Stemmeforklaringer
Mundtlige stemmeforklaringer
Antonio Masip Hidalgo
(ES) Hr. formand! Jeg håber, at hr. Berlusconi vil blive retsforfulgt af domstolsmyndighederne for de forbrydelser, han har begået, og at hans dominans af pressen vil få en ende. Visse parlamentsmedlemmer, som ikke stemte for, at han skulle idømmes en straf, må holde op med at vende det blinde øje til, da det, der sker i Italien med hensyn til frihedsrettigheder, er en meget alvorlig sag. Den påvirker og vedrører alle europæere, uanset afstemningsresultatet i dag.
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Hr. formand! Jeg stemte for den beslutning, der sammen med andre grupper er udarbejdet af Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet, fordi vi skal sikre informationsfrihed, ytringsfrihed og meningsmangfoldighed i alle EU's medlemsstater. Informationsfriheden er grundlaget for et frit demokratisk samfund, og i chartret om grundlæggende rettigheder fastlægges det, at enhver har ret til ytringsfrihed, og denne ret omfatter retten til have sin egen overbevisning og til at opnå og sprede oplysninger og idéer uden statsinstitutioners indblanding. Vi må derfor som medlemmer af Parlamentet støtte udviklingen af uafhængige medier og retfærdige konkurrenceforhold på nationalt plan. For at sikre reel pressefrihed skal statsinstitutioner være rede til at forsvare ytringsfriheden og fremme udviklingen deraf, hvilket er det vigtigste, når man vil sikre de grundlæggende værdier og rettigheder i EU.
Crescenzio Rivellini
(IT) Hr. formand! "Det, der for en sommerfuglelarve er verdens ende, er for hele verden en sommerfugl". Disse tanker, der stammer fra en kinesisk filosof, er af relevans i forbindelse med denne forhandling, hvis vi tænker på, at præsident Obama vandt Nobels fredspris til trods for angreb på den fjendtligt indstillede fjernsynsdækning, der var, og vi drøfter her beskyldninger om manglende frihedsrettigheder, der kun er motiveret af en ting, nemlig hadkulturen mod hr. Berlusconi.
Hadkulturen, som fremgik af fotomontagen af premierministeren bag tremmer ved de gadedemonstrationer for pressefrihed, hvor man så masser af røde flag og alle mulige krænkende slagord. Hadkulturen, som Parlamentet må påtage sig ansvar for, hvis man vil forhindre det skammelige antidemokratiske angreb fra Jacobiner-venstrefløjen.
Det kan godt være, at Europa, der altid har haft svært ved at affinde sig med et stærkt og beslutsomt Italien, lader som om, man ikke er klar over alt dette for at bagatellisere Italiens magt. Det italienske folk vil ikke tillade dette. De vil ikke lade uhæderlige europæiske statsmagter forsøge at lave om på Italien på grund af hadkulturen hos personer i Italien, der blot ønsker at vælte centrum-højre-regeringen, som jo har vundet et demokratisk valg.
Ud af dagbladene med det højeste antal læsere i Italien er de 18 imod eller er ikke knyttet til regeringen, og kun fem kan beskrives at være centrum-højre-orienteret, og vi hører alle former for krænkende udsagn. Dette er sandheden, og af hensyn til demokratiet er det på tide, at man her i Parlamentet taler om den italienske venstrefløj, som er antidemokratisk og besat af hadkulturen.
Krisztina Morvai
(HU) Hr. formand! Lad os sende et signal til de løgnere i Ungarn, som påstår, at der ikke er og ikke skal være plads til Jobbik i Europa-Parlamentet, ved at sige, at stemmerne fra de tre medlemmer af den ungarske Jobbik-delegation afgjorde, at Italien ikke blev udsat for fordømmelse her i dag fra de tilstedeværende uretfærdige, diskriminerende kræfter. Dette er det første, jeg gerne vil sige. For det andet gjorde vi ikke dette på baggrund af politisk gruppedisciplin, men som følge af den referenceværdi, som retfærdighed udgør. Vi tog først og fremmest også højde for, at man forsøgte sig med dobbeltmoral. Jeg beklagede mig faktisk i går over for hr. Barroso, fordi den socialliberale regering i Ungarn har overtrådt meningsfriheden, ikke ved at koncentrere magten over pressen eller medierne, men ved at skyde folk i øjnene, sætte dem i fængsel, tortere dem i fængslerne og føre en række skinretssager. Hr. Barroso sagde som reaktion herpå, at det var et indre anliggende. Hvordan kan dette være et indre anliggende, når spørgsmålet i Italien ikke er et indre anliggende? Jobbik vil ikke tillade, at man anvender denne form for dobbeltmoral i Parlamentet.
Licia Ronzulli
(IT) Hr. formand! Man har i Europa også bemærket, at den italienske opposition har feberfantasier og er begyndt at se syner.
Det vækker naturligvis ikke jubel hos os, fordi vi her i Parlamentet ville have foretrukket at tale om de reelle problemer, som folk beder os om at løse, men vi kan trøste og med, at EU i hvert fald har afsagt en dom, som end ikke Antonio Di Pietro vil kunne anfægte. Dette skete faktisk allerede i 2004, hvor den centrale figur igen var hr. Di Pietro støttet af andre medlemmer, og nu har han sendt de andre herhen for at gøre det samme, men der har ikke været nogen form for jubel, for så vidt angår denne bevægelse.
De italienske vælgere ønskede desuden at fjerne kommunisterne fra Parlamentet, og de er ikke længere at finde her i salen. Pressefrihed i Italien er intet andet end et forsøg fra forlagsvirksomheders, dommeres og politikeres side på at fratage premierministeren og hans regering legitimitet. Dette giver imidlertid anledning til en sand menneskejagt, hvor man som besat kun jagter én eneste mand, og til en borgerkrig, der med ammunition fra visse venstrefløjskræfter kan få meget alvorlige konsekvenser.
Siiri Oviir
(ET) Hr. formand! Der er adskillige måder, hvorpå man kan ødelægge mediepluralisme og fodre befolkningen med subjektive informationer og forhindre meningsmangfoldighed. Det kan f.eks. ske ved at monopolisere medierne økonomisk gennem direkte ejerskab, men dette er ikke den eneste mulighed. Man kan f.eks. opnå informationsmonopol ved, at man besætter stillinger i de vigtigste offentlige medietilsynsorganer med medlemmer fra et bestemt parti - dvs. med medlemmer fra det regerende parti - og ved at blokere for andre holdninger. Der er andre eksempler, og her i Parlamentet har vi hørt om dem i forbindelse med drøftelserne om dette emne. Der var formentlig tale om faktiske forhold.
Alt dette er bevis på, at hvis Europa ønsker at være demokratisk, har vi brug for nogle regler, og vi har brug for direktiver for at kunne etablere mediepluralisme. Jeg støttede derfor beslutningen fra ALDE, Socialdemokraterne og De Grønne, hvor der stilles forslag af nøjagtig denne type.
Carlo Casini
(IT) Hr. formand! Først og fremmest vil jeg gerne korrigere min første og anden stemmeafgivning - jeg ville undlade at stemme, men jeg kom til at begå en fejl, fordi jeg var lidt for hurtig og trykkede på den forkerte knap. Jeg undlod således at stemme i de to første stemmeafgivninger i dag.
Jeg vil gerne nævne, at man har forsyndet sig alvorligt i det forslag, der har ført til forhandlingen i dag, og det er en forsyndelse, som allerede er blevet påpeget af præsidenten for Den Italienske Republik. Oven i denne forsyndelse har man så meget opportunt valgt den italienske premierministers søgsmål mod visse dagblade - en retssag, der helt klart er i fuld overensstemmelse med retsstatsprincippet - som et middel, hvormed man kan angribe ham.
Vi har således ikke stemt for forslaget fra Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa, fra Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre osv., men vi har heller ikke stemt for forslaget fra Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater), fordi man i dette forslag, selv om det fortjener anerkendelse i det omfang, at det sikrer Italiens værdighed, totalt overser det problem i form af den ligevægt mellem medierne og de øvrige statslige magtfaktorer, der er i Europa, og som også er et alvorligt problem i Italien. Dette vedrører ikke blot den italienske premierministers interessekonflikt i denne sag, men drejer sig også om andre problemområder.
På den anden side stiller mit parti, UDC, på nationalt plan til stadighed spørgsmål til flertallet vedrørende dette område. Jeg mener, at vi også skal sende et signal om støtte ved at undlade at stemme.
Carlo Fidanza
(IT) Hr. formand! Denne forhandling har vist os, hvordan den italienske venstrefløj i stadig større grad befinder sig fjernt fra de folkelige strømninger. Der har ikke været nogen opstand blandt italienerne, men eliten inden for retsvæsenet, forlagsverdenen og det politiske liv har foretaget en politisk manøvre for at omstøde en dom, som folket retmæssigt afgav for nogle få måneder siden.
De røster her i Parlamentet, der i de sidste par dage har hævdet, at italienerne er bekymret over, at pressefriheden er truet af hr. Berlusconi, lyver, og det ved de godt. Alle ærlige italienerne erkender, at der i Italien er dagblade, radiostationer og tv-kanaler, som fungerer frit, at mange af disse dagblade har en redaktionel politik, der går imod den italienske premierministers politik, at hvis der er manglende pluralisme, er det inden for den eneste - og jeg gentager, den eneste - fagforening, der anerkendes af italienske journalister, og som er skamløst venstreorienteret, samt at programproducenter, kommentatorer og komikere, hvis synspunkter er i modstrid med den italienske premierministers holdninger, let kan finde beskæftigelse og arbejde i statsdrevne fjernsynskanaler eller i fjernsynskanaler, der ejes af den italienske premierminister, uden at deres frihed er truet.
Hvis italienerne nærer nogen bekymring og frygt, så handler det ligesom hos alle europæere om krisen, ulovlig indvandring, jobsituationen og pension, men bestemt ikke om informationsfriheden, der aldrig har været truet, og som tværtimod er under dagligt angreb som følge af venstrefløjens ensidige synspunkter.
Lena Ek
(EN) Hr. formand! Jeg vil citere John Stuart Mill og derefter vil jeg fortsætte på svensk. "Hvis hele menneskeheden undtagen en havde et synspunkt, og den ene tænkte modsat, ville menneskeheden have lige så lidt ret til at censurere mod den ene, som han, hvis han havde magt, ville have ret til at censurere mod menneskeheden."
(SV) Italien udgør en del af demokratiets vugge i Europa. Det er derfor beklageligt, at de italienske medier befinder sig i den situation, de gør i dag. Respekt for grundlæggende menneskerettigheder i alle lande i Europa er hjerteblod i EU-samarbejdet. Det er fuldstændig forkert at påstå, sådan som Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) gør, at dette ikke er tilfældet. PPE-gruppen gemmer sig bag disse argumenter, og ved at gøre dette gavner man Silvio Berlusconis sag.
Mangfoldighed i medierne involverer mange forskellige aktører, der har mulighed for at fungere uden statslig indblanding i deres indhold. For at vi kan have en livlig demokratisk debat i Europa har vi brug for uafhængige medier i alle medlemsstater. Hvordan man opnår dette, er ikke EU's sag. På den anden side er det faktisk en sag, der skal håndteres på EU-plan, når man vil sikre pressefriheden. Jeg beklager derfor resultatet af dagens afstemning om beslutningen om mediernes frihed i Italien.
Peter van Dalen
(NL) Hr. formand! Jeg er ikke imponeret over hr. Berlusconis politiske og moralske lederskab og desværre ligger Italien ikke øverst på listen over lande, når det drejer sig om pressefrihed. Informations- og pressefrihed er dog først og fremmest en sag for Italien selv. Italienerne selv skal gribe ind på dette område. Og heldigvis gør de faktisk dette ved f.eks. at ophæve den italienske premierministers immunitet. Desuden viser den nylige lancering af dagbladet Il Fatto Quotidiano, at der er en kritisk presse i Italien, og at den har manøvrefrihed.
Jeg opfordrer derfor italienerne selv til fortsat at være på vagt over for ethvert angreb på pressefriheden i deres land. Jeg håber ikke, det er nødvendigt, at bureaukratiet i Bruxelles skal blande sig i dette. Vi ønsker immervæk ikke "mere Europa", men snarere et Europa, hvor man fokuserer på kerneområderne. Kun på denne måde kan Europa vinde vælgernes tillid.
Hannu Takkula
(FI) Hr. formand! Informationsfrihed er et særdeles vigtigt emne, og personligt stemte jeg for beslutningen. Vi må dog huske på, at frihed også medfører ansvar, og at vi i Europa har brug for kritiske og gennemsigtige kommunikationsmidler. Vi skal sikre, at dette også er tilfældet fremover. Den europæiske historie viser, hvilke rædsler der har været resultatet, når medierne har været sat udenfor, og informationerne ikke har kunnet strømme frit.
Jeg tror, at vi i Parlamentet på dette område skal se på hele Europa og ikke blot på en enkelt medlemsstat. Vi er derfor nødt til at se på spørgsmålet i et bredere perspektiv og fastsætte nogle principper, vi holder fast i, uanset om det er socialdemokrater, liberale eller højrefløjen, som er ved magten. De samme regler skal finde anvendelse i alle situationer, og vi skal træffe forholdsregler for at sikre, at informationsfriheden bliver bevaret. Det er en af de grundlæggende frihedsrettigheder, som EU forhåbentlig også vil bevare i de kommende år. Jeg håber også, at alle vil blive behandlet ifølge de samme standarder.
Chris Davies
(EN) Hr. formand! EU hævder at favne fine principper om frihed og demokrati, og de gentages og forstærkes alle i Lissabontraktaten, men igen og igen vender vi det blinde øje til, at der finder åbenlyse overtrædelser sted i den ene eller anden medlemsstat. Vi peger ikke fingre ad dem, der undlader at bakke op om de principper, EU bygger på. Vi vil helst ikke lave ballade, men vi havde i dag mulighed for at stå fast og sige, at den italienske premierministers kontrol over pressen er et klart overgreb.
Der er problemer i andre medlemsstater, men det står værst til i Italien. Takket være stemmerne fra UK Independence Party og det britiske Konservative Parti tabte vi i dag med én stemme. Det var altså et spørgsmål om en enkelt stemme. Det Konservative Parti i Storbritannien siger, de ønsker at føre social- og beskæftigelsespolitikken væk fra EU og tilbage til Storbritannien. De siger ikke, at de også gerne vil hindre EU i at spille nogen som helst rolle med hensyn til at stå fast på de grundlæggende frihedsrettigheder, som understøtter demokratiet i hele Europa.
Philip Claeys
(NL) Hr. formand! Jeg er også meget glad for, at beslutningen er blevet stemt ned, da det er uacceptabelt, at Parlamentet skal misbruges til at føre en politisk heksejagt på en bestemt politiker. Det er ligeledes uacceptabelt, at Parlamentet udpeger sig selv til en form for europæisk Big Brother på dette område, en storinkvisitor, der direkte blander sig i et spørgsmål, som helt og aldeles er en sag for de enkelte medlemsstater.
De medlemmer, der her langer ud efter en formodet trussel mod informationsfriheden i Italien, en trussel, der er det rene opspind, er de første til varmt at gå ind for mundkurvslove, der helt og aldeles er rettet mod politisk udryddelse af anderledestænkende. Dette hykleri på venstrefløjen er afskyeligt. Faktisk ville vi, hvis der var blot halvt så meget informationsfrihed i Belgien, som der er i Italien, allerede være kommet et langt skridt videre.
Daniel Hannan
(EN) Hr. formand! Det tjener ikke til Parlamentets ære, at hele vores dagsorden i dag, ja hele vores afstemning, har drejet sig om en sag, der slet ikke burde være blevet behandlet. Sagen ligger uden for Parlamentets ansvarsområde og hører hjemme inden for medlemsstaternes beføjelser.
Det er ikke min specielle opgave at gå i brechen for Silvio Berlusconi. Det glæder mig, at de britiske konservative medlemmer ikke længere sidder sammen med hans partikolleger i Gruppen for Det Europæiske Folkeparti, men jeg kan ikke have været alene om at nære modvilje mod den farisæiske selvretfærdighed, vi har været vidne til fra den anden side under denne forhandling. De beklagede sig over, at hr. Berlusconi fik immunitet mod strafferetslig forfølgelse uden at nævne, at de som parlamentsmedlemmer har en tilsvarende immunitet. De klager over, at han dominerer medierne, uden at nævne de mange millioner euro af skatteydernes penge, som Parlamentet bruger på at promovere sig selv.
Denne beslutning - og den kendsgerning, at den overhovedet blev behandlet i dag - tjener ingen til ære. Det er ikke ærefuldt for italienerne, der tyede til Parlamentet her med en strid, de havde tabt i deres egen nationalstat, og det er ikke ærefuldt for resten af os, som dristede os til at involvere os. Disse spørgsmål bør rettelig afgøres via de nationale demokratiske mekanismer og procedurer i Den Italienske Republik. Lad mig gentage min anmodning om, at Lissabontraktaten sendes til folkeafstemning. Pactio Olisipiensis censenda est!
Syed Kamall
(EN) Hr. formand! Jeg tror, vi alle her i Parlamentet tager spørgsmålet om mediepluralisme alvorligt. Vi vil alle gerne se større mediepluralisme i hele EU. Jeg nærer bekymring vedrørende mediepluralismen i en række medlemsstater. Jeg nærer bekymring vedrørende mediepluralismen i en række lande uden for EU, men for disse landes vedkommende, f.eks. Cuba og Nordkorea, rejser Socialdemokraterne ofte aldrig spørgsmålet. Socialdemokraterne holder temmelig lav profil vedrørende mediepluralismen i disse lande.
Men der er et særdeles vigtigt princip her. The Rolling Stones sang en gang "You can't always get what you want", og når man ikke kan få det, man gerne vil have, må man henholde sig til den demokratiske proces i sit land for at få overtalt vælgerne til at fjerne den regering, man ikke kan lide. Man beslutter sig ikke for at gå til Europa-Parlamentet og forsøge at få demokratiske beslutninger omstødt der. Dette er et princip, som De Konservative sætter højt, og jeg er derfor stolt over den rolle, som De Europæiske Konservative og Reformister spillede med hensyn til at nedstemme denne afskyelige beslutning.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Hr. formand! Jeg synes, den demokratiske afstemning her i Parlamentet så absolut har vist det, som alle ved, nemlig at der er informationsfrihed i Italien.
Venstrefløjen forsøgte jo at finde punkter, man kunne gøre indvendinger imod - men hvorfor? Fordi de, som jeg allerede nævnte i Bruxelles, har så mange dagblade i Italien, men de ved ikke, hvad de skal skrive, og det eneste, de så kunne finde på var - samtidig med at de undervejs har forsinket Parlamentets arbejde i en måned - at bakke op om den forestilling, at der ikke er informationsfrihed i Italien.
I deres mange dagblade kan de ikke skrive, at regeringen i Italien har flyttet jordskælvsofrene i Aquila ud af teltlejrene og tilbage til ordentlige huse på blot fire måneder. I deres dagblade kan de ikke skrive, at en ny regering under Berlusconis ledelse på tre måneder har fået fjernet det affald fra Napolis gader, som de havde ladet hobe sig op i årevis. De kan ikke skrive, at Italien ifølge OECD er det land, hvor der til trods for den økonomiske krise er mistet færrest arbejdspladser. De kan ikke skrive i deres dagblade, at ingen banker i Italien er kollapset og ingen sparere har mistet deres penge - til trods for den økonomiske krise. De kan ikke skrive det, for ingen læser aviserne, ingen tror på dem, og de skyder skylden på den påståede manglende informationsfrihed.
Ved De, hvad vi siger i Italien? Vi siger, at de er ligesom dem, der har åbnet arenaen, ladet tyrene undslippe og leder efter hornene. Men de har mistet tyrene, stemmerne, i massevis i Italien. De forsøgte - jeg skal nok gøre mig færdig - at få dem tilbage i EU-sammenhæng, hvor de også havde flertal, men hvor de nu har mistet det flertal.
Med al respekt for de personer i Europa, som gerne ville vise, at det modsatte var tilfældet, har demokratiet atter vist, at informationsfriheden er i live og har det godt i Italien.
Seán Kelly
(EN) Hr. formand! Jeg glæder mig meget over resultatet af dagens beslutning, fordi Italien er en medlemsstat i EU, og det at inkludere landet specifikt i et forslag i Parlamentet ville forekomme temmelig overflødigt. Jeg håber dog, at vi fremover får mulighed for at drøfte spørgsmålet om informationsfrihed, pressefrihed og individuelle journalisters frihed til - inden for de organer, hvor de arbejder - at udtrykke deres holdninger. Og vi bør påse, at dette gælder i hele EU, idet vi ikke kun bør drøfte forholdene i et bestemt land. Resultatet i dag betyder, at det var en god dag for EU og en god dag for demokratiet.
Aldo Patriciello
(IT) Hr. formand! Som sædvanlig er vi i gang med i Parlamentet - og således ikke i Deputeretkammeret eller Senatet i Italien - at drøfte og stemme om emner, der udelukkende er af national interesse og relevans.
Efter de indvandringsrelaterede beskyldninger mod den italienske regering her i Parlamentet fra de medlemmer, der er i opposition - ikke på grund af en mærkelig konspiration, som de ser sig selv som ofre for, men på grund af folkets suveræne vilje - er der atter gjort et opportunistisk, latterligt og egennyttigt forsøg på at fordreje den virkelige situation i Italien med det eneste formål at nedgøre regeringen og vores land i person af vores premierminister, hr. Berlusconi.
Mindretalspartier har forsøgt at vinde valget med en ensidig reklamekampagne, idet de ville kompensere for fraværet af ideologi og indhold i deres politiske programmer med en kampagne, der var udviklet til at volde systematisk skade på vores land i Europa. De parlamentsmedlemmer, der har støttet den italienske opposition, bør fokusere på emner, som helt og aldeles vedrører deres egne lande, uden at se på situationen i Italien gennem hos mine landsmænds vildledte og vildledende øjne. De tilhører et parti, som gennem årene har udmærket sig ved at have en politik, der blot består af en ting, nemlig et systematisk og målrettet overgreb mod den italienske premierminister, der er leder af en koalition, som blev demokratisk valgt af 17 mio. italienerne.
Skriftlige stemmeforklaringer
Luís Paulo Alves  
Jeg stemte for beslutningen fra Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet om informationsfrihed, fordi jeg mener, at pressefrihed er en af søjlerne i det frie og demokratiske samfund, jeg går ind for, og uanset hvornår den sættes på spil, som vi ser det i Italien i øjeblikket, skal vi være parate til at værne om den. Det er indlysende, at ytringsfriheden og pressefriheden er sat alvorligt på spil i Italien.
Den kendsgerning, at premierministeren kontrollerer, det være sig direkte eller indirekte, et meget stort imperium af forlagsvirksomheder, dag- og ugeblade og tre fjernsynskanaler, er helt klart uforenelig med det politiske embede, hr. Berlusconi bestrider, og med kravene i en demokratisk stat og et EU-medlemsland. Hertil kommer forsøgene på at presse og manipulere de statslige tv-stationer. Vi må ikke glemme, at den aktuelle økonomiske krise har svækket medierne yderligere, hvilket gør dem mere sårbare over for pres fra annoncører eller statsinstitutioner. Det er bydende nødvendigt, at Kommissionen omsider udarbejder et forslag til direktiv om pluralisme og mediekoncentration, hvor man præciserer de regler, der skal følges i alle medlemsstater på dette område, der har så vital betydning for demokratiet.
Jean-Pierre Audy  
Jeg stemte for at ændre titlen på forslaget til beslutning om informationsfrihed i Italien ifølge Kommissionens redegørelse af den 8. oktober 2009 med henblik på at udelade ordet "Italien". Selv om situationen i Italien er særdeles foruroligende på grund af en fortsat interessestrid vedrørende ejerskabsforholdene og/eller kontrollen over de statslige eller private medier samt visse politiske beføjelser, er jeg af samme opfattelse som mange af mine kolleger, nemlig at Parlamentet ikke skal pege fingre ad den ene eller anden medlemsstat.
Liam Aylward, Brian Crowley og Pat the Cope Gallagher  
Vi stemte i dag om en række beslutninger og ændringsforslag. Vi blev faktisk præsenteret for forslag, der fordømte mediesituationen i Tyskland, Portugal, Ungarn og Italien.
Som medlemmer af det toneangivende parti i den irske regering har vi hele tiden været imod forslag her i Parlamentet, der fordømmer de interne tiltag, som de respektive regeringer og lande i EU iværksætter.
Vi har konsekvent, lige siden vi kom med i EU, været imod politiske strategier, hvor Parlamentet anmodes om at fælde dom vedrørende politiske skel og meningsudvekslinger, som finder sted internt i de forskellige lande i EU.
Det har været vores politiske holdning indtil nu, og det er stadig vores politiske holdning. Vi har altid været konsekvente.
Vi vil altid håndhæve ytringsfriheden, som er en grundlæggende rettighed for alle borgere i Europa.
Ivo Belet  
Det overraskende resultat af denne afstemning vil forhåbentlig skabe plads til reelle forhandlinger, nemlig forhandlinger om substansen vedrørende de problemer, der truer mediepluralismen i Europa. Vi støtter helhjertet sådanne forhandlinger. Vi ved alle, at frihedsrettighederne i medierne er under pres i flere medlemsstater (jf. den seneste opgørelse over pressefriheden, der blev offentliggjort i går af Journalister uden Grænser).
Det er dog afgørende, at vi anlægger en grundlæggende synsvinkel på disse problemer og udvikler et instrument til forbedring af situationen i hele EU, således at journalister kan udføre deres arbejde uden pres fra private eller politiske interesseparter. Nogle af medlemmerne i Parlamentet foretrak at spille det nationale kort og få ordnet nogle indenrigspolitiske mellemværender, men det er godt, at den strategi slog fejl, eftersom det havde indebåret en risiko for at kvæle forhandlingerne, inden de var kommet i gang. Vi skal nu én gang for alle se at komme væk fra disse nationale spilfægterier og bruge vores energi på strukturelle løsninger på et problem, der på længere sigt udgør en reel trussel mod vores retsstatsprincipper og demokratiet i Europa.
David Casa  
Forestillingen om, at der finder nogen som helst form for overtrædelse af retten til informationsfrihed sted i Italien, er en vildfarelse. For det første skal Parlamentet ikke bruges som forum til at drøfte forhold, der bør forblive inden for det interne kompetenceområde for de indenlandske domstole og parlamenterne i medlemsstaterne. Det er desuden klart, at den nylige kritik af Italien kun blev iværksat som et forsøg på at angribe den italienske premierminister Silvio Berlusconi. Jeg har således stemt imod beslutningsforslaget.
Carlos Coelho  
Forholdet mellem politisk magt og journalistik er et kompliceret og ømtåleligt område, men det er efter min opfattelse tydeligt, at ingen skal være berettiget til at gennemtvinge sin egen "sandhed", udøve holdningscensur, forfølge journalister eller begrænse ytrings- og informationsfriheden. Informations- og ytringsfriheden er et af de grundlæggende principper, som EU bygger på, og det er uhyre vigtig i ethvert demokrati. Dette betyder også, at vi ikke skal banalisere denne forhandling eller bruge den for egen politisk vindings skyld.
Ved at fremlægge en beslutning om informationsfrihed i Italien kommer Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet til at forveksle Europa-Parlamentet med det italienske parlament. De viser deres dobbeltmoral, når de forkaster forslaget om at inkludere sager fra andre lande som f.eks. Tyskland, Ungarn eller Portugal, hvor den uberettigede indstilling af udsendelsen Jornal Nacional på TV1 blev nævnt. De er ikke interesseret i informationsfrihed i Europa, men kun i Italien... Interessant nok erfarer vi netop i dag, at Portugal scorer 14 point mindre i opgørelsen over pressefrihed, der er offentliggjort af Journalister uden Grænser.
Vasilica Viorica Dăncilă  
Pressefriheden er helt afgørende i et demokratisk samfund. Ergo mener jeg, at behovet for at have et afbalanceret mediemarked skal finde støtte hos samtlige medlemsstater, der både individuelt og i fællesskab skal forpligte sig til at give borgerne i EU mulighed for at få så korrekte oplysninger som muligt. Jeg mener, det er strengt nødvendigt, at alle borgere i EU udøver deres rettigheder og forpligtelser aktivt, således at de besidder korrekte informationer, men også kan forstå og kritisere den måde, hvorpå de modtager oplysninger fra EU's institutioner samt fra hver enkelt medlemsstat.
Anne Delvaux  
Som tidligere journalist undlod jeg at deltage i afstemningen om samtlige forslag og ændringsforslag, der denne onsdag skulle stemmes om. Jeg vil dermed gerne udtrykke min kraftige kritik af, at man bruger en forhandling om så grundlæggende emner som pressefrihed til partipolitiske formål, idet der er tale om en grundlæggende rettighed, som faktisk under ingen omstændigheder bør bruges til politiske studehandler og kampe mellem venstre- og højrefløjen!
I Italien oplever man angreb på pressefriheden, og dette er totalt uacceptabelt. Men har vi også hørt fra bulgarske, rumænske eller franske journalister? Har vi nøje undersøgt den politiske eller økonomiske indblanding, der finder sted i andre EU-lande? Hvordan kan vi være sikre på, at politiske interesseparter i vores egne lande ikke blander sig i den redaktionelle linje og indholdet? Hvis vi havde udvidet vores undersøgelse med en ny rapport, kunne vi have understøttet vores beslutninger, således at de på den mest hensigtsmæssige måde ville være rettet mod deres reelle mål, nemlig pressefriheden i EU! Jeg mener, at arbejdet med disse grundlæggende rettigheder kræver en større indsats, end det, der fremgår af teksterne - idet ingen af teksterne har fat i det centrale.
Proinsias De Rossa  
Jeg stemte for denne beslutning, hvor der opfordres til et direktiv om mediekoncentration og beskyttelse af mediepluralisme. Desværre er EU's regelsæt om mediepluralisme og mediekoncentration stadig utilstrækkeligt. EU garanterer ytrings- og informationsfrihed i artikel 11 i chartret om grundlæggende rettigheder og artikel 10 i den europæiske menneskerettighedskonvention. Faktisk står der i chartrets artikel 11 udtrykkeligt, at "mediefrihed og mediernes pluralisme respekteres". Mediefrihed og -pluralisme er af grundlæggende betydning for et frit, sundt og demokratisk samfund. Den stigende mediekoncentration, som velhavende finansmænd står bag, virker helt klart undertrykkende på den åbne debat. Vi er nødt til at være meget på vagt over for pengestærke erhvervsinteresser, der kontrollerer informationsstrømmen og forsøger at fremme en egennyttig og markedsdrevet dagsorden præget af modstand mod regulering og ofte mod fagforeninger. Og af samme årsager, dvs. for at sikre objektiviteten, bør de statslige medier ligeledes drives selvstændigt og ikke være underlagt statsmagtens indblanding.
Frank Engel  
Parlamentet opfordres endnu en gang til at fremsætte en udtalelse om et nationalt anliggende, nemlig truslerne mod ytringsfriheden i Italien. De luxembourgske medlemmer af PPE-gruppen er af den opfattelse, at Parlamentet rent principielt ikke skal blande sig i en interessekonflikt - reel eller ej - i en medlemsstat. Parlamentet skal ikke kræve europæiske lovgivningsmæssige foranstaltninger, hver gang en politisk eller juridisk problemstilling ikke kan løses til alle de berørte parters tilfredshed i en given medlemsstat. Det er baggrunden for, at vi har stemt imod ethvert forsøg på at lovgive på EU-plan om et problem angående modstridende interesser i en bestemt medlemsstat.
Med dette in mente går vi ind for en ægte europæisk debat om pressen og de problematiske fusioner, som kan forekomme inden for dette område. I denne debat bør vi ikke fokusere på en konkret medlemsstat, men tage emnet op på en objektiv og konsekvent måde for alle EU-lande, således at løsningerne på disse problemer kan bygge på gældende fællesskabslovgivning.
Edite Estrela  
Den portugisiske socialdemokratiske delegation i Europa-Parlamentet tager afstand fra og fordømmer de initiativer, som visse portugisiske parlamentsmedlemmer fra Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) har taget, for at forsøge at tilsvine Portugal og den portugisiske premierminister med den ubegrundede beskyldning om indblanding i medierne. Dette var led i en kampagne om at dække over de overgreb, som Silvio Berlusconis italienske regering foretager mod ytringsfriheden og medierne. Den socialdemokratiske delegation kan ikke andet end at beklage, at visse portugisiske parlamentsmedlemmer trækker denne debat, der blev sat i gang af visse partier i den seneste valgkamp, og som de portugisiske vælgere reagerede overbevisende på, ind i international politik.
I modsætning til dem, der står bag denne kampagne, beder Socialdemokraterne ikke nogen portugisiske borgere om at frasige sig deres statsborgerskab, men vi tager afstand fra dem, der angriber Portugals gode omdømme for at indfri eventuelle tilsagn over for Silvio Berlusconi.
Diogo Feio  
Kommissær Viviane Reding har opfordret os til, at vi, når vi i Parlamentet forhandler om dette, ikke bruger EU's institutioner til at løse problemer, som burde løses på nationalt plan, jf. vores traktater. Jeg kunne ikke være mere enig, og jeg beklager, at den europæiske venstrefløj, navnlig Socialdemokraterne, anvender en sådan taktik. Jeg kan huske, at de spanske socialdemokrater i den foregående periode forsøgte at manipulere Parlamentet ved at opnå støtte udefra - idet der ikke var megen støtte at hente på hjemmefronten - til en katastrofal antiterrorpolitik. Dette uheldige adfærdsmønster bliver ved. Som formanden for Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) har beklaget, bærer denne holdning i den grad præg af ond tro og bidrager bestemt ikke til at opbygge offentlighedens tillid til EU's institutioner.
Gad vide, om Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet ville være lige så ivrig for at føre tilsvarende forhandlinger om Portugal og den portugisiske regerings hyppige indblanding i medieforholdene, der inden for de seneste par måneder har ført til udskiftning af chefredaktøren på en kendt avis (O Público) og pludselig indstilling af et tv-nyhedsprogram (på TV1), hvilket allerede er blevet skarpt fordømt af medietilsynsmyndighederne.
Ilda Figueiredo  
Vi stemte for beslutningen, der værner om informationsfriheden, fordi vi tror på værnet om ytrings- og informationsfrihed samt pluralisme i stedet for mediekoncentration. Vi er ikke desto mindre uenige i visse aspekter af denne beslutning, der er på grænsen af at være indblanding i det demokratiske liv i enkeltlande, og vi har meget store betænkeligheder ved et eventuelt direktiv på dette område, især set i lyset af Parlamentets nuværende sammensætning.
Vores kamp for informations- og ytringsfriheden, journalisternes og andre medieansattes rettigheder samt almen adgang til information og garanteret mediepluralisme kan ikke anvendes som skalkeskjul for partipolitiske intriger, hvis primære formål er, at Parlamentet skal blande sig i medlemslandenes indre anliggender ved, at man gør brug af dobbeltmoral, alt efter hvilken politisk gruppering, der har interesse i et specifikt spørgsmål.
Vi har derfor også undladt at stemme om forslaget fra Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) om spørgsmål vedrørende TV1 i Portugal, selv om det portugisiske kommunistiske parti jo er kritisk over for situationen i Portugal.
Mathieu Grosch  
Jeg anser forhandlingen om pressefriheden for at være særdeles vigtig. Situationen i Italien er foruroligende, men Parlamentet skal forhandle om spørgsmålet generelt eller for alle lande, hvor der er problemer på dette område.
Debatten bliver meget ensidig, når man kun nævner Italien, selv om der jo også er problemer i andre lande som Rumænien, Bulgarien, Portugal og Ungarn, og dette bidrager ikke til ytrings- og pressefriheden.
Sylvie Guillaume  
Jeg stemte i dag imod den fælles beslutning, der er fremsat af PPE, ECR og EFD, om informationsfriheden i Italien og andre medlemsstater samt imod de ændringsforslag, som var stillet af disse grupper, til den fælles beslutning, der er fremsat af venstrefløjen og den forenede centrumgruppe, da forslagene i bund og grund gik ud på at fratage den italienske premierminister hans forpligtelse til at overholde det princip om pluralisme, der er en grundlæggende værdi i vores demokratier. De angreb også ganske skandaløst præsidenten for Den Italienske Republik, Giorgio Napolitano. Jeg støttede kraftigt den fælles beslutning, som min gruppe var medunderskriver på, fordi jeg fundamentalt støtter ytringsfriheden og går ind for europæisk lovgivning om fusioner inden for medieverdenen til trods for den modstand på højrefløjen, som allerede har vist sig adskillige gange. Vi skal notere os bekymringerne i Italien efter det seneste pres fra Silvio Berlusconis side på de italienske og europæiske dagblade samt på Kommissionens ytringsfrihed vedrørende de italienske myndigheders omdirigering af tilsejlende migranter til Libyen, hvilket er en overtrædelse af non-refoulement-princippet.
Filip Kaczmarek  
Jeg stemte imod beslutningsforslaget, fordi det gør skade og ikke overholder EU-standarderne. For at pleje nogle bestemte interesser har venstrefløjen bl.a. overtrådt princippet om, at der skal anvendes ensartede standarder i alle medlemsstater. Det, at man forhindrede en afstemning om det mundtlige ændringsforslag fra hr. Szájer, er så rigeligt bevis på, at det reelle formål med beslutningen ikke var at udvise bekymring for mediernes frihed. Det reelle formål med beslutningen var ønsket om at angribe den italienske regering - og kun den italienske regering. Dette skyldes, at venstrefløjen ikke bryder sig om regeringen. Det står venstrefløjen frit for ikke at bryde sig om den italienske regering. Jeg ser dog ikke nogen som helst grund til at tilslutte sig dette forsøg på at behandle Parlamentet som et værktøj og med dette forsøg involvere os i en igangværende politisk kamp i en medlemsstat.
Mediernes frihed er også universel og vigtig, når den bliver truet af venstrefløjsregeringer. Jeg er meget glad for, at vi har forkastet udkastet, der kun kom på dagsordenen, for at venstrefløjen kunne angribe sine politiske modstandere i Italien.
Eija-Riitta Korhola  
Ytringsfriheden og uafhængige medier er hovedhjørnestenen i demokratiet, og disse rettigheder skal man sætte stor pris på og værne om. Ligesom mange andre her er jeg bekymret over de udviklingstendenser, vi har været vidne til i en række medlemsstater, herunder Italien og Ungarn. Hvis man i denne beslutning havde fokuseret generelt på kommunikation og de dermed forbundne problemer i hele EU, ville jeg også have bakket beslutningen kraftigt op. Men det kunne jeg ikke i den givne situation. Jeg støtter det princip, vores gruppe, Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater), fremførte, nemlig at EU ikke skal blande sig i nationale anliggender, hvor EU ikke har noget juridisk mandat. Jeg er således tilfreds med afstemningsresultatet vedrørende informationsfrihed i Italien og i, at alle ni beslutningsforslag blev forkastet i mødesalen i dag. Jeg deler min gruppes betænkeligheder ved, at Parlamentet ved at kræve lovgivning om mediepluralisme og ejerskabsforhold i hele Europa ville gøre mere skade end gavn for pressefriheden. Medlemsstaterne i EU har hver især deres egne passende institutioner til at finde en løsning på grundlæggende problemer, og dette problem i Italien skal også løses på nationalt plan. Dette betyder imidlertid ikke, at vi skal benægte, at problemet rent faktisk eksisterer.
Ved afstemningen fulgte jeg selv min gruppes holdning til det fælles beslutningsforslag fra Socialdemokraterne, De Liberale og De Grønne, undtagen på et område. I ændringsforslag 10 fra vores gruppe undervurderes - eller ret beset benægtes - problemerne vedrørende informationsfrihed i Italien, og jeg kunne således ikke støtte forslaget. Logikken forhindrede mig også i at støtte vores gruppes eget beslutningsforslag, da man her ligeledes havde givet efter for fristelsen til kun at fokusere på situationen i en enkelt medlemsstat, og for at finde en balance forsøgte man at undervurdere problemerne.
Jean-Marie Le Pen  
Er det i Italien, at statschefen fremsætter trusler, anlægger søgsmål ved mindste kritik og bliver personligt involveret i en retssag for at få en politisk modstander ryddet af verden? Er det i Italien, at det magthavende parti betragter oplysninger, hvor man ikke lige snakker partiet helt efter munden, som "nederdrægtigheder", som en "absolut hidtil uset voldskampagne" og som et bevidst forsøg på at "spænde ben" for statschefen? Er det i Italien, at pressen kritiseres, når den spreder skandalenyheder om f.eks. nepotisme til fordel for statschefens barn? Er det kun i Italien, at magthaverne har særlige forbindelser til ledelsen i de store private fjernsynsstationer og udnævner lederne af de statslige tv-stationer? Er det i Italien, at vi ændrer loven om audiovisuel reklame til fordel for vores venner?
Er det i Italien, at en minister i et større tv-nyhedsprogram opfordres til at indrømme, at han har været involveret i sexturisme, der er en kriminel strafbar handling, undtagen lige for denne minister? Nej, det er i Frankrig! Det forbavser mig, at de franske socialdemokrater, kommunister og grønne her i Parlamentet ikke mener, det er værd at bruge denne forhandling til at tage afstand fra denne dubiøse Sarkozy-adfærd!
Petru Constantin Luhan  
Jeg stemte imod beslutningen om informationsfriheden i Italien og i andre EU-medlemsstater - hovedsagelig fordi man i punkt D nævner den "kritiske situation i Rumænien og Bulgarien", idet man citerer en rapport fra Freedom House. Jeg har nærlæst den pågældende rapport, navnlig afsnittene om mit hjemland, og jeg kan således sige, at denne konklusion ikke er sand. I den citerede rapport står der tydeligt, at "Den rumænske forfatning beskytter pressefriheden, og regeringen respekterer i stadig større grad disse rettigheder".
Vedrørende den rumænske præsident, hr. Traian Băsescu, står der i rapporten, at "han har vist sig at være mindre kontrollerende og manipulerende over for medierne end sine forgængere". Et andet stærkt argument, der beviser ytringsfriheden i Rumænien, er, at "Rumænien anses for at være førende i regionen med hensyn til udbredelsen af højhastighedsbredbåndsforbindelser". Via internettet kan alle journalister udtrykke sig frit og komme i kontakt med offentligheden. Jeg tror derfor, at man omtalte Rumænien og Bulgarien uden at tage hensyn til den store sammenhæng.
David Martin  
Jeg har stemt for beslutningen og bakker kraftigt op om opfordringer til at undgå mediemonopoler i Europa. Informationsfrihed er fantastisk vigtig, og set i lyset af de stærke følelser og det næsten uafgjorte afstemningsresultat er det forhåbentlig et emne, vi vender tilbage til. Jeg var skuffet over, at vi efter forkastelsen af ændringsforslagene ikke kunne få vedtaget den endelige beslutning.
Willy Meyer  
Jeg stemte imod beslutning RC7 0088/2009 fra højrefløjen og for den fælles beslutning RC7 0090/2009 fra Parlamentets øvrige grupper, fordi jeg værner om ytrings- og informationsfriheden samt mediepluralismen, og fordi jeg er bekymret over situationen i Italien, hvor der er en interessekonflikt mellem de politiske, økonomiske og mediemæssige interesser samt en foruroligende mediekoncentration, som involverer både statslige og privatejede medier. Situationen i Italien udgør et alvorligt angreb på mediepluralismen, og i den forbindelse har de tiltag, som den højreorienterede regering under hr. Berlusconis ledelse har iværksat, været uacceptable. Det er efter min opfattelse på sin plads at råde bod på denne højst usædvanlige situation, der har alvorlige konsekvenser i hele EU, og træffe foranstaltninger for at sikre de statslige mediers uafhængighed og beskytte dem mod enhver form for regeringsindblanding. Jeg ville med min stemmeafgivning gerne udtrykkelig give til kende, at jeg tager afstand fra, at de italienske myndigheder lægger noget som helst pres på europæiske nationale dagblade eller intimiderer dem.
Andreas Mölzer  
Afstemningerne i dag sker i forlængelse af en forhandling, der bliver vanskelig at slå med hensyn til politisk ensidighed. Den samlede venstrefløj har iværksat et angreb på Berlusconi og taget hævn over ham. Der er ganske vist en høj mediekoncentration i Italien, men truslerne mod ytringsfriheden og demokratiet er blevet overdrevet. Det er tydeligt, at de vil modsætte sig alt det, der ikke kommer fra venstrefløjen.
I det fælles beslutningsforslag har De Grønne, Socialdemokraterne, Kommunisterne og De Liberale anmodet om, at EU skulle have bemyndigelse til at føre tilsyn med mediepluralismen, som det med en eufemisme kaldes. Jeg tager skarpt afstand fra dette, fordi bemyndigelsen på dette område udelukkende skal ligge hos medlemsstaterne. Jeg blev simpelthen nødt til at tale disse partipolitiske forsøg på indblanding imod, og jeg blev nødt til at stemme imod venstrefløjens fælles beslutningsforslag, fordi mediernes frihed og ytringsfriheden for mig og for Frihedspartiet i Østrig er blandt de vigtigste aspekter ved demokratiet, og disse værdier skal der værnes om.
Rareş-Lucian Niculescu  
Ytringsfriheden er en af de værdier, der udgør demokratiets grundlag. EU's institutioner skal beskytte ytringsfriheden gennem forskellige initiativer samt ved på dette punkt at være en kilde til inspiration for hele verden. Parlamentet kan imidlertid ikke involvere sig som mægler eller pressionsudøvende faktor i medlemsstaternes indenrigspolitiske uoverensstemmelser, sådan som det er tilfældet med denne beslutning og også med beslutningen vedrørende "situationen" i Litauen, som vi stemte om ved det foregående møde. Set i lyset heraf stemte jeg imod beslutningsforslaget.
Franz Obermayr  
Der er ganske vist væsentlige mangler med hensyn til informationsfriheden i Italien, navnlig fordi den italienske premierminister, hr. Berlusconi, direkte eller indirekte har fået de fleste af fjernsynskanalerne ind under sin kontrol som følge af sin politiske position og sit medieimperium. Dette er imidlertid ikke et problem, der specielt gør sig gældende i Italien. I Frankrig har en forfatningsreform f.eks. ført til gennemførelse af bestemmelser, der gør det muligt for præsidenten for republikken at udnævne lederne af de statslige radio- og tv-selskaber (Groupe France Télévision, France 2-5). Dette har givet anledning til stor polemik i Frankrig. (Desuden har bestyrelsesformanden for den største privatejede fjernsynskanal, TF1, været forlover ved hr. Sarkozys bryllup og har således et meget tæt forhold til ham.) Det er muligt, at denne sag set fra EU's side mere er motiveret af partipolitik og af modstand mod hr. Berlusconi end af at være en reel debat om mediernes frihed og informationsfriheden. Jeg har derfor stemt imod dette beslutningsforslag.
Daciana Octavia Sârbu  
På baggrund af, at organisationen Freedom House har placeret tre EU-medlemsstater (bl.a. Rumænien) på listen over lande, der har "delvist frie" medier, er det min stærke overbevisning, at det er nødvendigt med et indgreb på EU-plan for at sikre, at et af de vigtigste principper i demokratiet, nemlig mediernes frihed, bliver overholdt.
Jeg mener, vi skal opfordre Kommissionen til at sikre mediepluralisme ved gennemførelse af fælles standarder på EU-plan. Jeg har stemt for EU-beslutningen, og jeg vil gerne benytte lejligheden til at gentage behovet for at indføre et direktiv om informationsfriheden.
Judith Sargentini  
Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance har sammen med S&D-Gruppen, ALDE og GUE fremlagt en fælles tekst. Indtil allersidste øjeblik viste alle disse grupper deres vilje til at tage hensyn til ønsker fra de øvrige politiske grupper her i Parlamentet, herunder forslag fra PPE om at inkludere betænkelighederne vedrørende pressefriheden i andre medlemsstater. Det viste sig, at disse forslag ikke var seriøse forsøg på at finde en konsensus. Den pris, der skulle betales for en sådan enighed, var, at enhver henvisning til Italien skulle slettes, samt at vi skulle frafalde vores opfordring til Kommissionen om at fremsætte et direktiv om mediekoncentration og -pluralisme i EU, hvilket er hele essensen i vores beslutning.
De ændringsforslag, der blev stillet af PPE, havde kun til formål at udvande teksten og var et forsøg på at splitte tilhængerne af teksten. De Grønne måtte derfor stemme imod, også selv om vi i hvert fald for nogle af forslagenes vedkommende kunne have nået til enighed under forhandlingerne. Det er ikke nogen konstruktiv arbejdsmåde fra PPE's side. Vi beklager, at de højreorienterede grupper endnu en gang afviste at anmode om en europæisk reaktion på et europæisk problem.
Catherine Soullie  
Pressefrihed er et absolut krav. En demokratisk lovgivningsmæssig institution som Europa-Parlamentet kan selvsagt ikke anfægte fordelen ved pressefrihed. Vi må under alle omstændigheder sørge for at beskytte og værne om informationsfriheden. Men det er alligevel ikke Parlamentets opgave at være en overstatslig domstol. Pluralisme og frihed for samtlige medier skal sikres i EU, men det sømmer sig ikke for os som parlamentsmedlemmer at dømme et land og dets ledere for, hvordan relationerne er mellem pressen og den politiske verden.
Det er ikke acceptabelt, at Parlamentet blander sig på dette område. Hvilken legitimitet har vi til at komme med nogen som helst udtalelse om forholdene for de italienske medier? Dette er en intern politisk debat i en medlemsstat, en debat, der skal føres og afklares inden for den pågældende stats grænser. Når det ændringsforslag, der skulle ændre overskriften på denne beslutning for at gøre den mere generel i forhold til hele EU, blev afvist, viser det, hvor formålsbestemt og rent politisk denne forhandling har været. Vi skal være varsomme med, at vi ikke forvandler Parlamentet til en domstol.
Georgios Toussas  
Vi afviste at deltage i den endelige afstemning om et beslutningsforslag, hvor man under påskud af at ville kontrollere Berlusconi i de italienske medier fremmer plutokratiets mere generelle interesser i at koncentrere mediemagten på nationalt plan og EU-plan. Man opfordrer til, at der skal indføres direktiver, som i bund og grund vil ændre retten til information og ytringsfrihed vedrørende forhold om det indre marked og konkurrence ved, at informationer skal ligge under for manipulationer fra store erhvervsinteresser, og at de statslige medietjenester skal tilpasse sig den private sektors kriterier og reglerne på det frie marked. Tilhængerne af EU's ensrettede tilgang på centrum-højre- og centrum-venstre-fløjen anbefaler og er forhippet på, at EU decideret skal gribe ind i et af EU-medlemsstaternes indre anliggender, støtter suveræniteten af de store erhvervsinteresser inden for informationsområdet og konkurrerer ved hjælp af utiltalende konfrontationer og skjulte hensigter om, hvem der kan vinde plutokratiets gunst, således at man bedst kan få plejet sine interesser. De store medievirksomheder forsøger på en plat måde at manipulere med arbejdernes samvittighed med henblik på at pådutte dem kapitalens antigræsrodspolitik, som centrum-højre- og centrum-venstre-regeringerne benytter sig af. Folket lader sig ikke narre af hanekampene i Parlamentet og forsøgene på at ophøje Parlamentet til at være overdommer, hvilket desuden er den grundlæggende understøttende ramme for kapitalens interesser.
Kyriacos Triantaphyllides  
Vi støtter det fælles beslutningsforslag, men vi ønsker ikke at have noget med beslutninger at gøre, hvor der henvises til et forslag til direktiv fra Kommissionen om mediekoncentration og beskyttelse af pluralisme, fordi vi mener, at dette kompetenceområde vedrørende en så alvorlig og afgørende sag skal forblive hos medlemsstaterne.
Derek Vaughan  
Ved at stemme for den fælles beslutning fra S&D, ALDE, De Grønne og GUE føler jeg, at jeg har vist min støtte til friheden for medierne i Italien. Som valgt parlamentsmedlem mener jeg, det er min rolle at støtte initiativer, der forhindrer, at medierne får for stor magt, ikke alene i Italien, men i alle EU's medlemsstater. Jeg mener, monopoldannelser i medieverdenen er farlige, og det er nødvendigt at presse på for større frihed i medierne i hele Europa. Borgerne i EU skal ikke udsættes for mediecensur og selektiv nyhedsdækning.
Iva Zanicchi  
For lidt over et år siden satte jeg mig for første gang på min plads her i Parlamentet, og jeg var utrolig bevæget i betragtning af den dybe respekt, jeg nærer for EU's institutioner og især for Parlamentet. Jeg beklager dybt, at Parlamentet nedværdiger sig til at skulle spilde tid på målrettede angreb fra nogle politiske partier, som anvender og misbruger Parlamentet i egen national og regional interesse.
Det er præcis de begivenheder, der finder sted på det laveste provinsniveau i Italien, som er det største bevis for presse- og informationsfriheden. Tænk bare på alle de lokalaviser og aviser i både store og små byer, som folk læser hver dag, og se, hvem de taler om! Tænk på aviser som La Repubblica og hele den venstreorienterede presse. Parlamentet har i dag atter forpasset en mulighed for at føre en seriøs forhandling om mediernes frihed i EU, der bliver holdt som gidsel af de kræfter, som benytter Parlamentet til at angribe den italienske premierminister.
Françoise Castex  
Jeg stemte for denne beslutning med kritik af den stadig forværrede situation for pressen i Europa, navnlig i Italien, og hvori der således blev krævet lovgivning om mediefusioner. Jeg finder det derfor fuldkommen skandaløst, at den europæiske højrefløj - bl.a. parlamentsmedlemmerne fra UMP - har udtalt sig mod beskyttelse af ytringsfriheden, hvormed de sætter sig i bås med den yderste højrefløj og EU-modstanderne i Parlamentet. Ved denne afstemning har den europæiske højrefløj vist, at den pr. refleks ville beskytte den italienske premierminister, Silvio Berlusconi, der er medlem af PPE og står i spidsen for et medieimperium, der for en politisk personlighed er af et hidtil uset omfang. Hr. Berlusconi truer jævnligt journalister og folkevalgte politikere, der går imod hans tiltag. Det er ikke indblanding at sige, at den kendsgerning, at den italienske regeringsleder kontrollerer de transalpinske medier, er en hån mod den europæiske presses frihed. Demokratiet i Italien fortjener helt sikkert respekt ligesom alle andre demokratier i EU. Dets stedfortræder har imidlertid ikke vist sig selv værdig til respekt i dag. Det er af respekt for det italienske folk, at vi i dag har pligt til at vise ham vores mistillid.
Nessa Childers  
Jeg stemte for dette fælles forslag på grund af min dybe bekymring over ejerskabskoncentrationen i mediebranchen i Italien og i hele Europa. I Irland er der muligvis ved at udvikle sig en lignende situation, og jeg håber, Parlamentet vil undersøge dette område på ny. Disse spørgsmål skal undersøges til bunds, og Parlamentet skal holde et vågent øje med udviklingstendenserne vedrørende ejerskab af medierne i Irland og på EU-plan. Jeg må også med skuffelse notere mig, at Fianna Fáil-parlamentsmedlemmer stemte imod dette beskedne forslag om ejerskabsforholdene i mediebranchen i Italien.
Alan Kelly  
Det spørgsmål, der var til afstemning, vedrører regulering af ejerskabsforholdene i mediebranchen. Der er mange, som snakker om det demokratiske underskud i EU, men på baggrund af ejerskabskoncentrationen i mediebranchen i hele Europa er den største trussel mod reelt demokrati verdens mediebaroner. Hvis folk tror, ejere ikke påvirker dagbladene, må de tro om igen. Rupert Murdoch ejer næsten 200 nyhedsplatforme i hele verden. Kun et mindretal af dem var imod krigen i Irak. Demokrati afhænger af, at offentligheden er informeret. Ejerskabskoncentrationen i mediebranchen betyder, at promovering af en mindre elites erhvervsinteresser kan camoufleres som en objektiv ledende avisartikel. Offentligheden skal altid have nogle valgmuligheder med hensyn til nyhedsformidling. I Irland har vi vores egne problemer med medieejerskab, som vi skal have afklaret. Parlamentet skal støtte ytringsfriheden og mediernes ytringsfrihed. Jeg beklager, at kolleger på højrefløjen havde en anden opfattelse.
Catherine Soullie  
Efter afstemningen om den fælles beslutning om informationsfrihed i Italien og i EU som helhed er Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) godt tilfreds. Det var nødvendigt, at vi klart fik fastlagt, hvad Parlamentets rolle er, nemlig at vi er en lovgivende forsamling og ikke en domstol vedrørende medlemsstaternes indre anliggender. Det ville have været upassende, hvis dette skjulte personlige angreb havde vundet støtte i Parlamentet. Jeg er godt tilfreds med resultatet af afstemningen. Selv om det var på et hængende hår, har vi fået genetableret subsidiaritetsprincippets betydning i EU og dets institutioner.
