Pirmininko pareiškimas
Pirmininkas
Ponios ir ponai, Pirmininkų sueiga paprašmanęs padaryti pareiškimą dėl įvykių Artimuosiuose Rytuose. Diskusijos įvyks trečiadienį popiet dalyvaujant Užsienio reikalų ministrų tarybos pirmininkui Čekijos užsienio reikalų ministrui K. Schwarzenbergui. Paminiu tai todėl, kad anksčiau nebuvo visiškai aišku. Mes labai pasistengėme ir sužinojome, kad jis labai nori susitikti su mumis, nors tą pačią dieną turės vykti į Pietų Afriką. Nors laikas ribotas, norėčiau pasinaudoti šia proga ir nuoširdžiausiai už tai padėkoti pirmininkaujančiai Čekijai.
Ponios ir ponai, kai mes čia rengiame plenarinę sesiją Naujųjų metų pradžioje, Artimuosiuose Rytuose vėl miršta žmonės.
Matydamas vaizdus per televiziją, aš asmeniškai jaučiu skausmingą déjà vu, manau, tą patį jaučiate dauguma iš jūsų.
Europos Parlamento vardu norėčiau pareikšti labai apgailestaująs dėl Gazos konflikto tarp Izraelio ir organizacijos "Hamas" paaštrėjimo.
Visiškai kategoriškai pareiškiu: nepriimtina, kad kenčia žmonės, tęsiasi smurtas ir apšaudomi Jungtinių Tautų darbuotojai. Kiek dar turi suktis smurto spiralė, kad įsiviešpatautų sveikas protas ir supratimas?
Smurtas turi tučtuojau liautis abiejose pusėse. Organizacijos "Hamas" raketų paleidimas į Izraelio miestus ir miestelius absoliučiai nepriimtinas ir nusipelno griežčiausios kritikos. Turime nepamiršti, kad būtent "Hamas" nutraukpaliaubas. Tačiau negalima neatsižvelgti į naudojamų atsakomųjų priemonių proporcingumą.
Visi žmonės Artimuosiuose Rytuose turi tą pačią vertę. Neatimama valstybės teisgintis nepateisina smurtinių veiksmų, kurių pirminpasekm- civilių gyventojų kančia.
Žmonėms Gazos ruože turi būti suteikta skubi pagalba. Palestinietis tiek pat vertas, kiek ir izraelietis, europietis ar amerikietis - visi šios žemės žmonės yra lygūs. Negalime leisti, kad blogėtų humanitarinpadėtis!
Kaip atsakingi politikai privalome būti pasirengę ryžtingai prisidėti per trumpą laiką randant ilgalaikį kelią iš smurto spiralės.
Mano nuomone, mėginimas sumažinti saugumą iki grynai karinių aspektų pasmerktas nesėkmei. Todėl negali būti jokio išimtinai karinio problemos sprendimo Artimuosiuose Rytuose. Galiausiai turi būti pasiektas politinis sprendimas. Pirmiausia tai reiškia pasimokyti iš ankstesnio požiūrio nesėkmės. Todėl reikia imtis priemonių, kurios yra ne tik perspektyvios, bet ir, svarbiausia, nuoseklios.
Per pastarąsias kelias dienas kalbėjausi telefonu su Izraelio prezidentu Shimonu Peresu, Palestinos ministru pirmininku Salamu Fayyadu, Kneseto pirmininke Dalia Itzik ir, žinoma, su ES vyriausiuoju įgaliotiniu bendrai užsienio ir saugumo politikai Javieru Solana, kuris jau kurį laiką yra šiame regione.
Taip pat bendravau su Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių parlamentinės asamblėjos pirmininko pavaduotoju, nes šiuo metu aš šios asamblėjos pirmininkas, Jordanijos parlamento pirmininku Abdeliu Hadi Al-Majali, Italijos deputatų rūmų pirmininku Gianfranco Fini ir Maroko parlamento pirmininku Mustapha Mansouri.
Visuose šiuose pokalbiuose visada aiškiai išreiškiau, kad Europos Parlamentas visiškai palaiko Europos Sąjungos vardu Ministrų Tarybos suformuluotus ir 2009 m. sausio 8 d. Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliucija patvirtintus reikalavimus.
Liūdna, kad šios teisiškai privalomos Saugumo Tarybos rezoliucijos, dėl kurios amerikiečiai susilaikė, kad ji būtų priimta, nepaisoma abiejose konflikto pusėse, t. y. tiek Izraelio, tiek organizacijos "Hamas" pusėje.
Nedelsiant turi įsigalioti ilgalaikės paliaubos. Šios paliaubos turi būti pasiektos tarpininkaujant Egiptui ir dalyvaujant visiems veikėjams. Turi būti užtikrinta skubi ir nekliudoma prieiga prie humanitarinės pagalbos, o Jungtinių Tautų paramos ir darbo agentūrai (UNRWA) suteikta galimybnekliudomai tęsti savo humanitarinę veiklą. Dar norėčiau pasakyti: ne tris valandas per dieną!
Kai net humanitarinės organizacijos ir Jungtinės Tautos turi sustabdyti savo darbą todėl, kad konfliktuojančios šalys nesilaiko savo neutralumo, tai rodo, kad pasiekėme nepriimtinai žemą tašką tarptautinės teisės ir žmogiškumo atžvilgiu.
Trečias reikalavimas - sustiprinti taikos procesą. Vienintelis perspektyvus ilgalaikės taikos pagrindas yra ir bus dviejų valstybių, Izraelio ir Palestinos, kaip nepriklausomų valstybių su saugiomis sienomis, sprendimas.
Europos Sąjunga kartu su Artimųjų Rytų ketverto nariais, nuosaikiais arabų partneriais ir visais konflikto dalyviais turi skubiai atnaujinti taikos derybas ir prie turi prisidėti Jungtinės Tautos. Tačiau visapusiškam sprendimui taip pat aiškiai reikalingas susitaikymas, ypač Palestinos grupuočių susitaikymas.
Šiandien turime ištirti metodą, kurį iki šiol naudojome vadinamajame taikos procese. Prieš kelias savaites vis dar galėjome manyti, kad esame teisingame kelyje, nepaisant žinomos sudėtingos aplinkos ir vos pastebimos pažangos. Tarptautinbendruomenir pirmiausia mes, kaip Europos Sąjunga, rėmėme šias derybas per savo tvirtą įsipareigojimą ir suteikėme finansinę pagalbą, kad būtų sukurtos pagrindinės sąlygos Palestinos valstybės sukūrimui.
Bet ar šis įsipareigojimas buvo pakankamai politiškai tvirtas? Turime užduoti sau šį klausimą. Šiuo metu vėl patiriame paaštrėjimą. Suprantama, kad krizių valdymo laikotarpiais mes linkę mąstyti atsižvelgdami į trumpalaikę perspektyvą. Iš tikrųjų mums nedelsiant reikalingos paliaubos ir visiškas Izraelio pajėgų išvedimas, kaip reikalauja JT Saugumo Taryba.
Pastarųjų dešimtmečių patirtis mus pamokė, kad taika Artimuosiuose Rytuose negali ateiti iš paties regiono. Tačiau tiesa ir tai, kad ji nebus įmanoma be susitaikymo tarp priešiškų konflikto šalių.
Todėl tarptautinbendruomenturi būti pasirengusi labiau nei bet kada iki šiol skatinti taiką Artimuosiuose Rytuose, kad skaudūs pastarųjų dešimtmečių įvykiai neliktų skaudžia ateinančių dešimtmečių patirtimi.
Tarptautinės jėgos gali ir turi padėti užtikrinti paliaubas. Todėl visi turime pasistengti užtikrinti, kad Egipto ir Prancūzijos planas sukurti tarptautinį mechanizmą, siekiant užtikrinti Gazos sienas, būtų sėkmingas, ir jis, žinoma, turi būti išlaikomas kaip prioritetas prieš ginklų ir raketų kontrabandos nutraukimą Gazos regione. Europos Sąjunga savo veiksmų strategijos dokumente Anapolio proceso pradžioje jau paskelbė, kad ji pasirengusi dalyvauti tokiu būdu.
Bet leiskite ypač pabrėžti vieną dalyką: Europos ir tarptautinių saugumo pajėgų išdėstymas gali negarantuoti paliaubų per trumpą laikotarpį. Turi būti siekiama aiškaus politinio tikslo sukurti reikalingą pasitikėjimą, kad būtų užbaigtos taikos derybos, garantuojant vienodą saugumą izraeliečiams ir palestiniečiams. Tai reiškia, kad dėl karinių pajėgų dislokavimo, kas įgyvendinama tik turint tvirtą mandatą, visose pusėse išaugs politinįtaka tam, kad būtų surastas taikus sprendimas.
Mums reikia ne tik pakartotinio taikos įsipareigojimo, kurį taip dažnai formulavome kaip savo tikslą praeityje. Mums reikia pasiryžimo ne tik siekti taikos, bet ir ją pasiekti ir iš tiesų iki to laiko, kai aštrėjanti dešimtmečiais kaupta neapykanta sukels visuotinį sukrėtimą.
Baigdamas norėčiau jums priminti, kad 2008 metai buvo Europos kultūrų dialogo metai. Taip pat norėčiau jums priminti, kiek daug mes, kaip Europos Parlamentas, padarėme, kad šie metai būtų vilties metai, ir mes nustatome politinius prioritetus, pabrėžiančius, kad kultūrų konfliktas nėra gamtos dėsnis.
Pasaulio reakcija į karą Gazoje rodo, kaip greitai gali būti sužlugdytos pastangos sukurti kultūrų dialogą, kai jas užvaldo vaizdų, kuriuos kasdien matome per televiziją, tikrovė. Dar blogiau yra tai, kad ši tikrovpasitarnauja ekstremistams ir fundamentalistams, kurių tikslas - ne taika, o tęsti konfrontacijos spiralę.
Smurtas sukelia didesnį smurtą. Šis pasakymas negali būti pernelyg dažnai kartojamas. Dialogas ir derybos - tai vienintelis kelias iš krizės. Jie abu savaime nėra tikslai, bet jais turi būti drąsiai vadovaujamasi, turint tikslą, kad Izraelio ir Palestinos žmonės galėtų gyventi tikrai saugiai, taikiai ir būtų gerbiamas jų orumas.
(Plojimai)
