Spørgetid (spørgsmål til Kommissionen)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er spørgetiden (B6-0156/2008).
Vi behandler en række spørgsmål til Kommissionen.
Del 1
Om: Handelspraksis med biobrændsstoffer
Hvilke foranstaltninger påtænker Kommissionen at træffe for at sætte en stopper for den rapporterede handelspraksis med biobrændstoffer, som udnytter landbrugsstøtte fra USA?
Handelspraksisen indebærer, at der fragtes biodiesel fra Europa til USA, hvor der tilføres nogle brændstoffer, så forhandlerne kan kræve 11 pence pr. liter i støtte fra USA. Derefter bliver den fragtet tilbage igen og solgt til priser, der ligger under EU-priserne. Det skønnes, at op til 10 % af biobrændstofeksporten fra USA til Europa indgår i denne ordning. Det er ikke ulovligt, men det udgør en trussel mod den europæiske biobrændstofindustri. Det indebærer også, at skibe krydser Atlanterhavet unødvendigt, hvilket fører til øgede drivhusgasemissioner.
Vil de bæredygtighedskriterier, som Kommissionen har foreslået, løse dette problem og gøre det ulovligt på det europæiske marked at sælge biogasbrændstoffer, der har været en del af denne handelspraksis?
Mariann Fischer Boel
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand, fru McAvan! Skønt Kommissionen ikke kan udtale sig om omfanget af den praksis, som omtales i spørgsmålet, deler den bekymringen over indvirkningen af USA's skattestøtte på den europæiske industri.
Støtten lader til at vedrøre al biodiesel eksporteret fra og i øvrigt solgt i USA, hvor den end måtte stamme fra.
Ifølge industriens oplysninger steg USA's eksport til EU fra 100.000 t i 2006 til 1 million t i 2007, hvilket svarer til ca. 15 % af det europæiske marked.
Min kollega kommissær Mandelson har ved flere lejligheder taget dette op med sin amerikanske modpart, handelsrepræsentant Susan Schwab. Han har gjort sig til talsmand for en ændring i den amerikanske lovgivning, f.eks. at begrænse støtten til varer, der sælges i USA, som en mulig løsning på problemet. Indtil videre er der ikke sket noget fra USA's side, og skattefradraget er stadig gældende.
Kommissionen ville være parat til at overveje en antisubsidieundersøgelse, hvis den modtager en behørigt dokumenteret klage fra EU's industri indeholdende tilstrækkeligt bevis for udligningsberettiget subsidiering og tab.
Det ærede medlem spørger, om den bæredygtige ordning, som Kommissionen har foreslået i sit forslag til et direktiv til fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende kilder, der blev vedtaget af Kommissionen i januar i år, vil løse det problem, som er skabt ved den handelspraksis, der henvises til i spørgsmålet.
Den bæredygtige ordning, som er indeholdt i direktivet om vedvarende energi, drejer sig om at sikre bæredygtigheden af biobrændstoffer. Det er beregnet på at fremme brugen af bæredygtigt fremstillede biobrændstoffer, samtidig med at anvendelsen af dårligt præsterende brændstoffer søges hindret. De vil sikkert huske 35 %-diskussionen. Den bæredygtige ordning vil derfor ikke være i stand til at tage hånd om en handelspraksis som den, der henvises til i spørgsmålet fra det ærede medlem.
Linda McAvan
- (EN) Fru formand, fru kommissær! Jeg er glad for, at De tager Dem af dette anliggende. Jeg mener, det er en skandale, og det er en hån mod al vores arbejde med hensyn til klimaændringer. Hvad angår bæredygtighedskriterier, hvis vi har et kriterium for drivhusgasbesparelse, ville denne slags biobrændstoffer så ikke komme i konflikt med dette, fordi de er blevet sendt op og ned ad Atlanterhavet og tilfører drivhusgas fra emissioner af skibsfart, hvilket udgør 5 % af verdens CO2 i øjeblikket?
Hvis vi skal vente på en klage fra industrien, og på at der indledes en procedure om ulovlig statsstøtte, hvor lang tid vil det så tage? Jeg frygter, at den europæiske industri til den tid vil være lukket ned.
Mariann Fischer Boel
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand, fru McAvan! Metoden til beregning af drivhusgasemission fra biobrændstoffer sammenlignet med emission fra fossile brændstoffer, som er indeholdt i direktivet om vedvarende energi, følger, hvad vi kalder livscyklustilgangen, som også tager højde for det udledningsniveau, der skabes under transporten af biobrændstoffer både inden og uden for EU. I denne forbindelse vil jeg gerne gentage endnu en gang, at en reduktion af drivhusgasemission fra transport er et af de vejledende principper i biobrændstofpolitikken.
Om: EU's fødevarehjælpeprogram for de dårligst stillede
I 2005 vedtog Europa-Parlamentet en erklæring, hvori det henstillede, at EU's fødevarehjælpeprogram for de dårligst stillede blev gjort permanent. I erklæringen plæderede Parlamentet ikke alene for et permanent fødevarehjælpeprogram og en årlig bevillingsramme, men krævede også, at programmet blev udvidet. For at sikre en ligelig fordeling af fødevarerationer henstillede Europa-Parlamentet, at programmet blev udvidet til at omfatte nye produkter som f.eks. svinekød, fjerkrækød og æg.
Mariann Fischer Boel, kommissær for landbrug og udvikling af landdistrikter, fik til opgave at følge erklæringen op. Tre år senere kan man konstatere, at der endnu ikke er tale om, at man har skabt grundlaget for en ny forordning, og at der kun er taget nogle få mindre skridt. Det er fuldstændig uklart, hvilke budgetmidler der er til rådighed.
Fødevarehjælp er et vigtigt spørgsmål i EU, hvor 16 % af befolkningen lever under fattigdomsgrænsen. Kan kommissæren sikre et fødevarehjælpeprogram på europæisk plan? Vil hun i denne forbindelse indlede en dialog med de europæiske ngo'er, der er aktive på området?
Mariann Fischer Boel
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! I 20 år har EU's fødevarehjælpeprogram været et afgørende bidrag til at opfylde underernærede menneskers fødevarebehov i Fællesskabet, hr. Van Hecke.
Den 4. april 2006 vedtog Parlamentet en støtteerklæring vedrørende EU-fødevarehjælpeprogrammet for de dårligst stillede i Fællesskabet. Denne erklæring opfordrer Kommissionen og Rådet til at afsætte en flerårig budgetbevilling og til at indføre en række fleksible foranstaltninger i styringen af programmet. Der lægges også stor vægt på behovet for at sikre en afbalanceret kost for nødstedte mennesker.
Dette program startede tilbage i 1987 som en nødforanstaltning i en tid med rigelige overskud af landbrugsproduktion. I de første år var fødevarehjælpeprogrammet hovedsagelig afhængigt af leverancer fra interventionslagre. Da lagrene er blevet mindre de seneste år som en følge af de på hinanden følgende reformer af den fælles landbrugspolitik, indførte Kommissionen en række ændringer for at sikre, at denne ordning kunne fortsætte, og disse ændringer omfatter muligheden for at købe produkter, som ikke kan fås på vores interventionslagre, på markedet, at bytte produkter inden for den samme "familie" og muligheden for at blande eller indføje interventionsprodukter og produkter købt på markedet.
Budgettet er også blevet justeret især for at tage højde for den nylige udvidelse af EU. Det er steget fra 213 millioner euro i 2004 til 305 millioner euro dette år, 2008. Derfor har Kommissionen på enhver måde bestræbt sig på at bevare et program, som er baseret på interventionslagre til trods for den kendsgerning, at disse var ved at forsvinde. Så vi kan faktisk sige, at vi har udnyttet programmet i størst muligt omfang.
Nu er tiden inde til at genoverveje dette programs fremtid uden at tabe dets overordnede perspektiv af syne. Med dette mål arbejder Kommissionens tjenestegrene allerede på en konsekvensanalyse, som undersøger mulighederne for fremtiden. Internethøringen har medført en skyhøj deltagelse med mere end 12.000 svar, hvilket beviser den høje interesse for dette initiativ blandt EU-borgere.
Ngo'er har faktisk spillet en afgørende rolle i gennemførelsen af programmet, og de vil fortsat være en central aktør i fremtiden. På et seminar, som vi afholdt i april, gav de udtryk for ønsket om at fastholde fødevarehjælpeprogrammet under administration af Generaldirektoratet for Landbrug, og de gjorde også opmærksom på behovet for at indføre en slags flerårlig tildeling af midler og for at levere en bredere vifte af forskellige produkter. Vi er nu ved at undersøge disse anmodninger fra ngo'erne, og vil forblive i tæt kontakt med dem.
Efter færdiggørelsen af konsekvensanalysen har jeg til hensigt til september for Parlamentet at fremlægge et forslag, som giver mulighed for at fortsætte denne ordning, men på et meget solidt grundlag for fremtiden. Så jeg takker Dem meget for Deres interesse for denne meget vigtige ordning.
Johan Van Hecke
(NL) Fru formand! Jeg vil gerne allerførst takke kommissæren for dette meget tydelige svar, som også giver udsigt til større bæredygtighed for dette fødevarehjælpeprogram, der er baseret på den igangværende evaluering.
Jeg ville blot spørge, om der i denne evaluering også tages hensyn til, at temmelig mange mennesker åbenbart er afhængige af dette fødevarehjælpeprogam, og at næsten 16 % af den europæiske befolkning lever under fattigdomsgrænsen, og om der ligeledes tages hensyn til den nuværende fødevarekrise og den spektakulære stigning i fødevarepriserne.
Mariann Fischer Boel
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand, hr. Van Hecke! Vi tager højde for alle de bidrag, vi får fra vores meget åbne indfaldsvinkel til denne proces. I henhold til de tal, der er til rådighed nu, benytter 13 millioner mennesker i EU sig af den særlige ordning for dårligt stillede folk. Så vidt vi kan se, falder efterspørgslen ikke i øjeblikket.
Andreas Mölzer
(DE) Fru formand! Netop børn lider jo også i stort omfang under fattigdom. Og en mangel på ernæring forringer jo ikke kun den fysiske udvikling, men også koncentrationsevnen og præstationerne i skolen. Derfor kan dette jo også have konsekvenser for fremtidschancerne. I hvilket omfang påtænker man også på dette problemområde at træffe foranstaltninger i skolerne i forbindelse med det planlagte fødevareprogram?
Jörg Leichtfried
(DE) Fru formand! Det bliver sikkert et godt udkast, især da De også har nævnt nødvendigheden af en afbalanceret ernæring. Det bør absolut være et fokuspunkt. I denne forbindelse kunne Kommissionen også foretage en yderligere prioritering ved at koncentrere sig om biologisk korrekt frembragte produkter, altså bioprodukter. Alle har ret til at spise noget dyrere, men meget sundere produkter. I hvor stor udstrækning vil De også tage hensyn hertil?
Mariann Fischer Boel
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand, hr. Leichtfried! Først og fremmest er det, vi gør lige nu, at vurdere alle de idéer og oplysninger, vi har modtaget.
I denne forbindelse prøver vi at bedømme, om vi bør målrette vores penge i en bestemt retning. Vi har endnu ikke afsluttet vores interne drøftelser, men jeg kan sige dette vedrørende børn: Jeg mener, at det er af største vigtighed, at vi først og fremmest sikrer, at vores unge får den rette ernæring, og derfor vil vi også i år offentliggøre en idé (og jeg håber at få fuld støtte til den) om en skolefrugtordning, som skal medfinansieres af medlemsstaterne, og som kan give børn af en vis alder mulighed for at få et stykke frugt i skolen. Jeg mener, at det generelt er en god idé at give unge mennesker en god vane, som forhåbentlig vil følge dem livet igennem.
Med hensyn til at give førsteprioritet til økologisk produktion, så mener jeg, at vi må vælge mellem pest og kolera, for hvis vi vælger økologisk, får vi færre fødevarer, og jeg mener, at det vil være en meget vanskelig beslutning at tage.
Om: Spekulation og fødevarekrise
Økonomisk spekulation indtager en vigtig plads blandt de forskellige årsager til prisstigningen og fødevarekrisen i verden, idet bl.a. investeringsfonde i stadig højere grad interesserer sig for råvaremarkedet.
Kan Kommissionen acceptere, at ris eller hvede til fordel for nogle få bliver sikre pengeanbringelser, samtidig med at millioner af mennesker dør af sult?
Agter Kommissionen at træffe konkrete foranstaltninger for at sætte en stopper for enhver form for økonomisk spekulation, som bringer fødevaresikkerheden for millioner af mennesker i direkte fare?
Agter den desuden at fremme iværksættelsen på internationalt plan af en mekanisme, der vil gøre det muligt at forhindre visse stater i at begrænse deres fødevareeksport, selv om de ligger inde med betydelige lagre, og, mere generelt, i at forfølge enhver politik, hvis direkte konsekvens er at forhindre de mest udsatte persongrupper i at udøve deres ret til at spise?
Del to
Mariann Fischer Boel
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand, hr. Hutchinson! Kommissionen er faktisk meget bekymret over konsekvenserne af de nuværende høje priser både i EU og også i en mere global kontekst. Udviklingslande og de mest sårbare befolkninger er faktisk blevet ramt uforholdsmæssigt hårdt med risiko for sult, fejlernæring og social uro til følge.
I den meddelelse, som Kommissionen har præsenteret i dag, forsøger man at analysere de grundlæggende årsager til disse høje priser. Kommissionen har fremlagt en række initiativer til at imødegå de kortsigtede følger af fødevareprischokket, til at øge udbuddet af landbrugsprodukter og sikre fødevaresikkerhed på længere sigt samt til at bidrage til de globale bestræbelser på at håndtere følgerne af prisstigningerne for fattige befolkningsgrupper.
Hvad angår de grundlæggende årsager, er der mange faktorer som på én og samme tid reducerer det globale udbud, f.eks Ugunstige vejrforhold i de vigtigste kornproducerende og -eksporterende lande, hovedsageligt Rusland og Ukraine, som tidligere blev kaldt Sovjetunionens kornkammer. Vi har haft ugunstige vejrforhold i Australien tre år i træk. Vi har haft højere energiomkostninger. Vi har haft mindre stigninger i udbyttet og stigende globalt forbrug. Disse direkte følger for udbud og efterspørgsel bidrager i væsentlig grad til priserne på landbrugsråvarer og til de stigninger, vi har været vidne til.
På baggrund af fødevareprisstigningerne og i kølvandet på krisen på det finansielle marked har der været øget aktivitet på de råvarerelaterede finansielle markeder med henblik på at afdække prisrisikoen eller sprede investeringsporteføljer. Disse aktiviteter kan have ført til øgede prisbevægelser og volatilitet på futuresmarkedet og spotmarkedet for råvarer og have forstærket de underliggende prisudsving, men der hersker fortsat usikkerhed om deres indflydelse på langsigtet prisdannelse. Så i dagens meddelelse forpligter Kommissionen sig til tæt at overvåge spekulative investorers aktiviteter på råvarerelaterede finansielle markeder og deres følger for bevægelserne i priserne.
I meddelelsen bemærkes det, at nogle eksportlande har reageret på de stigende priser ved faktisk at begrænse deres eksport. Indien har indført eksportforbud, Vietnam og Thailand riseksportbegrænsninger, Indonesien eksportafgift på palmeolie og Kasakhstan et forbud mod eksport af hvede. Sådanne afgifter og eksportforbud er beregnet på at beskytte hjemmemarkederne mod kortfristet udbudsmangel og kraftige prisstigninger. De indsnævrer imidlertid endnu mere de internationale landbrugsmarkeder til skade for især fødevareimporterende udviklingslande. På mellemlang sigt sender sådanne begrænsninger tydeligt de forkerte markedssignaler, hvilket nedsætter landmændenes incitament til at investere og øge deres produktion og bidrager til en ubalance på regionale markeder.
Spørgsmålet om eksportbegrænsningers meget negative indvirkning bør tages op på de relevante kommende møder i WTO og i andre relevante internationale fora. Kommissionen er fortsat overbevist om, at Doharunden giver udviklingslandene mulighed for betydelige potentielle gevinster, hvad angår nye markedsmuligheder, hvilket ville hjælpe med at skabe yderligere eksportindkomst, stimulere landbrugsproduktionen og lette adgangen til fødevarer og dermed lette de nuværende kraftige stigninger på fødevarer. Kommissionen vil derfor fortsætte sit arbejde for en vidtspændende og afbalanceret Dohaaftale.
Kommissionen er sikker på, at den kan regne med Parlamentets støtte til den politiske linje, som fremlægges i dagens meddelelse som et grundlag for at håndtere de udfordringer, som vi står over for i denne situation med priser, som faktisk er skyhøje på nogle områder.
Alain Hutchinson
- (FR) Fru formand! Tak for det ret lange og interessante svar, fru kommissær. I forbindelse med en af faktorer, der har udløst krisen, nemlig økonomisk spekulation i landbrugsprodukter, vil jeg dog gerne spørge Dem om, hvilke skridt Kommissionen agter at tage efter visse europæiske bankers skandaløse adfærd - KBC og navnlig Deutsche Bank - der som bekendt har ført yderst uetiske reklamekampagner for spekulation i fødevarer.
Min kollega Marie-Arlette Carlotti og jeg skrev den 6. maj et brev til kommissionsformand Barroso. Modtagelsen er endnu ikke bekræftet, men jeg håber at få svar en dag. Jeg bad ham om, opfordrede ham til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at forbyde - jeg læser teksten: "at tilbyde, udbrede eller fremme handel med finansielle instrumenter i EU, herunder forsikringsinvesteringer og navnlig forsikringsprodukter tilknyttet investeringsfonde, når deres udbytte afhænger direkte af spekulation i prisstigninger på levnedsmiddelråvarer".
Kan De sige mig, hvad Kommissionen agter at gøre i denne henseende?
Mariann Fischer Boel
medlem af Kommissionen. - Fru formand! Jeg vil svare ganske kort, hr. Hutchinson, for jeg berørte dette i mit første indlæg. Det kan være årsagen til, at det var ret langt. I den meddelelse, Kommissionen præsenterede i dag, forpligter den sig til tæt at overvåge spekulative investorers aktiviteter på råvarerelaterede finansielle markeder og disse spekulationsforretningers følger for priserne.
DanutBudreikait
- (LT) Fru formand, fru kommissær! Som forbrugere føler vi straks følgerne af enhver prisstigning. Imidlertid er der i priskæden med de spekulationsforretninger, der foretages, vindere og tabere, hvor producenterne af landbrugsprodukter som oftest finder sig selv i taberrollen.
Hvad mener De, der kan gøres for at sikre, at stigningen i prisen på landbrugsråvarer står i forhold til de generelle prisstigninger - med andre ord for at sikre, at råvarepriserne er retfærdige, og at landmændene kan have en værdig tilværelse?
Avril Doyle
Fru formand! Selv om jeg til fulde anerkender spørgerens gode motiver og kompleksiteten af dette emne, kan kommissæren da bekræfte, at hverken hun eller hendes kolleger i kommissærkollegiet har til hensigt at blande sig i råvaremarkedets virkemåde, hvilket kan gøre mere skade end godt, hvis denne vej tages?
Vi er enige om slutmålet, men ikke om midlerne til at nå derhen, vil jeg sige til spørgeren.
Mariann Fischer Boel
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand, fru Budreikaité, fru Doyle! Jeg er fuldstændig enig i det stillede spørgsmål om følgerne for primærproducenten, landbrugeren. Situationen er faktisk den, at vi har set stigninger, især i kornsektoren. Når vi taler om disse ekstraordinært høje priser, synes jeg, det er interessant at gå lidt tilbage i historien og se, hvordan priserne har udviklet sig, og de sidste 30 år er priserne faldet hele tiden fra primærproducenten.
Dette har ikke betydet, at priserne ikke er steget i detailsektoren. Men hvis man sammenligner priserne på korn i 1975 og i dag og ser på faste priser, var priserne to gange så høje i 1975 sammenlignet med i dag. Vi oplever en situation, hvor folk er vant til den kendsgerning, at det i gennemsnit i Europa kun er 14 %, mener jeg, af indkomsten, som bruges på fødevarer, og denne sats er også faldet over hele perioden.
Når det i meddelelsen angives, hvad der skal gøres, er det klart, at vi må se på hele kæden. Det er konkurrencekommissæren, som har til opgave at følge situationen, og vi ved endnu ikke, om udfaldet vil være positivt eller negativt. Vi vil imidlertid holde øje med alle årsagerne til de stigende priser, som vi har set siden sidst i august sidste år.
Om: Meddelelse og Lissabontraktaten
I forbindelse med plan D og den for nylig bebudede meddelelse "Europa - Debat - udlæggelse af erfaringerne fra plan D for demokrati, dialog og debat" kan Kommissionen aflægge beretning om dens kommunikationsstrategi i forbindelse med ratificeringsprocessen vedrørende Lissabontraktaten? Hvilke konkrete foranstaltninger har Kommissionen for at sikre en glat ratificering af Lissabontraktaten?
Margot Wallström
Fru formand, fru Doyle! Hvad angår spørgsmålet om plan D og meddelelsen om "Debate Europe", så lad mig sige, at jeg ser det som vores pligt, sammen med medlemsstaterne og de andre EU-institutioner, at kommunikere med borgerne om alle vores politikker og holdninger. Mens medlemsstaterne i forbindelse med traktaten selvfølgelig har hovedansvaret, bør Kommissionen også være rede til at informere og forklare.
Vores nylige meddelelse "Debate Europe" har til formål at fremme en aktiv dialog mellem borgere og beslutningstagere, og selv om de ikke specifikt henviser til Lissabontraktaten, eller Lissabontraktaten alene, kan de foranstaltninger, der træffes i henhold til "Debate Europe", forbindes med kommunikationen om traktaten.
Traktaten er en af vores kommunikationsprioriteter for 2008. Vores aktiviteter er blevet decentraliseret og differentieret til at passe til de nationale realiteter i hver enkelt medlemsstat, og det er "lokalarbejde" i praksis.
Vores repræsentanter har arbejdet med hver enkelt medlemsstat og Parlamentets informationskontorer for at udarbejde nationale kommunikationsplaner for at opfylde forskellige behov, og aktiviteterne har omfattet kontakt til nationale interessegrupper, kurser for journalister, informationsformidlere og andre formidlere, drøftelser med det civile samfund og arrangementer på skoler og universiteter.
Vi har udarbejdet en bred vifte af støttematerialer, herunder PowerPointpræsentationer, oplysninger til taler, spørgsmål og svar, faktasider om forskellige områder - alt sammen med det formål at hjælpe kommunikationseksperter med at forelægge kendsgerningerne om emnerne.
Og fra Bruxelles har Kommissionen som bekendt også lanceret en internetside, som er viet til traktaten, på de 23 officielle sprog, og vores onlineforum "Debate Europe" er for nylig blevet relanceret med diskussioner om traktaten, hvilket har vist sig at være et af de mest populære områder med mange tusinde indlæg.
Avril Doyle
Fru formand! Tak, fru kommissær. Hvorfor virker "Debate Europe" så ikke? I Irland bortleder de mængder tid, der er brugt til at reagere på en litani af spørgsmål - som ofte i sig selv er vigtige, men som er totalt irrelevante i forhold til Lissabontraktatens indhold - som skaber frygt og forvirring, tilsigtet eller ej, i alvorlig grad opmærksomheden fra det positive Lissabonbudskab. Og kendskab til emnerne i EU-folkeafstemninger. Vælgernes tillid til deres viden om emnerne i forbindelse med Lissabontraktaten er afgørende for et vellykket resultat af denne folkeafstemning, for at de kan stemme ja efter at have besluttet overhovedet at stemme.
"Graden af kendskabet til traktaten antyder, at den offentlige mening (i Irland) er mere som Nice 1 end Nice 2" - disse ord er professor Richard Sinnotts, ikke mine. Uagtet "Debate Europe", hvordan vil De, når nu Kommissionen og medlemsstaterne til dato fælt har forfejlet at formidle EU, og hvordan det fungerer, og en forståelse for dets nuværende traktater ud til over 90 % af vores borgere, råde os til at formidle ændringer til de selvsamme traktater, ændringer til EU, for at sikre den nødvendige grad af viden med henblik på ratificeringen af Lissabontraktaten? Det er ikke lykkedes os at formidle EU ud til borgerne. Hvordan vil vi så viderebringe ændringer til et EU, som ingen forstår?
Margot Wallström
næstformand i Kommissionen.- (EN) Fru formand, fru Doyle! For det første er partnerskab nøgleordet. Vi kan ikke gøre det fra Bruxelles. Vi kan ikke gøre det fra Kommissionens side alene. Vi må arbejde sammen om at formidle beslutninger, som vi har truffet sammen. Jeg mener, at Kommissionen og institutionerne udfylder nogle andre roller end f.eks. ministre, som selvfølgelig også skal være derude alle steder i Irland og i alle andre medlemsstater for at hjælpe, forklare, lytte og formidle, hvad alt det her handler om.
Hvis man begynder med at viderebringe ændringer, er jeg bange for, at vi allerede har mistet tilhørerne. Min erfaring siger mig, at hvis man klart formidler de vigtigste emner, er det meget lettere, og det er lige, hvad vores repræsentationskontor i Irland forsøger at gøre - at formidle de forskellige substansemner. Jeg ved, at de efter opfordring har taget del i, mener jeg, ca. 20 forskellige lokalmøder, hvor de også involverer politikere, irske politikere, i at uddele oplysninger og i at behandle forskellige substansemner. Det er måske ikke nok, men vi må fortsætte denne kurs. Jeg mener selvfølgelig, at en af de vigtigste ting er at samarbejde med medierne. Samtidig er det meget vigtigt at overholde de meget specielle love og bestemmelser, som I har i Irland, når det drejer sig om debatter inden en folkeafstemning, og det forsøger vi naturligvis også.
Men vi har en forpligtelse til at formidle og samarbejde med borgerne om de politikker og standpunkter, institutionerne repræsenterer, og jeg håber, vi kan fortsætte med at gøre det hånd i hånd.
Paul Rübig
(DE) Fru formand! Findes der egentlig markedsundersøgelser og rundspørger, der afdækker hvilket behov den europæiske befolkning faktisk har for information om denne reformtraktat? Findes der et specielt fokus på politikerne i Europa, fra kommunalt til europæisk niveau? Hvilket behov for information findes der her, og hvad vil De foretage Dem på informationskontorerne i hovedstæderne for at kunne levere et bedre udbud?
Justas Vincas Paleckis
- (EN) Fru formand, fru kommissær! De har omtalt folkeafstemningen i Irland, og om tre uger vil de afholde en meget vigtig, måske afgørende, afstemning i dette land. Vi husker alle udfaldet af folkeafstemningen om Nicetraktaten i det samme EU-venlige land for ca. 10 år siden.
Hvilken lektie har man lært af denne uheldige oplevelse, og på hvilken måde deltager Kommissionen i debatten op til folkeafstemningen i Irland?
Margot Wallström
næstformand i Kommissionen. - (EN) Fru formand! Mange tak for disse relevante spørgsmål, hr. Paleckis. Hvad med kendskabet til den offentlige mening? Vi har vores meningsmålinger via Eurobarometer, som vejleder os meget, og hvor vi også kan identificere nogle af de oplysninger, der er behov for. Desuden gennemføres forskellige meningsmålinger naturligvis i hver enkelt medlemsstat for at finde ud af flere enkeltheder og for at gøre det landespecifikt. Så jeg mener, vi kan sige, at vi har et rimeligt godt grundlag for at vide, hvad borgerne forventer, og hvilke oplysninger de har brug for, selv om jeg også mener, at det kan variere lidt fra den ene medlemsstat til den anden.
Jeg mener, at en af de lektier, vi lærte i Irland, var behovet for at deltage meget bredt, og derfor blev det Nationale Forum etableret. Jeg mener, at vi efter besøg både af mig selv og for nylig af formand Barroso har forsøgt at engagere os og lytte til det Nationale Forum og deres behov, og vi prøver gennem vores repræsentationskontor at reagere på disse behov, mens vi også respekterer, at det er en meget speciel situation, når man afholder en folkeafstemning: F.eks. skal man også overholde McKennaloven i Irland. Dette begrænser naturligvis eller sætter meget klare grænser for, hvad ministrene eller regeringen kan gøre.
Samtidig har vi en generel forpligtelse til at deltage og give oplysninger, som ikke kan tages fra os, og jeg mener, at det er sådan, vi har lært, hvordan vi samarbejder med det nationale forum, og også hvordan vi gør mere ved at benytte medierne, og især med unge mennesker, men også med kvinder, fordi de ifølge vores erfaring ofte er dem, som føler sig fremmedgjorte og langt fra debatten. Det er også der, vi skal bruge moderne kommunikationsværktøjer, som f.eks. internettet. En anden lektie, vi har lært, er, at vi skal deltage over internettet.
Om: Forbedret samarbejde mellem Europa-Parlamentets og Kommissionens repræsentationer
Kommissionen ønsker, at EU's borgere skal deltage mere aktivt i debatterne om EU-anliggender, og den præsenterede i begyndelsen af april i år et nyt initiativ: "Debate Europe". Formålet med dette initiativ er at iværksætte aktiviteter på lokalt plan i EU-medlemsstaterne, dvs. høre borgerne, udveksle information, viden og idéer vedrørende EU samt arrangere møder mellem EU's embedsmænd og vælgerne.
I medlemsstaternes hovedstæder tales der om et dårligt samarbejde mellem Kommissionens og Europa-Parlamentets repræsentationer i forbindelse med gennemførelsen af målsætningen om at hjælpe borgerne i EU med bedre at kunne forstå, hvad der rører sig i EU, kende dets dagsorden, institutioner og medlemsstater. De to institutioners repræsentationer arbejder ofte adskilt, deres aktiviteter overlapper hinanden, og de iværksætter ingen store projekter i fællesskab.
Er der planer om at forbedre dette samarbejde mellem Kommissionens og Europa-Parlamentets repræsentationer i de enkelte medlemsstater, nu hvor valget til Europa-Parlamentet 2009 nærmer sig? Hvis ja, hvordan skal dette samarbejde helt konkret udføres?
Margot Wallström
næstformand i Kommissionen. - (EN) Fru formand! 2008 er et centralt år, hr. Paleckis, for alle institutionerne med hensyn til at forberede valget til Europa-Parlamentet næste år. Det er i alles interesse, at der samarbejdes for at opnå den højst mulige valgdeltagelse i juni 2009. Det arbejde, der er blevet lanceret i form af den seneste meddelelse "Debate Europe" til fremme af den aktive dialog mellem borgere og beslutningstagere om europæiske emner, bør bidrage til dette arbejde.
Men Kommissionen og Parlamentet arbejder allerede tæt sammen inden for disse områder, både i Bruxelles og på vores repræsentations- og informationskontorer i medlemsstaterne. I sidste måned nedsatte vores tjenestegrene en ny arbejdsgruppe, som skal maksimere de fælles virkninger af vores aktiviteter og ligeledes søge at opnå et forstærket samarbejde mellem Kommissionens og Parlamentets repræsentationer og kontorer. Vi har til hensigt at foretage en revision af adfærdskodeksen fra 2001 om de arbejdsforhold, som skal vise os nye måder at samarbejde på og ligeledes gøre det lettere at anvende de fælles ressourcer, såsom audiovisuelle værktøjer og presseovervågningsværktøjer.
Vi har også forpligtet os til at nå målet om at gøre brug af de delte faciliteter i medlemsstaterne, de såkaldte Europa-huse, og i 25 ud af 27 medlemsstater deler vores kontorer allerede plads i den samme bygning. Som De ved, har vi iværksat et pilotprojekt i tre af disse Europa-huse, i Madrid, Dublin og Tallinn, med fælles kontorplads, som vi kalder et europæisk offentligt rum. Vi har formået at udvide området for vores aktiviteter til at omfatte kulturelle aktiviteter og også videnskabelige arrangementer og ungdomsarrangementer. Vi har nu en første rapport klar om dette pilotprojekt om europæiske offentlige rum. Det ser ud til at være meget positivt, og vi forsætter i denne retning.
Justas Vincas Paleckis
- (EN) Fru formand! Tak for Deres omfattende og klare svar, fru kommissær. Jeg er overbevist om, at De er den fødte optimist. På den anden side kræver Deres position i Kommissionen også optimisme. Jeg er sikker på, at De forventer, at alle lande ratificerer Lissabontraktaten i år.
Jeg vil gerne spørge Dem om, hvordan valgkampagnen til valget til Europa-Parlamentet i 2004 efter Deres mening adskiller sig fra den til næste år, hvis vi tager i betragtning, at det med stor sandsynlighed bliver efter ratificeringen af Lissabontraktaten?
Margot Wallström
næstformand i Kommissionen. - (EN) Fru formand! Jeg siger det lige ud, hr. Paleckis! Jeg tror, at vi fra Kommissionens side også er nødt til at engagere os mere gennem vores repræsentationskontorer for at mobilisere vælgerne, så vi kan sikre en høj valgdeltagelse. Vi kan ikke være for forsigtige. Jeg tror, vi alle må sige, at vi ønsker, at de europæiske borgere skal bruge deres stemmeret, og det er sådan, vi vil gribe situationen an sammen med medlemsstaterne. Endnu en gang gennem samarbejde, ikke ved at indtage en politisk holdning, men udelukkende for at mobilisere vælgerne.
Sammen med Parlamentet ser vi via Den Interinstitutionelle Informations- og Kommunikationsgruppe på, hvordan vi kan gøre dette. Parlamentet har allerede fremlagt en struktureret og gennemarbejdet plan for valget til Parlamentet, og vi vil bidrage hertil på bedst tænkelige vis ved at anvende vores værktøjer og navnlig vores repræsentationskontorer. Sammen med Parlamentet kan vi sikre en øget valgdeltagelse.
Margarita Starkevičiūt
- (LT) Fru formand, fru kommissær! Jeg vil gerne understrege, at det er uendelig vigtigt for en informationsvirksomhed at få sit materiale udfærdiget på samtlige EU-sprog. Jeg håber meget...
(EN) Fru formand! Jeg vil tale på engelsk. De kan måske ikke høre mig, fru kommissær, da jeg kan se, at kommissæren er optaget.
Jeg ville bare sige, at det er svært at få information på litauisk, da jeg repræsenterer Litauen her. Hvis man prøver at ringe til frikaldsnummeret til Europe Direct og stiller et spørgsmål på litauisk, bliver man bedt om at vente i en halv time. Det er svært at finde bøger på litauisk selv her i Parlamentets kontor for besøgende, fordi pjecerne kun findes på hovedsprogene.
Jeg forstår godt, at der er et stort problem med hensyn til tolkning og et økonomisk problem, men måske burde De foretage nogle prioriteringer. Vil De være så venlig at tjekke, hvordan Europe Direct fungerer på de forskellige sprog, ligesom kommissær Kuneva f.eks. gør?
Mairead McGuinness
- (EN) Fru formand, fru kommissær! Jeg mener, det forholder sig sådan, at hvis man har et direkte budskab til borgerne, vil de også lytte. Vi drøftede European City Guides i dag, men vi fik kun meget få reaktioner fra Rådet, og jeg tror, at vi skal sende flere klare budskaber ud til folk om, hvad vi gør her i EU, og at vi faktisk er her for dem og ikke kun for at tale om dem.
Jeg ville foretrække, at Parlamentets repræsentation gik i front på medlemsstatsniveau snarere end Kommissionen. Men det skal jeg jo selvfølgelig sige, og jeg vil indtrængende opfordre til respekt og forsigtighed med hensyn til ratifikationsprocessen i Irland. Det er turbulente tider for øjeblikket, og de nyheder, som kommer fra WTO, er ingen støtte for os i den henseende. Jeg tror, vi skal være bevidste om vores vælgeres reelle bekymringer.
Margot Wallström
næstformand i Kommissionen. - (EN) Fru formand! Det er selvfølgelig en konstant kamp, fru Starkevičiūtė, at sørge for, at vi kan levere information, at vi kan levere tolke- og oversætterservice på alle 23 officielle sprog. Nogle gange kan vi ikke imødekomme dette, fordi vi mangler tolke f.eks., eller fordi vi endnu ikke har en fuld medarbejderstab, som kan efterkomme denne anmodning. Men jeg vil tage Deres bemærkning i denne sag til efterretning, og vi vil også undersøge det.
Jeg skal også snart på besøg i Litauen, og jeg er sikker på, at jeg vil høre mere til dette, men dette skyldes ikke manglende vilje fra Kommissionens side. Udgangspunktet for al kommunikation er, at man kan kommunikere, forhåbentlig på sit eget sprog, og forstå, hvad der bliver sagt, ligeledes på ens eget sprog. Derfor vil vi fortsat bestræbe os på at sikre, at vi kan stille alle de nødvendige ressourcer til rådighed i den forbindelse. Jeg har således stor respekt for Deres spørgsmål, og jeg synes, det er meget relevant.
Det andet punkt var selvfølgelig en bemærkning, og det ligger fast, at vi skal begynde, der hvor borgerne er. Vi skal besvare deres spørgsmål, og det er rigtig nok, at de kun sjældent starter med at spørge til bestemmelserne i traktaten eller til en ændring. De starter med at spørge om, hvad vi gør ved problemerne omkring immigration og klimaændringer, og hvordan vi bekæmper de problemer, som betragtes som grænseoverskridende problemer.
Og det er sådan, vi skal svare, og i et helt almindeligt sprog. Jeg tror, at det, som rent faktisk har hjulpet, og det er jeg stolt af, er, at vi nu er begyndt at lave disse oversigter til borgerne over alle vores forslag. I vores arbejdsprogram får vi også vedlagt en borgeroversigt, og jeg kan konstatere, at det er meget nyttigt, og at vi skal fortsætte ad dette spor.
Om: Kommissionens plan D for demokrati, dialog og debat samt "Debate Europe"
Den plan D for dialog, demokrati og debat, som Kommissionen fremlagde i oktober 2005, var et svar på EU's betænkningstid efter de to folkeafstemninger, hvor befolkningerne stemte imod forfatningen. Mener Kommissionen, at den to et halvt år senere har opfyldt målene for denne plan? Hvis ikke, hvorfor ikke? Hvad har hindret Kommissionen i at gøre dette? I april 2008 præsenterede Kommissionen projektet "Debate Europe", hvis formål er at mindske afstanden mellem borgerne og EU og dets institutioner. Vil Kommissionen oplyse, hvilke udgifter der har været forbundet med denne støtte, hvilket beløb hver medlemsstat og organisation vil have til rådighed, samt hvem modtagerne er, der skal stå for gennemførelsen af de fælleseuropæiske rådgivningsprojekter for borgerne? Hvordan vil Kommissionen etablere rammerne for et samarbejde mellem EU's institutioner og især med Europa-Parlamentet? Hvordan agter Kommissionen at bidrage til oprettelsen af elektroniske netværk, som medlemmer af Europa-Parlamentet samt nationale og regionale parlamenter kan deltage i? Hvordan vil Kommissionen oprette offentlige rum til behandling af europæiske emner i medlemsstaternes hovedstæder? Hvordan vil Kommissionen blive mere aktiv på lokalt plan?
Margot Wallström
næstformand i Kommissionen. - (EN) Fru formand! Jeg kan fortælle Dem, hr. Arnaoutakis, at plan D har spillet en hovedrolle med hensyn til at teste civilsamfundets organisationers nye metoder med hensyn til at involvere borgere fra alle samfundslag i debatterne om Europas fremtid.
Den gav os eksempler på høringer, som vi aldrig før har haft, hvor vi inviterede tilfældigt udvalgte borgere fra alle medlemsstater til at sætte sig ned sammen og diskutere EU's dagsorden. Det var virkelig en meget spændende oplevelse. En af de vigtigste ting, som vi lærte af denne oplevelse, var, at vi har behov for at styrke berøringsfladen mellem borgerne og EU's beslutningstagere, for hvis vi lover at blive bedre til at lytte, hvad gør vi så med det, vi hører? Det er det, de gerne vil vide.
Vi besluttede at forlænge plan D i perioden op til valget til Europa-Parlamentet i juni næste år. Denne nye fase kaldes Debate Europe. Vi har tildelt Debate Europe 7,2 millioner euro, hvoraf 2 millioner euro går til medfinansiering af transnationale projekter, og 5,2 millioner euro går til medfinansiering af decentraliserede indkaldelser og foranstaltninger til støtte for lokale projekter, som administreres af repræsentationerne.
Vi afgør ikke på forhånd, hvor mange penge, der er til rådighed pr. medlemsstat, eller hvilke modtagere, der vil varetage disse paneuropæiske høringsprojekter. Det afhænger af resultaterne af indkaldelserne af forslagene, som Kommissionen for tiden lancerer både centralt og gennem sine repræsentationer.
Vi mener, at Debate Europe også bør stille effektive rammer til rådighed for interinstitutionelt samarbejde. Et eksempel var slutkonferencen, som blev afholdt om første fase af plan D sidste december. Her var ikke kun Parlamentet og Kommissionen, men også Regionsudvalget og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg involveret. Jeg er overbevist om, at det var en hjælp i forhold til at tage hånd om borgernes særlige bekymringer, og at denne form for samarbejde bør være fremgangsmåden inden for rammerne af Debate Europe, også på nationalt og regionalt plan.
Det er også vores håb, at vi kan få medlemmer af Parlamentet til at deltage yderligere i disse lokale og regionale aktiviteter. Jeg har netop informeret denne gruppe, den såkaldte IGI, om anmodningen fra Parlamentet om at deltage i et pilotinformationsnetværk. Alt ligger klart, og vi vil meget snart fremlægge vores projekt for Parlamentet omkring forberedelse af sådan et netværk, mødes med nationale og europæiske parlamentsmedlemmer, og vi håber også at invitere journalister til at deltage i debatten om europæiske emner.
Jeg har allerede nævnt den offentlige sfære og de europæiske rum i pilotprojektet. På samme måde kan vi fortsætte plan D. Vi kan lære af de hidtidige erfaringer og arbejde sammen med borgerne om en række projekter og modeller, som vi forhåbentlig kan etablere permanent, ikke kun som noget, der løber i seks måneder eller lignende, og sikre, at vi på den måde kan bringe beslutningstagere og borgere tættere på hinanden.
Stavros Arnaoutakis
(EL) Fru formand, fru kommissær! Problemet for os alle, fru kommissær, er, at Europa er afskåret fra almindelige mennesker. Trods Kommissionens og parlamentsmedlemmernes gode indsats, kan vi tydeligt se, at informationerne ikke når ud til almindelige mennesker.
Jeg vil gerne vide, hvilke agenturer, der skal bringe borgerne tættere på Europa, som beskrevet i planen for Debate Europe.
Margot Wallström
næstformand i Kommissionen. - (EN) Fru formand! Et af de nye initiativer, hr. Arnaoutakis, er selvfølgelig, at vi har behov for en europæisk politisk kultur, hvilket, som De ved, er det, vi har fremlagt. Og det er ligeledes blevet godkendt af Parlamentet at anvende politiske fonde, som kan bidrage til debatten. Det er derfor, vi har behov for dette i de almindelige politiske diskussioner på alle niveauer. EU-emner skal integreres bedre. Jeg tror, dette initiativ om at tillade europæiske politiske fonde vil hjælpe.
Jeg tror, vi skal gøre det gennem medierne. Vi skal have etableret et europæisk medie, som dækker EU-stof. Det er derfor, vi har lavet en ny internetstrategi og en ny audiovisuel strategi, hvor vi er bedre rustet til at lave mediedækning af europæiske emner over alt i Europa.
Jeg tror, vi skal kunne tilbyde mødesteder, offentlige rum, og det er det, vi har pilotprojekter til. Disse grænseoverskridende projekter, hvor vi har gennemført borgerhøringer, kan, tror jeg, give os en god forståelse og meget erfaring, så vi forhåbentlig på et tidspunkt kan iværksætte disse på et vedvarende grundlag.
Men vi skal bruge alle disse kanaler for at blive gode nok til ikke at afskære borgerne, men i stedet inddrage dem i vores arbejde ved at lytte til dem, forklare dem om og slå til lyd for, hvad det er, vi laver på EU-niveau.
Georgios Papastamkos
- (EL) Fru formand! Før programmet for det indre marked i 1992 forelå Cecchini-rapporten om omkostningerne ved den manglende integration i Europa, fru kommissær.
Har Kommissionen til hensigt at forberede en særlig meddelelse om omkostningerne for det tilfælde, at Lissabontraktaten ikke bliver til noget? Hvor store bliver omkostningerne for Europa, hvis Lissabontraktaten ikke ratificeres?
Margot Wallström
næstformand i Kommissionen. - (EN) Fru formand! At forudsige hvad, der sker, hvis man gør dette eller hint, er altid det allersværeste, hr. Papastamkos. Vi vil gerne proaktivt fortælle om fordelene, dvs., hvorfor vi mener, at der er behov for en ny traktat. Hvordan kan vi blive mere effektive? Fra Kommissionens side har vi forsøgt at beskrive og formulere spørgsmål og svar, vores forskellige baggrundsmaterialer og vores information på internettet, således at vi argumenterer proaktivt for, på en offensiv måde, hvorfor vi har behov for en ny traktat, og hvilke problemer, der skal løses.
Det har været vores udgangspunkt, men vi har fra Kommissionens side ligeledes forpligtet os til at forsøge at forklare, hvad prisen ville være for ikke at vedtage traktaten, fordi jeg mener, at det også vil have indflydelse på folks tiltro og tillid til, om vi kan håndtere de store problemer og udfordringer, som vi står over for.
Formanden
Spørgsmål nr. 35-39 vil blive besvaret skriftligt.
Om: Sportssammenslutningers begrænsninger af muligheder
Sportssammenslutningerne i visse EU-lande prøver at indføre begrænsninger af deres medlemmers ret til at indgå aftaler og af sportsudøvernes frie bevægelighed. Dette er en klar overtrædelse af EF-retten. Har Kommissionen undersøgt konsekvenserne af denne praksis ud fra princippet om fri konkurrence?
Neelie Kroes
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! En række sager ved EF-Domstolen, hr. Medina Ortega, har bekræftet, at EU-regler kan anvendes inden for sportssektoren.
I Walrave- og Donàafgørelserne f.eks. bekræftede EF-Domstolen, at bestemmelser, der er baseret på nationalitet, som begrænser sportsudøvernes frie bevægelighed, ikke er i overensstemmelse med princippet om personers frie bevægelighed.
I Bosmanafgørelsen undersøgte Domstolen to typer af begrænsninger, som den fandt ikke var forenelig med princippet om personers frie bevægelighed. Først og fremmest forbyder den som følge af forskelsbehandling på baggrund af nationalitet en UEFA-regel, som begrænsede antallet af udenlandske spillere fra EU-medlemsstater, der havde fået tilladelse til at deltage i nationale fodboldmesterskaber.
Dernæst fordømte den FIFA's transferregler, som kræver betaling af beløb ved kontraktens udløb i forbindelse med transfer af spillere, som er borgere i et EU-medlemsland, inden for EU, som værende en forhindring for personers frie bevægelighed.
Piau- og Meca Medina-sagerne var de første afgørelser ved Domstolen, hvor EU's konkurrenceregler blev anvendt på sektoren. Siden da har Kommissionen fulgt den systematiske tilgang i form af retspraksis, når det skal vurderes, om en regel, som er vedtaget af et sportsforbund eller en sportsforening, overtræder artikel 81 og 82. Enhver sportsregel, som har en konkurrencebegrænsende virkning, skal derfor undersøges i den konkrete sag for at afgøre, om den har en legitim målsætning.
Samtidig må Kommissionen være tilfreds med, at alle antikonkurrencevirkninger, som er et resultat af en sådan regel, er uløseligt forbundet med at forfølge dens målsætning og er proportionale med dens gennemførelse.
Kommissionen undersøgte spørgsmålet om international fodboldtransfer, da den undersøgte lovligheden af FIFA's regler om transferbetaling for spillere, som stadig var bundet af en kontrakt. Undersøgelsen blev afsluttet i 2002, efter at FIFA forpligtede sig til at ændre sine transferregler på baggrund af visse principper, som havde til formål at lette transferaktiviteten.
I Kommissionens hvidbog om sport, som blev vedtaget den 11. juli 2007, blev emner som sportsudøveres frie bevægelighed også drøftet indgående, især i det tilknyttede dokument, "The EU and Sport: Background and Context."
I den samme lovgivningspakke vedtog Kommissionen den handlingsplan, der er opkaldt efter Pierre de Coubertin, som anbefaler, at sportsrelaterede foranstaltninger tages på EU-niveau og indeholder en række forslag, som skal implementeres af og/eller støttes af Kommissionen inden for en række idrætsområder.
Et af disse områder omfatter personers frie bevægelighed, hvor målet er at bekæmpe forskelsbehandling på baggrund af nationalitet inden for samtlige sportsgrene. Dette mål skal nås gennem politisk dialog, gennem henstillinger, struktureret dialog med de involverede parter og, såfremt det er hensigtsmæssigt, gennem overtrædelsesprocedurer indledt af Kommissionen mod medlemsstater.
Derudover anvender Kommissionen EU's konkurrenceregler på sportsorganisationer for så vidt, at disse organisationer udøver økonomiske aktiviteter. Derved tager Kommissionen højde for sportens særlige rolle.
Manuel Medina Ortega
(ES) Fru formand! Mange tak, fru kommissær, for Deres omfattende fyldestgørende svar på mit spørgsmål.
Som en yderligere bemærkning til kommissærens forklaring vil jeg blot udlede, at Kommissionen på nuværende tidspunkt ikke har til hensigt at tage lovgivningsmæssige skridt, da den mener, at den nuværende lovgivning, herunder traktaterne og udviklingen af retspraksis er tilstrækkelig, og at vejen derfor går via uformelle aftaler med forbundene, adfærdskodekser og lignende.
Kommissionen synes ikke, at der på nuværende tidspunkt er behov for yderligere foranstaltninger, og at det er tilstrækkeligt at anvende den gældende lovgivning.
Neelie Kroes
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Det er korrekt, hr. Medina Ortega! EF-Domstolen - og hr. Medina Ortega har vist allerede en fornemmelse af, hvor jeg vil hen - har slået fast i Meca Medina-sagen, at det ikke kan vurderes, om sportsregler er forenelige med EU's konkurrencelovgivning ved at erklære, at visse kategorier af regler på forhånd er undtaget fra anvendelsen af EU's konkurrencelovgivning. Kommissionen er derfor nødt til at fortsætte med at anvende konkurrencereglerne på hver enkelt sag, idet der henvises til dens beslutninger og den eksisterende retspraksis.
Endelig sætter Meca Medina-sagen klare systematiske rammer i den henseende. For at vurdere, om en regel er forenelig med EU's konkurrenceregler, må dens virkninger stå i rimeligt forhold til den legitime rent sportslige interesse, som søges varetaget, således at proportionalitetstesten kun kan anvendes på den konkrete sag.
Manolis Mavrommatis
(EL) Fru formand, fru kommissær! I samtlige medlemsstater, fru kommissær, klager de nationale sportsforbund, især fodboldforbundene, på baggrund af de internationale sportsforbunds vedtægter (FIFA, UEFA, osv.) højlydt, hver gang regeringen undersøger deres aktiviteter. Mens vi påskønner forbundenes uafhængighed, kan EU så tilslutte sig vedtægter, som overtræder, og som betragtes som værende hævet over, national lovgivning og et lands forfatning?
Richard Corbett
- (EN) Fru formand! Er Kommissionen enig i, fru kommissær, at UEFA's ordning om spillere, der er blevet trænet i hjemlandet, er forenelig med traktaten? Den tilskynder fodboldklubber til at sørge for, at en andel af deres spillere skal komme fra deres juniorhold og deres ungdomsakademier uden hensyntagen til nationalitet, og at UEFA's ordning derfor er retfærdig og legitim og tvinger klubber til at investere i træning af deres unge spillere, i stedet for bare at sætte deres lid til deres økonomiske styrke på det internationale transfermarked i modsætning til FIFA's ordning om 5+6-reglen, som er baseret på nationalitet og klart ville være ulovlig.
Neelie Kroes
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Jeg vil forsøge at besvare de to spørgsmål samtidig, da de angår et område, hvor der tydeligvis ligger de samme tanker bag, og hvor målet er at bekæmpe forskelsbehandling på baggrund af nationalitet på alle sportsområder. Jeg mener, at det er det vigtigste, og at det er et princip, om man så må sige. Dette mål bør nås ved hjælp af politisk dialog, henstillinger, struktureret dialog med de involverede parter og, når det er hensigtsmæssigt, ved hjælp af overtrædelsesprocedurer.
Derfor mener jeg, at vi må tage højde for, at denne holdning til konkurrence, som jeg forklarede om tidligere, ligger helt fast, og at den ikke bør tilsidesættes af andre måder at tænke på.
Om: Prisstigninger og konkurrence
I løbet af de seneste måneder er der registreret mærkbare prisstigninger i flere medlemsstater særlig på fødevarer, hvilket indebærer en væsentlig svækkelse af borgernes købekraft. Flere iagttagere har fremhævet, at ud over prisstigninger på råvarer betyder de overdrevent store avancer i distributionsleddene også en eventuel begrænsning af den frie konkurrence.
Kan Kommissionen oplyse, om den råder over faste indikatorer, som sætter den i stand til at holde sig underrettet om tilfælde af løbske prisstigninger på bestemte forbrugsvarer, og om den for nylig har gennemført undersøgelser af distributionsleddene som følge af de pludselige prisstigninger, der er konstateret i visse medlemsstater?
Neelie Kroes
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Kommissionen er naturligvis bekymret, fru Corda, over de seneste prisstigninger på fødevarer og fødevareprodukter inden for både engros- og detailsalg. Det har konsekvenser for Europas befolkning og, endnu mere alvorligt, konsekvenser for milliarder af andre over hele verden.
Fødevareinflationen i EU er rigtignok accelereret i sidste kvartal af 2007. De observerede prisstigninger på forbrugerniveau afspejler de seneste udviklingstendenser i produktværdien, dvs. omkostninger og fortjeneste i fødevarekæden. Det bør bemærkes, at priser på de vigtigste landbrugsråvarer har været stigende i adskillige måneder og har gang på gang sat nye rekorder. Denne udvikling er hovedsagelig et resultat af en kombination af strukturelle faktorer, nemlig en jævn stigning i den globale fødevareefterspørgsel, det nye biobrændstofmarked, dog kun for en meget lille del, og mere kortsigtede faktorer som negative klimabetingelser, hvilket afstedkom et fald i mængden af korn i de fleste EU-medlemsstater i 2007. Yderligere spiller visse af de væsentligste verdensmarkedsleverandørers restriktive eksportpolitik og en generel interesse blandt investeringsfonde for dagligvaremarkedet for landbrugsprodukter også ind.
Ikke desto mindre bør det understreges, at priserne på råvarer ikke udgør en nøjagtig proportional andel af fødevarepriserne, navnlig eftersom de bliver stadig mere forædlet. Visse andre elementer af salgsprisen, og jeg tænker her på energi- og arbejdsfortjeneste, har således også haft indflydelse på de seneste fødevareprisstigninger i EU. Man skal være opmærksom på, at disse prisstigninger ikke nødvendigvis har noget at gøre med en mangelfuld anvendelse af konkurrencereglerne. Som fru Corda ved, er EU's konkurrencepolitiks vigtigste mål at få markeder til at fungere bedre til fordel for forbrugerne i EU.
Som nævnt i adskillige svar på parlamentariske spørgsmål, som er blevet stillet for nylig, overvåger Kommissionen sammen med de nationale konkurrencemyndigheder, som til sammen udgør Det Europæiske Konkurrencenetværk, markederne for at forhindre og sanktionere konkurrenceforvridninger i den udstrækning disse forvridninger kan være til eventuel skade for forbrugerne. Kommissionen handler kun, når den er i en bedre position til at handle end de nationale konkurrencemyndigheder. De handler først og fremmest, men vi kommer ind i billedet, når de ikke er i stand til handle. Eftersom problemerne i forbindelse med detailbranchen ofte er af national karakter, er medlemsstaterne faktisk i en bedre position til at tage hånd om dem.
Kommissionen vil gerne gentage, at vi ikke vil tøve med at indlede en procedure, hvis det bekræftes og underbygges af juridiske og økonomiske beviser, at specifikke konkurrenceregler overtrædes. Det er naturligvis vigtigt at overveje samtlige relevante faktorer, som påvirker disse markeder, og Kommissionen vil fortsætte med at overvåge forbrugerpriser, koncentration på detailmarkedet og enhver påstand om antikonkurrencemæssig adfærd. Kommissionen betragter markedsovervågning som den væsentligste opgave. Inden for rammerne af evalueringen af det indre marked vil Kommissionen analysere de mulige årsager til, at detailhandelen fungerer så dårligt, set både fra forbrugernes og leverandørernes side. Niveauerne for og forskellene i forbrugerpriser i medlemsstaterne overvåges også i en årlig rapport over resultattavlen for forbrugermarkederne. Den første udgave af resultattavlen blev, som De ved, udgivet i begyndelsen af 2008, og det vil fremover ske hvert år.
Priser er blandt de vigtigste indikatorer, som screenes. Visse prisforskelle, navnlig i tilfælde af ikkeomsættelige varer og tjenester, må klart skyldes indkomstforskelle mellem medlemsstaterne. Ikke desto mindre kunne især store forskelle mellem medlemslandene tyde på, at der er behov for yderligere eftersyn. Derudover vil Kommissionen komme ind på problemet om markedsmagt i distributionssektoren inden for rammearbejdet af gruppen på højt plan vedrørende landbrugsfødevareindustriens konkurrenceevne. Dette initiativ vil blive lanceret af Kommissionen for at analysere fødevareindustrien, som i de seneste år har stået over for nye risici og udfordringer, der sætter spørgsmålstegn ved sektorens konkurrenceevne.
Kommissionen vil også i de kommende uger formelt sende et svar på Parlamentets skriftlige erklæringer om en undersøgelse af og erstatning for magtmisbrug, som store supermarkeder i EU har udøvet. Kommissionens svar vil bl.a. komme med visse afklaringer i forbindelse med spørgsmål om købermagt.
Giovanna Corda
- (FR) Fru formand! Som bekendt mødtes den franske og den tyske forbrugsminister i Kehl her til morgen for at drøfte prisforskellene mellem de to lande. De kan komme helt op på 30 % for visse dagligvarers vedkommende.
Blandt årsagerne blev nævnt forskellene i detailhandelens opbygning og navnlig den ufuldstændige konkurrence i visse lande. Med internetsalg burde forbrugerne kunne drage fordel af disse prisforskelle og købe i de billigste lande. Imidlertid er der af og til problemer med postordresalg via internet. F.eks. kan franskmænd ikke købe på visse tyske websteder.
Vil Kommissionen træffe de fornødne foranstaltninger, således at Europas indre marked omsider bliver en realitet for borgerne?
Neelie Kroes
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Jeg er fuldt ud klar over, hvor vigtigt Deres spørgsmål er, fru Corda, og hvor vigtig det er, at støtte op om et indre marked. De kan være forvisset om, at Kommissionen vil gøre sit yderste for at gøre det til et ægte indre marked også inden for detailområdet.
DanutBudreikait
- (LT) Fru formand! Ud fra Deres rapport, fru kommissær, kan jeg forstå, at Generaldirektoratet for Konkurrence arbejder sammen med konkurrencemyndighederne i medlemsstaterne. Vi borgere kan imidlertid se, at der indgås visse aftaler, som resulterer i prisstigninger i alle stater samtidig, og alligevel lykkes det ikke for konkurrencemyndighederne at påvise nogen lovovertrædelser. Med Deres erfaring, mener De så, at det skyldes mangel på kvalifikationer i medlemsstaterne eller et misbrug?
Neelie Kroes
Fru formand! Indtil videre er svaret et klart nej, fru Budreikaitė. Men vi er klar over, at vi skal være opmærksomme, og ikke kun opmærksomme på at overvåge, hvad der sker. Vi har sat det på dagsordenen i Det Europæiske Konkurrencenetværk, og vi indsamler oplysninger fra alle de erfarne medlemsstater. Nogle kommer med forespørgsler, andre analyserer, og andre igen forsøger blot at finde ud af, hvad der går galt i detailhandelen. Frankrig, Tyskland, Det Forenede Kongerige og Belgien har alle forskellige måder at håndtere den aktuelle situation på.
Indtil videre er der ikke belæg for at sige, at der eksisterer et kartel. Men jeg kan forsikre Dem om, at så snart vi bliver opmærksomme på et kartel, vil vi gribe til handling. I øvrigt mener jeg ikke, at det ser så slemt ud, da de nationale konkurrencemyndigheder er aktive og følger situationen nøje i denne sektor.
Formanden
Spørgsmål nr. 35-39 vil blive besvaret skriftligt.
Om: Tiltrædelsesforhandlingerne med Kroatien
Mener Kommissionen, at tiltrædelsesforhandlingerne med Kroatien kan afsluttes inden årets udgang, og hvordan ser tidsplanen for resten af året ud?
Om: Fremskridt i forhandlingerne om Kroatiens tiltrædelse af EU
Kan Kommissionen redegøre for, hvordan situationen ser ud hvad angår Kroatiens ansøgning om at tiltræde EU?
Om: Afslutning af tiltrædelsesforhandlingerne med Kroatien
Siden der blev indledt tiltrædelsesforhandlinger med kandidatlandet Kroatien, har landet gjort store fremskridt, fået åbnet en lang række kapitler og skabt positive forudsætninger for åbning og lukning af yderligere kapitler. Der har navnlig været en glædelig udvikling, når det gælder tilpasning af lovgivningen, beskyttelse af mindretal og bestræbelserne på at reformere retsvæsenet. Desuden har Kroatien for nylig besluttet ikke at anvende miljø- og fiskeribeskyttelseszonen og dermed skabt forudsætningen for at fortsætte tiltrædelsesforhandlingerne med øget dynamik. Denne situation bekræftes i Europa-Parlamentets beslutning om "statusrapport 2007 for Kroatien"; i beslutningens punkt 31 og 32 kræves det således, at også EU og i særdeleshed Kommissionen intensiverer støtteforanstaltningerne.
Hvordan vil Kommissionen øge ressourcerne? Vil Kommissionen i efteråret forelægge en foreløbig tidsplan for afslutning af tiltrædelsesforhandlingerne i 2009, dersom Kroatien opfylder betingelserne?
Olli Rehn
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Hr. Posselt, hr. Crowley og hr. Ebner, De har alle tre stillet spørgsmål om tidsplanen for tiltrædelsesforhandlingerne med Kroatien, og jeg kan besvare dem alle på en gang.
Forhandlingerne med Kroatien skrider i det store og hele fint fremad. Indtil videre er der blevet åbnet forhandlinger om 18 kapitler ud af 35, og vi har lukket to af disse kapitler. Med hensyn til åbningsbenchmarks er der fastsat 11 benchmarksæt. Kommissionen har vurderet, at benchmarks er opfyldt i syv ud af 11 tilfælde. I disse tilfælde diskuteres vores henstillinger nu blandt medlemsstaterne i Rådet, eller der forberedes forhandlingspositioner. I de tilbageværende kapitler som konkurrencepolitik og offentligt udbud havde EU allerede fastsat åbningsbenchmarks i første halvår af 2006. Det er to år siden. Men Kroatien har været langsom til at iværksætte de nødvendige foranstaltninger for at opfylde disse åbningsbenchmarks.
Kroatien arbejder stadig på åbningsbenchmarks om juridiske og grundlæggende rettigheder, hvor der er mange store udfordringer inden for områder som juridisk reform, bekæmpelse af korruption og flygtninges tilbagevenden.
Mens Kroatien har gjort et godt stykke arbejde i forbindelse med de 16 hovedkapitler, hvor vi har lukningsbenchmarks, har Kroatien ikke gjort nok her for at opfylde alle lukningsbenchmarks i nogen af disse 16 kapitler. Når det tages i betragtning, at Kroatien stadig skal opfylde de sidste betingelser, forekommer det urealistisk at tro, at tiltrædelsesforhandlingerne kan afsluttes i år, dvs. i 2008. Kroatien har ikke desto mindre gjort store fremskridt ud fra en overordnet betragtning, og 2008 kan derfor blive et afgørende år for Kroatiens tiltrædelsesforhandlinger om at blive optaget i EU. Forudsat at Kroatien opfylder en række betingelser, vil Kommissionen i dette efterårs udvidelsespakke præsentere en vejledende tidsplan eller en betinget køreplan for afslutningen på andre tekniske forhandlinger i løbet af 2009.
Den første betingelse, som skal opfyldes, er, at Kroatien skal opfylde alle åbningsbenchmarks inden juni i år, dvs. i næste måned. Dernæst skal Kroatien overholde alle juridiske forpligtelser under stabilitets- og tiltrædelsesaftalen, og det skal også fortsat overholde de generelle betingelser i stabilitets- og tiltrædelsesprocessen. Slutteligt har Kroatien et indtrængende behov for at forbedre dets forvaltning af EU's økonomiske støtte under Phare- og IPA-programmerne.
Formanden for Kommissionen vil fortsat komme med betydelig økonomisk og teknisk støtte til Kroatien for at hjælpe det med at opfylde kravene til et EU-medlemskab. Så snart Kroatien har gjort tilstrækkelige fremskridt med hensyn til at opfylde åbnings- og lukningsbenchmarks, vil Kommissionen i god tid forberede og indgive de nødvendige henstillinger til medlemsstaterne med hensyn til de positioner, som skal indtages på regeringskonferencen. Så i bund og grund afgøres den endelige hastighed for processen for Kroatiens vej mod EU af dets egen evne til at opfylde alle nødvendige betingelser. Vi kan således arbejde og gøre fremskridt på baggrund af Kroatiens egne præstationer.
Bernd Posselt
(DE) Hr. formand! De kender min holdning, hr. kommissær. Kroatien burde for længst have været medlem, hvis tingene foregik retfærdigt!
Jeg tilkendegiver her ikke min personlige holdning, men derimod Parlamentets. Parlamentet har sagt, at forhandlingerne skal afsluttes senest i 2009. Det blandede parlamentariske udvalg har for nogle uger siden under sit møde i Kroatien udtalt, at alle kapitler skal åbnes endnu en gang under slovensk formandskab og lukkes under fransk eller senest tjekkisk formandskab. Anser Kommissionen denne tidsplan for at være realistisk, og hvad gør den for sin del for at øge hastigheden?
Brian Crowley
- (EN) Fru formand! Jeg vil gerne takke kommissæren for hans svar.
Jeg har to punkter. Det første drejer sig om kapitlet om de juridiske og grundlæggende rettigheder, hvor der ser ud til at være en hel del vanskeligheder i forbindelse med forhandlingerne. Hvordan kan vi på bedste vis hjælpe Kroatien med at komme videre her?
Det næste drejer sig om fordelingen af pengene under Phareprogrammet og forvaltningen af disse penge. Hvor er de største faldgruber, som man skal forsøge at undgå i det kroatiske økonomiske forvaltningssystem?
Til sidst vil jeg sige, at hvis vi vender tilbage til det, som min kollega Bernd Posselt sagde, så troede vi, at der var en aftale om, at dette ville blive afsluttet meget hurtigt. Hvis der stadig er 17 kapitler, som skal åbnes for forhandling, hvordan kan vi så fortsætte med den ønskede hastighed?
Olli Rehn
Fru formand! Tak, hr. Crowley, for disse meget relevante og vigtige opfølgningsspørgsmål. Kommissionen behandler Kroatien, som den ville behandle ethvert andet kandidatland, således at vi følger rammerne for forhandlingen, som blev enstemmigt vedtaget af Rådet og medlemsstaterne.
Det er vores opgave og ansvar at overvåge de fremskridt, der bliver gjort i forbindelse med opfyldelse af benchmarks på baggrund af vores forholdsvis nye benchmarksystem, som blev etableret og vedtaget i slutningen af 2006, med stor tilslutning fra Parlamentet, for at forbedre kvaliteten af EU's tiltrædelsesprocedure. Det betyder, at et land har bevist, at det har gjort tilstrækkelige fremskridt inden for de omtalte områder, når det er i stand til at åbne et benchmark og derefter lukke det samme benchmark.
Jeg vil komme med et meget konkret eksempel, som drejer sig om skibsbygningsindustrien i Kroatien. Vi forventer, at Kroatien vil fremlægge en meget konkret omstruktureringsstrategi for hele industrien og ligeledes for alle de individuelle skibsværfter, som det drejer sig om, inden for denne industri.
Der var for nylig et møde mellem Kroatiens vicestatsminister og min kollega, Neelie Kroes, den europæiske kommissær for konkurrence, om en undersøgelse af situationen i den henseende. Vi afventer stadig en mere overbevisende indsats fra de kroatiske myndigheders side for at vise, at Kroatien er i stand til at omstrukturere sin skibsbygningsindustri på den rigtige måde, så vi kan komme videre inden for området for konkurrencepolitik, hvor statsstøtte er et meget kritisk benchmark.
Det er for at bevise, at ansvaret for at opfylde benchmarks vitterlig ligger hos den kroatiske regering og myndigheder. Vi har altid været klar over, at nogle benchmarks er mere udfordrende end andre, og at Kommissionen har tilskyndet Kroatien til at arbejde omhyggeligt med at opfylde disse vanskelige benchmarks, især inden for det juridiske reformområde, som hr. Crowley henviste til, og også inden for skibsbygningsindustrien, som jeg nævnte.
Med hensyn til den juridiske reform giver vi juridisk og teknisk assistance til Kroatien i henhold til institutionsbygningsdelen af førtiltrædelsesinstrumentet. Vi tilskynder til twinningprogrammer, og vi stiller selvfølgelig vores egen ekspertise til rådighed for Kroatien. Medlemsstaterne kommer også med deres tilsvarende evalueringer, som er vigtige for at sammenligne, hvorvidt Kroatien gør fremskridt eller ej inden for dette område.
Så alt i alt går det godt med de overordnede forhandlinger. Forhandlingernes fremgang afhænger i vid udstrækning af fremskridet inden for disse kritiske reformer, for at Kroatien kan opfylde først åbnings- og derefter lukningsbenchmarks.
Om: Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedoniens (FYROM) vej mod tiltrædelse af EU
På en pressekonference, der blev afholdt i Bruxelles den 5. marts 2008, bl.a. i anledning af NATO-topmødet, udtalte kommissæren for udvidelse, Olli Rehn, at det ville få negative følger for FYROM's tiltrædelse af EU, hvis ikke der bliver indgået en aftale mellem de to parter, Grækenland og FYROM, i navnespørgsmålet. Da EU bestræber sig på at opfordre til fortsættelse af forhandlingerne i FN-regi snarest muligt med henblik på at finde en gensidigt acceptabel løsning på navnespørgsmålet, kan Kommissionen redegøre for, hvilke foranstaltninger den agter at træffe, så forhandlingerne genoptages, og der findes en gensidigt acceptabel løsning?
Olli Rehn
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Tillad mig, hr. Papadimoulis, at slå fast, at jeg ikke deltog på NATO-topmødet den 5. marts. Jeg ville gerne have deltaget, men jeg deltog ikke på NATO-topmødet, som det fejlagtigt blev anført i spørgsmålet. I stedet deltog jeg i Kommissionens ugentlige møde, og på det møde vedtog vi en meddelelse fra Kommission med overskriften "Det vestlige Balkan: en forbedring af det europæiske perspektiv".
Efterfølgende kom jeg med erklæringen på pressekonferencen om dette emne, som hr. Papadimoulis henviser til. I den forbindelse bemærkede jeg på pressekonferencen, at navnespørgsmålet krævede meget politisk opmærksomhed. Jeg tilskyndte lederne fra begge lande til at finde en gensidig acceptabel løsning. Det har jeg gjort både offentligt og privat.
Som svar på dette spørgsmål forklarede jeg, at beslutningerne i henhold til EU's tiltrædelsesproces er taget af medlemsstaterne på baggrund af enstemmighed. I den forbindelse udtrykte jeg bekymring om, at manglen på en løsning på navneproblemet kunne få negative konsekvenser for landets tiltrædelsesproces.
Jeg kan garantere Dem for, at Kommissionen fortsat vil opfordre parterne til at finde en konstruktiv løsning på navnespørgsmålet. Kommissionen har imidlertid ingen beføjelser i sådanne forhold, og indsatsen bør derfor fortsætte i FN-regi inden for rammerne af de to vigtige resolutioner vedtaget af FN's Sikkerhedsråd tilbage i 1993.
Dimitrios Papadimoulis
(EL) Fru formand, hr. kommissær! Tak for Deres svar, hr. kommissær, som bekræfter den udtalelse, som De kom med i Bruxelles. Jeg takkede Dem også i mit spørgsmål, som jeg stillede på pressekonferencen den 5. marts, i den forbindelse.
På baggrund af at Parlamentet for nylig i en beslutning om tiltrædelsesmulighederne for Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien (FYROM) har anerkendt behovet for at fremskynde forhandlingerne for at nå en gensidig acceptabel løsning, vil jeg gerne spørge Dem, om De har intentioner om, sammen med Parlamentet og gennem udøvelse af Deres beføjelser, at gøre noget før udarbejdelsen af Deres rapport til efteråret?
Olli Rehn
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Vi vil fortsat tilskynde begge de berørte lande til at finde en løsning på dette gamle, eller rettere, for gamle problem, hr. Papadimoulis. Vi har fuld tiltro til FN-mægler hr. Nimitz, som har fuldt mandat til at lette forhandlingerne mellem de to parter inden for rammerne af FN's Sikkerhedsråds to kritiske resolutioner fra 1993. Kommissionen kan derfor ikke påtage sig rollen som mægler. Vi har ingen beføjelser, ingen kompetencer, men vi tilskynder begge sider i forhandlingerne til at indtage en meget konstruktiv holdning, deltage i processen og i sidste ende finde en løsning på problemet.
Bernd Posselt
(DE) Hr. formand! Kommissionen har en kompetence, hr. kommissær. Den er traktaternes vogter. I interimsaftalen står der, at bilaterale spørgsmål her ikke må udgøre en hindring for tiltrædelsen. Jeg vil bede Dem bekræfte dette og spørge Dem, om De har kunnet konstatere bestræbelser fra den makedonske regerings side på at løse problemet, og om landet efter Deres mening har gjort fremskridt i løbet af de seneste måneder.
Olli Rehn
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Efter min mening har De ganske vist ret i, hr. Posselt, at landet har gjort store fremskridt gennem det sidste halve års tid med hensyn til nogle af de kritiske reformer, f.eks. den juridiske reform og reformen af den offentlige administration, og ligeledes med hensyn til implementeringen af politilovgivningen.
Faktisk har vi fastsat otte benchmarks i meddelelsen fra marts, som er baseret på nøglekriterier og nøgleprioriteter for tiltrædelsespartnerskabet. De afspejler de nødvendige reformer, som vi forventer, at Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien vil være i stand til at gennemføre og derved opnå tilstrækkelige fremskridt, som vil gøre det muligt for os at foreslå en henstilling om at påbegynde tiltrædelsesforhandlingerne i vores efterårsrapport.
Dette vil afhænge af konkrete resultater i forbindelse med reformarbejdet, og det vil selvfølgelig afspejles i vores fremskridtsrapport, som i øjeblikket er under forberedelse.
Jeg vil gerne påpege, at for at påbegynde tiltrædelsesforhandlingerne og for at Kommissionens henstilling kan accepteres, kræves der enstemmighed blandt alle medlemsstater, og derfor må vi betragte dette, som en politisk realitet, selv om vi anser det for et bilateralt spørgsmål.
Med hensyn til vores henstilling, så afhænger det udelukkende af de fremskridt, som opnås af Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien i forbindelse med gennemførelsen af reformerne på det omtalte område.
Om: EU-støtte til den tyrkiske hær på Cypern
Ifølge visse medier skal EU have ydet den tyrkiske hær en finansiel støtte på 13 millioner EUR.
Kan Kommissionen bekræfte, at den tyrkiske hær virkelig er blevet finansieret med EU-midler? Via hvilke fonde og projekter er dette i bekræftende fald sket, og i hvilken periode? Hvor store beløb har den tyrkiske hær i alt modtaget? Hvem har taget initiativ til at tildele denne støtte? Agter Kommissionen også i fremtiden at finansiere den tyrkiske hær?
Olli Rehn
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Jeg vil meget gerne svare på dette spørgsmål, hr. Claeys, da jeg kan gøre det kort. Den tyrkiske hær i Cypern er ikke blevet finansieret af EU-midler, som det antydes i spørgsmålets titel.
Under førtiltrædelsesprogrammet IPA støtter EU et projekt i Tyrkiet om samfundstjeneste for værnepligtige, og dette projekt afvikles faktisk i Tyrkiet, ikke i Cypern. Formålet med dette projekt er via de tyrkiske bevæbnede styrker at uddanne værnepligtige, som aftjener deres værnepligt inden for områder med relation til menneskerettigheder, ligestilling mellem kønnene, kvinders rettigheder, børns rettigheder, beskyttelse af miljøet, almen sundhedspleje og bekæmpelse af stofmisbrug. Det er efter min mening alt sammen i den god sags tjeneste, og det er det, som dette program om samfundstjeneste for værnepligtige er rettet mod.
Philip Claeys
(NL) Fru formand! Jeg vil gerne takke kommissæren for hans svar, men jeg har to små spørgsmål herom. For det første, hvordan forklarer kommissæren, at sådanne sager spredes gennem medierne? Disse oplysninger kommer fra en presseoversigt, og jeg tror, de blev nævnt i en tyrkisk-cypriotisk publikation.
For det andet, hvordan kan Kommissionen kontrollere, om en del af disse midler alligevel ikke på en eller anden måde ender hos de tyrkiske besættelsestropper på Cypern, og om disse midler altså bruges til andet end det, de var bestemt til?
Olli Rehn
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Det er helt centralt, hr. Claeys, at vi får ændret myter til fakta, og at misforståelser ændres til konkrete og faktuelle oplysninger. Jeg er derfor meget taknemmelig for, at De stillede mig dette spørgsmål.
Ved at besvare Deres spørgsmål, som jeg lige gjorde, er jeg ret sikker på, at vi nu kan tilvejebringe fakta, som kan rette op på disse misforståelser i medierne, som hr. Claeys henviste til.
Dette projekt afvikles som sagt i Tyrkiet af de tyrkiske bevæbnede styrker, og dette bør således afklare Deres spørgsmål om, hvor dette projekt og program finder sted
Formanden
Spørgsmål, der på grund af tidnød ikke var blevet besvaret, ville blive besvaret skriftligt (se bilag).
Spørgetiden er afsluttet.
(Mødet udsat kl. 19.55 og genoptaget kl. 21.00)
