Køreplanen for vedvarende energi i Europa (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Britta Thomsen for Udvalget om Industri, Forskning og Energi om køreplanen for vedvarende energi i Europa.
Britta Thomsen  
ordfører. - Hr. formand! Hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil gerne indlede med at takke kollegerne i udvalget for et godt og konstruktivt samarbejde om betænkningen. Jeg er glad for, at vi i dag sætter vedvarende energi højt på dagsordenen, da vedvarende energi udgør en helt central hjørnesten for Europa, når vi skal sandsynliggøre over for resten af verden, at vi faktisk kan bekæmpe klimaforandringer og sikre energiforsyningen til vores borgere. Jeg ser min betænkning som Parlamentets mulighed for både at få indflydelse på udformningen af den kommende lovgivning om vedvarende energi og samtidig at holde regeringscheferne og Kommissionen fast på, at de ambitiøse målsætninger, som man har vedtaget, kræver en stor og reel indsats, hvis de ikke bare skal ende som tomme løfter.
Jeg vil først og fremmest gerne fremhæve, at et centralt budskab i min betænkning er, at vi får skabt de rigtige rammer for udviklingen af den vedvarende energi. Det indebærer, at vi sammentænker al vor politik på energiområdet. Vedvarende energi kan nemlig ikke anskues separat fra de øvrige målsætninger på energiområdet, nemlig implementering af et indre marked for elektricitet, realiseringen af et energieffektiviseringspotentiale på 20 % og revision af kvotehandelssystemet for CO2-udledninger. Alle disse målsætninger hænger sammen, og derfor handler det først og fremmest om, at vi får skabt de rette lovgivningsmæssige rammer.
Vi skal tvinge medlemslandene til at implementere de allerede vedtagne love og beslutninger, og vi skal sikre et langsigtet perspektiv, som tilskynder investorer til at engagere sig i denne massive satsning. Det er de forudsætninger, der skal være til stede, for at vi kan nå vore politiske mål om øget forsyningssikkerhed, reduktion af CO2-udledninger og skabelse af nye arbejdspladser i Europa. Men samtidig skal vi udvikle en energipolitik, som er baseret på solidaritet med udviklingslandene, hvor mere end en million mennesker ikke har adgang til energi. Energisektoren skal ikke længere bare anskues som en teknisk foranstaltning i vores dagligdag, men mere som en medspiller i løsningen af problemerne miljø, klima og forsyningssikkerhed.
Jeg har fremhævet, at et åbenlyst eksempel på behovet for at lave sammenhængende politikker er EU's struktur- og samhørighedsfonde. Disse fonde giver mulighed for investeringer i vedvarende energi, energibesparelser og andre klimafremmende tiltag. Medlemsstaternes udgiftsplaner viser imidlertid, at man i de nye medlemsstater hellere vil bruge pengene på at bygge motorveje end på at investere i vedvarende energi. Kun én procent af midlerne er afsat til vedvarende energi og energibesparelser. Jeg vil derfor indtrængende opfordre Kommissionen til at revidere retningslinjerne således, at man systematisk sikrer støtte til grønne energiprojekter i EU, således at der bliver en sammenhæng mellem, hvad vi vedtager med den ene hånd, og hvordan vi fordeler midlerne med den anden.
Jeg har i betænkningen understreget vigtigheden af, at energieffektivitet også bliver tænkt ind i de nationale handlingsplaner. Flere har påpeget over for mig, at deres separate handlingsplaner for energieffektivitet ikke hører hjemme i denne betænkning. Men jeg mener, at det er grundlæggende, at vi får netop den kobling, fordi det ellers er en ren sisyfosopgave, hvis vi hele tiden øger vores energiforbrug og samtidig skal nå et relativt mål på 20 % vedvarende energi. De to ting må og skal sammentænkes.
Vi må hele tiden holde fast i perspektivet om, at investeringer i vedvarende energi er en fordel for Europa. Fremme af et marked for vedvarende energi vil bidrage til at opfylde Lissabonmålene ved at øge beskæftigelsen i medlemsstaterne og ved øge at medlemsstaternes og EU's indsats inden for forskning og innovation.
Det sidste tema, jeg vil fremhæve her i dag, er selvfølgelig spørgsmålet om biobrændstoffer og vedvarende energi i transportsektoren. Jeg vil gerne opfordre til, at vi i Parlamentet virkelig går foran og anlægger et helhedssyn på transportsektoren, som også sikrer politiske målsætninger om at udvikle den offentlige transport og skifte fra vejtransport til jernbane- og søtransport. Selv om jeg overordnet støtter idéen om, at transportsektoren også må bære sin del af den vedvarende energi, så mener jeg, at der er et par faldgruber, som vi skal være opmærksomme på. For det første må introduktion af biobrændsler ikke få os til at slække på kravene til energieffektive biler. Vi må ikke acceptere, at man sender et budskab til bilindustrien om at satse på biobrændstoffer i stedet for at satse på mere effektive biler.
For det andet må vi stille krav om bæredygtighedskriterier, som sikrer markant mindre udledning af drivhusgasser, og om at en øget efterspørgsel efter biomasse kan forenes med, at vi bevarer biodiversiteten. Endvidere må en satsning på biobrændstoffer ikke medføre markante prisstigninger på fødevarer. Sidst men ikke mindst må vi understrege, at biobrændstof ikke er den eneste måde, hvorpå man kan anvende vedvarende energi i transportsektoren. Elbiler forventes at komme til at spille en vigtigere rolle.
Jeg håber, at vi får en god debat i dag, og at Parlamentet samlet kan sende et signal til Kommissionen og medlemslandene om vigtigheden af, at vi realiserer EU's målsætninger for vedvarende energi.
Andris Piebalgs
Hr. formand! Jeg vil gerne indlede med at lykønske fru Thomsen med den fremragende betænkning. Vedvarende energi har altid stået højt oppe på Europa-Parlamentets dagsorden, og medlemsstaterne er nu også ved at blive mere og mere klar over behovet for at styrke deres indsats og resultater på dette område.
En konstant forøgelse af brugen af vedvarende energikilder er en af hovedsøjlerne i EU's politik, hvis mål er at opnå bæredygtige, konkurrencedygtige og sikre energiforsyninger. Fru Thomsens betænkning vil derfor spille en afgørende rolle for formuleringen af Kommissionens forslag til fremme af brugen af vedvarende energi, som jeg har til hensigt at forelægge for kollegiet inden årets udgang. Jeg vil dog gerne minde om, at hr. Vidal-Quadras' betænkning har spillet en enorm rolle for formuleringen af vores pakke om det indre energimarked.
Jeg er glad for at kunne sige, at min holdning i forbindelse med udarbejdelsen af forslaget allerede i høj grad er på linje med de fleste af Parlamentets opfordringer. Jeg vil gerne nævne, at forslaget vil blive vedtaget sammen med forslagene om ordningerne for drivhusgasreduktion og handel med emissioner. Vi vil fortsætte den integrerede holdning fra januarpakken for at sikre sammenhæng i politikkerne med hensyn til vedvarende energi og klimaændringer og skabe synergieffekter mellem dem.
Nu vil jeg gerne berøre nogle konkrete punkter i betænkningen for at behandle dem mere detaljeret.
Jeg deler Deres synspunkt om, at færdiggørelse af det indre energimarked er et meget vigtigt spørgsmål i vores energipolitik, og det er uomgængeligt nødvendigt, at vedvarende energi integreres hurtigt i det indre energimarked. Det er en af grundene til, at Kommissionen vedtog den tredje pakke for det indre marked i onsdags. Adgang til ledningsnettene er en afgørende forudsætning for en vellykket integration og udvidelse af elektricitetsproduktion fra vedvarende energikilder, såvel som objektive, gennemsigtige og ikkediskriminerende autorisationsprocedurer.
De påpegede med rette vigtigheden af snart at nå frem til en aftale om at tildele hver medlemsstat et lod til opnåelse af det bindende mål på 20 % for hele EU i 2020. Som man kunne forvente, er spørgsmålet om, hvilken metodik der skal anvendes, et politisk temmelig følsomt emne. Vi arbejder i øjeblikket på forslaget, og Kommissionen drøfter dette emne med medlemsstaterne. Det er afgørende, at de nationale mål fastlægges på en fair og gennemsigtig måde. Men det er lige så vigtigt, at der indføres en handelsordning, der kan give den fornødne fleksibilitet, og at sikre, at det vil komme til at fungere på et marked, der dækker hele EU. Det vil også bidrage til vores mål om at producere vedvarende energi omkostningseffektivt.
Jeg er enig med Dem i, at det er vigtigt at skabe og gennemføre nationale handlingsplaner. Nationale handlingsplaner, indsendt af hver medlemsstat og godkendt af Kommissionen, bør indeholde nationale mål pr. sektor, veje til udvikling inden for hver sektor og de forholdsregler, der skal tages for at nå målene. Kommissionen vil vurdere de nationale handlingsplaner ud fra specifikke krav og kriterier, som fastlægges i et nyt direktiv.
Jeg er enig i, at der skal ske en betydelig vækst i vedvarende energikilder på opvarmnings- og afkølingsområdet, og det skal sikres via lovrammerne. Det er hensigten også at dække denne sektor i direktivet. Mange teknologier for vedvarende energi inden for opvarmning og afkøling er yderst økonomiske, og der er et stort potentiale på dette område.
Jeg bifalder, at De i Deres betænkning støtter det bindende mål om minimum 10 % biobrændstoffer. Jeg er enig med Dem i, at vi skal sikre, at biobrændstoffer produceres bæredygtigt. Kommissionens forslag vil omfatte forholdsregler for biobrændstoffers bæredygtighed. Disse forholdsregler sigter ikke på at begrænse importen af biobrændstoffer, men standarderne skal gælde i samme omfang for indenlandsk producerede som for importerede biobrændstoffer.
Alt i alt skal den nye lovramme for vedvarende energikilder sikre, at vi når målet på 20 % for hele EU inden 2020. Det vil kræve store investeringer, reguleringsordninger og først og fremmest en stærk politisk vilje. Jeg mener, at vi med denne betænkning kan have tiltro hertil.
Jeg vil gerne nævne et sidste punkt. Der har været udtrykt tvivl om, hvorvidt Kommissionen agter at lade atomenergi tælle med i målet for vedvarende energi. Jeg kan sige helt klart, at dette ikke er og aldrig har været tilfældet. Målet om 20 % vedvarende energi i det endelige energiforbrug i EU skal kun opfyldes ved hjælp af vedvarende energi. Der er intet, der ændrer på dette, i den pakke for det indre marked, der blev vedtaget i sidste uge, eller i det kommende direktiv om vedvarende energi.
Mine damer og herrer, De har været vores stærke støtte under formuleringen af et europæisk svar på den globale energiudfordring. Jeg regner også med Parlamentets støtte til Kommissionens lovforslag. Men jeg bliver stedse mere opmuntret af medlemsstaterne. I dag sagde Gordon Brown på Labour-Partiets konference, at "ved at investere i energieffektivitet, vedvarende energi, CO2-opsamling, rene brændstoffer og nye miljøteknologier ønsker jeg, at Storbritannien skal føre an, hvad angår kuldioxidfrie køretøjer, kuldioxidfrie huse og kuldioxidfrie industrier. Og jeg ønsker, at fremtidens nye, grønne teknologier skal være basis for britiske job i britiske virksomheder." Den eneste forskel er, at jeg ønsker, at det skal ske i hele Europa.
Vittorio Prodi  
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke fru Thomsen for hendes betænkning såvel som kommissær Piebalgs, fordi jeg tror, at der kan opnås en ægte alliance mellem Parlamentet og Kommissionen. I den henseende mener jeg, at Parlamentet allerede har ydet et grundlæggende bidrag til fremme af vedvarende energi med en vision om fremtiden og om brugen af vedvarende energi til løsning af de store problemer, der ligger foran os.
Der skal være almindelig enighed om en sådan vigtig bestræbelse, og vores udgangspunkt skal være en gradvis fremgangsmåde, da jeg tror, at der er brug for en systemisk politik, hvis vi skal anvende de forskellige former for vedvarende energi på systemet som helhed.
For det første vil jeg gerne understrege, at biomasse også blev drøftet tilbundsgående i Miljøudvalget såvel som betydningen af en gradvis fremgangsmåde, især med hensyn til brugen af landbrugsmæssigt træ- og skovaffald og fast byaffald, fordi udnyttelsen heraf byder på betydelige fordele uden at forrykke balancen mellem brugen af energi, fødevarer og råmaterialer.
Derfor har vi en yderst vigtig opgave foran os og ikke en umulig udfordring. Der skal også være almindelig fremgang i systemet, og jeg henviser her især til opvarmning, kombineret produktion af varme og el og kombineret produktion af varme, køling og el, således at energiindholdet af ressourcerne fuldt ud kan udnyttes. Vi har også brug for en overordnet politik, der underbygger og prioriterer elforsyninger, der produceres af vedvarende kilder, således at der også kan tilvejebringes foranstaltninger til omdannelse af biomasse til gas, hvilket baner vejen for meget større rationalisering og effektivitet.
Willem Schuth  
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Lad mig starte med at takke fru Thomsen for hendes afbalancerede betænkning. Jeg vil gerne kort skitsere hovedpunkterne i udtalelsen fra Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter.
Udvalget hilser udtrykkeligt den foreslåede køreplan for vedvarende energi velkommen som et vigtigt bidrag til en bæredygtig udvikling i Europa. Vi må gøre os større bestræbelser på at udvikle vedvarende energikilder. Europa må på den ene side sikre sin energiforsyning og reducere sin afhængighed af import fra udlandet. På den anden side må vi opfylde vores forpligtelser i forhold til klimabeskyttelse.
For beskæftigelsen og økonomien i Europas landdistrikter vil bioenergi også spille en central rolle i fremtidens energisammensætning. Men samtidig må fremme af bioenergi ikke føre til konkurrenceforvridninger. Braklægningsordningen passer ikke længere ind i systemet og bør afskaffes, til dels også på grund af manglen på landbrugsarealer som følge af konkurrencen mellem fødevareproduktion og fornyelige råstoffer.
I sin udtalelse om hr. Langens betænkning om EU's strategi for biomasse og biobrændstoffer tillagde udvalget indførelsen af en EU-certificeringsordning særlig betydning. Vi må på den ene side undgå at påføre vores egne producenter yderligere administrative byrder ved at bringe eksisterende regler i anvendelse, f.eks. cross compliance. På den anden side bør importerede biobrændstoffer fra tredjelande certificeres efter strenge miljøkriterier for at sikre et positivt miljøregnskab.
Når vi fremmer biobrændstoffer, må de til rådighed værende ressourcer ikke primært gå til forskning i andengenerationsbiobrændsel. Der er fortsat et stort behov for forskning i førstegenerationsbiobrændsel. På grund af de mange fordele skal der også tages hensyn til decentrale måder at fremstille biobrændsel på i forsknings- og udviklingsprogrammer.
Pilar Ayuso
Hr. formand! Det Europæiske Råd vedtog i marts 2007 en aftale om, at en vis del af EU's samlede energiforbrug skal komme fra vedvarende energi.
Europa-Parlamentet skal i morgen stemme om den tilsvarende betænkning, hvori vi giver udtryk for vores støtte til Rådets og Kommissionens forslag om den fremtidige lovgivning på området, og jeg vil gerne benytte lejligheden til at lykønske ordføreren, fru Thomsen, for hendes fremragende betænkning og hendes vilje til at tale med og opnå konsensus med alle.
Betænkningen opfordrer Kommissionen til at forelægge et forslag om en lovgivningsramme for vedvarende energi, og den understreger vigtigheden af at skabe og gennemføre handlingsplaner om vedvarende energi på såvel EU-niveau som nationalt niveau. Disse planer skal fremme investering, innovation og forskning inden for alle de sektorer, der beskæftiger sig med rene energikilder med lave emissioner, og derfor er der brug for flere investeringer i forskning, udvikling og innovation, så de vedvarende energikilder når op på et niveau, der kan konkurrere med de konventionelle energikilder.
I min gruppe går vi ikke ind for bindende mål, for vi synes, at målene skal besluttes i henhold til subsidiaritetsprincippet. Jeg synes ligeledes, at fastsættelsen af sektormål for den vedvarende energi skal overlades til subsidiaritetsprincippet.
Vi er dog tilhængere af, at medlemsstaterne anmodes om at gøre en stadig større indsats for at forske, støtte, reducere de administrative byrder og forenkle de procedurer, der fremmer udviklingen af vedvarende energikilder. Og af hensyn til det indre marked mener vi, at et harmoniseret og effektivt støttesystem bør være et mål på lang sigt for at sikre en mere effektiv anvendelse af teknologierne om vedvarende energi.
Vi opfordrer Kommissionen til at sikre, at ethvert forslag vedrørende rammedirektivet om vedvarende energi også indeholder foranstaltninger til fremme af opvarmning og afkøling ved hjælp af vedvarende energikilder, som indtil videre er de bedst udviklede.
Vi glæder os også over Kommissionens forslag om at fremme biobrændstoffer og andre vedvarende energikilder til transport, og vi beder Kommissionen og medlemsstaterne om at gøre en større indsats for at udvikle andengenerationsbrændstoffer, så vi undgå de mange spændinger, der opstår på grund af manglen på råvarer, selv om manglen på råvarer ikke skyldes biobrændstofferne, for der er en række faktorer, der øver indflydelse, og som vi skal være opmærksomme på, bl.a. den fælles landbrugspolitik.
Reino Paasilinna
for PSE-Gruppen. - (FI) Hr. formand! Jeg vil gerne takke min kollega Britta Thomsen for denne betænkning. Det hæver endnu en gang energidebatten på europæisk niveau.
Vores energiindustri påvirkes ikke kun af udenforstående, men også af vores egne fejl. Disse bør ikke glemmes. Vi har f.eks. tilladt, at vores ledige kapacitet er faldet med ca. 1 % hvert år, og det skaber usikkerhed.
Jeg vil gerne først og fremmest henlede opmærksomheden på holdningen til elektricitet, der fremstilles ved hjælp af vedvarende energiformer. Fru Thomsen og jeg har udarbejdet et ændringsforslag til hendes betænkning om netop dette emne. Det er vigtigt, at der er passende støtte til elektricitet, der fremstilles af vedvarende energikilder. Vedvarende energi bør også være et middel til afhjælpning af brændselsknapheden. De industrialiserede lande skal udvikle teknikker og metoder til hjælp til sikring af, at fattige nationer kan sætte deres lid til en energiforsyning. I øjeblikket rammer både økonomisk fattigdom, mangel på information og mangel på energi de samme mennesker.
I mellemtiden kan der i Europa ikke være et levedygtigt fælles energimarked, så længe de fleste af medlemsstaterne undlader at overholde de aftaler, der er indgået i fællesskab. Det har derfor vist sig, at sammenholdet i EU ser ud til at mangle solidaritet.
Det er altid besværligt at sætte mål for energiproduktion og energiforbrug, og det skal baseres på troværdig videnskab. Der skal derfor sættes sektorspecifikke mål for vedvarende energi på nationalt plan med grundig omtanke. Omstændighederne med hensyn til energi varierer meget. Vi bør f.eks. drøfte overvågningsordninger, klassificering af biobrændsel til transport og statussen for atomenergi med medlemsstaterne, når vi beregner målene for vedvarende energi. Atomkraft som en emissionsfri energiform bør ikke øge målsætningen for vedvarende energi.
Kommissionen har klassificeret tørv som et fossilt brændstof, selv om FN's Klimapanel har bevæget sig ind i sin egen kategori et eller andet sted mellem fossile brændstoffer og biobrændsel. Nu har vi opnået nye og positive resultater fra forskningen vedrørende tørvs virkning på klimaet med henvisning til livscyklusmodellen. Når en mose først udnyttes til tørvefremstilling og derefter enten anvendes til skovbeplantning eller dyrkning af rørgræs, har det mindre virkning på klimaet. I øjeblikket har tørv en emissionsfaktor i emissionshandelsordningen på 106, mens den for kul kun er 94,6, fordi beregningerne ikke har taget højde for hele tørveanvendelsens livscyklus. Dette bør korrigeres hurtigt, hr. kommissær.
Fiona Hall
Hr. formand! Jeg vil gerne takke ordføreren for det fremragende arbejde, hun har udført med denne betænkning. Vedvarende energi har været en del af energimikset i EU og EU's energipolitik i en årrække, og i denne betænkning sættes der et meget nyttigt fokus på, hvorfor vedvarende energi endnu ikke er udviklet fuldt ud.
Et af problemerne har været adgang til ledningsnettene. Vi har et eldistributionsnet, som blev designet som etvejs. Der kræves nu tekniske justeringer, for at det kan blive tovejs, og for at det kan klare en decentraliseret elproduktion. Medlemsstaterne burde gøre mere for at komme af med de tekniske og administrative barrierer, der i øjeblikket hindrer udbredelsen af vedvarende elektricitet.
Det største potentiale ved vedvarende energi ligger i hver sin ende af skalaen. På den ene side er der brug for nye satsninger og investeringer i storstilede projekter for vedvarende energi som f.eks. havvindmølleparker i Nordeuropa, solfangere ved Middelhavet og tidevandsenergi. Samtidig er der i den anden ende af skalaen brug for en maksimering af brugen af vedvarende energi på indenlandsk niveau - teknologi som f.eks. termisk solenergi, solcellepaneler, varmepumper og opvarmning med biomasse. Jeg bifalder især punkt 38, hvor man understreger behovet for tvungen brug af vedvarende teknologier i alle nye og renoverede bygninger.
Tiden er inde til en større revision af Direktivet om Bygningers Energimæssige Ydeevne, ikke mindst fordi køreplanen for vedvarende energi skal overvejes i sammenhæng med EU's handlingsplan for energieffektivitet. Det er meget mere sandsynligt at nå det bindende mål om 20 % energi fra vedvarende energikilder i EU inden 2020, hvis det lykkes os at skære ned på det samlede energiforbrug i EU. Vejen til at reducere CO2-udslip er at lade vedvarende energi udgøre en stadigt større del af et energibehov, der mindskes.
Med hensyn til biobrændstoffer vil jeg gerne understrege, at det er ubetinget nødvendigt, at alle biobrændstoffer, hvad enten de er importeret eller produceret i EU, opfylder kriterierne for bæredygtighed, hvad angår netto CO2-reduktioner, beskyttelse af biodiversitet, vandressourcer og indvirkninger på fødevareproduktion. Men jeg synes, vi bør acceptere Kommissionens forsikringer og fortsætte med at støtte målet om 10 % biobrændstoffer. I december skal vi dog gennemgå Kommissionens forslag meget nøje for at sikre, at de lever op til de strenge kriterier for bæredygtighed, som Parlamentet kræver.
Endelig bør denne køreplan for vedvarende energi ikke kun være en køreplan for EU. Ved at støtte investeringer i vedvarende energiteknologi i udviklingslandene kan vi opnå to afgørende mål. For det første kan vi opnå en vækst, der er stort behov for, uden at planeten betaler for den med øgede CO2-udslip, og for det andet kan udviklingslande ved hjælp af vedvarende energi opnå en grad af energimæssig uafhængighed og sikkerhed. De kan beskyttes imod de chok efter prisstigninger på fossile brændstoffer, som tidligere har ruineret så mange udviklingsøkonomier.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
for UEN-Gruppen. - (PL) Hr. formand, hr. kommissær! Jeg tager ordet for UEN-Gruppen i denne forhandling om vedvarende energi i Europa og vil gerne takke fru Thomsen for udarbejdelsen af den komplekse betænkning om dette emne.
Forslagsstilleren gør for det første korrekt opmærksom på, at det har førsteprioritet - også for den vedvarende energis fremtid i Europa - at udarbejde en fælles europæisk energipolitik. Ingen fremskridt er dog desværre synlige på dette område, selv om der er givet nogle uklare løfter om at inkludere politikken i EU's reformtraktat.
Polen har selv oplevet konsekvenserne af de forskellige medlemsstaters modstridende interesser i forbindelse med energipolitikken. Det har f.eks. været tilfældet med realiseringen af den tysk-russiske investering af den baltiske gasledning. For knap to år siden præsenterede Polen de vigtigste principper for en sådan fælles energipolitik på en samling i Rådet for EU. Dengang vakte forslaget dog ikke nogen interesse, da det var i modstrid med den vigtigste EU-stats interesse, nemlig Tysklands.
Jeg håber, at Kommissionen denne gang for alvor vil påtage sig at forberede en sådan fælles energipolitik.
Operatører af energitransmissionsnet skal for det andet adskilles fra energiproduktionen. På denne måde får producenterne af forskellige former for vedvarende energi bedre adgang til transmissionsnettene i de forskellige stater. I modsat fald vil producenter af energi fra traditionelle råstoffer, der samtidig er ejere eller bestyrere af transmissionsnet, ikke være interesseret i at give adgang til nettene for producenter af energi fra vedvarende energikilder.
Kommissionens seneste forslag på dette område blev mødt af en voldsom modstand fra magtfulde energikoncerner, der hovedsageligt stammer fra Frankrig og Tyskland. Det bliver interessant for os, parlamentsmedlemmer, at se, hvordan Kommissionen behandler denne modstand.
For det tredje bør man være opmærksom på og støtte den strategiske målsætning om anvendelse af vedvarende energi, nemlig 20 % vedvarende energi og 20 % energieffektivitet i 2020. Jeg håber, at Kommissionen foreslår nogle passende støtteinstrumenter til at realisere disse ambitiøse målsætninger, samt at støtteinstrumenterne vil eksistere på såvel EU- som medlemsstatsplan.
Jeg vil især gerne gøre opmærksom på produktionen af biobrændstoffer, der højner forbruget af vedvarende energi, og det medfører også, at landbrugsråstoffer ikke anvendes til fødevareproduktion, hvorved overproduktionen af fødevarer reduceres. Jeg er derfor ikke enig med forslagsstillerens tese om, at produktionen af biobrændstoffer medfører højere priser på fødevarer, samt at det derfor er nødvendigt at åbne EU-markedet for flere fødevarer fra tredjelande.
David Hammerstein
Hr. formand! Man kan sige, at fremtiden allerede er kommet. Tiden er kommet for de vedvarende energikilder, og kun et boom inden for de vedvarende energikilder, sammen med en endnu større energieffektivitet, kan hjælpe os med at tackle klimaændringen og energiforsyningskrisen. Tak for den fremragende betænkning. Vi kan udstikke en vej på mellemlangt og langt sigt for at fremme de vedvarende energikilder og opmuntre de mange mennesker, der stadig tøver.
Betænkningen gør ret i at afkræve Kommissionen en lovgivningsramme for fremme af opvarmning og luftafkøling ved hjælp af vedvarende energikilder. Den opfordrer til et mere retfærdigt energimarked for de vedvarende energikilder med en stærkere ordning for handel med emissioner, idet omkostningerne ved de forurenende energikilder og fjernelsen af de massive og absurde subsidier, som de fossile brændstoffer modtager, skal medregnes. Den ønsker at fremme havvindmøller, den understreger solenergien og den høje temperatur, og den anmoder om flere midler til forskning i energiopbevaring og tilpasning af forsyningsnettet for den vedvarende energi. Endelig kræver den, at Kommissionen forelægger en handlingsplan om biobyggeri, eftersom 40 % af det europæiske energiforbrug sker inden for bolig- og byggesektoren.
Vi er nået til et polemisk stridspunkt. Diskussionen om agrobrændstoffer rejser et etisk og principielt spørgsmål for os: Skal vi spise eller køre bil? Hvis målet i denne betænkning om et bindende mål på 10 % biobrændstoffer bliver vedtaget, skal vi være klar over, at vi lægger ved på bålet i en konflikt mellem på den ene side 800 millioner bilister og bilejere og på den anden side verdens to milliarder fattige, der konkurrerer om det samme korn.
Euforien over biobrændstofferne kan bringe fødevaresikkerheden i Europa og verden i fare. Og vi ved ikke engang, om energibalancen er positiv. Med de høje oliepriser bliver det billigere og billigere at afbrænde korn i stedet for at lave brød eller fodre malkekøer. Vi skal derfor træde varsomt og lade være med at sætte forpligtende mål. Der er allerede store internationale organisationer og mange videnskabsmænd, der har sat spørgsmålstegn ved disse mål. Vi skal sikre, at medicinen ikke forværrer sygdommen. Lad os være fornuftige og anvende forsigtighedsprincippet i forbindelse med denne vigtige drøftelse.
Esko Seppänen
Hr. formand, hr. kommissær! I henhold til en prognose fra Det Internationale Energiagentur bliver olie en yderst sparsom naturressource om ca. fem år. Der vil komme endnu større knaphed på naturgas i slutningen af dette årti.
I dag fremstilles 80 % af EU's energi ved hjælp af fossile brændstoffer, hovedsageligt olie og gas. Det er derfor, Kommissionens forslag til et direktiv om en øget anvendelse af vedvarende energikilder er nødvendigt.
Vedvarende energikilder udgør i dag lidt over 6 % af den energi, der forbruges i EU. Heraf udgør biomasse og affaldsforbrænding 4,2 %, vandkraftenergi 1,5 %, vindkraft 0,3 %, jordvarme 0,3 % og sollys næsten ingenting.
Målet med at øge andelen af vedvarende energiressourcer til 20 %, med andre ord tredoble dem, inden 2020 synes alt for ambitiøst. På den anden side har Parlamentet tidligere besluttet at bede om endnu mere: 25 % inden 2020 og hele 50 % inden 2040.
Kommissionens forslag om 20 % henviser til et EU-gennemsnit. Kun Letland, Sverige, Finland og Østrig overstiger dette mål i dag, men disse lande slipper ikke for direktivet. Der sættes i stedet højere mål for dem. EU's største lande danner bagtroppen med Det Forenede Kongerige på 2 %, Tyskland 4 %, Polen 5 % og Frankrig, Spanien og Italien på 6 %.
Hvis målet på 20 %, som er fastsat i direktivet, skal nås, vil det afhænge af, hvorvidt de store medlemsstater er villige og i stand til at øge anvendelsen af vedvarende energi. Det ville være interessant at vide, hvordan de vil gøre det. Hvis de kun hylder direktivet i ord og ikke i handling, kan Kommissionen ikke tvinge dem til det. De kan imidlertid blive tvunget til det af omstændighederne uden for EU som en konsekvens af stigende priser for olie og gas og som følge af vores livsstil med at kassere efter brug.
Bastiaan Belder
Hr. formand! Med rette opfordrer Thomsen-betænkningen til en ihærdig indsats for at sikre, at bæredygtige energikilder udgør en stor andel af vores samlede energiforbrug. Fossile brændstoffer er jo begrænsede, og anvendelsen af bæredygtig energi reducerer udstødningen af drivhusgasser. Desuden skaber det den nødvendige diversificering, som gør os mindre afhængige af blot nogle få energikilder. Ordføreren får min fulde støtte, når hun siger, at biobrændstoffer udelukkende bør anvendes på en forsvarlig måde. EU skal bestræbe sig på at indgå internationale aftaler, således at bæredygtighedskriterier for biobrændstoffer kan anvendes inden for rammerne af WTO. Det er meget vigtigt, hvilken type biobrændstof vi bruger, og hvordan de produceres og anvendes. Biobrændstoffer er kun bæredygtige, hvis hele cyklussen fra producent til forbruger viser en optimal miljøpræstation. Dette betyder, at både produktionen og forbrændingen af biomassen skal foregå på en bæredygtig måde. Ved produktionen drejer det sig f.eks. om genplantning efter høst. Ved forbrændingen må udstødningsnormerne ikke være mindre strenge end ved andre brændstoffer.
Desuden er der behov for mere vidtgående strategiske valg på grund af uønskede virkninger såsom ødelæggelse af urskove til produktionsformål og konkurrence med fødevareforsyningen. Især i fattige lande fører produktionen af biomasse nemlig både til pres på landbrugsjorden og højere fødevarepriser. Hvilken politik fører Kommissionen for konkret at afbøde disse uønskede virkninger?
Endelig ønsker ordføreren at tage hensyn til de forskellige situationer, hvori medlemsstaterne befinder sig. En medlemsstat har nu engang større muligheder for f.eks. solenergi, mens en anden især har muligheder på vindenergiområdet. En harmoniseret støtteordning, således som betænkningen sigter mod, er derfor ikke indlysende. En støtteordning er mest hensigtsmæssig, hvis den er tilpasset de bæredygtige energikilder, som har størst muligheder, og det er forskelligt fra medlemsstat til medlemsstat.
Giles Chichester
- (EN) Hr. formand! Lad mig først rose fru Thomsen for det arbejde og det engagement, hun har lagt i denne betænkning. Hr. formand, De vil sikkert ikke have noget imod, at jeg minder Dem om, at vi kommer fra et parti, der tænker "grønt", men stemmer "blåt", og det fører mig frem til den generelle bemærkning, at vi alle helt principielt går ind for vedvarende energi. Men vi går ind for realistisk og opnåelig vedvarende energi, ikke dyr støtte til uopnåelige mål. Og det må siges, at i år har Kommissionen og Rådet fastlagt nogle meget ambitiøse mål.
Jeg vil gerne reflektere lidt over dilemmaet ved storstilede vandkraft- eller tidevandsplaner eller ved et omfattende skift til energiafgrøder, for der er fordele, men også miljømæssige påvirkninger og omkostninger ved hver metode. F.eks. er den i den region, jeg repræsenterer, et enormt potentiale for elproduktion i forslaget om Severn Tidal Power, men det indebærer lige så enorme omkostninger. Det seneste estimat var på 20 milliarder euro, hvilket er ganske meget for enhver. Denne pris retfærdiggøres imidlertid dels af sparede CO2-udslip, dels af oversvømmelsesskader, der undgås, og værdien af elproduktionen er kun en lille del. Dernæst må vi overveje den enorme, miljømæssige virkning af en sådan plan på Bristolkanalen og dens særlige karakteristika, som f.eks. Severnflodbølgen og de omgivende vådområder. Så for mig ser der ud til at være et dilemma, en konflikt mellem de to interesser, og det samme gælder, hvis man omlægger en masse land til produktion af elefantgræs eller andre energiafgrøder.
Vi skal være realistiske, når vi lovgiver om bindende mål, som ikke kan eller vil blive opfyldt. Vi har i EU en lang tradition for at vedtage beundringsværdige mål, som det ikke lykkes at opnå. Hvis vi fortsætter i den retning, risikerer vi at miskreditere lovgivningsprocessen. Hvis vi vedtager forordninger, som bevirker, at folk skal ændre deres adfærd, så skal vi efter min mening ville midlerne, enten ved at sørge for tilstrækkelig tid til ændringerne eller ved hjælp af skatteincitamenter kombineret med en regulerende stok.
Lad os sluttelig ikke glemme det enorme potentiale i energieffektivitet, men det tager vi under en anden forhandling.
Formanden
- Hr. Chichester, jeg tror, De ikke hørte kommissæren, da han fremførte et længere citat fra Gordon Browns tale på Labour-Partiets konference i dag, eller også var De optaget andetsteds, men vi var meget fascineret af dette indlæg.
Mechtild Rothe
(DE) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil starte med at rette en stor tak til ordføreren, fru Thomsen. Det er en god betænkning. Jeg håber, at den vil blive vedtaget på onsdag med et lige så stort flertal som i udvalget, for på trods af de lidt kritiske bemærkninger fra hr. Chichester var der et meget bredt flertal for betænkningen i udvalget, ja der var næsten enstemmighed. Som jeg sagde, så er det en god betænkning, og den er også vigtig og nødvendig. De ved, at Kommissionen for øjeblikket forbereder et rammedirektiv, der skal gennemføre beslutningerne truffet på forårstopmødet om at nå et mål på 20 % vedvarende energi inden 2020. Det har kommissæren talt om, og det var godt at høre ham sige helt klart, at fru Thomsens betænkning vil spille en relevant rolle.
Hvad handler det så om nu, og hvad er det, der er virkelig vigtigt? For det første har vi succesfulde direktiver, især om elektricitet, men også om biobrændstoffer. Det er derfor vigtigt at tage disse succesfulde direktiver op og styrke og forbedre dem, som det påpeges i fru Thomsens betænkning.
For det andet må vi følge op på det, som kommissæren indvilgede i her i plenarsalen sidste år, nemlig at medtage området for opvarmning og afkøling for at minimere manglerne i denne sektor og for at forbedre markedspenetrationen. Hidtil har vi haft en klar sektortilgang, og den mener jeg ikke, vi bør give afkald på. Det er også utrolig vigtigt at sikre, at de nationale handlingsplaner virkelig indeholder klare sektormål, bindende mål, så vi også her får en bred udbygning af de forskellige teknologier.
Det er meget vigtigt at afgøre, hvordan de 20 % skal fordeles blandt medlemsstaterne. Det betyder virkelig, at vi skal sikre en fair fordeling af byrderne, eller snarere af mulighederne, en fordeling, der kun er baseret på potentialet og det, der allerede er blevet opnået, som allerede findes i de pågældende lande. Her må vi virkelig vælge en klar tilgang.
Jeg er glad for, at betænkningen helt klart siger, at vi kun interesserer os for vedvarende energi og ikke energier med lave CO2-emissioner. Jeg vil gerne takke kommissær Piebalgs endnu en gang for at have præciseret det.
Jeg mener, at kommissæren har et stort ansvar her. Vi har virkelig fået nye impulser med præsentationen af elektricitetsdirektivet. Jeg håber, der vil ske det samme efter rammedirektivet, som vi forhåbentlig kan forvente inden årets udgang.
Lena Ek
- (EN) Hr. formand! Churchill sagde engang, at den bedste måde at få en opgave til at se vanskelig ud på er at udsætte den, og jeg tror, det er én måde at beskrive den energidebat på, vi har i Europa i dag. Som svar til hr. Chichester, som siger, at han tænker "grønt" og stemmer "blåt" - ja, så er det, der mangler, måske også at agere "grønt".
Det er faktisk meget godt med kommissionens forslag og de beslutninger, der er truffet, om at 20 % af det samlede energiforbrug i EU skal stamme fra vedvarende kilder inden 2020. Det er også rart for alle - for alle vælgere, industri og borgere i EU - at se, at Parlamentet takket være fru Thomsens arbejde med denne betænkning også er meget besluttet på, at dette er en god måde at arbejde på, og at det er sådan, vi bør gøre det.
Er det muligt? Der er selvfølgelig spørgsmålstegn, når folk stiller spørgsmål. Jeg tror, at det helt klart er muligt. Hvis vi ser på, hvad der kan lade sig gøre i industrien med trigeneration og brug af vedvarende energi, så er det helt klart muligt. I husholdningerne i forbindelse med opvarmning og afkøling er det også helt klart muligt, og også i transportsektoren. Jeg er meget glad for, at andre nuværende ordninger i EU ændres i sammenhæng med det, vi har her om vedvarende energi. Det er på tide, at vi tilsætter mere ethanol til benzin, og med de nye beslutninger vil vi i det mindste nå op på halvdelen af Brasiliens niveau. Jeg synes, det er på tide, at vi diskuterer, om vi også skal tilsætte biogas og naturgas, hvilket er den bedste metode til at øge de mængder, vi har brug for. Når vi gør det, vil markedet også være på plads, og så vil udviklingen trin for trin ske af sig selv.
Naturligvis er der nogle forpligtelser. Handlingsplanen for vedvarende energi - på både EU- og nationalt niveau - skal være god og iværksættes hurtigt.
Det andet område, jeg ønsker at pege på, er skat. Jeg kan ikke forstå, hvorfor vi beskatter folk på en måde, som får dem til at fravælge den adfærd, vi ønsker, de skal have, når det drejer sig om forskellige former for brændstoffer.
Det tredje område er regulering, hvor vi stadig kan gøre en masse, og hvor vi også skal rydde en del op i EU-systemet.
Sluttelig mener jeg, at vi er midt i en teknisk revolution med samme konsekvenser, som dengang vi gik fra damp til elektricitet, hvor vi nu går fra elektricitet til intelligent energi, og det er et rigtig godt skridt på vejen.
Leopold Józef Rutowicz
(PL) Hr. formand! Køreplanen for vedvarende energi i Europa er et vigtigt dokument, og takket være planen er det muligt at udvikle vedvarende energi.
De stadig højere priser på olie og gas kan gavne realiseringen af de nævnte planer. EU besidder blot ca. 2 % af verdens ressourcer. EU's økonomi er og vil fortsat være afhængig af priserne på råstoffer og den politiske stabilitet i de oliebesiddende regioner.
Det vedtagne niveau for energi udvundet af vedvarende energikilder på 20 % er derfor ikke særlig tilfredsstillende. I EU er det nødvendigt at føre en diversificeret politik i forbindelse med udvindingen af energi, og politikken skal tage hensyn til de forskellige muligheder for udvinding af vedvarende energi i de forskellige stater og regioner. Lokale og regionale handlingsplaner for produktion af vedvarende energi samt energibesparelse skal udarbejdes, og planerne skal støttes af de lokale myndigheder, regeringerne og EU.
Det er en prioritet at støtte forskningsprogrammer om energi. Hvis det er nødvendigt, må vi også planlægge en mulig udvikling af atomenergi, der kan begrænse emissionen af CO2. Jeg vil gerne takke forslagsstilleren, Britta Thomsen, for den meget dybtgående betænkning.
Claude Turmes
(DE) Hr. formand! Lad mig starte med at lykønske fru Thomsen med hendes gode og omfattende betænkning. Den vil forhåbentlig blive vedtaget af et stort flertal, og den viderefører Parlamentets tradition for at opfordre Rådet og Kommissionen til at fremme vedvarende energi.
Jeg vil lige kort komme ind på det centrale tema i de kommende uger, når Kommissionen fremlægger sit forslag til direktiv. Det centrale spørgsmål vedrører investeringssikkerheden. Vi har behov for investeringer for at nå målet på de 20 %. Vi må se på, hvornår og hvor investeringerne har været en succes i de seneste 6-8 år. Der findes to systemer i Europa, nemlig systemet med garanterede feed in-priser og systemet med grønne certifikater. 90 % af al vedvarende energi undtagen vandkraft i stor skala er produceret under systemet med garanterede feed in-priser. Den er produceret billigere end under systemet med de grønne certifikater, og, hvilket er meget vigtigt, det har gjort det muligt for andre aktører at komme ind på elektricitetsmarkedet.
Disse tal stammer alle sammen fra Kommissionens seneste rapport fra december 2006. Jeg er lettere chokeret over det, jeg hører nu. Ifølge forlydender vil der sandsynligvis være flertal i Kommissionen for at afskaffe dette gode system og indføre en handelsordning for grønne certifikater.
Jeg advarer indtrængende kommissæren mod at vedtage denne strategi, som ene og alene gavner de store dominerende energikoncerner som E.ON, RWE, EDF m.fl., fordi den fører til usikkerhed omkring investeringerne og vil afholde andre aktører fra at investere i fremtiden. De vil blive bedømt på, om der foretages lokale investeringer, som bør være baseret på en omfattende og garanteret sikkerhed og ikke en tilfældig mekanisme, som de grønne certifikater er udtryk for.
Vladimír Remek
(CS) Hr. formand, mine damer og herrer! Der er ingen tvivl om, at Europa skal arbejde hårdere med udviklingen af vedvarende energikilder, hvad enten det er, fordi andre ressourcer er hurtigt aftagende, eller fordi vedvarende energi i hele energimikset udgør et vigtigt redskab til nedsættelse af emissioner. Jeg nævnte med vilje energimikset, da jeg betragter det som værende en grundlæggende faktor i denne sag.
Når vi udvikler nye vedvarende energiressourcer, og især når vi fastsætter reglerne for denne udvikling, skal vi efter min mening nøje overveje, hvordan vi skal bære os ad. Vores hensigt er ikke at nå procentmålet for vedvarende ressourcer, men at nedbringe emissionerne og reducere afhængigheden af andre ressourcer. Derfor må vi ikke glemme energimikset. Som den praktiske anvendelse af andre værdifulde og ambitiøse mål og deklarationer har vist, inklusive her i Parlamentet, opnår vi intet ved blot at fastsætte procentkvoter uden at tage højde for geografiske, økonomiske og andre betingelser, der er typiske for enkelte lande eller regioner. Vi må gå forsigtigt frem, således at vi forbliver konkurrencedygtige sammenlignet med andre lande. Vi skal også huske, at nogle vedvarende energiressourcer, f.eks. solenergi eller vindkraft, kræver betydelige økonomiske ressourcer.
Derfor et det "ja" til vedvarende energikilder, men "nej" til et militant angreb uden faktuelle drøftelser og argumenter. Energi fra vedvarende kilder er bestemt ikke billigt endnu. Mange lande eller forbrugere har simpelthen ikke råd til det.
Anja Weisgerber
(DE) Hr. formand! Rådet vedtog i marts 2007 under ledelse af kansler Merkel, at 20 % af det samlede energiforbrug skal komme fra vedvarende energikilder inden 2020. Fordelene er indlysende: lavere CO2-emissioner, mindre afhængighed af energiimport fra ustabile lande, muligheder for vækst og beskæftigelse, især i landdistrikter.
Efter at beslutningen blev truffet på topmødet, skal disse mål nu gennemføres. Og her er følgende punkter særligt vigtige: Kommissionen skal have de nødvendige beføjelser og ressourcer til at sikre, at de enkelte medlemsstater overholder de mål, der blev fastlagt på topmødet. Hvis vi ønsker at opnå, at vedvarende energi udgør en andel på 20 % af det samlede energiforbrug, skal hver medlemsstat yde sit bidrag. Men samtidig, som nævnt i betænkningens punkt 9, skal medlemsstaterne frit kunne vælge de mest relevante vedvarende energikilder i de enkelte sektorer. Et andet vigtigt punkt er at forbedre energieffektiviteten. Vi kan kun nå målet med de 20 % vedvarende energi, hvis vi forbedrer energieffektiviteten som helhed. Der findes et enormt uudnyttet potentiale inden for isolering af bygninger og energibesparende eludstyr, hvor der findes mange innovative teknologier, der er klar til at komme på markedet.
Vi må også gøre mere end før for at indføre vedvarende energi inden for opvarmning og afkøling, da 40 % af den samlede energi i EU bliver brugt i bygninger. Her er der et kæmpe potentiale for brug af vedvarende energi. Moderne strukturplanlægning og energibesparende nybyggeri kan bidrage til, at vedvarende energi kan dække hele energibehovet i bygninger.
Biomasse er en anden vedvarende energikilde, som skal udvikles yderligere på grund af sin alsidighed og grundlastkapacitet. Men vi må sikre, at biomasseproduktionen er bæredygtig og ikke konkurrerer med fødevareproduktion. Her må vi, som det fremgår af betænkningens punkt 57, sikre, at biomasse forvaltes i henhold til internationalt anerkendte standarder for bæredygtighed. Det skal også sikres, at dyrkningen af biomasse samlet set har en positiv effekt på klimaet og energien.
Det er også vigtigt at være opmærksom på atomenergis bidrag til klimabeskyttelsen. For øjeblikket kan vi ikke undvære atomenergi som en teknologi med lave emissioner. Forskning i vedvarende energikilder skal også prioriteres højt i EU. Teknologiske udviklinger på dette område er afgørende for en bæredygtig energiforsyning. Vi må især fremme videreudviklingen af oplagring af energi fra vedvarende energikilder, f.eks. hydrogenteknologi.
Alt i alt venter jeg spændt på Kommissionens forslag sidst på året. Jeg håber, at den vil overtage mange af Parlamentets krav.
Teresa Riera Madurell
- (ES) Hr. formand! Jeg vil gerne takke ordføreren for hendes seriøse og stringente indsats. Jeg synes, at fru Thomsen endnu en gang har vist, at hun har et meget godt kendskab til sagen.
Hendes analyse i betænkningen af den aktuelle situation er desuden korrekt og afbalanceret. De fossile brændstoffer er ved at være brugt op, de kommer fra politisk ustabile områder af kloden, og de har hidtil været en betydelig kilde til udledning af CO2, og dertil kommer, at vores energibehov hele tiden stiger. For at tilfredsstille dette behov og for at sikre en stabil forsyning er det nødvendigt at finde nye store energikilder, der ikke forurener, og som gør os mindre afhængige af omverdenen.
I denne forbindelse får de fremskridt, der sker i forbindelse med den vedvarende energi, særlig relevans. Dertil kommer, at EU's industrier inden for denne sektor, takket være investeringen i forskning, indtager en ledende rolle på verdensmarkedet og i stort omfang bidrager til at skabe beskæftigelse og forbedre konkurrenceevnen. Det er to vigtige mål i vores Lissabonstrategi.
De forskellige medlemsstaters situation med hensyn til vedvarende energi er meget forskellig, og det samme gælder for de enkelte landes i mange tilfælde uhensigtsmæssige politiske og juridiske rammer. Ikke desto mindre har den eksisterende beskedne lovgivning været tilstrækkelig til at fremme en mere bæredygtig udvikling i mange af vores medlemsstater, selv om der inden for så vigtige områder som opvarmning og afkøling stadig ikke findes nogen lovgivning.
Hvis vi ønsker at komme videre, er det vigtigt, at Kommissionen forelægger en ambitiøs lovgivningsramme. Den skal forbedre og styrke den eksisterende lovgivning og desuden omhandle bindende mål for elektricitet, transport, opvarmning og afkøling. Det er også meget vigtigt, at medlemsstaterne gennemfører nævnte aftaler hurtigt.
For at opfylde det bindende mål på 20 % er det også vigtigt, som det så udmærket understreges i betænkningen, at elektricitet fra vedvarende energikilder får bedre betingelser for adgang til nettet. En åben, ikke diskriminerende, effektiv og tilstrækkeligt udviklet adgang, der kan understøtte de store mængder af elektricitet fra vedvarende energikilder.
Jeg er naturligvis enig med ordføreren i, at en adskillelse af ejerskabet til transportnettet og produktionsnettet ville være den bedste garanti for, at der ikke sker forskelsbehandling i forbindelse med adgangen til nettet for producenter af vedvarende energi.
Det er også vigtigt at fremskynde gennemførelsen af projekter af europæisk interesse for de transeuropæiske energinet. I den forbindelse betyder den nylige udnævnelse af koordinatorer for de projekter, der står over for tekniske, politiske eller økonomiske vanskeligheder, et skridt fremad.
Afslutningsvis vil jeg gerne sige, at såvel Kommissionen som medlemsstaterne bør blive ved med at fremme investering, innovation og forskning inden for disse sektorer. Den bør også gøre den nødvendige indsats for at sikre energi fra vedvarende energikilder til opnåelige priser, så opnåelsen af de mål, der fastsættes i lovgivningen, ikke bliver til en byrde for forbrugerne og industrierne som følge af en urimelig stigning i energipriserne.
Marios Matsakis
- (EN) Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske fru Thomsen med den fremragende betænkning. Jeg vil også gerne lykønske de fire ordførere for udtalelsen, som fremkom med nyttige, supplerende punkter og råd.
Selv for de mennesker, det er sværest at overbevise, og det omfatter sandsynligvis hr. Chichester, som nu er gået, står det nu klart, at vores planet undergår en faretruende opvarmning, og at klimaændringer er en reel trussel mod livet på jorden, som vi kender det. Hvor meget af disse ændringer, der skyldes naturlige, klimatiske variationer, og hvor meget, der skyldes koncentrationen af drivhusgasser i vores atmosfære, er der stadig nogen uenighed om blandt videnskabsfolk og politikere. Hvad der ikke er uenighed om, er, at koncentrationen af gasser som f.eks. CO2 med sikkerhed forværrer klimaændringerne, endda meget, og selv på dette sene tidspunkt, hvor klimaændringernes katastrofale virkninger er begyndt, får verden langsomt, måske for langsomt, øjnene op for det påtrængende behov for at gøre noget ved det.
EU er blandt dem, der er i front med hensyn til at tackle dette problem. Køreplanen for vedvarende energi i EU er absolut et vigtigt skridt i den rigtige retning, og jeg er sikker på, at den vil få fuld opbakning fra de fleste parlamentsmedlemmer, men når først den behørige lovramme er på plads, skal medlemsstaterne tvinges til at iværksætte den, og effektive overvågningssystemer skal etableres.
For at det skal have en reel effekt med hensyn til at standse de klimaændringer, der skyldes gasser, skal der opnås yderligere to mål. For det første skal en køreplan for vedvarende energi række ud over EU for at dække så meget af verden som muligt. Det er virkelig en kæmpeopgave. For det andet skal vi forstå, at vi må få vores borgere til selv at forstå, at ud over ved handling og brug af vedvarende energiformer er vi nødt til generelt at reducere energiforbruget. Hvis vi kritikløst og fortsat forøger vores energibehov på en tilsyneladende grænseløs måde, så vil alt i sidste ende være uden effekt, uanset hvor mange køreplaner for vedvarende energi vi udarbejder.
Marie Anne Isler Béguin
- (FR) Hr. formand! Hvis vi vil bekæmpe klimaforandringer og iværksætte denne ambitiøse køreplan, må energi og miljø ubetinget knyttes sammen. Vi har jævnligt påpeget, at medlemsstaterne ikke vil kunne overholde målet på 12 % vedvarende energi i 2010. Så hvordan skulle de nå op på 20 % i 2020?
Kommissionens udviklingsberegningsmetoder medtager ikke energiproduktionens miljømæssige omkostninger, og vores energipolitikker er fortsat skarpt opdelt til trods for, at det er nødvendigt med en integreret global indfaldsvinkel.
På energiområdet kan vi gøre os langt mere umage og opnå resultater hurtigt. F.eks. bør der fokuseres mere på energieffektivitet, således at alle og enhver kan undgå unødigt energiforbrug. De administrative formaliteter skal også forenkles. I Frankrig er det nærmest et administrativt forhindringsløb at montere et solfangerpanel, fordi det kræver intet mindre end syv forskellige procedurer at gøre en energiforbruger til en energiproducent.
Men det er også nødvendigt med et sammenhængende udviklingssamarbejde. Hvad er Unionens forslag til udvikling af vedvarende energikilder i forbindelse med partnerskabsaftalerne med AVS-landene? Når der f.eks. tales om solenergi, svarer de fattigste lande, at denne teknologi ligger langt uden for deres rækkevidde. Og hvad med de medlemsstater, som finansierer dyrkning af agrobrændstof i sydlige lande? I Afrika og i Asien breder jatrophaplantagerne sig også i egne, der er ramt af tørke og har stort behov for at sikre fødevareforsyningen.
Ydermere har Unionen et ansvar over for de tredjelande, som leverer de energiholdige råstoffer. De europæiske investeringer i Nigers uranminer eller olierørledningen Tchad-Cameroun bør ledsages af teknologioverførsel med henblik på frembringelse af forureningsfri energi som led i mikroprojekter.
Energikrisen er en miljøkrise, som fordrer hasteplaner og bindende politikker. Det haster med massiv satsning på vedvarende energi.
Paul Rübig
(DE) Hr. formand, hr. kommissær Piebalgs, mine damer og herrer! I dette øjeblik bliver Kyotomålene diskuteret i Washington, og jeg synes, at FN har ret til at diskutere disse globale mål og fastsætte mål som led i en top down-strategi og også skabe de nødvendige instrumenter.
Vi mener, det er vigtigt at koncentrere os om bottom up-strategien, nemlig Lissabondagsordenen, og vi bør søge at opnå beskæftigelse og vækst ved hjælp af energieffektivitetsmål. Her har vi nye mål for forskellige brancher. Vi kan skabe virkelige økonomiske impulser og en win win-situation med isolering og mange andre energibesparende foranstaltninger. Jeg tror, at det med hensyn til forsyningssikkerhed også er vigtigt at fokusere på vedvarende energi. Energi, der vokser på vores breddegrader, er en sikker kilde, der altid er til rådighed. Vi må sikre, at vi virkelig når målet med en andel af vedvarende energi på 20 % af det endelige energiforbrug inden 2020.
Vi har behov for kriterier for støtteforanstaltninger i hele EU, for incitamenter, subventioner, beskatninger, for hele den finansielle ramme, der skal skabes her. Det er en udfordring, og jeg mener også, at det er en udfordring, som kommissær Kovács står over for.
For det andet har vi behov for en gennemsigtig og fair adgang til nettene. Vi har behov for must carry-princippet, og vi bør overveje bøder for ikketransport i dette tilfælde. Vi har behov for harmoniserede planlægningsprocedurer med en one stop-mekanisme, hvor godkendelsesprocedurer kan gennemføres inden for en vis periode, f.eks. maksimalt tre år, så energiproduktionen er til rådighed på det rette tidspunkt. Og der er behov for at garantere forbrugernes ret til at bestille 100 % vedvarende energi hos leverandøren og således have en sikker energiproduktion i de kommende årtier.
Atomenergi er ikke en vedvarende energikilde, og derfor vil jeg anmode om, at den bliver behandlet i en separat betænkning.
Dorette Corbey
(NL) Hr. formand! Fru Thomsen har skrevet en fortræffelig betænkning om vedvarende energi, og jeg støtter varmt hendes bestræbelser på og ambition om at opnå 25 %.
Klimaændringer er en enorm udfordring, men bekæmpelsen af klimaændringer giver også store muligheder, f.eks. for nye teknologier og ren og bæredygtig energi. Foruden alle almindeligt udbredte teknikker som vindmøller og solpaneler vil vi sandsynligvis også få energikilder på en kilometers højde, solreflektorer, tidevandsenergi, bølgeenergi, jordvarme og brændstoffer udvundet af alger. Det er en spændende udvikling, som jeg glæder mig meget over. Investeringer i vedvarende energi har flere fordele end blot en reduktion af CO2. De formindsker tredjelandes afhængighed, bryder store energikæmpers magtposition, og de fører ikke blot til en enorm innovation, men også til ny beskæftigelse, omkring en million job.
Det er naturligvis alt sammen udmærket, men der er brug for en god politik. Der er tre ting, der er vigtige. For det første nødvendigheden af afkobling. En fuldstændig afkobling er en absolut prioritet, hvis vedvarende energi hurtigt skal udvikles. Nu kan det vare meget længe, førend en vindmøllepart kan tilsluttes et elektricitetsnet, og det er uacceptabelt. Jeg håber, at de forslag, som Kommissionen har stillet i denne uge, kan forstærkes lidt mere, at presset fra energimonopolerne kan modstås, og at det kan forhindres, at forslagene udvandes.
For det andet er der biobrændstofferne. Der er gode og dårlige biobrændstoffer. I øjeblikket ser det ud, som om alle fokuserer på de dårlige biobrændstoffer. Det er der god grund til, for der er anledning til at sætte spørgsmålstegn ved, om nogle biobrændstoffer, som næsten ikke gavner miljø, er nyttige. Nogle biobrændstoffer har en meget negativ virkning på biodiversiteten og fødevarepriserne. På strenge betingelser kan biobrændstoffer imidlertid udmærket bidrage til mere vedvarende energiforsyninger, men så skal det garanteres, at der ikke fældes tropiske skove for at fylde vores biler. Jeg støtter det punkt i Brittas betænkning, hvori hun siger, at der skal gælde klare kriterier for 10 % iblanding af biobrændstoffer. I min betænkning om brændstofkvalitetsdirektivet stillede jeg forslag herom, og jeg er spændt på at høre Deres reaktioner.
Endelig er der subsidierne. Desværre ydes der stadig subsidier til produktionen af fossil energi. Den europæiske kulsektor fik i de forløbne 10 år omkring 50 milliarder euro i produktrelateret støtte. Flybrændstof er fritaget for afgifter, og det er skjulte subsidier. Der er stor tilbøjelighed til nu også at yde generøse subsidier til vedvarende energi, men det er ikke den rette vej. Vi må hurtigst muligt bringe subsidierne til fossile brændstoffer til ophør. I stedet for at yde subsidier, skal vi forpligte energivirksomheder til at gøre en betydelig del af deres produktion bæredygtig. Så vil der ikke være behov for subsidier. Vi må passe på, at vi ikke erstatter afhængighed af olie med en ny afhængighed af subsidier.
Herbert Reul
(DE) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil starte med at takke ordføreren for at have fremlagt denne betænkning. Jeg tror, det er vigtigt at understrege i denne sammenhæng, at vi må betragte energipolitikken ud fra en række forskellige målsætninger. Hvordan kan vi sikre forsyningssikkerhed, hvordan kan vi sikre, at den ikke skader miljøet, og hvordan kan vi få den til en god pris?
Hvis vi tager hensyn til disse tre faktorer i alle disse forhandlinger, så vil vi relativt hurtigt konstatere, at vedvarende energi naturligvis spiller en rolle, formodentlig en vigtig rolle, for, hvordan energien skal udformes i fremtiden, men at denne sektor ikke vil kunne løse problemet med energiforsyningen alene, hverken med hensyn til prisdannelsen, miljøpåvirkningen eller forsyningssikkerheden.
Det er derfor vigtigt at stille de spørgsmål, som allerede er blevet rejst af flere talere i dag, f.eks. at se på hvordan og hvor vi kan bruge vedvarende energi på den økonomisk mest hensigtsmæssige måde, som vi gør med andre ressourcer. Vi må overveje, hvor vi kan bruge euroen mest effektivt, hvilket betyder, at vi ikke nødvendigvis skal fremme f.eks. solenergi i områder, hvor vilkårene slet ikke er til det.
Vi må overveje, om beslutninger, procenter og bindende mål virkelig vil bringe os videre, eller om det ikke ville være mere fornuftigt at gøre lidt mere for at fremme subsidiariteten og støtte initiativer, der går i forskellige retninger i forskellige sektorer alt afhængig af medlemsstaten, men som fører til et sammenligneligt mål.
Vi må samtidig identificere de ulemper, som vedvarende energi også indebærer. Vi har allerede haft debatter om biobrændstoffer. For et halvt år siden blev emnet slet ikke taget op. Vi har diskuteret vindkraft og de skader, den kan forårsage. I mit land har vi problemer med at finde plads nok til at udvikle vindkraft. Det er ikke ensbetydende med at sige nej til vedvarende energi, men med en differentieret debat og et differentieret svar, for i sidste ende må en fornuftig energipolitik ikke vække falske forhåbninger, den ikke kan indfri, men vække forhåbninger, som den kan indfri gradvist. Jeg takker Kommissionen for sin meget åbne og differentierede tilgang.
Riitta Myller
(FI) Hr. formand! Vi kan ikke skære ned på kuldioxidemissionerne på linje med vores mål, medmindre vi anvender dobbeltstrategierne for energieffektivitet og vedvarende energiformer. Der er i øjeblikket store forskelle mellem de forskellige medlemsstater, hvad angår brugen af vedvarende energi. Vi har brug for bindende landspecifikke energiudnyttelsesmål og mål for vedvarende energiformer.
Ordføreren har helt ret, når hun retter opmærksomheden mod to meget praktiske sager med hensyn til, hvordan vi kan opnå disse mål inden for EU. Vi må kræve, at medlemsstater med store indbyggertal, og som i øjeblikket fremstiller en meget lille del af deres energi ved hjælp af vedvarende energikilder, lukker denne kløft. De små landes bestræbelser vil i sig selv ikke være nok til at løse problemet. Den anden vigtige iagttagelse, noget der er rejst her, er, at vi skal udnytte naturfænomener. Vi har solskin, vi har potentialet med biobrændstoffer, og nogle steder har vi vind. Disse fænomener skal tages med i betragtning i nationale programmer.
Det er yderst vigtigt, at de politikker, der føres af medlemsstaterne, er vedvarende og konsekvente. Kun på denne måde får vi investorer og sponsorer såvel som industrien involveret. Vi kommer ikke til at gennemføre den virkelige revolution, der er nødvendig i energipolitikken her, medmindre støttesystemerne og reguleringen er på rette spor og gør det muligt for os at få en bæredygtig energipolitik.
Med hensyn til biobrændsel er der behov for at tale til fordel for andengenerationsbrændstoffer og ikke, som om vi skulle fremme konkurrencen mellem fødevarer og brændstoffer.
Alejo Vidal-Quadras
- (ES) Hr. formand! Stats- og regeringschefernes beslutning om at vedtage et forpligtende mål på 20 % for vedvarende energi i vores energimiks for 2020 gav stor genlyd i hele verden og udgjorde en milepæl for EU's politikker på energi- og klimaændringsområdet.
Europa-Parlamentet skal i morgen stemme om den pågældende betænkning, hvori vi giver udtryk for vores støtte til Rådets og Kommissionens forslag om den fremtidige lovgivning på området.
Som medlovgivere er vi forpligtede til at udvikle økonomisk gennemførlige politikker, der lever op til samfundets reelle behov, idet vi samtidig skal være opmærksomme på den teknologiske ramme, vi råder over. Målet om, at 20 % af vores energimiks skal stamme fra vedvarende energi, bliver kun rentabelt og gennemførligt, hvis to betingelser er opfyldt, nemlig at prisen på en tønde olie forbliver høj, og at prisen pr. ton CO2 er passende.
Kommissionens konsekvensundersøgelser er baseret på en pris på ca. 20 euro pr. ton CO2. Den aktuelle pris svinger mellem 12 og 15 cent. Med disse tal er cost benefit-beregningerne ikke så attraktive, som vi kunne ønske os, så ved den kommende revision af rammen for handel med emissioner bør vi være opmærksomme på dette forhold, hvis vi ønsker at sende de rette signaler til industrien og forbrugerne.
Der er ingen tvivl om, at diversificeringen med inddragelse af rene energikilder med lave emissioner bør fastholdes som et hovedmål i forbindelse med energipolitikken. Efter Rådets modige aktion i marts måned er tiden inden til at forhandle byrderne og forpligtelserne med medlemsstaterne. Jeg vil slutte mit indlæg, hr. formand, med at opfordre Rådet til snarest at lave denne fordeling, så ingen føler sig som hverken taber eller vinder, hvis vi ønsker at opnå en solid forpligtelse.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Hr. formand! Jeg lykønsker fru Thomsen med hendes fremragende betænkning. Jeg er enig med mine parlamentskolleger og især med min kollega hr. Paasilinna i, at vi ikke kan være doktrinære i sager vedrørende energi, og at vi ikke må tænke på vedvarende energi som en patentløsning i sig selv. Det vil ikke løse Europas problemer alene, men det er et meget vigtigt skridt i den rigtige retning. I denne henseende er vi alle enige, og dette punkt understreges mesterligt i fru Thomsens betænkning.
Samtidig har flere medlemmer imidlertid påpeget, at der er behov for teknologiske fremskridt, fordi de nye medlemsstater og fattigere medlemsstater især opfatter brugen af solenergi, vindkraft eller - i mit lands tilfælde, hvor det vrimler med varmekilder - jordenergi som ekstremt dyrt.
Jeg vil gerne bede kommissær Piebalgs om indtrængende at bede Kommissionen om omhyggeligt at overveje, hvordan disse teknologier kunne fremmes i Europa, måske også ved hjælp af udbud. Jeg mener ikke enkle teknologier af den slags, som mine parlamentskolleger og jeg så i Tibet for nylig, hvor vi fik at vide, at husholdninger var udstyret med solenergi. Vi tøvede med at tro det, men senere viste det sig, at de henviste til en meget enkel lille plade, der kunne opvarme en kande vand på en halv time. Jeg tænker på helt andre teknologier.
Med hensyn til landbrugssektoren er biobrændstoffer meget vigtige, og jeg er enig med fru Myller i, at vi ikke må skabe en situation, der sætter fremstillingen af biobrændsel op mod fødevareindustrien og fødevareproduktionen. Lad os alle være fornuftige med hensyn til bioethanolproduktionen, fordi fremstilling af bioethanol sommetider forbruger mere fossilt brændstof, end det gør det muligt for os at spare.
Romana Jordan Cizelj
(SL) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Med vedvarende energikilder er der to store udfordringer. For det første udfordringen med at sikre en pålidelig energiforsyning, eftersom den giver diversitet og reducerer afhængigheden af import, og for det andet udfordringen ved klimaændringer, da de ikke forårsager direkte frigivelser af drivhusgasser.
Vedvarende energikilder har været populære i Europa i nogen tid. Vedvarende energiformer er et emne, som scorer politiske point. Deres betydning for den videre sociale udvikling er noget vi politikere, økonomer, videnskabsfolk og energiingeniører og også husejere, som ikke normalt er professionelt involveret i områder med elproduktion eller miljømæssige spørgsmål, er fortalere for.
Andelen af vedvarende energikilder i det samlede energimiks stiger imidlertid kun langsomt. Hvorfor det? Er vi politikere ikke tilstrækkeligt engagerede? Det tror jeg ikke er tilfældet, eftersom området med vedvarende energiformer udgør størstedelen af EU's lovgivning om energi. Jeg tror imidlertid, at vi ved at danne et passende grundlag har fremhævet de tekniske og tilsynsmæssige aspekter og forsømt de økonomiske aspekter og en samlet vurdering.
Jeg tror ikke, at vi skal behandle vedvarende kilder for separat. Vi skal vurdere deres fordele og svagheder sideløbende med andre energikilder. Vi skal overveje deres bidrag til diversiteten af energimikset, til pålideligheden af energiforsyning, til reduktionen af frigivelse af drivhusgasser og til dannelsen af et videnbaseret samfund. Vi skal vurdere den yderligere forskning og udvikling, der er behov for.
Vi skal foretage en makroøkonomisk vurdering, som bygger på vores tidligere tekniske fremgangsmåde. En vigtig faktor ved beslutning om investering er den økonomiske omkostning ved frigivelse af f.eks. 1 t mindre kulstof til atmosfæren.
Førend vi foretager en passende sammenlignende omkostningsanalyse, som bygger på vores traditionelle metode til beslutningstagning, opnår vi ikke de ønskede resultater i vores energi- og miljøpolitikker. Hvis vi foretager en samlet analyse, fjernes barriererne mellem de forskellige energikilder, da kun et heterogent, vedvarende energimiks vil være vigtigt.
Joan Calabuig Rull
- (ES) Hr. formand! Jeg tror, at vi næsten alle er enige i, at EU skal komme med et svar på tre grundlæggende udfordringer. Den første er, at de konventionelle energikilder slipper op og bliver stadig dyrere, den anden er naturligvis, at vi skal reducere stigningen i afhængigheden af energiimporten, og den tredje er, at vi skal bidrage til at bremse klimaændringen. Energikilderne kan naturligvis være et meget vigtigt bidrag i forbindelse med disse udfordringer.
Der er fastsat en forpligtelse for 2020 om, at 20 % af det totale energiforbrug skal stamme fra vedvarende energi, og det er klart og åbenlyst, at medlemsstaterne frit skal kunne vælge de vedvarende energikilder, der passer bedst til deres aktuelle situation. Men det er også klart, at det er helt nødvendigt, at de forpligter sig, at der er en klar politisk forpligtelse til at opfylde de mål, vi har sat i fællesskab.
Jeg vil gerne understrege fire forhold. For det første, at vedvarende energikilder ikke er uforenelige med andre energiformer, der kan bidrage til at stabilisere forsyningen, men de bør være det første valg. Andre energikilder så som atomenergi skal ikke fejes af bordet, men der er endnu ikke fundet løsninger på de fortsatte problemer, f.eks. affaldsforvaltningen og de høje anlægsomkostninger.
På den anden side bør anvendelsen af biobrændstoffer ske med stor omhu, og den bør bygge på kriterier om bæredygtighed. Ellers kan det få alvorlig indvirkning på miljøet og alvorlige sociale konsekvenser.
Der findes dog store muligheder for at udvikle vedvarende energi i forbindelse med nybyggeri af boliger eller anlæg af nye infrastrukturer.
Og endelig vil jeg gerne henvise til energipolitikkens sociale dimension, idet indførelsen af vedvarende energi naturligvis ikke må føre til prisstigninger, som gør, at opvarmning eller elektricitet kommer uden for forbrugernes rækkevidde, især i de mest sårbare dele af samfundet, der lider mest, når energipriserne stiger.
Alexander Stubb
- (EN) Hr. formand! Jeg synes faktisk, det er ret sjovt med et livligt publikum. Vi får ikke altid bifald og hurraråb og tilråb. Jeg ved godt, at det er forbudt, men jeg synes faktisk, det er ret sjovt, så det burde være tilladt.
Hvis De tillader, vil jeg gerne fremføre tre punkter. Det første er faktisk et ekko af, hvad kommissæren sagde. Jeg mener, at vi har brug for en fælles energipolitik. Det er naturligvis meget vigtigt, at vi ser på de nationale mål, men ud fra en overordnet holdning skal vi se på det fra et fælles synspunkt. Det betyder, at vi er nødt til at revidere en hel del af den lovgivning, der er under forberedelse, og, som hr. Paasilinna sagde det tidligere, skal vi fokusere på det rigtige energimiks, samtidig med at vi ser på hele programmet.
Min anden iagttagelse vedrører en rimelig fordeling af byrderne, og i den henseende er jeg godt tilfreds med målene for 2020. De er gode, og de er ambitiøse. Jeg er ikke 100 % sikker på, at vi nogensinde når dem, især hvad angår den vedvarende energi, men det er ikke desto mindre et godt mål. Men når vi arbejder på det, er det meget vigtigt, at vi kigger grundigt på byrdefordelingen. Jeg ønsker ikke at komme i en situation, hvor små stater som f.eks. Finland, der allerede i dag har 25 % vedvarende energi, skal hive deres byrde op til f.eks. 45 %, mens de fem største medlemsstater, som faktisk forbruger 60 % af energien, holder meget lavere standarder. Så lad os være helt fair her. Derudover kan et land som Finland selvfølgelig og desværre ikke få så meget solenergi.
Min tredje iagttagelse vedrører beregningsmetoder. Det virker som om, vindkraft og solenergi bliver straffet i forhold til biomasse. Fint, lad os prøve at leve med det, men se meget indgående på det. Med de nationale handlingsplaner vil jeg gerne håbe, at Generaldirektoratet for Energi og Transport har personale nok eller er i stand til at rekruttere personale nok til at tackle, overvåge og iværksætte tiltagene.
Sluttelig opsummerer jeg mine tre punkter. For det første har vi brug for en fælles energipolitik, for det andet har vi brug for en fair byrdefordeling, og for det tredje skal vi være meget omhyggelige med beregningsmetoden.
Gábor Harangozó
(HU) Tak. Hr. formand! Jeg vil først og fremmest gerne lykønske fru Thomsen med hendes fremragende betænkning. Når man tager de udfordringer, som klimaændringerne udgør, vores stærke afhængighed af fossile brændstoffer og den stigende udfordring med at skabe job i landbruget i betragtning, har EU brug for en klar, enkel reguleringsordning, som gør det muligt at operere effektivt med hensyn til vedvarende energifremstilling og især med hensyn til biomasseproduktion.
Vi har brug for at skabe en retlig ramme for producenter, der klart opstiller aktiviteter og driftsrammer med hensyn til vedvarende energi. Det kan næppe betale sig for os at have direktiver, der øger andelen af vedvarende energi, hvis der mangler passende betingelser. De pågældende producenter vil ikke risikere at starte denne nye form for produktion.
Vi kan ikke tillade, at der opstår en situation, hvor vi vildleder landmændene ved på EU-niveau at opmuntre dem til at fremstille råmaterialerne til bioenergiproduktion, mens den lovgivningsmæssige ramme i nogle lande ikke giver et optimalt miljø for at gøre det. Der er brug for et langsigtet, velgennemtænkt program, fordi producenterne ellers vil betragte denne nye type af produktion som at sætte for meget på spil.
Vi må garantere sikkerhed i produktionen, men vi kan ikke forvente, at forbrugerne betaler de højere detailpriser. Producenterne har brug for incitamenter, og i nogle tilfælde vil der være brug for afgiftsfritagelser for at sikre, at overgangen ikke medfører driftsvanskeligheder for dem. Vi skal sørge for passende incitamenter for at sikre, at biobrændselsfremstilling ikke medfører en stigning i fødevarepriserne, da dette ville underminere hele programmet.
Ivo Belet
(NL) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Tillad mig at fokusere på to områder i fru Thomsens glimrende betænkning, nemlig byggesektoren og automobilsektoren.
For at nå CO2-målsætningerne for automobilsektoren til tiden er vi nødt til at investere mere i forskning og udvikling. Det er ganske klart. Revisionen af det flerårige budget giver os mulighed for at gøre dette, hr. kommissær. Forskningsbestræbelser på områderne ny teknologi og vedvarende brændstoffer til transport skal øges drastisk. Det bør også være en af prioriteterne for vores splinternye Europæiske Institut for Innovation og Teknologi. Den europæiske automobilsektor kan gå i spidsen. Der er japanske bilproducenter, som nu reklamerer med nulemission som deres mål. Jeg tror, at vi i EU udmærket er i stand til som de første i verden at omsætte denne målsætning til praksis.
Så er der den anden sektor, som kræver ny miljøteknologi, nemlig byggesektoren. Det er gentagne gange fremhævet her. Det er den sektor, som Kommissionen selv beskriver som den, der har størst muligheder for at reducere CO2-udstødningen. Opførelsen af nye energivenlige boliger, de såkaldte passive boliger, er endnu på begynderstadiet, og disse huse er desuden forholdsvis dyre. Det er på høje tid, at vi også her sætter farten op, både hvad angår forskning og udvikling, og hvad angår skatteincitamenter. Vi kan udmærket nedsætte momsen yderligere på energivenlige materialer og vedvarende energi inden for byggeriet, eventuelt endda ned til nul. Kommissionen - og det ved De bedre end jeg, hr. kommissær - vil hen imod 2009 under alle omstændigheder stille nye forslag om denne reducerede moms, og disse forslag om energivenlige foranstaltninger i byggesektoren ville selvfølgelig her passe perfekt. Vi står altså over for store udfordringer i de kommende måneder og år. Det kræver modige indgreb.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Hr. formand! Min kollega fru Thomsens grundige betænkning vil hjælpe os til at leve i et renere miljø og modstå klimaændringerne. Ambitiøse handlingsplaner om vedvarende energi på EU-niveau og på nationalt niveau tillige med kontrol af deres gennemførelse vil blive omfattet af den fælles europæiske energipolitik og mindske afhængigheden af energiforsyninger fra tredjelande.
Nogle lande har imidlertid betydelige muligheder inden for vandkraft, solenergi eller vindkraft, mens andre lande har et mindre potentiale. Derfor bør der udarbejdes handlingsplaner for de forskellige lande individuelt, hvor alting beregnes ud fra de virkelige omstændigheder.
Det ville være nyttigt, hvis Kommissionen skulle dirigere støtte fra strukturfondene til fremstilling af vedvarende energi tillige med isolering og opvarmning af boligkomplekser. Brugen af vedvarende energi bør også fremmes i finanspolitikken. I Europa står vi over for en stigning i fødevarepriserne i forbindelse med den stigende efterspørgsel efter biobrændsel.
Hvad kan en almindelig EU-borger, der kun har en månedsløn, sige, hvis behovet for at øge brugen af vedvarende energikilder betyder højere elektricitets- og huspriser? Markedet kan ikke regulere alt. Det er nødvendigt at yde hjælp til dem, der er i økonomiske vanskeligheder, især dem, der lider mest under de stigende energipriser.
Generelt set er jeg sikker på, at vi bliver nødt til at ændre vores livsstil og begrænse vores ekstravagante forbrug i fremtiden.
Agnes Schierhuber
(DE) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Energiforsyningen bliver en stadig større udfordring, ikke kun for EU, men overalt i verden. I den forbindelse er anvendelsen af vedvarende energi af central betydning, både for at sikre forsyningssikkerheden i fremtiden og for at yde et afgørende bidrag til at nedbringe drivhusgasemissionerne. Vi må støtte og fremme innovation. Vi må også investere mere i forskning og udvikling af nye teknologier, det være sig på transportområdet - f.eks. forskning i nye brændstoffer eller konstruktion af nye motorer - eller inden for varme- eller energimæssig anvendelse af ressourcer som f.eks. opvarmning, elproduktion, isoleringsmaterialer m.m.
Et godt eksempel er kombineret varme- og elproduktion på basis af biomasse ved hjælp af kraftvarmeproduktion, som bliver mere og mere udbredt i Østrig. Et andet vigtigt aspekt er energibesparelser. Regionale, decentraliserede koncepter er også af afgørende betydning.
Vi må udnytte muligheden for decentral produktion af energi og biobrændstoffer på basis af fornyelige råstoffer, for derved kan energien også produceres på et bæredygtigt grundlag, og man kan benytte de råstoffer, der findes lokalt. Anvendelsen af landbrugsprodukter til at producere energi vil ikke forhindre produktionen af tilstrækkelige fødevareforsyninger, da der findes produktionsarealer nok og de også kan udnyttes tilstrækkeligt. Man kan derfor kun hilse suspenderingen af braklægningsordningen i det kommende høstår 2008 velkommen.
Desuden kan anvendelsen af fornyelige råstoffer bidrage væsentligt til den økonomiske udvikling i landdistrikterne, da den har ikke kun en positiv indflydelse på arealanvendelsen ved normal vekseldrift, men også på beskæftigelsen og skabelsen af nye arbejdspladser på landet.
Antonio De Blasio
(HU) Tak. Hr. formand! Jeg vil først og fremmest gerne lykønske ordføreren med det fremragende arbejde, hun har udført. Vi skal huske, at de ambitiøse mål, som EU har forpligtet sig til, der har som mål at reducere gasemissionerne, som forårsager drivhuseffekten, at øge brugen af vedvarende energikilder og at forbedre energieffektiviteten, kun kan opnås, hvis vi gennemfører dem i overensstemmelse med nærhedsprincippet ved at begynde med de sociale og økonomiske aktører på lokalt og regionalt niveau.
Decentraliseret energipolitik hånd i hånd med forskningsprogrammer og kampagner, der har som mål at ændre forbrugervaner, kunne give konkrete resultater ikke kun med hensyn til brugen af vedvarende energikilder, men også med hensyn til beskæftigelse og regional udvikling.
Lokal produktion og mulig omdannelse og forbrug af vedvarende energikilder skaber nye job, mens den regionale økonomiske stabilitet øges ved at diversificere energiforsyningen og gøre den effektiv. Jeg vil gerne understrege, hvor stor en rolle økonomiske incitamenter spiller både med hensyn til at tilslutte vedvarende energikilder til eksisterende netværk og med hensyn til at få vedvarende energiformer på markedet.
Det er af grundlæggende interesse for de lokale myndigheder og regionale organisationer (formanden afbrød taleren og bad ham tale lidt langsommere) at støtte virksomhedernes aktiviteter inden for innovation og forskning og udvikling.
Ved at støtte partnerskaber mellem den offentlige og den private sektor kunne EU hjælpe aktørerne i den offentlige og private sektor til at gå sammen om at give de regioner, hvis udvikling de gerne vil stimulere, en saltvandsindsprøjtning. For at dette skal blive en succes, er det afgørende at informere de lokale virksomheder om udviklingsmulighederne og at vurdere egenskaberne og de specielle behov for den pågældende region.
Jeg anbefaler, at EU nøje kontrollerer medlemsstaternes overholdelse af, hvad der forventes af dem, da regionale og lokale initiativer ikke kan blomstre, medmindre medlemsstaterne fastsætter deres egne rammer, som er forenelige med EU-lovgivningen. Medlemsstaterne har en forpligtelse til at skabe en retlig ramme, der ikke kun muliggør øget energieffektivitet og brug af vedvarende energi, men også yder al mulig økonomisk støtte og incitament til fremme af lokale og regionale udviklingsinitiativer.
Valdis Dombrovskis
(LV) Hr. formand, mine damer og herrer! Et af de mål, der er foreslået i EU's energistrategi, er at øge andelen af det totale energiforbrug, som de vedvarende energiressourcer udgør, til 20 % inden 2020. Letland er førende i denne sfære, da andelen af vedvarende energi i Letland allerede er 37 %. Når målene for andelen af den vedvarende energi tildeles de enkelte medlemsstater, er det vanskeligt at gøre det retfærdigt og sikre, at alle medlemsstater er aktivt involveret i at gøre brug af den vedvarende energi. Jeg kan støtte ordførerens holdning med hensyn til, at vi skal passe på, at de større medlemsstater ikke opnår nedsættelser og mål for vedvarende energiandele, der er lavere end 20 %. I betragtning af den kendsgerning, at de fem største medlemsstater tegner sig for mindst 60 % af EU's energiforbrug, ville reduktioner for de store stater medføre en uforholdsmæssig stor byrde for de andre stater. Vi må erkende, at EU allerede har haft negative erfaringer med et lignende spørgsmål. Den fremgangsmåde, der blev anvendt af Kommissionen, da den tildelte CO2-udledningskvoter, var i hvert fald besynderlig.
Ifølge Kommissionens egne oplysninger er formålet med udledningshandelssystemet at hjælpe medlemsstaterne til at opfylde deres Kyoto-forpligtelser. De nye medlemsstater opfylder deres Kyoto-forpligtelser, men deres udledningskvoter reduceres betydeligt. F.eks. vil Letland, som har den laveste CO2-udledningskvote pr. indbygger i EU, kun få 55 % af den udledningskvote, der blev bedt om. Estland og Letland vil få henholdsvis 52 og 53 %. Kvoterne for andre nye medlemsstater er også blevet væsentligt reduceret. I modsætning hertil er næsten alle de gamle medlemsstater, som ikke opfylder deres fælles Kyoto-forpligtelser, blevet tildelt over 90 % af de ønskede udledningskvoter. Det er ikke overraskende, at fem nye medlemsstater blev tvunget til at anfægte denne beslutning i retten. Jeg hilser ordførerens holdning om tildeling af ekstra EU-budgetressourcer for at opnå målene for den europæiske energistrategi velkommen, således at dette område prioriteres, og EU's økonomiske rammer for 2007-2013 revideres. De mål, der er fremsat i EU's energistrategi, skal hilses velkommen både set ud fra et økonomisk og et økologisk synspunkt. Det eneste, der mangler, er, at Kommissionen opfordres til ikke at gentage gamle fejl og til at tildele disse mål på en retfærdig måde, hvilket vil sikre, at alle medlemsstater bliver aktivt involveret i opnåelsen af målene.
Péter Olajos
(HU) Hr. formand! Jeg må først og fremmest understrege, hvor beklageligt det er, at EU's tidligere mål med at øge andelen af vedvarende energi i EU's energimiks til 12 % inden 2010 efter al sandsynlighed ikke vil blive overholdt. Trods denne fiasko ved forårstopmødet i 2007 satte det tyske formandskab medlemsstaterne et endnu mere ambitiøst mål med at øge bidraget af vedvarende energi til 20 % inden 2020.
Jeg tror, vi må være ærlige. Jeg frygter, at det nuværende mål, som de foregående, også er i fare. Det er desuden i fare for at blive saboteret af medlemsstaterne. Derfor beder jeg indtrængende Kommissionen og medlemsstaterne om at indgå en aftale så hurtigt som muligt med hensyn til den praktiske gennemførelse af 20 %-målet for vedvarende energiformer.
Medlemsstaterne har allerede måttet fremlægge og udarbejde deres strategi om vedvarende energi, idet der er taget hensyn til omkostningseffektivitet og sektoranalyse af potentialet i alle lande. Derfor er det nødvendigt, at mål, der er fastsat i køreplanen for vedvarende energi, følges ved hjælp af detaljerede gennemførelsesplaner med definerede nationale mål og bindende delmål for alle energisektorer såvel som sanktioner, hvis målene ikke overholdes.
Vi har brug for sanktioner, fordi vi skal huske, at de lande, der tøver med at gennemføre de fælles mål, sætter den internationale tillid til EU's engagement og pålidelighed med hensyn til bekæmpelse af klimaændringer på spil. Med muligheden for at opnå global enighed hængende i en tynd tråd kunne dette helt gøre en ende på det.
EU har en historisk forpligtelse og skal ved eget eksempel vise, at der er et liv efter fossile brændstoffer, at der findes konkurrencedygtig teknologi, og at sikker selvforsyning er mulig.
Petr Duchoň
(CS) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne have lov til at knytte en kommentar til to punkter i fru Thomsens betænkning. I begyndelsen af betænkningen anføres det, at a) "traditionelle energiressourcer er ved at slippe op", at b) "vi oplever en stigende afhængighed af import af råenergimaterialer", og at c) "klimaændringer [...] får frygtelige konsekvenser for indbyggerne".
Det første punkt, jeg gerne vil nævne, er, at EU-landenes stigende afhængighed af import af råenergimaterialer er den eneste utvetydige kendsgerning, der ikke er tvivl om. Dette er virkelig et alvorligt politisk problem. Det kan imidlertid ikke løses ved ensidigt at foretrække de såkaldte vedvarende energiressourcer. Løsningen skal være langt mere kompleks. Det er derfor, jeg gerne vil fremhæve nogle aspekter, som efter min mening mangler i den pågældende betænkning.
For det første er de enkelte medlemsstater ansvarlige for deres egen energipolitik og den tilsvarende ret til at have deres eget energimiks. For det andet er der ikke noget i betænkningen, der fremhæver, at økonomisk forbrug af de begrænsede midler til vores rådighed er en nødvendighed, og jeg understreger ordet "økonomisk", når jeg taler om forbrug af disse midler. Jeg anser det også for nødvendigt for EU at samarbejde med USA, herunder koordinere deres politikker over for lande, der eksporterer råenergimaterialer. Endelig nævnes der ikke noget i betænkningen om betydningen af atomenergi.
Mit andet punkt er, at de forudsigelser, som betænkningen er baseret på, dvs. at almindelige energiressourcer snart slipper op, og at klimaændringerne får en alvorlig indvirkning på menneskeslægten, kan diskuteres. Vi bør ikke behandle dem som uomtvistelige kendsgerninger.
Andris Piebalgs
Hr. formand! Jeg vil gerne indlede mine afsluttende ord i denne forhandling med det, hr. Vidal-Quadras sagde: Der bør ikke være en følelse af at vinde eller tabe på dette politiske område, da vi af tre grundlæggende årsager afgjort har brug for en politik for vedvarende energi.
Først og fremmest klimaændringerne. Uden vedvarende energikilder er det temmelig naivt at forvente, at vi skulle kunne klare den udfordring, klimaændringerne udgør. For det andet konkurrence om energiressourcerne. Verden vokser, folk lever bedre, og energiressourcerne bliver tilmed færre, og kapløbet om energiressourcer kunne også blive farligt geopolitisk set. For det tredje må vi ikke lade os vildlede af omkostningerne. Vi har en temmelig behagelig situation nu, fordi vi med en pris på 80 amerikanske dollars pr. tønde olie har en valutakurs, der er på vej op til 1,4 euro. Så resultatet er, at vi er blevet beskyttet mod olieprisstigningen. Men det er ikke processer, der har forbindelse til hinanden, det er blot et tilfælde. Vi så, at da euroen blev lanceret, var forventningen en til en. Hvis vi blev stående på den samme vekselkurs, ville vores energiressourcer i dag være 50 % dyrere, og så ville mange parlamenter være i gang med at drøfte nødhjælp. Økonomisk set har vi derfor også behov for vedvarende energi.
Er det meget at bede om dette teknologiske gennembrud? Og det er ikke støtte, vi kræver, det er hjælp til investeringer, for 20 % af det endelige energiforbrug er ikke 100 %, det er ikke 50 %. Det er kun en femtedel, og vi har brug for, at denne teknologi kan anvendes.
Så hvorfor har vi brug for EU? Fordi det har vægt og rækkevidde, og der har også været krav. Der er potentiale i de medlemsstater, der ikke er rige, i det mindste ikke udtrykt i BNP pr. indbygger. Der er medlemsstater, hvor der ikke er så meget potentiale, og vi skal finde ud af, hvordan vi udnytter hele potentialet i EU. De rige lande kunne investere i de lande, hvor der er mere potentiale, for resultatet vil være, at vi alle drager nytte af at få ny teknologi, der bidrager til at forsyne os med kraft fra rene energikilder.
Jeg citerede Gordon Brown, men ikke på grund af nogen politisk tilknytning. Jeg citerede, at der selv i Det Forenede Kongerige, hvor vedvarende energi i dag ikke er trængt igennem i større grad, er krav om denne politik - dvs. denne holdning - og at vi har brug for bindende mål, fordi kun bindende mål har en betydning, hvis der skal nås et langsigtet, politisk mål. Hvis målene kun er vejledende, måler vi blot frem til næste valg osv. Hvis de er bindende, betyder det, at der er fastlagt langsigtede politikker, hvilket fremmer investeringer, og dét fremmer gennemførelsesreglerne.
Nu til den indvending, mange af Dem har fremført, vedrørende bæredygtighed ved energi fra fødevarer. Her vil jeg bestride, at vedvarende energi på nuværende tidspunkt har nogen væsentlig indflydelse på fødevarepriser. Der er afgjort mere vækst i velfærden i verden. Folk spiser bedre, i Indien, i Kina og også i tredjeverdenslande. Så overalt i verden efterspørger folk flere ressourcer, og det er fair at efterspørge. Verdensmarkedsprisen svarer helt sikkert med højere priser. Den vil få produktionen til at stige, men den vil ikke grundlæggende ændre på, at vi igen får lave oliepriser eller lave fødevarepriser. Den vil forblive temmelig høj, og af den grund kommer denne udfordring ikke fra vedvarende energikilder.
Samtidig hører jeg til den del, der mener, at vi har behov for at definere kriterier for bæredygtighed, og det vil vi gøre i dette direktiv, for modargumentet kunne være, at der allerede er vandlovgivning, affaldslovgivning og jordbundslovgivning. "Hvorfor har vi brug for endnu en kilde til bureaukrati?" spørger nogle. Jeg mener, at når vi går i gang med særlige, politiske områder, som anfægtes set fra samfundets synspunkt og af politiske grupperinger, er vi nødt til at komme med et svar. Og selv om det af og til er besværligt, er der behov for en garanti, der reelt kan give det svar, at ingen af energikilderne vil blive tilvejebragt på en måde, der ikke er bæredygtig. Men jeg synes virkelig, at der er en meget god balance i betænkningen. Den balancerer meget fint mellem disse udfordringer, og jeg håber meget, at der vil være bred opbakning til den i Parlamentet, idet en sådan bred opbakning også vil betyde bedre opbakning til Kommissionens forslag sidst på året.
Så det er veludført arbejde, og jeg vil gerne igen takke ordføreren og alle ordførerne i de politiske grupperinger og forskellige udvalg, for jeg synes, det er veludført arbejde. Det er netop den balance, vi har brug for, og nu er der brug for bred opbakning.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted tirsdag den 25. september 2007.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Ján Hudacký  
skriftlig. - (SK) Den nuværende situation med hensyn til elektricitetsfremstilling og klimaændringer giver ikke kun anledning til positive løsninger, men også til forhastede beslutninger, hvilket i sidste ende kan få uheldige virkninger.
Det, jeg tænker på, er vedvarende energikilder, der hovedsageligt betyder nye løsninger til supplering af aftagende almindelige energikilder og reducering af mængden af skadelige udledninger.
På den anden side er vi vidner til og tager endog fælles beslutninger om en uovervejet og forhastet introduktion heraf ved at sætte overdrevne bindende mål, der for enhver pris skal nås. Det er ingen tilfældighed, at en OECD-undersøgelse og advarsler fra mange eksperter påpeger, at den uovervejede markedsføring af visse vedvarende kilder (som f.eks. biobrændsel, biomasse osv.) forvolder uoprettelig skade på andre områder, som f.eks. landbruget og vandmiljøet, hvilket således forstyrrer naturens overordnede balance. Det minder mig om spurvejagten i Kina, under det vi kender som "kulturrevolutionen". Hermed mener jeg ikke, at jeg er imod vedvarende energikilder. Men det er nødvendigt at anvende de naturlige kilder inden for de velovervejede anvendelsesområder og i mængder, som gør en gendannelse mulig uden forsøg på en kunstig øgning af produktionen i et hovedkulds forsøg på at opnå bindende mål så hurtigt som muligt.
Aktuel viden og tekniske løsninger sætter os i stand til og vil i lang tid gøre det muligt for os udelukkende at anvende vedvarende kilder som et supplement. Lad os derfor søge efter mere fornuftige og effektive løsninger på mellemlang sigt.
Piia-Noora Kauppi  
skriftlig. - (EN) Finland er et af verdens førende lande inden for brug af vedvarende energikilder, især bioenergi. Andelen af vedvarende energi i Finland er ca. 25 %.
Målsætningen for brug af vedvarende energikilder skal være realistisk. I kampen mod klimaændringerne skal det sikres, at der forefindes biomasse til rimelige priser, idet den er livsvigtig for vores skovbrugsindustri.
I Finland er tørv defineret som et langsomt fornyeligt biomassebrændstof. Som egenproduceret brændstof har tørv en betydelig indvirkning på regional politik, og det bidrager til øget beskæftigelse og energiforsyningssikkerhed.
Ingen emissionsfri, lavemissions- eller anden form for produktion, der er emissionsneutral, bæredygtig og omkostningseffektiv, kan udelukkes, herunder atomkraft. Alle energiformer skal vurderes på basis af samfundets overordnede interesser.
Andelen af kuldioxidfrie energikilder, herunder atomenergi, bør øges i kampen mod klimaændringer. Med atomkraft øges uafhængigheden af importeret energi, det er miljømæssigt renere end andre muligheder og er en økonomisk energikilde.
Jeg finder det derfor meget vigtigt, at medlemsstaterne frit kan vælge de mest hensigtsmæssige vedvarende energikilder ud fra medlemsstaternes forskellige geologiske, hydrologiske og klimatiske betingelser.
Eija-Riitta Korhola  
Hvis vi skal fremme de vedvarende energikilder, skal vi være præcise med, hvilket behov vi stræber efter at opfylde med deres anvendelse. Én ting er at være banebryder for enhver pris med hensyn til at nå sine mål og procentsatser, og en hel anden er at finde bæredygtige energiløsninger for flere sektorer, som har vidtrækkende konsekvenser. Det står allerede klart, at de fastsatte procentmål og EU's miljø- og klimamålsætninger desværre er uforenelige med hensyn til deres gennemførelse. Til trods for det har vi besluttet at forsøge at nå målene, med det resultat at vi har et energimarked, der bliver kunstigt manipuleret på forbrugernes regning, og energiløsninger, der er uholdbare med hensyn til klimabalancen, og som trænger til at blive revideret. Overholdelse af et bindende minimumsmål på 10 % for biobrændsel, der anvendes til transport, ville være et uheldigt eksempel herpå.
Hvis det handler om at bekæmpe klimaændringerne, er en overgang til biobrændsel ikke løsningen. Dette kan næppe være det rigtige at gøre i en verden, hvor fødevaremangel er et sandsynligt scenario på grund af drivhusgasfænomenet. Den bekymring, der udtrykkes i en offentliggjort undersøgelse fra OECD, hvoraf det fremgår, at offentlig støtte til biobrændsel kunne føre til en stigning i fødevarepriserne og til ødelæggelse af skovene, er ægte nok, når man tager i betragtning, at dets medvirken til forebyggelse af klimaændringerne kan være mindre end forventet. Samme bekymring tages op i en artikel i tidsskriftet "Science", hvor biobrændstoffers gavnlige virkning på klimaet sammenlignes med skovrejsningen over en 30-årig periode. Resultaterne varierer afhængig af råmateriale og produktionsteknologi, men i alle tilfælde ville skovrejsning i et nærmere angivet opdyrkningsområde absorbere to til ni gange mere kul end reduktionen i de udledninger, der opnås ved anvendelse af biobrændsel.
Det, vi har brug for nu, er sund fornuft, når det drejer sig om at opfylde målene. Ellers vil vi snart sande, at beslutningen om en kraftig forøgelse af andelen af vedvarende energikilder til en femtedel af energiproduktionen, var en forhastet beslutning, og en, der engang bliver en trussel mod miljøet på grund af overdreven skovrydning.
Richard Seeber  
Vedvarende energi skal spille en vigtig rolle i vores fremtidige energipolitik. Atomenergi må ikke spille nogen rolle i dette scenario, da der stadigvæk er uafklarede sikkerhedsspørgsmål.
Vedvarende energi er vores fremtid. Det kræver innovation og udvikling af nye teknologier. Der er behov for langt flere investeringer i forskning, så vi kan få innovative løsninger på markedet på alle områder.
I marts 2007 nåede Rådet til enighed om at dække 20 % af EU's samlede energibehov ved hjælp af vedvarende energi inden 2020. Dermed tog stats- og regeringscheferne et vigtigt skridt og udtalte sig klart til fordel for at støtte vedvarende energi yderligere. Derfor opfordrer jeg Kommissionen til at fremlægge et fremadrettet forslag til en lovgivningsramme for vedvarende energi. Det er vigtigt at have egnede instrumenter til rådighed på europæisk plan for at nå Rådets mål hurtigt og effektivt.
Silvia-Adriana Ţicău  
I dag er EU afhængig af en gasimport på 57 % og en olieimport på 82 %. Det skønnes, at EU inden 2030 vil være afhængig af en gasimport på 84 % og en olieimport på over 93 %.
EU har brug for en energipolitik, der vil åbne for muligheden for økonomisk og social udvikling, men også vil sikre miljømæssig beskyttelse ved hjælp af effektive foranstaltninger mod klimaændringerne. Jeg anser de næste fem år for at være afgørende for planlægningen og godkendelsen af "Projekter af europæisk interesse" for TEN-E for at diversificere energiforsyningskilderne og øge energieffektiviteten på et fællesskabsniveau.
For at begrænse klimaændringerne har EU planlagt, at vedvarende energikilder skal udgøre 20 % af det europæiske energiforbrug inden 2020. Derfor skal både medlemsstaterne og Kommissionen udfærdige en opgørelse over de vedvarende energiressourcer på deres territorium og definere handlingsplanerne for en effektiv brug heraf. Vi anmoder Kommissionen om at involvere sig aktivt i denne opgørelse. Strukturfonde og Den Europæiske Fond for Konkurrenceevne og Innovation tillige med det syvende rammeprogram for forskning kan og skal bruges af medlemsstaterne til investeringer i energiteknologi.
