invalide. Vi kunne i højere grad stræbe efter at forbedre vilkårene for alle. Jeg håber, at dette, som er min første betænkning, bliver læst nøje igennem af de personer, der er ansvarlige for sundhedsplejen i medlemsstaterne. 
Efter den politiske og forfatningsmæssige strid i denne uge kan Parlamentet vise, at vi også lytter til borgerne her og ikke kun formanden for Rådet. Det er godt, at folk mener, at Parlamentet er til for at indfri befolkningens forventninger, og henvender sig for at få hjælp, og at Parlamentet ikke blot er en masse bygninger i en asfaltjungle i et eller andet land i det centrale Europa.
Nu ser det ud til, at befolkningens anmodning, som også nævnes i min betænkning, skal gennemføres, da kommissær Diamantopoulou i begyndelsen af december nævnte, at Kommissionen har tænkt sig at stille et særligt direktiv til at sikre de handicappedes rettigheder.
Schreyer,
    Hr. formand, kære parlamentsmedlemmer, mine damer og herrer, på vegne af Kommissionen hilser jeg Deres betænkning varmt velkommen. Den giver en omfangsrig oversigt over det komplekse og komplicerede tema, som multipel sklerose er, og den kaster lys over et bredt spektrum af de dertil relaterede områder, hvor der er behov for at gennemføre yderligere foranstaltninger. Jeg hilser også de mennesker velkommen, der er berørt heraf og som er til stede her i Parlamentet i dag. Jeg forstår udmærket frustrationen hos de mennesker, som skal leve med denne sygdom. Den sundhedsmæssige behandling, der er til Deres rådighed, kan være yderst forskellig, ligesom den måde, som de bliver behandlet på af deres medmennesker i hverdagen. Det er i forvejen slemt nok, når man bliver konfronteret med en diagnose på en så alvorlig sygdom. Men det er endnu værre at måtte konstatere, at man ikke får adgang til den hjælp, som man er berettiget til, eller at en arbejdsgiver ikke er parat til at træffe rimelige foranstaltninger, som gør det muligt for den enkelte at føre et erhvervsaktivt liv i fremtiden.
Derfor vil jeg gerne takke andrageren fru McVay for, at hun kastede disse spørgsmål op, og jeg vil ligeledes gerne takke ordføreren fru Aaltonen for, at hun har udarbejdet en så omfattende betænkning med henblik på at finde svarene herpå.
Selv om organiseringen af og garantien for den sundhedsmæssige behandling ligger inden for medlemsstaternes kompetence, betyder det ikke, at vi ikke på europæisk plan kan bidrage til at løse den problematik, som der tages fat på i denne betænkning. En stor del af behandlingsforskellene i Europa kunne udjævnes ved blot at udveksle informationer og bedste praksis. For at lette samarbejdet på dette brede område, har Kommissionen ført sundhedsministre, patienter, beskæftigede og serviceydere inden for sundhedsvæsenet samt forsikringsselskaber sammen til en refleksionsproces på højt plan om patientmobilitet og udviklingen af den sundhedsmæssige behandling i EU. På deres afsluttende møde i begyndelsen af sidste uge blev man enige om en betænkning med 19 anbefalinger til foranstaltninger på en lang række områder, som også inkluderer informationsudveksling og bedste praksis. Dermed ville man kunne støtte idéer, som f.eks. udviklingen af europæiske referencecentre, hvorigennem man igen ville kunne udvikle faglig kompetence og kurser, som ville komme patienter og ansatte inden for sundhedsvæsenet til gode. Kommissionen forventer at fremlægge en meddelelse til marts næste år, som indeholder forslag til svar på disse anbefalinger.
Fru Aaltonen kom også ind på problematikken med forskelsbehandling af personer, der har multipel sklerose. I henhold til direktiv 2000/78 om forbud mod forskelsbehandling på grund af alder, handicap, religion, verdensanskuelse eller seksuel orientering gælder multipel sklerose som et handicap. Således er borgere, der lider af multipel sklerose, sikret mod forskelsbehandling på arbejdspladsen på grund af denne sygdom. Arbejdsgivere skal træffe rimelige foranstaltninger for at gøre det muligt for den enkelte at udøve sit erhverv. Som supplement til selve lovgivningen har Kommissionen indledt en stort anlagt oplysningskampagne i samtlige medlemsstater for at informere arbejdsgivere og arbejdstagere om disse rettigheder. Desuden planlægger Kommissionen at gennemføre en offentlig høring om den fremtidige strategi for bekæmpelsen af forskelsbehandling i foråret 2004. Det kan eventuelt også komme på tale med en antidiskriminationslov om bekæmpelse af forskelsbehandling uden for arbejds- og beskæftigelsessfæren.
I betænkningen understreges det desuden, at det er nødvendigt med yderligere videnskabelig viden om multipel sklerose. Forskningsrammeprogrammerne bidrager hertil på europæisk plan. Der findes allerede relevante projekter, som modtog støtte i det femte forskningsrammeprogram. Desuden vil et emne om neuroimmunforstyrrelse kunne medtages i fremtidige licitationer i det nuværende sjette rammeprogram.
Sammenfattende kan man fastslå, at der i betænkningen slås til lyd for, at multipel sklerose skal fremstå stærkere i bevidstheden på enkeltstats- og fællesskabsniveau. Som allerede nævnt, ligger ansvaret for problematikken med uensartetheden i den sundhedsmæssige behandling primært hos medlemsstaterne. Jeg håber imidlertid meget på, at de vil tage denne betænkning og dagens forhandling til efterretning. Hvad Kommissionen angår, nævnte jeg en række områder, hvor foranstaltninger på europæisk plan kan medvirke til, at der bliver taget fat på de omtalte spørgsmål. Afslutningsvis vil jeg godt benytte lejligheden til at rose ordførerens glimrende arbejde med udarbejdelsen af denne omfangsrige og nyttige betænkning endnu en gang. Denne betænkning vil alene kunne bidrage til, at der kommer kraftig samfundsmæssig fokus på multipel sklerose og de dertil relaterede problemer.
Howitt (PSE ),
   Hr. formand, jeg vil gerne tilslutte mig lykønskningerne til Louise McVay for hendes fantastisk bedrift med at få dette spørgsmål så langt frem og samtidig rette en tak til vores ordføreren fru Aaltonen for et fremragende samarbejde. Jeg vil takke Louises lokale medlemmer af Europa-Parlamentet, fru Read og hr. Whitehead, som har fået dette igennem den parlamentariske proces. Denne forhandling, beslutningsforslaget og betænkningen er en historisk milepæl for 400.000 mennesker med multipel sklerose i Europa. Det vil føre til konkret handling. Ligesom Parlamentets beslutninger om autisters rettigheder og anerkendelse af tegnsprog for døve har ført til konkrete resultater, tror jeg, at det samme vil ske fremover for mennesker med multipel sklerose.
Det glæder mig virkelig, at Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender har udarbejdet en udtalelse for at bidrage til denne betænkning, for inden for syv år mister halvdelen af mennesker med multipel sklerose deres arbejde, selv om de ønsker at arbejde og er i stand til at gøre det. Det drejer sig ikke kun om adgang til hensigtsmæssig behandling, men også det forhold, at adgangen til behandling kan betyde en kæmpemæssig forskel for menneskers arbejde, sociale liv og privatliv.
Jeg vil gerne takke Multiple Sclerosis Society i Det Forenede Kongerige. Formanden Sarah Philips er også til stede på tilhørerpladserne. På grund af deres kampagne indførte man i 2002 en ny ordning, som betyder, at 3.000 flere med multipel sklerose nu får glæde af den nyeste og mest effektive behandling i Det Forenede Kongerige, min egen medlemsstat. Det er i sandhed et resultat af, at handicappede arbejder og driver kampagne sammen, et resultat, som vi sammen med vores kolleger i European Multiple Sclerosis Platform ønsker udbredt til hele Europa.
Vi taler om, at folk lider af MS. Jeg forstår, hvorfor vi anvender den sprogbrug. Men vi ønsker ikke, at handicappede skal opfattes som ofre, vi ønsker, at de ses som vindere som Louise McVay, hvis resultater vi fejrer i Det Europæiske Handicapår. 
Balfe (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil også gerne takke Louise McVay, ordføreren og mine to kolleger fra regionen, hr. Helmer, som er her i dag, og som skal tale senere, og hr. Heaton Harris, som også følger denne sag meget tæt.
Jeg er sikker på, at mange af os kender nogen, der har haft eller har multipel sklerose, og jeg tilslutter mig hr. Howitts sidste bemærkning. Men først må vi huske på, at sundhed ikke er et EU-anliggende, hvilket kommissæren var inde på. Det er et område, hvor vi kan hjælpe med, men vi må ikke forlede os selv til at tro, at det er et område, hvor vi har beføjelser. Det er ikke engang et anliggende for medlemsstaterne. Den britiske regering har decentraliseret sundhedsområdet i Skotland, for ofte findes den bedste hjælp tæt på hjemmet. Hvis vi skal anvende forsigtighedsprincippet noget sted, bør det anvendes til at udvide EU-lovgivningen til de områder, der bedst kan behandles lokalt.
Når det er sagt, hilser jeg betænkningen velkommen. Den indeholder mange positive ting. For det første adfærdskodeksen og for det andet et tættere internationalt videnskabeligt samarbejde. Selv om tingene ofte gøres bedst på lokalt plan, kan mange ting også klares på europæisk eller endda et endnu højere niveau. Vi må ikke glemme de førende forskningscentre, navnlig i USA, og vi bør søge at samarbejde så bredt, som vi kan. I det omfang EU kan bidrage hertil gennem forskningsprogrammer osv., bør vi bestemt gøre det. Som det siges i betænkningen bør vi også inddrage brugerne af tjenesteydelser i forskningen. Tingene skal gøres i samarbejde med befolkningen, ikke for befolkningen.
Dermed kan vi i min gruppe også udtrykke vores fulde opbakning til en europæisk undersøgelse, naturligvis i samarbejde med WHO, fordi vi ønsker at udbrede viden og indhente viden på det bredest mulige grundlag. Som det siges i betænkningen glæder vi os over den sammenlignende evaluering, der udarbejdes af European Multiple Sclerosis Centre. Det er alt sammen godt og positivt.
Nu til problemet med lægemidler - og det er et problem, for med hensyn til Storbritannien kan det sted, man bor, påvirke, hvad man får - kan vi udarbejde oplysninger, men vi kan ikke styre, hvordan man bruge sine medicinske ressourcer, og det glæder mig, at man ikke siger det i betænkningen. Men mennesker med MS må helt klart tilskyndes til at spille en fuldgyldig rolle i samfundet, og vi kan ikke acceptere den forskelsbehandling, der forekommer i samfundet. Vi skal hele tiden være opmærksomme på, at vi behandler folk rimeligt og giver dem mulighed for at spille en fuldgyldig rolle i samfundet, på præcis samme måde som vi andre. 
Jeg vil gerne tale om to af ændringsforslagene om indførelse af forsigtighedsprincippet. De er unødvendige og skaber splid. Kemikaliedirektivet og kemikaliepolitikken er genstand for en særlig indsats her i Parlamentet. Hvis man anvender forsigtighedsprincippet på giftige kemikalier, må man se på det i sammenhæng med kemikaliedirektivet. Måske skulle vi også forholde os til, at nogen mennesker måske vil ønske at anvende forsigtighedsprincippet på nye behandlingsformer. Forsigtighedsprincippet er et emne for sig, og derfor kan vores gruppe ikke støtte ændringsforslag 1 og 2. Det har ikke noget at gøre med, at vi ikke ønsker, at MS-patienter får den bedste behandling, det drejer sig om ganske almindelig sund fornuft og om at behandle tingene på deres rette sted.
Til sidst vil jeg sige, at jeg hilser betænkningen velkommen. Jeg vil rose alle, der har bidraget til den, og se frem til at stemme for den. 
Keßler (PSE ).
   - Hr. formand, sædvanligvis takker talerne altid ordføreren først. I dag vil jeg godt afvige fra denne praksis og i stedet starte med at takke andrageren, fru McVay, for, at hun har indsendt dette andragende og dermed ikke blot har gjort opmærksom på hendes egen skæbne, men også på de uhyrlige vanskeligheder og den forskelsbehandling, som MS-ramte udsættes for i EU. Selv om Kommissionen ikke er fremkommet med nogen opmuntrende udtalelse om dette andragende i sit første svar, glæder det mig meget, at Udvalget for Andragender har taget initiativ til denne betænkning. Endnu en gang har Udvalget for Andragender taget et andragende fra vores europæiske borgere yderst seriøst, og jeg er overbevist om, at Aaltonen-betænkningen vil være indledningen til en udvikling, der vil forbedre livssituationen for MS-ramte i EU.
Hvor bydende nødvendigt det er, viser de kvalitativt meget forskellige svar fra EU-medlemsstaternes sundhedsministerier om behandlings- og terapimetoder for MS-ramte. De viser også, at de MS-ramte stadig ikke nyder den opmærksomhed, som er så absolut nødvendig. Nu er denne betænkning en første situationsrapport, og der drages vigtige konklusioner heri. Således kan man i konklusionerne genkende kravene fra den tyske MS-forening, som blev dannet for 50 år siden til november.
Det ligger mig ganske særligt på sinde at komme ind på de behov, som unge MS-ramte har, at tage hensyn hertil samt at gøre det muligt for de ramte personer at være ligeberettigede erhvervsaktive i så stort et omfang som muligt og så længe som muligt.
Vores ordfører fru Aaltonen er et bevis på, at det med den rigtige terapi og behandling også er muligt for MS-ramte at føre et arbejdsmæssigt og socialt engageret liv. PSE-Gruppen støtter alle de ændringsforslag, som ordføreren har stillet i den forbindelse, og vi støtter også den samlede betænkning. 
De forskellige og dramatiske sygdoms- og livsforløb, som de pårørende også er berørt af, tvinger MS-ramte til en livslang kamp mod en sygdom, som stadig er uhelbredelig og hvis forløb er uforudsigeligt. EU skal spille en strategisk rolle ved forbedringen af den lige adgang til terapi og behandling. Det skal ske ved at EU opfordrer medlemsstaterne til en koordineret fremgangsmåde, som også omfatter forskningsområdet, og ved at bedste praksis for behandling og rehabilitering gøres tilgængelig. De MS-ramte i de fremtidige medlemsstater vil profitere heraf.
Lynne (ELDR ).
   - Hr. formand, som vi allerede har hørt, findes der 400.000 mennesker med multipel sklerose rundt om i Den Europæiske Union, men det var kun nødvendigt med én for at få denne forhandling i dag, en bemærkelsesværdig ung kvinde, som allerede er blevet nævnt, Louise McVay, som sidder på tilhørerpladserne lige nu. Det er et bevis på, hvad udholdenhed kan føre til. Jeg er også glad for, at det er på dagsordenen under Det Europæiske Handicapår.
Jeg tilslutter mig andres lykønskninger til ordføreren for en så bredt favnende betænkning. Der tales om lige adgang til behandling. Der findes forskelle inden for medlemsstaterne og over hele Den Europæiske Union. Nogle lægemidler som beta-interferon, som kan hjælpe nogle MS-patienter, er ikke særligt udbredte. Forskning i multipel sklerose bør også medtages i det syvende rammedirektiv. Jeg er meget skuffet - og det er der mange, der er - over, at det sjette rammedirektiv ikke lever op til løftet om at ville inddrage handicapspørgsmål i alle politikområder. Vi må sikre, at unge handicappede - herunder også mennesker med MS - ikke ender på plejehjem ved siden af ældre mennesker. Derfor må vi arbejde i retning af at give dem en uafhængig tilværelse, og derfor er det så vigtigt, at beskæftigelsesdirektivet gennemføres fuldt ud i alle medlemsstaterne.
Med beklagelse må jeg konstatere, at mange medlemsstater ikke har overholdt fristen den 3. december i år. Vi må nu benytte lejligheden til at sikre, at det ikke fortsætter, og vi må sørge for et specifikt handicapdirektiv. Det glæder mig overordentlig meget, at kommissæren nævnte dette i sin tale i Rom ved afslutningen på Det Europæiske Handicapår. Lad os håbe, at vi nu får den tidsplan. 
Bergaz Conesa (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, først vil jeg gerne takke fru Aaltonen for hendes vidunderlige arbejde, som blev enstemmigt godkendt i Udvalget for Andragender. Jeg håber, at det også bliver godkendt enstemmigt i Parlamentet.
Det er vigtigt, at vi ser på disse sundhedsproblemer som svar på denne borgers andragende i forbindelse med den diskriminerende behandling af patienter med multipel sklerose. Vi ved godt, at mange kroniske langvarige sygdomme ikke får nok opmærksomhed, og den behandling, der tilbydes til disse mennesker, i øjeblikket er utilstrækkelig. 
Denne betænkning indeholder forslag til at finde en løsning for de personer, der lider af multipel sklerose i alle medlemslandene - ikke kun en terapeutisk løsning, men også ved at foreslå effektive tjenester til at håndtere disse patienters øvrige behov, samt deres integration i samfundet ved at anvende effektive terapier og behandlinger, der kan mildne deres sygdom. Det giver disse patienter brugbar information og støtte - ting, som er meget vigtige for dem.
Jeg vil illustrere, det jeg sagde, med et eksempel. I Spanien findes der 40.000 mennesker, der lider af multipel sklerose. Nogle af dem er lige så modige og bestandige som Louise McVay, og jeg vil gerne fortælle Dem om Martí i Pol, en catalansk forfatter, der døde for nylig, for hvem det lykkedes at få bugt med og leve med hans sygdom takket være den solidaritet og hjælp, som han fik fra alle omkring ham, ikke kun familien, men hele samfundet generelt, befolkningen og området, som han bor i. 
Det er en absolut prioritet at øremærke midler til forskningsprogrammer, der er rettet mod at finde en kur på denne sygdom, i alle medlemsstaterne. GUE/NGL-Gruppen støtter hele betænkningen samt de ændringsforslag, som vi mener vil finde løsninger til at lindre denne sygdom.
Endvidere vil jeg gerne betone betydningen af Udvalget for Andragender, som bevarer forbindelser med borgerne og gør det muligt i form af deres andragender i visse tilfælde at udarbejde betænkninger som denne, der er rettet mod at forbedre aspekter i borgernes hverdag.
Jeg vil gerne endnu en gang udtrykke min taknemmelighed for denne værdifulde betænkning, som vi håber vil give effektive resultater i medlemsstaterne ved hjælp af de forslag, som Kommissionen utvivlsomt vil stille.
Roy Perry (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil også gerne lykønske ordføreren og især andrageren, Louise McVay, med hendes initiativ og beslutsomhed med hensyn til at få Europa-Parlamentet til at tage denne sag op. Det kræver beslutsomhed at få et spørgsmål behandlet i Europa-Parlamentet og for en, der lider under denne sygdoms hærgen, er det tegn på enestående viljestyrke. Det glæder mig også, at det er Europa-Parlamentets procedure for andragender, der har gjort dette muligt.
Lad mig fortælle en personlig historie. For omkring 10 år siden inviterede min svigerinde, som var gift med min tvillingbror, mig hjem i weekenden. Hun bad mig kigge på min tvillingbror. Han så ikke ud til at stå helt rigtigt - der var noget galt med hans balanceevne. Hun sagde, at det var min opgave at overtale ham til at søge læge. Jeg fik ham til lægen, og først konstaterede man de tidlige faser af MS. Det viste sig senere ikke at være tilfældet: Han havde en lignende sygdom ved navn ataxia nervosa. ligesom MS angriber den patientens bevægelighed og slet ikke den tænkende del af hjernen. I to skrækkelige år var han bundet til en kørestol, og til sidst slog sygdommen ham ihjel. På en måde var han meget heldig: Han havde en fantastisk arbejdsgiver. Jeg vil nævne, hvem det er: Shell UK. De betalte for behandlingen, en chauffør til at køre ham til og fra arbejde og en personlig assistent til at betjene hans computer og skubbe hans kørestol. De udviste fornuft, anstændighed og fremsynethed og havde formentlig også midlerne til at behandle en handicappet som en rigtig person. Det er alt, hvad man beder om, og det, der anmodes om i denne betænkning.
Jeg har fortalt denne historie af to grunde. For det første for at minde alle os, der er i raske og aktive i dag om, at vi i morgen kan sidde i en kørestol. Hvis det sker som følge af en ulykke, udbetales der ofte erstatning. Hvis det sker som følge af sygdom, findes der ingen forsikring eller erstatning, og man er i samfundets hænder - mennesker som De og jeg. For det andet findes der sygdomme, hvor der ikke er nogen behandling - eller hvor der kun er sparsom adgang til behandling - og forskningen er meget begrænset. Der er behov for yderligere forskning, og vi skal være parate til at fremme og støtte forskningen, således som man beder om i betænkningen. Louise har ret: Hvis der findes en behandling, der hjælper, f.eks. beta-interferoner, skal den stilles til rådighed for alle patienter.
Jeg er især taknemmelig for, at ordføreren stiller mundtlige ændringsforslag, der kan gøre det muligt at udnytte presset fra dette andragende til at hjælpe ikke blot de hundreder af tusinder patienter med multipel sklerose, men også mennesker, der lider af tilsvarende sygdomme, der indskrænker deres bevægelighed og ødelægger deres nervesystem, som også har brug for hjælp. Vi må tage ved lære af hinanden, og vi må lære at hjælpe Louise og de hundreder af tusinder som hende. 
De Rossa (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil også gerne lykønske Louise McVay og ligeledes ordføreren fru Aaltonen for at have udarbejdet denne betænkning for Udvalget for Andragender.
På grundlag af de oplysninger, vi har fået, er der et klart behov for, at Den Europæiske Union forsøger at indføre en bedste praksis i hele Den Europæiske Union for at sikre, at Europas befolkning har rimelig adgang til tjenester, behandling, medicin og efterbehandling, og at de ikke udsættes for forskelsbehandling i forhold til arbejdsmarkedet.
Der er også behov for en europæisk epidemiologisk undersøgelser, som skal finansieres af Den Europæiske Union, og det haster med at sætte den i gang. Der er også behov for et nyt direktiv om handicappedes rettigheder, som skal sikre mennesker, der er ramt af denne slags lidelser, mod forskelsbehandling ved adgangen til arbejdsmarkedet. En ting er at have et arbejde og få denne sygdom, men hvis man har sygdommen, er det praktisk taget umuligt at finde et arbejde efterfølgende.
Disse spørgsmål ligger strengt taget inden for medlemsstaternes kompetence, men det er klart, at vi som Union og som Parlament er forpligtet til at forsøge at sikre, at europæiske borgere behandles korrekt. Man regner med, at omkring 400.000 mennesker i Europa har denne sygdom. I Irland findes der f.eks. omkring 500.000 med neurologiske lidelser af forskellig art. Jeg ved ikke på stående fod, hvor mange af disse der er MS-patienter, men en ny undersøgelse har vist, at der kun findes halvdelen af det nødvendige antal behandlere og plejere til mennesker med lidelser af denne art. Der er to års ventetid, og der er brug for dobbelt så mange klinikker for at klare det antal, der er tale om.
Der findes tydeligvis nogle store huller i vores tjenester, og vi har pligt til at forsøge at lukke disse huller. 
Thors (ELDR ).
   - Hr. formand, fru kommissær, jeg hører ikke til dem, der plejer at takke ordføreren, uden at der er en grund til det, men nu er der virkelig grund til at sige tak. Det er en særlig glæde for mig, der har haft den fornøjelse at kende fru Aaltonen længe, at gratulere hende med hendes første betænkning her i Europa-Parlamentet.
Hun er en positiv person, som har kæmpet mange vigtige, politiske kampe for ungdommen, kvinderne og nu de handicappede. Det er en fornøjelse for Europa-Parlamentet at have adgang til hendes viden, energi og erfaring. Disse egenskaber har virkelig været nyttige ved udarbejdelsen af betænkningen.
Jeg er også taknemmelig for, at fru Aaltonen har overvejet mit forslag om de genetiske spørgsmål. Pentti Tienari, som er docent i eksperimentel neurologi i Finland, har forsket i dette, og desværre er det sådan, at der findes bagvedliggende genetiske faktorer. Man har mistanke om, at det er vikingerne, som har spredt sygdommen, eftersom den først og fremmest forekommer på Orkney- og Shetlandsøerne og også i området omkring Kyro elv i Finland. Sygdommen findes også på steder, hvor germanske folkeslag har bevæget sig rundt. Jeg håber, at denne genetiske faktor også tages i betragtning i den fortsatte forskning.
Jeg vil også sige, at ELDR-Gruppen, som normalt er forsigtige med subsidiaritetsspørgsmål, i hovedsagen vil vedtage alle disse ændringsforslag. Der tales om, at medlemsstaterne skal samarbejde, og jeg tror, at det er vigtigt, at medlemsstaterne samarbejder for at nå frem til bindende standarder. Måske kan det ske uden for EU-strukturen, f.eks. gennem samarbjede mellem ministrene inden for Europarådet. Det er der, vi bør drøfte bindende henstillinger om behandling. Vi bør have en præcis opdeling mellem henholdsvis EU's og medlemsstaternes ansvarsområder.
Figueiredo (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, ved afslutningen af Det Europæiske Handicapår er det særlig bemærkelsesværdigt, at Europa-Parlamentet tager et konkret tilfælde op og ser på den forskelsbehandling, der rammer personer med multipel sklerose, en betændelsessygdom i centralnervesystemet og selve nervetrådene, som gradvist udvikler ar, der forhindrer nerven i at fungere, hvilket medfører en omfattende og uforudsigelig grad af handicap. Jeg takker ordføreren for hendes arbejde og håber, at Kommissionen og medlemsstaterne vil øge deres indsats – og drage nytte af denne betænkning og det arbejde, der udføres af de organisationer, der repræsenterer personer med multipel sklerose – for at løse de utallige problemer, som de personer, der er ramt af denne sygdom, står over for i deres kamp for lige adgang til behandling samt bedre service og for at bevare deres værdighed. Man regner med, at det drejer sig om mere end 400.000 borgere i de forskellige EU-lande som det allerede er nævnt.
Der er således et stort behov for mere forskning i denne sygdom, specifikt i forbindelse med det næste forskningsrammeprogram, da det igangværende, som det også er blevet nævnt, beklageligvis nok ikke har taget højde for det. Vi må også sætte ind mod forskelsbehandling i sundhedsplejen og søge at fjerne alle de barrierer og hindringer, der er for en lige adgang til goder og tjenesteydelser, ligesom der skal være større opmærksomhed omkring disse personers beskæftigelse og respekt for deres værdighed.
Selv om jeg støtter denne betænkning og dens konkrete forslag, vil jeg dog gerne fremhæve, at de foreslåede aktioner må bringes ind i den større sammenhæng, som kampen mod forskelsbehandling af handicappede udgør. Ved udgangen af det år, der har sat fokus på handicappedes problemer, må EU's institutioner påtage sig den forpligtelse, at de fortsat engagerer sig i kampen mod forskelsbehandling. Jeg henleder særlig opmærksomheden på, at der er brug for en handicappolitik og for, at forskelsbehandling af handicappede og disses menneskerettigheder gives topprioritet inden for Fællesskabets mange politikområder. Kun på den måde får vi en effektiv social integration.
Der må stilles forslag til direktiv på grundlag af EF-traktatens artikel 13 med henblik på bekæmpelse af forskelsbehandling på grund af handicap. Dette nye direktiv bør forebygge, at der rejses nye hindringer, og fastsætte, at de eksisterende hindringer, som handicappede møder, fjernes over hele EU. Det ville være godt, hvis det skete hurtigt, men vi ved jo, at det kun kan lade sig gøre, hvis medlemsstaterne for alvor engagerer sig i de konkrete foranstaltninger, der ikke mindst finansielt har været ramt af stabilitetspagtens irrationelle kriterier og de deraf følgende budgetnedskæringer som f.eks. i Portugal.
En bedre integration af personer med handicap forudsætter også en korrekt gennemførelse af Rådets direktiv, der indfører en retsramme for ligebehandling på arbejdspladsen. Jeg vil endelig også gerne udtrykke min støtte til FN's konvention om handicappedes rettigheder. Jeg håber derfor, hr. formand, ærede medlemmer, fru kommissær, at denne betænkning og denne debat bliver et vigtigt bidrag i kampen mod forskelsbehandling af handicappede, og at Kommissionen og medlemsstaterne tager passende hensyn hertil. 
Ebner (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, det kræver til stadighed et særligt incitament, før et emne tages op til forhandling. Her var det fru McVay, som var drivkraften bag det. I dette og i lignende tilfælde må vi igen og igen konstatere, at der i EU - hvis berettigelse jeg er en overbevist tilhænger af, og som vi sammen arbejder for - stadigvæk er meget følelseskulde.
Det kræver dog en helt speciel optimisme for ikke at forfalde til denne til dels stereotype kritik, som går på, at Europa kun er for de hurtige, store, rige, sunde og raske, og i stedet tro på, at Europa også er der for de socialt svage, for de langsomme, som ikke kan holde trit med udviklingen - og nu mener jeg ikke Kerneeuropa, men derimod de enkelte mennesker, som er langsommere, og som ikke er så hurtige i optrækket - for de syge, for de små i samfundet. 
Vi har ingen problemer med at rejse. Penge, varer og lastbiler flyttes fra den ene stat til den anden. Vi udnytter mulighederne, vi har et fælles kørekort og en fælles færdselslovgivning. Når det imidlertid handler om fællestræk på det sociale område og fællestræk på det kulturelle område, har Europa desværre ikke den rytme og hurtighed, som det heldigvis allerede har fået på andre områder. Det ville sikkert være hensigtsmæssigt, hvis vi netop også havde denne hurtighed på det sociale og på det kulturelle område. Kollegerne - og jeg vil især godt takke ordføreren fru Aaltonen herfor - har allerede redegjort udførligt for nødvendigheden og vigtigheden af foranstaltninger på MS-området. 
Jeg vil derfor især gerne gøre opmærksom på den uoverensstemmelse, at vi har et sådant efterslæb på det sociale område. Der findes ikke nogen fælles legitimation for handicappede - fru kommissær - og en handicappet, som bor i Tyskland og som ønsker at flytte til Frankrig eller fra Italien til Tyskland, har ikke nogen mulighed for at få anerkendt sin status, som jo er en ulempe, ikke engang på en parkeringsplads, for ikke at tale om en siddeplads i et offentligt transportmiddel og andre lignende ting. Her har vi et presserende efterslæb at indhente. Jeg mener at være overbevist om, at det ikke er nok at begrænse sig til at sige, at vi ikke kan påtage os noget ansvar for det. Vi skal lægge os mere massivt og konsekvent i selen her. Jeg håber, at denne forhandling også vil gøre os mere bevidste om disse forhold. 
Malliori (PSE ).
   - Hr. formand, det ærede medlem nævnte, at 400.000 personer i EU lider af multipel sklerose, heraf er størstedelen, nemlig 2/3, kvinder. Med de moderne videnskabelige metoder diagnosticeres sygdommen på et tidligt stadie, og med den rigtige behandling kan sygdommens udvikling kontrolleres eller forsinkes, så patienternes livskvalitet bliver væsentligt bedre.
Det er velkendt, at Fællesskabet på grundlag af EU-traktaten gennemfører politikker og aktiviteter, der har til formål at sikre et højt sundhedsbeskyttelsesniveau. En af de betingelser, der skal være opfyldt, for at det kan gennemføres, er lige adgang til sundhedstjenester for borgerne, og at alle effektive midler stilles til rådighed til alle. Derfor holder argumentet om, at håndteringen af konsekvenserne af den pågældende sygdom udelukkende hører under medlemsstaternes ansvar, ikke, og det burde ikke findes. Der må hurtigst muligt foretages en epidemiologisk undersøgelse på europæisk plan, i samarbejde med WHO, så der kan indsamles data, der viser problemets omfang og fremhæver behovet for intensiv forskning og internationalt samarbejde.
Betænkningen fra Udvalget for Andragender er afslørende og oplysende, og jeg er selvfølgelig helt enig med forslaget om at oprette en adfærdskodeks, så vi på denne måde kan få defineret nogle fælles behandlingsmetoder og rehabiliteringsaktiviteter. Jeg er også helt enig i, at sundhedsmyndighederne i medlemsstaterne skal fremme selvhjælpsprogrammer for patienter med multipel sklerose, da de sammen med indførelsen af særlige arbejdsforhold vil udgøre to vigtige faktorer for bevarelsen af et godt psykisk helbred, der som bekendt lider alvorlig skade som følge af denne sygdoms karakter.
Til sidst vil jeg komplimentere ordføreren og fru Louise McVayn, som har vist os, at en enkelt person kan kæmpe og skabe resultater for mange! 
Helmer (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil også gerne sige velkommen til Louise McVay fra min valgkreds i Loughborough i East Midlands, som sidder på tilhørerpladserne. Hun har været utrættelig i sin kampagne for MS-patienter, og jeg vil rose hende for hendes mod og hårde arbejde. Jeg vil også gerne takke fru Aaltonen for hendes fremragende arbejde med denne betænkning. MS er det mest almindelige handicap, der rammer unge voksne i EU, og to tredjedele af patienterne er kvinder. Af de mere end 400.000 patienter i EU findes 85.000 i mit eget land, Det Forenede Kongerige. MS kræver vores opmærksomhed.
I denne betænkning foreslås den allerbedste form for europæisk samarbejde. Man erkender, at EU ikke har beføjelser til at fastlægge medlemsstaternes sundhedspolitikker og endnu mindre til at fastlægge deres budgetter eller udgiftsprioriteringerne for medlemsstaternes sundhedsvæsener. Det er, som det skal være. Det EU kan og bør gøre, er at tilbyde udveksling af bedste praksis, måling af resultater og tilskynde til indførelse af ensartede, høje behandlingsstandarder. EU har endnu en central rolle inden for området medicinsk forskning. Som talsmand på forskningsområdet for De Konservative deler jeg fru Lynnes synspunkt om, at vi gerne ser kroniske sygdomme prioriteret højere i EU's rammeprogrammer på forskningsområdet.
Selv om det er på mode at koncentrere sig om nye sygdomme, har vi ikke råd til at tabe de velkendte problemer, som påvirker et stort antal patienter, af syne. Vi har stadig ikke fuld forståelse af årsagerne til MS, og vi må arbejde videre, indtil det problem er løst.
Vi har bestemt meget at gøre i mit eget land, Det Forenede Kongerige. Vores Labour-regering har ikke løst problemet med postnummer-lotteriet, som betyder, at behandlingsniveauet og adgangen til medicin kan variere fra gade til gade. Jeg blev først opmærksom på dette problem for MS-patienter i Det Forenede Kongerige under valgkampen til parlamentsvalget i 2001, hvor en ung kvinde fra Nottingham, fru Peel, som netop havde fået konstateret sygdommen, henvendte sig til en af vores konservative kandidater. Fru Peel, som var gravid på daværende tidspunkt, var chokeret over at opdage, at hun blev nægtet behandling fra de lokale sundhedsmyndigheder udelukkende på grund af sin adresse. De glæder mig, at den daværende konservative sundhedsordfører, dr. Liam Fox, personligt kunne besøge fru Peel og lytte til hendes sag.
Jeg vil også gerne rose den europæiske MS-platform for deres kampagner. Jeg var også glad for at kunne støtte deres europæiske MS-dag i Europa-Parlamentet i Bruxelles i juni sidste år. Sådanne begivenheder er uvurderlige med hensyn til at informere medlemmerne om spørgsmål vedrørende sygdommen og de problemer, som patienterne står over for.
Her ved slutningen af Det Europæiske Handicapår må vi fokusere på MS-patienternes behov og de forskningsmæssige muligheder for at fremskynde udviklingen af mere effektive behandlinger. 
Stihler (PSE ).
   - Hr. formand, jeg takker ordføreren fru Aaltonen og Louise McVay, som indgav andragendet, der førte til denne betænkning om multipel sklerose. Hr. Whitehead, et af medlemmerne fra East Midlands, hvor Louise kommer fra, undskylder, at han har måttet forlade os for at deltage i en afstemning om et andet vigtigt sundhedsspørgsmål.
MS påvirker mennesker på forskellig måde: Nogle dage kan være gode, mens andre kan være dårlige. Men tilstanden bliver værre og værre uden grund og uden behandlingsmuligheder. Jeg blev involveret i arbejdet med dette spørgsmål efter et møde med en aktiv gruppe af skotske MS-patienter. De kontaktede mig, fortalte mig om sygdommens indvirkning på deres dagligdag, og gjorde mig opmærksom på, at Skotland har den højeste MS-frekvens i verden. Siden har jeg stået bag det første europæiske informationsseminar om MS, som blev afholdt i Europa-Parlamentet, og oprettet Parlamentets interessegruppe om MS.
For det første forsøger man med det andragende, der ligger foran os, at skabe opmærksomhed om adgangen ikke blot til lægemidler, men også til behandling af patienter med MS. Det er meget passende, at vi her mod slutningen af 2003, Det Europæiske Handicapår, overvejer, hvordan vi kan hjælpe mennesker med MS.
Ingen forskelsbehandling på arbejdspladsen ville være en god begyndelse. En række af de mennesker, jeg har talt med, har mistet deres arbejde, fordi deres arbejdsgiver ikke viste fleksibilitet eller forståelse for MS. Derfor er gennemførelsen af EU-direktivet om lige adgang til beskæftigelse så vigtigt. Adgang til lægemidler og nye behandlinger er vigtigt. Det er relevant, at Parlamentet så sent som i går vedtog en ny lægemiddelpakke, som forhåbentlig ikke blot vil føre til mere innovation, men også til lettere adgang til billigere lægemidler.
Jeg er glad for, at nogle britiske hospitaler nu har indført MS-sygeplejersker. Mange, der arbejder inden for sundhedsvæsenet, ved ikke, hvordan MS-patienter skal behandles. Jeg anede ikke, at en nål i huden kan påføre en MS-patient uudholdelige smerter. Der er behov for øget anerkendelse og forståelse af MS. MS-patienterne har fortjent bedre. Jeg vil endnu en gang takke Louise, fordi hun har taget spørgsmålet op. 
Aaltonen (Verts/ALE ),
   Hr. formand, jeg vil gerne takke alle for deres indlæg og støtte. Jeg vil gerne oplyse alle dem, der mente, at dette udelukkende var medlemsstaternes ansvar, om, at jeg har været i kontakt med sundhedsministrene i alle medlemsstaterne, og på en måde har de allerede engageret sig i denne betænkning på en noget anden måde, efter de har ladet sig involvere i dens udarbejdelse. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i dag kl. 11.30. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om verdenstopmøde om informationssamfundet (første fase: Genève, den 10.-12. december 2003).
Schreyer,
    Hr. formand, kære parlamentsmedlemmer, den første fase af verdenstopmødet om informationssamfundet fandt sted fra den 10-12. december i år i Genève. Topmødet havde ca. 11.000 deltagere og kan ses som en multilateral succes, som EU har bidraget til i betydeligt omfang. Den 12. december vedtog de delegerede en politisk erklæring og en handlingsplan.
Disse dokumenter udgør nu grundlaget for et fælles koncept for informationssamfundet i alle FN's medlemsstater og er for en stor dels vedkommende inspireret af den europæiske politik om et informationssamfund for alle. EU's bidrag til de respektive trin af forberedelsesprocessen til verdenstopmødet har i hvert enkelt tilfælde været koordinerede europæiske holdninger, som blev udarbejdet af Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne og rådsformandskabet, og de er altid blevet præsenteret af det respektive rådsformandskab på vegne af EU-15 plus 10 i forhandlingerne.
På topmødet blev der åbnet mulighed for væsentlige fremskridt på flere områder. For første gang anerkendte man informationssamfundets betydning som drivkraft for den samfundsmæssige, økonomiske og sociale udvikling på et verdenstopmøde. Desuden anerkendte man den afgørende rolle, som de retlige og regulatoriske rammebetingelser spiller med henblik på at fremme konkurrencen og muliggøre et bedre udbud af tjenesteydelser til alle borgere. Samtidig blev betydningen af solidaritet i forbindelse med bekæmpelsen af den digitale kløft anerkendt på lige fod med informations- og kommunikationsteknologiernes rolle som værktøjer til at opnå målene i FN's år 2000-erklæring.
Inden for området internetforvaltning, det vil sige de fremtidige administrerings- og reguleringsstrukturer for forvaltningen af internettet, blev der nedsat en arbejdsgruppe under ledelse af FN's generalsekretær, som er åben for alle. Her skal man diskutere forskellige muligheder, som så skal forelægges i anden fase af verdenstopmødet i Tunis.
Også hvad angår alle de andre punkter, som stadig stod åbne ved starten af de sidste forhandlinger i begyndelsen af december, blev der opnået tilfredsstillende resultater. Det er navnlig tilfældet for paragrafferne om menneskerettigheder og om den frie adgang til informationer og medier. Det samme gælder for punkterne intellektuel ejendom, samt for net- og informationssikkerhed.
I den tekst, som alle accepterede, anerkendes nogle landes ønske om at etablere en frivillig fond for den digitale solidaritet samt andre landes ønske om at gennemføre en vurdering af de eksisterende finansieringsmekanismer og en undersøgelse af en sådan fonds muligheder. Disse arbejder vil blive gennemført i løbet af det næste års tid af en taskforce under ledelse af FN's generalsekretær.
Kommissionen vil bearbejde resultaterne af dette verdenstopmøde og inkorporere dem i sine politikker, især på det udviklingspolitiske område. 
Harbour (PPE-DE ).
   - Hr. formand, først vil jeg sige velkommen til fru Schreyer, som taler på hr. Liikanens vegne, og takke hende mange gange, fordi hun benyttede lejligheden til at melde så hurtigt tilbage om Genève-topmødet.
Jeg var så heldig at deltage som en del af en lille gruppe af kolleger fra Parlamentet. Jeg vil lykønske både Kommissionen og det italienske formandskab for deres meget aktive rolle. Jeg er ked af, at det italienske formandskab ikke er repræsenteret i dag, men jeg havde mulighed for at mødes med den italienske minister og hans hold, som spillede en central rolle i forhandlingen om en meget afbalanceret erklæring og handlingsplan.
Jeg vil gerne komme ind på nogle af de ting, jeg fandt ud af. Hvad angår Europa-Parlamentet havde STOA, Parlamentets enhed for teknologivurdering, som havde ført an i initiativet om at være repræsenteret der - sin egen stand i samarbejde med Kommissionen. Vi var også repræsenteret ved en meget vigtig forudgående konference om videnskabens rolle i informationssamfundet, så der ikke var nogen som helst tvivl om vores engagement i processen.
Det vigtigste, vi skal holde fast i, er, at vi ikke blot har en politisk erklæring, vi har også en handlingsplan, og vi har to år til at sikre påviselige fremskridt før topmødet genoptages i Tunis. I forbindelse med disse komplicerede, multilaterale spørgsmål er det ikke særlig lang tid. Det bliver en stor udfordring at vise, at vi i Den Europæiske Union og medlemsstaterne tager behovet for at anvende og udvide fordelene ved informations- og kommunikationsteknologien til udviklingslandene alvorligt.
Som fru Schreyer sagde i sin erklæring, er det utroligt vigtigt at anvende disse værktøjer på den økonomiske, sociale, sundhedsmæssige, uddannelsesmæssige og en lang række andre former for udvikling. For mig er en af de vigtigste erfaringer fra Genève - hvor så mange udviklingslande viste os, hvordan de anvender informationsteknologien - at vi må udvikle ekspertisen i disse lande for at give dem mulighed for at gennemføre projekter i praksis, der er i overensstemmelse med deres egne særlige behov, fordi alle lande har forskellige udgangspunkter hvad angår infrastruktur, økonomisk udvikling, indlæringsevne osv. Vi søger ikke efter nogen ensartet løsning, vi forsøger at videreformidle vores ekspertise.
Jeg opfordrer især til, at vi koncentrerer os om de steder, hvor vi virkelig kan hjælpe, nemlig udvidelse af og tilskyndelse til udviklingslandenes kapacitet inden for forskning og udvikling. Vi ønsker et stærkere netværk af IT-eksperter og -specialister, der arbejder på universiteter og teknologiske institutter, som er kædet sammen af et globalt forskningsnet. På den måde kan de udvikle deres egne løsninger og ligeledes trække på et langt større undervisningssamfund, der kan hjælpe dem til at udvikle de værktøjer, de ønsker - standardapplikationer, de andre idéer - og de kan udveksle deres arbejde med hinanden.
Den Europæiske Union har investeret i verdens største forskningsnet, og vi ser det allerede brede sig over hele verden. I Genève fik vi den glædelige nyhed, at Sydafrika f.eks. ønsker at tilslutte sig dette net. Så vi kan foregå med et eksempel.
Mit sidste punkt vedrører vores engagement som parlamentarikere. Det var skuffende, at der i topmødeerlæringen overhovedet ikke henvises til det parlamentariske engagement. På et møde i Inter-Parliamentary Union talte jeg med parlamentarikere fra lande fra hele verden. Man udtrykte skuffelse over, at vi ikke er mere engagerede, men samtidig var man fast besluttede på, at vi skal engagere os mere i processens næste fase. Det er mit ønske, at vi - måske med bistand fra medlemsstaterne og Kommissionen - udvikler et egentligt elektronisk parlament, der fokuserer på disse spørgsmål, således at vi i Tunis - og jeg håber, at flere kolleger vil slutte sig til os der - vil kunne deltage i den politiske debat. Dette er et område, hvor Europa har så meget at tilbyde, men hele vores engagement må intensiveres og integreres med en overordnet udviklingspolitik. 
Zorba (PSE ).
   - Hr. formand, forhandlingen om informationssamfundet og globaliseringen kan hverken hindre globaliseringen i at finde sted eller fremme den, men den hjælper os til at afkode de betingelser og omstændigheder, hvorunder globaliseringen finder sted. Dette er i øvrigt også vores grundlæggende rolle som medlemmer af Europa-Parlamentet, nemlig at definere de politiske komponenter, konflikterne, og finde løsninger på de økonomiske og sociale problemer, de giver.
De europæiske borgere venter på svar angående de dynamiske processer, der har en så drastisk indvirkning på deres liv i det 21. århundrede. Den Internationale Telekommunikationssammenslutning tog initiativet til denne første verdenskonference om informationssamfundet, der blev afholdt i Genève, men også FN satte sit stempel på konferencen ved at give hovedsagelig udviklingslandene mulighed for at kræve lige muligheder for deres borgere og et mere retfærdigt vidensamfund. Oprettelsen af en solidaritetsfond er efter min opfattelse det grundlæggende krav i den forbindelse. Behovene for adgang til internettet og kommunikation via mobiltelefoni skal være dækket i 2010, så størstedelen af de afsidesliggende landsbysamfund i den tredje verden kan få reel adgang. Handlingsplanen er yderst vigtig for dette formål.
Sideløbende med de ting, der blev drøftet i Genève, venter vi på fortsættelsen af andre vigtige initiativer som f.eks. det globale overvågningsorgan vedrørende massemedier, som er under udvikling, og den nye europæiske sikkerhedstjeneste, som skal træde i funktion i begyndelsen af 2004. Disse ting er nødvendige redskaber til at håndtere de nye omstændigheder. Der er imidlertid også en hel række spørgsmål, som kræver svar. Elektronisk demokrati er nok det mest centrale.
Samtidig interesser vi os for spørgsmål omkring uddannelse, sundhed, intellektuel ejendomsret, sikkerhed, menneskerettigheder samt økonomisk og social praksis. Alle disse ting kræver en selvstændig funktionsramme i et digitalt miljø. Og svarene er ikke altid nemme at finde.
Derfor er det bydende nødvendigt, at Europa-Parlamentet følger dem på nært hold, og at det er nærværende med sine egne holdninger. Jeg er ked af, at denne forhandling finder sted så længe efter konferencen. I fremtiden må vi deltage effektivt, så vores egen holdning kan komme med. 
Thors (ELDR ).
   - Hr. formand, kære kommissær, tak for redegørelserne fra kommissæren og kollega Harbour, som jeg sætter stor pris på. Det er dog lidt ironisk, at den bedste information om, hvad der skete på topmødet, er fundet på det radikale partis hjemmesider. EU's egne hjemmesider har indeholdt yderst begrænset information om dette topmøde. Hvad er det for et informationssamfund, vi lever i? Det er godt, at der blev afholdt et topmøde, eftersom der er brug for internationalt samarbejde, når det gælder netsikkerhed. Vi tror, at vi gjorde en indsats mod spam, da vi vedtog direktivet om integritet og elektronisk kommunikation, men vi er ikke kommet ud af stedet. Der er, som sagt, brug for et internationalt samarbejde.
Det var godt, at slutdokumentet indeholdt bestemmelserne om teknikneutralitet, fri konkurrence, værdier og metoder, som har vist, at Europa er i fremgang, når det drejer sig om at skabe et informationssamfund. Handlingsplanen og slutdokumentet indeholder, som det er almindeligt ved internationale konferencer, mange gode løfter om, hvordan dette skal udvikles, og om, hvordan vi skal kunne hjælpe udviklingslandene. Der har nu været et hav af internationale topmøder, hvor vi har afgivet løfter om f.eks. og i Verdensbankens regi for at hjælpe børn og frem for alt piger til uddannelse. Trods dette sker der ikke noget. Hvad angår Verdensbankens har de udviklede lande ikke engang kunnet leve op til deres beskedne løfte om godt og vel 300 millioner dollar. Allerede efter et og et halvt år er vi mere end 100 millioner dollar bagud. Hvornår holder udviklingslandene op med at tro på, hvad der bliver sagt i disse internationale sammenhænge?
På dette topmøde udtalte de liberale, at vi ikke kan have Tunesien som værtsland for opfølgningskonferencen, så længe man der i landet krænker ytringsfriheden. I den henseende er vi skuffede over resultatet.
Alyssandrakis (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, i betragtning af at 2/3 af verdens befolkning er plaget af fattigdom, sult og sygdom, lyder det mærkeligt, at FN har afholdt en verdenskonference i Genève om informationssamfundet. Man spørger sig selv, om det egentlige formål med disse drøftelser simpelthen var at øge it-monopolernes salg og fortjeneste, det vil sige IBM for computeres vedkommende, Microsoft med programmer og teleselskaberne.
Belastet af disse modsætninger er det slet ikke underligt, at konferencen ikke mundede ud i noget konkret. Ikke kun principerklæringen, men også den handlingsplan, der blev vedtaget, er ikke andet end ønsketænkning. Målet om, at halvdelen af jordens befolkning skal have mulighed for internetadgang i 2015, og målet om, at alle skal have adgang til radio og tv inden for den samme frist, understøttes ikke af en eneste foranstaltning. Og hverken spørgsmålet om økonomisk bistand eller spørgsmål vedrørende regulering af internettet blev behandlet.
Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, det problem, vi skal løse, er ikke, hvordan vi får anbragt nogle mennesker, som ikke har noget at spise, foran en skærm, så de kan taste løs. Problemet drejer sig om menneskehedens velfærd, og en uomgængelig forudsætning for denne er fred. Men det er et problem, der ikke kan løses, så længe monopolerne udnytter jordens rigdom til egen vinding, så længe de kontrollerer informationsteknologien, og så længe imperialisterne nedslagter vores medmennesker. Det løses med befolkningernes kamp for en radikal, revolutionerende omformning af samfundet. 
Cohn-Bendit (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, et initiativ til et verdenstopmøde om informationssamfundet er et godt initiativ. Informationssamfund betyder frihed, informationsfrihed og fri bevægelighed for informationer, og det er her, at problemet ligger. Et frit informationssamfund, der mødes i Tunis for at drøfte informationssamfundets frihed, er det samme som at sende et lille barn ind i et bur med løver for, at det skal lære at spise. Vi skal være klar over, at i Tunesien arresterer man internetsurfere og personer, der anvender internettet og informationssamfundet med den frihed, som det tilbyder. Vi skal derfor deltage i et andet verdenstopmøde i Tunesien, men sandsynligvis har hr. Ben Ali, inden vi ankommer, anholdt yderligere 2-300 internetsurfere for at beskytte informationssamfundet mod dem, der bruger den frihed, som det tilbyder.
Jeg tror, at hvis vi ikke protesterer - og med vi mener jeg selvfølgelig i dette tilfælde FN og EU - vil det være tegn på, at vi går i en forkert retning. Vi kunne lige så godt tage til Kina. Der anholder man også alle internetsurfere. Vi sælger våben til kineserne, og mens vi er i gang, kan vi afholde en stor international konference om informationsfriheden i Kina. Hvorfor ikke? Lad os være konsekvente. Vi rejser direkte fra Tunesien til Kina, hvor vi råber til folket: "spis og hold mund, men brug frem for alt ikke informationsfriheden. Det er for øvrigt derfor, at vi vil holde et større møde i Kina."
For øvrigt er denne begivenhed, der organiseres på initiativ af FN, til dels præget af visse landes undertrykkelse af ngo'erne. Det er f.eks. tilfældet med organisationen Journalister uden Grænser, der kæmper for informationsfrihed. Efter en anmodning fra Iran, der er underskrevet af en lang række lande, er Journalister uden Grænser blevet udelukket fra de ngo'er, der er anerkendt af FN. Det viser, at det ikke er tilstrækkeligt at tage et initiativ, der er prisværdigt for friheden og informationssamfundet. Man skal også være konsekvent.
Europa-Parlamentet har kæmpet for f.eks. at få gennemført et direktiv om softwares patentbarhed, som er radikalt forskelligt fra det direktiv, som Kommissionen har foreslået. Vi ved, hvad det vil sige at kæmpe for at forsvare intellektuel ejendomsret, og hvis vi skal være konsekvente i processen med opbygningen af informationssamfundet, skal vi kæmpe for friheden og beskyttelse af intellektuel ejendomsret. Det vil sige, at når man organiserer sådan noget som verdenstopmødet i Genève, skal det være mere end et stort marked, hvor Microsoft eller andre kan tilegne sig nye markeder over hele verden. Informationssamfundets frihed betyder ikke . Det fungerer ikke. I den forbindelse skal vi netop anvende den ramme, som en multilateral organisation tilbyder til at fastsætte regler, som sikrer lighed for de, der er ved at komme ind på markedet, og for de, der allerede er inde på markedet.
Hr. formand, fru kommissær, til slut vil jeg sige, at EU ikke kun skal være til stede ved den slags begivenheder. Det skal også gribe ind. Når vi tier og ikke kan finde ord, er det, når vi skal forsvare informationssamfundets frihed. Informationssamfundet er ikke udelukkende et marked. Det er også opbygning af demokrati og frihed. 
Cappato (NI ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne begynde med at tale til det medlem, der klagede over, at Europa-Parlamentet ikke vedtog en holdning før topmødet, og henvise hende til talsmændene for grupperne i Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi, som ikke mente, at dette emne var værd at drøfte i Parlamentet før topmødet. Dernæst vil jeg gerne påpege, at den politiske udtalelse om topmødet efter flere måneders forhandlinger heldigvis henviser til ytringsfrihed. Lande som Kina, Cuba og andre kommunistiske regimer - og jeg vil gerne undskylde over for hr. Alyssandrakis, der mener, at fattigdom er roden til alt ondt, men måske spiller den manglende frihed også en rolle - prøvede uden held at fjerne denne henvisning fra FN-teksterne.
Det aktuelle problem er, at vi har en handlingsplan for de næste to år, som danner grundlag for kanaliseringen af tocifrede milliardbeløb til udviklingslandene til at udvikle informationssamfundet. Kommissær Schreyer, jeg mener, at Europa-Kommissionen bør holde et vågent øje med anvendelsen af disse midler ved at gøre brugen betinget af, at de åbner op og tager specifikke skridt i retning af det frie marked, demokrati og grundlæggende rettigheder. Ellers risikerer vi at fortsætte med at gøre det, som vi gør i øjeblikket: med vores penge, med offentlige og private midler, skaber og finansierer vi softwaresystemer, der gør det muligt for diktatoriske regimer og i stigende grad også for vores egne lande at censurere, filtrere og forhindre adgang til informationssamfundet. Det er ikke det eneste. Der er også problemet med det frie marked. I udviklingslandene er virksomhederne med ansvar for internettet og telekommunikationen generelt korrupte monopoler eller oligopoler, som bruger korruption til at begrænse enkeltpersoners adgang til internettet og informationssamfundet. 
Hvis, som det er tilfældet, vi planlægger at bruge store beløb på disse lande, skal vi være sikre på, at disse beløb også går til at udvikle demokrati og menneskerettigheder. Lad os være visse på, at vi bringer spørgsmålet om Tunesien på banen, hvor der skal afholdes et topmøde under ledelse af general Ammar, som Verdensorganisationen mod tortur påpegede var den person, som tidligere var ansvarlig for torturen i det tunesiske regime. 
Jeg vil gerne fraråde medlemmerne at vælge og vrage, så nogle bliver nødt til at håndtere vanskelige emner, mens andre tillader sig selv den luksus kun at tale om planer, samarbejde og markedet, som vi også ønsker og gerne vil fremme, men ikke på bekostning af frihed og lov. 
Rübig (PPE-DE ).
   - Fru Schreyer, mine damer og herrer, allerførst vil jeg gerne takke hr. Harbour hjerteligt for, at han sammen med STOA tog initiativ til, at Parlamentet kunne deltage i verdenskonferencen. Vi er alle klar over, at vi i Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi har fremmet internettet og liberaliseringen af telekommunikationsmarkedet meget intensivt. Europa har erobret en førende stilling i verden på disse områder. Jeg mener, at vi også skal yde vores bidrag til globaliseringsprocessen. Og dette bidrag består naturligvis først og fremmest deri, at vi støtter den frie konkurrence.
Jeg mener, at netop internettet endelig vil gøre det muligt for familievirksomheder og for små og mellemstore virksomheder at få del i verdenshandelen. Vi har erfaret, at der på området "customer-to-customer", det vil sige mellem virksomheder og forbrugere og indbyrdes mellem virksomheder, åbner sig helt nye muligheder med internettet. Ved hjælp af e-bay og andre systemer findes der nu platforme, hvor selv de mindste virksomheder kan sælge deres produkter på verdensmarkedet. Vi har internationale betalingssystemer som f.eks. kreditkort og virksomheder, der beskæftiger sig med overførsel af penge. Vi har internationale virksomheder, som transporterer varer fra et sted i verden til et andet. Europa har et enormt behov her, hvilket skyldes det importpres, som vi udsættes for fra forskellige lande - her vil jeg blot nævne Kina - som har en vækst på 8 % i øjeblikket. Det skal sættes i forhold til Europa, som kun kan fremvise en vækst på 1 %. Derfor skal vi gøre alt, hvad vi kan, for at vores virksomheder kan stå stærkere i konkurrencen på de internationale eksportmarkeder. Netop her vil en sådan konference give os muligheden for at komme på omgangshøjde med situationen. Det beviser endnu en gang, at det er bydende nødvendigt, at vi får en parlamentarisk forsamling i tilknytning til WTO.
Jeg kan konstatere, at FN og civilsamfundet nu involverer sig i disse emner. Men som lovgivende magt er vi ikke integreret på dette område i tilstrækkeligt omfang.
Jeg mener, at det fremover bliver nødvendigt - og derfor hilser jeg velkommen, at Parlamentet vil have styrket Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi i næste valgperiode - at vi deltager i disse internationale rammebetingelser og sørger for at skabe den infrastruktur, som vi behøver til vores små og mellemstore virksomheder i Europa. Når alt kommer til alt, har vi også brug for flere små og mellemstore virksomheder samt familievirksomheder på globalt plan, og derfor er det nødvendigt at etablere partnerskaber mellem små virksomheder i verden. Vi skal give dem platforme, og vi skal hjælpe vores 18 millioner og snart 22 millioner små og mellemstore virksomheder, som immervæk har totredjedele af de beskæftigede i EU ansat i deres virksomheder, med at blive globale aktører, således at vi gennem dem kan få succes på verdensmarkedet.
Mann, Erika (PSE ).
   - Hr. formand, kollegerne har allerede påpeget det, og det er således indirekte blevet synliggjort, hvor komplicerede forhandlingerne i Genève var. Verdenstopmødet om informationssamfundet har endnu en gang vist, at det er blevet ekstremt svært at føre internationale forhandlinger. Og det gælder uanset rammerne herfor - om det er i WTO- eller i FN-regi. Hr. Rübigs appel er fuldstændig berettiget, for vi har brug for større parlamentarisk medvirken. Det vil ikke nødvendigvis gøre processen lettere, men det vil i det mindste anskueliggøre borgernes ønske om at blive repræsenteret ordentligt og med en legitim stemme på en mere reel og entydig måde.
I Genève blev det tydeligt, hvordan sådanne komplekse forhandlinger - i dette tilfælde om udformningen af det globale informationssamfund - kan udvikle sig mellem de forskellige aktører. Traditionen tro er det naturligvis stadig regeringerne, der fører an, og det er også regeringerne, der stiller lovforslag og som skal forhandle på internationalt plan. I dette tilfælde er der dog også mange virksomheder og det såkaldte civilsamfund, som har været involveret heri. Vi må ikke glemme, at topmødet i Genève var tæt på at gå i vasken. Det var ekstremt svært overhovedet at afslutte forhandlingerne. Enhver, som læser teksten og kompromiset - hvilket jeg kun kan anbefale - kan konstatere, hvor svært det har været at indgå dette kompromis. Jeg tror, at det først vil gå op for os i Tunis, at vi har et dokument foran os, som vi kan tage med os hjem og stå inde for med en vis troværdighed.
Lad mig nævne de vigtigste af de emner, som det omhandler: For det første er der spørgsmålet om finansieringen, og Hr. Cappato var inde på, at vi i EU skal gå meget forsigtigt til værks i finansieringsspørgsmål. Vi skal tænke på, hvilke regeringer vi dermed indirekte støtter, da de vil have deres egne forestillinger om, hvordan et informationssamfund skal se ud. For det andet er der spørgsmålet om menneskerettigheder, hvor det igen primært handler om informationsfrihed og internetadgang, men selvfølgelig også om andre spørgsmål. Cybersikkerhed er et aspekt, som især EU har sat på dagsordenen, og jeg håber, at vi en dag kan yde et bidrag her gennem vores eget agentur, som vi er ved at etablere i øjeblikket. Så er der spørgsmålet om internetforvaltning, som der heller ikke er fundet en løsning på. Det er en trist historie, som vi kun kan takke os selv for. I EU har vi ikke engang formået at søsætte vores eget -domænenavn på den europæiske scene med succes. Endelig er der spørgsmålet om de intellektuelle ejendomsrettigheder og spørgsmålet om, hvordan kan gestaltes.
For mit eget vedkommende drejede det sig om kun at nævne disse punkter én gang. Jeg håber, at vi kan tage dette emne op igen til næste år, og at Parlamentet vil vedtage et beslutningsforslag herom inden topmødet i Tunis.
Gasòliba i Böhm (ELDR ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, denne meddelelse fra Kommissionen om verdenstopmødet om informationssamfundet skaber flere spørgsmål end svar.
Det er helt klart godt på verdensplan at analysere det, der måske er det bedste udtryk for globalisering, nemlig et samfund, som i begyndelsen af det 21. århundrede er mest karakteriseret ved vores behandling og udbredelse af information.
Kommissæren har givet os en urimelig kort beskrivelse af resultaterne på verdenstopmødet, og vi bliver derfor nødt til at vurdere emnet på to plan. For det første inden for selve EU, eftersom fremskridt og brugen af de teknologier, som informationssamfundet er baseret på, er absolut nødvendige for at nå Lissabon-målene og gøre EU til det mest økonomisk og socialt fremskredne samfund inden 2010. Dernæst skal emnet vurderes på eksternt niveau, hvor en række nævnte elementer såsom intellektuel ejendomsret, fri adgang til kommunikationsmidler, informationssikkerhed, digital solidaritet og brugen af informationssamfundet skal være med til at skabe ny balance i de forskellige niveauer i de mindst begunstigede samfund m.m.
Som konklusion vil jeg blot gerne sige, at dette verdenstopmøde har været med til at skabe mere intensiv handling inden for de europæiske institutioner og naturligvis også til at sætte gang i debatten inden det næste verdenstopmøde og til at vurdere de spørgsmål, der stilles her. 
Ebner (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, det er særdeles positivt og glædeligt, at Kommissionen - hvilket kollegerne også allerede har anerkendt under dagens forhandlinger - bidrog til dette verdenstopmøde om informationssamfundet, og at den fortsat vil bidrage kraftigt til dette område.
Det er endnu mere glædeligt, fordi Kommissionen på andre områder som f.eks. Alpekonventionen - for at nævne et eksempel fra min eget interesseområde - har fralagt sig størstedelen af ansvaret på mystisk vis og derved også har medvirket til at svække og lamme dette initiativ. Forhåbentlig vil Kommissionen tage sin holdning på dette område op til fornyet overvejelse!
Med hensyn til informationssamfundet tror jeg, at retten til internetadgang ikke blot skal forstås som en mulighed for adgang, men også som en støtte til adgang, og det skal først og fremmest ske i afsidesliggende områder, det vil sige i de områder, som har et geografisk handicap, hvilket altså ligeledes omfatter bjergområder. Befolkningen her, som allerede er blevet forfordelt fra begyndelsen - på grund af bebyggelsesform, spredte bebyggelser eller den afsidesliggende placering - bør også få mulighed for netadgang på særligt gunstige betingelser.
Det vil sige, at man skal differentiere mellem situationen i industriområderne og i de tyndt befolkede områder. Jeg vil godt komme med eksempel, der ligger nogle år tilbage. Her forsøgte fristaten Bayern med et meget interessant initiativ og en meget interessant kampagne at åbne op for støttemuligheder, der skulle gælde over hele linjen. Disse muligheder blev imidlertid anset for at være konkurrenceforvridende. Jeg mener imidlertid, at man skal relativere konkurrence-problematikken en anelse, hvis objektive kriterier nødvendiggør andre løsninger.
Jeg mener, at man i informationssamfundet uden tvivl skal tage større højde for en række andre områder, f.eks. databeskyttelsen, privatsfæren og sikkert også sikringen af den intellektuelle ejendom. Tidligere har disse aspekter ikke fået tilstrækkelig opmærksomhed, fordi mediet var nyt. Jeg håber, at dette efterslæb også kan indhentes i praksis.
O'Toole (PSE ).
   - Hr. formand, ligesom hr. Harbour vil jeg gerne takke Kommissionen for dens meget positive bidrag til verdenstopmødet og ligeledes takke hr. Harbour selv, fordi han utrætteligt forfølger dette spørgsmål.
Det er et fantastisk vigtigt initiativ, der rammer lige i centrum af de samfundsmæssige ændringer, der skyller hen over verden for tiden. Det skyldes, at de teknologiske forandringer bringer noget andet med sig: store ændringer af værdier og normer i vores samfund og en omfattende omlægning af vores globale økonomi. Derfor har det stor betydning, hvordan vi behandler dette spørgsmål politisk.
Den lange række af muligheder og trusler, som informationsalderen fører med sig, er for forskelligartede til at nævne på mine tre minutter, så jeg vil komme ind på nogle eksempler fra min egen valgkreds i det nordøstlige England. Min egen region har foretaget et kursskifte i løbet af de sidste 30 år. En gang var den en skrotplads fra den industrielle revolution, og nu står den på spring for at udnytte den informationsalder, som vi forfølger i så højt et tempo, men samtidig med så stor tvetydighed. Denne tidsalder kræver en velfungerende infrastruktur, god teknisk kapacitet, viden og indhold. Alligevel kan regioner i Unionen som min egen, for slet ikke at tale om regioner i udviklingslandene, blive påvirket i negativ retning eller ganske enkelt gå helt glip af informationsalderens fordele, fordi disse fordele er så ulige fordelt.
Fordi min region lider under et alvorligt uddannelsesunderskud, og fordi vores infrastruktur endnu ikke står mål med opgaven, har vi lang vej endnu, før vi virkelig kan drage fordel af den. Jeg glæder mig både over topmødet og handlingsplanen, som kan vække vores regeringer. Forsyningspligt, bred udrulning af bredbåndsteknologi og fagligt funderet udvikling er væsentlige elementer i en vellykket overgang. Men vi skal være klar over, at selv om det er i orden med globale ambitioner, har vi stadig store opgaver i vores egen baghave. Hvis vi alle skal deltage i dette spil, er vi nødt til at skabe ensartede spilleregler. 
Virrankoski (ELDR ).
   - Hr. formand, fru kommissær, udviklingen af informationssamfundet har været det største skridt fremad, som verden har set de sidste 10 år. Det har fuldstændig revolutioneret forvaltningen, overførslen og brugen af information. Mens tusindvis af sider af trykt materiale og store biblioteker og arkiver tidligere var nødvendige til at opbevare information, opbevares samme mængde information på websteder på internettet og computerdisketter. Overførsel af information betød tidligere en rejse til arkiverne, dokumentkopiering og -afsendelse. Nu kan samme information findes på en computer fra ens eget kontor eller arbejdsværelse. At sende information betød tidligere at sende materialet med posten og vente på at modtage det - nu sendes der e-mails til forskellige steder i verden på få sekunder. 
Der er ingen grænser for den videnbaserede udvikling. EU har taget højde for dette på mange forskellige måder, herunder informationssamfundet for alle-programmet. Dette er årsagen til, at EU's udviklingsstrategi om at gøre vores kontinent til verdens mest konkurrencedygtige videnbaserede økonomi helt afgjort er den rigtige. Der er ikke desto mindre knyttet nogle få betingelser til denne udvikling.
Der kan ikke udvikles et ordentligt afbalanceret informationssamfund, hvis det alene er styret af markedet. Samfundet skal involveres i at udvikle og opbygge infrastrukturen. Vi skal sikre os, at de mindre velstillede, de unge og de, som risikerer at blive ekskluderet, kan bruge disse tjenester. På regionalt plan skal vi sikre os, at netværkerne også kommer ud til de tyndt befolkede og afsidesliggende områder. EU's strukturfonde skal anvendes fornuftigt. 
Samtidig skal monopolerne brydes. Priserne på internetforbindelser skal gøres fornuftige ved også at åbne den sidste kilometer konnektivitet for ægte konkurrence. Vi bør også kunne forhindre karteldannelse og monopolisering af software og programmer. 
Misbrug er et problem for sig. Det skal gøres strafbart at sende spam og bevidst at skabe forstyrrelse og funktionsfejl.
Udviklingen af informationssamfundet giver store muligheder for at forøge den åndelige, intellektuelle og materielle trivsel. Derfor skal der fokuseres mere på dette arbejde. 
Karamanou (PSE ).
   - Hr. formand, for nylig vedtog Europa-Parlamentet den initiativbetænkning, som jeg havde udarbejdet på vegne af Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder om kvinder i det nye informationssamfund. Det glæder mig meget, at erklæringen fra topmødet i Genève nævner behovet for i højere grad at integrere ligestillingsaspektet, det vil sige mainstreaming, i informationssamfundet.
Imidlertid er det ikke nok at indføre love og regler for en fornuftig udvikling af de nye teknologier, for som bekendt er de økonomiske midler, man råder over, meget begrænsede. Det, som man burde have påpeget med langt større vægt i Genève, er nødvendigheden af at forny de etiske regler for anvendelsen og udviklingen af informationssamfundet. Vi taler altså om digitalt demokrati. Her kan kvindernes deltagelse være af stor betydning, fordi kvinderne er i stand til at fremme et andet etisk aspekt ud fra det anderledes værdisystem, som karakteriserer kvinder.
Desværre er interessen i den offentlige dialog om udviklingen og konsekvenserne af de nye teknologier især koncentreret om de økonomiske følger, og man forbigår analysen af spørgsmål om demokrati, men også kønsaspektet, hvorved teknologispørgsmålene fejlagtigt fortolkes som "neutrale" med hensyn til demokrati og køn. Den manglende adgang til de nye teknologier og den digitale analfabetisme udvikler sig i stigende grad til nye former for udstødelse, som indebærer en direkte risiko for kvinderne.
I den betænkning, jeg har udarbejdet på vegne af Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder, angives de omstændigheder, som opretholder situationen, som f.eks. de sociale stereotype mønstre og kulturelle fordomme, som begrænser kvindernes valg og opstiller hindringer for deres karriere, hvilket fører til mere generelle negative konsekvenser for økonomien, fordi de menneskelige ressourcer ikke udnyttes rationelt. Desværre undlod topmødet at foretage en tilbundsgående analyse af de sociale årsager, der er med til at bevare dette fænomen. Jeg håber, at FN's verdenstopmøde om informationssamfundet vil bidrage til den offentlige dialog om, hvilket informationssamfund vi ønsker. 
Cappato (NI ).
   - Jeg vil gerne fremsætte en bemærkning til forretningsordenen: dette var en forhandling uden en tekst, men rent faktisk findes der en tekst - en tekst, som bringer spørgsmålet om den anden fase af verdenstopmødet om informationssamfundet på bane, og som præsenterer den kendsgerning, at det skal afholdes i Tunesien som en mulighed for informationssamfundet og ikke som et tegn på informationssamfundets afslutning. Teksten er ikke den tekst, som kunne være blevet forhandlet af plenarforsamlingen, hvis grupperne havde ønsket det således. Det er teksten i en skriftlig udtalelse om behovet for at gøre den anden fase af topmødet til en mulighed for at fremme frihed og demokrati - en udtalelse, der er underskrevet af hr. Cohn-Bendit og jeg selv, og jeg opfordrer alle medlemmer til at underskrive den. 
Formanden.
   - Hr. kollega, jeg har taget Deres bemærkning til efterretning.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i dag kl. 11.30.
Junker (PSE ),
   Bortset fra nogle få medlemmers insiderinteresse har verdenstopmødet om informationssamfundet i Genève næsten ikke spillet nogen rolle på Parlamentets dagsorden. Ud over medlemsstaternes officielle erklæringer var Parlamentet, men også de øvrige institutioner, næsten ikke repræsenteret som aktive deltagere. Vurderingen af Genève-topmødet og de deraf følgende gennemførelsesskridt skal allerede nu rettes fremad mod topmødets anden fase i november 2005 i Tunis. Det har stået sin prøve, at der for første gang blev inddraget grupper fra civilsamfundet ved en af de store FN-konferencer. Udviklingslandenes præsentation gjorde et stærkt indtryk med facetterede initiativer til overvindelse af den digitale kløft. AVS-landenes ministerråd ventede overraskende nok med at underskrive en AVS/EU fælles holdning. Dermed er der omsider skabt et grundlag for en længe ønsket gennemførelsesstrategi, som jeg plæderede for i min hovedbetænkning i 2001, og som skal fokusere på det sociale udbytte for alle dele af befolkningen. Retten til meningsfrihed skal også indgå heri. Den principerklæring og handlingsplan, der blev vedtaget i Genève, skal evalueres af Kommissionen og Parlamentet med henblik på dens gennemførlighed. Samtidig skal resten af de kontroversielle spørgsmål afklares inden topmødet i Tunis, som f.eks., hvordan den digitale solidaritetsfond, som Senegal krævede, vil kunne udformes mest hensigtsmæssigt.

Formanden.
   - Jeg skal meddele Dem, at i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 51, stk. 4, er skriftlig erklæring nr. 17/2003 af Struan Stevenson, Bob van den Bos, Nelly Maes, Mihail Papayannakis og Phillip Whitehead om forbud mod katte- og hundeskind i dag, den 18. december 2003, blevet underskrevet af et flertal af Parlamentets medlemmer, og at den derfor vil blive fremsendt til modtageren med angivelse af underskrivernes navne samt offentliggjort i de vedtagne tekster fra dette møde, ligeledes med angivelse af underskrivernes navne.
Stevenson (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke alle de medlemmer, der har underskrevet denne erklæring. Der er her tale om tre forskellige aspekter: mishandling, svig i forhold til forbrugerne, og for nylig har vi opdaget, at disse skind også er giftige. På mødet i november enedes et flertal i Ministerrådet om et forbud. Flertallet her i Parlamentet ønsker et forbud. Et flertal blandt Den Europæiske Unions borgere ønsker et forbud. Nu er det op til Kommissionen at indføre et forbud.
Jeg håber, at Kommissionen har bemærket Parlamentets vilje til at støtte dette. Hvis andre medlemmer ønsker at medvirke i denne succeshistorie, er erklæringen åben for underskrivelse i 20 minutter efter dette møde! 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er afstemningen.
Mulder (ELDR ),
   Hr. formand, for det første vil jeg gøre det klart for vores kolleger fra de kommende medlemsstater, at vi i dag stemmer om budgettet for EU-15, hvilket betyder, at de bevillinger, vi har vedtaget for EU-10 ved førstebehandlingen, vil komme med i ændringsbudgettet.
Nogle af tallene for EU-10 er blevet ændret som følge af forligsproceduren, herunder betalingsbevillinger på yderligere 100 millioner euro til Samhørighedsfonden sammenlignet med Kommissionens og Rådets forslag. Der er tale om ændringsforslag 335 i blok 1.
Jeg har også nogle tekniske ændringer og præciseringer. Vedrørende ændringsforslag 308 om OLAF skal fodnote 16 ændres i forbindelse med afstemningen. I stedet for to midlertidige A3-stillinger til tilsynsudvalget skal der stå "to midlertidige A7-stillinger".
I ændringsforslag 378 vedrørende forberedende foranstaltninger til støtte for civilsamfundet i de nye medlemsstater skal der stå "p.m." i stedet for "0".
Sidst, men ikke mindst skal medlemmerne være opmærksomme på, at vi er nødt til at foretage en teknisk justering i henhold til afstemningen, således at kapitel XX er i overensstemmelse med afstemningen om de forskellige politikområder.

Gill (PSE ),
   Hr. formand, hvis dette ændringsforslag vedtages, skal det ind efter punkt 28 og ikke efter punkt 4, fordi det drejer sig om andre institutioner.
Der er ikke nogen særlige anbefalinger fra Budgetudvalget om netop dette. Personligt har jeg ingen problemer med det. Men jeg overlader det til Parlamentet at træffe beslutningen, eftersom det er fuldt fortroligt med dette spørgsmål. 
Formanden.
   - Tjenesterne kan foretage de ændringer, De anbefalede.
Wynn (PSE ),
   Jeg vil gerne lykønske og takke alle de involverede. Men vi har brug for en erklæring fra formanden for Rådet for at få bekræftet, at budgettet er i orden, og at Rådet ikke har nogen indsigelser over for det. 
Magri,
    Hr. formand, mine damer og herrer, først og fremmest vil jeg gerne fremhæve det konstruktive interinstitutionelle samarbejde, som vi har haft under proceduren for budgettet for 2004. Jeg vil gerne benytte mig af lejligheden til endnu en gang at takke Kommissionen og Parlamentet, ordføreren hr. Wynn og også hr. Mulder, fru Gill, hr. Böge og hr. Colom i Naval - jeg må nævne dem alle - for deres konstruktive deltagelse. Jeg vil også gerne takke Kommissionen og især fru Schreyer for at yde et betydeligt bidrag til denne proces og Rådets sekretariat.
Vi har afsluttet andenbehandlingen af forslaget til budget for 2004, som er et historisk vigtigt år, da det dækker udvidelsen af EU til 25 lande. Vi er glade for at se, at Deres positive stemme har gjort aftalen mellem institutionerne - resultatet af forsoningsmøderne den 24. november 2003 - til en realitet.
Selv om jeg har bemærket, at der resterer visse uoverensstemmelser vedrørende klassificering af udgifterne - et emne, hvor Rådet forbeholder sig sine rettigheder - vil jeg gerne som afslutning på dette korte indlæg, på samme måde som jeg tidligere nævnte, at dette er en historisk dag, takke alle, herunder institutionerne, for at gøre det muligt at få en glædelig afslutning på en dag, der vil gå over i EU's historie.
Schreyer,
    Hr. formand, hr. rådsformand, kære parlamentsmedlemmer, De har gennemført budgetproceduren for 2004 med succes, og jeg vil også godt understrege, at dette udfald er resultatet af et fortrinligt samarbejde mellem de europæiske institutioner. De har gjort Deres hjemmearbejde, og på budgetsiden er udvidelsesforberedelserne nu afsluttet.
Frem for alt vil jeg også godt sige, at for udenforstående ser resultatet af budgettet for 2004 måske ud som om, at budgetpolitikerne er specialister i små mirakler. Der er imidlertid ikke tale om noget mirakel, men det er derimod resultatet af meget hårdt og godt arbejde. Dette resultat er kommet i stand takket være hr. Wynns eminente ledelse og ordførernes fremragende arbejde, og her tænker jeg specielt på hr. Mulder og fru Gill. Denne valgperiodes sidste budget er et virkeligt mesterværk. På Kommissionens vegne vil jeg godt sige Dem mange tak for Deres indsats!
Formanden.
   - Og så videre til forfatterne til dette års mesterværk! 
Mulder (ELDR ),
    Hr. formand, jeg vil også gerne takke alle, der har været involveret i dette års budgetprocedure. Jeg har allerede givet udtryk for min taknemmelighed over for kommissæren og hendes tjenestemænd og det fremragende samarbejde med det italienske formandskab og før det, det græske formandskab. Til slut vil jeg gerne åbent give udtryk for min beundring for egenskaberne hos Budgetudvalget og dets formand, som har styret denne procedure på en meget inspirerende måde.
Gill (PSE ),
   Hr. formand, mit mål har været at sikre, at Den Europæiske Union, i det mindste i administrativ henseende, får en flyvende start, når Unionen får 25 medlemmer, og ligeledes at forsøge at finde en balance mellem de nødvendige forhøjelser af ressourcerne og samtidig sikre, at de europæiske skatteydere får noget for pengene. Med dette budget får vi noget for pengene, og vi kan lykønske hinanden med, at vi har klaret denne balanceakt og sikret finansieringen af udvidelsen uden at gennembryde loftet i udgiftsområde 5.
Med dette budget afslutter vi processen med budgettering af udvidelsen, og det er et godt resultat for den europæiske skatteyder.
Formanden.
   - Med henblik på de kolleger, der ikke er budgeteksperter, udgør betalingerne på næste års budget for EU-15 i alt 94,6 milliarder euro og for EU-25 99,7 milliarder euro. I lyset af både Rådets og Kommissionens kommentarer vil jeg gerne minde især Rådet om, hvorfor det er vigtigt ikke at interferere i Parlamentets beføjelser inden for udarbejdelsen af bugettet på næste regeringskonference.
Glante (PSE ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, denne betænkning viser endnu en gang, at man i Parlamentet har viljen og evnen til at finde kompromiser. Vi kan allerede afslutte denne sag med andenbehandlingen. Jeg kunne have ønsket mig, at samarbejdet, især med Rådet, havde været lige så godt som på handelsområdet. I disse forhandlinger var Rådet en smule mindre tilbøjelig til at indgå kompromiser end ved de andre forhandlinger. Ikke desto mindre har vi opnået et resultat, som vi kan sætte vores lid til, og som vi kan acceptere. Derfor beder jeg Dem om at stemme for ændringsforslagene i blok I. Selv om der måske er en eller anden kollega, som føler ubehag i forbindelse med forligsresultatet, mener jeg, at denne betænkning i det store og hele er acceptabel.

(1)
Sommer (PPE-DE ),
   Jeg vil gerne kort sige noget om afstemningen. Vi har muligheden for at vedtage denne betænkning under førstebehandlingen og dermed i indeværende lovgivningsperiode. Lad mig kort kommentere selve afstemningen. Jeg beder Dem støtte mine ændringsforslag, som jeg har stillet på vegne af min gruppe. Ændringsforslagene om internalisering af de eksterne omkostninger vil jeg godt afvise, fordi de ikke har noget at gøre med denne betænkning. Det er en teknisk betænkning, og internaliseringen af de eksterne omkostninger vil blive reguleret som led i reguleringen af infrastrukturtariferingen til næste år. Disse to ting skal holdes adskilt.
Ændringsforslag, som vedrører beskyttelsen af London-systemet, ændringsforslagene 22 og 44, men også 41 og 45, er så afgjort overflødige, fordi direktivudkastet i forvejen ikke har noget at gøre med bymæssige systemer eller med andre såkaldte ø-løsninger, og med ø mener jeg ikke nødvendigvis de britiske øer.
Jeg har også en kommentar til Galileo. Ændringsforslagene 43 og 48 er identiske. De har begge det samme formål, hvorimod det efter min opfattelse er mere på sin plads med ændringsforslag 48, som jeg har stillet. Derfor beder jeg om støtte til dette forslag.
Jeg beder Dem, mine damer og herrer, om at tage en rask beslutning. Stem for forslaget sammen med min gruppe, og vi vil gøre det rigtige, således at sagen bliver afsluttet i indeværende lovgivningsperiode.

Turmes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg er ikke enig med fru Sommer i, at man ikke skal skabe de tekniske forudsætninger for en internalisering af de eksterne omkostninger i denne betænkning. Hvis PPE-DE-Gruppen ikke ønsker det af principielle årsager, skal den stemme imod og ikke undskylde sig med tekniske argumenter.
Formanden.
   - Vi har drøftet spørgsmålet. Vi er nu ved afstemningen.
Zimmerling (PPE-DE ),
   Hr. formand, kære kolleger, jeg vil gerne bede Dem om at afvise ændringsforslag 5, fordi vi kun på den måde kan sikre, at forordningen også får retskraft allerede ved førstebehandlingen. Dermed vil der foreligge et retsgrundlag i januar, som kan danne basis for den fortsatte udvikling. Jeg beder Dem derfor om at afvise ændringsforslag 5.

(2)
(3)
 - Jeg vil gerne pointere over for Parlamentet, at vi er samlet i dag på grund af Louise McVay, kvinden, der først gjorde os opmærksom på problemet. Jeg fik muligheden for at møde Louise McVay sammen med hr. Gemelli og andre kolleger i aftes. Det er skønt, at Parlamentet kan fastslå i en betænkning som denne, at vi altid er villige til at vise omsorg og lytte til de aktive borgere, der har reelle interesser og problemer. Det er en absolut passende afstemning på dette tidspunkt.
Aaltonen (Verts/ALE ),
   Hr. formand, jeg vil gerne stille et mundtligt ændringsforslag og ændre ordlyden i punkt 4, 9, 11, 13 og 15 fra "multipel sklerose" til "multipel sklerose eller lignende sygdomme". 

 - Afstemningen er afsluttet.
Kære kolleger, tak for Deres samarbejde i dag og i løbet af året som helhed. Jeg ønsker Dem en glædelig jul og ser frem til at arbejde sammen med Dem med fornyet energi i det nye år!

Alyssandrakis (GUE/NGL ),
    Skønt EU's budget for 2004 er et af de laveste i de senere år, og der er skåret ned på udgifterne fra strukturfondene og den fælles landbrugspolitik, er der en solid finansiering af den aggressive "forsvars- og sikkerhedspolitik" og "genopbygningen" af Irak. Denne finansiering sker på baggrund af beslutningerne truffet af Det Europæiske Råd, der enstemmigt vedtog, at "stabiliteten i Irak er et spørgsmål af fælles interesse", og understregede, at EU har givet "tilsagn om at støtte både den politiske og den økonomiske genopbygning af landet".
Men hvordan kan man give økonomisk støtte til et land, der er under besættelse, og hvorfor er der ingen, der nævner dette? Det siger sig selv, at disse penge ikke vil gå til Iraks befolkning, men til besættelsesmagtens administration og enkelte "ikke-statslige" organisationer. Pengene gives, uden at der stilles fundamentale krav om at standse drabene på uskyldige mennesker og ødelæggelserne af landet infrastruktur og miljøet. I virkeligheden er det en finansiering og legalisering af USA's og dets allieredes invasion.
Det er endnu et eksempel på rent hykleri fra EU's side. Vi fordømmer og stemmer imod forslaget om økonomisk støtte, som udelukkende gives, for at EU kan få ret til en del af byttet. Det, som den irakiske befolkning har behov for, er, at besættelsesmagterne forlader landet, så den kan tage sin skæbne i egne hænder. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Som ordføreren selv understreger, er der for fjerde år i træk vedtaget anvendelse af fleksibilitetsinstrumentet, hvilket viser, at behovene inden for fællesskabsbudgettets udgiftsområde 4 – foranstaltninger udadtil – systematisk ligger over de oprindelige lofter i de finansielle overslag.
Siden 2000 er der opstået nye genopbygningsprioriteringer som følge af ulovlige og uretfærdige krige i Kosovo, Serbien og Afghanistan. Derudover er det opstået andre prioriteringer som f.eks. genopbygningen af Timor-Leste, omlægningen af den fiskerflåde, der opererede i Marokko, og Den Globale Sundhedsfond. Disse prioriteringer er blevet finansieret på bekostning af samarbejds- og udviklingspolitikken for andre dele af verden, hvilket ikke er acceptabelt.
I år gentager historien sig. Efter topmødet i Thessaloniki, hvor Kommissionen foreslog, at Fællesskabets bidrag til Iraks genopbygning skulle beløbe sig til 200 millioner euro (40 millioner i 2003 og 160 millioner i 2004), indebærer forligsaftalen anvendelse af fleksibilitetsinstrumentet med 95 millioner euro. Den resterende del skal findes ved nedskæringer på andre områder, hvortil kommer yderligere 15 millioner til FUSP, hvilket er helt uacceptabelt.
I alle tilfælde er det utåleligt at skulle acceptere en finansiering, der forvaltes af invasionsstyrkerne, så længe de britiske og amerikanske styrker holder landet besat. 
Meijer (GUE/NGL ),
    Enhver, der har været udsat for krig og ødelæggelse, har ret til at bede det forholdsvis velstående Europa om hjælp til genopbygning. Beslutningen om at føre krig mod Irak var heldigvis ikke EU's, men det bør ikke afholde os fra at yde et solidarisk bidrag i krigens kølvand. Problemet er, at krigen på ingen måde er slut endnu - der er stadig fremmede styrker på irakisk territorium, der er ingen lovlig irakisk regering, og hver dag kræver de irakiske modstandsstyrkers angreb på besættelsestropperne ofre. Irak er rent faktisk et amerikansk protektorat, og det ser ud til, at det vil være situationen i den nærmeste fremtid. Selv om tilfangetagelsen af Saddam Hussein er velkommen, betyder det ikke, at der er fred i sigte. Så længe denne besættelse fortsætter, ligger ansvaret for bedring og genopbygning hos amerikanerne. Europa må ikke bøje sig for kravet om, at Europa skal betale gildet, så den europæiske industri kan få lov til at deltage i genopbygningen. Jeg mener derfor ikke, at de 200 millioner euro skal betales nu, men jeg støtter et større beløb på et senere tidspunkt. Dette bør dog ikke ske på bekostning af udviklingshjælpen til de fattige lande, som det er tilfældet i det aktuelle forslag. Af disse to grunde stemmer jeg imod. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg har stemt for, fordi jeg mener, at EU bør overvinde den splittelse, som vi kom ud for ved starten til den sidste Irak-krig, og forene sig om den opgave, det er at skabe betingelser for, at der ud af resterne af Saddam Husseins brutale diktatur kan opstå et nyt og demokratisk Irak.
I denne sammenhæng erindrer jeg den tid, hvor Europa-Parlamentet var ude af stand til at vedtage nogen som helst holdning til den irakiske krise.
De reelle farer, som jeg dengang gjorde forsamlingen opmærksom på, er stadig aktuelle, og det gælder også den appel om alvorlig, ærlig og respektfuld dialog mellem ligemænd, som jeg dengang fremsatte.
På baggrund af den nylige udvikling i Irak må landets rehabilitering og genopbygning blive en prioritering, som hele det internationale samfund må påtage sig.
Jeg tror således, at dette forslag medvirker til udformningen af en ansvarlig holdning fra EU's side i forhold til dette vigtige spørgsmål, og at EU dermed får de nødvendige midler til at påtage sig dette ansvar. 

Caudron (GUE/NGL ),
   Da det foreslåede budget i lighed med de nuværende europæiske politikker, som jeg ikke kan tilslutte mig, er et budget, der til fuldkommenhed illustrerer årsagerne til Europas aktuelle krise, har jeg naturligvis stemt imod. Det er på ingen måde udtryk for mistillid til Budgetudvalgets arbejde. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Der er to ting, der karakteriserer budgettet for 2004:
- Det bliver et budget for udvidelsen af EU med 10 nye lande med en indkomst pr. indbygger på ca. 40 % af EU's gennemsnit. Vi får øget ulighed i EU og større behov, hvad angår den økonomiske og sociale samhørighed.
- I kontrast hertil bliver det relativt set det laveste fællesskabsbudget siden 1987, nemlig 0,98 % af Fællesskabets BNI, under 100 milliarder euro, i 2004, når det kunne være på 1,06 % af Fællesskabets BNI. Det er ikke tilfældigt, at budgettet er blevet mindre siden 1997. Budgettet ikke blot underfinansierer udvidelsen på bekostning af den økonomiske og sociale samhørighed, men giver også et klart signal om Fællesskabets fremtidige finansielle ramme.
Det må beklages, at Europa-Parlamentet har tilsluttet sig den hidtidige kurs og under den aktuelle procedure accepterer en forøgelse af betalingsbevillingerne på blot 2,3 %, hvilket vil betyde en ringere gennemførelse, en reduktion af strukturfondenes betalingsbevillinger, en utilstrækkelig finansieringspakke for medbestemmelsesprogrammerne og finansiering af Iraks genopbygning på bekostning af samarbejds- og udviklingspolitikken for andre dele af verden. Derfor har vi stemt imod. 
Lulling (PPE-DE ),
    Den 28. april organiserede Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter på min og min kollega Dominique Souchets anmodning en høring om problemerne i den europæiske biavlssektor. De alarmerende konklusioner af høringen fik Landbrugsudvalget til at udpege Dominique Souchet og mig selv til medordførere for denne initiativbeslutning. Den har været en succes. Den blev vedtaget med stort flertal på plenarforsamlingen i oktober og understreger de europæiske biavleres store vanskeligheder.
Samtidig sætter jeg en ære i at følge udviklingen i budgettet for 2004.
Således foreslog jeg i samråd med Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter en fordobling af det foreslåede budget på 16,5 millioner til 30 millioner. Faktisk kommer der i 2004 nye lande til, som er storproducenter af honning, og som har lignende problemer. Da beløbet på budgetbevillingen "støtte til biavl" i flere år ikke er steget, mente jeg med rette, at det skulle være i år eller aldrig, hvis denne budgetkonto skulle forhøjes.
Desværre har Budgetudvalget, der skal følge en drastisk plan, kun bevilget 20 millioner (eller 3,5 millioner mere). Lad gå! Vi var alligevel tilfredse, da kun få budgetkonti er blevet forhøjet.
Mathieu (EDD ),
   Budgettet for den fælles landbrugspolitik er ikke, hvad det ser ud til. Forhøjelsen udtrykt i bruttotal skyldes for halvdelens vedkommende den betydelige forhøjelse af beløbene til udvikling i landdistrikterne. Det europæiske landbrug burde imidlertid ikke have brug for en sådan intervention. Det burde kunne leve af at sælge sine produkter.
Man burde åbent fremme kvalitetsprodukter. Hvad er 500.000 euro til at undersøge mulighederne for at skabe europæiske kvalitetsmærker? Hvorfor blev støtten til unge landbrugere i sidste ende skåret ned i forhold til det oprindelige budgetforslag, når disse unge er det europæiske landbrugs fremtid? Landbrugets andel af EU-budgettet er i årevis faldet støt. I dag bruger EU ikke hele sit spillerum til at finansiere en ægte landbrugspolitik, der kunne være et svar på den nye udfordring, der ligger i udvidelsen. Derfor stemmer min gruppe og jeg imod betænkningen. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for Europa-Parlamentets forslag til EU's almindelige budget for 2004. Samtidig med at budgettet indeholder poster på i alt 200 millioner euro for 2003-2004 til rehabilitering og genopbygning af Irak, er det totalt set et stramt budget, som lander på ca. 1 % af medlemslandenes samlede beregnede BNI for 2004. Det er også vigtigt, at Parlamentet bevarer presset på Kommissionen, så kontrollen og EU's budgetregnskaber hele tiden forbedres. Svindel og bedrageri skal retsforfølges.
Det haster og er vigtigt med en tydeligere kobling mellem landbrug og miljø. En ændring af den fælles landbrugspolitik skal bl.a. omfatte satsninger på højere levnedsmiddelkvalitet samt bekæmpelse af dyresygdomme, hvilket også er Parlamentets opfattelse. De Kristelige Demokrater mener også, at støtten til tobaksavl bør afvikles, ligesom man også gradvist bør afvikle eksportbidragene, som skævvrider verdensmarkedspriserne og diskriminerer udviklingslandene. Vi kan kun beklage, at sådanne forslag ikke har vundet støtte i Parlamentet.
Min kollega hr. Wijkman har som medordfører i Udvalget om Udvikling og Samarbejde arbejdet for, at EU's udviklingspolitik først og fremmest skal sigte mod at opnå de såkaldte millenniumudviklingsmål, frem for alt i spørgsmål om fattigdomsbekæmpelse. Parlamentet har vedtaget denne holdning, ligesom der er formuleringer i bistandsbudgettet, som sigter mod at gøre udviklingspolitikken mere resultatorienteret.
Saint-Josse (EDD ),
   Gruppen for Demokratiernes og Mangfoldighedens Europa og CPNT (Jagt, Fiskeri, Natur og Tradition) beklager ligesom min kollega, Véronique Mathieu, lige har understreget, at budgettet for den fælles landbrugspolitik ikke opfylder behovene i landbrugssektoren, så meget desto mere som det er i befolkningens interesse at få tilbudt kvalitetsprodukter, og det er af betydning for den fysiske planlægning.
De bevilgede midler til strukturforanstaltninger anvendes dårligt eller anvendes ikke fuldt ud, hvilket bekræfter manglerne og ulemperne ved denne politik, som styres fra Bruxelles. Dette forværres af en dårligt udtænkt udvidelse, som vil straffe de nuværende medlemsstater uden at opfylde de nye medlemsstaters behov. Ligeledes stiger de officielle driftsudgifter (personale og ejendom) betydeligt.
Endvidere viser året 2004 endnu en gang, at en række foreninger og organisationer, der er på linje med Kommissionens holdninger til EU's fremtid eller nærmere bestemt udsigterne til en politik, der svarer til miljøpolitikken, år efter år nyder godt af direkte støtte eller specielt udtænkte programmer.
Denne praksis er ikke sikret mod fadæser og betyder, at hver yderligere euro på EU-budgettet kan blive en kilde til bekymring for Budgetkontroludvalget. Af disse grunde lever budgettet for 2004 ikke op til prioriteterne fra medlemmerne af EDD-Gruppen og CPNT, som har stemt imod det. 

Butel (EDD ),
    Titlen på betænkningen lyder udtrykkeligt "om budgetbehovene med henblik på aktioner udadtil". Det er allerede den tredje budgetkonto i dag med skuffende resultater. At anmode om flere penge i en budgetsituation, som allerede er vanskelig for medlemsstaterne, indebærer, at man må ofre andre politikker og aktivitetsområder, som Parlamentet omhyggeligt undgår at fastlægge. En sådan holdning er uansvarlig.
Den er så meget mere uansvarlig, da EU ikke eksisterer politisk på det udenrigspolitiske område og bliver ved med at være tvunget til at afstemme medlemsstaternes holdninger. Nogle af disse holdninger giver åbent udtryk for uforbeholden solidaritet med f.eks. de amerikanske holdninger.
Svarene er således udelukkende politiske og hører under medlemsstaterne. De kan ikke komme fra oprettelse af en europæisk udenrigsminister, selv om han får betydelige økonomiske midler, som Parlamentet synes at tro. Ved at protestere mod betænkningen gør delegationen CPNT (Jagt, Fiskeri, Natur og Tradition) til Gruppen for Demokratiernes og Mangfoldighedens Europa opmærksom på, at udenrigspolitikken mere end nogen anden politik ikke kan gennemføres ved hjælp af harmonisering på grundlag af gennemsnit, og at den heller ikke kan skabes ved at bruge millioner, som vi ikke har. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Denne betænkning udmærker sig ved at erkende, at finansieringen af udgiftsområde 4 – foranstaltninger udadtil – i den aktuelle finansieringsramme her vist sig utilstrækkelig. Den budgetløsning, som der foreslås om omfordeling internt og mellem de andre udgiftsområder som f.eks. strukturfondene kan på ingen måde godtages, så meget mere som prioriteringerne udadtil faktisk næsten udelukkende er den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP) og den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik (ESFP) på bekostning af samarbejds- og udviklingspolitikken, der stort set er glemt i denne betænkning.
Den grundlæggende og fremherskende tanke er et EU forvandlet til en politisk og militær blok som støtte til den strategi, der er blevet fremlagt af den høje repræsentant for FUSP og i udkastet til en "europæisk forfatning" fra Det Europæiske Konvent, en tankegang, som vi afviser. Ordføreren tilslutter sig, at FUSP i højere grad skal lægges ind under Fællesskabet, at dens operative mekanismer og dens finansiering styrkes, at der hurtigt tilvejebringes en udrykningsstyrke – den europæiske hær – at der finansieres forsvarsmateriel inden for rammerne af ESFP, og at der oprettes et EU-udenrigsministerium, til fordel for en styrket tilstedeværelse af EU i verden og EU's evne til at handle effektivt i indsatsen mod terror og over for diverse militære trusler. Vi har derfor stemt imod denne betænkning. 
Mulder (ELDR ),
    Under afstemningen om Podestà-betænkningen, undlod medlemmerne af VVD, Folkepartiet for Frihed og Demokrati i Holland, at stemme. Vi kan støtte hovedpunktet i betænkningen, men er forbeholdne over for sætningerne i forbindelse med støtte af fremtidige aktioner. VVD-delegationen mener, at det er unødvendigt at gå helt ud i margenen af de finansielle overslag, vores egne ressourcer med andre ord, hvis ikke det er absolut nødvendigt. 

Ebner (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne meddele mine kolleger, som strømmer ud af kammeret, at jeg har stemt imod Costa-betænkningen. Det gjorde jeg helt frivilligt, fordi jeg trykkede på den forkerte knap. Jeg er fuldstændig overbevist om, at dette kompromis ikke er et godt kompromis. Det forhold, at de berørte personer havde den opfattelse, at det egentlig ville have været bedre med en åben afstemning, taler stærkt for, at det i praksis er bedre med en åben afstemning end dette kompromis.
Jeg håber, at vi i de kommende uger og måneder i forbindelse med direktivet om vejafgifter vil slå ind på den rette vej og udnytte mulighederne her. Formålet er bl.a. at skabe den sikkerhed for befolkningens sundhed i følsomme områder, f.eks. i snævre dale, som er nødvendig for at leve op til dagens standarder. Med det for øje vil jeg gerne bede Parlamentet om også at være tilsvarende behjælpelig og støtte os med hensyn til direktivet om vejafgifter.
Formanden.
   - Selv om det var svært at høre dem, bliver Deres bemærkninger alligevel ført til protokols. Jeg håber, at vi kommer til at behandle spørgsmålet om eurovignetter på et tidspunkt i dette Parlaments levetid. 
Bordes og Cauquil (GUE/NGL ),
    Problemet med forurening fra lastbiler, der kører gennem Østrig, er tegn på en manglende EU-politik. I stedet indfører man kortsigtede foranstaltninger.
EU-institutionerne er ligesom de enkelte medlemsstater ude af stand til at udarbejde en langsigtet strategi for transport af varer, som særlig prioriterer piggyback-transport.
Resultatet er, at udviklingen i handelen i Europa giver stadig større forurening i transitlande som Østrig.
I stedet for at tage direkte fat på problemet indfører man et indviklet økopointsystem, kvoter og administrative sanktioner. Vi har stemt imod betænkningen, og vi vil understrege, at indførelsen af dette system udelukkende fremmer hemmelige møder og studehandler, men ikke gør en ende på forureningen for befolkningen og miljøet. 
Meijer (GUE/NGL ),
    En lille medlemsstat bliver genstand for en foranstaltning, som offentligheden i det land enstemmigt forkastede på stedet. I det land er befolkningen begyndt at få det indtryk, at EU-medlemskabet og den demokratiske beslutningstagning om deres egne levevilkår ikke er så forenelige længere. De større landes arrogance og deres interesser i handel og transport har været den afgørende faktor i dette såkaldte kompromis ved tredjebehandlingen. Østrig er for Tyskland og Italien ikke andet end en ubelejlig hindring for deres forretninger med hinanden, hvor virkningen på livskvaliteten i Alperne er fuldstændig underordnet. Dette er måden at agere på, hvis man ønsker at blive genstand for EU's had. Østrig var formentlig ikke blevet medlem af EU uden løfterne ved tiltrædelsen om at begrænse den gennemgående godstransport på vejene. Jeg forventer ikke, at Østrig udmelder sig nu, men jeg bebrejder på ingen måde Østrig for ikke at tage notits af den netop trufne beslutning. Fra denne konflikts begyndelse har jeg støttet de østrigske repræsentanter i Parlamentet, helt nøjagtig den 4. september 2001 og den 12. februar 2003, over for de flestes absolutte uvidenhed. I dag tilslutter jeg mig dem endnu en gang og stemmer imod. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Det foreliggende forslag sigter på at reducere miljøbelastningen fra de tunge lastvognes transitkørsel gennem Østrig på grund af denne regions særlige geografiske og miljømæssige forhold.
Hensigten er at ramme køretøjer, der lastvogne, der bruger 6, 7 eller 8 point (EURO 2-lastvogne). De mest forurenende lastvogne (EURO 0 og 1) får egentligt forbud mod transitkørsel i Østrig, mens de mindre forurenende (EURO 3 og 4) vil kunne passere frit.
Forslaget går ud på at forlænge et økopointsystem, der i øjeblikket er i kraft, og som sådan har jeg har stemt for det.
Jeg er også enig i aftalen om at udvide pointsystemet til tiltrædelseslandene fra maj 2004. 

Bordes og Cauquil (GUE/NGL ),
   Under de foregående behandlinger har vi stemt for denne betænkning, i hvilken man har foreslået at øge garantierne til brugerne af lufttransport, selv om den, som vi allerede har understreget, anstrengte sig for at tjene luftfartsselskabernes interesser.
Men efterhånden som rådslagninger og andre tiltag har fundet sted, er fordelene for passagerne blevet færre og fordelene for luftfartsselskaberne blevet større i kraft af betænkningen. Fordelene for passagererne er imidlertid ikke helt forsvundet, og det er kun for ikke at lægge hindringer i vejen for dem, at vi ikke stemmer imod betænkningen. Da vi imidlertid ikke ønsker at støtte indrømmelserne i denne tekst til luftfartsselskabernes interesser, har vi besluttet, at undlade at stemme under den endelige afstemning. 
Bradbourn (PPE-DE ),
    Medlemmerne af Parlamentet fra det britiske Konservative parti stemte for Lisi-betænkningen i dag, men med en række alvorlige forbehold over for den endelige tekst, som Parlamentet og Rådet har vedtaget. Disse forbehold er centreret om erstatningernes størrelse, som ikke afhænger af billetprisen, hvilket kan få alvorlige konsekvenser for lavprisselskaber, men nok så vigtigt fjernelsen af bestemmelsen vedrørende som kan medføre, at luftfartsselskaberne skal betale erstatning i situationer, der virkelig ligger uden for deres kontrol.
Men eftersom denne foranstaltning forstærker beskyttelsen af forbrugerne og giver luftfartsselskaberne et incitament til at forbedre deres resultater med hensyn til de tjenester, de tilbyder kunderne, mente de konservative medlemmer, at det var grund nok, på trods af forbeholdene ovenfor, til at støtte foranstaltningen. 
Foster (PPE-DE ),
    Selv om jeg er enig i, at der er brug for at beskytte passagererne, stemte jeg imod Lisi-betænkningen på grund af en række alvorlige betænkeligheder, der er centreret omkring artikel 5 og 6 i den endelige tekst, som er vedtaget både i Parlamentet og Rådet.
I den endelig udformning af artikel 6 om "forsinkelser" medfører fjernelsen af begrebet "ekstraordinære omstændigheder" en uacceptabel økonomisk byrde for luftfartsselskabet.
Situationer, der ligger uden for luftfartsselskabets kontrol, kan ikke forudses. Derfor er det helt uacceptabelt at medtage fuld erstatning samt en returflyvning til den første afgangslufthavn. Og at antyde, at luftfartsselskaberne vil kunne opnå erstatning fra tredjemand, er udtryk for ren fantasi.
Med hensyn til artikel 5, stk. 3, om aflysninger gælder dette kun i tilfælde af erstatninger, men ikke i spørgsmål som transport ad alternative ruter.
Kommissionen har ikke fremlagt en vurdering af de økonomiske konsekvenser. En skønnet ekstraudgift for luftfartsselskaberne på 1 milliard engelske pund gavner ikke passagererne, men skader dem gennem højere billetpriser og færre valgmuligheder.
Ingen af disse regler finder anvendelse på luftfartsselskaber fra tredjelande, der flyver til EU, og vil snarere skade konkurrencen. 
Marques (PPE-DE ),
    Jeg takker Giorgio Lisi for den fremragende betænkning, som han har udarbejdet om Forligsudvalgets fælles udkast til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser (og som ophæver forordning (EØF) nr. 295/91), som jeg støtter, ikke mindst fordi passagerernes rettigheder i tilfælde af forsinkelse eller aflysning af fly sikres.
Med disse klare regler skal luftfartsselskaberne altid tilbyde passagererne øjeblikkelig bistand ved enhver forsinkelse eller aflysning af fly, og borgerne får derfor lettere ved at hævde deres rettigheder. 
Queiró (UEN ),
    De fordele, som liberaliseringen af lufttransporten har givet brugerne, og ikke mindst det bemærkelsesværdige fald i billetpriserne bør ikke aflede vores opmærksomhed fra problemerne med forsinkelser og aflysninger af fly.
De løsninger, der er fundet med ordningen for økonomisk kompensation ved boardingafvisning eller aflysning, refusion ved forsinkelser, luftfartsselskabernes ansvar og bistand til passagererne ved aflysning af fly, er tilfredsstillende og beskytter de forskellige interesser, særlig passagerernes.
På grund af denne positive vurdering har jeg stemt for det forslag, som Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme har stillet, og som har hr. Lisi som underskriver. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg priser ordførerens arbejde med at have fundet en løsning på et stadig mere almindeligt problem, eftersom han gør de luftfartselskaber ansvarlige, der opererer inden for EU, hvis der konstateres unormale situationer som ovenfor beskrevet. De faldende billetpriser og det deraf følgende stærkt stigende passagertal, som er resultatet af liberaliseringen af lufttransporten og sektorens udvikling i de senere år, har ført til stadig hyppigere situationer, hvor passagerernes rettigheder krænkes. Det foreliggende forslag indebærer, at brugerne i tilfælde af overbooking, lange forsinkelser og aflysning af fly får refusion eller erstatning afhængigt af situationen for de skader, som de lider. Aftalen fastsætter også, at der skal ydes bistand i lufthavnen eller på hotel efter de givne tilfælde. Det er vigtigt at styrke luftfartspassagerernes rettigheder, og det korresponderende udvalg har i øvrigt vedtaget ordførerens forslag enstemmigt.
Jeg bifalder også Europa-Kommissionens ønske om at udvide disse bestemmelser til andre transportmidler, idet jeg fremhæver, at det for denne forordning tilgrundliggende formål er at sikre rettighederne for alle typer passagerer. 

Bordes og Cauquil (GUE/NGL ),
    Selvfølgelig er der ingen, der kan påstå, at de er imod energibesparelser og vedvarende energi. Men under påskud af at ville fremme noget, som kunne være et fremskridt, fremhæves i betænkningen også åbningen af denne sektor for konkurrence, og at der skal skabes sikkerhed for private investorer.
Alt dette sker for at opfordre medlemsstaterne og de offentlige elektricitetsforsyningstjenester til at påtage sig de ekstra udgifter til indførelse af ny teknologi. Det sker, mens man afventer en fuldstændig liberalisering, hvis det bliver rentabelt set ud fra kapitalisternes synspunkt.
Selv om vi går ind for fremskridt på dette område såvel som på andre, har vi undladt at stemme. 
Queiró (UEN ),
    Den simple kendsgerning, at denne indstilling ved andenbehandling har til formål at fremme en egentlig udvikling af kraftvarmeproduktion, som man forventer giver øget energieffektivitet og bedre forsyningssikkerhed, har fået mig til at støtte denne betænkning, også selv om jeg erkender, at der sandsynligvis vil blive vedtaget bindende mål for Fællesskabet og for medlemsstaterne, og blive opstillet en snævrere tidsramme for gennemførelsen af det dertilhørende direktiv, hvilket kan skabe vanskeligheder i nogle medlemsstater. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg takker ordføreren (der har fået enstemmig støtte i det korresponderende udvalg) for hans vedholdenhed, fordi han har engageret Rådet i en konstruktiv og frugtbar debat, efter at han måtte se størsteparten af sine ændringsforslag forkastet ved førstebehandlingen. Jeg mener, at denne debat bør opmuntres med henblik på at få gennemført en grundig vurdering af denne energiløsning, idet der tages hensyn til dens miljøvenlige karakter.
Denne indstilling ved andenbehandling har nemlig til formål at fremme en egentlig udvikling af kraftvarmeproduktion, som man forventer giver øget energieffektivitet – med modsvarende besparelser – og bedre forsyningssikkerhed. Disse fordele bør derfor få EU til at gennemføre en vurdering og yde særlig støtte til denne aktivitet.
Jeg mener, at vi også med en så nøje overholdelse af subsidiaritetsprincippet, som der her må fordres, godt kan tillade os at opstille mere ambitiøse mål og en mere hensigtsmæssig tidsplan og (som det foreslås) søge et forståelsesgrundlag i forhold til Rådet. 

Corbett (PSE ).
   - Hr. formand, på Den Socialdemokratiske Gruppes vegne vil jeg gerne meddele, at vi støttede beslutningsforslaget om regeringskonferencen, og vi opfatter det som en appel til den irske regering om at komme i gang. Det er ikke en sag, hvor vi har råd til at vente i al evighed. Der skal pustes nyt liv i regeringskonferencen. 
Vi har fokuseret på det irske formandskab, fordi bolden nu ligger på deres banehalvdel. Men vi vender tilbage til dette i det nye år og vil se meget nøje på de fremskridt, der sker. Hvis Parlamentet - og helt klart min egen gruppe - mener, at fremskridtene er utilstrækkelige, vil vi se frem til at vedtage endnu en beslutning, hvor vi vil beskrive de initiativer, som Parlamentet skal tage i samarbejde med nationale parlamenter, og ligeledes konsekvenserne for vores eget arbejde her i Parlamentet, for vi kan ikke bare fortsætte i samme spor.
Regeringskonferencen skal afsluttes. Vi har brug for en europæisk forfatning; vi kan ikke tillade, at den sparkes ud i det lange græs og glemmes der i måneder eller år. Vi er nødt til at skride til aktiv handling: Vi skal nå frem til en afslutning på denne sag. 
Dehousse (PSE ).
   - Hr. formand, de frankofone medlemmer af Den Socialdemokratiske Gruppe fra Belgien og andre medlemmer har bedt mig om at begrunde vores negative stemme.
Parlamentet indlægger sig ikke ære ved at fortsætte med blindt at forsvare et forfatningsudkast, som på ingen måde udfylder det demokratiske underskud, som man har gjort opmærksom på i over 10 år, men som udmærker sig ved flere åbenbare mangler bl.a. det sociale område og den manglende styring af euroen. Parlamentet indlægger sig heller ikke ære ved i strid med kendsgerningerne at skjule, at konventet har vist sig at være fuldstændig ude af stand til at opnå en bæredygtig enighed og heller ikke ved at sløre Kommissionens og dens formands ansvar, der skjulte deres modstand på konsensustidspunktet for bedre at kunne afsløre den senere, skønt de havde valgt at tie om Nice-traktaten.
Vi mener for øvrigt, at Parlamentet hellere skulle lade være med at støtte oprettelsen af et europæisk G 6, hvis klodsede medvirken kun komplicerer en allerede vanskelig diskussion. Endelig har vi ligesom andre store forventninger til det irske formandskab, men vi mener, at Parlamentet gør sig selv til grin ved at opfordre til det umulige. 
Alyssandrakis (GUE/NGL ),
    KKE's medlemmer af Europa-Parlamentet har stemt imod beslutningsforslaget, fordi arbejdstagerne, i modsætning til Europa-Parlamentet, ikke har grund til at begræde fiaskoen med regeringskonferencen om den "europæiske forfatning". Selv om fiaskoen hovedsagelig var resultatet af interne uoverensstemmelser om fordelingen af magten, giver den objektivt set nye muligheder for en yderligere udvikling af den folkelige modstand i hele EU mod det misfoster, som den nye traktat er.
Endvidere bekræftede regeringskonferencen i Bruxelles endnu en gang KKE's holdninger, nemlig at debatten er milevidt fra befolkningernes interesser, eftersom ingen satte spørgsmålstegn hverken ved institutionaliseringen af neoliberealismen, EU's udnævnelse til vicepolitimyndighed ved USA's side eller angrebet på de demokratiske rettigheder og frihedsrettighederne.
Berthu (NI ),
    I det beslutningsforslag, som Europa-Parlamentet har vedtaget om resultaterne af Det Europæiske Råd i Bruxelles, og det endelige eller midlertidige dødvande i forbindelse med den europæiske forfatning sættes der endnu en gang spørgsmålstegn ved arbejdsmetoden på regeringskonferencerne, og Det Europæiske Konvents effektivitet lovprises. Det skal imidlertid endnu en gang understreges, at konventet har foreslået en supranational forfatning gennem en intern aftale hos en hård kerne af føderalister, men at det ikke kan kaldes effektivitet, når denne aftale ikke opfyldte medlemsstaternes ønske og formodentlig heller ikke befolkningernes ønske.
Vi må ikke glemme, at selv om det franske formandskab foretrak at indstille forhandlingerne med den falske begrundelse "ingen aftale er bedre end en dårlig aftale", skete det især, fordi det frygtede at blive konfronteret med en negativ folkeafstemning (på trods af de strømme af propaganda og skæve meningsmålinger, hvori man påstod og stadig påstår, at befolkningerne ønsker et supranationalt Europa).
Europa-Parlamentets beslutningsforslag har imidlertid ret på et punkt. Det er forbavsende, at vi en uge efter Det Europæiske Råd i Bruxelles stadig ikke kan finde ud af, hvad stats- og regeringscheferne var enige om, og hvad de var uenige om. 
Caudron (GUE/NGL ),
   I modsætning til et flertal af Parlamentets medlemmer kan jeg ikke beklage, at det mislykkedes for Silvio Berlusconi og Det Europæiske Råd på regeringskonferencen at opnå enighed om forfatningsudkastet. Selv om grundene til, at det mislykkedes, ikke er de samme som mine personlige grunde til at forkaste Valéry Giscard d'Estaings udkast, tror jeg, at den nuværende krise kun kan være gavnlig. Jeg håber, at den vil skabe bevidsthed om, at Europa har brug for et nyt udkast og et ny samfundsinspiration fra borgerne til et andet Europa. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Blandt de vigtige konklusioner fra topmødet i Bruxelles kan jeg ikke undlade at fremhæve vedtagelsen af en europæisk forsvarsstrategi og erklæringen om de transatlantiske forbindelser, som EP støtter og glæder sig over, men som vi forkaster.
Måske fordi disse to dokumenter er blevet vedtaget i den tro, at regeringskonferencen ville nå til en konklusion – og på et tidspunkt, hvor USA holder nogle af sine partnere ude af "forretningerne" i Irak – er de eksemplariske for de ambitioner, som de kræfter, der behersker EU, har, stormagterne og de store virksomheder. Det drejer sig om en appel til USA om at engagere sig i et "afbalanceret" "partnerskab", der skal søge at agere i fællesskab og benytte alle midler, også militære, og om EU's vilje til at konsolidere sin kapaciteter ud fra et ønske om at dele ambitionen om at beherske verden med USA. Den såkaldte forsvarsstrategi afslører tankegangen, idet det hedder, at den første forsvarslinje ofte befinder sig udenlands, at vi skal være parat til at handle, allerede inden der opstår kriser, at vi skal udvikle en strategisk kultur, der fremmer tidlig, hurtig og om nødvendigt også energisk indgriben, at vi skal kunne gennemføre flere oprationer samtidig, og at EU og USA, hvis de agerer sammen, kan udgøre en ganske særlig kraft i verden.
Det er militarisme, når den er bedst, og derfor har vi stemt imod. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Det er godt, at topmødet i Bruxelles blev en fiasko, hvad angår regeringskonferencens resultater, men det er beklageligt, at Europa-Parlamentet endnu ikke har lært lektien og bliver ved med at forfægte den såkaldte europæiske forfatning i form af en beslutning, som højrefløjen, Socialdemokraterne og De Grønne har stået faddere til. Faktum er, at modsigelserne omkring magtdelingen mellem de "store" denne gang var så tydelige på regeringskonferencen, at det ikke lykkedes at få en aftale igennem om et antidemokratisk, neoliberalt og militaristisk projekt, i en situation, hvor interimperialistisk rivalisering især med USA også spiller en rolle.
I mellemtiden, hvor det endnu er for tidligt at vurdere, hvordan og hvornår processen går i gang igen, bliver chikanen omkring de kommende finansielle overslag stærkere, med seks lande, der har krævet et uacceptabelt årligt loft på 1 % af Fællesskabets BNI. For vores del fortsætter vi den nødvendige påpegning af de virkelige mål og de farer, som den uantagelige "europæiske forfatning" rummer, og som vil få alvorlige følger for arbejdstagerne og for Portugal. Vi fortsætter vores kamp for et Europa baseret på samarbejde mellem suveræne og ligestillede stater, der som mål har en forbedring af arbejdstagernes og befolkningernes levevilkår, fred og solidaritet med alle verdens folk – den vej, der tjener Portugals interesser. 
Krivine og Vachetta (GUE/NGL ),
    Regeringskonferencen endte i et dødvande i forbindelse med forfatningen. Hvem vil imidlertid beklage manglende enighed om en tekst, som konstitutionaliserer liberalisme og militarisme? Bestemt ikke borgerne i Europa, som forfatningen fra begyndelsen udelukkede fra processen med at fastlægge en forfatning. Bestemt ikke de sociale bevægelser og fagforeningerne, som eurokraterne har manipuleret med fra begyndelsen for til sidst ikke at tage deres bidrag til de sociale og demokratiske rettigheder i betragtning. Dødvandet på regeringskonferencen er ikke en følge af uenighed om forfatningsudkastet, men om en dyster historie om afstemning med kvalificeret flertal.
Det er uforståeligt og skuffende! Vi har brug for at bryde fuldstændigt med fortiden. Det politiske Europa er ved at blive opbygget, men vi kan ikke gøre det uden og mod borgerne. Vi skal begynde med at omdefinere et europæisk projekt, som kan bryde med markedets diktatur. Dette Europa skal være et bedre Europa socialt og demokratisk. Demokratiet, de sociale rettigheder, de offentlige tjenester og freden skal prioriteres. Det er dette andet Europa, som vi skitserede under Det Europæiske Sociale Forum i Paris. Fordi vi går ind for dette Europa, forkaster vi det fælles beslutningsforslag, som Den Konservative Gruppe, Den Liberale Gruppe, Den Socialdemokratiske Gruppe og De Grønne har stillet. 
Pasqua (UEN ),
   Hvem kunne for alvor tro, at Det Europæiske Råd uden ændringer ville godkende det forfatningsudkast, som konventet havde udarbejdet, og som erklæringerne fra Parlamentet krævede? Ingen.
Fordi de er forblindet af deres utopier fra en anden tidsalder, forsømmer føderalisterne at se på sig selv. Som værdige efterfølgere til den ulykkelige Lyssenko ser de sig om efter mulige syndebukke, som i deres sted kan påtage sig ansvaret for dødvandet på regeringskonferencen. Som de første repressalier mod modtagerne af budgetbevillinger viser, vil de rasende medlemmer af konventet nu se hoveder rulle! 
Man har hverken bebrejdet det italienske formandskab eller holdningen hos visse medlemsstater, som modigt har forsvaret deres interesser, fiaskoen, men simpelthen resultatet af konventet og dets aparte forfatning.
Udkastet var fordømt på forhånd, fordi det er fuldstændig fjernt fra den politiske virkelighed i Europa, som afhænger grundlæggende af folkenes og nationernes eksistens. Spanien og Polen har ved at forkaste en magtfordeling baseret på den føderale model gjort Europa en stor tjeneste. Disse to lande har blot sagt højt, hvad mange andre tænker for sig selv, nemlig at Jean Monnets gamle Europa, som er arvet fra Yalta, nu er forældet. 
Queiró (UEN ),
    Alle interesserede kender de holdninger, som jeg offentligt har gjort mig til talsmand for i forbindelse med revisionen af traktaterne, konventets arbejde og den juridiske og politiske indebyrd af regeringskonferencens beslutninger. Disse holdninger kommer fuldgyldigt til udtryk i dette beslutningsforslag ligesom i det beslutningsforslag, som min gruppe stillede om stats- og regeringschefernes topmøde under regeringskonferencen. Det er de samme bevæggrunde, der omvendt har fået mig til at tage afstand til den kompromisbeslutning, som Parlamentets centrale partier har foreslået. Jeg mener nemlig fortsat, at EU er en union af stater, og at det er deres ansvar at træffe den endelige beslutning på dette område, og at det ikke er Europa-Parlamentets opgave at forsøge sig med politisk pression, der fører til overilet vedtagelse af en utilfredsstillende aftale, og ej heller at tillade, at der fremsættes skjulte trusler om, at der vil opstå et Europa i flere hastigheder, hvorved der endnu en gang skabes unødige spændinger i en proces, der fordrer modenhed, ansvarlighed og fornuft i de vanskelige politiske beslutninger, der skal træffes. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Ulykkeligvis har plenarforsamlingens flertal ikke lært lektien. Fordi man stædigt ikke vil se kendsgerningerne i øjnene, skaber mant kriser, som ingen blandt befolkningen bemærker, og fordi man absolut vil sprede illusioner, skaber man skuffelser og frustrationer.
Det var ikke regeringskonferencemetoden, der led fiasko, og konventet, der fik succes. Det er lige modsat. Konventmetoden har vist sine grænser og sin grundlæggende løgn, for den så opreklamerede "konsensus" har aldrig eksisteret.
Det er en alvorlig fejl at insistere på, at det irske formandskab skal gå videre med den samme overilethed, der var skyld i, at det slog fejl i Bruxelles. Vi har brug for tid og for en grundig og uhildet revurdering, så vi ikke begår de samme fejl eller styrer mod endnu en fiasko.
Året igennem har jeg gentagne gange citeret en sætning fra den berømte Schuman-erklæring: "Europa kan ikke dannes på én gang og heller ikke i en samlet opbygning. Det kan dannes gennem konkrete resultater – der først skaber en faktisk solidaritet". Det var det, der skete. Forfatningen gik ikke igennem, for Europa "kan ikke dannes på én gang og heller ikke i en samlet opbygning". Derimod blev det vigtige vækstinitiativ sat i gang, for Europa "dannes gennem konkrete resultater – der først skaber en faktisk solidaritet". Det var inspirationen fra grundlæggeren, Robert Schuman, man kunne mærke et pust af på topmødet i Bruxelles.
Jeg har stemt imod, men jeg støtter dog den paragraf, der skal klargøre aftalens punkter
Saint-Josse (EDD ),
    Efter at have passeret stats- og regeringscheferne synes Giscard d'Estaings udkast at være kommet ind i et dødvande. Delegationen CPNT (Jagt, Fiskeri, Natur og Tradition) til Gruppen for Demokratiernes og Mangfoldighedens Europa håber, at tiden er kommet til at sætte folkene og demokratiet i første række. Det kommende valg og det store pres for at få en folkeafstemning, som hvilede på forfatningsudkastet, har været afgørende for udfaldet af Det Europæiske Råd i Bruxelles.
Hvad enten det er beregning eller en pludselig lys idé fra stats- og regeringschefernes side, glæder vores delegation sig over, at visheden er blevet rystet stillet over for risikoen for, at befolkningen i en række medlemsstater vil forkaste forfatningsudkastet. En sådan forkastelse ville ikke blive begrænset udelukkende til spørgsmålet om stemmevægtning for Spanien og Polen, men ville også have rystet grundlaget for udkastet. Som CPNT gjorde opmærksom på ved åbningen af forhandlingen kunne hverken Giscard d'Estaings udkast eller lappearbejde i sidste øjeblik skabe en sund politik baseret på demokratiske principper. Vi skal starte på en frisk og bringe opbygningen af Europa tilbage på rette spor. Det Europæiske Råd den 12. december 2003 satte endeligt punktum for en lang periode med skæv udvikling. Det næste halve år skal anvendes til at lytte opmærksomt til borgerne. CPNT-delegationen til EDD-Gruppen deler således ikke flertallets opfattelse og har stemt imod det fælles beslutningsforslag. 
Van den Berg (PSE ),
    Regeringscheferne har svigtet. Europa-Parlamentet kræver, at det irske formandskab i januar 2004 forelægger en konkret handlingsplan for fuldførelse af forfatningen inden maj 2004. Jeg vil allerede nu sige, at hvis det ikke sker, er en udvidelse ud over de 10 udelukket, indtil der findes en forfatning. De finansielle overslag vil blive gennemgået meget skeptisk, og lovgivning (efter førstebehandlingen) vil blive udsat for stærk kritik. Parlamentet ønsker ikke, at tingene går deres vante gang, om så vi er nødt til at opfordre konventet, de nationale parlamenter og Europa-Parlamentet til at gribe ind i fællesskab. Jeg vil derfor på det kraftigste opfordre offentligheden til at støtte "deres" forfatning og lægge pres på deres regeringer.

Bordes og Cauquil (GUE/NGL ),
   Vi har stemt imod denne tekst og ændringsforslagene som helhed. Vi er imod enhver form for bevilling, som er ensbetydende med finansiel forskelsbehandling og kun tjener som indtjeningsøvelse for de berørte selskaber, giganterne i byggesektoren og sektoren for offentlige arbejder. 
Esclopé (EDD ),
    Jeg har stemt imod hr. Sommers betænkning, da forslaget om at indføre et europæisk bompengesystem går for vidt. Målet i hvidbogen om at bekæmpe den for store færdselstæthed, kan nås på andre måder. Et europæisk bompengesystem er ikke et prioriteret område. Det ville f.eks. være mere hensigtsmæssigt at begrænse lastbiltrafikken og fremme piggyback-transport.
Hvis medlemsstaterne skulle etablere infrastrukturer til at indføre et sådant system, ville det medføre uforholdsmæssigt høje omkostninger, som endnu en gang skulle lægges ud på brugerne. De nuværende bompengesystemer fungerer rimeligt godt, og det haster ikke med at indføre et sådant system.
Af hensyn til subsidiaritetsprincippet burde man lade valget af bompengesystem og den rette teknologi være op til medlemsstaterne. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Vi støtter den holdning, der foreslår at etableringen af den europæiske bompengetjeneste udskydes til den 1. januar 2007, og henstiller til, at direktivets formål må være at sikre generel interoperabilitet mellem de forskellige eksisterende systemer, og at Kommissionen senest den 31. december 2009 skal udarbejde en rapport med en undersøgelse af udbredelsen af og den indbyrdes kompatibilitet mellem de enkelte teknikker samt en costbenefitanalyse. På grundlag heraf kan den så stille forslag til en omstillingsstrategi.
Kommissionens mål med dette forslag er at etablere en europæisk bompengetjeneste for alle de dele af vejnettet, hvor der opkræves bompenge, eftersom de forskellige nationale systemer er indbyrdes inkompatible, hvilket giver problemer for den internationale trafik, særlig for lastvognene, der er nødt til at være i besiddelse af flere aftaler og flere enheder, og for for det indre markeds funktion. Målet er således kort fortalt én aftale pr. kunde og én enhed pr. køretøj.
Kommissionen ønsker imidlertid at gennemtvinge et system, som der endnu ikke er nogen erfaringer med. Andre forhold er heller ikke afklaret, f.eks. proceduren for overførsel af bompenge opkrævet i en medlemsstat ved en aftale indgået i en anden medlemsstat. Kommissionen søger dog at tvinge operatørerne til at sikre kompatibilitet fra 2005 på grundlag af tre teknologier for derefter at tvinge dem til at vælge enhedssystem. Det er en holdning, som vi er imod. 
Meijer (GUE/NGL ),
    Afskaffelsen for ikke så længe siden af de århundreder gamle bompenge blev på det tidspunkt betragtet som en modernisering, der var nødvendig for den frie bevægelighed. Vejnettet er i mellemtiden blevet meget større. Anlægs- og vedligeholdelsesudgifterne til stadigt bredere veje uden vejkryds er ved at blive for uoverkommelige til, at de kan betales af skatteyderne uden voldsomme skatteforhøjelser eller nedskæringer i andre offentlige ydelser. Uden bompenge har bilisten store fordele i forhold til togpassageren, og miljøskadelig godstransport begunstiges på vejene. Som følge heraf genindføres de gamle bompenge ledsaget af ny elektronisk teknologi. Kommissionen har givet det indtryk, at den ønsker at bruge opkrævningen af disse bompenge til at forøge EU-indblanding og fremme EU-projekter. Drejer det sig i virkeligheden om at oprette en central bompengetjeneste, at fremme ny teknologi på bekostning af eksisterende teknologi og at finde en ny begrundelse for Galileo, et prestigeprojekt, der sluger penge? Eller drejer det sig om at fjerne irritationerne på grund af lange ventetider ved kontantbetalinger, om at være nødt til at fylde hver enkelt bil med elektroniske registreringsanordninger og om uafbrudt at måtte betale regninger fra forskellige medlemsstater? Et flertal i Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme har ændret tonen i forslaget fra indblanding til praktiske løsninger. Jeg støtter denne ændring.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg er i det store og hele enig i Europa-Kommissionens forslag.
Hvis der er et område, hvor Portugal objektivt set er foregangsland i Europa, er det den smidige opkrævning af bompenge gennem "Via Verde"-systemet ("Grøn rute"), der bevisligt er det mest effektive, praktiske og behageligste i hele Europa.
En smidig opkrævning af bompenge inden for hele EU vil givetvis medvirke til at lette de europæiske borgeres tilværelse, især erhvervschaufførernes, og vil samtidig udgøre et vigtigt skridt i uddybningen af det indre marked.
Jeg er helt enig i ordførerens overvejelser om, at man – uden at det bør hindre den kompatibilitet, som alle ønsker og støtter – skal respektere subsidiaritetsprincippet, hvad angår det enkelte lands tekniske valg og de med deraf følgende finansielle konsekvenser.
Jeg er også enig i henstillingen om at udvise forsigtighed ved fælles indførelse af nye teknologier – de skal virkelig findes og være gennemprøvede af brugerne – og om, at deres indførelse ikke bør forvride markedets regler og deres funktion. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg har stemt for dette forslag om at forlænge den omhandlede forordning.
Jeg er enig i den vurdering, som ordføreren giver af Europa-Kommissionens forslag. Jeg fremhæver særlig, at forordningen udvides til at omfatte lokale organisationer og kulturinstitutioner i udviklingslandene, politiske stiftelser, medier, forbrugerorganisationer, universiteter og kommunale myndigheder. Det er dem, som vi kalder de "levende kræfter", og de bør derfor være de centrale aktører i deres landes, regioners, byers og landsbyers udvikling. EU bør således i overensstemmelse med sine historiske forpligtelser fremme og støtte denne form for decentraliseret samarbejde.
Måske burde vi også overveje en gradvis udvidelse af denne samarbejdsform, der, hvis den gøres til genstand for en grundig undersøgelse af gennemførelsens kvalitet, kunne blive den vigtigste form for samarbejde og udviklingsstøtte.
Jeg beklager dybt den sekterisme, som nogle fra venstrefløjen har givet til kende i ønsket om at udskifte termen "kirker" med "filosofiske og religiøse organisationer", hvilket i sammenhæng med den aktuelle debat om traktatteksten bestemt ikke er nogen neutral formulering. Jeg har derfor stemt for ændringsforslag 10, der korrigerede dette punkt, og jeg glæder mig over det store flertal, som det er blevet vedtaget med i plenarforsamlingen. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Vi støtter denne betænkning, hvis formål er fremme af ligestilling mellem kønnene i udviklingssamarbejdet, og vi har derfor stemt for.
Hovedsigtet med EU's udviklingspolitik er at bekæmpe og i sidste ende udrydde fattigdommen. En effektiv fattigdomsbekæmpelse forudsætter dog større praktisk bistand, en anden samarbejdspolitik og retfærdig handel ligesom kamp for lige rettigheder for mænd og kvinder og for, at kvinder kan spille en vigtigere rolle i det politiske liv.
På den fjerde verdenskvindekonference (Beijing i 1995) blev der for første gang opstillet en klar tidsplan for fremme af ligeret for mænd og kvinder. Dette foranledigede Den Europæiske Union til forordning nr. 2836/98 om integrering af kønsaspekter i udviklingspolitikken. I 2001 vedtog EU et handlingsprogram for generel hensyntagen til kønsaspektet i Fællesskabets udviklingssamarbejde, som udløber i 2006. Denne forordning tjener som retsgrundlag for budgetpost B7-6220 – Fremme af ligeret for mænd og kvinder i udviklingssamarbejdet. Da den udløber den 31. december 2003, skal den nødvendigvis erstattes af det foreliggende forslag, som Kommissionen har været temmelig længe om at fremsætte. 
Marques (PPE-DE ),
    Jeg takker Olga Zrihen Zaari for den fremragende betænkning, som hun har udarbejdet om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fremme af ligestilling mellem kønnene i udviklingssamarbejdet, som jeg giver min støtte, hvad angår de nu stillede ændringsforslag.
I denne forbindelse vil jeg gerne udtrykke min særlige støtte til, at forordningens tekst ikke omfatter en definitiv liste over de projekter, der kan støttes, og at den virkelig kommer til at få en igangsættende effekt for aktioner til fremme af ligestilling mellem kønnene i udviklingssamarbejdet.
Jeg vil også gerne fremhæve betydningen af at yde støtte til indsamling og formidling af statistikker på dette område, for uden en korrekt indsamling bringes analysen af dem i fare, og uden formidlingen kan vores samfund ikke få et ordentligt kendskab til forholdene. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    I udviklingssamarbejdet er det frem for alt vigtigt at finansiere foranstaltninger til bekæmpelse af fattigdom og sygdomme og finde løsninger til fremme af uddannelse inden for rammer, der beskytter de grundlæggende rettigheder.
Jeg støtter uforbeholdent, at der vedtages foranstaltninger, der kan bidrage til at virkeliggøre målet om at hjælpe de fattigste, og fordi jeg mener, at ordførerens forslag er med til at nå dette mål, har jeg støttet denne betænkning.
Jeg må dog give udtryk for nogle bestræbelser, som jeg frygter, at der ikke i tilstrækkeligt omfang er taget hensyn til.
For det første må vi tage hensyn til den afgrundsdybe forskel mellem forholdene i udviklingslandene og i vore egne lande. I samfund, hvor mennesket kæmper for den blotte overlevelse, må vi ikke på nogen måde stille os i vejen for denne kamp. Dernæst er det vigtigt, at vi klart definerer, hvad vi forstår ved "seksuel og reproduktiv sundhed", så denne ellers rigtige bestræbelse ikke betydningsmæssigt forvrænges og bliver til et "løsen" for udvikling af internationale programmer til fremme af abort, hvilket jeg er totalt imod. Det må altid præciseres, at "seksuel og reproduktiv sundhed" betyder forebyggelse af seksuelt overførte sygdomme, herunder hiv/aids, og sikring af gode og ordentlige vilkår for kvinderne ved graviditet, fødsel og barsel. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Den femte fiskeriprotokol mellem EF og Republikken Côte d'Ivoire udløb den 30. juni. Kommissionen søger med det foreliggende forslag at få den nuværende protokol forlænget med at år, hvilket vi støtter.
Ligesom ordføreren mener jeg dog, at Kommissionen burde have hørt Europa-Parlamentet i stdet for at stille det over for et fait accompli, og en forsinkelse på mere end tre måneder er bestemt ikke berettiget. En forlængelse af protokollen vil sikre fiskerimuligheder for 71 fartøjer fra fællesskabsflåden, især til tunfiskeri, og hvoriblandt der er fem portugisiske langlinefartøjer med flydeline, ud over at det giver en rimelig tidsmargen for forhandlingerne om fornyelse af aftalen.
Denne aftale har været til gensidig fordel og er et godt eksempel på betydningen af internationale fiskeriaftaler ikke kun for fællesskabsflåderne, men også for den lokale udvikling. Selv om tunfangsten i de senere år har ligget lidt under referencetonnagen, er aftalen økonomisk fordelagtig, fordi fangstværdien er større en udgifterne ved protokollen, hvilket indebærer en økonomisk gevinst for Fællesskabet. På den anden side har aftalen bidraget til den lokale udvikling. Havnen i Abidjan er den vigtigste base for tunfiskeriet i det vestlige Afrika, og losningerne bidrager til udvikling af den lokale forarbejdningsindustri. 
Meijer (GUE/NGL ),
    Den stadigt stigende fiskemangel i EU-farvande gør aftaler med tidligere europæiske kolonier i Afrika tillokkende. EU betaler de fattige lande for at give moderne europæiske fiskerfartøjer mulighed for at hente store mængder fisk op fra de omkringliggende farvande. Selv om dette er en kærkommen indtægtskilde på kort sigt for de lande, er det ikke en løsning på længere sigt, og det forhindrer udviklingen af en lokal, moderne fiskeriaktivitet. Nå de lande på et tidspunkt er klar til at påbegynde den form for fiskeri, vil også de farvande være fisket tomme af fiskere fra fjerne himmelstrøg.
Ud over min almindelige kritik af sådanne nykolonialistiske fiskeriaftaler, har jeg i dette tilfælde en anden indvending. Côte d'Ivoire, der tidligere var forholdsvis rigt på grund af kakaoeksport, er i mellemtiden blevet splittet af en borgerkrig. Fjendskabet mellem etniske grupper giver os ingen grund til at tro, at en fredsaftale vil blev overholdt. Genforening og en regering, der kan udøve magten effektivt, er usandsynlige perspektiver. Som i andre krigssituationer giver dette mulighed for at plyndre fiskeriressourcerne i kystfarvande endnu mere end det, der er aftalt. Jeg støtter derfor ændringsforslaget om at suspendere aftalen, indtil borgerkrigen er forbi. Hvis dette ændringsforslag bliver forkastet, må jeg stemme imod.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg finder det vigtigt, at denne aftale opretholdes, ikke blot på grund af den betydning, som den har for de fiskerflåder, der opererer i henhold til den, men også som et signal om EU's tillid til den stabiliseringspolitik, som Republikken Côte d'Ivoire har ført. Kommissionens forslag indeholder således en anmodning om en etårig forlængelse af fiskeriprotokollen, som regulerer fiskeriforbindelserne mellem Den Europæiske Union og Republikken Côte d'Ivoire, idet forlængelsen skal omfatte perioden mellem den 1. juli 2003 og den 30. juni 2004 i overensstemmelse med de parametre, der er indeholdt i den gældende protokol, om den finansielle modydelse og fiskerimulighederne.
Med denne forlængelse vil rederne kunne fortsætte deres aktivitet uden afbrydelser, og Kommissionen vil få mere tid til at forhandle en fornyelse af aftalen.
Jeg er enig i ordførerens henstillinger om, at Kommissionen må tage hensyn til evalueringen af ressourcernes eksisterende tilstand og fællesskabsflådens aktiviteter for at undgå, at EU-rederne erhverver faciliteter, som ikke er udtryk for en reel efterspørgsel. Jeg appellerer også til Kommissionen om fremover at fremlægge de forslag i tide, som den ønsker, at Parlamentet skal vedtage. 

Alyssandrakis (GUE/NGL ),
    Topmødet i Bruxelles skilte sig ikke ud fra de foregående med hensyn til den befolkningsfjendtlige karakter af de beslutninger, der blev truffet. Vi kan især pege på det nye skridt til at underordne sig USA's imperialistiske planer med den tekst, der blev vedtaget om de transatlantiske forbindelser, videreudviklingen af den aggressive "sikkerhedspolitik" med det andet Solana-dokument, der er forbedret og udvidet i forhold til det fra Thessaloniki, og erklæringen om, at man er rede til at sende en "europæisk hær" til Bosnien-Hercegovina. Endnu en gang lykønskes den tyrkiske regering med "reformerne", samtidig med at man gentager ønsketænkningen om en løsning på Cypern-problemet, uden at man tør lukke døren for Tyrkiets optagelse, hvis problemet ikke løses.
Vi bemærker ligeledes, at angrebet på de demokratiske rettigheder er blevet optrappet med politisamarbejdet og det retlige samarbejde, fælles forvaltning af grænserne og bekræftelsen og konkretiseringen af beslutningen fra Thessaloniki om indførelse af biometriske elementer i pas. På det økonomiske område bekræfter man gaverne til monopolerne i form af de transeuropæiske net, samtidig med at man lover forbedring af konkurrenceevnen, intensivering af de arbejderfjendtlige reformer og øget "tilpasningsevne" hos virksomheder og arbejdstagere.
Selv om Europa-Parlamentets betænkning fremstammer et par forbehold over for de biometriske elementer, bifalder den fuldstændig Rådets beslutninger og går så vidt som til at beklage, at de fleste medlemsstater ikke har omsat "den europæiske arrestordre" til national lovgivning! Af disse årsager har vi stemt imod. 
Berthu (NI ),
   Det Europæiske Råd i Bruxelles den 12. og 13. december markerede afslutningen på det sidste hele formandskab inden valget til Europa-Parlamentet og indledte en periode med afslutning af mødeperioder for Parlamentet og Kommissionen.
Denne periode er præget af, at institutionerne er lammet på grund af fastlåsningen af forfatningsudkastet - se min stemmeforklaring om resultaterne af regeringskonferencen - og at Kommissionen, som er rystet af gentagne skandaler, ikke har genoprettet kontrollen - se min stemmeforklaring om Kommissionens arbejdsprogram for 2004. Der var også to meget afslørende konklusioner fra Det Europæiske Råd i Bruxelles.
Først er der beslutningen om at bekendtgøre et program for store arbejder, som hurtigt skal iværksættes uden at gøre klart, hvordan det skal finansieres. For det andet er der bekymringen over medlemsstaternes næsten fuldstændige mangel på opfølgning på Lissabon-strategien, som oprindeligt skulle øge den europæiske økonomis konkurrenceevne.
Man får indtryk af, at det europæiske system kører i tomgang, og at medlemsstaternes formål hovedsageligt er at skabe overskrifter. Er det ikke et uundgåeligt tilbageslag, og resultatet af et ukontrollabelt ønske om at ville gøre alt og beherske alt? 
Queiró (UEN ),
    Alle interesserede kender de holdninger, som jeg offentligt har gjort mig til talsmand for i forbindelse med revisionen af traktaterne, konventets arbejde og den juridiske og politiske indebyrd af regeringskonferencens beslutninger. Disse holdninger kommer fuldgyldigt til udtryk i dette beslutningsforslag ligesom i det beslutningsforslag, som min gruppe stillede om stats- og regeringschefernes topmøde under regeringskonferencen. Det er de samme bevæggrunde, der omvendt har fået mig til at tage afstand til den kompromisbeslutning, som Parlamentets centrale partier har foreslået. Jeg mener nemlig fortsat, at EU er en union af stater, og at det er deres ansvar at træffe den endelige beslutning på dette område, og at det ikke er Europa-Parlamentets opgave at forsøge sig med politisk pression, der fører til overilet vedtagelse af en utilfredsstillende aftale, og ej heller at tillade, at der fremsættes skjulte trusler om, at der vil opstå et Europa i flere hastigheder, hvorved der endnu en gang skabes unødige spændinger i en proces, der fordrer modenhed, ansvarlighed og fornuft i de vanskelige politiske beslutninger, der skal træffes. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Da jeg har stemt for, vil jeg gerne pointere, at det sidste møde i Det Europæiske Råd i Bruxelles ikke var en fiasko. Det var en succes, en dobbelt succes, thi man nåede ikke til enighed om en forhastet institutionel fantasi, men derimod om at igangsætte det europæiske vækstinitiativ. Frem til 2010 skal der gennemføres investeringer for mange millioner euro i projekter, der skaber reel tilnærmelse, samhørighed og vækst, nemlig de transeuropæiske netværk (transport, telekommunikation og energi), innovation, forskning og udvikling. Se, dét er at opbygge Europa!
Som jeg bemærkede i en anden stemmeforklaring om regeringskonferencen, føler man ligefrem inspirationens pust fra grundlæggeren selv, Robert Schuman: "Europa kan ikke dannes på én gang og heller ikke i en samlet opbygning. Det kan dannes gennem konkrete resultater – der først skaber en faktisk solidaritet".
Det er derfor overmåde beklageligt og fortjener klart at blive afvist, at Tyskland og Frankrig – altid de samme! – men denne gang desværre ledsaget af Storbritannien, Sverige, Holland og Østrig, straks efter topmødet i Bruxelles har udøvet pres for at begrænse EU's budget for 2004 til 1 % af EU's BNI. Det er overhovedet ikke at forstå, hvad der foregår, det er at ødelægge og opløse Europa, det er at forråde Schuman og den europæiske tanke.
Jeg glæder mig ligeledes over, at punkt 49 om Cuba og Oswaldo Payá er kommet med, da det modsvarer mit forslag i UEN's oprindelige tekst. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Jeg vil udtrykke min tilfredsstillelse over, at PSE-Gruppens ændringsforslag 5 blev forkastet (229 stemmer imod 209 og 22 blanke), hvori der blev rettet en kritik mod, at det italienske formandskab ikke havde arbejdet for, at det sjette rammeprogram for forskning blev vedtaget med hensyn til forskning i embryonale stamceller.
I medlemsstater som Tyskland, Østrig, Portugal og Irland er det ulovligt og i Irland til og med et brud på grundloven at bedrive forskning i menneskelige embryoner. Derfor er det særligt positivt og i den sunde Europa-tankes ånd, at Europa-Parlamentets flertal viser respekt for disse landes lovgivning og ikke tvinger deres skatteydere til at finansiere en ulovlig virksomhed.
Det italienske formandskabs bestræbelser i Rådet på dette punkt kan derfor ikke kritiseres, sådan som PSE-Gruppen forsøgte, men må tværtimod ses som respektindgydende og rosværdige.

Bordes og Cauquil (GUE/NGL ),
    Dette fælles beslutningsforslag indeholder mange hykleriske gode hensigter med hensyn til menneskerettigheder og stormagternes sædvanlige diplomatiske og kommercielle kynisme.
Overholder Kina menneskerettighederne? Nej, selvfølgelig gør de ikke det i lighed med mange andre stater og modbydelige diktaturer, som EU har solgt og fortsat sælger våben til, som de kan anvende til at undertrykke befolkningerne eller angribe deres naboer med og fylde de europæiske våbenhandleres pengekasser.
Fra Saddam Husseins Irak, der har fået våben fra Frankrig, Storbritannien, Tyskland, Rusland og USA, til Israel, via diktaturer i Sydamerika, Asien, Afrika og andre steder har en embargo aldrig kunnet standse våbenhandlerne, herunder specielt ikke europæiske våbenhandlere. De har let ved at omgå sådanne embargoer - i Kina og andre steder - fordi de europæiske regeringer medvirker aktivt hertil. 

Berthu (NI ),
    Jeg støtter fuldt ud konklusionerne i hr. Graefe zu Baringdorfs betænkning samt min kollega hr. Souchets konklusioner i hans indlæg i går om sameksistensen mellem genetisk modificerede afgrøder og ikke genetisk modificerede afgrøder. Det er et stort problem, som man ikke har ret til at tilsidesætte ved straks at give tilladelse til dyrkning og markedsføring af GMO'er, som Kommissionen ønsker det.
Vi skal først omhyggeligt undersøge risikoen for forurening af traditionelle afgrøder, som mindst 70 % af forbrugerne ønsker at bevare. Der skal om muligt indføres hensigtsmæssige regler for sameksistens, og de virksomheder, der får tilladelse, skal bære ansvaret og udgifterne til markedsføring af GMO'er. Endelig skal der skabes økonomisk sikkerhed til dækning af dette ansvar.
Intet af dette er endnu afklaret i dag. Derfor er det rystende at se, at Kommissionen er rede til at give tilladelser og under påskud af subsidiaritet at overlade den næsten umulige opgave at fastsætte regler for sameksistens til medlemsstaterne, og samtidig afvise at lade de samme medlemsstater erklære visse regionale områder for GMO-fri (Kommissionens beslutning af 2. september 2003 mod Østrig). Dette spørgsmål er blevet behandlet med en utålelig foragt for borgerne. 
Bordes og Cauquil (GUE/NGL ),
    Ordføreren foreslår at adskille traditionelle afgrøder skarpt fra genetisk modificerede afgrøder. Han har helt bestemt en stærk interesse i det, da han selv dyrker såkaldt økologisk landbrug.
Ikke desto mindre har den adskillelse, som han foreslår, i det mindste den fordel, at beslutningen er op til forbrugeren. Der er ingen grund til at være enig i hans antividenskabelige holdning, som går ud på at lægge videnskaben ord i munden for at få godkendt en afgrænsning, der gør det muligt at afsætte et område til forsøg og verifikation i forskningen på GMO-området, samtidig med at man sørger for ikke at blande produktionskæder.
Forsigtighedsprincippet er i fare, ikke så meget med hensyn til forskere som store kapitalistiske koncerner, som i dette tilfælde er giganterne inden for frøproduktion og levnedsmiddelindustrien, for hvem den videnskabelige udvikling er en måde at øge deres fortjeneste på. Med andre ord er der altid, hvor fortjenesten hersker, en risiko for, at uansvarligheden får overtaget med katastrofale følger for mennesket og naturen. 
Souchet (NI ),
   Det glæder mig, at Parlamentet har modtaget hr. Graefe zu Baringdorfs betænkning så positivt, men jeg er overrasket over, at flere medlemmer af Parlamentet, og særlig franske medlemmer, har stemt for at udbrede nye genetisk modificerede sorter, før der er fastsat regler for sameksistens. Ja, frøproducenterne, som har øremærket betydelige midler til forskning og udvikling af genetisk modificerede sorter, ønsker selvfølgelig at få størst muligt afkast af deres investering så hurtigt som muligt. De ønsker helt naturligt at tro på tanken om den uundgåelige udbredelse af en ny generation frø, som hurtigt skal erstatte frø, der er blevet forbedret uden genetisk modificering, som om det er det samme fænomen som maskiner, der overtager det arbejde, som dyrene tidligere udførte. Et sådant skrift hen imod standardisering af frø - altmulig-frø - og hvis det traditionelle og økologiske landbrug samtidig forsvinder, vil det underminere både mangfoldigheden i det europæiske landbrug og arten af de specifikke produkter, der produceres. Kampen for mangfoldighed i landbruget samt effektive og bæredygtige forskelligartede industrier indgår derfor i kampen for kulturel mangfoldighed. 

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck og Wachtmeister (PPE-DE ),
    Vi moderate modsætter os en udvikling, hvor Europa-Parlamentet har holdninger til, hvordan alvorlige sygdomme skal behandles i medlemslandene. Sygehuspolitikken er ikke inden for EU's kompetenceområde. Vi opfordrer medlemmerne af Udvalget for Andragender til at fokusere på sager, som ligger inden for EU's kompetenceområde.
Subsidiaritetsprincippet skal respekteres fuldt ud. I sidste instans skal den syge og dennes pårørende have stor indflydelse på valg af sundhedspleje og plejepersoner. Det endelige ansvar for, hvilken pleje og behandling der gives, har behandleren, men denne skal vejlede den syge og forelægge de mulige alternativer. Den syges rettigheder og indflydelse kan derfor styrkes, såfremt denne har mulighed for at udskifte plejepersoner, såfremt forholdet eller tilliden ikke er god nok. Denne mulighed for at sikre den syge optimal pleje og behandling står i modsætning til en indblanding fra Europa-Parlamentet i individuelle plejesager.
Queiró (UEN ),
    Som opfølgning på en klage til Udvalget for Andragender om forskellen i den behandling, som EU-landene tilbyder personer med diagnosen multipel sklerose, opfordrede Europa-Parlamentet i dag Kommissionen til på et kommende møde mellem EU's sundhedsministre specifikt at tage initiativ til en drøftelse om de spørgsmål, der rejses i nærværende betænkning med henblik på at udvikle en adfærdskodeks, der skal følges i alle medlemsstater, og som også lægger stor vægt på det internationale forskningssamarbejde omkring bekæmpelsen af denne sygdom.
Et andet meget interessant punkt, som ordføreren tager op, er den psykologiske behandling af multipel sklerose, en sygdom, der ofte rammer unge på et tidspunkt, hvor de normalt kunne forventes af være mest produktive, og betyder, at de i stedet konfronteres de i stedet med en usikker fremtid både med hensyn til familie og karriere.
Af de anførte grunde, og fordi jeg mener, at denne sygdom fortjener større opmærksomhed fra de offentlige myndigheders side, der bør bestræbe sig på at finde effektive løsninger på de vanskeligheder, som de ramte personer, kæmper med, har jeg gennem min stemmeafgivning støttet denne betænkning uden nogen forbehold. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg har også modtaget et skuffende svar fra Europa-Kommissionen på det følsomme sundhedsområde, da jeg forhørte mig om muligheden for et europæisk charter om hospitalsindlagte børn.
Vi har at gøre med et svært gebet, for subsidiaritetsprincippet må der kun røres ved gennem en revision af traktaterne. Endvidere bør de øgede sociale opgaver og ansvar, som EU måtte ønske at pålægge medlemsstaterne, modsvares af øgede fællesskabsbevillinger, hvilket rejser alvorlige diskussioner og problemer, der ikke er lette at løse.
Med det sagt må EU finde passende instrumenter til fremme af en bedre beskyttelse af de svageste og mest trængende. Det kan dog ske uden at komme i konflikt med subsidiaritetsprincippet. Det bliver vanskeligt at forklare, at der skal være standardiserede pærer, og at der lovgives om dét, men at vi samtidig er ude af stand til at tage os af borgerne selv, og særlig svært bliver det, når dette behov føles allermest, nemlig i barndommen, ved sygdom og i alderdommen.
Kommissær Byrne har endnu en gang oplyst et af vore medlemmer om, at Kommissionen forstår behovet for "en større interaktion mellem sundhedssystemerne". Det er lige præcis dét Europa, som borgerne vil have. Et Europa med eller uden forfatning, men med hjerterum. Der fremmer "bedste praksis", og som bekymrer sig om borgernes største behov først.
Jeg har støttet dette rimelige og meget relevante forslag i håb om, at det kan betyde et vendepunkt. Plenarforsamlingen har talt.
Formanden.
   - Stemmeforklaringerne er afsluttet.

(4)

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om katastrofen i Sydfrankrig og i områderne "Languedoc-Roussillon" og "Provence-Alpes-Côte ".
Busquin,
   . Hr. formand, mine damer og herrer, Kommissionen ønsker først og fremmest at give udtryk for sin solidaritet med de borgere, der er berørt af de oversvømmelser, som for nylig har ramt en række områder i Sydfrankrig. Desværre kunne min kollega, Michel Barnier, ikke være til stede her i Strasbourg i dag. Som De ved, blev spørgsmålet om naturkatastrofer drøftet indgående her i Parlamentet den 1. september ved slutningen af en glohed sommer.
Kommissionen har arbejdet aktivt på spørgsmålet om naturkatastrofer i de seneste år i tæt samarbejde med Europa-Parlamentet. I forbindelse med det tilsyneladende stigende antal katastrofer er der to nøgleord, der ligger til grund for Kommissionens aktion, nemlig afhjælpning og forebyggelse.
Hvad angår afhjælpning af skaderne, er det et spørgsmål om solidaritet. Efter oversvømmelserne i sommeren 2002 i Østrig, Den Tjekkiske Republik og Tyskland foreslog Kommissionen på initiativ af Michel Barnier at oprette en Solidaritetsfond. Takket være Parlamentets og Rådets støtte har dette nye instrument nu fungeret i et år, og siden det blev etableret, er der anmodet om assistance 14 gange. Det har været anvendt i otte tilfælde.
På nuværende tidspunkt har Kommissionen endnu ikke tilstrækkelige oplysninger om de nylige oversvømmelser i Sydfrankrig til at kunne sige, om det vil være muligt at mobilisere fonden. Vi kan under alle omstændigheder kun gribe ind, hvis de franske nationale myndigheder officielt anmoder om det. Hvis vi modtager en sådan anmodning, vil vi behandle den hurtigst muligt. Jeg kan forsikre Dem om, at vi tager situationen i Sydfrankrig i betragtning ved den status, som vi fremlægger på den konference, som Europa-Kommissionen afholder den 5. marts 2004. Formålet med konferencen er rent faktisk at gøre status over, hvordan en række regioner i Europa har anvendt Solidaritetsfonden.
Jeg vil også gøre opmærksom på, at regionerne Languedoc-Roussillon og Provence Alpes-Côte d'Azur allerede modtager en hel del EU-støtte under mål 2 i strukturfondene. For 2000-2006 beløber støtten sig til 316 millioner euro til Languedoc-Roussillon og 340 millioner euro til Provence Alpes-Côte d'Azur. Under oversvømmelserne, som ramte disse regioner i september 2002, blev der truffet særlige foranstaltninger for at afhjælpe skaderne.
Midtvejsrevisionen giver mulighed for igen at lægge vægt på forebyggelse eller afhjælpning. Hvis de pågældende regioner, som det ser ud til, får penge fra støttereserven, og hvis de pågældende programmer fungerer godt, kunne det give ca. 4 % i yderligere bevilling, det vil sige 10,8 millioner euro til Languedoc-Roussillon og 12,3 millioner euro til Provence Alpes-Côte d'Azur. Den franske stat vil foreslå en sådan fordeling til Kommissionen inden den 31. december 2004. Betydelige regionale udviklingsforanstaltninger kan finansieres.
Jeg vil nu vende tilbage til det andet nøgleord. Vi skal ikke stille os tilfreds med afhjælpning, men også prioritere forebyggelse. Naturkatastroferne rejser det grundlæggende spørgsmål om klimaændring og forebyggelse, hvor forskning er nødvendig. Jeg forsikrer Dem om fru Wallströms, Kommissionens og mit bindende tilsagn i dette spørgsmål. Som hr. Barnier for nylig har sagt til Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme, har han til hensigt at foreslå, at en konto for forebyggelse af naturrisici skal indgå i de enkelte strukturfondprogrammer for en kommende programperiode. I samme forbindelse vil der i den tredje rapport om økonomisk og social samhørighed, som Kommissionen vedtager i begyndelsen af næste år, blive foreslået, at risikoforebyggelse gøres til et af målene i strukturfondene i næste programperiode efter 2006.
Kommissionen har også til hensigt at styrke den europæiske koordination af civilbeskyttelse, herunder oprettelse af en fælles europæisk civilforsvarsstyrke, en tanke, som Michel Barnier er særlig opsat på, og som han arbejder tæt sammen med fru Wallström om. Dette nye initiativ, som bliver afsløret i begyndelsen af næste år, skal bygge på eksisterende strukturer og skal give dem tilstrækkelige ressourcer til at handle hurtigt og omgående i tilfælde af en hvilken som helst type katastrofe. 
Grossetête (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, oversvømmede gader, mudder, der trænger ind i huse, ødelagt infrastruktur og mennesker i nød. Skal vi vænne os til disse katastrofebilleder, som ulykkeligvis gentager sig hvert år? Alvoren i disse oversvømmelser, som desværre gentager sig, berører os dybt.
Jeg vil her igen give udtryk for vores dybeste sympati med ofrene, men også for vores taknemmelighed over for civilbeskyttelsestjenesterne og de frivillige, som har vist en usædvanlig pligtopfyldenhed. Vi kan kun lykønske redningstjenesterne og de europæiske tjenester til gensidig assistance med deres gode koordination, som har været virkelig effektiv. Parlamentet har også været meget aktiv i den forbindelse ved at anmode om, at den gensidige assistance blev iværksat.
Endnu en gang skal vi her i Parlamentet behandle naturkatastrofer, hvis følger kunne forebygges bedre. Midlertidig oprydning, omgående genetablering af infrastrukturerne og tilvejebringelse af midlertidig indkvartering er kun afhjælpning. Vi ved imidlertid, at afhjælpning koster meget mere end forebyggelse. Forebyggelse kræver politisk mod, styring af byplanlægningen og kohærent regionaludvikling. Forebyggelse er billigere end afhjælpning, men vi skal stadig kunne kræve ressourcer.
Det er sandt, som De mindede os om, hr. kommissær, at på europæisk niveau er anvendelse af strukturfondene en god måde at genopbygge diger, at styrke dem, simpelthen vedligeholde vandløb og lave forsinkelsesbassiner. Der er imidlertid to grænser for denne strukturfondpolitik. Den første grænse er, at strukturfondene for tiden er omfattet af reglerne om zoneinddeling og derfor ikke stiller alle ofre lige. Den anden er, at det beløb, der er til rådighed fra disse fonde, ikke altid er tilstrækkeligt. Vi kan blot se på min egen region, Rhône-Alpes, som desværre ikke er blevet nævnt i dag, selv om den blev hårdt ramt samtidig med Provence-Alpes-Côte d'Azur og Languedoc-Roussillon. Det skete for nylig, men der er ikke flere strukturfondmidler at trække på for 2003-2006. Det hele er blevet brugt.
Jeg taler nu til mine kolleger her i Parlamentet, som af og til fristes til at slette eller reducere budgettet for regionalpolitikken. Jeg siger til dem: vær forsigtig, tag ikke fejl. Finansieringen berører vores medborgere dybt, og det er et udtryk for europæisk solidaritet, som er grundlaget for EU. Vi skal alle sammen støtte kommissær Barniers forslag om at give strukturfondene et grundigt eftersyn, som de selv sagde hr. kommissær.
Disse fonde skal ikke i fremtiden hæmmes af reglerne om zoneinddeling, men skal tjene præcise mål. Et af målene skal vedrøre miljøet og risikoforebyggelse. På grund af de ændringer, som vores planet er udsat for, har vi brug for fælles mod til at tage disse økologiske udfordringer op. Jeg håber, at Kommissionen som helhed vil tilslutte sig kommissær Barniers forslag, og at Parlamentet kan vedtage det nødvendige budget til strukturfondene.
I mellemtiden skal vi afhjælpe skaderne med tanke på de lidende familier. EU har oprettet en Solidaritetsfond til regioner og stater, som har været udsat for naturkatastrofer. Det skal også lægge teknologierne til forebyggelse sammen på grundlag af de gode erfaringer fra Nederlandene, f.eks. ved at etablere grænseoverskridende samarbejde. Hr. formand, jeg håber ikke, at vi skal drøfte naturkatastrofer fremover. 
Onesta (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, min kollega har lige sagt, at hun bestemt ikke ønsker, at vi i fremtiden skal tilføje vores tårer til det vand, som af og til hærger regionerne. Desværre er jeg ikke så optimistisk, fordi jeg udmærket ved, at De fremsatte et ønske, fru Grossetête. Ønsker er imidlertid ikke nok, når vi ser den klimaændring, der er ved at ske på vores planet. Jeg var i min region Languedoc for et par dage siden, og man sagde til mig, at det, vi oplever nu, normalt ikke er sket en gang hvert hundrede år. Det er nu sket tre gange på to år. Det er derfor tydeligt, at hyppigheden, størrelsesordenen og omfanget har ændret sig.
Det overrasker mig altid, at myndighederne ikke kun i Frankrig, men i alle de berørte lande, løber lidt bagefter katastrofen. I sommer stablede de lokale allerede sandsække op i de berørte regioner i det sydøstlige Frankrig. Hvordan kan det være, at de lokale vidste det, men at myndighederne først handlede, da katastrofen indtraf? Der er tydeligvis en kløft mellem de, der er på stedet og lider under ødelæggelsen, og beslutningstagerne, som åbenbart stadig befinder sig langt væk fra den.
Klimaet ændrer sig med hedebølger, storme og pludselige oversvømmelser. Det er ikke mit indtryk, at de offentlige politikker ændrer sig i samme tempo. Jeg tror, at der skal træffes et helt arsenal af foranstaltninger for at løse problemet, særlig i form af afgifter. Hvor mange gange har vi De Grønne og regionalisterne ikke her i Parlamentet sagt, at afgiftsvåbnet bør anvendes for at ændre en adfærd, som er en trussel mod klimaet? Og vi venter stadigvæk på afgifter på forurening og udledninger, som ændrer jordens atmosfære, og som i sidste ende ødelægger hele regioner.
Bistanden er ved at ændre sig. Jeg forstår, hr. kommissær, at vi ganske vist efterhånden, katastrofe efter katastrofe, har anvendt midler til afhjælpning og forebyggelse. Afhjælpning er godt, men forebyggelse er bedre, har mine kolleger sagt. Forebyggelse er imidlertid, og jeg er helt enig med dem på dette punkt, ikke hensigtsmæssigt uden en vidtrækkende reform af strukturfondene. Så længe der eksisterer regler for zoneinddeling, er det uhensigtsmæssigt. Det er klart, at storme og oversvømmelser er ligeglade med de zoner, som vi så smart har tegnet på et kort langt væk i Bruxelles eller et andet sted. Disse fonde skal helt sikkert revideres, og måske kan alle de strukturfonde, som ikke finder anvendelse på stedet, men betales tilbage til fællesskabsbudgettet og derefter til de nationale budgetter, anvendes bedre til forebyggelse for at tage fat på klimaændringen.
Som konklusion har jeg sagt, at hyppigheden og omfanget af disse problemer øjensynligt har ændret sig. Selv om der sker ændringer i de offentlige europæiske politikker, hvilket jeg har bemærket og hilser velkommen, har jeg ikke indtryk af, at de ændrer sig i samme tempo og i samme omfang, og det beklager jeg. 
Esclopé (EDD ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, jeg vil hylde ofrene, deres familier og alle de, der har mistet alt, og det ekstraordinære arbejde, som mænd og kvinder, kommunalt ansatte, brandmænd, politiet, militærpersonale og frivillige har udført i forbindelse med redningsaktionerne.
Den foreløbige status over katastrofen er særlig omfattende. 30 departementer er ramt, otte af dem alvorligt, og særlig Bouches-du-Rhône, Vaucluse og Gard. Hvad angår befolkningen, er syv mennesker døde, og 32.500 er blevet forflyttet eller bragt i sikkerhed.
Vi kan spørge os selv om oprindelsen til disse tragedier og hyppigheden af dem. Man kan nævne den globale opvarmning eller store mængder varm luft fra Middelhavet, som støder sammen med store mængder kold luft over min egen region Roussillon. Men hvad kan vi gøre ved det? Andre vil nævne menneskets mani med urbanisering, og at det altid vil bygge mere på bekostning af landområderne og uden hensyn til befolkningen. Vejrprofeterne betragter imidlertid det dårlige vejr som usædvanligt, fordi en række faktorer faldt sammen, nemlig varigheden - næsten fire dage - det geografiske omfang og intensiteten.
Jeg vil fremhæve myndighedernes uacceptable administrative træghed i forbindelse med afsløringerne i rapporten fra november 2002 fra kontoret for teknisk assistance i Lyons. Rapporten indeholdt en fuldstændig analyse af farerne ved floden og anbefalinger til en række foranstaltninger, der skulle begrænse skaden ved en eventuel oversvømmelse. Undersøgelsen, som mange mennesker bidrog til, og som kostede 3,5 millioner euro, er imidlertid forblevet virkningsløs og har ikke givet anledning til bekymring hos de berørte myndigheder eller i det mindste ikke tidligt nok.
Endnu en gang har det dårlige vejr vist, hvor passive mennesker er over for katastrofer, og glem ikke, at de har kostet syv mennesker livet. Der blev ikke taget notits af det stærke signal, som vi fik for over et år siden. Det understregede det presserende behov for en harmonisk udvikling af landmiljøet, der tager hele området og dets indbyggere i betragtning. Den franske regering har frigivet 24 millioner euro til at reparere digerne i Rhône-deltaet, som gav efter flere steder som følge af det stigende vand. Det beløb har imidlertid allerede vist sig at være utilstrækkeligt på stedet.
Jeg håber, at EU's Solidaritetsfond, der blev oprettet efter de ødelæggende oversvømmelser i august 2002, på europæisk niveau vil kunne yde hurtig og retfærdig erstatning til ofrene og gøre dem i stand til at genoptage et normalt liv. Men hvor længe? Nogle af dem er ved at fremsætte deres tredje erstatningskrav og rydde op for tredje gang i løbet af et par måneder. Det interesserede mig at høre, hvad kommissæren sagde lige før, særlig om at anvende strukturfondene, men jeg tilslutter mig det, som fru Grossetête og hr. Onesta sagde om grænserne herfor.
Selvfølgelig skal skaderne afhjælpes, men skal vi ikke med det samme indlede et større forebyggelsesarbejde i det Middelhavsområde, som er blevet ramt flere gang i de sidste år? Nîmes, Vaison-la-Romaine, Aramon, Lezignanais, Narbonnais, Minervois, Rennes-les-Bains, Couiza, Estagel, Saint-Laurent-de-la-Salanque og nu Arles, Marseille og Montpellier er vidnesbyrd om navne og billeder, ulidelige tragedier, stor skade og tab af liv.
Det er ved at blive uacceptabelt i en tid, hvor vi råder over satellitadvarsler og prognoser, overvågningsradarer, specialtjenester og desuden den massive mekanisering, som burde gøre det muligt at udføre beskyttende arbejde. Den romerske akvædukt ved Ansignan i nærheden af, hvor jeg bor, den bedre kendte pont du Gard og mange andre beviser på menneskets genialitet har modstået alle angreb. Hvordan kan det være, at bygningsværkerne fra det sidste århundrede ikke er tilstrækkeligt pålidelige? Det er ikke længere tid til ord, men til handling, med de nødvendige ressourcer, selv om de skulle have et ekstraordinært omfang. Et Europa, som tror på solidaritet, må holde op med at lade sine borgere dø på grund af manglende sikkerhedsforanstaltninger og forebyggelse. Det skal efter min mening prioriteres og være et krav. 
Martinez (NI ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, min region, Languedoc-Roussillon, Provence og hele Sydfrankrig er igen ramt af oversvømmelser. Det er rigtigt, at vi har nydt godt af tyske og italienske brandmænds solidaritet, men virkligheden på stedet selv lige nu, hvor jeg taler til Dem, er, at der er hundredvis af døde tyre og får, som man stadig ikke kan få fjernet fra de oversvømmede græsgange og gårde.
Virkeligheden er, at i mange små landsbyer såsom Codole i Gard blev 98 % af husene ødelagt syv dage før jul, og hundredvis af familier er hjemløse, hvilket har konkrete budgetmæssige virkninger. Der er brug for 700.000 euro til bare en kilometer dige, 150.000 euro i en enkelt lille landsby til at genopbygge vejene, millioner af euro til at genopbygge offentlige bygninger, skoler, multisale, vandrensningsanlæg og kloakker. Virkeligheden i en lille landsby er 5.000 euro hver dag til mad til de hjemløse, sikkerhedstjenesterne, familierne og endog militæret, som holder vagt for at forhindre plyndring. Det er mindst 40.000-80.000 euro pr. beskadiget hus, og der er flere tusinde huse. Det er det vigtigste. Hvad skal der gøres? Hvem betaler og fra hvilket budget? Bliver det de lokale myndigheder, regionen, Frankrig eller EU?
Hr. formand, hr. kommissær, teoretisk findes der solidaritetsmekanismer. Der eksisterer endog et solidaritetsprincip i traktatens artikel 2. Der findes mekanismer på papir såsom EFRU, mål 2 og EUGFL-garantien, som blev anvendt i forbindelse med kogalskab, direkte lån til landmænd, som blev anvendt efter oversvømmelserne i august 2002, programmet for 2000-2004 til civilbeskyttelse og den nye Solidaritetsfond. I denne forbindelse ved vi alle, hr. kommissær, mine damer og herrer, at fondens strenge udvælgelseskriterier og de beskedne en milliard euro, som er bevilget til den, og som for øvrigt allerede er blevet slugt af brandene i Portugal eller jordskælvene i Italien, lader mine landsmænd i Languedoc-Roussillon stå helt alene her lige før jul.
Selv om vi i dette tilfælde har set oversvømmelserne komme, men ikke euroene, skal vi i det mindste arbejde for fremtiden. For det første ved at finansiere et realtidsinformationssystem, som ikke eksisterer, da borgmestrene ikke blev advaret. I de tider, som vi lever i nu, har vi brug for et elektronisk computersystem fra Lyons til Arles, som kan styre floderne, digerne, kanalerne, armene og bifloderne til Rhône-bassinet i realtid, og som kan advare de lokalvalgte repræsentanter, hvis der opstår fare. Den spanske provins Murcia har gjort det, hr. formand. Vi burde også være i stand til det.
Sagens kerne skal imidlertid findes et andet sted. Ud over forebyggelse, genopbygning og erstatning skal vi indse, at vandmasserne skjuler virkeligheden, som er en demografisk oversvømmelse. Pensionister fra Nordeuropa, for ikke at nævne erhvervsledere fra Paris-området, bosætter sig i Languedoc-Roussillon, Provence og over hele Sydfrankrig. Der bliver eksproprieret jord, jorden bliver cementeret, 150.000 ha vinmarker står under vand, og kort sagt er det derfor området bliver oversvømmet. Hvad mere er, bliver de hollandske, engelske, belgiske og nordeuropæiske aktive pensionister rigtig gamle borgere og vil kræve omfattende sundhedsinfrastrukturer i vores region.
Til sidst vil jeg sige, at revisionen af strukturfondene skal tage højde for denne territoriale retfærdig. Hvis befolkningen overføres fra nord til syd, skal der også overføres finansiering, ellers bliver vi Europas palæstinensere med kolonier af pensionister fra Nordeuropa, der slår sig ned hos os. Vi ønsker ikke at blive en hærget Vestbred i Sydfrankrig! 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Carlotti (PSE ),
    Sydfrankrig er lige blevet ramt af en naturkatastrofe uden fortilfælde. Vi er nu begyndt at vurdere skadens omfang, som har været betydelig. Syv mennesker er døde, og ca. 100.000 er blevet berørt af katastrofen. Titusinder er blevet tvunget til at søge ly i gymnasier eller anden midlertidig indkvartering.
Alene i byen Arles er en tredjedel af befolkningen blevet evakueret. Tusinder af arbejdspladser er forsvundet under vandet. Hundredvis af oversvømmede virksomheder har været nødt til at lukke dørene og har kastet de ansatte ud i usikkerheden ved midlertidig arbejdsløshed. Camargue med dets skrøbelige økosystem er fuldstændig oversvømmet. 250 km diger er ødelagt, 560 ha landbrugsjord står under vand, mere end 1.000 dyr er druknet, og hele rissektoren er blevet ødelagt. Skaderne i regionen er anslået til over en milliard euro.
EU skal vise solidaritet i overensstemmelse med artikel 2 i forordningen til oprettelse af Solidaritetsfonden. Det er en katastrofe uden fortilfælde, fordi regionen er blevet offer for Rhône-flodens "hundredeårsoversvømmelse", som er den alvorligste i et århundrede. På vegne af de franske socialister anmoder jeg EU om hurtigt at stille midler til rådighed. Det er det mindste, som de ramte i Rhône-deltaet forventer. 
Vlasto (PPE-DE ),
   Ødelæggende oversvømmelser har igen ramt min region, Provence-Alpes-Côte d'Azur, og Languedoc-Roussillon. Jeg vil først give udtryk for min fulde sympati for ofrene for katastroferne. Selv om den franske regering har truffet de nødvendige nødforanstaltninger og erklæret undtagelsestilstand, har vi brug for europæisk solidaritet. Den er allerede kommet til udtryk på stedet, og jeg ønsker at takke de tyske, italienske, belgiske og tjekkiske redningshold, som er kommet ofrene til hjælp. Den europæiske solidaritet kommer forhåbentlig også til udtryk ved, at EU mobiliserer Solidaritetsfonden. Den franske regering er ved at udarbejde en anmodning i denne forbindelse, som bliver fremsendt i begyndelsen af 2004.
Min region har allerede nydt godt af sådanne midler efter stormene og de forfærdelige oversvømmelser i september 2002, og jeg kan forsikre Dem om, at disse midler er af stor betydning. Selv om strukturfondene gør det muligt at samfinansiere en række forebyggende foranstaltninger og støtteforanstaltninger, begrænser reglerne for zoneinddeling og den normale brug af fondene omfanget heraf. De er således ikke tilstrækkelige til at hjælpe de ramte befolkninger og regioner. Ikke desto mindre håber jeg, at forebyggelse af naturkatastrofer i fremtiden kommer til at indgå i formålet med dem, for selv om vi har pligt til at afhjælpe skaden, er den eneste rigtige støttepolitik forebyggelse. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende beslutningsforslag:
- B5-0547/2003 af André-Léonard for ELDR-Gruppen om Georgien: præsident- og parlamentsvalg;
- B5-0550/2003 af Volcic og van den Berg for PSE-Gruppen om præsident- og parlamentsvalg;
- B5-0554/2003 af Belder for EDD-Gruppen om præsident- og parlamentsvalg;
- B5-0556/2003 af Markov for GUE/NGL-Gruppen om Georgia;
- B5-0560/2003 af Gahrton, Isler Béguin og Mayol i Raynal for Verts/ALE-Gruppen om Georgia;
- B5-0566/2003 af De Sarnez, Posselt og Schleicher for PPE-DE-Gruppen om præsident- og parlamentsvalg. 
Newton Dunn (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg er medlem af Delegationen til De Parlamentariske Samarbejdsudvalg EU-Armenien, EU-Aserbajdsjan og EU-Georgien, og jeg har besøgt Georgien. Det er mit indtryk, at det er vældigt fine mennesker. Det er et smukt land, maden er fremragende, de har en spændende historie og har sans for humor. Vi besøgte Stalins fødehjem og et kæmpestort museum. Ovenpå ligger der et rundt værelse, og i den ene ende af dette findes der citater om Stalin af datidens ledere. De står på georgisk og er skrevet med det georgiske alfabet, så jeg måtte spørge guiden, hvad Winston Churchill havde sagt om Stalin, som de var så stolte af. Hun svarede, at Winston Churchill havde sagt, at Stalin ville blive husket af historien. Det kunne jeg godt lide.
Georgien er også plaget af problemer. Der er russisk indblanding - russiske soldater, selv om de lovede at rejse. Der er separatistiske tendenser, som splitter landet - river det fra hinanden - og frem for alt omfattende korruption. Man tjener penge ved at kidnappe udlændinge.
Så det første skridt - den fredelige revolution, de har været igennem - var et fantastisk første skridt, som Parlamentet hilser yderst velkommen. Men de har lang vej endnu, selv om vi gerne vil hjælpe dem. De må udrydde korruptionen for at skabe et tillidvækkende klima for udenlandske investeringer, og det vil skabe handel, arbejdspladser og fremgang. I det lange løb kan jeg i hvert tilfælde ikke se, hvorfor de ikke en dag skulle blive medlemmer af vores Union. 
Volcic (PSE ).
   - Hr. formand, i vores dokument opfordrer vi EU til at forpligte sig til at prioritere Sydkaukasus for at fremme fred, stabilitet og økonomisk udvikling.
Uden et konstruktivt samarbejde fra både Ruslands og USA's side vil det imidlertid blive vanskeligt at finde en løsning, der ikke bare er abstrakt. Ordet abstrakt er betegnende for vores dokument, der godt nok er fuldt af principper og store forhåbninger, men som ikke indeholder nogen tilkendegivelser af, om disse engang vil blive gennemført.
I beslutningen i dag håber vi f.eks., at valget den 4. januar - om ganske få dage - vil omfatte befolkningerne i Abkhasien og Sydossetien, to udbryderregioner. Vi opfordrer til det, selv om vi ved, at det er en utopi, at det er et principspørgsmål, selv om vi ikke ved, om det er noget, der kan opfordres til, eller om det - så at sige - blot er en meget abstrakt erklæring.
Europa burde f.eks. opfordre til, at der tillades russiske identitetspapirer til borgere i Abkhasien og nu også i den tredje udbryderregion, for efter hr. Sjevardnadses tvungne tilbagetræden er der ved at opstå en tredje udbryderregion, nemlig Adsjarien.
Efter Sjevardnadses fald øger Moskva-mødet mellem de tre regioner - jeg gentager: ikke længere to, men tre - der i forskelligt omfang ønsker at løsrive sig fra Georgien, også usikkerheden. Kan EU bruge sine instrumenter og diplomatiske forbindelser til at afsløre de store magters, regionens vigtigste spilleres, hensigter?
Hele spørgsmålet om tilstedeværelse af udenlandske tropper i Sydkaukasus burde have et forum, hvor det kan blive diskuteret. Vi vil gerne vide, om udenlandske troppers kontrol og tilstedeværelse tjener til at skabe stabilitet, eller om den spreder mere usikkerhed. Opfordringen til Rådet og Kommissionen om sammen med FN, OSCE og de andre aktører at sende en fredsbevarende mission til regionen og genoptage fredsprocessen er en del af vores ønske om stabilitet. Løsrivelsesprocessen har imidlertid nået et punkt, hvor det er vanskeligt at forudse, hvilken type sameksistens der kan skabes, navnlig - og jeg gentager - hvis de store magter ikke samarbejder. Der skal imidlertid gøres de største bestræbelser, herunder dem, der synes noget abstrakte, på at forsøge at skabe et udgangspunkt for den nye ledende gruppe, der har overtaget en situation, som set ud fra alle synspunkter er vanskelig.
Belder (EDD ).
   - Hr. formand, Den Russiske Føderation spiller en afgørende rolle for Georgiens fremtid. De konkrete hindringer i det spændte forhold mellem Moskva og Tbilisi er velkendte. Ruslands opretholdelse af militær tilstedeværelse på georgisk territorium og beskyttelse af georgiske regioner truer med at bryde denne transkaukasiske republiks politiske enhed for altid.
Den første hindring er det internationale løfte fra 1999, hvor Kreml forpligtede sig til at trække sin militære tilstedeværelse ud af Georgien. Den anden hindring kom igen i søgelyset i slutningen af november under den meget omtalte konsultation i Moskva mellem Rusland og repræsentanter for Abkhasien, Sydossetien og Adsjarien. I denne beslutning er der en klar afstandstagen fra de krænkelser af Georgiens nationale suverænitet og territoriale integritet. Parlamentet forventer den samme politiske klarhed fra Rådets og Kommissionens side i forbindelserne mellem EU og Rusland. I mellemtiden har den midlertidige regering i Georgien den mammutopgave at bringe landet forfatningsmæssigt på fode igen. Det kræver også EU's opmærksomhed.
I løbet af de sidste par år har 1,5 millioner af Georgiens indbyggere været tvunget til at forlade deres land i en enorm hjerneflugt. Denne århundreder gamle nation må da have andre fremtidsudsigter end sådan en trist diaspora.
Meijer (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, alle er euforiske omkring den seneste udvikling i Georgien: indtagelsen af parlamentet og præsident Sjevardnadses tilbagetræden. Han nød på et tidspunkt stor agtelse. Efter en lang tradition som den første koloni i det russiske zardømme, Stalins fødested og endelig Eduard Sjevardnadse kommer der nu demokrati. Det minder om Centraleuropa i tidligere år: Rumænien efter Ceausescu eller Serbien efter Milosevic. Mange europæiske lande vil være tilbøjelige til at tænke: Dette er en nærliggende region, en kristen region, sammen med Armenien, men samtidig langt væk fra os, kun tilgængelig fra Sortehavet, via Tyrkiet eller via Rusland. Hvilke forbindelser kunne EU i fremtiden have med det land? Desuden har hr. Belder allerede gjort opmærksom på problemet med dets nationale mindretal, og navnlig Abkhasien har længe været en georgisk udbryderregion.
Indbyggerne i Sydossetien er faktisk kede af at være en del af Georgien, og i Adsjarien støtter befolkningen en leder, der med glæde ville være forblevet loyal over for Eduard Sjevardnadse. Der er derfor mange uløste problemer tilbage, og hvis der ikke bliver fundet en løsning på disse interne problemer, mener jeg, at det demokrati, som nu vil kunne indføres i Georgien, vil få en vanskelig start. Derfor er det meget vigtigt at arbejde hen imod dette. I ændringsforslag 3 opfordrer min gruppe EU til at sørge for, at dets engagement, som gerne skulle bidrage til demokratiet, ikke fører til indblanding i Georgiens indenrigspolitik. Vi mener ikke, at demokratiet støttes ved, at EU indtager en forkert holdning og lægger for stor vægt på at tvinge forskellige befolkningsgrupper, som har vanskeligt ved at leve side om side, sammen. Det skal være en forsigtig proces, som primært er baseret på Georgiens befolknings egen indsats: georgierne som den største gruppe, men også under hensyntagen til de tre store nationale mindretal.
Lagendijk (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, efter euforien over den fredelige revolution, der fandt sted for et par uger siden, er vi nu bekymrede over et stigende antal større problemer. For det første er der den forfærdelige økonomiske situation. Vi ved alle sammen, til dels fra erfaringer med andre lande, at hvis situationen bliver ved med at være så dårlig, hvis der ikke er udsigt til en forbedring af den økonomiske situation, vil det få en meget negativ indvirkning på mulighederne for at forbedre demokratiets funktion. Vi støtter alle sammen demokratiet, det fremgår af vores beslutning. Vi ved imidlertid også, at mange menneskers fremtidsudsigter først og fremmest er bestemt af deres økonomiske situation, og at tilliden til parlamentarisk demokrati - og den er faktisk ikke så stor i Georgien - forsvinder, hvis den økonomiske situation ikke forbedres. For at sige det rent ud: Uden mad eller opvarmning bliver demokrati snart en luksus. En situation som denne må for enhver pris undgås, men det er en stor fare, der lurer for øjeblikket.
Min anden store bekymring er Ruslands rolle. Udenrigsminister Ivanov spillede naturligvis en meget positiv rolle ved hr. Sjevardnadses afgang, og det fortjener han stor anerkendelse for. Samtidig ved vi imidlertid, at Ruslands indflydelse i Georgien på lang sigt er meget dårlig set ud fra et strukturelt synspunkt. For det første er der militærbaserne, som Rusland for flere år siden sagde, at man ville fjerne. Det skete ikke, hvilket er meget uheldigt. I de seneste år har der naturligvis været Ruslands støtte til de tre separatistbevægelser i Sydossetien, Abkhasien og Adsjarien. Den støtte er militær, men den er ofte mere snedig, fordi det gøres lettere for indbyggerne fra regionerne at rejse til Rusland eller at få russisk statsborgerskab f.eks. Det må høre op.
Ruslands rolle kan kun ændres med EU's støtte. Georgien kan ikke klare det alene. En måde at gøre det på er at tilbyde mægling. Det går jeg stærkt ind for, og det fremgår også af beslutningen. Hvis Europa kan spille en rolle i dette, må det sørge for at gøre det. Men jeg er bange for, at det ikke er nok. Jeg tror også, at vi bliver nødt til at lægge pres på Rusland for at sætte en stopper for den negative rolle, som det spiller i Georgien. EU er ærligt talt ikke god til det. Tjetjeniens eksempel viser, at vi ofte behandler Rusland med fløjlshandsker, når det drejer sig om deres optræden i det nordlige Kaukasus, og nu sker det samme i Sydkaukasus. Det må altså høre op. Det er meget godt at støtte valget, men det er en dråbe i havet. Vores hjælp til at styrke økonomien - hvilket også er vigtigt for at fastholde tilliden til demokrati - er heller ikke tilstrækkelig, hvis vi samtidig ved, at den store nabo i nord, Rusland, er dybt engageret i at splitte landet op i tre dele. EU må spille en banebrydende rolle for at forhindre dette: om muligt ved at overbevise Rusland, men om nødvendigt ved konfrontation.
Schleicher (PPE-DE ).
   - Hr. formand, på grund af den dramatiske udvikling i Georgien i de seneste uger og det umiddelbart forestående formandskabsvalg den 4. januar har seks grupper i Parlamentet anmodet om denne uopsættelige forhandling.
Med en fredelig og gudskelov ublodig revolution har det georgiske folk vundet ørenlyd og respekt hos os. Det er et afgørende bevis på, hvor meget Georgiens befolkning længes efter demokrati til trods for den alvorlige økonomiske situation. Nu er der imidlertid mulighed for at starte på en frisk. En korrekt gennemført valgproces er forudsætningen for en stabil udvikling i Georgien. Siden "fløjsrevolutionen" er der gået meget tid til spilde, og statskassen er overraskende nok tom. Georgien har ikke kun modtaget finansiel hjælp fra EU, men også fra mange andre dele af verden, men befolkningen har ikke fået andel heri. Det georgiske folk stiller store forventninger til deres nye præsident, som skal skabe forudsætningerne for en demokratisk samfundsorden og sørge for, at befolkningens eksistentielle behov dækkes.
Jeg vil godt takke Parlamentet for at have gjort det muligt at sende en særlig delegation til valget. Herigennem viser vi også, at vi mener det seriøst med vores støtte til den fredelige udvikling i Georgien. På topmødet i Bruxelles har EU's stats- og regeringschefer netop bekræftet endnu en gang, at man vil opbygge et strategisk partnerskab, der er afbalanceret og gensidigt tilfredsstillende, og som er baseret på retsstatslige værdier, demokrati, menneskerettigheder og grundlæggende friheder samt den frie markedsøkonomi.
Medlemsstaternes regeringer og Parlamentet skal nå frem til en forståelse af, at et sådant strategisk samarbejde kun kan gennemføres med stater, som holder det, de lover. I forholdet til Georgien har Rusland ikke overholdt de internationale forpligtelser, som man indgik i 1999 i Istanbul. Tidligere har denne holdning i høj grad besværliggjort en demokratisk udvikling i en i forvejen svækket region. Jeg kan kun håbe, at Rusland fremover vil støtte konstruktive forhandlinger i alle dele af Georgien, sådan som det har været traktatmæssigt fastlagt af OSCE siden 1999, og at Rusland således ikke fortsætter sin linje med at stille sig hindrende i vejen for den demokratiske udvikling.
Rusland indtager en nøgleposition i Georgien og i hele Sydkaukasus-regionen. Det skal vi tage op i Parlamentet under drøftelserne af forholdet til Rusland. Lige nu skal vi imidlertid hjælpe Georgien med at overvinde sin krise.
De Sarnez (PPE-DE ).
   - Hr. formand, dagen efter fløjlsrevolutionen, der førte til, at præsident Sjevardnadse trådte tilbage, blev der indledt et nyt kapitel i Georgien.
Mere end nogensinde før har Georgien lejlighed til at vende sig mod EU og styrke den eksisterende partnerskabs- og samarbejdsaftale. Georgien er en strategisk indfaldsport til Asien, men vi skal gøre befolkningen i Georgien bevidst om, at deres fremtid ikke blot bør bestå i et valg mellem indflydelse fra to sider, som er Rusland eller USA. Den nylige politiske krise er et stærkt signal fra befolkningen i Georgien, som har vist, at de er fast besluttet på at kæmpe for demokrati, selv om den finansielle og økonomiske situation i landet er katastrofal, og korruptionen hele tiden bliver værre.
Her nogle uger før det planlagte præsidentvalg, som skal finde sted den 4. januar 2004, skal EU tilbyde effektiv politisk, økonomisk og teknisk bistand til de nye myndigheder i Georgien for at hjælpe dem med at tilpasse de reformer, der er nødvendige for at stabilisere situationen i landet og muliggøre en fredelig gennemførelse af det kommende valg. Det er også vores pligt at tilbyde hjælp til endelige at finde en fredelig løsning på den løbende konflikt i Abkhasien og Sydossetien. Georgiens finansielle og økonomiske situation skal også underkastes vidtrækkende reformer til bekæmpelse af korruptionen. EU har allerede bevilget en samlet finansiel bistand på ca. 342 millioner euro i form af bevillinger. Nu skal der mere end nogensinde før fortsat ydes EU-støtte til den økonomiske reformproces, således at der kan genskabes en atmosfære, som fremmer udenlandske og lokale investeringer.
Endelig skal EU styrke indsatsen for at fremme demokratiske institutioner samt støtte og fremme uafhængige medier gennem bistands- og udviklingsprogrammer såsom Tacis. Georgien skal gøres opmærksom på, at det kan få betydelig støtte fra EU, som kan gøre det i stand til at genskabe en vis stabilitet i en atmosfære af demokrati og gennemsigtighed. 
Dupuis (NI ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, er vores selvagtelse virkelig så lav? Er der nogen af os, der ikke tror, at udvidelsesrunden, som omfatter de 10 lande, som bliver medlem af EU næste år, er den primære grund til, at i det mindste nogle af dem ikke synker ned i totalitarisme eller kaos, en situation, som Georgien næsten befandt sig i? Jeg tror, at det i virkeligheden er det, som Europa handler om i dag. Ja, vi føler os nedslåede, fordi resultatet af topmødet i Bruxelles ikke blev, som vi kunne have ønsket, men jeg tror, at udvidelsen historisk set altid har været en succes. Det er bevis på, at det er lykkedes for EU.
Det problem, som Georgien står over for i dag er det samme. Engang var Georgien rigere end det meste af Sovjetunionen, mens det i dag er det fattigste område. Hvis vi for seks år siden havde givet Georgien mulighed for at blive medlem af EU, ville det utvivlsomt være i samme situation som de lande, der snart kommer med i EU.
Vi skal ikke følge hr. Meijers eksempel. Han gør ikke kun os en bjørnetjeneste, men også hr. Sjevardnadse, som har sine fejl, men som også gjorde noget godt, og som bestemt ikke er en Ceaucescu eller Milosevic. Problemet er ikke, fru De Sarnez, det alternativ, som vi kan tilbyde til det mulige valg mellem Rusland og USA, som georgierne står over for. Det, vi kan tilbyde, er et valg mellem medlemskab af EU og kaos.
Det er problemet. Hr. Volcic, det er ikke et spørgsmål om nostalgi for en bipolar USA-Sovjetunion-verden. Udfordringen for EU er at skabe et alternativ for landene i Transkaukasus. Så jeg håber, at det er slut med usagte bemærkninger og den manglende evne til at tænke ud over Det Sorte Hav. Rådet har aldrig overvejet spørgsmålet, som det sagde igen i går aftes. Georgien skal straks optages på listen over ansøgerlande, således at det ligesom de baltiske lande og landene i Centraleuropa får mulighed for at slå ind på en vej, der fører til stabilitet, udvikling og demokrati ved at tilbyde EU-medlemskab i løbet af 8-10 år. 
Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, et ældgammelt kristent kongedømme, som i lang tid holdt stand mod alle erobringsforsøg, blev til en russisk koloni. Efter Første Verdenskrig oplevede Georgien en kort selvstændighedsperiode - det såkaldte kaukasiske forår - hvilket generelt er gået i glemmebogen. Den blev afsluttet af Lenin, som ikke holdt sig til sine egne grundlæggende nationalitetsprincipper. I forbindelse med Sovjetunionens opløsning opstod der en stærk frihedsbevægelse, og vi må ikke glemme, at frihedsbevægelsen i Sovjetunionen tog et kraftigt og tidligt afsæt i Georgien. Vi har meget at takke Georgien for med hensyn til jerntæppets fald. Derefter fulgte mordet på præsident Gamsakhurdia. Det kom til indre uroligheder, separatistbevægelser, Sjevardnadse-æraen, som nu - gudskelov ublodigt - er bragt til ophør. Og nu står landet ved et punkt, hvor det omsider har mulighed for at få etableret et system, som er baseret på ægte frihed.
Vi må tænke på, at dette land efter lang tids fremmed herredømme nu endelig har muligheden for igen at blive det, som det en gang var, nemlig en virkelig selvstændig og fredelig faktor i en meget vigtig og farlig region. Og derfor skal vi insistere på, at Rusland overholder de bindende forpligtelser, som det indgik over for OSCE i 1999. Når vi på en som oftest meget arrogant måde forlanger af små stater, at de skal overholde forpligtelser, som man tit har påtvunget dem, skal man også forlange af en stormagt, der frivilligt har accepteret disse forpligtelser, at den opfylder dem til punkt og prikke.
Jeg er fuldstændig enig med fru Schleicher, når hun siger, at Rusland ikke kan være vores partner, hvis det ikke overholder sine forpligtelser på dette afgørende punkt. Vi kan konstatere, at der også findes andre stater, som af geostrategiske og energimæssige årsager forsøger at etablere en vis dominans i regionen. Som partner er det derfor vores europæiske forpligtelse at stabilisere Georgien, selv om jeg ikke vil gå så langt som hr. Dupuis, der kræver fuldt medlemskab. Det er et land med en meget stor europæisk tradition, som er os en værdifuld partner og som kan være et fyrtårn for frihed i en ekstrem farlig region.
Busquin,
    Hr. formand, ærede medlemmer, EU er meget tilfreds med det fredelige udfald af de politiske ændringer, der fandt sted i Georgien efter parlamentsvalget den 2. november og præsident Sjevardnadses tilbagetræden.
Georgien har nu en enestående lejlighed til at lade fortiden bag sig og skabe en bedre fremtid for borgerne, som skal være baseret på en klar forpligtelse til demokrati, retsstatsprincippet og markedsøkonomi. Vi skal imidlertid ikke undervurdere de udfordringer, der venter Georgien, men i betragtning af Georgiens tilsagn om reformer har kommissær Patten bedt mig om at forsikre Parlamentet om, at EU er rede til at gøre alt, hvad der står i dets magt for at hjælpe Georgien med at tage disse udfordringer op.
Den umiddelbart forestående udfordring for Georgien er at afholde demokratisk præsidentvalg den 4. januar, som senere skal følges op af parlamentsvalg i overensstemmelse med forpligtelserne til OSCE og Europarådet. Kommissionen har til hensigt at bevilge Georgien en pakke på højst 2 millioner euro for at støtte forberedelserne til valgene.
Georgien står også over for store vanskeligheder med budgettet. Kommissionen har lige i henhold til en hurtig procedure vedtaget, at der skal udbetales et beløb på 5 millioner euro til et fødevaresikkerhedsprogram, således at Georgien kan opfylde de mest presserende behov i vintermånederne.
Efter at der er blevet afholdt demokratiske valg vil Kommissionen støtte den nyvalgte præsident, som er fast besluttet på at indføre reformer. Vi har taget vores strategi over for Georgien op til fornyet overvejelse, og den giver et solidt grundlag for at hjælpe Georgien med at tage fat på de prioriterede områder, hvor reformer er strengt nødvendige. Det er af afgørende vigtighed at bekæmpe korruptionen, for at et reformprogram kan give varige resultater. Kommissionen vil overveje, hvordan man kan mobilisere væsentlige ressourcer til støtte for sådanne reformer.
Jeg vil også understrege, at Kommissionen allerede under det europæiske initiativ for demokrati og beskyttelse af menneskerettighederne yder bistand til Georgien for at hjælpe med at sikre, at menneskerettighederne bliver overholdt. Sammen med Europarådet arbejder vi også på at styrke det lokale demokrati og mekanismer til beskyttelse af menneskerettighederne. Vi vil i de kommende måneder overveje, om vi bør ændre disse aktiviteter eller ej i lyset af den nylige politiske udvikling i Georgien.
EU har længe bevist sin støtte til Georgiens suverænitet og territoriale integritet. Bestræbelserne på at løse de konflikter, som splitter landet, ved at sørge for langfristet stabilitet i dette område af Sydkakausus og etablere gode arbejdsbetingelser, der er baseret på gensidig respekt mellem Georgien og Rusland, kommer til at spille en vigtig rolle i disse bestræbelser. EU vil for sit vedkommende undersøge nye måder at yde støtte på, som kan løse konflikter eller forhindre dem i at opstå. Kommissionen vil være klar til at støtte indsatsen for genopbygning efter konflikter.
Hr. formand, Kommissionen bestræber sig i tæt samarbejde med EU's særlige repræsentant for Sydkakausus, hr. Heikki Talvitie, på at bidrage til en bredere EU-politik forbindelserne med Sydkakausus. I denne proces er vores indsats for at yde støtte til Georgien både et væsentlig led og på nuværende tidspunkt af afgørende vigtighed. 
Formanden.
   - Mange tak, hr. kommissær.
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted lige efter forhandlingerne. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende beslutningsforslag:
- B5-0545/2003 af van den Bos for ELDR-Gruppen om ophævelse af moratorium for dødsstraf i Filippinerne;
- B5-0551/2003 af van den Berg for PSE-Gruppen om ophævelse af moratorium for dødsstraf i Filippinerne;
- B5-0557/2003 ) af Di Lello Finuoli og Manisco for GUE/NGL-Gruppen om ophævelse af moratorium for dødsstraf i Filippinerne;
- B5-0562/2003 af McKenna og Wuori for Verts/ALE-Gruppen om ophævelse af moratorium for dødsstraf i Filippinerne;
- B5-0567/2003 af Posselt og Suominen for PPE-DE-Gruppen om ophævelse af moratorium for dødsstraf i Filippinerne;
- B5-0569/2003 af Muscardini og Queiró for UEN-Gruppen om ophævelse af moratorium for dødsstraf i Filippinerne. 
Valenciano Martínez-Orozco (PSE ).
   - Hr. formand, den situation, der har givet anledning til beslutningen i dag, viser, at menneskerettighederne og livet, som højere værdier, aldrig respekteres fuldt ud, og demokrater verden over må hele tiden være på vagt.
Til trods for at dødsstraf ikke har ført til mindre kriminalitet i noget land, er vi meget bekymrede over at se, at 83 lande i verden stadig fastholder og anvender den. I dag må vi beklage og fordømme, at præsident Arroyo har ændret sin holdning til dødsstraf i Filippinerne. Desuden må vi ikke glemme, at mindreårige i Filippinerne i visse tilfælde er blevet dømt til døden.
EU må trække visse grænser, som vi aldrig må overskride. En af dem er netop dødsstraf. At Filippinerne kan ændre holdning til den sejr, som moratoriet var, bekymrer alle verdens demokrater meget for øjeblikket og især demokraterne i EU.
Derfor har vi i denne situation fremmet denne beslutning, som de filippinske myndigheder er nødt til at tage i betragtning, så vi fortsat kan tro på, at de værdier, som vi har betegnet som højere værdier, aldrig bringes i fare. I dag vil min gruppe stemme for denne beslutning.
Meijer (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, dødsstraf er afskyelig. Den er et middelalderfænomen, der blev anvendt af regeringer, som ikke var i stand til at bevogte deres fanger og derfor dræbte dem, før de kunne flygte.
I dag er det imidlertid endnu værre, og fænomenet dødsstraf er værst, når regeringer anvender det som et politisk instrument imod deres modstandere. Filippinerne har en forhistorie, der har været en konstant kilde til vold, og de problemer er i dag stadig uløste.
Det fremgår tydeligt af de seneste 100 års historie: USA's overtagelse af de spanske kolonier i 1898 efterfulgt af en slags selvbestemmelse i 1946 og dernæst magten overtaget af regeringer, der styrede befolkningen meget diktatorisk, navnlig det langvarige Marcos-diktatur.
Siden da har der kun været svage regeringer. Der er ganske vist kommet nye præsidenter til, men med en stærk hær i baggrunden og uden hensyntagen til modstandere og endnu mindre til uafhængighedsbevægelser, som forestillede sig en fremtid uden for Filippinerne eller i et løst forbund med de andre dele af Filippinerne.
Som følge heraf er Filippinerne altid plaget af flere former for guerillakrig. I Filippinerne i dag har venstrefløjen måske nok en repræsentation i parlamentet på tre personer, men de er der faktisk halvvejs ulovligt, mens andre dele af samme venstrefløj betragtes som terrororganisationer.
Under disse omstændigheder er dødsstraf et yderst farligt instrument i hænderne på en regering, der nægter at lytte til afvigende holdninger og modsætter sig alternative løsninger. Samtidig har den seneste tids skiftende regeringer i Filippinerne aldrig haft held til at løse de største problemer med fattigdom, afsavn, undertrykkelse og vold. Der bør, både udefra og indefra, gøres alt for, at Filippinerne får en fredelig og gunstig fremtid, og det kan ikke ske ved hjælp af dødsstraf.
Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg er enig med hr. Meijer på mange områder. Jeg er imidlertid bange for, at det er noget forenklet at betegne dødsstraffen som en reminiscens fra middelalderen. Jeg er bange for, at dødsstraf i særlig høj grad også er et moderne fænomen. Guillotinen eller den elektriske stol er symboler på den moderne tidsalder. For at dette fænomen skal forsvinde ud af den moderne tidsalder, skal vi advokere aktivt for afskaffelsen af dødsstraffen på globalt plan, og det er fuldstændig ligegyldigt, hvem der er impliceret, og hvilken stat det handler om. Vi har stor sympati og forståelse for Filippinerne, som er truet af organiseret kriminalitet, separatisme og terrorisme, og det i en grad, som kun ganske få stater på jorden.
På den anden side skal vi klart og tydeligt sige, at man kun kan bekæmpe terror og vold med lov og retsstatslighed, og at de tusinder af fængslede personer og dødsdømte på Filippinerne har den samme ret til at leve som du og jeg. Vi tager afstand fra enhver anvendelse af dødsstraf - uanset om det drejer sig om Saddam Hussein eller en nok så stor forbryder. Det gælder naturligvis også for de fængslede personer på Filippinerne. Vi skal gøre én ting fuldstændig klar, nemlig, at ingen stat har ret til - undtagen i nødsituationer - at sætte spørgsmålstegn ved det enkelte menneskes ret til at leve.
På den baggrund er EU principielt modstander af dødsstraf og gør dette til et tiltrædelseskriterium. Vi skal imidlertid også gøre det til et kriterium, som vi måler vores partnere på. Derfor retter vi en utvetydig appel til Filippinerne om a) at overholde moratoriet, b) at revurdere de tusindvis af sager, hvoraf mange er tvivlsomme - med retlige fejl og med politisk vilkårlighed - og c) at afskaffe dødsstraffen i al almindelighed, fordi den ikke er noget middel til at gennemføre retsstatslige principper med.
Sandbæk (EDD ).
    Hr. formand, jeg er meget bekymret over præsident Arroyos beslutning om at give efter for presset og ophæve et næsten fireårigt moratorium, på trods af at hun er imod princippet om at tage et menneskeliv. Denne beslutning understreger et afgørende behov for et FN-moratorium om dødsstraf, hvilket ville gøre det langt sværere at give efter for pres for at genoptage henrettelser. Det ville også stoppe de fuldstændig uacceptable henrettelser af mentalt handicappede mennesker og af børnemishandlere, der finder sted i adskillige lande og vil finde sted på Filippinerne fra januar 2004.
Filippinerne er jo kun ét af mange steder i verden, hvor man risikerer at blive idømt dødsstraf for ikke-voldelige forseelser, f.eks. for blasfemi i Pakistan og skatteunddragelse i Kina. Også uskyldige mennesker er i risikozonen. I 2003 blev ni mennesker benådet i USA, fordi de var uskyldige.
Vi må acceptere, at det strafferetlige system i et land afspejler traditioner og specielle historiske forhold, men dødsstraf er at nægte et menneske dets værdighed. EU's bestræbelser på at afskaffe dødsstraffen og indføre et universelt moratorium skal derfor gøres klart og eksplicit for alle EU's partnere. 
Busquin,
    Hr. formand, ærede medlemmer, Kommissionen ser med stor bekymring på fru Arroyos beslutning om at hæve moratoriet for dødsstraf i Filippinerne. EU er imod dødsstraf under alle omstændigheder, da det tror på ethvert menneskes iboende værdighed og ukrænkelighed. EU har derfor bedt fru Arroyo om at tage sin beslutning op til fornyet overvejelse for ikke at stå i vejen for gennemførelser og har opfordret hende til at opretholde moratoriet, der har været i kraft siden marts 2000.
Vi er også især bekymret, fordi Højesteret har afsagt dødsdom over 15 mindreårige, hvilket er en overtrædelse af artikel 6, stk. 5, i Den Internationale Konvention om Borgerlige og Politiske Rettigheder, som Kommissionen støtter gennem særlige aktioner. I sin meddelelse fra maj 2001 om EU's rolle i forbindelse med fremme af menneskerettigheder og demokrati i tredjelande stadfæstede Kommissionen sin prioritering af finansiering af projekter til afskaffelse af dødsstraf.
Følgelig inkluderede den afskaffelse af dødsstraf i de prioriterede temaområder i det europæiske initiativ for demokrati og beskyttelse af menneskerettighederne for perioden 2002-2004 og bevilgede et særligt budget på 12 millioner euro til aktioner på dette område for 2000-2004. I overensstemmelse med vores tilsagn bidrog vi med omkring 500.000 euro til kampagnen mod dødsstraf i Filippinerne i 2002 som led i det europæiske initiativ for demokrati og beskyttelse af menneskerettighederne.
Kommissionens meddelelse "Et nyt partnerskab med Sydøstasien" slår fast, at alle nye bilaterale aftaler, der indgås med lande i Sydøstasien, skal omfatte den væsentlige bestemmelse om menneskerettigheder. I den forbindelse skal denne væsentlige bestemmelse, der har dødsstraf som et af de grundlæggende aspekter, prioriteres i enhver kommende bilateral aftale mellem EU og Filippinerne. 
Formanden.
   - Mange tak, hr. kommissær.
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted lige efter forhandlingerne.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende beslutningsforslag:
- B5-0546/2003 afAndreasen, André-Léonard og van den Bos for ELDR-Gruppen om Moldova;
- B5-0555/2003 af Belder for EDD-Gruppen om Moldova;
- B5-0558/2003 af Di Lello Finuoli og Markov for GUE/NGL-Gruppen om Moldova;
- B5-0559/2003 af Wiersma for PSE-Gruppen om den politiske situation i Moldova;
- B5-0561/2003 af Isler Béguin og Schroedter for Verts/ALE-Gruppen om den politiske situation i Moldova;
- B5-0568/2003 af Gahler, Posselt, Sacrédeus og Tannock for PPE-DE-Gruppen om Moldova. 
Casaca (PSE ).
   - Hr. formand, jeg tror, at vi alle, da vi så jerntæppet falde og Sovjetunionen forsvinde, var overbevist om, at der opstået en enestående mulighed for udvikling, fred og fremskridt i hele det centrale og østlige Europa. Vi var enige om, at vi stod over for historiens afslutning, og at en ny tid var oprunden. Den hidtil mest dramatiske dementi heraf er nok Moldova. Moldova er et tydeligt eksempel på, at historien ikke altid bevæger sig ad den vej, som dens aktører udstikker, og Moldova er et af de værste eksempler i nutidens Europa. Det er et land hærget af etniske konflikter, med en del af sit landområde besat af udenlandske militærstyrker, hvor økonomien er totalt kollapset, hvor mafiaen hersker, og som indbyggerne forsøger at slippe ud af på enhver tænkelig måde.
Vi må ikke glemme, at fra 2007, ifølge den officielle tidsplan for udvidelsen, får Moldova fælles grænse med EU. Moldova – og her henvender jeg mig til kommissæren – kan derfor ikke betragtes som en mindre sag. Det må ses som et prioriteringsområde af det europæiske diplomati. Den nuværende tilstand må ikke fortsætte, og jeg mener, at vores beslutning bør forstås som en stor appel til alle institutionerne om at skænke Moldova den allerstørste opmærksomhed, så der kan findes en løsning på den aktuelle konflikt, der er ved at bringe landets og hele det centrale og østlige Europas stabilitet i fare. 
Belder (EDD ).
   - Hr. formand, det var imponerende ord, som kommissær Verheugen henvendte til Moldova den 5. december under sit besøg i Chisinau. Han talte bl.a. om "europæiske perspektiver". Han bebudede også en særlig EU-handlingsplan for Moldova inden maj 2004. Jeg håber sandelig, at det først og fremmest bliver en praktisk støtteplan, som ikke skaber nogen falske forhåbninger i Chisinau.
Samtidig er Transdnjestr, som ikke er anerkendt af det internationale samfund, stadig det åbne sår i Moldova set ud fra et politisk synspunkt. Den Russiske Føderations politisk-militære rolle er tydelig her. Det er den nærmeste tids afgørende prøve på, om EU og Rusland virkelig stræber efter fælles stabilitets- og sikkerhedsmål på vores kontinent. Hvad var det, vi sagde om godt naboskab? Transdnjestr er et afgørende spørgsmål for Rådet og Kommissionen i deres forbindelser med Kreml. Hvad var det, vi sagde om EU-prioriteter?
Meijer (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, den overvejende rumænsktalende region, der tidligere var kendt som Bessarabien og nu hedder Moldova, var en del af Rumænien mellem de to verdenskrige, men tilhørte Rusland både før og efter.
Da Sovjetunionen brød sammen, blev det rumænske flags farver valgt, og mange tænkte på en tilbagevenden til Rumænien. Siden da er landet blevet splittet af divergerende holdninger om dets politiske fremtid.
Mange i de to stridende befolkningsgrupper støtter en gammeldags autoritær kommunist, som giver dem det bedste håb om overlevelse til trods for deres lave indkomst. Det er imidlertid det eneste, de er enige om.
Det mindretal, der taler slavonsk, hovedsageligt på den smalle strimmel jord på den østlige side af floden Dnestr, ønsker at fastholde det traditionelt stærke bånd til Ukraine, Rusland og Belarus. Det rumænsktalende flertal i resten af landet ville nok for længst have tilsluttet sig Rumænien, hvis ikke det land var så langt bagud i forhold til Vesteuropa. Som Rumænien er nu, er der ikke mange, som mener, at det haster med at tilslutte sig det meget større land.
I Rumænien er bestræbelserne på at få Moldova tilbage også blevet mindre. Da jeg besøgte Rumænien sidste år, hørte jeg endog et rumænsk medlem af parlamentet erklære stolt, at Rumænien er det eneste land, der stadig overholder Molotov-Ribbentrop-pagten, som fastlagde Sovjetunionens nye vestlige grænser umiddelbart inden Anden Verdenkrig.
EU må passe på, at det ikke gør sig selv til vogter af den kortvarige aftale mellem Stalin og Hitler i al evighed. De to stridende befolkningsgrupper i Moldova blev engang enige om at skilles fredeligt, hvis flertallet ville tilslutte sig Rumænien. Det ville derfor være klogt at overveje muligheden af, at floden Dnestr igen bliver grænsen mellem Rumænien og Ukraine i fremtiden. Det er en anden mulighed, som vi bør holde os for øje.
Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, undskyld mig, men jeg må bede Dem indtrængende om at ringe rigtig kraftigt, for de fleste kolleger regner med, at afstemningen tidligst vil finde sted om en time, og det tager sin tid, før de kan være her. Sidste gang var der mange, som ikke nåede frem til afstemningen, fordi der blev ringet til afstemning for sent.
Formanden.
   - Jeg kan meddele hr. Posselt, at vi har givet besked om, at klokkerne i Parlamentet skal fungere, så må vi håbe, at medlemmerne er vågne. De ærede medlemmer kender reglerne. Mange tak for Deres positive oplysning.
Gahler (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hvis vi kigger på, hvilke krav og hvilke forventninger vi giver udtryk for i vores beslutningsforslag om Moldavien, kan vi se, hvilken arkæisk forfatning landet stadig befinder sig i med hensyn til demokratiske og civilsamfundsmæssige standarder. Af regeringen forventer vi bl.a., at den respekterer demokratiske principper, at den overholder menneske- og mindretalsrettigheder, og at den gør det muligt for civilsamfundet og den parlamentariske opposition at udøve deres forfatningsmæssige rettigheder. Desuden forventer vi, at den sætter en stopper for menneskehandel i al almindelighed og kvinde- og pigehandel i særdeleshed. Det er krav, som vi allerede stillede til andre lande for flere år siden, og som i mellemtiden også er blevet efterkommet på mange områder i Central- og Østeuropa. Det er imidlertid tydeligt, at man i Moldavien ikke har lagt grundstenen til demokrati og markedsøkonomi endnu.
Situationen forværres yderligere af de facto-regimet i Transnistrien, som kun kan fastholde magten med russernes hjælp. Ligesom i Georgien kan vi konstatere - som vi var inde på under den forrige forhandling - at Rusland desværre heller ikke her bruger sin indflydelse til at stabilisere, men derimod til at destabilisere situationen. Hvad angår Moldavien, kunne jeg virkelig godt ønske mig, at vores regeringer også ville lade det komme klart til udtryk i deres hyppige dialoger med russerne. Det er evident, at man kun kan opnå en økonomisk og politisk stabilisering i Moldavien, hvis denne konflikt bliver løst, og det sker ikke uden Ruslands medvirken. Det skal fordømmes på det kraftigste, at Rusland ikke trækker sine tropper ud med udgangen af 2003, som man ellers havde lovet. Det er ikke noget bidrag til en løsning, hvis Rusland ensidigt fremlægger en plan, som forlænger status quo. Derfor skal der ikke alene bebudes, men også fremlægges en fredsplan i selve Moldavien. Jeg kunne forestille mig, at regering og opposition sætter sig sammen i den forbindelse.
I EU skal vi yde vores bidrag til, at f.eks. et OSCE-mandat, som vi har forhandlet om her, også kan gennemføres i praksis. Her mener jeg, at vi endnu en gang bør understrege, at multilaterale løsningstiltag er vigtige i den forbindelse, og at vi skal opfordre Rusland, Ukraine og Rumænien til ikke at tage ensidige skridt.
Sacrédeus (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, som kristelig demokrat og svensk medlem af Europa-Parlamentet er jeg meget glad for, at Moldavien-spørgsmålet er genoptaget. Det er ikke lykkedes Moldavien at stabilisere sin demokratiske udvikling efter Sovjetunionens sammenbrud. Som hr. kommissær Busquin meget vel ved, er sprogspørgsmålet og den kulturelle samhørighed årsager til splittelse for hele det moldaviske folk, det vil sige spørgsmålet om det rumænske sprogs og den nationale moldaviske bevægelses position i samfundet kontra det russiske sprogs position og den russiske og østlige orientering.
Vi europæiske og svenske kristelige demokrater vil udtrykke vores støtte til oppositionen i Moldavien, som ledes af det kristelige demokratiske parti under Iurie Rosca. Vi opfordrer dem til frit at slå til lyd for en europæisk, demokratisk og pluralistisk orientering i det moldaviske samfund på grundlag af de fælles værdier, som EU i sidste ende hviler på. Det, der står i denne beslutning om, at det moldaviske demokrati ikke er stabiliseret, er en meget sand konstatering. Omstændighederne i Transnistrien, som i praksis er en udbryderrepublik, gør ikke situationen lettere.
Jeg mener, at Kommissionen og Det Europæiske Råd bør bestræbe sig på at styrke den kulturelle udvikling i Moldavien, så landet kan få en selvstændighed, hvor dets eget sprog, moldavisk, får sin retmæssige plads. De massedemonstrationer, der er gennemført i Chisinau de seneste år, tyder på, at landet skal have størst mulig støtte til en demokratisk, pluralistisk udvikling, og for at den kommunistiske ledelse i landet ikke skal kvæle oppositionen.

Busquin,
    Hr. formand, ærede medlemmer, EU har længe været bekymret over problemet med Transnistrien. I erklæringen fra OSCE-topmødet i Maastricht for nylig, som Kommissionen stadig er fuldt ud enig i, stadfæstede EU's formandskab vores tilsagn om at sikre Republikken Moldaviens suverænitet og territoriale integritet, som det bekræftede sin fulde støtte til i forbindelse med fempartsforhandlingerne mellem OSCE, Den Russiske Føderation, Ukraine og de to berørte parter. EU mener, at denne ramme er et gennemsigtigt rum, der er passende til at finde en politisk løsning på konflikten.
I Maastricht gav EU udtryk for sin skuffelse over, at Rusland ikke har gjort fremskridt i forhold til den forpligtelse, som Rusland indgik i Istanbul i 1999, om at trække sine tropper og krigsmateriel tilbage fra Transnistrien. Da kun en ægte multinational forpligtelse kan få international legitimitet, har EU opfordret Rusland til at opfylde sine forpligtelser og gentaget, at EU er rede til at hjælpe med at finde en multinational løsning i OSCE's regi.
EU handler også konkret for at løse konflikten. Kommissionen er sammen med Moldavien ved at lægge sidste hånd på en aftale til indførelse et system til dobbelt kontrol af Moldaviens ståleksport til EU. Systemet skal give Moldavien bedre kontrol med eksport fra den region, der vil løsrive sig. Kommissionen opfordrer ligeledes Moldavien til at øge kontrollen med sine grænser og toldområde. I marts 2003 organiserede Kommissionen et indledende møde mellem Moldavien og Ukraine, på hvilket man planlagde at indføre fælles kontrol langs de to landes fælles grænser og at diskutere bilaterale spørgsmål. Der vil blive holdt et andet møde i januar 2004.
Initiativet det udvidede EU - nyt naboskab åbner for nye perspektiver, der gør det muligt for Moldavien at nyde godt af den stabilitet, sikkerhed og fremgang, som vi har bragt i stand inden for det udvidede EU. Vi håber, at den meget klare udsigt til medlemskab af EU, som vi tilbyder Moldavien som led i det dette initiativ, vil være et incitament til at få løst konflikten i Transnistrien. Kommissionen vil fortsat være opmærksom på, hvordan situationen udvikler sig, og vil minde Den Russiske Føderation om problemet med overholdelse af forpligtelserne fra Istanbul. 
Formanden.
   - Mange tak, hr. kommissær.
Forhandlingen under ét er afsluttet, og vi går over til afstemning(1) 

Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt og ønsker alle god ferie, så De kan lade op og være klar til den femte mødeperiode i 2004. Glædelig jul og godt nytår!
(1) 

