
(1) 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelsen fra Kommissionen om fugleinfluenza i Asien. 
Byrne,
    Hr. formand, aviær influenza har indtil videre ramt fjerkræpopulationer i ni lande i Asien, nemlig Cambodja, Folkerepublikken Kina inklusive det særlige administrative område Hongkong, Indonesien, Japan, Laos, Pakistan, Sydkorea, Thailand og Vietnam.
Ifølge et ekspertpanel med deltagere fra FAO, WHO og OIE, der mødtes i Rom den 3. og 4. februar, udvikler den aktuelle epidemi sig fortsat, og den er endnu ikke under kontrol. Til dato har sygdommen krævet 18 menneskeliv i Vietnam og Thailand, men der er endnu ikke opstået en ny virus, der kan overføres til mennesker, og som kan smitte fra et menneske til et andet.
Asien tegner sig for omkring 40 % af verdens samlede fjerkræpopulation og 25 % af verdenshandelen med fjerkræ. Der er 6.664 millioner fugle i de ramte områder. Situationen påvirker allerede verdens korn- og kødmarkeder.
Der er tale om en ødelæggende fjerkræsygdom med meget høj dødelighed - op til 95 % inden for 24 timer. Mange millioner fugle er allerede døde af sygdommen eller er blevet destrueret i kampen for at standse spredningen.
Hvad angår den sundhedsmæssige og økonomiske dimension - samt ikke at forglemme dyrevelfærdsaspekterne - er dette udbrud af aviær influenza uden fortilfælde, og selv om der ikke i øjeblikket er tegn på, at der udvikles en human pandemi, så kan man ifølge WHO ikke udelukke muligheden.
Sygdommens følger vil sikkert især ramme husmænd og folk med mindre besætninger, der udgør deres primære fødevareforsyning. Det kan vise sig vanskeligere at undgå sygdommen i sådanne flokke end i de større kommercielle enheder. Det kan i princippet være med til at fremme tendenser i retning af en industrialisering af fjerkræbedrifterne i de berørte lande, hvilket kan få negative sociale og miljømæssige konsekvenser.
Situationen påvirker helt klart EU på mange planer, og Kommissionen såvel som medlemsstaterne har truffet afgørende foranstaltninger. Kommissionen har straks indført sikkerhedsforanstaltninger for at sikre en tilstrækkelig beskyttelse imod indførelse af sygdommen til EU via import af levende fugle og fjerkræprodukter fra de berørte lande med henblik på at beskytte både dyr og folkesundheden.
Kommissionen planlægger at sende en dyresundhedsekspert og to eksperter i folkesundhed til Vietnam, som kan hjælpe med at bekæmpe sygdommen i samarbejde med WHO. Nogle af medlemslandene har også sendt eksperter til forskellige andre lande.
Vi har fulgt og vil fortsat nøje følge situationen gennem vores delegationer, WHO, FAO, OIE samt gennem offentlige såvel som ikke-offentlige informationskilder. Medlemsstaterne har indført beredskabsplaner i henhold til fællesskabslovgivningen, som er godkendt af Kommissionen til gennemførelse i tilfælde af udbrud af aviær influenza blandt fjerkræ. Kommissionens tjenestegrene undersøger i øjeblikket de indsendte planer fra de tiltrædende lande, så de kan blive operative til tiltrædelsesdatoen. 
Inden for sundhedsområdet foretages der til stadighed en vurdering af sundhedsrisikoen for mennesker i samarbejde med WHO og eksperter fra medlemsstaterne. En hurtig informationsudveksling og gensidig høring vedrørende retningslinjer og foranstaltninger, som medlemsstaterne har truffet eller planlægger at træffe, sikres gennem EU's system til tidlig varsling og hurtig reaktion. Kommissionen kan træffe yderligere foranstaltninger, hvis behovet opstår. Kommissionen agter også at offentliggøre et oplæg om en beredskabsplan for pandemisk influenza med en række foranstaltninger, som medlemsstaterne og EU skal træffe for at håndtere truslen om en aviær influenzapandemi.
Kommissionen arbejder tæt sammen med de berørte lande om at identificere områder, der har brug for hjælp, og hvor en sådan gør størst gavn. Ikke blot Direktoratet for Sundhed og Forbrugerbeskyttelse men også Direktoratet for Udvikling og Direktoratet for EuropeAid samt vores kontor for humanitær bistand arbejder aktivt sammen med de lokale regeringer og ikke-statslige organisationer. Fællesskabets delegationer i regionen deltager aktivt i denne proces og koordinerer indsatsen med medlemsstaternes ambassader.
Netop nu forbereder Kommissionen et større fællesskabsbidrag til Vietnams indsats mod aviær influenza i form af beskyttelses- og laboratorieudstyr til en samlet værdi af op til 1 million euro under to igangværende EF-bistandsprogrammer under GD EuropeAids auspicier. Det bliver det største bidrag til dato fra nogen donor til Vietnam. Det er meningen, at der skal underskrives en aftale med WHO, som skulle være klar midt i denne uge.
Da tiden er en vigtig faktor, er Kommissionens tjenestegrene på alle niveauer i fortsat dialog med Verdenssundhedsorganisationen, FAO, Verdensorganisationen for Dyresundhed og lokale myndigheder for at dele vores erfaring og ekspertise inden for sygdomskontrol så hurtigt og ubureaukratisk som muligt.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at takke vores personale for denne ekstra indsats.
Kommissionen håber, at alle disse foranstaltninger og aktiviteter vil være med til at inddæmme og i sidste ende udrydde sygdommen, og at vi hurtigst muligt kan vende tilbage til normal praksis, hvad angår vores handel og øvrige aktiviteter med de berørte lande.
Kommissionen vil fortsat følge sagen nøje og støtte de berørte lande i samarbejde med de relevante internationale organisationer og medlemsstaterne, og den vil regulere fællesskabsforanstaltningerne i forhold til de risici, som sygdomssituationen udgør.
Jackson (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil takke kommissæren for hans bemærkninger, og vi håber nok alle, at den skitserede indsats giver gode resultater. Jeg har tre kommentarer.
For det første forestiller jeg mig med hensyn til EU's egne tjenester, at de, der opererer på vores vegne i Sydøstasien, primært er fra Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret i Dublin - EU's team af sundheds- og fødevareinspektører. Kan kommissæren oplyse Parlamentet om, hvor mange personer det drejer sig om? Han omtalte det kort. En af de ting, der bekymrer de medlemmer af Europa-Parlamentet, der har besøgt Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret, er, at det er meget underbemandet. Jeg tror faktisk, at der kun findes 90 inspektører for hele verden. Hvis pandemien i Asien lægger beslag på mange af inspektørernes ressourcer, hvor er det så, at arbejdet ikke bliver gjort?
En af de ting, vi for nylig diskuterede i udvalget, var importen af kyllingekød fra Brasilien på grund af faren for, at det var præpareret med nitrofuraner. Hvis vi nu ser på Sydøstasien, kan kommissæren så berolige mig med, at der fortsat holdes øje med Brasilien?
Mit andet punkt handler om den menneskesundhedsmæssige dimension, for selv om det som udgangspunkt handlede om dyresundhed, er den menneskesundhedsmæssige dimension også meget vigtig. Føler hr. Byrne sig overbevist om, at EU allerede har kapaciteten til effektivt at overvåge tegn på, at en dyreepidemi eller en større menneskepandemi er under udvikling i lyset af sandsynligheden for fortielse? Vi er allerede stødt på fortielse i de lande, hvor sådanne epidemier er opstået. Jeg er overbevist om, at man også i andre dele af verden kan være fristet til at fortie noget. Vil kommissæren overveje at oprette et hurtigt interventionshold, der skal arbejde med den værst tænkelige situation for EU? Han har skitseret noget i den retning, men han har ikke talt om et konkret hold.
Den næste betænkning, vi skal drøfte, er meget relevant. Det drejer sig om betænkningen fra hr. Bowis om et europæisk center for forebyggelse af og kontrol med sygdomme, som desværre endnu ikke er oprettet. Vil det være muligt forud for oprettelsen af centret for forebyggelse af og kontrol med sygdomme at nedsætte en planlægningsgruppe, som Europa-Parlamentet kan have en dialog med?
For det tredje er hr. Byrne også ansvarlig for den interne fødevaresikkerhed samt for lovgivningen vedrørende fødevaremærkning. I betragtning af at vi ikke kender den præcise overførselskilde - hvis sygdommen kan overføres til mennesker - og at forbrugerne i sådanne tider er forsigtige med fødevarer af ukendt oprindelse, vil Kommissionen så overveje at give forbrugerne ekstra oplysninger gennem oprindelsesmærkning af fjerkrækødkomponenten i sammensatte næringsmidler, som udgør en meget stor del af EU-markedet? Jeg noterede mig hr. Byrnes bemærkning om, at Kommissionen har forbudt importen af fjerkrækød og fjerkræprodukter. Er det virkelig sandt? Mange forbrugere vil sige, at det er umuligt at se, hvor fjerkrækødet stammer fra i de sammensatte næringsmidler, vi køber i EU. Det er nogle af de oplysninger, jeg finder det relevant at videregive til forbrugerne i denne forbindelse.
Roth-Behrendt (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, hr. Byrne, jeg er sikker på, at Kommissionen har gjort sit bedste. Om det så altid er det, som vi ønsker at læse i en rapport, vil jeg lade være op til Dem at vurdere. Jeg overvejer også, om vi altid gør nok, og om vi rent faktisk tænker på såkaldt forebyggende forbrugerbeskyttelse. Når jeg siger det, tænker jeg ikke blot på Dem, hr. Byrne, men derimod på os alle sammen. Jeg tænker imidlertid også på regeringerne og på Deres kommissionskolleger. Jeg kommer til det om lidt.
Da vi første gang hørte om fugleinfluenzaen, stoppede vi importen fra Thailand til EU med det samme. Man skulle ikke have haft meget fantasi for allerede samme dag at proklamere, at det også gjaldt for det øvrige Asien, hvilket ville have været fornuftigt. Det er måske ikke så klogt at anvende dominoeffekten ved at starte med Thailand, derefter Vietnam og så Kina. Set i lyset af hvordan der handles i disse lande, og hvordan f.eks. fjerkræ, men også andre dyr, handles og sælges i disse lande, ville det imidlertid have været hensigtsmæssigt.
Det, der irriterer mig, er den evige aktion. Vi handler altid reaktivt. Vi har at gøre med en fugleinfluenza, og vi reagerer på det, hvorefter der af en eller anden grund ikke sker noget i lang tid. Vi konstaterer, at fjerkrækød indeholder dioxin, hvorefter vi reagerer på det. Vi konstaterer, at der i rejer og andre produkter er forbudte og giftige farmaceutika, som er kræftfremkaldende, hvorefter vi reagerer. Vi reagerer dog altid på stående fod, hvorefter vi hurtigt glemmer det hele igen. Det er så naivt, så uendelig naivt, for vi ved, at dyreholdsbetingelserne og hygiejnestandarderne i de pågældende asiatiske lande, men også i Brasilien, er katastrofale i sammenligning med vores standarder. Da det er noget, som vi til stadighed spørger os selv om her i Parlamentet, kunne jeg godt tænke mig at vide, hvordan det bliver drøftet i Kommissionen. Hvis vi beder hr. Lamy om at prioritere forbrugerbeskyttelse og hygiejnepolitik i drøftelser om Verdenshandelsorganisationen og i forhandlinger med tredjelande, ved jeg, at vi maksimalt kan forvente et varmt smil som svar herpå. Det kan vi stille os tilfredse med, men hvis vi ikke også ændrer vores system, vil vi igen og igen havne i disse situationer, nemlig at vi har en epidemi, som vi må reagere på, som gør vores borgere bange, og som - helt ærligt, kære kolleger - selvfølgelig også vil have økonomiske konsekvenser. Som fru Jackson sagde, lander hovedparten af det hakkede kyllingekød enten i burgere eller i en eller anden kinesisk færdigret. Folk er usikre, og de vil undlade at købe disse produkter i et stykke tid. Og det vil naturligvis også i høj grad influere på vores økonomi. 
Grundene hertil er meget enkle, og de skal ikke alene findes i hygiejnebetingelserne, men også deri - og lad mig sige det klart og tydeligt - at vi har været for blødsødne. Som De ved, hr. Byrne, opfordrede jeg Dem allerede for nogen tid siden, da vi drøftede dioxin og andre produkter, til at annoncere et forbud mod import fra Kina og andre lande for ganske enkelt at virke disciplineret og pædagogisk. Så er vi altid flinke og siger, at vi da skal støtte landene. Det er en fejl. Vi vil efterfølgende komme ind på Det Europæiske Center for Overvågning af Overførbare Sygdomme. De talte om , det vil sige seriøse skridt eller seriøse foranstaltninger. Jeg er sikker på, at de vil være fantastiske alle sammen, men først om nogle år. I øjeblikket kan vi slet ikke bruge dem til noget, og det nytter kun at sige, at vi beskytter borgerne i EU, for det er dem, som vi arbejder for her i Parlamentet. Lad os beskytte dem! Er vi sikre på, at de vira, som overfører fugleinfluenzaen, ikke kan overføres til mennesker? Har vi forsket nok heri?
Det bringer mig frem til mit næste punkt, og - hr. formand - det vil også være mit sidste. Når vi taler om EU's budget og om de finansielle overslag, hører jeg altid en hel del om regionalpolitik, og jeg hører også en masse om støttepolitik og andre ting. Men hører jeg så meget som en enkelt gang noget om, at vi på det kraftigste opfordrer medlemsstaterne til at sikre, at der sker tilstrækkelig forskning i forskellige måder at beskytte mennesker mod sygdomme på? Nej, det hører jeg aldrig i den sammenhæng. Det er heller ikke en af EU's prioriteringer. Jeg ville være Dem taknemmelig, hr. Byrne, hvis De kunne garantere, at en af prioriteringerne i de finansielle overslag er at forpligte medlemsstaterne til at bruge penge på at forske i udviklingen af vacciner, som kan beskytte mennesker mod de sygdomme, som vi kan blive stillet over for i fremtiden. 
Mulder (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg vil også gerne takke kommissæren for redegørelsen. Kommissæren har efterhånden stor erfaring, når det gælder epidemier og sygdomme hos dyr. Det store spørgsmål er, hvad vi har lært af det, vi har oplevet de seneste år. En af Kommissionens centrale konklusioner med hensyn til bekæmpelsen af mund- og klovsyge var, at EU's ydre grænser skulle beskyttes. Hvad er der sket på det område? Ved indrejse i eksempelvis Amsterdam eller Dublin oplever jeg stadigvæk stor forskel fra eksempelvis USA. Kontrollen er efter min opfattelse stort set ikke ændret de seneste år. Jeg kan tage fejl, men jeg ville gerne spørge kommissæren, hvad der konkret er sket. Hvorfor kan jeg læse i dagbladene, at Schiphol lufthavn i Amsterdam nu installerer desinfektionsmåtter, og at dette ikke sker noget andet sted i Europa? Hvorfor træffes der helt andre foranstaltninger i Belgien? Hvad tilråder Kommissionen officielt medlemsstaterne at gøre, og hvordan følges der op på denne rådgivning?
Der er forbud mod import fra Thailand og andre lande. Sidste weekend var der forlydender i nederlandsk presse om, at der alligevel ad bagdøren, via de nye tiltrædelseslande, indføres kyllingekød fra de pågældende lande til EU. Er det korrekt? Fru Roth-Behrendt har allerede påpeget, at der er behov for yderligere forskning, vacciner og testmetoder osv. Europa-Parlamentet har rent faktisk to gange inden for de seneste to år givet Kommissionen mulighed for at anvende ekstra midler. Det drejer sig ikke om udgiftsområde 3 til forskning, men ekstra midler til udgiftsområde 1a under landbrugspolitikken. Kommissionen har tilladt sig ikke at anvende midlerne. Hvorfor, i betragtning af at kommissæren samtidig her i plenarforsamlingen har erklæret at ville gøre det? Der var tale om manglende opfyldelse af budgetmyndighedens ønske, og jeg vil gerne vide, hvorfor Kommissionen undlod at efterkomme ønsket?
Når det drejer sig om krisestyring, har Kommissionen udtalt, at der eksisterer en nødplan. Jeg har forstået, at man rent faktisk er i færd med at udarbejde forskellige planer, men hvordan er situationen, når det gælder menneskers sundhed? Lægemidlet mod influenza, som vil kunne hjælpe borgerne, er til rådighed i begrænset omfang. Har Kommissionen drøftet med medlemsstaterne, hvorledes midlet vil blive anvendt i de forskellige lande, såfremt der i visse andre lande ikke er tilstrækkelige forsyninger af det pågældende lægemiddel?
Endelig vil jeg anføre en bemærkning om Det Internationale Kontor for Epizootier, OIE. Handel beror på tillid, og for mange aspekters vedkommende er det ikke tilstrækkeligt, at de kontrolleres af Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret i Dublin. Det afhænger af de oplysninger, landene giver OIE. Det har vist sig, at Indonesien, Vietnam og måske også Kina sandsynligvis ventede adskillige måneder, inden man underrettede OIE. Hvad agter Kommissionen i den forbindelse at foretage sig for at sikre, at der leveres bedre information, for at sikre fair handel og for at sikre, at vi ikke risikerer pludselig at blive konfronteret med illegal import af denne type produkter? 
Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, De sagde, hr. kommissær, at Deres medarbejdere har fortjent en tak. Det vil jeg godt tilslutte mig. De sagde, at der nu også arbejdes med bekæmpelsen af epidemien på stedet. Selv om det selvfølgelig er godt, må jeg alligevel spørge Dem, om De nu også var på stedet, straks efter at epidemien brød ud? Blev De informeret, da epidemien startede, eller skete det først, da pressen tog historien op, og da der opstod en vis opstandelse i vores rækker?
Hr. kommissær, De nævnte, at små virksomheder er ramt heraf, og at det kunne give industrialiseringen et skub fremad. Jeg mener, at det netop er den industrialisering, der er foregået i disse lande, som har skabt forudsætningerne for denne epidemi, fordi de har bragt hjemmehørende arter i kontakt med genetisk udviklede arter, som er tilpasset industrialiseringen, men som imidlertid har genetiske defekter, og som mangler modstandsdygtighed over for denne sygdom. 
Det vil altså sige, at hvis De går ind for kontroller på stedet, hvilket vi også gør, skal de gennemføres som led i en kontinuerlig analyseproces, hvis vi skal kunne tackle disse problemer. Det er ikke de små fjerkræfarme, der eksporterer til EU, men derimod de storindustrielle anlæg, og deres hygiejnestandarder skal leve op til vores standarder. Det opnår man nemlig ikke ved at opsætte flere kontroller ved grænserne eller ved at stramme de allerede eksisterende kontroller, og det altid på en synlig måde - altså som en reaktion, som fru Roth-Behrendt var inde på. Det, som vi har brug for, er en kvalificeret ekstern beskyttelse. 
Det betyder, at beskyttelsen ikke starter ved grænserne. Vi skal derimod sørge for at indføre vores standarder og overvåge, at de overholdes i de lande, som leverer til os, således at vi også har garanti for præventiv overvågning og handling i disse lande med henblik på en nyorientering af produktionen her.
Mange tak.
Gollnisch (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger, det forekommer os, at den aktuelle infektionssygdom fugleinfluenza i Thailand og Sydøstasien endnu en gang på smertelig vis rejser spørgsmålet om disse nye pandemier med en gentagen risiko for sundhedskriser, som vi har oplevet dem i den seneste tid, der har rystet opdrætterne og samtidig truet forbrugerne. Vi får i dag at vide, at det er hele det sydøstlige Asien, som er berørt, med 19 menneskeofre - 14 i Vietnam og fem i Thailand - og 50 millioner styk nedslagtet fjerkræ på det asiatiske kontinent. Der er rapporteret et tilfælde i USA. Vi kunne godt tænke os at vide, hr. kommissær, hvilke smittehypoteser der findes, og hvorvidt man kan sige, at den virus, som er dukket op i USA, er den samme, som er dukket op i Asien, eller ej.
Jeg vil dog gerne minde om et par fortilfælde, nemlig bovin spongiform encephalopati, som min kollega Jean-Claude Martinez gentagne gange havde forsøgt at henlede Kommissionens opmærksomhed på mere end fem år før, at sygdommen brød ud i lys lue med den berømte kogalskabssag, mund- og klovsygen i Det Forenede Kongerige og den dioxinforurenede kylling i Belgien. Sidste år var der udbrud af fugleinfluenza i Nederlandene for ikke at tale om svinepesten, som er et tilbagevendende problem i vores lande. Jeg glæder mig over, at man denne gang med det samme har anerkendt problemets omfang.
Men som mine kolleger har sagt, skal vi også tage fat på årsagerne. Selv om årsagerne til de pågældende sygdomme indimellem sløres for ikke at skade distributionskanalen eller for ikke at afskrække forbrugeren, har vi et ret godt kendskab til dem, i hvert fald i de tidligere sager. Vi ved, at de hovedsageligt skyldtes produktivismen og det koncentrerede opdræt, på den ene side, som den foregående taler sagde, og på den anden side den udbredte frihandel og den systematiske åbning af grænserne. Denne teori, som tidligere blev stemplet som "den frie ræv i det frie hønsehus", passer perfekt til situationen, eftersom ræven her er en slags symbol på frihandelen. Den har ikke blot spist hønen, hvad der er langt mere alvorligt, den har også smittet den.
Det er rigtigt, at Europa-Kommissionen har foreslået en embargo indtil august 2004 på import af thailandsk fjerkræ, men vi mener ikke, det er tilstrækkeligt i forhold til, hvor stort problemet er i færd med at vokse sig.
Husk på, hr. kommissær, at Europa-Kommissionen har hevet Frankrig for EF-Domstolen i Luxembourg for at have nægtet at hæve embargoen på britisk oksekød på trods af, at vi ikke havde fået alle garantier for, at det britiske oksekød var uskadeligt, og at BSE stadig skabte ravage i Det Forenede Kongerige og Irland.
Frankrig, som på et gennemsnitsår producerer 2 millioner ton fjerkræ, hvoraf 35-45 % til eksport - og ikke kun Frankrig, men også andre lande - kan midlertidigt vende tilbage til de traditionelle markeder, som det er fordrevet fra på grund af konkurrencen fra Brasilien, som sælger til dumpingpriser, og hvor det også ser ud til, at produktionsvilkårene er ganske gruopvækkende. I den grad, at den førende fjerkræproducent i Europa, Doux, er flyttet til Brasilien, hvor virksomheden lukrerer på billig arbejdskraft og rigelige og billige råvarer.
Den systematiserede frihandel ryster ikke blot vores fjerkræproducenter og -opdrættere, den tvinger os til inden for WTO at acceptere absurde klausuler, hvorom man kan spørge sig selv, hvad de overhovedet har at gøre med en fri økonomi og et frit marked. Jeg tænker på den, der blev underskrevet i GATT i 1994, og som fastlægger, at Europa forpligter sig til at importere 5 % af sit forbrug af fjerkrækød, det vil sige 1 million ton i 2002. For øjeblikket er der ikke nogen overførsel af fugleinfluenza mellem mennesker, men hvis der er en risiko for en global pandemi, og hvis H5N1-virussen blandede sig med en menneskelig virus som f.eks. influenzavirussen for at skabe en ny og meget smitsom dødelig bakteriekultur, så vil jeg tillade mig at mene, hr. kommissær, at den bevilling på 1 million euro, som De netop har meddelt os, kunne vise sig at være katastrofalt utilstrækkelig.
Fiori (PPE-DE ).
   - Hr. kommissær, jeg vil gerne takke Dem for Deres redegørelse for situationen. Det var næsten en reportage, og den var yderst nøjagtig.
Mit indlæg er desværre baseret på pressens informationer, som - i det mindste for Italiens vedkommende - giver anledning til en betydelig usikkerhed, eftersom man f.eks. har fundet døde eksemplarer af vandrefalke og trækænder, som er to arter, der er meget modstandsdygtige i naturen.
Derfor vil jeg gerne fremsætte to meget enkle og klare bemærkninger. Den første drejer sig om det sundhedsmæssige aspekt. Vi er ikke helt uforberedte, når det gælder virusstammen H5N1, eftersom den allerede blev opdaget i 1997, hvorefter den dukkede op igen som H7N1 mellem 1999 og 2001. Da der er tale om en virusstamme, som ændrer sig hele tiden, vil vi gerne spørge Kommissionen, hvilke forebyggende foranstaltninger den har tænkt sig at træffe. Som nogle af parlamentsmedlemmerne så rigtigt sagde lige før, reagerer vi altid først efter nødsituationer. Nogle af medlemsstaterne er ved at træffe deres forholdsregler med egne laboratorier, men det er nødvendigt, at det europæiske center for forebyggelse af og kontrol med sygdomme opretter en koordinationsgruppe for de nationale situationer, så sundhedssituationen overvåges.
Den anden bemærkning vedrører Kommissionens aktiviteter. Som kommissær Lamy meddelte, har man i forbindelse med genoptagelsen af WTO-forhandlingerne meget alvorlige planer om at gøre antallet af EBA-lande større. Hvilke garantier giver vi forbrugerne, når det gælder markedernes globalisering? Mener Kommissionen ikke, at man netop i forbindelse med dette spørgsmål bør drøfte forholdet mellem globalisering og sundhedsproblemer i WTO? 
Malliori (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, endnu en gang står vi over for en ny sundhedstrussel. Den viser, at overførbare sygdomme ikke kan klares af de enkelte medlemsstater, og den understreger behovet for omgående forebyggende tiltag, der skal sikre de europæiske borgeres sundhed.
Den 1. februar 2004 påpegede Verdenssundhedsorganisationen faren for, at influenzavirussen vil kunne smitte fra menneske til menneske. Hidtil er 19 personer døde, 23 er smittet, og virussen er dukket op i 10 lande i Asien. Ikke alene overføres virussen meget nemt, men forsinket information har også denne gang bidraget til dens spredning. Europa-Kommissionen har muligvis undervurderet faren, fordi virussen ikke overføres fra menneske til menneske. Vi ved imidlertid, at influenzavira er genetisk ustabile, og at deres adfærd ikke kan forudsiges. Den konkrete epidemi kan derfor ændre sig hurtigt og hyppigt.
Der skal ikke herske nogen tvivl om, at jeg går ind for et forbud mod import af kød og fjerkræ i seks måneder og mod import af levende fjerkræ som husdyr fra asiatiske lande. Men vi skal gå længere end det, hr. kommissær. Som De ved, kan flokke af vilde trækfugle også bringe virussen med sig. Vi skal benytte FAO's ekspertise, så vi kan få udstukket passende retningslinjer, og der skal lægges vægt på behovet for forebyggende vaccination, hvor det er muligt.
Historien viser, at hvor en sygdom har økonomiske konsekvenser for landbrugssektoren og samtidig truer menneskers sundhed, skal sundhedsrisikoen ikke undervurderes. Sundhed skal have førsteprioritet, hvis vi ønsker at bevare forbrugernes tillid. Jeg mener ikke, at de hidtidige tiltag sikrer dette.
Endelig skal vi, hr. kommissær, sikre os, at husdyravlere i de berørte områder har adgang til de nødvendige midler, så de smittede dyr kan blive brændt, og sygdommen ikke breder sig yderligere. 
De Roo (Verts/ALE ).
   - Kommissær Byrne, tak for Deres faktuelle redegørelse. Jeg må dog tilstå, at jeg spørger mig selv, hvad vi egentlig helt præcis gør. Vi må nemlig i lighed med De Liberale konstatere, at vi ikke har en ydre grænse, men 15 forskellige ydre grænser, hvor det på forskellig vis tilstræbes at imødegå eventuel indførsel af fugleinfluenza. Det samme oplevede vi i forbindelse med mund- og klovsygen, og vi bør træffe foranstaltninger, som sikrer, at vi ikke fremover skal opleve en lignende situation.
Der er også noget andet, jeg må påpege. Når vores ældre trues af influenza, er der vaccine til rådighed i stor stil. Også i de her omhandlede situationer ved vi, at der er behov for vaccine, men der arbejdes ikke, eller i alt fald ikke i tilstrækkeligt omfang, herpå. Det eneste land, som arbejder på at udvikle vaccine, er Italien. Efter min opfattelse burde EU yde en fælles indsats for at udvikle vacciner, således at også denne sygdom kan bekæmpes på human vis. 
Liese (PPE-DE ).
   - Mange tak, hr. formand. Hr. kommissær, kære kolleger, for godt og vel et år siden drøftede vi sars i dette forum. Ligesom dengang er der i dag mange kolleger, som har sagt, at globaliseringen og det indre marked, som grundlæggende er positivt, kun kan komme til at fungere godt, hvis vi også gennemfører foranstaltninger til beskyttelse af den menneskelige sundhed. Europa skal handle i fællesskab her, for viraene og bakterierne stopper nu engang ikke ved grænsen. Jeg vil gerne anskueliggøre det ved hjælp af hr. Mulders eksempel. Lufthavnen i Düsseldorf ligger meget, meget tæt på den hollandske grænse. Derfor er der også mange hollændere, som flyver på ferie fra Düsseldorf, og mange mennesker, som bor i omegnen af Düsseldorf i Nordrhein-Westfalen, flyver fra Schiphol. Folk forstår ikke, hvorfor sikkerhedsforanstaltningerne er helt anderledes i Schiphol, end de er i Düsseldorf. Viraene holder sig under alle omstændigheder ikke til de grænser, som fastlægges forskelligt fra nationalstat til nationalstat. Derfor mener jeg, at vi har brug for flere foranstaltninger på europæisk plan. For et år siden støttede jeg hr. Byrne, da han prøvede at vinde tilslutning til, at der skal ligge flere kompetencer til at bekæmpe sådanne farer i den europæiske forfatning. Jeg indrømmer, at hr. Byrne ofte skyder over målet, og når han gjorde det, sagde jeg det også til ham. Men i denne sag har han fuldstændig ret, og vi bør støtte ham heri.
Selv om vi ikke opnåede det på konventet, som vi egentlig ville, er der trods alt sket fremskridt, og det er en grund mere til at gå ind for en europæisk forfatning, fordi den vil sætte os i stand til at bekæmpe disse farer bedre.
Afslutningsvis vil jeg gerne tage fat i det, som fru Roth-Behrendt sagde om forskning. Det er korrekt, at vi skal gøre mere for forskningen på det medicinske område, og i den forbindelse må vi ikke alene tænke på produkter, som kan realiseres på kort sigt. Beskyttelsen af den menneskelige sundhed er også et forskningsmål, som det lønner sig at give penge ud til, hvis der ikke er noget firma, som vil gøre det på kort sigt. For farer kan opstå pludseligt, og så skal vi være forberedt herpå, også selv om industrien ikke har gjort sig nogen anstrengelser i den retning på det tidspunkt, hvor faren opstår.
Parish (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær Byrne, jeg glæder mig over Deres redegørelse, men jeg kan forstå, at De under Deres besøg i Thailand fik at vide, at der ikke var tale om aviær influenza men kyllingekolera. Det var først efter Deres hjemkomst, at De opdagede, at der rent faktisk var tale om aviær influenza. Det glæder mig, at De har indført et importforbud mod thailandsk kyllingekød, men De har ikke indført et forbud mod importen af tilberedt kød eller dåsekød, der tegner sig for ca. 75 % af vores import fra Thailand.
De thailandske myndigheder har haft svært ved at leve op til deres internationale forpligtelser. De har hemmeligholdt den thailandske influenza i op mod to måneder. Hvis de beskytter deres marked imod en dødelig sygdom, vil de sikkert også beskytte det imod mindre krænkelser af EU-standarder. Vil de løbe den samme risiko med tilberedt kød? Vil vi i EU se nitrofuranrester og hormoner i tilberedt kød? Tilsidesættes EU's folkesundhed på grund af EU-eksportørernes handelsinteresser?
Efter min mening bør man undgå at importere alle former for fjerkrækød fra Thailand, indtil landet har bevist, at det har den fornødne infrastruktur og integritet til at overholde alle EU-standarder til enhver tid. Kan vi også få en mærkning af oprindelseslandet for de vigtigste ingredienser i forarbejdede levnedsmidler, for det er der, vi finder størstedelen af det tilberedte kød fra Thailand? Hvordan kan vi være sikre på, at det kød, der er tilberedt i Thailand, har været oppe på den korrekte temperatur? Der er måske en lille risiko - hvad ved vi? Tilberedt kyllingekød kan komme ind i Det Forenede Kongerige i frossen tilstand, hvorefter det tøs op og spises uden yderligere tilberedning. Udgør det en risiko for vores forbrugere?
Afgiften for tilberedt thailandsk kyllingekød er kun en syvendedel af den tilsvarende afgift for frosset frisk kyllingekød. Hvordan kan det være, hr. kommissær? Der er åbenbart tale om et smuthul her. Endelig vil jeg gerne vide, om sygdommen har spredt sig til USA.
Oomen-Ruijten (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg takker kommissæren for det indledende indlæg. Egentlig drejer det sig om nogle få spørgsmål, som er afgørende for såvel forbrugerne som sektoren.
Det første spørgsmål, vi må stille, er, om vi i Europa klart har fået fastlagt, hvad vi ikke ønsker inden for vores grænser. Undertiden har jeg ondt af kommissæren, for egentlig kan han kun gennemføre det, som aftales i medlemsstaterne. Beslutningen kom først den 6. februar. Det vidner om, at det system, der bestemmer relationerne mellem Europa-Kommissionen og medlemsstaterne, sandsynligvis endnu ikke fungerer tilfredsstillende - De kan trods alt ikke altid gøre alt. Endvidere spørger jeg mig selv, hvad der egentlig er situation, når det gælder kød, for i beslutningen anføres det, at det fra og med den 1. januar ikke længere er tilladt at foretage import. Hvad er situationen, når det gælder kød, som er importeret fra de pågældende lande før den dato?
Jeg vil pege på endnu et spørgsmål. Jeg har forstået, at der nu også optræder et problem i USA. Det drejer sig ganske vist ikke om den egentlige fugleinfluenza, som vi kender fra Asien, men der synes at være tale om en hermed beslægtet sygdom. Hvad gør vi i forhold til disse lande? Hvad ønsker forbrugerne? De ønsker sikkerhed for, at de får et sikkert produkt. Forbrugerne ønsker også pålidelig information, hvilket i denne forbindelse vil sige information om, at der, da man normalt ikke spiser råt kød, ikke er nogen fare forbundet med kyllingekød, som optræder i en ny sammensætning eller tilberedes på en ny måde. Lad os i fællesskab sørge for, at den information når ud.
Der er flere kolleger, som har talt om vacciner. Europa bør efter min opfattelse udvikle langt flere midler og muligheder for at sikre en fælles indsats på dette felt. 
Nicholson (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Nordirland har en meget livlig fjerkræindustri, der udtrykker stor bekymring. Det, der er sket i Asien, er meget uheldigt, og vi er nødt til at beskytte det europæiske marked, fordi det er et ekstremt stort marked for fjerkræindustrien. Det bekymrer mig, at der gik så lang tid, inden de asiatiske myndigheder informerede os om udbruddet. Det er et meget foruroligende.
Jeg må bede kommissæren om alvorligt at overveje, hvor grundigt vi skal kontrollere det kyllingekød, der produceres i Asien og eksporteres til Europa. Der er grund til stor bekymring. Vores producenter fremstiller kyllingekød og slagtekyllinger af meget høj standard til de europæiske forbrugere. Men standarden af kyllingekød fra ikke blot Fjernøsten, men også fra andre dele af verden er meget tvivlsom. Vi kan vælge at hvile på laurbærrene og se tiden an. Inden dette forbud hæves igen, hr. kommissær, vil jeg gerne have Dem til at forsikre mig om, at De vil gøre Deres yderste for at sikre den bedst mulige veterinærkontrol i Fjernøsten, hvor udbruddene fandt sted. Og vi accepterer ingen undskyldninger.
Jeg vil også gerne komme ind på importen af kyllingefjer. Det synes måske ikke umiddelbart at være et problem, men jeg har ladet mig fortælle, at det indebærer en betydelig risiko for at få overført den asiatiske fuglepest til Europa. De er nødt til at tage hensyn til dette aspekt, når der er tale om kyllingekød.
Maat (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil også gerne takke kommissæren for redegørelsen. Brændt barn skyer ilden, lyder en kendt talemåde. Uden sammenligning i øvrigt må jeg pege på det helt afgørende forhold, at Kommissionen alt for ofte reagerer for sent på konkrete epizootier. Vi oplevede det i forbindelse med mund- og klovsygen, og vi oplever det nu igen. Kommissæren besøgte i begyndelsen af januar Thailand, og under besøget erklærede han sig tilfreds med indsatsen og fandt, at der ikke var tale om fugleinfluenza. En måned senere står vi midt i en verdensomspændende krise. De nederlandske CDA-medlemmer her i Europa-Parlamentet stiller krav om, at man på europæisk plan indfører samme forholdsregler som i Nederlandene, de såkaldte Veerman-forholdsregler, som indebærer et forbud mod import af alle former for fjerkræ, herunder kogt kød, fra Sydøstasien, et forbud mod import af stuefugle, skærpet kontrol med fly fra Asien og desinfektionsmåtter i alle internationale lufthavne, som har direkte eller indirekte forbindelser til Asien. Det er i øjeblikket den eneste måde, hvorpå vi kan afværge denne krise.
Endvidere vil jeg bede kommissæren kaste lys over de forlydender, som vil vide, at der er udbrudt mund- og klovsyge i 26 kommuner i Vietnam. Vi har muligheden for at imødegå problemet i tide og sørge for, at vi, hvis det er tilfældet, træffer passende foranstaltninger og ikke forholder os afventende, indtil Sydøstasien på ny rammes af en katastrofe, uden at vi har truffet passende foranstaltninger. Vi går ind for støtte til de asiatiske lande i indsatsen til bekæmpelse af fugleinfluenza, men det må ikke være sådan, at Europa allokerer ressourcer hertil, mens en række lande lader hånt om karantæneforanstaltningerne.
Det sidste punkt, jeg vil anføre, hr. formand, er, at Europa-Kommissionen bør tage initiativ til en global debat om bekæmpelsen af sygdomme hos dyr. Også spørgsmålet om forebyggende vaccination bør efterhånden gøres til genstand for global diskussion, både af hensyn til folkesundheden og af hensyn til dyrenes sundhed. 
Sturdy (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg byder hr. kommissær Byrne velkommen. Jeg er meget interesseret i nogle af de spørgsmål, der er rejst under dagens møde. Drejer det sig om folkesundhed eller offentlig sikkerhed, eller er det blot et handelsspørgsmål? Jeg er overbevist om, at det er et folkesundhedsmæssigt anliggende. Jeg vil gerne spørge kommissæren, hvor lang tid det tog ham at beslutte sig for at forbyde importen af kyllingekød til EU? Tillades importen af kyllingekød, der befinder sig i transit, eller er den også standset? Hr. Parish nævnte, at der er problemer med importen af tilberedt og kølet kød. Hvorfor har man ikke forbudt importen af alle former for kød? Det siges, at influenzavirus dræbes ved 70 grader - i en helt perfekt situation - men vi ved ikke, hvordan disse produkter tilberedes. Kan De, hr. kommissær, garantere sikkerheden for børnene i min valgkreds? Skoler i Bedford bruger f.eks. thailandsk kyllingekød i elevernes måltider. Kan vi garantere deres sikkerhed 100 %?
Jeg har tre direkte spørgsmål til Dem, hr. kommissær. Hvad gør De for at garantere sikkerheden af det kød, der importeres til dette land? Hvor mange kvalificerede inspektører har vi i dag ved vores grænser til at kontrollere sikkerheden samt kvaliteten af de produkter, der kommer ind i EU? De blev spurgt, hvad De agter at gøre med hensyn til mærkning. Kan vi give forbrugeren en garanti for, at produktionslandet vil fremgå af mærkningen? Det er meget vigtigt, at De ser på det, hr. kommissær. Det handler ikke kun om handel men også om sundhed. Hr. Nicholson nævnte fjer. Har De standset importen af fjer med øjeblikkelig virkning?
Cardoso (PPE-DE ).
   - Hr. formand, vi husker alle virkningerne af den atypiske lungebetændelse, der huserede en stor del af sidste år. Specialisternes vedvarende magtesløshed over for denne epidemi bidrog til usikkerheden. Mange ofre døde, og borgerne var utrygge, fordi det stod klart, at sygdommen kunne være dødelig for enhver, der fik den. Jeg mener, at liv og sundhed er det mest dyrebare, vi har, og derfor er jeg bekymret over denne nye epidemi: en form for influenza, der stammer fra kyllinger, og som der endnu ikke findes nogen kur mod.
Nyligt offentliggjorte videnskabelig resultater viser, at kun ét er sikkert: Sygdommen er yderst smitsom. Hvad kan vi så gøre for at bekæmpe den? Vaccinere? Hvor effektivt er det? Trække grænser omkring kvarterer, byer og lande og afskære dem fra resten af verden? Det skete for 80 år siden, og resultatet kender vi alle. Hvor sikkert er det at importere kød fra andre dele af verden? Vi har brug for mere fyldestgørende oplysninger, så den brede befolkning ikke gribes af panik. Vi har en forpligtelse til at sikre, at vores handlinger bidrager til en ansvarlig sundhedspolitik, også når det gælder denne nye sygdom, som vi føler os magtesløse over for. Vi må finde ud af, om der er andre dyr i vores fødekæde, som også kan udgøre en risiko. For nogle dage siden hørte jeg, at svin er blandt de dyr, der er mest sårbare over for denne type virus. Der er grund til at være bekymret, og hvis vi skal gøre noget ved det, må de nødvendige midler stilles til rådighed til at bekæmpe og behandle sygdommen.
Wyn (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, EU skal bekymre sig om den sundhedsfarlige praksis, der har udviklet sig i takt med industrialiseringen og massetransporten af husdyr i dele af Asien. Nu rejser dyresygdomme langt og hurtigt på grund af landbrugstyper og fødevaredistributionsformer. Det gør det meget vanskeligt at kontrollere sygdomme.
I den globale handels tidsalder indkøber detailhandlerne og producenterne deres råvarer, hvor de er billigst, og den europæiske kyllingeindustri har haft svært ved at konkurrere med priserne i Sydøstasien og Brasilien, hvor arbejdskraftomkostningerne er langt lavere. Alene Det Forenede Kongerige importerede 36.649 t kyllingekød fra Thailand og Brasilien i de første 10 måneder af 2003, hvilket repræsenterer en stigning på 50 % i forhold til 2002. Men i lyset af denne influenzavirus skal vi opretholde de højeste standarder for fødevaresikkerhed i EU og sikre os, at alle importerede varer overholder de samme høje standarder. Med de moderne fødevaresystemer rejser dyresygdomme langt og hurtigt. Udbruddet af aviær influenza i Nederlandene i fjor viste, hvor vanskeligt det kan være at dæmme op for sygdommen.
Tror Kommissionen, at alle EU's sundhedsmyndigheder kan opdage aviær influenza og reagere tilstrækkeligt beslutsomt, hvis sygdommen kommer til vores kontinent?
Byrne,
    Hr. formand, jeg har fået en række spørgsmål, og jeg vil forsøge at besvare så mange som muligt af dem.
Fru Jackson spørger, om jeg er tilfreds med vores nuværende kontroltjenester - i særdeleshed med hensyn til arbejdet i Asien. Hvad angår Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret, har jeg ikke sendt personale herfra til Thailand i forbindelse med dette udbrud. De eksperter, der findes på stedet, og som jeg har formidlet, har leveret deres tjenester gennem Verdenssundhedsorganisationen og samarbejder med OIE - specielt i Vietnam. Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret bliver kun engageret i denne øvelse, når man mener, at der er noget indbringende ved det - det vil sige under omstændigheder, hvor det kan komme på tale at hæve forbuddet. Jeg har ved flere lejligheder offentligt gjort det klart, at jeg ikke agter at hæve forbuddet mod import af thailandsk kylling, før der har været en individuel evaluering af situationen derovre i lyset af den historie, som flere af de tilstedeværende medlemmer har refereret til. Evalueringen vil blive foretaget på baggrund af et besøg fra Levnedsmiddel- og Veterinærkontorets repræsentanter og deres efterfølgende rapport om situationen.
Fru Jackson spurgte også, om vi - i lyset af sandsynligheden for fortielse - får adækvat information, og om vi har et hensigtsmæssigt hurtigt interventionshold på plads. Som jeg antydede i mine tidligere bemærkninger, findes der allerede et system for tidlig varsling og reaktion. Systemet er på plads og har hjemme i Luxembourg, hvorfra det har opereret i nogen tid. De kan sikkert huske, at jeg, da jeg i fjor rapporterede til Parlamentet om sars-spørgsmålet, også fremhævede dette udvalgs arbejde. Der er et net vedrørende overførbare sygdomme, der også samarbejder med de relevante myndigheder i medlemsstaterne. Jeg er helt overbevist om, at det system for tidlig reaktion, vi har for sygdomme blandt dyr og mennesker, er meget effektivt. De husker sikkert den meget hurtige reaktion fra Kommissionen og mine tjenestegrene i forbindelse med udbruddet af mund- og klovsyge for nogle år siden, da Kommissionen reagerede inden for nogle få timer, og hvor alle relevante myndigheder og medlemsstaterne i løbet af nogle timer blev informeret om dette udbrud i Det Forenede Kongerige. Det samme gør sig gældende for folkesundheden, fordi vi har dette system på plads.
Det næste punkt på Parlamentets dagsorden blev også nævnt - nemlig lovgivningen om oprettelse af det europæiske center for forebyggelse af og kontrol med sygdomme. Jeg kan forsikre Parlamentet om, at Kommissionen og andre EU-institutioner bevisligt gør en stor indsats for at reagere hurtigt på sådanne spørgsmål, for at give offentligheden ordentlige oplysninger samt for at reagere godt og hensigtsmæssigt på sådanne udbrud.
Hvad angår fødevaremærkning, findes der en fællesskabslovgivning vedrørende mærkning. Den trænger muligvis til at blive moderniseret, og det ser jeg på i øjeblikket. Ifølge den eksisterende lovgivning kræves der oprindelsesmærkning samt certificering og stempler fra lande som f.eks. Thailand. Så hvis tilberedt kylling fra Thailand kommer færdigpakket til EU, er det forsynet med et stempel samt oprindelsesmærkning.
Fru Roth-Behrendt spurgte, om vi gør nok med hensyn til aviær influenza og i særdeleshed blokering af fødevarer fra Asien. Det er vigtigt at understrege, at vi ikke handler med fjerkræprodukter fra andre asiatiske lande end Thailand, så svarene vedrører dette land. Vi bekymrer os naturligvis om udbrud af dyre- og fuglesygdomme i andre dele af verden, og vi sørger for at reagere på disse spørgsmål på behørig vis.
Som det blev nævnt af flere talere under denne forhandling, skal vi ikke glemme det faktum, at der også har været udbrud af aviær influenza i EU. Der var et udbrud i Italien for to eller tre år siden og et udbrud i Nederlandene sidste år. Der har også været udbrud i Belgien og Tyskland.
Fru Roth-Behrendt spurgte også, hvad jeg gør ved importen fra Kina. Det er velkendt, at vi forbød import fra Kina for nogle år siden. Der var megen offentlig omtale af det dengang. Der findes en række fødevarer, som vi ikke importerer fra Kina, herunder fjerkræ.
Med hensyn til forskning inden for vaccinationer findes en sådan - Generaldirektoratet for Forskning har et forskningsprogram om fødevaresikkerhed. Om det samme emne, som blev omtalt af fru Roth-Behrendt og flere andre, afholdes der et uformelt møde blandt sundhedsministrene fra EU og de kommende EU-lande i Bruxelles torsdag aften. Et af punkterne på dagsordenen er spørgsmålet om opbygning af vaccinelagre til denne form for sygdomme - herunder selvfølgelig også influenza. I fjor havde vi en diskussion i Parlamentet om hensigtsmæssige reaktioner på bioterrorisme - f.eks. i form af opbygning af beredskabslagre af koppevaccine. Der arbejdes også med dette. Jeg må imidlertid understrege - som hr. Liese nævnte - at vi på EU-plan råder over meget begrænsede kompetencer, hvad angår sundhedsanliggender. Man forsøgte at udvide disse kompetencer på EU-Konventet, og der blev gjort fremskridt. Jeg håber fortsat, at vi i sidste instans kan gøre større fremskridt, inden forfatningen gøres helt færdig.
Hr. Mulder spurgte til inspektionssystemerne. Han mener ikke, at inspektioner gennemføres på det samme niveau for produkter, der kommer fra lande uden for EU. I henhold til Kommissionens beslutning 2002/995/EF er al personlig import af kød i bagagen hos rejsende fra Asien forbudt med undtagelse af små mængder af særlige fødevarer som f.eks. babymad. I henhold til disse regler kan passagerer ikke indføre fjerkrækød og kødprodukter i EU uden at efterleve de samme sundhedsmæssige betingelser som den kommercielle import. Som tidligere nævnt tillades ingen kommerciel import af fjerkrækød fra noget asiatisk land, hvor sygdommen forekommer.
Derefter spurgte hr. Graefe zu Baringdorf, om jeg reagerede hurtigt, eller kun når pressen omtalte emnet. Som en række andre talere har sagt, var jeg i Asien, da dette udbrud kom til offentlighedens kendskab. Jeg havde været i Vietnam, hvorfra vi ikke importerer fjerkrækød, så spørgsmålet er ikke relevant i dette tilfælde. Men jeg havde også været i Thailand. Det er velkendt, at der i starten af den uge, hvor jeg var der, var nogen manglende gennemsigtighed, om jeg så må sige. I de par dage, hvor jeg var der, var jeg bekymret over, at et stigende antal indicier pegede i den anden retning. Efter at jeg havde stillet pågående spørgsmål, blev jeg efter to eller tre dage klar over, at der faktisk fandtes aviær influenza blandt både mennesker og dyr. Jeg er glad for, at min tilstedeværelse i Thailand medvirkede til at skabe større gennemsigtighed i denne sag. Så snart jeg fik bekræftet tilstedeværelsen af aviær influenza den 23. januar, udstedte jeg et forbud i løbet af nogle få timer. Forbuddet trådte i kraft fredag den 23. januar klokken 12, belgisk tid. Enhver antydning af, at Kommissionen handlede langsomt, er forkert. Jeg kan ikke forestille mig en større grad af overvågning eller kontrol, end når kommissæren selv er til stede og stiller spørgsmål, er utilfreds med svarene, presser yderligere på, får sandheden frem og derefter handler inden for nogle få timer.
Hr. Gollnisch spurgte til risikoen for smitte med den amerikanske virus. Det formodes, men er endnu ikke blevet bekræftet, at denne virus er lavpatogen og derfor ikke kræver den samme indsats som den asiatiske influenza fra Thailand. Det er imidlertid endnu ikke blevet bekræftet. Vi undersøger fortsat sagen, og vores svar vil afhænge af de indkomne oplysninger. Jeg kan forsikre ham om, at en ophævelse af forbuddet først vil ske efter en uafhængig vurdering af omstændighederne.
Hr. Fiori spurgte om fugle, der holdes som kæledyr, og andre fugle. Der er indført et forbud mod import af fugle, der holdes som kæledyr. Han spurgte om koordinationsgrupper. Der findes et EU-forskriftsudvalg med eksperter fra medlemsstaterne, der tager sig af det. Han spurgte om sammenhænge mellem globalisering og sygdomme. OIE i Paris vurderer fortsat situationen. Kommissionen er medlem af denne organisation, og medlemsstaterne er inddraget. De mødes senere på måneden i forbindelse med dette spørgsmål. SPS-aftalen spiller også en vigtig rolle for beskyttelse af dyre- og folkesundheden i forhold til WTO-spørgsmål.
Hr. de Roo spurgte om grænser. Her kan jeg atter henvise til vores manglende kompetencer i forhold til grænser og overførbare sygdomme, men jeg håber, at der sker fremskridt på dette område. Jeg vil også henvise til mit tidligere svar om, at sundhedsministrene mødes senere på ugen for at behandle mange af de spørgsmål, han stillede vedrørende folkesundhed og i særdeleshed vaccinationer.
Hr. Parish sagde, at jeg først opdagede, at der var et problem, da jeg vendte tilbage, og at jeg reagerede korrekt. Som tidligere nævnt var det ikke tilfældet. Jeg reagerede, mens jeg var bortrejst, og Kommissionen håndterede sagen korrekt. Vi har ikke forbudt import af tilberedt kød af de tidligere nævnte grunde. Jeg er blevet orienteret om, at kød, der tilberedes ved mindst 60 grader - og vi indlægger en sikkerhedsmargen på 10 grader - ikke udgør nogen sundhedsrisiko for mennesker. Inspektørerne i EU og i de enkelte medlemsstater ved, at det er nødvendigt at foretage relevante inspektioner for at sikre sig imod overtrædelse af fællesskabsbestemmelserne i dette spørgsmål. Hr. Parish nævnte også mærkning, og her vil jeg henvise til mit tidligere svar.
Fru Oomen-Ruijten spurgte, om vi fulgte medlemsstaternes eksempel på dette område. Den præcise kronologi er den, at Kommissionen den 23. januar indførte et forbud under førnævnte omstændigheder. Medlemsstaternes svar bestod i, at forskriftsudvalget bekræftede forbuddet den 6. februar. Og den 28. januar blev endnu et forbud indført med hensyn til fjer, som hr. Nicholson spurgte til.
Hr. Sturdy spurgte, hvor lang tid der gik, inden forbuddet blev indført. Det spørgsmål har jeg allerede besvaret.
Der var flere spørgsmål vedrørende antallet af inspektører ved grænseovergangsstederne. Det hører ind under medlemsstaternes kompetenceområde. Medlemsstaterne sørger selv for at have tilstrækkeligt mange tjenestemænd ansat til at gennemføre en ordentlig importkontrol. Levnedsmiddel- og Veterinærkontorets inspektører kontrollerer dette, når de gennemfører deres inspektioner. De aflægger rapporter, og rapporterne er offentligt tilgængelige. Der er ingen rapporter om uregelmæssigheder.
Hvad angår mærkning, vil jeg henvise til mit tidligere svar.
Med hensyn til fjer vil jeg atter henvise til mit tidligere svar. Forbuddet har eksisteret siden den 28. januar.
Fru Cardoso henviste til svins sårbarhed, og jeg kan bekræfte, at dette emne giver anledning til bekymring og er genstand for en meget nøje overvågning. Der er blevet rapporteret om infektioner i næserne på nogle svin i Vietnam, men det har ikke udviklet sig yderligere, og der er ikke påvist mutationer af influenzavirussen. Sagen følges imidlertid meget nøje på grund af ligheden mellem svins og menneskers immunsystem. Det giver således anledning til stor bekymring, sådan som hun med rette påpeger.
Hr. Wyn spurgte, om sundhedsmyndighederne gør alt, hvad de kan for at standse spredningen af sygdommen. Jeg er imponeret over det arbejde, som mit eget personale udfører. Jeg har haft indgående drøftelser og modtaget detaljerede briefinger, og deres eget arbejde samt deres interaktion med WHO, FAO, OIE og medlemsstaternes eksperter er for mig tegn på, at de tager spørgsmålet meget alvorligt, at tjenestemændene på nationalt såvel som internationalt plan forstår situationens alvor, og at de gør deres yderste for at undgå en spredning af sygdommen.
Et af problemerne i nogle af de fattige områder er det faktum, at sygdommen bedst udryddes ved at dræbe de pågældende fugle. Det giver selvfølgelig anledning til bekymring i fattige lande, for medmindre de involverede myndigheder tager kompensationsspørgsmålet alvorligt, er der en risiko for, at man forsøger at skjule en sygdom af denne type. Det kan være en medvirkende årsag til den tidligere mangel på fuld gennemsigtighed i dette spørgsmål i denne del af verden. Der skal gøres noget ved dette, hvilket vi må understrege i vores forbindelser med medlemsstaternes myndigheder. Sådanne sygdomstyper kan ikke holdes skjult. De afsløres, og i sidste ende vil konsekvenserne blive værre for de lande, der forsøger at skjule dem, fordi de undergraver tilliden til de myndigheder, der beskæftiger sig med fødevaresikkerhed, samt vores tillid til EU. De nødvendige strenge foranstaltninger inden en eventuel ophævelse af forbuddet i Thailand inklusive kravet om en uafhængig evaluering vil være særligt nødvendige i dette tilfælde på grund af den manglende gennemsigtighed på et tidligere stadium. Vi skal være sikre på, at vores egne myndigheder er tilfredse, og derfor vil forbuddet i Thailand ikke blive hævet, før Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret har gennemført en lokal inspektion og har meldt tilbage om, at alt er tilfredsstillende.

Maat (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg har en enkelt bemærkning til forretningsordenen. Jeg stillede kommissæren et spørgsmål om de forlydender, som vil vide, at der er udbrudt mund- og klovsyge i 26 kommuner i Vietnam, hvor der også er konstateret fugleinfluenza. Kommissæren besvarede ikke mit spørgsmål. Jeg vil gerne vide, om kommissæren har oplysninger herom. 
Byrne,
    Hr. formand, vi følger meget nøje situationen i Vietnam og i særdeleshed sygdommens spredning. Der kan være en risiko for, at udbruddet af sygdommen dér er mere alvorligt og mere udbredt end i Thailand. Jeg tror, at det er tilfældet.
Jeg må understrege, at vi ikke importerer nogen former for fjerkræ fra Vietnam, så der er ingen risiko for folkesundheden. Der er ikke nogen risiko for dyresundheden på grund af direkte import fra Vietnam, og derfor bekymrer vi os primært om at standse spredningen af sygdommen i selve Asien. Der er imidlertid ikke risici på grund af import af fugle, for vi beskæftiger os ikke med den form for handel med Vietnam.
Mulder (ELDR ).
   - Hr. formand, kommissæren har været meget detaljeret i sine svar, men han har undgået at besvare et vigtigt spørgsmål. Under udgiftsområde 1a i budgetterne for 2003 og 2004 har Europa-Parlamentet og Rådet to gange tildelt ekstra midler til forskning i bedre vacciner og testmetoder. Det stod Kommissionen frit for at afslå Parlamentets ønske.
I lyset af den seneste udvikling er Kommissionen så villig til at undersøge muligheden for at bruge midler fra udgiftsområde 1a til forskning i vacciner og testmetoder samt til hurtigst muligt at informere Parlamentet om resultatet af sådanne overvejelser? Det haster meget med vores indsats, og Kommissionen bør hverken ignorere Parlamentets beslutninger i denne henseende eller selve budgettet.
Byrne,
    Jeg ved, at hr. Mulder interesserer sig for denne sag, og at han har haft direkte kontakt til mit kabinet inden for de seneste par dage. De punkter, der ifølge ham har et finansieringsbehov, modtager finansiering. Spørgsmålet er, under hvilket udgiftsområde, de skal finansieres. Hvis man finder det nødvendigt at overføre midler fra en budgetpost til en anden, og det er den bedste måde at gøre det på, så er det muligt. Sagen undersøges i øjeblikket. Det er imidlertid vigtigt at understrege, at de punkter, der ifølge ham har et finansieringsbehov, ikke underfinansieres. De finansieres. Uanset hvilke detailforbedringer, der fremover kan være behov for, kan de foretages til den tid.
Gollnisch (NI ).
   - Hr. formand, jeg ønsker ikke her at kommentere kommissærens forslag, men vil blot gerne vide, hvornår protokollen fra gårsdagens møde vedtages, idet jeg ved, at den endnu ikke er klar. Bliver det i begyndelsen af eftermiddagens møde eller på et andet tidspunkt?
Formanden.
   - Det bliver i begyndelsen af eftermiddagens møde, kl. 15.00. 

Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 11.30. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (Α5-0038/2004) af Bowis for Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om oprettelse af et europæisk center for forebyggelse af og kontrol med sygdomme (KOM(2003) 441 - C5-0400/2003 - 2003/0174(COD)).
Byrne,
    Jeg er glad for at være her i dag for at diskutere Kommissionens forslag om en forordning om oprettelse af et europæisk center for forebyggelse af og kontrol med sygdomme, som blev forelagt Rådet og Europa-Parlamentet i august 2003.
Først vil jeg gerne takke ordføreren, hr. Bowis, og medlemmerne af Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik for deres store indsats samt opbakning til dette vigtige og uopsættelige forslag.
Sars-krisen i det tidlige forår 2003 tjente som en skarp påmindelse om behovet for at fremskynde den videre udvikling af vores kapacitet til at håndtere sundhedstrusler. Den aktuelle aviære influenzaepidemi i Asien - som vi netop har diskuteret - med dens potentielle folkesundhedsmæssige risiko understreger behovet for en hurtig og effektiv indsats.
Fællesskabets eksisterende netværk til overvågning af og kontrol med smitsomme sygdomme er et solidt fundament, som vi kan bygge på for at forbedre samarbejdet mellem medlemsstaterne, Kommissionen og internationale organisationer - i særdeleshed Verdenssundhedsorganisationen.
Vi skal have de fornødne midler til at reagere på nye sundhedstrusler baseret på den bedst mulige videnskabelige rådgivning og på kortest mulige tid. Oprettelsen af centret markerer et skifte fra et ad hoc-samarbejde til en struktureret koordination gennem et brændpunkt under en klar videnskabelig ledelse.
I nogle nyere sager har vi som svar på WHO's anmodninger om hjælp set hold fra forskellige medlemsstater, der undersøgte det samme fænomen med lidt forskellige metoder, hvor de har sendt prøver til forskellige laboratorier og foretaget separate indberetninger. Denne divergens vil ophøre med oprettelsen af et videnskabeligt agtet center med bemyndigelse til at handle på fællesskabsniveau i sager såsom overvågning, netværkssamarbejde mellem ekspertlaboratorier eller mobilisering af udbrudsundersøgelsesgrupper.
I Kommissionens tekst tages der hensyn til budgetdisciplin og til medlemsstaternes ansvar vedrørende folkesundhed. 
I starten vil det være centrets hovedopgave at tackle overførbare sygdomme fra en hvilken som helst kilde - forsætligt eller tilfældigt tilkommende. Spørgsmålet om en efterfølgende udvidelse af centrets mandat vil blive behandlet på baggrund af erfaringer. Jeg håber meget, at vi kan nå frem til en hurtig aftale mellem institutionerne - under førstebehandlingen - for at gøre centret operationelt hurtigst muligt.
Bowis (PPE-DE ),
   Hr. formand, når jeg forelægger betænkninger for Europa-Parlamentet, ynder jeg at tilføje et citat som signatur, og i dette tilfælde har jeg valgt det arabiske ordsprog om, at den, der har sundhed, har håb, og den, der har håb, har alt. Den redegørelse og den forhandling, vi netop har lyttet til, viser vores vælgeres håb og frygt samt deres interesse i, at vi fremover gør det bedre på dette område.
I tilfældet med aviær influenza, der er overført fra høns til ænder til svin til mennesker - hvilket har forårsaget 19 dødsfald blandt mennesker - er mutation en mulighed. Når vi ser tilbage på erfaringerne med sars, og når vi ser rundt på den konstante trussel om bioterrorisme, registrerer vi et behov for, at dette center skal foretage en bedre koordinering, sådan som kommissæren sagde, samt et behov for hurtigst muligt at få gennemført dette forslag.
Vi opererer med sundhedsmæssige nødsituationer, der falder ind under EU's kompetence. Vi opererer også med andre sundhedsmæssige områder, og som kommissæren sagde, starter vi med de overførbare sygdomme, der truer vores samfund - og ikke mindst dem der skyldes resistente virusstammer.
Denne betænkning indeholder bestemmelser om en evaluering efter tre år, hvor der skal ses på rækkevidden af forslaget samt de indhøstede erfaringer, inden vi vurderer, hvordan vi bedst kommer videre med andre former for sundhedsovervågning.
Centret ligner ikke det amerikanske Central Direction Center, men er snarere et netværk af netværk. Det er hverken bureaukratisk eller dyrt. Til sin tid vil vi måske blive nødt til at se på omkostningerne for at finde ud af, om vi leverer en tilstrækkelig finansiering, men indtil videre er det bestemt ikke dyrt. Det vil arbejde tæt sammen med de nationale netværk, og ingen af de nationale netværk behøver at føle sig truet heraf, fordi de vil være en fuldgyldig del af det. Centret vil også samarbejde med internationale agenturer - i særdeleshed WHO - hvilket er helt afgørende på disse områder.
I vores diskussioner har vi haft to centrale spørgsmål. Det ene var anvendelsesområdet, hvor vi nåede frem til en lykkelig og acceptabel løsning, og det andet var bestyrelsen, hvor der var nogen polemik. Jeg er en af dem, der altid er gået ind for små bestyrelser til sådanne myndigheder og agenturer, sådan som jeg gjorde i forbindelse med Fødevaresikkerhedsautoriteten, men i dette tilfælde er der en grundlæggende årsag til, at alle medlemsstater skal være repræsenteret i bestyrelsen, nemlig den at alle medlemsstater kan blive bedt om at bidrage til centrets arbejde. Det er fornuftigt. Jeg er også taknemmelig for, at vi har kunnet sikre os parlamentarisk repræsentation i bestyrelsen.
Det er vigtigt, at dette arrangement er på plads inden 2005, og derfor skal vi klare det under førstebehandlingen i betragtning af det komplekse parlamentsår, der ligger forude. Det har været en vanskelig høringsproces med kolleger og med Rådet, der har ført til et komplekst sæt primært tekniske og sproglige ændringsforslag. Nu har vi to blokke af ændringsforslag. Den første blok er den, jeg anbefaler Parlamentet, og den anden er den, der fortrænges af den første. Så er der yderligere to ændringsforslag fra ELDR-Gruppen, og jeg må sige til Parlamentet, at uanset hvad man synes om disse ændringsforslag, så vil de, hvis de bliver vedtaget, kunne bringe muligheden for at få forslaget gennemført inden 2005 i fare. Jeg må derfor bede Parlamentet om at forkaste disse to ændringsforslag.
Det har kun været muligt at udarbejde denne betænkning takket være et samarbejde med kollegerne fra min gruppe og på tværs af grupperne, og jeg takker dem, skyggeordførerne, gruppen, udvalget og Parlamentets sekretariat. Vores diskussioner og forhandlinger har også spillet en rolle, herunder dem som vi har haft med Kommissionen og Rådet, og som har været kraftfulde, men altid positive.
Jeg takker både det tidligere italienske formandskab og det nuværende irske formandskab for det arbejde, vi har kunnet udføre sammen. Forslaget vil forbedre Fællesskabets og medlemsstaternes muligheder for at beskytte folkesundheden i hele EU. Det vil sætte os i stand til at arbejde sammen med andre lande uden for EU om at forebygge, kontrollere og bekæmpe de sundhedstrusler, vi står over for i dag. Jeg anbefaler forslaget til Parlamentet.
Grossetête (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, tillad mig først og fremmest at lykønske ordføreren af hele mit hjerte. Jeg vil naturligvis gøre opmærksomhed på, hvor travlt vi har med at få oprettet dette europæiske center for forebyggelse af og kontrol med sygdomme. Det ses i øvrigt tydeligt i de drøftelser, som vi har haft her til morgen, og i dem, vi har haft i det forgangne år i en tid med store trusler mod sundheden.
Det er nødvendigt at etablere et system, der giver mulighed for at reagere både effektivt og hurtigt, for, som alle ved, kender sygdom ingen grænser. For ikke at nævne, at risikoen for spredning øges så meget desto mere, som de personlige forbindelser og rejser til alle verdenshjørner stiger. Endelig kræver den eventuelle bioterrortrussel, at vi er ganske særligt agtpågivende.
Når det er sagt, drejer det sig ikke om at gøre offentligheden urolig, men derimod om at forebygge risici og etablere samtlige midler til beskyttelse og hurtig reaktion. Et sådant tiltag kræver derfor en meget nøje koordination mellem medlemsstaterne og en fælles handlingsplan for at samle vores ressourcer, kompetencer og viden. Med det europæiske center for forebyggelse af og kontrol med sygdomme øger vi Europas immunforsvar.
Jeg håber derfor, at centret vil være i stand til at stå for spredning af en objektiv og forståelig information til den brede offentlighed om sundhedsrisiciene, og især at det bliver operationelt hurtigst muligt. Vi må snart gå i gang med etableringen. I den henseende skal vi hver især udvise ansvarsfølelse ved for enhver pris at undgå - og det er måske en detalje, som jeg indfører i forhold til ordførerens tale - eventuelle konflikter af årsager, som hovedsageligt skyldes den nationale repræsentativitet. Faktisk har centret ikke til opgave at fortrænge de nationale instanser, men har til formål at støtte netværksarbejdet med de kompetente fællesskabsagenturer, naturligvis, som f.eks. Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, Det Europæiske Lægemiddelagentur og selvfølgelig alle de nationale myndigheder.
Angående valg af sæde, håber jeg, at det bliver så operationelt som muligt, og at vi undgår ufrugtbare skænderier. Men alt dette fører ikke til noget, hvis vi ikke udnytter vores forskningsbestræbelser i Europa til at få svar på alle disse sundhedsspørgsmål. Som vi ofte siger her i salen - som min kollega fru Roth-Behrend sagde for et øjeblik siden - ville vi ønske, at vi snart blev hørt af medlemsstaterne.
Malliori (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, den seneste tids udvikling på sundhedsområdet viser, at én medlemsstat alene ikke kan gøre noget effektivt ved alle truslerne, heller ikke selv om den har de nødvendige midler. Epidemier spredes som følge af rejseaktivitet, miljømæssige og sociale forandringer, globalisering og krig. Fællesskabet skal - ud over sine forpligtelser i henhold til traktaterne - også reagere på borgernes bekymringer. Derfor burde vi for længst have oprettet et center, der på en hurtig, fleksibel og effektiv måde kan diagnosticere, vurdere og oplyse om eksisterende og genopdukkende sundhedsrisici.
Det europæiske center for forebyggelse af og kontrol med sygdomme vil kunne koordinere og styrke den indsats, der gøres i Europa-Kommissionen, medlemsstaterne og Nettet til Epidemiologisk Overvågning af og Kontrol med Overførbare Sygdomme. Det vil også kunne arbejde sammen med eksisterende organer inden for sundhedsområdet, f.eks. Verdenssundhedsorganisationen og Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet.
Hr. formand, på vegne af min gruppe og i lyset af den seneste udvikling - og jeg henviser her til vores tidligere forhandling om fugleinfluenza - skal jeg understrege, at vi støtter ordførerens forslag om at afslutte sagen ved førstebehandlingen, så centret kan åbnes i 2005, også selv om vi ikke er helt tilfredse med Rådets holdninger. Jeg takker imidlertid ordføreren for, at han har accepteret mine forslag om at udvide anvendelsesområdet for forordningen til andre alvorlige sundhedsrisici, ikke blot overførbare sygdomme. Jeg takker også for, at han har anerkendt behovet for at registrere og følge op på de fysiske og psykiske konsekvenser af de seneste epidemier. Hvad finansieringen angår, hr. kommissær, så er det vigtigt, at centret får sin egen post på budgettet, og at tildelingerne er tilstrækkelige til, at det kan løfte den tunge opgave.
Endelig vil jeg endnu en gang komplimentere og takke ordføreren. 
Ries (ELDR ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, det var i samme sal, for lidt mindre end et år siden, som også andre har nævnt før mig, at vi midt i sars-epidemien anmodede om at få etableret dette europæiske center, som, i hvert fald hvad opgaverne angik, var inspireret af CDC i Atlanta, for at gøre front mod moderne tiders epidemier. Det er en aktion, der naturligvis skal foregå på europæisk plan, først og fremmest fordi der siden 1976 er opstået ikke mindre end 19 nyopdukkede og dødelige vira, som ikke kender nogen grænser, og som bevæger sig med flyets hastighed, f.eks. aids, Ebola-virus, West Nile-virus og sars, for kun at nævne dem.
Det er også en aktion, der skal foregå på europæisk plan, fordi vi her skal forsvare Europas sundhedspolitik, hver gang Europa kan og skal gøre det bedre end på de andre planer, det vil sige i kommunerne, regionerne eller medlemsstaterne. Og det er naturligvis tilfældet i pågældende sag, når det drejer sig om at bekæmpe virus, som kan overføres til mennesker. Den atypiske lungebetændelsesepidemi har understreget modet hos de forskere og læger, som med livet som indsats har advaret det internationale samfund, og selv om Europa i dette tilfælde var relativt forskånet, skal vi bevare vores beredskab. Sars er ikke udryddet, og det blev sagt tilstrækkeligt klart her til morgen, at andre vira ligger på lur efter at foretage en ny eventuel mutation til mennesker, som fugleinfluenzaen.
Derfor skal vores ordfører hr. Bowis' - som jeg også gerne vil takke varmt ved denne lejlighed - sunde fornuft og relevante forslag samt kvaliteten af det kompromis, som er indgået med det irske formandskab, få os til i morgen at støtte en hurtig etablering af dette europæiske center for forebyggelse af og kontrol med sygdomme.
Denne organisation vil, som jeg sagde, få præcist definerede, vitale og utallige opgaver, f.eks. muligheden for at reagere hurtigt i tilfælde af en virusepidemi eller en forsætligt fremkaldt epidemi, der skyldes et biologisk terrorangreb, information af offentligheden om den fulde smitterisiko og styrkelse af det internationale samarbejde med hovedsagelig WHO, naturligvis. Centret skal også - og det er jeg ikke den første til at sige eller gentage i dag - (og hvorfor ikke?) sørge for at etablere et europæisk netværk af laboratorier og bidrage til forskningen i vacciner mod disse sygdomme, som stadig er uimodtagelige for antibiotika. Jeg gør opmærksom på, at markedsføringen af en vaccine eller antivirale lægemidler stadig er en kamp mod uret og i nogle tilfælde tager årtier. Derfor er det livsvigtigt, at vi fortsætter med at investere lige så meget i screening, vil jeg sige, som i inaktiveringsteknologier. Jeg vil i den forbindelse notere mig kommissær Byrnes indsats for at flytte traktatens grænser så meget som muligt på dette område, som han sagde for et øjeblik siden.
I mellemtiden og på kort sigt er det altså i 2005, at Europa med sine 25 medlemslande får et center til forebyggelse af og kontrol med sygdomme, og ud over dette meget stærke symbol skal vi holde fast i signalet om en europæisk sundhedspolitik, som gør fremskridt.
Mussa (UEN ).
   - Hr. formand, først vil jeg gerne lykønske hr. Bowis med hans professionelle, beslutsomme og hurtige udarbejdelse af denne vigtige betænkning. Jeg vil ligeledes gerne lykønske ordføreren med den indsats, som han lagde for dagen i forhandlingerne med Rådet, så man nåede til enighed under førstebehandlingen. Efter min mening er det nemlig yderst vigtigt, at centret bliver operativt så hurtigt som muligt, så vi sikrer den sundhedsovervågning og det hurtige alarmsystem, som EU skal indføre for i tilstrækkelig grad at kunne tage udfordringerne op i forbindelse med den nært forestående udvidelse og en globaliseret verden, som står stadig mere ubeskyttet over for udbredelsen af sygdomme, der endnu er ukendte for os. Det er sars-tilfældene i 2003 og den fugleinfluenza, som vi har set på det seneste, et konkret eksempel på. Derfor er 1. januar 2005 efter min opfattelse en uopsættelig frist for dette centers oprettelse.
Et andet punkt, som jeg gerne vil understrege, er den nødvendige uddannelse og efteruddannelse af alt sundhedspersonale i EU-landene, hvilket centret skal sørge for. Når de 10 nye lande bliver optaget, skal EU sætte sig det mål at give alle sundhedssystemerne de nødvendige instrumenter og midler samt den nødvendige viden til at skabe et effektivt samarbejde mellem alle medlemsstaterne og derved sikre, at EU's indsats bliver sammenhængende, sådan som centret har sat sig for.
Til sidst vil jeg minde om, at evnen til at reagere korrekt på en international sundhedstrussel i høj grad afhænger af en forudgående vedtagelse af forberedende planer, så der kan gøres en hurtig og koordineret indsats på europæisk plan. Denne uundværlige tjenesteydelse skal centret levere. 
Trakatellis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i dag står vi ved en vigtig milepæl, for efter mange års forhandlinger og konklusioner vedrørende behovet for bedre at kunne iværksætte en hurtig, koordineret indsats mod sundhedsrisici i EU, drøfter vi endelig etableringen af et europæisk center for forebyggelse af og kontrol med sygdomme.
I de sidste 20 år er der blevet rapporteret om 30 nye smitsomme sygdomme eller muterede versioner af kendte sygdomme eller gamle sygdomme, der er dukket op igen. Tuberkulose er et eksempel på det sidste.
Alle disse akutte sundhedsrisici såsom sars og nu fugleinfluenza har understreget svaghederne og hullerne i de eksisterende strukturer. Jeg håber, at centret med dets lille, men tilstrækkelige videnskabelige struktur vil være i stand til at stoppe hullerne på effektiv vis. Hvis det skal kunne fungere tilfredsstillende og være effektivt, skal det imidlertid være det centrale reference- og koordinationspunkt for alle de nationale overvågnings- og referencecentre og -laboratorier i medlemsstaterne.
Jeg vil godt takke ordføreren, fordi han accepterede mine ændringsforslag, og fordi der i den forbindelse også blev medtaget to meget vigtige punkter, som ikke havde været med i det oprindelige forslag.
Det første vedrører udviklingen af strategien for vaccinationer, der er et yderst slagkraftigt våben til bekæmpelse af smitsomme sygdomme.
Det andet vedrører identifikation af aktuelle sundhedsproblemer og fremme af relevant, anvendt forskning, så vi kan forbedre vores forebyggende tiltag og sikre effektiviteten af en koordineret indsats.
Hr. formand, jeg håber, at vi også får klaret disse sidste betænkeligheder, og at centret snart kan blive en realitet, selv i sin nuværende, begrænsede form.
Roth-Behrendt (PSE ).
   - Mange tak hr. formand, kære kolleger, jeg vil forsøge at undgå at gentage det, som andre allerede har sagt, og jeg vil også forsøge ikke at komme ind på drøftelserne om de overførbare sygdomme såsom influenza, vira og andre. Hr. Bowis startede sin redegørelse med at sige, at den der har sundhed, har håb, og den der har håb, har alt. På den baggrund føler jeg mig meget rig her til morgen. Så har jeg nemlig alt. For jeg har håb, men det er så også alt. Jeg har nemlig ikke meget andet end håb. Jeg håber, at det center, som vi forhandler om i dag, bliver funktionsdygtigt meget hurtigt.
Fru Grossetête beskrev klart og tydeligt, hvad dette center skal kunne for at være effektivt. I grunden er det en umulig opgave. Centret skal med relativt få mennesker højt oppe i det nordlige af EU, i Sverige, holde en intensiv kontakt til alle medlemsstater, skal motivere medlemsstaternes sundhedsministerier til at bevilge penge hertil og opbygge informationsnetværk, og samtidig skal det holde kontakten til Kommissionen og Parlamentet. Det er en umulig opgave. Men jeg har et håb, og således har jeg alt - ligesom hr. Bowis. 
Jeg kan kun tilslutte mig fru Grossetêtes udsagn uforbeholdent, når hun siger, at det er vigtigt, at vi arbejder hurtigt, og at det er vigtigt, at vi er funktionsdygtige. Det betyder imidlertid også, at vi har brug for medarbejdere, som er meget uafhængige, som arbejder meget ukonventionelt, og som har fantasi og tager selvstændige initiativer. Det er ikke noget, som altid er en selvfølge. Hvis jeg kigger på nogle af de myndigheder, som vi har etableret i de senere år, må jeg sige, at succesen ikke er helt så åbenlys her.
Nu er der lejlighed til at sige noget andet. Da mine kolleger talte meget indgående om dette center, vil jeg godt sige noget om, hvilke forestillinger jeg har gjort mig. Jeg forbinder også håb med et ønske. Naturligvis er overførbare sygdomme vigtige, og naturligvis er bekæmpelsen af overførbare sygdomme et vigtigt anliggende med henblik på at beskytte borgerne i EU. Men lad os være klarsynede med hensyn til den kendsgerning, at de fleste mennesker i EU ikke dør af overførbare sygdomme, men derimod af kræft, hjerteanfald, hjerte-kar-sygdomme og slagtilfælde. Hvordan kan det så være, at det overlades til tilfældighedernes spil, om en person, der får en blodprop i hjertet f.eks. i Berlin eller i Madrid eller et andet sted, overlever eller ikke. Hvordan kan det være, at det stadig ikke er sådan, at bedste praksis eksisterer, og at der sker formidling af bedste praksis til behandling af kræftsygdomme i EU? Det anser jeg for at være en ulidelig tilstand.
Jeg kunne have ønsket mig, at vi havde været noget mere ambitiøse og havde sagt, at vi som minimum har brug for, at bedste praksis kobles sammen i et netværk inden for EU til bekæmpelse af de virkelige sygdomme, som vi har at gøre med i øjeblikket. Netværket ville have hørt ind under EU's kompetence, og det havde vi også haft råd til. Vi magtede det dog ikke i første forsøg. Men jeg håber, at vi klarer det i andet forsøg, og at det ikke længere overlades til tilfældighedernes spil, om mennesker med en alvorlig sygdom overlever, afhængigt af, om de bor i Nord-, Syd- eller Centraleuropa eller i det fladlandede Tyskland eller i en anden del af EU. Mange tak!
Korhola (PPE-DE ).
   - Hr. formand, min kollega John Bowis svigter os aldrig. Ikke blot giver han os åndelig føde i form af aforismer i betænkningerne, han sørger også for, at betænkningerne er klare, detaljerede og afbalancerede. Det er også tilfældet denne gang.
Et center for overførbare sygdomme kan blive et umådelig vigtigt EU-organ, da smitsomme sygdomme har vist sig at udgøre en alvorlig sundhedsrisiko. De har i høj grad mediernes bevågenhed og kan derfor skabe stor usikkerhed i befolkningen. Fugleinfluenza har været et fremtrædende emne i debatten på det seneste, aids er endnu ikke overvundet, og så er der de gamle kendinge som tuberkulose. Desuden er truslen om bioterrorisme desværre ikke grebet ud af den blå luft, som miltbrandbrevene i 2001 viste.
I henhold til traktaterne har EU en klar forpligtelse på dette område, og der er praktiske hensyn, der understreger forpligtelsen: Folkesundheden sikres bedst, og sygdomme bekæmpes bedst gennem en fælles indsats. Derfor er det helt rigtigt at sigte mod, at centret kan åbne allerede til næste år, og betænkningen fra Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik støtter klart dette mål.
Den aktuelle forordning går ud på at etablere det agentur, som ifølge konklusionerne fra Det Europæiske Råd i december skal placeres i Sverige. Jeg håber, at farcen vedrørende det flerårige aspekt i beslutningen senere hen betyder, at der sker en ændring af beslutningsprocessen. Selv om beslutningen om at etablere det nye agentur naturligvis er styret af behovet for konsensus i Rådet, bør en detalje som dets placering vedtages ved en flertalsbeslutning. Hvad angår fordelingen af kompetencerne mellem EU og medlemsstaterne, er kun førstnævnte system af betydning. Sidstnævnte giver blot anledning til national chauvinisme, og det bør så vidt muligt begrænses gennem en revision af beslutningsstrukturerne.
Stihler (PSE ).
   - Hr. formand, aldrig har det været så vigtigt som nu at få oprettet et europæisk center for forebyggelse af og kontrol med sygdomme. Det nylige sars-udbrud, den aktuelle trussel om et biologisk terrorangreb og selv den aktuelle asiatiske fugleinfluenzakrise illustrerer truslen fra sygdom i den globale landsby, vi i dag lever i. Truslen mod Europas sundhed i form af hurtig sygdomsspredning er reel og nærværende.
Hvert år foretager 1,4 milliarder passagerer internationale flyrejser. Hver enkelt af disse passagerer kan udgøre en trussel mod den globale sundhed. Hvis en sådan passager bærer på en ny stamme af influenza eller sars, vil vedkommende i løbet af nogle få timer uvidende kunne bringe millioner af liv i fare. Den globale opvarmning truer selv Storbritannien med sygdomme som malaria, mens sygdomme som f.eks. TB allerede vender tilbage.
Det korrekte svar består ikke i at vende ryggen til globaliseringens fordele - vi skal ikke opgive mulighederne ved stigende handel og rejseaktivitet på grund af biologiske trusler eller terrorisme - men der er brug for en koordineret indsats. I dag har intet land råd til at stå alene. Derfor støtter Labour-medlemmerne i Europa-Parlamentet så kraftigt disse forslag om et europæisk center for forebyggelse af og kontrol med sygdomme.
Med hensyn til sygdomshåndtering fungerer Europa. Europa-Kommissionen kunne med øjeblikkelig virkning forbyde importen af kyllingekød fra lande, der er ramt af den nye stamme af fugleinfluenza. Uden EU havde det krævet enorme anstrengelser at koordinere indsatsen fra alle 15 - og snart 25 - medlemsstater. Vi skal styrke denne koordinering i stedet for at svække den gennem isolation. Det glæder mig derfor, at de konservative medlemmer af Europa-Parlamentet også vil støtte denne plan i dag. Jeg undrer mig imidlertid over, hvordan de kan forene det med deres egen fjendtlighed over for Europa og deres politik med at angribe EU ved enhver given lejlighed.
Centret vil medvirke til at forbedre og styrke forebyggelsen og overvågningen af menneskelige sygdomme i EU. Dets kapacitet med hensyn til teknisk arbejde og forskning bliver et aktiv ligesom samarbejdet med WHO. Jeg er enig i, at adgangen til information er afgørende, og derfor skal centret have sin egen hjemmeside, hvor det kan offentliggøre sit arbejde og sine holdninger.
Det er en af EU's succeshistorier, og vi bør fejre oprettelsen af centret.
Liese (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg vil også gerne sige mange tak til ordføreren, hr. Bowis. Han blev virkelig sat på en meget vanskelig prøve, for i starten var det overhovedet ikke tydeligt, at vores forslag ville vinde generel tilslutning. F.eks. var den tyske regering meget skeptisk til at begynde med. Og jeg vil også gerne sige til fru Stihler, at den tyske regering var mere europaskeptisk her end de konservative i Storbritannien. Det lykkedes hr. Bowis at håndtere et så kontroversielt emne på en sådan måde, at vi nu er tæt på at være enige, og at det har vist sig muligt at afslutte dette emne under førstebehandlingen og før udvidelsen. 
Jeg mener, at det var og fortsat er selvmodsigende, at vi i EU har meget stærke kompetencer, når det gælder om at bekæmpe dyresygdomme og handle umiddelbart, mens det, når det drejer sig om bekæmpelse af sygdomme, som vedrører mennesker, og ved fare for den menneskelige sundhed, altid er stikordet subsidiaritet, der bringes på tale. Jeg går ind for subsidiaritetsprincippet, men jeg går hverken ind for en europæisk supermyndighed eller en fuldstændig harmonisering af sundhedsvæsenet. Men her er det rigtigt at handle europæisk, hvilket vi også har set mange eksempler på under drøftelserne af fugleinfluenzaen her til morgen. Vi skal udnytte medlemsstaternes kompetencer, men vi skal også samle trådene på europæisk niveau.
Jeg mener, at det er rigtigt at vælge en pragmatisk tilgang til tingene, således at vi begynder med de overførbare sygdomme og dernæst ser på, hvordan vi kommer videre herfra. I øjeblikket er det nemlig det mest presserende problem. Jeg mener også, at det, som hr. Trakatellis sagde, er meget vigtigt. Han sagde nemlig, at den fælles drøftelse heraf og udviklingen af vaccinationsstrategier skal prioritetes højt. 
Min sidste kommentar og appel vedrører Rådet, som ikke er repræsenteret på ministerniveau, men derimod på embedsmandsniveau. Mange parlamentsmedlemmer har været inde på emnet bioterrorisme. For over tre måneder siden stillede jeg et spørgsmål til Rådet herom, og under normale omstændigheder havde Rådet skullet svare herpå efter seks uger. Ikke desto mindre venter jeg stadig på svar. Bioterrorisme er imidlertid for vigtigt til, at vi kan tillade os sådanne forsinkelser. 
Byrne,
    Hr. formand, denne meget interessante forhandling understreger vigtigheden og uopsætteligheden af dette forslag. Det politiske pres for hurtigst muligt at få centret etableret og i gang afspejler EU-borgernes behov og bekymring.
I dagens Europa, hvor millioner af mennesker hver dag krydser landegrænserne, skal vi kunne gennemføre en hurtig og koordineret indsats på EU-plan for at beskytte borgernes sundhed bedst muligt. Det er netop formålet med dette center. Ved at samle vores videnskabelige ekspertise og styrke vores systemer for hurtig varsling vil vi med et europæisk center for forebyggelse af og kontrol med sygdomme få bedre mulighed for at forberede os og yde en hurtigere og mere effektiv indsats over for sygdomsudbrud.
Som opsummering på formiddagens forhandling vil jeg fokusere på tre centrale punkter i forslaget, som primært har givet anledning til bekymring: centrets kommissorium og opgaver, den mulige udvidelse af dets virkeområde samt bestyrelsens sammensætning. Der er bred enighed mellem institutionerne om centrets indledende arbejdsområde. Vi er alle enige om, at det først og fremmest skal beskæftige sig med overførbare sygdomme, og at det skal kunne reagere på uventede udbrud af ukendt oprindelse. Rådet og Parlamentet er enige om, at der skal være en ekstern evaluering for at vurdere muligheden for at udvide arbejdsområdet på baggrund af centrets resultater og indflydelse og under hensyntagen til de tilgængelige ressourcer.
Budgettet for centret vil selvfølgelig diktere dets udvidelse, og efter 2006 skal det besluttes inden for rammerne af de nye finansielle overslag. Kommissionen er villig til at acceptere denne metode for få centret i gang og skabe en effekt, men det betyder, at når spørgsmålet om behovet for at udvide dets kompetenceområde opstår, så kan og vil vi forvente, at Parlamentet og Rådet behandler et sådant forslag hurtigt og under anvendelse af proceduren med fælles beslutningstagning.
Med hensyn til centrets organisatoriske aspekter giver forslaget mulighed for, at ansvaret for centrets daglige drift kan overdrages til direktøren. Det rådgivende forum er stedet, hvor direktøren søger råd fra sine ligemænd - og dette forum vil sikre et fælles ejerskab af dette foretagende med medlemsstaterne. Kommissionen kan acceptere, at det rådgivende forums medlemmer også kommer til at omfatte berørte parter såsom ikke-statslige organisationer og akademikere. Det vil være en fordel for direktøren at have en større vifte af synspunkter, når han skal udvikle centrets drift.
Bestyrelsen skal styre politikken og træffe beslutninger. Kommissionens forslag bringer balance mellem dette dobbelte ansvar på en måde, som vi finder meget effektivt og gennemsigtigt. Denne tilgang er baseret på de principper, der er defineret i Kommissionens meddelelse om forvaltning af europæiske agenturer. 
I en beslutning, der blev vedtaget i sidste måned, hilste Parlamentet denne meddelelse velkommen og anerkendte behovet for at begrænse størrelsen af agenturernes bestyrelser. Kommissionen ønsker at følge en konsekvent linje i denne sag, da de enkelte agenturer i øjeblikket synes at følge hver deres vej. Jeg bemærker nu, at Rådet og Parlamentet er blevet enige om, at en bestyrelse for et europæisk center for forebyggelse af og kontrol med sygdomme skal bestå af en repræsentant pr. medlemsstat samt tre repræsentanter fra Kommissionen og to fra Parlamentet. Kommissionen finder en sådan bestyrelse med 30 medlemmer uhåndterlig og frygter, at den kan bremse beslutningsprocessen. I betragtning af de involverede kompetencer vil jeg dog medgive ordføreren, at det kan være en god idé at have en repræsentant for hver medlemsstat i bestyrelsen. Kommissionen bemærker imidlertid betingelserne for det kompromis, der har Rådets og Parlamentets opbakning, og den er derfor trods sine bekymringer villig til at støtte dette kompromis, hvor en hurtig oprettelse af centret tillægges stor betydning.
Kommissionen bemærker, at evalueringen i henhold til forordningens artikel 31 vil omfatte centrets arbejdsgang, herunder bestyrelsens sammensætning og funktion.
Parlamentet vil snart modtage en komplet oversigt over Kommissionens holdning til de enkelte ændringsforslag(1). Kort sagt står der, at Kommissionen accepterer alle de ændringsforslag, der er en del af den kompromispakke, som ordføreren har præsenteret. Jeg er enig med ordføreren i, at Kommissionen ikke skal acceptere de ændringsforslag, der ikke er med i pakken.
Afslutningsvis vil jeg takke ordføreren og Parlamentet. Da jeg konciperede denne idé for nogle år siden, fik jeg ikke kun den forventede støtte fra mine egne tjenestegrene, men fik samtidig meget stærk opbakning fra Parlamentet. Vi kan være stolte over os selv i dag. Ved afstemningen i morgen om dette emne handler vi betids og med et globalt syn på overførbare sygdomme. Vi diskuterede dette under den seneste forhandling her i Parlamentet. Vi kan med stolthed fortælle borgerne, at vi reagerer godt og hurtigt på deres behov i spørgsmål vedrørende overførbare sygdomme.
Vi kan undertiden være urimeligt pessimistiske og selvkritiske. Dette er en lejlighed, hvor vi med oprejst pande kan sige, at vi har gjort vores arbejde godt og hurtigt. Vi har reageret på de aktuelle behov, og vi kan se borgerne i øjnene og fortælle dem, at vi har gjort et godt stykke arbejde.
Formanden.
   – Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 11.30.

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (Α5-0022/2004) af Garot for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter om indkomstudviklingen inden for landbruget i Den Europæiske Union (2002/2258(INI)).
Garot (PSE ),
   Hr. formand, kære kolleger, initiativbetænkningen om landbrugsindkomsterne skal hjælpe os med at få et større overblik over iværksættelsen af den europæiske landbrugsmodel, som hviler på bedrifter, som har flere funktioner og er konkurrencedygtige.
Indkomsterne er det relevante barometer for bedrifternes levedygtighed. Uden tilstrækkelige indkomster forsvinder landmændene, og produktionen fjerner sig fra de mest sårbare områder. Men hvis landmændene sættes ud af spillet, og hvis centraliseringen øges, risikerer vi at udvikle os i modsat retning af den europæiske model, som vi hylder, og som forudsætter landmændenes tilstedeværelse i alle områder. Der er således en klar interesse i en analyse af indkomsten. De relevante konstateringer for perioden 1995-2002 er følgende. For det første er den gennemsnitlige indkomst i landbruget i De 15's Europa steget med 7 % med stærke nationale udsving, f.eks. plus 32 % i Portugal og minus 30 % i Det Forenede Kongerige. For det andet udgør den offentlige støtte mere end 50 % af dette resultat, men støttens fordeling er fortsat diskutabel. 20 % af bedrifterne oppebærer 73 % af støttemidlerne for 59 % af landbrugsarealerne og 25 % af arbejdsstyrken. For det tredje er producentpriserne gået ned med 1,1 % på trods af, at forbrugerpriserne er steget med 11 %. Og for det fjerde skyldes den lettere forøgelse af gennemsnitsindkomsten, at kagen skal fordeles mellem færre og færre landmænd, eftersom den aktive befolkning inden for sektoren i den pågældende periode er reduceret med 15,7 %. Hvilket leder til følgende spørgsmål: Kan man lade fænomenet fortsætte uden risici for vores europæiske landbrugsmodel?
Dette spørgsmål bliver ikke mindre alvorligt af, at gennemførelsen af multifunktionalitet vil medføre en forhøjelse af produktionsomkostningerne på trods af, at den offentlige støtte er på vej nedad frem til 2013 for landmændene i de 15 medlemslande på grund af f.eks. den stigende fællesskabsstøtte til landbruget i de 10 nye lande. EU kan ikke sidde denne situation overhørig. Det er på tide at overveje retningslinjerne for den kommende fælles landbrugspolitik for at gøre den sammenhængende, hvad angår de to målsætninger om multifunktionalitet og konkurrenceevne, som er fastlagt for landbrugsbedrifterne.
Set i det perspektiv skal markedet forsøge at belønne selve landbrugsproduktionen. Hvad den offentlige støtte angår, skal den være mere og mere beregnet på at betale for de ikke-markedsmæssige tjenester, som landbruget yder til samfundet.
Den seneste reform af den fælles landbrugspolitik indeholder positive fremskridt på dette område via f.eks. retningslinjer og graduering af støtten. Men med afkoblingen indfører den fælles landbrugspolitik erhvervede historiske rettigheder, som de facto forbyder belønning for multifunktionalitet på alle bedrifter i samtlige lande. At omgå disse historiske rettigheder er således bydende nødvendigt og vil langsomt ske, takket være en mærkbar forøgelse af gradueringen.
Hvad angår markedets indtægter, hælder jeg til igen at prioritere pris- og markedspolitik, idet vi skal overveje, at en bedre produktkvalitet, hvor nødvendig den end er, ikke er andet end vores adgangsbillet til disse markeder.
Derfor skal vi åbne eller understøtte flere muligheder, for at markedet kan spille sin rolle, og samtidig undgå, at priserne og dermed indkomsterne dropper. Det drejer sig om at "regulere det fleksible udbud, som er tilpasset den enkelte produktion, indføre sikkerhedsnet af et begrænset omfang for hver produktion og tilskynde til indgåelse af sektorbestemte kontrakter for at opnå en mere rimelig fordeling af værditilvæksten, og adgangen til de europæiske markeder bør være underlagt de samme normer som adgangen til Unionens marked". 
Kære kolleger, vi forstår alle på baggrund af betænkningen, at der stadig skal gøres kolossale fremskridt for at den fælles landbrugspolitik kan nå sine mål. Vores europæiske landbrugsmodel havde sin berettigelse, da den blev konstrueret. Det skal den have igen, i virkeligheden. Derfor beklager jeg så meget desto mere kommissærens fravær fra denne forhandling.
Jeggle (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, først vil jeg gerne takke hr. Garot hjerteligt for hans initiativbetænkning om udviklingen i landbrugets indkomster i EU. Især vil jeg godt takke ham personligt for det åbne og konstruktive samarbejde i Landbrugsudvalget.
På det landbrugspolitiske område er medlemsstaterne i øjeblikket ved at gennemføre Luxembourg-beslutningerne om reformering af den fælles landbrugspolitik på nationalt plan. Vores udgangspunkt er, at der med Bruxelles-beslutningerne er lagt låg på landbrugsbudgettet. Fremover skal disse penge ikke kun fordeles blandt landmændene i et EU med 15 medlemsstater, men derimod blandt landmændene i et EU med 25 medlemsstater. Derudover skal de penge, der stilles til rådighed, i højere grad anvendes differentieret i fremtiden. Det betyder, at der skal flyttes penge fra den første søjle, altså fra de direkte betalinger, til den anden søjle, det vil sige til udvikling i landdistrikterne. Det er det, mine damer og herrer, som vi altid har krævet her i Parlamentet.
Garot-betænkningen er for så vidt en fremragende statusrapport, da man heri analyserer de faktorer, som indkomsterne i landbruget er afhængige af i øjeblikket. Det sker også med udvidelsen for øje.
I PPE-DE-Gruppen mener vi, at der er nogle grundlæggende mål, som vi skal nå med den fælles landbrugspolitik. For det første skal de mennesker, der er beskæftiget i landbruget, garanteres en rimelig levestandard. For det andet skal en stabilisering af indkomsterne sikre, at der kan opretholdes landbrugsaktiviteter i hele EU-området. Efter vores opfattelse er det et argument for at bevare størrelsen af den offentlige støtte til landbruget, især for at belønne landmændene for de multifunktionelle ydelser til samfundet og for at bevare landmændenes tilstedeværelse i alle regioner, sådan som det er fastlagt i den første søjle. Desuden mener vi, at det kan retfærdiggøres, at fællesskabsbudgettet garanterer beskæftigelsen, specielt i de mindre begunstigede landdistrikter, og at landmændene belønnes for at tilpasse deres bedrifter til samfundets nye krav, hvilket er det, som vi forstår ved den anden søjle.
Med henblik på at gennemføre disse principper stillede PPE-DE-Gruppen en række ændringsforslag via Landbrugsudvalget, som vi - som jeg nævnte indledningsvis - kunne afstemme i tæt samarbejde med ordføreren. Konkret foreslår vi f.eks. indførelsen af et system af , som det allerede praktiseres i andre store landbrugsnationer. Vi kræver specifikt, at en stor del af de til rådighed værende midler så vidt muligt forbliver i landmændenes hænder. Heraf følger, at vi går ind for, at , som indgik i Luxembourg-beslutningerne, gennemføres på nationalt plan. Hvis man vælger undtagelsesforholdet under artikel 58, kræver vi, at der ikke må ske nogen graverende konkurrenceforvridninger i europæisk landbrug som følge heraf.
Afslutningsvis vil jeg godt sige, at konkurrenceevnen og multifunktionaliteten til stadighed skal underkastes en grundig undersøgelse og vurdering, og at udviklingen skal følges nøje. Uden en tilstrækkelig indkomst er der nemlig ikke nogen landmand, som er i stand til at udføre sine opgaver i levnedsmiddelproduktionen og i vedligeholdelsen af vores "Edens Have" - som vi gudskelov stadig har her i Europa - på en kvalificeret måde og i overensstemmelse med god faglig praksis. Derfor skal vi anvende de midler, som vi har til rådighed i landbrugsbudgettet, på en sådan måde i et EU med 25 medlemsstater, at man støtter de aktive landmænds konkurrenceevne på markedet. Vi skal hele tiden holde os for øje, at det er nødvendigt at garantere unge landmænd en god start og at stille dem gode fremtidsmuligheder i udsigt. Vi skal netop mere end nogensinde før tage disse udfordringer op. Den fælles landbrugspolitik, som vi besluttede i juni 2003, åbner interessante veje herfor.
Kreissl-Dörfler (PSE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg ønsker hr. Garot tillykke med hans fremragende betænkning. Jeg behøver ikke at gentage meget af det, som allerede er blevet sagt. Det er derimod på høje tid at tale om landmændenes indkomster. Det er nemlig en kendsgerning, at de er alt for lave.
Det har forskellige årsager, som jeg gerne vil illustrere med Tyskland som eksempel. En af de væsentligste årsager er, at landmændene ikke kan få de priser for deres produkter på markedet, som er nødvendige, og som også ville være retfærdige. At det forholder sig sådan, skyldes den konkurrencekamp mellem de seks-syv markedsførende levnedsmiddelkoncerner, som udkæmpes på landmændenes bekostning. Disse koncerner ser kun landmændene som leverandører af billige råmaterialer, hvilket i øvrigt ligeledes gælder for mange mejerier. 
Endvidere kan det tilføjes, at forbrugerne, det vil sige de fleste mennesker, ikke ved noget om det, og i nogen grad heller ikke ønsker at vide det. For det koster at fremstille højkvalitetslevnedsmidler, som f.eks. er i overensstemmelse med høje miljø- og dyrebeskyttelsesstandarder, og det får man altså ikke bare gratis. Den tyske landbrugsorganisation, Deutscher Bauernverband, som varetager de fleste landmænds interesser, bærer sin del af skylden herfor. Efter min mening har denne organisation nemlig ikke kun blokeret eller trukket vigtige reformer i langdrag i alt for lang tid, men også forhindret nogle af dem. I årtier jamrede den over, hvor skidt landmændene havde det, og det så meget, at offentligheden nu næsten er blevet immun over for landmændenes berettigede krav og bekymringer. Det er ting, som mange landmænd fortæller mig ved forskellige arrangementer, når først landbrugsorganisationens funktionærer er gået.
Endnu mere afgørende for landmændene er de reformer, som vi vedtog sidste år. De burde have været gennemført for flere år siden. Afkoblingen af betalingerne fra produktionen har været savnet længe. Vi har gjort vores del af arbejdet her i Parlamentet, og nu er det op til medlemsstaterne at gennemføre disse beslutninger på en rimelig måde og omsider få bugt med den unfair forskelsbehandling mellem driftsformerne, f.eks. mellem malkekvægsbedrifter og agerbrug. Jeg vil gerne belyse det med nogle tal. Hidtil har det været sådan, at 20 % af bedrifterne med 59 % af arealet og 25 % af arbejdspladserne modtog 73 % af de direkte betalinger. Man kan konstatere, at man tidligere så og hørte relativt lidt til dem, der nu er dybt indignerede over de uretfærdigheder, som påstås at være resultatet af landbrugsreformerne.
Vi socialdemokrater går ind for udligningsbetalinger til landmændene, fordi de skal aflønnes rimeligt for de ydelser, som de producerer inden for rammerne af et multifunktionalitetssystem i samfundets almene interesse, og som ikke dækkes af priserne. Det skal imidlertid ske på basis af regler, der er gennemsigtige, åbne og forståelige for alle skatteydere. Vi skal spørge os selv, hvilken værdi højkvalitetslevnedsmidler egentlig har for os? Til motoren i bilen køber vi kun den bedste og dyreste benzin, men når det kommer til vores egen motor, vores krop, som vi ikke vil kunne leve uden, og som skal fungere i minimum 100 år uden at hakke i det, er de fleste af os revnende ligeglade med, hvad vi fylder i den. Hovedsagen er, at det er meget og billigt. Det kan ikke fortsætte på den måde. Også selv om det i øjeblikket ser ud til at være ønsketænkning, mener vi, at det bedste ville være, hvis landmændene kunne leve godt af den pris, som de får for deres produkter. Det vil vi socialdemokrater lægge os i selen for. Mange tak.
Olsson (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg vil takke hr. Garot for et værdifuldt indlæg i forhandlingen om landmændenes indkomster. Hr. Garot er en engageret landbrugspolitiker med et stort vid og et positivt syn på landbruget. Jeg må sige, at jeg som svensker er lidt misundelig. Vi kunne have haft sådan nogle socialdemokrater i den svenske regering. Det ville have været til stor nytte for os.
Lad mig tage nogle punkter op, som jeg synes, er vigtige. Hr. Garot slår fast, at der skal drives landbrug i hele Unionen, på hele territoriet. Det er meget vigtigt at huske på, især når det gælder sådanne egne af Unionen, som f.eks. jeg selv kommer fra, altså Sverige eller Finland.
Han nævner også en anden ting, som er meget vigtig, nemlig forskellen mellem omkostningsudviklingen og prisudviklingen. Der opstår en kløft, som nok kan fyldes ved hjælp af rationaliseringer, men ikke lige så længe, det skal være. Vi skal sørge for, at denne kløft ikke bliver for stor. Vi har oplevet, at kløften er vokset i mit land efter indtrædelsen i EU. Den er nu alt for stor, og produktionen daler.
Vi har forsvaret landbrugsreformen, og den er fastlagt. Det er således ikke godt, at man gennemfører den i forskellige hastigheder i forskellige lande. Det er vigtigt, hvilket også påpeges i betænkningen. Når gennemførelsen af landbrugsreformen sker i forskellige hastigheder, risikerer man at påvirke konkurrenceevnen yderligere eller gøre konkurrencen uneutral i de forskellige lande. Det er kolossalt vigtigt nu at sætte ind med landsbyudviklingsstøtte og miljøstøtte i størst mulig udstrækning. Der er en risiko for, som hr. Garot siger i betænkningen, at dette kan påvirkes negativt, når medlemslandene skal samfinansiere projektet. Det er jeg lidt urolig for.
Jeg må imidlertid tage nogle ting op i denne betænkning, som jeg ikke synes er lige så gode. Den er lidt reformnegativ, om jeg så må sige. Man vil gerne fastholde så mange mennesker som muligt i landbruget. Jeg tror ikke, at det er realistisk på sigt. Jeg tror ikke, at det er realistisk at fastholde en vidtrækkende markedsregulering eller politisk fastlagte priser og heller ikke et reguleret udbud af den slags, som vi har, der involverer kvoter. Vi skal stræbe efter at sænke grænsebeskyttelsen for at få styr på verdenshandelen. Når vi nu foretager denne afkobling, ville det have været bedst, hvis vi kunne gøre det helt fra begyndelsen og faktisk i hele Unionen på samme tid. Disse ting gør, at jeg og mange i ELDR-Gruppen desværre bliver nødt til at stemme hverken for eller imod. Vi kan ikke stemme ja til denne betænkning, men med tanke på alle de plusser, jeg nævnte i starten, kan vi heller ikke stemme nej. Vi bliver nok nødt til at at stemme hverken for eller imod ved den endelige afstemning, eftersom det kun er en samlet afstemning.
Fiebiger (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, hele betænkningen hviler på grundtanken om, at borgerne i EU - og det gælder i alle regionerne, som strukturelt er meget forskellige - har et arbejde og dermed også krav på en ydelsesorienteret indkomst. Kun, hvis det er tilfældet - og jeg forstår ordføreren ret - kan der tales om et socialt EU. I betænkningen henvises der med rette til, at der er store forskelle i produktiviteten, selv om de klimatiske og naturlige betingelser i Europa er gunstige for næsten alle afgrøder.
Hovedårsagerne til de seneste års omkostningsudvikling er velkendte. Jeg forventer, at Kommissionen i højere grad end i dag vil bruge sin indflydelse til at påvirke omkostningsstrukturen i forbindelse med fremtidige reformer. Jeg forventer også, at der bliver åbnet op for flere investeringer, og jeg håber, at den større programmangfoldighed vil resultere i forenkling og gennemsigtighed.
Ligesom det også er tilfældet i andre betænkninger, påpeges det i den foreliggende, at de direkte betalinger til landmændene er tæt forbundet med indkomstdannelsen og ikke bare kan fjernes, uden at det vil betyde tab af hundredtusindvis af arbejdspladser. Efter min mening er der desværre nogle, som ønsker dette.
I Europa er bijobberiet i landdistrikterne stigende, og derfor er hver euro, som ikke anvendes til strukturplanlægning og strukturudvikling i landdistrikterne - og det drejer sig om milliarder - altid forbundet med tab af indkomst og arbejdspladser. Det er derfor vigtigt at vurdere, om der er en tendens i arbejdet og omgangen med den europæiske landbrugsmodel hen imod en mere rimelig aflønning af de europæiske landmænd, og hvad man forstår herved. I den henseende er ordføreren ikke særlig meddelsom. Han holder sig tilbage, fordi der mangler data. Men jeg forventer dog, at efterhånden som markedsordningen udvikler sig yderligere, vil vi kunne besvare spørgsmålet om, hvad en rimelig indkomst egentlig er.
I Tyskland har der været et markant fald i landmændenes indkomster. I de seneste to år med henholdsvis 6,1 % og 19,8 %. Det er et indgreb i den samlede økonomiske aktivitet. Der er to årsager til, at det er gået så galt. For det første skyldes det oversvømmelse og tørke, men det skyldes - som det også er blevet nævnt tidligere under denne forhandling - i langt højere grad priskrigen på levnedsmidler i detailhandelen, hvor landmændene desværre generelt står tilbage som taberne.
Hvilken indflydelse har afkoblingen af betalingerne og deres binding til miljøpåbud på produktionens lokalisering og dermed på beskæftigelse og indkomster - et forsøg på at spille på to heste ved at give markedet en større rolle med hensyn til fastsættelsen af landmændenes indkomster og belønne ydelser, som ikke længere efterspørges, med offentlige midler? Kan man dermed sikre en ekstensiv arealudnyttelse? Man må snarere frygte, at det vil medføre fortrængningskonkurrence, og at vi vil stå over for strukturændringer, hvor lokale industriområder vil tabe terræn. Det, mine damer og herrer, ønsker jeg ikke.
Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. Garot, De har udarbejdet en god betænkning, og det er Deres fortjeneste, at priserne på varerne igen er det centrale emne i drøftelserne. Afkoblingen har betydet en fjernelse af de dobbelte prisforvridninger, der skyldtes præmier, som for det første havde tendens til at virke pristrykkende og således gav kunderne mulighed for at få adgang til billige råstoffer, og som for det andet ved den ulige fordeling af produktionen og deres binding til produktionen resulterede i en fordeling, hvor 20-25 % af landbrugene gjorde krav på 75-80 % af disse statslige præmier. Nu har vi afkoblingen, og det var et rigtigt skridt. Dermed er der imidlertid ikke automatisk tale om andre magtforhold, men det afhænger derimod af, at der finder en aktiv prisforhandling sted. Det handler ikke kun om handelskæderne her, men det handler også om, at andelsforeningerne, hvoraf nogle ledes af landmænd, fører deres pris- og markedspolitik i beslutningsorganerne, og her afhænger det af, at der opnås en bedre pris på det såkaldte råstof - det landbrugsmæssige råstof.
De gjorde det klart, at vi nu skal tale om modulation og forskellige måder at fordele midlerne på. Modulationen skal forbinde den praksis med, at der er nogle rationaliserede storlandbrug, som modtager over 100.000 euro pr. arbejdstager i statslig præmie, til antallet af beskæftigede og også til produktionens art. Heraf skal der udvikles kvalitetskriterier, således at de statslige midler ikke bidrager til en formuedannelse og stimulerer produktionen forkert, men derimod skal de sikre, at landbrugets produktionsmetoder også kan eksistere i fremtidens Europa.
Hyland (UEN ).
   - Hr. formand, også jeg vil gerne lykønske hr. Garot med hans betænkning. Jeg er sikker på, at den nylige høring om landmænds indtægter har åbnet alles øjne for de udfordringer, som EU's landmænd står over for. Det er let at forstå deres frustration over, at deres købekraft udhules, og at deres generelle livskvalitet er under angreb fra mange forskellige sider.
I sin betænkning lykkes det hr. Garot at få os til at fokusere på selve grundlaget i den fælles landbrugspolitik, og hvad det hele egentlig handler om. Vi har et traktatfæstet grundlag for at sikre, at landmændene og deres familier har en anstændig levestandard. Vi har også en forpligtelse til at beskytte den europæiske landbrugsmodel, som er baseret på familiebrug, og bevare et levende miljø i landdistrikterne.
De, som forsøger at underminere den fælles landbrugspolitik, glemmer undertiden disse grundforudsætninger. De glemmer, at landbruget har en samfundsøkonomisk dimension, og at landbruget ikke er som de øvrige erhvervssektorer. Hr. Garot beskriver disse forhold på en meget klar måde. Det, at landmændenes indtægter i perioden 1995-2002 i EU gennemsnitligt steg med 7 %, understreger de meget store forskelle mellem lande, afgrøder og producenter. Det skjuler også det forhold, at indkomstniveauet i samme periode i vid udstrækning blev opretholdt på grund af faldet på 15,7 % i antallet af landbrugsbedrifter i EU. Der er ingen tvivl om, at det er en af de allerstørste udfordringer, som europæisk landbrug står over for.
Landbrugene har ofte kunnet ty til kortsigtede foranstaltninger såsom at undlade at foretage de nødvendige kapitalinvesteringer i bedrifterne. Der har også været en enorm vækst i deltidslandbrug og beskæftigelse uden for bedrifterne. Når vi sammenholder lønningerne i landbruget med industriens eller servicefagenes, kan vi se, at der fortsat er meget store forskelle.
Konkluderende vil jeg sige, at man i betænkningen belyser de store udfordringer, som vi - lovgivere og politikere - skal tage hånd om. Det vigtige er nu, at landbrugspolitikken bruges til at beskytte og forbedre indkomsterne for så mange husholdninger som muligt i EU og til at garantere en sikker fremtid for vores landmænd og deres familier. 
Mathieu (EDD ).
   - Hr. formand, denne betænkning er et fantastisk initiativ, og jeg lykønsker dens forfatter. Faktisk sætter den fokus på landbrugsindkomsten, lige inden reformen af den fælles landbrugspolitik og udvidelsen af EU gennemføres. Den vil altså kunne bruges som referencedokument om nogle år, når vi forhåbentlig mødes igen her i Europa-Parlamentet for at vurdere konsekvenserne af reformen for landmændenes indkomster. Vil tiltrædelsen af 10 nye lande, som selv er store landbrugslande, og tilpasningen af de europæiske landbrugspriser til verdenspriserne bringe os en lykkelig fremtid? Jeg vil ikke lege Kassandra, men jeg tvivler desværre på det.
Denne betænkning understreger nogle vigtige kendsgerninger, f.eks. den forøgelse på 7 % over syv år af den europæiske landbrugsindkomst, som skjuler en lang række skævheder i forhold til regioner og aktivitetsområder og er baseret på en forringelse af den europæiske landbrugsmodel, som ordføreren i øvrigt også har gjort opmærksom på i sit indlæg. På 10 år er en fjerdedel af de europæiske landmænd forsvundet, bedrifterne er vokset og produktionen er intensiveret.
Små franske landmænd har så lave indkomster, at regeringen i Frankrig giver dem adgang til deres minimumsintegrationsindkomst, en social bistandsordning, som er forbeholdt de mindst begunstigede. Jeg stammer for mit vedkommende fra Vosges, som er et landbrugsdepartement tæt herved. Mellem 1988 og 2000 er antallet af bedrifter i departementet faldet med 40 %, og antallet af malkebedrifter er halveret. Samtidig er bedrifternes areal steget med 65 %, og antallet af køer pr. bedrift med 30 %. Denne koncentration af landbruget betyder, at den europæiske landbrugsfamiliemodel trues, hvilket parlamentsbetænkningen i øvrigt meget klart påviser.
Afkoblet støtte er ikke en bæredygtig løsning for landmanden. Ifølge INRA's (statens institut for landbrugsvidenskabelig forskning) undersøgelse fra Nantes medfører delvis afkobling i 2008 en nedgang på helt op til 32 % af den beregnede indkomst for en intensiv malkekvægavler, for den afkoblede støtte vil ikke kompensere for den nedgang i mælkeprisen på 20 %, som forudsættes for 2006-2008.
Udarbejdelsen af betænkningen har givet lejlighed til at høre forskellige eksperter i emnet. Alle har fremhævet dette reelle paradoks i den sidste reform af den fælles landbrugspolitik. Hvordan kan vi på en gang forøge omkostningerne ved at insistere på multifunktionalitet og samtidig kræve en sænkning af landbrugspriserne ved at rette de europæiske priser ind efter verdenspriserne? Hvilken løsning er der for landmænd, som er i klemme mellem stigende produktionsomkostninger og faldende priser? Det er der ingen eksperter, som har kunnet fortælle os.
Endelig udreder betænkningen en risiko, som forekommer mig særligt bekymrende. Det drejer sig om miljøbetingelserne for støtte til de små bedrifter, for sidstnævntes indkomst vil afhænge mere og mere af støttemidler, især som følge af afkoblingen. Fremover vil en lille landmand, som ikke overholder et af de utallige direktiver, bl.a. Loiseau-direktivet, få sin støtte og dermed sin indkomst beskåret. Således vil man sænke indkomsterne hos allerede sårbare landmænd, hvis investeringsevner er beskedne.
Denne betænkning sætter fingeren på de ømme punkter i den fælles landbrugspolitik og dens seneste reform, og jeg kan kun bifalde, at disse kendsgerninger kommer for dagens lys. Der er imidlertid nogle dele af betænkningen, som stadig er tvetydige, og dem kan jeg ikke stå inde for. Jeg kan ikke bede medlemsstaterne om, og jeg citerer: "at sikre en effektiv håndhævelse af den delvise afkobling", eftersom jeg altid har modsat mig enhver form for afkobling, hvad enten den er delvis eller total. I samme ånd støtter jeg ikke, og jeg citerer: "en udligning til fordel for anden søjle". Den første søjle, som giver mulighed for at fastholde en pris på landbrugsprodukter, der kan betale sig for landmanden, skal ikke undermineres for at støtte den anden søjle.
Parlamentets betænkning har den fordel, at den klart fremlægger nogle vigtige og desværre også smertelige reelle kendsgerninger om den fælles landbrugspolitik. Den yder imidlertid en tvetydig støtte til nogle af nøgleelementerne i reformen af den fælles landbrugspolitik, som min gruppe har talt imod, og derfor vil jeg få meget svært ved at støtte den.
Souchet (NI ).
   - Hr. formand - eftersom hans plads er tom, kan jeg desværre ikke tilføje "hr. kommissær Fischler" - mine kære kolleger, interessen for denne initiativbetænkning om udviklingen i landbrugsindkomsterne i EU ligger mere i de spørgsmål, den stiller, end i de former for støtte, den vil indføre. Dens indgangsreplik er uimodsigelig. Vi kan besynge den europæiske landbrugsmodel så meget, vi vil - multifunktionel, respektfuld over for miljøet og dyrevelfærden, garant for fødevaresikkerheden og udbredt til alle EU-lande - hvis aktørerne ikke er der til at iværksætte den, det vil sige, hvis der ikke er nogle landmænd, som har en tilstrækkelig indkomst til at sikre deres erhverv, leve af deres aktiviteter og tiltrække afløsere, er modellen utopi, fatamorgana, semantik og løgn.
Den problematik, som betænkningen beskriver, er den samme, som vi kommer til at se i øjnene i løbet af de kommende år. Hvis gennemsnitsindkomsten for en EU-landmand - et abstrakt og således kunstigt statistisk begreb - indtil nu ikke er faldet mere end den er, på trods af politikken omkring systematisk sænkning af priserne, er det på bekostning af nogle meget omfattende omstruktureringer, som er karakteriseret ved en drastisk nedgang i antallet af aktive landmænd og en meget stærk fremgang i koncentrationen af bedrifterne, hvortil har føjet sig intensiveringen af produktionen. Hvis vi imidlertid i fremtiden vil beholde flest mulige landmænd på samtlige medlemsstaters territorier, kan vi dog ikke længere benytte denne trilogi - nedgang, koncentration og intensivering. Europa kan ikke længere regne med disse former for justeringer, hvis det skal bevare sit landbrug og udvikle sin landbrugsmodel. Det kan heller ikke regne med en forhøjelse af landbrugsbudgettet, som skal finansiere de ekstra omkostninger i forbindelse med de nye standarder, som er knyttet til multifunktionalitet, og som samfundet kræver. Dette budget er tværtimod på vej nedad for de kommende 10 år, og der er ingen udsigter til, at tendensen vil vende på sigt.
Til forskel fra ordføreren tror jeg ikke, at reformen i juni 2003, som er inspireret af hovedsageligt ikke-landbrugsmæssige overvejelser - ønsket om at nå frem til en almindelig overenskomst i WTO og ønsket om udgiftsbegrænsninger - giver mange muligheder for at løse denne problematik. Tværtimod vil den sammen med afkoblingen snarere fungere som en accelerator for koncentrationer, intensiveringer og jordspekulationer, alt sammen tendenser, som får den konsekvens, at den stemmer op for de unges opstartsmuligheder og fremmer pengeværdiansættelsen af denne aktivitetssektor. Hvis vi vil undgå disse afveje, kan vi ikke blive ved med at udskyde fristen for en nødvendig omdefinering af begrebet fællesskabspræferencer. Stillet over for nogle nyindustrialiserede lande, hvis strukturelle produktionsvilkår slår fuldstændigt hul i det europæiske landbrugs konkurrenceevne, er det ikke ansvarligt at tro, at kun en produktkvalitets- eller nichepolitik vil gøre det muligt at give et tilstrækkeligt afkast, som giver vores landmænd mulighed for fortsat at bosætte sig overalt i EU-landene, samtidig med at de leverer de produkter og produktionsvilkår til samfundet, som det har brug for.
Maat (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil lykønske hr. Garot med den foreliggende betænkning. Jeg nærer stor agtelse for hr. Garot. Efter at have læst hans betænkning er min anke imidlertid, at den socialdemokratiske holdning i dette tilfælde er for dominerende. Man har set for meget på præmier og i for ringe grad taget hensyn til landbrugs- og gartnerisektorens konkurrenceevne. Den europæiske debat om landbrugsindkomsterne er generelt i for høj grad domineret af spørgsmålet om, hvor store præmier der modtages, mens man i for ringe grad ser på markedsproblemerne.
Lad mig begynde med præmierne. Nederlandene modtager en alt for ringe del af EU's budget. Nederlandene tegner sig for 7 % af landbrugsproduktionen i EU, men modtager kun 2,1 % af landbrugsbudgettet og 1 % af budgettet til udvikling af landdistrikterne. Det er ganske ude af proportion. Og naturligvis kan der også peges på en årsag hertil. Forhandlingerne i Berlin i 1999 blev ført af hr. Kok og hr. Zalm, som begge manglede føling med forholdene inden for landbrugs- og gartnerisektoren. Det er årsagen til, at de nederlandske landdistrikter ikke får, hvad de har ret til, og det er den egentlige årsag til det høje nederlandske nettobidrag til EU. Man imødegår bedst de for høje bidrag ved at sikre, at Nederlandene får et højere beløb til udvikling af landbruget og landdistrikterne.
Der er et andet forhold, som ikke får tilstrækkelig opmærksomhed, når det gælder udviklingen i landbrugsindkomsterne, nemlig situationen for de såkaldte gratis produkter. Der stilles i Europa høje krav til miljø, fødevaresikkerhed og dyrevelfærd, hvilket påvirker kostpriserne, eksempelvis når det gælder kød, grøntsager og kartofler, og påfører europæisk landbrug et handicap i global sammenhæng, hvad angår kostprisen. Det er den egentlige årsag til mange kriser, eksempelvis den aktuelle krise inden for svineavlen. Jeg foreslår, at alle nye forslag til fællesskabsretlige bestemmelser, som vedrører landbrugs- og gartnerisektoren, underkastes en indkomstvurdering for at se, hvilke konsekvenser den pågældende bestemmelse vil have for landbefolkningen. 
Izquierdo Rojo (PSE ).
   - Hr. formand, jeg tilslutter mig den almindelige ros til hr. Garots glimrende betænkning, der er lige så betimelig, som den er nødvendig.
Hr. formand, hr. Garots skarpe analyse bekræfter vores bekymring over faren ved reformen af den fælles landbrugspolitik, hvis dens negative indvirkning på landbrugsindkomsterne ikke neutraliseres. Jeg beklager meget, at nogle kolleger på den ene side svømmer hen i rosende ord om betænkningen, fordi den er god, men på den anden side erklærer, at de ikke vil støtte den, for det er en alvorlig fejl og helt inkonsekvent.
Hr. formand, det grundlæggende mål med den fælles landbrugspolitik er at sikre landbrugsbefolkningen rimelige levevilkår. Europa har brug for et multifunktionelt og levedygtigt landbrug, men det betyder, at vi må beskytte den europæiske model, indføre en ordning for krisemanagement, sikre beskæftigelsen og øge midlerne til anden søjle. Det foreslår hr. Garot alt sammen i dette fremragende arbejde.
Særligt vigtige er punkt 7 - som Kommissionen bør notere sig - hvor det påpeges, at produktionsomkostningerne er stigende, samtidig med at støtten er faldende, punkt 17, der drejer sig om at sikre beskæftigelsen, og punkt 24 og 25 om anden søjle.
Endelig, hr. formand, bør Kommissionen tænke over hr. Garots overvejelser i punkt 25 om samfinansiering som et krav, der kan hæmme udviklingen af landdistrikterne, og gøre dette samfinansieringskrav mere fleksibelt under reformen af den fælles landbrugspolitik.
Patakis (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, ordføreren har virkelig gjort et hæderligt forsøg på at forskønne den fælles landbrugspolitik og dens tragiske konsekvenser for landmændene, uden at det dog er lykkedes at gøre andet end at gentage de argumenter, som Kommissionen også fra tid til anden har brugt for at retfærdiggøre en landbrugspolitik og nogle reformer, der ikke kan retfærdiggøres. Argumenter, der tidligere har vist sig at være komplet vildledende og hykleriske, bruges nu igen på skamløs vis, for at man kan fortsætte med samme antilandbrugspolitik.
Hvad er det for et socialt og multifunktionelt landbrug, ordføreren taler om, når arbejdsstyrken i referenceperioden 1995-2002 faldt med 15,7 % med et tilsvarende fald i antallet af landbrug? Bag dette tal ligger der affolkning af hele områder, specielt i Middelhavslandene, samt højere arbejdsløshed og øget vandring fra land til by med alle de følgevirkninger, det har, og med uoverskuelige konsekvenser for miljøet, som Europa-Kommissionen angiveligt vil gøre alt for. Ordføreren bemærker, at indtægten i landbruget i EU som helhed steg med gennemsnitligt 7 % fra 1995 til 2002. Det er imidlertid mindre end 1 % om året, hvilket ligger langt under den gennemsnitlige BNP-stigning i EU i samme periode. Og vi taler om en økonomisk sektor, hvis produkter EU sætter til på.
Desuden er der ikke lavet nogen analyser, der viser, hvilke bedrifter der oplevede stigende indtægter, hvor mange små og mellemstore landbrug, der oplevede en nedgang, og hvor mange der røg på tvangsauktion. Årsagen er, at i en differentieret social sfære som landbruget er brugen af gennemsnitlige værdier den bedste form for slør, så skarpe klasseskel udviskes, og vigtige sociale problemer skjules. Hvad er det helt præcis for et socialt og multifunktionelt landbrug, vi taler om, når spændet mellem landbrugsindtægt pr. person er mere end 1 til 50, og når 20 % af de store bedrifter sluger 73 % af EU's direkte støtte?
Den uretfærdige fordeling af EU-støtten på bekostning af de små og mellemstore landmænd har i tidens løb understreget landbrugspolitikkens kapitalistiske natur. Den har til formål at samle jord og produktion på nogle få kapitalistiske landbrug. Udryddelsen af de små og mellemstore brug og koncentrationen af jorden vil blive tilendebragt med den nye reform af landbrugspolitikken, der er endnu værre end alle de tidligere reformer. Lad mig nævne det typiske eksempel med, at subsidier ikke længere skal være knyttet til produktion, hvilket ordføreren hilser velkommen, samt omdannelsen af interventionsordninger til simple forsikringsnetværk og landmændenes exit fra markedet for at blive forretningsmænd, for nu at citere hr. Fischler.
Realiteterne stemmer ikke overens med betænkningens selvmodsigende og præfabrikerede konklusioner. Den er så dyster, at der ikke engang er plads til taskenspilleri eller yderligere vildledning af landmændene. Den fælles landbrugsudryddelsespolitik vil møde modstand fra små og mellemstore landmænd i Grækenland og resten af EU, som for hver dag, der går, bliver mere og mere klar over, at kun ved at forkaste den kan de overleve og …
Wyn (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, det glæder mig meget, at ordføreren har udarbejdet denne initiativbetænkning. Den omhandler et meget centralt spørgsmål, som europæisk landbrug står over for ved denne korsvej, nemlig om landbrugssamfundet kan forvente at kunne leve af sine aktiviteter.
Et af betænkningens mest sigende punkter er, at landbrugsindkomsterne steg med 7 % i EU i perioden 1995-2002, men at det skete på bekostning af et fald på 15 % i antallet af bedrifter. Det betyder, at de små brug er blevet opslugt af stedse større bedrifter og en produktion, som er blevet mere og mere intensiv. I en tid, hvor forbrugerne kræver flere og flere oplysninger om, hvordan deres mad fremstilles, er denne tendens noget, vi er nødt til at forholde os til. Store gårde, som sælger masseproducerede varer, stigende forureningsrisiko og sundhedsproblemer i bestandene er en fremtid, som vi må søge at undgå. Ganske vist tyder tallene på, at indkomsterne stiger, men de skjuler indvirkningen fra de stadig mere intensive landbrugsmetoder. Det må vi huske på, hver gang Europa-Parlamentet - og endnu vigtigere, Europa-Kommissionen - overvejer at yde direkte støtte gennem den fælles landbrugspolitik. Der er noget alvorligt galt med et system, som fortsætter med at pumpe penge ned i lommerne på nogle af Europas største og rigeste jordejere gennem overdrevent gavmilde støttemidler. Hertugen af Westminster - Storbritanniens rigeste mand - får 1.300 EUR pr. dag i landbrugsstøtte, mens små walisiske landmænd kæmper for at klare dagen og vejen med helt ned til 7.000 EUR om året.
Van Dam (EDD ).
   - Hr. formand, bevarelse af naturen, familiebrug, arbejdspladser, sikre fødevarer, det er nogle af de mål, vi forfølger med den europæiske landbrugspolitik. Ordføreren, hr. Garot, påpeger i sin betænkning med rette, at de smukke ord ikke er meget værd, hvis vi ikke sikrer landmændene en anstændig indkomst. Det er ikke så enkelt at fortolke de statistiske oplysninger. Hr. Garot konkluderer, at landbrugsindkomsterne i EU i de seneste år er steget med 7 %. Hr. formand, jeg har spurgt de forskere, der har leveret disse tal, om det er korrekt. De fortæller, at tallene ikke tager højde for produktionsafgifter, betaling af renter, forpagtningsafgifter og lønomkostninger. Ser man på, hvad landmanden reelt har til rådighed, så er landbrugsindkomsterne i EU i perioden 1995-2001 ikke steget. De er tværtimod faldet med 6 %.
Der argumenteres i beslutningsforslaget med rette for at bevare pris- og markedspolitikken og den hertil hørende produktionsstyring. En forøgelse af udbuddet gavner ikke per definition landbrugsindkomsterne. Forøges mælkekvoten, indbærer det, at mælkepriserne falder yderligere, og der lægges unødigt pres på mælkeproducenternes indkomster.
WTO-topmødet i Cancún blev en fiasko. Dermed er en vidtrækkende liberalisering af handelen med landbrugsprodukter foreløbig ude af billedet. Landbruget kan ikke behandles på samme måde som en cykelproducent, som kan tilpasse sig efterspørgslen på markedet. Der er fortsat behov for beskyttelse. Udviklingslandene er i denne henseende bedre tjent med en præferencestilling, hvad angår adgangen til EU's marked, frem for uhæmmet frihandel. Det er beklageligt, at netop en socialdemokrat, som må formodes at have en grundlæggende tro på et samfund, som lader sig forme efter hans ønsker, accepterer liberaliseringen af landbruget som en naturlov. Ordføreren frygter, at EU's landbrugsstøtte mister sin legitimitet i forhold til WTO. Jeg deler ikke denne frygt. Som det er tilfældet i fodbold, drejer det sig ikke kun om teknik, men også om strategi. Ellers havde det franske hold aldrig kunnet besejre det nederlandske!
Hr. formand, jeg beklager, at hr. Garot med dette beslutningsforslag arbejder hen imod endnu en reform, nemlig en omlægning fra afkoblet støtte til en slags politik for landdistrikterne. Jeg er i høj grad tilhænger af en politik for landdistrikterne, men det er ikke en erstatning for den europæiske landbrugspolitik. Hr. Garot udnytter på urimelig vis det multifunktionelle europæiske landbrug som påskud for en ny form for strukturpolitik. En politik, som skal pumpe penge i et område på grundlag af arealstørrelser og ikke produktionsværdi.
Hvis vi vil opretholde familiebrugene og ikke ønsker en uhæmmet vækst i brugenes størrelse, må vi føre en politik, der er i overensstemmelse hermed. Det betyder, at man bør skære toppen af de høje godtgørelser til virksomhederne og sikre systematisk beskyttelse af små og mellemstore virksomheder. Det vil være noget, den europæiske landmand kan bruge! 
Folias (PPE-DE ).
   - Hr. formand, EU's landbrugssektor står over for mange problemer. Især de græske landmænd er bekymrede for deres fremtid. De spekulerer på, om de skal blive ved med at dyrke deres jord, eller de skal stille sig op i arbejdsløshedskøerne i byerne. Vi kan imidlertid ikke sikre et stærkt Grækenland, hvis vi ikke sikrer stærke regioner. Og stærke regioner kræver stærke landmænd.
Vi skal have en politik, der sikrer landmændene en rimelig indtægt, så de er herre over deres egen jord. Så de har arbejde, forhåbninger og fremtidsmuligheder - og deres børn ligeså. Regioner uden landmænd betyder et land uden en fremtid. Sikring af et rimeligt indkomstniveau i landbruget er ikke blot et spørgsmål om økonomi. Det er samtidig et stort socialt og moralsk spørgsmål. Derfor har vi brug for en veltilrettelagt landbrugspolitik, der medfører en konsekvent og løbende styrkelse af landbrugssektoren.
Der er ingen tid at spilde. Vi skal af med bureaukratiet, forenkle procedurerne for integration af nye landmænd i EU's initiativer og fremme udviklingen af økologiske produkter med mindre papirarbejde og mere støtte, med billig certificering af økologiske produkter og med udelt rådgivende støtte til landmændene fra agronomerne og dyrlægerne i landbrugsministeriet.
Vi skal tilføre de græske landmænd den optimisme, de ikke har i dag - troen på, at der er en fremtid for deres fag, og at deres fremtid ligger på landet, med muligheder, en ordentlig indtægt og værdighed. 

 - Hr. Graefe zu Baringdorf, jeg går ud fra, at De beder om ordet, fordi De har et indlæg til forretningsordenen?
Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, vi havde nogle vigtige forhandlinger om landbrugspolitikken, men hr. Fischler var ikke til stede. Hans fravær er blevet kritiseret, og det er også beklageligt. Kommissionen sidder i møde om den midlertidige finansielle planlægning, og ud fra et fairnessprincip vil jeg præcisere over for Landbrugsudvalget, at vi anser det for at være vigtigt, at hr. Fischler deltager i dette møde. Vi beklager imidlertid denne overlapning, som vi ellers bestræber os på at undgå. Det lykkedes os ikke i dette tilfælde, og derfor befinder vi os i den ubehagelige situation, at hr. Fischler ikke kunne deltage i denne vigtige forhandling.
Formanden.
   - Tak, Deres bemærkning vil blive videregivet.
Forhandlingen om Garot-betænkningen genoptages kl. 15.00.
Næste punkt på dagsordenen er afstemningen, der, som De ved, vil blive afbrudt af et højtideligt møde.

Lulling (PPE-DE ),
   Kære kolleger, selv om De sikkert ikke anser denne forordning for at være vigtig, vil jeg gerne forklare Dem, hvorfor den er det. Den skal nemlig sikre, at medlemsstaterne videregiver pålidelige data om deres finansielle transaktioner til Eurostat hvert kvartal. Disse data skal omfatte alle former for gæld, det vil sige alle lån, men også statens fordringer. Disse troværdige statistikker skal bl.a. hjælpe ECB til at opstille kvartalsvise finanskonti for euroområdet. Som jeg allerede præciserede under førstebehandlingen i oktober, er denne forordning stærkt savnet, ikke mindst fordi disse væsentlige data, som nu skal indberettes kvartalsvis, er udslagsgivende for stabilitets- og vækstpagten som grundlag for euroens stabilitet, hvilket der er blevet talt en del om på det seneste.
Jeg havde håbet, at vi havde kunnet undgå andenbehandlingen, fordi vi havde fået det italienske formandskab til at acceptere nogle ømtålelige ændringsforslag, som et overvældende flertal her i Parlamentet støttede under førstebehandlingen. Således kunne forordningen allerede have været trådt i kraft inden årets udgang. Sådan skulle det imidlertid ikke være, først og fremmest fordi en række medlemsstater opdagede, at de alligevel ikke var tilstrækkelig forberedt på at indberette de nødvendige data så hurtigt. Det er egentlig svært at forstå, for medlemsstaterne bør have en interesse i at vide, hvordan det ser ud med deres finanser hvert kvartal.
Ikke desto mindre er vi parat til at acceptere denne større fleksibilitet i videreformidlingen for at undgå en yderligere forsinkelse, som ville opstå, hvis vi insisterede på en forligsprocedure. Det ville måske have passet godt i nogle medlemsstaters kram, som har svært ved at overholde stabilitetspagten og derfor er interesseret i at tilsløre deres aktuelle offentlige gældsætning. Da vi ikke ønsker at gøre disse medlemsstater en tjeneste, foreslår jeg, at vi stemmer for den fælles holdning.
Formanden.
   - Tak, fru Lulling. Takket være Dem er Europa-Parlamentet nu velinformeret. Jeg gør Dem opmærksom på, at De har ret til et indlæg på to minutter i henhold til artikel 110a, stk. 4, i forretningsordenen, som De kender ud og ind.

 - Jeg mener, at det, i betragtning af hvor mange afstemninger, der er tilbage, er fornuftigt at afbryde første del her. Fortsættelsen på afstemningen følger efter det højtidelige møde.
(1)



Katiforis (PSE ),
    Hr. formand, jeg har stillet ændringsforslag 8 om indføjelse af et nyt punkt 4c for at skabe bredest mulig konsensus om en betænkning, der fortjener støtte, fordi den er en ny åbning i vores politik over for finansmarkederne. Jeg vil gerne ændre et ord, som vil gøre betænkningen mere fleksibel og dermed acceptabel for flere kolleger.
Jeg læser ændringsforslaget højt: "Opfordrer Kommissionen til at træffe alle nødvendige foranstaltninger, herunder navnlig en cost-benefit-analyse af indvirkningen på Europas kapitalmarkeder, for at vurdere indførelsen af en kompetent europæisk ". Ordet ordning træder i stedet for "myndighed". Resten forbliver uændret.
Denne ændring bibringer betænkningen den fleksibilitet, som nogle kolleger ønsker, og jeg ser frem til at modtage deres støtte. 
Formanden.
   - Udmærket, hr. Katiforis. Deres forslag gik således på ændringsforslag 8. Før det har vi to andre ændringsforslag til afstemning. Når vi når til ændringsforslag 8, vil jeg i overensstemmelse med forretningsordenen spørge, om der er nogen, der modsætter sig, at Deres mundtlige ændringsforslag tages i betragtning.
Jeg ser, at hr. Gollnisch insisterer på at tale. Hvis det ikke reelt drejer sig om et indlæg til forretningsordenen, vil jeg øjeblikkeligt afbryde hans mikrofon.
Gollnisch (NI ).
   - Hr. formand, hvis det at henvise til den bestemmelse i Europa-Parlamentets forretningsorden, som omfatter høring af statsledere, ikke er et indlæg til forretningsordenen, så ved jeg ikke, hvad der er. Under alle omstændigheder bliver det et kort indlæg.
Jeg mener, at Europa-Parlamentet har modtaget en række udenlandske statsledere, hvoraf mange - det er det mindste, man kan sige, og man kan begynde med hr. Bouteflika - ikke var repræsentanter for fuldstændigt demokratiske regimer ...
Formanden.
   - Hr. Gollnisch, jeg havde advaret Dem. Jeg kan ikke se, hvilken artikel i forretningsordenen De henviser til. Dette er ikke et indlæg til forretningsordenen, det er en politisk kommentar, og De har ikke ordet.
Bastos (PPE-DE ),
    Opdatering og harmonisering af socialsikringssystemer er vigtige spørgsmål for medlemsstaterne, og derfor skal vi støtte initiativer, der kan hjælpe dem med at nå deres mål. Udvalget for Social Beskyttelse, som skal fremme samarbejde om socialpolitik mellem medlemsstaterne, kandidatlandene og Kommissionen, er et eksempel på et sådant initiativ, og derfor fik det min stemme.
Udvalget skal overvåge de sociale forhold i medlemsstaterne og ændringerne på området. Det skal fremlægge betænkninger - først og fremmest om fattigdom og social integration - komme med udtalelser, skabe kontakt og samarbejde med de relevante organer inden for området.
Jeg vil godt understrege, at Parlamentets rolle skal opprioriteres. Udvalget bør orientere Parlamentet på effektiv vis, så Parlamentet kan følge op på sagerne, og Parlamentets holdning skal tages i betragtning i forbindelse med alle aktiviteter i Udvalget for Social Beskyttelse.
Endelig vil jeg understrege, at der i udvalgets delegationer skal være en afbalanceret kønsfordeling. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Denne ændring vedrørende det Udvalg for Social Beskyttelse, der blev nedsat ved Rådets beslutning af 29. juni 2000, er grundlæggende af proceduremæssig art. Den er et resultat af Nice-traktatens ikrafttrædelse den 1. februar 2003 og ikke mindst det nye retsgrundlag i henhold til dens artikel 144. Kommissionen og Parlamentet har benyttet lejligheden til at foretage nogle ændringer i den tidligere vedtagne fremgangsmåde.
Et af de forslag, som Europa-Parlamentet har vedtaget, og som jeg stillede i Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender, går ud på at sikre, at den fælles rapport om social beskyttelse i særlig grad er "opmærksom på fattigdomssituationer og udviklingen med hensyn til social integration i EU's medlemsstater og i tiltrædelseslandene".
Desuden blev der vedtaget forslag om, at udvalget under udførelsen af sine opgaver skal integrere kønsdimensionen på alle områder og aflægge rapport om de specifikke problemer, som kvinder står over for, især hvad angår feminiseringen af fattigdom og ændringerne i familiemodellerne. Jeg mener derfor, at det er vigtigt at arbejde med kønsopdelte indikatorer og at fokusere på den enkelte frem for husholdningen. 
Queiró (UEN ),
    I henhold til Nice-traktaten skal der nedsættes et udvalg for social beskyttelse af rådgivende karakter, der skal fremme samarbejdet om social beskyttelse mellem medlemsstaterne samt mellem disse og Kommissionen. Et Udvalg for Social Beskyttelse med nogenlunde samme status og målsætninger blev etableret ved Rådets beslutning af 29. juni 2002 og har fungeret siden da. Betænkningen skal derfor grundlæggende opfylde et proceduremæssigt krav: at oprette udvalget i overensstemmelse med det nye retsgrundlag. Ikke desto mindre skal vi glæde os over, at udvalget også har fået til opgave at overvåge sociale forhold, fremme udveksling af god praksis og etablere de nødvendige kontakter med arbejdsgivere og -tagere. Vi kan ligeledes glæde os over, at der tales om udarbejdelse af en fælles årlig rapport om social beskyttelse, som skal forelægges Rådet og Europa-Parlamentet. I den forbindelse mener vi, at der bør sikres en effektiv procedure for orientering af Parlamentet, så det regelmæssigt kan overvåge forhold vedrørende social beskyttelse, først og fremmest fattigdom.
Af disse grunde har jeg stemt for betænkningen.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Som bekendt skal der i henhold til Nice-traktaten nedsættes et udvalg for social beskyttelse af rådgivende karakter, der skal fremme samarbejdet om social beskyttelse mellem medlemsstaterne samt mellem disse og Kommissionen. Et Udvalg for Social Beskyttelse med nogenlunde samme status og målsætninger blev etableret ved Rådets beslutning af 29. juni 2002 og har fungeret siden da. Betænkningen skal derfor grundlæggende opfylde et proceduremæssigt krav: at oprette udvalget i overensstemmelse med det nye retsgrundlag. Ikke desto mindre skal vi glæde os over, at udvalget også har fået til opgave at overvåge sociale forhold. Det skal fremme udveksling af god praksis og etablere de nødvendige kontakter med arbejdsgivere og -tagere. Det skal desuden arbejde for en mere struktureret inddragelse af ngo'er og lægge særlig vægt på fattigdomsrelaterede spørgsmål.
Jeg glæder mig over ordførerens forslag om udarbejdelse af en fælles årlig rapport om social beskyttelse, som skal forelægges Rådet og Europa-Parlamentet. Rapporten skal indeholde et specifikt kapital om Parlamentets holdning til spørgsmål vedrørende social beskyttelse. Der bør etableres en effektiv orienteringsprocedure, så Europa-Parlamentet regelmæssigt kan følge op på sagerne, og kandidatlandene skal orienteres og konsulteres.
Jeg har naturligvis stemt for betænkningen.

Coelho (PPE-DE ),
    I de seneste årtier har vi oplevet forskellige miljøkatastrofer, herunder forliset af ud for Galiciens kyst, hvilket havde frygtelige konsekvenser i form af forurening af havet.
Der er et klart behov for internationalt samarbejde, for ingen stat er i stand til selv at bekæmpe følgerne af en større forurening af havet, og formålet med samarbejdet må være at hindre og på effektiv vis bekæmpe sådan forurening.
Jeg støtter derfor EU's indgåelse af denne protokol om samarbejde vedrørende bekæmpelse af forurening i Middelhavet, en af protokollerne til Barcelona-konventionen (et regionalt baseret initiativ, som 14 middelhavslande har tilsluttet sig). Med sin lange kystlinje bør Portugal altid støtte ethvert initiativ, der fremmer internationalt samarbejde med henblik på at forhindre og bekæmpe forurening af havet.
Forenelighed med EU's lovgivning er ikke noget problem, for denne er endnu strengere end protokollen, idet EU har optrappet og styrket sin indsats for at forebygge og bekæmpe havforurening. Et eksempel på dette er de initiativer, vi vedtog i den sidste mødeperiode. 
Esclopé (EDD ),
    Jeg har stemt for betænkningen, for det er bydende nødvendigt at kæmpe indædt og i fællesskab mod alle former for forurening i Middelhavet.
Middelhavet er dagligt målet for havsvin, som betragter det som en skraldespand! Lad os ikke glemme, at mere end 6 millioner ton forurenende affald hvert år forsætligt kastes i havet.
Jeg støtter i øvrigt de europæiske foranstaltninger, som er fremsat om sikkerhed til søs efter forlis. Indsatsen skal imidlertid fortsætte uophørligt for at undgå, at der indtræffer nye katastrofer, og at mennesker, fauna og flora kommer til at betale prisen.
Denne kamp mod forureningen skal fremover ledsages af en reel præventiv politik. Samarbejdet mellem havnepolitiet fra forskellige kyststater og havnestatskontrollen skal styrkes.
Kampen mod havsvinene skal være mere effektiv og følges op af svære sanktioner, hvor alle de parter, som er en del af varetransportkæden, skal påtage sig deres del af ansvaret.
Til slut vil jeg opfordre de medlemsstater, som endnu ikke har ratificeret protokollen, til at gøre det hurtigst muligt.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Jeg glæder mig over tiltagene til et tættere internationalt samarbejde om bekæmpelse af havforurening. De frygtelige ulykker, som har fundet sted igennem de sidste årtier, har vist, at ingen stat er i stand til selv at bekæmpe følgerne af en større forurening af havet.
Ligesom de andre EU-medlemsstater, der ikke ligger ud til Middelhavet, er Portugal ikke medunderskriver af denne regionale konvention eller nogen af de otte tillægsprotokoller. I henhold til Barcelona-konventionens artikel 29 skal et land have underskrevet konventionen for at kunne underskrive en af protokollerne.
De regionale initiativer inkluderer FN's strategi for gennemførelse af Montego Bay-konventionen (FN's havretskonvention) og afspejles i Lissabon-aftalen om beskyttelse af det nordøstlige Atlanterhav.
Men som alle ved, er Lissabon-aftalen ikke trådt i kraft, fordi den ikke er ratificeret af Spanien og Marokko, som ikke kan blive enige om fastlæggelse af grænsen mellem deres to lande. 

Piscarreta (PPE-DE ),
    Parlamentet blev bedt om at udtale sig om kontrolforanstaltninger, der skal sikre en omfattende overvågnings- og inspektionsordning, som gør det muligt på et bæredygtigt grundlag at udnytte ressourcerne i det område, der er omfattet af konventionen om det fremtidige multilaterale samarbejde vedrørende fiskeriet i det nordøstlige Atlanterhav.
Med den foreliggende Stevenson-betænkning opfordrer Parlamentet Kommissionen til at være mere konsekvent med hensyn til forvaltning af et bæredygtigt fiskeri, og der efterlyses en afklaring af EU's beføjelser, hvad angår kontrol og inspektion. Betænkningen efterlyser også mere information om omkostningerne til den kontrol og inspektion, der finder sted i medlemsstaterne.
I henhold til konventionen om det fremtidige multilaterale samarbejde vedrørende fiskeriet i det nordøstlige Atlanterhav (NEAFC) skal der etableres en mekanisme til kontrol og inspektion af fiskepladser. EU har valgt at dele opgaven mellem Kommissionen og medlemsstaterne. I praksis har denne situation imidlertid medført problemer, hvad angår gennemførelsen, foruden visse begrænsninger, som det kan forventes, når et ansvar deles. Uden helt at afvise det system, som EU har valgt, skal Parlamentet presse på for at sikre større afklaring af beføjelserne hos Kommissionen på den ene side og medlemsstaterne på den anden. Det kan f.eks. ske gennem oprettelse af et EU-kontrolorgan. 

 - Fru Stihler, eftersom det drejer sig om en betænkning i henhold til forretningsordenens artikel 10a, kan stemmeforklaringerne i princippet kun ske skriftligt. Men hvis De virkelig insisterer, vil jeg, eftersom jeg gjorde den fejl at give ordet til hr. Fatuzzo, som var i samme situation som De, gerne give Dem ordet.
Stihler (PSE ).
   - Hr. formand, med hensyn til Kindermann-betænkningen er mange af mine vælgere bekymrede over de unødvendige drab på delfiner og marsvin i europæiske farvande. Det er på høje tid, at vi griber ind. Derfor er Kindermann-betænkningen så vigtig. Jeg er sikker på, at disse foranstaltninger vil gøre en reel forskel. Der er tale om en generel reduktion af længden på drivgarn i Østersøen fra og med 1. juli 2004 og en yderligere begrænsning af drivgarnsfiskeri pr. 1. januar 2007 samt obligatorisk anvendelse af akustiske alarmer og indførelse af et omfattende system til overvågning af bestandene af delfiner og marsvin. Disse politikker viser, hvorfor det er vigtigt at have en fælles fiskeripolitik, og hvis disse foranstaltninger bliver en integreret del af denne politik, kan lovgivningen gennemføres i alle de 25 medlemsstater. Det viser, hvor vigtig EU og udvidelsen mod øst er for alle os, der er bekymrede for miljøet. 
Queiró (UEN ),
    Formålet med denne forordning er at mindske utilsigtede fangster af hvalarter som delfiner og marsvin i fiskegarn, idet dette udgør en trussel mod arterne.
Der er ikke tilstrækkelige data til at foretage en præcis beregning af antallet af bifangster af hvaler i fiskegarn og disse fangsters betydning for populationerne. Der er dog videnskabelige dokumenter, der påviser, at de fleste af de gængse fiskegarner i Europa medfører bifangster af hvaler.
Ved at fastsætte nye mål, der skal hindre bifangster af hvaler, er dette forslag til en forordning ikke blot en reaktion på de videnskabelige dokumenter. Det yder også et væsentligt bidrag til at sætte en stopper for fangsten af hvaler, hvis eksistens ellers trues. Derfor har jeg stemt for betænkningen.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg støtter dette forslag til en forordning om foranstaltninger vedrørende utilsigtede fangster af hvalarter som delfiner og marsvin ved fiskeri og om ændring af forordning (EF) nr. 88/98.
Selv om beskyttelse af hvaler er omfattet af direktivet om bevaring af naturtyper, har tiltagene i dette direktiv vist sig ikke at være tilstrækkelige til at sikre den nødvendige beskyttelse.
Da de alvorligste problemer synes at skyldes hildingsgarn og drivgarn, mener jeg, det ville være på sin plads at fastsætte regler og begrænsninger for brugen af disse teknikker, og jeg støtter derfor de forslag, der går i den retning.
Trods konklusionerne i visse videnskabelige dokumenter beklager jeg imidlertid, at der ikke foreligger mere præcise data, der kunne muliggøre en nøjagtig beregning af antallet af bifangster af hvaler. EU bør arbejde for at afhjælpe denne mangel på information - og det haster. Vi skal have pålidelige data om populationerne og om utilsigtede bifangster af hvaler i diverse fiskeriområder, og senere må vi så udarbejde mere vidtgående beskyttelsesforanstaltninger. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
   Jeg stemte for dette forslag fra Kommissionen, der går ud på at beskytte dybhavskoralrev mod virkningen af fiskeri med trawl i et område nordvest for Skotland.
Inddragelse af miljøkrav i den fælles fiskeripolitik omfatter også vedtagelse af foranstaltninger, der skal minimere virkningerne af fiskeriet på marine økosystemer. Nye videnskabelige rapporter har vist, at visse dybhavsområder har brug for beskyttelse mod mekanisk erosion forårsaget af fiskeredskaber
Jeg støtter derfor Kommissionens forbud mod brug af drivgarn i Darwin Mounds.
Tiltaget vil give store miljømæssige fordele, uden at det vil have nogen væsentlig indvirkning på fiskerisektoren, for fiskerne vil fortsat kunne anvende drivgarn uden for den fiskerizone, hvor Darwin Mounds ligger, og inden for den beskyttede zone vil de kunne anvende fartøjstrukne redskaber, der ikke kommer i berøring med havbunden.
Souchet (NI ),
   Attwooll-betænkningen om beskyttelse af koralrevene Darwins Mounds mod virkningen af trawling har mistet sin diskriminatoriske og disproportionerede karakter på tre afgørende punkter takket være de ændringsforslag, som jeg stillede i Fiskeriudvalget, og som blev vedtaget.
Kommissionen ønskede at forbyde anvendelsen af bundtrawl langt ud over Darwins Mounds' udbredelsesområde. Teksten henviser nu til ACE's rapport fra 2002 for at definere dette område, som faktisk dækker to særskilte områder, som er 10 gange mindre end dem, Kommissionen havde afgrænset.
Bundtrawlene blev beskyldt for systematisk at ødelægge korallerne. Det er nu slået fast, at de fastlagte foranstaltninger udelukkende skal gælde koralrev, der "synes at vise tegn på skade forårsaget af fiskeredskaber", for at undgå enhver sammenblanding. Endelig kræves det, at alle interesserede parter og de regionale rådgivende råd, som ledes af fagfolk fra fiskeriet i beslutningsprocessen, inddrages.
Men spørgsmålet rejser sig endnu en gang om, hvilken juridisk og økonomisk usikkerhed gennemførelsen af naturtypedirektivet i europæiske farvande medfører, i forbindelse med nye forbud fra Kommissionen mod trawling i forskellige områder rundt om Azorerne, Madeira og Kanarieøerne.

Fatuzzo (PPE-DE ).
   - I det syn, som jeg havde, hr. formand, var Marco Pannella blevet dømt til at strejke fra sultestrejken, det vil sige til hele tiden at spise og tage mere og mere på. Marco Pannella sagde så til mig: "Fatuzzo, vågn nu op! For dig er det kun en drøm, men for mig er det et mareridt!" Derfor kunne jeg selvfølgelig ikke gøre andet end at stemme for betænkningen for at forsvare Marco Pannella. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Regionerne i den yderste periferi har specifikke strukturelle og socialøkonomiske forhold, som kan give dem vedvarende økonomiske handicap, herunder økonomisk afhængighed af meget få produkter og begrænset markedsadgang. Deres økonomi er hovedsageligt baseret på turisme, landbrug og fiskeri, hvilket også er tilfældet for den autonome region Azorerne og Madeira. Denne initiativbetænkning, som mange nok vil hilse velkommen, er derfor vigtig.
Jeg er enig i, at EF-traktatens artikel 299, stk. 2, bør udgøre retsgrundlaget for alle tiltag vedrørende regionerne i den yderste periferi, også på fiskeriområdet. Jeg er også enig i, at det er vigtigt med kompensation for ekstraomkostningerne ved markedsføring af visse fiskeriprodukter, og i, at budgettet for Posei-programmerne skal forhøjes. Vi skal forsat yde støtte til fornyelse og modernisering af den lokale flåde, lade de instrumenter, som Kommissionen stiller til rådighed, omfatte et større antal nye fiskearter og støtte fiskernes aktive deltagelse i den fælles fiskeripolitik.
Det mest presserende behov i forbindelse med bevarelse af fiskerisektoren i regionerne i den yderste periferi er dog forvaltningen af fiskebestandene og sikring af, at kun lokale flåder må fiske i den forbeholdte økonomiske zone, hvilket ordføreren også til en vis grad anbefaler i artikel 12. Vi har brug for detaljerede oplysninger om fiskebestandene i regionerne i den yderste periferi, ikke mindst bestandene af sort sabelfisk. 
Queiró (UEN ),
    Denne betænkning tager udgangspunkt i, at den fælles fiskeripolitik ikke tager de nødvendige hensyn til særinteresserne i regionerne i den yderste periferi.
Ordføreren mener ganske rigtigt, at der på mange måder er en konflikt mellem på den ene side den fælles fiskeripolitik, der er tilrettelagt ud fra kontinentale interesser, men som også gælder for regionerne i den yderste periferi, fordi de udgør en integreret del af EU, og på den anden side de specifikke behov i regionerne i den yderste periferi som følge af deres særlige geografiske, økonomiske og sociale forhold. Det bør tilføjes, at reformen af den fælles fiskeripolitik ikke i tilstrækkelig grad har taget hensyn til behovene i disse regioner.
I denne forbindelse skal der fastlægges en række prioriteter, som afspejles i diverse tiltag, der kræver vores opmærksomhed. Først og fremmest skal vi lade de instrumenter, som Kommissionen stiller til rådighed, omfatte et større antal nye fiskearter fra regionerne i den yderste periferi og fastholde støtten til bygning af nye fartøjer efter 2006. Dernæst haster det med at øge den videnskabelige forskning inden for fiskeressourcer, og endelig skal der skabes fiskerizoner, der er særlig forbeholdt lokale fiskere.
Jeg har stemt for betænkningen, da jeg ønsker at støtte denne konsekvente politik, der går ud på at imødekomme behovene i regionerne i den yderste periferi. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg er enig i denne initiativbetænkning, der rejser spørgsmålet om virkningerne af den fælles fiskeripolitik på regionerne i EU's yderste periferi.
Som ordføreren så rigtigt påpeger, og som der også står i EF-traktatens artikel 299, stk. 2, har regionerne i den yderste periferi særlige strukturelle, sociale og økonomiske betingelser, bl.a. på grund af deres topografiske og klimatiske forhold, geografiske placering, lille areal, fjerne beliggenhed og økonomiske afhængighed af nogle få produkter.
Jeg mener derfor ligesom ordføreren, at vi på systematisk vis skal tilpasse den fælles fiskeripolitik til behovet i disse regioner i den yderste periferi, og at der i høj grad er brug for at udarbejde en sammenhængende og struktureret politik på området.
Disse regioner skal ydes finansiel støtte som kompensation for ekstraomkostningerne ved at markedsføre deres fiskeriprodukter, og de midler, der stilles til rådighed, bør udnyttes bedre.
Jeg går også varmt ind for idéen om at oprette et overvågningsorgan for fiskeriet i hver af regionerne i den yderste periferi, både for at overvåge fiskeriet og for at føre tilsyn med fiskeressourcernes tilstand og med miljøet. 

Fatuzzo (PPE-DE ).
   - Det drejer sig her, hr. formand, om Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU, som bl.a. Bahamas som bekendt er med i.
I 1965 var jeg i Nassau, som er Bahamas' hovedstad, og Paradise Island, som er et drømmested for Bahamas' turister. Jeg var lidt yngre, end jeg er i dag, og på stranden mødte jeg en ung bahamaner, som sagde følgende til mig: "Jeg forudser, at du bliver medlem af Europa-Parlamentet, og at jeg bliver formand for Den Blandede Parlamentariske Forsamling." "Så husk at tænke på pensionisterne," sagde jeg til ham, "også på pensionisterne i de lande, som du kommer til at repræsentere, og husk at oprette et Udvalg om Sociale Anliggender og Miljø." Det gjorde han, og derfor stemte jeg for betænkningen. 
Bordes, Cauquil og Laguiller (GUE/NGL ),
    Vi har naturligvis stemt imod betænkningen om denne såkaldt "blandede" parlamentariske forsamling AVS-EU (Afrika-Caribien-Stillehavet), som blot er et pseudoparlamentarisk skalkeskjul for uligeværdige forbindelser og i virkeligheden for de europæiske imperialistmagters plyndring af disse tredjeverdensområder.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Ligesom ordføreren glæder jeg mig over, at Den Blandede Parlamentariske Forsamling har vedtaget og gennemført en ny forretningsorden, der skal strømline dens aktiviteter.
Af særlig vigtighed er nedsættelsen af tre stående udvalg, der kan medvirke til, at Forsamlingen bliver en sand parlamentarisk forsamling.
Jeg mener, at Den Blandede Parlamentariske Forsamlings vægtning af børns - og ikke mindst børnesoldaters - rettigheder fortjener ros, ligesom den positive indflydelse, som dens betænkning om emnet har haft i Rådet, hvilket resulterede i vedtagelsen af strategiske retningslinjer for den uacceptable brug af børn i væbnede konflikter.
Jeg må dog udtrykke min frustration over Den Blandede Parlamentariske Forsamlings manglende evne til at påvirke situationen i Zimbabwe i positiv retning.
Den Blandede Parlamentariske Forsamling må bestræbe sig på at være mere effektiv, når det gælder forebyggelse af konflikter, at deltage mere aktivt i overvågning af valg- og demokratiseringsprocesser og at fremme inddragelsen af civilsamfundet i Den Blandede Forsamlings arbejde og dens stående udvalg, især når Den Blandede Parlamentariske Forsamling mødes i AVS-lande.
Trods mine forbehold, der skyldes en overbevisning om, at Den Blandede Parlamentariske Forsamling kunne være mere ambitiøs på disse områder, deler jeg ordførerens opfattelse af, at udviklingen overordnet set bør hilses velkommen.
Derfor stemmer jeg for betænkningen.

Fatuzzo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i går lukkede jeg øjnene et øjeblik og overvejede, hvordan jeg skulle forklare, at jeg stemte for hr. Bowis' betænkning om forebyggelse af og kontrol med sygdomme. Da jeg lukkede øjnene, så jeg, at vores kollega John Bowis i næste valgperiode var blevet EU's sundhedskommissær, og at han med sit sædvanlige engagement og sin faglige dygtighed havde sørget for, at der blev gjort en stor finansiel og organisatorisk indsats for at forebygge utroligt mange sygdomme for EU-borgerne og dermed reducere sundhedsudgifterne og invalidepensionerne i hele Europa, uden at det var nødvendigt at skære i pensionsbudgettet til skade for pensionisterne.
Derfor - og i håbet om, at dette virkelig sker - stemte jeg for betænkningen. 
Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck og Wachtmeister (PPE-DE ),
    Vi moderate mener, at det er en opgave for EU at forebygge og samordne håndteringen af udbrud af alvorlige smitsomme sygdomme. Med fri bevægelighed inden for Unionen og hurtige smitteveje over grænserne kan et europæisk center hurtigt være med til at mildne og begrænse virkningerne og spredningen af sygdomsudbrud.
Vi mener, det er uhensigtsmæssigt at udvide centrets kompetence med almindelige folkesundhedsspørgsmål.
Vi mener, at Kommissionens forslag er bedre på nogle vigtige punkter end Europa-Parlamentets forslag, hvorfor vi vælger at støtte Kommissionens forslag.
Crowley (UEN ),
    Jeg tilslutter mig i høj grad ordførerens betænkning, hvori man fastslår nødvendigheden af at oprette et europæisk center for forebyggelse af og kontrol med sygdomme i EU. Dette center skal finansieres over EU's budget og oprettes næste år.
Som vi alle ved, har der siden 1999 eksisteret et net vedrørende overførbare sygdomme. Det har fungeret som kanal for et lejlighedsvist samarbejde mellem medlemsstaterne, når de træffer foranstaltninger mod epidemier og andre sundhedsrisici. Et eksempel kunne være det samarbejde om bekæmpelse af sars, som blev indført sidste år mellem EU's forskellige medlemstater.
Flere undersøgelser har imidlertid afsløret begrænsningerne ved en sådan ordning på lang sigt. Vi ved alle, at sygdomme som aids, malaria og meningitis ikke kender nogen grænser. De spredes stadig lettere i hele verden som følge af befolkningernes bevægelser og den øgede samhandel. Kun samordnede indgreb foretaget af lande i og uden for EU kan bidrage til at styre disse risici effektivt.
Formålet med dette nye center er at løse problemerne med den nuværende ordning samt at udvikle og gennemføre mere sammenhængende projekter på tværs af alle EU's 25 medlemsstater.
Marques (PPE-DE ),
   Jeg vil godt komplimentere hr. Bowis for en fremragende betænkning om forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om oprettelse af et europæisk center for forebyggelse af og kontrol med sygdomme, som jeg støtter, især fordi det er udarbejdet til at forbedre kommunikation, koordination og samarbejde med specifikke overvågningsnetværk.
Oprettelsen af et europæisk center for forebyggelse af og kontrol med sygdomme vil gøre det muligt for EU at udarbejde en langsigtet plan for sundhedsanliggender, reagere hurtigt på epidemier og reagere effektivt på alle potentielle udbrud eller hændelser, uden at grupper i de forskellige medlemsstater laver det samme arbejde. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   Jeg er af den opfattelse, at overførbare sygdomme udgør en yderst alvorlig trussel mod borgernes sundhed, og jeg støtter derfor Kommissionens forslag om at øge midlerne til effektivt at kontrollere sådanne sygdomme, især ved oprettelsen af et europæisk center for forebyggelse af og kontrol med sygdomme, som kan samle epidemiologer, eksperter fra folkesundhedsområdet, mikrobiologer, logistikspecialister og læger.
EU skal bestræbe sig på at forbedre samarbejdet og koordinationen mellem medlemsstaterne med hensyn til overvågning af sygdomme. Tilfældet med den atypiske lungebetændelsesvirus ( - alvorligt akut luftvejssyndrom) har vist behovet for dette.
Det er af afgørende betydning at skabe synergi mellem nationale centre for sygdomskontrol og dermed sikre epidemiologisk overvågning, oprette laboratorienetværk, udsende videnskabelig rådgivning og etablere et organ, som på europæisk plan kan sikre et system for tidlig varsling og reaktion samt sørge for den nødvendige tekniske assistance og information om trusler mod sundheden og beredskab over for sundhedsmæssige nødsituationer.
Jeg er enig i forslaget om, at dette center skal have tilstrækkelige ressourcer til dækning af uforudsete udgifter.
Centret skal oprettes i forbindelse med Fællesskabets net vedrørende overførbare sygdomme, som indeholder udvalgte nationale organer, der har ansvaret for overførbare sygdomme i medlemsstaterne.
Jeg stemte for. 

Borghezio (NI ).
   - Hr. formand, vi stemte hverken for eller imod dette beslutningsforslag, og det skyldes bl.a., at der ikke står noget som helst om en alvorlig diskrimination i Sloveniens erstatningslovgivning, som straffer de landflygtige og deres arvinger for de meget alvorlige handlinger, der fandt sted i dette område efter krigen. I dag, den 10. februar, afholdes der for anden gang en mindedag i Italien. Også på vegne af min kollega hr. Gobbo vil jeg gerne minde om udvandringen af 350.000 italienere, som blev fordrevet fra deres jord, men ikke mindst om offeret og tragedien med de over 10.000 mennesker, som - ofte mens de endnu var levende - blev smidt i grotterne og slugterne i disse områder. Denne tragedie berører den istriske befolkning samt befolkningerne fra Dalmatien, De Juliske Alper og Rijeka, og den mærkes stadig i dette område. Det er en tragedie, som også Europa burde huske og mindes. Det er endnu en holocaust, som minder os om de totalitaristiske tragedier i sidste århundrede. 
Korakas (GUE/NGL ),
    Vi, der repræsenterer det græske kommunistparti i Europa-Parlamentet, stemte imod beslutningsforslaget om den 60. samling i FN's Menneskerettighedskommission, fordi forslaget i det store og hele proklamerer, at EU er den "ærlige" bedømmer af respekt for menneskerettighederne, men intet siger om de grove brud på menneskerettighederne i EU, f.eks. forfølgelse af fagforeningsmedlemmer, elektroniske arkiver, overvågning af det personlige liv under påskud af at bekæmpe terrorisme, krænkelse af retten til en bolig og et arbejde og lige adgang til sundhedspleje, uddannelse og social velfærd, og af profithensyn osv. laden hånt om liv og helbred på arbejdspladsen.
Desuden
- kritiserer forslaget Menneskerettighedskommissionen for at være blevet stærkt politiseret og indikerer åbenbart dermed, at afvisningen fra størstedelen af medlemmerne om at opfylde EU's og USA's ønske om at fordømme stater og dermed nøjagtigt tjener deres ideologiske og politiske midler (Cuba, Kina, Nordkorea, Vietnam, Hviderusland osv.),
- undgås angreb på USA, hvor henrettelser og grove krænkelser af menneskerettighederne er en daglig foreteelse,
- foreslås en "rimelig" retssag imod Saddam Hussein, mens forslaget ikke kun ikke foreslår en retssag mod Bush, Blair og deres medskyldige, det erklærer dem også som garanter for retfærdighed,
- "udnyttes" menneskerettigheder igen til at bane vejen for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, med andre ord militær intervention. 
Ribeiro (GUE/NGL ),
   Spørgsmålet om menneskerettigheder er et spørgsmål, vi aldrig kan være ligeglade med, men det giver os ikke ret til at være belærende om menneskerettigheder. Dog giver det os tilstrækkelig moralsk myndighed til at afvise at acceptere andre folks kriterier for at beslutte, om adfærden, hvad angår menneskerettigheder, er god eller dårlig.
At vi hverken stemmer for eller imod, er langtfra ensbetydende med ligegyldighed. Det har til formål at vise, hvor vigtigt spørgsmålet om menneskerettigheder er for os, og hvordan vi ikke accepterer vedtagelsen af forslag, som er baseret på markedsideologi og tilsvarende koncepter, hvor visse lande omtales, og visse andre ikke omtales, hvor der synes at være yndlingssønner og sorte får..., hvorimod der ikke er fortabte sønner - Gud forbyde det! - med hensyn til konkurrenceevne og produktivitet. Vi nægter ligeledes at acceptere røgsløret med hensyn til kompensation, hvor medtagelsen af nogle opvejer henvisningen til andre. Det forklarer vores stemme. 
Van Orden (PPE-DE ),
    Den britiske konservative delegation er en varm fortaler for reelle menneskerettigheder og for, at FN's Menneskerettighedskommission uden tøven bekæmper overtrædelser i mange dele af verden. Vi tilslutter os derfor mange aspekter i denne beslutning, ikke mindst bekymringen over manglen på indgreb over for Zimbabwe. Men vi støtter ikke den ensidige udtalelse om situationen i Mellemøsten, hvor der ikke står noget som helst om den rystende terrorisme over for israelerne, den urealistiske og generelt negative holdning til kraftige modforanstaltninger mod terrorismen eller den blinde accept af Rom-statutten for Den Internationale Straffedomstol. Vi har derfor afholdt os fra at stemme om denne beslutning.

Fatuzzo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. Katiforis har udarbejdet en betænkning om kreditvurderingsinstitutternes rolle og metoder. Også her lukkede jeg øjnene, og jeg så Giorgos Katiforis, som løb og løb og løb, og som var forpustet. "Hvorfor løber du dog?", spurgte jeg ham. Han gav mig følgende svar: "Jeg løber, fordi jeg skal nå at fremlægge min betænkning inden Parmalat-krakket i Italien. Fatuzzo, du kender jo Mennea, så kan du ikke sige til ham, at han skal sørge for betænkningen om kreditvurderingsinstitutter. Han løber sikkert hurtigere end mig, eftersom han er olympiadevinder fra Moskva, og derfor kan han nå at fremlægge den og få den vedtaget, inden Parmalat-krakket bliver opdaget."
Desværre var det kun en drøm, og den gik ikke i opfyldelse, eftersom det ikke lykkedes hr. Katiforis at fremlægge og få vedtaget sin betænkning inden det triste krak i Parmalat-obligationerne. 
Ribeiro (GUE/NGL ),
   De seneste regnskabsskandaler, f.eks. Enron og Parmalat, er yderligere bevis på konsekvenserne af liberaliseringen af kapitalmarkederne og kreditvurderingsinstitutters rolle, som gav disse store transnationale virksomheders kreditværdighed en ren sundhedsattest, selv om de ikke fremlagde oplysninger om deres aktiviteter. Det kunne kun ske, fordi kreditvurderingsinstitutter er et produkt af den private sektor, et selvregulerende produkt af det marked, som opretter mekanismer til at vurdere kreditværdigheden af enheder, der finansierer sig selv ved at indsamle penge fra tredjeparter, f.eks. virksomheder, som bliver optaget til notering på børsen, og endda stater, hvad angår offentlig gældsudstedelse.
Kreditvurderingsinstitutter udøver stor magt på de finansielle markeder, da kreditvurdering er et juridisk kriterium for kvalifikation til investeringsporteføljer. Kreditvurderings-"markedet" er desuden meget koncentreret, og de største institutter, hvoraf to har hovedkontor i USA - det ene gav Parmalat en positiv kreditvurdering - fungerer som oligarki.
Som et selvregulerende reguleringsinstrument tjener kreditvurderingsinstitutterne til at udbygge liberaliseringen af kapitalmarkederne. For at gøre dem til et væsentligt reguleringsorgan skal de reguleres af offentlige organer inden for rammerne af national lovgivning og jurisprudens.
Betænkningen er i stand til at stille spørgsmål og diagnoser, men foreskriver ingen medicin, hvilket udelukkende tjener til at fremme disse selvregulerende instrumenter.
Spørgsmålet er af mere politisk end teknisk karakter, og politisk talt retfærdiggør slutproduktet vores stemme imod. 

Fatuzzo (PPE-DE ).
   - Mange af de pensionister, der lyttede til mig i Milano i lørdags, og som vidste, at jeg skulle stemme om aktiviteterne i de statsejede virksomheder i udviklingslandene - jeg fortalte dem, at jeg ville stemme for - anbefalede mig at gøre opmærksom på det hensigtsmæssige i, at man i forbindelse med EU's indsats i udviklingslandene, når det gælder spørgsmål om offentlige tjenesteydelser, sørger for, at pensionssystemerne i disse lande bliver forbedret, eftersom man ikke er i stand til at give mere til pensionisterne i Italien og Europa, og navnlig gør en indsats for, at enker får 100 % af den afdøde ægtefælles pension og alle arbejdstagere 120 % af deres sidste løn. 
Bordes, Cauquil og Laguiller (GUE/NGL ),
    Ordføreren erkender, at privatisering af statsejede virksomheder og offentlige tjenester i de fattige lande, en privatisering, som var ønsket og krævet af den vestlige storkapital og af de medlemsstater, som forsvarer disses interesser, har bidraget til at øge fattigdommen i den tredje verden.
I dag, hvor Europa-Kommissionen, som er blandt garanterne for den europæiske storkapitals interesser, synes at hylde de mest forskelligartede former for privatisering i og imod disse fattige lande, tilslutter ordføreren sig åbenlyst. Men det bliver uden os!
Vi er af princip imod åbenlys eller snigende privatisering af de offentlige tjenester, for den giver sig altid og alle vegne udslag i en forringelse af befolkningernes levevilkår. Og i de fattige lande er denne dramatiske forringelse af befolkningernes leve- og endda overlevelsesvilkår så meget desto mere oprørende, eftersom den, som ordføreren erkender, har til hensigt at berøve befolkninger, som allerede er blandt de mindst begunstigede på jorden, det lidt, de har, og det udelukkende til fordel for de vestlige multinationale selskaber, som til gengæld er ved at bukke sammen under vægten af al den profit.
Vi har derfor stemt imod betænkningen.
Meijer (GUE/NGL ),
    Store overskudsgivende internationale virksomheder, som har hjemsted i Europa, USA eller Japan, tjener set med økonomernes øjne ofte som målestok for den tredje verden. De pågældende lande ville automatisk opleve økonomisk opgang, hvis sådanne virksomheder fik frihed til at overtage tabsgivende aktiviteter og eksportere råvarer. Det er en kortsigtet antagelse. De pågældende landes økonomi har i århundreder været kontrolleret af landene i Nord, og de har været tvunget til at producere billige varer til de rige landes markeder. Den indenlandske økonomi og ydelser til landenes egen befolkning har de måttet tilsidesætte. Ydelser på områder som undervisning, sundhedsvæsen, kollektiv transport, boligbyggeri, postvæsen, elektricitet, drikkevandsforsyning, telefon og kloakering har de i vid udstrækning selv måttet udvikle og udvide, efter at kolonistyret var fjernet. På grund af høje udviklingsomkostninger og udsigten til begrænsede overskud var disse sektorer i begyndelsen stort set uinteressante for udenlandske private virksomheder. Endvidere har vi set, hvorledes industrien i Japan i det 19. og det 20. århundrede i første fase kun kunne udvikles takket være offentlige virksomheder, som først blev privatiseret, når de var overskudsgivende. Det var derfor også positivt, at Udvalget om Udvikling og Samarbejde ikke kun beskæftigede sig med privatisering og fuldstændig liberalisering, men også med tjenesteydelser, bekæmpelse af fattigdom, små virksomheder, andelsforetagender og bæredygtige regeringsinitiativer. Desværre blokerer De Kristelige Demokrater i dag i plenarforsamlingen for, at der kan samles flertal for disse instrumenter til bekæmpelse af fattigdom og underudvikling. 
Ribeiro (GUE/NGL ),
   Ordføreren fortjener anerkendelse for sine bestræbelser på at løse den tilsyneladende umulige opgave, det er at give en korrekt fortolkning af ordene.
Begrebet "samarbejde" betyder at støtte udviklingen af virksomheder i tredjelande, som det foreslås i titlen på den første meddelelse, som dannede grundlag for betænkningen. Det betyder også reform af statsejede virksomheder, som er grundlaget for offentlige tjenester i disse lande, samt behovet for at vurdere alle muligheder, som det foreslås i titlen på den anden meddelelse.
Sådan støtte holdes imidlertid i ave af den fremherskende opfattelse om virksomheder, som kun kan reguleres via markedet, som har tilpasset sig den mest udbredte strategi for strukturtilpasninger, hvor den fremherskende løsning er at afvikle og privatisere offentlige tjenester.
Ordføreren rejste tvivl om ideologiske koncepter og stillede spørgsmål ud fra et synspunkt, som ikke var 100 % forretningsmæssigt. Det er væsentligt, at han henviste til vandforsyning og kloakering, til uddannelse og sundhedstjenester, som efter hans mening burde falde ind under statens og de lokale myndigheders kompetence.
At lokale investorer og mellemstore virksomheder, hvad angår privatisering, fortsat fokuserer på forslaget om, at alle transnationale selskaber bør forpligte sig til mindst at investere 0,7 % af deres bruttoomsætning eller 5 % af deres nettooverskud i nye investeringer som modregningsprojekter i disse lande hvert år, er i denne sammenhæng på grænsen til en provokation. Det var sådan, denne betænkning blev modtaget af politiske kræfter, som følte sig truet af tilstedeværelsen af en ordfører, der fremlagde alternativer til forbedring af det, der havde set ud til at være uhelbredeligt. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Eftersom samtlige de kristeligdemokratiske forslag fra PPE-DE-Gruppen er vedtaget i plenum og dermed har forbedret indholdet i anselig grad, har jeg stemt ja til betænkningen ved den endelige afstemning.
Kampen mod fattigdom er det højeste mål for EU's udviklingspolitik. Historien viser, at statslige monopoler ofte har let til økonomisk ineffektivitet, dårlig husholdning, korruption og uretfærdighed i udviklingslande.
Ikke mindst i spørgsmålet om almennyttige tjenester som vand- og energiforsyning, uddannelse og sundhed er den statslige sektor mislykkedes i hovedparten af disse lande. Dermed kan reformer i denne sektor bidrage til forbedringer og vækst. Gennem et antal ændringsforslag fra os i PPE-DE-Gruppen påpeges dette tydeligt i betænkningen. Betænkningen ligger dermed på linje med Kommissionens vurdering, nemlig at kampen mod fattigdom kun kan tages op for alvor ved, at man objektivt overvåger alle reformalternativer med henblik på at øge den økonomiske vækst og modarbejde korruption.
Såvel offentlige som private monopolsituationer skal erstattes af konkurrence og mangfoldighed for at få øget retfærdighed og bedre økonomisk husholdning. Klare juridiske rammelovgivninger skal stå som garantier for retten til almennyttige tjenester. Små virksomheder kan fungere som en vigtig vækstfaktor i udviklingslandene og bør derfor støttes økonomisk og gennem teknisk bistand.

Figueiredo (GUE/NGL ),
   Der er opstået forsinkelser i forbindelse med omsættelsen af dette direktiv til national lovgivning i visse medlemsstater, hvilket illustrerer de problemer, gennemførelsen har skabt, især med hensyn til industrien. Det har medført, at Kommissionen har indledt en omfattende høring af alle implicerede. Vi ved derfor ikke noget om den reelle omsættelse af direktivet, før medlemsstaterne har fremlagt deres nationale rapporter.
Selv om direktivet har været gældende siden oktober 1999, er der i de tilfælde, hvor brugeren har til hensigt at udføre ændringer i nye eller eksisterende anlæg, indrømmet en overgangsfrist til oktober 2007, hvilket kræver, at der indrømmes særlig støtte til små og mellemstore industrielle virksomheder og til landmænd.
Den integrerede forebyggelse og bekæmpelse af forurening, som er formålet med dette direktiv, kan opnås med et godkendelsessystem for anlæg, hvilket vi hilser velkommen. Der skal imidlertid tages højde for forskellige forhold, og de mest omstridte dele af direktivet skal afklares, for at vi kan komme frem til acceptable løsninger. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   Jeg stemte for dette forslag. Lige siden topmødet i Göteborg har EU foreslået "bæredygtig udvikling", der er den eneste garanti for menneskelig udvikling, som anser respekt for miljøet for at være en væsentlig forudsætning for hurtigt fremskridt. Jeg finder det derfor yderst vigtigt, at vi fortsætter på en ansvarlig måde - som i spørgsmålet vi tager stilling til i dag - hen imod gennemførelse og omsættelse af direktiver, som fastlægger denne hensigt i lovgivningen. Koncepter, f.eks. "krydsoverholdelse" i de tekniske betingelser i driftsbevillinger, udveksling af god praksis og definition af bedste tilgængelige teknikker, er blot nogle af de måder, hvorpå vi kan sikre den integrerede forebyggelse og bekæmpelse af forurening som følge af en lang række industrielle og landbrugsmæssige aktiviteter, og hvor vi kan opnå et højere niveau af miljømæssig beskyttelse. Inden for rammerne af direktivet fra 1996, der er til behandling, er der oprettet et system af godkendelser af nye anlæg, som tvinger brugerne til at indføre foranstaltninger til forebyggelse af forurening. Det opfordrer endvidere til, at alle anlæg overholder de samme regler fra 2007.
Jeg er enig med ordføreren, når hun understreger vigtigheden af at tvinge medlemsstaterne til at fremlægge planerne for vurdering af omsættelsen (også senest i 2007) så hurtigt som muligt. Derfor ville et , som afklarer definitionen af "anlæg" og andre nøglebegreber være til stor hjælp …

Andersen (EDD ),
    ICES fungerer i dag som en vigtig uafhængig organisation, som er baseret på nationale forskningsinstitutioner. Der er derfor ingen grund til, at EU søger om medlemskab og ansætter medarbejdere, der skal arbejde i ICES.
For det første vil det sætte spørgsmålstegn ved både ICES's og Kommissionens uafhængighed, da Kommissionen er hovedbruger af ICES's resultater.
For det andet er der begrænsede kvalificerede forskere. Hvis Kommissionen skal ansætte forskere til denne opgave, vil det resultere i, at de nationale institutioner drænes, af den simple grund at Kommissionen lønner bedre.
JuniBevægelsens tre medlemmer af Europa-Parlamentet, Ulla Sandbæk, Jens-Peter Bonde og Bent Hindrup Andersen, valgte at stemme imod betænkningen, hvilket der er givet følgende stemmeforklaring på:
Principielt mener JuniBevægelsen, at alle forsøg fra EU´s side på at dominere ICES skal stemmes ned. Dette bør være et nationalt anliggende.
JuniBevægelsen mener, at det ville være bedre, hvis EU opfordrede nationalstaterne til at øge deres videnskabelige kapacitet i forhold til ICES samt eventuelt koordinere forskningsindsatsen på området. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    For at sikre en bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcer er det vigtigt, at vi får detaljerede oplysninger og troværdige videnskabelige udtalelser vedrørende de aktuelle forhold og den løbende udvikling med hensyn til disse ressourcer. Bekymringen vedrører hovedsagelig oplysningernes troværdighed, som der ofte stilles spørgsmålstegn ved, hvilket har skabt uhensigtsmæssige spændinger mellem kontrollanter, forskere og fiskere.
Derfor er følgende to spørgsmål af afgørende betydning:
- For det første bør fiskerne spille en aktiv rolle i forvaltningen af fiskeriindsatsen og deltage i gennemgangen af undersøgelser af ressourcerne i samarbejde med kontrollanter og forskere. Det er fiskerne, der har størst fordel af en bæredygtig udnyttelse af ressourcerne og af foranstaltninger med henblik på at genskabe ressourcerne. Det er derfor vigtigt, at vi etablerer passende organer, som giver mulighed for effektiv kommunikation mellem de involverede parter;
- For det andet bør der foretages en omfattende vurdering af den samfundsøkonomiske effekt af de foranstaltninger, der skal genskabe ressourcerne, eller de foranstaltninger, der har til formål at reducere fiskeriindsatsen. Gennemførelsen af disse foranstaltninger, der indimellem er frivillig for fiskerne, som det er tilfældet i Portugal med sardiner, kræver kompensation på offentligt, nationalt og fællesskabsplan.
Det er desuden nødvendigt at øge EU's støtte til forskning i fiskerisektoren og skabe de materielle og menneskelige forhold, som er nødvendige for at forbedre den videnskabelige rådgivning. 
Piscarreta (PPE-DE ),
    Videnskabelig forskning er blevet et meget vigtigt instrument i gennemførelsen af den fælles fiskeripolitik og er afgørende for en bæredygtig forvaltning af ressourcerne.
Fiskekvoterne i EU har haft alvorlige samfundsøkonomiske følger. Portugal har været særlig hårdt ramt af disse foranstaltninger, især i forbindelse med omstilling af aktiviteterne og ophugningen af store dele af den nationale fiskerflåde.
Jeg ser konsekvenserne af foranstaltningerne vedrørende forvaltning af fiskeriet hver dag i havnene og på fiskeauktionerne i min region, og jeg er rasende over, at Kommissionen fortsat følger den samme politik uden at foretage en evaluering af de samfundsøkonomiske følger af at gennemføre disse foranstaltninger. Det er således vigtigt, at disse særlige ordninger, som er uigenkaldelige, kan retfærdiggøres via videnskabelige rapporter med yderst troværdige oplysninger om udviklingen i ressourcerne.
Manglen på objektive oplysninger betyder, at de nuværende videnskabelige rapporter giver anledning til modstridende fortolkninger i de forskellige medlemsstater, hvilket modvirker effekten af foranstaltningerne til beskyttelse af fiskeressourcerne.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at hilse ordførerens arbejde velkommen. Jeg deler hans bekymring over manglen på videnskabelig rådgivning om fiskeriet, og over de knappe økonomiske og menneskelige ressourcer. Jeg støtter desuden behovet for at styrke båndene mellem videnskabsfolk og fiskeribranchen, hvilket kan gøre de endelige resultater mere gennemførlige. 
Queiró (UEN ),
    Hr. Lages betænkning omhandler det vigtige spørgsmål om troværdigheden af de videnskabelige udtalelser vedrørende forvaltningen af fiskeressourcerne set i lyset af de mange uoverensstemmelser mellem udtalelser fra forskere og fiskere om fiskeressourcernes aktuelle tilstand. EU's foranstaltninger, som er baseret på videnskabelig rådgivning, kan have alvorlige følger for fiskersamfundene. Det er på den baggrund, at vi ser betydningen af dette spørgsmål og behovet for at forbedre kvaliteten af denne rådgivning.
Med hr. Lages advarsel får Fællesskabet således mulighed for at basere den fælles fiskeripolitik på mere nøjagtig og rettidig rådgivning, som gerne skulle skabe et stærkere videnskabeligt grundlag, end det har været tilfældet hidtil.
Det er uacceptabelt, at vi fortsat oplever, at "Kommissionen tilsyneladende er uvillig", som hr. Lage udtrykker det, til at tage hensyn til al den tilgængelige videnskabelige rådgivning. Det øger kun mistanken om manglende objektivitet i deres beslutninger, som ofte ikke tager hensyn til fiskersamfund, der i forvejen er fuldstændigt ubeskyttede. Min støtte til denne betænkning er derfor også udtryk for min solidaritet med de portugisiske fiskere, som har været så alvorligt påvirket af Kommissionens - og især kommissær Fischlers - fiskeripolitik. 
Souchet (NI ),
    Lage-betænkningen understreger med rette, at de forvaltningsforanstaltninger, som EU har vedtaget, alt for ofte hviler på mangelfulde og lidet troværdige videnskabelige resultater. De socioøkonomiske konsekvenser af forvaltningsforanstaltninger, som er vedtaget på så skrøbeligt et grundlag, er imidlertid betydelige, det er nemlig fiskeriets, hele fiskeriaktiviteters overlevelse, der står på spil. Den videnskabelige indsats skal altså styrkes og både omfatte marinbiologi, udvalg af fiskeudstyr og de socioøkonomiske konsekvenser af ressourceforvaltningsforanstaltninger. Det er absolut nødvendigt at ændre den nuværende ubalance i den fælles fiskeripolitik, som ikke overordnet set tager hensyn til den dobbelte målsætning om bevarelse af ressourcen og vedvarende fiskerimuligheder.
Med henblik herpå skal de kommende regionale rådgivende råd spille en helt ledende rolle i udarbejdelsen af anmodninger om videnskabelige udtalelser. De skal stille krav om en vifte af forvaltningsmuligheder, som ledsages af en vurdering af deres biologiske og socioøkonomiske konsekvenser. En sådan udvikling burde gøre det muligt at gå fra et brutalt og uigenkaldeligt tiltag til et gradvist, progressivt, smidigt og til stadighed tilpasningsvenligt tiltag. Jeg er glad for, at de ændringsforslag, som jeg stillede på området, har kunnet vedtages.
Formanden.
   - Stemmeforklaringerne er afsluttet.

(1)

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er fortsættelse af forhandlingen om betænkning (A5-0022/2004) af Garot for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter om indkomstudviklingen inden for landbruget i Den Europæiske Union (2002/2258(INI)).
Figueiredo (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne starte med at sige, at jeg er chokeret over, at kommissær Fischler ikke er her. Det er ganske utroligt i lyset af forhandlingens betydning.
Landmændene har ret til en rimelig indtægt. En garanti for rentable producentpriser skal derfor være den vejledende forudsætning for den fælles landbrugspolitik med henblik på at sikre landmændene en rimelig levestandard på linje med andre sektorer. Det vil således igen sikre opretholdelsen af landbrugsaktiviteterne i EU. Selv om målene er indarbejdet i den fælles landbrugspolitik, er politikkens mekanismer - det vil sige fokus på at reducere producentpriserne og liberalisering af både de eksterne og interne landbrugsmarkeder - ikke i overensstemmelse med disse mål. Vi ved, at denne politik har resulteret i nedlæggelsen af tusindvis af landbrugsbedrifter og job, hvilket har øget koncentrationen, intensiveringen og vertikaliseringen af produktionen, samt i en centralisering af jordbesiddelsen og stigende udvandring fra landdistrikterne.
Landbrugspolitikken har desuden forværret den uretfærdige og skæve fordeling af landbrugsstøtten producenter, produktion og EU-lande imellem. Det er denne model, der 12 år efter reformen af den fælles landbrugspolitik i 1992 viderefører en uretfærdig fordelingsnøgle, hvor 20 % af de største bedrifter modtager 80 % af støtten. I Portugal får 1 % af de største bedrifter næsten halvdelen af denne støtte - en situation vi altid har anfægtet.
Den nuværende reform af den fælles landbrugspolitik med afkobling af produktionsstøtte baseret på historiske traditioner fastholder denne skævhed. Beslutningen om ikke at fortsætte med rigtig modulering og indførelsen af støttebegrænsninger var noget af en mulighed, der gik tabt. Støtte bør ikke kun være et spørgsmål om at overføre penge til udvikling i landdistrikterne, men bør i stedet opveje de udtalte skævheder i fordelingen af støtte landmænd og lande imellem.
Det er også vigtigt at pointere, at lavere produktpriser og højere produktionsomkostninger, selv efter delvis kompensation via produktionsstøtten, førte til nedlæggelsen af omkring 16 % af landbrugsbedrifterne i perioden 1995-2002. Forbrugerne havde dog ikke meget gavn af de lavere priser. I den pågældende periode steg forbrugerprisindekset faktisk med ca. 11 %, mens producentprisindekset faldt med over 1 %.
En afgørende - og bekymrende - faktor i denne situation er den gradvise liberalisering af den fælles landbrugspolitiks markedsmekanismer. Disse mekanismer skelner desuden mellem produktion på kontinentet og produktion i Middelhavsområdet. I lyset af landbrugssektorens ustabilitet og særegenhed er det derfor nødvendigt at indføre effektive mekanismer for at regulere markedet og stabilisere udbuddet, så landmændene er garanteret en rimelig indtægt. Som ordføreren fremfører, er det også vigtigt, at vi sikrer tilstrækkelig ekstern beskyttelse af landbrugssektoren, og at vi udvikler fællesskabsmekanismer, der giver os mulighed for at gribe ind i forbindelse med en eventuel katastrofe inden for denne sektor.
Vi mener desuden, at udviklingen i landdistrikterne bør styrkes, selv om det indebærer en stigning i budgettet for landbruget snarere end en fastfrysning indtil 2013, som besluttet på Det Europæiske Råds møde i København. Med et større landbrugsbudget kan vi tilbyde kompensation til landmænd i de dårligst stillede regioner eller til landmænd med en lav indtægt. Det er afgørende, hvis vi skal bevare et multifunktionelt landbrug og landbrugsvarer af høj kvalitet. 
Santini (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. Garots betænkning er troværdig og realistisk, og derfor er den god, selv om det ikke er alle de oplysninger, den indeholder, som gælder for de forskellige typer landbrug, vi har i EU. F.eks. gælder indkomstforøgelsen på 7 % og bedriftsantallets reduktion på 15,7 % ikke for landbruget i bjergområderne, hvor tallene desværre ser meget anderledes ud. Her er indkomstforøgelsen kun på 1 %, mens over 25 % af landbrugsbedrifterne bliver lukket. Jeg vil gerne minde om, at landbruget i bjergområderne udgør en ikke ubetydelig del af EU's samlede landbrug, eftersom det dækker 20 % af det effektive landbrugsareal og 30 % af territoriet, og eftersom 5 % af de europæiske borgere bor i bjergområderne. En udvandring fra bjergområderne har ikke blot økonomiske konsekvenser, men som bekendt også sociale og miljømæssige konsekvenser. En udvandring fra bjergområderne bringer et helt system i fare, herunder den hydrogeologiske balance og skovplejen, og det bliver enden på alle landbrugsturismeaktiviteter, hvilket således også får følgevirkninger for dalområderne.
Hvad kan man gøre ved denne situation? Man kan give faste og passende kompensationer til de landmænd i bjergområderne, som påtager sig multifunktionelle opgaver, indføre en specifik, men samlet politik for bjergområderne, som også i mest ugunstigt stillede områder sikrer nogle tjenesteydelser og støtteforanstaltninger, der kan forbedre livsvilkårene i det hele taget og således ikke kun de økonomiske forhold for dem, der vælger at bo i bjergområderne.
Den kraftige indsats, der gøres for udviklingen i landområderne - og som kom til udtryk i den nylige reform af den fælles landbrugspolitik - giver nogle garantier, men det er ikke tilstrækkeligt. Bjergområdernes særpræg skal udtrykkeligt anerkendes i traktaterne og i strukturinterventionerne, og vi skal også være modige nok til resolut - og så vidt muligt - at vride os ud af statsstøttens greb. 
Doyle (PPE-DE ).
   - Hr. formand, dette område er yderst komplekst, men det er vigtigt, at vi behandler det for at sikre, at vores landbrugsbedrifter og landdistrikter kan overleve.
Det kan være vanskeligt at sammenligne landbrugsindkomster - de afhænger af det anvendte basisår, i dette tilfælde 1995 - og tallene varierer, alt efter om man tager et aggregat, en familie, en husholdning eller et individuelt mål. Vi er nødt til at sammenligne æbler med æbler.
Det aggregerede tal for landbrugsindkomster i Irland steg med 2,2 % i 2003 til 2.524 milliarder euro, og det skønnes, at den direkte støtte på 1,6 milliarder euro udgjorde 64 % af dette tal. Vores landbrugsundersøgelse viser, at et familiebrugs gennemsnitlige indkomst faldt med 5,8 % i 2002 til 14.900 euro. Der er store forskelle alt efter landbrugsbedriftens størrelse og landbrugssystemet. I 2002 var et familiebrugs gennemsnitlige indkomst på de 40 % af bedrifterne, som var registreret som fuldtidsbedrifter, 27.760 euro. På de 60 % af bedrifterne, der var registreret som deltidsbrug, var indkomsten kun 6.590 euro. Landbrugshusholdningernes indkomster bliver mere og mere diversificerede. Husstandsbudgetundersøgelsen for 1999-2000 viser, at næsten 60 % af landbrugshusholdningernes indkomst kommer fra andre kilder end landbruget, hvilket er en af grundene til, at mange bedrifter kan overleve.
I forhold til den gennemsnitlige landbrugsindkomst i EU lå vi i 2003 på ottendepladsen. I henhold til Eurostats seneste skøn faldt den gennemsnitlige indkomst pr. fuldtidsjobækvivalent renset for inflation med 0,6 % i Irland i 2003 sammenholdt med en gennemsnitlig stigning på 0,9 % i EU som helhed. Fordelingen af den direkte støtte i Irland er måske mere ligelig end i andre EU-lande, da der er relativt få meget store bedrifter, især jordbrugsbedrifter. Mens de øverste 20 % i EU får 73 % af den direkte støtte, viser vores landbrugsundersøgelse, at omkring 40 % af støtten gik til de 20 % af landmændene, der havde den højeste familiebrugsindkomst. 
Begrebet krisestyringssystemer skal behandles meget forsigtigt. Offentlig intervention i landbrugsforsikringssystemerne vil føre til, at den private sektor vil gå på hugst, mens EU vil stå tilbage med de højeste risici eller risici, som ikke kan forsikres, hvilket vil være meget dyrt og skabe betydelige problemer af budgetmæssig art.
Jeg tilslutter mig den reducerede modulationssats, som Rådet har vedtaget. En højere sats vil betyde en kraftigere nedskæring i den direkte støtte og dermed i landbrugsindkomsterne. Før man lægger sig fast på en sats, skal man evaluere EU's udviklingsbehov på landbrugsområdet, prissætte dem og så lægge sig fast på en passende sats for at dække udgifterne.
Jeg er imod forslaget om en større omfordeling af den direkte støtte. Formålet med midtvejsreformen er at styrke konkurrenceevnen og samtidig sikre landbrugernes indkomst på et tidspunkt, hvor støtten er afkoblet fra produktionen. Jeg har altid været tilhænger af afkobling. Formålet er at hindre omfattende forstyrrelser i produktionsmønsteret og jordens værdi. Landmændene har erhvervet forskellige rettigheder, og enhver omfordeling vil føre til henholdvis tab og vinding. En omfordeling vil også indvirke på landmændenes beslutning om, hvad de vil producere, mens hensigten er at reagere på markedets signaler snarere end at påtvinge dem forandringer på grund af en grundlæggende ændring i støtteniveauet.
Reformen af den fælles landbrugspolitik har ændret de politiske rammer for et mere markedsorienteret og bæredygtigt landbrug, og det samme gælder fødevareindustrien. Afkobling af den direkte støtte vil betyde, at den kan udbetales uden fare for at overtræde WTO-reglerne og således fortsat udgøre et bidrag til landbrugsindkomsterne og økonomien i landdistrikterne. 
Fiori (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hvad økonomien angår, kan jeg kun lykønske hr. Garot med hans veltilrettelagte og præcise betænkning. Det er en betænkning, der bl.a. indeholder nogle af de spørgsmål og opfordringer, som vi har rettet til Kommissionen i denne valgperiode, f.eks. indgåelsen af sektorbestemte kontrakter for at øge kvalitetsniveauet, såfremt dette skulle være nødvendigt, og under alle omstændigheder for at sikre landbrugets kvalitet; adgangen til det europæiske marked, hvor produkter fra tredjelande bør være underlagt de samme bestemmelser som europæiske produkter, og et krisestyringssystem. Herudover er det nødvendigt, at vi gør os nogle overvejelser omkring den kendsgerning, at landbrugsprisernes nedgang og reduktion reelt ikke har haft nogen indflydelse på forbruget.
Det, som jeg har sagt, er dog rent teoretisk, da jeg er af den opfattelse - og alle de parlamentsmedlemmer, der er med i Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter, kender min holdning til forslaget om en midtvejsrevision - at vi har påtaget os et meget stort ansvar, hvis konsekvenser vi først ser om et par år, eftersom den valgte markedsregulerings- og prisstabilitetsløsning - nemlig fast og afkoblet direkte produktionsstøtte - vil føre til en gradvis afvikling af landbrugssektoren.
Vi har truffet nogle valg ud fra en indfaldsvinkel, hvor der snarere er tale om udenrigspolitik end om at tage højde for Cancún-resultaterne. Vi har har set Cancún-resultaterne, og vi har set, at Genève-forhandlingerne er blevet genoptaget. Jeg mener i øvrigt, at nogle af tallene i hr. Garots betænkning - landbrugsprisernes stigning på 7 % fra 1995 til 2002 - henviser til de historiske priser og bl.a. ikke tager højde for inflationen, som har stor indflydelse på landbrugspriserne.
Den overordnede situation for EU's landbrug i 2011 er efter min mening meget, meget vanskeligere og har nogle meget mere komplekse spilleregler end dem, som hr. Garot præsenterer os for. 
Schierhuber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, indledningsvis vil jeg også gerne takke hr. Garot for hans initiativbetænkning.
Indkomstpolitikken i landbruget har direkte indflydelse på landbrugserhvervets attraktivitet og således også på opretholdelsen af landbrugsproduktionen og dermed også på den samlede udvikling i landdistrikterne. De europæiske landmænds indkomstforhold varierer meget. I de senere år har landbruget måttet stå model til gennemgribende strukturændringer, som imidlertid ikke er afsluttet endnu. Alene i årene 1995-2002 faldt antallet af landbrug i EU med 15,7 % i gennemsnit. De europæiske landmænds indkomster består til dels af direkte betalinger og ikke kun af produktionsudbyttet. Derudover kan prisfaldet på landbrugets basisprodukter ikke sammenlignes med udviklingen i de priser, som forbrugerne betaler for levnedsmidlerne. Desuden vil produktionsomkostningerne også stige fremover som følge af pålæg til landbruget, mens udligningsbetalingerne til landmændene ikke vil blive forhøjet tilsvarende. 
Udligningsbetalingerne skal garantere, at samfundets behov opfyldes, nemlig ønsket om sunde og sikre levnedsmidler og om et miljø, der er værd at leve i. Udligningsbetalinger til landbruget kan for så vidt retfærdiggøres, da de belønner landbrugets multifunktionelle ydelser til samfundet, frem for alt, som hr. Santini også var inde på, i bjergområder, i de mindre begunstigede områder og i EU's perifære regioner. EU's landbrug har også fremover brug for et stærkt iværksætterelement og en grundlæggende produktionsfunktion. Landmændenes selvforståelse og sociale status afhænger i stigende grad af, om landbrugspolitikken støtter landmændenes virksomhed. Det skal de enkelte landbrugspolitiske instrumenter sigte imod, men det må dog ikke være sådan, at den første søjle spilles ud mod den anden søjle i den fælles landbrugspolitik.
Vi må heller ikke glemme, at disse landbrugspolitiske instrumenter skal stilles til disposition i et vist tidsrum for at gøre det muligt at planlægge og handle inden for en mere langsigtet tidsmæssig ramme. De finansielle overslag er uundværlige med henblik på at give vores landmænd en vis sikkerhed i planlægningen, som landbruget og landdistrikterne behøver. 
Wachtmeister (PPE-DE ).
   - Hr. formand, en varm tak til hr. Garot for en god betænkning, som skildrer dagens landbrugsøkonomi på meget fin vis. Landbrugets økonomi er et meget væsentligt spørgsmål for udviklingen af en levende landsby. En levende landsby er helt afhængig af, om der findes lønsomme landbrugsforetagender. I et Europa, hvor 50 % af landmændene er over 55 år og kun 8 % under 35 år, er der brug for en helt ny indstilling til landbrugets entreprenører. Hvis jeg skulle få spørgsmålet i dag, ville mit råd til en person med et nystartet landbrugsforetagende være at foretage sine beregninger uden samfundets penge og ikke stole på politikernes velvilje.
I betænkningen er der nogle punkter, som jeg ikke kan støtte. Bl.a. tales der om at "sikre landbrugsbefolkningen ensartede levevilkår og stabile indtægter for at bevare landbruget som erhverv på hele Den Europæiske Unions territorium". I et andet punkt fremhæves betydningen af, at "bibeholde omfanget af offentlig støtte til landbruget" og af at skabe vilkår, som "bidrager til at sikre beskæftigelsen" osv. Hvis man læste disse sætninger op for dagens landmænd, ville de ikke føle sig hjemme i formuleringerne. I et land som Sverige er disse ord ikke i overensstemmelse med virkeligheden. Kun 0,5 % af befolkningen er i dag landmænd. Omstruktureringen foregår med en utrolig hast. Midtvejsrevisionerne har gjort, at alt er bremset op undtagen afviklingen af landbrug. Det kan man naturligvis ikke bare bebrejde Det Europæiske Fællesskab. En stor del af skylden ligger bl.a. hos Sveriges regering.
Formanden.
   - Mange tak, hr. Wachtmeister.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
Hudghton (Verts/ALE ),
   Et vellykket - og det vil sige overskudsgivende - landbrug er en vigtig del af økonomien i landdistrikterne og af stor betydning for de basale tjenesteydelser i landdistrikterne, lige fra skoler til postkontorer.
Mange skotske agrovirksomheders nettoindkomst er under stort pres. Ud over presset på prisen ved stalddøren, som alle landmænd er udsat for, skal skotske producenter og især de, der bor i Highlands and Islands-områderne, klare de høje transportomkostninger og andre udfordringer såsom de klimatiske forhold.
Skotske fødevareproducenter skal gennem den nye fælles landbrugspolitik tilskyndes til at kapitalisere på deres allerede gode ry for naturlige produktionsmetoder og deraf resulterende produktion af god kvalitet og sunde fødevarer, som forbrugerne vil foretrække. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0018/2004) af Graefe zu Baringdorf for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter om landbrug og landbrugsforskning i forbindelse med reformen af den fælles landbrugspolitik (2003/2052(INI)).
Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE ),
   Hr. formand, jeg mener, at denne betænkning og den korte drøftelse, som vil finde sted nu, kan opdeles i det, som vi har talt om her, både hvad angår vanskelighederne med fugleinfluenzaen og i forbindelse med Garot-betænkningen, hvori det europæiske landbrugs vanskeligheder bliver udstillet. Man fremhæver imidlertid også den store betydning, som landbruget har qua sin multifunktionelle funktion og set i lyset af landbrugets status som en dominerende faktor i det samlede økologiske og sociale budget. Man må overveje, hvorfor landbruget indtager en så vanskelig stilling her, selv om EU er blandt de største importområder for landbrugsprodukter og levnedsmidler. Hvorfor stilles der - og det er emnet for betænkningen - kun 5 % af midlerne til rådighed for landbruget i det sjette forskningsrammeprogram? Her tages der ikke højde for landbrugets betydning, og man skal desuden holde sig for øje, at den forskning, der er lagt op til i forskningsrammeprogrammet for landbruget, i høj grad tager udgangspunkt i rationalisering af produktionen og i mindre grad i spørgsmålet om bæredygtighed.
Hvis vi f.eks. kigger på problemet med de genetisk modificerede organismer, kan man konstatere, at der bruges store pengebeløb på genteknik, mens der imidlertid ikke bliver gjort meget med hensyn til sameksistens og for en bæredygtig og langsigtet dyrkning side om side af genetisk modificerede organismer og organismer, som ikke er genetisk modificerede.
Men jeg vil godt vende tilbage til de overvejelser, som vi gjorde os her til morgen om fugleinfluenzaen. Man kan konstatere, at der i de lande, hvor den forekommer, finder en konflikt sted mellem visse genetisk udviklede arter, som er tilpasset industrialiseringen, og de traditionelle og hjemmehørende arter. De førstnævnte har udviklet et immunsystem over for bestemte sygdomme, men nu skal de kæmpe med genetiske defekter, som kan påvirke de hjemmehørende arters immunsystem. Resultatet er, at epidemierne slår igennnem her, og at de hjemmehørende arter går til grunde. Det betyder, at disse landes genetiske ressourcer, som er af vital betydning først og fremmest for subsistensøkonomien og ernæringsgrundlaget, også kommer til at lide herunder. Man må spørge sig selv - og det kunne også være genstand for et forskningsarbejde - hvorfor disse industrier i det hele taget flytter til disse lande? Gør de det for at løse sultproblemet der, eller gør de det, fordi produktionsbetingelserne og forrentningen af den investerede kapital er bedre her? Hvis man kigger på situationen, vil man opdage, at der ofte hverken er tale om nationale industrier eller national kapital, for kapitalen stammer herfra. Den kommer fra industrinationerne, som vil gøre forretninger her, og så beklager vi os over - og det gør hr. Garot også i sin betænkning - at landbrugsproduktionen er faldende hos os. Den er ikke længere konkurrencedygtig, fordi der arbejdes med helt andre sociale, økologiske og hygiejniske standarder. Komparative undersøgelser heraf er derfor ekstremt vigtige. 
Jeg har allerede været inde på subsistensøkonomien, som udgør et vigtigt grundlag for ernæringen i disse lande, men også i de nye EU-lande - i de central- og østeuropæiske lande. Der bør nu engang også gennemføres forskning på det område. I denne betænkning lagde vi ganske særlig vægt på spørgsmålet om, hvilken rolle kvinden har i forbindelse med arbejdets udførelse. Det meste af det arbejde, som kvinder udfører i industrien, er lavstatusarbejde, hvorimod der på andre områder i landbruget er en tendens til, at kvinderne indtager en førende og bærende rolle ved bevarelsen af disse landbrug.
Generelt vil vi gerne gøre opmærksom på, at vi forventer, at der tages større hensyn til landbruget i forbindelse med forberedelsen til det næste, det vil sige det syvende forskningsrammeprogramn, og at det, som vi kan forvente os af landbrugsreformerne i EU, men også i forbindelse med forandringerne i andre dele af verden, ledsages af en forskning, som giver os viden om, hvordan vores politiske retning skal være i de kommende år og årtier.
Fischler,
    Hr. formand, kære parlamentsmedlemmer, mine damer og herrer, jeg vil gerne starte med at takke Dem, hr. Graefe zu Baringdorf, hjerteligt for denne betænkning, og jeg vil også godt takke parlamentsmedlemmerne for det initiativ, som de har taget. Kommissionen hilser denne betænkning velkommen, fordi vi mener, at den også udgør et godt fundament for især forberedelsen af det syvende rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling, og som noget, der også kan anvendes her. 
Som De ved, vil de afkoblede betalinger inden for rammerne af den nye fælles landbrugspolitik ikke kun sætte landmændene i stand til at blive mere konkurrencedygtige, men også mere markedsorienterede. Her kan forskningen også yde et væsentligt bidrag til en forbedring ved at udvikle effektive produktionsmetoder og risikospredning og indføre nye konkurrencedygtige kulturplanter. Desuden kan forskningen bidrage til at gøre det muligt for landmændene at opfylde kravene til det, som vi kalder , og frem for alt danne et solidt videnskabeligt grundlag for vores forståelse af god landbrugsmæssig og økologisk praksis, eller hvad man forstår ved en sund tilstand.
I programmerne til udvikling af landdistrikterne fastsættes regionernes ønsker og behov. De lokale interessegrupper, civilsamfundet og videnskaben skal ligeledes involveres heri. Det var en af de konklusioner, som man nåede frem til på konferencen i Salzburg sidste år.
Jeg vil gerne kort komme ind på nogle af betænkningens udsagn og anbefalinger. Bæredygtighed i landbruget og udvikling af landdistrikterne skal selvfølgelig også prioriteres højt i forskningspolitikken. Indholdet af det sjette rammeprogram er imidlertid i vid udstrækning fastlagt, og der kan kun foretages mindre ændringer i de årlige arbejdsprogrammer. Derfor skal vi fokusere kraftigt på forberedelsen af det syvende rammeprogram.
Kommissionen prioriterer forskningen i alternative produktionsmetoder og indtægtskilder i landdistrikterne højt. Det tilstræbes primært, at vi går bort fra spredte tiltag, og at vi snarere udforsker hele kæden, så at sige fra gården til forbrugerens spisebord. Som hidtil spiller levnedsmiddelsikkerhed og levnedsmiddelkvalitet naturligvis en helt særlig rolle her. Det er også vigtigt, at offentligheden deltager i forskningsdebatten, og at resultaterne bliver evalueret. På den baggrund arrangerede man konferencen "Videnskab i samfundets tjeneste" den 14. og 15. oktober 2002, og der vil blive afholdt en lignende konference i februar 2005.
Forskningen i forbedring af markørvacciner skal udvides til også at omfatte andre sygdomme på liste A. Her skal man selvfølgelig også være opmærksom på de budgetmæssige begrænsninger. Det samme gælder for forskningen i lægemidler til mindre udbredte dyrearter og i plantebeskyttelsesmidler til mindre dyrkede kulturplanter. På disse to områder er der et stadigt større problem, da interessen for privat forskning er dalende, fordi profitterne naturligt nok ikke er så store, som hvis det havde drejet sig om store mængder lægemidler eller plantebeskyttelsesmidler. Jeg mener, at den offentlige forskning skal yde et bidrag her. Jeg er også enig i den opfattelse, at social- og miljøforskningen i en bæredygtig udvikling af landdistrikterne skal styrkes, og at det er nødvendigt med forskning, som i ganske særlig grad kan støtte kvindernes rolle i udviklingen af landdistrikterne, hvilket De, hr. Graefe zu Baringdorf, nævnte tidligere.
Med subsidiaritetsprincippet for øje deler jeg også den anskuelse, at -forskningen skal fremmes. Der skal således lægges særlig vægt på egnede forvaltningsformer og risikospredning. Inden for rammerne af kerneområdet "videnskabelig støtte til EU's politikker" forskes der allerede i anvendelsen af råmaterialer. Under det nuværende rammeprogram og dets forgængere blev projekter i forbindelse med de økologiske landbrug og driftsformer finansieret med få driftsomkostninger. I den forbindelse skal jeg imidlertid også minde om, at der netop nu, hvor vi er midtvejs i WTO-forhandlingsrunden, også er behov for forskningsarbejde, som beskæftiger sig med internationale spørgsmål og især koncentrerer sig om spørgsmål, der vedrører udviklingslandene.
Afslutningsvis vil jeg ikke lade det være usagt, at vi ikke bare må ignorere bioteknologiforskningen, for også her kan vi med en passende forskningsintensitet forvente resultater, som vi kan udnytte i landbruget.
Alt i alt anerkender Kommissionen betydningen af Parlamentets betænkning og også nødvendigheden af en meddelelse om den fremtidige retning, struktur og fremme af landbrugsforskningen i Europa, og den vil også udarbejde en sådan meddelelse.
Schierhuber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil gerne starte med at takke hr. Graefe zu Baringdorf hjerteligt for denne initiativbetænkning. Kommissærens redegørelser bekræftede, hvor vigtigt dette initiativ er. I øjeblikket har det sjette rammeforskningsprogram et budget på ca. 16 milliarder euro, hvoraf højst 2 % kan allokeres til landbruget og udviklingen af landdistrikterne. I den foreliggende initiativbetænkning, som jeg hilser meget velkommen, kræves der øgede midler fra EU's forskningsbudget til landbrugsforskning.
Vi har truffet et klart valg til fordel for den europæiske landbrugsmodel, hvilket indebærer, at vi ønsker at bevare et multifunktionelt og bæredygtigt landbrug i alle dele af Europa. Videreudvikling og forskning er uløseligt forbundet med hinanden. Med henblik på en ressourceskånende omgang med vores samtid og miljø er det ikke til at komme udenom, at der skal gennemføres yderligere forskningsarbejde inden for biolandbrug, ekstensiv forvaltning og frem for alt nonfoodproduktion. Videreudvikling af viden om vedvarende råstoffer til energi- og materialeanvendelse skal fremmes som overlevelsesstrategi. Som det nævnes i betænkningen, skal der lægges størst vægt på forbedring af afkastssikkerheden, livskvaliteten og naturforeneligheden. O-forskning er et uundværligt redskab i integrationen af naturbeskyttelse og landbrug og i forbindelse med en bæredygtig pleje og udnyttelse af naturnære biotoper i landbruget. 
Formålet med denne betænkning er at gøre opmærksom på, at landbrugsforskningen også har en væsentlig betydning for samfundet, og at den bør prioriteres højere. På vegne af min gruppe hilser jeg denne betænkning velkommen endnu en gang. Ved afstemningen i udvalget blev den bioteknologiske forskning tillagt større betydning, end det oprindeligt var tilfældet i betænkningen, fordi vi i starten mente, at bioteknologiforskningen allerede havde gode programmer. Velfungerende landdistrikter er uadskilleligt forbundet med et velfungerende landbrug. Som repræsentant for landmændene og landdistrikterne kan jeg derfor kun hilse denne betænkning velkommen, og vi håber virkelig, at der omsider vil blive taget højde for disse krav i det syvende forskningsrammeprogram. 
Izquierdo Rojo (PSE ).
   - Hr. formand, den fælles landbrugspolitik er begyndt at gennemgå den største forandring i hele sin historie, og derfor ville det være en alvorlig fejl, hvis vi fastholdt nogle parametre for forskningen, der er forældede. Derfor må vi ændre den holdning, vi hidtil har haft til landbrugsforskningen.
Det er lige præcis den udfordring, som hr. Graefe zu Baringdorf tager op i Europa-Parlamentets initiativbetænkning. Det gør han meget fornuftigt med en betænkning, som efter min mening er glimrende. Han foreslår grundlæggende, at sjette og syvende forskningsrammeprogram ændres i henhold til denne nye situation.
Kommissæren har sagt til os, at det sjette program er i gang - og det står der også i betænkningen - men jeg mener alligevel, at det stadig kan nås, at kommissæren indfører nogle ændringer vedrørende kvindens rolle for udviklingen af landdistrikterne, hvilket han tilsyneladende også vil gøre.
Det er også meget vigtigt, at synsvinklen om forskning i bæredygtigt landbrug og udvikling af landdistrikterne kommer til udtryk under udarbejdelsen af det syvende forskningsrammeprogram.
Punkt 2, hvor det foreslås, at mindst halvdelen af budgettet til levnedsmiddelteknologi og landbrugsforskning anvendes til praksisorienteret forskning i bæredygtigheden af de forskellige landbrugssystemer, er meget vigtigt, og derfor ville jeg være taknemmelig, hvis kommissæren også ville sørge for denne tildeling af mindst halvdelen af budgettet til dette formål.
I betænkningen støttes forskning, der sigter mod at forbedre fødevarekvaliteten og -sikkerheden fra jord til bord, og betydningen af småbrug og af små og mellemstore salgsvirksomheder fremhæves. Det skaber et stort innovationspotentiale, for vi må huske, at småbrug indtil nu er blevet glemt.
De små og mellemstore salgsvirksomheder var også glemt i det tidligere og nuværende intensive landbrug. Alt dette var blevet marginaliseret i forskningen, og det er netop det, ordføreren nu taler for som en dybtgående ændring, et tiltag om at tage landbrugsforskningen op til fornyet overvejelse fra nederst til øverst, hvilket er nødvendigt, det vil sige at nyorientere forskningen med henblik på et landbrug i harmoni med naturen.
På grund af alt dette vil jeg lykønske ordføreren endnu en gang og anmode kommissæren om hurtigst muligt at ændre denne tilgang og afsætte de midler, som Europa-Parlamentet anmoder om i dag.
Fiebiger (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, jeg tilslutter mig fuldt ud initiativbetænkningen om landbruget og landbrugsforskningen. Jeg mener også, at man reagerede korrekt ved at behandle fremtidsorienterede emner på baggrund af en analyse, som lå forud for denne initiativbetænkning. Jeg håber naturligvis, som de forrige talere også var inde på, at Kommissionen drager de rigtige konklusioner, da navnlig den fælles landbrugsreform har medført et paradigmeskifte i europæisk landbrug, og at der også fremover sker en effektiv videnskabelig overvågning her.
Jeg mener, at det er rigtigt, og det vil jeg godt gentage her endnu en gang, at budgettet for det næste forskningsrammeprogram skal fastlægges på basis af de foreslåede projekter. Jeg forstår ikke, hvordan de 2 % er opstået, men jeg tror også, at der gemmer sig projekter bag ved dem. I afregningen af det nuværende program vil det være meget interessant at se, hvad der nøjagtigt er sket.
Landbrugsforskning er som regel flerårig, og jeg har hørt om flerårige forskningsprojekter, som aldrig nåede ind i resultatfasen på grund af budgetbesparelser. Desuden har medlemsstaterne en forkærlighed for at skære i forskningsmidlerne. Ethvert forskningsarbejde, som ikke giver resultater, er spild af ressourcer. Under den forrige forhandling drøftede man mere indgående komplekse emner, som relaterer sig til intensiveret forskning i indkomstforhold og indkomstalternativer. Det bliver interessant at se, hvordan det kommer til at se ud i fremtiden, hvem der skal beskæftige sig med det, på hvilke områder det skal foregå samt på hvilke betingelser og præmisser. Jeg er enig i, at man især skal give sig i kast med de komplekse forskningsopgaver inden for levnedsmidler og levnedsmiddelsikkerhed. Alt andet er indeholdt så detaljeret i betænkningen, at det ikke kræver nogen yderligere kommentarer fra min side. 
Hyland (UEN ).
   - Hr. formand, den nylige reform af den fælles landbrugspolitik vil medføre nogle grundlæggende ændringer, især for bedrifterne. Afkoblingen af støtten fra produktionen giver landmændene en ny frihed og dermed også forhåbentlig nye muligheder. Vi er sikkert mange, som mener, at den europæiske landbrugsmodel skal være multifunktionel og bæredygtig og samtidig kommercielt leve- og konkurrencedygtig.
Da der sandsynligvis vil være budgetmæssig stabilitet i sektoren indtil 2013, skal vi benytte denne periode til at iværksætte praktiske undersøgelser af, hvordan vi bedst når dette mål. Det vil være tåbeligt og naivt at tro, at den nuværende budgetstøtte til landbruget fortsætter i al evighed. Hvad vil der ske, hvis dette utænkelige scenario blev en realitet? Den eneste udvej er positiv planlægning, baseret på forskning i de relevante områder. To procent af EU's nuværende forskningsbudget for hele landbrugssektoren gør det ikke let at nå denne målsætning.
Til sidst vil jeg lykønske ordføreren med hans initiativ til at behandle dette meget relevante og vigtige spørgsmål. 
Formanden.
   - Mange tak, hr. Hyland.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0024/2004) af Souchet for Fiskeriudvalget om forslag til Rådets forordning om foranstaltninger til genopretning af den nordlige kulmulebestand (KOM(2003) 374 - C5-0314/2003 - 2003/0137(CNS)).
Fischler,
    Hr. formand, mine damer og herrer, først vil jeg gerne takke hr. Souchet for den udførlige betænkning om genopretningsplanen for den nordlige kulmulebestand. Rådet diskuterede genopretningsplanen for den nordlige kulmulebestand i december og accepterede også nogle af de ændringsforslag, som var indeholdt i betænkningen. For det første har vi nu slettet fiskeriindsatsen fra forslaget. For det andet har vi reduceret bestandsstørrelserne, som svarer til forebyggelsesforanstaltningerne, fra 143.000 ton til 140.000 ton, og vi har sænket minimumsstørrelsen for bestanden fra 103.000 til 100.000 ton, sådan som videnskabsfolkene anbefaler.
Til trods for disse ændringer forbliver målet det samme. Det handler nemlig om at få den nordlige kulmulebestand op på et sikkert biologisk niveau, og dertil hører en række foranstaltninger. I første omgang skal vi fastsætte en minimumsstørrelse for bestanden, hvis underskridelse - i henhold til videnskabelige vurderinger - ville betyde, at bestanden ville være truet af sammenbrud. Desuden skal vi fastlægge retningslinjer for de samlede tilladte fangstmængder (TAC'er) på baggrund af de videnskabelige råd, som vi får herom. TAC'en fastsættes i overensstemmelse med forebyggelsesniveauet, medmindre det vil medføre en tilbagegang i biomassen i ethvert givent år. Hvis bestandsstørrelsen falder under minimumsniveauet, skal Rådet sænke TAC'en. TAC'en må imidlertid ikke ændres med mere end 15 % fra det ene år til det næste.
Endelig indeholder forslaget også foranstaltninger til en mere effektiv kontrol af fartøjer, som fanger nordlig kulmule, og ligeledes forskrifter om forudgående anmeldelse af landinger. Hvis der landes mere end to ton kulmule, kan det kun gennemføres i en havn, som er egnet til det formål, og desuden er der også strengere opbevarings- og transportbetingelser. Så meget om det forslag. Jeg vil tage stilling til de planlagte ændringsforslag i min afsluttende erklæring. Mange tak.
Souchet (NI ),
   Hr. formand, hr. kommissær, vi glæder os over, at De er kommet. Kommissionens forslag, der sigter mod at indføre foranstaltninger til genopretning af den nordlige kulmulebestand, indgår i de nye bestemmelser, som er fastlagt i rammeforordningen til ændring af den fælles fiskeripolitik. Denne nye foranstaltning, som i princippet omfatter særligt truede arter, er knyttet til et nyt instrument, forvaltning af fiskeriindsatsen, som tilføjes oven i de allerede fastlagte instrumenter, f.eks. fastsættelse af TAC'er og kvoter. Efter foranstaltningen til genopretning af torskebestanden er foranstaltningen til genopretning af den nordlige kulmulebestand den anden af sin slags, som Kommissionen foreslår. Den viser sig faktisk at være andet led i en lang kæde, eftersom Europa-Parlamentet, siden forslaget blev stillet, har modtaget to nye foranstaltninger, som har nøjagtigt samme struktur. De vedrører sydlig kulmule, kantabrisk jomfruhummer og søtunge fra Biscayabugten og Den Engelske Kanal, og der forventes andre foranstaltninger om f.eks. jomfruhummer og flynder.
Dette punkt skal understreges, især fordi det forekommer, at en fiskerivirksomhed, når den udnytter bestande, der er underlagt forskellige genopretningsforanstaltninger, har pligt til at opfylde bestemmelserne i alle involverede genopretningsforanstaltninger, både om fangstmængder for bestande, der skal genoprettes, og om fangstmængder for bestande med tilknyttede arter. Det er hovedindholdet af det skriftlige svar af 9. februar, som De netop har tilsendt mig, hr. kommissær, på et spørgsmål, jeg havde stillet Dem. Der er her tale om en yderst tung byrde for branchen, især i de områder, hvor Kommissionen har til hensigt at komme med den ene genopretningsforanstaltning efter den anden for praktisk taget alle fiskearter, jeg tænker her specielt på arterne i Biscayabugten.
Kommissionen havde fra begyndelsen planlagt at slå torskebestandene og de nordlige kulmulebestande sammen på trods af, at det er to meget forskellige arter. Dette uhensigtsmæssige bånd blev heldigvis senere løst igen.
Vores udvalg har udarbejdet sin betænkning efter en omfattende høring af de involverede branchemiljøer, især ved en høring i Bruxelles den 25. november 2003, hvor repræsentanter for de franske, spanske og britiske erhvervsorganisationer deltog. Sidstnævnte har stærkt beklaget, at de ikke har været tilstrækkeligt involveret i udarbejdelsen af genopretningsforanstaltningen og i vurderingen af tilstanden af den ressource, som foranstaltningen hviler på, i modsætning til de bestemmelser, som er fastlagt i den nye rammeforordning, og i modsætning til det krav, der er formuleret af Europa-Parlamentet, f.eks. i dets udtalelse om indlemmelse af miljøbeskyttelseskrav i den fælles fiskeripolitik. Vi er gjort opmærksom på, at den regionale workshop, som Kommissionen havde arrangeret, mere lignede et informationsmøde om allerede trufne beslutninger i stedet for et rigtigt diskussionsforum forud for nogen form for beslutning.
Branchefolkene har desuden understreget den ubalance, der er i grundlaget for Kommissionens forslag. Det hviler udelukkende på overvejelser af biologisk art og ledsages ikke af nogen form for konsekvensundersøgelse af den foreslåede foranstaltnings socioøkonomiske betydning. Det står imidlertid klart, at den drastiske nedgang i TAC'erne, som er fastlagt som noget af det første i foranstaltningen, ikke er foreneligt med målsætningen om at sikre, at de virksomheder, som lever af fiskeri på den nordlige kulmule, overlever.
Brancherepræsentanterne har ligeledes insisteret på at fremføre deres forbehold over for effektiviteten og gennemførligheden af ordningen om reduktion af fiskeriindsatsen, hvad enten det sker ved hjælp af havdage- eller kW-dage-systemet. De har indviet os i deres frygt for, at endnu et nyt forvaltningsinstrument oven i TAC- og kvoteordningen og de i forvejen vedtagne specifikke forvaltningsforanstaltninger vil bringe princippet om relativ stabilitet i fare og bidrage til at forøge udsmidet. De stiller sig også tvivlende over for effektiviteten af en ordning for reduktion af fiskeriindsatsen, hvis dette skal resultere i en forøgelse af bestanden. Der findes ingen videnskabelig vurdering fra ICES om dette spørgsmål, der kunne tjene som garanti for, at en reduktion af indsatsen vil resultere i en faktisk reduktion af fangsterne. Vi råder heller ikke over en vurdering af de midlertidige foranstaltninger til genopretning af bestandene, som blev truffet i henhold til bilag XVII til forordningen om fastsættelse af TAC'er og kvoter for 2003. Den yderst komplekse metode med reduktion af indsatsen frembyder alvorlige problemer med hensyn til ligestilling og forudsigelighed for medlemsstaterne. Den indebærer desuden indførelse af et uniformt og stift system, der praktisk taget gennemføres på samme måde for alle bestande, og som ikke tager noget som helst hensyn til Fællesskabets forskellige fiskerflåders karakteristika, herunder især deres omfattende flersidighed.
Deres Fiskeriudvalg vurderede, at den flerårige plan, som blev vedtaget for at tage hånd om forvaltningen af de nordlige kulmulebestande, var helt igennem velbegrundet og relevant. Planen indfører på lang sigt en yderst vigtig målsætning om bevarelse, samtidig med at den giver branchen den gennemsigtighed og sikkerhed, som den har brug for for at sikre fiskerivirksomhedernes ikke mindre vigtige overlevelse. Det er imidlertid gået op for os, at foranstaltningen af en genopretningsplan for den nordlige kulmulebestand var ude af proportioner med den pågældende bestands tilstand, som det fremgår af de allerseneste videnskabelige rapporter og branchens observationer. Selv om det naturligvis er nødvendigt at holde øje med bestanden, viser udviklingen i de tendenser, som er observeret i løbet af de seneste to år, en stigning i ressourceniveauet.
Eftersom den nordlige kulmulebestand ikke ligger under de sikre biologiske grænser, har vi ikke fundet det på sin plads at gøre den til genstand for en genopretningsplan i henhold til rammeforordningens artikel 5. Den nordlige kulmulebestand skal ifølge Deres udvalg være genstand for en flerårig forvaltningsplan i henhold til samme forordnings artikel 6. Vi mener, det er at foretrække at bruge dette instrument, fordi det svarer bedre til ressourcens tilstand og giver mulighed for bedre at indfri den dobbelte målsætning om på lang sigt at bevare bestanden og at bevare fiskerimulighederne. Ved på denne måde at foreslå at erstatte den genopretningsplan, som Kommissionen hylder, med en flerårig forvaltningsplan, følger vi direkte de retningslinjer, som vi allerede har vedtaget, og som, hvad angår forvaltning af sårbare bestande, anbefaler vedtagelsen af enkle, smidige og til stadighed tilpasningsvenlige regler - som de flerårige TAC'er - frem for harmoniserede og komplekse ordninger med ukendte virkninger som f.eks. ordningerne til forvaltning af fiskeriindsatsen, som endnu ikke har bevist deres værd.
Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær - hvis tilstedeværelse vi glæder os over - mine damer og herrer, jeg vil indlede med at lykønske vores ordfører, hr. Souchet, med den fremragende betænkning, som han har forelagt for os, om et emne - den nordlige kulmule - som ikke var let.
Først forelagde Kommissionen et forslag for os, der til at begynde med også drejede sig om torsk - og som Parlamentet forkastede, som det allerede er blevet sagt. Dernæst stillede den os et særskilt, men meget stift og stramt forslag, hvor den nordlige kulmule blev sidestillet med torsken, med en ægte genopretningsplan og med fiskeriindsats. Parlamentet blev hørt samtidig med Rådet, og forhandlingerne foregik parallelt, hvilket tvang vores ordfører til at være fleksibel med hensyn til vedtagelsen af vores udkast til betænkning.
Hr. Souchet har undersøgt forholdene omkring kulmulen grundigt - som han sagde, talte Fiskeriudvalget med sektoren - og han har forelagt en betænkning, der i bund og grund ændrer Kommissionens oprindelige opfattelser, hvilket vi takker for og fuldt ud støtter.
Jeg vil også takke hr. Souchet for, at han har accepteret de mange ændringsforslag, som vi forelagde på vegne af PPE-DE-Gruppen - det takker jeg ham oprigtigt for - fordi vi har opnået, at det ikke er en genopretningsplan, men en ægte forvaltningsplan. Jeg vil gøre kommissæren opmærksom på denne sag: Det er en ægte forvaltningsplan uden fiskeriindsats, sådan som sektoren anmodede om det.
Souchet-betænkningen er sammenhængende, pålidelig og fornuftig, og den kombinerer forsvar af bæredygtigt og ansvarligt fiskeri af nordlig kulmule med fiskerisektorens sociale og økonomiske forhold. Kombinationen af de to aspekter er noget grundlæggende, som forhåbentlig vil blive taget i betragtning i fremtiden.
Vi mener, at de fremtidige regionale rådgivende råd skal hjælpe os med ikke at lave fejlagtige tiltag og med at forelægge forslag til forvaltning af fiskeressourcerne, som forskerne og sektoren er enige om.
Vi har også udpeget hr. Souchet til ordfører for den fremtidige forvaltningsplan for sydlig kulmule. Selv om det sandsynligvis bliver det næste Parlament, der bliver dannet efter valget i juni, som skal tage sig af denne sag, bør Fiskeriudvalget holde de møder, der er nødvendige for, at både forskerne og sektoren, efter høringen af de rådgivende råd, der oprettes, kan deltage i diskussionerne om sydlig kulmule, og det skal ske parallelt med de socioøkonomiske foranstaltninger, som vi allerede har anmodet om og vedtaget under ændringen af FIUF. Og hvad endnu vigtigere er: I fremtiden skal FIUF nu træffe socioøkonomiske foranstaltninger, så vedtagelsen af genopretnings- eller forvaltningsplaner altid automatisk ledsages af passende socioøkonomiske foranstaltninger.
Vi lykønsker igen hr. Souchet, og vi håber, at vi med denne betænkning, som vi skal stemme om i morgen, har taget et meget vigtigt skridt til støtte for bæredygtigt fiskeri og fiskerisektoren.
Miguélez Ramos (PSE ).
   - Hr. formand, den 27. juni 2003 offentliggjorde Kommissionen et nyt forslag med det formål at sikre bæredygtig genopretning af den nordlige kulmulebestand og dens nedsættelse inden for rammerne af det, der anses for den sikre biologiske grænse, et forsigtighedsbiomasseniveau på 165.000 t.
Den første positive nyhed er, at Kommissionen endelig har besluttet at dele torskebestanden og kulemulebestanden op i to forskellige planer, og det skal vi være glade for. Det kunne ikke være anderledes efter den tydelige forbedring af kulmulebestanden, der er en direkte følge af de forvaltningsforanstaltninger, som sektoren har gennemført i to år.
Men når vi analyserer de foreslåede foranstaltninger, finder vi desuden, at Kommissionen ikke tager de bedste tilgængelige videnskabelige oplysninger i betragtning og heller ikke får fiskerisektorens tvivl til at forsvinde, fordi der igen ikke har været nogen dialog med forskerne, og forslaget er blevet udarbejdet, uden at fiskerne har været seriøst inddraget. Kommissionen tager udgangspunkt i videnskabelige udtalelser, hvis indhold den ikke præciserer, og som den heller ikke - som hr. Souchet så rigtigt siger i sin begrundelse - har redegjort for over for Fiskeriudvalget på trods af, at vi har anmodet om det.
Forsigtighedsbiomassen burde have været fastlagt på grundlag af disse videnskabelige rapporter, som ikke eksisterer. Denne biomasse synes heller ikke at stå i forhold til bestandens tilstand, da de seneste uafhængige videnskabelige rapporter og fiskernes observationer viser, at den ikke er under de sikre biologiske grænser.
Der findes ingen videnskabelig vurdering fra ICES, der kan garantere, at den foreslåede nedskæring af fiskeriindsatsen vil føre til en faktisk reduktion af fangsterne, og heller ikke en vurdering af virkningerne af de tekniske genopretningsforanstaltninger - som jeg nævnte før - der er blevet gennemført i to år, og som har givet glimrende resultater.
I Kommissionens forslag er der heller ingen balance mellem den biologiske genopretning og de socioøkonomiske følger. Jeg er nødt til at sige, at fremgangsmåden endnu en gang udelukkende bygger på biologiske betragtninger og ikke tager de socioøkonomiske aspekter i betragtning, idet man går ind for, at bestandene skal genoprettes inden for et år, i stedet for at vedtage en mere gradvis fremgangsmåde baseret på flerårige TAC'er, hvilket helt klart ikke er foreneligt med målsætningen om at sikre fiskerivirksomhedernes overlevelse.
De tekniske foranstaltninger, der som sagt har givet gode resultater, ignoreres fuldstændig. Det, som hr. Souchet foreslår i sin betænkning, nemlig at erstatte denne genopretningsplan med en flerårig forvaltningsplan, er resultatet af ikke blot Fiskeriudvalgets og Europa-Parlamentets - efter min mening korrekte - analyse og af vores egen debat, men også af de retningslinjer, som Europa-Parlamentet og hr. Souchet allerede har defineret i forbindelse med forvaltning af sårbare bestande: anvendelse af enkle og smidige regler såsom flerårige TAC'er i stedet for stive systemer med usikre virkninger såsom foranstaltninger baseret på fiskeriindsatsen.
McKenna (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, den nordlige kulmulebestand ligger uden for sikre biologiske grænser. Hermed tilkendegiver ICES helt grundlæggende, at vi har svare problemer. Det er grunden til, at Kommissionen i flere år har forsøgt at overbevise Rådet om nødvendigheden af en genopretningsplan.
Den foreslåede genopretningsplan indeholdt en række positive elementer, bl.a. en model for fastlæggelse af TAC'er og en reduktion af fiskeriindsatsen. I sin rapport for 2003 bemærkede ICES ikke desto mindre, at reduktionerne i den foreslåede plan langtfra vil kunne medføre den nedgang i fiskedødeligheden, som er nødvendig for at genopbygge bestanden på kort sigt. Med andre ord siger ICES faktisk, at ikke engang Kommissionens forslag var nok til at sikre en hurtig genopretning af bestanden.
Hvad har Rådet og Fiskeriudvalget gjort? De har i høj grad svækket noget, der i forvejen var et svagt forslag, primært ved at fjerne enhver rest af begrænsning af fiskeriindsatsen, hvilket netop er, hvad der er brug for. Rådet er endog gået et skridt videre og har hævet TAC'erne for kulmule med næsten en tredjedel, hvor Kommissionen havde anbefalet en reduktion.
I december 2002 blev det under stort halløj meddelt, at reformen af den fælles fiskeripolitik var en stor succes, og man sagde bl.a., at der skulle gennemføres genopretningsplaner omfattende en reduktion af fiskeriindsatsen. Men på sit møde i december fastlagde Rådet i alt 199 TAC'er. For at gøre opmærksom på situationens alvor anbefalede Kommissionen nedskæringer på over 10 % for en fjerdedel af dem, det vil sige 49 bestande. Men Rådet afviste store dele af dette råd. For 42 bestandes vedkommende fastsatte Rådet en TAC, som lå mere end 10 % over Kommissionens forslag. I nogle tilfælde fordoblede eller endog tredoblede Rådet TAC'erne i forhold til Kommissionens anbefalinger. For 10 bestande vedtog det en forhøjelse, hvor Kommissionen havde anbefalet en reduktion.
Hvis det er sådan, Rådet og Fiskeriudvalget vil fortsætte, sørger de faktisk for, at kynikeres og andres påstande om, at reformen af den fælles fiskeripolitik ikke ville føre til målelige resultater i relation til bæredygtigt fiskeri, går i opfyldelse.
Noget må gøres. Kommissionen er for svag i denne sag og skal gribe mere radikalt ind. Rådet skal være realistisk i forhold til den situation, som fiskeindustrien står i, og lytte til forskernes råd. Det skal lytte til ICES, så Europas fiskeindustri kan overleve, for ellers stemmer vi faktisk for, at den bliver nedlagt. Det er beklageligt, at Fiskeriudvalget rent faktisk har forringet noget, der i forvejen var et utilstrækkeligt forslag fra Kommissionen. 
Van Dam (EDD ).
   - Hr. formand, hellere en regulær løgn end en halv sandhed. Sådan vil jeg tillade mig at parafrasere en velkendt talemåde, hvis sandhed jeg har følt på min egen krop de seneste dage. En af mine kolleger antydede nemlig over for pressen, at de nederlandske medlemmer af Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater og også medlemmer af min egen gruppe aldrig tilbagebetaler rejsegodtgørelser. Radio, tv og dagblade overtog historien uden at undersøge sagen nærmere. Siden er mine kolleger og jeg blevet oversvømmet af telefonopringninger og e-mails, og man spørger, hvorfor jeg tilbageholder penge. Højst besynderligt. Når jeg ikke tilbagebetaler penge, skyldes det, at jeg ikke opgiver rejser, som jeg ikke har foretaget.
Hr. formand, jeg har indset, at mange fiskere befinder sig i den samme situation. De skal forsvare sig, ikke mod en løgn, men mod en halv sandhed. Det ser ganske vist ikke for lyst ud for den nordlige kulmule, men situationen er ikke så alvorlig, at der ligefrem er behov for en genopretningsplan. Europa-Kommissionen tager udgangspunkt i nogle ikke nærmere definerede data og foreslår en drastisk reduktion af de samlede tilladte fangstmængder. Af de seneste biologiske data fremgår det, at situationen, hvad angår kulmule, ikke er så alvorlig, at der er behov for drastiske indgreb. Jeg støtter derfor fuldt og helt Souchet-betænkningen og anmoder Kommissionen om at justere sine planer. En forvaltningsplan for den nordlige kulmule, som sikrer behørig kontrol og håndhævelse er tilstrækkelig til at sikre denne fiskearts fortsatte beståen. Utilstrækkelig videnskabelig forskning handicapper i forvejen fiskerne alt for meget. Det er på tide at sikre solid videnskabelig forskning, hvilket er til fordel for såvel fisk som fiskere. 
Stevenson (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i et ganske kort øjeblik troede jeg faktisk, at hr. van Dam var kommet ind til den forkerte forhandling, men jeg er glad for, at han vendte tilbage til den nordlige kulmule.
Jeg lykønsker ordføreren med betænkningen. Hr. Souchet er et af de mest hårdtarbejdende medlemmer af Fiskeriudvalget, og takket være sin viden om dette område har han gjort sig fortjent til at blive udnævnt til ordfører vedrørende genopretning af den sydlige kulmule, en betænkning, som er under udarbejdelse.
Under drøftelserne i udvalget blev det gentagne gange fastslået, at den rådgivning, vi fik fra ICES - Det Internationale Havundersøgelsesråd - om bestanden af den nordlige kulmule, stred mod det, fiskerne siger. Fiskerne har påstået, at kulmulebestanden ikke stod for at blive udryddet som anført af forskerne. Atter har denne forskel i holdninger vist nødvendigheden af, at fiskere og forskere samarbejder om forvaltningsstrategier. Det er også klart, at Kommissionen skal være rede til at lytte til både fiskerne og forskernes alvorlige advarsler. Det glæder mig derfor, at planerne om at oprette regionale rådgivende råd, som hr. Varela Suanzes-Carpegna nævnte, kommer til at bestå af både forskere og fiskere. Disse planer er nu ved at blive gennemført og indgår som en vigtig del i reformen af den fælles fiskeripolitik. Hvis de allerede var blevet indført, tror jeg ikke, at vi ville være blevet præsenteret for de oprindelige henstillinger om drastiske nedskæringer i TAC kombineret med de ambitiøse mål for begrænsning af fiskeriindsatsen, som Kommissionen har foreslået, og som har chokeret medlemmerne af Fiskeriudvalget. De foreslåede nedskæringer ville have ødelagt sektoren og skabt alvorlige samfundsøkonomiske problemer. Det glæder mig, at Kommissionen har revideret sine forslag i kølvandet på de kraftige protester fra sektoren.
Vi støtter alle et bæredygtigt fiskeri. Vi har alle en interesse i at få genoprettet den nordlige kulmulebestand på lang sigt. Men vi har også pligt til at sikre fiskerne et levebrød og beskytte fiskersamfundene. Der skal derfor sikres en balance, som sætter bedste praksis i forhold til realistiske samfundsøkonomiske mål. Trods fru McKennas ord mener jeg derfor, at hr. Souchet har søgt at opnå denne balance, og jeg anbefaler Parlamentet at stemme for betænkningen. 
Schörling (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, selv om jeg ikke sidder i Fiskeriudvalget, har jeg dristet mig til nu og da at blande mig i denne debat om fiskeriet. Det gør jeg også i dag. Jeg gør det, fordi jeg er så fortvivlet over, at det ikke lykkes os at få etableret en streng genopretningsplan, ikke blot for kulmulen, men også for andre arter som torsk og andre truede hvidfiskearter.
Denne plan for de nordlige kulmulebestande blev vedtaget i december, og målet var klart, nemlig at beskytte bestanden og opnå et acceptabelt sikkerhedsniveau. Sandheden er, at Rådet og Kommissionen i fællesskab har svækket det oprindelige forslag således, at det ikke længere lever op til dette mål. Det forslag, som Fiskeriudvalget nu har forhandlet sig frem til, synes jeg er meget dårligt. Jeg kan absolut ikke stemme for det, eftersom det yderligere svækker et allerede svækket forslag. Et absolut minimum ville være at holde sig til Kommissionens oprindelige forslag, eftersom der er brug for strengere kontrol.
Økonomi og sociale problemer, som man altid refererer til, er også vigtige spørgsmål, men hvis vi ikke gør brug af forsigtighedsprincippet, når det gælder biomassen og fiskebestanden, ødelægger vi helt enkelt mulighederne for fiskeri i fremtiden. Det burde vi indse. Vi har nu forkastet fire-fem genopretningsplaner fra Kommissionen. Det er ganskel enkelt bare at indse, at der hverken her i huset eller i Rådet findes nogen politisk vilje til at træffe foranstaltninger, som reelt tager hensyn til forsigtighedsprincippet og sikrer, at vi har et fiskeri også i fremtiden. Jeg er meget urolig for, hvad dette vil føre til. Jeg ønsker, at flere følger min linje, når vi skal stemme om dette, for nu begynder jeg at blive vældig utålmodig og vældig urolig.
Pérez Álvarez (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg lykønsker også ordføreren og takker ham for hans holdning til de ændringsforslag, som jeg har stillet.
Kommissionens oprindelige forslag om at indføre en genopretningsplan for nordlig kulmule var ikke - eller syntes i hvert fald ikke at være - andet end en ubegrundet overførsel af de foranstaltninger, som gælder for genopretning af torsk, til kulmulen. Eksekutivkomitéen tog helt tydeligt ikke hensyn til de seneste udtalelser fra ICES om, at kulmulebestanden vil komme helt ud af farezonen, hvis dødeligheden som følge af fiskeri fastholdes i de næste 5-8 år. Den vil dermed nå op på et sikkert biologisk niveau for at sige det med de ord, som kommissæren brugte for nylig.
I henhold til disse oplysninger er det ikke nødvendigt at iværksætte en drastisk genopretningsplan for nordlig kulmule. I stedet for en genopretningsplan ville det være mere passende med en forvaltningsplan af den type, der er anført i artikel 6 i forordning (EF) nr. 2371/2002 i overensstemmelse og sammenhæng med på den ene side det biologiske og miljømæssige aspekt og på den anden det socioøkonomiske aspekt inden for rammerne af den nye fælles fiskeripolitik.
Det var det ønske, som Fiskeriudvalget gav udtryk for i sin udtalelse: at erstatte Kommissionens foreslåede genopretningsplan, der indebærer voldsomme begrænsninger i fiskeriindsatsen og alvorlige sociale følger, med en forvaltningsplan, hvori der fastsættes en samlet tilladt fangstmængde, som er i overensstemmelse med opretholdelsen af den reproduktive biomasse.
Kommissionen har for nylig stillet et andet forslag om genopretning af bestandene af sydlig kulmule og jomfruhummer, og heller ikke her har den regnet på de socioøkonomiske følger, som de foreslåede foranstaltninger kunne få for sektoren. Der er derfor brug for en videnskabelig undersøgelse og en udtalelse fra de nye regionale rådgivende råd, som indgår i reformen af den fælles fiskeripolitik.
Vi må desuden understrege - og jeg slutter nu, hr. formand - at Rådet (fiskeri) i december sidste år forpligtede sig til at lytte til fiskerne, før det udarbejdede en handlingsplan for disse arter. Sektorens inddragelse og deltagelse i beslutningsproceduren bør ikke glemmes, eftersom disse beslutninger bringer fiskeriaktivitetens overlevelse, arbejdspladser, leveforhold og selve eksistensen af de familier, der lever i europæiske regioner, som er stærkt afhængige af fiskeripolitikken, i fare. Jeg mener, at vi skal forlange denne inddragelse og deltagelse.
Piscarreta (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, efter den første plan til genopretning af torskebestanden besluttede Kommissionen at foreslå et nyt initiativ, denne gang vedrørende den nordlige kulmule. Der er et yderligere initiativ under forberedelse, som omhandler den sydlige kulmule. Selv om bæredygtig forvaltning af fiskebestande naturligvis retfærdiggør bevarelse af truede arter, skal foranstaltninger, der har til formål at begrænse fiskeriet, baseres hensigtsmæssigt på nøjagtige og opdaterede videnskabelige udtalelser og skal omfatte fiskernes førstehåndsobservationer.
Videnskabelig forsknings ufuldkommenhed er velkendt. Parlamentet har i denne uge haft lejlighed til at udtrykke sin mening om sagen ved hjælp af Lage-betænkningen. I den sammenhæng er Souchet-betænkningen udmærket, idet den henleder opmærksomheden på behovet for at holde dataene opdaterede på grundlag af oplysninger fra de internationale organer i fiskerisektoren. Disse begrænsninger har haft en ødelæggende socioøkonomisk indvirkning på dem, der lever af havet, ved at begrænse den allerede reducerede fiskeriaktivitet endnu mere. De tal, Kommissionen har fremlagt til begrænsning af kulmulefiskeri, betyder, at de, hvis de bliver gennemført, vil være socialt ødelæggende, økonomisk uholdbare og kommercielt uoverskuelige.
Det synes indlysende at anføre, at den socioøkonomiske indvirkning bør vurderes inden der fremlægges en genopretningsplan. Det er imidlertid ikke sket i dette tilfælde. Sådanne foranstaltninger er derfor kun acceptable, hvis de fuldstændigt står mål med bæredygtig udnyttelse af bestandene, og hvis der tages højde for deres økonomiske effekt. Store udsving i de samlede tilladte fangstmængder (TAC'er) kan i nogle tilfælde få virksomheder til at omlægge fiskeriet fra en art til en anden, hvorved der indirekte opstår ubalance. Ved flere lejligheder har Parlamentet henledt Kommissionens opmærksomhed på genopretningsplanernes manglende fleksibilitet. En flerårig, fleksibel fremgangsmåde ville derfor med sikkerhed være mere hensigtsmæssig, idet den ville føre til en fiskeriindsats, der passer perfekt til bestandenes tilstand, hvilket ikke opnås ved at gennemføre ufleksible planer med uoprettelige og socialt ødelæggende konsekvenser. 
Fischler,
    Hr. formand, mine damer og herrer, jeg har lyttet meget opmærksomt til det, som de enkelte parlamentsmedlemmer fremførte af argumenter og problemer, og på den baggrund vil jeg gerne komme ind på ændringsforslagene.
Først vil jeg godt understrege, at jeg vil afvise alle de ændringsforslag, som sigter mod at omdøbe genopretningsplanen til en forvaltningsplan, fordi det som hidtil er en genopretningsplan. Jeg mener, at det ville være forkert af os at skønmale situationen, selv om jeg gladeligt indrømmer, at situationen er mindre graverende for den nordlige kulmulebestand end for den nordlige torskebestand.
Hvad angår ændringsforslag 2, må jeg afvise det, for denne betragtning er allerede indeholdt i rammeforordningen om den fælles fiskeripolitik. Her handler det ikke så meget om selve det at afvise forslaget, men derimod mere om, at forslaget er fuldstændig overflødigt.
Ændringsforslag 5 og høringen af de regionale rådgivende råd eller RAC'er, som de også kaldes - er spørgsmål, som vi selvfølgelig vil konsultere disse RAC'er regelmæssigt om, så snart de er oprettet. Det kan jeg forsikre Dem om. Det behøver vi imidlertid ikke noget motiv for at gøre, for det er jo netop meningen med RAC'erne, at de skal konsulteres i sådanne spørgsmål.
Jeg afviser ændringsforslag 6, fordi kulmulebestanden ligger under forebyggelsesniveauet, og derfor befinder den sig endnu ikke inden for de biologisk sikre grænser. I ændringsforslag 7 handler det om, at vi har brug for kriterier for at kunne afgøre, hvornår målet for genopretningen er nået. Det er ganske enkelt uacceptabelt at fastlægge politisk, hvornår bestanden er genoprettet. Det er et videnskabeligt spørgsmål.
Jeg afviser ændringsforslag 12 og 27, fordi det er absolut nødvendigt med de supplerende kontrolforanstaltninger. Det er netop fiskerne selv, som ofte klager over, at kontrollen er ulige fordelt. Vi har virkelig brug for disse foranstaltninger.
Ændringsforslag 15 kan jeg acceptere delvist, og jeg er indforstået med at ændre forebyggelsesværdien for biomassen, hvorimod jeg dog ikke kan acceptere ændringsforslag 16. Vi bør ikke fastlægge nogen prioriteringer for videnskabelige rapporter her. Det ville være lidt for nemt at sige, at fiskernes praktiske observationer skal prioriteres højere end de systematiske undersøgelser, som gennemføres af de videnskabelige institutter. Fiskerne skal selvfølgelig bidrage med deres data. Meget af den usikkerhed, der hersker om videnskabelige rapporter, består netop i manglen på sådanne data, fordi fiskerne har en tendens til kun at videregive de data, som de tror vil påvirke rapporten i en for dem gunstig retning.
Ændringsforslag 19 og 20 kan jeg acceptere delvist. Fangstreglerne er baseret på en fiskeridødelighed på 0,25, og denne værdi inkorporerede vi i forslaget på rådsmødet i december. Jeg kan imidlertid ikke acceptere ændringsforslag 21. Efter rådsmødet i december blev forslaget ændret, således at Rådet har større spillerum ved fastsættelsen af TAC'er. Minimumsniveauet skal nu ikke længere være nået inden for et år, men TAC'en kan derimod fastsættes således, at dette niveau nås over en længere tidsperiode. I overensstemmelse hermed ser jeg mig nødsaget til også at afvise ændringsforslag 25, for Rådet skal have mulighed for at sænke TAC'erne i nødstilfælde, det vil sige, hvis det er nødvendigt af biologiske årsager.
Ændringsforslag 22 og 23 må jeg desværre afvise, for hvis man skulle tage højde herfor, ville det betyde, at TAC'en kunne blive ændret med 15 % fra det ene år til det næste, og det er uacceptabelt. Vi skal have den samme udsvingsmargin i begge retninger, for ellers er denne ordning ikke afbalanceret.
Ændringsforslag 8, 11, 18, 24 og 26 kan jeg acceptere fuldt ud.
Formanden.
   - Mange tak, hr. kommissær.
Mine damer og herrer, næste punkt på dagsordenen var Kommissionens redegørelse om laks, men kl. 16.30 har vi Kommissionens redegørelse om de finansielle overslag, og den kan ikke udsættes. Parlamentets formand vil lede forhandlingen, og formanden for Kommissionen, hr. Prodi, vil være til stede.
For ikke at ødelægge redegørelsen om laks ved at afbryde den fem minutter efter, at den er begyndt, vil vi derfor udsætte mødet til kl. 16.30.

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er Kommissionens redegørelse om den overordnede politiske ramme for de kommende finansielle overslag: Et Europa i vækst - politisk kalender og de budgetmæssige ressourcer for en udvidet Union 2007-2013.
Jeg vil gerne have ført til protokols, at jeg, sammen med resten af Parlamentet, glæder os over, at Kommissionen som reaktion på Parlamentets anmodning vedtog meddelelsen i eftermiddags og er kommet direkte hertil for at aflægge rapport. Det vil vi gerne takke Kommissioniens formand, Romano Prodi, og medlemmerne af Kommissionen for.
Prodi,
    Hr. formand, mine damer og herrer, ved Berlinmurens fald i 1989 var Vesteuropa beskæftiget med at skabe et stort indre marked, og vi havde sat os 1992 som skæringsdato for denne målsætning. Historien ville, at de store forventninger til integrationen blev knyttet sammen med et uventet håb om at forene hele kontinentet i fred og demokrati. Siden dette ekstraordinære øjeblik har vi gjort nogle meget store fremskridt, og mange af de demokratier, der opstod som følge af Sovjetblokkens sammenbrud, kommer snart med i EU. På trods af problemer og usikkerhed blomstrer vores økonomi som aldrig før, vi har en livskvalitet i Europa, som hele verden misunder os, og ikke mindst er forskellene mellem medlemsstaternes velstand og muligheder blevet mindre med årene. Det er en succes, som ingen anden politisk organisation kan prale af.
Alligevel kan vi ikke sige, at vi er tilfredse. Det kan vi ikke, fordi tvivlen i nogen tid har naget europæernes sind. Der er tale om en reaktion på globaliseringsprocessen, hvor verden ændrer sig gennemgribende og i stadig hastigere tempo. I Europa spørger vi i dag os selv, om vi er i stand til at stå ved roret og fortsat styre globaliseringen, eller om vi blot bliver udsat for den og må beskytte os mod dens farer. Vi behøver blot at lytte til de spørgsmål, som borgerne stiller os, og som er meget enkle. De spørger sig selv, om vi mister de kulturelle holdepunkter, som vi identificerer os med. Hvorfor er det at blive gammel undertiden - eller rettere meget ofte - ensbetydende med en risiko for at blive fattigere? Hvorfor møder de unge så stor arbejdsløshed og usikkerhed? Spørgsmål som disse giver anledning til to modsatrettede holdninger, hvor en del af vores samfund lukker sig inde i sig selv og søger en indbildt sikkerhed i gamle slagord, der giver næring til fremmedhad og intolerance, men langt størstedelen af europæerne vender sig mod os for at få nogle positive svar, og de spørger os hele tiden, hvad Europa gør.
Det er en sund og moden holdning, eftersom den bygger på den simple kendsgerning, at intet europæisk land kan klare sig alene i en globaliseret verden, og at intet land, der står alene, kan imødegå de store asiatiske landes fremmarch, USA's teknologiske udfordring og indvandringsstrømmene fra den sydlige halvkugle. Den fornødne styrke til at tage disse udfordringer op - vores styrke - har kun EU. Tiden har bekræftet, hvad Monnet, De Gasperi, Adenauer og Schuman intuitivt fornemmede, nemlig at vi skal samle det, som vi har til fælles, og at vi skal kæmpe for det fælles bedste, for kun derved kan vi forsvare den enkeltes interesser.
Mine damer og herrer, fastlæggelsen af Lissabon-strategien i 2000 var det afgørende øjeblik i den kollektive erkendelse af denne situation. I Göteborg blev projektet udvidet, idet begrebet "bæredygtighed" blev medtaget som et vigtigt element, og siden da har denne strategi mobiliseret energi og entusiasme. Den har gjort Det Europæiske Råds forårsmøde til det vigtigste tidspunkt i den økonomiske reformproces, når det gælder om at kontrollere, skabe ny dynamik og træffe beslutninger.
På trods af alles ihærdige anstrengelser er denne proces imidlertid ved at gå i stå. Der træffes stadig færre operative beslutninger, og meget ofte nøjes man med uforpligtende opfordringer. Hvad skyldes det? Hvis strategien skal have en konkret virkning, er det nødvendigt med et konsekvent og kontrollerbart projekt og med en anvendelse af de nødvendige instrumenter i både medlemsstaterne og EU, herunder EU-budgettet. Derfor skal vi anvende vores ressourcer på en sådan måde, at EU's velstand vokser i harmoni med dets værdier, det vil sige gøre EU til en dynamisk videnbaseret økonomi, sikre de europæiske borgere et arbejde og gøre den økonomiske vækst bæredygtig set ud fra et socialt og miljømæssigt synspunkt.
Inden jeg giver Dem en detaljeret beskrivelse af nogle af de beslutninger, der er blevet truffet i dag, vil jeg gerne forklare, i hvilken ånd vi har arbejdet, og hvilke procedurer vi har fulgt. Budgetplanlægning betyder, at man knytter ressourcerne sammen med behovene. Eftersom ressourcerne er begrænsede, skal de finansielle beslutninger følge de politiske prioriteringer og valg. De skal følge prioriteringerne og valgene og ikke gå forud for dem, hvilket er et grundlæggende princip. Jeg har flere gange givet udtryk for, at det er uacceptabelt at foretage finansiel planlægning med en procentsats som det eneste udgangspunkt. Nogle har - også lidt højtideligt - sagt, at EU's budget ikke må overstige 1 % af Europas BNP. Det er en forkert opfattelse, eftersom man hermed sætter talstørrelser over det politiske projekt. Det svarer til, at man starter med taget, når man vil bygge et hus. Jeg forstår udmærket, at lande, der skal foretage vanskelige reformer, også gerne så, at EU førte restriktive politikker. En sådan indfaldsvinkel er dog usammenhængende, eftersom de nationale udgifter (i de enkelte medlemsstater) og EU's udgifter (fællesudgifterne) ikke kan erstatte hinanden, da de er af forskellig karakter. EU's budget er ikke en overflødig udgift, der skal begrænses mest muligt. Fællesskabsudgifterne går til fælles politikker, det vil sige de aktiviteter, som medlemsstaterne har besluttet at forvalte i fællesskab. Disse udgifter er mere effektive end medlemsstaternes foranstaltninger, og i mange tilfælde er der ikke noget valg, fordi det drejer sig om at løse problemer af overstatslig karakter. Der er mange tilfælde i dagligdagen, hvor 25 euro, som er givet ud i fællesskab, er mere værd end 25 euro fordelt med en euro til hver medlemsstat. Det er et princip, som vi absolut ikke må glemme. Besparelser på EU-budgettet fører ikke til større offentlige ressourcer i medlemsstaterne, men undergraver blot vores fælles hus. Det er dog nødvendigt at rette de disponible ressourcer mod de prioriterede områder, så vi opnår de størst mulige fordele.
Af alle disse årsager har Kommissionen drøftet de nye finansielle overslag med udgangspunkt i, hvad der skal udrettes - nemlig det europæiske projekt, som vi ønsker - og først bagefter har vi set på tallene og procentsatserne. Resultaterne afhænger dog ikke kun af det beløb, der er til rådighed. Vi har f.eks. fastslået, at den nuværende budgetstruktur og nogle af forvaltningsreglerne er for stive, og at denne stivhed ofte har bremset EU's initiativer til skade for almenvellet. Det er ikke kun et kvantitativt ressourceproblem, men et problem, der vedrører den måde, som ressourcerne kan forvaltes på. Derfor foreslår vi også en budgetstruktur, der i højere grad er fleksibel, når vi støder på nye og uforudsigelige omstændigheder.
Jeg vil komme med endnu en generel bemærkning, inden jeg går over til forslagets specifikke aspekter. Enhver organisations finansieringsforslag er som sagt et udtryk for dens grundlæggende principper. Blandt EU's principper vil jeg gerne fremhæve solidariteten mellem borgerne og mellem medlemsstaterne, en solidaritet, som giver sig udslag i de rigere landes overførsel af ressourcer til de fattigere lande og regioner.
I vores forslag bevares dette fundamentale politiske valg, som udvikles på en ny måde, idet vi endnu klarere end tidligere anvender samhørighedspolitikken til at styrke konkurrenceevnen og beskæftigelsen. Der er navnlig tre begrundelser for dette valg, nemlig sammenhæng, retfærdighed og muligheder. Jeg taler om sammenhæng, fordi det centrale mål med vores politikker i de kommende år er at fremme den bæredygtige udvikling. En skæv udvikling vil ikke skabe tillid og integration, men føre til, at man i de mere ugunstigt stillede eller perifere regioner afviser eller er bange for Europa. Desuden drejer det sig om retfærdighed, for man kan ikke bede nogen om at deltage i et fælles projekt uden at give dem mulighed for at få del i væksten. Endelig drejer det sig om muligheder, eftersom vores egen erfaring viser, at en afbalanceret og bæredygtig udvikling - ikke mindst i de fattigste regioner - bliver kilde til yderligere velstand for de rigere regioner. Dette er tanken bag de finansieringsplaner, jeg præsenterer Dem for i dag.
Jeg vil nu kort komme ind på de vigtigste punkter. Der er som sagt tre overordnede prioriteringer, nemlig at fremme den bæredygtige udvikling, at give unionsborgerskabet et konkret udtryk og at styrke EU's rolle som aktør på den internationale scene. Det drejer sig således om bæredygtig udvikling, unionsborgerskabet og EU's rolle i verden.
Jeg vil gerne understrege et aspekt af det første punkt. Eftersom det indre marked allerede i vid udstrækning er gennemført, skal de hermed forbundne politikker ses i et bredere perspektiv som led i en vækststrategi. Det er et meget vigtigt forslag, som ændrer EU's budgethierarki. Nu kan vi nemlig styrke de europæiske virksomheders konkurrenceevne ved at udnytte den kendsgerning, at markedets indre grænser allerede er fjernet. Jeg vil gerne gentage, at der kun er én vej frem, hvis vi skal styrke konkurrenceevnen, nemlig kvalitet, teknologisk udvikling, forskning og innovation, og i bredere forstand er det investeringen i menneskelige ressourcer, der har førsteprioritet. Dette er ledetråden og den store ændring i dette finansielle overslag. Det er absolut nødvendigt, at vi lægger en fælles strategi på europæisk plan for at knytte vores forskningscentre sammen og uddanne de bedste videnskabsfolk og intellektuelle i verden. Det er nødvendigt at gøre Europa og uddannelsessektoren åbne for livslang uddannelse. Vi har traditionen, vi har kapaciteten, og vi har infrastrukturen. Nu er det op til EU at investere alle de nødvendige økonomiske og politiske ressourcer.
Hvad det andet punkt angår, gentager jeg ofte, at borgerne allerede føler loyalitet på forskellige niveauer, nemlig over for deres by, over for deres land og over for Europa. En af vores målsætninger bliver at give unionsborgerskabsprincippetet konkret udtryk. EU skal samarbejde med medlemsstaternes regeringer om at sikre et ensartet niveau af individuelle rettigheder, sikkerhed, beskyttelse og livskvalitet i hele EU. Det gælder bekæmpelsen af kriminalitet og terrorisme. Det gælder en fælles forvaltning af de ydre grænser og indvandringsstrømmene, hvor vi respekterer indvandrernes menneskelige værdighed og betragter dem som en værdifuld ressource for vores økonomi og samfund. Endelig gælder det udviklingen af de almennyttige tjenester, som udgør rygraden i vores socialmodel, nemlig sundhed, fødevaresikkerhed, uddannelse, energi og transport.
Navnlig nu, hvor EU ser sine yderste grænser tegne sig, er tiden inde til at skabe en sand europæisk identitet. Det bliver vores nye grænse i de kommende årtier, som formodentlig ikke vil flytte sig rent geografisk, men som så afgjort vil gøre det på det åndelige plan. Derfor skal vi også styrke kreativitet og udveksling inden for kultur, kunst, litteratur og massemedier.
Endelig vil jeg med hensyn til EU's rolle i verden sige, at med udvidelsen og udsigten til en fuldstændig samling af kontinentet kan Europa virkelig blive en stabiliserende faktor og et holdepunkt for hele verden. Tiden er således inde til at vise, at vi er voksne nok til at påtage os det ansvar, det indebærer. For det første skal vi vise et klart ansvar på regionalt plan, idet vi gennemfører Kommissionens strategi, der tager sigte på at skabe en kreds af venligtsindede lande. I de kommende år skal vi udvikle denne politik over for nabolandene, så vi kan dele vores projekter og politikker med vores naboer og dermed sikre stabilitet og fred gennem udbredelsen af større velstand og af vores grundlæggende værdier.
Vores ansvar går dog længere end til EU's regionale rolle. Europa skal opretholde og forøge sit bidrag til udviklingen, for forskellene mellem muligheder og livsvilkår på den nordlige og sydlige halvkugle er forkastelige set i lyset af vores politiske, samfundsmæssige og menneskelige traditioner. En sådan situation er heller ikke i vores interesse, og den øger den ukontrollerede strøm af indvandrere, som borgerne er så bekymrede over. EU skal således fortsat styrke dialogen, fredelige løsninger og multilaterale fremgangsmåder. Vi skal tale med én stemme på den internationale scene med det endelige mål at få en fælles repræsentation i f.eks. FN, Verdensbanken og Den Internationale Valutafond. I hver en afkrog af verden er der folk, som i os ser et håb om fred og en fornuftig og afbalanceret enhed. Vi må ikke skuffe disse forventninger. Vi skal overvinde forskellene og sammen foreslå den model, som vi har udviklet gennem det sidste halve århundrede.
Mine damer og herrer, dette er nogle af de mange målsætninger, der er opstillet i meddelelsen. For at nå dem alle, sådan som man hele tiden beder os om, har vi brug for et langt mere omfattende budget end det, vi hidtil har fået tildelt. Kommissionen er dog yderst realistisk. Vi har arbejdet intenst i et helt år - seks grupper af kommissærer, hele kommissærkollegiet samlet ved flere lejligheder til forskellige seminarer, alle de berørte generaldirektorater og alle de berørte kabinetter - og materialet til dette utroligt store forberedende arbejde bliver offentliggjort på internettet, hvis De ønsker at bruge det til en mere indgående debat. Vi har analyseret, vurderet, valgt og forbedret. Vi har efter en del vanskeligheder besluttet at holde os inden for det nuværende loft over EU's egne indtægter, det vil sige 1,24 % af Europas BNI. Hertil kommer midlerne til AVS-samarbejdet (EUF), som skal medtages på budgettet.
På dette grundlag har vi konsekvent, ihærdigt og målrettet revideret udgifterne, som - med en begrænsning af betalingerne til 1,15 % af BNI - giver et tilstrækkeligt finansielt spillerum. Vi er overbeviste om, at det med dette beløb er muligt at nå konkrete resultater, selv om det så afgjort ikke er tilstrækkeligt til at nå de mål, som medlemsstaterne har sat sig, og som de alle har foreslået os. Det drejer sig nemlig ikke kun om tal, men også om udgifternes effektivitet.
Vi nøjes ikke med at begrunde, hvorfor vi har brug for midlerne, men peger desuden på en ny struktur, der gør det muligt at udnytte dem bedre og mere rationelt. Det indebærer en fortsat forbedring af EU's forvaltningskultur og styreformer. På den ene side fastholder vi, at det i en lang række tilfælde er nødvendigt og mere effektivt at gribe ind på europæisk plan, men på den anden side vil Kommissionen inddrage andre aktører for at rationalisere gennemførelsen af vores aktiviteter i EU. Partnerskabet med medlemsstaterne giver ikke mindst en stadig mere aktiv mobilisering af regionerne og de lokale myndigheder.
Endelig arbejder vi på en drastisk forenkling af de instrumenter, der anvendes i øjeblikket. Blot for at nævne et eksempel foreslår vi at nedbringe antallet af de handlingsinstrumenter, der i dag anvendes inden for eksterne forbindelser, fra over 100 til seks instrumenter, som hver får tildelt et præcist politisk anvendelsesområde.
Mine damer og herrer, den meddelelse, jeg fremlægger for Dem i dag, er ikke et teknisk og regnskabsmæssigt dokument, men en politiskerklæring, og jeg vil gerne have, at den behandles som sådan. Den skal udgøre det operative grundlag for forvaltningen af de store ændringer af EU i de kommende år. Kommissærerne, Kommissionens tjenestegrene og jeg selv er gået til opgaven med energi og entusiasme. Jeg er sikker på, at denne energi og entusiasme vil skinne tydeligt igennem i resultaterne af vores arbejde. Disse sider er et udtryk for Kommissionens fornyede tillid til Europa og EU-institutionerne. Vi overlader nu teksten til Parlamentets og Rådets analyse. Det ville glæde mig, hvis den også for Dem blev et budskab fuldt af realistiske forhåbninger til vores fremtid.
Wynn (PSE ),
    Hr. formand, jeg har tre bemærkninger. Den første vedrører de beløb, der er nødvendige for at opfylde forventningerne hos alle dem, der ønsker et succesrigt Europa for fremtiden - hvad enten dette loft så skal være 1 % af BNI eller 1,24 % eller et eller andet sted midt imellem - og jeg minder alle om, at i dag er starten på noget, der sikkert bliver en 12 måneder lang proces. Selv om hr. Prodi har fremsat en udtalelse, forventer jeg ikke, hvis vi kigger på tidligere praksis, at nå frem til en konklusion inden for det næste år.
I december fremlagde hr. Colom i Naval, der er ordfører for de finansielle overslag, et arbejdsdokument i Budgetudvalget, hvor han vurderede de finansielle overslag fra deres indførelse i 1988 frem til 2002. I løbet af disse 15 år ligger budgetgennemførelsen ganske bemærkelsesværdigt på 1 % af BNP. Rådet kunne så sige, at det er alt nok, men at nå frem til et gennemsnit på 1 % i løbet af alle disse år betyder, at vi skal bruge over 1 % i nogle år. I 1993 brugte vi op til det tal, som hr. Prodi nævnte, nemlig 1,15 %. Det, jeg vil sige, er, at denne form for fleksibilitet er nødvendig, hvis vi fortsat skal have et anstændigt gennemsnit. Hvis dette gennemsnit skal være 1 %, vil der være nogle år, hvor vi bruger betydeligt mere end 1 %. Jeg er stadig ikke sikker på, om Rådets tal på 1 % omfatter EUF. Det tror jeg ikke, det gør, men det ville derfor i bedste fald betyde 1,03 %.
Jeg vil gerne komme med en bemærkning til de medlemsstater, som kritiserede stabilitetspagten for at være for ufleksibel. De burde kunne se, at hvis der var behov for fleksibilitet i stabilitetspagten, så har vi da ikke mindre brug for fleksibilitet i EU's budget, hvilket vi ikke får, hvis vi lægger os fast på 1 % som foreslået af nogle medlemsstater. Det ved vi fra udgiftsområde 4, hvor vi, hvis vi ikke havde haft fleksibilitetsinstrumentet, ikke kunne have finansieret aktiviteterne i Kosovo, Serbien, Afghanistan, Irak og andre steder. Vi har brug for fleksibilitet i budgettet.
På egne vegne vil jeg sige, at vi godt kunne klare os inden for 1 %, hvis de samme medlemsstater ikke allerede havde vedtaget, at landbrugsudgifterne skulle ligge fast indtil 2013.
Ifølge Kommissionens dokument vil et loft på 1 % af BNI ikke kunne opfylde Det Europæiske Råds forpligtelser vedrørende landbrugsstøtte. Det ville desuden underminere indfasningen af samhørighedspolitikken i de 10 nye medlemsstater og det nuværende niveau for andre politikker. Kommissionen anfører også, at der alternativt kunne vise sig at være behov for nedskæringer over en bred kam, og de eksisterende aftaler skulle så genforhandles, hvilket også gælder de beløb, som Det Europæiske Råd fastlagde på mødet i Bruxelles i oktober 2002. Jeg håber, at Rådet tager dette til efterretning.
Min anden bemærkning er rettet til Rådet. En forudsætning for at nå til enighed om de finansielle overslag er en interinstitutionel aftale. Jeg vil bare minde Rådet om, at vi er en af disse institutioner, og at det får brug for Parlamentet for at få en interinstitutionel aftale i hus. Vi er sådan set ligeglade med, om vi får en sådan eller ej, for vi henviser blot til traktatens artikel 272 og forvalter stadig budgettet, uanset hvad Rådet siger. Dette er ikke en trussel, blot en bemærkning til Rådet, som det bør komme i hu, mens vi bevæger os igennem denne procedure.
Min sidste bemærkning er, at ordføreren for de finansielle overslag i de sidste 15 år - al den tid jeg har siddet i Parlamentet og Budgetudvalget - har været hr. Colom i Naval. Dette bliver sandsynligvis hans sidste mødeperiode, og jeg ved godt, at dette er en nyhed. Han vil blive tilbudt en stilling som chef for revisionsretten i den catalanske regering, og den accepterer hans sikkert om ganske kort tid.
Jeg vil gerne takke ham for hans utrættelige arbejde; han ved mere om dette emne end nogen anden - næsten for meget! Han kan citere den interinstitutionelle aftale ord for ord, men det har jeg faktisk været glad for ved mange lejligheder. Jeg vil gerne takke ham for alt det arbejde, han har gjort i disse 15 år, og ønske ham held og lykke med hans nye stilling. Jeg håber, at jeg hermed giver udtryk for de bedste ønsker fra hele Parlamentet.
Formanden.
   - Hr. Wynn, tak for Deres indlæg og Deres meddelelse om vores kollega, hr. Colom i Navals, fremtidsplaner. På Parlamentets vegne vil jeg gerne lykønske hr. Colom i Naval med hans udnævnelse. Vi ønsker ham alt godt fremover, men jeg beklager samtidig, at vi på grund af denne udnævnelse kommer til at undvære ham inden udløbet af denne valgperiode. 
Elles (PPE-DE ).
   - Hr. formand, vi glæder os over denne eftermiddags forhandling. Som Kommissionens formand meddelte, foreligger der allerede en kommissionsbeslutning, og at Kommissionen som det første kommer til os i Parlamentet er altid rart, når der er tale om budgetanliggender.
For det første vil vi i min gruppe tilslutte os den holdning, som hr. Wynn netop har givet udtryk for: Vi vil hellere være meget forbeholdne over for, om vi overhovedet har brug for de finansielle overslag. Vi havde flerårige aftaler, som sikrer disciplinen, hvilket vi ikke havde før indførelsen af de finansielle overslag. Vi ønsker ikke, at retningslinjerne - og det er netop, hvad de finansielle overslag er - bliver et mål i sig selv. Vi må huske på her under diskussionen, at vi i henhold til artikel 272 i den nuværende traktat - ikke nødvendigvis ifølge forfatningstraktaten, men den nuværende traktat - har ret til at fortsætte budgetprocessen, og vi skal derfor være meget omhyggelige med at sikre, at Parlamentets rettigheder respekteres i hele processen.
Hvis der for det andet overhovedet skal være finansielle overslag, tilslutter vi os de tanker, som formanden har fremlagt i dag om øget fleksibilitet, bedre kategorisering og afklaring af, hvordan pengene kan bruges på den rigtige måde. Der må ikke herske nogen tvivl om, at der ikke vil blive truffet nogen som helst beslutning her i Parlamentet om disse finansielle overslags endelige karakter.
Vi må også lytte til hr. Colom i Navals råd og udnytte hans viden. Du og jeg, Joan, havde samme holdning til de sidste finansielle oversalg, og jeg er helt overbevist om, at vi også ser ens på de foreliggende, især med hensyn til deres varighed. Vi har, både i hr. Wynns beslutningsforslag og vores egen gruppes dokumenter, gjort det helt klart, at vi ikke ønsker, at de finansielle overslag rækker ind i den næste Kommissions periode, for hvordan kan vi på nogen måde forsvare rent demokratisk, at vi beslutter noget for fremtidige Parlamenter og Kommissioner? Vi bør holde os til den næste Kommissions periode, som er fem år. At foreslå en dato efter 2013 svarer til at foreslå, at et afgående Parlament forpligter et nyt efter 2014, og det er ikke rigtigt. Det er vi nødt til at acceptere.
Det sidste, jeg vil sige, er, at nu hvor EU bliver udvidet til 25 lande ved vi, at det bliver meget vanskeligt at styre en Europæisk Union. Omfatter disse finansielle overslag overhovedet Tyrkiet? Eller kommer der yderligere udgifter på den konto? Skal vi i december 2004 beslutte at indlede forhandlinger? At indlede forhandlinger på alle områder med et land, når man ikke engang kender sine eksisterende finansielle muligheder, at styre en Union med 25 lande på denne måde, vil for mange i min politiske gruppe og måske også i resten af Parlamentet være tegn på en utrolig uduelighed og uansvarlighed, for vi er nødt til at vide, hvilket grundlag vi forhandler på med et land af den størrelse.
Til sidst vil jeg derfor opfordre til, at vi, når vi skal træffe beslutning herom, undgår at lægge planer og indgå forpligtelser, som rækker alt for langt ind i fremtiden, som man gjorde det i Sovjetunionen. For det andet bør vi sikre, at vi handler demokratisk og ikke træffer beslutninger, som vi kommer til at fortryde, fordi vi har lukket lande ind, som vi ikke har finansiel kapacitet til. 
Formanden.
   - Hr. Colom i Naval, i lyset af hr. Wynns meddelelse ved jeg ikke, om dette bliver Deres sidste tale her i Parlamentet, men under alle omstændigheder har De fire minutter!
Colom i Naval (PSE ).
   - Hr. formand, jeg beder om overbærenhed. Dette er sandsynligvis min sidste tale i Parlamentet - i hvert tilfælde fra denne plads, da jeg sidder i formandsstolen i morgen og på torsdag. 

Hr. formand, giv mig bare nogle få sekunder til at takke formanden for Budgetudvalget for hans ord og Dem for Deres ord og for ros og lykønskninger fra mange af mine kolleger, som kom i dag og vidste, at det sandsynligvis er mit sidste indlæg til Parlamentet fra denne plads.
Jeg vil sige til Dem, at for en, der indledte sin politiske løbebane i den antifascistiske undergrund i en alder af 18 år, er det at have haft mulighed for at være her i Europa-Parlamentet en uforglemmelig oplevelse. Jeg opfatter mine 18 år i Europa-Parlamentet som et privilegium, og jeg vil takke alle mine kolleger, Præsidiet, og navnlig mine kolleger i Budgetudvalget og de tjenestemænd og samarbejdspartnere, som vi har haft i denne periode.
Hvis De savner mig, skal De i hvert fald vide, at jeg ikke kan tage imod betaling i min nye funktion, derfor vil jeg kunne rådgive Dem "gratis". Nu vil jeg gå over til det, forhandlingen drejer sig om.
Jeg vil for sidste gang udøve funktionen som ordfører for de finansielle overslag og sige, at vi endelig har den bebudede meddelelse fra Kommissionen om et af de afgørende emner for EU i de kommende år, som vi hidtil kun har haft kendskab til gennem presselækager eller udkast, men vi har aldrig, indtil i fredags under den trepartsdialog, vi havde i Dublin, haft en officiel meddelelse.
Kommissionens, og især hr. Prodis, indlæg har givet os et mere positivt indtryk end den tekst, som vi kendte på forhånd, hvor jeg var uenig i nogle apokalyptiske toner i den. Efter min opfattelse skal vi have en mere positiv indstilling, og jeg mener, at det er den tilgang, der skal til for at klare problemerne og forslagene til handling med henblik på at opnå økonomisk vækst i Unionen i de kommende år.
Men jeg er bange for, at vi endnu en gang begynder at bygge huset med taget eller rettere sagt med loftet først. Vi tager faktisk på forhånd udgangspunkt i et loft for budgettet og forsøger at få politikkerne til at passe ind i det i stedet for at se på politikkerne og de finansielle behov og undersøge i hvor høj grad, vi har midler at finansiere dem med.
Jeg mener, at Kommissionen er gået lidt i "seksbandens" fælde, det vil sige finansministrene for de lande, der kalder sig selv "nettobidragydere". De har foreslået, at loftet på 1 % for de finansielle overslag ikke må overskrides. Jeg mener, at den mest grundlæggende forhandlingstaktik ville kræve, at vi gik længere og var mere ambitiøse og ikke accepterede det, som Kommissionen - Kommissionen selv og budgetmyndighederne - fastsatte i 1992 for at tilfredsstille behovene i et Europæisk Fællesskab, der på det tidspunkt bestod af 12 lande. Det er den procent, som de foreslår os at fastholde. Det er efter min opfattelse et tegn på manglende ambitioner.
Vi stræber efter at forøge økonomiens konkurrenceevne, nå Lissabon-målene, bibeholde samhørighedspolitikken, finansiere udvidelsen og afhjælpe den statistiske effekt vedrørende strømmene til de fattigste regioner i de nuværende 15 medlemsstater. Vi ønsker en udenrigspolitik, en sikkerhedspolitik og måske også en forsvarspolitik, en politik for forskning og udvikling osv., men hvor skal pengene komme fra? Jeg synes, at det er vigtigt, at forslaget om en europæisk skat til sidst blev accepteret, men alligevel ...
Vi må sætte spørgsmålstegn ved, om der i disse tal ikke skjuler sig nedskæringer i de såkaldte politiske prioriteringer og - det skal understreges - inden for landbruget og strukturfondene.
Mine damer og herrer, vi burde alle sammen minde Kommissionen og Rådet om, at de finansielle overslag på grund af Rådets systematiske afvisning af det hidtil ikke har indgået i traktaterne, og så længe forfatningen ikke er trådt i kraft på de betingelser, som konventet har vedtaget, har vi ingen pligt til at underskrive den aftale eller vedtage nogen pakke for de finansielle overslag. Jeg håber, at det irske formandskab vil notere sig dette og fremskynde forfatningen.
Jeg vil ikke komme nærmere ind på varigheden, men jeg vil stille et par tekniske spørgsmål. Antallet af udgiftsområder nedsættes til fem, men der bliver flere underområder. Hvilke følger får det? Hvilke regler er der for at flytte penge eller bevillinger fra et underområde til et andet? Hvis vi har finansielle overslag, hvordan vil fleksibilitetsinstrumentet så fungere? Og vi har et tal på 1,24 %, men vær venlige at forklare jongleringen med begreberne betalingsbevillinger og forpligtelsesbevillinger og henvisningen uden forskel til bruttonationalprodukt og bruttonationalindkomst. Det er spørgsmål, der i øvrigt kan betyde en forskel på 7 milliarder euro.
Til sidst vil jeg sige, mine damer og herrer, at det europæiske projekts fremskridt i et forenet og udvidet Europa kræver generøsitet og storsynethed, og det lader til, at vi har meget større ambitioner, end vi har budget.
Formanden.
   - Jeg vil bede dem, som ikke forlader Parlamentet for at blive medlem af den catalanske revisionsret, om at respektere taletiden! 
Watson (ELDR ).
   - Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, det ser ud til, at nogle af vores medlemsstater er kommet ud i en syvårskrise, som viser sig ved en uimodståelig trang til at sikre sig den største del af kagen. Men i deres bestræbelser på at fremme egne interesser spørger medlemsstaterne ikke, hvad der er bedst for Europa.
Det Europæiske Liberale og Demokratiske Partis Gruppe mener, at regeringerne, som hr. Colom i Naval har foreslået, bør se nærmere på, hvad det er, de har bedt EU om at gøre, og først derefter give institutionerne de ressourcer, de har brug for til at udføre deres opgaver. Regeringerne bør heller ikke vise nogen nåde over for spild og svig, som jo for hovedsagens vedkommende forekommer på nationalt plan, og bør afsætte midlerne til at gennemføre vores prioriteringer for at sikre det maksimale udbytte af skatteydernes penge.
Storbritannien, Frankrig, Tyskland og tre andre stater har indgået en uhellig alliance, som alene holdes sammen af deres ihærdige ønske om at holde deres budgetbidrag nede. Selv hvis man ser bort fra de øvrige fordele, som EU køber, har EU brug for et budget, som står i forhold til Unionens ansvar. I år får vi 10 nye medlemsstater. Europa får nye, store ansvarsområder uden for sine grænser, og vi skal beskytte os mod kriminalitet og terrorisme inden for vores grænser. En genopretning af den økonomiske vækst kræver fremskridt med den ambitiøse reformdagsorden fra Lissabon. Forventer de seks medlemsstater virkelig, at EU skal gøre alt dette med 1 % af Europas bruttonationalindkomst?
Med udgifter, der er fastsat til at udgøre 1,11 % af BNI i 2006, betyder et loft på 1 % i 2007 ikke en omkalfatring, men nedskæringer. Ingen af disse medlemsstater kan fortælle os, hvor øksen skal falde. Jeg vil vædde på, at de ikke engang kan blive enige indbyrdes. Min advarsel til Europas borgere er køber, pas på! Det er de samme regeringer, som i 2002 vedtog en årlig stigning på 1 % i udgifterne til den fælles landbrugspolitik.
Hvis medlemsstaterne udviste reel vilje til at reformere den fælles landbrugspolitik, ville det være lettere at tage deres opfordringer til sparsommelighed alvorligt. Som det er nu, driver vi Unionen for lidt over 1 % af medlemsstaternes bruttonationalindkomst - og den amerikanske forbundsregerings budget er på 20 % af BNI.
Vi skal fortsat gennemføre besparelser, hvor det er muligt, men også udstyre EU med midlerne til at opfylde de målsætninger, vi selv har fastlagt. Min gruppe mener, at nøglen til større værdi ligger i en begrænset budgetstigning, så vi får en vis margen til uforudsete udgifter i forbindelse med reformen, mindre spild og mere intelligente investeringer. Ikke løfter om et mere intelligent forbrug fra medlemsstater uden vilje til at leve op til det.
Wurtz (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, jeg har ved gentagne lejligheder på vegne af min gruppe revset Det Europæiske Råds tilbøjelighed til at fastlægge nye prioriteringer for Unionen, samtidig med at det nægter den de nødvendige økonomiske midler hertil. Denne tossede politik har alt for ofte fået os til at opgive et område, som den ene dag stemples som centralt, til fordel for et andet, som den næste vurderes at være afgørende. Det er ved at tage fra Per for at give til Poul, at det i gode såvel som dårlige år er lykkedes os at overleve med et latterligt lille budget. Dette har i 2004 nået en historisk bundgrænse på under 1 % af BNP, det vil sige 20 % mindre end den maksimumsgrænse, som De 15 selv var blevet enige om for perioden 2000-2006.
Dette kortsigtede syn på Unionens ansvarsområder skaber i dag en eksplosiv situation på grund af udvidelsen. Hvis de seks medlemsstater, som er nettobidragydere til det europæiske budget, virkelig gennemfører deres plan om fra 2007 at foretage en fastfrysning af udgifterne på deres nuværende niveau, er der mange smukke løfter, der ryger sig en tur! De store offentlige projekter, som lidt hurtigt er blevet døbt "vækstinitiativ", risikerer at blive begravet én gang til. Hvad angår den regionale og sociale støtte og bevillingerne fra Samhørighedsfonden, smelter de som sne i solen for hovedparten af deres nuværende og en række af deres kommende modtagere. Farvel til samhørigheden! Farvel til solidariteten! På det sociale plan kaldes sådan noget kynisme, på det politiske plan uansvarlighed.
Denne strenge dom over de pågældende stater får mig ikke af den grund til at rose Kommissionen. Deres meddelelse, hr. kommissionsformand, er snarere lakonisk, hvad angår de valg, der skal træffes for at opfylde de behov, der tegner sig. Hvor er den proklamerede ambition, selv om udfordringen om en afbalanceret udvikling af et udvidet EU naturligvis ikke kan klares ene og alene med en forhøjelse af de finansielle overslag på en eller to tiendedele procent af BNP? Jeg minder Dem om, at Unionens befolkning vil stige med en tredjedel fra nu og til år 2007. De nye medborgere har en indkomst, som er mindre end halvt så stor som De 15, og i mange henseender tror jeg, at det berømte gør ondt på dem. Jeg hungrer således stadig efter en forklaring, hr. Prodi.
Jeg tilføjer, at Kommissionens holdning ikke er fri for modsigelser. På den ene side forventer den med rette af en række medlemslande, at de forhøjer deres nettobidrag til fællesskabsbudgettet, men på den anden side får begrænsningen af de offentlige udgifter større og større kultstatus, indtil man fremstiller Ministerrådet for en dommer for manglende overholdelse af stabilitetspagten. Man må vælge mellem gulerod og pisk.
Endvidere er der stadig mange problemer, som ikke er løst. Jeg vil kun nævne et enkelt, nemlig de regioner, som i fremtiden stort set fratages adgangen til strukturfondene, selv om deres situation ikke er mærkbart forbedret. Det er ganske enkelt sådan, at tilkomsten af fattigere regioner i Unionen automatisk, og jeg vil kalde det bureaukratisk, vil sænke tærskelen for støtteberettigelse hos disse fonde. Man forstår, at de kommende forhandlinger vækker de største bekymringer næsten overalt. Hvilket alt sammen er symptomer på, hvad jeg mere og mere opfatter som en krise i den europæiske konstruktion.
Efter bruddet i forbindelse med Irak-krigen, den "dumme" sag med stabilitetspagten eller omstændighederne omkring det fejlslagne topmøde i Bruxelles om forfatningen kommer de budgetmæssige udfordringer som en ny og lærerig afsløring af ondets omfang. Det synes ganske enkelt at være nødvendigt at støbe et nyt Europa. Over for risikoen for en farlig bølge af desillusionering blandt borgerne, findes håbet efter min mening i det øgede krav om et andet Europa. De kommende måneder vil være afgørende for, om en smuk utopi skal svinde ind eller blive til virkelighed.
Buitenweg (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke kommissionsformand Prodi for allerede på dette tidspunkt at fremlægge forslaget til de finansielle overslag. Det giver både Europa-Parlamentet og de nationale regeringer rig lejlighed til at liste vores prioriterede områder for de nærmeste år. For budgetterne er selvsagt det finansielle udtryk for den politik, som vi ønsker ført, hverken mere eller mindre. Jeg vil i den forbindelse virkelig lykønske Kommissionen. Den forsøger både ærligt og modigt at sætte beløb på indholdet af de planer, som EU's regeringschefer og også Kommissionen selv har udarbejdet i de senere år. Efter min opfattelse er Kommissionen, hvad dette angår, langt mere ærlig end de seks nettobidragydere, som i december 2003 erklærede, at de ikke ville betale så meget som en cent mere end det, de betaler nu. Jeg deler mine kollegers kritik, hvad dette forhold angår. En procent og ikke en cent mere, uden hensyntagen til udvidelsen, uden hensyntagen til, at Europa bør spille en stærkere rolle på den internationale scene, uden hensyntagen til planerne om europæisk grænseovervågning og uden hensyntagen til løftet om at gøre Europa til den mest dynamiske videnbaserede økonomi i verden. Sådanne planer annonceres altid med megen pomp og pragt, men medlemsstaterne accepterer ikke konsekvenserne heraf, når det kommer til stykket. Flere opgaver til EU og ikke mindst et større EU vil uundgåeligt stille krav om flere penge. , har jeg lyst til at sige.
Men naturligvis kan man også se nærmere på de nuværende udgifter. Der kan afgjort findes besparelser, og det spørgsmål drøfter min gruppe også gerne. Problemet er imidlertid, at de samme seks lande, som har lagt sig fast på den ene procent, også nægter at tale om yderligere reformer, når det gælder den største udgiftspost på EU's budget, nemlig landbrugspolitikken. Denne politik belønner fortsat massivt landmændene og skader dyrene og miljøet. Nettobidragyderne vil af for mig ubegribelige årsager ikke drøfte dette. Det er på tide, at vi ikke blot taler om beløbets størrelse eller om det, hr. Prodi sagde om husets tag, men også om, hvordan vi på virkelig hensigtsmæssig vis anvender skatteydernes penge. Hvad dette angår, har jeg mine tvivl med hensyn til Europa-Kommissionens forslag. Kommissionen vil afsætte betragtelige beløb under overskriften bæredygtig udvikling. Det er positivt og glæder mit "grønne hjerte". Men ser man på de forslag, De har stillet, hvori består så egentlig det bæredygtige? Europa-Kommissionen har udarbejdet en komplet strategi med henblik på at fremme forskningen, men hvorfor sker det samme ikke, når det gælder miljøet? Hvorfor har man skrinlagt alle planer om at gøre landbruget endnu mere grønt ved at fremme udviklingen af landdistrikterne på bekostning af den intensive landbrugsproduktion? Hvorfor er der ikke afsat flere midler til udvikling af landdistrikterne?
EU har ligeledes mange ambitioner, når det gælder udenrigspolitikken. Båndene til de nye nabolande bør styrkes, og Europa bør spille en væsentlig rolle på den internationale scene. Min gruppe støtter disse synspunkter. En sådan rolle kræver også, at man har gjort sig tanker om, hvorledes eksempelvis fremtidige internationale kriser skal finansieres, og det savnes i øjeblikket. Hr. Wynn påpegede også, at der, når der ikke er nogen fleksibilitet i EU's budget, altid vil være en fare for, at finansieringen sker på bekostning af andre foranstaltninger. Regningen vil således i sidste instans blive betalt eksempelvis af vores nye naboer, samtidig med at vi netop ønsker at styrke båndene til disse. Der er virkelig behov for, at der i Europa-Kommissionens planer indbygges øget fleksibilitet, også hvad angår udenrigspolitikken. Jeg ser frem til at høre mere herom. 
Turchi (UEN ).
   - Jeg vil gerne takke kommissionsformand Prodi for præsentationen af dette program, der må betragtes som vigtigt, og som utvivlsomt er anderledes end de rygter, der gik inden programmet. Alligevel kan vi selvfølgelig ikke sige, at det er en stor succes at have fastlagt den samme referencesats som tidligere, nemlig 1,24.
Jeg vil under alle omstændigheder gerne takke kommissionsformanden, eftersom han her er nået frem til en aftale, selv om den er relativ. Som ung næstformand for Budgetudvalget kan jeg dog ikke lade være med at bekymre mig og give udtryk for min frygt, når det gælder landbruget, kulturen, TEN-projekterne, teknologi, forskning, universiteter og alle de programmer, som vi har bebudet og iværksat med så stor entusiasme. I betragtning af den nært forestående udvidelse mod øst kan man efter min mening ikke sige - og det kan Rådet slet ikke - at der er tale om en vigtig aftale, for man kan kun betegne den som en aftale efter laveste fællesnævner.
Ser De - og jeg tror, at også hr. Colom i Naval, som jeg gerne vil takke for hans bidrag, Terry Wynn og kommissionsformanden kan tilslutte sig holdningen hos et ungt menneske som mig - jeg vil gerne minde om de ord, som en stor personlighed en dag udtalte, nemlig Ignazio de Loyola, som stiftede jesuiterordenen: "Jeg frygter den dag, hvor man ikke længere kæmper imod mig." Efter min mening bør vi alle kæmpe med samme ånd for at få et Europa, der så afgjort er stærkere, men hvor der også er udvikling og mulighed for at få større ressourcer til vores projekter. 
Van Dam (EDD ).
   - Hr. formand, for lidt og for meget fordærver alting, som man siger. Bemærkningen er møntet på kommissær Schreyer, som vil forøge EU's udgifter til et loft på 1,24 % af bruttonationalindkomsten. Forslaget må på forhånd betragtes som urealistisk, eftersom seks nettobidragydere ønsker at begrænse EU's budget til 1 %. Det har de seneste årtier vist sig, at tilskud til regionalpolitikken næsten er uden effekt, med Irland som undtagelsen. Det må derfor undre, at Kommissionen stiller forslag om at forhøje denne post med 23 %. Har kommissæren nogensinde hørt om tilskudsafhængighed? Vi foreslår automatisk begrænsning af nettoindtægterne, såfremt det drejer sig om medlemsstater med et velfærdsniveau, som overstiger 90 % af gennemsnitsniveauet i Europa. De pågældende lande bør årligt maksimalt netto kunne modtage 1 % af bruttonationalindkomsten. Det vil give luft til de langt fattigere regioner i tiltrædelseslandene. Måske er strukturpolitikken også mere effektiv i de pågældende lande. Fifty-fifty-fordelingen mellem gamle og nye medlemsstater, som hr. Barnier nu foreslår, er et slag i luften. Set i lyset af de stramme nationale budgetter vidner det ikke om megen politisk realitetssans, at man vil bruge penge på at udruste en europæisk institution, som i bedste fald vil være en kopi af NATO.
Hr. formand, der er et forslag, som vi bifalder. Det vedrører indførelsen af en generel korrektionsmekanisme for medlemsstater, som bidrager usædvanligt meget til finansieringen af EU. Hvad angår alle øvrige forhold anmoder vi kommissæren om at udarbejde flerårige budgetter, som ikke indeholder mere af det samme, men som byder på virkelig prioritering og reelle og realistiske valgmuligheder. 
Dell'Alba (NI ).
   - Hr. formand, jeg bifalder Kommissionens forslag - selv om det ikke særligt meget, og jeg er enig med dem, der understregede dette - om ikke at gå under det, som man har aftalt, og som i forvejen er et absolut minimum for et Europa, der er blevet større, som bliver endnu større, og som med rette ønsker at lade sin politiske indsats gå længere end til de institutionelle grænser, så der skabes en større horisont. Ud fra dette synspunkt er der ingen tvivl om, at det er vigtigt at støtte en sådan indfaldsvinkel. Men sådan som andre var inde på, burde Kommissionen i betragtning af situationen for den europæiske debat - der i høj grad er truet af tendensen til at ville udrette store ting med ingen midler - have taget et skridt mere.
Takket være Kommissionen og dens Sapir-rapport ved vi, at vi virkelig er nødt til at ændre prioriteringerne for vores investeringer og budget, hvis vi skal være konkurrencedygtige og kunne give Europa det håb og de målsætninger, som kommissionsformand Prodi talte om. Men Sapir-rapporten er blevet liggende i skuffen, fordi mange er bange for den, og fordi mange regeringer er bange for den, eftersom der er nogle ting, de ikke vil høre tale om.
Eftersom Kommissionen har fået for vane at berøre følsomme emner - hvilket den gjorde med stabilitetspagten - er der f.eks. den aftale, som vi - mens vi diskuterer den fælles landbrugspolitik - har forpligtet os til ikke at røre ved indtil 2013, og som tilsyneladende er hugget i sten. Det burde have været medtaget i redegørelsen i dag. 
Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg er enig i kommissionsformand Prodis indledende analyse, da han talte om, at de seneste år har været kendetegnet ved en imponerende samling dogmer, der er blevet udslettet, ved umuligheder, der er blevet virkeliggjort, og ved langvarige realiteter som Berlinmuren, der er faldet som libanoncederne, som der står i klassikerne. 
Jeg mener, at denne meddelelse fra Kommissionen skal ses i denne sammenhæng, hvor de kommende finansielle overslag står over for nye omstændigheder. Denne meddelelse fra Kommissionen skal suppleres med den initiativbetænkning, som Parlamentets Budgetudvalg vil udarbejde, og den skal tilpasses til de nye omstændigheder, som udvidelsen indebærer. Valget til Europa-Parlamentet vil føre til et nyt Parlament, og der vil komme en ny Kommission.
Under alle omstændigheder mener jeg, at Kommissionens arbejde og de nye udgiftsområder i budgettet skal bifaldes: at fremme bæredygtig udvikling, at gøre mennesket til centrum for vores projekt og at styrke EU's indsats udadtil, så den bliver mere synlig og effektiv.
Jeg vil også lægge meget stor vægt på de alternativer, som kommissionsformand Prodi har præsenteret os for, om at vælge mellem to modeller for Europa. Han sagde til os, at mellem det håndgribelige, det afgrænsede og det kontante Europa, med nettoresultat og nettomodtagere, har han valgt en model, der er forenelig med den foregående, som er en mere ophøjet model, en model for værdiernes Europa, fredens Europa, forståelsens, harmoniens og solidaritetens Europa. Denne solidaritet skal gå hånd i hånd med ånden og strategien fra Lissabon.
Derfor, hr. formand, glæder jeg mig over det strategiske valg, som Kommissionen har truffet i dag ved at forelægge en meddelelse, der ikke er baseret på en model for et egoistisk Europa, men på en model, hvor tallene modsvarer idealerne.
Walter (PSE ).
   - Kære formænd, mine damer og herrer, kære kolleger, i dag starter vi på nogle forhandlinger, hvor man allerede har taget de indledende skridt i form af de seneste par ugers skyggeboksning, og jeg er glad for, at forslagene endelig er kommet på bordet, således at vi kan tale om dem. Jeg har ikke så lidt selvtillid, at jeg kun føler mig bundet af det, som andre foreslår. Jeg ser heller ikke nogen grund til kun at føle mig bundet af det, som Kommissionen foreslog, lige så lidt som jeg ser nogen grund til at bruge de enkelte udtalelser fra Rådet eller dele af Rådet som målestok. Som en af de institutioner, der skal træffe beslutninger i forbindelse med de finansielle overslag, vil vi i Parlamentet beskæftige os med emnet i de kommende uger og måneder, ja sågar i de kommende år, for så lang tid kan der gå med så vanskelige forhandlinger. Her nytter det ikke noget, at man siger: Vi har en idé, og den vil vi gerne have en uendelig masse penge til. Det kan ikke være den rigtige tilgang til tingene. Men man kan heller ikke sige: Her har I en pose penge i Europa, og se så, hvor langt I kommer med den. Begge fremgangsmåder er forkerte.
Vi skal gøre noget, idet vi skal tage de udfordringer op, som vi også allerede forhandler om her i fællesskab, og så arbejde os frem punkt for punkt. Jeg kan kun sige, at vi alle - inklusive dem, som allerede har talt med store ord i dag - er nødsaget til at være fleksible på forskellige områder. Vi skal drøfte det, som vi ønsker at gøre på forsknings- og udviklingsområdet. På det sidste møde blev vi enige om, at 3 % af bruttonationalproduktet i Europa skal anvendes hertil. Disse 3 % kan imidlertid ikke indplaceres i budgettet, for dermed ville de 1,24 % eller 1,0 %, eller hvad det nu er, ikke være det papir værd, som det er skrevet på. Det vil altså sige, at vi skal give os i kast med budgetkombinationerne. Vi skal drøfte, hvad der skal gøres fremover på nationalt plan i medlemsstaterne, og vi skal drøfte, hvad vi gør bedst sammen på europæisk plan. Det skal vi gøre på alle de områder, som ligger foran os. Det inkluderer f.eks. også udenrigspolitikken, hvor Den Europæiske Udviklingsfond p.t. ikke er en del af budgettet, men vi vil integrere den. Vi skal ligeledes drøfte, hvor stor en andel vi ønsker at betale af det europæiske budget til forebyggelse af internationale konflikter, og hvilke udgifter medlemsstaterne planlægger at afholde i fremtiden. Her har vi nemlig fastsat en orienteringslinje på 0,7 % af bruttonationalproduktet. Hvad angår det retlige og det indenrigspolitiske område, skal vi kigge på, om vi ønsker at bevare de små enheder i forbindelse med Europol og Eurojust, som vi har nu, eller om der skal ske en videreudvikling på det område. Et andet spørgsmål går på, hvor stor en andel af kampen mod den organiserede kriminalitet, der skal finansieres på europæisk plan, og hvad der skal finansieres på lokalt plan. Alle disse spørgsmål skal vi tale om.
Vi skal også tale om, hvad der hører under det enkelte budget, og fra hvilket budget den pågældende andel skal finansieres. Jeg er meget fleksibel her, og jeg går ind i denne drøftelse med åbent sind, og det mener jeg er vigtigt, for ellers når vi ikke frem til at drøfte det virkelige indhold med al den krigssnak, der foregår i korridorerne i øjeblikket.
Jeg mener, at vi kan se noget godt i Deres forslag, og det vil vi kigge nærmere på. Vi vil naturligvis gerne vide, hvorfor De foreslog en løbetid på syv år for de finansielle overslag. For man skal klart og tydeligt sige, at det kan medføre, at et parlament som det nuværende - som hr. Elles sagde - i princippet holdes fuldkommen ude af drøftelserne om finansieringen af fremtidens EU. En syvårsperiode kan fremkalde en sådan situation. 
Vi skal beskæftige os med, hvilke vækstrater De lagde til grund for Deres finansielle udregninger. Jeg mener at have set, at De regner med en årlig økonomisk vækst på 4,5 %. Hvis vi opnår den vækstrate i de næste syv år i Europa, vil vi ikke have nogen problemer med finansieringen. Vi skal derfor drøfte, hvilke tal De tog udgangspunkt i, da De udregnede de samlede tal.
Vi skal drøfte den struktur, som De foreslog, for at konstatere, om den er gennemsigtig, effektiv og fleksibel. Vores interesse i at reformere landbrugspolitikken betyder også, at vi ønsker at investere midler i udviklingen af landdistrikterne inden for rammerne af den klassiske landbrugspolitik. Er det muligt i henhold til Deres forslag? Eller skal vi med sådanne nye finansielle overslag igen overvinde grænser, som ikke kan overvindes? Vi har brug for en smule fleksibilitet, fordi vi - som flere talere allerede var inde på - står over for nogle udfordringer, som vi ikke kan forudse i dag og syv år frem.
Jeg er fuldstændig overbevist om, at vi i Parlamentet bør gå selvbevidst ind i disse forhandlinger. Vi har gjort os vores egne forestillinger, og vi vil beskrive, hvordan vi forestiller os fremtidens Europa. Vi vil tale om, hvilke midler der skal anvendes hertil. Jeg glæder mig til forhandlingerne med Dem, og jeg glæder mig også til forhandlingerne med Rådet. De vil begge stå over for et selvbevidst, men seriøst og solidt Parlament.
Virrankoski (ELDR ).
   - Hr. formand, Kommissionens forslag til en finansiel ramme for perioden 2007-2013 prioriterer rigtigt, og jeg vil gerne takke kommissionsformand Prodi for det. EU halter bagud i forhold til alle vores vigtigste konkurrenter, hvad angår økonomisk vækst og konkurrenceevne, og derfor er finansielle investeringer som forudsætning for vækst det rigtige og nødvendige fokusområdet.
Forskning, tilskyndelse til tekniske fremskridt og indførelse af højteknologi fremmer vækst. Det samme gør en udbygget infrastruktur. Investering i transport- og energinetværk vil omgående skabe nye job og styrke erhvervsforholdene også i fjerne regioner og i regioner, hvor udviklingen er sakket agterud. EU, herunder de mest fjerntliggende egne, skal tages i betragtning i dette arbejde.
Ligeledes er investering i ungdommen af afgørende betydning. Programmer vedrørende almen uddannelse og erhvervsuddannelse skal udbygges og udvides, så unge nemmere kan tilpasse sig et internationalt arbejdsmiljø.
Et andet problem og en anden prioritet er struktur- og samhørighedspolitikken. De nye medlemsstater har brug for støtte til genopbygning og styrkelse af deres økonomiske forhold. Det kan imidlertid ikke tillades, at dette sker på bekostning af de økonomisk svage regioner i de gamle medlemsstater. Derfor skal tildelingen af midler øges efter en tilsvarende skala.
Hvis den udvikling, der stilles i udsigt under de finansielle rammer, skal lykkes, er det nødvendigt at foretage en grundig modernisering af administrationen. Reformen af Kommissionen i denne periode er kun et reformgrundlag. Magt og ansvar skal uddelegeres både inden for det bureaukratiske maskineri og fra Kommissionen til medlemsstaterne. 
Ortuondo Larrea (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, det fælles Europa blev skabt for at opnå fred og velstand. Det er et klogt og dobbelt mål, for man kan ikke opnå det ene uden det andet. Og en af dets grundlæggende søjler er social og territorial samhørighed, det vil sige reel ligestilling af alle borgere gennem bekæmpelse af uligevægt og ulighed, hvad angår eksisterende velstand og muligheder.
Om to måneder bliver Unionen udvidet med 10 nye medlemsstater og ca. 75 millioner borgere. Deres velstand er meget mindre end det aktuelle gennemsnit i EU med 15 medlemsstater, og hvis vi ønsker at fastholde vores dobbelte fællesskabsmål, hvis vi ønsker at overvinde uligheden, hvad angår disse nye europæere, kan vi ikke overveje at afsætte færre offentlige ressourcer til det formål, tværtimod må vi øge vores solidaritetsbestræbelser.
I denne forbindelse vil jeg fordømme, at Fællesskabets udgifter i reelle tal, betalingsbevillingerne i forhold til bruttonationalindkomsten, i de seneste år er faldet, samtidig med at bruttonationalindkomsten falder i reelle tal på grund af inflationen. Det vil sige, at vi allerede afsætter færre ressourcer til Fællesskabets udvikling, og alligevel er der nogle, som underskriverne af det velkendte "brev fra de seks", der ønsker at nedskære dem yderligere.
Jeg støtter Kommissionens forslag om, at der ikke må ske nedskæringer i fremtiden.
Queiró (UEN ).
   - Hr. formand, hr. Prodis præsentation af EU's finansielle overslag giver os mulighed for at komme med nogle korte kommentarer til den økonomiske og sociale samhørighedspolitik. Jeg har ikke til hensigt på nuværende tidspunkt at anføre, hvorvidt de finansielle overslag, som er fremlagt her af Kommissionen, repræsenterer procentgevinster for det ene eller andet land. Det er ikke grunden til, jeg blander mig.
Desuden må vi i den forbindelse ikke glemme, at de lande, der har til hensigt at nyde godt af Fællesskabets midler fra 2007, endnu mangler at tage deres største udfordring op. De skal overvinde deres strukturelle tilbageståenhed og sikre befolkningernes økonomiske og sociale samhørighed. Jeg vil derfor koncentrere mig om den politiske betydning af Kommissionens forslag. Hvis Kommissionen fastholder, eller skulle jeg sige, løber den risiko at fastholde størrelsen af EU's finansielle midler på 1,24 % af Fællesskabets bruttonationalprodukt indtil 2013, ville den foretage en afgørende investering i den europæiske solidaritetspolitik som den eneste måde at opnå homogen vækst i hele EU på i kølvandet på Lissabon-strategien.
Dette må være et primært mål på et tidspunkt, hvor vi integrerer 10 nye lande, som de lande, der drager fordel heraf, uanset om de er gamle eller nye, skal reagere på ved at udføre de afgørende reformer, som europæisk solidaritet omhandler og forudsætter. Parlamentet har derfor intet valg, men er nødt til at tilbyde politisk støtte til Kommissionens forslag. Vi skal også gøre, hvad vi kan for at sikre, at forslaget fra de seks rigeste medlemsstater - om at reducere Fællesskabets budget fra 1,24 % til 1 % af Europas BNP - ikke får lov at triumfere. Vi må derfor i stærke vendinger kritisere de politikere, som udtaler sig om Europa og solidaritet ved hjælp af fine ord, men hvis virkelige prioriteter går ud på at bevare nationale interesser. 
Bonde (EDD ).
    Hr. formand, nu starter Kommissionens kampagne for at få EU-skatter og flere midler fra skatteborgerne til EU. JuniBevægelsen foreslår i stedet et europæisk udgifts- og skattestop. Der skal ikke bevilges en krone til Bruxelles, før der er et regnskabssystem, hvor vi kan se, hvad pengene anvendes til.
I 25 år har jeg forsøgt at få detaljerede oplysninger om, hvordan EU bruger de penge, vi betaler i kontingent. Det er endnu ikke lykkedes f.eks. at lokalisere den "hr. Skummetmælk" som i mange år var den største modtager af EU-tilskud i Danmark.
Vi har endnu ikke set kontoudskrifter fra de hemmelige konti i Eurostat-skandalen. Vi ved derimod, at regnskabschefen, Marta Andreasen, som insisterede på rigtige regnskaber, nu er suspenderet på 17. måned og har forbud mod at vise sig i Kommissionens bygninger, hvor de, der beviseligt har stået for svindlen, kan gå frit omkring. Det giver ikke den tillid, der er nødvendig for at sende midler via Bruxelles. JuniBevægelsen foreslår i stedet, at EU fokuserer på de grænseoverskridende ting, vi ikke selv kan løse, og holder sig fra alt andet.
Tilskuddene til de nuværende EU-landbrugsordninger kan afvikles med 20 % om året i fem år. EU bør helt holde op med at give strukturtilskud til de rige medlemsstater. De fattige lande og de nye medlemsstater bør fritages for at betale kontingent, så der bliver en reel solidaritet og ikke bare en omfordeling fra fattige folk i rige lande til rige folk i fattigere lande.
Med en sådan reform vil nettobetalerne slippe billigere i skat, samtidig med at nettomodtagerne vil blive stillet væsentligt bedre end i dag. Lad samtidig enhver bevilling og udgift være tilgængelig på nettet. Så kan vi undgå spild, fråds og svindel. Så vil vågne journalister og medarbejdere i områder og firmaer, som modtager tilskud, hurtig kunne afsløre, når pengene misbruges, spildes eller svindles væk.
Til sidst bare nogle runde tal. Danmark betalte sidste år 15 milliarder DKK i EU-kontingent. Dansk landbrug modtog et tilskud til landbruget på 10 milliarder DKK. Den samlede nettoindtægt til dansk landbrug var kun en brøkdel af det direkte EF-tilskud. Pengene fosser ud af EU-kassen, uden at de havner hos de trængende landmænd, og det viser mere end mange ord behovet for et udgifts- og skattestop, også i EU. 
Raschhofer (NI ).
   - Kære kolleger, hr. formand, forhandlingerne om EU-budgettet bliver hårde. I tider, hvor nettobidragyderne ikke råder over ubegrænsede midler, og hvor nettomodtagerne vil beskytte deres velerhvervede rettigheder, bliver det svært at finde en konstruktiv løsning. Kommissionen foreslår, at problemet løses ved at forhøje egne indtægter. Idéen om at give EU kompetence til at indkræve skatter - stikord "europaskat" - drøftes i øjeblikket. I betragtning af den vanskelige økonomiske situation og massive spareforanstaltninger i mange EU-medlemsstater er brevet fra de seks regeringer mere end forståeligt. Hvis der spares overalt, så kan - nej, kære kolleger - så må EU ikke afvise denne spare- og reformvilje. Alt andet ville være til skade for EU's fremtid og ville i sidste ende ikke kunne retfærdiggøres over for borgerne.
I striden om EU's fremtidige finansielle midler er der to muligheder, nemlig at køre videre i den gamle skure ved at gentage de samme fejl og forsøge at finansiere det hele på én gang, eller - den anden mulighed - at se den fremtidige ramme for EU-budgettet som en chance. Siden beslutningen om at udvide EU med 10 nye medlemsstater blev truffet, har det været klart og tydeligt, at det er nødvendigt med reformer. Men indtil nu har man gået rundt som katten om den varme grød. Står det virkelig så godt til med EU's subventionspolitik? Er det forståeligt, at EU på den ene side støtter tobaksdyrkningen, mens man på den anden side forbyder tobaksreklamer? Er støtten til dyretransporterne tværs gennem Europa og ud over kontinentets grænser virkelig den højeste visdom?
Det er kun to små eksempler herpå. Men et ligger fast: Der er brug for reformer, og det er en mulighed. Det kræver imidlertid mod og sandsynligvis også politiske visioner for Europas fremtidige udformning, opgaver og muligheder. Når alt kommer til alt, er et budget blot en række politikker, som angives i talform. 
Grossetête (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, det er nødvendigt, at de finansielle overslag giver os mulighed for at opfylde de ambitioner, som vi har sat os selv for Europa, ambitioner, som indbyder os til at gå efter øget vækst og skærpet konkurrenceevne. Derfor skal vi bruge færre penge, men bruge dem bedre. Vi skal altså reformere, ikke for at gøre os i stand til at klare det hele på en gang, og heller ikke blot ved at pynte lidt på tingene, som vi har gjort hidtil, men for at gøre os i stand til at opfylde offentlighedens forventninger.
Og at opfylde offentlighedens forventninger er ganske enkelt det samme som f.eks. på det beskæftigelsespolitiske område at holde op med at etablere disse forsørgelsespolitikker, lappeløsninger eller støtteordninger. For hvis vi vil skabe 15 millioner arbejdspladser, bliver vi nødt til inden for Lissabon-dagsordenen at forny os med nye originale, dynamiske politikker, som fremmer det private initiativ. Vi skal uddanne og informere borgerne og forfølge disse politikker, som vi er begyndt at etablere, politikker, der skaber arbejdspladser, og derudover skal vi fremme strukturreformerne. Vi bør fremme investeringerne i infrastruktur, transport, kommunikation, menneskelig kapital og i forskningen, som stadig i dag er taberen, og hvis budget er alt for utilstrækkeligt efter min mening.
Vi skal ikke desto mindre huske på, at alt dette skal opfylde en målsætning om bæredygtig udvikling, som er en stabilitetsfaktor. Og vi skal afholde os fra at udråbe visse sociale kategorier som f.eks. vores stakkels landmænd som syndebukke, for vi har afgjort brug for dem, og de har brug for os.
De forslag, som Kommissionen har stillet os, beroliger os naturligvis, og jeg vil især gerne rose de forslag, som er en del af den nye regionalpolitik, som kommissær Michel Barnier har foreslået. Det valg, der er truffet, er efter min mening fremragende, for det giver den nødvendige støtte til udvidelseslandene uden af den grund at isolere de regioner i de nuværende medlemslande, som har brug for disse midler.
Faktisk skal vi fortsætte med at opfylde behovene i de geografiske områder i de 15 medlemsstater, som har brug for at fremme deres konkurrenceevne og deres vækst for at bekæmpe arbejdsløsheden. Vores medborgere vil ikke kunne forstå, hvis ikke vi gør det.
Mastorakis (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, det er klart, at Europa-Kommissionen med sit forslag tilstræber at finde en balance mellem de øgede finansielle krav i forbindelse med udvidelsen og vanskelighederne ved en kortsigtet økonomi og de stærke medlemsstaters valgmuligheder. Bæredygtig udvikling i medlemsstaterne skal imidlertid støttes, og EU's rolle som global partner skal styrkes. Desuden skal de nye finansielle overslag sende et klart politisk signal om ligebehandling og solidaritet mellem medlemsstaterne og, hvis jeg må dvæle ved dette emne, behovene i de regioner, som lider under følgerne af såkaldt "statistisk konvergens".
Borgerne i disse udviklingsregioner anser politisk samhørighed for at være det vigtigste element i at gøre idéen om Den Europæiske Union til en værdig ide, og jeg er slet ikke enig i det synspunkt, der høres her i Parlamentet, om at der ikke kommer gavnlige resultater ud af denne politik. Samtidig ønskede og accepterede borgerne i disse regioner den store udvidelse, som bliver gennemført om nogle få uger. Moralsk og politisk set er det derfor rimeligt, at disse borgere ikke mister så meget, at de mister fornemmelsen af solidaritet, som de har haft indtil nu, og kan nyde frugterne. Det er klart, at der skal være en smidig tilbagekaldelse af Fællesskabets støtte fra disse regioner med en overgangsperiode, hvor støtten trappes ned.
Det er vigtigt i den periode at sørge for tilstrækkelige midler. Alle tanker om at foretage reduktioner, især store reduktioner, i bevillinger, som må antages ellers at være overdraget til disse regioner, hvis det ikke var for udvidelsen, bringer effektiviteten af den gryende politiske samhørighed i fare og skal derfor behandles som skadelig for EU's troværdighed. 
Fiori (PPE-DE ).
   - Hr. formand for Kommissionen, det er svært at være uenig i det scenario, som De har gjort rede for i dag.
Der er to ting, som jeg er i tvivl om, og som De sikkert kan svare på. Den første ting er, at jeg i lang tid har været med i et parti, der utvivlsomt minder Dem om noget, og her har jeg lært, at for meget realisme i politik ofte er starten på en fiasko. Jeg tror, at Deres ønske om at fastholde BNP-overførselen på 1,24 %, det vil sige på det nuværende niveau - denne sats gælder i øvrigt stadig kun for 12 lande, selv om vi efterhånden er 25 og sikkert bliver endnu flere - er en holdning, hvor der ikke blot mangler ambitioner, men også mod, og det siger jeg med udgangspunkt i to aspekter. For det første har vi netop vedtaget et interventionsprogram for offentlige arbejder - nemlig kvikstartlisten - som burde være en saltvandsindsprøjtning til Europa og det indre marked, og hvor vi har brug for ressourcer og for medlemsstaternes deltagelse, og derfor er holdningen hos de seks medlemsstater, der har bedt om en nedsættelse af overførselen, efter min opfattelse meget problematisk. For det andet tror jeg, at der ud fra et taktisk synspunkt bliver tale om en noget kompleks forhandlingsfase, hvis man lægger sig fast på en holdning, når man allerede ved, at nogle af medlemsstaterne tager udgangspunkt i en sats på 1 %.
Den anden ting, som jeg er i tvivl om, er tidsplanen. Den nuværende finansielle situation er planlagt indtil udgangen af 2006, Kommissionen skal stille et forslag inden juli 2005, og aftalen skal indgås inden maj 2006. Så hvorfor haster det så meget? Hvorfor sætter vi tempoet op, når Parlamentets mandat snart udløber? Som hr. Wynn med rette mindede om, skal Europa-Parlamentet nemlig spille en meget vigtig rolle, men det er det Parlament, der bliver valgt den 13. juni, som skal spille denne rolle. 
Böge (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, hverken begrænsningen til 1 % eller Kommissionens forslag om en udvidelse til 1,24 %, hvilket i realiteten beløber sig til 1,15 %, kan være det signal, som vi skal sende til de europæiske borgere og skatteydere. Naturligvis var brevet fra de seks regeringer så kort tid efter det mislykkede topmøde en fejl med hensyn til tidspunkt, form og stil, og det var derfor fuldstændig uacceptabelt.
På samme måde vil jeg som svar på Kommissionens idéer - hr. Prodi, De har bragt nogle interessante stikord på tale, selv om vi er nødsaget til at drøfte dem langt mere indgående - sige, at det, der er hårdt brug for i de kommende måneder, er et kritisk eftersyn af EU's dagsorden, hvor der fokuseres på både positive og negative aspekter på tværs af alle opgaveområder, hvis vi ønsker at finde nogle ærlige og konkrete svar til Europas borgere. Resultatet af vores drøftelser her i dag kan selvfølgelig hverken være bindende for den nye Kommission, som stadig skal godkendes af Parlamentet, eller for det nye Parlament i dets funktion som en del af budgetmyndigheden.
Som led i en mere kritisk indstilling til tingene er det imidlertid essentielt først og fremmest at få færdiggjort forfatningstraktaten og at definere kompetencefordelingen, således at den også er i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet. Det betyder også, at hvis der i en udvidet Union tilbageføres opgaver til medlemsstaterne, vil vi have brug for færre midler til disse områder på europæisk plan. Men samtidig betyder det, at hvis der skal overføres opgaver til europæisk plan - f.eks. på det indenrigs-, sikkerheds- og udviklingspolitiske område - vil medlemsstaterne være nødsaget til at drøfte muligheden for ikke blot at forhøje EU-budgettet, men også muligheden for at reducere udgifterne på nationalt plan.
Afslutningsvis vil jeg gerne kommentere to punkter. Når alt kommer til alt, handler det ikke kun om at frigøre penge i budgettet for at kunne beskæftige sig med nye mål, forbedring af konkurrenceevnen og vækstpotentialet. Det, som efter min mening mangler her, er netop med næste måneds forhandling om midtvejsevalueringen af Lissabon-strategien in mente, at Kommissionen har forsømt at etablere den sammenhæng her med hensyn til de mange lovgivningsforslag, der er nødvendige for at opnå den bindende konsolidering på lovgivningsområdet, som virkelig vil generere vækstpotentiale og større frihed for arbejdsgiverne i hele EU. Hvis det, De foreslår i budgettet, flankeres af sådanne initiativer, vil vores troværdighed blive betydeligt forbedret.
Vi anser også muligheden for at gå tilbage til artikel 272 i traktaten, uden at binde nye parlamenter og nye institutioner, for at være et spændende alternativ.
Garriga Polledo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, ærede repræsentanter for Rådet, hr. kommissær, mine damer og herrer, vi glæder os over Kommissionens meddelelse om de nye finansielle overslag som et interessant debatemne for fremtiden. Det bliver hverken denne Kommission eller dette Parlament, der skal træffe de endelige beslutninger, men her er resultatet, og vi må takke hele kommissærkollegiet for at have taget hensyn til de forskellige holdninger. Vi betragter det som et godt forhandlingsgrundlag.
Finansielle overslag, som de tre institutioner har forhandlet indgående om, er en grundlæggende betingelse for, at udviklingen af Unionens udgifter kan styres, og for at sikre, at vækst, konkurrenceevne, beskæftigelse og økonomisk og social samhørighed har en stabil budgetmæssig ramme. Det er sådanne finansielle overslag, som Parlamentet ønsker at stemme om. Vi ville aldrig stemme for nogle finansielle overslag, der blot var baseret på en regnskabsmæssig beregning eller ensidigt var blevet påtvunget af en institution, som ikke havde forhandlet med de øvrige.
Parlamentet har allerede udtalt sig om tre aspekter af de finansielle overslag. For det første om varigheden, der som et overordnet princip i videst muligt omfang bør være sammenfaldende med varigheden af Europa-Parlamentets og Kommissionens mandatperiode.
For det andet har vi også udtalt os til fordel for, at der skal lægges større vægt på de politiske mål fra Lissabon og Göteborg. Denne udvikling afspejles i Unionens årlige budgetter, og det er klart, at uden tilstrækkelige finansielle midler er der ikke troværdige mål. Kast et blik på budgetforslaget for 2005, og De vil se, hvad budgetrestriktioner er.
For det tredje har vi gentagne gange udtalt os til fordel for nogle finansielle overslag, der er tilstrækkelige til, at samhørighedsmålet kan nås. Samhørighed er og bliver den store inspiration bag Unionens politikker sammen med vækst og stabilitet. Satsen på 0,45 % af bruttonationalindkomsten til samhørighedsforanstaltninger er blevet indført af Parlamentet og er en del af vores tilgang. At spare inden for samhørighedspolitikken er den sikre vej til fiasko.
Roche,
    Hr. formand, på vegne af Rådets formandskab takker jeg Kommissionens formand for hans fremlægning af Kommissionens politik for EU's næste flerårige finansielle rammer. Det er en vigtig meddelelse. De forestående forhandlinger får afgørende betydning for udviklingen af den udvidede Union langt ind i det kommende årti.
Det drejer sig derfor om meget mere end blot EU's finansielle rammer. Det drejer sig også om, hvilke politikker og prioriteringer der bedst opfylder borgernes forventninger. Som Budgetudvalgets formand, hr. Wynn, var inde på, vil forhandlingerne fortsætte langt ind i 2005. Det irske formandskab vil indlede drøftelserne og arbejde for at gøre dem så effektive som muligt. Kommissionens formand orienterer Coreper i morgen, og den 23. februar kommer den første drøftelse i Ministerrådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser).
Vores mål som formandskab bliver at indlede og fremme drøftelserne og i samarbejde med de efterfølgende formandskaber at kortlægge, hvordan vi bedst behandler sagen og lægger et solidt fundament for vores efterfølgere. Vi håber i den sammenhæng, at Det Europæiske Råd på sit forårsmøde vil fastlægge en tidsplan og proces for forhandlingerne. Rådet ser frem til et konstruktivt samarbejde med Parlamentet og Kommissionen om at fremme denne vigtige sag.
Jeg vil med Deres tilladelse, hr. formand, tilslutte mig Dem, hr. Wynn, og alle andre i de varmeste lykønskninger til hr. Colom i Naval, som jeg ønsker alt godt fremover. 
Prodi,
    Hr. formand, jeg vil svare meget kort, og herefter vil kommissæren, fru Schreyer, svare på de mere tekniske spørgsmål.
Der var en ting, som man generelt bemærkede under denne forhandling - en forhandling, som jeg er Dem virkeligt taknemmelig for, eftersom Parlamentet til fulde har levet op til sin institutionelle rolle på budgetområdet og givet os nogle værdifulde råd - og en kritik, som nogle fremtrædende parlamentsmedlemmer kom med, ikke mindst hr. Wynn, nemlig at vi mangler ambitioner, hvilket også hr. Fiori var inde på, og at for meget realisme virker svækkende.
Jeg vil dog gerne gøre opmærksom på, at der i forhold til tidligere er en radikal ændring i den budgetstruktur, som vi præsenterer, og det er der ikke bare set ud fra et kvantitativt synspunkt, men også set ud fra et kvalitativt synspunkt. Det er et ambitiøst forslag, som vil medføre alvorlige problemer og en heftig debat, når det skal vedtages. Jeg beder Dem om blot at se på nogle enkelte tal. Jeg talte om bæredygtig udvikling, og jeg ønskede ikke at komme med analytiske tal, for dem skal vi efter min mening nøje overveje i fællesskab, men for Lissabon-processens vedkommende stiger bevillingerne med 62,8 % - nemlig fra 47 milliarder euro i 2006 til 76 milliarder i 2013 - og i den forbindelse stiger midlerne til samhørighedsfondene med 32 %, undervisnings- og uddannelsesmidlerne med 300 %, forskningsmidlerne med 200 % og midlerne til en styrkelse af konkurrenceevnen og netværkene med 400 %. Vi har truffet nogle meget anderledes og præcise valg, der er i tråd med Lissabon-strategien, og i budgetforslaget har vi medtaget bevillingerne på retsområdet, som er et af EU's vigtige områder - det var ikke tilfældigt, at jeg nævnte det som en af EU's tre prioriteringer - hvilket betyder, at bevillingerne stiger med næsten 200 %, nemlig fra 1 milliard i 2006 til 3,6 milliarder i 2013. Jeg vil gerne gentage, at der her er tale om radikale ændringer. Endelig er der EU's rolle udadtil, hvor bevillingerne stiger med næsten 40 %, nemlig fra 11 milliarder i 2006 til 15,7 milliarder i 2013.
Vi har således truffet nogle stærke beslutninger - som forhåbentlig bliver vedtaget - der er helt i tråd med målsætningerne. Vi er ikke begyndt med at bygge taget, mine damer og herrer, men med fundamentet, og det har vi gjort ved at studere de nye målsætninger og analysere det, der er blevet besluttet i de forløbne år med Lissabon-beslutningerne og de efterfølgende beslutninger. På dette grundlag har vi tilrettelagt et konsekvent budget, og det har vi netop for at give Europa en saltvandsindsprøjtning, genskabe enheden i EU's politik for retlige og indre anliggender og på ny give EU international betydning. Vi har koncentreret vores indsats om tre områder, og dette er således en løsning, som efter min mening er både realistisk og ambitiøs. Jeg siger "realistisk", fordi det er klart, at man er nødt til at tage højde for de reelle omstændigheder, for holdningerne og for de politiske tendenser. Jeg kan forsikre Dem for, at de seks ambassadører på rad og række, som overbragte mig brevet om de 1 %, i høj grad lignede et begravelsesfølge, og det er klart, at det ikke nytter noget i et Europa, som skal gøre en indsats og fortsat udvikle sig, og som har et meget stort ansvar over for alle. Vi har taget en vigtig udfordring op, eftersom vi har truffet nogle meget stærke og radikale valg, hvilket man kan se ved at foretage en nøje og detaljeret analyse af budgettet.
Til sidst en afsluttende bemærkning. Hvorfor gik vi så tidligt i gang, hr. Fiori? Det gjorde vi af respekt for vores efterfølgere, for det er noget, der tager meget lang tid. Når vi ved valgperiodens slutning kan aflevere produktet og hele køreplanen, det vil sige vores færdige arbejde, går der som sagt ca. 12 måneder eller rettere mere, eftersom de tidligere erfaringer viser, at det er nødvendigt med 18 måneders arbejde for at finpudse det færdige produkt. Herved når vi frem til starten af 2006, nemlig januar/februar 2006. Husk, at den tid, der går med at lære procedurerne, forberede udgiftsbetingelserne og tilrettelægge udgiftsstrukturen kun lige er tilstrækkelig til, at vi kan nå de målsætninger, vi har sat os. Vi har gjort et stort, men nødvendigt stykke arbejde. Vi ved selvfølgelig udmærket, at ingen af de beslutninger, der bliver truffet i dag, bliver gennemført i denne valgperiode. Det bliver det nye Parlament, som skal træffe beslutning, men hvis vi ikke gør Parlamentet i stand til at træffe beslutning, kan udgifterne ikke foretages i begyndelsen af 2007. Det er noget, som vi har arbejdet på, for jeg kan forsikre Dem for én ting, hr. Fiori, og det er, at vi aldrig gør et stykke arbejde, som ikke er hensigtsmæssigt, og som ikke er nødvendigt. Det har været et meget stort arbejde, som vi gerne ville have undgået, hvis ikke det var for EU's bedste.
Schreyer,
    Hr. formand, kære parlamentsmedlemmer, EU står foran vigtige udfordringer, og vi skal beslutte, om - og hvordan - vi kan imødegå disse udfordringer. De mål, som medlemsstaterne fastsætter i fællesskab, er i realiteten meget ambitiøse. Inden 2010 skal EU være verdens mest konkurrencedygtige videnbaserede økonomi. Unionen skal være et fælles område med frihed, sikkerhed og retfærdighed. I Europa er vi fast besluttede på at påtage os et større ansvar i verdenspolitikken, og vi står foran den historiske genforening af kontinentet og integrationen af de nye medlemsstater i EU.
I de finansielle overslag fastsættes der en vigtig ramme for, med hvilke politikker og hvilke midler vi sammen skal forme vores fremtid. For at nå de ambitiøse mål, vi har sat os, og opfylde de stigende forventninger fra medlemsstaterne og borgerne til Unionen, skal politikkerne udstyres med tilstrækkelige midler. Der bør ikke skabes forventninger, som politikkerne ikke kan honorere. Det ville skuffe borgerne. Men vi bør kun udstyre en politik med offentlige midler, hvis vi - som formanden for Kommissionen fremførte - med overbevisning i stemmen kan sige, at vi skaber en merværdi, det vil sige, hvis vi kan gøre større gavn ved at anvende en euro på europæisk plan end på nationalt plan.
Samtidig skal man fortsat være opmærksom på kriteriet om budgetdisciplin. Det instrument, som anvendes i forbindelse med budgetdisciplinen, er en øvre grænse for egenindtægterne på 1,24 %. Kommissionen besluttede sig for at stille et forslag, som ikke kun respekterer denne øvre grænse for egenindtægterne, men som også i årsgennemsnit giver tilstrækkeligt spillerum under denne grænse. Kommissionen gav imidlertid tydeligt udtryk for, at de seks medlemsstaters forslag, hvori man plæderede for en begrænsning til 1 %, ikke kun var i modstrid med målene, men simpelthen ikke vil klare et realitetstjek. Kommissionen foreslår et gennemsnitligt niveau for forpligtelsesbevillingerne på 1,22 % for perioden 2007-2013. Hvis vi dertil lægger Den Europæiske Udviklingsfond og det gode og nye instrument, nemlig Solidaritetsfonden, ligger forpligtelsesbevillingerne på 1,26 %. Betalingsforpligtelserne vil gennemsnitligt ligge på 1,14 % af den fælles bruttonationalindkomst. Det vil sige, at den budgetvolumen, som vi foreslår, i gennemsnit ligger på 1,14 % af den fælles bruttonationalindkomst.
Jeg vil gerne sige noget om varigheden af de finansielle overslag, fordi det er et meget vigtigt spørgsmål for Parlamentet, og det med rette. Kommissionen er fuldstændig enig i, at fem år ville være den rigtige varighed både af demokratiske og institutionelle årsager. Spørgsmålet er blot, hvilket tidspunkt, der er det bedste, når man skal starte en cyklus. Vi drøftede det meget indgående. I betragtning af at landbrugsudgifterne er aftalt frem til 2013, at det i sandhed ikke er nogen bagatel at integrere de nye medlemsstater i de nye programmer, set i lyset af strukturfondene og også under hensyntagen til spørgsmålet om, hvornår man institutionelt bedst kommer ind i cyklussen, foreslog vi at fastsætte en syvårig overgangsfase, for derefter at starte en femårs cyklus.
I forbindelse med sammenligningen af tallene vil jeg gerne understrege endnu en gang, at Kommissionen nu har gjort alvor af sit forslag om at inkorporere Den Europæiske Udviklingsfond i budgettet. Tidligere har man gentagne gange givet udtryk for, at det ville være ønskeligt. I vores forslag har vi således medtaget Parlamentets mangeårige krav herom. Vi har nemlig brug for en integreret og effektiv politik for AVS-staterne, som netop er de fattigste stater i verden. Det er baggrunden for dette forslag.
Om den fleksibilitet, som flere gange er blevet nævnt her, vil jeg godt sige: Ja, vi har brug for fleksibilitet, hvis vi skal planlægge så mange år frem i tiden. Derfor sagde Kommissionen, at en revision altid er et brugbart instrument. Men vi foreslår også nye fleksibilitetsinstrumenter mellem kategorierne for at kunne justere prioriteringerne på kort sigt. Desuden foreslår vi en såkaldt væksttilpasningsfond, altså en reserve, som kan aktiveres, når man af helt specifikke årsager ønsker at gennemføre en styrkelse af en politik.
Jeg vil godt betone endnu en gang, at Kommissionen foreslår en fuldstændig integration af de nye medlemsstater i struktur- og samhørighedspolitikken. Som De ved, kalkulerer vi med et EU på 27 medlemsstater.
I den valgperiode, som snart er forbi, engagerede Parlamentet sig voldsomt og med stor succes i udvidelsen. Samtidig har Parlamentet altid været fortaler for en uddybelse af samarbejdet og for integrationen i Europa. Med andre ord har Parlamentet altid advokeret for mere Europa og for et effektivt Europa. I den forbindelse har Parlamentet også altid holdt budgetdisciplinfanen højt, og det har også båret frugt. Her mod slutningen af valgperioden kan Parlamentet nu virkelig stå frem foran borgerne og sige, at det har ydet sit bedste ud fra det europæiske budget og virkelig skabt meget Europa med kun 2,3 % af de samlede offentlige udgifter. Disse kommentarer er specielt møntet på rådsformanden. De arbejder i øjeblikket - forhåbentlig med succes - på at sikre vedtagelsen af den nye forfatning, og det er et væsentligt punkt her, at Parlamentet får flere budgetrettigheder og frem for alt også får medbestemmelse med hensyn til de finansielle overslag. Jeg mener, at de finansielle overslag skal have Parlamentets godkendelse.
Jeg vil godt sige noget henvendt til hr. Colom i Naval. Jeg er meget usikker på, hvordan forhandlingerne om de finansielle overslag skal gennemføres uden Deres store engagement og Deres markante holdninger. Når det er sagt, vil jeg gerne ønske Dem held og lykke med Deres nye arbejde. For Deres region er det virkelig et kup, at det er lykkedes at få Dem til at bestride denne nøglepost.
Afslutningsvis vil jeg gerne citere en irsk forfatter, fordi vi har irsk rådsformandskab i øjeblikket og naturligvis også til ære for formanden. Oscar Wilde skrev en gang, at vi kender udgiften på alt, men ikke værdien af noget. Jeg tror, at vi vil diskutere udgifterne meget intenst i de kommende måneder. Men det handler ikke kun om udgifter, men derimod også om fællesskabspolitik, om EU's værdier, og jeg er sikker på, at Parlamentet vil engagere sig massivt i disse forhandlinger.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Berthu (NI ),
   Før vi forhandler de finansielle overslag for 2007-2013 på plads, er det vigtigt at lægge rammen for deres politiske retningslinjer helt fast. I den henseende giver dagens forhandling Kommissionen mulighed for som så ofte før at fiske efter Europa-Parlamentets støtte for at opnå et tilstrækkeligt højt årligt bidragsniveau på 1,24 % af bruttonationalindkomsterne (uden at medregne Den Europæiske Udviklingsfond), hvilket går imod holdningen i de bidragydende medlemsstater og herunder Frankrig, som ønsker en grænse på 1 % (som i 2004).
Denne alliance mellem Parlamentet og Kommissionen er et implicit tegn på, at Unionens opgaver vokser og vokser i omfang for en dag at munde ud i et føderalt budget. Kommissionen lancerer i øvrigt samtidig en kampagne for europæisk skat.
Vi må undgå enhver form for afvigelser i den retning for ikke at nære et nyt bureaukrati og ikke bryde de målsætninger om konkurrenceevne, som blev fastsat i Lissabon. EU, som står til tjeneste for medlemsstaterne, skal ikke overtage deres opgaver med f.eks. omfordeling. Det skal kun yde en merværdi i form af koordinering, som kun kræver lettere administration og begrænsede ressourcer. Det skal leve af de bidrag, som nationerne vedtager og administrerer hvert år.
Under disse omstændigheder mener vi, at de bidragydende medlemsstaters aktuelle holdning er helt berettiget.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Denne forhandling om de nye finansielle overslag viser, at der er en kolossal kløft mellem løfter og virkelighed. Det, vi ser, er desværre en gentagelse af Agenda 2000, men det, vi egentlig havde brug for, var at øge midlerne i lyset af det stigende behov for social og økonomisk samhørighed som følge af udvidelsen og at fremme bæredygtig udvikling, kvalitetsjob, bedre sociale forhold og samarbejds- og udviklingspolitikker for de mindst udviklede lande.
Det, der sker, viser, hvor skandaløst et pres "gruppen på seks" udøvede ved at lægge et loft over EU-budgettet på 1 % af BNI, hvilket vil medføre en situation, som vi finder uacceptabel. Dette understreges også af Kommissionens uacceptable forslag, der ikke tager hensyn til behovene i tiltrædelseslandene, den stigende sociale ulighed, den rystende arbejdsløshed eller den fattigdom og udstødelse, vi oplever i nuværende EU-medlemsstater såsom Portugal.
Det drejer sig imidlertid ikke kun om finanser. Vi skal lægge lige så stor vægt på prioriteringer og revision af målsætningerne og af de tilsvarende samhørigheds- og budgetstrukturinstrumenter. De grundlæggende principper om konkurrenceevne, strategisk omlægning baseret på Lissabon-strategien, omlægning af udenrigspolitikken i retning af aktiviteter inden for rammerne af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik samt det europæiske fysiske og funktionelle udviklingsperspektiv og om interne politikker baseret på spørgsmål om immigration, lov og orden og grænsekontrol indeholder elementer, som kan føre den europæiske integration ad en farlig vej.

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er spørgetiden, men vi begynder med et indlæg til forretningsordenen af hr. Dupuis, som jeg giver ordet for en kort bemærkning. 
Dupuis (NI ).
   - Hr. formand, der foregår nogle underlige ting i administrationen af vores spørgsmål. I december stillede jeg et spørgsmål om Kroatien. Det blev udskudt fra januarmødet til dette møde. Jeg var i den gode tro, at det var udskudt, fordi hr. Verheugen skulle have været med os på dette møde, og at andre kolleger også havde stillet spørgsmål om Kroatiens tiltrædelse. Men det var ikke tilfældet! Derudover finder jeg ikke blot mit spørgsmål nederst på listen og ikke blandt de øverste, hvilket ville have været logisk, eftersom det blev taget af januarmødet, jeg ved også, at det ikke vil være muligt at få et svar på mødet. Og jeg har naturligvis ikke kunnet stille et andet spørgsmål til februarmødet.
Jeg ønsker, at tjenestegrenene noterer sig dette faktum, og at det kommer til at stå i protokollen for dette møde, for jeg mener virkelig ikke, at det kan være rigtigt. Der foregår mange meget underlige ting i forbindelse med Kroatiens tiltrædelsesproces. Der er lande, som blokerer for processen, og som jeg vil nævne ved navn, nemlig Storbritannien og Nederlandene. Det haster med at få en forhandling for at klarlægge alt dette.
Formanden.
   - Hr. Dupuis, det er Kommissionen, som bestemmer, hvilke kommissærer der kommer til spørgetiden, og fordeler spørgsmålene. Under alle omstændigheder noterer vi os det, De har sagt, og viderebringer det til Kommissionen.
Næste punkt på dagsordenen er spørgetiden (B5-0007/2004).
Vi behandler en række spørgsmål til Kommissionen.
Formanden.
   - Da spørgeren ikke er til stede, bortfalder spørgsmål nr. 34.
Kan Kommissionen give oplysninger om, hvilke foranstaltninger den er i færd med at fremme for at støtte lavprisflyrejser i Europa i betragtning af, at det store flertal af EU-borgerne fuldt ud støtter og anerkender betydningen af lavprisselskaber inden for EU?
De Palacio,
   Som følge af liberaliseringen af lufttransporten i EU i begyndelsen af 1990'erne - der i øvrigt skete på baggrund af forslag til retsakter fra Kommissionen - kan vi konstatere, at konkurrencen mellem de forskellige luftfartsselskaber i EU er øget, og at brugerne kan glæde sig over lavere priser og bedre udbud.
I denne sammenhæng er der opstået et nyt fænomen, nemlig de såkaldte lavprisselskaber. Set med Kommissionens øjne er denne udvikling positiv. Den øger udbuddet for passagererne, fører til større økonomisk aktivitet og flere muligheder for forbrugerne, og desuden giver den mulighed for lavere priser.
Kommissionens indsats har til formål at sikre, at denne udvikling fortsætter gennem streng håndhævelse af konkurrencereglerne og reglerne for statsstøtte.
I den forbindelse skal jeg sige, at vi ikke har til opgave at støtte den ene eller den anden sektor, men at tilbyde nogle afbalancerede bestemmelser, der giver de forskellige luftfartsaktiviteter mulighed for at udvikle sig: de traditionelle selskaber med deres forretningsstil og de nye såkaldte lavprisselskaber, der har et noget anderledes marked, og som utvivlsomt har øget konkurrencen, udbuddet og brugernes muligheder væsentligt.
Collins (UEN ).
   - Jeg vil gerne takke kommissæren for hendes svar og stille et deraf afledt spørgsmål. Er det i lyset af Kommissionens nylige undersøgelse af Ryanairs ordning i Charleroi-lufthavnen ikke sådan nu, at de regionale lufthavne i Europa er usikre på, hvordan reglerne om statsstøtte vil blive anvendt fremover, og at dette i sig selv vil kollidere med de legitime kommercielle beslutninger, de gerne vil træffe, samt med deres fremtidige udvikling? 
De Palacio,
    Jeg mener tværtimod, at den løsning og det svar, som Kommissionen har givet på spørgsmålet om Ryanair i Charleroi - der ikke drejer sig så meget om Ryanair, men mere om den statsstøtte, som Charleroi-lufthavnen giver, og det er problemet - åbner nye muligheder for at fremme og udvikle de regionale lufthavne, der er drivkraften bag regional udvikling, og for, at de såkaldte lavprisselskaber kan operere fra disse lufthavne.
Jeg synes, at Kommissionens beslutning er afbalanceret. Kommissionen har godkendt størstedelen af den støtte, som Ryanair har modtaget i denne periode. Den har godt nok fastsat nogle grænser med hensyn til tiden og især med hensyn til, at denne støtte skal være til rådighed for ethvert andet selskab, der er rede til at udføre den samme type aktivitet, og det er af hensyn til ligebehandling af alle selskaber, der opererer i Europa, og til gennemsigtigheden i denne type operationer.
Men jeg vil understrege, at jeg mener, at beslutningen om Charleroi støtter de regionale lufthavne og lavprisselskaberne.
Det er værd at huske på, at vi ikke indledte Charleroi-sagen på eget initiativ, men fordi Kommissionen havde modtaget nogle klager, som den som bekendt er forpligtet til at behandle. Der er faktisk også kommet klager over andre lufthavne i forskellige lande i Europa. Dem vil vi behandle i de kommende måneder, når alle forhold i de enkelte sager er belyst. Jeg mener, at vi på den måde bidrager til at afklare situationen, for en række andre regionale lufthavne vil som følge af udfaldet af Charleroi-sagen kunne give luftfartsselskaberne lignende betingelser, hvilket vil give dem mulighed for at ekspandere og gennemføre deres aktiviteter.
Rübig (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, det er kommet frem, at jernbaneselskaberne nu konkurrerer med flyselskabernes billigbilletter. Hvordan vil det påvirke Deres holdning til den statsstøtte, som i øjeblikket gives til jernbaneselskaberne? Vil der også her blive tale om begrænsninger i mulighederne? I Østrig anvender man f.eks. 7 % af budgettet til jernbanerne. Det svarer til ca. 500 euro pr. indbygger i statsstøtte til jernbanerne, som nu er i direkte konkurrence med de privatejede billigfly. Der foreligger altså en situation med illoyal konkurrence mellem billige flybilletter på den ene og billige togbilletter på den anden side. Det ville glæde mig meget, hvis De ville træffe lignende foranstaltninger over for jernbanerne.
De Palacio,
   Jeg vil minde medlemmet om, at vi i jernbanesektoren endnu ikke har liberaliseret personbefordringen. Derfor fungerer jernbanerne i de enkelte lande, som man finder det bedst, og de modtager den støtte, som de enkelte lande er rede til at yde dem ud fra kriterier om f.eks. offentlige tjenesteydelser og opretholdelse af selskaberne.
Derfor er det for øjeblikket muligt, at lavprisselskaberne konkurrerer med jernbanerne, men jernbanerne modtager statsstøtte i næsten alle lande.
På et senere tidspunkt, efter en diskussion af den tredje jernbanepakke, som Parlamentet forhåbentlig modtager inden længe, og som jeg håber at det kommende Parlament og den kommende Kommission kan afslutte, planlægger vi at indføre konkurrence inden for passagerbefordring med tog på internationale strækninger, men ikke på nationale strækninger.
Til den tid må vi se på virkningerne på konkurrencen, men jeg vil understrege, at den støtte, som vi har godkendt, er begrænset i tid og mængde. Den må aldrig overstige 50 % af driftsudgifterne, og desuden skal den være aftagende og må højst ydes i fem år.
Jeg mener, at det er en afbalanceret beslutning, der giver mulighed for at kombinere støtte til en regional lufthavn, der som sagt er en drivkraft og skaber økonomisk aktivitet i en region. For Vallonien - som er en mål 1-region, der befinder sig under EU-gennemsnittet - er det det, der berettiger støtten, ikke om der er billige billetter eller ej. At et luftfartsselskab tilbyder kunderne billige billetter, berettiger det ikke til at modtage offentlig støtte.
Det, der berettiger til, at der kan godkendes offentlig støtte på et givet tidspunkt, og at Charleroi giver den til Ryanair, er, at Charleroi er en regional lufthavn i en svag region, er drivkraft og aktivitet i den region, hvilket er noget helt andet, og bidrager til, at der indføres nye ruter og ny forbindelser.
Vi har også givet mulighed for at yde støtte i luftfartssektoren, når betingelsen om offentlige tjenesteydelser er opfyldt. Det gælder f.eks. øer i den yderste periferi og øgrupper af hensyn til indenlandske offentlige tjenesteydelser. Også i det tilfælde skal betingelserne om gennemsigtighed, konkurrence og ligebehandling opfyldes.
Formanden.
Vil Kommissionen venligst oplyse, om og i givet fald hvordan den har til hensigt at give oplysninger til og/eller rådgive kandidatlandene om den frie bevægelighed fra kandidatlandene efter den 1. maj?
Diamantopoulou,
    Hr. formand, Kommissionen har allerede truffet foranstaltninger til at informere borgerne om overgangsordningerne vedrørende arbejdskraftens frie bevægelighed.
En elektronisk vejledning om arbejdskraftens frie bevægelighed til de nye medlemsstater findes allerede på Kommissionens websted på 20 sprog. Desuden vil der snart blive udgivet en trykt brochure på alle sprogene.
Hvad medlemsstaterne angår, så skal vi gøre det klart, at i henhold til traktaten kan adgang til arbejdsmarkedet i de to første år efter tiltrædelsen være omfattet af bilaterale aftaler eller nationale beslutninger truffet af medlemsstaterne. Desuden er medlemsstaterne i henhold til traktaten ikke forpligtet til at fortælle Kommissionen, hvad de påtænker at gøre på dette trin. Af hensyn til gennemsigtigheden har Kommissionen dog bedt medlemsstaterne om at oplyse deres holdning, og jeg kan fortælle, at Det Forenede Kongerige og Irland foreløbig har meddelt, at de vil åbne deres jobmarkeder fuldstændig, mens Østrig, Tyskland, Belgien, Finland og Danmark har meddelt, at de vil indføre nationale foranstaltninger i de to første år. Østrig og Tyskland har desuden meddelt, at de vil påberåbe sig beskyttelsesklausulen for at begrænse adgangen til visse servicesektorer, som er nævnt i traktaten. Når vi har alle oplysningerne fra alle medlemsstaterne, skal vi nok informere Parlamentet.
Kommissionen har i øvrigt løbende kontakt og samarbejde med medlemsstaternes myndigheder, så vi kan garantere en ensartet anvendelse af overgangsordningerne, og vi vil gå i gang med at udarbejde visse fortolkningsmæssige retningslinjer på grundlag af samarbejde og rådslagning med medlemsstaterne. 
Moraes (PSE ).
   - Tak for Deres svar, fru kommissær. Deres kollega, hr. Vitorino, har også tidligere besvaret spørgsmålet meget omfattende og indgående, hvor han sagde, at de overdrevne tal, som blev forudsat for Portugal, da dette land blev medlem af EU, var skudt langt over målet. Vi er nu vidne til samme fænomen med påstande om, at vi kan forvente en bølge af arbejdskraft fra tiltrædelseslandene.
Jeg vil ikke bede Kommissionen om at fremlægge oplysninger, som den ikke er lovmæssigt forpligtet til at udlevere. Jeg er glad for samarbejdet mellem Kommissionen og medlemsstaterne. Men vi blander tingene sammen. Vores ædle mål med udvidelsen har skabt forvirring hos Europas borgere, som nu er bekymrede over det ekstremt høje antal personer, som ifølge prognoserne vil komme til Europa. Jeg er ikke enig i disse ekstreme prognoser, men det er Kommissionens pligt at fremlægge fornuftige oplysninger om, hvad vi kan forvente, og hvad det kommer til at betyde for den frie bevægelighed og også for socialsikringsordningerne - om end disse er medlemsstaternes ansvar. Dette budskab er ikke kommet igennem.
Og nu til noget mere positivt. Jeg vil gerne stille et spørgsmål vedrørende bevægelsen den anden vej - altså folk fra de nuværende medlemsstater, som f.eks. gerne vil bo i Cypern, når de er blevet pensioneret, eller arbejde i Polen. Vi modtager spørgsmål om dette positive element af bevægelsen. Vil Kommissionen komme med disse oplysninger? 
Diamantopoulou,
    Det er let at forstå, at den offentlige mening er bekymret over indvirkningen på medlemsstaternes arbejdsmarked, især i de lande, der grænser op til de nye medlemsstater. Jeg har gentagne gange sagt, at der er udarbejdet mange uvildige undersøgelser om indvandrerstrømmen lige efter udvidelsen, og som alle går ud fra, at de 10 nye lande kommer med i EU på samme tid. Den generelle konklusion i disse undersøgelser er, at mobiliteten fra de nye medlemsstater til de nuværende 15 medlemsstater sandsynligvis bliver ret begrænset.
Med hensyn til spørgsmålene om sociale rettigheder vil jeg gerne gentage to ting. For det første: Fra det øjeblik en arbejdstager arbejder lovligt i en medlemsstat, opnår den pågældende alle sociale rettigheder og adgang til alle former for ydelser og socialsikringssystemer. Hvad angår pensionsrettigheder, vedtog vi under det italienske formandskab en forordning om sociale rettigheder og pensionsrettigheder for arbejdstagere, ikke kun fra de nye lande, men også fra tredjelande. Denne forordning indeholder et konkret svar på spørgsmålet om pensionsrettigheder. 
Kirkhope (PPE-DE ).
   - I forlængelse af dette spørgsmål, fru kommissær, vil jeg gerne komme ind på spørgsmålet om henholdsvis undtagelser og forordninger, som anvendes ensidigt af lande, som ikke har anmodet om undtagelser. For Det Forenede Kongeriges vedkommende har man her sagt, at man ikke vil sætte hindringer i vejen for dem, der ønsker at komme hertil for at arbejde. Men her i 11. time taler man nu om en række bestemmelser af national karakter i relation til vores socialsikring og andre systemer, som vil medføre forskelsbehandling.
Har Kommissionen en mening om dette, eller har den det fint med at lade det være helt op til nationalregeringerne at beslutte, hvordan de vil behandle denne sag i de første to år? 
Diamantopoulou,
    Hr. formand, de to første år er i overensstemmelse med Rådets beslutning om forvaltning af overgangsperioder et rent nationalt anliggende. EU kan ikke blande sig, uanset om der er tale om nationale aftaler og lovgivning, eller det drejer sig om bilaterale aftaler mellem de nye lande og de eksisterende medlemsstater. Vi skal dog huske på, at alle aftaler skal være i overensstemmelse med de eksisterende europæiske institutionelle rammer. Der er ikke tale om diskriminering, fordi et land ønsker andre ordninger end et andet. 
Rübig (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, i de seneste par uger har Slovakiet indført en indkomstskat på 19 % og en selskabsskat på 19 %. Det har resulteret i, at mange østrigske virksomheder nu planlægger at slå sig ned i Slovakiet og således naturligvis også vil have deres ansatte beskæftiget i Slovakiet. Har Kommissionen egentlig nogle undersøgelser af, hvor mange arbejdstagere der formodes at ville migrere fra det nuværende EU til disse attraktive skatteområder i forbindelse med virksomhedernes udflytning hertil? Vil balancen blive bevaret, eller vil der i de to første år blive tale om en markant afvandring af arbejdstagere fra medlemsstaterne, især fordi muligheden for at flytte fra de nye medlemsstater til det nuværende EU først vil blive aktuel på et senere tidspunkt? Mange tak.
Diamantopoulou,
    Der findes naturligvis undersøgelser af virksomheders flytning fra medlemsstaterne til de nye lande, men jeg ville mene, at den store bølge af flytninger er overstået, og i dag, hvor de nye lande har forpligtet sig til fuldt ud at indføre europæisk lovning, hvad angår det indre marked og arbejdsmarkedet, har virksomhederne ikke det samme incitament som tidligere. Der er naturligvis stadig spørgsmålet om lave lønomkostninger, men det ved vi, og derfor fokuserer beskæftigelsesstrategien på investering i menneskelige ressourcer og grundlæggende ændringer i jobstrukturen i Europa. 
Formanden.
Hvor vellykket synes Kommissionen, at EU's femårsplan der udløber i år, har været, i betragtning af hvordan vores gader flyder med heroin og andre stoffer?
Vitorino,
    EU's narkotikastrategi for 2000-2004 danner rammen om en balanceret og integreret tilgang til alle narkotikarelaterede aktiviteter i EU. De nye medlemsstater og kandidatlandene, der også har tilsluttet sig den, har i mellemtiden indført nationale narkotikastrategier og med støtte fra Phare-programmet forbedret deres kapacitet til at gribe ind over for narkotika. EU har også en række narkotikahandlingsplaner, som involverer forskellige regioner, der enten fremstiller eller fungerer som transitlande for narkotika, f.eks. Latinamerika, Centralasien og Balkanlandene.
Undersøgelser viser, at det er vanskeligt at fastslå, om der er en forbindelse mellem en bestemt linje i narkotikapolitikken og narkotikasituationen. Adgang til og omhyggelig evaluering af relevante, pålidelige oplysninger er utvivlsomt centrale elementer i udviklingen af en videnskabeligt baseret narkotikapolitik. Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug og Europol udgør i denne sammenhæng en del af grundlaget for Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om midtvejsevalueringen af EU's handlingsplan om narkotika. Denne midtvejsevaluering var første skridt i en længere proces. Inden årets udgang får vi den endelige evaluering. Uden at foregribe resultaterne af evalueringen kan man allerede nu iagttage følgende udvikling på EU's narkotikamarkeder:
Antallet af beslaglæggelser af heroin er steget siden 2001. Ifølge vores skøn er prisen på gaden relativt stabil eller endog faldende. Antallet af heroinnarkomaner ser ud til at være relativt stabilt i EU, om end der er udtalte forskelle mellem medlemsstaterne. Cannabis er fortsat det mest udbredte ulovlige narkotikum, og brugen er stadig stigende i medlemsstaterne. Brugen af designerdrugs som ecstasy og af kokain er angiveligt også stigende i visse befolkningsgrupper, selv om disse narkotikaformer stadig ikke er udbredte i den brede befolkning. 
Newton Dunn (ELDR ).
   - Tak, hr. kommissær, for dette nyttige og informative svar. Jeg tror ikke, at skylden for dette problem kan placeres hos Dem, for De har ikke så mange bataljoner til Deres rådighed! De kan kun slå tonen an.
Faldet i heroinprisen tyder på, at heroinudbuddet er stigende. Vi ved, at høsten i Afghanistan bliver større og større, og med det stigende forbrug af cannabis og designerdrugs er det helt klart ikke os, der vinder slaget. Så mit spørgsmål er: Hvordan kan vi styrke politiets indsats i Europa for at bekæmpe brug og salg af narkotika? 
Vitorino,
    Tak, fordi De erkender, at man til en vis grad kan sammenligne mig med paven: Jeg har slet ikke nogen legioner! Men De har helt ret i, hr. Newton Dunn, at hovedansvaret for dette område ligger hos medlemsstaterne. Vi kan dog også gøre meget, både i vores interne og eksterne politik.
Med hensyn til den interne politik må vi sige, at Europol nu i nogle år har spillet en meget vigtig koordinerende rolle i afdækningen af de vigtigste transitruter. Når vi har opdaget en ny rute, forsøger vi at samarbejde med de pågældende lande for at hindre, at narkotikaen kommer ind i Europa.
Vi har gjort visse fremskridt i Balkan-regionen takket være samarbejdet med landene i området. Takket være støtten via Cards-programmet har vi udviklet disse landes kapacitet til at håndhæve lovgivningen for at bekæmpe narkotikasmugling.
Jeg er mindre positiv i min vurdering af situationen i Afghanistan. De tal, jeg har adgang til, viser, at valmuedyrkningen tager til i omfang, og det er helt klart, at den politiske situation i Afghanistan ikke er stabil nok til at sikre et tæt samarbejde om håndhævelse af loven for at løse problemerne med narkotikasmugling. Jeg tror, at dette emne - og jeg ved, at min kollega kommissær Patten er enig i dette - vil blive sat øverst på dagsordenen i vores forhandlinger med de afghanske myndigheder i den nærmeste fremtid. 
Sacrédeus (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil tage nogle emner op, som jeg synes har relation til narkotikaspørgsmålet. Det ene handler om Lissabon-strategien. Hvordan ser kommissæren på det øgede forbrug af narkotika og det øgede misbrug af narkotika i Unionen i lyset af, at EU i 2010 skal have den stærkeste økonomi i verden med den største vækst og med en miljømæssigt bæredygtig økonomi? Er det så at sige godt for arbejdsmarkedet, at flere og flere mennesker kaster sig ud i et narkotikamisbrug? Jeg vil også stille et følgespørgsmål om den planlagte europæiske grænsestyrke. Hvad er dens rolle i forbindelse med beslaglæggelse af narkotika?
Vitorino,
    Tak, fordi De rejste det spørgsmål. Mit svar er helt klart: Nej, det er bestemt ikke godt. For det første er det ikke godt, at folk bliver narkomaner.
Det Europæiske Overvågningscenter i Lissabon er i færd med at udvikle fem hovedindikatorer, som vil gøre det muligt for os at få mere pålidelige data, således at vi kan sammenholde medlemsstaternes data og afklare forbindelsen mellem medlemsstaternes politikker og deres indvirkning på forbrugsmønsteret. Disse indikatorer er tal for den brede befolknings narkotikaforbrug, forholdet mellem narkotikaforbrug og smitsomme sygdomme, narkorelaterede dødsfald og medlemsstaternes behandling af dem, der beder om at få behandling for deres afhængighed. Jeg håber, at arbejdet med disse indikatorer vil give os et klarere billede af situationen i Europa.
Og så vil jeg lige tilføje, at det, der bekymrer mig mest i dag, er det øgede forbrug af designerdrugs og fremkomsten af en ny narkomantype: blandingsmisbrugeren. Blandingsmisbrug er et nyt mønster, som består af en kombination af ulovlige og lovlige narkotikaformer. Vi har brug for flere undersøgelser og mere pålidelig information for at kunne bekæmpe denne nye misbrugsform, som er opstået inden for de seneste par år. 
Formanden.
   - Vi går videre til anden del af spørgetiden, hvor kommissær Barnier vil svare.
Formanden.
Der er ydet støtte fra Strukturfondene til bygningen af biologiske rensningsanlæg i mange byer i Grækenland. Ifølge nogle oplysninger, der er kommet til offentlighedens kendskab, fungerer 260 af de 290 anlæg med nedsat drift, eller også er de blevet forladt.
Kan Kommissionen oplyse, hvor mange af disse biologiske rensningsanlæg, der har modtaget støtte fra Strukturfondene, der fuldt ud er i drift, og hvor mange der har driftsproblemer samt årsagerne hertil? Hvad agter Kommissionen at gøre for at sikre, at de biologiske rensningsanlæg, der har modtaget væsentlige beløb i støtte fra fællesskabsbudgettet, kan holdes i drift og fortsætte med at fungere? 
Barnier,
    Hr. formand, hr. Alavanos stiller mig et vigtigt spørgsmål om noget, som i øvrigt altid har interesseret mig, eftersom jeg, som han ved, har været miljøminister i mit hjemland, og eftersom jeg, som De vil få at se i den fremtidige samhørighedspolitik, som vi vil præsentere i næste uge, fortsat er meget opmærksom på spørgsmål vedrørende miljøet.
Det stillede spørgsmål går på driften af rensningsanlæg i Grækenland. De oplysninger, jeg råder over, angiver, at man nu har afsluttet etableringen af 233 rensningsanlæg i Grækenland. For at dække behovene i samtlige græske kommuner burde man imidlertid bygge 600. Hovedparten af de rensningsanlæg, som allerede er bygget, eksisterer takket være samfinansiering i fællesskabsregi, enten i henhold til Samhørighedsfonden eller EFRU eller inden for rammerne af de integrerede Middelhavsprogrammer, forskellige fællesskabsstøtterammer eller fællesskabsinitiativer.
I henhold til den gældende lovgivning for EFRU og Samhørighedsfonden skal de hellenske myndigheder erklære, at anlæggene er driftsklare, når de overleverer den endelige rapport med henblik på at afslutte interventionerne. Samme lovgivning giver imidlertid ikke Kommissionen mandat til, når programmerne eller projekterne er afsluttet, selv at kontrollere, hvorvidt de samfinansierede infrastrukturer anvendes korrekt og vedligeholdes. Denne opgave, som er meget vigtig, og som jeg vil sige, næsten giver sig selv, er medlemsstaternes ansvar.
Den bestemmelse, som vi påberåber os i dag, nemlig artikel 10 i Rådets direktiv af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand, fastlægger imidlertid, at medlemsstaterne skal sørge for, og jeg citerer, at rensningsanlæggene: "drives og vedligeholdes således, at de har tilstrækkelig funktionsduelighed under alle normale lokale vejrforhold". Artikel 15, stk. 4, i samme direktiv giver Kommissionen tilladelse til at anmode om informationer om driften af alle de rensningsanlæg, hvis etablering er finansieret af strukturfonde.
Jeg kan sige til hr. Alavanos, at det er det, vi vil gøre. Hvis der har været problemer med driften, vil Kommissionen træffe de nødvendige foranstaltninger og eventuelt indlede en overtrædelsesprocedure for at sikre en ordentlig gennemførelse af fællesskabslovgivningen. I ganske særlige tilfælde og især, hvis rensningsanlæggene er blevet forladt, vil Kommissionen vurdere muligheden for at få godtgjort sine udgifter i henhold til den gældende lovgivning. Det var de nødvendige og, tror jeg, nøjagtige oplysninger, jeg ønskede at give til hr. Alavanos.
Papayannakis (GUE/NGL ).
   - Hr. kommissær, jeg takker på vegne af min ærede ven hr. Alavanos. Det er et spørgsmål, som i høj grad også interesserer mig.
Hvis jeg har forstået Dem ret, og det må De gerne bekræfte, så har Kommissionen ikke hidtil foretaget nogen inspektion på grundlag af den artikel, som giver mulighed for at kontrollere, om de biologiske rensningsanlæg er i drift. Jeg vil godt gentage det, der står i spørgsmålet, for jeg ved fra mine egne rejser rundt om i Grækenland, at de fleste biologiske rensningsanlæg enten er ude af drift, har driftsmæssige fejl eller fungerer med nedsat drift.
Dette er et meget vigtigt spørgsmål. Der er blevet sendt klager til Kommissionen og rapporter til Europa-Parlamentet. Hvornår har De tænkt Dem at foretage disse inspektioner? De sagde, at De ville foretage dem. Hvornår har De tænkt Dem at gøre det? 
Barnier,
    Kommissionens rolle er at sørge for, at medlemsstaterne og i dette tilfælde Grækenland overholder deres forpligtelser. Jeg vil i øvrigt gerne supplere mit første svar og fortælle Dem, at vi er informeret om, at Grækenland for ganske nylig har oprettet et korps af miljøinspektører. Dette korps burde have til opgave at kontrollere f.eks. alle infrastrukturer som dem, De og hr. Alavanos nævner. I alle tilfælde har Kommissionen ikke mandat til selv at gennemføre kontroller i og for den pågældende medlemsstat. Det er et subsidiaritetsspørgsmål, tror jeg. Som jeg imidlertid selv har nævnt i mit første svar, kan vi i henhold til Rådets direktiv om rensning af byspildevand, eller vi har tilladelse til, om jeg så må sige, at anmode om driftsoplysninger for alle disse rensningsanlæg. Jeg bekræfter for Dem, at jeg foranlediget af hr. Alavanos' spørgsmål vil gøre dette inden for de nærmeste uger.
Formanden.
I slutningen af december 2003 indgav den spanske regering en ansøgning om støtte til projektet vedrørende omledning af vand fra Ebro-floden til den spanske østkyst. Har Kommissionen kendskab til, at den spanske miljøminister Elvira Rodríguez den 14. januar i år meddelte, at anlægsarbejderne i forbindelse med dette projekt ville blive påpegyndt i februar 2004? Hvad er Kommissionens holdning hertil, og hvad agter den i den forbindelse at gøre i betragtning af, at den endnu ikke har taget stilling til, om projektet er bæredygtigt eller ej?
Barnier,
    Hr. formand, hr. Ferrández Lezaun stiller mig et spørgsmål, som minder mig om den forhandling, vi havde for nylig med fru Wallström i Miljøudvalget om denne omfattende Ebro-sag.
Hvad angår anlægsarbejderne i forbindelse med projektet med omledning af vand fra Ebro-floden, har de spanske myndigheder søgt om fællesskabsmidler i henhold til Samhørighedsfonden og strukturfondene. Datoerne for ansøgning om støtte til udgifterne til de forskellige delprojekter er henholdsvis den 29. december 2003 og den 1. januar 2002. Det er nu ikke længere nødvendigt for de spanske myndigheder at afvente Kommissionens afgørelse for at indlede disse projekter, eftersom den første del af anlægsarbejderne ikke på nogen måde forudsætter Kommissionens afgørelse, hvad angår deres eventuelle fællesskabsfinansiering. Med andre ord er det en ting at indlede projektet og en anden at få bekræftelse på en fællesskabsfinansiering. Derfor er det sådan, at hvis Kommissionen, når den er færdig med den undersøgelse, den vil gennemføre af projektet i forbindelse med en overordnet overvejelse omkring Ebro - som jeg sagde den anden dag til Miljøudvalget - skulle træffe en negativ afgørelse for den ene eller den anden del af det overordnede projekt, ville medlemsstaten selv skulle betale for deres omkostninger. Det er, hvad jeg kan svare på det spørgsmål, som jeg har fået.
Ferrández Lezaun (Verts/ALE ).
   - Hr. kommissær, jeg beklager, at jeg vender tilbage til et forslidt emne, men der hersker for øjeblikket stor forvirring i Spanien. Den spanske regering, for at begrænse det til det, skabte med det berømte og for nylig vedtagne Júcar-Vinalopó-projekt også et identitetsproblem, der gik ud på, hvad Ebros vand var, og hvor det ikke kunne løbe hen, i Júcar-Vinalopó-projektet, og jeg måtte stille kommissæren et spørgsmål, som jeg er meget taknemmelig over, at han har svaret på.
Men i dette tilfælde får vi det samme problem. De kender nok de alvorlige sociale og sandsynligvis miljømæssige problemer, der er i Spanien. Hvad vil der ske, hvis De, efter at anlægsarbejderne er afsluttet, uden at tage de økonomiske faktorer eller midlerne i betragtning ganske enkelt beslutter, at de ikke overholder den europæiske lovgivning? Hvad gør vi så? Bringer tingene tilbage til deres oprindelige tilstand med alle de udgifter, som det indebærer?
Derfor vil vi spørge Dem, om De ikke mener, at det fornuftigste er, at Kommissionen anmoder den spanske regering om af forsigtighedsgrunde at afbryde enhver aktivitet i forbindelse med den spanske nationale vandplan, indtil Kommissionen har truffet en beslutning.
Barnier,
    Jeg forstår godt, hr. parlamentsmedlem, at De er utålmodig og ønsker en klarlægning af sagen. Den anden dag havde vi en ret ærlig og ret konstruktiv forhandling om emnet med Miljøudvalget, og jeg gav et ret bestemt svar med fru Wallstöms samtykke. Jeg mener faktisk, at projektet, selv om der administrativt er flere finansieringskilder og især flere programmer involveret - regionalprogrammer i Andalusien, Valencia og Murcia, Samhørighedsfonden, alt sammen ret forskellige instrumenter, som alle på en eller anden måde bidrager til den eventuelle finansiering af omledningen af vand fra Ebro - danner et hele og er tilstrækkeligt strategisk til at blive undersøgt i sin helhed af Kommissionen. Det er, tror jeg, et klart svar, som går i retning af det, De ønsker.
Vi vil endnu en gang genopstille og behandle alle ansøgninger i forbindelse med en overordnet analyse af projektet. Jeg sagde for lidt siden, at der ikke for den ene eller den anden del af projektet var noget, der forbød de spanske myndigheder at påbegynde anlægsarbejderne, hvis de ønsker det. Det er nødvendigt, at gennemførelsen af disse delprojekter overholder miljøbestemmelserne. Det vil vi kontrollere. Det er et vigtigt punkt. Det er også nødvendigt, at Kommissionens vurdering af Ebro-projektet bliver positiv for at tillade fællesskabsfinansieringer. Ved at begynde anlægsarbejderne på et meget tidligt tidspunkt tager de spanske myndigheder ansvaret for en eventuel afgørelse ved Domstolen af f.eks. manglende overholdelse af den nuværende lovgivning på miljøområdet. Der er også den risiko, at de forventede finansieringer, når Kommissionens overordnede vurdering af Ebro-projektet gives efter, at arbejdet er påbegyndt, ikke følger efter.
Jeg kan ikke sige andet, rent juridisk. Det forekommer mig blot, at mit svar til Dem om den overordnede vurdering, som vi har tænkt os at give af dette projekt, som er et samlet projekt, selv om det består af flere dele, går i den retning, De ønsker.
Avilés Perea (PPE-DE ).
   - Jeg takker kommissæren mange gange for, at han har svaret så klart, ligesom han gjorde det på et møde i Miljøudvalget i forbindelse med et lignende spørgsmål stillet af hr. Ferrández.
Jeg håber, at hr. Ferrández efter dette andet svar nu helt klart ved, hvordan tingene foregår her, hvad det er, Kommissionen og den spanske regering i virkeligheden gør, det vil sige, at det står helt klart, at den spanske regering ikke optræder ulovligt ved at indlede anlægsarbejderne de steder, hvor vandomledningen fra Ebro skal være.
Jeg takker især kommissæren for hans klare svar, fordi der nogle gange viderebringes idéer, som forvirrer de spanske borgere, og jeg håber, at hr. Ferrández endelig har fået svar på alle de tvivlsspørgsmål, som han uophørligt stiller.
Formanden.
   - Jeg vil minde medlemmerne om, at de kun må tage ordet for at stille spørgsmål. De har stadig 15 sekunder tilbage, fru Avilés. Hvis De ønsker det, kan De stille et spørgsmål.
Avilés Perea (PPE-DE ).
   - Vi så gerne, at hr. Barnier oplyste os om, hvornår Kommissionen kan give os et endeligt svar på denne anmodning, som virkelig bekymrer spanierne og navnlig indbyggerne i Aragonien.
Barnier,
    Jeg ønsker ikke at forpligte mig ved at svare Dem og derefter risikere at blive modsagt. Man skal vide, at det er et komplekst projekt, og at vi vil behandle det som det sømmer sig i henhold til fællesskabslovgivningen på miljøområdet og i henhold til reglerne og endelig i henhold til denne ret originale undersøgelse, som vi vil gennemføre på overordnet plan, hvilket jeg tror, at de spanske myndigheder nu har forstået på trods af, at det i begyndelsen snarere drejede sig om at få en godkendelse projekt for projekt.
Vi vil afsige en overordnet dom over alle de elementer, som er til vores disposition, især over projektets effektivitet, og hvor stor en omkostning det er for forbrugerne. Ideelt set ville vi gerne være klar til at afsige denne dom i løbet af den kommende sommer, ved udgangen af det nuværende halvår. Vi har foretaget forudgående undersøgelser, interne høringer og økonomiske analyser. Kommissionens dom omfatter samlet set selve de tekniske projekter, men vil også gælde den økonomiske analyse, som bliver foretaget af dem. Der er jo tale om én stor miljøbyggeplads, og derfor vil vi foretage nogle seriøse undersøgelser, som burde give os mulighed for at give en overordnet vurdering af projektet om Ebro i løbet af den kommende sommer.
Bergaz Conesa (GUE/NGL ).
   - På mødet den 16. med kommissær Wallström og Dem selv blev jeg rigtig klar over, at Parlamentets forslag er en fejl. Før jeg taler om hr. Ferrández' spørgsmål og Deres svar, vil jeg sige, at jeg er fra Valencia, fra bredden af Júcar-floden, der i dag er ved at dø, fordi der ikke er lavet en ordentlig undersøgelse af miljøvirkningerne.
Vi ved alle sammen, at et anlægsarbejde i den størrelsesorden ikke kan gøres ugjort, efter at det er udført. Derfor ville den socioøkonomiske virkning og ødelæggelsen og forværringen af miljøet være mindre, hvis Parlamentet i dag sendte en skrivelse til den spanske regering om, at den bør afbryde projektet af forsigtighedshensyn, indtil Parlamentet har undersøgt det.
Barnier,
    Vi har tydeligvis brug for langt mere tid til at drøfte dette emne, som optager Europa-Parlamentet og parlamentsmedlemmer af enhver overbevisning meget. Frue, Kommissionen har ikke i de to tilfælde, som jeg nævnte for lidt siden, og som var genstand for det spørgsmål, jeg blev stillet, mulighed for en forebyggende suspension. Det er jeg nødt til at sige Dem. Vi har strakt os tilstrækkeligt ved at sige, at vi i betragtning af projektets størrelse og alle dets miljømæssige, socioøkonomiske og tekniske dimensioner besluttede at foretage en overordnet vurdering.
I mellemtiden kan nogle af anlægsarbejderne begynde. De vil ikke være afsluttet i juni eller juli. Under alle omstændigheder vil Kommissionen i løbet af næste sommer sige, hvorvidt projektet forekommer os realistisk og gennemførligt, eller om der er risici og problemer forbundet med det. På den baggrund træffer vi nogle beslutninger om f.eks. forpligtelsen af de europæiske bevillinger, som afventes. Jeg kan ikke strække mig yderligere i mit svar i dag, men vil gerne takke Dem for Deres bemærkninger og tilkendegivelser.
Formanden.
Et af de grundlæggende elementer i forbindelse med etablering af et europæisk rum er det grænseoverskridende samarbejde. Ved gentagne lejligheder har det vist sig at være vanskeligt at etablere et tilfredsstillende samarbejde på grund af de forskelligheder, der er i nabolandes lovgivninger og, fordi der ikke forefindes et offentligretligt fællesskabsinstrument, som muliggør denne form for samarbejde.
Har Europa-Kommissionen til hensigt snart at fremsætte et forslag til en juridisk ramme, som vil gøre det muligt at etablere et grænseoverskridende EU-samarbejde mellem statslige, regionale og lokale administrationer?
Barnier,
    Hr. formand, jeg takker Dem for at give mig lov til at svare hr. Vallvé, for dette er også et vigtigt spørgsmål. Ligesom hr. Vallvé vurderer Kommissionen, at det grænseoverskridende samarbejde er et nøgleelement i den europæiske integration. Jeg har i øvrigt i en anden sammenhæng, nemlig i Konventet om Den Europæiske Unions Fremtid - som jeg har deltaget i - gentagne gange foreslået, at forfatningsudkastet danner et forfatningsgrundlag for dette samarbejde.
Under alle omstændigheder kræver en harmonisk og afbalanceret integration af hele Unionen, at især det grænseoverskridende samarbejde understøttes. Det er det, vi gør med fællesskabsinitiativet Interreg III, som indeholder en A-del, der er specifikt tilegnet styrkelse af det grænseoverskridende samarbejde. Jeg er imidlertid fuldt ud bevidst om de vanskeligheder, som medlemsstaterne, regionerne og de lokale myndigheder er stødt på for at iværksætte de grænseoverskridende samarbejdsprojekter i henhold til Interreg.
Disse vanskeligheder skyldes hovedsageligt nødvendigheden af, at de partnere, som befinder sig på den ene og den anden side af en grænse, overholder national lovgivning samt de administrative regler og procedurer i deres egne medlemsstater. Og det siger jeg, hr. formand, med en vis erfaring, eftersom jeg i 17 år har været formand for en fransk grænseregion, og fordi jeg har ledet mange projekter, der har mødt de vanskeligheder, som jeg netop har nævnt, i samarbejdet med den anden side, Val d'Aoste i Italien.
Vi skal altså finde en varig og fælles løsning på problemet. Kommissionen har indledt en undersøgelse for at afdække de vanskeligheder, som forvaltningsmyndighederne for disse programmer møder, og komme med mulige forslag til løsninger. Resultaterne af denne undersøgelse bliver offentliggjort til foråret 2004, i god tid inden Kommissionen skal foreslå egnede lovgivningsmæssige foranstaltninger inden for rammen af den fremtidige lovgivning, som skal finde anvendelse på den kommende programmeringsperiode for strukturfondene. Jeg tror, at lovforslaget vil blive fremlagt i juni.
Som De ved, skal Kommissionen i næste uge, mine damer og herrer, den 18. februar vedtage den tredje beretning om økonomisk og social samhørighed, som jeg vil præsentere for Europa-Parlamentet. Denne beretning indeholder forslag til en reformeret og styrket samhørighedspolitik efter 2006. Oprettelse af et juridisk instrument til det grænseoverskridende samarbejde, som hr. Vallvé ønsker, bør indgå i de forslag, som Kommissionen støtter i sin tredje beretning om samhørigheden.
Vallvé (ELDR ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, jeg svarer Dem på Deres eget sprog. Jeg vil gerne takke Dem for Deres indlæg og sige, at jeg håber, at vi får lejlighed til at høre Dem ved fremlæggelsen af samhørighedsberetningen, som for første gang også bliver en beretning om territorial samhørighed og ikke kun om den økonomiske og sociale samhørighed.
Jeg tror heller ikke, at den territoriale samhørighed ville være mulig uden et reelt instrument til at styrke det grænseoverskridende samarbejde. Det er klart, at byerne og regionerne og i Frankrigs tilfælde departementerne har vanskeligt ved at udarbejde grænseoverskridende samarbejdsprogrammer, når man tager de forskellige lovgivninger i de forskellige medlemsstater i betragtning. Det er altså efter min mening på europæisk niveau, vi burde opfinde et instrument, som gør dette samarbejde muligt og enkelt, forhåbentlig. Vi afventer et lovforslag i den retning, som bidrager til at styrke båndene mellem de forskellige europæiske medlemsstater for at fjerne det, der er tilbage af de grænser, som Robert Schuman definerede som ar efter Europas historie.
Barnier,
   Hr. Vallvé, det var ikke et spørgsmål til mig, det var en opmuntring. De kommer ikke til at vente længe, for som jeg har fortalt Dem, vil jeg fremlægge samhørighedsberetningen næste onsdag sammen med fru Diamantopoulou og hr. Fischler. Jeg håber i øvrigt, at vi bliver i stand til at gøre det her i denne sal eller i Bruxelles under en udvidet Formandskonference, men det er jeg ikke sikker på endnu. Under alle omstændigheder vil vi i beretningen, hr. Vallvé, bevæge os i den retning, De ønsker.
Jeg vil sige tingene ligeud, og eftersom jeg har sagt det i samhørighedsberetningen og har arbejdet meget sammen med mine tjenester og Kommissionens juridiske tjenester og desuden har fået støtte fra Dem, håber jeg, at jeg i det lovgivningsprogram, som fastlægger forordningerne for den fremtidige samhørighedspolitik, klart vil kunne tilfredsstille Dem med forslaget om, hvad der kunne være en slags grænseoverskridende lokale myndigheder. Det er de retninger, vi arbejder i.
Formanden.
   - Hr. Barnier havde ret, da han sagde, at der ikke var noget udtrykkeligt spørgsmål. Jeg mente, at det kunne fortolkes som et spørgsmål, men hjælp er altid velkommen. Derfor er denne dialog altid positiv.
Hr. Ortuondo Larrea har et tillægsspørgsmål.
Ortuondo Larrea (Verts/ALE ).
   - Hr. kommissær, som De nok ved, findes der et prioriteret projekt blandt de transeuropæiske net, der blev vedtaget af Det Europæiske Råd i Essen, som drejer sig om højhastighedsjernbaneforbindelsen syd-Europa, og i dette projekt er der planlagt en strækning, som skal forbinde den franske by Dax med Vitoria. Dax ligger i regionen Aquitaine, og Vitoria ligger i den selvstyrende region Baskerlandet.
I både regionen Aquitaine og den selvstyrende region Baskerlandet ønsker man at fremme dette projekt, som centralregeringerne i både Frankrig og Spanien har vanskeligt ved at forstå og gennemføre.
Disse to regioner ønsker at gennemføre det, og jeg forsøger at opnå, at man i EU kan acceptere dette grænseoverskridende samarbejde. Derfor stiller jeg Dem følgende konkrete spørgsmål: Vil det instrument, som De har bebudet, at vi sandsynligvis vil have til rådighed til efteråret, kun omfatte midler til europæisk regionalpolitik, eller finder det også anvendelse på europæiske midler til transeuropæiske transportnet og alle mulige andre typer aktiviteter, der gennemføres med fællesskabsmidler?
Barnier,
    For det første, hr. parlamentsmedlem, er regionalfondene og strukturfondene blevet anvendt til at finansiere transportnetværk. Samhørighedsfonden og måske endda mål 1-bevillingerne har støttet, støtter og vil støtte visse strategiske forbindelser og finansiere transportnetværk af forskellig art, f.eks. grænseoverskridende projekter. Mit svar er overvejende positivt og går i retning af det, De ønsker. Jeg har den opfattelse, at dette nye instrument, som vi arbejder på, vil kunne anvendes til at mobilisere og udnytte nogle europæiske fonde, og hvis de europæiske bevillinger alligevel skulle svigte, indrømmer jeg, at min drøm ville være, at man kunne foreslå en status som grænseoverskridende territorial myndighed, som ville blive oprettet, og som kunne trække på lokale, nationale eller regionale bevillinger.
Det siger sig selv, at en sådan status, som er mulig uden europæiske bevillinger, nødvendigvis også ville være det med europæiske bevillinger. Jeg har stadig brug for lidt tid, men jeg vil annoncere det i næste uge, sandsynligvis i samhørighedsberetningen. Derefter vil jeg arbejde videre med det lovgivende instrument i et stykke tid, men jeg husker på Deres forslag.
Formanden.
   - Mange tak, hr. Barnier, for Deres medvirken.
I henhold til forretningsordenen vil spørgsmål nr. 41 til 44 blive besvaret skriftligt(1). Vi begynder med 20 minutter til hr. Liikanen.
Formanden.
Verdenstopmødet om informationssamfundet blev udråbt som et meget stort fremskridt med hensyn til borgerdeltagelse. I et af EU Prepcom-dokumenterne (WSIS PrepCom1 dokument 19/06/2002) ses selve topmødet som forbillede for civilsamfundets fremtidige rolle. Efter topmødet i Genève kan skuffelsen hos civilsamfundets deltagere dog næppe undervurderes. I "Civilsamfundets erklæring til WSIS" med titlen "Udformningen af informationssamfund efter menneskers behov" har civilsamfundets repræsentanter enstemmigt vedtaget følgende erklæring: "På dette trin i processen, topmødets første fase, Genève, december 2003 genspejler topmødets dokumenter ikke tilstrækkelig godt vores meninger og de fælles interesser, som vi samlet har givet udtryk for."
Ser Kommissionen civilsamfundets deltagelse i WSIS som en fiasko, og anerkender den nødvendigheden af at stimulere og øge civilsamfundets deltagelse i WSIS' næste faser, og hvilke initiativer agter Kommissionen i så fald at tage for at stimulere en øget deltagelse fra civilsamfundet i WSIS' næste fase?
Liikanen,
   Civilsamfundet deltog i forberedelserne til verdenstopmødet om informationssamfundet og også i selve topmødet i overensstemmelse med forretningsordenen. Det er i vid udstrækning resultatet af EU's indsats i de forberedende udvalg. Desuden nedsatte topmødets eksekutivsekretariat et informationssamfundsudvalg bestående af 23 grupperinger for at gøre det lettere for de forskellige dele af civilsamfundet at deltage. Der blev endog ved flere lejligheder afholdt formelle møder med repræsentanter for civilsamfundet i Genève. Her nåede man til bred enighed om centrale emner som menneskerettigheder, fri adgang til information, medier og ligestillingsspørgsmål. Jeg deltog personligt i en række af disse møder.
Civilsamfundet vedtog en erklæring om informationssamfundet, som er lagt ud på topmødets officielle hjemmeside. Selv om Kommissionen har fået temmelig positive tilbagemeldinger, mener visse repræsentanter for civilsamfundet måske, at der ikke er taget fuldt hensyn til deres holdninger i de endelige dokumenter, som blev vedtaget på topmødet. Selv hvis det var tilfældet, er Kommissionen overbevist om, at disse holdninger har spillet en afgørende rolle. Som det også blev påpeget på konferencen af ikke-statslige organisationer i rådgivende samtaler med FN, er der ved at opstå et vist fælles sprog mellem regeringer og repræsentanter for civilsamfundet, hvilket baner vejen for bedre forståelse og samarbejde for fremtiden.
Vi må dog ikke glemme, at verdenstopmødet om informationssamfundet fortsat er en regeringsproces under FN, som nyder godt af FN's legitimitet og FN's principper om repræsentation.
I sin kommende meddelelse til Rådet og Parlamentet vil Kommissionen foreslå, at vi skal sende et klart budskab til topmødets sekretariat om, at civilsamfundet bør have en større rolle, og at den giver udtryk for denne holdning i forbindelse med sin deltagelse i konferencens forretningsudvalg og sine bidrag. 
Staes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke kommissæren for den udførlige besvarelse. Jeg forstår, at han i høj grad værdsætter de ikke-statslige organisationers input. I min kontakt med disse organisationer mærker jeg imidlertid, at der stadig hersker nogen tvivl om deres reelle indflydelse. Jeg noterer mig, hvad kommissæren nu anfører desangående. Forberedelsen af topmødet i Tunis i 2005 er i fuld gang. Jeg vil gerne invitere kommissæren til at fortsætte dialogen med de ikke-statslige organisationer. Som det vil være kommissæren bekendt, afholder vi allerede i begyndelsen af marts i Europa-Parlamentet et møde herom med en række organisationer. Kommissæren er inviteret til at deltage, men kan beklageligvis ikke selv være til stede. Jeg vil gerne invitere kommissærens kabinet eller medlemmer af dette eller medlemmer af hans tjeneste til at deltage i mødet, som afholdes den 1. marts her i Europa-Parlamentet. 
Formanden.
   - Jeg vil minde medlemmerne om, at taletiden kun må benyttes til at stille spørgsmål, ikke til at fremkomme med erklæringer.
Hr. Harbour har et tillægsspørgsmål. 
Harbour (PPE-DE ).
   - Jeg vil gerne stille kommissæren et supplerende spørgsmål i min egenskab af et medlem, som rent faktisk deltog i topmødet i Genève og derfor kunne iagttage det store engagement, som medlemmerne af civilsamfundet gav udtryk for ved konferencen, og som jeg fandt yderst nyttigt. Jeg vil også gerne have en invitation til hr. Staes' møde. Selv om jeg deltog i topmødet, var jeg slet ikke klar over hans interesse, så vi kan måske mødes senere.
Et af de punkter, jeg rejste under forhandlingen om dette emne, hr. kommissær, var, at jeg mente, at parlamentsmedlemmerne bør inddrages langt mere i processen. Vi havde kun et lille møde med Interparliamentary Union Vil han samarbejde med Europa-Parlamentet, så vi kan få en større deltagelsesgrad, både af europæiske og nationale parlamentsmedlemmer, som led i Tunis-dagsordenen og som forberedelse til Tunis? 
Liikanen,
    Først og fremmest tak til hr. Harbour for hans aktive deltagelse i verdenstopmødet og også for de andre parlamentsmedlemmers deltagelse. Det har været meget nyttigt. Jeg er villig til at kigge på alle mulige måder for at forbedre vores samarbejde i en uformel sammenhæng og også i forberedelserne til Tunis-topmødet i 2005.
Til hr. Staes vil jeg gerne sige, at når som helst jeg modtager en invitation til Europa-Parlamentet, kommer jeg altid, hvis det er muligt. 
Formanden.
I f.eks. Finland er kun en brøkdel af den offentlige sektors hjemmesider i øjeblikket tilgængelige set ud fra de handicappedes og de ældres synspunkt. Jeg går ud fra, at situationen måske ikke er særlig meget bedre i de andre medlemslande. Situationen med en digital tvedeling, som Unionen i hvert fald i sine dokumenter forsøger at bekæmpe, er særdeles urovækkende.
Kan Kommissionen udarbejde et program på unionsplan, der forpligter de offentlige tjenesteydere til at gøre brug af den teknik, man allerede nu har adgang til, og som kunne give f.eks. de synshandicappede samme servicemuligheder som den øvrige befolkning?
Liikanen,
    Hr. formand, Kommissionen deler hr. Paasilinnas bekymring for, at der i øjeblikket er alt for få offentlige hjemmesider i Europa, som er umiddelbart tilgængelige. Efter at e-Europe-handlingsplanen blev vedtaget i 2000, anbefalede Kommissionen i sine meddelelser, at alle offentlige websteder skulle leve op til de retningslinjer for webindhold, som er udviklet under World Wide Web Consortiums initiativ vedrørende webadgang. Parlamentet så positivt på dette, som det fremgår af Bastiaan Belders betænkning og beslutningen vedrørende denne. Ved resolutioner i Rådet og beslutning i Parlamentet blev Kommissionen bedt om at overvåge fremskridtene med henblik på at skaffe sammenlignelige data.
Kommissionen har fulgt disse anbefalinger, og i løbet af nogle få uger offentliggør vi en rapport om det, der er opnået. Medlemsstaterne og EU's institutioner er i færd med at revidere deres systemer, så de følger retningslinjerne. Det er hovedsageligt sket inden for rammerne af det frivillige samarbejde om e-Europe. Vi må dog ikke glemme, at uhindret adgang til offentlige websteder er en langstrakt proces, for der er mange af dem. Vi håber også, at handicaporganisationerne tager aktivt del i processen. Da tiden var inde til, at vi kunne fremlægge vores retningslinjer, modtog jeg på én dag 26 e-mails om, at kommissær Liikanens websted ikke levede op til de aftalte krav. Den slags pres sætter skub i tingene.
Kommissionen vil naturligvis også se på, om EU's lovgivning vedrørende en antidiskriminationspolitik skal udvides i fremtiden. Derfor vil Kommissionen her til foråret indlede en offentlig høring om en grønbog for den fremtidige strategi til bekæmpelse af diskriminering. Grønbogen skal angive EU's fremskridt med hensyn til iværksættelse af en antidiskriminationspolitik og tage fat på spørgsmål vedrørende udvikling af politikken. Disse omfatter bl.a. de nye udfordringer i forbindelse med EU's udvidelse samt en femårig handlingsplan, der skal fremme ligestilling i EU. 
Paasilinna (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, tak for Deres svar. Det glæder mig at høre, at der sker så meget. Omfatter grønbogen også forholdene for de socialt udstødte samt eventuelle programmer eller planer for forebyggelse af den digitale tvedeling?
Liikanen,
    Hr. formand, jeg skal gøre mit bedste for, at dette også vægtes højere, når spørgsmålet behandles. Tak. 
Formanden.
Ifølge oplysninger skal Det Europæiske Agentur for Net- og Informationssikkerhed (IT-agenturet) placeres på Kreta, ca. to timer fra den nærmeste lufthavn i en by uden indlagt bredbånd. Kommissionen har tidligere givet udtryk for, at en placering tættere ved bl.a. moderne kommunikationslinjer, infrastruktur, forskning og et IT-erhvervsliv ville være det mest hensigtsmæssige for agenturet og det arbejde, det skal udføre. Mener Kommissionen på baggrund af dette, at det er optimalt, at Rådet bag lukkede døre kan træffe afgørelse om placeringen af agenturer og myndigheder? Bør sådanne beslutninger ikke træffes i større åbenhed, så de saglige argumenter får større indflydelse? Mener Kommissionen, at IT-agenturets placering kan skade dets arbejde? Vil agenturet blive i stand til at udføre sit arbejde i overensstemmelse med forordningen?
Mener Kommissionen endvidere, at det ville være mere udgifts- og arbejdseffektivt, hvis EU-agenturer og -myndigheder administrativt hørte under Kommissionen?
Medlemslandenes krav på én repræsentant pr. land medfører en risiko for ineffektive beslutningssituationer. Burde relevant kompetence ikke veje tungere end nationale interesser i sådanne sammenhænge, så f.eks. industrien og forbrugerorganisationerne ville blive bedre repræsenterede? Foretrækker Kommissionen den nuværende situation, hvor lande uden jernbaner er repræsenteret i jernbanemyndigheden og lande uden hav i søfartsmyndigheden?
Liikanen,
   Den 13. december besluttede medlemsstaterne, der mødtes på statsoverhoved- og regeringsplan, ved fælles aftale, hvor visse kontorer og agenturer under EU skulle placeres, og i den forbindelse blev der truffet bestemmelse om, at "" (det Europæiske Agentur for Net- og Informationssikkerhed (IT-agenturet) skal placeres i Grækenland på et sted, som den græske regering bestemmer).
På grund af agenturets særlige natur mener Kommissionen, at det grundlæggende har brug for bl.a. avanceret og yderst sikkert informationsteknologisk udstyr, support og drift, der er tilstrækkelig beskyttet mod hacking og angreb på sikkerheden, som det sikkert vil komme ud for. Det indbefatter det udstyr, som understøtter normale kontoropgaver såvel som agenturets intranet og databaser, der bruges til at lagre de data, der er nødvendige for agenturets arbejde, eller databasedrevne programmer og netværk, der behøves til interaktion med de nationale regeringer.
Desuden vil det at stille oplysninger til rådighed, både for offentligheden i almindelighed og for særlige grupper, kræve en hjemmeside, der er designet, lagret, drevet og beskyttet ordentligt.
Den seneste tids ondsindede angreb med skadelige koder har igen vist behovet for øget koordination mellem medlemsstaterne for at nå et højere sikkerhedsniveau. Kommissionen er overbevist om, at etableringen af IT-agenturet som selvstændig enhed er den mest effektive måde at nå dette mål på. Den går ind for tillid og derfor direkte involvering af industrien i dets arbejde. Denne involvering ses som afgørende for at løse problemerne med informationssikkerhed i Europa.
Det glæder mig at kunne forsikre Dem om, at Kommissionen har forpligtet sig til at sætte IT-agenturet i gang så hurtigt som muligt.
Hvad angår det ærede medlems spørgsmål om sammensætningen af og deltagelsen i bestyrelsen, går Kommissionen på linje med sin meddelelse af december 2002 om de operative rammer for europæiske regulerende agenturer i almindelighed ind for en lille bestyrelse. Det gjorde jeg klart i min udtalelse ved rådsmødet den 20. november 2003.
Men på grund af de særlige opgaver, der er blevet overdraget til IT-agenturet, og eftersom det er bydende nødvendigt at få det etableret, har Kommissionen ikke stillet sig i vejen for enighed ved førstebehandling mellem lovgiverne. Kommissionen har ikke desto mindre påpeget det usædvanlige ved den metode, der er anvendt, og bekræfter igen sin iver efter at se de generelle rammer anvendt.
Cederschiöld (PPE-DE ).
   - Mange tak, kommissær Liikanen, for et aldeles udmærket svar!
Alle, som har fulgt denne sag og har hørt de krav, vi har stillet til it-agenturet, har måske svært ved at se, at de krav direkte pegede på Kreta. Vi er urolige for, at det kan blive et ineffektivt agentur. Derfor vil vi naturligvis fra Parlamentets side komme til at presse på her. Vi er helt overbeviste om, at Kommissionen også kan hjælpe os med at minimere skaderne, hvad angår denne placering, som jeg ikke betragter som ideel. Rådet forsvarer desværre ubegribelige holdninger, f.eks. at en sådan beslutning skal træffes uden indsigt. Det er ærlig talt ubegribeligt, når man tænker på den åbenhedslovgivning, vi i øvrigt har.
Jeg vil slutte af med at stille et spørgsmål, ikke fordi jeg ikke kan regne ud, hvad kommissæren mener, men fordi jeg vil have et tydeligt svar, som jeg påtænker at anvende i valgkampagnen imod regeringerne. Ville it-agenturet blive mere effektivt med en mindre bestyrelse, måske med et rotationssystem? Hvor vigtigt er det, at institutionerne anvender skattemidlerne effektivt og restriktivt, og hvordan sikrer vi det?
Liikanen,
    Hr. formand, jeg er enig i, at vi bør anvende skattemidler effektivt. Det er det første svar. Det andet er, at medlemslandene sædvanligvis ønsker at have indflydelse på den daglige drift, hvis de skaber en stærk institution. De ønsker alle at få lov til at sende en repræsentant til bestyrelsen.
Jeg har sagt min mening her tidligere. Enten vælger man en hurtig løsning i mandatperioderne for det nuværende Parlament og den nuværende Kommission, eller også venter man til en mere usikker fremtid. Jeg valgte den hurtigere løsning, eftersom alle kriser i forbindelse med netværkssikkerhed i dag har vist, at vi skal træffe foranstaltninger hurtigst muligt.
Formanden.
   - Vi tager det sidste spørgsmål til kommissær Liikanen.
Hvert år bliver der dræbt over 50.000 mennesker i trafikken i EU-landene, mens 1,7 millioner mennesker kommer til skade. Dette er uacceptabelt. Det er muligt at forbedre færdselssikkerheden bl.a. ved at sikre, at motorkøretøjer konstrueres og fungerer mere sikkert. Informationsteknologien kan anvendes til dette formål. Kan Kommissionen oplyse, hvordan e-sikkerhedsprogrammet udvikler sig? Hvilke fremskridt bliver der gjort inden for dette program for at forbedre færdselssikkerheden i Europa?
Liikanen,
    Lad mig først glæde mig over fru Hedkvist Petersens vedholdende aktivitet omkring spørgsmålet om trafiksikkerhed, herunder e-sikkerhed. Hun har en god sag her, for antallet af trafikdræbte på vejene i det nuværende EU med 15 medlemsstater lå på omkring 40.000 om året i 2001. Dette tal er uacceptabelt højt, og derfor har vi det ambitiøse mål at halvere det inden 2010.
Der bliver taget en lang række initiativer af EU og medlemsstaterne for at realisere dette mål med det resultatet, at antallet af dræbte på Europas veje sidste år ifølge de foreløbige tal androg omkring 35.000.
Kommissionen har erkendt den nye informations- og kommunikationsteknologis store muligheder for at redde liv ved at reducere konsekvenserne af ulykker eller endog helt at undgå dem. I september sidste år vedtog Kommissionen en udtalelse med titlen "Informations- og kommunikationsteknologi til sikre og intelligente køretøjer". Der foreslås 11 foranstaltninger, som kan fremme en hurtig udvikling og implementering af nye aktive sikkerhedssystemer i Europa.
Arbejdet med at realisere de initiativer, som foreslås i denne udtalelse, er i gang. Vi har sammen med industrien, medlemsstaterne, diverse interesserede og medlemmer af Parlamentet, etableret et e-sikkerhedsforum. I dette forum er syv arbejdsgrupper i gang med prioriterede e-sikkerhedsemner. De første resultater foreligger i den korte rapport fra 2003, som kan ses på vores e-sikkerheds-hjemmeside. Vi vil i høj grad hilse en udtalelse fra Europa-Parlamentet velkommen såvel som et tilsagn om støtte fra medlemsstaterne.
Kommissionen overvejer også at gøre installation i erhvervskøretøjer af systemer, som har vist sig effektive i praksis, obligatorisk, såsom elektroniske stabilitetssystemer til busser og tunge lastbiler.
Desuden bruger Kommissionen det sjette rammeprogram til at videreudvikle teknologien til aktive sikkerhedssystemer i køretøjer. Et integreret projekt, Prevent, som har over 50 partnere og et samlet budget på 60 millioner euro med ca. 30 millioner euro i fællesskabsmidler, er det vigtigste projekt på dette område. 
Hedkvist Petersen (PSE ).
   - Mange tak, hr. Liikanen, for et aldeles udmærket og meget interessant svar. Vi ser, at der sker vældig meget på dette område. I det fremtidige EU, altså et EU med 25 medlemsstater, vil mere end 50.000 mennesker dø i trafikken hvert år. Det svarer til, at en middelstor svensk by ville blive udryddet hvert år. Vi forventer os meget af it-teknikken og e-sikkerhedsprogrammet. Det er et meget betydningsfuldt stykke arbejde, der foregår, og det ser ud til at skride fremad. Jeg forventer også, at Parlamentet vil udtale sig om den rapport, som Liikanen nævner.
Industrien er langt fremme, men i EU-landene er der stor forskel på it-modenheden. Ændringer som disse kræver installationer både i biler og i omgivelserne. Jeg ville gerne høre, hvordan hr. Liikanen bedømmer fremskridtene i de forskellige medlemslande og også i tiltrædelseslandene.
Liikanen,
    Hr. formand, det er et meget stort spørgsmål, som Hedkvist Petersen tager op, nemlig at vi faktisk er nødt til at samarbejde mellem de forskellige sektorer. Vi har ikke blot brug for sikre biler, men også forskellige former for infrastruktur, som fungerer sammen. Vi har gjort visse samarbejdsfremskridt, f.eks. det fælles telefonnummer 112, hvilket er en hjælp ved trafikulykker. Det er helt klart, at vi på dette område får brug for større pres oppefra for at organisere samarbejdet mellem industri, infrastrukturmyndigheder og forsikringsvirksomheder. Vi håber på, at arbejdet med e-sikkerhed vil være til hjælp, og måske kunne vi også få medlemslandene til at yde denne sektor større opmærksomhed.
I vores første handlingsprogram e-Europe 2002 havde vi en særskilt handlingsplan for e-transport, men den kunne desværre ikke skabe tilstrækkelig interesse blandt medlemslandene. En positiv ting er, at vi sidste efterår havde en stor verdenskonference i Madrid med ca. 7.000 deltagere. Også medlemslandene viste mere interesse dengang. Den ungarske regering har indbudt til en e-sikkerhedskonference i Budapest i maj 2004. Der håber vi på deltagelse af ikke blot it-ministre, men også transportministre og de myndigheder, som er ansvarlige for transportinfrastrukturen. Hvis teknikken og infrastrukturen ikke koordineres, kan vi ikke opnå nogle konkrete resultater.
Harbour (PPE-DE ).
   - Jeg takker også kommissæren og hans tjenestemænd for dette fremragende program - e-sikkerhedsprogrammet. Jeg har haft det privilegium at deltage i en række møder på højt niveau. Jeg vil gerne stille to præcise spørgsmål ud over, hvad han allerede har fortalt os.
Det første drejer sig om hans syn på den sandsynlige udvikling af e-call-teknologi, der automatisk meddeler, hvor et køretøj befinder sig efter en ulykke. Det forekommer mig at være et af de vigtigste forslag på bordet og det mest gennemførlige. Det bygger også på vores arbejde inden for mobiltelefoni.
For det andet vil jeg gerne anmode kommissæren om at forsikre mig om, at hans tjenestemænd vil se med sympati på fase 2-standarderne for beskyttelse af fodgængere, det væsentligste bidrag som teknologi til forebyggelse af ulykker kan yde ved denne forbedring af mulighederne for at reducere antallet af fodgængerulykker. Jeg har lige set resultaterne af tyske forsøg, som antyder, at strukturstandarderne for fase 2 måske ikke bringer de forbedringer, vi havde forventet. 
Liikanen,
   Som svar til det ærede medlem vil jeg gerne sige, at med hensyn til det første spørgsmål om e-call-teknologi har vi nu set de første færdige apparater på markedet, og de virker. Ved Madrid-konferencen så vi på apparater, der var udviklet af sundhedsmyndighederne og bilindustrien, og som viste, at man kunne etablere direkte kontakt med hospitalet efter en ulykke, og at ambulancetjenesterne kunne lokalisere ulykkesstedet og etablere direkte telefonkontakt.
Teknologisk set er produktet nu parat. Udfordringen nu er at få det indført på den rigtige måde. Men det første problem er blevet løst.
Med hensyn til den anden sag, foranstaltninger til forhindring af ulykker ved hjælp af it-redskaber, er der sket fremskridt på forskningssiden, i alt væsentligt på basis af anvendelse af radarer og sensorer, som hjælper bilisten til at få øje på mulige farer i trafikken, særligt først på aftenen, der ofte er det farligste tidspunkt.
Vi vil se detaljeret på spørgsmålet inden for rammerne af det gennemførlighedsstudie, der skal foretages. Som vi alle ved, er forebyggelse af ulykker langt den bedste løsning. Under alle omstændigheder er sikkerhed for fodgængere noget, vi alle prioriterer højt, og vi vil indfri de forpligtelser, vi har påtaget os. 
Formanden.
   - Mange tak, hr. Liikanen, for Deres svar.
I henhold til forretningsordenen vil spørgsmål nr. 49 og 50 blive besvaret skriftligt(2).
Vi fortsætter med dagens sidste del - 20 minuttter med spørgsmål til kommissær Verheugen.
Formanden.
Det ungarske parlament vedtog den 15. december et lovforslag fra regeringen, der vedrører den ungarske finanskontrols (PSZÁF) handlen uafhængigt af anvisninger i forbindelse med dens varetagelse af sine lovmæssige opgaver. Samtidig gribes der ind i en løbende procedure, som vil kunne bringe politisk uønskede forhold frem i lyset. Allerede inden havde kommissionsmedlem Bolkenstein i en skrivelse gjort det klart, hvilke målestokke der skal anlægges for en uafhængig finanskontrol. Også Den Europæiske Centralbank har udtalt sig kritisk om de planlagte lovændringer, ligesom medlemmer af Europa-Parlamentet.
Mener Kommissionen - også for så vidt angår korrekt anvendelse af Fællesskabets bevillinger - at der stadig er garanti for en finanskontrol, der er uafhængig af anvisninger? I bekræftende fald: Hvorfor? Hvad vil Kommissionen i benægtende fald gøre for også at sikre Unionens finansielle interesser?
Verheugen,
    Hr. Gahler, det er et emne, som har været velkendt i lang tid. Jeg vil først og fremmest minde om, at den lov, som det ungarske parlament vedtog den 15. december 2003, regulerer relationerne mellem finanskontrolmyndigheden, parlamentet og finansministeriet. Lovteksten foreligger for Kommissionen. I lovteksten hedder det, at finanskontrolmyndigheden ikke må modtage nogen form for instrukser inden for dens opgaveområde, som er fastlagt i loven. Alligevel har finansministeriet ret til at blive informeret regelmæssigt om myndighedens aktiviteter og at henstille til, at uhensigtsmæssig praksis ophører, hvis der skulle vise sig mangler.
I forbindelse med en evaluering af disse to aspekter af loven vil jeg godt påpege, at den udtrykkelige bestemmelse om, at kontrolmyndigheden ikke må modtage nogen instrukser inden for det opgaveområde, der er fastlagt i loven, men at finansministeren imidlertid har ret til at blive informeret om dens aktiviteter, svarer til normale standarder, også dem, der gælder i EU's medlemsstater.
Helt uafhængigt af dette er Kommissionen blevet informeret om, at loven ikke er trådt i kraft. Den ungarske præsident nægtede at underskrive den, men anmodede derimod den ungarske forfatningsdomstol om en prøvelse heraf, som dog ikke er afsluttet endnu. Det kan ikke udelukkes, at det bliver nødvendigt med yderligere ændringer. Da loven endnu ikke er trådt i kraft, arbejder den ungarske finanskontrolmyndighed fortsat efter de hidtil gældende bestemmelser og under det samme forvaltningsråd. Kommissionen anser denne sag for at være vigtig. Den er således i løbende kontakt med den ungarske regering, og set i lyset af betydningen af en effektiv og korrekt fungerende finanskontrolmyndighed har Kommissionen bedt den ungarske regering om at blive informeret om alle udviklinger på området med det samme.
Gahler (PPE-DE ).
   - Jeg har lige et tillægsspørgsmål. Synes De ikke, at det er usædvanligt, at der med denne lovændring gribes ind i en løbende procedure? Og når nu resultatet tilsyneladende er blevet europæisk standard, hvad var retsgrundlaget så tidligere? Mener Kommissionen, at det er blevet bedre med uafhængigheden, eller er den snarere blevet indskrænket?
Verheugen,
    Hr. Gahler, jeg mener ikke, at det er Kommissionens opgave at vurdere, hvorfor et fremtidigt medlemsland gennemfører lovændringer. Det er vores opgave at overvåge, at lovgivningen i medlemsstaterne er i overensstemmelse med Fællesskabsretten. Og det er det, vi har gjort.
Formanden.
Hvordan vurderer Kommissionen lovgivningen om restitution i Rumænien, navnlig hvad angår det tyske mindretal, og kan denne model også overføres til andre kandidatlande?
Verheugen,
    Hr. Posselt, den regelmæssige evalueringsrapport om fremskridtene i Rumænien, som vi afgav i slutningen af 2003, indeholder en omfattende evaluering af Rumæniens fremskridt med hensyn til restitution af formueværdier. I den generelle konklusion konstateres det, at den juridiske ramme for restitutionen er fuldt funktionsdygtig. Der er dog en væsentlig undtagelse, og det er restitutionen af kirker. Det er et usædvanligt ømtåleligt emne i Rumænien. Problemets følsomme karakter og problemerne inden for og mellem forskellige trosretninger har medført en blokering af de bebudede love. Lovgivningen i Rumænien gælder lige for alle rumænske statsborgere. Kommissionen er ikke bekendt med, at der skulle gælde særlige bestemmelser for det tyske mindretal. På baggrund af Deres spørgsmål, hr. Posselt, kan man foranlediges til at tro, at De måske ved mere end Kommissionen her. Hvis der er noget, som Kommissionen ikke ved, ville jeg være Dem taknemmelig, hvis De kunne informere mig herom. Derfor kan jeg ikke besvare Deres spørgsmål om, hvorvidt denne model kan overføres til andre kandidatlande. Jeg har svært ved at vurdere en lov, som jeg ikke kender. 
Den generelle model, som er blevet valgt for restitution af ejendom i Rumænien, er Rumæniens suveræne beslutning og alene et anliggende for den pågældende stat. Som De ved, har EU ikke nogen retlige beføjelser på det område. Ikke desto mindre henvises der i Kommissionens regelmæssige rapport til, at fremskridtene med hensyn til den praktiske gennemførelse af restitutionen er meget forskellige, alt afhængigt af den formueværdi, der skal tilbageleveres. Ved restitution af landbrugsjord og skov har man kunnet konstatere reelle fremskridt. Restitutionen af fast ejendom er imidlertid først lige begyndt. Frem til udgangen af 2003 vil det kun være 3 % af de heraf berørte ejendomme, som vil være leveret tilbage. Det vil jeg nok betegne som en temmelig langsom gennemførelse af de pågældende love. 
Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. kommissær, for det første mener jeg, at det er Kommissionens opgave - og den varetager De jo også - at sørge for, at den relevante lovgivning også finder anvendelse, det vil sige at tilse, at retsvæsenet og administrationen i kandidatlandene også rent faktisk fungerer inden for en rimelig tidsfrist. Derfor kom De med rette ind på spørgsmålet om disse 3 %. For det andet mener jeg - De sagde under den sidste spørgetime, at De fortsat er ansvarlig for mindretalsspørgsmål, hvilket også inkluderer kandidatlandene - at man i den rumænske og ungarske lovgivning bestræber sig på at behandle alle statsborgere ens. De ved selv, at der er betydelige problemer i den tjekkiske lovgivning, hvilket der naturligvis er en officiel forklaring på. Hr. Mareš og andre fremsatte initiativer med henblik på at forbedre situationen. Er De klar over, om der gøres noget? Har man planer om at anvende disse modeller, eller i det mindste at gennemføre andre forbedrende foranstaltninger? Det talte man meget om for ni måneder siden, men man har ikke hørt noget om det siden. 
Verheugen,
    Hr. Posselt, jeg beklager. Jeg har forberedt mig på spørgsmål om Rumænien, og jeg er ikke forberedt på utroligt vanskelige tekniske spørgsmål om Den Tjekkiske Republik. Jeg vil bede mine tjenestegrene om at undersøge sagen grundigt og om at kontakte de relevante tjekkiske myndigheder, og jeg vil give Dem et skriftligt svar.
Formanden.
Den 21. marts 2003 gav Maltas forfatningsdomstol på anmodning fra en krænket part en definition af begrebet "bopæl" (Cassolasagen, dommer Tonio Mallia, sag: Harry Vassallo kontra Valgkommissionen og John Mary Magro, nr. 6/2003/1). Maltas forfatningsdomstols definition er som følger: "ordet 'bopæl' betyder ikke fysisk tilstedeværelse i landet".
Endvidere fastslår den nye lov om Europa-valg i Malta (Lov nr. XVI af 2003, trykt i The Malta Government Gazette d. 26. november 2003) udtrykkeligt, at alle maltesiske statsborgere, der bor i de 25 EU-lande, har ret til at stemme og opstille til valg i Malta.
Er Kommissionen klar over, at på trods af forfatningsdefinitionen og den eksisterende lovgivning om Europa-valg, har det maltesiske arbejderparti (Malta Labour Party, MLP) igen søgt om at få 1684 maltesiske statsborgere strøget af valglisterne? Disse retssager vil komme for domstolen i Malta den sidste uge i januar, og maltesiske ansatte i EU-institutionerne er blandt dem, der forsøges ramt.
Hvad agter Kommissionen at gøre ved MLP's ulovlige forsøg på at hindre maltesiske statsborgere i at tage del i de kommende Europa-valg i Malta?
Verheugen,
    Fru Schroedter, i Maltas forfatning anerkendes alle fundamentale rettigheder og borgerrettigheder. De maltesiske borgeres ret til at afgive deres stemme ved de almindelige valg afhænger af statsborgerskab, alder og bopæl. På baggrund af en klage, som blev indgivet for nylig af en maltesisk borger, hvis stemmeret et parti satte spørgsmålstegn ved, fastslog den maltesiske forfatningsdomstol, at sådanne krav ikke krænker de maltesiske borgeres fundamentale rettigheder. Kommissionen har ikke noget at tilføje til den maltesiske forfatningsdomstols afgørelse. Jeg vil imidlertid godt understrege, at bopælsbegrebet ikke er forbundet med et krav om fysisk tilstedeværelse i landet i henhold til den maltesiske forfatningsdomstols definition heraf, og at midlertidigt fravær fra landet er både indeholdt heri og tilladt.
Hvis et politisk parti på Malta sår tvivl om en borgers stemmeret, skal en maltesisk domstol, som er ansvarlig herfor, tage stilling til sagen, og der skal tages hensyn til den maltesiske forfatningsdomstols vurdering. Retten til at sætte spørgsmålstegn ved valglisten og valgresultaterne er en integreret del af ethvert gennemsigtigt og demokratisk system. Det er under ingen omstændigheder Kommissionens opgave at gribe ind i det fungerende maltesiske retsvæsen. Desuden henviser Kommissionen til, at det i en lov om valget til Europa-Parlamentet, som blev vedtaget på Malta for nylig, er bestemt, at alle maltesiske statsborgere, som bor i de 25 medlemsstater, har aktiv og passiv stemmeret til valget til Europa-Parlamentet. Det var muligt, fordi de almindelige valg er omfattet af den maltesiske forfatning, hvorimod det ikke er tilfældet for valget til Europa-Parlamentet. Det er en interessant udvikling, som Kommissionen noterede sig med interesse. Det viser, at Maltas øgede deltagelse i internationale organisationer bidrager konstruktivt til landets udvikling.
Schroedter (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, De er ikke kommet ind på den konkrete sag, nemlig at det maltesiske socialdemokrati i forbindelse med valget til Europa-Parlamentet har stillet forslag om at slette 1.684 borgere af valglisten, som p.t. bor i EU og ikke arbejder på Malta. Det er sagens kerne, og det er De overhovedet ikke gået ind i. Det handler altså om valget til Europa-Parlamentet. Det er netop det, der er temaet, og alligevel sker det igen og igen. Endnu en gang må vi konstatere det, i det her tilfælde drejer det sig om 1.684 borgere, som slettes af valglisten. Det var det konkrete tilfælde, som mit spørgsmål gik på. Vil De give mig et mere fyldestgørende svar?
Verheugen,
    Jeg gør det, fru Schroedter, om end nødigt, for det vedkommer virkelig ikke Kommissionen, hvad nogle partier på Malta gør eller ikke gør. Det er ikke korrekt, når De sagde, at der blev slettet nogen af valglisten. Der var imidlertid tale om, at et parti gjorde brug af sin ret til at ansøge om, at navne bliver slettet. Det er muligt i henhold til maltesisk ret, som jeg netop forklarede, og beslutningen herom tages i en objektiv retsstatlig procedure. Efter min mening er det ikke vores opgave at afgøre, om det maltesiske system er særlig rart eller ikke. Det vigtige er at konstatere, om den frie og lige valgret garanteres på Malta. Og det er faktisk tilfældet. Men det er helt sikkert ikke Kommissionens opgave at afsige en dom over et eller andet parti, og det vil jeg heller ikke gøre. 
Formanden.
Vil Kommissionen oplyse, hvorfor der ikke er truffet nogen foranstaltninger i forbindelse med de aftaler, Tyrkiet har indgået om olierørledningen Baku-Ceyhan, og Tyrkiets tiltrædelsesaftale - i tilknytning til den seneste genforhandling og til trods for de forsikringer, der er givet?
Kan Kommissionen bekræfte, at en række ngo'er har indbragt passivitetssøgsmål mod Kommissionen ved Domstolen, og har Kommissionen nogle foreløbige kommentarer som svar på dette?
Verheugen,
    Hr. Howitt, for at få den situation afklaret, som vi befinder os i nu, vil jeg gerne starte med at påpege, at Tyrkiet ikke er medlem af EU, og at vi ikke engang har påbegyndt tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet. Det betyder, at vores muligheder for at øve indflydelse på Tyrkiet er meget begrænsede, og det gælder især med hensyn til anvendelsen af retlige instrumenter. Jeg henviser derfor til mine tidligere svar på spørgsmål om det samme emne fra fru Ludford, fru Lambert og fra Dem selv og gentager, at eventuelle negative konsekvenser, der måtte vise sig af den aftale om olierørledningen Baku-Ceyhan, som Tyrkiet har underskrevet, eller af gennemførelsen af dette projekt, vil blive vurderet i henhold til de politiske kriterier fra København. Det er det eneste, som Kommissionen kan gøre her. Med henblik på eventuelt at indlede tiltrædelsesforhandlinger er det vores opgave at kontrollere, om Tyrkiet opfylder de politiske kriterier eller ikke. Det er klart, at det naturligvis også omfatter en kontrol af, om Tyrkiet respekterer menneskerettighederne fuldt ud eller ikke. Selvfølgelig vil Kommissionen komme nærmere ind på det spørgsmål i sin rapport, der fremlægges til efteråret. Kommissionen er bekendt med, at en række ngo'er har anlagt sag ved en domstol i første instans i januar 2004. Kommissionen er endnu ikke blevet officielt informeret om det nøjagtige indhold af dette sagsanlæg. Hvis domstolen opfordrer til det, vil Kommissionen fremsætte sine bemærkninger i henhold til de relevante procedureregler.
Howitt (PSE ).
   - Jeg takker kommissæren for hans udtalelse. Selv om der kun er en førtiltrædelsesaftale med Tyrkiet, kan han være sikker på, at Europa-Parlamentet er helt opmærksom på Tyrkiets status som kandidat eller ikke-kandidat, og at dette har visse juridiske implikationer.
Jeg var blandt de medlemmer, der bad kommissæren om at medtage en vurdering af dette spørgsmål i sin sidste udtalelse fra november. Det skete ikke, så jeg håber meget, at en grundig analyse af virkningen af denne olierørledning for menneskerettigheder og miljø med videre vil indgå i vurderingen i år.
Kan kommissæren hjælpe os alle sammen ved at fortælle, hvilke mekanismer, holdninger og analyser han vil benytte for at undersøge dette? Hvad vil han gøre fra nu af og til november for at besvare spørgsmålene, så vi kan være sikre på, at hans rapport er udtømmende og fair? 
Verheugen,
    Hr. Howitt, jeg lover Dem, at vi vil give spørgsmålet om, hvorvidt Tyrkiet opfylder eller ikke opfylder de politiske tiltrædelsesbetingelser, opmærksomhed i den endelige og afsluttende rapport. Kommissionen vil undersøge dette spørgsmål, ligesom den også undersøger alle andre menneskerettighedsspørgsmål i Tyrkiet. Kommissionen vil trække på alle til rådighed værende informationer fra egne kilder, fra kilder i medlemsstaterne, fra kilder i menneskerettighedsorganisationerne og internationale observatører samt fra almindeligt tilgængelige offentlige kilder. Den vil selvfølgelig også bede om tilsvarende informationer fra alle involverede parter og underkaste disse indhentede informationer en vurdering. Om nødvendigt vil der blive gennemført missioner for at danne sig et umiddelbart billede af situationen på stedet. Vi lægger stor vægt på, at vores vurderinger er baseret på solide og pålidelige informationer, og det vil også være tilfældet her.
Van Orden (PPE-DE ).
   - Deler Kommissionen den opfattelse, at Baku-Ceyhan-olierørledningen er et projekt, der har stor betydning både for den fremtidige energiforsyning i Europa og for den økonomiske udvikling af Tyrkiet og andre lande i denne region? 
Verheugen,
    Ærlig talt, hr. Van Orden, så ved jeg overhovedet ikke, om Kommissionen som institution har en mening om det. Men jeg kan fortælle Dem, at det ikke længere kan skjules for den opmærksomme avislæser, hvad det handler om her. Personligt er jeg enig med Dem i, at det er et projekt af væsentlig strategisk betydning, at det spiller en stor rolle i den samlede politik i det østlige Middelhav, at det har konsekvenser for mange andre lande, og at det derfor er et projekt, som kræver den allerstørste internationale opmærksomhed.
Formanden.
   - Mange tak, hr. Verheugen, for Deres medvirken i Parlamentent i aften.
Da den tid, der er afsat til spørgetiden, er udløbet, vil spørgsmål nr. 55-85 blive besvaret skriftligt(3).
Spørgetiden er afsluttet.

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelsen fra Kommissionen om problemer med laks.
Byrne,
   Hr. formand, undersøgelsen "Global Assessment of Organic Contaminants in Farmed Salmon" (samlet vurdering af organisk forurening af opdrættet laks), der blev offentliggjort den 9. januar 2004 i tidsskriftet , sammenlignede niveauet for 14 forurenende stoffer med organiske klorforbindelser i prøver fra opdrættede og vilde laks. Ud over dioxiner og pcb'er rapporterer undersøgelsen om tilstedeværelsen af rester af organisk klorede pesticider, hvis anvendelse længe har været forbudt i EU. Undersøgelsen rejser ikke nye spørgsmål for fødevaresikkerheden, da de niveauer, der er fundet, svarer til resultaterne fra andre undersøgelser og fra officiel kontrol. Men det betyder ikke, at tilstedeværelsen af disse forurenende stoffer ikke giver anledning til bekymring.
Hvad angår dioxiner, blev der vedtaget strenge EU-grænseværdier i 2001 for dioxin i foderstoffer og fødevarer, herunder fisk. Men ved fastsættelsen af disse niveauer måtte Kommissionen tage hensyn til de reelle forhold omkring den nuværende baggrundsforurening af miljøet for ikke at bringe fødevareforsyningen i fare. Jeg vil minde Dem om, at det på verdensplan kun er EU og Korea, der har vedtaget grænseværdier for dioxiner i foderstoffer og fødevarer. Disse grænseværdier er en del af en omfattende strategi, der blev vedtaget af Kommissionen for at reducere forekomsten af dioxiner og pcb'er i miljøet, i foderstoffer og i fødevarer. Gennemførelsen af denne strategi vil sætte fart i reduktionen af baggrundsforureningen. Som følge heraf vil det være muligt efterhånden at sænke grænseværdierne for at følge denne nedadgående tendens.
Lovgivningen lægger op til, at grænseværdierne allerede i år skal revideres for at integrere nogle pcb'er med giftvirkninger, der minder om dioxinerne. Derudover lægges der op til, at grænseværdierne ved udgangen af 2006 skal revideres med henblik på en væsentlig reduktion. Hvad angår de andre pcb'er, er Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet i øjeblikket ved at gennemføre en risikovurdering. Resultatet af denne risikovurdering forventes at blive tilgængeligt ved udgangen af 2004. Derefter vil Kommissionen overveje fastsættelsen af grænseværdier i foderstoffer og fødevarer også for disse pcb'er.
De organisk klorede pesticider, som blev opdaget i den undersøgelse, der er offentliggjort i , har længe været forbudt i EU. Men deres fortsatte tilstedeværelse i fisk skyldes, at de er meget svært nedbrydelige forbindelser, der stadig kan findes i miljøet. EU har fastsat grænseværdier for disse pesticider i foder til dyr, herunder fiskefoder. På basis af opdaterede risikovurderinger gennemført af Fødevaresikkerhedsautoriteten vil Kommissionen overveje, om en revision af de nuværende grænseværdier er nødvendig for at beskytte dyre- og menneskesundhed. De højeste niveauer af to pesticider - toksafen og dieldrin - som blev fundet ved undersøgelser af laksefoder, overstiger de grænseværdier, der er fastsat af EU. Vi har derfor henledt medlemsstaternes opmærksomhed på disse fund og anmodet om, at de forelægger data fra den officielle kontrol og om nødvendigt styrker denne.
Endelig vil jeg understrege, at de niveauer af dioxin, der rapporteres om i undersøgelsen, alle ligger under EU's grænseværdier. Fisk - hvad enten det er opdrættet eller vild - har en plads i en velafbalanceret kost for at sikre, at forbrugerne fortsat får gavn af dens positive virkninger på helbredet. 
Grossetête (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, jeg har været et af de parlamentsmedlemmer, som ønskede, at vi drøftede dette emne på grund af den ængstelse, der havde bredt sig blandt vores medborgere. Således udkom der lige efter jul og nytår en række artikler i fransk presse, som antydede en mulig fare. Faktisk blev der udsendt en meddelelse, der ikke blev fulgt aktivt op på, hvilket efterlod forbrugerne alene med deres egne spørgsmål.
Jeg husker desuden - og det er årsagen til, at jeg gerne ville have en forhandling om spørgsmålet - at jeg for nogle år siden, det er nok fem eller måske seks år siden, talte med en tjenestemand fra Europa-Kommissionen, som arbejdede sammen med hr. Fischler, og som, selv om vi var midt i en drøftelse af BSE-krisen, fortalte mig, at den næststørste fødevareskandale, som vi ville opleve i Europa, ville handle om opdrætslaks. Jeg blev meget berørt af disse ord.
Han overdrev utvivlsomt en smule - håber jeg - og det synes kommissærens ord også at vise. Jeg tror imidlertid, det var vigtigt for os at kunne give vores medborgere nogle svar, så de ved, hvad de skal gøre.
Da vi oprettede Den Europæiske Fødevareautoritet, understregede vi betydningen af en kommunikation, som var proportionel med de risici, vi løber. I den forbindelse ville jeg have ønsket, at Kommissionen, da disse artikler blev offentliggjort ved udgangen af 2003, øjeblikkeligt havde foreslået os et svar og ikke havde afventet Parlamentets anmodning midt i februar, før den gav os disse retningslinjer, hvilket er en lille smule beklageligt.
Med den type problemer er det dumt at fokusere på de vanskeligheder, som overgår den eller den økonomiske sektor, og jeg sætter mig i lakseopdrætternes sted og tænker også på de regioner, som er - eller som kunne have været - ramt af en oplysning af netop denne type. En sådan situation har faktisk nogle økonomiske konsekvenser, og det er også vores opgave at tage højde for. Når det er sagt, er vi først og fremmest interesserede i fødevaresikkerheden og sundhedssikkerheden hos vores medborgere. Jeg tror således, at det er vores opgave, og at det er yderst vigtigt at sørge for altid at være meget gennemsigtige og at komme med nogle svar på det rigtige tidspunkt for at undgå, at manglende information skaber uro.
Under alle omstændigheder siger De, hr. kommissær, at kvaliteten af nogle laks virkelig lader meget tilbage at ønske, selv om De derudover bekræfter, at hvad man har kunnet finde af dioxinindhold, var mindre end den maksimumsgrænse, som EU havde fastlagt, og heldigvis. Det, jeg personligt beder Dem om, er, at der ikke blot foretages kontroller, men at der dernæst også træffes nogle beslutninger for at sikre, at foderet til disse opdrætsfisk kontrolleres bedre og er mere tilfredsstillende set fra et sundhedsmæssigt synspunkt.
Det var, hvad jeg ville sige, hr. kommissær. Vi forventer af Dem, at der foretages kontroller, som også får nogle konsekvenser med henblik på at berolige de europæiske forbrugere fuldstændigt.
Stihler (PSE ).
   - Hr. formand, da denne katastrofe begyndte, var det med vantro, at mange af os så, hvordan en rapport, hvis videnskabelige grundlag var tvivlsomt, kunne bringe en af de vigtigste industrier i de skotske landdistrikter i fare. Skotsk laksebrug danner basis for 6.500 arbejdspladser, heraf 70 % i højlandet og på øerne, og tilfører hver uge den skotske økonomi 2 millioner pund. Skotsk laks tegner sig for næsten 40 % af al skotsk fødevareeksport. Ensidigheden i pressedækningen og manglen på grundige oplysninger førte til frygt, der var baseret på forkerte og utilstrækkelige oplysninger. Det glædede mig, at Kommissionen straks skred til handling for at få de rigtige oplysninger frem og udtalte sig om, at den skotske laks er sikker. Det gjorde Fødevarestandardagenturet i Det Forenede Kongerige også.
Substansen i denne skrækhistorie om fødevarer hvilede på et højst misvisende forskningsresultat, der blev offentliggjort i det amerikanske tidsskrift . Pcb- og dioxin-niveauerne i den skotske laks ligger væsentligt lavere end de grænseværdier, der er fastsat af EU, Fødevarestandardagenturet, USA's Food and Drug Administration og Verdenssundhedsorganisationen. Professor Hugh Pennington, en førende fødevareekspert, udtalte, at der er temmelig klare vidnesbyrd om, at de officielt anbefalede niveauer, der er højere end dem, videnskabsmændene taler om, virkelig er sikre.
Der er blevet sat spørgsmålstegn ved den metode, der er blevet brugt i denne undersøgelse. Konklusionerne er baseret på en kontroversiel risikovurderingsmodel, der blev indført af USA's miljøbeskyttelsesagentur. Risikovurderingsmodellen anerkendes ikke af de internationale organisationer, der er ansvarlige for fødevaresikkerhed og folkesundhed såsom WHO, der anser det videnskabelige grundlag for at være fejlbehæftet.
Herudover blev den laks, der blev anvendt til undersøgelsen, købt før forordningen om mærkning med oprindelsesland, og derfor har man ved undersøgelsen ikke engang sikret, at de laks, der blev testet, faktisk blev opdrættet i Skotland eller EU. Oven i alt dette indeholder denne rapport ikke nogen nye oplysninger. Selv de tal, der bliver benyttet i den, er tvivlsomme, da de afviger fra de officielle tal fra Det Forenede Kongeriges regering. På denne baggrund accepterer Fødevarestandardagenturet ikke resultaterne og tilråder folk at spise to portioner fisk om ugen, hvoraf den ene skal være fed fisk såsom laks. Desværre har de amerikanske forskere set bort fra alle de sundhedsmæssige fordele ved at spise laks, der indeholder store mængder omega-3-fedtsyrer og beviseligt reducerer risikoen for hjerteanfald.
Sir John Krebs, formand for Fødevarestandardagenturet, støttede dette. Han sagde, at selv om dioxinniveauerne er faldet drastisk i de sidste 20 år, er de stadig til bekymring for forbrugerne. De kendte fordele ved at spise en portion fed fisk opvejer alle mulige risici. Med hensyn til fiskefoder, som der også blev sat spørgsmålstegn ved, kommer foderet til producenterne i USA, Canada og Chile fra samme kilder som for de skotske fiskeopdrættere. Det forekommer mærkeligt, at prøverne fra USA, Canada og Chile skulle være fri for indhold af de stoffer, der efterspores, sammenlignet med dem fra Skotland.
Så vidt jeg kan se, foregår der noget meget mærkeligt, når grundlaget for en rapport kan betragtes som givet uden nøje efterprøvning. Faktisk har en af de videnskabsmænd, der var beskæftiget med denne forskning - dr. David Carpenter - indrømmet, at "" (det kan have en vis berettigelse at sige, at grunden til, at de valgte at finansiere denne undersøgelse, var, at de havde en anden dagsorden, der rakte langt ud over virkningerne på sundheden).
Medlemmerne af Scottish Quality Salmon har allerede truffet foranstaltninger til at sikre kvaliteten af deres foderleverancer og har en prøveordning på plads til at sikre, at disse standarder bliver overholdt, såvel som strenge miljøbestemmelser, som fiskeopdrætterne overholder, og som er blevet bedre og bedre år for år, siden fiskebrug begyndte. Det skotske miljøbeskyttelsesagentur har et særligt sagsområde med ansvar for at regulere laksebrugene - 63 love, 43 EU-direktiver, tre EU-forordninger, 12 beslutninger fra Kommissionen - som hjælper med at forsikre forbrugerne om, at det produkt, de spiser, er af højeste kvalitet.
Jeg ved ikke, om Kommissionen er i stand til at kommentere de foreslåede antidumpingforanstaltninger. Jeg forstår, at der var forhandlinger i gang i denne weekend mellem det irske formandskab og den britiske regering. Hvis De har mulighed for at kommentere det, hr. kommissær, kan det være nyttigt.
Det er nødvendigt, at der skabes en afslutning på denne episode. Der er sket skade på den skotske laksebrugssektor, det er der ingen tvivl om. Men vi må gå videre og henlede opmærksomheden på det forkerte i anklagerne og på vigtigheden af at spise laks som en del af en afbalanceret, sund kost. Det er på grund af vores medlemskab af EU, at vi kan arbejde sammen for at finde løsninger. Den øjeblikkelige reaktion fra Kommissionen forsikrede forbrugerne om, at det er sikkert at spise laks. Det er kun ved at tage initiativer på EU-niveau, at vi kan gøre noget ved den falske frygt for kvaliteten af vores fødevarer og forholde os til realiteterne. 
Väyrynen (ELDR ).
   - Hr. formand, Det Europæiske Liberale og Demokratiske Partis Gruppe er tilfreds med Kommissionens redegørelse. Det er helt indlysende, at sundhedsrisiciene i forbindelse med laks er overdrevet. På den anden side er det også indlysende, at det er sundere at spise vild laks end opdrættet laks. Det er en af årsagerne til, at EU bør tilstræbe en laksepolitik, som holder sig så tæt på naturen som muligt, selv om der naturligvis stadig vil være behov for laksefarme til produktion af både regnbueørred og laks.
Østersøen har sin egen vandrende laksebestand. I de floder, der løber ud i Østersøen, er der unger, som vandrer ud i havområderne for at finde føde, det vil sige rejer og småfisk. Forurening og anvendelse af vandsystemerne til tømmerflådning og vandkraftproduktion har påvirket formeringen negativt. Faldet er til dels blevet opvejet ved, at der er udsat laks i floderne, en forpligtelse, der især påhviler de virksomheder, som producerer vandkraft. Det har dog ikke haft nogen stor virkning. Det skønnes, at helt op til 95 % af de unge laks, som udsættes i floderne, går til grunde. Samtidig har der været tale om overfiskning af laks både på åbent hav og i kystfarvandene tæt på de floder, hvor de yngler. Der har løbende været stridigheder om rettighederne til at fiske laks.
Nu, hvor Østersøen med udvidelsen i endnu højere grad bliver et indlandshav i Unionen, bør der udarbejdes en omfattende plan til beskyttelse af laksebestandene og organisation af fiskeaktiviteter. Lakseopdræt skal så vidt muligt føres tilbage til sin oprindelige, naturlige form. Floder og vandløb, der er gode ynglesteder, skal gøres egnede til større laksebestande. Der bør bygges fisketrapper på kunstige vandveje, og flodernes ynglesteder bør vedligeholdes effektivt. Ved at fremme laksebestandenes naturlige regeneration kan vi skabe nye muligheder for sportsfiskeri og deraf følgende turisme i alle de lande, der grænser op til Østersøen. Når laksenes naturlige formering er blevet forbedret, kan udsættelsen af fisk mindskes og med tiden måske helt ophøre. De penge, man sparer, kan bruges til at bygge fisketrapper, vedligeholde ynglesteder og forøge andre fiskebestande. I forbindelse med fiskeriet af østersølaks bør man indføre "ynglestatsprincippet", der har været anvendt med succes i Nordatlanten inden for rammerne af Organisationen til Bevarelse af Laksebestanden i Nordatlanten. Fiskeriet skal begrænses, så der sikres en bæredygtig og naturlig fornyelse af laksebestandene.
Efter EU's udvidelse vil beskyttelse af Østersøen, vedligeholdelse af dens fiskebestande og organisation af fiskeaktiviteterne i området ikke længere være genstand for et multilateralt samarbejde, men et bilateralt anliggende mellem EU og Rusland. Jeg tror, at Rusland er parat til at indgå et samarbejde. Hovedansvaret påhviler dog os, EU og EU's medlemsstater. 
McKenna (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, det var interessant at høre hr. Byrne sige, at nogle af resultaterne ligger over grænseværdierne. Det skyldes, at der ifølge presseforlydender, dengang denne videnskabelige undersøgelse først blev offentliggjort, blev fremsat en erklæring, i hvilken det blev påstået, at en talsmand fra hr. Byrnes kontor havde erklæret sig enig i den vurdering, som Det Forenede Kongeriges fødevarestandardagentur gav udtryk for, nemlig at indholdet af kemikalier i den europæiske laks ikke oversteg EU's grænseværdier. Jeg glæder mig over, at denne holdning nu er blevet revideret, for det, vi taler om her, er forbrugerne.
Der må tages hensyn til baggrundsniveauerne. Det er nødvendigt at forholde sig til spørgsmålet om, hvorfor disse baggrundsniveauer i det hele taget findes. Det er noget, som vi også må gøre noget ved.
På baggrund af disse undersøgelser er det helt klart, at laks fra laksebrug er væsentlig mere forurenede end vilde laks - det er, hvad der står i rapporten - og at laks fra europæiske laksebrug er væsentlig mere forurenede end tilsvarende laks fra Syd- og Nordamerika. En masse mennesker har længe set, at der helt klart er en form for sundhedsrisiko i forbindelse med opdrættede fisk. Vi siger nu, at forbruget af laks fra laksebrug bør begrænses til en vis mængde pr. uge eller måned, hvilket rejser spørgsmålet om truslen for forbrugerne. De bør mærkes klart, så forbrugerne ved, hvad de spiser, og får en valgmulighed.
Jeg rejste spørgsmålet over for Parlamentets formand, hr. Cox, og bad ham anmode Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet om at fremsætte en videnskabelig udtalelse om problemet. Det erklærede han sig villig til. Desværre har vi stadig ikke fået det brev, som han ville sende. Det er afgørende, at der ikke sker yderligere udsættelser, for vi taler ikke kun om laks her. Et spørgsmål, der slet ikke er blevet rejst, er det, der angår andre kødædende fiskearter, f.eks. tun, torsk, havaborrer, havruder og ørred, som opdrættes under lignende betingelser og sandsynligvis udsættes for samme form for forurening. Det er et spørgsmål, som vi må tage fat på ikke bare i forbindelse med opdrættede laks, men også i forhold til andre opdrættede fisk.
Endelig ser jeg, at Det Forenede Kongeriges regering har vedtaget beskyttelsesprincipper for at sikre den skotske laks. De bør vedtage beskyttelsesmetoder til at sikre forbrugeren. 
Ó Neachtain (UEN ).
   - Hr. formand, lad mig helt klart sige, at hvis det er bevist, at der er alvorlige sundheds- og miljøproblemer i forbindelse med EU-producerede laks, må sagen behandles seriøst og hurtigt. Men der må være præcis, pålidelig og helt uafhængig videnskabelig rådgivning, før man kan tage sådanne initiativer. Det vil ikke overraske Kommissionen, at jeg er noget skeptisk, for at sige det mildt, i forbindelse med nogle af de videnskabelige undersøgelser, der i øjeblikket cirkulerer, og som efter min overbevisning har fremkaldt den nuværende krise. Jeg er ikke interesseret i, hvem der foretog undersøgelsen. Men jeg er interesseret i, hvem der betalte for den. Jeg er også interesseret i at vide, om der er personlige interesser på spil i dette arbejde, om der er nogen, der kan vinde på denne form for såkaldt videnskabelig forskning.
For mig er krisen i laksesektoren ikke kun et miljøspørgsmål. Den virkelige krise består i, at EU's lakseindustri i særdeleshed i min valgkreds, Connaught-Ulster i det vestlige Irland, er alvorligt truet af udryddelse. Hele Fællesskabets industri er truet af billig import, eller for at sige det på en anden måde, af dumping fra laksebrug i Norge, Chile og på Færøerne. Det er helt uacceptabelt for mig, at et voksende antal uafhængige irske og skotske producenter bliver erklæret fallit. Hvis dette fortsætter uden indgreb, vil der ikke være nogen miljø- eller sundhedsproblemer at løse, eftersom der ikke vil være nogen EU-laks. I de sidste dage har både den irske og den britiske regering i fællesskab anmodet Kommissionen om nye foranstaltninger for at sikre vores laksebrugsindustri. Denne anmodning drejer sig ikke om de canadiske eller amerikanske producenter, den drejer sig om producenterne i EU og først og fremmest de irske producenter, der kæmper for at overleve.
Afslutningsvis vil jeg anmode Kommissionen om at fortælle mig og de irske lakseproducenter, som jeg repræsenterer, hvilken opfølgning den har foretaget indtil nu, eller hvilke initiativer den har taget eller agter at tage vedrørende den fælles henvendelse fra Irland og Det Forenede Kongerige. 
Souchet (NI ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, vi står i dag i spørgsmålet om opdrætslaks foran et veritabelt skoleeksempel, som uden tvivl vil gentage sig mange gange i løbet af de kommende år. Når vi som politisk ansvarlige ikke er videnskabeligt væbnede til at gøre det, hvordan kan vi så styre en krise, som kan få ekstremt store socioøkonomiske konsekvenser for hele brancher? Hvordan skal det lykkes os, når krisen bunder i offentliggørelsen af en videnskabelig rapport, som sår tvivl om sundhedskvaliteten af en fødevare, og når denne rapport offentliggøres i et tidsskrift med et seriøst omdømme, omtales i stor stil i medierne og vækker bekymring hos forbrugerne? Hvordan skal man skelne mellem det, der er begrundede bekymringer og kalder på strengere standarder og skrappere protokoller, og det, der er virkninger, som blot skyldes fejl i de anvendte matematiske modeller eller vægtningen af de forskellige parametre?
Efter at have brændt fingrene grundigt på tidligere sager, som har haft forfærdende konsekvenser - kogalskabs- og dioxinkyllingekrisen og anskueliggørelsen gennem nutidens massive dødelighed blandt bier af den risiko, der er for at overføre nye og ekstremt effektive neurotoksiske molekyler, som anvendes til pillering af frø, til fedtstoffer og vand - er vi, og skal vi være, tilbøjelige til at være yderst forsigtige. Det er uden tvivl kun en mangedobling af kontroller, undersøgelser, forskningsprojekter og analyser, som lidt efter lidt kan frembringe nogle uomtvistelige resultater, der kan berolige forbrugerne. Vi har naturligvis fødevaresikkerhedsagenturerne til at hjælpe os, men Parlamentet skal også tage stilling. Og jeg vil gerne ved denne lejlighed som medlem af STOA gøre opmærksom på, at vi i Europa-Parlamentet råder over et særligt organ, hvis kald netop er at forsyne parlamentsmedlemmerne med de videnskabelige oplysninger, som de kan få brug for til at kaste lys over de holdninger, som vores forskellige udvalg har til opgave at indtage. Det er sikkert ikke en perfekt institution, men jeg tror, at STOA kan bidrage med en værdifuld hjælp, især ved i et spørgsmål som det, vi behandler i aften, at bibringe os et globalt overblik og en kritisk analyse af alle eksisterende videnskabelige undersøgelser eller af dem, der er under udarbejdelse. Vi skal derfor ikke ignorere dette kostbare værktøj.
Stevenson (PPE-DE ),
    Hr. formand, jeg vil gerne begynde med at besvare nogle af de spørgsmål, som hr. Ó Neachtain har stillet, fordi han spurgte, hvem der havde finansieret den rapport, der fremkom i tidsskriftet og forårsagede alle problemerne.
Der er ikke mange, der ved, at den forskning, denne artikel var baseret på, blev bestilt af Pew Charitable Trust, der har hjemme i Philadelphia, og som formodes at eje ca. 3,8 milliarder dollars. De er velkendte for deres internationale kampagner mod global forurening og er for nylig blevet indflydelsesrige modstandere af havbrugserhvervet. Artiklen i - der var baseret på et forskningsprojekt til 2,9 millioner dollars gennemført af Institut for Sundhed og Miljø ved det statslige universitet i New York i Albany, har, som tidligere talere har sagt, vist sig bevidst vildledende i den rådgivning, den giver om forbrug af laks. Og ikke desto mindre tror jeg, at vi alle her i salen er forbløffede over, hvordan denne artikel pludselig dukkede op i aviser i hele verden. Grunden er, at den samme dag, som den blev offentliggjort i , blev den udsendt som pressemeddelelse af et internationalt PR-selskab fra New York, og samtidig dukkede den op på Suzuki Foundations hjemmeside i Canada, hvor man fører kampagne til støtte for den vilde laks fra Alaska, og hvor man naturligvis har en personlig interesse i at skade den europæiske sektor for lakseopdræt.
Artiklens forfattere synes, som fru Stihler har sagt, i deres konklusioner om at begrænse forbruget af laks at have fejlanvendt en risikomodel udviklet af USA's miljøbeskyttelsesagentur - som allerede er suspekt i sig selv - ved at undlade at medtage en analyse af de sundhedsmæssige fordele ved at spise laks, selv om der er mere end 5.000 artikler, der bevidner nødvendigheden af at spise fede fisk som en regelmæssig bestanddel af en velafbalanceret kost. Denne forskning indeholder faktisk ikke nogen nye oplysninger. De data, der fremlægges, er ikke anderledes end dem, man har fundet i tidligere undersøgelser, der også fandt, at niveauerne for dioxin i opdrættede laks lå klart inden for de officielle sikkerhedsgrænser. Men den fortolkning, der anvendes i denne forskningsrapport, overdriver bevidst sundhedsrisikoen.
Desuden ligger niveauet af pcb i alle opdrættede laks fra EU væsentligt under det niveau, der anses for sikkert ved salg i supermarkeder, selv af USA's Food and Drug Administration, såvel som af andre internationale vagthunde, herunder vores egen EU-Fødevaresikkerhedsautoritet og Det Forenede Kongeriges fødevarestandardagentur. Den amerikanske forskning er derfor alvorligt fejlbehæftet. EU's havbrug foretager en streng inspektion og kvalitetskontrol for at sikre, at de højest mulige miljø- og sundhedsmæssige standarder bliver overholdt, og at offentligheden får et helt sikkert, giftfrit og pålideligt produkt. 
Hudghton (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, forbrugerne har ret til at vide, hvad de spiser, og jeg støtter fuldt ud dette som aldeles afgørende for folkesundheden. Men for at kunne vælge på baggrund af ordentlig oplysning er det af afgørende betydning, at de videnskabelige oplysninger er præcise og aktuelle, og at de kan efterprøves. I den seneste tid ser det fra Skotland ud til, at det er helt muligt at tro, at visse forkæmpere gør det til deres sag at nedrakke især den skotske lakseopdrætssektor og i særdeleshed, som det er blevet antydet, at lovprise vilde laks fra visse andre områder.
Blot det at en artikel bliver offentliggjort i et tidsskrift med navnet , betyder ikke nødvendigvis, at det, der står i den, er korrekt. Det er klart, som kommissæren har erkendt, at der ikke er nogen nye oplysninger i denne undersøgelse, som har offentliggjort. Det er også klart, at niveauet for de forskellige forurenende stoffer lå inden for de normer, som Kommissionen og Det Forenede Kongeriges fødevareagentur samt det skotske har fastsat, og det er ikke organer, som det er let at tilfredsstille i denne forbindelse. Undersøgelsen nævnte overhovedet ikke de positive virkninger for sundheden, som kan opnås ved at spise fede fisk som laks. Organisationer som Scottish Quality Salmon, der har meget høje standarder, bør støttes. De kræver af deres medlemmer konstante forbedringer med sådanne ting som foderkvaliteten.
Det er uforklarligt for mig, at man kan antyde, at skotske og irske laks, men ingen andre opdrættede laks fodret med nøjagtig samme foder, på en eller anden måde ikke skulle leve op til standarderne i denne undersøgelse. Den afbalancerede holdning, som kommissæren har anlagt, er rigtig, og jeg håber, at der, som andre har sagt, vil være støtte til foranstaltninger til beskyttelse af dette erhverv, der i Skotland er af afgørende betydning for beskæftigelse og social samhørighed i meget skrøbelige områder. 
Lucas (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, dette er helt klart et meget vigtigt emne. Lakseopdræt er ofte tidligere blevet kritiseret for dets indvirkning på miljøet, men kun i den seneste tid er der sat spørgsmålstegn ved de mulige sundhedsmæssige konsekvenser. Det er af afgørende betydning, at man kommer til at forstå disse ting bedre.
Den sundhedsrådgivning, som regeringerne i hele EU traditionelt har givet, fremhæver vigtigheden af at spise flere fisk. Men hvis risikoanalyser tyder på, at et forbrug af opdrættet atlanterhavsfisk frembyder en sundhedsrisiko, som trækker fra den gavnlige virkning af fiskespisningen, må vi få mere at vide om dette. Det er nødvendigt, at vi lærer mere om det, og vi må reagere på denne viden. Vi må vide helt sikkert, at opdrættet laks indeholder flere forurenende stoffer end vilde laks, og at dioxiner er blandt de giftigste kemikalier, der nogensinde er frembragt.
Indtil nu har debatten været præget af argumenter om, hvorvidt den forurening, man fandt i laks, var lovlig eller ej. Hvad vi bør koncentrere os om, er, om laksen faktisk er sikker. Det kan udmærket betyde, at vi igen skal se på de niveauer, der blev sat for forurening i 2001.
Jeg vil gerne bort fra argumenterne for eller imod skotsk laks eller nogen anden form for laks. Det er ikke til megen nytte. Vi bør tale om, hvorvidt fiskeopdræt i sig selv giver fornuftige og miljømæssigt bæredygtige fødevarer til mennesker, og jeg vil hævde, at svaret i stigende grad ligner et nej. Der er også en hel række andre problemer, der er forbundet med fiskeopdræt, herunder spredningen af sygdomme og parasitter til vilde fisk, brugen af fisk, fiskemel og fiskeolie som mad, hvilket har konsekvenser for bestandene af vilde fisk, forureningen af havbunden med uforbrugt foder, virkningen på rovfisk, når de bliver dræbt, og de antibiotika, der bliver brugt til at kontrollere sygdomme. Der er nogle virkeligt vigtige spørgsmål her, som det er nødvendigt at se på, og alligevel fortsætter regeringerne stædigt med at støtte fiskeopdræt, når de på mange måder kunne klare sig bedre ved at anvende deres tid og deres ressourcer på at genoprette naturlige levesteder for laksen, så de vilde bestande kunne komme sig.
Denne seneste sundhedsrapport om laks bør virke som en alarmklokke, der får os til at ændre den måde, vi opdrætter fisk på. Jeg ser frem til, at Kommissionen vil revidere standarderne på basis af virkelig sikre foranstaltninger, ikke under hensyntagen til baggrundsmiljøniveauer, for sundheden kan og bør ikke bringes i fare. 
Byrne,
    Hr. formand, jeg vil gerne meget kort kommentere de emner, der er blevet nævnt. Det glæder mig, at Parlamentet har anerkendt, at Kommissionen reagerede hurtigt på dette problem, og at der blev givet en klar forklaring, da det blev offentligt kendt.
Jeg vil gerne fremsætte en opklarende udtalelse og gentage, hvad jeg tidligere har sagt. Det vil være en fejl at sammenblande tilstedeværelsen af dioxin og pcb i fisk og tilstedeværelsen af pesticider i foder. En spørger antydede, at Kommissionen tidligere havde fremsat en udtalelse, der var forskellig fra den nuværende. Denne fortolkning skyldes en misforståelse af, hvad der er blevet sagt, nemlig at dioxinniveauerne ligger under EU's grænseværdier, men pesticider i foder gør det ikke, og jeg gav to eksempler, hvor de lå over. Det er et spørgsmål om, at niveauerne ligger over det passende niveau i foderet snarere end i selve fisken.
Som svar på det spørgsmål, der blev stillet mig af hr. Ó Neachtain om den fælles rapport, der er blevet fremlagt af de irske og britiske myndigheder, må jeg sige, at denne rapport ikke er nået frem til mit skrivebord eller til mit generaldirektorat. Jeg vil naturligvis undersøge sagen, men denne rapport kan have drejet sig om et beslægtet spørgsmål og være blevet sendt til et andet generaldirektorat. Det er noget, jeg vil se på, hvis den er sendt til mig, og hvis den er relevant for mit sagsområde.
Endelig vedrørende yderligere risikovurderinger foretager Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet en risikovurdering omkring tilstedeværelsen af pcb'er, der ikke ligner dioxin. Det er helt klart, at mine tjenestemænd og Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet holder øje med dette spørgsmål. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelsen fra Kommissionen om krise i stålindustrien.
Diamantopoulou,
    Hr. formand, Europa-Parlamentet tog denne redegørelse fra Kommissionen på dagsordenen, for nogle få dage siden, da fremtiden for Thyssen Krupps AST Terni stod på spil. Denne beslutning om at lukke for produktionen af magnetisk stål ville bringe 450 stillinger direkte i fare og et større antal indirekte. Yderligere tab af arbejdspladser i regionen, som allerede er blevet ramt tidligere, ville være et hårdt slag. Det ville være særlig uheldigt i betragtning af den lange tradition for stålfremstilling i denne region, kvaliteten af de produkter, Terni fremstiller, og den store dygtighed hos de involverede medarbejdere. Derfor er det med nogen lettelse, at jeg i dag hørte forlydender om en meddelelse fra den italienske produktionsminister, hr. Marzano, om, at fristen for beslutningen om AST-anlæggets fremtid er blevet udskudt til en dato, som først skal fastsættes.
Det er præcis på grund af bekymringer som disse vedrørende de sociale konsekvenser af omstruktureringer inden for industrien, at Kommissionen har søgt at fremme en reaktion på fællesskabsniveau på spørgsmålet om, hvordan omstrukturering af store selskaber forvaltes. Vi har med aktiv involvering af arbejdsmarkedets parter forsøgt at udvikle og fremme spørgsmål, der ses som relevante i den foreliggende sag, idet vi har investeret i folk på permanent basis og udviklet anvendelighed for arbejdskraften ved oplæring og omskoling, sådan at vi har søgt alternativer til lukning og fyringer og, hvor det har været muligt, genansat de arbejdstagere, der er ramt af omstruktureringen, og forsøgt at komme på forkant med udviklingen af markedet og teknologien.
Jeg vil gerne minde Dem om, at Kommissionen for to år siden iværksatte en høring af arbejdsmarkedets parter, i særdeleshed omkring spørgsmålet om omstrukturering, fordi der desværre var mange problemer i mange forskellige medlemsstater. Kommissionen fremlagde en rapport med nogle forslag. Vi har arbejdsmarkedets parters svar fra oktober, og vi mener, at de via dialog og aftaler om foranstaltninger i særdeleshed vedrørende spørgsmål, som jeg allerede har nævnt, nemlig alt hvad der støtter muligheden for ansættelse et andet sted, kan spille en vigtig rolle. Det er mit inderlige håb, at man nøje vil overveje alle sådanne muligheder for at se, hvilke bidrag de kan yde til at mildne den krise, Terni-anlægget står over for i forbindelse med den chance, der nu synes at have vist sig. 
Tajani (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, Europa kan ikke forholde sig passivt til det, der i øjeblikket sker i en af EU's største stålvirksomheder. Uden varsel har Thyssen Krupp-koncernen besluttet at standse produktionen af magnetisk stål på stålværkerne i Terni. Det er en ubegrundet beslutning, som er i strid med en aftale, der blev indgået i 1994 i forbindelse med privatiseringen.
Sådan som De mindede om, fru kommissær, vil den tyske virksomhed nu afskedige hundredvis af arbejdstagere, fordi den foretrækker at bevare andre europæiske virksomheder og investere uden for EU, nemlig i Sydkorea. Takket være den italienske regerings indsats - De nævnte den indsats, som ministeren for produktionsvirksomhed hr. Marzano gjorde, fru kommissær - og alle de lokale myndigheders, borgernes, partiernes og arbejdstagernes fantastiske mobilisering har Thyssen Krupp bestemt at udsætte beslutningen om at lukke.
Europa-Parlamentet og Kommissionen bør dog give deres holdning til kende og bidrage til, at der findes en løsning på en krise, som ikke er et italiensk spørgsmål, hr. formand, fru kommissær, men som berører hele Europa. Derfor beder vi om, at Kommissionen i forbindelse med fremlæggelsen af den tredje rapport om den økonomiske og sociale samhørighed her den 18. februar klart angiver sine forslag til, hvordan vi kan beskytte industrien og ikke mindst stålindustrien i forbindelse med den nye samhørighedspolitik, som vi skal føre fra 1. januar 2007. Jeg mener ligeledes, at vi bør støtte Kommissionens indsats i konkurrencen med USA, når det gælder stålproduktionens markedsandele.
Jeg vil gerne gentage, at problemet ikke kun berører Italien eller er et enkeltstående spørgsmål, men at der er tale om et generelt problem for stålindustrien i Europa. Krisen omfatter ikke kun en enkelt virksomhed, men berører mange virksomheder, og jeg tror, at Kommissionen er meget opmærksom på forholdet til USA. Vi må nemlig ikke behandle et så vanskeligt spørgsmål på en uopmærksom og overfladisk måde. Det er et spørgsmål, der vedrører tusindvis af arbejdspladsers skæbne og dermed også tusindvis af familiers skæbne.
Hvad den italienske Terni-sag angår, bør Kommissionen efter min mening gribe ind over for visse uregelmæssigheder. Stålværkerne i Terni tilhører i dag udelukkende Thyssen Krupp, hvilket er i strid med det, som Det Rådgivende Udvalg for Kontrol med Fusioner og Virksomhedsovertagelser fastlagde i december 1994, og dette er et tydeligt eksempel på en virksomhedsovertagelse, eftersom koncernen i dag er den eneste europæiske producent af kornorienteret magnetisk stål. Mener Kommissionen ikke, at dette har potentielle konkurrencefordrejende virkninger? Desuden har Thyssen Krupp modtaget EU-støtte takket være sin virksomhed i Italien, eftersom Terni-området, hvor stålværkerne ligger, er et industriområde i tilbagegang, der hører ind under mål 2. Mener Kommissionen således ikke, at den bør undersøge, om Thyssen Krupp har anvendt EU-støtten korrekt? Og mener Kommissionen ikke, at den bør undersøge, om Thyssen Krupp har modtaget yderligere statsstøtte, der er i strid med konkurrencereglerne? De investeringer i Sydkorea, som blev bebudet i går, bekymrer os. EU-midlerne og de midler, som den tyske regering eventuelt har ydet, bliver forhåbentlig brugt til at skabe vækst i Europas økonomi eller til at skabe beskæftigelse og udvikling i Europa, og de bliver forhåbentlig ikke brugt i Sydkorea udelukkende til gavn for en virksomhed, som - og det vil jeg gerne gentage - ikke har overholdt de aftaler, der blev indgået med Italien ved privatiseringen.
Tusindvis af arbejdstagere venter i dag på, at Kommissionen skal gøre en aktiv indsats for, at EU-bestemmelserne bliver overholdt. For et par dage siden havde jeg lejlighed til at lytte til kommissionsformand Prodi og kommissær Monti, og Deres tale, fru kommissær, viste efter min opfattelse også et ønske om at fortsætte, forsvare arbejdstagernes interesser og løse et problem, som - og det vil jeg gerne gentage - ikke er et nationalt spørgsmål, som udelukkende vedrører Italien.
Jeg er sikker på, at kommissionsformanden vil gribe resolut ind efter at have lyttet til Thyssen Krupps ledere, og jeg håber, at hele Kommissionen gør det samme. Kommissionsformanden og alle kommissærerne skal fortsætte i den retning, de er begyndt i, og her kan de regne med Parlamentets støtte, hvilket man også kan se af ønsket om at finde en fælles løsning på dette vanskelige og vigtige spørgsmål, en løsning, der formodentlig bliver enstemmigt vedtaget. 
Sacconi (PSE ).
   - Hr. formand, de, der ligesom jeg og andre parlamentsmedlemmer var så heldige at deltage i strejken og demonstrationen i Terni fredag den 6. februar, blev i høj grad klar over den dybere mening med denne kamp, hvor en hel by og en hel region i fællesskab sagde nej til det, der ville være et meget hårdt slag for deres produktionsapparat og deres faglige stolthed, men også og ikke mindst en krænkelse af deres værdighed. Selv om jeg har mange års fagforeningserfaring, har jeg sjældent set så stor en spænding og så meget stolthed.
Meddelelsen om Thyssen Krupp-koncernens lukning af magnetsektoren i stålværket i Terni indebærer nedlæggelsen af 900 faglærte arbejdspladser og den heraf følgende forskydning af balancen i stålværket i Terni, det vil sige en umiddelbar trussel mod dets planer, dets produktionskapacitet og de samlede beskæftigelsesudsigter. Man taler således om 4.500 ansatte inklusive de virksomheder, der er underleverandører. Men herudover vil jeg gerne understrege, at det også er en hån mod regionsstyret, der har gjort og stadig gør en effektiv indsats - også ved hjælp af strukturfondene - for at give virksomheden og dens investeringer det bedst mulige produktionsklima, nemlig infrastruktur, uddannelse, omskoling og energiforsyning.
Indtil for nylig var alt i den skønneste orden, men i september 2003 opgav man produktionen af stål til elmotorer, det vil sige stål med ikke-orienterede korn. Ved den lejlighed - og det skete endnu en gang i november - gentog man dog højtideligt alle de planer, der skulle gøre Terni til den vigtigste producent af magnetisk stål. Men i slutningen af januar - blot to måneder efter - foretog man en kovending og standsede også produktionen af stål med orienteret korn, nemlig den slags stål, der bruges til transformatorer, og bekendtgjorde fabrikkens lukning, hvilket har nogle meget alvorlige interne konsekvenser. Fabrikkens integritet bliver truet, eftersom den med sine forskellige produkter er i stand til at tage højde for markedsvariationerne, og strategiske funktioner såsom handelsfunktionen bliver spredt, men det har også store konsekvenser udadtil, både for Italien og for Europa i det hele taget. Magnetisk stål, som udelukkende fremstilles i Terni, er den eneste specielle strategiske ståltype til energisektoren. En afhængighed af Rusland og USA ville ligeledes gå hårdt ud over de brugere, som også er store eksportører.
De oplysninger, som vi har fået efter mødet i Palazzo Chigi i dag, bekræfter dog det rigtige i arbejdstagernes og byens mobilisering og deres evne til at skaber alliancer og solidaritet. Den 18. februar kan de rigtige forhandlinger endelig gå i gang, uden at fagforeningerne får en pistol for panden. Hvis den endelige frist, som er den 27. februar, ikke bliver overholdt, bliver de 80 udløbende kontrakter, som Thyssen Krupp ville opløse, fornyet, og det er et tegn på, at den multinationale virksomhed har mærket isoleringen.
Selv om man har nået dette foreløbige resultat, skal presset på virksomheden dog fastholdes, og alle institutionerne skal fortsat vise opmærksomhed. På torsdag skal Parlamentet vedtage en beslutning om denne sag, som virkelig er symbolsk for nødvendigheden af nye systemer i de industrielle forbindelser og mere avancerede former for tilknytning mellem offentlige investeringer og virksomhedsstrategi. Vi kæmper for, at der sendes et klart budskab om en positiv afslutning på konflikten. Denne konflikt er afgørende for at hindre en forringelse af Italiens produktionssystem og en svækkelse af hele Europas industriapparat. 
Calò (ELDR ).
   - Hr. formand, i 1950 foreslog Robert Schuman et Europæisk Kul- og Stålfællesskab, som alle staterne kunne deltage i, og dermed skabte han forudsætningerne for en kompleks og vanskelig europæisk foreningsproces, som vi nu ser den seneste udvikling i. Derfor overrasker det mig ikke, at Terni-sagen optager en del plads i den igangværende forhandling her i Parlamentet, og at synspunkterne i den forbindelse i høj grad er uafhængige af partipolitik.
Europas stålsektor lider i dag under USA's beslutning om at indføre importtold på stål, der hovedsagelig kommer fra EU. Krisen i Italien er væsentlig, fordi den også inddrager andre stålfabrikker, f.eks. stålværkerne i Genova-Cornigliano. I den sammenhæng er den beslutning, som Thyssen Krupp, der ejer stålfabrikken i Terni, har truffet om at investere i Sydkorea for at producere stål i Asien, af afgørende vigtighed, og den giver anledning til ikke så få bekymringer.
Fabrikken i Terni blev som bekendt solgt i 1994 i forbindelse med en privatiseringsproces, som IRI, Italiens institut til industriel genopbygning, havde stået for, og det var med garanti for, at produktionen blev fastholdt i Italien, og at arbejdspladserne blev bevaret. Der er ikke tale om en virksomhed i krise, men om en højteknologisk produktion, hvor man fremstiller plader til elektroniske transformatorer. Desuden er der ikke andre fabrikker af samme slags i Italien. Den teknologi, der anvendes i Terni, og de seneste års undersøgelser og forskning har nået et glimrende niveau. At miste kompetencer og knowhow er det stik modsatte af den videnøkonomi, som kommissionsformand Prodi talte om her i Parlamentet for nylig. Det er ikke tilfældigt, at ikke blot arbejdsstyrken, men også direktører, ledere, forskere og lokalpolitikere går ind for at bevare produktionen og de hermed forbundne undersøgelser. Ca. 900 arbejdstagere vil sandsynligvis blive afskediget, og så er underleverandørerne ikke engang medregnet.
Vi kan desuden ikke se bort fra, at den multinationale tyske virksomhed fik støtte og skattelempelser fra EU, da den besluttede at købe fabrikken i Terni. Jeg spørger også mig selv, hvilken betydning det får på verdensplan, at produktionen flyttes til Korea, hvilke fagforeningsrettigheder arbejdstagerne har - og hvordan de bliver overholdt - og hvilken teknologi de anvender i Sydøstasien.
På et møde i december måned sidste år stillede nogle af EU's skotøjs- og tekstilfabrikanter nogle alvorlige spørgsmål i den retning til delegationen fra Kina, som nu belaver sig på at blive hele verdens fabrik. Svarene var meget undvigende, og vi har ingen grund til at tro, at situationen er bedre andre steder på kontinentet, når man ser bort fra Japan. Navnlig i en konkurrencebaseret markedsøkonomi skal konkurrencereglerne ...
Morgantini (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, 900 tabte arbejdspladser virker måske kun som tal i en statistik, men det er mennesker af kød og blod. I Terni er det fabrikken, som er byens nervecenter. Der er tale om 900 arbejdspladser, og det griber ind i unge og gamle arbejderes tilværelse. Stålværkerne i Terni er byens historie og stolthed, og de er et minde om de bombeangreb, som fandt sted under Anden Verdenskrig. Da Thyssen Krupps ledelse meddelte, at afdelingen for magnetisk stål ville blive lukket, var det - sådan som hr. Sacconi sagde - hele byen, der demonstrerede sammen med arbejdstagerne.
Terni er ikke et enkeltstående tilfælde. I Europa er Arcelor, Lucchini og samme Thyssen Krupp ved at forberede produktionsnedskæringer. Fabrikker i Belgien og Servola-højovnene i Trieste er allerede blevet truet med lukning, selv om arbejdstagernes fagforeninger er blevet inddraget. Massive investeringsafviklinger og værdifulde produktioners flytning til lande uden for Europa er i virkeligheden ved at få den europæiske produktionskapacitet til at gå i opløsning. Fællesskabsstøtten, som har været betydelig i de sidste årtier, er blevet anvendt til at afvikle de offentlige stålværker. Støtten til private virksomheder som Riva, Lucchini, Falk og visse udenlandske koncerner er blevet brugt til at modernisere produktionskapaciteten og den italienske stålindustris særpræg i profitøjemed.
Den Europæiske Socialfond og strukturfondene har finansieret omstruktureringer og omskoling af de ansatte og ligeledes muliggjort en generationsfornyelse af sektorens arbejdskraft - i Italien har stålarbejderne i dag en gennemsnitsalder på 30 år - men det er netop denne nye generation af unge og højtkvalificerede ansatte, hvis eksistens bliver truet. Jeg tror, at manglen på en samordnet plan i EU for at give stålsektoren en saltvandsindsprøjtning har medvirket til, at enkelte virksomheder i de forskellige lande - også dem, som er langt fremme - er flyttet andre steder hen for at følge de enkelte virksomhedsejeres industristrategier.
Thyssen Krupp i Terni, der i øjeblikket lider alvorlige tab i sektoren for magnetisk stål som følge af konkurrencen fra russiske Duferco, skærer ned på produktionen og gør klar til at flytte forarbejdningen til Mexico, Korea, Kina og Indien. Der er ikke det ringeste tegn på innovation, ny forskning og konkurrenceindsats. Man ser blot et farligt tilbageskridt, som får konsekvenser for beskæftigelsen og den sociale samhørighed - ikke blot i Italien, men i hele Europa - hvis ikke det bliver stoppet i tide. På trods af det drastiske fald i beskæftigelsen inden for denne sektor i Italien, hvor man er gået fra 100.000 enheder i 1980'erne til 40.000 enheder i dag, har stålsektoren stadig en glimrende markedsposition, eftersom den er den andenstørste europæiske producent. Hvis den skal blive ved med at være dette, er det dog nødvendigt, at den italienske regering træffer nogle industrielle valg - hvilket den tilsyneladende ikke har gjort endnu - og gør en klar og aktiv indsats på europæisk plan.
Stål og elektricitet er yderst vigtige økonomiske indikatorer i et land og skaber økonomisk udvikling. Derfor er det absolut nødvendigt, at EU indfører forureningsbegrænsende systemer og undersøger miljøindvirkningen. Disse spørgsmål må prioriteres højt, hvis vi ønsker at nå Kyoto-protokollens målsætninger. På dette grundlag kan vi skabe en ny stålindustri. Vi skal finde nogle industripolitiske løsninger, hvor vi beskytter kvalitetsprodukterne samt stålsektorens miljø- og arbejdsforhold.
I den forbindelse skal Kommissionen for at modvirke trusler mod beskæftigelsen og en gradvis social forringelse foretage en revision af forordningen om strukturfondene. I fremtiden skal strukturfondene bevilges med udgangspunkt i den uomgængelige geografiske investeringspligt i mindst 10 år, og støtten skal udtrykkeligt tilbagebetales, såfremt produktionen flyttes. Jeg mener ligeledes, at der bør foretages en revision af direktiv 98/59/EF om kollektive afskedigelser, så de ansatte får en større beskyttelse, og så der ikke blot tages højde for informationsprocedurer til gavn for arbejdstagernes repræsentanter, men også for en indsats fra arbejdsmarkedets parter, så man indleder nogle hensigtsmæssige og bindende forhandlinger for at forhindre afskedigelser eller produktionsnedskæringer, der går ud over beskæftigelsen.
Arbejdspladserne på stålværkerne i Terni skal bevares, og det samme gælder for andre italienske og europæiske virksomheder. Derfor er det efter min mening nødvendigt med forhandlinger mellem de berørte medlemsstaters regeringer, arbejdsmarkedets parter og i dette særlige tilfælde Thyssen Krupp, så der bliver udarbejdet en ny industristrategi for at sætte skub i sektoren for magnetisk stål og rustfrit stål på europæisk plan. 
Angelilli (UEN ).
   - Hr. formand, Italien risikerer endnu en gang at blive et "brug og smid væk"-land. Thyssen Krupp-sagen er det sædvanlige eksempel på en multinational virksomhed, der også har udviklet sig takket være hundredvis af italienske arbejdstagere og betydelige midler fra både den italienske stat og EU, og som herefter har besluttet at lukke - i dette tilfælde i Terni i Umbrien - hvilket risikerer at gå ud over 900 arbejdstagere og deres familier, og hvorved man også risikerer, at en meget stor faglig kompetence går til spilde.
Sådan som andre parlamentsmedlemmer var inde på, kom meddelelsen om lukningen som en overraskelse for alle. Hverken arbejdstagerne eller de lokale og nationale myndigheder havde fået besked i forvejen, og der blev navnlig ikke givet nogen begrundelse, idet lukningen i dag snarere lader til at skyldes diskutable virksomhedsstrategiske valg end konkrete tekniske grunde, eftersom produktionsomkostningerne i Italien er lavere og kvaliteten højere, og eftersom arbejdskraftens faglige dygtighed står hævet over enhver tvivl, da man har forarbejdet stål i Terni i de sidste 120 år. Er det acceptabelt, at Thyssen Krupp insisterer på at lukke efter at have taget alt fra dette område og disse mennesker, nemlig faglig dygtighed, ressourcer og sågar forhåbningerne til fremtiden?
Selv om der ikke er nogen tvivl om, at de store multinationale selskaber skaber arbejdspladser og udvikling i hele Europa, er det nødvendigt, at vi gør os nogle overvejelser. Det er ikke nogen hemmelighed eller nogen grund til forargelse, at vi bestemt ikke bryder os om visse aspekter af denne europæiske kapitalisme. Det er en kapitalisme, hvor man i teorien går ind for et frit marked, uhindret konkurrence og fleksibilitet på verdensmarkedet, men hvor man i virkeligheden kræver en nøje og omfattende støtte i form af skattemæssige incitamenter fra de nationale regeringer og struktur, infrastruktur og lempelser af enhver art fra de lokale myndigheder for ikke at tale om bevillingen af EU-midler. I mellemtiden er produktionsaktiviteterne allerede ved at blive flyttet til Indien, og man har Kina i tankerne, hvor arbejdskraftomkostningerne er latterligt små, og hvor der ikke er nogen bestemmelser om beskyttelse af arbejdstagerne og miljøet.
Desuden - og det har andre parlamentsmedlemmer allerede været inde på - benytter disse multinationale selskaber ofte privatiseringer, som i de fleste tilfælde desværre bliver til et udsalg, til at købe vores arvestykker til underpris, hvilket netop var tilfældet med Thyssen Krupp i Terni.
Når man ser bort fra polemikken, hvad beder vi så Kommissionen om? Vi beder for det første om, at den så vidt muligt griber ind med det samme for at bevare stålværket i Terni og afværge risikoen for, at Thyssen Krupps fabrikker lukker. Vi beder for det andet om, at den gør en indsats for at undersøge, hvorvidt EU-lovgivningen om arbejdstagernes beskyttelse reelt bliver overholdt, og vi beder for det tredje om, at der gøres en yderligere indsats for, at bevillingen af fællesskabsmidler bliver afhængig af aftaler om at sikre beskæftigelsen samt præcise betingelser og grænser for virksomhedsflytninger. Vi forventer ligeledes, at der resolut fastlægges en klar udviklingsstrategi for stålsektoren i hele Europa. Endelig beder vi Kommissionen - såfremt Thyssen Krupp holder fast ved sin beslutning om at lukke fabrikken - om at undersøge, hvorvidt alle konkurrencebestemmelserne er overholdt, og det gælder navnlig et eventuelt misbrug af dominerende stilling.
Til sidst vil jeg gerne sige, hr. formand, at selv om vi er tilfredse med de første positive resultater, som den italienske regering har opnået i dag, og som også er et resultat af den tværgående og kraftige mobilisering, mener vi bestemt ikke, at vi kan tage det stille og roligt. Vi tror så afgjort på det frie marked, men vi er også af den opfattelse, at der ikke er nogen markedsfrihed uden demokrati og navnlig ikke uden respekt for arbejdstagerne og nationerne. 
Della Vedova (NI ).
   - Hr. formand, fru kommissær, når det gælder sagen om Thyssen Krupp i Terni, er det efter min mening vigtigt at finde ud af, om der er sket en krænkelse af fællesskabsretten, om der er ydet statsstøtte, som gør den tyske koncerns valg af virksomhedsplacering ulovlig, om - sådan som fru Angelilli sagde - der er tale om misbrug af dominerende stilling, om kontrakterne med den italienske regering eller EU-institutionerne ikke er blevet overholdt, og om de forpligtelser, der blev indgået i forbindelse med de bevilgede lempelser eller finansieringer, således ikke er blevet opfyldt. Dette er efter min mening EU-institutionernes opgave, men jeg mener også, at denne opgave må slutte her. Jeg mener ikke, at det er Kommissionens, EU-institutionernes eller den italienske regerings opgave at vurdere beslutningerne om at flytte de virksomheder, der opererer i Europa.
Man kaldte muligheden for, at visse produktioner flyttes til Indien, Kina eller Sydamerika for en skandale. Personligt er jeg af den opfattelse, at dette hører med til de spilleregler, som nogle EU-lande - ikke mindst Italien - har benyttet sig af, nemlig at stille sine egne aktiver til rådighed for den internationale økonomi, f.eks. arbejdskraften. Det betyder ikke, at vi mangler respekt for Thyssen Krupps 450 ansatte i Terni, som risikerer at miste deres arbejdsplads, men at vi også skal huske de hundredvis og måske tusindvis af mennesker, der måske får arbejde i Kina og Indien, og at vi ligeledes skal være opmærksomme på - og her tænker jeg på Terni, der allerede har skabt beskæftigelse til 10.000 arbejdsløse i stålsektoren i de sidste par år - at man i Italiens og Europas virksomheder kan og skal producere andet, som kan eksporteres til de europæiske og internationale markeder.
Hr. formand, jeg vil slutte af med at minde om, at Italien og Europa har brug for investorernes tillid for at investere såvel i Terni som andre steder. At tro, at politikerne kan kritisere investorernes beslutninger på denne måde, er ikke hensigtsmæssigt og ikke til gavn for beskæftigelsen. 
Caudron (GUE/NGL ).
   - Ja, hr. formand, kære kolleger, eftersom jeg er valgt i Nordfrankrig, har jeg på smerteligste vis oplevet omstruktureringerne i stålindustrien i min region. I 1970'erne og 1980'erne lukkede man allerede helt nye fabrikker i dette område. Og jeg bliver nødt til at sige det en gang til her i aften, 20 år efter er såret stadig åbent og blødende. Jeg er derfor særligt stærkt påvirket af de aktuelle kriser og især af krisen i Terni med truslen om 900 arbejdspladsnedlæggelser.
Da jeg forberedte mit indlæg og efter at have læst forslaget til beslutning, læste jeg min betænkning om stålindustrien igen, som Europa-Parlamentet vedtog i 1996. På det tidspunkt kunne jeg efter at have konstateret, at de seneste 20 års løbende omstruktureringer havde kostet mere end 500.000 arbejdspladser, sige og skrive, og jeg citerer betragtning F: (Fællesskabets stålindustri kan nu betragtes som globalt set at være konkurrencedygtig med sine priser samt teknologisk effektiv, selv om vi igen vil kunne opleve situationer med overkapacitet i tilfælde af en ny krise).
To år senere ved udgangen af 1998 rystede en voldsom krise vores stålindustri på grund af den asiatiske krise. Og siden har vi oplevet den ene krise efter den anden, små som store, lokale eller globale omstruktureringer. De er blevet ved med at sprede sig med deres følge af afskedigelser. For ganske nylig - i begyndelsen af 2003 - var det Arcelor og tusindvis af arbejdspladser, som meldtes afskrevet. I dag er det Terni og dens tusind arbejdspladser, som erklæres overflødige.
Uden at give min betænkning fra 1996 større betydning, end den fortjener, minder læsningen af den om de risici, som allerede lurede under overfladen, nemlig en dereguleret globalisering, pres fra Amerika og produktionsvirksomheder, som tilsidesætter samfunds- og miljøspørgsmål. Men læsningen af den minder også om de krav, som gør det muligt at undgå en ny krise, krav i form af samfundsmæssige resultater og sociale rettigheder, betingelser for offentlig støtte, uddannelse af mandskab, respekt for miljøet, risikospredning, forskning og erobring af nye markeder og nye produkter.
Den beslutning, der foreslås os, minder om andre beslutninger, hvilket desværre beviser, at man ikke har taget vores advarsler i betragtning. Ternis situation er symbolsk. Derfor skal vi sætte en stopper for denne helvedesmaskine, ikke kun fordi lønmodtagerne kræver det af os, men fordi den europæiske stålindustri, hvis vi ikke gør noget, vil forsvinde i store bidder. Og således risikerer vi på trods af lønmodtagernes tidligere bestræbelser og ofre at se den europæiske stålindustri forsvinde og meget hurtigt derefter de industrier, som anvender stålprodukterne. På sigt er det derfor selve Europas industrielle dimension, som drages i tvivl.
Det er endnu en gang bevist, at der ikke er nogen god økonomi i ikke at tage hånd om sociale aspekter som uddannelse og respekt for arbejderne. På kort sigt er der nogle, der tjener penge, men det er ikke vores problem. Vores problem er at forsvare økonomien, industrien og beskæftigelsen.
Diamantopoulou,
   Hr. formand, som medlemmerne har nævnt, er virksomheders flytning til lande med billigere arbejdskraft et permanent fænomen i den økonomiske historie. Jeg har et par kommentarer til de ærede medlemmers udtalelser om EU's rolle og mulighed for at intervenere.
For det første fremgår det med hensyn til den internationale dimension, at der er globale forhandlinger i gang om problemerne i stålsektoren, og EU ønsker at opnå en aftale vedrørende støtte, da der jo er lande, der yder støtte, især uden for Verdenshandelsorganisationens rammer.
For det andet er der spørgsmålet om den europæiske sociallovgivning. Og her mener jeg, det er meget vigtigt at tænke på, at den endelige beslutning vedrørende en virksomhed naturligvis træffes af virksomhedens ledelse, men at den er forpligtet til at følge de særlige bestemmelser om konsultation af arbejdstagere og om information, hurtig information, til arbejdstagerne, samt Fællesskabets bestemmelser om kollektive afskedigelser. Gennemførelsen af disse bestemmelser vedrører i første omgang alle lande, fordi de er national lovgivning, og naturligvis også EU, fordi de er europæisk lovgivning.
For det tredje er der spørgsmålet om strukturfondene, med andre ord EU-tilskud til virksomheder. Her ser vi to kategorier af EU-interventioner. Først og fremmest er der den direkte støtte til virksomheder. Jeg vil gerne minde om, at støtte ikke har været tilladt i stålsektoren i adskillige år. Det er i henhold til EKSF-traktaten forbudt at give støtte, men i forbindelse med statsvirksomheder, der modtager støtte, foreligger der forpligtelser og aftaler. En virksomhed må ikke modtage EU-tilskud uden at opfylde de betingelser, hvorpå tilskuddet blev givet, og i disse tilfælde er aftalerne naturligvis underskrevet på nationalt plan, og de nationale domstole har kompetence til at indføre sanktioner. Spørgsmålet om støtte er ét aspekt af strukturfondene.
Et andet aspekt, der dog også er vigtigt, er intervention for at afhjælpe de sociale konsekvenser. Og her er det vigtigt for os at se, at mange lande har erfaring med omstrukturering af strukturfondene, især Den Europæiske Socialfond, med henblik på at støtte arbejdstagerne og, hvad der er endnu vigtigere, omskole dem. Det vigtigste våben i omstruktureringen af virksomheder er videreuddannelse af arbejdstagerne, så de er i stand til at håndtere sektorens problemer og når som helst komme ud på arbejdsmarkedet igen.
Jeg mener derfor, at det er vigtigt, at der i de forhandlinger, som i øjeblikket føres på trilateralt plan mellem virksomheder, arbejdstagere og den italienske regering, tages hensyn til muligheden for at støtte arbejdstagerne via Den Europæiske Socialfond. 
Formanden.
   - Som afslutning på forhandlingen har jeg modtaget seks beslutningsforslag(1), jf. forretningsordenens artikel 37, stk. 2.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted på torsdag. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er mundtlig forespørgsel til Kommissionen (O-0003/2004) af Bushill-Matthews og Pronk for PPE-DE-Gruppen om den demografiske udvikling i EU.
Bushill-Matthews (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det glæder mig meget, at Parlamentet er gået ind på at drøfte dette vigtige emne. Jeg håber også, at det er et spørgsmål, hvor hele Parlamentet kan enes på tværs af partierne.
Emnet drejer sig ikke kun om demografiske tendenser i almindelighed. Min mundtlige forespørgsel anmoder specifikt om, at spørgsmål i forbindelse med aldring får mere opmærksomhed. Alt for ofte ser man kun aldring som et problem. Det bør også ses som en mulighed. Alt for ofte ses ældre som mennesker med handicap og behov. De bør også ses som mennesker med evner og rettigheder.
Der er mange aspekter, der skal revideres, men på den tid, der er til rådighed, vil jeg kun fokusere på et: muligheden for, at ældre kan blive ved med at arbejde, hvis de ønsker det. Jeg glæder mig derfor over den holdning, som beskæftigelsestaskforcen ledet af Wim Kok har indtaget. Denne rapport henviser til en af konklusionerne fra topmødet i Lissabon, som man ofte overser, nemlig at målet for 2010 er, at 50 % af de 55-64-årige skal være beskæftiget. I øjeblikket har kun Sverige, Danmark, Portugal og Det Forenede Kongerige nået dette mål. Belgien, Italien, Frankrig, Luxembourg og Østrig har beskæftigelsesniveauer for ældre arbejdstagere, der ligger under 33 %.
Det er af afgørende betydning at udsætte det gennemsnitlige tidspunkt, hvor folk forlader arbejdsstyrken. Luxembourg, Belgien og Frankrig blandt de nuværende medlemsstater samt Polen, Litauen, Ungarn og Slovakiet blandt de kommende medlemsstater har alle en gennemsnitlig pensionsalder, der ligger et godt stykke under EU's gennemsnit. De vil få særlig svært ved at nå det mål, vi er enedes om, og de må ændre politik radikalt for at nå det. Vil de tage denne udfordring op?
Men selv i EU, som vi kender det i dag, vil man ikke nå målet på 50 %, medmindre vi kan forøge antallet af ældre arbejdstagere i beskæftigelse med syv millioner over de næste syv år. Det betyder, at to tredjedele af dem, der nu er mellem 46 og 55 år, stadig skal være aktive på arbejdsmarkedet i 2010. Dette indebærer igen en betydelig forandring, eftersom kun halvdelen af dem, der befandt sig i denne aldersgruppe og var i beskæftigelse i 1991, stadig var i arbejde 10 år senere.
Det er grunden til, at jeg har stillet denne forespørgsel. Det er noget, der henhører under medlemsstaterne, men problemet er følgende: Vil medlemsstaterne reagere på disse konklusioner fra beskæftigelsestaskforcen med en præcis og tidlig tidsplan? Vil Kommissionen udarbejde en fremskridtsrapport, som den kan forelægge for Parlamentet, helst inden udgangen af dette år? Og endelig, vil medlemsstaterne gennemføre bestemmelserne om aldersdiskrimination i beskæftigelsesdirektivet uden yderligere opsættelse? Jeg håber, at svaret på alle disse spørgsmål bliver et ja. 
Diamantopoulou,
   Hr. formand, hr. Bushill-Matthews og hr. Pronk har på vegne af PPE-DE-Gruppen stillet en række spørgsmål, som jeg skal svare på. Jeg håber naturligvis også, at svaret på de sidste tre spørgsmål bliver ja, hvilket kræver et meget tæt samarbejde og beslutsomhed fra Kommissionens og endnu vigtigere medlemsstaternes side.
Deres første spørgsmål drejer sig om, hvad Kommissionen agter at gøre for at nå målene fra topmødet i Lissabon, hvad angår demografiske tendenser. Det demografiske problem er i øjeblikket et centralt aspekt i vores tre grundlæggende politikker, nemlig den økonomiske politik, herunder især de offentlige finanser, beskæftigelsespolitikken og samhørighedspolitikken. Spørgsmålet om aldring er nu, som De kan se, det grundlæggende element i den økonomiske politik og retningslinjerne for beskæftigelsesstrategien, med specifikke mål. Jeg vil navnlig påpege, at vi i år, i rapporten fra foråret 2004, har prioriteret tre ting, hvoraf den ene er fremme af aktiv aldring, der dybest set betyder en forlængelse af arbejdslivet.
Vi har tre mål. Det ene er afskaffelse af de økonomiske hindringer, som grundlæggende afholder arbejdstagerne fra at udsætte deres pensioneringstidspunkt. I mange lande er reglerne i dag sådan, at det bedre kan betale sig at gå på pension end at blive på arbejdsmarkedet, fordi man tjener mindre. Så her er der i høj grad tale om økonomiske hindringer. Det andet er fremme af adgang til uddannelse for alle, men især ældre, arbejdstagere, og her har vi et sæt specifikke, kvantitative mål. Det tredje er forbedring af arbejdets kvalitet. Kommissionen foreslår inden for rammerne af disse bestræbelser på at gøre demografisk aldring til et kernepunkt i sin politik, at den åbne koordinationsmetode udvides til at omfatte modernisering af sundhedssystemet og det sociale beskyttelsessystem. Her har vi et særligt problem, der vedrører den øgede byrde både økonomisk og med hensyn til arbejdsmængde, og således med hensyn til meget gamle mennesker, da sundhedssystemerne på grund af samfundsmæssige ændringer ikke længere kan spille den rolle, som de gjorde tidligere.
Deres andet spørgsmål vedrører fleksibilisering af pensionsreglerne, hvilket er særlig aktuelt. Som De selv sagde, har vi opstillet specifikke mål. Vi har målene fra Lissabon, der går ud på at øge erhvervsfrekvensen for ældre til 50 %, og målene fra Barcelona, som går ud på at øge arbejdstagernes gennemsnitlige alder, når de forlader arbejdsmarkedet, med fem år inden 2010. Disse mål overvåges af Kommissionen. Som De ved, offentliggør vi hvert år indikatorer og skemaer, og det fremgår klart, at medlemsstaterne ikke i samme grad gør en indsats for at levere resultater. I øjeblikket undersøger vi sammen med socialbeskyttelses- og beskæftigelsesudvalgene, hvordan de sociale systemer hæmmer eller fremmer pensionering. Den endelige rapport er til Deres rådighed, den vil blive forelagt igen i 2004, og her kan vi se, hvilke problemer der er i det enkelte system med hensyn til pensionsincitamenter, handicapydelser, arbejdsløshedsdagpenge samt alders- og efterladtepensioner, og hvordan det er incitamenterne snarere end folks integration på arbejdsmarkedet, der skævvrider arbejdsmarkedet og folks bestræbelser på at komme ud på arbejdsmarkedet. Vi mener også, at denne rapport, der vil blive forelagt Det Europæiske Råd, er et vigtigt redskab i medlemsstaternes hænder. Jeg skal selvfølgelig nævne, at Europa-Kommissionen siden 1980 konstant har anbefalet, at der indføres fleksible pensionssystemer, og reaktionen har ikke været, som vi forventede.
Hvad angår Deres tredje spørgsmål om resultaterne fra Wim Koks udvalg, mener vi, at de er meget vigtige, primært fordi de indeholder detaljerede henstillinger for hver enkelt medlemsstat. Vi har allerede medtaget Kok-rapporten i beskæftigelsesstrategien, og vi vil tage hensyn til denne rapport i vores henstillinger til alle lande. Jeg synes, det er interessant, at vi i samarbejde med både hr. Kok, beskæftigelsesministerierne og arbejdsmarkedets parter præsenterer udvalgets konklusioner for medlemsstaterne i et forsøg på at opnå større offentlig opmærksomhed og tilskynde ikke alene regeringerne, men også arbejdsmarkedets parter til at gennemføre dem.
Bastos (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær Diamantopoulou, mine damer og herrer, jeg vil gerne begynde med at takke kommissæren for hendes detaljerede og opmuntrende svar. Der er sket en betydelig stigning i opmærksomheden om demografisk aldring og dens konsekvenser for arbejdsmarkeds- og socialpolitikken i EU.
Europa står over for en enorm udfordring på dette område. På den ene side er der risikoen for, at de mål, som blev opstillet på Det Europæiske Råds møde i Lissabon for beskæftigelse, konkurrenceevne og økonomisk vækst inden 2010, ikke nås. Samtidig skal sundhedssystemerne nå et tredobbelt mål, nemlig at sikre adgang til sundhedsydelser for alle, større kvalitet i disse ydelser samt økonomisk bæredygtige systemer. Der påhviler endvidere medlemsstaternes socialsikringssystemer et enormt pres for at sikre udbetaling i fremtiden af pensionsydelser til en befolkning, der bliver ældre og ældre. Det er derfor på tide, at der handles.
Vi er klar over, at de komplekse problemer som følge af befolkningens aldring samt lave fødselstal ikke kan løses udelukkende på nationalt plan. Problemerne påvirker forskellige fællesskabspolitikker, så vi er nødt til at indgå et EU-omspændende samarbejde. Det første spørgsmål i den forbindelse er derfor, hvordan Kommissionen kan hjælpe medlemsstaterne med at gennemføre tilstrækkelige tiltag til at imødegå befolkningens aldring, enten via sundhedssystemerne eller via beskæftigelsespolitikken.
I konklusionerne fra Wim Koks taskforce foreslås forskellige foranstaltninger med henblik på at fastholde den økonomiske vækst og fremme aktiv aldring. Der skal udarbejdes en lovgivningsmæssig og økonomisk ramme, der kan indeholde nøgleforanstaltninger, som tilskynder arbejdsgiverne til at ansætte og beholde ældre arbejdstagere, afholder folk fra at forlade arbejdsmarkedet tidligt og øger deltagelse i livslang uddannelse.
Foruden hr. Bushill-Matthews' forespørgsel til Kommissionen, som jeg gerne vil komplimentere ham for, vil jeg gerne berøre emnet kvinder i beskæftigelse. Stigningen i kvinders deltagelse på arbejdsmarkedet er også et tiltag, men det kræver, at der vedtages foranstaltninger, som gør det lettere at forene arbejds- og privatliv. Jeg vil gerne spørge Kommissionen, og især fru kommissær Diamantopoulou, om det er muligt at udvikle de fornødne mekanismer til at udarbejde et rammedirektiv, der definerer den laveste fællesnævner for, hvordan arbejds- og privatliv kan forenes. 
Weiler (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, på min gruppes vegne vil jeg gerne sige, at jeg ikke helt forstår, hvorfor hr. Bushill-Matthews stillede dette spørgsmål. Vi er alle bekendt med problemet, og kommissærens svar viste desuden, at der gøres noget, og at vi naturligvis øver indflydelse på medlemsstaterne på de områder, hvor vi har mulighed for det. Jeg mener, at Deres punkter, og frem for alt de tre krav, i princippet er alt for forkortet til at kunne behandle hele emnet og alle aspekter af den demografiske udvikling seriøst.
Både medlemsstaterne og kandidatlandene er bevidste om udfordringerne. Jeg vil godt henvise til de to betænkninger, som vores udvalg og Parlamentet allerede vedtog i 2001 og 2003, og som vores kolleger hr. Cercas og hr. Andersson udarbejdede. Jeg mener, at emnet behandles langt mere indgående i disse betænkninger. Det handler nemlig ikke kun om en forhøjelse af pensionsalderen, som hr. Bushill-Matthews præciserede over for os. Vi er naturligvis også nødsaget til at fjerne incitamenterne til at gå på førtidspension. Men vi skal helt klart også reducere den diskrimination, som ældre arbejdstagere stadig konfronteres med på vores arbejdsmarked, som f.eks. den kendsgerning, at de kun sjældent får lov til at deltage i efteruddannelseskurser, at deres erfaringer ikke anvendes i tilstrækkelig grad, og at de ikke længere har nogen muligheder for forfremmelse. Alt dette hører også med til at gøre arbejdslivet mere attraktivt og meningsfyldt for ældre arbejdstagere. Der er sikkert et stort efterslæb i medlemsstaterne og også her hos os, som ligger langt ud over blot det at forhøje pensionsalderen. 
Som fru Bastos sagde, skal vi naturligvis ligeledes overveje, hvordan vi kan fremme et børnevenligt samfund i EU, og hvordan vi kan støtte kvindernes muligheder for at forene arbejde og familie. Jeg mener, at det er temmelig selvmodsigende, hvis PPE-DE-Gruppen uden problemer kan kræve en 55 eller 60 timers arbejdsuge, som den gjorde i går, uden overhovedet at tage hensyn til, at det selvfølgelig ikke kan forenes med et børnevenligt samfund. Det mener jeg også er en væsentlig pointe.
Det tredje og sidste punkt, som jeg vil komme ind på, er nødvendigheden af at have en fordomsfri, åben og seriøs drøftelse om en aktiv migrationspolitik. Indvandringsstrategien, som hr. Annan bragte på tale her for nylig, bør vi også diskutere seriøst. Jeg mener, at det alt sammen hører med til en politik, som skal skabe en harmonisk balance mellem generationerne, velstand og solidaritet mellem generationerne, som det ofte er blevet fremført her. Det er vigtigere end kun at tale om en forhøjelse af pensionsalderen.
Ferrández Lezaun (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, jeg takker for dette spørgsmål, for vores gruppe er altid meget bekymret over ikke bare aldringen, men også kombinationen af aldring og affolkning.
Europa får færre og færre indbyggere, og vi bliver ældre og ældre. Vi får vanskeligt ved at konkurrere, hvis vi ikke har mennesker, der kan arbejde. Jeg synes, at tiden er kommet for, at vi indfører et nyt kriterium, hvis vi ønsker fremtidsmuligheder, et kriterium baseret på den produktive befolknings befolkningstæthed.
Fru kommissær, De er græker. Jeg har studeret kortet over befolkningstætheden i Europa, jeg har det her foran mig, og af det kan man se, at over halvdelen af Deres land, over halvdelen af Grækenland, har under 50 indbyggere pr. km2. Det er områder med lav befolkningstæthed. Men hvad mener De, hvis jeg fortæller Dem, at halvdelen af Deres befolkning tillige er over 50 år? Vi befinder os praktisk talt i en situation uden fremtid.
Vi er nødt til at begynde at se på dette problem, der er ved at opstå i mange regioner i Europa, i Spanien, i Portugal, i Skotland, i Frankrig, i nogle dele af Italien og også i Grækenland.
Det er ved at være på tide, at vi begynder at indføre dette begreb om den produktive befolknings befolkningstæthed, som er nødvendigt for, at der kan være konkurrenceevne, for desuden står vi over for et problem, der bider sig selv i halen. Vi kan ikke flytte virksomheder til områder, hvor der ikke er mennesker, hvor der ikke er arbejdskraft, og arbejdskraften kommer heller ikke, fordi der ikke er virksomheder.
Vi må finde en måde, hvorpå vi kan bryde denne onde cirkel. Jeg vil sige en ting til: I vores region, i Aragonien, har vi forsøgt at sende indvandrere som latinamerikanere, rumænere og østeuropæere ud i landdistrikterne. Ved De, hvad der sker? De bliver der i tre, fem, seks måneder eller et år, og derefter tager de til de store byer eller til kysten. Vi må på en eller anden måde bryde denne onde cirkel.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
(1) 


Kommissionen kan acceptere alle disse ændringsforslag, som er en del af den kompromispakke, der er udarbejdet af de tre institutioner i fællesskab for at nå til enighed ved førstebehandling.
Ændringsforslag 1, 5-8, 19, 20, 22, 30, 31, 33 og 34, uden for kompromispakken, kan ikke accepteres af Kommissionen. 

 - På vegne af Europa-Parlamentet byder jeg Dem velkommen, hr. Uribe, præsident for Republikken Colombia, her i Parlamentet i dag.Dette er anden gang i vores parlamentsperiode - den femte i Europa-Parlamentets historie - hvor Colombias præsident har talt til plenarforsamlingen her. Præsident Pastrana talte her i oktober 1999, og i dag er han med i Deres officielle delegation, hr. præsident.Hr. præsident, netop nu hvor EU udvides mod øst og kommer til at indbefatte to nye middelhavsøer som medlemmer, mener vi her i Parlamentet fuldt og fast, at EU's relationer til Latinamerika fortsat må styrkes. Det er i særdeleshed i denne forbindelse, at vi byder Dem og Deres delegation velkommen her i dag. Vi mener, at et vigtigt skridt i denne forbindelse er den nylige indgåelse af en aftale om politisk dialog og samarbejde i december med Andesfællesskabet og derfor også med Colombia.Hr. præsident, vi ved, at Deres stat lider under meget høj udvandring, fattigdom, særlige sikkerhedsproblemer, herunder mord og kidnapninger, og særlige udfordringer i form af organiseret kriminalitet og narkoterrorisme. I Colombia har De betalt en høj pris i form af vold og politisk ustabilitet.Parlamentet støtter alle bestræbelser, der sigter mod at reformere Colombia og bringe fred til landet, men der er områder, hvor der er brug for yderligere handling. Parlamentet mener, at den fremherskende konflikt ud over sine militære og sikkerhedsmæssige dimensioner også kræver politisk, social og økonomisk reaktion. Vi betragter det som afgørende, som vores gamle kontinent har erfaret, at der udvikles fuldt funktionsdygtige demokratiske stater med fuldt udbyggede og stærke demokratiske institutioner, der respekterer menneskerettighederne og lov og orden. Her i Parlamentet mener vi ikke, at det er acceptabelt at have undtagelser fra menneskerettighederne.Som De ved, har Europa-Parlamentet forlangt løsladelse af alle kidnappede personer tilbageholdt af væbnede grupper i Colombia. Igen i dag, hr. præsident, vender jeg tilbage til dette punkt og vil her i Parlamentet rette en særlig appel til Dem om at gøre alt, hvad De kan, for at få gidslerne befriet, i særdeleshed fru Ingrid Betancourt, der nu har været holdt fanget i to år.Hr. præsident, jeg indbyder Dem til at tale til Parlamentet. 
Álvaro Uribe,
    Hr. formand, ærede medlemmer af Formandskonferencen, medlemmer af Parlamentets Præsidium, udvalgsformænd, medlemmer af Europa-Parlamentet, mine damer og herrer, mange af de mennesker, der besøger Colombia, siger, at det er et vidunderligt land, helt i modsætning til det billede, som analytikere og medierne giver.
Andre siger, at det er en lovstridig, autoritær og elitær stat.
Med styrkelsen af staten har vores pluralistiske demokrati gjort formelle og retoriske garantier effektive og reelle.
Folkeafstemningen, som regeringen foreslog, og som blev afholdt den 25. oktober sidste år, blev diskuteret og vedtaget af Kongressen, teksten blev ændret af oppositionen og undersøgt og forkortet af forfatningsdomstolen. Sofavælgere og medlemmer af oppositionen havde alle muligheder for at give udtryk for deres synspunkter. Ingen kunne beklage sig over krænkelse af frihedsrettigheder eller fjendtligheder fra regeringens side.
Dagen efter valgte befolkningen 30 guvernører blandt 133 kandidater, 914 borgmestre blandt 3.441 kandidater og 398 parlamentsmedlemmer fra 373 lister med i alt 2.723 kandidater. Antallet af kandidater var fordoblet i sammenligning med tidligere valg.
I flere byer og provinser vandt kandidater fra andre partier end de traditionelle partier, fra organisationer, der udsprang fra tidligere guerillagrupper, fra, lad os kalde dem, venstrefløjs- eller oppositionsgrupperinger. I den kampagne, som de førte, var det regeringens største bekymring at sikre dem fuldstændige garantier. Og nu, hvor de er valgt, er regeringen besluttet på at samarbejde med dem inden for rammerne af forfatningen uden skelen til den politiske årsag til, at de blev valgt, med gennemsigtighed og især i den patriotiske hensigt at forene Colombia i mangfoldighed.
Folkevalgte borgmestre og guvernører har været ofre for pression og mord begået af terrorister. Da denne regering kom til magten, blev 416 borgmestre truet af guerillaer, og 216 kunne ikke udføre deres arbejde i deres eget distrikt. Det sikkerhedsarbejde, der er blevet udført, har betydet, at problemet nu kun findes i 14 områder.
I over hundrede år diskuterede man i Colombia spørgsmålet om folkevalgte borgmestre som et vigtigt skridt til udbygning af demokratiet. Terrorguerillaerne krævede det som en betingelse for fred. Det blev vedtaget i 1980'erne. Men her ser vi terrorismens paradoks: Det er morderen, der ødelægger det lokale demokrati, som han forlangte.
Vores stat består af institutioner, der kontrollerer hinanden indbyrdes, og den offentlige mening deltager i vid udstrækning, hvilket betyder, at borgerne er underkastet lovgivningen og ikke en autoritær regents luner.
Min regering har et demokratisk syn på sikkerhed, som går ud på at beskytte alle borgere uanset deres idéer, deres økonomiske situation, deres stilling som arbejdsgivere eller arbejdstagere og deres enighed eller uenighed med regeringen.
Det er ikke nogen let opgave at stå over for 30.000 terrorister.
Vi er bevidste om, at vores udfordring består i, at vi skal overvinde terroristerne med gennemsigtighed, for det er en forudsætning for, at vi kan opbygge en national enhed og garantere den demokratiske sikkerhed, der har til formål at genoprette lov og orden.
Så længe terrorismen er den store krænker af menneskerettighederne, vil staten og sikkerhedsstyrkerne angribe den energisk. Sidste år blev 76.864 medlemmer af de institutionelle styrker uddannet i menneskerettigheder. I 2002 modtog ombudsmanden 231 klager over sikkerhedsstyrkerne for misbrug i henhold til den humanitære folkeret. Antallet blev reduceret til 160 i 2003.
Kontrolorganer, retsvæsen og regering er alle fast besluttet på at straffe enhver bevist krænkelse af menneskerettighederne hårdt.
Colombia takker sine soldater og politifolk og roser dem for deres mod. De ofre, som de har bragt for at give os fred, har været enorme: Siden august 2003 er 277 soldater og politifolk blevet dræbt af personelminer alene, og 854 er blevet såret, mange af dem lemlæstet.
Vores land er åbent over for det internationale samfunds overvågning. På vores anmodning har FN's Højkommissariat for Menneskerettigheder nu kontor i landet. Dets henstillinger bliver modtaget med respekt. Når regeringen ikke mener, at de kan efterkommes, bliver det drøftet åbent.
Jeg anerkender menneskerettighedsngo'ernes rolle, og jeg værdsætter det arbejde, som mange af dem udfører, men jeg forbeholder mig retten til at give udtryk for min uenighed i forbindelse med rapporter, der ikke afspejler kendsgerningerne.
På næsten 1,2 millioner km2, med mere end 400.000 km2 regnskov, har staten ikke været til stede i årevis, og den er blevet erstattet af terrororganisationer. Vi har til hensigt at udvide den institutionelle kapacitet til at beskytte borgerne.
Ud af landets 1.100 kommuner var der intet politi i 170. I dag findes det i alle kommuner, men vi helmer ikke, før det sidste byområde er beskyttet. I 450 kommuner har vi indsat soldater og marineinfanterister, kendt som "de Mi Pueblo" (fra mit folk), som aftjener deres værnepligt i det område, hvor de bor. Resultaterne er opmuntrende, og der er stort håb om, at vi, efter deres aktive tid i sikkerhedsstyrkerne, kan regne med dem som førende i respekt for loven for altid.
Mellem 2002 og 2003 faldt antallet af mord med 20 %, antallet af bortførelser med 26 %, antallet af massakrer med 33 % og antallet af angreb på befolkningen med 84 %. I januar 2004 var der 51 bortførelser mod 186 i januar 2003, og antallet af mord faldt med yderligere 17 %.
Antallet af mord på lærere, fagforeningsfolk og journalister er faldet, og heldigvis er morderne i flere tilfælde allerede bag lås og slå som følge af vores beslutning om at komme straffriheden til livs. Jeg bekræfter vores bestræbelser på og forpligtelse til i særlig grad at beskytte lærere, fagforeningsfolk og journalister, for intet demokrati kan tillade, at de bliver myrdet.
De voldelige drab på oprindelige folk, på disses samarbejdspartnere og på miljøforkæmpere, der ubarmhjertigt forfølges af terrorgrupper, er blevet færre på grund af statens tilstedeværelse i de oprindelige folks territorier.
Den interne tvangsforflyttelse er en af vores store tragedier som følge af terrorismen. I det seneste år faldt den med 53 %, og 11.140 familier er vendt tilbage til de områder, de kommer fra.
Selv om vi har gjort fremskridt, er arbejdet dårligt nok begyndt. Hvilket land kan acceptere 2.200 bortførelser på et år? Vi vil først erklære sejr, når massakrerne og terroraktionerne helt er ophørt, for hver eneste af dem smerter hele nationen, som den bilbombe, FARC lod sprænge i klubben El Nogal for præcis et år siden, hvor 33 mennesker blev dræbt og 173 blev såret, eller landmanden fra La Unión Peneya, som terrorguerillaer brændte levende, fordi han nægtede at forlade sit hjem og dermed øge antallet af fordrevne, eller landbokvinden fra Tibú, som mistede benet ved en mineeksplosion, da hun var ude at gå med sin femårige datter.
Forfatningsreformen, hvorved der indføres antiterrorbestemmelser, blev vedtaget af Kongressen under national og international debat. De beføjelser, som sikkerhedsstyrkerne fik til at fange, standse og foretage angreb i tilfælde af terrorisme, blev underkastet efterfølgende vedtagelse af en positiv lovgivning og andre garantier såsom forpligtelsen til at overgive sagen til retsvæsenet inden for de følgende 36 timer, omgående rapport til den offentlige anklager og regelmæssig kontrol af Kongressen.
Bestemmelsen er ikke så streng som dem, der findes i mange vestlige demokratier.
Jeg mener, at verden bør revidere sin opfattelse af, at denne type beføjelser til regeringerne bringer menneskerettighederne i fare, for både retsvæsenet og den udøvende magt skal overholde dem på samme måde og fuldt ud.
Jeg betegner voldelige grupper som terrorister på grund af arten af deres aktioner, Colombias demokratiske struktur, den tilsvarende internationale lovgivning, kilden til deres ressourcer og resultatet af deres aktiviteter.
Mennesker, der anbringer personelminer, myrder børn, morer sig over deres egen grusomhed og optræder forræderisk og grusomt, kan kun betegnes som terrorister.
Mennesker, der modsætter sig demokratiet gennem voldelige handlinger, selv om Colombia er besluttet på at give garantier til alle, uanset deres politiske holdninger, kan kun betegnes som terrorister.
Mennesker, der af ideologiske eller andre årsager anvender eller truer med vold, bliver i mange landes lovgivning defineret som terrorister. På samme måde kan mennesker, der optræder sådan i Colombia, kun betegnes som terrorister.
Mennesker, der finansierer volden med ulovlig narkotika og bortførelser, fratager folket dets værdighed og dets frihed og ødelægger dets miljø, kan kun betegnes som terrorister.
Mennesker, der påberåber sig fattigdom og ulighed for at retfærdiggøre volden og samtidig skaber mere fattigdom og mere ulighed med voldsudøvelsen, kan kun betegnes som terrorister.
Jeg modsætter mig ikke en forhandlet løsning, men den skal ikke blandes sammen med terrorisme. Indstilling af fjendtlighederne er et krav, men afvæbning og demobilisering kræver tid.
Colombia har haft en glimrende tradition for forhandlede løsninger med væbnede grupper. Min forgænger, præsident Andrés Pastrana, gjorde en enorm indsats for at forhandle med FARC. Hans gode tro og patriotisme blev fejt bedraget af FARC, som udvidede sit kriminelle imperium, mens nationen ventede og håbede på fredsaftalen.
Jeg har prioriteret den demokratiske sikkerhed, fordi jeg mener, at den vil få de væbnede grupper til at forstå nødvendigheden af at forhandle seriøst, hvis de ikke vil lide et totalt nederlag over for institutionerne.
Alligevel er der blevet gjort en indsats for at indlede forhandlinger med dem.
Med den katolske kirkes og Cubas hjælp og ved gruppen af venskabslandes og gruppen af mæglerlandes mellemkomst har vi forsøgt at komme i dialog med ELN. Til trods for vores gode vilje har det indtil videre været resultatløst. De tør ikke tage det mindste skridt til fred uden FARC's tilladelse.
Den katolske kirke tilbød at indlede en mæglingsproces med de ulovlige selvforsvarsenheder, og jeg besluttede at lade den fortsætte. Jeg accepterede, at fredskommissæren indledte en dialog, når disse organisationer meddelte, at fjendtlighederne var indstillet. Det er på tide at forbedre og overvåge fjendtlighedernes ophør, og her er støtten fra Organisationen af Amerikanske Stater til stor nytte. Det skal hurtigt få et stort antal medlemmer af disse grupper til at vise et reelt ønske om fred.
Man angriber i lige høj grad retssystemet, når man griber til vold mod staten og samfundet, og når man foregiver at forsvare dem ved at opfordre til vold og selvtægtsgrupper.
Vi skal genindføre princippet om udelukkende institutionel beskyttelse af borgerne. Demobiliseringen af selvforsvarsenhederne bidrager til at nå det mål.
Regeringens militære aktion har været kompromisløs over for de selvforsvarsenheder, der ikke har indstillet fjendtlighederne. Det bekræfter antallet af faldne, som steg med 85 % i 2003 i forhold til 2002, og antallet af tilfangetagne, som steg med 135 % i samme periode.
Lovforslaget om alternativ straf, der diskuteres i vide kredse, har til formål at fremme fredsaftaler, uden straffrihed, i overensstemmelse med loven. Selv om dets behandling falder sammen med den fremadskridende proces med selvforsvarsenhederne, er det især nødvendigt til guerillagrupperne, der har flere medlemmer og et større antal demobiliserede under den nuværende regering.
I den lov må vi se på fortiden og forudse fremtiden. Fortidens amnestier for grusomme forbrydelser er uacceptable i dag, og det vil også være uacceptabelt, hvis den lov, vi vedtager, bliver ændret i morgen som følge af politisk forudindtagethed over for andre terrorenheder, som ønsker at forhandle.
I denne regeringsperiode er knap 4.500 medlemmer af væbnede grupper blevet demobiliseret, heraf var 68 % medlemmer af FARC. De er blevet modtaget meget generøst, og staten har gjort en enorm indsats for at hjælpe med at reintegrere dem i samfundet. Dette tal overstiger dem, der er opnået i fredsprocesser i de seneste årtier.
FARC har over 1.000 bortførte i sin varetægt, deriblandt kongresmedlemmer, medlemmer af sikkerhedsstyrkerne og den tidligere præsidentkandidat Ingrid Betancourt, som er colombiansk og fransk statsborger. Jeg forstår deres familiers smerte og den internationale interesse for en humanitær aftale. I begyndelsen betingede jeg den af fjendtlighedernes ophør og indledningen af dialogen. Mine samtaler med kirken, den franske regering, FN's generalsekretær, Kofi Annan, og ofrenes familier fik mig til at acceptere, at man forsøgte at opnå en aftale på grundlag af forhandlinger gennem FN, løsladelse af alle bortførte og løsladte terrorguerillasoldaters løfte om, at de ikke ville begå forbrydelser igen, med effektive garantier, f.eks. deres ophold i et land, der respekterer aftalen.
Regeringen kan ikke løslade terrorguerillasoldater, hvis det ikke garanteres effektivt, at de ikke vil begå forbrydelser igen. Det modsatte ville være at nedvurdere sikkerhedsstyrkernes ofre, at demotivere dem og at svække den folkelige vilje til at respektere loven. Det ville være at åbne op for en tilbagevendende afpresning af staten og samfundet.
Vi må huske på, at nogle er respektable borgere, der er blevet bortført af terrorister, mens andre er terrorister, som sidder i fængsel. Vi må huske på, at en ting er krig, noget andet er terrorisme. I en krig er der parter, hvis legitimitet anerkendes med henblik på humanitære aftaler, mens der ved terrorisme er en bøddel og et offer, som er samfundet, hvis rettigheder og velfærd vi må beskytte med institutionelle våben.
Derfor kan myndighederne ikke afstå fra at redde de bortførte til trods for mordernes grusomhed, der er bevist ved mordene på Gilberto Echeverri, Guillermo Gaviria, Doris Gil, Helmut Bickenback, Chikao Muramatsu og et stort antal medlemmer af sikkerhedsstyrkerne. Mord på forsvarsløse borgere begået af FARC, når de formodede, at myndighederne var i nærheden af det sted, hvor de holdt dem indespærret.
Ingen forhandling må styrke morderne.
Colombia er et socialt demokrati. 63 % af landets budget, fratrukket renter og afdrag på gæld, anvendes til social beskyttelse, uddannelse og sundhed, direkte og gennem decentralisering.
Terrorismen har forøget fattigdommen. Fredsstiftelse kræver, at vi bekæmper den fattigdom. Regeringen arbejder med en plan kendt som "De syv retfærdighedsredskaber", som er: uddannelsesrevolution, social beskyttelse, fremme af økonomisk solidaritet, social forvaltning af landdistrikter, af offentlige tjenesteydelser, et land af ejere og livskvalitet i byområder.
Dækningen af behovet for grunduddannelser og mellemuddannelser nåede op på 86,3 %, den statslige tekniske uddannelsestjeneste vil nå sit mål om i løbet af en fireårsperiode at gå fra 1,07 millioner studerende årligt til 4 millioner, de forskellige børneernæringsprogrammer omfatter 5 millioner børn, og lånene til små virksomheder steg det sidste år med 57 %. 
Vi har mange sociale problemer, men vi er fast besluttet på at løse dem.
Økonomien voksede sidste år med 3,7-4 %, selv om den kun forventedes at vokse med 2 %. Sidste år faldt ledighedsprocenten med 3 %, og arbejdsløshedens svøbe var på 12,3 %.
I Colombia skyldes uligheden ikke private virksomheder, men manglen på private virksomheder. De organiserede private virksomheder bærer store byrder for at bidrage til solidariteten med arbejdstagerne og den øvrige befolkning. Vores arbejdsgivere betaler størstedelen af de skattelignende byrder, og med de seneste skattereformer er deres skatter blevet forhøjet.
Terrorismen har bremset de private virksomheders udbredelse, og det har ført til flere uformelle aktiviteter med elendighed.
Vi tilskynder entusiastisk til arbejdstagervirksomheder, kooperativer og brugernes og arbejdstagernes deltagelse i levering af offentlige tjenesteydelser.
Vi tror på social kapitalisme. For at bekæmpe koncentrationspunkter i form af landejendomme, der står i spidsen for narkotikahandelen og den dermed forbundne terrorisme, vedtog vi en lov med henblik på at forenkle formaliteterne omkring beslaglæggelse af ejendomme. I det seneste år er vi gået fra fem endelige domme til 61.
EU har givet os en meget værdifuld støtte, som jeg vil takke Dem for. London-erklæringen er helt bindende for os. Den har været en vigtig kilde til demokratisk forpligtelse, et vigtigt tegn på europæisk støtte. Samfundet ser positivt på finansieringen af fredslaboratorierne.
Vi har brug for mere samarbejde for at kunne udrydde narkotika. Uden narkotika ville der ikke være terrorisme. Det er ikke tidspunktet for at beskylde nogle, fordi de producerer det, og andre, fordi de forbruger det. Problemet er så stort, at ethvert land, der stiltiende accepterer det, ender med at være producent, handler og forbruger. Det er på tide at udrydde narkotika. Vores landbrugere, som dyrker det, føler sig snydt af terroristerne og føler, at deres værdighed bliver krænket. De savner alternativer. Vi har allerede 20.000 skovfogedfamilier, som skal passe de områder, der er fri for kokaplanter, og føre tilsyn med regnskovens regenerering. De modtager hver ca. 2.000 dollars årligt. Vi skal op på 50.000 familier.
De unge europæere skal vide, at narkotika har ødelagt 1,7 millioner ha tropisk regnskov i Colombia lige i nærheden af Amazonbækkenet, der er alvorligt truet af denne svøbe.
I Andesfællesskabet bekymrer det os, at EU ikke har truffet en beslutning om at forhandle om en frihandelsaftale med vores lande, når det har fornyet aftalerne med Mexico og Chile og agter at indgå en med Mercosur. Den manglende andesintegration, der fremføres som argument for ikke at forhandle om den aftale, ville blive overvundet som følge af de forpligtelser, som aftalen med EU indebærer.
Vi takker for udvidelsen af den generelle præferenceordning, og vi anmoder høfligt om, at den opretholdes, indtil den bliver erstattet med en permanent aftale.
Jeg henvender mig til Parlamentet med dyb respekt, med taknemmelighed over den udviste interesse og den vedvarende hjælp til Colombia. Jeg er klar over, at de løsninger, som min regering anvender på Colombias komplekse problemer, skaber polemik. Jeg vil gentage, at jeg har tiltro til kreative overvejelser. Overvejelser fører til mere end fravær. Debat fører til mere end tilbagetrækning. Konstruktiv polemik fører til mere end nedlæggelse af mandater. De kender min kompromisløshed over for terrorisme. Min generation har ikke levet en eneste dag i fred. Det land, som vi ønsker for vores børn og de kommende generationer, skal være et land med fred og retfærdighed. Ærede medlemmer af Europa-Parlamentet, jeg vil endnu en gang sige, at min kærlighed til demokratiet er dybfølt.
Formanden.
   - Jeg vil gerne takke Dem for Deres tale til Parlamentet, hr. præsident. I Deres afsluttende bemærkninger talte De om fordelene ved dialog. Jeg vil gerne underrette Parlamentet om, at præsidenten vil være til rådighed i eftermiddag til bilaterale møder med gruppelederne og senere i eftermiddag til dialog med Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik.
Hr. præsident, som statsoverhoved tilbyder De en grad af samarbejde med Parlamentet, som er uden fortilfælde. Vi takker Dem for udsigten til dialog med Dem i dagens løb.
