Fællesskabets civilbeskyttelsesordning (forhandling)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Dimitrios Papadimoulis for Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om forslag til Rådets beslutning om indførelse af Fællesskabets civilbeskyttelsesordning (omarbejdet) - C6-0076/2006 -.
Stavros Dimas
Hr. formand, jeg vil først og fremmest takke Europa-Parlamentet, og navnlig Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed og ordføreren, hr. Papadimoulis, for den fremragende betænkning, der er udarbejdet.
I Kommissionens forslag til omarbejdning af Rådets beslutning af 2001 om indførelse af Fællesskabets civilbeskyttelsesordning er der taget højde for det krav, som er fremsat af såvel Europa-Parlamentet som af Rådet om at styrke midler og muligheder inden for civilbeskyttelse i Europa. Målet er at styrke ordningen med de erfaringer, der er opnået i tidligere nødsituationer. Der gives grundlag for en videre udvikling af samarbejdet på civilbeskyttelsesområdet ved at forbedre og styrke det arbejde, der allerede gøres på området, og ved at iværksætte nye aktiviteter.
Vi bør fremhæve to nyskabelser, som vi foreslår, nemlig finansiering af udgifter til leje af udstyr og leje af transportmidler. Vi står meget ofte i situationer, hvor der ganske vist stilles bistand til rådighed, men hvor der ikke er passende midler til at transportere den til katastrofeområdet. Resultatet er, at hjælpen enten når forsinket frem eller slet ikke når frem. I de situationer, hvor flere europæiske lande kommer i en nødsituation samtidigt, f.eks. skovbrande om sommeren, oversvømmelser i foråret og ved eventuelle samtidige terrortrusler i hele Europa, kan det være svært for medlemsstaterne at yde hjælp til andre medlemsstater på grund af deres egne behov. Derfor har Kommissionen foreslået, at der oprettes et sikkerhedsnet på EF-plan, så vi har mulighed for at leje de nødvendige transportmidler og det udstyr, der skal bruges. Kommissionen er naturligvis klar over, at Euroa-Parlamentet forstår vigtigheden af den fordel, som de pågældende ændringer vil give, og vi er taknemmelige for den støtte, Parlamentet allerede har givet til det nye finansieringsredskab, der er foreslået.
Som det også understreges i Barnier-rapporten, vil resultatet af det styrkede samarbejde på civilbeskyttelsesområdet være en bedre beskyttelse både af EU's borgere og af tredjelandes indbyggere. Man sikrer, at Fællesskabet som helhed kan yde en mere koordineret og effektiv og mere rettidig bistand til et hvilket som helst land, der rammes af store ødelæggelser.
Jeg vil gerne her gøre opmærksom på, at forslaget om at leje transportmidler og udstyr var en del af forslaget til det nye finansieringsredskab, som Parlamentet udtalte sig om tidligere i år. De forhandlinger, der fulgte i Rådet, viste sig at være meget vanskelige. Derfor opfordrer vi alle de medlemmer af Europa-Parlamentet, som gerne vil have dette forslag igennem, til at gøre, hvad de kan på nationalt plan for at støtte forslaget, da vi ellers ikke kan få det styrkede samarbejde på civilbeskyttelsesområdet, som Parlamentet har bedt om.
Dimitrios Papadimoulis 
Hr. formand! I løbet af de sidste år har vi haft tsunami, orkanen Katrina og jordskælv med mange dødsofre i Pakistan og Indonesien, mens medlemsstaterne i EU flere gange har oplevet store oversvømmelser og uvejr, skovbrande, ulykker på havet og industriulykker. Disse tragiske begivenheder har enorme konsekvenser, ikke kun opgjort i menneskeliv, men også for økonomien. Derfor har EU's borgere med rette krævet en mere effektiv indsats,
En af Europa-Parlamentets prioriteter er at forbedre EU's beredskab i nødsituationer. Derfor drøfter vi i dag, hvordan Fællesskabets civilbeskyttelsesordning kan forbedres.
Under forberedelsen af det udvalgsforslag, vi drøfter, er forskelige alternative forslag blevet undersøgt, herunder også den omarbejdning, som Kommissionen har valgt, og som er den mindst ambitiøse løsning, fordi den indfører et begrænset antal forbedringer i den rådsbeslutning, der gælder for civilbeskyttelsesordningen. Derfor vil jeg bede Kommissionen forklare mig, hvorfor den endte med at vælge denne løsning, som er den mindst ambitiøse, på trods af gentagne erklæringer fra Det Europæiske Råd og Europa-Parlamentets beslutningsforslag om en markant udbygning af Fællesskabets civilbeskyttelsesordning.
De største svagheder, der er identificeret i det forslag til omarbejdning, som Kommissionen har fremlagt, drejer sig for det første om transport af redningshold og udstyr. I dag har de enkelte medlemsstater ansvar for at organisere transporten af deres egen civilbeskyttelsesbistand. Denne mangel undergraver imidlertid effektiviteten af den europæiske bistand. I 2005 alene var der fem tilfælde med nødsituationer, hvor medlemsstaterne ikke kunne sende eksperter og udstyr, fordi de ikke rådede over midlerne til at transportere hjælpen til dens bestemmelsessted. Jeg mener, at Kommissionen bør gøre mere for at løse dette problem.
For det andet er der udviklingen af et europæisk udrykningsmodul. I dag stilles Fællesskabets civilbeskyttelsesbistand til rådighed af medlemsstaterne på frivillig basis. Dette er ikke nok til at oprette et europæisk udrykningsmodul, som Europa-Parlamentet kræver. I sin meddelelse af 25. april 2005 foreslog Kommissionen, at der oprettes særlige stand by-enheder, som sættes ind på anmodning af den kompetente europæiske myndighed. Derfor vil jeg gerne spørge Kommissionen, hvorfor den ikke har medtaget sit eget forslag i omarbejdningen.
Det tredje problem drejer sig om hurtig varsling. Kommissionens evne til hurtig reaktion i naturkatastrofer er betinget af, at der findes et system med hurtig varsling. I omarbejdningen nævnes, at det monitorerings- og informationscenter, der har sæde i Bruxelles, skal kobles sammen med medlemsstaternes og de internationale organisationers systemer. Udmærket, men det er ikke nok. For ganske vist fik regeringerne besked straks efter det jordskælv, der fremkaldte tsunamien, men borgerne blev ikke informeret. Derfor skal der skabes et passende lovgrundlag inden for rammerne af Rådets beslutning, så man kan udvikle systemer for hurtig varsling inden for denne ordning.
For det fjerde skal interventionerne i tredjelande koordineres. Også på dette område skal der gøres en større indsats, da koordineringen er himmelråbende dårlig. Nogle medlemsstater arbejder konsekvent inden for EF-systemet, nogle foretrækker at arbejde sammen med FN, nogle arbejder med begge systemer, og nogle arbejder ikke med nogen af dem. Denne opsplitning og manglende koordinering er i stærk modsætning til Det Europæiske Råds ambitiøse erklæringer.
Som ordfører - og i samråd med skyggeordførerne fra alle politiske grupper - har jeg stillet ændringsforslag, som Miljøudvalget har godkendt næsten enstemmigt. For at ridse kort op drejer disse forslag sig om information af borgerne, integrering af civilbeskyttelsesforanstaltningerne i uddannelsesprogrammer og oplysningskampagner, forvaltning og anvendelse af jord - for at styrke forebyggelse - definition af begreber på grundlag af den internationale terminologi, der er vedtaget, integrering af folkesundhed og anvendelse af militære ressourcer i en støttende funktion og på frivillig basis.
Til sidst vil jeg henvise til Barnier-rapporten om oprettelsen af Europe Aid. I januar 2006 opfordrede Kommissionens formand og Det Europæiske Råds formand Michel Barnier til at undersøge EU's rolle i forbindelse med håndtering af kriser. Dette kom der en meget grundig rapport ud af med interessante forslag. Desværre anerkendte både Kommissionen og Rådet blot rapporten som et vigtigt bidrag, men har ikke gjort noget for at følge den op. Jeg vil gerne spørge kommissæren, hvordan Kommissionen agter at gøre brug af Barnier-rapporten.
Prisen for, at vi i Europa ikke er effektive og samlede, når det handler om krisehåndtering, er alt for høj, og derfor bør vi gå mere effektivt frem med en bedre koordinering.
Antonios Trakatellis
for PPE-DE-Gruppen. - (EL) Hr. formand! Den rådsbeslutning, som vi skal godkende, er, med vores vedtagne ændringsforslag, resultatet af en gennemgribende forberedende procedure og af de erfaringer, som er indhentet de seneste år fra håndteringen af naturkatastrofer og menneskeskabte katastrofer. Katastrofer, som ud over de voldsomme konsekvenser, de har haft for alle aspekter af borgernes hverdag, har afsløret, hvor mangelfuld den nationale interventionskapacitet objektivt set har været, og at der derfor er voksende forventninger til en EF-bistand.
Derfor er vores opgave i dag at støtte og beskytte EU, så vi kan opfylde borgernes krav om effektiv intervention, hvad angår forebyggelse af og hurtig indsats ved naturkatastrofer og menneskeskabte katastrofer. På denne måde manifesteres solidariteten mellem medlemsstaterne i praksis, og det vil betyde en yderligere styrkelse af følelsen af at være med i et fællesskab og således styrke den europæiske bevidsthed yderligere. Hvad angår ændringsforslagene til det oprindelige forslag, er jeg nødt til at gøre opmærksom på følgende:
Et effektivt system med hurtig varsling og indsats består af følgende fire komponenter: lokalisering og vurdering af risici, vedvarende monitorering af disse, en varsels- og kommunikationsmekanisme og endelig beredskab, dvs. indsats- og bistandskapacitet.
Ligesom ordføreren vil jeg også gerne understrege, at de ændringsforslag, der er stillet, vedrører spørgsmål som et system for hurtig indsats, udrykningsmoduler fra de deltagende lande, retningslinjer for indsatsen og informering af borgerne, bedste praksis ved håndtering af situationerne og endelig gensidig konsulatbistand ved fastlæggelse af kontaktpunkter mellem medlemsstaterne.
Jeg vil også gerne sige - og det er noget, jeg mener, man bør acceptere - at vi bør være særligt opmærksomme på folkesundhedsområdet, da katastrofer sædvanligvis ledsages af risici for folkesundheden, enten gennem fødevare- og vandmangel eller i form af epidemier, og derfor bør dette element også indgå i forslaget.
Til sidst vil jeg bemærke, at Barnier-rapporten, som ordføreren også nævnte, er en fremragende rapport, som bør tages i betragtning, da alt det fremragende arbejde, der er gjort, ellers har været forgæves. Med den mener jeg, vi vil have et effektivt redskab sammen med den betænkning, vi behandler i dag.
Til sidst vil jeg gerne takke ordføreren for hans fremragende indsats. Til lykke, hr. Papadimoulis!
Edite Estrela
Hr. formand, hr. kommissær! Jeg vil gerne først takke hr. Papadimoulis for hans betænkning og Kommissionen for dens initiativ. EU råder over forskellige juridiske mekanismer til forebyggelse og indsats mod naturkatastrofer. Parlamentet har også vedtaget flere beslutninger herom.
Jeg har selv for Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed været ordfører for en betænkning om den europæiske strategi for indsats mod naturkatastrofer, hvor jeg påpegede, at Unionen må råde over hurtigere og mere effektive midler til indsats i alvorlige nødsituationer. De erfaringer, der er gjort i de seneste år med skovbrandene i Sydeuropa og oversvømmelserne i Centraleuropa, viser, at vi som førsteprioritet må oprette registrerings- og tidlig varslingssystemer for naturkatastrofer, herunder jordskælv og flodbølger, så borgerne og deres ejendom kan beskyttes.
Selv om ansvaret og indsatsen over for naturkatastrofer først og fremmest påhviler det berørte land, og Unionen kun har en støttefunktion, har Fællesskabets ordning for civilbeskyttelsesbistand, der blev oprettet i 2001, kun rådet over beskedne ressourcer og kompetencer og har derfor ikke kunnet modsvare behovet.
Jeg bifalder derfor dette ændrede og forbedrede forslag, der muliggør bedre koordinering og hurtigere bistand til de berørte befolkninger. Vi skal dog gå meget længere og forbedre denne ordning ikke kun ud fra Barnier-betænkningen, men også med de forslag, som Miljøudvalget har stillet. Det gælder særlig, at samarbejdet på civilbeskyttelsesområdet bør bygge på et europæisk strategisk koordineringscenter, der er ansvarligt for indsamling og formidling af oplysninger om nødsituationer og for, at der stilles yderligere midler til rådighed til hurtig mobilisering med henblik på katastrofeindsats, at befolkningen inddrages i såvel forebyggelse som håndtering, hvilket forudsætter uddannelse og information, og at der investeres mere i indsatsmandskabets faglige uddannelse.
Alfonso Andria
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil gerne lykønske hr. Papadimoulis med det glimrende stykke arbejde, han har udført. I hans betænkning gives der konkret udtryk for det, der allerede er taget højde for i betænkningen om Solidaritetsfonden, som udgør retsgrundlaget og det finansielle grundlag for indsatsen på civilbeskyttelsesområdet
EU råder i dag over finansielle midler og ny viden, der er baseret på erfaringerne med Fællesskabets civilbeskyttelsesmekanisme, som blev oprettet i 2001. Dette vil gøre det muligt at forbedre instrumentets praktiske gennemførelse og dets effektivitet. Det er rigtigt, at nødhjælp i forbindelse med en katastrofe først og fremmest skal ydes på lokalt plan i form af forebyggelse og genopbygning, men det er lige så rigtigt, at der er behov for en kriseindsats, og den både kan og skal koordineres på europæisk plan, hvis vi ønsker nogle stordriftsfordele og ikke mindst en større effektivitet.
Når en katastrofe er så omfattende, at det overstiger den lokale eller endda nationale interventionskapacitet, ville det være ønskeligt, at de andre lande kunne yde en hurtig supplerende støtte ved hjælp af deres kompetencer og ressourcer. Man skal nemlig huske, at store katastrofer ofte er af grænseoverskridende karakter og har følgevirkninger for områder i nabolandene.
Endelig er jeg enig med ordføreren i, at det er vigtigt med en korrekt og fornuftig planlægning af områdernes brug samt forebyggelse og katastrofestyring, så man mindsker risiciene. Det er nødvendigt at styrke den europæiske civilbeskyttelsesordning, så vi kan gøre en koordineret indsats for at tackle nødsituationer og bidrage til et EU, der er i stand til at give sine egne borgere tillid og sikkerhed. Jeg tror, at vi er nødt til at lære, hvordan vi lever op til disse legitime forventninger.
Richard Seeber
(DE) Hr. formand, hr. kommissær! Vi lærer alle af fortiden og af vores egne erfaringer, og jeg tror, at civilbeskyttelse er et område, som det gælder for. De dokumenter, som De har fremlagt, og hr. Papadimoulis' glimrende betænkning udgør et forsøg fra vores side på at gøre brug af disse erfaringer.
Vi må her være opmærksom på tre aspekter. For det første forebyggelse, for det andet beredskabet over for kriser og for det tredje afhjælpning af følger. Inden for forebyggelse kan EU bidrage med rigtigt meget, men desværre indtræder katastrofer i forskellige regioner og af forskellige grunde, hvorfor det er særdeles vigtigt at lære af hinanden i EU. Her har vi en særlig opgave at løse.
Med hensyn til beredskabet over for kriser må EU udfylde sin særlige rolle som koordinator. Man må ikke fritage medlemsstaterne for deres ansvar. Civilbeskyttelse er og bliver et nationalt ansvar. Derfor ser jeg også yderst kritisk på, at EU nu anskaffer sig udstyr, hvilket kan blive betegnet som et forsøg på dobbeltarbejde, og som bestemt ikke er gavnlig. Det er vigtigt at undgå dobbeltarbejde, og derfor bør vi koncentrere os om en god koordinering af de midler, der er til rådighed i medlemsstaterne.
Den næste fase er afhjælpning af følger, og her har EU jo allerede etableret et instrument for beredskab og hurtig indsats - i form af Solidaritetsfonden. Også her bør vi overveje, hvordan vi kan anvende det mere effektivt, evt. ved at ændre retningslinjerne og koncentrere os om kun at løse kriser, der berører Europa som helhed.
Evangelia Tzampazi
(EL) Hr. formand! Beskyttelsen af de europæiske borgere mod ulykker og naturkatastrofer er direkte forbundet med deres økonomiske og sociale sikkerhed. I de sidste år har der været langt flere naturkatastrofer, som har betydet langt flere anmodninger om bistand via civilbeskyttelsesordningen fra medlemsstaternes regeringer.
Civilbeskyttelse er et komplekst system, der består af forebyggelse, intervention og til sidst genopbygning. Jeg mener, at hr. Papadimoulis' på alle måder fremragende betænkning om den foreslåede omarbejdning har forbedret Rådets forslag på en måde, så der vil ske en styrkelse af EU's støttende og supplerende indsats, når der er brug for denne.
Jeg fastholder dog, at der fortsat er behov for uddannelse af de involverede parter, og jeg mener, det er nødvendigt med en mere omfattende informering af befolkningen, især i højrisikoområder, så man kan forbedre forebyggelsen og beredskabet i disse områder.
Stavros Dimas
medlem af Kommissionen. - (EL) Hr. formand! Jeg vil takke alle talerne for deres fremragende redegørelser for deres synspunkter. Før jeg kommer ind på ændringsforslagene, vil jeg gerne med hensyn til Barnier-rapporten svare, at Kommissionen har indledt et arbejde, som vedrører mange af de spørgsmål, der har med denne rapport at gøre, og det vigtigste er naturligvis udviklingen af civilbeskyttelsesmodulerne. Der har været afholdt møder med eksperter fra medlemsstaterne, for at man kunne finde frem til, hvilken type moduler der skal være til rådighed i de enkelte tilfælde, og vedrørende de konkrete betingelser og krav til den enkelte modultype.
En anden del af arbejdet drejer sig om øvelser, og selv om det ikke er planen at oprette et europæisk institut - i overensstemmelse med Barnier-rapporten - foreslår vi, at der udvikles et netværk af centre, som kan udvide det eksisterende øvelsesprogram.
Vi er også enige i, at Monitorerings- og Informationscentret bør styrkes. og vi har allerede anmodet om en forøgelse af antallet af ansatte, af tjenestemænd, som skal være beskæftiget i dette center. Vi har også anmodet medlemsstaterne om at give os mulighed for at anvende eksperter i Monitorerings- og Informationscentret næste år.
Endelig har Kommissionen to lovforslag. Det ene drejer sig om finansieringsredskabet og det andet om omarbejdningen af beslutningen af 2001, og de giver os mulighed for også at arbejde på et andet område, transportområdet, som jeg var inde på tidligere.
For nu at gå over til ændringsforslagene har Europa-Parlamentet fremlagt en række vigtige ændringsforslag, der skal styrke civilbeskyttelsesmulighederne på europæisk plan. Ændringsforslagene drejer sig om nødvendigheden af at sikre en hurtig transport af civilbeskyttelseshjælpen, om betydningen af systemer for hurtig varsling og alarmberedskab, interoperabiliteten af civilbeskyttelsesmodulerne og den rolle, ordningen kan spille, når det gælder hjælp til EU's borgere.
Kommissionen kan acceptere de fleste af de ændringsforslag, der er stillet. Nogle af dem giver dog problemer og kan derfor ikke accepteres i deres nuværende udformning. Det drejer sig om ændringsforslagene om indførelse af foranstaltninger i forbindelse med forebyggelse, folkesundhed og forsætlig havforurening.
Med hensyn til foranstaltningerne vedrørende forebyggelse vil Kommissionen gerne understrege, at forslaget om finansieringsredskaberne til civilbeskyttelse vil dække aktiviteterne på dette område. Det er meningen, at EF's civilbeskyttelsesordning kun skal dække aktiviteter inden for beredskab og intervention. Kommissionen er dog enig med Europa-Parlamentet i betydningen af aktiviteter på forebyggelsesområdet og har forpligtet sig til at fremme disse inden for en passende ramme.
Hvad angår integreringen af folkesundhed, anerkender Kommissionen, at civilbeskyttelsesaktiviteter ofte har til formål at beskytte folkesundheden. De civilbeskyttelsesmekanismer, der anbefales på EU-plan, indgår imidlertid ikke i folkesundhedspolitikken, der dækkes af andre eksisterende fællesskabsredskaber som f.eks. EF's handlingsprogram på sundhedsområdet.
Hvad angår forsætlig eller tilsigtet havforurening, kan Kommissionen fuldt ud støtte forslaget om, at civilbeskyttelsesordningen skal kunne intervenere i tilfælde af en omfattende havforurening som enten er forsætlig eller som følge af en ulykke. Kommissionens forslag om at udvide anvendelsesområdet, så menneskeskabte katastrofer også er omfattet, omfatter også dette tilfælde. Imidlertid vedrører begrebet "tilsigtet og forsætlig" havforurening sædvanligvis skibes ulovlige dumpning af olieaffald i mindre omfang, og Kommissionen vil gerne undgå den fortolkning, at forordningens anvendelsesområde også omfatter en sådan dumpning af mindre omfang. Det vil være praktisk umuligt for Kommissionen af mobilisere ordningen - og som jeg sagde før, er der heller ikke personale til det - og denne form for dumpning af mindre omfang bør også håndteres med de midler, de enkelte lande råder over. Derfor kan de pågældende ændringsforslag ikke accepteres.
Endelig vil Kommissionen gøre opmærksom på, at en del af ændringsforslagene vedrører aspekter af den gældende lovgivning. Kommissionen kan tilslutte sig indholdet af nogle af disse ændringsforslag. Den interinstitutionelle aftale om anvendelse af omarbejdningsteknikken betyder imidlertid, at Kommissionen kun kan acceptere dem, hvis de har afgørende betydning for anvendelsen af de nye bestemmelser, der indgår i forslaget, eller hvis de er en direkte følge af de nye bestemmelser. Kommissionen vil imidlertid tage de pågældende spørgsmål i betragtning i forbindelse med udviklingen af vores politik på dette område.
Det er de vigtigste spørgsmål, hvor Kommissionens holdning adskiller sig fra Europa-Parlamentets betænkning. Jeg vil dog gerne fremhæve, at disse holdningsforskelle ikke overskygger vores fælles mål. Vi er helt enige i Europa-Parlamentets mål om at udvikle en langt større europæisk interventionsevne på civilbeskyttelsesområdet, både inden for og uden for EU, og vi takker for Deres støtte. Jeg forelægger Parlamentets sekretariat den samlede liste over Kommissionens holdning til ændringsforslagene. Endnu en gang tak til ordføreren, hr. Papadimoulis, for hans fremragende arbejde.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted tirsdag kl. 12.00.
Skriftlig erklæring (artikel 142)
Hélène Goudin
(SV) Hr. formand! Europa-Parlamentet behandler nu et forslag til omarbejdelse af civilbeskyttelsesordningen, som blev etableret i 2001. Der er ingen tvivl om, at katastrofer fører til store belastninger for de berørte parter. En fælles europæisk civilbeskyttelsesordning er dog ikke løsningen på problemet, navnlig ikke som dette forslag ser ud.
Civilbeskyttelsesordningerne i de respektive medlemsstater er skattefinansierede. Det er op til hver enkelt stat at vælge, hvordan skatteindtægterne fra borgerne skal fordeles. Dette forslag kan betyde en risiko for, at visse medlemsstater vælger at bevilge et minimum af ressourcer til national civilbeskyttelse, idet man regner med, at andre EU-lande vil bidrage, hvis der indtræffer en katastrofe. Denne "free riding"-problematik er meget alvorlig og uretfærdig over for borgerne i de lande, som vælger at have en stærk civilbeskyttelse. Når der er tale om internationale indsatser, bør disse koordineres gennem OCHA og finansieres af medlemsstaterne og ikke af EU.
I Kommissionens dokument tales der desuden om kapacitet til hurtig indsats og om, at medlemsstaterne skal meddele, hvilke ressourcer der er tilgængelige, inklusive militære ressourcer og militær kapacitet, i de tilfælde hvor et berørt land anmoder om den type støtte. Junilisten modsætter sig afgjort dette. Et lands militære ressourcer er et nationalt anliggende, og det er op til hver enkelt medlemsstat at afgøre, hvorvidt disse skal mobiliseres eller ikke.
