
Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session, der blev afbrudt den 18. november 2004, for genoptaget.
Formanden.
   - Før vi indleder mødet i eftermiddag, vil jeg gøre opmærksom på tre vigtige begivenheder, som finder sted i øjeblikket, hvoraf to er opført på dagsordenen. Den første er situationen i Ukraine, som vi skal have en debat om, og Parlamentet vil sende en delegation til Ukraine i aften. Jeg byder hr. Tarasjuk, formand for udvalget for europæiske anliggender i Ukraines parlament, velkommen.
Som bekendt var det planen, at formanden for Ukraines parlament skulle besøge os i dag, men på grund af begivenhederne i landet kan han ikke være her, og i stedet har vi besøg af hr. Tarasjuk. Jeg skal meddele, at Udenrigsudvalget holder et ekstraordinært møde kl. 17.00, hvor hr. Tarasjuk vil være til stede. Som De ved, holder udvalgene normalt ikke møde samtidig med plenarmødet, men jeg mener, at disse særlige forhold berettiger til det. Derfor vil hr. Tarasjuk deltage i Udenrigsudvalgets ekstraordinære møde kl. 17.
Den anden begivenhed er en årsdag, som ikke er opført på dagsordenen, men jeg mener, at det er på sin plads at minde Parlamentet om, at en gruppe fremtrædende israelere og palæstinensere for et år siden holdt møde i Genève for at underskrive en fredsaftale om Mellemøsten baseret på to levedygtige staters fredelige sameksistens, hvorved de viste, at der findes løsninger på problemer - grænser, bosættelser, sikkerhed, flygtninge og spørgsmålet om Jerusalem - som altid har endt med at blokere forhandlingerne.
Dette initiativ var ikke det civile samfunds eneste, og det havde heller ikke til formål at træde i stedet for køreplanen eller kvartettens arbejde. Mændene bag den begivenhed, Yossi Beilin og Yasser Abed Rabbo, kan ikke være til stede i dag, men det er Parlamentet en ære og en glæde at byde Naomi Chazan og Ali Rashid velkommen. De vil følge vores debat fra den officielle loge, og vi byder dem og de mennesker, de repræsenterer, velkommen.
Mine damer og herrer, jeg vil gøre opmærksom på, at der er lang vej igen, og at mange hindringer skal ryddes af vejen, før fredsprocessen i Mellemøsten kan genoptages. Det kommende valg i Palæstina vil være en god anledning til at bidrage til udvikling af frihed og demokrati i det område, og derfor vil det være nødvendigt at garantere vælgernes frie bevægelighed og muligheden for, at alle, også Østjerusalems indbyggere, kan indskrive sig på valglisterne.
Endelig vil jeg gøre opmærksom på, at Jordans konge i sidste uge under et møde med Formandskonferencen sagde, at der var en vej til fred, men at den vej kun ville være åben i to år. Jeg opfordrer til, at vi fortsat gør alt for at opnå fred for befolkningerne i Mellemøsten.
Det tredje emne, som jeg vil gøre opmærksom på, er opført på dagsordenen, for i dag er det Verdens Aids-dag, og Parlamentet afholder en forhandling om det. Det er en overordentligt alvorlig sag: 3 millioner døde i 2004, 40 millioner smittede i verden. I dag vil vi huske på det i vores debat, og vi vil give udtryk for EU's og det internationale samfunds kolossale bekymring. Det faktum, at flere og flere kvinder lider af denne sygdom, hvilket gør dem mere sårbare og øger den ulighed, de udsættes for, betyder desværre, at der er tale om en feminisering af aids-epidemien.
Med vores behandling i dag af dette dramatiske problem gennem Kommissionens redegørelse og vores forhandling og beslutning ønsker vi at udtrykke vores bekymring over denne meget alvorlige situation, en bekymring, som jeg selv har givet udtryk for i en pressemeddelelse, der blev udsendt, inden plenarmødet begyndte.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er fastsættelse af arbejdsplanen.
Der er omdelt en revideret rettelse til dagsordenen for møderne i dag og i morgen, og efter generalsekretærernes møde i mandags foreslår jeg en række ændringer, som er blevet vedtaget af størstedelen af de politiske grupper.
Den første drejer sig om, at redegørelserne for topmødet mellem EU og Rusland tages af dagsordenen.
Hr. Cohn-Bendit, jeg skal nok give Dem ordet, men lad mig først blive færdig med forelæggelsen af de ændringer, som generalsekretærernes møde førte til.
For det andet foreslås det, efter erklæringen om aids, at Coelho-betænkningen om standarder for sikkerhedselementer og biometriske identifikatorer i EU-borgernes pas tilføjes.
Det foreslås også, at Mulder-betænkningen om ændringsbudget nr. 10/2004 og nr. 11/2004 for EU for regnskabsåret 2004 vedtages i henhold til proceduren i forretningsordenens artikel 132, og at der stemmes om den i morgen, torsdag.
Som sidste punkt på dagsordenen for i dag, onsdag, tilføjes forhandling under ét om to betænkninger af hr. Gauzès om aftalerne mellem Det Europæiske Fællesskab og henholdsvis Republikken San Marino og Fyrstendømmet Monaco om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger.
Hr. Cohn-Bendit ønsker ordet om disse ændringer af dagsordenen, men inden da vil jeg sige, at hr. Farage har foreslået endnu en ændring, som han også vil tale om.
Cohn-Bendit (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, vores gruppe betvivler den beslutning, som er truffet af generalsekretærerne og ikke af Formandskonferencen om at ændre dagsordenen, hvad angår en erklæring og fremsættelse af et beslutningsforslag på topmødet mellem EU og Rusland.
Vi mener for det første, at det er skandaløst, når det siges, at resultaterne fra topmødet kan ses i drøftelserne om Ukraine. Drøftelsen om Ukraine handler om frihed og demokrati i landet og har intet at gøre med drøftelsen om forholdet mellem EU og Rusland. Det er to vidt forskellige sager.
Hr. formand, for det andet må det være således, at hvis topmødet mellem EU og Rusland ikke fører til resultater, må vi have endnu en drøftelse. Vi kan ikke hverken som Europæisk Union eller som Europa-Parlament tillade, at hr. Putin tager os som gidsler. Vi er uafhængige, og hvis Rusland vil afpresse EU på grund af Ukraine, må vi fordømme dette.
Reelt har der ikke været nogen Formandskonference, og beslutningen er truffet af generalsekretærerne, og derfor anmoder vi nu om, at der foretages en afstemning ved navneopråb for at fastlægge, hvorvidt vi uden forsinkelser vil få en drøftelse om den alvorlige situation i forholdet mellem Rusland og EU.
Den grund, der er givet for ikke at afholde denne drøftelse, er, at der vil være en drøftelse i Udenrigsudvalget. Vi ønsker en drøftelse i Europa-Parlamentet i dag om situationen mellem Europa og Rusland. Når man ser, hvad der sker, anmoder vi straks om en afstemning ved navneopråb med henblik på at indlede denne drøftelse.

Formanden.
   - Jeg skal meddele Parlamentet, at hr. Farage har sendt Parlamentets formandskab en anmodning om, at mødets dagsorden ændres i henhold til forretningsordenens artikel 132, således at en mundtlig forespørgsel til Kommissionen om fodbold i EU erstattes med en mundtlig forespørgsel om godkendelse af den nye Kommission.
Hr. Farage, De får ordet, men først vil jeg gøre det helt klart, at Deres anmodning i henhold til forretningsordenen kommer for sent af mindst to årsager: Den er ikke blevet indgivet inden for de foreskrevne frister, og anmodningen om mundtlig forespørgsel til Kommissionen overholder heller ikke e foreskrevne frister. Derfor er Deres henvisning til forretningsordenens artikel 132 formelt korrekt, men proceduremæssigt er tidsfristen overskredet. Jeg er imidlertid villig til at anvende den pågældende artikel og tillade Dem at stille Deres forslag om ændring af dagsordenen.
Hr. Farage, De har i henhold til forretningsordenen et minut til rådighed.
Farage (IND/DEM ).
   - Hr. formand, sidst jeg tog ordet i Strasbourg, vakte det øjensynligt en vis opstandelse. Det eneste, jeg gjorde, var at rejse mig og fortælle sandheden, men måske var tiden mellem mit indlæg om hr. Barrot og afstemningen ikke tilstrækkelig lang til, at folk fik mulighed for virkelig at tænke det igennem. Så det, vi har gjort, er som Parlament at godkende en Kommission uden at have adgang til samtlige disponible oplysninger.
Det kan ganske enkelt ikke være rigtigt, og jeg anmoder, i henhold til artikel 108 - idet jeg nok synes, at fodbold kan være vigtigt, men at dette er betydeligt vigtigere - om, at hr. Barroso kommer her i eftermiddag, så han kan redegøre for omstændighederne omkring hr. Barrots udnævnelse, og vi kan drøfte, hvorfor vores kontrolprocedure fungerede så utilfredsstillende. Derefter kan vi måske søge at opnå et tilsagn fra hr. Barroso om, at det ikke vil ske igen. Hvad kan i dag være vigtigere for Europa-Parlamentet end denne debat?
Denne Kommission starter som den foregående Kommission og Kommissionen før den under vældige skygger, og jeg tror ikke, at de europæiske institutioner vil have nogen form for troværdighed tilbage, hvis vi ikke tager denne debat.
Giertych (IND/DEM ).
    -  På sidste møde fik vi at vide af hr. Farage, at der var gode grunde til, at den franske kommissær ikke skulle være medlem af Kommissionen. Parlamentet gjorde nar ad hr. Farages kommentarer og anklagede ham for at have modtaget forkerte oplysninger. Det har nu vist sig, at hans oplysninger var korrekte, og at afstemningen fandt sted på et tidspunkt, hvor alle var sikre på, at kommissæren ikke kunne bebrejdes noget. Sagt på en anden måde fandt afstemningen sted på et tidspunkt, hvor Parlamentet ikke havde de korrekte oplysninger. Parlamentet skal genåbne forhandlingen om dette spørgsmål, og jeg vil give min helhjertede støtte til hr. Farages forslag. 
Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, naturligvis er vi som parlamentsmedlemmer alle interesserede i at få alle informationer, og vi må også fremover sørge for, at alle informationer videregives til parlamentsmedlemmerne. Jeg vil dog gerne understrege - hr. Farage måtte i øvrigt også anerkende det på Formandskonferencen - at vi skal respektere den pågældende nationale retssituation i de enkelte lande, og det er også tilfældet her, hvor straffen er blevet slettet. Derfor er der ikke idømt nogen straf. Derfor gav vi alle med absolut flertal på formandskonferencen udtryk for - og jeg tror også, det gælder her og i dag - at det ikke ville ændre noget ved vores beslutning vedrørende Kommissonen at rulle denne sag op igen, men kun ville udløse en meningsløs diskussion. Vi har valgt denne Kommission, og vi vil støtte den, så den kan indlede sit arbejde. Den har påbegyndt sit arbejde, og vi bør derfor gå videre til de vigtige punkter på dagsordenen.
I øvrigt vil jeg gerne, hr. formand, i betragtning af Ukraine-diskussionens uopsættelige karakter foreslå, at vi efter dette punkt på dagsordenen går umiddelbart videre til forhandlingen om Ukraine.

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om situationen i Ukraine.
Nicolaï,
   Hr. formand, jeg vil indledningsvis sige, at jeg glæder mig over denne anledning til sammen med Parlamentet at drøfte situationen i Ukraine efter præsidentvalget og de aktuelle forbindelser mellem EU og Ukraine. For fem uger siden sagde jeg, at Ukraine befandt sig ved en korsvej, idet præsidentvalget ville afgøre, hvilken vej Ukraine vil følge de næste fire år. Vi har alle set, hvad der er sket siden da. Jeg tror, at vi alle er enige om, at valget den 31. oktober og den 21. november ikke var frit eller retfærdigt og ikke levede op til de internationale standarder. Javier Solana gennemgik dette budskab i Parlamentets Udenrigsudvalg sidste onsdag. Jeg vil redegøre for, hvad vi har gjort siden da, hvordan vi opfatter den aktuelle situation, og hvilke skridt der nu bør tages.
EU har ikke stået ved sidelinjen og set på. Inden valget opfordrede vi i telefonsamtaler og på anden måde de ukrainske myndigheder til at sikre, at valget blev frit og retfærdigt. Umiddelbart efter valget udstedte formandskabet en erklæring, hvori det med udgangspunkt i rapporten fra OSCE/ODIHR gav udtryk for sin foruroligelse over valgprocessen. Samme dag, mandag den 22. november, blev de ukrainske ambassadører i alle EU's hovedstæder indkaldt og fik overbragt dette budskab. Det var som bekendt i overensstemmelse med Rådets konklusioner.
Den 24. november bad formandskabet ambassadør Biegman optræde som dets særlige udsending i Kijev, hvor han senere fik selskab af Javier Solana, for at fremme dialogen mellem alle parter. Samme dag beklagede vi også, at den centrale valgkomité offentliggjorde valgresultatet og erklærede hr. Janukovitj vinder af valget til trods for de mange klager over valgprocessen. Denne beklagelse vedrørte proceduren og timingen, ikke vinderen eller taberen.
Formandskabet fandt det glædeligt, at Ukraines højesteret onsdag besluttede at antage klagerne over valgresultaterne til behandling og blokerede den officielle bekræftelse og offentliggørelse af valgresultaterne, hvorved den standsede den proces, der skal føre til indsættelsen af en ny præsident.
EU har i de seneste dage haft meget nær kontakt til OSCE, Europarådet, USA og Rusland, idet situationen i Ukraine kræver, at vi yder en samordnet indsats og sender et enslydende budskab til ukrainerne. Premierminister Balkenende har i sin egenskab af formand for Det Europæiske Råd til stadighed arbejdet i kulisserne. Under de samtaler, han har haft med præsident Kutjma, hr. Litvin, formanden for Ukraines parlament og flere andre, har han understreget EU's holdning, herunder EU's opfordring til alle parter om at vise tilbageholdenhed og udtrykke sig på ikke-voldelig vis. Udenrigsminister Bot har bl.a. haft samtaler med sine amerikanske, russiske og ukrainske kolleger.
Derudover er den højtstående repræsentant Javier Solana og EU-formandskabets personlige repræsentant, ambassadør Biegman, fuldt ud inddraget i bestræbelserne på at løse krisen. I dette øjeblik er de begge i Kijev for anden gang for at forsøge at mindske de politiske spændinger forårsaget af diskussionerne om evt. selvstændighed og følgelig en mulig deling af Ukraine. Polens præsident Kvasnievskij i sin egenskab af formand for Europarådet og Litauens præsident Asamkus er også i Kijev for at bidrage til at finde en løsning på krisen.
Vi er også foruroligede over tilkendegivelser om, at parterne ikke vil tale med hinanden mere. Derfor har formandskabet på det seneste opfordret alle parter til at mødes igen som under rundbordssamtalerne den 26. november i år og genoplive de aftaler, der blev indgået i denne forbindelse. Respekten for Ukraines enhed er afgørende for en fredelig løsning af konflikten. Vi har gjort det klart, at enhver brug af magt må fordømmes, og at EU er villig til fortsat at spille en understøttende rolle med henblik på en løsning af konflikten.
Hvilken vej frem ser vi i denne politisk spændte situation med risiko for en yderligere opsplitning af det ukrainske samfund? Den nuværende situation kræver et politisk svar, der passer til den ukrainske lovgivning og sikrer respekt for retsstatsprincippet.
En evt. løsning bør sikre, at det ukrainske folk igen får tillid til Ukraines valgsystem. Vi bør have sikkerhed for, at befolkningen er overbevist om, at resultatet af processen afspejler dens vilje. Ærlig talt kan jeg ikke se, hvordan alle de klager, der er registreret angående den anden valgrunde, kan løses, således at resultatet af denne valgrunde i sidste instans kan accepteres af alle. Hvis det ikke lykkes, kan afholdelsen af en ny anden valgrunde være den eneste udvej. Vi må da sikre, at den bliver fri og gennemskuelig med lige muligheder for alle kandidater i hele Ukraine. Det vil kræve, at der indsættes tilstrækkeligt mange internationale og lokale observatører, at medierne frit kan rapportere om valgkampagnen, og at befolkningen kan stemme i virkelig frihed uden udefrakommende pres. Det gælder hele valgprocessen, fra starten - hvor kandidaterne præsenterer sig - til den centrale valgkomités endelige optælling. Det kræver, at man inden da har løst de mest kontroversielle problemer angående f.eks. brevstemmer og lokale valgobservatører.
Jeg ønsker ikke at drøfte enkeltpersoner. Det tilkommer ikke EU at støtte den ene eller den anden kandidat. Det, EU's stillingtagen reelt handler om - og det har vi understreget lige fra starten - er, at processen bør være gennemskuelig, fri og retfærdig, så det ukrainske folk kan have tillid til, at valgresultatet afspejler dets vilje. Kun da kan vi sikre, at den nye præsident bliver alle ukrainske borgeres præsident og ikke blot den østlige eller vestlige dels præsident. Sådan vil den territoriale integritet også kunne bevares.
Krisen i Ukraine kræver ikke kun handling fra EU's side. Den kræver en indsats fra alle internationale aktørers side, herunder Europarådet, OSCE, USA og Rusland. Ukraine er ikke blot en vigtig nabo for EU, landet er sandsynligvis også Ruslands vigtigste nabo. Det er grunden til, at formandskabet har været i nær kontakt med de russiske myndigheder, og til, at dette emne blev drøftet på topmødet mellem EU og Rusland. Begge parter støtter ukrainernes bestræbelser på at nå en fredelig løsning, der respekterer det ukrainske folks vilje, sikrer Ukraines territoriale integritet og på lang sigt bidrager til at skabe et stabilt, frit og velstående Ukraine under en præsident, der repræsenterer hele det ukrainske folk. Vi bør ikke støtte en kandidat frem for en anden, vi bør støtte overholdelsen af de demokratiske standarder, der er kendetegnet ved gennemskuelige procedurer og lovmæssig klageadgang. Ud over manglende tiltro til valgprocessen er der et andet forhold, der evt. kan forårsage en splitning af det ukrainske samfund. Det er en situation, hvor volden eller magten tager over i stedet for den lovlige forfatningsmæssige proces. Vi har derfor sammen lagt et betydeligt pres på alle involverede parter om at afstå fra vold eller magtanvendelse.
De kommende dage vil blive afgørende for Ukraine og for forbindelserne mellem EU og Ukraine. Vi håber, at det ved hjælp af vores indsats vil lykkes Ukraine at blive en strategisk og demokratisk nabostat. Vi ønsker at samarbejde med Ukraine inden for rammerne af den europæiske naboskabspolitik med udgangspunkt i fælles demokratiske værdier. Formandskabet har forståelse for, at Europa-Parlamentet under de nuværende omstændigheder har forbehold over for en drøftelse om en handlingsplan for Ukraine som led i den europæiske naboskabspolitik. Rådet vil i lighed med Europa-Parlamentet tage sin holdning op til overvejelse på baggrund af den kommende udvikling. Men jeg er overbevist om, at vi alle ønsker at inddrage Ukraine i et tættere og mere intenst forhold. Muligheden er der. Først skal Ukraine bevise sin respekt for de demokratiske værdier. Derfor må jeg afslutningsvis påpege, at vi bør tilkendegive vores støtte til alle på begge sider, der fredeligt og demokratisk giver udtryk for deres synspunkter og politiske ønsker. Vi opfordrer indtrængende det ukrainske folk til at samarbejde med det internationale samfund om at løse den aktuelle politiske krise. Vi må finde en løsning, der giver sikkerhed for, at Ukraines territoriale integritet bevares, eller kort sagt en løsning, der er acceptabel for alle ukrainere. Lad os håbe, at vi sammen kan hjælpe Ukraine med dette.
Ferrero-Waldner,
    Hr. formand, ærede parlamentsmedlemmer, lad mig for det første sige, at jeg ligeledes går udtrykkeligt ind for en fredelig løsning i Ukraine. Og jeg vil gerne knytte an til det, hr. Nicolaï har sagt i dag om situationen i Ukraine. Også Kommission, der i øvrigt hele tiden har været inddraget i disse bestræbelser på at indgå forlig, har naturligvis fra starten været meget bekymret over, at de demokratiske grundprincipper tydeligvis blev krænket ved det seneste præsidentvalg. Efter rapporterne fra OSCE's valgobservatørmission om alvorlige og virkelig systematiske uregelmæssigheder står det klart, at de offentliggjorte resultater ikke er i overensstemmelse med de ukrainske vælgeres vilje, og derfor kan EU som helhed og dermed også Kommission ikke acceptere valgresultatet.
De ved jo, mine ærede damer og herrer, at det ukrainske parlament også har indtaget denne holdning i en beslutning - i øvrigt med overvældende flertal. EU's budskab var derfor også umisforståeligt: Ukrainernes demokratiske beslutning skal respekteres! Samtidig må vi naturligvis have en aktiv krisestyring, så der kan opnås en fredelig løsning på krisen - jeg kan tilslutte mig det, hr. Nicolaï allerede har sagt. Ambassadør Biegman blev sendt til Ukraine for at finde ud af, hvad der kunne gøres. Han havde disse forhandlinger den 25. november - jeg gør det kort, De kender til det - og efterfølgende kom så denne første forligsmission, hvor Polens præsident Kvasnievskij, Litauens præsident Adamkus og den højtstående repræsentant Javier Solana gennemførte en og naturligvis har ført løbende forhandlinger. OSCE's generalsekretær Kubiš var der også, og det var - tror jeg - meget vigtigt.
Som led i disse forhandlinger og på grund af de forudgående samtaler med ambassadør Biegman fandt man så frem til nogle første alternativer, første løsningsmuligheder, der blev diskuteret, og hvor den sandsynlige udvej nu mere og mere ser ud til at være en gentagelse af anden valgrunde. Også det ukrainske parlament har jo stemt for en gentagelse af den anden valgrunde. Jusjtjenko har derudover - som De ved - gjort indsigelse mod valgresultatet ved Ukraines højesteret. Problemet skal i virkeligheden - og det har vores kollega allerede sagt - løses politisk. Der er ikke udsigt til en politisk løsning for øjeblikket, selv om denne anden netop er påbegyndt. De involverede er ikke enige om, hvorvidt der skal finde en helt ny anden valgrunde sted eller blot nyvalg i nogle få områder. Støtten til Janukovitj mindskes under alle omstændigheder, det kom også til udtryk her til formiddag i Ukraines parlament, som med overvældende flertal - nemlig med 228 stemmer for, en stemme mod og tre, der undlod at stemme - vedtog en mistillidserklæring mod premierminister Janukovitjs regering.
Efter min mening er der nu to grundlæggende principper, der er essentielle, hvis der skal findes en løsning. For det første skal demokratiet sikres. Den ukrainske befolkning skal frit kunne træffe beslutninger om landets fremtid. Det handler altså ikke om at tage parti for en kandidat eller om at blande sig i en konkret valgdiskussion, det handler derimod ganske enkelt om at respektere anerkendte demokratiske principper. For det andet har vi brug for stabilitet, både hvad angår selve Ukraine og den territoriale integritet. Ukraine skal forblive intakt som funktionsdygtig stat. En spaltning af landet ville føre til en alvorlig krise, og derfor har vi alle - de forskellige europæiske institutioner - talt så meget om territorial integritet.
Mine damer og herrer, jeg talte med den tidligere udenrigsminister Tarasjuk på tilhørerpladserne lige før, og han forsikrede mig om, at oppositionen på ingen måde vil tage det første skridt til at anvende vold. Det betyder, at man ønsker en fredelig løsning. Det er også det, vi tilstræber!
Tillad mig at komme ind på to spørgsmål, der er blevet rejst gang på gang i de seneste dage, og som svæver her i rummet: Har vi - EU - gjort nok for Ukraine med hensyn til en overgang til demokrati og markedsøkonomi? Efter min mening ja. Vi har gjort, hvad vi kunne. For det første er EU ikke blot Ukraines største bidragyder. Siden 1991 har vi som led i Tacis og andre programmer anvendt mere end 1 milliard euro, hvoraf en stor del også er blevet anvendt og bliver anvendt til programmer til fremme af demokratiseringsprocessen, institutionelle reformer og menneskerettighedsinitiativer. Derudover har vi også altid givet Ukraine et særligt perspektiv, et klart perspektiv. Siden 1991 og især siden partnerskabs- og samarbejdsaftalens ikrafttræden i 1998 har vi intensiveret vores samarbejde på mange områder og navnlig støttet økonomiske og samfundsmæssige reformer. Dette omfatter især Europa-Parlamentets dialog med det ukrainske parlament. Dette partnerskab vil vi nu forstærke kraftigt som led i den europæiske naboskabspolitik. De ved, at vi med den europæiske naboskabspolitik ønsker at skabe en ring af venner rundt om den udvidede Union. De handlingsplaner, der er udarbejdet til formålet, giver hver partner et ambitiøst og frem for alt skræddersyet perspektiv. De indeholder f.eks. fælles handlingsplaner på rets-, energi- og miljøområdet, forstærkede handelsforbindelser, dvs. en mulighed for medvirken i det indre marked, og endelig endda en delvis integration af vores partnere i det indre marked, dvs. de får del i de såkaldte fire friheder.
Der er i øjeblikket ikke tale om nogen tiltrædelse af Unionen fra Ukraines side. Men vi har også understreget, at vi ikke slår dørene i. Jeg vil også gerne sige klart og tydeligt - sådan som vores kollega allerede har formuleret det - at kvaliteten af vores partnerskab naturligvis afhænger af kvaliteten af demokratiet i Ukraine. Netop fordi Unionen har en stærk interesse i forbindelserne til Ukraine, forventer vi, at Ukraine kontinuerligt bekender sig til europæiske værdier.
Her i morges diskuterede vi naturligvis også handlingsplanerne for Ukraine i Kommissionen. Disse handlingsplaner står afgjort på dagsordenen for næste møde i Kommissionen. Naturligvis vil vi følge udviklingen i Ukraine meget nøje og træffe en afgørelse i næste uge. I den forbindelse vil vi naturligvis helt klart inddrage Europa-Parlamentets holdning. Jeg er derfor også meget interesseret i Deres holdning til spørgsmålet. Kommissionen vil fortsat gennemføre de allerede igangværende foranstaltninger med henblik på demokrati og støtte til det civile samfund, som jo især befolkningen har glæde af. Jeg tror, det er det helt rigtige signal, vi sender, når vi ønsker at støtte befolkningen i denne modige kamp for en styrkelse af de grundlæggende demokratiske værdier. Så snart Ukraine har truffet beslutning om en gentagelse af valget, der virkelig tager højde for de demokratiske kriterier, vil vi støtte dette valg med europæiske instrumenter, det kan jeg godt bebude allerede i dag.
Naturligvis ligger ansvaret for en forskriftsmæssig gennemførelse af valget hos Ukraine. Samtidig er det dog også afgørende, at OSCE's anbefalinger i forbindelse med organiseringen og gennemførelsen af valget bliver gennemført for at forhindre nye uregelmæssigheder. Det betyder især, at både valgloven og den praktiske gennemførelse af valget skal undergå massive forbedringer. Desuden skal det sikres, at der finder en fair rapportering sted i medierne, og her ser vi allerede de første små forbedringer i rapporteringen i de elektroniske medier. Kommissionen er i gang med at undersøge, om valgprocessen kan blive støttet via vores hurtige reaktionsmekanisme og via andre midler, på samme måde som vi gjorde det i januar 2004 med henblik på at støtte de georgiske valgmyndigheder.
Billederne fra alle dele af Ukraine viser, at millioner af ukrainere lever med deres grundlæggende demokratiske frihedsrettigheder under vanskelige, dramatiske betingelser. Billederne minder os alle om de fredelige borgerbevægelser i 1989, som var med til at overvinde spaltningen af det europæiske kontinent. Ukraine har EU's og alle dets europæiske borgeres massive sympati. Også Kommissionen vil fortsat gøre alt, hvad den kan i forbindelse med denne historiske transformationsproces, for at arbejde tæt sammen med Ukraine. Den europæiske naboskabspolitik er et væsentligt instrument til at fremme og eksportere stabilitet og de europæiske grundlæggende principper!
Saryusz-Wolski (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg ønsker formanden for det ukrainske parlaments udvalg for europæiske anliggender velkommen. Jeg skal over for Parlamentet gøre opmærksom på, at vi er vidne til en hidtil uset revolution i Ukraine. Et kraftfuldt, virkeligt demokrati er ved at blive født for øjnene af os.
For et kvart århundrede siden fandt lignende begivenheder sted på skibsværftet i Gdansk, hvor Solidaritet blev født. Dengang som i dag holdt de hele Europas opmærksomhed fangen. Vi er alle vidne til skabelsen af et virkeligt civilt samfund. Folk løfter deres hoved og gør det som i 1980 mod alle odds. Dengang var de fleste europæiske demokratiers svar klart. Budskabet var dengang, at folkene på den anden side af jerntæppet havde ret til frihed. Som dengang står alle de politiske familier i Europa-Parlamentet samlet i deres entydige støtte til kravet om demokrati og overholdelse af retsstatsprincippet i Ukraine.
Vi står alle sammen i vores fordømmelse af manipulering og valgsvindel. Vores støtte går til demokratiet og ikke til en bestemt kandidat eller et bestemt parti. Demokratiet kan vi ikke blive uenige om. I dag er vi alle ukrainere. Vi taler alle det samme sprog, som det fremgår af beslutningen om Ukraine - som alle grupper har stemt for. Det er demokratiets, menneskerettighedernes og frihedens sprog. Det skylder vi det ukrainske samfund og dets gryende demokrati.
For kun få dage siden forekom Ukraine meget fjernt. I dag forstår vi Ukraine bedre og føler os tætte på landet, som er en af vores vigtigste naboer. Det ukrainske samfund har ikke blot udvist politisk modenhed, det har også tilsluttet sig vores fælles europæiske værdier. En af EU's vigtigste opgaver er uden tvivl at fremme demokratiet og overholdelsen af retsstatsprincippet. Det gør Unionen som nedfældet i traktaten ved at placere de personlige rettigheder og friheder i hjertet af sine aktiviteter. Vi kan ikke se passivt til, når den menneskelige værdighed og demokratiet trædes under fode.
Vi kan ikke anerkende resultatet af den anden valgrunde i Ukraine, som blev manipuleret og forfalsket. Vi kan ikke acceptere tilsidesættelsen af det ukrainske folks ønsker. Vi må afvise alle påstande om, at Europa-Parlamentet tilskynder til vold, fordi vi støtter det ukrainske folks ret til at udøve sine demokratiske rettigheder. Vi opfordrer tværtimod til en fredelig løsning og dialog. Alle naboer har pligt til at påtage sig et ansvar i forhold til situationen i Ukraine, herunder Rusland.
Vi har pligt til at handle. Vi er nødt til at opfordre de ukrainske myndigheder til at annullere anden runde af præsidentvalget og organisere en ny anden runde, men ikke et nyt valg, der ville udelukke nogle af de nuværende kandidater. Det bør ske inden årets udgang og med internationale observatørers fuldstændige kontrol. EU og de øvrige internationale organer bør gøre alt for at sikre fuldstændig gennemskuelighed under valgprocessen, som bør opfylde alle demokratiske standarder.
Vi sætter vores lid til det ukrainske parlament, landets højesteret, de internationale mæglere og de frie medier. EU bør bruge alle midler for at sikre, at valget bliver demokratisk. Vi bør imødese to scenarier. Det første, negative, indebærer krænkelse af demokratiet og evt. indførelse af sanktioner mod et udemokratisk styre. Det andet, positive, betyder generøs bistand og hjælp, hvis demokratiet sejrer i Ukraine. Europa-Parlamentet bør også på det kraftigste tilskynde til bevarelsen af landets integritet med fredelige midler.
Vi deler Rådets og Kommissionens vurdering af Ukraine som en vigtig nabo og partner. Hvis gentagelsen af anden runde i præsidentvalget lever op til de internationale krav, bør vi opfordre Rådet og Kommissionen til at fremskynde gennemførelsen af handlingsplanen for Ukraine og især prioritere udviklingen af det civile samfund. Hvis Ukraine tager et positivt skridt i retning af demokrati, bør vi gøre mere, handle hurtigere og overveje at give vores nye naboskabspolitik over for Ukraine et mere vedkommende og reelt indhold og puste nyt liv i vores politik over for østlandene under FUSP.
Vi bør ikke lade det blive ved velmenende tilkendegivelser. Lad os skabe stadig flere forbindelser mellem EU og Ukraine på alle mulige områder - uddannelse, kultur, erhvervsvirksomhed, handel, investering for blot at nævne nogle få.
Hvis forholdene på stedet tillader det, bør vi give Ukraine status som en markedsøkonomi og øget adgang til vores markeder. Vi bør også tillade større fleksibilitet i visumordningen. Sådanne konkretet tiltag vil være det bedste middel til at styrke det gryende demokrati på tærsklen til EU.
Vi bør tilkendegive - og ikke kun verbalt - vores solidaritet med det ukrainske folk. Vi bør være åbne for Ukraines ønsker om at blive knyttet til Europa. Hvis demokratiet sejrer i Ukraine, vil det blive en triumf for de værdier, der er nedfældet i alle vores europæiske forfatningschartre.
Jeg vil slutte med at sige på ukrainsk - måske for første gang i Parlamentet: Європейсъкий парламентвітає демократію в Україні!' - Europa-Parlamentet hilser demokratiet i Ukraine.
Schulz (PSE ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne indlede med en hilsen til Dem, fru Ferrero-Waldner. Vi har bidraget lidt til, at den tid, De havde til at forberede Dem på Deres embede, kom til at vare lidt længere. Det har dog intet med Dem at gøre. Vi siger til Dem som velkomsthilsen: De er vores fælles kommissær for EU's eksterne forbindelser, og vi tilbyder Dem et konstruktivt samarbejde, der forhåbentlig vil styrke freden i verden.
Mine damer og herrer, kære kolleger, der er smukke øjeblikke her i Parlamentet. Jeg har netop oplevet et sådant. Bifaldet til den foregående taler viser, at vi er enige. Jeg kan på vegne af Den Socialdemokratiske Gruppe erklære, at når det handler om fred og demokrati, om fredelig sameksistens og om respekten for borgernes grundlæggende rettigheder, som staten skal garantere, hvis den vil gøre sig fortjent til prædikatet "demokrati", så står vi alle - og det er godt her i Europa - på samme side. På trods af de kløfter, der skiller os på andre områder, er der en fælles vilje, og for os socialdemokrater står det helt klart: Borgernes grundlæggende rettigheder, borgernes grundlæggende frihedsrettigheder, navnlig uindskrænket valgret, den suveræne ret til at bestemme, hvem der leder landet, dét er klassisk europæisk demokrati. Når ukrainerne nu begiver sig på vej hen imod denne demokratimodel, ja, så er jeg enig med Dem i, hr. Saryusz-Wolski, at de frem for alt har brug for hjælp fra verdens mest succesrige multinationale demokratimodel. Det er EU, og det bør vi forsvare i fællesskab her i dag!
Det er naturligvis let at stå og diskutere i Europa-Parlamentet. Langt vanskeligere er situation i Kijev, langt vanskeligere er situationen i landet. Og der er to afgørende faktorer, der må definere rollerne for alle, der handler nu, dem fra Ukraine, der handler, dem, der har ansvaret for landet, og dem, vi har sendt derhen, og som opererer i vores navn. Når jeg ser billederne - jeg var ikke på stedet, jeg kommer heller ikke dertil, en delegation af os, der tager derhen, vil helt sikkert få et meget mere intensivt indtryk, end vi vil - så står det klart, at det med den massebevægelse, der er på stedet, hvor statsmagten står på den ene side over for folkets vilje på den anden side, bliver ret vanskeligt at styre tingene. Og mellem en fredelig løsning og et blodbad er der ret kort afstand. Derfor opfordres alle - dem, der har ansvaret i Ukraine, og dem, der minder dem om deres ansvar - til at påtage sig dette ansvar. Det, vi har brug for, er en fredelig løsning, en løsning, der fører til folkets suverænitet, men som bevarer landets enhed. I øvrigt er det ikke kun i ukrainernes interesse, men også i vores helt egen interesse. Et spaltet, et splintret Ukraine, et destabiliseret Ukraine ville også være fatalt for Europa.
Derfor er vi stolte og ser det også som en chance, at det nu er EU, der leder forligsforhandlingerne på stedet. Det viser også, at EU ikke kun definerer en vigtig opgave for sig selv, men at Unionen er ønsket som forhandlingspartner, og at den accepteres som mægler. Jeg er stolt over, at det er vores venner Javier Solana og Aleksandr Kvasnievskij, der har hovedrollerne i forhandlingerne mellem de ukrainske parter. Det er et godt tegn, at det er den højtstående repræsentant for EU's fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, der er dér, og den polske præsident. Netop den polske præsident repræsenterer et land - det har De med rette påpeget - der har gennemgået denne proces med succes, og Javier Solana er tidligere minister i et land, der har befriet sig selv fra diktaturet. Han var også medlem af et parti, der befriede sig selv fra dette diktatur. Der er altså tale om to mænd på stedet, der ud fra egne erfaringer kan yde et vigtigt bidrag til, at det, vi betegner som en europæisk demokratimodel, kan blive overtaget og gennemført af Ukraine. Derfor siger vi socialdemokrater også til ukrainerne: velkommen i den demokratiske folkefamilie!
Geremek (ALDE ),
    Hr. formand, mine damer og herrer, enhver institution har et øjeblik, der går over i historien. Denne dag, hvor så mange af Europa-Parlamentets medlemmer bærer orange, vil gå over i europæisk historie. Parlamentet står over for et vigtigt øjeblik, som vil afgøre Europa-Parlamentets fremtidige rolle i Europa. Jeg vil gerne udtrykke min store glæde over, at Rådet, Kommissionen og Parlamentet har været enige i deres holdninger til et spørgsmål så væsentligt som Ukraine. Medlemmerne af Parlamentet var faktisk de første, der forstod betydningen af farven orange i Europa. I 1981 appellerede kongressen for fagforeninger i Warszawa, som blev afholdt i Gdansk, hjemsted for fagforeningen Solidaritet, til arbejdstagere over hele verden og især i Sovjetunionen. Det gav resultater, og i dag minder farven orange om den solidaritet, som er grundlaget for Europas eksistens.
Der er en forbindelse mellem Nellikerevolutionen i Portugal, Roserevolutionen i Georgien og den orange revolution i Ukraine. Det store spørgsmål er frihed, og Europas fremtid afhænger af konceptet om frihed. Hvad ønsker vi på nuværende tidspunkt? Jeg ønsker, at det polske parlaments stemme bliver hørt, da parlamentet var det første til at byde officielt velkommen til en repræsentant for den ukrainske opposition og til at protestere imod løgnene. Jeg ønsker, at Europa-Parlamentet i dag tydeligt giver udtryk for, at vi ikke vil acceptere løgn og bedrag, og at vi ikke vil anerkende valget. Jeg ønsker endvidere, at Parlamentet giver udtryk for sin forventning om, at sandheden og retsstatsprincippet skal sejre i Ukraine, og at man ikke har ret til at forkaste dette princip ved hjælp af vold. I lyset af dette ønsker jeg, at Europa-Parlamentet viser sin solidaritet over for de mennesker, der venter på gaderne ude i kulden på et resultat, som de kan acceptere. Jeg vil gerne tilføje, at vi forventer, at de igangværende politiske forhandlinger med deltagelse af Europas store institutioner, f.eks. EU, Europarådet og OSCE, vil finde en løsning, der kan genskabe friheden. Endelig vil jeg fremhæve, at Ukraine har en åben indstilling til Europa. Mine damer og herrer, Europa skal også have en åben indstilling til Ukraine. 
Harms (Verts/ALE ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, kære foregående talere, efter at have tilbragt sidste weekend i Kijev vil jeg gerne indlede med at sige et par ord her i diskussionen om vold. Mit indtryk efter mange møder og samtaler i Kijev er, at der ikke udgår nogen trusler om vold fra dem, der har slået deres telte op i Kijevs gader, eller fra dem, der nu har demonstreret i Kijev i 10 dage eller længere. Hvis der er trusler om vold, så kommer de fra den gamle magts side, og det problem skal vi være bevidste om, hvis vi tager dertil.
Krisestyring - hvad vil det sige i denne situation? Krisestyring kan egentlig kun betyde, at vi forsøger at finde ud af, hvilke krav disse orangefarvede revolutionære, der jo er langt mere end et Jusjtjenko-parti, stiller. Det betyder kort og godt, at der skal afholdes en ny anden valgrunde, der skal finde sted i december, og det skal være muligt at foretage en tilstrækkelig valgovervågning. Vi optrådte som europæere ikke ligefrem genialt ved sidste valgovervågning. Vi bliver nødt til at engagere os langt mere end ved sidste valgrunde!
Hr. Saryusz-Wolski sagde noget vigtigt. Han sagde, at Ukraine ligger langt væk. Dermed har De været selvkritisk, og jeg mener også, vi europæere bør være selvkritiske her i dag. Det glæder mig, at vores kolleger fra Polen og andre østlande, der i dag heldigvis allerede hører til EU, har ført en mere fremsynet Ukraine-politik end resten af EU. Jeg er Dem, hr. Geremek, og andre yderst taknemmelig, og jeg er stolt af Deres handlinger.
Mine damer og herrer, der tales så meget om interesser i forbindelse med Ukraine. Gang på gang hører jeg om Putins interesser, om de russiske interesser, om amerikanske interesser, om europæernes interesser og om geostrategiske interesser. Men det, jeg har savnet så meget, siden jeg er kommet hjem fra Kijev, er, at vi langt om længe bliver enige om, at det i Ukraine, med denne massebevægelse, i øjeblikket handler om de ukrainske interesser. Hvis vi ikke har fokus på det i diskussionen og i de diplomatiske bestræbelser, så er der meget stor risiko for, at projektet mislykkes.
Det glæder mig, at vi bruger denne aften, og at vi endelig har fået denne fælles delegation i Europa-Parlamentet i stand. Jeg havde egentlig håbet, det ville ske allerede sidste weekend, men bedre sent end aldrig. Jeg har taget med fra sidste weekend - og jeg tror, vi vil blive bekræftet deri - at det trods alle vores debatter om europæiske værdier, og hvor i verden de skal realiseres, vil gøre os godt at tilbringe et par dage i Kijev, for hvis der i øjeblikket virkelig er et sted i Europa, hvor man kan mærke, at Europa har en fælles sjæl, så er det i Kijev. Jeg håber, at den delegation, vi sender af sted, er det, De ønsker, det, alle kolleger ønsker, og jeg håber, at vi rent faktisk kan realisere det centrale krav, jeg talte om i starten, som kommer fra de mennesker i orange, hvis pres vi jo også har haft brug for.
Wurtz (GUE/NGL ),
   Hr. formand, hr. formand for Rådet, fru kommissær, de begivenheder, der har fundet sted i Kijev i de seneste 10 dage, er en god nyhed for demokratiet.
Hundredtusinde af ukrainske borgere, der har overvundet fatalisme og frygt, erklærer med rolig beslutsomhed deres krav om ændringer. De har gradvist opnået respekt for deres bevægelse i en stor del af parlamentet, hæren, medierne og sandsynligvis også i højesteretten. Denne drejning hænger sammen med den kendsgerning, at Kutjma-styret i løbet af årene har skabt en stadig større opposition, hvor man nu kan genfinde strømninger til de i øvrigt meget forskellige tanker om landets fremtid. Styrets autoritære tendenser var for resten allerede gældende i den periode, hvor premierministeren ikke hed Janukovitj, men Jusjtjenko. På trods af dette har mange af de europæiske ledere og mere generelt Vesten i lang tid opfattet den ukrainske præsident som en allieret, man skulle tage hensyn til. Præsident Bush havde tilsyneladende stadig sidste år tillid til den siddende magt til sammen med den at forsvare demokratiet i Mellemøsten, for han bifaldt hr. Kutjmas beslutning om at sende tropper til Irak. Alle disse aspekter bør føre til, at vi sætter omfanget af de demokratiske trosbekendelser i relief, ligesom vi bør undgå ethvert forenklet og nyreligiøst syn på de politiske realiteter i dagens Ukraine.
Den store udfordring på nuværende tidspunkt er for mig at se at sørge for, at det, som er en god nyhed for demokratiet, ikke reelt forvandles til en tragedie for den ukrainske befolkning ved at fremprovokere om ikke en opdeling af landet så en genoplivelse af de nationalistiske tendenser og genopstandelse af etniske kløfter, som fører os tilbage til tiden med det russiske imperium eller Det Østrig-ungarske Rige. Jeg mener, at det i den forbindelse er temmelig gammeldags om ikke uansvarligt at fremlægge krisen i Ukraine som en styrkeprøve mellem Vesten og Rusland og som en europæisk variant af kampen mellem det gode og det onde.
Med Ukraines historie kan et sådant synspunkt kun skærpe skellet mellem de to største partier i landet. Det er på ingen måde i det ukrainske folks interesse, i særdeleshed ikke for befolkningen i den vestlige del, som er meget afhængig af resten af landet, da grænsehandelen er gået tilbage på grund af nabolandenes indtræden i EU. Det er heller ikke i EU's interesse. Jo mere vi ved vores mægling prøver at fremme den økonomiske vækst i Ukraine, jo mere har vi at tabe på grund af den ustabile situation i landet og mere generelt i hele regionen, som er så økonomisk og politisk skrøbelig. Lad os overlade den europæiske imperialistiske tankegang til hr. Wolfowitz, som erklærede, at målet for et samlet og frit Europa ikke kan opnås, så længe Ukraine ikke er fuldgyldigt medlem af Europa og NATO. Det bedste, vi efter vores mening kan gøre, er at tage afstand fra den slags afpresning.
Når et nyt valg har fundet sted i Ukraine - det er under alle omstændigheder det, vi ønsker - når der på et tidspunkt i åbenhed er blevet udnævnt en lovlig repræsentant for landet som helhed, er tiden inde til sammen med myndighederne og samfundet at indlede en upartisk politisk dialog, som ikke sætter de nye relationer med EU i modsætning til landets særlige relation til Rusland, men som tværtimod bestræber sig på at skabe en synsvinkel, hvor befolkningen i Ukraine i hele dens mangfoldighed kan genkende sig selv. Det er endnu en meget stor udfordring for vores kompetencer til at gennemføre en værdig fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Adwent (IND/DEM ),
   Hr. formand, hele verdens opmærksomhed er vendt mod Ukraine. De grupper, der i Kijev har udtrykt deres ønsker om normale tilstande og retfærdighed og samtidig har bevaret roen og værdigheden, fortjener med rette vores beundring. Vi håber alle, at ukrainerne i modsætning til tidligere får lov til selv at bestemme deres fremtid. Hvis entusiasme er ønskeligt, så er forblindelse det bestemt ikke. Der er tendens til at fremstille situationen i Ukraine meget enkel. En side fremstilles som helt sort, og den anden som helt hvid. Når man ønsker at forelæse om demokrati og tale om normer, skal man sørge for, at demokratiet gælder for alle.
Den ene side anklages med rette for ikke at respektere de grundlæggende regler i forbindelse med afholdelsen af frie valg, men jeg står her med nogle sider fra internettet fra en ukrainsk avis, som for nogle dage siden offentliggjorde et valgdokument, som blev omdelt i den vestlige del af Ukraine af nogle af Jusjtjenkos tilhængere. Under overskriften "Ukraine for ukrainere" kan man læse, at valget af Viktor Jusjtjenko vil sikre indførelsen af et nationalt diktatur. … Lad os fordrive moskovitter, polakker og jøder fra vores land. … Vi vil udøve stor magt over de moskovitter, jøder og polakker, som ikke følger vores vilje osv. Europa-Parlamentet kan ikke se bort fra disse hadefulde opfordringer, ellers gør vi os selv til grin. Hvis vi prædiker moral over for hinanden, skal det også gælde for andre. Lyt til os, for jeg er ikke et øjeblik i tvivl om, at det store flertal af ukrainere ikke tænker på denne måde, men historien har også lært os, at minoriteter, især hvis de er meget aggressive, kan tage magten og således fratage hele befolkninger resultaterne af deres oprør. Den britiske del af Helsinki-komitéen rapporterer også om utallige racistiske udtalelser fra Jusjtjenkos tilhængere.
Jeg ønsker derfor af hele mit hjerte, at mine ukrainske brødre, som jeg holder meget af, vælger en præsident efter deres eget ønske, men jeg håber, at denne præsident ikke falder i fælden med diskrimination af nationale og religiøse mindretal. Ingen fremmede stater skal længere blande sig i Ukraines indre anliggender. Jeg tilhører Gruppen for Selvstændighed og Demokrati. Leve et selvstændigt og demokratisk Ukraine!

Kamiński (UEN ),
    Mine damer og herrer, farven orange, som så mange af os bærer i dag i Parlamentet, er frihedens farve. I samme ånd mener jeg, at de begivenheder, som jeg var vidne til under mit 10-dages besøg i Ukraine, giver mig ret til at sige, at hovedstaden i Europa i øjeblikket ikke er Bruxelles eller Strasbourg, men Kijev, da det er i Kijev, at millioner af vores ukrainske brødre kæmper for de mest grundlæggende europæiske værdier.
Jeg er stolt og bevæget i dag over at se så mange medlemmer af Parlamentet, på både højre- og venstrefløjen, der er enige om at forsvare de grundlæggende europæiske værdier som frihed og demokrati. Jeg vil gerne tilføje, at det forhold, at farven orange kan ses i dag på både højre- og venstrefløjen, ikke betyder, at vi kun støtter én kandidat, eller at vi blander os i Ukraines indre anliggender. Vi ønsker ikke at blande os i den igangværende valgproces i Ukraine. Men vi ønsker at understrege kraftigt, at vi - hvis vi skal være stolte af EU og Europa-Parlamentet - under ingen omstændigheder kan acceptere valgsvindel eller tvang, vold og løgne som midler til at fratage de ukrainske borgere deres frihed og ret til at vælge deres egen præsident.
Det glæder mig meget, at dagens redegørelser fra Rådet og Kommissionen samt Parlamentets beslutningsforslag - selv om det er et kompromis - er et tydeligt bevis på, at Europa trods de politiske forskelle sender et klart signal om, at Europas mål er frihed og demokrati i Ukraine. Jeg vil også gerne tilføje, at de bemærkninger, der er gentaget i Parlamentet flere gange, om at præsident Jusjtjenkos tilhængere omfatter chauvinister eller nationalister, er usande, og at der er tale om foragtelige provokationer, og det er en skam, at medlemmer af Parlamentet er villige til at deltage i en sådan provokation. Jeg tilbragte 10 dage i Kijevs gader blandt mennesker, der kæmper for frihed, og ikke én eneste gang hørte jeg en person komme med fornærmelser imod russere, polakker eller jøder. Jeg vil gerne bede de medlemmer af Parlamentet, der er bekymret for antisemitisme i Ukraine, om at være opmærksomme på antisemitismen i Polen, hvor den er langt mere udbredt.
Jeg vil endvidere tilføje, at afstemningen i morgen vil give os lejlighed til at sende et meget klart signal til vores ukrainske brødre og søstre om, at Europa byder dem velkommen. Lad os håbe, at det ikke vil vare længe, før vi mødes igen i et forenet Europa. 
Czarnecki, Ryszard (NI ).
   -  Hr. formand, mine damer og herrer, i lyset af Ukraines kamp for grundlęggende europęiske standarder, skal det i dag understreges, at vi alle er ukrainere. Vi skal vise vores solidaritet over for de personer, der står ude i kulden og kęmper for demokrati. Vi skal vise vores solidaritet i dag og i dagene fremover, når Ukraine ikke lęngere er så meget i medierne. Demokrati er noget, vi tager for givet, selv om mange af de nationer, der er repręsenteret her, kun har oplevet det kortvarigt. Derfor ønsker vi at vise vores forståelse og solidaritet, og jeg nævner dette som repræsentant for et land, hvor konceptet om solidaritet har en særlig betydning. Lech Wałęsas rejse til Ukraine på en solidaritetsmission er bevis på det.
Kan man på nogen måde i dag gøre noget ved det, der er sket, nemlig den omtalte valgsvindel? Ja, det kan man. Det blev bevist i Serbien for fire år siden og i Georgien for et år siden, da de personer, som tilsyneladende tabte valget, i sidste ende sejrede og kom til magten. I dag står vi skulder ved skulder med EU's nærmeste nabo. Vi skal dog også indrømme vores egne fejltagelser, da EU også bærer noget af skylden for det, der er sket, idet EU ikke sendte et klart signal til Ukraine i år om, at vi forventede og havde tillid til, at Ukraine ville overholde de fastsatte standarder. Europa undlod inden første valgrunde at nævne over for præsident Kutjma, at vi ville følge hans handlinger nøje. Efter uregelmæssighederne i første runde bankede EU godt nok i bordet, men undlod at protestere.
Vi må ikke glemme, at en række nationer er meget opmærksomme på EU's forhold til Ukraine, og at disse nationer i fremtiden vil give os og sig selv et svar på spørgsmålet om, hvorvidt de ønsker demokrati og borgerlige frihedsrettigheder. Endelig vil jeg gerne henvise til et polsk ordsprog, der handler om, at man skal opføre sig så godt som muligt, hvis man ikke ved, hvordan man skal opføre sig, og sende det videre til Kommissionens og Rådets repræsentanter, der har oplevet store problemer i år med vedtagelsen af en holdning vedrørende Ukraine. Hr. formand, jeg vil gerne sige, at jeg er stolt af at være medlem af Europa-Parlamentet, som med sin holdning til Ukraine genopretter Europas ære i dag. 
Brok (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg vil gerne sige tak til rådsformandskabet og især kommissæren for de klare ord, der er blevet udtalt her, og med hvilke der blev givet udtryk for, at valgsvindel ikke kan føre til anerkendelse af valg, og at valget derfor ikke kan erklæres for gyldigt. Siden 1990 har vi i Europa haft en udvikling, hvor Europas befolkninger har haft ret til selvbestemmelse over deres egen skæbne. Og der må ikke igen sættes spørgsmålstegn ved denne ret på grund af påvirkninger udefra eller intern manipulation. Det er dét, det handler om. Det handler ikke om den ene eller den anden kandidat. Det handler om, at Europa-Parlamentet stiller sig på demokratiets side og vil give befolkningen mulighed for at udtrykke det, den ønsker at udtrykke. Det skal vi efter min mening arbejde omhyggeligt for.
Samtidig skal Ukraine have at vide, at en præsident, der legitimerer sig selv med valgsvindel, ingen international troværdighed har. Dette betyder også, at vi må gøre os nogle tanker om naboskabsprogrammet. Fru kommissær, jeg vil gerne takke Dem for, at De udsætter handlingsprogrammet. Vi kommer med udgangspunkt i udviklingen i Ukraine til at drøfte, hvad der skal ske med hensyn til landet. Samtidig vil jeg gerne opmuntre Dem til at være modigere end Deres forgængere. Jeg tror ikke, at budskabet til Ukraine om, at vi tager landet alvorligt og betragter det som en vigtig partner, har været tilstrækkeligt i de forgangne to, tre år. Jeg tror, at der er flere her i Bruxelles og i de nationale hovedstæder, der ikke har indtaget en klar holdning, ellers ville vi slet ikke være i denne situation. Det bør vi gøre bedre nu, hvis vi får en chance mere!
Et Europæisk Økonomisk Samarbejdsområde og meget andet kan, hvis vi har fantasi til det, medtages med henblik på at åbne for nye perspektiver. Når delegationen tager til Ukraine, skal det stå klart, at vores mål i den forbindelse er landets enhed, ingen magtanvendelse og fortsættelse af dialogen mellem de forskellige parter, og at vi skal sørge for, at den anden valgrunde bliver gentaget efter en ændring af valgloven, men kun den anden valgrunde. Alt andet er allerede ny manipulation for ikke at give oppositionslederen mulighed for at vinde valget. Det betyder imidlertid også, at begge parter skal vise vilje til at samarbejde med Rusland og med os på lige fod, og at dette ikke kan ske på basis af hævnfølelser, men derimod skal være præget af respekt for begge sider for at yde et bidrag til den ukrainske befolknings forsoning.
Wiersma (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne benytte lejligheden til at hilse på hr. Tarasjuk, som på et tidspunkt delte formandsposten for den interparlamentariske delegation med mig, og som jeg kender som forkæmper for reformer i Ukraine. Årsagen til den politiske krise i Ukraine er krænkelsen af demokratiet. Valget levede ikke op til de demokratiske standarder. Der var ingen afbalanceret valgkamp, vælgerne blev truet, og der blev svindlet på forskellige måder. Det er uacceptabelt. Som følge heraf forkaster vi resultatet af præsidentvalgets anden runde. Det centrale spørgsmål er den ukrainske befolknings ret til at bestemme selv i en åben og gennemsigtig demokratisk proces. Vi støtter alle i Ukraine, som forsvarer deres demokratiske rettigheder. Vi må først og fremmest finde en udvej, en politisk og fredelig løsning på de problemer, der er opstået. EU må tage alle diplomatiske midler i brug for at bidrage til, at det sker.
Der er imidlertid en endnu større udfordring, for denne politiske krise er ikke den eneste. Resultatet af valget vil få stor betydning for EU's forbindelser med Ukraine, enten i positiv eller i negativ retning. Den eneste tilfredsstillende løsning på krisen er, at der øves retfærdighed mod de demokratiske principper og den ukrainske befolknings vilje. Valgresultatet blev også forkastet af det ukrainske parlament. Løsningen er, at anden runde af valget går om med stor deltagelse af internationale observatører, som kan sikre, at denne tredje runde finder sted under nogle omstændigheder, der adskiller sig radikalt fra dem, hvorunder første og anden runde fandt sted, i en situation, hvor de demokratiske standarder naturligvis respekteres under det internationale samfunds nøje observation. Vi opfordrer alle til at samarbejde om dette.
Der hersker ingen tvivl om den ukrainske befolknings håb om demokrati, og vi støtter det fuldt ud. Befolkningens engagement ses tydeligt af demonstrationernes omfang. Jeg værdsætter og beundrer de demonstranter i Ukraines byer, som taler for, at der igen kommer demokratiske tilstande. Situationen i landet er imidlertid spændt, og vi vil opfordre både oppositionen og myndighederne til at holde fast ved de ikke-voldelige aktioner og forhindre, at situationen eskalerer. Hvis myndighederne besluttede at anvende vold mod de fredelige demonstranter, ville det efter vores opfattelse straks få konsekvenser for forbindelserne med EU. Tilsvarende ville opdelingen af landet, som nogen synes at stræbe efter, fremkalde en ny, langt alvorligere krise, og den ville på ingen måde bidrage til en tilfredsstillende løsning. Desuden giver dette ønske et misvisende billede af den aktuelle situation.
Det centrale problem er den manglende opfyldelse af de demokratiske standarder, og ikke at støtten til kandidaterne er opdelt geografisk. Det drejer sig heller ikke om Ukraines valg mellem EU og Rusland. På grund af Ukraines beliggenhed, økonomi og historie vil det altid være nødvendigt for landet at opretholde tætte forbindelser med begge. Selv om debatten i dag ikke drejer sig om vores forhold til Rusland, Rusland en vigtig faktor for spørgsmålet, og det har desværre en lidt anden holdning til det. I sidste uge gav hr. Balkenende, som er Nederlandenes premierminister og rådsformand, på vegne af formandskabet meget klart udtryk for modsætningerne mellem Europa og Rusland, og det lykønsker vi ham med. Det er imidlertid af største vigtighed, at Rusland bliver involveret i, hvordan krisen løses, og at Kreml støtter afholdelsen af en ny anden runde af valget.
Europa drager stor fordel af stabile regeringer i alle dets nabolande. På grund af Ukraines størrelse og beliggenhed er det en vigtig partner. EU må give mulighed for hurtigere styrkelse af det politiske og økonomiske samarbejde. Det er overflødigt at sige, at EU og Ukraine kun kan samarbejde mere konkret, hvis der bliver fundet en tilfredsstillende og demokratisk løsning på den aktuelle krise. Efter min mening burde denne debat give et bedre svar på Ukraines europæiske forhåbninger, end det har været tilfældet hidtil. Jeg mener, at ikke så meget Parlamentet, men i hvert fald Kommissionen og Rådet har undveget at svare på det spørgsmål i de sidste par år, og ligesom hr. Brok er jeg ikke så imponeret over EU's engagement i Ukraine i de seneste år. Men nu har vi en anden Kommission, og det åbner op for nye muligheder. I dag er vi enige om reaktionen på krisen. Jeg har tiltro til, at vi, når der forhåbentlig er fundet en positiv løsning på krisen, kan begynde at skride til handling sammen med Ukraine og med en bedre politik end den, der har været ført hidtil.
Malmström (ALDE ).
   - Hr. formand, vi, som har det privilegium at leve i stabile demokratier, glemmer sommetider, at menneskerettigheder, demokrati og hemmelige valg ikke er givet for alle. Mange af parlamentsmedlemmerne har personligt erfaring med, hvad det betyder at leve under autoritære regimer, og hvordan det er at skulle kæmpe for de demokratiske rettigheder. Mange af disse lande er nu medlem af EU. Det er et eksempel på, hvordan det kan gå, når folk får lov til at vælge deres egen vej.
Den demokratiske folkefest, som vi nu ser i Ukraines gader og torve, hvor hundredtusindvis af mennesker trodser sne og kulde og i godt humør på velorganiseret og fredelig vis demonstrerer for deres rettigheder, har imponeret hele verden. Vores støtte til demokratitilhængerne er stor, og det bevises, som så mange har sagt, af det faktum, at vi alle bærer orange tørklæder.
Vi forkaster ligesom den ukrainske befolkning dette valg, som er omgærdet af så meget svindel, chikaneri af journalister, stemmekøb, løgn og andet, som virkelig ikke hører med til frie valg. Vi støtter kravet om en anden valgrunde under helt andre omstændigheder. Det var glædeligt at høre fra kommissærens side, at Europa påtænker at være til stede i passende stort omfang ved en evt. anden valgrunde, og vi må håbe, at det engagement fortsætter på samme måde og med samme kraft efter valget, uanset hvordan det må falde ud.
Jeg vil gerne henvende mig til repræsentanterne fra det ukrainske parlament, hvis de stadig er her, og sige til dem, at budskabet om, at den ukrainske befolkning, nøjagtig som alle andre, har ret til frihed og demokrati og til at forme sin egen frihed, har Europa-Parlamentets støtte, fra højre til venstre. Vi støtter jer i jeres kamp. Held og lykke!
Flautre (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg har også lyst til at give udtryk for min begejstring over det, der i de seneste 10 dage er sket i Kijev og næsten overalt i Ukraine med denne massive og ekstremt beslutsomme og fuldstændig fredelige demonstration som en opfordring til fuldstændig gennemsigtighed i forbindelse med valgets resultat og stemmeafgivelserne, som blev forfalsket og manipuleret af den siddende magt. Jeg tror, at den dynamiske kraft, der udfolder sig i selve Ukraine, hvor hele dele af det ukrainske samfund er under ændring med journalister, intellektuelle, civilsamfundet, myndighederne og institutionerne, der kræver deres ret til ytringsfrihed, skal fremhæves.
I den forbindelse mener jeg, at det er nødvendigt at understrege, at effektiviteten og sammenhængen i EU's handlinger i denne situation er blevet forøget og sandsynligvis styrket ved det civile samfunds demonstration. Og det er korrekt, at man tager sig i at drømme om, at EU i de øvrige nabolande, hvor de autoritære myndigheder lader hånt om det civile samfunds ønsker, kan udvise den samme sammenhæng og den samme effektivitet. Det er for øvrigt det, EU gør på basis af fælles værdier og engagement med de pågældende lande. Det er vigtigt at understrege, ligesom det er vigtigt at understrege, i hvilken udstrækning dette synspunkt er forskelligt fra Ruslands holdning, og i hvor høj grad det står i modsætning til den tendens, der er ved at udvikle sig i dette land, hvor bagvaskelse foregår i alle de statsmonopoliserede medier. Vi bør med rette være mere bekymrede for demokratiet i Rusland end for det kommende demokrati i Ukraine.
Markov (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, jeg har ikke noget orangefarvet tørklæde på, men føler mig ikke mindre forbundet med Ukraine af dén grund end De. Jeg har tilbragt seks år af mit liv dér uafbrudt, i Kijev.
Vi må have det korrekte valgresultat på bordet, dét er vi enige om. Men uanset hvordan valgresultatet falder ud, så viser det frem for alt én ting: Ukraine er dybt spaltet - territorialt, politisk og etnisk. Den internationale indblanding, der begyndte længe før dette valg, har også i høj grad bidraget til denne spaltning, til stor skade for den ukrainske befolkning. Hr. Putin har reklameret massivt for sin yndlingskandidat og hurtigt lykønsket ham med succesen. I hans land har den russiske præsident netop afskaffet befolkningens valg af ledere af de russiske regioner, hvoraf flere ikke er mindre end hele Ukraine. Præsident Bush er bekymret og kritiserer valgproceduren. Den stærke tvivl om rigtigheden af resultaterne af de første valg og de talrige klager ved det andet valg lader han til at have glemt. Utallige rådgivere har støttet den ukrainske opposition logistisk. I månedsvis var valget blevet løftet op til at være en afgørelse om, hvilken retning man skulle gå: med Rusland eller med Europa. Som om Rusland ikke også selv i betydelig grad er en del af dette Europa!
Ukraine kan imidlertid slet ikke kaste sig i armene på en enkelt allieret. Hvis landet vil løse sine alvorlige økonomiske og sociale problemer, skal det være magtpåliggende for landet at få et godt forhold til alle dets naboer - nye som gamle. Man skal give landet lov til at udvikle et sådant forhold, uanset hvilken præsident det har, uden hule løfter, løftede pegefingre og utilsløret pres. Ukrainerne skal træffe deres egne afgørelser demokratisk og uafhængigt, og det kommer de til.
Belder (IND/DEM ).
   - Hr. formand, at Kijev er mere europæisk end Ankara ses tydeligt af det, der er sket i løbet af de sidste 10 dage i Ukraine, et land, hvor befolkningen modigt forsvarer den store betydning af deres stemmesedler, og også et land, som har givet alle europæiske institutioner en lærestreg om den sande betydning af et europæisk værdifællesskab. Side om side med USA bør EU forsøge på kort sigt at kortlægge den skandaløse valgsvindel, som organiserede i Ukraine. Al respekt for det nederlandske formandskab, for øvrigt, for dets hidtidige indsats og også for den holdning, som vores nye kommissær har indtaget.
I det lange løb må Unionen også drage nogle konklusioner af den aktuelle dramatiske situation i Kijev. Hvorfor skulle vi ikke give Ukraine udsigt til medlemskab, når vi gør det over for Tyrkiet, som - rent ud sagt - ikke er et europæisk land? Det er efter min opfattelse en uforsvarlig og i hvert fald skadelig indstilling.
Dommedagsprofetierne om Ukraines sammenbrud eller endog en borgerkrig i landet er brygget sammen af de nuværende tabere af afstemningen både i og uden for Ukraine. Ville præsident Putin virkelig sætte Ruslands forhold til USA og EU over styr for en ukrainsk præsident, der ikke har nogen troværdighed hverken i eller uden for Ukraine? Det forekommer for irrationelt til at være sandt. For nøjagtigt en uge siden sagde en ukrainsk forfatter: "Nu mere end nogensinde har vi brug for moralsk og politisk støtte fra verdens demokratier, for hvis vi spiller det demokratiske Ukraine væk i dag, kan De glemme alt om Deres selvglade og konfliktløse Europa den dag i morgen". Som tætte naboer må vi være helt på det rene med det.
Krasts (UEN ).
   - Begivenhederne efter parlamentsvalget i Ukraine er en overbevisende demonstration over for den demokratiske verden af, at den ukrainske befolkning afviser den retning, som mange stater i det tidligere Sovjetunionen har taget i relation til autoritære eller semiautoritære regimer. Den ukrainske befolkning afviser den belarussiske model, der er en skamplet for Europa, og også den form for demokrati, der eksisterer under Ruslands præsident.
Uanset resultatet af krisen i forbindelse med valget vil Ukraine aldrig blive det samme land igen. Kravet fra et bredt udsnit af befolkningen om opnåelse af rettigheder har mobiliseret samfundet til at handle, ikke blot af respekt for de stjålne valgresultater, men også for at bekæmpe korruption og oligarkisk kapitalisme, og det har skabt en klar forståelse af valget af en demokratisk fremtid for Ukraine.
Efter en invitation fra det ukrainske parlament fik jeg mulighed for at følge det ukrainske præsidentvalg personligt. Jeg er helt enig i den konklusion, som de internationale observatører er nået frem til med hensyn til valget, om, at der er tale om valgsvindel. Den regerende politisk-økonomiske elite forhindrer den ukrainske befolkning i at vælge deres præsident ved et demokratisk valg. De forkerte oplysninger om kandidaten fra oppositionen, som strømmede ud fra de regeringskontrollerede massemedier, passede fuldstændigt med de vurderinger, som blev udsendt af de massemedier, der kontrolleres af den russiske præsident. I den østlige del af Ukraine var det netop de russiske myndigheder, der spillede en afgørende rolle i at vende befolkningen dér imod oppositionen.
Rusland har investeret betydelige ressourcer i kampagnen for den ukrainske regerings kandidat. Det omfatter den direkte indgriben af den russiske præsident. Og det viser tydeligt Ruslands frygt for en trussel imod den russiske politik i regionen. Demokratiets sejr i Ukraine vil være en trussel imod den russisk-styrede stabilitet i Belarus og nedtoningen af begivenhederne i Moldova. Demokratiets sejr vil endvidere mobilisere demokratiske kræfter i Rusland.
Det ukrainske samfund har forsvaret sin beslutning. Nu er det den demokratiske verdens tur - og først og fremmest EU's. EU skal gøre det helt klart, at de lande, som ikke følger de demokratiske principper og ikke opfylder lovkravene, ikke kan være medlemmer af EU. De samme restriktioner, der gælder for Belarus, skal gælde for alle lande.
Ukraine er et europæisk land, og befolkningen i Ukraine har vist, at et absolut flertal har valgt demokratiet og retsstatsprincippet. Det er de koncepter, der forener medlemsstaterne i EU.
Ukraine har fået hele verdens opmærksomhed. Landet skal nu have EU's opmærksomhed. Ukraine skal have mulighed for at tiltræde EU. EU's vilje til at åbne op for en sådan mulighed vil have en meget stor stabiliserende betydning for demokratiseringsprocessen i Ukraine.
Battilocchio (NI ).
   - Hr. formand, jeg taler på vegne af Italiens Socialistparti. Den fredelige orange revolution, der finder sted i Kijev, har mange ting til fælles med den "Rosenrevolution", som for netop et år siden bragte præsident Saakashvili til magten i Georgien, hvorefter han blev demokratisk valgt med et stort flertal i januar 2004. Saakashvili, som jeg havde lejlighed til at møde i Tiblisi for et par dage siden, fører Georgien mod fornyelse, vækst og udvikling i en pluralistisk og sund demokratisk kontekst.
Også dengang i november 2003 var folkets dom blevet krænket af den tidligere præsident Eduard Sjevardnadses svindel. Senere blev han fjernet ved hjælp af et masseoprør, der i øvrigt fandt sted uden blodsudgydelser. I dag gentager historien sig, og sådan som alle internationale - også europæiske - observatører har bekræftet, er det tydeligt, at det ukrainske folks dom bliver fordrejet og forvansket af nogle klare og eklatante uregelmæssigheder.
I dag har det ukrainske parlament Radaen vedtaget en mistillidsdagsorden mod præsident Janukovitj. Dette dokument, som i sig selv ikke er juridisk bindende, har en stor og indre symbolsk og politisk værdi og bekræfter succesen af det folkelige pres, der har været i de seneste dage. Lad os sørge for, at Europa ikke er stum og døv i den forbindelse. Europa skal give sin holdning til kende i dette geografiske område, som er så tæt på vores grænser, så man undgår, at spændingerne udarter sig til borgerkrig eller en optrapning af volden, og så man endelig lytter til de mange unge borgere, der modigt og stolt vifter med et orange flag eller det georgiske flag, og som kræver og håber på en fremtid med fred, retfærdighed, lovlighed, demokrati og frihed, nemlig et nyt og andet kapitel i historien. Jeg håber, at Europa-Parlamentet højlydt vil give udtryk for sin solidaritet med demonstranterne i Kijev. I dag er vi alle ukrainere. 
Tannock (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Parlamentet kan være stolt over, at dets medlemmer sidste uge var blandt de første udlændinge, der talte til de forsamlede masser på Uafhængighedspladsen i Kijev. Jeg var personligt dybt rørt over den tro, de unge ukrainere på pladsen havde på en fri, demokratisk og europæisk orienteret fremtid for Ukraine, og deres tro på, at retfærdigheden til sidst vil sejre gennem folkets kraft.
Der hersker ingen tvivl om, at de blev snydt for deres valgresultat og den præsident, de ønskede, men vi i den vestlige verden kan ikke forholde os neutralt over for et stort europæisk land, der kæmper mellem en fremtid som potentiel EU- og NATO-medlemsstat - og som en demokratisk stat - og en magtfuld klike af korrupte, postsovjetiske, antidemokratiske, autoritære personer, der er rede til at stjæle valget og svindle om nødvendigt under Moskvas bevågenhed.
Jeg glæder mig over, at der i dag er blevet vedtaget et mistillidsvotum i Ukraines parlament, der har gjort sig bemærket som det eneste organ, der generelt afspejler holdningerne i befolkningen. Jeg opfordrer premierminister Janukovitj og hans regering, som ulovligt brugte statslige midler til at fremme deres kampagne, om straks at træde tilbage, og hr. Janukovitj til at stille op til valget som privatperson for at sikre et frit, retfærdigt og gennemskueligt valg på lige vilkår.
De forslag, der for nylig er fremkommet fra østlige partipampere om at dele Ukraine midt over, er ekstremt kyniske i et land, som i 1991 med overvældende flertal stemte for en samlet stat. Dette forslag har til formål at skabe immunitet over for strafferetlig forfølgelse for valgsvindel og andre former for bedrageri samt sikre, at de donetske oligarker, som har samlet sig de solide formuer, der finansierede hr. Janukovitjs kampagne, ikke bliver udfordret eller kontrolleret, og at de ikke udsættes for konfiskering af nogle af de lyssky privatiseringer, der har fundet sted i Ukraine de sidste par år.
Vi ønsker ikke et nyt 30 gange større Transnistrien i Østeuropa. Lad os håbe på et samlet, demokratisk og frit Ukraine i nærmeste fremtid. 
Ilves (PSE ).
   - Hr. formand, i et interview i russisk fjernsyn i fredags anklagede Sergej Jastrzjembskij, Vladimir Putins ansvarlige for forbindelserne med EU, Europa-Parlamentets nye medlemmer og deres medlemsstater for indgriben i Ukraines indre anliggender, idet han tilføjede, at Solidaritet for 20 år siden havde været en vestlig opfindelse, og at Polen nu gjorde det samme i Kijev.
Hvis vi ser bort fra gentagelsen af de sovjetiske fraser om Solidaritet, har han en interessant pointe, som jeg gerne vil gentage har i dag. De nye medlemsstater føler akut både de negative og de positive sider af begivenhederne i Ukraine i dag. Ligesom EU's oprindelige medlemsstater genkalder sig de hændelser, der førte til Unionens oprettelse, vil vi også huske, hvad der blev gjort imod os, og hvorfor vi i årtier ikke kunne komme med i Unionen.
Hr. Putins telefoniske lykønskning til hr. Janukovitj allerede inden offentliggørelsen af de foreløbige resultater leder tankerne hen på valgsvindelen i de tre baltiske lande i 1940, hvor resultatet af det manipulerede lettiske valg ved en fejl blev offentliggjort dagen inden, det blev afholdt. Vi husker kun alt for godt de forfalskede valg efter krigen i Polen, Ungarn og Tjekkoslovakiet. Vi har set det her før, og vi ved, hvad det fører til. Men vi har også set den anden side, hvor titusinder og hundredtusinder mennesker samles fredeligt for at tilkendegive deres solidaritet med demokratiet.
Vi så det med Solidaritet i Gdansk og Warszawa og med Charter 77 i Prag, vi så det i Berlins gader, og vi så det i de baltiske landes syngende revolution. Vi ser med andre ord, hvad der foregår, vi har set det før. De 75 millioner mennesker, der blev EU-borgere i marts i år, oplever et deja-vu. Vores forståelse af disse begivenheder, vores empiriske kendskab, må ikke forklejnes af personer med manglende kendskab til eller forståelse for betydningen heraf.
Hr. Jastrzjembskij og desværre givet også nogen i Vesten søger at udlægge de nye medlemmers direkte erfaringsgrundlag og kendskab som noget, der står i vejen for forbindelserne med Rusland eller truer forestillingerne om, hvad der foregår i Ukraine.
Vi husker, at der var nogle i Vesten, der sagde, at vi skulle være forsigtige med Solidaritet, fordi det kunne gøre Brezjnev vred. Vi husker de politikere, der sagde, at de baltiske lande ikke skulle stile mod uafhængighed for ikke at true Mikhail Gorbatjov.
Jeg vil ikke her vælge side i en politisk konkurrence mellem kandidater og partier i Ukraine, men jeg vil tage stilling imod manipulering af valg.
Vi kan ikke sige nej til ukrainerne, fordi vi er bange for at gå glip af investeringer eller markeder i Rusland. Demokrater forsøger altid at finde Aristoteles' gyldne middelvej, selv inden for politik, men der findens ingen middelvej mellem sandhed og løgn, mellem demokratiet og dets alt for mange modstandere.
Staniszewska (ALDE ).
   - Jeg vil gerne takke både Kommissionen og det nederlandske formandskab for deres afgørende indsats i løbet af den seneste uge.
Jeg vil være ærlig og indrømme, at jeg ikke havde forventet dette. Efter at have været vidne til, at EU med det samme traf foranstaltninger og sendte Javier Solana, Aleksandr Kvasnievskij og præsident Adamkus til Ukraine tre dage efter den observerede valgsvindel, følte jeg for første gang, at tiltrædelsen af EU har været værdifuld, og at vi nu er del af en gruppe, der kan hjælpe en forsvarsløs nation, der kæmper for at opnå uafhængighed og frihed.
Jeg vil gerne give udtryk for min dybfølte taknemmelighed i denne sammenhæng. Indtil nu har man kun kunnet forvente en så hurtig reaktion fra USA, eller det var i det mindste tilfældet med Polen. Det glæder mig meget, at EU denne gang var i stand til at handle hurtigere og mere effektivt. EU optræder nu som mægler i konflikten i Ukraine. Som observatør ved præsidentvalget i Ukraine vil jeg gerne dele en observation med Parlamentet. Menneskemængden på Uafhængighedspladsen sidste lørdag talte 1 million. Antallet omfattede mange polakker, da den polske befolkning husker den eksplosive opståen af Solidaritetsbevægelsen i 1980 og erkender, at historien i øjeblikket gentages i Ukraine.
Der er mange mennesker fra Georgien og mange georgiske flag på Uafhængighedspladsen, for de georgiske borgere er klar over, at de begivenheder, der for nylig fandt sted i Georgien, er de samme som dem, der nu opleves i Ukraine. Der er dog også mange andre unge mennesker, der er rejst til Uafhængighedspladsen, f.eks. russiske og belarussiske studerende. Sidstnævnte ønsker - om end kortvarigt - at opleve den frihed, der blev nægtet dem i deres egne fædrelande.
Jeg er overbevist om, at EU's støtte til det voksende demokrati og civile samfund i Ukraine vil sikre, at de demokratiske principper følges i hele den østlige del og i hele området øst for Ukraine og øst for EU. Det handler ikke om opdeling af indflydelsessfærer, men om demokratiske principper, som vi trods alt alle ønsker skal følges i samme omfang i hele det geografiske Europa.
I lyset af, at jeg i morgen skal rejse til Kijev som del af en EU-delegation, vil jeg opfordre Parlamentet til at vedtage det ændringsforslag, som er stillet af undertegnede og hr. Geremek, og som jeg nu vil gengive. I henhold til ændringsforslaget opfordres den ukrainske regering til at undlade at lægge pres på medierne og især de offentlige medier for at sikre, at den ukrainske befolkning modtager objektive og upartiske oplysninger om kandidaterne og situationen i Ukraine. 
Pavilionis (UEN ).
   - Hr. formand, som litauisk statsborger og repræsentant for Litauen, hvis præsident er i Kijev i dag sammen med den polske præsident, hr. Kvasnievskij, og hr. Solana, vil jeg gerne henlede Deres opmærksomhed på det forhold, at begivenhederne i Ukraine og den vellykkede fredelige revolution vil have stor betydning, ikke blot for Ukraine som nation, ikke blot for den videre udvikling af EU, men også for Ukraines nærmeste nabo - Belarus. Det er derfor på nuværende tidspunkt meget vigtigt for alle at vise deres solidaritet. Vores støtte til demokratiet i dag i Ukraine sender også et signal til den diktatoriske regeringsleder i Belarus. Jeg er sikker på, at den opmærksomhed og det håb, hvormed Belarus følger udviklingen af begivenhederne i Ukraine, svarer til den opmærksomhed og frygt, hvormed hr. Lukasjenko følger udviklingen. Lad os derfor også lade Ukraines succes i dag være første skridt i retning af succes, hvad angår demokrati i Belarus i morgen. Mange tak for Deres opmærksomhed.
Buzek (PPE-DE ).
   - Det er meget vanskeligt at sige noget originalt i Parlamentet i dag. Men det er en meget god dag for Parlamentet, fordi vi giver udtryk for vores holdninger til spørgsmål, der har den største betydning for EU. Vi drøfter vores største nabo, som deler en grænse på 700 km med EU. EU's 25 medlemsstater oplever problemer med social apati, men alligevel findes der et land i Europa med en valgdeltagelse på næsten 80 %. I samme land har adskillige hundrede tusinde mennesker i mange byer stået ude i kulden i 10 dage for at kræve retten til frie og retfærdige valg. Borgerne i Ukraine er efter 10 dage ved at miste tålmodigheden, og der er ingen tvivl om, at de også er udmattede.
Nu er det op til os, det internationale samfund, at tage initiativet og lægge pres på magthaverne og opfordre dem til at afholde et retfærdigt valg. Vi skal have en klar holdning til dette spørgsmål. Der er efter min opfattelse fire principper, som skal følges. Det første princip er, at magthaverne skal undgå en løsning, der bygger på tvang. Det andet princip er, at Ukraines territoriale integritet skal opretholdes. Det tredje princip er, at den anden valgrunde skal gennemføres igen under OSCE's overvågning og med en valglov, der forhindrer udbredt valgsvindel som f.eks. at stemme i en anden kommune end bopælskommunen. Det fjerde princip er, at kandidaterne skal have lige stor adgang til medierne. Vi har tilsyneladende allerede glemt, at det var vores vigtigste princip inden første valgrunde.
Vi skal også kræve noget af os selv. Der er f.eks. brug for observatører og langt flere observatører end først antaget. Der er brug for 1.000 observatører fra de 25 EU-medlemsstater, Kommissionen og Europa-Parlamentet i næste valgrunde. Jeg vil opfordre til, at man bliver enige om dette antal, deler udgifterne og sender et relevant antal observatører af sted. Det vil vise, at vi har en åben indstilling til Ukraine. 
Fava (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke Rådet for at have mindet os om, at EU ikke har nogen kandidater i valget i Ukraine, at det naturligvis er vores ansvar at bidrage til de demokratiske valg, og at det er nødvendigt at arbejde for en fredelig og politisk løsning på institutionskonflikten i Ukraine.
Vi anmoder om, at der afholdes en ny afstemning, og vi giver udtryk for vores solidaritet med alle ukrainere og med hele det ukrainske folk. Det er ikke vores opgave at støtte hverken Janukovitj og Jusjtjenko, der i øvrigt begge har været Ukraines regeringschef, og det er heller ikke vores opgave at fremme delingen af Ukraine mellem Øst og Vest. Det, som er vores opgave, er at sikre landets territorielle integritet.
Denne skelnen mellem de gode og de onde er efter min mening lidt irriterende. Hvem har belæg for at sige, at det er de studerende i Kijev, som er de gode og demokratiske, og de minearbejdere, der er taget til Kijev for at demonstrere, som er de onde? Vi er nødt til at fortolke det, der sker i Ukraine i øjeblikket, på en mindre forenklet måde. Ukraine er et land, der desværre allerede er geografisk opdelt, og hvor den russiske befolkning udgør 33 % af den samlede befolkning. Med disse tal - som ligner de tal, vi ser i Irak, hvor sunnitbefolkningen udgør 33 % af hele den irakiske befolkning - har vi brug for en politisk løsning, hvor man forsøger at holde de to dele af landet sammen, og som gør det muligt for den præsident, der bliver valgt - hvilket skal ske ved et demokratisk valg - at være præsident for hele landet.
I dag er der ikke blot risiko for en opdeling, hr. formand, men derimod for en borgerkrig. Jeg har en fornemmelse af, at vi ser en farlig tilstedeværelse af Jalta-ånden her i Parlamentet, og at den eneste målsætning er at sætte hele Ukraine eller en del af landet under vestlig indflydelse. Det er jeg ikke enig i. EU's styrke og ansvar ligger ikke i at kæmpe for Vestens sag, men i at kæmpe for demokratiets sag og bidrage til, at Ukraines præsident virkelig bliver en præsident for hele det ukrainske folk. 
Väyrynen (ALDE ).
   - Den fælles beslutning, som grupperne har truffet, er klar og tydelig. Ukraines ønsker skal opfyldes og gennemføres i overensstemmelse med principperne for demokrati. Jeg vil også gerne fremhæve vigtigheden af de afsnit i beslutningen, som støtter forening og integritet i Ukraine. Ukraine er i mange henseender opdelt, men en opdeling af landet i to stater vil være skadelig og farlig. Det vil helt klart skabe nye problemer frem for at løse de problemer, der allerede eksisterer.
Ukraine bør have muligheden for at opnå ægte uafhængighed. Landet skal have ret til gode forbindelser og samarbejde med både EU og Rusland. Den mest optimale situation vil være at opbygge et multilateralt partnerskab, hvor EU, Rusland og Ukraine er på lige fod.
Jeg er ikke tilfreds med afsnit 10 i beslutningen. Efter min opfattelse bør vi angive tydeligt, at Ukraine som et europæisk land har ret til at tiltræde EU, hvis betingelserne for medlemskab er opfyldt.
Den nye naboskabspolitik for Europa skal ikke opfattes som et alternativ til medlemskab af EU, men som et værktøj til at hjælpe vores europæiske naboer i retning af EU-medlemskab. Nu, hvor Tyrkiet i princippet er godkendt som medlem, skal der også være mulighed for, at Ukraine, som er et autentisk europæisk land, kan tiltræde EU.
Kelam (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg finder det opmuntrende, at både Rådet og fru Ferrero-Waldner har draget så klare konklusioner. Jeg har været ordfører om Ukraine for Europarådet. Det, der sker i dag, er ikke noget nyt. Dengang var der den samme valgsvindel, undertrykkelse af pressen og tilsidesættelse af folkets rettigheder. Det er en skam, at de gentagne rapporter om manglende respekt for retsstatsprincippet og gennemskuelighed i samfundet ikke blev taget for gode varer i Vesten.
I mange år håbede vi, at vi med tiden og med tålmodighed ville kunne løse alle problemer. Det er det modsatte, der er sket. Tilpasningspolitikker og forsøg på at bevare de postkommunistiske herskere som gode allierede mod at vende det blinde øje til omfattende menneskerettighedskrænkelser har afstedkommet en radikal forværring af situationen. EU må også påtage sig ansvaret for ikke at have reageret i tide og for ikke klart at have valgt side til fordel for de virkelige demokratiske kræfter.
I stedet har det ukrainske folk givet os en lærestreg. Der er ikke et minut at tabe. Der argumenteres fortsat fra visse sider til fordel for erklæringer til støtte for demokratiet, men samtidig opfordres vi til at udvise tålmodighed, ikke at fornærme nogen og ikke forværre situationen yderligere ved at vælge side. Det er rigtigt, at vi ikke bør vælge side til fordel for en bestemt kandidat - det er det ukrainske folks privilegium. Men hvis man kigger rundt her i Parlamentet, kan man se, at vi har valgt side - se alle de orange farver. Det er vores pligt. Det er også vores pligt meget snart at vedtage den vigtige beslutning, vi har forberedt. 
Attard-Montalto (PSE ).
   - Hr. formand, vi må ikke undervurdere, hvor følsom en situation der er tale om. Der står utroligt meget på spil på nationalt og internationalt plan. Hvad er vores budskab til ukrainerne, hvad enten de støtter den ene eller den anden kandidat? Vi bør sende et budskab om, at vi forsvarer de demokratiske værdier, den territoriale integritet, menneskerettighederne og de grundlæggende rettigheder, domstolenes uafhængighed, retsstatsprincippet og fredelige og retfærdige løsninger.
Men hvilket budskab modtager vi fra ukrainerne? Vi modtager det budskab, at folkets vilje måske vil blive knægtet. Der kan sættes hindringer i vejen for demokratiet, men retfærdigheden vil sejre til sidst. Hvad er EU's budskab til det internationale samfund? Jeg vil afslutningsvis sige, at vi kan gøre en forskel, vi kan tale med én stemme. Vi kan ikke gå på kompromis i forhold til demokratiet. 
Chiesa (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg går imod strømmen, for jeg tror ikke, at der blot er tale om en revolution i Ukraine. Det, vi ser, er nemlig også sidste etape af Ruslands ødelæggelse, eftersom Rusland opstod i Kijev.
Både i Rusland og Ukraine har oligarkiske bander taget magten og skabt en kriminel stat med Den Internationale Valutafonds velsignelse. Ingen er begejstrede for det, der sker i Moskva, men i Vesten har man investeret flere hundrede millioner dollars for at fjerne Ruslands indflydelse på Georgien, Belarus og Ukraine. Sådan forholder det sig, og det har ikke så meget at gøre med idealerne om frihed og demokrati. 49 millioner ukrainere er ofre for denne situation.
Jusjtjenko og Timosjenko er ikke mere demokratiske end Janukovitj, eftersom de begge er børn af Kutjma. Det er klart, at Putins Rusland ønsker at genskabe nogle af brikkerne til det store Rusland, og det er ikke mindre legitimt end holdningen hos dem, der vil have, at Ukraine skal høre med til Vesten. Spørgsmålet er, om dette sker med eller mod de berørte befolkningers vilje. At holde alle ukrainere inden for et nyt Galicien bliver meget svært og risikerer at føre til blodsudgydelser. Janukovitj har foreslået et kompromis, som i det mindste gør det muligt at vinde tid, så man undgår et sammenstød. Det sagde Jusjtjenko nej til.
Der er ingen tvivl om, at Putins strategiske plan bliver ødelagt uden Ukraine, og det er klart, at Putin ikke uden videre vil opgive den. Nogle tror måske, at han kan tvinges til det, men så må man tænke på de alvorlige konsekvenser, det vil få for forbindelserne mellem Rusland og Europa i fremtiden. Efter min mening bør Europa ikke kaste sig ud i et sådant eventyr. 
Laschet (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, hr. Battilocchio har netop mindet os om Rosenrevolutionen i Georgien for et år siden. De, der kommer til Tbilisi i dag, ser i kabinetssalen, på gaderne og i præsidentsalen det europæiske flag vaje ved siden af det georgiske flag, som om man var medlem af EU. Og de, der står på frihedspladsen i Kijev, ser de geogiske flag, og de ser det europæiske flag, fordi alle disse lande nærer ønske om at være med i Europa. Men ikke alle vores naboer kan blive medlem af EU. Vi skal tænke på EU's optagelseskapacitet allerede ved afgørelsen i december. Derfor må vi snart nå frem til nogle mere klare konsekvenser med vores europæiske naboskabspolitik. Kommissæren nævnte det også temmelig tydeligt som en af hendes prioriteter i høringen i udvalget. Men hvis det er tilfældet, hvis forventningen er, at landet skal med i Europa, og vi også er parate til det, har vores reaktion i de sidste uger ikke været tilstrækkelig.
Det var en fejl, at den højtstående repræsentant først var parat til at tage til Kijev, efter at Europa-Parlamentet havde insisteret. Han skulle have været der før valget, han skulle have vist, at Europa er interesseret i fair valg. Og hvis det er sandt, at der også - sådan som vores kolleger kan berette - blev forespurgt hos Kommissionen, om der ikke kunne komme en større delegation, om den ikke var parat til at engagere sig stærkere i valget, så var det også en forsømmelse, vi er meget ulykkelige over. Trods al vores forståelse for, at mange mennesker, mange penge og meget personale allerede nu indgår i forberedelserne til det palæstinensiske valg den 9. januar, så burde vi også have udvist et sådant engagement over for vores umiddelbare nabo med 50 millioner indbyggere, der vil med i Europa.
Jeg mener altså, at vores europæiske naboskabspolitik, den betænkning, vi skal begynde at forhandle om om få uger, bør fyldes med nyt liv: deltagelse i det indre marked, deltagelse i europæiske programmer - meget af det, vi kan tilbyde, må vi sende som et signal nu.
Det handler ikke om at tænke i indflydelsessfærer. Dette er ikke rettet mod Rusland, for et demokratisk Ukraine vil også have brug for gode forbindelser til Rusland, og det bør vi som europæere støtte.
Beglitis (PSE ).
   - Hr. formand, det er enhver moderne borgers indlysende pligt at forsvare den demokratiske frihed i Ukraine uden fremmed indblanding. Det er EU's pligt at stå fast i principielle spørgsmål og undgå selektive indfaldsvinkler, sådan som nogle har haft travlt med at anvende.
Det eneste mål, der bør sættes, er, at EU bidrager til en fredelig og demokratisk løsning med en gentagelse af anden runde af præsidentvalget under fuldstændig frie forhold, så Ukraine kommer ud af den politiske blindgyde, og man undgår alle farer for destabilisering, som ville få drastiske konsekvenser for sikkerheden og freden i Europa. Vi bør også sende klare signaler til Rusland for at undgå enhver handling, som kan komplicere situationen. Hvad EU angår, må Ukraine ikke blive kastebold mellem modstridende interesser. Det ville være en strategisk fejltagelse, hvis EU kom i klemme i dilemmaet mellem Europa og Rusland.
I disse afgørende timer må EU tale med alle politiske kræfter i Ukraine, vinde hele den ukrainske befolknings tillid og ikke stille sig på hverken den ene eller den anden side. Vores kollektive holdning bør kædes sammen med en garanti for befolkningens demokratiske udtryk og forsvar af landets uafhængighed, enhed og territoriale suverænitet. 
Kacin, Jelko (ALDE ).
   - Mine damer og herrer, mange i Parlamentet har hørt det retoriske spørgsmål om omfanget af Europas grænser mere end én gang. Efter de nylige begivenheder i Ukraine er det tydeligt, at Europa er meget større, end mange mennesker troede.
Trods den hårde vinter i Østlandene er ånden i europæisk demokrati endnu en gang på fremmarch. Viljen hos demonstranterne i Kijev er ikke et forsøg på at beskytte oppositionslederen, hr. Jusjtjenko, men et forsøg på at forsvare Ukraines territoriale integritet og vise støtte til retsstatsprincippet og en lovlig stat.
Jeg støtter også et forenet Ukraine, et land, som både er vores partner og en stærk nabo.
Det var ikke kun et spørgsmål om vælgernes beslutning om at vælge mellem de to kandidater. Det var helt overordnet et spørgsmål om at stemme imod en af kandidaterne. De stemte imod premierministeren, hr. Janukovitj, som i manges øjne repræsenterer oligarki og korruption.
Det var og er stadig et oprør fra de ydmygede og krænkede. Et oprør i de grundlæggende rettigheders navn, og derfor fortjener alle mænd og kvinder i Ukraine ikke blot vores støtte, men også vores hjælp og handling.
Denne modstand fra mennesker, der ikke har noget at miste, er deres sidste håb, ligesom det er det for os. For os handler det mest af alt om det ansvar, som vi har for at få vores europæiske institutioner til at fungere optimalt.
Jeg vil gerne takke kommissæren, og jeg har endnu en kommentar. Ukraine har bidraget betydeligt til demokrati og fred. Landet har opgivet sine atomvåben, og det var et kolossalt bidrag. Nu fortjener Ukraine at blive belønnet for sin indsats. 
Klich (PPE-DE ).
   - Efter antallet af orange tørklæder i Parlamentet at dømme er den orange revolution også nået til Europa-Parlamentet. Det er ikke overraskende, da virussen, der bærer frihed og demokrati, er meget smitsom. Polen, hvor jeg kommer fra, og andre centraleuropæiske lande er tydelige beviser på det. De blev smittet med virussen, der bærer demokrati og frihed, for mange år siden. I dag er det umulige muligt i Ukraine, og befolkningen i Ukraine er vågnet af deres dvale. Befolkningen kræver deres ret. De vil ikke længere finde sig i at blive snydt, og de ønsker at træffe deres egne beslutninger. Vi er vidner til, at borgerne i Ukraine står foran en af deres vanskeligste prøver, en prøve på deres civile ansvar.
Men i dag står vi også foran en anden prøve, nemlig en prøve på vores solidaritet. Hvad skal vi gøre for at komme igennem med vajende faner? Vi skal for det første lægge stor vægt på værdier og de værdier, der forbinder os med de mange hundredtusinder mennesker, der samledes i Kijevs gader. For det andet skal vi aflive myterne, herunder de myter, som bl.a. hr. Fava henviste til. Ukraine er ikke opdelt geografisk, selv om der er mange, som ville ønske, at det var tilfældet. Ukraine er delt op i to grupper, én gruppe, som ikke mere frygter regimet, og én gruppe, der endnu ikke er kommet frygten til livs. Den første gruppe fortjener politisk støtte, og den anden skal have garanti for at kunne opleve et nyt Ukraine. For det tredje skal EU fortsat deltage i den politiske dialog, som finder sted i Ukraine, da der uden vores internationale deltagelse er fare for, at Ukraine vil opleve de værst tænkelige forhold, nemlig kaos og broderkrig. Det er den vigtigste udfordring, som vi står over for i dag. For at undgå en sådan katastrofe bør Europa-Parlamentet vedtage beslutningsforslaget med akklamation og uden ændringsforslag, og beslutningen bør præsenteres i Kijev af en mission fra Europa-Parlamentet. Rådet bør støtte den fortsatte tilstedeværelse af den højtstående repræsentant i Kijev og fremlægge sin vision om en europæisk fremtid for Ukraine på topmødet i december. 
Vatanen (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, i dag er jeg stolt af Parlamentet. Vi lever nu op til vores ansvar. Det er på nuværende tidspunkt et spørgsmål om retssikkerhed, retfærdighed og frihed, for Ukraine og EU har en fælles fremtid.
Udbredelsen af demokrati er vores største udfordring. Det er vores mission. En skønne dag skal alle vores våben være rettet samme vej. Der er lang vej, men det er en moralsk rigtig og retfærdig vej. Det handler på nuværende tidspunkt ikke kun om Ukraine. Det handler også om udviklingen i Rusland, der helt uventet blev indblandet i det ukrainske valg.
Ruslands fremtid er tæt forbundet med vores. Moskva bevæger sig i øjeblikket med hastige skridt den forkerte vej og væk fra demokratiet. Hvis vi kan lede Ukraines udvikling på rette vej, vil det også hjælpe Moskva med at komme på rette vej. Der kan ikke være forskellige holdninger til demokrati. Demokrati er noget universelt. Vi kan ikke lade Europa og Rusland gå i to forskellige retninger. Det er Rusland, som skal ændre retning. Vi skal stå fast på dette punkt. USA og EU skal have et tæt samarbejde, for der er store spørgsmål på spil.
Jeg er stolt af de ukrainske demokrater. Nu får vi at se, om de også vil være stolte af os, når vi står fast i denne sag. Der er et vigtigt skel i forbindelse med Ukraines udvikling, men også i forbindelse med EU. Det er et historisk øjeblik. På den ene side af skellet flyder det mudrede vand med det totalitære regime i fortidens retning, hvor kun oligarker og den nuværende regering høster frugterne. På den anden side af skellet flyder det rene vand med demokratiet i fremtidens retning, hvor Ukraine kan hente styrke til en bedre fremtid.
Pīks (PPE-DE ).
   - Mine damer og herrer, det er rart at høre, at vi er forholdsvis enige i Parlamentet i dag. Ikke blot er der enighed om de forskellige politiske tendenser, men der er også enighed mellem Rådet og Kommissionen. Jeg vil imidlertid gerne henlede Deres opmærksomhed på visse sandheder, som vi skal tage højde for.
Det er et paradoks, at man ofte lægger mere mærke til ting, der sker langt væk, end ting, der sker lige ved siden af. Hvis jeg skal være ærlig, var jeg endnu mere overrasket over, at vi allerede inden første valgrunde i Ukraine modtog mange signaler om, at der var voldsepisoder, og at modkandidaten ikke fik lejlighed til at føre en åben kampagne. Vi reagerede ikke, og det var først, da disse tydelige eksempler på uretfærdighed kom frem i anden runde, at vi reagerede. Men det var også godt.
EU's politik har aldrig været og vil aldrig blive aggressiv, men EU er ikke og kan ikke udelukkende være et centrum for rådgivning. EU er en meget handlekraftig og stærk politisk union, og derfor skal EU på alle planer - rådsplan, kommissions- og parlamentsplan - udvise en hård og målrettet politisk vilje. Derfor er det ikke nok at fokusere på valgsvindelen i Ukraine. Vi kan ikke blot lade, som om vi ikke ser de kræfter, der ligger bag svindelen i forbindelse med det ukrainske valg. Disse kræfter forstår kun målrettede og stærke politiske handlinger. Ellers vil vi opleve en situation, hvor der på den ene banehalvdel spilles tennis og på den anden banehalvdel rugby.
Jeg tænker her ikke blot på EU og Rusland, Vest og Øst. Jeg kender Rusland godt, og jeg ved, at der er mange demokratiske og intelligente personer i Rusland. Men der er en stigende tendens til antidemokrati og hævntørst. Vi skal derfor helt klart støtte demokratiet i Ukraine, analysere situationen og prøve at forudse, hvad der vil ske i fremtiden. Og jeg er derfor enig med min kollega Elmar Brok i, at Rådet og Kommissionen også skal reagere meget hurtigt og beslutsomt. 
Hökmark (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det, vi ser nu i Østeuropa, er anden bølge af kampen for demokrati. Det handler om samme sag som for 15 år siden, og disse begivenheder bliver lige så afgørende for Europa og for, hvordan Europa kommer til at se ud om 10-15 år og herefter, som begivenhederne for 15 år siden.
Det er af afgørende betydning, at vi ser alvoren i den krise, der udspiller sig her, hvor det gamle diktatur forsøger at stjæle det nye demokrati fra folket. Vi må tage os i agt for en gentagelse af en udvikling, som kan føre til et nyt Balkan. Det rejser en række vigtige spørgsmål, ikke mindst - som hr. Vatanen påpegede - hvordan vi fortsætter med at betragte Ruslands egen udvikling hen imod demokrati, noget, som kræver konsekvens og tydelighed. Det rejser spørgsmål om, hvordan vi selv skal kunne have respekt for vores egen fælles sikkerheds- og udenrigspolitik, og det er en afgørende test på, hvordan vi formår at handle.
Jeg mener, det er vigtigt, at vi ikke bare handler med udgangspunkt i alvoren i de aktuelle hændelser, men også med udgangspunkt i at forebygge det, som i værste fald kan ske i morgen og de kommende måneder, noget, som gør situationen yderst alvorlig, og som kræver handling nu. Der kræves et utvetydigt budskab til Rusland og den ukrainske ledelse. Vores eneste hensyn bør vedrøre den ukrainske befolkning og demokratiet. 
Kauppi (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer og vores gæster fra Ukraine, der formentlig lytter meget opmærksomt til denne debat. Vi kan alle være enige om, at valgsvindelen, der fandt sted under det ukrainske valg, var af en sådan karakter, at resultatet er uacceptabelt. Selv premierminister Janukovitj har anmodet om, at valgresultatet annulleres, især da der var uregelmæssigheder i den vestlige del af Ukraine. Oppositionslederen, hr. Jusjtjenko, og internationale observatører opdagede på den anden side, at der også var uregelmæssigheder i den østlige del af landet. Begge parter er dog enige om, at valget ikke var retfærdigt, og det anerkender alle.
De første lande, der godkendte det manipulerede valgresultat, som omfatter Rusland, Turkmenistan, Kazakhstan og Belarus, bør være de første, der ser sig selv i øjnene. Jeg vil gerne takke de ukrainske oppositionskræfter for roligt og tålmodigt at få budskabet om demokrati igennem under disse vanskelige forhold. EU bør vedtage en rolig, men målrettet holdning til situationen i Ukraine. Vores opgave er at fremme demokratiet og menneskerettighederne. Det har vi gjort i forbindelse med Ukraine.
Meget vil blive afgjort ved dette valg. Valget vil afgøre, om Ukraine skal være en større udgave af Polen, et vesteuropæisk land med en åben indstilling til demokrati, eller en lille udgave af Rusland, der følger traditionerne i Øst med autoritært kvasidemokrati. Jeg håber, at vi er enige i EU, det vil være mest hensigtsmæssigt. Vi vil under alle omstændigheder respektere den ukrainske befolknings ret til selvbestemmelse. Så længe anden valgrunde organiseres demokratisk og retfærdigt, skal vi respektere resultatet, uanset om det er i overensstemmelse med vores personlige holdninger eller ej. Hvis det går, som jeg håber, og hr. Jusjtjenko vinder, vil taberne, dvs. hr. Janukovitjs tilhængere, ikke blot forsvinde i baggrunden. Vi skal kunne samarbejde med dem også. Ukraine er allerede meget opdelt, og vi skal ikke gøre noget for at øge denne opdeling og de politikker, som Ukraine er bygget på. Vi skal sikre en fredelig løsning, som giver hele den ukrainske befolkning mulighed for at fortsætte opbygningen af deres samfund som et forenet Ukraine, der er baseret på demokrati, menneskerettigheder og EU's fælles retsstatsprincip.
Nicolaï,
    Jeg vil indlede med at takke for lykønskningerne til det nederlandske formandskab, og, hvad vigtigere er, at sige, at jeg værdsætter EU's større engagement i dets vigtige naboland, Ukraine, hvilket har skinnet igennem i alle de indlæg, vi har hørt. Det glæder mig, at dette også kommer til udtryk ved, at Parlamentet sender en delegation til Ukraine i aften. Jeg mener, at kommissær Ferrero-Waldner og andre til overflod har gjort klart, hvilken - på mange måder vigtig - rolle EU har spillet for udviklingen i Ukraine. Da der er blevet rejst nogle få kritiske spørgsmål, og der er fremkommet kommentarer, er det måske på sin plads at påpege, at Europa naturligvis var i Ukraine inden første runde af valget og havde udsendt signaler og advarsler, f.eks. i forbindelse med adgangen til medierne under valgforberedelserne. Som De ved, og jeg siger det, fordi der kan være opstået en vis forvirring om det - var det efter første runde, at vi tog skridt, udstedte erklæringer og udvidede vores aktiviteter.
Jeg er enig i det synspunkt, som en række medlemmer af Parlamentet har givet udtryk for - først hr. Schulz, men bagefter fru Staniszewska – om, at dette også er et tidspunkt, hvor vi kan være stolte af det, EU gør, af den måde, hvorpå vi forsøger at få den demokratiske model til at fungere uden for Europa. Som hr. Saryusz-Wolski, hr. Schulz, hr. Geremek, hr. Kaminski og mange andre allerede har sagt, er der bred enighed i Parlamentet om, hvad holdningen er og bør være, og der er også bred enighed med Kommissionen og Rådet.
Forståeligt nok er der også blevet talt om den historiske betydning af det, der sker her. Der blev draget sammenligninger med bl.a. Polen i 1980, og kommissæren nævnte 1989 i mange andre tidligere østeuropæiske lande. Jeg har sjældent hørt Rådet, Kommissionen og Parlamentet tale så meget med én stemme, for vi nægter at acceptere de resultater, som den centrale valgkommission har offentliggjort. Vi forlanger en ny anden runde af valget. Hr. Saryusz-Wolski, hr. Brok og andre sparede ikke på krudtet i den forbindelse. Der er fuldstændig enighed om det. Vi ønsker alle et frit, retfærdigt og gennemsigtigt valg og en fredelig løsning, som også garanterer Ukraines territoriale integritet.
Hvad angår tidspunktet for den nye anden runde af valget, som der henvises til i beslutningen, skal begge parter først i gang med yderligere konsultationer. På den ene side er der brug for lidt tid til at få indsigt i de korrekte omstændigheder, f.eks. hvad angår bestemmelser, der skal give et tilstrækkeligt antal observatører mulighed for at besøge landet. På den anden side forstår jeg udmærket bekymringen for, at hele processen bliver trukket i langdrag, eller at der anvendes forhalingstaktikker. Det må vi ikke acceptere, for alle, navnlig Ukraines befolkning, har ret til at få valgt en ny præsident ved et frit og retfærdigt valg så hurtigt som muligt.
Det er forståeligt, at observatørmissionens størrelse også giver anledning til kommentarer. Lad mig i fortsættelse af en række bemærkninger fra Deres side sige, at jeg også håber, at Kommissionen vil tage initiativer, så vi får en omfattende EU-delegation i landet, naturligvis i samarbejde med OSCE og Europarådet, for at sikre, at valget virkelig bliver frit, gennemsigtigt og retfærdigt.
Nogle af Dem har naturligvis nævnt Rusland som den anden vigtige partner i denne udvikling, og i den forbindelse glæder det mig at meddele Dem, at vi som formandskab selvfølgelig vil opretholde de meget tætte forbindelser med Rusland, og at hr. Balkenende i sin egenskab af rådsformand ringede til hr. Putin igen i dag, og at de samstemmende har konkluderet, at der kun er en vej fremad, nemlig den fredelige løsning inden for de retlige rammer gennem dialog. Det er overflødigt at sige, og her henvender jeg mig naturligvis til hr. Wiersma og andre, at der skal ske mange forbedringer til det kommende valg. Jeg vil gerne fremhæve en i første fase af optakten til den nye anden runde af valget, nemlig adgang til medierne for alle partier, noget vi påpegede forud for første runde. Det vil betyde, at medierne viser flere eksempler, som varsler en lys fremtid under mottoet "fremtiden er lys, fremtiden er orange". Denne gang er orange ikke det nederlandske formandskabs farve, for som bekendt er orange den nederlandske nationalfarve. Orange er heller ikke farven for en bestemt kandidat, som nogle af Dem har anført, det er, som hr. Geremek og andre har sagt, en farve, der symboliserer solidaritet med alle ukrainere, som kræver et frit og retfærdigt valg.

Ferrero-Waldner,
    Hr. formand, jeg gav under min høring udtryk for, at jeg godt kunne tænke mig, at Europa i højere grad kom til at tale med én stemme. Og det glæder mig meget, at vi første gang, jeg får lejlighed til at tale her i mødesalen, egentlig går i denne retning. Rådet, Kommissionen og Parlamentet er så enige som sjældent før. Forhåbentlig kommer vi til at opleve det noget oftere. Jeg kunne godt tænke mig, at det, hvis vi taler med én stemme, også virkelig kommer til at munde ud i en positiv aktion, sådan som vi netop har redegjort for, og som jeg ikke vil gentage her.
Jeg har naturligvis lyttet godt efter, ærede parlamentsmedlemmer. De har fremsat nogle måske også mere kritiske bemærkninger. Nogle af dem vil jeg gerne komme ind på. For det første er der mange, der har sagt, at Kommissionen eller EU var for lidt til stede, f.eks. hvad angår valgovervågningen. Til det vil jeg gerne sige, at jeg selv var formand for OSCE i 2000, vi har en stor organisation i Europa, der beskæftiger sig meget med valgovervågning. Vi har også ODIHR dér, en meget vigtig institution, og jeg tror, OSCE bør arbejde sammen med ODIHR og EU. Men her var det især OSCE, der beskæftigede sig med valget.
Ikke desto mindre tager jeg Deres appel til mig og har også indhentet oplysninger på forhånd. Vi deltager meget gerne, vi må se, hvor meget vi kan gøre, og som sagt har jeg nogle ting fra min hurtige reaktionsmekanisme - på lige fod med det, vi brugte i Georgien - som jeg vil komme ind på her. Der er en hel række ting, vi har gjort allerede i to år. Der er bl.a. tale om projekter, der skal støtte uddannelse, f.eks. af lokale valgobservatører, der er tale om projekter om vælgerinformation, om uddannelse af medlemmer af lokale valgkommissioner, om kurser til journalister, om valgrapportering eller om støtte i forbindelse med en reform af valg- og medielovgivningen. De kan se, at vi på ingen måde har været inaktive, men jeg mener, at de forskellige institutioner, vi jo alle selv arbejder i, bør supplere hinanden.
Mit andet punkt er, at det gang på gang er blevet fremført, at Europa ikke er gået vidt nok, og at vi også bærer en del af ansvaret for, at Ukraine befinder sig, hvor landet befinder sig i dag. Det må jeg virkelig afvise. Jeg har selv i min tidligere egenskab af Østrigs udenrigsminister søgt en meget tæt kontakt til Ukraine, og jeg kan sige Dem, at EU's partnerskabs- og samarbejdsaftale, som navnlig Kommissionen forhandlede sig frem til, desværre er blevet gennemført utilstrækkeligt. Jeg har gang på gang arbejdet for sagen og sagt, at landet selv måtte gøre noget. Jeg tror, at tiden nu er inde til virkelig at stille denne naboskabspolitik i centrum for min politik - og det påtænker jeg også at gøre - og naturligvis vil Ukraines reaktion afgøre, hvordan vi kommer til at håndtere vores handlingsplaner i den nærmeste fremtid. Jeg påtænker at lægge dem på bordet, hvis vi skal tage dem i brug hurtigt.
En af Dem sagde, at Europa har en fælles sjæl, og der er også en fælles sjæl i Ukraine. Lad os alle blive inspireret heraf til at give denne fælles sjæl vinger i fællesskab!
Formanden.
   - Jeg har modtaget seks beslutningsforslag.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 11.00.
Forhandlingen er afsluttet.
Pafilis (GUE/NGL ).
   - EU's politik er en grov, uacceptabel og provokerende indblanding i Ukraines indre anliggender. Den kritiske situation, som befolkningen befinder sig i, er resultat af kapitalismens genindførelse og de efterfølgende indgreb fra de imperialistiske kræfters side og deres indbyrdes konkurrence. Den er resultat af den politik, som er ført af den nye imperialistiske ordens elite, der har regeret landet de seneste år.
EU's åbenlyse intervention med Solanas og den polske og lettiske regerings tilstedeværelse ødelægger enhver national uafhængighed og hænger sammen med EU's forsøg på at sikre sig en gunstig platform til at opnå kontrol over området i styrkeprøven med USA og Rusland.
EU's holdning om ikke at støtte nogen af kandidaterne er bundløst hykleri, eftersom EU er forvandlet til valghovedkvarter for Jutsjenko. Også den amerikanske regerings udtalelser om det ukrainske styre er en provokation, idet den for præcis et år siden roste det for dets positive holdning til krigen i Irak.
EU, USA og Rusland er interesseret i at sikre deres interesser i Ukraine og udnytter den utilfredshed, befolkningen giver udtryk for, med den førte politik, som begge kandidaterne til præsidentposten tilslutter sig.
Den ukrainske befolknings interesse - og kun den har kompetence til at løse sine problemer - er at vælte den nuværende politik og dens talsmænd og hindre fremmed indblanding. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er de finansielle overslag med en mundtlig forespørgsel til Rådet om forberedelse af den næste finansielle ramme. 
Wynn (PSE ),
   Hr. formand, som næstformand i Det Midlertidige Udvalg om Politikudfordringer og Budgetmidler i det Udvidede EU 2007-2013 taler jeg på vegne af formanden, hr. Borrell Fontelles, for at stille hans spørgsmål til Rådet, og jeg byder hr. Nicolaï velkommen. Som Rådet ved, har Parlamentet nedsat dette midlertidige udvalg med hr. Böge som ordfører. Indtil videre har vi otte arbejdsdokumenter, og netop fordi de endnu kun er arbejdsdokumenter, har vi ikke taget formel stilling til noget.
Forhåbentlig vil de spørgsmål, vi stiller til Rådet, og de svar, vi får, hjælpe os med at nå nogle konklusioner. Samtidig skal jeg være helt ærlig og sige, at jeg håber, at Parlamentet, når det træffer sine beslutninger, vil stå helt fast på visse punker.
I det tidligere Parlament fastsatte vi i en betænkning, som blev vedtaget i mit navn, visse betingelser, visse prioriteter, hvoraf én er meget enkel: Der bliver ikke nogen interinstitutionel aftale uden Parlamentet. Rådet er fuldstændig klar over dette, men det skal understreges, som det bliver i teksten til denne mundtlige forespørgsel. Der er også spørgsmålet om varigheden af de foreslåede finansielle overslag, og jeg er sikker på, at Parlamentet vil bringe den ned i nærheden af fem år snarere end syv år.
Et endnu vigtigere spørgsmål er en plan B. Hr. Böge spørger i et af sine arbejdsdokumenter, hvilke muligheder der er, hvis vi ikke kan nå til enighed med Rådet. Vælger vi så IIA, artikel 26, eller vælger vi traktatens artikel 272?
Jeg har siddet i Parlamentet i de sidste 15 år, og jeg har hele tiden været involveret i Budgetudvalgets arbejde. Derfor føler jeg mig overbevist om, at Parlamentet vælger artikel 272. Det budskab skal vi sende til Rådet. Jeg ved, at De, hr. Nicolaï, er fuldstændig klar over det og over konsekvenserne, hvis vi ikke når til enighed. Derfor er det magtpåliggende for begge institutioner at sikre, at vi når til enighed.
Hvis jeg lige et øjeblik må fjerne mig fra den mundtlige forespørgsel, er jeg nu ordfører for decharge, og det er efterhånden tydeligt, at Parlamentets budget får meget dårlig presseomtale hvert år i november, når Revisionsrettens rapport foreligger. Jeg vil håbe, at institutionerne - eller i det mindste Parlamentet - kan træffe en beslutning om, at vi ikke indgår en interinstitutionel aftale, før budgetmyndigheden er nået frem til en løsning om revisionen, legaliteten og lovligheden af EU's budget.
Det tjener ikke noget formål at vedtage finansielle overslag, som af den brede offentlighed betragtes som fejlanvendt, misbrugt og forkert i de næste fem, seks eller syv år, eller hvad vi nu aftaler.
Nu kommer jeg så til spørgsmålene. Alle kan se dem, og de er ganske enkle. Det første er: "Hvordan planlægger Rådet at samarbejde med Parlamentet?" Vi taler om, hvordan vi kan arbejde sammen. Forhåbentlig kommer vi ikke til at arbejde som to separate organisationer, det skulle gerne være et parløb, så vi kan udveksle idéer og sikre os, at Rådets byggeklodstilgang svarer til vores egen tilgang som skitseret i hr. Böges arbejdsdokumenter.
Der er også et spørgsmål om formandskabets tidsplan, hvornår De håber på at runde af, hvad Deres nederlandske formandskab håber på at opnå, og hvad De mener, det kommende formandskab vil opnå inden midten af næste år.
Vi har nævnt spørgsmålet om en trilog, men det vil være rimeligt at lade Dem, hr. Nicolaï, svare på det efter vores uformelle møde i morges. Parlamentets aktuelle holdning er, at vi bør have en månedlig trilog, men jeg er sikker på, at Deres svar vil kaste lys over Deres syn på dette. Personligt er jeg til en vis grad enig med Dem.
Et vigtigt spørgsmål vedrører "Prodi-pakken". Vi har virkelig brug for at vide, hvad Rådets arbejdsgrundlag er. Hvad er grundlaget for Deres byggeklodser? Hvad er grundlaget for Deres arbejdsdokumenter? Er det Prodi-pakken, eller har De en anden tilgang?
Endelig er der det sidste spørgsmål: "Hvilken forbindelse er der efter Rådets opfattelse mellem Kommissionens forslag om den nye finansielle ramme og problematikken omkring de egne indtægter?" Nogle af os er britiske, så vi går ikke så meget op i det, men for flertallet her i salen er det et afgørende spørgsmål. Hr. Nicolaï, vi ville sætte pris på at få nogle svar. 
Nicolaï,
    Hr. formand, lad mig begynde med hr. Wynns bemærkning om, hvad der vil ske, hvis der ikke opnås nogen aftale om de finansielle overslag. Det var ikke den mest diplomatiske måde at begynde en forhandling i Europa-Parlamentet på, for jeg tror, vi i tide når til enighed med Parlamentet om de finansielle overslag. Som hr. Borrell Fontelles og hr. Wynn påpegede, er de kommende finansielle overslag en af de tungeste og mest betydningsfulde opgaver, EU aktuelt står over for. Rådet er derfor glad for at få lejlighed til kort at skitsere, hvordan vi forestiller os, at denne opgave skal løses.
Som De ved, blev tidsplanen for færdiggørelsen af arbejdet fastsat i det flerårige strategiprogram for 2004-2006, der blev vedtaget af Det Europæiske Råd i december 2003. Da de fleste af Kommissionens finansielle og lovgivningsmæssige forslag således allerede foreligger, er Rådet ved at gennemgå dem for muligvis at træffe beslutning om principper og retningslinjer i denne måned. Hensigten er at nå til politisk enighed før Det Europæiske Råds møde i juni 2005, så både selve rammen og den detaljerede lovgivning kan vedtages endeligt inden udgangen af 2005. Det forberedende arbejde til nye fællesskabsprogrammer vil derefter blive udført i løbet af 2006, så programmerne kan gennemføres fra begyndelsen af den periode, de nye finansielle overslag dækker.
Som det allerede er blevet nævnt, har Kommissionen efter to overordnede meddelelser - en i februar og en opfølger i juli - også fremsat en række detaljerede forslag til den lovgivningsmæssige ramme for centrale politikområder. Disse omfatter bl.a. samhørighedspolitik, beskyttelse og forvaltning af naturressourcer, Lissabon-relaterede spørgsmål og eksterne forbindelser og vil blive suppleret med et mindre antal forslag vedrørende især frihed, sikkerhed og retfærdighed samt forskning og udvikling.
Rådet vil gerne forsikre hr. Borrell Fontelles om, at Kommissionens forslag er grundlaget for Rådets arbejde og er i overensstemmelse med normal institutionel praksis. Jeg tror dog, De vil være enig i, at det også i overensstemmelse med normal institutionel praksis er op til enhver medlemsstat i større eller mindre omfang at være enig eller uenig i de finansielle konsekvenser af et forslag fra Kommissionen og dermed at forsøge at trække sagerne i en retning, som den synes bedre om. Det er en del af den normale forhandlingsprocedure.
Hvad angår EU's egne indtægter, har Kommissionen som en del af sin lovgivningspakke fremlagt en rapport om, hvordan ordningen med egne indtægter fungerer, samt to forslag. Disse forslag giver bl.a. mulighed for indførelse af nye skattebaserede egne indtægter fra 2014 og for en mere generel korrektionsmekanisme. Det indledende arbejde med forslagene er gået i gang, og der er generel enighed om, at globaliteten i forhandlingerne om de finansielle overslag ikke blot betyder, at de enkelte politikområder skal betragtes under ét i lyset af de samlede udgifter, men at også udgifterne skal ses i lyset af de overordnede forhandlinger, herunder alle aspekter af spørgsmålet om egne indtægter. Rådet skal i denne forbindelse påpege, at egne indtægter var en integreret del af Berlin-aftalen fra 1999, som de aktuelle finansielle overslag er baseret på.
Vedrørende samarbejdet mellem Rådet og Europa-Parlamentet skal vi huske på, at Rådet - jævnfør den fælles erklæring fra juli, som hr. Wynn og hr. Borrell Fontelles henviste til - er forpligtet til at udveksle oplysninger med Europa-Parlamentet under hele proceduren. Præcis hvordan dette foregår, skal fastsættes ved fælles overenskomst mellem parterne. Rådet vil fortsat handle i overensstemmelse med vilkårene i julierklæringen, der siger, at de finansielle overslag skal forhandles i en ånd af loyalt institutionelt samarbejde, hvor institutionerne er parate til at tage alle nødvendige skridt for at sikre en vellykket procedure, der fører til deres vedtagelse.
Partnerne skal derfor overveje, hvordan denne samarbejdsånd bedst kommer til udtryk, idet der bestemt vil være brug for at udbygge samarbejdet, efterhånden som forhandlingerne i Rådet intensiveres, og Rådets holdninger bliver mere klare. Rådet kan i den forbindelse hente inspiration fra den konstruktive praksis, der blev fulgt ved de sidste forhandlinger om de finansielle overslag. Dengang var der en tilfredsstillende dialog med Europa-Parlamentet, der kulminerede i vedtagelsen af den nuværende interinstitutionelle aftale i maj 1999.
Til sidst vil jeg godt henvise til en idé, som hr. Wynn også nævnte, om at holde en månedlig trilog. Ud fra mine erfaringer som rådsformand vil jeg godt understrege, at Rådet - og dermed også formanden - ikke vil kunne tage et standpunkt i en så formel sammenhæng. Forhandlingerne i Rådet foregår løbende og er vanskelige, som De ved. Derfor ville det være at foretrække at fortsætte den nuværende praksis med uformelle kontakter mellem formandskabet og repræsentanter for Europa-Parlamentet.
Jeg er overbevist om, at disse kontakter vil bære frugt og sætte os i stand til at udfylde vores respektive roller. Desuden kan De være sikre på, at Rådet vil se nøje på indholdet i de relevante beslutninger og tage det med i sine overvejelser. 
Böge (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. formand for Rådet, kære kolleger, vi ønsker virkelig at opnå rettidig enighed ved forhandlingerne om det finansielle overslag og EU's politiske prioriteter. Men vi ønsker en enighed, der samtidig opfylder kravene til dette nye udvidede EU. Derfor siger jeg også som ordfører for det midlertidige udvalg: Aftalens kvalitet er vigtigere end tidsplanen.
Det handler om at definere de politiske prioriterer for de kommende år på basis af diskussionerne med Europa-Parlamentets fagudvalg i det midlertidige udvalg, at fremlægge øvre grænser for strukturen af det europæiske budget med henblik på at fastlægge Europa-Parlamentets forhandlingsposition over for Rådet. Dermed ønsker vi at sikre, at tradionelle politikker på den ene side naturligvis kommer til deres ret, og at EU på den anden side gør en bedre figur både internt og eksternt og langt om længe også bliver en Union af borgere og stater, sådan som forfatningstraktaten definerer det. Derfor handler det i forbindelse med diskussionen om de politiske prioriteter om at diskutere med hinanden på grundlag af den europæiske merværdi og tale om, hvordan Lissabon-målene om vækst, beskæftigelse og bæredygtighed skal blive integreret bedre end hidtil i det europæiske budget.
Hr. rådsformand, det er efter min mening meget vigtigt - i betragtning af de erfaringer, vi har gjort os - at understrege endnu en gang, at vi ønsker at opnå rettidig enighed, så vi ikke får problemer - ikke så meget, hvad angår budgettet, men mere hvad angår lovgivningsprocedurerne. Jeg vil dog gerne samtidig sige, at vi også kan komme til at opleve et -scenario i løbet af næste år. Og så er det vores alle sammens opgave at holde sikkerhedsnettet klar. Budgettets sikkerhedsnet er reguleret i traktaterne og i bestemmelserne, nemlig artikel 26 i den interinstitutionelle aftale eller evt. traktatens artikel 272. Men samtidig må vi sikre, at det i nødstilfælde står klart, at retsgrundlaget for strukturfonde, for flerårige programmer kan blive forlænget, hvis det slet ikke kan gå på anden vis. Og måske bidrager alene bebudelsen af diskussionen om sådanne sikkerhedsnet og alternativer til, at alle involverede bliver bevidste om deres ansvar og netop i lyset af folkeafstemningerne til næste år må præcisere, at vi som europæiske institutioner har vilje til og er i stand til at erklære en vellykket enighed om det finansielle overslag på det rigtige tidspunkt.
Jeg vil gerne knytte an til det, den første stedfortræder for ordføreren for det midlertidige udvalg, hr. Wynn, sagde. Spørgsmålet om revisionserklæring og spørgsmålet om, hvordan vi håndterer finansforordningen, der trådte i kraft for nylig, er vigtige spørgsmål, der også skal afklares i denne forbindelse. Det handler ikke kun om øvre grænser, forpligtelser og betalingsbevillinger, det handler derimod om Kommissionens, men også medlemsstaternes, styring af budgettet generelt. Derfor må vi i denne forbindelse også tale om Revisionsrettens revisionserklæring og om finansforordningen og om, hvorvidt vi i sidste ende skal have en finansiel planlægning for syv år eller for fire år. Også disse spørgsmål må vi drøfte indgående med hinanden.
Det er ret vigtigt, at begge disse ting er garanteret: en fleksibel, permanent trilog, når den er nødvendigt, og samtidig de nødvendige uformelle fortrolige forhandlinger, så vi ikke får kaotiske forhandlingstilstande i slutningen af forhandlingsprocessen. Det er vores opfordring til Rådet. Vi vil komme med en tilsvarende mundtlig forespørgsel til Kommissionen i Strasbourg.
Dührkop Dührkop (PSE ),
   Hr. formand, hr. formand for Rådet, jeg vil være forsigtig og sige, at det altid er muligt at være ærlig over for en ven.
Jeg er enig i de foregående indlæg, men det vil jeg ikke bruge tid på, jeg vil koncentrere mig om andre spørgsmål.
Nogle gange er de informationer, som vi modtager fra Rådet, upræcise og ufuldstændige, ofte fordi institutionen er temmelig hemmelighedsfuld. Derfor mener jeg, at denne mundtlige forespørgsel giver os mulighed for at afklare nogle spørgsmål.
Vi ved alle sammen, at nogle medlemsstater har anmodet om, at betalingsbevillingerne for de kommende finansielle overslag er under en vis procentdel af EU's bruttonationalprodukt. Vi har også hørt rygter om, at andre stater argumenterer for det loft, men for forpligtelsesbevillingerne, selv om det ikke står klart, om de foreslår det for at vejre stemningen, eller om de virkelig er overbeviste om, at det er tilstrækkeligt til at dække EU's reelle behov.
Det lader til, at nogle har det grundlæggende politiske mål at få accepteret deres forslag om minima og derefter påtvinge "de nødvendige nedskæringer" for at nå til de minima. Kan De sige os, hr. rådsformand, om denne metode, der består i at fastsætte lofter for ressourcer og dernæst lave nedskæringer, også svarer til en metode, som De anvender i Deres drøftelser? Hvis det er tilfældet, skræmmer det os ikke, for vi udsættes for det hvert år, når vi vedtager det årlige budgetforslag.
Byggeklodsmetoden har været fremherskende i Deres arbejde hidtil, og hvad er resultatet?
I det brev, som de seks stater sammen underskrev i december sidste år, garanteres følgende, som jeg vil læse op på engelsk, fordi det er dokumentets originalsprog:

De nye finansielle overslag bør sætte os i stand til at udnytte det kæmpemæssige potentiale i det udvidede EU og de muligheder, det giver borgerne. De penge, EU bruger, skal skabe ægte værdi og i højere grad være målrettet mod at omdanne EU til det mest konkurrencedygtige og nyskabende område i verden. Andre centrale opgaver er videreudvikling af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, beskyttelse af vores ydre grænser og styring af indvandringsstrømmene.
Vi lægger stor vægt på princippet om europæisk solidaritet og på at fastholde samhørigheden i et udvidet EU. 

 Er formandskabet enigt i disse prioriteringer? Og hvis svaret er ja, i hvilken grad og på bekostning af hvilken udgift?
Endelig, hr. rådsformand, forlanger Parlamentet - og det har flere af de foregående talere gjort - et løfte om en ægte og vedvarende dialog mellem Rådet og Parlamentet. En ægte dialog. Eller tror Rådet, at det kan komme og forelægge et fait accompli for Parlamentet, som så godkender det uden videre?
Hvis det er tilfældet, vil jeg sige til Dem, at til trods for de rædselsvækkende beskrivelser af et EU uden finansielle overslag, som budgetkommissæren har givet os i de seneste dage, vil flere og flere parlamentsmedlemmer ikke acceptere nogle finansielle overslag, der ikke garanterer, og nu citerer jeg hr. Böge, "den korrekte iværksættelse af de politikker, som vi har udformet i EU".
Jeg vil også sige til Rådet, at ingen har mere interesse i de finansielle overslag end Parlamentet, men ikke for enhver pris. Europa-Parlamentet har lige siden Maastricht foreslået, at de finansielle overslag inddrages i traktaterne, hvorimod Rådet kun har accepteret det, efter at konventet udarbejdede nye finansielle bestemmelser.
Vi ønsker mere end nogen andre at opnå enighed om de finansielle overslag for perioden efter 2006. Men ikke nogle regnskabsmæssige finansielle overslag. Når alt kommer til alt, hr. formand, må vi aldrig glemme, at de finansielle overslag er et instrument, ikke et mål i sig selv.
Jensen (ALDE )
   Hr. formand. Vi ved jo, at det er en vanskelig affære at skaffe enighed mellem EU's statsledere om rammerne for EU's budget. Hver vogter sine egne ikkeresser og hver statsleder vil blive målt og vejet efter, hvor godt de snævre ikkeresser er blevet tilgodeset i det endelige forhandlingsresultat. Heldigvis kan vi dog sige, at det er ikke udelukkende denne kamp mellem nationale ikkeresser, der afgør de kommende års budgetrammer, de finansielle perspektiver. europa-Parlamentet har jo også et stort ord at skulle hafe sagt. 
Buitenweg (Verts/ALE ),
   Hr. formand, rådsformanden har en positiv indstilling. Han tror på dialog og er overbevist om, at vi vil nå til enighed. Den eneste konklusion, jeg kan drage af det, er, at han har taget afstand fra det modbydelige krav om at holde budgettet på 1 % af BNP, for det ville, når alt kommer til alt, gøre det umuligt at opnå en aftale. Heldigvis har han opgivet den plan, for det siger sig selv, at et større EU, som skal løse større problemer, har brug for flere midler. Jeg er naturligvis ikke helt rolig endnu, for mange finansministre ser hovedsageligt 2006 som et grundlag for budgettet for 2007, og de mener, at budgettet for 2006 bestemt ikke bør overstige det for 2007.
Min gruppe ser anderledes på det. Vi ser helt frem til 2013, og vi ser på, hvad vi ønsker at have opnået på det tidspunkt. For Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance er Kommissionens forslag et fornuftigt udgangspunkt, men det skal udbygges en hel del. Det kan f.eks. gøres ved hjælp af investeringer inden for udvikling af landdistrikter, miljø, bæredygtig energi, forskning og udvekslingsprogrammer for unge, lærere og kunstnere. Vi lægger også vægt på fleksibilitet. Vi har brug for en ramme, der giver os mulighed for at klare EU's udfordringer, også i 2013.
Det står klart for min gruppe, at vi ikke bare skal diskutere EU's udgifter, men også dets indtægter. Rådsformanden talte om en række mindre justeringer for et øjeblik siden, f.eks. grænsen for nettobidrag, men vi kræver naturligvis også noget langt mere grundlæggende. For øjeblikket fører hele denne diskussion om nettobidrag ofte til irritation og urimelige udgifter, fordi der kræves mange kompensationsforanstaltninger, og den fører også til et budget, der er alt for lavt.
Derfor bør vi diskutere indtægter på et mere seriøst plan. Vi bør diskutere en mindstetakst for miljøforurening eller virksomhedsskat, som overføres direkte til EU. I det tilfælde føjes det beløb ikke til den nationale skat, men erstatter den. Det vil kun gavne en fornuftig diskussion om EU's udgifter.
Seppänen (GUE/NGL ),
   Hr. formand, Parlamentet har allerede en god fornemmelse af Kommissionens holdning til forslaget fra Prodi-Kommissionen. Barroso-Kommissionen stiller ikke et nyt forslag. Det er imidlertid ikke klart for Parlamentet, om der i de kommende finansielle overslag udelukkende vedtages en holdning til fælles udgifter, eller om den også kommer til at omfatte budgetindtægter, dvs. egne indtægter.
Kan det land, der skal varetage formandskabet, på nuværende tidspunkt forudsige, om det vil diskutere egne indtægter med Parlamentet?
Ifølge forslaget fra Prodi-Kommissionen skal Det Forenede Kongeriges særlige rabat i medlemsbidraget afskaffes. Det er kun rimeligt. Har Rådet virkelig brug for Parlamentets støtte for at rejse dette spørgsmål?
Hvor stærk er Rådets tilslutning til et maksimum på 1 %? Kan De som repræsentant for Nederlandene, der skal overtage formandskabet, med sikkerhed sige, om den ene procent vedrører forpligtelser eller rigtige udbetalinger?
Endelig er mange medlemmer af vores gruppe ikke begejstrede for at finansiere EU's arbejde via særlige euroafgifter, og i denne sag støtter vi holdningen hos nogle af Rådets medlemmer.
Wohlin (IND/DEM ),
   Hr. formand, som medlem af det midlertidige udvalg undlod jeg at stemme om en beslutning, som jeg ikke fik lejlighed til at læse forinden, og som jeg ikke kan støtte. Jeg vil her sammenfatte min holdning, som er en anden end den, der er kommet til udtryk i det midlertidige udvalg.
Jeg støtter tanken om, at der skal være et loft for udgifterne i den kommende syvårsperiode frem til 2013. Det er efter min mening vigtigt at have et sådant loft, som ikke alene skal gælde for udgifter og betalinger, men også for foranstaltninger. Jeg mener, at det er vigtigt, at vi ikke bare affærdiger denne opfattelse, som blot seks ud af 25 lande skal have støttet, for det drejer sig om de store nettobidragslande. Det bør understreges, at der kræves enighed i denne sag, hvis der skal kunne vedtages en finansiel ramme, og at der findes meget stærke ønsker om, at der ikke skal lægges for store byrder på de nationale skatteydere.
Det er også beklageligt, at man anvendte Prodi-Kommissionens gamle rapport som udgangspunkt for Kommissionens forslag. Jeg mener, man skulle have taget udgangspunkt i målet om 1 %, men at Parlamentet til gengæld skal have stor indflydelse på fordelingen af ressourcerne inden for denne ramme. Dette er med andre ord ikke en taktik med henblik på at flytte ressourcer til det ene eller det andet område. Det er kun inden for en sådan ramme, at man kan afstedkomme en sand prioritering af ressourcerne.
Syvårsplanen støtter jeg også, for den giver regler for budgetteringen i de respektive lande, en virksomhed, som ikke finansieres af Parlamentet, men af de nationale parlamenter. Vi er klart modstandere af, at EU indfører egne skatter, for det ville føre til, at man mistede kontrollen med beskatningen generelt.
Jeg vil også gerne understrege, at vi ikke mener, at landbruget skal udgøre en undtagelse fra sådanne omlægninger, som er nødvendige for, at man kan satse på nye områder. Sådanne omlægninger giver plads til mange nye initiativer.
Martin, Hans-Peter (NI ).
   - Hr. formand, jeg tror, at det, der nu foregår med forhandlingerne om det finansielle overslag, bliver den mest afgørende lakmusprøve for EU siden dets grundlæggelse. Det vil nu vise sig, om de retningslinjer, der er blevet udarbejdet gang på gang, og hensigtserklæringerne lader sig omsætte i reel politik.
Med en lakmusprøve får man så mulighed for at foretage en vurdering. Vil det rent faktisk lykkes at forhøje forskningsstøtten og flytte fokus til de små og mellemstore virksomheder, væk fra de store virksomheder, som storlobbyisterne støtter? Vil det lykkes inden for uddannelsesområdet at nå nogle gennembrud, vil det rent faktisk lykkes at opnå besparelser inden for forvaltningsområdet, uden at man igen finder nye skjulte kanaler? Det vil afhænge af, hvor mange penge det rent faktisk drejer sig om. Jeg ville vælge en anden tilgang: Man bør først tale om de faktiske nødvendige udgifter og så derefter om lofterne herfor.
Galeote Quecedo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, dette er den første forhandling om de finansielle overslag, og derfor håber jeg, at formanden for vores parlamentariske udvalg kan deltage i den næste forhandling.
Spørgsmålet i dag er centreret om nogle emner, og der er ingen tvivl om, at de ikke er neutrale på væsentlige punkter: for det første Europa-Parlamentets deltagelse, som flere kolleger, deriblandt hr. Böge, har nævnt - og jeg takker rådsformanden for hans erklæring om gode hensigter - og for det andet tidsplanen for arbejdet.
Af mange årsager, hr. formand, er det ikke ligegyldigt, om arbejdet bliver tilendebragt med en aftale i 2005 eller i 2006, for hvis vi ser os nødsaget til at forlænge budgettet, vil det være på bekostning af samhørighedspolitikken, hvilket budgetkommissæren erkendte i går. Derfor vil jeg gøre nogle af mine kolleger opmærksomme på risikoen for, at solidariteten i EU udsættes for en urimelig styrkeprøve mellem Europa-Parlamentet og de andre institutioner.
Vi ønsker at opnå en aftale under det luxembourgske formandskab. Derfor ser jeg gerne, at det nederlandske formandskab underretter os om, hvordan det går med at vedtage hovedlinjerne for reformen på Det Europæiske Råd den 17. december. Det glæder os, at formandskabet har sagt, at grundlaget for den debat vil være forslaget fra Kommissionen, men hvordan vil de, der siger, at de er europavenlige, klare udgifterne ved udvidelsen, udvide fællesskabspolitikkerne indadtil og udadtil og samtidig reducere EU's budgetudgifter?
Jeg ved ikke, om de har en tryllestav eller magiske evner, eller om de måske forsøger at ødelægge samhørigheden for de gamle medlemsstater ved at lade de fattige regioner i de reelt og statistisk set rige lande bære udgifterne til økonomisk udvikling af de fattige regioner i de nye medlemsstater.
De har under to uger til at svare på disse spørgsmål, hvis De ikke ønsker, at det nederlandske formandskab mister glansen ved udløbet af dets formandsperiode. De må forklare, hvordan det kan forsvares at ønske mere Europa med færre penge, for det er der ingen, der forstår. Derimod forstår vi udmærket, at færre penge betyder mindre Europa.
Walter (PSE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, det glæder mig, at jeg så kort tid efter igen kan byde Dem velkommen, og at vi har med hinanden at gøre. Vi står jo ud over de årlige budgetforhandlinger over for en af de største udfordringer - det er blevet fremført mange gange.
Når man tager fat på så stor en udfordring, der allerede på nuværende tidspunkt er præget af så mange krigeriske udtryk, og som også ledsages af mange sekundære krigsskuepladser, idet man allerede har præsenteret os for nogle tal, så er det godt, hvis man kan bevare det kølige overblik og arbejde systematisk med tingene. Jeg kan forsikre Dem om, at der er mange mennesker her i Europa-Parlamentet, der ikke lader sig aflede, men vil behandle denne sag nøgternt. Vi skal sørge for, at Europa-Parlamentet inddrages tilstrækkeligt, og det vil vi naturligvis insistere på via de rette kanaler og også understrege, hvis det bliver nødvendigt.
Mine kolleger og jeg er meget taknemmelig for, at De som rådsformand har taget afstand fra denne legen med tallene og ved at vælge en -tilgang har opmærksomheden rettet mod selve indholdet. De har sagt, at vi må undersøge de enkelte fagområder meget grundigt med henblik på at se, hvad vi rent faktisk kan opnå, hvad vi ønsker for Europa i fremtiden, og det arbejde, De udfører, afspejler det. Vi vil arbejde parallelt med Dem og stille de nødvendige forslag og håbe, at De tager højde for dem allerede under processen i stedet for at vente helt til sidst.
Vi må stille os selv mange spørgsmål, for den kommende europæiske politik stiller os disse spørgsmål, og borgerne vil have svar. Vi får fremover nye opgaver at klare, og vi kommer også til at tale om, hvorvidt de nuværende politikker er udformet rigtigt.
Vi fraviger ikke principperne. Samhørigheden i dette Europa er for os at se et af de principper, man ikke kan fravige. På disse områder diskuteres det f.eks., om vi - som hidtil - skal støtte generelt, eller om vi vil støtte fyrtårne og vækstcentre. Det bliver vi nødt til at tale med Dem om, og en sådan diskussion om detaljer og om indhold kræver også mod. Den kræver mod hos Rådet, for Rådet skal sige - hvis man vil sælge bestemte ting til borgerne som europæiske opgaver, f.eks. øget sikkerhed efter den 11. september eller samarbejde på det udenrigspolitiske område - at vi har brug for pengene dertil. Vi parlamentsmedlemmer bliver også nødt til at have mod til at bringe bestemte ting, der ikke kan gennemføres optimalt på europæisk plan, tilbage til nationalt plan. Vi bliver nødt til at føre disse diskussioner.
Jeg vil gerne komme kort ind på spørgsmålet om løbetiden. Den er allerede blevet nævnt to gange her. For de syv år, vi taler om her - dvs. indtil 2013 - det er om ni år. Tænk på, at det er en periode på ni år, vi skal vurdere. For ni år siden var Michael Jackson nummer 1 på hitlisten med , navnet euro var lige blevet opfundet, og Østrig, Sverige og Finland tiltrådte EU. Det er ni år siden! Det er en sådan fremtidig periode, vi nu skal tale om - jeg tror altså, man skal passe på. Vi bør rent faktisk se meget nøje på denne løbetid. Fire år eller tre år ville være noget andet. For fire år siden vedtog vi Nice-traktaten. Det kan man godt overskue. Lad os altså tale om løbetiden!
Lad os også tale om fleksibilitet, for det har vi brug for. EU har ikke en lineær udvikling. Vi har brug for forandringer. Vi har gang på gang i de forgangne måneder måttet anvende fleksibilitetsinstrumentet. De ved lige så godt som vi, at det står på dagsordenen.
Jeg vil også gerne komme ind på spørgsmålet om indtægtssiden, for parlamentsmedlemmer kan ikke være tilfredse med, at de altid kun får til opgave at gøre udgifterne så store som muligt, som om det var det eneste, de var interesserede i. Det er ikke tilfældet! Vi vil - når vi nu taler om nettobetalere og nettobyrder - vide, om de lokomotiver, der skal trække os, er i stand til at få flere vogne koblet på, indtil de ikke længere kan bevæge sig, eller hvordan vi kan samle pengene. Vi vil altså også gerne tale med Dem om sådanne mekanismer på indtægtssiden, og mit spørgsmål til Dem lyder: Er De parat til at inddrage os i et omfang, der rækker videre end det, der står i traktaten, til at tale med os, vil De tage os alvorligt, hvad angår udgiftssiden og indtægtssiden, eller vil De distancere os fuldstændigt? Jeg kan kun opfordre Dem til at samarbejde med os, så vi kan nå frem til nogle resultater. Vi kommer til at kæmpe os frem til det hen ad vejen. Men jeg tror, at når selvbevidste mennesker omgås hinanden, når alle ved, hvad de kan, og hvad de skal, så opnår man også nogle resultater.
Virrankoski (ALDE ).
   - Hr. formand, hr. minister, EU's kommende finansielle overslag er en del af en helhed, der dækker den omfattende reform af fællesskabspolitikken. Foruden de finansielle overslag skal både systemet med EU's egne indtægter og adskillige flerårige programmer reformeres, herunder regionalpolitikken og strukturpolitikken. Alt dette kræver, at Parlamentet yder en enorm arbejdsindsats og sætter sig ind i de nye ordninger, samtidig med at de forskellige EU-institutioner samarbejder på fornuftig vis.
Vi kan se frem til nogle skrappe forhandlinger om de finansielle overslag. Det er vigtigt, at der ikke lægges pres på Parlamentet under disse forhandlinger, selv om der allerede har været tegn herpå. Hvis der ikke indgås en aftale om de finansielle overslag inden tidsfristens udløb, kan der udarbejdes et rimeligt EU-budget på baggrund af traktatens artikel 272. I så fald vil foranstaltningerne til forbedring af beskæftigelsessituationen naturligvis blive forsinket.
Det faktum, at de finansielle overslag endnu ikke er på plads, skal ikke være en undskyldning for at afvise forslag til retsakter. Her har medlemsstaterne et enormt ansvar, og deres uoverensstemmelser skal ikke afspejles i EU's daglige arbejde.
Schroedter (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne henvende mig til rådsformanden og sige: Vi er indforståede med Deres tidsplan. Dog har De fortiet for os, at der for få dage siden på det spansk-tyske topmøde blev nævnt en anden tidsplan, nemlig 2006 som tidspunkt for enighed. Dvs. der bliver jongleret rundt med to tidsplaner, og som regionalpolitiker kan jeg kun sige: Det er uansvarligt! Regionerne har brug for planlægningssikkerhed. Hvis regionalplanen udløber i slutningen af 2006, er der kun forpligtelser for et år. Vi har imidlertid brug for et forarbejde på to år, så strukturmidlerne kan blive givet ud på de rigtige tidspunkter. Hvis det ikke bliver tilfældet, kommer der et hul i støtten.
For regionalpolitikere er princippet om planlægning år for år er heller ingen løsning. Det betyder, at ansvaret for borgerne ligger hos os. Men Europa-Parlamentet opnår enighed til næste år, og for mig er spørgsmålet: Hvad gør Rådet, og hvad gør navnlig De i de sidste dage af Deres formandskab for, at medlemsstaterne langt om længe kommer i gang? Hvis vi antager, at de er kommet i gang, sådan som jeg i dag har forstået, at de er, hvordan lykkes det da, at de andre også kommer i gang? Den eneste måde at fortsætte på ansvarlig vis i denne diskussion er, at De virkelig også handler og ikke kun udviser forsigtigt diplomati som hidtil.
Ribeiro (GUE/NGL ).
   - Dengang den økonomiske og sociale samhørighed stod på dagsordenen ved indgangen til 1990'erne, var tallene anderledes. De gik fra 1,22 til 1,32 og endte på 1,27. I dag rundes det hele ned til 1, og selv tusinddele kan bruges i argumentationen for, at noget er blevet fastholdt.
Fordi den seneste udvidelse har medført en fordobling af de sociale uligheder og regionale forskelle, har 1 fået en ulyksalig, næsten eksotisk symbolværdi.
Når man satser på enhed på det handelsmæssige og militære plan og på stabilitetspagtens enhed, forværres den manglende enhed på det sociale og regionale plan, og vedtagelsen af 1 % i de finansielle overslag styrker individualismen, men svækker solidariteten og samhørigheden.
For at imødegå denne udvikling har vores gruppe stillet ændringsforslag - som den eneste gruppe, for det er de eneste, der står for den nødvendige modstand. Vi har først og fremmest gjort modstand imod 1 %, der for os symboliserer det, vi ikke ønsker, et individualistisk og egoistisk Europa, med finansiel, handelsmæssig og militær enhed, men uden social solidaritet og regional samhørighed.
Jeg ville selvfølgelig gerne have sagt mere og uddybet det bedre, men jeg havde kun et minut til rådighed. 
Grabowski (IND/DEM ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, vi er modstandere af EU, da det ikke kan løse de problemer, som Europas borgere og stater står over for nu og i fremtiden. Faktisk er det modsatte tilfældet, da EU forværrer og fremskynder disse problemer og skaber endnu større forskelle, uoverensstemmelser og konflikter. Ud fra et økonomisk synspunkt står Europa over for to hovedproblemer. Det første er den økonomiske vækst, der som regel er langsommere i Europa end i USA og Asien, hvilket resulterer i høj arbejdsløshed samt faldende konkurrenceevne hos virksomhederne. Det andet problem er den stadig større forskel i indkomstniveauet mellem det rige gamle Europa og det fattige nye Europa.
Der er også to hovedproblemer med hensyn til sociale spørgsmål. Det første handler om værdier. Her tænker jeg på familiens krise som en vigtig institution. Det hænger sammen med det andet problem, der er samfundenes aldring og Europas dalende befolkningstal. Disse demografiske problemer påvirker ikke kun Belgien, Tyskland og Frankrig, men også fattige lande som Ukraine, Rumænien og Polen. Hvis vi betragter EU's foranstaltninger eller foreslåede foranstaltninger på dette område, står det klart, at EU f.eks. mangler visioner for, hvordan man løser problemer vedrørende økonomisk vækst og formindskelse af forskelle. EU mangler først og fremmest en strategi for at vende tendensen til en affolkning af Europa.
Har der været ændringer i budgetforslaget for 2005-2006 som følge af det faktum, at EU har fået 10 nye medlemslande, og at antallet af borgere er steget fra 380 millioner til 450 millioner, dvs. med næsten 20 %? Nej, det har der ikke. Budgettet for 2005-2006 er baseret på en stigning i udgifterne på mindre end 10 %, hvilket korrigeret for inflation er mindre end 7 % og svarende til de nye medlemsstaters bidrag. 2005 og 2006 er derfor spildt, hvad angår EU-integration, og man risikerer tilmed, at forskellene bliver større. Det er et meget dårligt tegn med hensyn til budgetprognoserne for 2007-2013. Blev de nye medlemsstater taget med på råd i forbindelse med budgettet for 2007-2013? Selvfølgelig ikke, da det blev forelagt Parlamentet af de afgående kommissærer. Endvidere foregår forhandlingen om dette forslag i et midlertidigt parlamentarisk udvalg, der blev udnævnt for at underminere det eksisterende Budgetudvalg og sprede ansvaret for den valgte løsning. Det er et bevis på, at der mangler gennemsigtighed og klarhed i EU's procedurer. Det illustrerer også de studehandler, der foregår i Rådet, Kommissionen og Parlamentet.
Bestemmelserne i de finansielle overslag for 2007-2013 giver ikke noget svar på Europas grundlæggende problemer. Hvis vi vedtager det princip, at budgettet fastsættes til 1 % af BNP, vil den økonomiske kløft blot vokse. Værre er det, at udgifterne til forskning og udvikling som følge af Lissabon-strategien vil stige med 300 %, hvor midlerne primært går til de gamle EU-medlemsstater, mens udgifterne til struktur- og samhørighedsfondene kun vil stige med 30 %, hvilket betyder, at de tilbagestående lande vil sakke yderligere agterud i forhold til de højt udviklede lande. Vi slår til lyd for et frit og sikkert Europa, der udvikler sig hurtigt. 
Kozlík (NI ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer. Man siger, at vejen til helvede er brolagt med gode forsætter. Mange af EU's vigtigste dokumenter er fyldt med gode forsætter. Det gælder for Lissabon-strategien og i endnu højere grad for de finansielle overslag, der afstikker de nye finansielle rammer for det udvidede EU for perioden 2007-2013.
Det er måske grunden til, at vi nu er vidne til et fald i den økonomiske vækst i euroområdet sammenlignet med vores største konkurrenter på verdensplan. I løbet af 1990'erne, hvor de 15 EU-medlemsstater gjorde en ekstra indsats for at oversvømme markederne i Østeuropa, lå den gennemsnitlige årlige produktivitetsstigning på 2,3 %. Nu er den blot 1,2 % om året, og produktiviteten i euroområdet er mere end en tredjedel lavere end i USA.
I den forbindelse glæder det mig, at Europa-Parlamentets formand hr. Borrell deltog i Det Europæiske Råds møde, hvor han udtrykkeligt påpegede uoverensstemmelserne mellem Lissabon-strategien og virkeligheden. Det er en reel trussel imod alle finansielle overslag, hvis ikke de følges op af en konkret gennemførelse. Ingen diskussioner om de nye finansielle overslag kan begrænses til de finansielle rammer og EU's intentioner, men må også omfatte en effektiv anvendelse af de fælles ressourcer samt konkrete foranstaltninger til forbedring af EU's konkurrenceevne.
Mange tak. 
Hatzidakis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, når det drejer sig om finansieringen af EU fra 2007 til 2013, har jeg personligt to bekymringer. Den ene vedrører finansieringens omfang og den anden vedrører tidsplanen for beslutningstagningen.
Hvad finansieringen angår, står det klart, at behovene som følge af EU's udvidelse vokser. Derfor må vi først se på prioriteringen i det nye, udvidede EU, og derefter kan vi begynde at snakke om finansieringskvoter. Jeg er bange for, at der i nogle tilfælde sker nøjagtig det modsatte. Men under alle omstændigheder må udvidelsen ikke gå ud over de nuværende lande i samhørighed og heller ikke over EU's samhørighedspolitikker. I denne forbindelse glæder jeg mig over Europa-Parlamentets holdning, nemlig at EU er nødt til at have en tilfredsstillende finansiering for fremtiden, selv om jeg personligt er forbeholden, når vi begynder at snakke konkrete tal.
Min anden bekymring har med tidsplanen at gøre. Hr. Nicolaï fortalte os, at det er Rådets faste holdning, at målet er, at vi slutter i juni. Jeg håber, det er tilfældet. Men som De ved, og som nogle af medlemmerne også har nævnt, går der rygter om det modsatte. Og det, mener jeg ikke, er godt for EU's budget som helhed, og især ikke for de flerårige programmer som f.eks. programmerne for strukturfondene. Der vil en forsinkelse være negativ, fordi vi er nødt til at kende forordningerne meget tidligere, og medlemsstaterne og regionerne er nødt til at forberede sig, så vi ikke mister tid, som det skete i den nuværende planlægningsperiode i 2000.
Jeg tror, det vil være yderst vanskeligt at finde alternative løsninger til udvidelse af budgettet. Og selv om de skulle findes, ville de have en meget negativ indflydelse på strukturfondenes funktion og på samhørighedspolitikken fra 2007 og fremover. Derfor vil jeg bede om en klar holdning fra Rådet med hensyn til tidsplanen og med hensyn til de alternative løsninger, som efter min mening ikke kan komme på tale for strukturfondene. 
Xenogiannakopoulou (PSE ).
   - Hr. formand, debatten om de finansielle overslag er af strategisk betydning for Europas fremtid. Den drejer sig om EU's muligheder for at opfylde befolkningernes behov og leve op til det 21. århundredes udfordringer. De forslag, som den tidligere Kommission har fremsat, er efter vores opfattelse et godt og afbalanceret grundlag for drøftelser. Imidlertid er den restriktive, regnskabsprægede holdning, som nogle af regeringerne har givet udtryk for, og annonceringen af 1 % som et dogmatisk mål uacceptabel i denne fase af forhandlingerne. Vi er meget bekymrede over Rådets tilsyneladende manglende evne til effektivt at opfylde behovet for at sikre fællesskabsbudgettets udviklingsskabende og omfordelende karakter, og det er desværre noget, vi har konstateret igen under budgetproceduren for 2005.
Det sætter spørgsmålstegn ved troværdigheden, når vi beder Europas befolkninger ratificere den europæiske forfatning, og når vi taler om fremskyndelse af Lissabon-strategien, uden at vi er parate til at påtage os de tilsvarende forpligtelser med hensyn til budgetmidlerne til at gennemføre disse mål. Det er en hån mod EU's borgere. Det fællesskabsbudget, som dækkede EU's behov med 15 medlemslande, kan ikke effektivt dække nutidens EU's behov med 25 og senere 27 medlemsstater. I Europa-Parlamentet vil vi gerne have, at der i tide, i løbet af 2005, opnås enighed om de finansielle overslag, så der er garanti for den nødvendige, tilstrækkelige finansiering af EU's politikker. Vi vil arbejde i denne retning og opfordrer også Rådet til at leve op til sit ansvar. Vi vil dog gøre det klart, at kun en god og effektiv aftale vil være politisk acceptabel, en aftale som effektivt sikrer alle EU's borgere og regioner vækst, beskæftigelse, samhørighed og solidaritet. 
Mulder (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg er enig med mange af mine kolleger i, at det er vigtigt at få en aftale om de fremtidige finansielle overslag. Det er at foretrække frem for at falde tilbage på en eller anden artikel i enten traktaten eller andre steder. Derfor mener jeg, at det skal bifaldes, at Rådet i forbindelse med udarbejdelsen af disse nye finansielle overslag agter at høre Parlamentet indgående, opnå enighed med det og i den hensigt møde op regelmæssigt. Jeg mener, at fremtidens finansielle overslag kunne drage fordel af større fleksibilitet mellem kapitlerne. Rådet kunne imidlertid spekulere på, om det er farligt. Det kan jeg ikke tro. Vi har jo med de aktuelle fleksibilitetsformer altid holdt os langt under standarderne i henhold til aftalen.
Samfinansiering er en anden årsag til bekymring. Ikke alle dele af budgettet er "samfinansieret". Nogle er, andre er ikke. Jeg mener, at der også på dette område er plads til fleksibilitet, herunder forskellig anvendelse i fattige og rige EU-medlemsstater.
Papadimoulis (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, nu hvor Europa-Parlamentet står foran hårde og vanskelige forhandlinger, er vi nødt til at sende tre klare signaler. For det første må vi kategorisk afvise de seks landes afpresningsskrivelse, da den fører til mindre Europa med større indre skævheder og et Europa, der er ude af stand til at støtte de politikker, som EU selv har vedtaget.
For det andet må vi kræve en flerårig budgetramme, som giver mulighed for rettidig planlægning af politikker og programmer, og naturligvis afvise fire- eller femårige scenarier.
For det tredje må Europa-Parlamentet give klart udtryk for, at det ikke uden videre vil give sit samtykke, hvis der ikke er nogen garanti for finansieringen af de politikker, som sikrer økonomisk og social samhørighed i et udvidet Europa med 25 lande.
Vi har brug for mere ambitiøse og ikke mere usle planer for det fælles fremtidens Europa, vi bygger. Prodi-pakken er blot et godt udgangspunkt, og vi må alle være enige om, at man ikke kan få mere Europa for færre penge. 
Karas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, mine damer og herrer, i mange lande får borgerne den opfattelse, at medlemsstaternes borgere betaler for meget til EU's budget og får for lidt tilbage.
For ofte ved borgerne ikke, til hvad pengene går til og hvordan. Mange medlemsstater, hr. rådsformand, udviser denne negative attitude med deres strategi. De overdrager stadig mere ansvar - og med rette og gudskelov, siger jeg - til EU, men vil betale mindre og mindre for det. De giver indtryk af, at de betaler for meget, og siger ikke, at EU endnu ikke har opbrugt de finansielle rammer, de har været med til at beslutte. Denne dobbeltstrategi er efter min mening uansvarlig. De flygter ud i en leg med tal og formaliteter. Fremtidens Europa har brug for et ærligt samarbejde mellem Rådet, Parlamentet, Europas borgere og Kommissionen.
Europas fremtid har dog også brug for et klart svar på, hvor mange penge vi har brug for for at kunne gennemføre vores politiske prioriteter med succes. Hvor mange penge har vi brug for til vækst, konkurrenceevne, beskæftigelse, forskning, fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, naboskabspolitik, social samhørighed, bæredygtighed, regionalpolitik, små og mellemstore virksomheder, udvidelse, fælles landbrugspolitik, information og kommunikation for nu blot at nævne nogle af de punkter, der falder ind under de europæiske institutioners opgaveområde.
Vi opfordrer Dem til at tale om de politiske prioriteter og stille de nødvendige midler til rådighed, så vi kan varetage vores opgaver i borgernes interesse professionelt.
Letta (ALDE ).
   - Hr. formand, i denne væsentlige debat er der fire punkter, som vi efter min mening bør lægge særlig vægt på. 1) De finansielle overslag skal afstemmes efter Lissabon-målsætningerne og -parametrene. Kapitlet om repræsentativitet er den vigtigste innovation, der er blevet indført med Kommissionens forslag, og den bør Parlamentet støtte. 2) Finansieringen af landbrugspolitikken afspejler ikke længere EU's nye behov, men på dette punkt har Kommissionen ikke kunnet afvige fra de retningslinjer, som Rådet har fastlagt. 3) Det er vigtigt at sørge for en overgangsfase, så det ikke går ud over de regioner, som på grund af den såkaldte statistiske effekt ikke længere kan nyde godt af den udviklingsstøtte, der er taget højde for i forbindelse med de europæiske strukturfonde. Dette bliver f.eks. tilfældet med visse syditalienske regioner. 4) Efter vores mening bør man ikke udsætte spørgsmålet om en reform af systemet for medlemsstaternes bidrag til EU's budget i det uendelige.
Endelig ser vi med positive øjne på Prodi-pakken. Det skyldes navnlig den nye filosofi, som den bygger på, og hvor der fokuseres på opbygningen af et konkurrencedygtigt EU i vækst. Hvis vi skal nå alle de målsætninger, der er opstillet, må ressourceloftet efter vores opfattelse ikke reduceres, så det kommer til at ligge under 1,27%.
Dombrovskis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gøre opmærksom på det regionalpolitiske aspekt i forbindelse med de kommende finansielle overslag. Det første punkt, der giver anledning til spørgsmål, er dette: Hvorfor kommer regionalpolitikken i anden række i Prodi-Kommissionens forslag, og hvorfor er den ikke en prioritet, sådan som den hidtil har været? Måske for at sløre det faktum, at de ressourcer, som Prodi-Kommissionen ønsker at afsætte til regionalpolitik i forhold til EU's bruttonationalprodukt, falder år for år.
Den andel, der er bevilget til regionalpolitikken i EU's budget for de kommende finansielle overslag, ligger nogenlunde på samme niveau som tidligere. I en situation, hvor EU allerede har fået 10 nye medlemsstater, og hvor Rumænien og Bulgarien kommer med i 2007, bør der afsættes flere midler til regionalpolitik.
Derfor vil vi gerne have EU's Ministerråd til at besvare følgende vigtige spørgsmål: Mener EU's Ministerråd, at det er muligt at forny regionalpolitikkens prioritetsstatus, og mener det, at der er afsat tilstrækkelige midler til den europæiske regionalpolitik i Prodi-Kommissionens forslag?
Kelam (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne stille Rådet et par mere specifikke spørgsmål om de finansielle overslag. Også jeg går ud fra, at solidaritet skal være det styrende princip ved fordeling af samhørighedsmidler i det udvidede EU. Jeg skal derfor henlede Rådets opmærksomhed på to aspekter af Kommissionens forslag, som efter min mening kræver yderligere overvejelse.
For det første vil jeg spørge, om Rådet anser den metode, som Kommissionen har foreslået til beregning af BNI-gennemsnittet for 4 % i hele den syvårsperiode, de finansielle overslag dækker, for tilstrækkelig. Når det gælder det andet aspekt af samhørighedspolitikken, gives der mulighed for en midtvejsevaluering, så regionernes støtteberettigelse justeres i overensstemmelse med deres faktiske udvikling. Som sagerne står, er Kommissionens forslag på den ene side fleksibelt for ud- og indfasningsregionerne, men på den anden side efterlader det lande og regioner, hvor der foreslås , i en slags spændetrøje i hele syvårsperioden. Jeg foreslår, at midtvejsevalueringen, der giver en vis fleksibilitet og tilpasning til den faktiske BNI-vækst, også bør overvejes for lande med .
For det andet vil jeg høre, om Rådet mener, det er muligt at gennemføre Kommissionens forslag til lovgivning, i henhold til hvilket moms ikke længere er støtteberettiget i forbindelse med kommunale projekter. Et sådant forslag ville yderligere begrænse de mindst udviklede kommuners muligheder for at få gavn af europæiske projekter, da det tynger hårdt på deres i forvejen stramme budgetter. Jeg skal gøre opmærksom på, at de under den nuværende ordning er fritaget fra moms. 
Samaras (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg tror, vi måske bør se på problemet med lidt andre øjne. Parlamentet er nødt til at påpege over for Kommissionen - og Rådet - at der ud over den rent kvantitative måde at styrke Lissabon-strategien på også er spørgsmålet om europæisk deltagelse i de globale økonomiske parametres kvalitet, for de kvantitative oplysninger giver os kun mulighed for at betragte den økonomiske udvikling statisk uden positive eller negative koefficienter. Derfor skal vi se på Kommissionens forslag ud fra en dynamisk synsvinkel.
Et eksempel vil gøre det helt klart, hvad jeg mener: forskning og teknologi. Ifølge Kommissionen vil udgifterne til denne sektor i Europa nå op på 23 milliarder euro frem til 2013. Hvad betyder det så i global sammenhæng? For tiden har vi 2,7 % i Amerika. Der er iværksætterkulturen imidlertid blevet styrket så meget, fordi der er en kobling - det vi kalder - mellem virksomheder, staten og hele erhvervslivet i området. 2,7 % er en højere koefficient end de 2 %, som vi har i Europa i dag, og som vi naturligvis skal have op på 3 %. Men 3 % er også, hvad de har i Japan, som, fordi der ikke er disse , i dag har økonomisk afmatning og slet ikke har fået hjælp fra forskning og teknologi til at komme ud af den. Den vigtige del, der hedder forskning og teknologi, er derfor en nødvendig forudsætning for vækst, men det er ikke nok. Der er yderligere to forudsætninger, der skal være opfyldt, nemlig spredningen af teknologi - de , jeg nævnte - men samtidig er det store problem efter min opfattelse, at der er nødt til at være opsving. I en afmatningsperiode ser virksomhederne nemlig kun tingene - og jeg taler stadig om forskning- og teknologiproblemet - i lyset af deres egen og kan ikke foretage store teknologiske nyskabelser.
Derfor mener jeg, vi bør arbejde på en anden del, der hedder "efterspørgselssiden", og for at den side kan fungere rigtigt, må der være et samarbejde mellem det, der nu er den fælles pengepolitik og finanspolitikken. Der bør således lægges større vægt på de generelle økonomipolitiske retningslinjer end den, vi som stater lægger på vores finanspolitik, ikke hvert tredje eller fjerde år, men hvert år, så vi kan få et opsving, for ellers vil alle de penge, vi taler om, havne i et bundløst kar. 
Kuźmiuk (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, mine damer og herrer. Jeg har taget ordet som repræsentant for den største af de nye medlemsstater, Polen, i denne forhandling, der omfatter spørgsmål til Rådet vedrørende de finansielle overslag for 2007-2013. Jeg vil gerne gøre opmærksom på dette, da det indtil videre primært har været repræsentanter for de gamle medlemsstater, der har talt under denne forhandling. Det er vigtigt at foretage denne sondring, da der er stor forskel på de gamle og de nye medlemsstaters synspunkter vedrørende de finansielle overslag for 2007-2013. Efter min mening bør en af de vigtigste prioriteter for disse overslag være en konsolidering af den økonomiske vækst i de 10 nye medlemsstater, der i øjeblikket er inde i et opsving, da det vil fremme samhørigheden og ligheden i EU som helhed betragtet. Integrationen er gennemført på juridisk og institutionelt plan. Denne proces skal imidlertid ledsages af en proces, hvor de 10 fattigste lande sammen med de to kommende EU-lande kommer op på siden af den udviklede del af Europa.
Uden en gradvis mindskelse af udviklingsforskellene mellem de rige og de fattige vil integrationen af EU som helhed betragtet møde stor modstand. Der er også en risiko for, at et Europa i to hastigheder bliver en permanent ordning. Derfor er vi tilhængere af Prodi-Kommissionens forslag. Sidstnævnte fastsætter EU's budgetmæssige forpligtelser til et gennemsnit på 1,27 % af EU's BNP, hvilket er i strid med holdningen hos de seks største nettobidragydere, der ønsker at begrænse disse forpligtelser til 1 % af BNP. Kun hvis EU's budget er større, end det hidtil har været, er der en realistisk chance for at øge finansieringen betydeligt under stuktur- og samhørighedsfondene, hvilket til gengæld vil gøre det muligt at gennemføre foranstaltninger, der effektivt fremmer udviklingen i de nye medlemsstater. Det er særligt nødvendigt i lyset af den planlagte generøsitet over for regioner i de gamle EU-medlemsstater, der som følge af den "statistiske effekt" vil komme over tærsklen på 75 % af EU's gennemsnitlige BNP fra 2007.
I betragtning af den restriktion, der har eksisteret siden midten af 1990'erne om, at lande, der nyder godt af struktur- og samhørighedsfondene, ikke kan modtage midler, der overstiger 4 % af deres BNP, eller med andre ord mere end omkring 17 milliarder euro pr. år for de 10 nye medlemsstater tilsammen, forlanger vi ikke noget ud over det almindelige. Jeg vil bede de repræsentanter for Rådet, der deltager i disse forhandlinger, om at bide mærke i disse spørgsmål, da de vedrører gennemførelsen af en af det udvidede EU's vigtigste prioriteter, nemlig en mindskelse af udviklingsforskellene mellem de gamle og de nye medlemsstater.
Van Nistelrooij (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det er vigtigt, at Parlamentet i dag griber chancen for at afholde denne åbningsdebat. Det glæder mig, at hr. Nicolaï fra Rådet har sagt, at vi vil gøre dette oftere i fremtiden, og at vi en gang om måneden vil få mulighed for at sætte fingeren på pulsen. Ikke desto mindre har dette nye Parlament opstillet meget klare prioriteringer, hvad angår gennemførelsen af samhørighedspolitikken, fordi det tidligere har vist sig at være virkningsfuldt, og fordi den har gjort forskellene mellem os mindre i Europa. Samtidig er der taget nye initiativer, herunder Lissabon-dagsordenen.
Vi gør det alligevel ikke godt nok. Kok-rapporten har temmelig tydeligt vist, at vi ikke kan tillade os at hvile på laurbærrene, men må investere. Det skal vi gøre på europæisk plan med ny dynamik og over hele Europa. Der er også nye udfordringer forude. I dag diskuterede vi f.eks. spørgsmålet om Ukraine, og den nye naboskabspolitik skal udbygges, den kræver investeringer. Det er nye udfordringer, og Parlamentet vil uden tøven tage dem op.
Mit budskab er, at vi bør lære af erfaringerne fra 1999, navnlig hvad angår regionalpolitikken. Det første år, 1999, var ikke et frugtbart år, fordi de diskussioner, vi havde, var for forsigtige og for langstrakte. Vi må forhindre, at 2007 bliver endnu et forsigtigt år, især fordi de centrale mål snarere kræver fremskyndelse. Derfor må vi vise udholdenhed som gruppe. Det er netop sammenkædning af instrumenter, en mere integreret tilgang til spørgsmål som forskning, der åbner muligheder. Det er sådan en indstilling, vælgerne forventer af os. Ny politik og nye perspektiver kan ikke opnås med 1 %. Vi får brug for mere end det.
Siekierski (PPE-DE ).
   - Vi udarbejder de finansielle overslag for 2007-2013 på et ekstremt vanskeligt tidspunkt. Både Parlamentet og Kommissionen er nye, og EU har kun fungeret med 25 medlemsstater i syv måneder. Der er også udsigt til yderligere udvidelser, ligesom der naturligvis skal tages hensyn til Lissabon-strategien. Det midlertidige udvalgs tidsplan og arbejdsmetoder bør omfatte en undersøgelse af Prodi-Kommissionens og det forrige Parlaments holdninger og prioriteringer. Der bør også gennemføres en evaluering af den aktuelle udvidelse og lægges planer for kommende udvidelser. Disse opgaver skal håndteres af den nye Kommission, og medlemsstaterne skal spille en vigtig rolle. Sidstnævntes forslag skal undersøges nøje, og det er op til det kommende formandskab at sørge herfor.
De nye finansielle overslag omfatter planer for adskillige år - måske op til 10 år eller mere. Det er muligt og ganske givet, at forholdene i og uden for EU vil ændre sig. Det er trods alt lang tid - specielt i det 21. århundrede. Det vil derfor være godt med en revision af de nye finansielle overslag efter en periode på tre år med mulighed for at foretage de nødvendige justeringer. Vi skal ikke glemme, at der i 2009 vil være et nyt Parlament og en ny Kommission, og at det er nu, vi skal indføre bestemmelser, så disse vigtige EU-institutioner får ret til at stille forslag og visse ændringsforslag. De grundlæggende beslutninger vedrørende de nye finansielle overslag for 2007-2013 skal imidlertid træffes af medlemsstaterne og Rådet. Europa skal ikke reduceres til procenter og i særdeleshed ikke til 1 % af BNP. 
Nicolaï,
    Jeg vil takke alle medlemmer af Parlamentet for deres kommentarer og for de spørgsmål, som de har stillet mig. Lad mig indlede med at besvare spørgsmålet om tidsplanen og den plan, som Rådet følger, og som nogle af Dem har spurgt til, først hr. Böge, men senere også fru Schroedter og hr. Hatzidakis. De to sidstnævnte talte også om rygter om og tegn på, at den tidsplan, jeg forelagde for Dem før, var blevet ændret. Der blev refereret til et topmøde og til andre rygter. Jeg kan berolige Dem. Der er kun én tidsplan, nemlig den jeg forelagde for Dem. Den går hovedsageligt ud på, at det virkelig er vores plan og hensigt at opnå en aftale i Rådet i juni 2005. Jeg kan tilføje, at jeg er enig i det, hr. Böge sagde om, at Revisionsrettens revisionserklæring stadig ikke er kommet. Både han og De ved, at Rådet deler Parlamentets bekymring over dette. Nogle af Dem, herunder hr. Galeote Quecedo, har forhørt sig om tidsplanens aktuelle situation. Situationen er den, at forberedelserne af Rådet den 17. december er i gang, og at vi vil gøre det, der bliver aftalt. Det betyder, at vi på det tidspunkt håber at træffe en beslutning om principper og retningslinjer for de finansielle overslag og pakken, oversigten over, hvad vi har opnået med byggeklodsmetoden. Det er det, Rådet skal beskæftige sig med, og forhåbentlig kan vi træffe en beslutning om det den 17. december. Jeg vender tilbage til byggeklodsmetoden om et øjeblik, for der er en række spørgsmål forbundet med den.
Jeg ser, at der også her, ligesom i Rådet, allerede i denne fase bliver nævnt forskellige prioriteringer, hvad angår indhold, som bør indgå i de nye finansielle overslag. Som hr. Böge gjorde det klart, er diskussionen om den ekstra nytteværdi af det, der sker på europæisk plan, et overordnet udgangspunkt. Jeg genkender naturligvis en række prioriteringer, som er blevet forelagt, herunder Lissabon-strategien, som mange har nævnt, EU's internationale rolle, samhørighedspolitikken, sikkerhed og især også spørgsmålet om loftet på 4 % for strukturfondene. Det er alt sammen spørgsmål, som stadig bliver diskuteret her, og også i Rådet, og de indgår i de forslag, vi er i gang med at udarbejde.
Dette fører mig til den strategi, som vi i formandskabet har besluttet at følge for de skridt, der skal tages i de seks måneder, der går med at udarbejde de nye finansielle overslag. Jeg vil allerførst meget kategorisk tage afstand fra spørgsmålene om målet på 1 %, som bl.a. fru Dührkop Dührkop og fru Buitenweg rejste. De glædede sig over, at dette mål ville blive opgivet. Som rådsformand har jeg ikke opgivet noget, og jeg har heller ikke holdt fast ved noget. Her taler jeg ikke på vegne af Nederlandene, og jeg taler heller ikke på vegne af den gruppe på seks lande, der som bekendt går ind for 1 %. Jeg taler til Dem som rådsformand. Som formand har jeg netop gjort de ting, som nogle af Dem anser for kritisable, f.eks. hr. Karas, der opfordrede mig til at tale om prioriteringer, eller andre, som spurgte, hvordan jeg kunne løse dette problem ud fra et finansielt synspunkt. Vi har valgt byggeklodsmetoden, netop fordi den giver mulighed for, at de politiske prioriteringer, prioriteringernes indhold, og ikke pengene kommer i første række. Det er det mål, som vi nu forsøger at nå den 17. december, så det er helt i overensstemmelse med mine mange tidligere udtalelser. Da der synes at være nogen forvirring omkring det, vil jeg gentage, at Kommissionens forslag helt klart er udgangspunktet, selv om vi alle ved, at medlemsstaterne har ret til at indtage holdninger, der afviger fra dem, som Kommissionen foreslår. Målet med byggeklodsmetoden er ganske enkelt at kombinere og klassificere forskellige medlemsstaters forskellige holdninger, hvad angår kategori og emne, og give dem et letforståeligt format, så Rådet kan træffe mere informerede beslutninger set i et politisk perspektiv. Det vil kun gavne diskussionen som helhed og kan tilmed være til Deres fordel. Det glæder mig derfor at høre, at Parlamentet vil kaste sig ud i en lignende tilgang, hvilket hr. Walter gav tydeligt udtryk for. Jeg tror, at jeg nu har svaret på de fleste spørgsmål om byggeklodsmetoden og den måde, som formandskabet griber sagen an på.
Nu vil jeg tale om det andet aspekt. Ikke udgifter, men indtægter og egne indtægter, som et par af Dem var inde på. Vi er alle sammen enige om, hvor vigtige disse er. Parlamentets ret til at blive hørt er ubestridelig og helt indlysende, og der er ingen tvivl om, at De vil gøre brug af den, hvad angår denne del af de finansielle overslag. Et par medlemmer af Parlamentet nævnte også den generelle korrektionsmekanisme. Det indgår alt sammen i Kommissionens forslag.
Fru Buitenweg nævnte udtrykkeligt EU-skat. Kommissionen foreslog at åbne op for den mulighed for de næste finansielle overslag i 2014. Jeg kan fortælle Dem, at Rådet drøfter det for øjeblikket, og det vil det fortsætte med. Status for drøftelsen er, at det er usandsynligt, at Rådet vil tale for at fremrykke datoen i forhold til Kommissionens forslag.
Et andet punkt, som nogle af Dem nævnte - jeg tror, at fru Jensen var den første, men hr. Walter og andre fulgte efter - vedrører varigheden af de finansielle overslag og syvårsperioden. Kommissionen har foreslået, at syvårsperioden anvendes en gang til, og det bliver også stadig drøftet i Rådet. Vi har ikke indtaget en holdning til det. De ved såvel som jeg, at det flerårige budget er en ramme, og inden for den ramme bliver de årlige bestemmelser fastlagt. Vi planlægger ikke alt i detaljer for syv år, eller hvor mange år det nu drejer sig om, men det behøver jeg ikke at fortælle Dem. Det, der har betydning, er lofterne, og inden for dem er der plads til årlige tildelinger, forudsat at margenerne er tilstrækkelige.
Endelig ser jeg frem til at samarbejde med Europa-Parlamentet i den sidste tid, jeg er formand. Det siger jeg også på vegne af Rådet. Vi vil ikke acceptere konklusioner, der er givet på forhånd, som nogle af Dem frygter. Rådet lytter først og fremmest til enhver tid, men bestemt også nu under forberedelsen af disse finansielle overslag, meget opmærksomt til Europa-Parlamentets holdninger, bemærkninger, signaler og beslutninger. Formelt kan jeg ikke tale på vegne af det luxembourgske formandskab, men jeg kan sige, at det efter min mening er en god idé at fastholde den uformelle kontakt mellem Rådet og Europa-Parlamentet i forberedelsesfasen.
Hvilket fører mig til min sidste bemærkning. Jeg vil ikke gøre mig tanker om de scenarier for den værst tænkelige situation, som et par parlamentsmedlemmer har antydet i forbindelse med spørgsmålet om, hvad vi vil gøre, hvis det ikke går efter planen. Vi må vogte os for selvopfyldende profeti og huske på, hvordan vi håndterede konfrontationen mellem Europa-Parlamentet og Rådet om det årlige budget. Som De ved, var forhandlingerne hårde og foregik i en spændt atmosfære. Sandt at sige var Rådets og Parlamentets udgangspunkter meget forskellige, men vi er nået frem til et fornuftigt kompromis. Dette kompromis er til gavn for Europa-Parlamentet, for Rådet og frem for alt for Europa, og det skete alt sammen inden for tidsplanen til trods for de spændte forhandlinger. Jeg mener, at dette kan tjene til eksempel på, hvordan vi kan se hen imod det flerårige budget.
Formanden.
   - Jeg har modtaget et beslutningsforslag (B6-0189/2004) på vegne af Det Midlertidige Udvalg om Politikudfordringer og Budgetmidler i det Udvidede EU 2007-2013.
Forhandlingen er afsluttet. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om topmødet EU/Rusland. 
Nicolaï,
    Hr. formand, i fortsættelse af Deres venlige ord vil jeg indlede mit indlæg med at sige, at jeg, på grund af den forudgående planlægning i Parlamentet i dag, har en aftale, der desværre betyder, at jeg skulle være gået kl. 19.00. Med Deres tilladelse går jeg derfor, når jeg har holdt mit indlæg.

 Jeg begynder med at sige, at jeg er helt enig med hr. Cohn-Bendit i, at topmødet EU/Rusland var mere end en diskussion om situationen i Ukraine. Det var en lejlighed til at uddybe vores forbindelser inden for forskellige områder, og derfor er jeg glad for, at vi har denne forhandling om EU og Rusland her i dag. Jeg håber, De vil tilgive mig, at jeg ikke bliver her under hele forhandlingen.
EU og Rusland har nærmet sig hinanden på flere forskellige områder. Med sin ratificering af udvidelsesprotokollen til partnerskabs- og samarbejdsaftalen og af Kyoto-protokollen har Rusland understreget, at landet lægger stor vægt på det strategiske partnerskab med EU. Det strategiske partnerskab er også af stor betydning for os. Sammen kan vi håndtere vanskelige spørgsmål, der er vigtige for begge parter, såvel som internationale spørgsmål som miljø og bekæmpelse af terrorisme.
De fire fælles områder er en central del af vores strategiske forhold. De viser, at vi ønsker mere end blot at være naboer. Vi vil være gode naboer. I det sidste halve år har vi gjort betydelige fremskridt. Vi har mere eller mindre kunnet afslutte forhandlingerne om to af de fire områder, nemlig økonomi samt forskning, uddannelse og kultur.
Vi håber, at vi kan nå til enighed om alle fire områder på det næste topmøde i Moskva i maj 2005. I EU ser vi de fire områder som indbyrdes forbundne. EU vil gerne løfte samarbejdet mellem EU og Rusland op på et højere plan, men det skal ske over hele linjen. Ikke kun på udvalgte områder. Det agter vi at gøre - og jeg har ikke tilsidesat grundlæggende principper og mål bare for at opnå et hurtigt kompromis. Det er vigtigt at bemærke, at forhandlingerne fortsætter på dette grundlag, men vi vil forsøge at udvikle forbindelserne mellem EU og Rusland, når som helst vi kan - under iagttagelse af vores principper.
Der er nogle meget vigtige spørgsmål, f.eks. Kyoto-protokollen, hvor vi er nødt til at flytte os, og hvor vi ikke kan vente på en endelig aftale på dette grundlag. Både EU og Rusland er enige om, at optagelse i WTO er af stor betydning for Rusland. EU har tilbudt bistand i WTO-forhandlingerne med andre partnere, men vi har insisteret på, at Rusland skal tage WTO-reglerne alvorligt. Det betyder, at de udenlandske investorers tillid til Rusland vil stige. Det betyder også, at Rusland bør vise vilje til at løse økonomiske tvister. I den henseende påpegede EU under topmødet det uløste problem med betaling for overflyvning af Sibirien.
Der er stadig et stykke vej igen på det fælles område, der hedder frihed, sikkerhed og retfærdighed. Det vigtigste spørgsmål er EU's ønske om aftaler om tilbagesendelse, som hænger sammen med Ruslands ønske om en nemmere visumprocedure samt den langsigtede målsætning om en visumfri ordning. For EU spiller en tilbagesendelsesaftale en central rolle på dette fælles område. Derfor er vi ikke villige til at gå på kompromis bare for at nå til et resultat. Vi vil have et godt resultat - og det er i folkets interesse hos begge parter.
Vi betragter respekt for menneskerettigheder og grundlæggende friheder som et centralt spørgsmål og derfor som et vigtigt element inden for dette område. Vi tog spørgsmålet om Tjetjenien og situationen i Nordkaukasus samt mediernes position op med vores russiske partnere under topmødet. Desværre er vi stadig ikke enige, så vi kunne ikke komme ret langt. Jeg håber imidlertid, at vi fortsat vil føre en hyppig dialog om menneskerettighedsspørgsmål.
Diskussionen går begge veje, så vi havde ikke noget imod, at Rusland bragte spørgsmålet om russisktalende mindretal i de baltiske lande på bane. Efter min mening gav vi russerne et klart og tilfredsstillende svar på disse spørgsmål.
EU spurgte russerne, hvad de havde imod idéen om fælles naboskab, som vi betragter som vigtig for det fælles område ekstern sikkerhed. Her har vi desværre forskellige synspunkter, som det også er tilfældet vedrørende Ukraine, men vi vil fortsætte vores bestræbelser på at overbevise russerne om, at det ikke alene er i EU's interesse, men også i Ruslands, at arbejde sammen for at skabe et stabilt, demokratisk og frit fælles naboskab. Det er en -situation. Vi bør hellere finde ud af, hvor vi har et fælles ståsted i stedet for bare at kritisere hinanden.
På det fælles område forskning og uddannelse, herunder de kulturelle aspekter, var der principiel enighed om at oprette et EU-uddannelsescenter i Moskva. Det vil give russiske borgere mulighed for at få en bedre forståelse af EU. Desuden satte EU pris på Ruslands støtte til ITER.
Hvad angår bekæmpelse af terrorisme, sagde præsident Putin under vores antiterrorkoordinator Gijs de Vries' besøg, at hr. de Vries var meget værdsat af sit russiske modstykke, som snart vil besøge Bruxelles. Moskva var meget interesseret i udviklingen af EU's politikker, f.eks. om dokumentsikkerhed. Rusland ønsker også at udveksle data med Europol, Eurojust osv. Det er EU i princippet parat til, men først skal Moskva ratificere Europarådets konvention om databeskyttelse. Det gav præsident Putin tilsagn om, og jeg håber, at dette tilsagn hurtigt vil give resultater.
Drøftelserne om de eksterne forbindelser fokuserede hovedsagelig på det, som EU betragter som vores fælles naboskabsområde, især Ukraine, Belarus og Moldova. Det kommer nok ikke som nogen overraskelse for Dem at høre, at diskussionen om Ukraine var lang, ophedet og meget ærlig. Vi brugte en hel arbejdsfrokost på det. Vi blev enige om en række vigtige spørgsmål. Den aktuelle situation skal løses fredeligt uden vold af nogen art. For det andet bør ukrainsk lov overholdes. For det tredje bør vi forsøge at undgå en forværring af konflikten i det ukrainske folk. Uanset hvem der bliver præsident, bliver vedkommende præsident for hele det ukrainske folk, og Ukraines territoriale integritet bør respekteres.
Jeg har allerede omtalt premierminister Balkenendes telefonopkald til præsident Putin i eftermiddags, så det vil jeg ikke sige mere om nu.
Ud over Ukraine diskuterede vi også en række andre internationale spørgsmål. Da vi har begrænset tid, og da EU's og Ruslands synspunkter om f.eks. Iran og Vestbalkan i høj grad er sammenfaldende, vil jeg ikke sige mere om det nu.
Forbindelserne mellem EU og Rusland er strategisk vigtige. Rusland har brug for EU, og EU har brug for Rusland. Under det nederlandske formandskab er det lykkedes os at intensivere forbindelserne og nå et langt stykke vej mod de fire fælles områder. Desuden har EU talt med én stemme i den seneste måned, hvilket ikke altid har været tilfældet på et så vigtigt område som forbindelserne mellem EU og Rusland.
Jeg mener, at det kan betragtes som fremskridt. EU og Rusland har haft og har stadig forskellige synspunkter, men det er helt naturligt. Rusland skal vænne sig til, at vi i flere henseender er blevet tættere naboer, hvis interesser ikke altid falder sammen. Vi kan imidlertid drøfte disse spørgsmål frit og meget ærligt, og det er alfa og omega for et strategisk forhold.
Jeg håber, at det næste formandskab vil være i stand til at sige, at vi er nået til fuld enighed om de fire fælles områder, der danner grundlag for dette forhold. 
Formanden.
   - Tak, hr. Nicolaï, både for Deres redegørelse og for, at De tog Dem tid til at give os den. 
Ferrero-Waldner,
    Hr. formand, mine damer og herrer, hr. Nicolaï, selv om der naturligvis allerede er sagt meget herom, vil jeg gerne indledningsvis fremhæve endnu en gang, at EU-udvidelsen har gjort Rusland til en endnu vigtigere partner for os, da det er EU's store nabo, og vi ønsker, at Rusland skal være en strategisk partner. Vi skal kunne drøfte alle spørgsmål med Rusland, og det gælder både med hensyn til, hvor vi ønsker at gøre fremskridt, og med hensyn til internationale spørgsmål, også selv om vi nogle gange er uenige. På topmødet den 25. november viste det sig, at vi godt kunne tale med hinanden i en god, forrretningslignende atmosfære, og forhandlingerne var også meget detaljerede. 
Som hr. Nicolaï allerede var inde på, ønsker vi naturligvis de fire store områder samlet i én pakke. Denne pakke var centrum for vores forhandlinger. Desuden drøftede vi internationale spørgsmål, hvor, som han ganske bemærkede, Ukraine optog en stor del af tiden.
Kommissionen anså det for at være særlig vigtigt at opretholde pakkens kvalitet og hele med hensyn til de fire fælles områder. For vi ønskede ikke, at der skulle forhandles om de enkelte områder enkeltvis. Det aftalte vi, og det vil også forblive rammen i fremtiden. Jeg vil godt takke rådsformandsskabet, men jeg mener også, at Kommissionen bidrog meget kraftigt til, at vi kan fastholde det standpunkt. Jeg er overbevist om, at yderligere intensive forhandlinger vil betyde, at vi også når frem til en generel aftale om denne pakke i maj.
Pakkens indhold er til dels allerede blevet omtalt. I det fælles økonomiske område skal der skabes betingelserne for, at de økonomiske relationer kan styrkes. Dvs. at der skal ske fremme af handel og investeringer, nedbrydning af eksisterede barrierer og frem for alt også en tilpasning af lovgivning og forvaltningsbestemmelser eller en kompatibel udformning af disse bestemmelser. Vi besluttede også, og jeg mener, at det er specielt vigtigt, at indlede en dialog mellem EU og Rusland på energiområdet med henblik på at udnytte et vellykket samarbejde på det område som en motor for andre områder.
Vi kom ligeledes ind på investeringsklimaet i Rusland og herunder også situationen for Jukos. I den forbindelse understregede vi især nødvendigheden af gennemsigtighed, stabilitet og forudseelighed. Som hr. Nicolaï nævnte, besluttede vi også, at det fælles økonomiske område især skal omfatte miljøspørgsmål. Det betyder, at vi vil kunne give os i kast med de miljøpolitiske udfordringer i fællesskab, og vi hilste selvfølgelig Ruslands ratificering af Kyoto-protokollen varmt velkommen. Hermed vil vi kunne styrke vores bilaterale samarbejde, men navnlig samarbejdet i internationale fora om klimabeskyttelse.
I det andet område med frihed, sikkerhed og retfærdighed besluttede vi at fortsætte vores intensive forhandlinger. Her skal der tages ligeligt hensyn til aspekter som sikkerhed på den ene side og frihed og retfærdighed på den anden side. Det er vigtigt for os, at vi forankrer grundlæggende spørgsmål som beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder, retsstatsprincippet og menneskerettighederne. Vi blev også enige om, at vi vil drøfte spørgsmål om rejselettelser, asylspørgsmål samt spørgsmål om tilbagesendelse her. Desuden vil vi beskæftige os med emner såsom terrorisme, organiseret kriminalitet, korruption og menneskehandel. Derudover tilbød vi at styrke vores samarbejde på området for narkotikabekæmpelse, f.eks. med tredjelande såsom Afghanistan eller med FN, som spiller en vigtig rolle i den henseende.
Hvis vi retter blikket mod Tjetjenien, tilbød vi Rusland at hjælpe med genopbygningen af landet, så snart sikkerhedssituationen tillader det. Hvad angår området for den ydre sikkerhed, bør det virkelig give os mulighed for at samarbejde om alle spørgsmål, som vedrører konflikter i vores fælles nabolag, således at vi kan fremme det fælles ansvar for stabilitet og sikkerhed i regionen. Her blev det naturligvis tydeligt, at vi stadig skal overbevise Rusland om, at det er i vores fælles interesse at samarbejde i spørgsmål om det fælles naboskab. Derudover berørte vi også spørgsmålet om ikkespredning af masseødelæggelsesvåben, terrorismebekæmpelse og civilbeskyttelse som led i et tættere samarbejde. Endelig ønsker vi også at udvide samarbejdet på områder såsom forskning, uddannelse og kultur. Og her er det igen vores mål at fremme kontakter mellem vores samfund og frem for alt fortsætte med at fremme innovation.
Vi drøftede selvfølgelig en række enkeltspørgsmål, hvor jeg har valgt at fremhæve tre. For det første besluttede vi på forslag fra Kommissionen at oprette dette nye forum, hvor vi vil drøfte alle spørgsmål om regionalt samarbejde. Desuden vil vi etablere et nyt underudvalg som en del af partnerskabs- og samarbejdsaftalen, hvor vi også vil kunne drøfte spørgsmål om Kaliningrad. Her er det efter vores opfattelse vigtigt ikke kun at drøfte transitspørgsmål, men derimod også spørgsmål, der relaterer sig til den økonomiske og sociale udvikling.
For det andet blev vi enige om at afholde regelmæssige konsultationer om menneskerettighedsspørgsmål inklusive spørgsmål om mindretal og grundlæggende frihedsrettigheder, hvilket hr. Nicolaï også kom ind på. 
Og for det tredje nåede vi frem til en aftale om et institut for europæiske studier i Moskva.
De ved alle, at situationen i Ukraine var i centrum under arbejdsfrokosten, og vi refererede meget klart og tydeligt til vores holdning, som vi redegjorde for tidligere. Og jeg kan sige, at vi blev enige om, at situationen kun kan løses med fredelige midler og inden for rammerne af den ukrainske forfatning. Vi sagde, at det ukrainske folk havde ret til selv at afgøre sin egen fremtid og landets fremtid.
Til trods for alle meningsforskellene i dette spørgsmål må vi ikke glemme, hvor meget der også forbinder os med Rusland, dette store land og vores partner, og vi skal derfor gøre alt for at eliminere disse forskelle, gøre fremskridt og finde fælles løsninger. 
Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ),
    Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, jeg vil indlede med at ønske kommissær Benita Ferrero held og lykke med hendes vigtige ansvar. I dag er første gang, hun møder op på et plenarmøde i Bruxelles, men jeg ved godt, at forhandlingen i eftermiddag er hendes anden. Sandheden er, at De har fået overdraget Deres opgaver på et tidspunkt, der er meget vanskeligt set i international sammenhæng. De har været på den internationale konference om Irak, De har på sidelinjen holdt møde med kvartetten i et forsøg på at genoplive køreplanen for fredsprocessen i Mellemøsten efter Yassir Arafats død, De har deltaget i topmødet mellem EU og Rusland, og vi har den politiske krise i Ukraine. De vil ikke komme til at kede Dem i de kommende dage, fru kommissær.
Med udvidelsen har Unionen helt klart udvidet sine grænser til nogle nye naboer. De har talt om den nye nabo i nord, Rusland, om Belarus, Ukraine og Moldova, og det er rigtigt, at vi for øjeblikket er forbundet med Rusland gennem en associeringsaftale, som er baseret på nogle principper og værdier, der er helt afgørende for EU. Disse principper og værdier, fru kommissær, har i dette tilfælde efter min opfattelse ikke været forenelige med de russiske myndigheders udtalelser om EU's holdning til Ukraine, for de har sagt, at EU's holdning kunne føre til et blodbad i landet. Jeg har bemærket, at præsident Putin har trukket i land ved at acceptere resultaterne efter det møde og de samtaler, som han har haft med den tyske forbundskansler.
Som De ved, fru kommissær, er Parlamentet fuldt og helt engageret i menneskerettighederne. De gælder ikke kun for et land, en region eller et kontinent, menneskerettighederne har ægte universel karakter. I vores forbindelser med Rusland kan vi ikke prise de gode ting og glemme de dårlige. Ratificeringen af Kyoto-protokollen er naturligvis en god ting, og blandt de dårlige har De nævnt menneskerettighedssituationen i Tjetjenien og Jukos-sagen.
Jeg mener, fru kommissær, at det er vigtigt, at Kommissionen har en klar politik for venlige forbindelser, men på grundlag af vores værdier. I den forbindelse må vi også opmærksomt følge de foranstaltninger, som de russiske myndigheder for nylig har truffet i den altid vanskelige balance mellem sikkerhed og frihed, der er opstået efter attentaterne i Nordossetien på en decentraliseret måde. Derfor er det, hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, meget vigtigt, at vi styrker de forbindelser. Rusland spiller en meget vigtig rolle for de nye naboers stabilitet og har en afgørende indflydelse i Balkanlandene og ligeledes i Centralasien, det har atomvåben, det deltager i kvartetten sammen med os, og derfor skal vi udvikle et strategisk partnerskab og samarbejde, men ikke for enhver pris. Det skal være baseret på de værdier og principper, som EU har.
Swoboda (PSE ),
   Hr. formand, fru kommissær, afslutningsvis var De inde på nødvendigheden af at op- og udbygge et godt nabo- og samarbejdsforhold til Rusland. Jeg støtter fuldt ud dette punkt og alle de andre punkter, som De fremførte.
At vi endnu ikke er nået så langt, skyldes måske, at tillidsgrundlaget mellem Rusland og EU endnu ikke er sådan, som det burde være. Det hænger igen sammen med, at Rusland på en måde føler sig omringet af en ekspanderende Union, og dertil kommer, at man med udviklingen i Ukraine og Sydkaukasus så at sige er bange for sin egen eksistens og indflydelsessfære. Det siger jeg ikke for at retfærdiggøre Ruslands standpunkt, men man skal også se det ud fra en psykologisk synsvinkel.
EU - og derfor er jeg også taknemmelig for det, som De og rådsformanden sagde - skal forklare russerne, at demokrati i Ruslands nabolag kombineret med retsstatsprincippet i sidste ende vil føre til, at Rusland også opnår stabile økonomiske forhold.
Derfor er det også meget vigtigt, at man ikke med hensyn til Ukraine siger, at der er en russisk kandidat og en EU-kandidat, men derimod, at der kun kan blive tale om kandidater, der er valgt som præsident af den ukrainske befolkning. Det handler om at varetage ukrainske interesser, hvilket De allerede nævnte et par gange under dagens forhandlinger.
Med hensyn til spørgsmålet om energidialogen er det essentielt også at præcisere den psykologiske situation på vores side over for vores russiske partnere. For vi vil kun have en stor interesse i russiske energileverancer, hvis vi har følelsen af, at energi aldrig vil blive anvendt som politisk våben, og at der ikke pludselig bliver lukket for hanerne af politiske årsager. Der skal med andre ord være et åbent investeringsklima i Rusland. I så fald vil samarbejdet med Rusland på energiområdet blive forbedret væsentligt, hvilket jeg også netop præciserede.
Hvad angår kampen mod terrorismen, så har vi helt klart fælles interesser, men - jeg vil dog ikke benægte, at det kan være nødvendigt at indsætte militær og politi - vores metoder er forskellige. Som vi altid har understreget i forbindelse med Tjetjenien er det også vigtigt at bekæmpe årsagerne til terrorisme, og den har mange gange sit udspring i fattigdom og den dårlige økonomiske udvikling. 
Med hensyn til menneskerettighederne går jeg helt og holdent ind for dialog. Vi har intet at skjule. Vi har heller ikke noget at skjule i forhold til de russisksprogede mindretal i EU, fordi vi allerede har gjort meget for disse mindretal og forhåbentlig også vil fortsætte med det fremover. Men vi skal på den anden side også finde et Rusland, som er parat til at føre denne dialog. 
Og endelig skal vi formidle noget meget vigtigt. Under min seneste samtale med russiske journalister i Berlin blev jeg spurgt om, hvorfor Rusland skal retfærdiggøre sig selv over for EU. Nej, Rusland behøver ikke retfærdiggøre sig selv over for EU! Rusland skal retfærdiggøre sig selv over for sin egen befolkning, og Rusland skal ligesom EU også retfærdiggøre sig selv over for hele verdens befolkning. Vi er alle forpligtet over for målsætningerne om demokrati og retsstatsprincip. Og hvis Rusland føler sig ligeså forpligtet som EU i den forbindelse, vil det også komme til at gå bedre for Rusland. Derfor handler det udelukkende om, at vi opbygger et forhold, som også er i Ruslands interesse og ikke kun i EU's interesse.
Malmström (ALDE ),
   Hr. formand, fru kommissær, forbindelserne med Rusland er meget vigtige for EU. Rusland er vores nabo, og på grund af sin størrelse, historie og geografiske placering kan landet spille en meget vigtig rolle og være en konstruktiv partner på det europæiske kontinent. Vi har mange interesser, fælles problemer, som vi må løse i fællesskab, og vores gruppe støtter partnerskabet med Rusland og ønsker, at det skal styrkes, uddybes og udvikles.
Men man må konstatere, at ruslandsstrategien hidtil ikke har været nogen større succes. Det føles lidt, som om vi står i stampe og ikke kommer videre. Rusland vil ikke indse, at EU's politik er baseret på visse værdier, der ikke kan forhandles væk, og som skal ses som en rød tråd i alt, hvad vi gør, og at samarbejde bygger på at give og tage.
Der er grund til at være meget bekymret nu efter den seneste udvikling i Rusland. Jeg tænker på magtkoncentrationen i Kreml, på mediesituationen - der findes i princippet ingen frie medier længere - og på manglen på en politisk løsning i Tjetjenien samt på, nu senest, Putins støtte til Janukovitj i Ukraine og tidligere til Lukasjenko i Belarus. Forbindelserne mellem EU og Rusland er inde i en krise, og vi kan ikke beskrive det seneste møde som andet end mislykket, selv om jeg virkelig beundrer og påskønner Deres optimisme, fru kommissær.
De nævnte, at det er blevet besluttet, at man skal have et dybere samarbejde i mere organiseret form vedrørende menneskerettigheder og minoriteter. Jeg håber, dette vil føre til noget mere konkret, så det ikke bare bliver en diskussionsklub af kosmetisk karakter, men at vanskelige problemer virkelig kan blive løst i dette forum. Det ville være interessant at høre, om De kan komme nærmere ind på denne beslutning.
Staes (Verts/ALE ),
   Hr. formand, jeg vil også indlede med at lykønske kommissær Ferrero-Waldner. Det er hendes første debat her, og jeg ser frem til et godt samarbejde. Jeg har lyttet meget opmærksomt til det, De har sagt, fru kommissær. De sagde, at vi har tilbudt at hjælpe russerne med landets genopbygning, så snart sikkerheden er garanteret.
Det er at spænde vognen for hesten, fru kommissær. Det er ikke den rigtige måde at gribe tingene an på. Vi ved jo alle sammen, at der ikke er fred i Tjetjenien, at der påtvinges en fredsproces, som ikke får nogen opbakning, og at menneskerettighederne krænkes dagligt. Vi ved alle sammen, at situationen i Rusland er overordentligt alvorlig. Jeg har hentet dette fra den nyeste bog af Anna Politkovskaya, en uafhængig journalist, som i bogen beskriver, hvordan menneskerettighederne krænkes dagligt, hvordan centralregeringens greb om pressen strammes for hver dag, der går, og hvordan KGB/FSB's magt bliver større. Vi kan alle sammen se, at situationen er alvorlig, og at der skal iværksættes en ægte fredsproces i Tjetjenien. Det er her, EU kommer ind. Vi er jo nære naboer, og vi kan spille en rolle i den forbindelse. Ikke ved at bygge huse der, men ved at arrangere en ægte fredskonference. Derfor overrasker det mig, at russerne ikke engang ønsker at tale med almindelige borgere, med repræsentanter for soldaters mødre, som er bekymrede over deres børns skæbne, som er bekymrede over fred og over, om menneskerettighederne bliver overholdt, og som ønsker at tale med repræsentanter for Maskhadov-regeringen og hr. Sakajev. Det overrasker mig også, at russerne tilmed forsøger at presse regeringer, herunder den belgiske, til at nægte hr. Sakajev adgang til landet og til Parlamentet.
Det er uacceptabelt. Det er noget, vi som medlemmer af Parlamentet ikke kan acceptere, og som vi må protestere imod. Hvis en stor gruppe i Parlamentet ønsker at organisere en dialog mellem soldaters mødre og hr. Sakajev, bør det dækkes af parlamentarisk immunitet, ellers er Belgien ikke værdig til at beholde Europa-Parlamentets sæde her i Bruxelles.
Rogalski (IND/DEM ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, én ting står klart, når man ser på de forhold, der skabes mellem EU og nabolandene, nemlig at EU lider af amerikaner- og russerfobi. I den seneste tid er specielt sidstnævnte fobi blevet tydelig - dvs. frygten for Rusland som en vigtig partner og et vigtigt land mod øst. EU har et mindreværdskompleks, der overskygger dets forhold til Rusland, og i dag afsiges en mærkelig form for dom over Rusland for dets holdning til Ukraine. Man har sagt, at Rusland blander sig i Ukraines indre anliggender. Men hvad gør EU og dets repræsentanter? De rejser til landet som observatører, men bliver involveret på vegne af en af kandidaterne. Noget sådant bør ikke forekomme.
Demokrati er noget ganske andet. Hvis vi forlanger, at Rusland skal leve op til demokratiske standarder, må vi først selv gøre vores yderste for at overholde sådanne standarder. Vi er ikke berettigede til at fælde dom over Rusland i denne sag. Hvorfor blander EU sig på denne måde i den uafhængige russiske stats suveræne beslutninger, når præsident Putin har advaret os imod at blande os i den russiske interessesfære? Rusland har ret til at have sine egne meninger, og det er vores strategiske handelspartner. Kaliningrad, der grænser direkte op til EU og Polen, er af største betydning for os, da det er et vindue til verden, hvad angår handel. Men som et resultat af vores panikslagne reaktion på hændelserne i Ukraine har Rusland øget restriktionerne over for folk, der passerer grænseovergangene - specielt til Kaliningrad. Vi har meget at miste ved at benytte en sådan skizofren tilgang til vores forhold til Rusland. Forholdene til dette store land bør forbedres, ikke begrænses.
Til slut vil jeg tilføje, at EU har blandet sig tilstrækkeligt i uafhængige staters indre anliggender - i dette tilfælde Ruslands anliggender. Som følge heraf er områderne i det østlige Ukraine i strid med vores ønsker blevet skubbet i armene på Rusland. Jeg vil slutte mit indlæg med den gamle latinske sentens om, at man først og fremmest skal undgå at skade andre. Det gælder specielt i forholdet til Rusland. 
Fotyga (UEN ),
   Hr. formand, jeg vil gerne henvise til den erklæring, som parterne udsendte efter det 14. topmøde mellem EU og Rusland, og specielt til afsnittet vedrørende gennemførelse af elementer, som begge parter er enige om. De pågældende elementer vedrører naturligvis de fælles områder. Efter min mening har både formandskabet og Kommissionen givet efter over for Ruslands modvilje mod Europa-Parlamentets holdning, der kom til udtryk ved flere lejligheder inden topmødet. Jeg tænker på synspunktet om, at partnerskabs- og samarbejdsaftalen skal behandles som én pakke i forhandlingerne med Rusland. I en vis forstand har det betydet, at vores afstemninger om dette spørgsmål er ladet ude af betragtning. Jeg vil gerne sige endnu en ting vedrørende diskussionerne om Ukraine. Det land, med hvilket vi forhandler om en køreplan for gennemførelsen af partnerskabs- og samarbejdsaftalen, og det land, der aktivt blander sig i Ukraines valgproces, er et og samme land.
Czarnecki, Ryszard (NI ).
   -  Hr. formand, mine damer og herrer, i mit land sendes børneprogrammerne efter kl. 19.00. Jeg tror, at rådsformanden er begejstret for godnathistorier og børneprogrammer, og at det er grunden til, at han har forladt os. Det er imidlertid udtryk for en vis mangel på respekt for Europa-Parlamentet, og jeg håber meget, at det ikke gentager sig.
Det glæder mig overmåde, at denne forhandling finder sted i dag. Det ville have været forkert at erstatte den med forhandlingen om Ukraine, da Ukraine er et land, og Rusland er et andet land, selv om Rusland eller dele af Rusland fortsat opfatter sig selv som Sovjetunionen eller et zardømme. Jeg er også glad af en anden årsag, nemlig den, at hr. Barroso og hr. Putin havde mange meningsforskelle under det nylige topmøde i Haag, og at disse meningsforskelle ikke udelukkende handlede om Ukraine. Synet af selvtilfredse politikere, der veksler håndtryk, har typisk været et dårligt varsel for gennemsnitsborgeren, specielt mod øst.
Hvad kan man konkludere af forholdet mellem Moskva og Bruxelles eller med andre ord mellem Rusland og EU i de seneste par år? Den mest oplagte konklusion er den, at der ikke har været tale om forhold mellem Bruxelles og Moskva, men mellem Rusland og de enkelte EU-medlemsstater og specielt de største medlemsstater. Der var tale om forhold mellem Rusland og Frankrig, Rusland og Tyskland, Rusland og Storbritannien samt Rusland og Italien. Moskva valgte sine egne partnere til bilaterale forbindelser og spillede EU og i stort omfang store lande ud mod mellemstore og små lande. Vi er derfor nødt til at handle solidarisk inden for rammerne af et forenet EU. Rusland er en vigtig og vanskelig partner, og vi skal ikke give det mulighed for at udvikle imperiale og supermagtsagtige tendenser. Europa - Vesteuropa såvel som Central- og Østeuropa - har ikke råd til at lade dette ske. Det er heller ikke i Ruslands langsigtede strategiske interesse.

Protasiewicz (PPE-DE ).
    -  Hr. formand, der er nok ingen, der vil sætte spørgsmålstegn ved det faktum, at Rusland er en af EU's vigtigste partnere, og samtidig er der meget få mennesker i Europa, der vil sætte spørgsmålstegn ved det faktum, at Rusland er en meget vanskelig partner. På den ene side er vi bundet sammen af ekstremt tætte økonomiske bånd, der er til gavn for begge parter, men på den anden side er der konstante spændinger mellem de to parter på det politiske område, og nogle meget omfattende meningsforskelle viser sig. Trods tidligere udtalelser fra nogle personer i Europa og nogle medlemmer af Europa-Parlamentet skal vi ikke frygte sådanne forskelle. Tværtimod har vores erfaringer med lande, der befandt sig i den såkaldte sovjetiske interessesfære i mange år, lært os, at det kun er muligt at opnå ægte partnerskab med og respekt fra russerne, hvis vi klart og tydeligt fremsætter vores synspunkter, også selv om de måtte være ekstremt kritiske over for visse aspekter af den russiske politik.
I denne forbindelse vil jeg lykønske hr. Balkenende og hele det nederlandske formandskab med dets klare og faste fremgangsmåde under topmødet mellem EU og Rusland den 25. november. I dagene efter dette topmøde så vi, at vi havde ret med hensyn til vores vurdering af de politiske begivenheder i Ukraine, og det er fortsat tilfældet i dag. Jeg vil også minde hr. Rogalksi om, at Ukraine ikke er en del af Rusland, og at man derfor ikke blander sig i Ruslands indre anliggender ved at forsvare frie og demokratiske valg for det ukrainske folk. Ukraine er en separat stat og en separat nation, hvilket jeg vil bede Dem huske. Takket være det nederlandske formandskabs holdning, vinder EU prestige i de europæiske nationers øjne efter en lang periode, hvor for mange europæiske ledere foregav ikke at se eller rent faktisk ikke kunne se de problemer, der opstod i forholdet til Rusland før i tiden - f.eks. centralisering af magt på bekostning af et fortsat skrøbeligt demokrati, Ruslands politik i Kaukasus eller genopbygningen af den russiske "interessesfære". Jeg vil gerne takke hr. Balkenende for den holdning, han indtog under topmødet mellem EU og Rusland. 
Paasilinna (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, EU har nu problemer både i øst og i vest, både med USA og Rusland. USA's regering har valgt en meget ensidig tilgang. Det er tydeligt at se i handelstvister og i Irak-krigen, og det har givet anledning til et noget køligt forhold. Vores indbyrdes forhold kræver nu en stor indsats. Immigranter har dannet en ny gruppe af amerikanske borgere, der stemte på det amerikanske Republikanske parti ved det seneste valg. Forsvarsminister Donald Rumsfeld har sagt, at vi har nye europæere på samme måde. Vi er faktisk blevet større og har på denne måde bragt nyt blod ind i vores samfund. Disse nyligt tilkomne har imidlertid haft et anderledes forhold til USA (men efter min mening ikke ret meget længere, da vores arbejde gradvist afpudser dette forhold) og Rusland gennem en barsk og vanskelig historie som en del af Sovjetunionen eller som en af landets satellitter.
Vores første parlamentariske samarbejdsudvalg mødtes i sidste uge, og derefter blev sagen taget op for første, men bestemt ikke sidste gang. Efter min mening var sidste uges topmøde overvejende mislykket. Vi fik ikke skabt konsensus på de fire aktionsområder, vi har til fælles. De er kun en del af helheden. Vi kender årsagerne. Problemerne vedrører både USA og Rusland, men forholdet til Rusland er i realiteten gået i stå. Der har været visse fremskridt: accept af udvidelses- og partnerskabspagten, Kyoto-protokollen osv. Der er imidlertid en lang liste over problemer vedrørende investeringsbeskyttelsesaftalen i Tjetjenien, hvilket også har været nævnt her.
Vi har diskuteret fælles værdier med russerne på mange topmøder. Men i hvor høj grad har vi fælles værdier? Driver vi bort fra hinanden på det værdimæssige område? Hvis værdierne er meget forskellige i meget lang tid, vil det ikke vare længe, før vi driver ind i et område med sanktioner. Hvad agter Kommissionen at gøre for at standse denne tendens og sikre, at Rusland ikke sejler ud i tomrummet - måske med retning østover mod Asien? Hvad kan Kommissionen gøre ved dette?
Andrikienė (PPE-DE ).
   - Hr. formand, dette topmøde EU/Rusland er en meget vigtig begivenhed, fordi det er det første siden EU's udvidelse med de central- og østeuropæiske lande. Jeg er overbevist om, at resultatet af topmødet skal drøftes i Europa-Parlamentet, så jeg vil gerne fremhæve et par punkter, som vi diskuterede under topmødet.
Parlamentet bør hilse det 14. topmøde EU/Rusland i Haag velkommen, men bør med beklagelse konstatere, at der ikke blev gjort nogen betydelige fremskridt inden for etablering af de fire fælles områder. Vi bør bakke kraftigt op om Rådets og Kommissionens bestræbelser på at benytte topmødet til at understege, at Rusland, som er EU's partner, har et stort ansvar i vores fælles naboskabsområde, navnlig i Ukraine, Moldova og Belarus.
Vi bør også klart afvise alle de påstande, som de russiske myndigheder fremsatte for nylig, om, at EU og det internationale samfund tilskynder til vold i Ukraine ved at udtrykke deres støtte til det ukrainske folks ret til at udøve deres forfatningsmæssige rettigheder. I den forbindelse bør vi give udtryk for vores bekymring over, at magten er centraliseret i Kreml på bekostning af demokratiet, den frie presse, regionerne, retsstatsprincippet og menneskerettighederne, især hvad angår situationen i Tjetjenien og Jukos-sagen.
Samtidig mener jeg, at ratificering af overordnede aftaler mellem Den Russiske Føderation og visse EU-lande er en væsentlig faktor for at kunne styrke partnerskabet mellem EU og Rusland og skabe gensidig forståelse og tillid.
Endelig diskuterede vi i Haag også Kaliningrad-regionen som en vigtig faktor for den overordnede udvikling i Østersøområdet. Derfor vil jeg benytte lejligheden til at opfordre dumaen og lederne af Den Russiske Føderation til at indlede en dialog om udarbejdelse af en separat handlingsplan for økonomisk og social udvikling af Kaliningrad-regionen. 
Ibrisagic (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Europas nye kort er blevet tegnet om som følge af udvidelsen i år, og de fleste af de nye medlemslande og de lande, som netop nu forhandler om medlemskab, har på en eller anden måde haft stærke bånd til Rusland. Nogle af disse bånd har været frivillige, andre ufrivillige.
Rusland spiller således stadig en stor rolle for stabiliteten, ikke mindst i området omkring EU's østlige grænser, men må ikke aktivt stille sig på diktaturernes side eller modarbejde den demokratiske udvikling. Hvis dette sker, må EU sige fra med al kraft.
Begivenhederne i forbindelse med valget i Serbien for nogle år siden, som resulterede i Milosevics afgang, minder mig meget om det, der sker i Ukraine i dag. Dengang blev krisen løst på fredelig vis, og vi må sørge for, at det samme kommer til at ske denne gang. Men det kræver, at Europa på den ene side viser sig parat til at samarbejde med Rusland og på den anden side understreger, at Rusland ikke må blande sig i andre landes interne anliggender, uanset hvilken fælles historie disse lande og Rusland har haft.
Hvis Rusland for alvor ønsker at være en strategisk samarbejdspartner for EU, må det stå klart, at grundstenene i dette samarbejde skal være frihed, gensidig respekt og de demokratiske værdier, EU-landene er fælles om.
Jeg har ingen specifikke spørgsmål til fru Waldner, men vil gerne understrege, at hverken EU eller Rusland nogensinde må have andre interesser i et andet land end interesser i demokratiet, og at dette skal være både et udgangspunkt og et mål for samarbejdet mellem EU og Rusland. 
Landsbergis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, Ukraine fødes for øjnene af os og Rusland. Rusland og vi selv har forskellige synspunkter, og det er grunden til, at topmødet har formidlet så lidt om emnet. I stedet er der Europas åbne evalueringer. Der foregår en ekstraordinær udvikling i Ukraine. En nation af borgere - hvilket Rusland tydeligvis ikke er - fødes. Nu er det Ukraines stund. Ifølge vores dokumenter har Rusland imidlertid et stort ansvar - efter min mening det største. Ukraines parlamentsformand startede med at bekendtgøre, at Ukraine kun har to muligheder - enten en opdeling af staten eller en blodsudgydelse. Det ser ud til, at den russiske præsident går ind for at starte valgprocessen helt forfra, så oppositionslederen kan elimineres. Hvis Ukraines afgående præsident lytter til sådanne råd og ikke blot dekreterer anden valgrunde, men helt nye valg, vil Rusland være ansvarlig for konsekvenserne. Det vil være en provokation for hundredtusindvis af mennesker, der vil miste tålmodigheden, hvilket vil føre til et tab af den fredelige civile retsorden. Hvis de besætter præsidentpaladset, hvilket skete i Georgien, risikerer de at blive mødt af geværskud fra en fremmed hær. Europa-Parlamentet eller Europa-Kommissionen - disse bemærkninger er rettet til fru Ferrero-Waldner - kunne officielt spørge den russiske regering eller i hvert fald dennes repræsentanter om, hvorvidt Moskva-pressens rapporter om, at russiske specialstyrker overflyttes til Kijev klædt i ukrainske uniformer, er sande. Situationen er ganske ekstrem, og det er derfor vanskeligt at forstå den sympati, der udtrykkes for den russiske præsident - der helt unødvendigt blandede sig - som om han ikke kan tabe. For 14 år siden var vi i Litauen på samme måde opmærksom på, at flertallet i Vesten havde ondt af Mikhail Gorbatjov. Det havde en dårlig indvirkning på Kreml, og Gorbatjov mistede langt mere indflydelse. En politik, der var bestemt til at genrejse det russiske imperium, har nu allerede lidt nederlag i Ukraine, selv om præsident Putin fortsat er en magtfaktor i verden. Han har to valgmuligheder. Han kan enten anerkende ukrainernes ret til at få en regering og en demokratisk stat, eller han kan udgyde blod og få blod på hænderne ligesom Gorbatjov. Præsident Putins venner skal tale direkte med ham og ikke via hr. Kutjma, og de skal samstemmende råde ham til at vælge den første mulighed. Mange tak.
Ferrero-Waldner,
    Hr. formand, jeg vil godt ganske kort gentage et par ting. For det første vil jeg gerne endnu en gang understrege, at dette topmøde efter min mening på ingen måde er en fejltagelse, men derimod har givet os mulighed for at opnå betydelige fremskridt. EU - hvilket jeg nævnte tidligere - insisterede på kvalitet og på, at vi virkelig kunne strikke en pakke sammen, som vil sætte os i stand til at gennemtrumfe vores idéer og værdiforestillinger, hvilket naturligvis er ekstremt vigtigt for os. 
Det store spørgsmål er, hvordan man skal behandle vanskelige spørgsmål. Det spørgsmål stillede vi os selv allerede i 2004 og sagde, at det var vigtigt at foretage klare prioriteringer her, være åben, beskæftige sig med alle problemer og at holde fast ved fælles holdninger. Alt dette lykkedes for os, og det var et vigtigt og godt skridt i den rigtige retning. Det var noget, som Kommissionen lagde særlig vægt på. Det glæder mig, at alle parlamentsmedlemmer bidrog til at nå dette mål. Det handler om at finde gensidige interesser, men det forudsætter forsigtighed, før der skabes forbindelser, og det skal hellere ske på grundlag af værdier end interesser.
Et eksempel på denne succes er, at vi ved WTO-forhandlingerne nåede frem til en bilateral aftale med hensyn til persontransport fra og til Kaliningrad. Som allerede nævnt sammensatte vi to underkomitéer, hvilket jeg mener er vigtigt, og det blev også godkendt af Rusland. Vi har fortsat store opgaver foran os, f.eks. migration, visumspørgsmål, tilbagesendelse og samarbejde i grænseområder.
Jeg vil godt svare hr. Staes, hvilket jeg ikke har fået gjort før, da der naturligvis foregik så meget på dette topmøde. Jeg kan fortælle Dem, at hr. Barroso gjorde det klart over for den russiske delegation, at en politisk løsning selvfølgelig er noget, som Europa, Kommissionen og hele EU støtter. 
Formanden.
   - Jeg takker kommissæren og meddeler hermed Parlamentet, at jeg ved forhandlingens afslutning har modtaget to beslutningsforslag. Af tekniske grunde kan disse beslutningsforslag dog ikke sættes under afstemning i nærværende mødeperiode. 
Formanden.
   - Vi går nu over til indlæggene fra de parlamentsmedlemmer, som beder om ordet. Disse indlæg må som bekendt kun vare et minut. 
Podkański (PPE-DE ).
    - Hr. formand, jeg vil gerne informere Dem om, at salamiproducenten Igloomeat SA Sokołów Polska har anmodet om at blive slettet fra bilag 12 til tiltrædelsestraktaten. Det kan dokumenteres, at Igloomeat SA opfyldte kravene i henhold til Rådets direktiv 77/99/EØF om forarbejdning af kød den 13. februar 2004. Virksomheden ansøgte derfor om at blive optaget på listen over virksomheder, der eksporterer produkter til EU's medlemsstater, men Igloomeats ledelse har endnu ikke modtaget nogen afgørelse. Jeg vil derfor bede Dem, hr. formand, om at opfordre Kommissionen til at skride til handling i denne sag og fremhæve EU-institutionernes manglende evne til at handle hurtigt, hvilket gør det vanskeligt for virksomheder fra de nye EU-medlemsstater at operere på EU-markederne.
Lucas (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne tale om en fra min valgkreds, John Packwood fra Isle of Wight, som i øjeblikket sidder fængslet i Madrid på grundlag af en international arrestordre udstedt mod ham af de marokkanske myndigheder. John Packwood og tre kolleger leverede en privatejet båd fra Det Forenede Kongerige til Marokko tilbage i 1997. Båden blev grundigt gennemsøgt ved ankomsten, alt var i orden, og de fire mænd tog hjem. Hele 10 uger senere fandt man flere tons kokain om bord på båden. Interpol forhørte mændene og fik opklaret, at de ikke var impliceret i kriminelle aktiviteter.
De fire hørte første gang om den internationale arrestordre i sidste måned - over syv år senere - da John Packwood blev arresteret i Malagas lufthavn. Han sidder nu i fængsel i Madrid, og det er fuldstændig uacceptabelt. Jeg opfordrer formanden for Europa-Parlamentet til at gøre disse bekymringer gældende over for de marokkanske myndigheder og anmode dem om at ophæve arrestordrerne.
Den internationale ngo Fair Trials Abroad medgiver, at der tilsyneladende er tale om latent misbrug af den internationale arrestordre, da det er ret tydeligt, at de fire mænd ikke kunne være involveret i smugleroperationen. 
Moraes (PSE ).
   - Hr. formand, den 17. november så mange medlemmer af Europa-Parlamentet sikkert, hvordan landsholdsspillere blev chikaneret under fodboldlandskampen mellem Spanien og England i Spanien. Den forkastelige chikane var ikke et isoleret tilfælde - vi har set det ved landskampe og andre kampe i hele EU.
Det handler ikke kun om chikane af folk på deres arbejdsplads - fodboldstadionet - men også om symbolværdi og endnu videre perspektiver. Vi - og mange af mine kolleger - mener, at UEFA, som er det øverste fodboldorgan, ikke gør nok for at udrydde racistisk chikane i fodbold.
Fodbold er Europas spil, det er Europas største tilskuersport. I USA er de store tilskuersportsgrene for hele familien. Det er ikke tilfældet i EU. Vi opfordrer UEFA og FIFA til at indføre regler mod racisme i fodbold, så racismen kan sparkes langt ud over sidelinjen over hele Europa. Så bliver fodbold den familiesport, vi alle gerne vil se. 
Villiers (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne henlede Parlamentets opmærksomhed på Rådets nylige beslutning om transport af levende dyr. Jeg opfordrer Parlamentet til sammen med mig at give udtryk for beklagelse over, at landbrugsministrene ikke kunne blive enige om at begrænse transporttiden. De kunne heller ikke blive enige om hvileperioder for dyr, der transporteres til slagtning, og heller ikke om lastetætheden - dvs. hvor mange dyr der kan lastes i en enhed.
Det er væsentlige emner, når det gælder om at stoppe den nuværende grusomhed mod dyr, der transporteres levende i Europa. Det er meget skuffende igen at konstatere, at Ministerrådet ikke har taget højde for eller vedtaget Parlamentets holdning, og Parlamentet har hele tiden stemt for en maksimumsgrænse på otte timer for transport af levende dyr.
Rådet har fået forkert fat på det. Det burde have stået fast og tacklet disse disse vigtige spørgsmål for at sætte en stopper for grusomhed mod dyr i EU. 
Martin, David (PSE ).
   - Hr. formand, ved et mærkeligt tilfælde tager jeg nøjagtig samme sag op. Jeg har bogstaveligt talt fået hundredvis af breve fra bekymrede EU-borgere vedrørende Rådets manglende evne til at nå til enighed den 24. april om Kommissionens forslag om transport af levende dyr.
Hvert år transporteres omkring 3 millioner levende dyr rundt omkring i Europa. Mange af dem transporteres i 50 timer og nogle endda i 90 timer. Dyrene lider forfærdeligt under disse transporter. Som fru Villiers sagde, har Parlamentet fire eller fem gange stemt for en maksimal transporttid på otte eller ni timer. Rådet har ignoreret os, og vi er nødt til at lægge pres på Rådet. Personligt går jeg ind for transport af dyr i slagtet frem for levende tilstand, men hvis vi ikke kan opnå det, kan vi i det mindste sørge for anstændige forhold for dyrene og sætte en stopper for de ekstra lange transporttider.
Jeg håber, at Rådet langt om længe vil reagere - ikke kun på Parlamentets synspunkter, men også på EU-borgernes synspunkter. 
Czarnecki, Ryszard (NI ).
    -  Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil bede Parlamentet om at opfordre Kommissionen til at afskaffe eller midlertidigt suspendere tolden på aluminium, der importeres fra Rusland og Samfundet af Uafhængige Stater til de nye EU-medlemsstater og i særdeleshed Polen. Denne told blev indført efter den seneste udvidelse af EU, og den blev fastsat til 6 %. Resultatet har været et betydeligt fald i konkurrenceevnen hos mange virksomheder i Central- og Østeuropa. I Polen har denne told f.eks. direkte påvirket virksomheder, der beskæftiger 5.000 personer, samt mange tusinde virksomheder, der er tilknyttet aluminiumindustrien. I Parlamentet tales der meget om dem, der har nydt godt af EU's udvidelse, men man skal huske på, at der også er nogen, der ikke har haft meget at glæde sig over, og det ganske uforskyldt. I stedet for at være egoistiske, skal vi hjælpe dem, der lider under EU's udvidelse den 1. maj. 
Formanden.
   - Formandskabet har ikke modtaget andre anmodninger om indlæg fra parlamentsmedlemmernes side. Forhandlingen er dermed afsluttet. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om international aids-dag.
Kyprianou
   , Hr. formand, det er en ære for mig at tale i plenum for første gang, selv om det havde været en større fornøjelse, hvis det var et mere behageligt emne, vi skulle drøfte. Men jeg er her for første gang for at drøfte med Dem og tale til Dem om et meget vigtigt og foruroligende emne, nemlig den permanente trussel mod vores samfund, hiv og aids.
Især i dag, den 1. december, der er udnævnt til international aids-dag, finder jeg det vigtigt at udveksle synspunkter og tanker om, hvordan denne svøbe kan bekæmpes. Dagen i dag er udnævnt til aids-dag for dels at markere den fremgang, der er sket i bekæmpelsen af aids. Men mere konkret giver den os lejlighed til at koncentrere os om de udfordringer, vi står over for, og intensivere vores kollektive indsats samt overveje og spørge os selv, om vi gør tilstrækkeligt.
I de seneste år har størstedelen af vores opmærksomhed været koncentreret om den tragiske situation i Afrika syd for Sahara og i udviklingslandene i det hele taget. Men hiv og aids vækker også en dyb og stadigt voksende bekymring her i Europa og vores nabolande. Det er noget, som påvirker os alle her og nu!
Temaet i dette års verdensomspændende kampagne mod aids er kvinder, piger og hiv. Det var også temaet i årets aids-kampagne, som blev koordineret af UNAIDS. Temaet er yderst aktuelt. Ifølge de seneste epidemiologiske tal er antallet af kvinder, der er smittet med hiv, vokset i løbet af de sidste to år i alle områder i verden. Den største vækst på 58 % blev konstateret i det østlige Asien, men det er værd at bemærke, at den næststørste vækst blev konstateret i Østeuropa og Centralasien, hvor den var på 48 %.
Jeg vil gerne give Dem nogle tal, som blev offentliggjort i sidste uge, og som er meget foruroligende: Ca. 40 millioner mennesker i hele verden er bærere af hiv-virus og næsten halvdelen af dem er kvinder. I EU steg antallet af hiv-smittede med 75 % fra 1996 til 2003, og den største stigning blev konstateret i de baltiske lande. I Europa er Den Russiske Føderation det land, der er hårdest ramt af epidemien, idet over 800.000 personer menes at være smittet med hiv, hvoraf de 80 % er unge under 30. UNAIDS skønner, at over 500.000 personer i EU er bærere af virussen. Disse tal viser med al tydelighed, at det tragiske problem med hiv og aids spreder sig hurtigere og hurtigere og ikke kun har nået vores dørtærskel, men er kommet helt ind i vores stue.
Kommissionen bekæmper problemet både inden for og uden for EU. Sammen med medlemsstaterne er vi den største bidragyder til den globale fond, som er hovedmekanismen til finansiering af bekæmpelsen af epidemien i hele verden. Desuden intensiverer vi samarbejdet med nabolandene i fuld anerkendelse af, at deres situation er særdeles vanskelig. Kommissionen udsendte i september dokumentet . Dette dokument indeholder en sammenfattende, aktuel vurdering af situationen og problemet. Endvidere giver det en oversigt over bedste praksis med hensyn til bekæmpelse af den seneste bølge af epidemien og understreger Kommissionens hensigter på kort sigt vedrørende håndteringen af situationen.
Kommissionens hovedengagement drejer sig om forebyggelse af nye hiv-infektioner, begrænsning af følgerne af epidemien, adgang til antiretroviral behandling til mere overkommelige priser, inddragelse af unge, udvikling af den epidemiologiske overvågning af hiv og aids, mere intensiv forskning og civilsamfundets deltagelse. Jeg vil dog også gerne gøre Dem opmærksom på visse grundlæggende aspekter af arbejdet med at bekæmpe hiv/aids. Forebyggelse er fortsat det vigtigste våben i kampen mod virussens udbredelse. Der er stort behov for en oplysningskampagne i hele Europa. Det er vigtigt at huske på, at 1980'erne's oplysningskampagner ikke henvendte sig til nutidens ungdom, og derfor er der i dag et stærkt behov for en ny indsats, så vi kan sende budskabet til netop disse personer. Planlægningen er allerede gået i gang, og i næste uge afholdes der en konference med medlemsstaterne, de internationale organisationer og repræsentanter for civilsamfundet om dette emne. Da målgruppen for en generel kampagne vil være den brede befolkning og de unge, er der klart behov for, at andre samarbejdspartnere planlægger og gennemfører særlige kampagner rettet mod følsomme grupper, som er tilpasset de enkelte gruppers særlige behov.
Jeg vil gerne understrege, at den opfattelse, at hiv-smitten er begrænset til disse følsomme grupper, er helt grundløs. Tværtimod er hiv og aids noget, der vedrører os alle: kvinder, mænd, piger og drenge, og det er noget, der vedrører os her og nu! Man regner med, at en stor andel af de mennesker, der er smittet med hiv og bor i EU, ikke ved, at de er smittet. Derfor vokser risikoen for, at virussen spredes, og disse mennesker kan ikke få gavn af den behandling, der er til rådighed. Generelt er adgangen til antiretroviral behandling til rimelige priser tilsyneladende tilfredsstillende i EU. Der er imidlertid medlemsstater, der har udtrykt bekymring med hensyn til fremtiden. Hvis, eller måske snarere når antallet af hiv-tilfælde øges voldsomt, og prisen for behandlingen stadig er høj. Det er et af de hovedspørgsmål, som Kommissionen arbejder med og har rejst - og vi vil fortsat drøfte det med medlemsstaterne og medicinalindustrien - med det formål at finde effektive metoder til at løse disse problemer. Vi bør dog heller ikke undervurdere de økonomiske konsekvenser af hiv- og aids-epidemien, som er betydelige. Udgifterne til antiretroviral behandling er kun et enkelt aspekt af disse økonomiske konsekvenser. På makroøkonomisk plan betyder hiv og aids øgede udgifter til lægebehandling og social sikring. Det fører til reduktion i antallet af arbejdsdygtige og et fald i produktiviteten, som får arbejdsomkostningerne til at stige. Det samlede resultat er en negativ indvirkning på investeringer, produktion og indtægt pr. indbygger. Kort sagt er hiv- og aids-epidemien en meget alvorlig trussel mod den globale sundhed, udvikling og sikkerhed.
Ud over den økonomiske side er hiv og aids imidlertid også noget, der berører menneskerettighederne. Stigmatisering og negativ diskrimination er spørgsmål, der vedrører Europa såvel som alle andre områder i verden, og de må ikke overses. Den psykologiske side af hiv og aids og den isolation, der følger, må behandles lige så målrettet. Hvis disse aspekter ikke tages i betragtning, går det ud over effektiviteten af de ovennævnte bestræbelser på forebyggelse og medicinsk behandling. Hiv- og aids-spørgsmålet må ikke længere være et tabuemne. Det er meget vigtigt, at spørgsmålet drøftes åbent, og at den sociale stigmatisering bringes til ophør. Først da kan der ske en effektiv bekæmpelse. En åben debat er en uadskillelig del af oplysningskampagnen, som så vil bidrage mest muligt til forebyggelsesarbejdet. Vi må alle, navnlig EU-institutionerne, Europa-Parlamentet og Kommissionen, men først og fremmest medlemsstaterne, anerkende og se den nye foruroligende opblussen af hiv- og aids-problemet i øjnene. Vi må holde op med at bedrage os selv og tro, at problemet er under kontrol eller i hvert fald begrænset, og i stedet intensivere vores indsats for at bekæmpe det i det omfang, der er nødvendigt for, at den virker. Jeg er optimistisk og tror, at vi sammen kan opnå resultater. 
Bowis (PPE-DE ),
    Hr. formand, i dag har Ukraine domineret forhandlingen, og i Ukraine er der mange, der dør - ikke som følge af den politiske krise, men som følge af aids-krisen. For 10 år siden var der 183 registrerede hiv/aids-smittede i landet. I dag, i 2004, er der 68.000. Så stort er problemet på vores eget kontinent. På verdensplan er der næsten 40 millioner mennesker med hiv, og som kommissæren sagde, skal vi gøre noget for at forebygge og løse disse problemer.
I år har der i høj grad været fokus på kvinder og børn. Som kommissæren sagde, udgør kvinderne ca. 57 % af de hiv-positive i Afrika syd for Sahara og over 60 % af de hiv-positive på mellem 15 og 24 år. Det er afgørende at finde en passende vaccine til dem, før de bliver seksuelt aktive.
Tallene for de forældreløse er også skræmmende. Der er 15 millioner forældreløse i verden, og 12,3 millioner af dem er i Afrika syd for Sahara. Der er 1,8 millioner alene i Nigeria, og i Sydafrika vil der være 1,5 millioner i 2010. Og det fortsætter bare.
Vi er nødt til at gøre noget i overensstemmelse med vores beslutning. Vi skal gøre noget vedrørende hiv/aids og tilstande, lidelser og sygdomme som tuberkulose, hepatitis C, psykiske sygdomme og depression. Vi må sørge for mere palliativ behandling til dem, der er ved at dø af aids, især i udviklingslandene. Vi skal beskytte vores sundhedsarbejdere mod faren for aids fra kanylestik - se udstillingen her i Parlamentet i dag.
Jeg bifalder kommissærens redegørelse. Jeg bifalder også Pavel Telickas arbejde på dette område i hans tid som kommissær. Vi opfordrer kraftigt kommissær Kyprianou og hans kollega, kommissær Michel, til at smøge ærmerne op og smække døren i for den epidemi, som Europa og resten af verden står over for. 
Van Lancker (PSE ),
   Hr. formand, jeg vil også takke Kommissionen for dens redegørelse, selv om jeg håber, at kommissær Kyprianou inden længe kan komme med flere oplysninger, flere hårde facts og flere specifikke hensigter fra Kommissionens side. Jeg vil allerførst takke Human Aids for, at der under Verdens Aids-dagen i år vil blive sat fokus på kvinder og piger med hiv/aids. Det er der god grund til.
Tallene taler for sig selv. Aids får et mere og mere feminint ansigt. Antallet af kvinder smittet med hiv/aids stiger med forfærdende hast. Hvem er de kvinder så? Er det kvinder, som udviser alvorlig risikoadfærd, eller er det kvinder, som har haft for mange seksuelle partnere? Overhovedet ikke. I de fleste tilfælde er det almindelige, ofte unge kvinder, som er meget sårbare på grund af deres køn. De er ofte gift, de er meget ofte tro mod deres partnere, og de er mødre. Det var nok værd at oplyse Vatikanet om, at 88 % af de ugandiske piger og kvinder, som er hiv-positive, er gift og ikke har haft andre partnere end den mand, som de deler livet med. Disse kvinder er sårbare på grund af den sociale ulighed, de udsættes for, og manglende adgang til uddannelse og sundhedspleje, og på grund af, at de ikke har deres egne indtægter og ofte er ude af stand til at forhandle om deres egen seksualitet.
For de kvinder er den såkaldte ABC-præventionsmetode baseret på afholdenhed, troskab og kondomer alt andet end tilstrækkelig. Der skal mere end blot ABC til for at bekæmpe aids effektivt. Vi har brug for hele alfabetet. Først ville jeg tilføje bogstavet M for mikrobicider og bogstavet V for vacciner, for de har lovende udsigter for kvinder, som ender med at få kontrol over deres egne præventionsmetoder. Efter min opfattelse er det helt afgørende for EU at investere mere i forskning i og udvikling af disse nye produkter. Jeg vil også tilføje bogstavet S for styrkelse, for kampen mod aids er ganske enkelt umulig, uden at kvinders rettigheder styrkes, og uden at volden imod dem bekæmpes.
Hr. kommissær, jeg ser meget frem til den samlede handlingsplan, som Kommissionen vil forelægge for os i foråret 2005, for det er en samlet strategi, vi har brug for. Det er naturligvis ikke nok, at velmenende kommissærer som Dem selv eller kommissær Michel er meget engagerede i kampen mod aids. Også kommissærerne for ligestilling, udenrigshandel, retlige anliggender og naturligvis budgettet skal inddrages. Jeg håber, at EU fortsat vil føre an i bestræbelserne på at skaffe flere finansielle midler til kampen mod hiv/aids, men også på at forbedre samarbejdet mellem medlemsstaterne på grundlag af en sammenhængende flerårig plan. Jeg beklager, at det nederlandske formandskab ikke er til stede i dag, for jeg ville gerne have rost det for det mod, som det har udvist ved at bringe dette problem op. Jeg synes også, at Europa bør gøre en større indsats for at forøge de finansielle forpligtelser. I 2008 skulle vi efter min mening gerne kunne tredoble vores finansielle forpligtelser.
Endelig mener jeg, at det er afgørende, at kvinder bliver personligt inddraget i udarbejdelsen af en samlet plan af denne art - navnlig kvinder og piger, der lever med hiv/aids, for de er ikke bare dens ofre, men også vigtige partnere, når der skal udarbejdes en fornuftig politik. Derfor håber jeg, at Kommissionen vil inddrage dem i sit interessentgrundlag, når denne samlede plan skal udarbejdes.
Krahmer (ALDE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, vi har en tikkende bombe på jorden, som kaldes aids. I flere år er antallet af nysmittede steget med alarmerende hastighed. Denne stigning kan også konstateres i Europa, hvor det især er Østeuropa, som er ramt heraf, og det gælder både de nye medlemsstater og Rusland.
Den største del af de nysmittede er unge mennesker i alderen 15-25 år og i denne kategori er det især kvinder, der er smittet. I omgangen med hiv og aids er der en ny skødesløshed. Nye medikamenter og terapier har forbedret hiv-patienternes situation, således at virussen mister sin afskrækkende virkning, og tankeløshed bliver en vane for mange. Denne tankeløshed er dødelig! Den bedste beskyttelse mod hiv er kondomer. Denne kendsgerning bør støttes og fremmes fra alle sider af samfundet. Det er klart, at total afholdenhed også beskytter mod aids, men det bør imidlertid være helt op til den enkelte at afgøre, om man vil leve i total afholdenhed eller bruge kondomer. 
Moralske appeller hjælper ikke med at stoppe virussens udbredelse. I stedet skal vi opfordre den enkelte til at udvise ansvarlighed i forhold til sig selv og andre. Og det er politikernes opgave at skabe betingelserne for, at så mange mænd og kvinder som muligt frit kan træffe denne beslutning selv. 
Grundpillerne i det præventive arbejde er tabufri seksualoplysning og adgang til kondomer, især i skoler og for unge - og det glæder mig, at kommissæren lagde særlig vægt herpå.
I mange afrikanske og asiatiske lande affolker aids hele regioner. Et eksempel er Sydafrika, hvor mere end halvdelen af befolkningen er smittet med virussen. Det er ikke længere kun en menneskelig, men også en økonomisk katastrofe. Jeg vil gerne appellere til EU-medlemsstaternes ansvarsfølelse og de forpligtelser, som de allerede har indgået. Det glæder os, at f.eks. Storbritannien, Sverige og Nederlandene engagerer sig finansielt i de internationale fonde ud over deres øvrige forpligtelser. Beklageligvis er der nogle andre EU-medlemsstater, som enten slet ikke eller kun delvist har opfyldt deres forpligtelser. Aids er en af det 21. århundredes globale udfordringer. Frem for alt er det den vestlige verdens opgave at bekæmpe denne epidemi. I den vestlige verden har vi brug for en tabufri debat om nye præventionsmetoder, da specielt landene i Afrika og Asien er afhængige af hjælp udefra, eller med andre ord afhængige af vores hjælp. 
Schlyter (Verts/ALE ),
   Tak til Kommissionen for en god udtalelse! Millioner af menensker i Syd lider af hiv/aids, og svækkede af hiv bliver de ofre for andre sygdomme som malaria og tuberkulose. Millioner af forældreløse børn slider sig selv op for at dyrke den mad, de har brug for. Mange af dem har ikke adgang til medicin, og næsten ingen af dem har medicin, der er egnet til børn.
Undtagelser fra TRIPs-aftalen tillader eksport af generiske lægemidler, men EU-landene er længe om at gennemføre dette, en langsommelighed, som fører til lidelse, og som øger lidelsen og antallet af døde dag for dag.
I dag har Kommissionen og Rådet chancen for at vise, at denne venten skal ophøre. Bedre adgang til lægemidler skal imidlertid kombineres med øget information og viden om hiv, en ambitiøs bistandspolitik og en fair handel, så disse lande har råd til en økonomisk udvikling, som udvikler handelen.
Agnoletto (GUE/NGL ),
    Det scenario, der er blevet skildret her, er ikke noget, som udelukkende afhænger af en naturkatastrofe, men er de dramatiske konsekvenser af en aggressiv virus og den uhæmmede stræben efter økonomisk profit fra nogle få magtfulde virksomheders side, nemlig de multinationale medicinalvirksomheder.
Som det er i dag, har 95 % af verdens hiv-positive ikke adgang til behandling, men situationen vil blive yderligere forværret fra 1. januar 2005, når undtagelsen fra artikel 31 i TRIPs-aftalen falder bort. Så vil Indien - som har en miliard indbyggere - og andre udviklingslande ikke længere kunne fremstille lægemidler. Allerede nu kan de, der producerer den, ikke sælge den til de andre udviklingslande og de afrikanske lande.
Derfor er det nødvendigt, at der ikke bare bliver tale om ord og principerklæringer fra EU's side, men at EU også gør en indsats for navnlig at få indført en yderligere undtagelse fra TRIPs-aftalen, mens vi venter på, at den bliver ændret fuldstændigt. Det er ikke alt, for det er ligeledes nødvendigt, at EU sætter sig imod USA's praksis med at afpresse udviklingslandene i de bilaterale aftaler, hvilket sker for at forhindre dem i at kræve deres ret - som er fastlagt i Doha-erklæringerne - til at fremstille eller importere generiske lægemidler.
Det er nødvendigt at støtte den globale fond for bekæmpelse af aids og øge de midler, der sættes af til dette formål. Jeg foreslår, at man i det mindste fra EU's side giver 1 milliard euro, og at alle - også Italien - holder de løfter, der er blevet givet. Ifølge Fortune har medicinalvirksomhedernes ni topledere på verdensplan en gennemsnitsløn på 42 millioner om året. Samtidig dør dusinvis af millioner mennesker uden at kunne få behandling.
Når vi står over for en sådan uretfærdighed, er vi nødt til at se bort fra enhver form for moralisme. Vi skal huske, at kondomer er nyttige, og at det er et sundhedsinstrument, som burde uddeles helt gratis. Det er et af de instrumenter, der er nødvendige for at kunne bekæmpe virussen. 
Belohorská (NI ).
   - Hr. kommissær, det er den internationale aids-dag i dag, og efter min mening leverede De en meget fin redegørelse om emnet, men det var alligevel kun en redegørelse. Jeg håber, at den bliver fulgt op af praktiske foranstaltninger fra Deres side for at lindre situationen. På aids-dagen opfordres vi til at være opmærksomme på de beslutninger, vi skal træffe som politikere. Aids er en sygdom, der spredes på tværs af grænserne, og derfor er dagens beslutning om, at sundhed er en sag for de enkelte stater, ikke god. Aids kan ikke ses, fornemmes eller føles. Det er en sygdom, der krydser grænserne, uanset om der er toldere eller ej. Sygdommen startede i risikogrupper - først blandt homoseksuelle og derefter blandt blødere, bloddonorer og narkomaner. Nu ser vi også, at et stort antal kvinder er smittet. Det blev imidlertid ikke nævnt, at 5-5,5 millioner af de 40 millioner er børn og unge. Det er alarmerende tal. Det har allerede været nævnt, at aids overføres seksuelt. Jeg taler om kærlighed. Det er måske grunden til, at kvinder så ofte bliver ofre. Jeg vil også benytte lejligheden til at nævne nogle folk, der ikke er blevet nævnt i dag. Det er de ansatte i sundhedsvæsenet - folk, der er villige til at risikere deres liv. De er frivillige. Men er vi opmærksomme på, at disse ansatte i sundhedsvæsenet formentlig bliver de første ofre for de sundhedsreformer, der planlægges i EU? Det er en dårlig måde at takke dem for deres arbejde på.
Seeber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil godt takke Kommissionen for dens strategiske ramme fra oktober 2003 og den foreslåede handlingsplan for det kommende år, som også indeholder konkrete og målrettede foranstaltninger. Fællesskabet er med ca. 18 % af de samlede midler den andenstørste bidragyder til den globale aids-fond. På trods heraf kan vi konstatere, at antallet af nysmittede stiger dramatisk både i Fællesskabet og i andre stater. Hr. Kyprianou sagde i en pressemeddelelse, at mange af de unge mennesker, som bliver smittet nu, ikke forstod den første aids-kampagne på grund af deres daværende unge alder, hvilket utvivlsomt er rigtigt. Men man skal også huske på, at mange unge mennesker simpelthen bliver fejlinformeret, når det i dag hedder sig, at aids kan behandles. Den farmaceutiske industri bidrager også hertil ved at tegne et billede af en epidemi, der er besejret. Det er imidlertid en kendsgerning, at de tilrådighedværende antiretrovirale medikamenter har massive bivirkninger, og at der naturligvis ikke kan være tale om at leve et normalt liv hermed.
Desuden skal der naturligvis tages højde for de høje behandlingsudgifter på 7.000-12.000 euro årligt, som er en massiv belastning af staternes sundhedsbudgetter. Derfor vil jeg godt opfordre til, at man gennem konkret forsknings- og udviklingsarbejde fremstiller bedre og frem for alt billigere medikamenter, evt. også ved hjælp af generisk medicin, således at denne kan blive stillet til rådighed for brede dele af befolkningen. Er der noget, som jeg finder specielt bekymrende, er det de unges manglende erkendelse af problemet, og når de på interviewspørgsmål om, hvorfor de tager så let på denne sygdom, spørger: Hvilket liv skal jeg beskytte mig imod?
Derfor mener jeg, at den plan, som Kommissionen udarbejdede, også skal indeholde dette holistiske tiltag, og frem for alt skal den kombinere oplysning og evt. også livsmening med hele området. 
Van den Berg (PSE ).
   - Hr. formand, af de 40 millioner mennesker, der lider af aids, lever 70 % i Afrika. Millenniummålene er en vigtig ambition om at fokusere på grundlæggende sundhedspleje, hvor der er behov for det. Europa bruger for lidt af dets udviklingssamarbejdsbudget på grundlæggende sundhedspleje, som bør hænge sammen med god ernæring, adgang til rent drikkevand og grundlæggende uddannelse. Kommissær Michel har sagt, at han vil udarbejde en ny meddelelse, hvor Europas prioriteringer for udviklingssamarbejdet bliver fastsat. Hr. kommissær, jeg håber, at det, De sagde for lidt siden, også vil komme til udtryk i denne nye meddelelse.
Ifølge FN ville 27 millioner af de 45 millioner, der er i fare for at blive smittet, være tilfælde, som kunne forhindres, hvis vi iværksatte en specifik kampagne. Vi har stor erfaring med kampagner af den slags på verdensplan. Det kræver imidlertid en enorm indsats, og derfor må vi koncentrere os om det.
Det er blevet sagt før, at vi her i Europa kan opmuntre vores medlemsstater til at sige til medicinalindustrien, at den kan fremstille billigere produkter. Til udviklingslandene kunne vi sige, at vi vil give dem en fritagelse, som betyder, at TRIPs-aftalerne ikke vil forhindre dem i at producere på det billige marked.
Endelig talte Vatikanet for få dage siden gennem Javier Cardinal Lozano Barragán, formanden for det pavelige råd for den pastorale assistance til helsearbejdere, om immunitet, moralsk underskud og sjælesyge som årsager til aids, der skal bekæmpes med korrekt seksuel adfærd. Jeg betragter det som en diskriminerende og stigmatiserende bemærkning og mener, at kommissær Kyprianou gjorde ret i at sige, at vi ikke må stigmatisere aids-patienter på den måde. Det glæder mig, at kommissæren i princippet dermed har givet Vatikanet et klart svar.
Andria (ALDE ).
   - Dette års rapport fra UNAIDS om epidemiens udvikling var endnu mere bekymrende, end den plejer at være. Konsekvenserne er meget alvorlige for Afrika syd for Sahara og for dets overlevelse i det nye århundrede. Det er en tragedie, som falder sammen med andre lige så alvorlige menneskelige tragedier såsom udnyttelse af voksen- og børneprostitution, narkotikamisbrug, manglen på minimale hygiejnestandarder, familiernes splittelse, det voksende antal forældreløse børn samt børnedødeligheden, som har nået et forfærdende niveau. Hvert år dør der 500.000 børn i verden, hvilket betyder, at der dør 1.300 børn om dagen af aids.
Derfor er det i dag vigtigt, at Europa-Parlamentet står sammen på tværs af partier og nationalitet og appellerer kraftigt til, at alle EU's medlemsstater - ikke mindst mit land, Italien - ikke gør den hidtidige indsats forgæves og fortsætter med at støtte arbejdet i den globale fond for bekæmpelse af aids, tuberkulose og malaria.
Vi skal lægge den nødvendige vægt på aids-bekæmpelsen, og vi må ikke glemme, at denne virus ikke blot overføres seksuelt, men at der er mange andre årsager til dens udbredelse, f.eks. inficerede sprøjter, amning og manglen på tilstrækkelig lægekontrol. Vi må ikke glemme, at kondomer udelukkende er et begrænsende middel. De er naturligvis nyttige, men de begrænser kun virussen og forebygger den ikke.
Hvis vi virkelig ønsker at bekæmpe denne sygdom, er vi nødt til at tage fat på dens sociale, økonomiske og etiske rødder ved at forbedre levestandarden, behandlingen og forebyggelsen i de lande, som er hårdest ramt. 
Aubert (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne insistere på to punkter om den tragiske situation i nogle udviklingslande. For det første må vores opmærksomhed ikke udelukkende være rettet mod det væsentlige spørgsmål om lægemidler eller en fremtidig vaccine, men skal ligeledes rettes mod reetablering eller oprettelse af sundhedstjenester i nærheden dvs. tættere på borgerne. Disse tjenester er desværre i de seneste år blevet ødelagt af strukturelle tilpasningsplaner i disse lande og særligt i Afrika. Vi bør ligeledes fuldt ud støtte de lokale initiativer, der lanceres af civilsamfundet, og etableringen i landene af lokale myndigheder og repræsentanter for de foreninger og sammenslutninger, der arbejder for bekæmpelse af aids med gode resultater.
For det andet skyldes den stigende smitte af kvinder ikke blot deres skrøbelighed eller en uheldig skæbne. Det skyldes også alle former for vold - i særdeleshed seksuel - som disse kvinder i stort antal udsættes for i disse dele af verden, samt den massive diskrimination, som de er udsat for. Volden har intet at gøre med de kulturelle særpræg, som de nogle gange fejlagtigt anses som. De skal i stedet kaldes ved deres rette navn og bekæmpes som sådan. Man kan ved disse to aspekter derfor se, at aids i lige så høj grad er et socialt problem som et medicinsk problem. Det må vi ikke glemme.
Wijkman (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg husker udmærket, da hiv-epidemien begyndte at udvikle sig i 1980'erne. Allerede dengang var der prognoser, som forudsagde, at spredningen af epidemien kunne blive lige så alvorlig, som situationen er i dag i visse dele af verden, ikke mindst i Afrika.
Men sådanne prognoser blev på det tidspunkt affærdiget som de rene dommedagsprofetier. Følgen blev, at verden længe - alt for længe - ikke var opmærksom på epidemiens alvor og gjorde alt for lidt for at udvikle effektive programmer til forebyggelse, inklusive rådgivning om præventionsmidler, udbygge plejen af de syge og støtte forskning i en mere effektiv medicin og en effektiv vaccine.
I dag er verden endelig vågnet op, men den forebyggende indsats er stadig utilstrækkelig. Hvis vi ikke gøre mere, end vi gør nu, for at forebygge en spredning, vil epidemien - ifølge eksperter - ikke nå sin biologiske kulmination før 2060. Jeg tør ikke tænke på, hvilke konsekvenser det vil få i form af menneskelig lidelse og økonomisk og social krise.
Lad os betragte denne beslutning som en kraftig opfordring til beslutningstagere verden over, og ikke mindst til Kommissionen og medlemslandenes regeringer om, at vi må fortsætte med at give bekæmpelsen af denne epidemi endnu højere prioritet i fremover. Det kræver, at vi afsætter væsentlig flere ressourcer, både til vores eget hiv-program og til den globale fond. Hvis vi ikke gør det, bliver konsekvenserne skæbnesvangre set ud fra et humanitært, økonomisk og socialt synspunkt og ligeledes ud fra et sikkerheds- og stabilitetsperspektiv.
Kommissionen har gjort en overmåde stor indsats i de seneste år i sin strategi til bekæmpelse af hiv, men som hr. Bowis og hr. Van Lancker mener jeg, at vi har brug for langt mere ambitiøse skridt i fremtiden.
Valenciano Martínez-Orozco (PSE ).
   - Hr. formand, på Verdens Aids-dagen vil jeg allerførst, ligesom andre kolleger, gøre institutionerne opmærksomme på det mest dramatiske aspekt ved denne tragedie: dens udbredelse blandt kvinder og piger. Ud over at handle i overensstemmelse med min personlige kvindepolitiske forpligtelse påpeger jeg dermed, hvor enormt problemet er set i et menneskeligt og udviklingsmæssigt perspektiv, og hvad angår verdens fremtid.
Halvdelen af de 40 millioner mennesker, som er smittet med virussen, er kvinder og piger. Den andel stiger i næsten alle regioner og når op på 57 % i Afrika syd for Sahara. Jeg vil nøjes med at give et enkelt eksempel fra den industrialiserede verden: Latinamerikanske og afroamerikanske kvinder udgør en fjerdedel af kvinderne i USA, men tegner sig for 80 % af aids-tilfældene.
Feminiseringen af aids er endnu en form, den sidste, for vold mod kvinder. Vi har ikke formået at give dem midler til at forsvare sig mod sygdommen med, fundamentale midler som seksualundervisning, beskyttelse af retten til reproduktiv sundhed og oplysning om midler til at undgå smitte. De sociale normer, som er årsag til pigers og unge kvinders uvidenhed om seksualitet, og som ikke kriminaliserer seksuel vold i og uden for ægteskab, øger faren for, at infektionen breder sig.
Den Socialdemokratiske Gruppe lykønsker Kommissionen med, at den lægger vægt på uddannelse i sin politiske ramme for bekæmpelse af fattigdomsrelaterede sygdomme.
For det andet, hr. formand, vil jeg fremkomme med en kritik. Jeg mener, at det katolske hierarki er skyld i forsømmelser i kampen mod aids. I dag markerer Vatikanet Verdens Aids-dagen ved at fordømme sygdommen som en åndssygdom, som det kalder "moralsk immundefektsyndrom", hvilket viser den katolske kirkes etiske og tekniske ufuldkommenheder. Gennem sekretæren for Den Episkopale Konference i Spanien - som netop er det europæiske land, hvor antallet af infektioner stiger stærkest - forsøger den katolske kirke at ødelægge den verdensomspændende kampagne mod aids politisk ved at advare om, at kondomer er usikre og foreslå kyskhed og troskab som præventionsmetode.
Den erklæring ville ikke fortjene yderligere opmærksomhed, hvis aids ikke dræbte millioner af mennesker, herunder børn, hvis seksuel vold, som ikke giver mulighed for kyskhed, ikke hørte til dagens orden i mange afrikanske og asiatiske samfund, hvis der ikke fandtes 15 millioner forældreløse børn, hvis det ikke var et angreb på menneskets seksuelle og reproduktive frihed, hvis det kort sagt ikke var et angreb på menneskerettighederne og et rent folkedrab.
Det er et spørgsmål om liv eller død, men vi ved ikke, om Den Episkopale Konference har forstået det.
Karas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil godt starte med at ønske hr. Seeber rigtig hjertelig tillykke med hans jomfrutale i Parlamentet. Jeg mener, at dagens forhandlinger endnu en gang tydeliggør, at vores analyser er rigtige, at tallene er dramatiske, og at der er støtte til hensigtserklæringerne, men at de gennemførte foranstaltninger er utilstrækkelige, at der ikke har været nogen kovending i standpunkterne, og at situationen ikke bliver mindre dramatisk.
Jeg kan ikke gøre andet end at understrege alt det, der blev sagt. Aids er vor tids sygdom, og aids afspejler det, der gik galt i vores samfund. I forbindelse med aids handler det ikke kun om at fortælle folk, at de skal agere anderledes, undgå bestemte adfærdsmønstre og optræde mere ansvarligt. Det er klart og tydeligt, at aids-sygdommen hænger tæt sammen med fattigdom. Det er nemlig altovervejende mennesker, som tjener mindre end 1 dollar dagligt og som sulter, der rammes heraf. Aids er i dag en sygdom, som frem for alt rammer de svageste i samfundet, dvs. børn, unge og kvinder. Aids er også et udtryk for manglende prævention, uddannelse, seksualoplysning, arbejde og ubalance i verden. Og derfor findes der heller ikke den ene løsning eller den ene behandling. Vi skal fortsætte med at gennemføre forebyggende foranstaltninger, og derfor er det vigtigt, at vi ser på aids som en del af sundheds- og udviklingspolitikken, uddannelses-, familie- og beskæftigelsespolitikken og som en del af vores måde at anskue vores globale forpligtelser på.
Jeg appellerer til, at vi ikke viger udenom dette globale ansvar, og at vi bestræber os på at blive førende i verden inden for aids-forskning. 
Segelström (PSE ).
   - Hr. formand, i dag holder Europa-Parlamentet den internationale aids-dag. Det er vigtigt, at vi giver de berørte vores fulde støtte, og at vi tager vores del af ansvaret for folkesundheden yderst alvorligt.
For første gang, siden hiv/aids blev opdaget, er der nu flere kvinder end mænd, der er smittede. I visse områder er der op til toogenhalv gange så mange unge kvinder i forhold til jævnaldrende unge mænd, der er smittede. I visse lande er tæt på 60 % af de smittede kvinder. Mange kvinder og piger er særligt udsatte for smitte på grund af andres - mænds - risikobetonede adfærd og verdens ulige syn på seksualitet og seksuelle rettigheder for mænd og kvinder.
Konsekvenserne af hiv/aids-epidemien er langt større for kvinder og børn, end de er for mænd og drenge. FN-organet UNAIDS har derfor i år valgt temaet "Kvinder, piger, hiv og aids". Når pårørende bliver syge eller dør, er det især kvinderne og pigerne, som tager sig af dem. Når behandlingssystemet bliver overbelastet eller kollapser på grund af hiv/aids, er det kvinderne og pigerne, som må tage fat med øget pleje og omsorg i hjemmet. Kvinderne får heller ikke samme adgang til pleje eller medicin, der forsinker sygdommens fremskriden, som mænd. På samme måde betyder den gamle, traditionelle opfattelse, at mænd har ret til sex, at mange gifte kvinder ikke kan beskytte sig mod smitte, som deres mænd bærer på, efter at de har været utro.
Derfor er det oprørende, at Vatikanet i dagens udgave af kalder aids en moralsk immunsygdom. At få syge til at føle skyld er efter min mening både umenneskeligt og ukristent. Ligeberettigelse samt seksuel og reproduktiv sundhed og lige rettigheder må være fælles mål for alle verdens lande og frem for alt et ansvar for alle mænd. Kvinder skal styrkes i deres forhandlingsposition, når det handler om anvendelse af kondomer. Kvinder skal, uden undtagelse, have forstærkede rettigheder og bedre levevilkår.
Vi er alle tabere i dag, men en ny hiv-medicin er ved at blive testet i Sverige, og den bliver, hvis den fungerer, en verdenssensation. En forebyggende vaccine er vel det, vi alle drømmer om, så lad os håbe på et positivt resultat.
Kyprianou
   , Hr. formand, mine damer og herrer, jeg har lyttet meget nøje til de spørgsmål, der er stillet, og de synspunkter, der er kommet til udtryk under denne forhandling. Jeg må sige, at det er meget tilfredsstillende og opmuntrende at høre, at de ærede medlemmer ikke kun deler min stærke bekymring over hiv- og aids-problemet, men også min faste overbevisning om, at vi bør bidrage fuldt og effektivt til at lindre de frygtelige lidelser, som epidemien fremkalder både i EU og i den øvrige del af verden. Vi er især nødt til at indse alvoren af dette problem i dag.
Jeg vil imidlertid gerne kommentere nogle af de spørgsmål, der er blevet rejst af medlemmerne. Først og fremmest vil jeg gerne understrege og opsummere, at dette er et spørgsmål, der vedrører os alle. Som medlemmerne allerede har nævnt, er det ikke længere et spørgsmål, der kun vedrører sårbare befolkningsgrupper. Tværtimod er det noget, der vedrører os hver især, i og med at sygdommen nu har spredt sig i familier og ramt hele familier og mindreårige børn, ikke kun i den tredje verden, men i selve EU. Jeg kan forsikre Dem om, at hele Kommissionen, alle mine kolleger, er engagerede i dette spørgsmål. Vi nærer den samme bekymring og har sat de samme mål, og jeg kan forsikre Dem om, at der vil være fuld koordination blandt alle mine kolleger af bekæmpelsen af problemet og udarbejdelsen og gennemførelsen af programmer i denne henseende.
Med hensyn til forskningsspørgsmålet vil jeg, især vedrørende vaccine, gøre opmærksom på, at hiv-vaccine er en af prioriteterne i det sjette rammeprogram for forskning og udvikling, og det forventes, at der vil blive afsat op mod 130 millioner euro til forskning i en hiv-vaccine. Hvad medicin angår, vil jeg sige, at jeg er helt enig i, at alle, der er smittet af sygdommen, bør have adgang til billig medicin, hvilket især gælder for fattige lande og fattige befolkningsgrupper, som ikke kan afholde de høje udgifter til behandlingen. Jeg vil også gøre opmærksom på, at Kommissionen for nylig- hvilket også nævnes i Deres beslutningsforslag - har vedtaget et forslag om obligatorisk licenstildeling til medicin til eksport til lande i nød. Dette punkt befinder sig nu i fasen med fælles beslutningstagning, og ud fra en sammenligning med andre fortidige tilfælde med meget følsomme emner, nærer jeg håb om, at det vil gå meget hurtigt, så forslaget snarest muligt går igennem, og at der med dette forslag netop gives mulighed for adgang til billig medicin.
Jeg vil gerne gentage, at der er et stort behov for at fjerne den sociale stigmatisering. Et af de alvorlige problemer, vi står med i dag, i forbindelse med spredningen af denne sygdom er, at mange på grund af dette pres lider af sygdommen eller er smittet af virussen uden selv at være klar over det. De får ikke foretaget de nødvendige undersøgelser, fordi de er bange for stigmatiseringen, og på denne måde videregiver de smitten til deres familie. Der bør lægges særlig vægt på oplysning og på at få folk til at indse, at en sygdom ikke må medføre social stigmatisering, men derimod skal behandles som alle andre alvorlige epidemiske sygdomme.
Til sidst vil jeg gerne endnu en gang forsikre Dem om, at Kommissionen er meget engageret i arbejdet for at bekæmpe denne svøbe. Jeg glæder mig over og vil gerne takke Parlamentet, også på Kommissionens vegne, for den stærke interesse, vi møder, og vi tror på, at vi virkelig vil kæmpe i tæt alliance, så der sker en effektiv bekæmpelse af problemet. Vi kan ikke slappe af, men er nødt til at fortsætte med den samme intense indsats og det samme engagement i kampen for at hindre og standse udbredelsen af denne sygdom, men samtidig skal vi også bidrage til at lindre lidelserne hos dem, der allerede er ramt, og bidrage til deres behandling. Jeg forventer og ser med stor interesse frem til en kommende konstruktiv dialog mellem Kommissionen og Parlamentet, så vi kan forfølge vores fælles mål. 
Formanden.
   - Som afslutning på forhandlingen har jeg modtaget fem beslutningsforslag.(1)
Afstemningen finder sted i morgen.
Szymański (UEN ).
    - Kampen imod aids bør samle alle mennesker med en sympatisk indstilling. Desværre udelukker den strategi for kampen, der foreslås i det fælles beslutningsforslag - en strategi for fremme af "reproduktive og seksuelle rettigheder" - millioner af mennesker i Europa og resten af verden. Det skyldes, at millioner af mennesker over hele verden ikke mener, at der kommer noget godt ud af at fremme abort og præventionsmidler og give seksualundervisning til stadigt yngre børn i strid med forældrenes rettigheder og uden deres viden eller samtykke.
Mange mennesker i Europa er moralske modstandere af noget sådant, og det med rette. Der kan heller ikke påvises nogen sammenhæng mellem fremme af sådanne "reproduktive rettigheder" og et fald i antallet af aids-smittede. Faktisk tværtimod. Nogle afrikanske lande som f.eks. Uganda har reduceret antallet af infektioner betydeligt - ikke ved at fremme brugen af kondomer, men ved at opfordre til afholdenhed og mere ansvarlig seksuel adfærd.
Denne skamløse promovering af "reproduktive rettigheder" gør det umuligt for mig at stemme for dette beslutningsforslag.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Coelho (A6-0028/2004) for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om Kommissionens forslag til Rådets forordning om standarder for sikkerhedselementer og biometriske identifikatorer i EU-borgernes pas. 
Frattini,
    Hr. formand, først og fremmest takker jeg Dem varmt for at give mig mulighed for at udtrykke mine synspunkter vedrørende betænkningen og ændringsforslagene til dette vigtige forslag til en forordning. Jeg takker også Deres ordfører, hr. Coelho, for hans værdifulde bidrag til denne forhandling.
Før jeg kommer med mine bemærkninger, vil jeg gøre opmærksom på baggrunden for Kommissionens forslag. Medlemsstaternes primære målsætning var ikke alene at forbedre dokumenternes kvalitet, men også at sikre en pålidelig forbindelse mellem indehaveren og identitetsdokumentet. Denne fremgangsmåde skulle minimere den farlige tendens til fremstilling af forfalskede dokumenter til illegal indrejse i EU's territorium. Fremgangsmåden blev bekræftet på Det Europæiske Råds møde i Thessaloniki i juni 2003.
I september 2003 stillede Kommissionen to forslag om indførelse af biometriske identifikatorer i det harmoniserede format for visa og opholdstilladelser for statsborgere fra tredjelande. Den 18. februar 2004 stillede Kommissionen et forslag til en forordning om fælles standarder og biometriske data i EU-borgernes pas, da vi mente, at vi ikke kan nøjes med kun at sikre dokumenter, der vedrører statsborgere fra tredjelande. Ellers kan udlændinge svigagtigt misbruge de mindre sikre europæiske pas. Kommissionens forslag vedrørende biometriske identifikatorer i pas indfører en obligatorisk biometrisk identifikator, nemlig det digitale billede, mens den anden biometriske identifikator, fingeraftryk, er frivillig. Under udarbejdelsen af forslaget vedrørende pas var Kommissionen helt klar over, at dette er et følsomt emne.
På den ene side er EU nødt til at foreslå tiltag, som sætter medlemsstaterne i stand til at øge sikkerheden og beskyttelsen af deres borgere. På den anden side er Kommissionen nødt til omhyggeligt at overveje forhold i forbindelse med databeskyttelse og privatlivets fred. På Rådets møde den 25. oktober 2004 drøftede man igen, hvorvidt den anden biometriske identifikator, fingeraftryk, burde gøres obligatorisk, og hvordan forordningen burde gennemføres. Ministrene nåede til enstemmig politisk enighed om, at den første biometriske identifikator, ansigtsbilledet, skulle indføres senest inden for 18 måneder, og at den anden biometriske identifikator også skulle gøres obligatorisk senest 36 måneder efter vedtagelsen af de tekniske specifikationer.
Denne politiske beslutning kunne gøre det nemmere for medlemsstaterne at udstede identitetsdokumenter, som kunne etablere en pålidelig og direkte forbindelse til alle andre. I den forbindelse er det ligeså vigtigt at understrege, at sigtet med at indføre de to biometriske identifikatorer, det digitale billede og fingeraftryk, er at mindske omfanget af dokumentforfalskning og ikke at gribe ind i EU-borgernes privatliv.
Hvad angår tidspunkt, anførte Det Europæiske Råd i sine konklusioner vedrørende terrorisme den 26. marts, at forslagene og de tekniske specifikationer skulle være vedtaget senest ved udgangen af 2004. Vi arbejder aktivt på at fremskynde tingene. Vores tekniske udvalg er kommet tidligt i gang med det forberedende arbejde med de tekniske aspekter af indførelsen af biometriske identifikatorer på visum og opholdstilladelse. Desuden er målearbejdet vedrørende pas allerede afsluttet.
De tekniske specifikationer skal vedtages af Kommissionen via komitologiproceduren, efter at Rådet har vedtaget forordningen, der udgør det retlige grundlag for specifikationerne basis. 

 Hr. formand, de 19 ændringsforslag, som Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender har stillet, angår hovedsageligt spørgsmålet om databeskyttelse. Ændringsforslagene drejer sig også om revidering af komitologiproceduren med henblik på deltagelse i beslutningsproceduren af Europa-Parlamentet og de myndigheder, der er ansvarlige for databeskyttelse.
Den arbejdsgruppe, der er oprettet i henhold til direktivets artikel 29, blev hørt om forslaget, og de fleste af ændringsforslagene om beskyttelse af data var allerede blevet taget i betragtning under Rådets arbejde. Derfor kan Kommissionen ikke godkende disse ændringsforslag. Enten er de med i den version, der drøftes i Rådet, eller også er nogle af dem ikke i overensstemmelse med lovgrundlaget, som udelukkende angår passenes sikkerhedsegenskaber.
Hvad angår revideringen af komitologiproceduren, kan ændringsforslagene ikke accepteres, eftersom denne procedure er et resultat af en aftale mellem institutionerne og en beslutning fra Rådet fra 1998-1999 om den generelle procedure for udvalg. Disse instrumenter fastlægger for øvrigt Europa-Parlamentets ret til deltagelse, og jeg kan ikke se, hvordan dette kan ændres.
Ordføreren, hr. Coelho, har i dag på vegne af PPE-Gruppen stillet et supplerende ændringsforslag. Det angår den anden biometriske identifikation, som kan indføres i passene, nemlig fingeraftryk. Kommissionen lod det i forslaget være op til medlemslandene selv at bestemme, om de ville tage fingeraftryk af borgerne, da en række lande på det tidspunkt af politiske grunde ikke ønskede at anvende denne mulighed. Rådet opnåede den 25. oktober 2004 enstemmighed om ligeledes at gøre indførelsen af fingeraftryk obligatorisk højst 36 måneder efter vedtagelsen af de tekniske specifikationer.
Kommissionen mener faktisk, at denne enstemmige beslutning markerer en ny klar politisk vilje til harmonisering i alle medlemslandene af muligheden for at identificere ihændehaverne af identitetspapirer ud fra elementer som fingeraftryk, som er mere pålidelige end et simpelt digitalbillede. Denne indgangsvinkel går på en måde forud for det oprindelige forslag, som gjorde brugen af fingeraftryk frivillig. Medlemslandene har markeret deres politiske vilje til at have to former for biometriske data. De har med andre ord ud fra et politisk synspunkt valgt mellem to muligheder.
Som konklusion mener jeg derfor, at en fælles indsats fra alle institutionernes side er meget vigtig med henblik på en styrkelse af sikkerhedsniveauet i EU, samtidig med at de lovmæssige rettigheder for borgere i god tro fuldt ud skal respekteres. Jeg takker Europa-Parlamentet for hurtigt at have givet sin mening til kende. Det sikrer en endelig vedtagelse af forordningen inden årets udgang, og den tidsplan, som Rådet fastsatte i marts 2004, kan derfor overholdes.

Coelho (PPE-DE ),
   Hr. næstformand i Kommissionen, kære kolleger, jeg vil gerne først takke mine kolleger i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, særlig skyggeordførerne og i særdeleshed Michael Cashman. Der er brug for os alle, når vi skal samarbejde om at give svar på de udfordringer, som den usikre tid, vi lever i, stiller. Det duer ikke at stikke hovedet i busken. Det er helt uomgængeligt at styrke borgernes sikkerhed, men vi bør løse denne opgave uden nogensinde at give køb på de grundlæggende frihedsrettigheder, herunder også beskyttelsen af personlige oplysninger.
Det forslag, som vi i dag har til debat, blev forelagt Parlamentet i februar 2004 og er et resultat af en sammenhængende strategi med hensyn til biometrisk identifikation, der indebærer harmoniserede løsninger for tredjelandsstatsborgeres rejsedokumenter, EU-borgeres pas og VIS-systemet samt Schengen-informationssystemets anden generation. Sikrere rejsedokumenter og integreringen af biometriske identifikatorer vil være til nytte i indsatsen mod terror og ulovlig indvandring, ligesom det vil skabe øget sikkerhed, når den frie bevægelighed udøves. Den bedste måde til at forebygge brug af falsk identitet består i at kontrollere, om den person, der viser dokumentet, vitterlig er dets rette indehaver. Anvendelse af ny teknologi indebærer mange fordele både i forbindelse med identitetskontrol og til at forebygge forfalskning af dokumenter. Vi må sætte ind imod den såkaldte og imod misbrug af identitet.
Europa-Parlamentets interesse for databeskyttelse er fuldt forståelig. Der skal altid sikres en balance mellem behovet for sikkerhed og respekten for de individuelle rettigheder og friheder, som medlemsstaternes og Fællesskabets lovgivning anerkender. Det er en helt afgørende og grundlæggende betingelse for at vedtage anvendelse af biometriske identifikatorer.
Af alle disse grunde har jeg derfor givet min klare støtte til de forslag til ændringer, som blev fremsat i artikel 29-arbejdsgruppens brev, og jeg understreger, at der skal træffes foranstaltninger vedrørende adgangen til disse oplysninger med bestemmelser for, hvem der har adgang og til hvilket formål. Medlemsstaterne bør udarbejde en liste over kompetente myndigheder, over garantier for de personer, der ikke har mulighed for at afgive nogle af de udvalgte biometriske oplysninger, f.eks. fingeraftryk, som det kan være tilfældet for forbrændte eller amputerede, og over garantier for, at de berørte borgere, når en grænsekontrol fører til en fejlagtig afvisning, underrettes om årsagerne hertil og om, hvordan der så hurtigt som muligt kan rådes bod på situationen. Endelig må overvågningsmyndighederne tillægges nye funktioner på dette område sammen med øgede ressourcer til udøvelse af disse nye funktioner.
Som afslutning vil jeg gerne nævne fire punkter, der er afgørende for vedtagelsen af denne betænkning. For det første skal der kun være ét formål med anvendelsen af dataene. Der må ikke herske nogen som helst tvivl om, at dataene kun kan anvendes til kontrolformål og under ingen omstændigheder må benyttes til f.eks. identifikation eller skjult overvågning.
For det andet er der spørgsmålet om databasen. I betænkningen går jeg klart imod, at der oprettes en central database. De biometriske data bør kun lagres lokalt i passet. Der behøves ikke en central database for at sikre en mere pålidelig sammenhæng mellem indehaveren og passet, og faren for, at dataene anvendes til andre formål end de oprindelig tilsigtede, er alt for stor. For at undgå misforståelser eller fordrejninger vil jeg dog gerne understrege, at det ingen steder i hverken Kommissionens forslag til lovgivningsmæssig beslutning eller i Rådets aktuelle tekst foreslås, at en sådan database skal oprettes. Der var i begrundelsen en henvisning til evt. fremtidig overvejelse om denne mulighed, og alene af den grund foreslår vi, at Europa-Parlamentets holdning allerede nu kommer klart til udtryk.
For det tredje er der den tekniske løsning. De tekniske specifikationer bør være af en sådan kvalitet, at de retfærdiggør anvendelsen af biometri. Vi kan ikke tillade os forhastede løsninger for blot senere at konstatere, at de ikke var forberedt godt nok, eller at de er teknisk forældede eller for omkostningskrævende. En sådan fremgangsmåde vil undergrave borgernes tillid. Et afgørende punkt, hr. kommissær Frattini, det mest følsomme set ud fra et databeskyttelsessynspunkt, afhænger ikke af det principielle valg, men af den måde, som det føres ud i livet på. Det er derfor, vi har foreslået, at de sagkyndige, der anskuer de tekniske specifikationer ud fra et databeskyttelsessynspunkt, skal have mulighed for at vurdere de tekniske specifikationer og om nødvendigt foreslå forbedringer, hvis der findes problemer.
Det fjerde og sidste punkt angår ændringer til det oprindelige forslag. Rådet besluttede på sit møde den 26. oktober at foretage den ændring, at fingeraftryk, der før valgfrit kunne medtages, nu obligatorisk skal medtages. Rent politisk havde Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender med et stort flertal vedtaget, at de to biometriske identifikatorer skulle medtages, med den eneste forskel, at det havde ladet det være op til medlemsstaterne at afgøre, om de ville medtage den anden eller ej. Alle forbehold blev diskuteret i Rådet, og det var medlemsstaterne selv, der besluttede at se bort fra denne mulighed, men i stedet valgte, at begge identifikatorer skulle medtages med det samme.
Jeg tror derfor ikke, at der er noget til hinder for, at Parlamentet stemmer for denne betænkning, idet det dermed giver sin holdning klart til kende og fremhæver de garantier, som vi altid ønsker varetaget. 
Cashman (PSE ),
    Hr. formand, som en af dem, der var imod den tidligere kandidat, vil jeg sige til kommissær Frattini, at jeg er meget glad for at se, at han er trukket i arbejdstøjet.
Jeg bifalder hr. Coelhos betænkning. Det er et fremragende stykke arbejde. På min gruppes vegne er jeg dog nødt til at sige, at vi ikke er glade for, at der ikke har været tid til at høre Parlamentet igen om Rådets nye forslag. Vi har visse bekymringer - selv om nogle af dem heldigvis er blevet imødegået - i forbindelse med databeskyttelse og -integritet, pasindehaverens berigtigelse af dataene, indførelse af eventuele rettelser samt begrænsninger af brugen af pas og data.
Sandheden er, at vores borgere ønsker fri bevægelighed både inden for og uden for vores grænser. Vi skal derfor benytte en realistisk tilgang og sikre, at biometriske data i pas giver mulighed for fri og stort set ubegrænset bevægelighed på tværs af grænserne, så vi kan fokusere på og bekæmpe organiseret kriminalitet, menneskehandlere, narkobaroner og terrorister.
Dette giver imidlertid anledning til en bestemt bekymring, som ofte er blevet drøftet i vores forhandlinger, nemlig datasikring. På dette område skal vi passe ekstremt meget på. Adgang til data skal være omhyggeligt reguleret ved national lov i overensstemmelse med bestemmelserne i fællesskabsretten, europæisk lovgivning og vores internationale aftaler. Biometriske data i pas skal beskytte privatlivets fred og borgerrettighederne og må ikke anvendes som en katalysator for et angreb på grundlæggende friheder og rettigheder.
Sammenfattende bifalder jeg beskyttelsen af borgernes rettigheder og friheder i artikel 2 og 3 i Rådets dokument, der blev vedtaget den 23. november 2004. Jeg bifalder hr. Coelhos betænkning og især ændringsforslag 2, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11 og 12, som styrker borgernes rettigheder. 
Alvaro (ALDE ),
    Hr. formand, mine damer og herrer, hr. kommissær, det glæder mig, at De stadig er til stede her så sent. Jeg vil gerne starte med at takke hr. Coelho for hans betænkning om Rådets forslag om at inkorporere biometriske data i identifikationspapirer, som ud fra en liberal synsvinkel i vid udstrækning var afbalanceret og med rette kritisk. Jeg mener, at hr. Coelho i sin betænkning påpegede de endnu ubesvarede spørgsmål, hvilket han gjorde uden at tøve og med den nødvendige klarhed, og det hvad enten det involverede garanti for databeskyttelse eller usikkerheden med hensyn til den tekniske procedure for lagringen af data på identifikationspapirerne. I relation til hr. Coelhos kommentarer undrer det mig desuden, at det ikke en gang for alle er blevet tydeliggjort, hvad det egentlig vil koste at inkorporere biometriske data i identifikationspapirer, før Rådet presser på og tager en beslutning. Man må også stille sig selv det spørgsmål, om det er finansielt ansvarligt.
Det irriterer mig imidlertid voldsomt, for den manglende afklaring på indholdsmæssige punkter fører mig uværgeligt til spørgsmålet om, hvor dybt Rådet egentlig går ned i et så alvorligt emnes materie. Og her taler jeg ikke nødvendigvis om tekniske spørgsmål. I den sammenhæng må jeg nemlig spørge mig selv - hvilket hr. Cashman også var inde på - hvordan Rådet definerer sit forhold til Parlamentet. Efter at det kompetente udvalg afgav sin holdning til forslaget, præsenterede Rådet os for en ændret version af forslaget, og ændringerne heri var tydeligvis mere og andet end blot redaktionelle eller kosmetiske ændringer. Det oprindelige forslag fra Rådet gik på, som hr. Frattini allerede nævnte, at der skal indbygges et obligatorisk biometrisk kendetegn i EU-borgernes identifikationspapirer, hvorimod det skulle være op til medlemsstaterne selv at vurdere gennemførelsen heraf. Det nye forslag er, som det blev fremstillet, helt anderledes. Det rejser to spørgsmål, som jeg vil bede Rådet om at besvare. Hvorfor blev disse ændringer lavet, efter at det kompetente udvalg havde drøftet forslaget? Kommissærens svar tyder på, at subsidiaritetsprincippet blev omgået her, fordi der er en række medlemsstater, som ikke har nogen interesse i at gennemføre forslaget. Det andet spørgsmål, som rejser sig - og jeg ved godt, at min taletid egentlig er opbrugt, men det spørgsmål ligger mig stadig på sinde. Hvilken handlemåde er det? Parlamentet trues med ...
Formanden.
   - Beklager, hr. Alvaro, men De bedes stille Deres spørgsmål til Kommissionen skriftligt. 
Ždanoka (Verts/ALE ),
    Hr. formand, Verts/ALE-Gruppen mener, at Kommissionens forslag om at indføre to biometriske identifikatorer mangler væsentlige oplysninger om vigtige punkter som omkostninger, proportionalitet, værditilvækst og sikkerhed. Kommissionen har endnu ikke givet Parlamentet de ønskede oplysninger om omfanget og alvorligheden af problemet med falske dokumenter, resultaterne af tidligere forbedringer af dokumentsikkerheden og fejlhyppigheden for de forskellige biometriske muligheder, især den utilstrækkelige pålidelighed af fingeraftryk, som kan opfattes som et overgreb, og risikoen for misbrug.
I går sendte formanden for artikel 29-arbejdsgruppen vedrørende databeskyttelse et brev til formanden for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre anliggender, hvori han påpegede, at arbejdsgruppen ikke har tilstrækkelige oplysninger om, hvilke test der er udført, hvad resultaterne var, eller på hvilket grundlag Kommissionen havde truffet sin afgørelse. Arbejdsgruppen tog derfor forbehold over for anvendelse af biometriske procedurer, hvis effektivtet endnu ikke er bevist. Det gælder især anvendelse af biometriske elementer som fingeraftryk.
Det står klart for Verts/ALE-Gruppen, at indførelsen af to biometriske identifikatorer kan udgøre en trussel mod sikkerheden, da der er risiko for misbrug, tekniske fejl og utilstrækkelig gennemsigtighed og databeskyttelse. Vi foreslår derfor, at der kun indføres en biometrisk identifikator, nemlig et digitalt fotografi, i visa, opholdstilladelser og pas. 
Krarup (GUE/NGL ),
   Hr. formand. Jeg vil gerne forstærke den kritik, der kom til udtryk her. Betænkningen anser jeg for en demokratisk skandale. For det første om substansen. Sagen handler jo om, hvorvidt det er rimeligt at indføre biometriske data og her altså fingeraftryk i folks pas. Ja, siger Rådet, og betænkningen tilslutter sig jo underdanigt. Uanset at disse kraf er ensbetydende med en voldsom udvidelse af den politimæssige overvågning, som EU opbygger i disse år. Skandalen består i, at hverken betænkningen eller Rådets afgørelse rummer nogen seriøs drøftelse af forholdet mellem mål og midler. Der er tale om at indføre nogle voldsomme indgreb i borgernes retigheder uden den fjerneste dokumentation for, at disse indgreb overhovedet tjener til at realisere målet. Tværtimod har ale kompetente og sagkyndige instanser samstemmende givet udtryk for, at krafet om biometriske oplysninger i pas slet og ret er utjenelige midler. Operationen lykkedes, men patienten døde, siger vi i Danmark. Denne skandale har i de sidste dage fået karakter af en farce. Den høring af Parlamentet, der angiveligt bygger på TEF artikel 67, er åbenbart utilstrækkelig. Og en kommende rådsvedtagelse vil derfor være ugyldig. Jeg henholder mig til den mindretalsudtalelse, som jeg og en række kolleger har afgivet. 
Mastenbroek (PSE ).
   - Hr. formand, den 25. oktober stemte Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender for hr. Coelhos betænkning. Det var allerede tydeligt, at biometriske identifikatorer snart ville blive inkluderet i pas, og hr. Coelho forsøgte at gøre dette til genstand for en række betingelser for at beskytte borgernes privatliv alligevel, hvilket han skal have ros for.
Allerede inden Kommissionen fik mulighed for at stemme om dette, havde Rådet imidlertid stillet sit eget, langt mere vidtrækkende forslag. Rådet havde med andre ord ikke engang anstændighed nok i livet til at vente på Parlamentets anbefaling. At dømme efter de efterfølgende begivenheder synes det, som om Rådet ønsker at få sin egen holdning igennem for enhver pris og er rede til at lægge voldsomt pres på Parlamentet for at nå sit mål. Det er en meget udemokratisk indstilling, ikke mindst fordi pas har direkte indflydelse på alle EU-borgere.
Jeg gør mig imidlertid ingen illusioner. Jeg er overbevist om, at regeringerne, som er repræsenteret i det selvsamme Råd, i de nationale debatter om dette spørgsmål vil pege på Europa, når kritikken kommer, og sige, at det er noget, Europa bestemmer. Jeg vil imidlertid understrege, at dette ikke er en europæisk beslutning. Det er en beslutning, som de nationale regeringer gennemtvinger på europæisk plan ved at udnytte eller drage fordel af - alt efter, hvordan man ser det - det demokratiske smuthul, der stadig findes.
Jeg var meget nysgerrig efter at høre den ansvarlige ministers svar, men der kom intet. Lad os håbe, at hans svar ville have været mindre kynisk end det svar, som hr. Donner, den nederlandske justitsminister, i det nederlandske andetkammer gav på kritiske spørgsmål om handlingsforløbet. Det blev antydet over for ham, at dette var umoralsk, men efter hans opfattelse var det bare politik.
In 't Veld (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg tilslutter mig de foregående taleres varme velkomst til kommissær Frattini og lykønskningerne til hr. Coelho, ordføreren.
De foregående talere har allerede gjort opmærksom på den manglende sammenhæng i den demokratiske proces i forbindelse med denne sag. Beslutningen om at tilføje et andet kendetegn blev truffet bag lukkede døre, og både Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter var ganske enkelt frosset ude af processen. Rådet har efterfølgende mere eller mindre presset Europa-Parlamentet til at haste nogle få beslutninger igennem, selv om dette er en meget alvorlig sag. Jeg skal tilføje, at jeg beklager dybt, at der ikke er nogen fra Rådet til stede i dag til at svare på dette.
Kommissær Frattini har sagt, at dette er en sikkerhedsforanstaltning, og at vi kræver bedre pas. Det er naturligvis alt sammen udmærket, men vi må ikke glemme at tilføje, at vi også må tage USA's anmodning om, at vi inkluderer ét biometrisk kendetegn, i betragtning. USA har ikke anmodet om to, og derfor forstår jeg ikke, hvorfor dette andet kendetegn lige pludselig skulle tilføjes, især ikke, hvis USA overhovedet ikke har nogen hensigter om at gøre det samme. Jeg vil derfor anmode Dem om i morgen at støtte vores ændringsforslag om at gøre det andet kendetegn valgfrit.
Til sidst vil jeg sige, at når jeg ser på forslagene, spekulerer jeg på, om de virkelig ville føre til en forbedring af sikkerheden, eller om de repræsenterer et sikkerhedsshow, for som bekendt rejser terrorister ganske enkelt på deres egne pas.
Triantaphyllides (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, vi er uenige i indførelsen af biometriske elementer og mener, at det er en krænkelse af grundlæggende rettigheder, som vi betragter som . Det er en krænkelse af den menneskelige værdighed og en trussel mod vigtige menneskerettigheder som f.eks. privatlivets ukrænkelighed og den frie bevægelighed.
Bag disse foranstaltninger gemmer sig vedtagelsen af den såkaldte "krig mod terrorisme" som et højt prioriteret mål for EU. Det er vigtigt, at Europa ikke lader sig forføre, men kæmper for befolkningers og menneskers bedste. Dette burde indebære modstand mod sådanne politikker. Indsamling og lagring af, adgang til og videregivelse af personlige data indbærer enorme farer og svarer til en accept af global politiovervågning og overdreven kontrol.
Jeg vil benytte lejligheden til at fordømme Rådets handling, da det vedtog disse foranstaltninger, inden procedurerne i Parlamentet var fuldført, samt den egenrådige ændring af bestemmelsen om obligatoriske biometriske elementer i europæiske borgeres pas fra kun digitalt foto til både foto og fingeraftryk. Rådet har uberettiget tilsidesat vores rolle, de europæiske borgeres stemme, som vi udtrykker …
Formanden.
   - Jeg beklager, hr. Triantaphyllides, men tiden er gået. Jeg vil gerne takke Kommissionen og alle talerne for denne forhandling om et meget vigtigt emne.
Forhandlingen er afsluttet. Afstemningen finder sted i morgen kl. 11.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er tre mundtlige forespørgsler om fodbold i Den Europæiske Union:
- B6-0133/2004 af Belet og Pack for PPE-DE-Gruppen om ramme for en afbalanceret udvikling for fodbold i EU;
- B6-0134/2004 af Prets for PSE-Gruppen om udvikling af fodboldsporten i EU;
- B6-0135/2004 af Takkula for ALDE-Gruppen om ramme for en afbalanceret udvikling af fodbold i EU.
Belet (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, selv om jeg er klar over, at dette problem blegner noget i lyset af det, der er blevet diskuteret i Parlamentet i eftermiddag, mener jeg, at udviklingen på fodboldområdet også har stor social betydning. Det glæder mig, at det kan lade sig gøre at gennemføre denne forhandling i dag, selv om det er sent.
De er nok enig med mig i, at fodboldens fremtid afhænger af vores træning af de unge spillere. Hvis den bliver dårligere eller går i glemmebogen, underminerer det selve spillet. Det synes at være et spøgelse, som dommedagsprofeter fremmaner, men desværre er det scenarium meget tættere på, end den almindelige fodboldfan overhovedet kan forestille sig. Hr. kommissær, situationen er alvorlig. Det er ikke længere sådan, at unge spillere kan spille sig op i højere divisioner, for deres pladser bliver i stadig stigende grad udfyldt af ofte billigere spillere fra lande uden for EU eller endog lande i EU. Det fører til bizarre situationer, f.eks. stiller den belgiske førstedivisionsklub SK Beveren som regel med et hold bestående af 11 afrikanske spillere i Belgiens største fodboldliga.
Denne situation har en skadelig indvirkning på vores fodbolds sociale funktion. De vil nok være enig med mig i, at fodbold er et glimrende instrument til social integration og mod social udstødelse. Jeg beklager især, at det netop er denne funktion inden for fodbold, der for øjeblikket bliver undermineret i forskellige europæiske konkurrencer, ikke bare belgiske, men også andre steder i Europa. Det er særlig beklageligt i denne tid og alder. Denne udvikling er også skadelig for udvidelsesmulighederne i konkurrencer, men det hører vi nok mere om under forhandlingen.
Der er blevet stillet en række konkrete forslag for at vende tendensen og gøre en ende på denne udvikling. Et af forslagene går ud på, at der skal indføres en regel om, at klubberne skal stille med et minimumsantal spillere, som er trænet af deres egne klubber eller i de konkurrencer, som deres klubber deltager i. Jeg mener, at en sådan foranstaltning ville betyde, at klubberne ville få meget større indvirkning på de unge. Desuden ville det set ud fra et moralsk synspunkt være at foretrække at investere meget mere i klubbernes træning frem for at købe spillere og handle med dem som rene varer.
Det er årsagen til mit specifikke spørgsmål til kommissæren om, hvorvidt han går ind for dette forslag. Hr. kommissær, er De også enig i, at det er ønskværdigt, at statsmagten - og jeg mener både de nationale og europæiske myndigheder - bidrager til at investere i ungdomsaktiviteter og klubbers sportsfaciliteter? Endelig, hr. kommissær, er De enig i, at det er nødvendigt at opretholde fodboldens sociale struktur?
Prets (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, med dette spørgsmål vil jeg godt fremhæve det bidrag, som sporten yder til fremme af det sociale sammenhold i samfundet. Netop i indeværende år, som vi nærmer os afslutningen på - Det Europæiske År for Uddannelse gennem Idræt - skal vi grundigt drøfte og lære af de erfaringer, som vi har opnået, og af den kritik, der er blevet fremsat.
Som vi ved, indtager fodbold en særstilling. Derfor er det vigtigt at forholde sig til den kendsgerning, at der er stadig flere unge, som udelukkes fra træning, eller som mister deres stampladser på de respektive hold. På den baggrund er UEFA's initiativ om mulige kvoter for unge spillere eller hjemlige spillere fuldt ud forståeligt. Disse kvoter har - og det vil jeg gerne understrege - intet at gøre med racisme eller fremmedhad, som vi har oplevet så hyppigt i den seneste tid, men tjener ene og alene til at fremme unge sportsfolk. De ville også bidrage til - tror jeg - at få saneret bestemte klubbers budgetter, og endelig er de heller ikke i strid med Bosman-dommen.
Jeg ved, at der ofte bliver fremført et argumentet om, at der ikke er tilstrækkeligt med pålidelige unge spillere. Måske skyldes dette den unfair behandling, som de unge spillere udsættes for i forhold til spillere med høje lønninger. Unge sportsfolk skal og må have muligheden for at udfolde og profilere sig. Og det bør ikke altid være det matematiske eller det økonomiske aspekt, der fokuseres på, men det handler snarere om en ansvarsbevidst omgang med de unge.
Derfor vil jeg godt spørge Kommissionen om, hvordan den forholder sig til en evt. kvote for hjemlige spillere eller til investeringer i de lokale træningscentre og træningen af sportsfolk i det hele taget. 
Takkula (ALDE ).
   - Hr. formand, motion - herunder kongeidrætsgrenen fodbold - er en vigtig ressource, der fremmer menneskets sundhed, velvære, den kulturelle dimension, social samhørighed og økonomien. Folk er blevet meget opmærksomme på idrættens betydning i EU, og derfor skal det have et retsgrundlag i den nye forfatningstraktat.
Det moralske og etiske grundlag for den europæiske sportskultur er reglen om fairplay. Værdierne vedrørende demokrati, lighed og solidaritet har også stor betydning. "Den Europæiske Sportsmodel" bygger på disse værdier. Da vi befinder os i Det Europæiske År for Uddannelse gennem Idræt, er det særligt vigtigt at se nærmere på Kommissionens resultater på det idrætskulturelle område. Medlemsstaternes snarlige ratifikationen af forfatningstraktaten forpligter Kommissionen til snarest muligt at begynde at forberede et retsgrundlag for idræt. Der er mange ubesvarede spørgsmål. Hvad angår det aktuelle punkt på dagsordenen, fodbold, er der f.eks. brug for en indsats, der sikrer rene konkurrencer i Europa samt en ordentlig beskyttelse af unge spillere. Der er også brug for bestræbelser på at fjerne idrættens uheldige biprodukter som f.eks. stoffer, racisme og fodboldhooliganisme.
Det er vigtigt, at idrætsorganisationer og -klubber kender deres ansvar. I fodbold kunne man håbe, at det var ensbetydende med særlige foranstaltninger inden for arbejdet med klubbernes juniorspillere. Når vi taler om mulig støtte fra samfundet til fodbold, bør der primært være tale om støtte til arbejdet i de klubber, hvor spillerne udvikler sig. Det er også nødvendigt med investeringer fra EU og samfundet for at forbedre træningsforholdene for og opbygge idrætsfaciliteter til borgerne.
Der er enorme forskelle mellem fodboldklubber og -kulturer på fællesskabsniveau. Nogle klubber koncentrerer sig om at træne spillere og sælge dem til topklubber, mens andre koncentrerer sig om at få størst mulig succes blandt verdens bedste klubber. Da fodbold er en storindustri, er det vanskeligt for nationalstater eller EU at føre tilsyn med fodboldklubbernes udvælgelse af spillere. Jeg tror heller ikke, at det er hensigtsmæssigt. Hvad angår de spillere, der er ansat af fodboldklubberne, er de europæiske spilleres frie bevægelighed ...
Mavrommatis (PPE-DE ),
    Hr. formand, hr. kommissær, sådan som sporten udvikler sig i EU, risikerer vi, at dens pædagogiske og sociale karakter svækkes. Sportens sociale funktion, som er den mere almene interesse, har i flere år været ramt på grund af fremkomsten af nye fænomener, der har sat spørgsmålstegn ved anvendelsen af fair play og ved hele aktiviteten og det sportslige ideals udvikling. Volden på fodboldbanerne er efter en fredelig periode blusset op igen de to sidste år med nye prøvelser for fodbolden, den mest folkelige og populære sport. Hooliganismen er nu blevet til racisme, som vi møder på fodboldbaner, hvor der er farvede spillere, og i de hold, der har spillere fra andre racer. Ud over slagordene optræder fremmedhadske og racistiske fænomener også på bannere og flag med symboler fra en frygtelig fortid, fulde af had og opfordringer til terror.
Udbredelsen af doping og den økonomiske udnyttelse, der hænger sammen med tv-rettigheder og marketing, har forvandlet sport og navnlig fodbold til et område med konkurrence og modstridende interesser. Efter Bosman-sagen er fodboldspillerkontrakterne kommet op på enorme beløb. Selv om liberaliseringen af markedet i begyndelsen så ud til at begunstige klubberne, har den med tiden vist sig at være en ubehagelig overraskelse, da det er gået ud over det såkaldte "nationale produkt".
I mange europæiske lande er der især i de sidste fem år dukket endnu et fænomen op, som har bragt mange kendte og historiske klubber i konkurs, men ikke udgifter: ambitiøse planer, bristede forhåbninger, trænere og spillere, som ikke får løn, gæld, der når helt til FIFA og UEFA.
Et EU med 25 lande står nu med helt andre perspektiver, og optagelsen af de 10 nye medlemslande skaber et behov for en betinget harmonisering inden for fri bevægelighed for fodboldspillere i overgangsperioden. UEFA undersøger nye måder til at bevare og skabe nye talenter. Derfor er det påkrævet med et samarbejde mellem EU og de ansvarlige ministerier i de 25 lande om gennemførelse af planen om national karakter. 
Sifunakis (PSE ),
    Hr. formand, vi må alle gøre vores til, at fodbold, som er den absolut populæreste sport, bliver en faktor i den sociale integration. Fodbold er ikke kun et spil, der varer 90 minutter, og heller ikke en ren forretningsaktivitet. Fodbold er i mange tilfælde billedet på et helt lokalsamfunds indsats. Derfor er det ikke rigtigt, at systemet med transfer af spillere udelukkende er baseret på en afgørelse fra EF-Domstolen, der fuldstændig ignorerer sportens sociale rolle.
Arbejdstagernes frie bevægelighed gælder også for fodboldspillere, der som arbejdende borgere i EU har, og bør have, denne ret. Kommissionen kunne imidlertid indføre foranstaltninger, der tager sigte på at styrke fodboldspillernes og fodboldklubbernes bånd til lokalsamfundet, som det også tidligere er foreslået. Det forslag, der er stillet, om, at et vist minimumsantal af spillerne f.eks. skal komme fra klubbens lokalområde, er vigtigt. På den anden side svækker koncentrationen af værdifulde spillere på de økonomisk stærke hold holdenes tilknytning til de samfund, de kommer fra, og har en negativ indflydelse på den potentielle udvikling af lokale spillertalenter.
Det billede, som vi ser hos mange store europæiske hold i dag, hvor de deltager i de store fodboldturneringer med kun et par spillere fra deres eget land - eller med ingen, som det blev nævnt i forbindelse med Belgien, bør vække vores bekymring. Sport er og bør være en hovedhjørnesten i den sociale integration, og jeg håber, Kommissionen vil bevæge sig i denne retning. Sportens sociale og pædagogiske karakter er blevet fremhævet mange gange, og som sådan bør vi fremme den. 
Bennahmias (Verts/ALE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, jeg vil gerne kommentere to punkter. Jeg mener, at det er nødvendigt med meget strengere bestemmelser for køb af unge spillere. Senest har man i pressen kunnet læse, at 6-7-årige spillere er blevet købt af to klubber, nemlig Real Madrid og Manchester United. Jeg mener, at man her er gået for langt i købet af unge spillere, også selv om det er sket med familiernes billigelse.
Jeg mener, at vi bør bandlyse transfer af unge under 16 år, og at træningsskolerne skal prioriteres. I hvert land findes der gode fodboldskoler, og vi skal være sikre på, at de beholder de unge spillere ind til en vis alder. Vi kan heller ikke længere acceptere, at unge afrikanske spillere bliver fløjet med charterfly til EU, hvor nogle af dem bliver udtaget, mens alle de andre bliver overladt fuldstændig til sig selv.
Mit andet punkt drejer sig om erkendelse af det, som foregår på stadioner i Italien, Frankrig, Spanien og Nederlandene osv., og erkendelse af de fremmedfjendske og racistiske handlinger, der foregår der. Jeg mener, at vi skal reagere på dette. Det er et spørgsmål for Det Europæiske Råd, men det angår efter min mening også Kommissionen.
Crowley (UEN ),
    Hr. formand, frem for at misunde visse fodboldklubber deres succes bør vi hellere forsøge at efterligne de allerbedste og mest succesrige fodboldklubber i verden og bruge dem som rollemodeller for andre klubber.
Hvis det betyder, at vi skal ændre lovgivningen eller de nationale regler vedrørende støtte til fodboldklubber, så er det bare sådan. Det irriterer mig virkelig at høre folk klage over, at klubber som Real Madrid eller Manchester United bruger deres økonomiske magt og slagkraft til skade for andre klubber. Faktisk kan vi se, at klubber, som har brugt færre penge på spillere end Manchester United eller Real Madrid, nu er foran dem i de respektive nationale ligaer og klarer sig bedre end dem på europæisk plan i Champions League. Denne diskussion handler egentlig om, hvordan vi sikrer, at lokale talenter får de bedste muligheder for at vokse og folde sig ud inden for deres eget område.
Som Bosman-dommen har bevist, er det dog endnu vigtigere at sikre, at de, der har talent, naturlige evner og færdigheder, ikke begrænses, og at de kan bruge deres evner og færdigheder dér, hvor det er mest fordelagtigt for dem. I virkeligheden bliver fodboldspilleres karriere kortere og kortere på grund af sportens professionalisme og hurtighed. Derfor skal de udnytte disse ressourcer bedst muligt.
Hr. kommissær, jeg beder Dem om at se på den bedste model og følge den. Lad være med at gå efter den laveste fællesnævner. 
Mann, Thomas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, sport er en vigtig økonomisk og samfundsmæssig faktor. Sportens sociale funktion og værdi for personlighedsdannelsen og integrationsevnen er betydelig. I Det Europæiske År for Uddannelse gennem Idræt, hvor der blev afholdt mange vellykkede storarrangementer, er der imidlertid også problemområder, f.eks. i fodboldens verden.
I Helsinki-betænkningen bebudede Kommissionen, at den ville fremme retssikkerheden inden for fodbold og arbejde tættere sammen med klubberne. Formålet hermed er at finde alternativer til udviklingen af et europæisk transfersystem, hvor talentarbejdet ofte har andenprioritet.
Jeg er medlem af arbejdsgruppen i Parlamentet og har drøftet styrkelsen af klubbernes selvforvaltning og den langsigtede uddannelse af spillere på lokalt, nationalt og internationalt plan med spillere, trænere, klubfunktionærer og UEFA-ansvarlige. I de fleste europæiske fodboldligaer er det blevet normalt at anvende middelmådige - og billigt indkøbte - fodboldspillere, som blokerer for de unge talenter, der får alt for lidt tid til personlig udvikling. 
Når de velhavende klubber så sikrer sig disse talentfulde unge spillere, er frustrationen stor i de mindre klubber. Og på hold, der er sammensat af stjerner, er det netop disse talenter, som kommer til at sidde på bænken, hvis de ikke leverer den sportslige vare hurtigt. På den måde er der værdifulde talenter, som går tabt.
Så meget desto vigtigere er initiativet fra hr. Belet og andre parlamentsmedlemmer, da der i EU investeres alt for lidt i udviklingen af nye talenter.
Hr. kommissær, har vi behov for at indføre kvoter i fodboldklubberne, således at der anvendes mindst tre spillere af egen avl på førsteholdene? Oprindelse og nationalitet, EU eller ikke EU, bør overhovedet ikke spille nogen rolle i den forbindelse. Eller har vi brug for en selvforpligtelse fra klubbernes side for at give deres egne unge talenter en chance? Jeg tror, at det ikke alene er trænere, klubber og fodboldspillere, der er interesseret i løsninger her, men millioner af fans over hele Europa, som identificerer sig med kreative talenter og deres ubekymrede spillestil.
Titley (PSE ).
   - Hr. formand, som vi har hørt, er sport af fysisk og psykisk betydning for samfundet. Fodbold er den mest populære sportsgren og har som sådan en vigtig rolle at spille i den forbindelse. De topprofessionelle klubber skal foregå med et godt eksempel. Jeg må sige, at jeg har været meget imponeret over de professionelle klubbers indsats i mit eget lokalområde i det nordvestlige England for at bekæmpe udelukkelse, tilbyde uddannelse og være et eksempel i lokalsamfundet.
Et vigtigt område, hvor fodboldklubberne er nødt til at være aktive, er bekæmpelse af racisme og fremmedhad. Det var mig en stor glæde at støtte kampagnen "Giv racismen det røde kort" i Det Forenede Kongerige. Den kamp skal vi fortsætte. Jeg har med beklagelse for nylig været vidne til situationer i Spanien, Italien og andre steder, som viste, at racisme i fodbold igen er stigende. Det må vi på ingen måde billige. Det er vigtigt, at den nye Kommission tager initiativer på dette område, og det er vigtigt, at vi gør det klart over for fodboldklubberne, at de ikke skal finde sig i denne reaktion fra deres egne fans.
Vi må dog ikke glemme, at fodbold er forretning, som skal have mulighed for at fungere på samme måde som andre former for forretning. Vi må heller ikke glemme, at det gamle transfersystem helt ærligt nærmede sig slaveri, og at det overhovedet ikke tjente de professionelle fodboldspilleres interesser. Jeg håber ikke, at vi taler for at vende tilbage til den tid, men vi skal gøre alt, hvad vi kan, for at støtte planerne om at bringe de unge ind i spillet og give dem flere muligheder, end de har i øjeblikket. Derfor er vi nu ved at se på UEFA's forslag.
Jeg mener dog, at snakken om transfersystemet skyder ved siden af målet. Det allervigtigste inden for fodbold i øjeblikket er tv-rettigheder, og hvordan de fordeles mellem tv-klubberne. Jeg vil gerne høre, hvorvidt kommissæren har nogle forslag vedrørende disse rettigheder, så pengene kan blive fordelt mere retfærdigt mellem alle fodboldklubber. 
Joan i Marí (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, , sport og borgerskab, det var sloganet for det catalanske selvstyre under den anden spanske republik. Sport er et redskab, der fremmer social samhørighed og social integration, og også et redskab til fælles identifikation. Derfor skal vi fremme sportspraksis og den sociale organisation i sporten.
Fælles identifikation gennem sport er meget svært for statsløse nationer. I Det Forenede Kongerige har man løst problemet ved at have landshold for Skotland, Wales og Nordirland. I Catalonien har vi flere landshold, som ikke kan deltage i internationale turneringer. I sommer fik det catalanske landshold i rulleskøjtehockey lov til at deltage i B-VM i Macau. Catalonien vandt og skulle så automatisk rykke op til A-VM. Spanien greb imidlertid ind og ændrede stemmerne, så vores landshold ikke blev anerkendt på mødet i USA i sidste uge.
Det er et dårligt eksempel på, at et land med et idrætsforbund i en verdensserie har grebet ind. 
Beazley (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i de seneste år har den øgede tv-dækning af fodbold og øgede reklameindtægter vendt op og ned på selve spillet og dets indvirkning på samfundet. Da der er tale om et vigtigt underholdningsaspekt, som samfundet er meget interesseret i, er det passende, at EU-institutionerne er opmærksomme på udviklingen, selv om fodboldmyndighederne og klubberne påtager sig størstedelen af ansvaret for at organisere spillet.
Det forhold, som denne forhandling har belyst, har klubberne og UEFA også overvejet, nemlig hvorvidt de skal opfordre unge sportsfolk til at stræbe mere efter en karriere i sporten, hvorvidt de har reelle udsigter til at spille for de klubber, der har oplært dem, eller hvorvidt der - især på topplan - kun er et marked for et begrænset antal verdensstjerner.
Så vidt jeg forstår, søger EU ikke at foreskrive beskæftigelsespraksis for professionelle fodboldklubber, men der kan være muligheder. Der kan gøres iagttagelser og gives henstillinger. Internationale turneringer er også et vigtigt aspekt af offentlighedens fornøjelse ved og interesse i sporten. Hvis lokale unge ikke opmuntres, kan dette aspekt af spillet lide tilsvarende skade.
Mit spørgsmål til kommissær Figel' er: Hvordan skal forholdet mellem Kommissionen og Ministerrådet og fodboldmyndighederne være nu, hvor sporten har en så stor indvirkning på samfundet generelt? 
Karas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg hilser UEFA-forslaget fra juli 2004 velkommen. Formålet hermed er at opnå en frivillig selvforpligtelse, og det er et skridt i den rigtige retning. Det glæder mig også at kunne konstatere, at dette spørgsmål stilles her ved udgangen af Det Europæiske År for Uddannelse gennem Idræt, fordi den især pointerer sportens opdragelsesmæssige, sociale, sundhedspolitiske og fællesskabsmæssige betydning, selv om vi godt er klar over, at sport bl.a. også udgør en betydelig økonomisk faktor.
Med reference til Det Europæiske År for Uddannelse gennem Idræt vil jeg godt spørge Kommissionen om, hvornår vi kan forvente en rapport om resultaterne og konklusionerne heraf, med henblik på at fortsætte vores forhandlinger mere intenst end blot til at omfatte en enkelt sportsgren.
I dag taler vi meget om tvang, og jeg spørger mig selv, om ikke tvang og uddannelse er to modstridende ting. Derfor går jeg mere ind for frivillig selvforpligtelse. EU kan ikke fratage klubberne, trænerne, de betalende tilskuere, de betalende medlemmer, den kontrollerende offentlighed, sponsorerne og staten deres ansvar. Bør sponsorer, medlemmer og staten ikke forbinde deres støtte med bestemte udviklinger inden for sporten og i klubberne? Og jeg spørger mig selv, hvorfor det overhovedet er nødvendigt med dagens forhandlinger og UEFA-forslaget, for vi har jo Helsinki-betænkningen og Parlamentets beslutningsforslag fra 2000. Derfor vil jeg godt spørge Kommissionen, hvad den har gjort ved disse to betænkninger. Hvad gik der galt, og hvad har De tænkt Dem at gøre ved det?
Formanden.
   - Jeg beder nu kommissæren om at svare på disse spørgsmål, men jeg vil gerne minde ham om, at tiden er knap - der er to forhandlinger mere på dagsordenen, og klokken er næsten 22.00 allerede. 
Figeľ
   , Hr. formand, det glæder mig, at der er så stor interesse for sport og fodbold. Det har jeg næsten brugt hele ugen på at drøfte, herunder i Parlamentets udvalg i går. I dag skulle jeg have været i Haag med Rådets formandskab og sportsministrene. Jeg håber, at jeg kan være der i morgen til afslutningsceremonien for Det Europæiske År for Uddannelse gennem Idræt 2004. Sport er således i rampelyset i øjeblikket, og der gøres meget, som kan imødekomme spørgsmålene her i dag. Det betyder i høj grad øget værdi og politisk vægt til forhandlinger om sport i EU og også til udviklingen inden for samarbejde.
Hr. Karas sagde, at selvregulering er bedre. Det er rigtigt, men retssikkerhed er et grundlæggende princip for EU, og vi skal følge alle regler, herunder fællesskabsretten, national ret, både og . Det omfatter bekæftigelseslovgivning, for i sport og fodbold har aktiviteterne andre dimensioner.
Den uddannelsesmæssige og sociale værdi af sport, især fodbold, afspejles i mange af Kommissionens og Parlamentets holdninger. De kan sikkert huske Helsinki-rapporten og Nice-deklarationen om sport i 2000. Derefter fandt vi på at gøre 2004 til Det Europæiske År for Uddannelse gennem Idræt. Jeg er sikker på, at vi vil vurdere erfaringerne, især efterhånden som året nærmer sig sin afslutning. Som sagt finder afslutningsceremonien sted i morgen. Jeg håber at vende tilbage snart med vurderinger og forslag.
Hvad angår fremtiden, giver forfatningsudkastet et langt bredere retsgrundlag for aktiviteter. Når det er blevet ratificeret, vil vi arbejde med en europæisk idrætspolitik. Indtil da har vi lidt tid til at forberede os. Vi ønsker at iværksætte åbne -høringer, hovedsagelig i arbejdsgrupperegi, men også via internettet, for at nå ud til det bredest mulige publikum.
Idéen om kvoter var sandsynligvis det mest følsomme spørgsmål ... 
Formanden.
   - Jeg er ked af at afbryde Dem, hr. kommissær, men vi er i tidsnød, fordi andre forhandlinger er gået over tiden. Har De mulighed for at besvare spørgsmålene skriftligt? Det er usædvanligt, men vi er en halv time forsinket, og tolkene vil gerne være færdige for i dag. Vil De afslutte Deres bemærkninger nu og besvare parlamentsmedlemmernes spørgsmål skriftligt? 
Figeľ,
    Det er i orden med mig, hvis det er i orden med Dem. 
Formanden.
   - Desværre, kære kolleger, jeg er nødt til at insistere. Vi skal afslutte to forhandlinger mere. Kommissæren er villig til at besvare Deres spørgsmål skriftligt. Han kunne ikke have nået at besvare alle de 7-8 spørgsmål, han fik stillet, inden for den afmålte tid. Jeg er ked af det, kære kolleger, men jeg har anmodet kommissæren om at slutte. Det står ham frit for at gøre, og så vil han besvare Deres spørgsmål skriftligt. 
Figeľ,
    Jeg vil gerne minde Parlamentet om, at betingelserne for eventuelle specifikke tiltag skal være i overensstemmelse med både fællesskabsretten og national ret, især national ret vedrørende arbejdsmarkedsforhold. Vi kan ikke være fleksible, når det gælder forklaring af fællesskabsretten, det er Domstolens ansvar. Der er kompetence vedrørende domme, som er ret klare for visse fremgangsmåder. Indtil videre har vi ikke modtaget nogen formelle anmodninger. Kommissionen kan ikke garantere, at specifikke fremgangsmåder er forenelige med traktaten. Kommissionen har ikke bemyndigelse til at autorisere fremgangsmåder, som er i modstrid med traktaten.
Jeg ser frem til flere forhandlinger og glæder mig til det tætte samarbejde med Dem i fremtiden inden for idrætsområdet, herunder fodbold. 
Formanden.
   - Tak, hr. kommissær. Vi giver Dem en kopi af forhandlingsreferatet i morgen formiddag, så De hurtigere kan besvare spørgsmålene.
Forhandlingen er afsluttet. Afstemningen finder sted i morgen kl. 11.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0033/2004) af Mastenbroek for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om et flerårigt EF-program til fremme af en sikrere brug af internettet og nye onlineteknologier (KOM(2004)0091 - C5-0132/2004 - 2004/0023(COD)).
Reding,
    Hr. formand, ulovligt og skadeligt indhold på internettet er en reel bekymring ikke kun her i Parlamentet, men også for folk uden for Parlamentet.
Børneporno og racistisk og voldeligt materiale er et reelt problem for vores samfund. Selv om forældrene ikke altid er klar over det, har vi også lagt mærke til, at mange af vores børn får kontakt med andre i chatrooms, og så vil de gerne mødes med dem uden for dette chatroom. Der er derfor en reel fare.
Derfor ønsker vi dette program til fremme af sikrere brug af internettet. Programmet har spillet en afgørende rolle i Kommissionens tiltag for at beskytte mindreårige inden for audiovisuelle tjenester og informationstjenester.
For det første - og jeg skal nok gøre det meget kort, hr. formand, som De bad mig om - er der nettet af hotlines, hvor brugerne kan indberette ulovligt indhold. 18 medlemsstater deltager heri. Dernæst er der nettet, som har til formål at oplyse om sikrere brug af internettet, og hvor 21 lande deltager i knudepunkter. Så er der teknologier til indholdsklassificering og forældrekontrol, hvor vi er ved at oprette et internationalt system til klassificering af indhold på internettet og forbedre filtreringsteknologien.
Den første handlingsplan omfattede 37 projekter, hvori 136 organisationer fra 70 lande deltog. Det nye program vil naturligvis være i forlængelse heraf, men også forbedre det, som vi har nået indtil nu. Det er ganske enkelt - de nye teknologier giver nye brugsmuligheder for dem, som truer børn. Derfor skal vi finde nye svar, og det er præcis det, vi prøver på, i tæt samarbejde med forummet for sikrere brug af internettet.
For at gøre en lang historie kort - og det er en historie, der interesserer forældre og samfundet som helhed - trækker Parlamentet og Kommissionen på samme hammel. Alle de ændringsforslag, vi har set i dag, kan godkendes, hvilket er godt nyt for Parlamentet, så der vil ikke være nogen sammenstød, og vi kan nå til enighed om en generel linje. I den ånd vil jeg også lytte til Parlamentets forslag. 
Mastenbroek (PSE ),
   Hr. formand, børn må kunne bruge internettet og andre nye medier i sikkerhed, uden at blive udsat for ulovligt og uønsket indhold. Det er det ambitiøse mål med Safer Internet Plus-programmet.
I Kommissionens forslag gøres det klart, at der er truffet en beslutning om fremme af selvregulering, hvor meget af ansvaret lægges over på forældre, lærere og andre slutbrugere. Det er en strategi, som jeg støtter fuldt ud. I programmet skelnes der tydeligt mellem ulovligt indhold og uønsket indhold. Der er efter min mening en afgørende forskel. På det område lægges der vægt på at informere forældre og lærere. Det støtter jeg også uforbeholdent.
Programmets fire aktionslinjer drejer sig primært om bekæmpelse af ulovligt indhold, navnlig børnepornografi. Netværket af børnepornografihotlines i EU udvides, og mens initiativet til at oprette sådanne hotlines skal komme fra medlemsstaterne selv, kan og bør Kommissionen anspore og fremskynde denne proces. Det er jo meget vigtigt, at hver medlemsstat får sin egen hotline så hurtigt som muligt, så vi kan bekæmpe børnepornografi på internettet over hele EU.
Desuden giver programmet internetbrugere midler til at beskytte sig selv mod uønsket indhold, f.eks. ved at filtrere det. I tæt samarbejde med skyggeordførerne har jeg valgt hovedsageligt at fokusere på forskning i denne teknologi og vurdering af den. Der findes alle mulige indholdsfiltre for forældre, som ønsker at anvende dem, men der er ofte stor mangel på information om, hvor godt denne teknologi fungerer, og det er her, at EU kan bidrage med noget. Inden for rammerne af Safer Internet Plus-programmet kan der forskes i teknologiens effektivitet, og det er muligt at undersøge, nøjagtigt hvilke kriterier disse filtre opererer ud fra. Det kan også undersøges, om filtrene overhovedet er fornuftige instrumenter til at hjælpe brugerne med at beskytte sig selv. Der er faktisk masser af eksempler på filtre, der filtrerer alt for meget væk. F.eks. er der filtre, som arbejder på grundlag af nøgleord, og det vil, uden at det er meningen, føre til, at der ikke er adgang til oplysninger om emner som f.eks. seksualvejledning og brystkræft. Det har selvfølgelig aldrig været hensigten. Andre filtre filtrerer ikke nok, hvilket faktisk gør dem uanvendelige. Desuden må vi ikke glemme, at børn ofte meget let kan deaktivere de irriterende filtre, uden at deres forældre ved det, så de fortsat kan surfe på livet løs.
Det fører mig til den tredje aktionslinje, som efter min mening er den vigtigste. Mange internetbrugere, navnlig forældre, er helt uvidende om de risici, som deres børn løber på internettet. Det siger sig selv, at mange forældre ikke aner, hvad deres børn laver eller oplever på internettet. For at fremme et virkelig sikkert miljø for børn må vi derfor satse stærkt på information til forældrene. På samme måde som forældre forsøger at sørge for, at deres børn kan klare sig selv i den virkelige verden, og fortæller dem, at de ikke må gå med fremmede, ville de også kunne vejlede deres børn mere effektivt på internettet. Men det kræver, at forældrene er klar over, at der er risici.
Jeg mener, at et andet afgørende punkt ved levering af information er teknisk beskyttelse. Et af resultaterne af, at internetbrugernes egne computere ikke er beskyttet, er den syndflod af uønsket indhold, de modtager. Et tydeligt eksempel er spyware, som hele tiden fører internetbrowseren til et bestemt websted med pornografi eller hasardspil, eller irriterende pop-up-vinduer, som man ganske enkelt ikke kan fjerne. Manglende teknisk beskyttelse af computeren kan også føre til, at internetbrugere uden at vide det spreder ulovligt eller uønsket indhold med de følger, som det indebærer. Forskningen viser, at de fleste europæiske bredbåndsbrugere stadig ikke har beskyttet deres computere tilstrækkeligt. Disse problemer skal derfor indgå i oplysningskampagnerne.
Den fjerde aktionslinje vedrører oprettelsen af et forum for sikker internetbrug. Dette er et enestående diskussionsforum, der omfatter repræsentanter for industrien, internetudbydere og softwarefabrikanter, men også brugerorganisationer såsom forældre, børneværnsorganisationer, forbrugersammenslutninger, borgerrettighedsbevægelser og andre. Dette forum er et sted, hvor selvregulering kan udvikles. Der skal udarbejdes adfærdskodekser for at undersøge, hvordan industrien selv kan bidrage til et sikrere internet, f.eks. ved at give oplysninger til sine egne brugere, men også gennem fornuftige aftaler på grundlag af selvregulering om gennemsigtige og forsigtige -procedurer, hvilket der er hårdt brug for.
Det er vigtigt at erkende, at brug af internettet altid indebærer visse risici. Det vil aldrig blive muligt helt at fjerne alt uønsket indhold fra internettet, og det er heller ikke helt ønskværdigt. Det er op til forældrene at vejlede deres børn. Ligesom alle forældre lærer deres børn ikke at gå med fremmede, når de leger udenfor, er der også adfærdsregler for internettet, og det er derfor, at den information, som dette program sikrer, er så vigtig.
Da det er hensigten, at programmet allerede træder i kraft i januar 2005, var det nødvendigt, at vi omgående behandlede sagen. I de seneste uger har jeg sammen med skyggeordførerne samarbejdet med både Rådet og Kommissionen i en meget konstruktiv dialog, og denne betænkning er resultatet af vores anstrengelser. Derfor vil jeg takke skyggeordførerne og vores samarbejdspartnere i Kommissionen og Rådet mange gange. Vi har formået at få praktisk talt alle vores forslag igennem. Vi har Kommissionens og Rådets ubetingede støtte til denne tekst, og betænkningen blev også vedtaget enstemmigt i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender. Jeg håber på en tilsvarende støtte fra Parlamentets side, så Safer Internet Plus-programmet kan blive iværksat med den nødvendige dynamik den 1. januar 2005.
Kirkhope (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg vil fatte mig i korthed for at imødekomme tolkene, som jeg beundrer meget.
Internettet er et instrument for de gode kræfter, når det bruges ansvarligt, men et instrument for de onde kræfter, når det er i hænderne på moralsk suspekte personer eller kriminelle. Denne betænkning bygger på det arbejde, jeg i sidste mødeperiode udførte til min egen betænkning, der omhandlede forhold i forbindelse med børneporno på internettet.
Dette er en meget god betænkning, der danner grundlag for yderligere arbejde, som vi er nødt til at udføre, fordi teknologien udvikler sig. På det tekniske område bevæger forbryderne sig ofte hurtigere end lovens håndhævere. Vi skal være opmærksom på, at dette er en højteknologisk industri. Det er også et område, hvor vi har brug for flere adfærdskodekser, der lægger hindringer i vejen for dem, som tjener store penge som tjenesteudbydere inden for branchen. Jeg har ikke noget imod, at folk tjener mange penge, men jeg mener, at det undertiden medfører øget ansvar, især inden for et område, som har en international dimension. Vi i Europa skal gøre noget.
Vi har for nylig behandlet direktiver om hvidvaskning af penge. Efter min mening tyder de små detaljer i forordningerne på dette område, som vi forventer, at folk skal overholde, på, at vi er alt for fleksible og tilbagelænede, når det gælder om at kontrollere internettet. Lad os bare bringe internettet videre, lad os finde ny teknologi, men vi skal være sikre på, at de, der vil bruge denne teknologi med ondt i sinde, ikke får lov til det - til fordel for os alle. 
Segelström (PSE ),
   Hr. formand, velkommen, kommissær Reding, betænkningen om en sikrere anvendelse af internettet adskiller sig fra mange af de andre sager, vi politikere er vant til at træffe beslutninger om, men internettet og den nye teknologi kræver politisk viden og politiske beslutninger.
Inden jeg blev valgt til Europa-Parlamentet, var jeg som kvindelig socialdemokrat engageret i debatten om volden, voldspornografien på nettet og udnyttelsen af børn og unge. Jeg er stadig engageret, men nu som både medlem af Europa-Parlamentet og formand for i Sverige med ansvar for disse anliggender. Ud fra min nationale erfaring er jeg særlig tilfreds med, at EU tager sin del af ansvaret for, at internettet skal være mere sikkert for børn og unge og fortsat være til både glæde og udvikling, ikke bare for børn og unge, men også for alle andre, som kan lide at surfe og chatte på nettet.
Jeg har navnlig talt om børneperspektivet i udvalget. Det er en fremtidsbranche, som tjener rigtig mange penge, og vi politikere skal stille krav om, at branchen påtager sig sit ansvar og betaler filtre og andet, som kan fjerne og beskytte mod skadeligt indhold på nettet.
I Sverige har vi ved at deltage i dette EU-projekt for fremtidens internet kunnet synliggøre forskellen på forældrenes viden om, hvad børnene foretager sig på nettet, og det, børnene siger, at forældrene ved. Det står klart, at forældre har brug for støtte til at kunne følge med i udviklingen, hvilket vi også har kunnet tilbyde i EU-projektet i Sverige ved bl.a. at udgive en håndbog. Jeg synes, vi skal forsøge at fortsætte med et sådant samarbejde og en sådan erfaringsudveksling i EU.
Interne reformer og samarbejde er således det, der kræves, og takket være Mastenbroek-betænkningen har Parlamentet fået gode muligheder for at skabe et mere sikkert internet.
Gyürk (PPE-DE ).
   - Jeg vil gerne indlede mine bemærkninger med et citat fra Vatikanet om internettets rolle. Internettet kan forene folk, men det kan også adskille dem på grund af ideologi, politik, besiddelser eller religion, hvis det anvendes som et angrebsmiddel. I tråd hermed mener jeg også, at internettet i princippet kan udvikle sig i to retninger fremover. Vi bærer alle sammen et ansvar for at undgå, at det bliver et angrebsmiddel.
Det er målet med programmet "Safer Internet", og derfor støtter jeg det. Dette initiativ har allerede bevist sin værdi i de seneste par år. Først og fremmest har det ved at fremme oplysning medvirket til at sørge for, at den næste generation bliver mere opmærksomme brugere af internettet. 
I forbindelse med dette aspekt af programmet - information - vil jeg gerne tilføje en tanke vedrørende betænkningen. I de nye EU-medlemsstater, bl.a. i mit eget hjemland Ungarn, er brugen af internettet typisk mindre udbredt end andre steder. En af grundene hertil er en uberettiget mangel på tillid til internettet. Jeg finder det derfor vigtigt at understrege, at oplysning om farerne ved internettet, som jeg som sagt også finder vigtig, altid skal gå hånd i hånd med bestræbelser på at øge den offentlige bevidsthed om mulige løsninger.
Hvis ikke det sker, vil vi sandsynligvis blive vidne til et fald i brugen af internettet i visse medlemsstater. I denne forbindelse er de hotlinetjenester, der nævnes i betænkningen, helt afgørende, selv om kendskabet til sådanne tjenester er meget begrænset i specielt de nye tiltrædelseslande. Man kan bestemt sige, at der i denne henseende er behov for et sandt gennembrud samt for, at de hotlinetjenester, der findes i medlemsstaterne, bliver langt bedre til at samarbejde. Der er således fortsat meget arbejde at gøre, men det aktuelle betænkningsforslag kan medvirke til at skabe et mere menneskeligt onlinemiljø.
Moraes (PSE ).
   - Hr. formand, der er ikke mange betænkninger, der reagerer på et reelt ønske om en løsning hos Europas borgere især hos forældre, i samme grad som denne betænkning. Fru Mastenbroek har udarbejdet en fremragende betænkning, og virkelige eksperter på området, f.eks. fru Segelström og hr. Kirkhope, har givet udtryk for deres støtte.
Jeg vil gerne fokusere på tre eller fire klare punkter. Det ene er, at jeg bifalder kommissærens ord om den stigende spredning af racistisk og andet voldeligt materiale, som er en kilde til beymring for os alle i EU. Jeg vil også gerne understrege fru Mastenbroeks meget vigtige skelnen mellem ulovligt og skadeligt materiale. Som hr. Kirkhope sagde, drejer det sig her om et meget avanceret teknologisk produkt, som giver os mere frihed, og som vi bør behandle med stor forsigtighed i vores bestræbelser på at begrænse nogle af dets uhyrligheder.
Jeg vil lige nævne en praktisk ting. I min valgkreds vil jeg på fredag besøge en stor velgørenhedsorganisation, der hedder Childline. Mange velgørenhedsorganisationer for børn over hele EU har et akut behov for løsninger som dem, der optræder i denne betænkning, dvs. støttede løsninger, hotlines. Fru Mastenbroek nævnte f.eks., at der er mulighed for at etablere en børnespecifik hotline i forbindelse med den hotline-struktur, der er skitseret i betænkningen.
Vi skal også gøre noget i forbindelse med sikrere internetudbydere, som tjener en masse penge på denne teknologi, men som også har et reelt ansvar. Vi skal udbrede kendskabet til dette behov, så internetudbyderne kommer under gruppepres.
Endelig vil 3G-teknologien, for de ældre blandt os, åbne denne teknologi endnu mere. Den næste generation vil benytte sig af den. Den må og skal beskyttes. Det sikrer denne betænkning et langt stykke ad vejen. 
Paasilinna (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, dette program kan ikke iværksættes hurtigt nok. Informations- og kommunikationsteknologier samt andre informationsteknologier og netsikkerhed er uundværlige for at nå Lissabon-målene. Vi kan ikke lade kriminelle, uansvarlige pralhalse og svindlere overtage internettet. I forretningsverdenen er pengeafpresning allerede kommet på internettet.
Jeg håber, at Kommissionen, når dette program er ved at være færdigt, vil vove at vedtage en stringent politik og udarbejde regler for tilbageholdenhed i denne sektor, som vil forhindre skadeligt, ulovligt og uønsket indhold. De skadevirkningerne vokser hurtigere end de forebyggende foranstaltninger. Her kunne vi bruge tjenesterne fra et europæisk agentur for net- og informationssikkerhed. Der er derfor brug for nye regler. Europa accepterer ikke røverier på hovedvejene eller sørøveri i rum sø, så hvorfor skulle man acceptere sådanne forbrydelser på internettet?
Reding,
    Hr. formand, jeg vil først og fremmest takke ordføreren, som med sin første betænkning har formået at få den ført frem - hvis alt går vel - til førstebehandlingen. Hun fortjener, at det lykkes, for dette forslag, som er et forslag fra Kommissionen, er et fælles forslag og ikke et fra en bestemt gruppe personer mod en anden gruppe, men et projekt, som skal gælde for samfundet som helhed, og målet er reelt at støtte det bedste, som de nye teknologier kan yde, uden den negative påvirkning, som parlamentsmedlemmerne har talt så meget om.
Det er klart, at vi i det nye program skal gøre alt for at give forældrene tryghed og dermed øge den sikkerhed, som de ønsker for deres børn. Vi vil også gøre alt for - og hr. Paasilinna har ret i det - at opnå en streng politik. Vi kan ikke føre en sådan politik udelukkende med fløjlshandsker. Vi bør derimod vende os mod den tredje søjle, som giver mulighed for strengere politikker, men som også er vanskeligere at iværksætte.
Når det er sagt, hr. formand, mener jeg, at det er vigtigt at skabe en generel bevidsthed om et velkendt problem. Vi må også være klar over - og parlamentsmedlemmerne har givet udtryk for det - at hvis ikke vi griber problemet ved roden og formår at løse det, vil den harmoniske udvikling af en mulig teknologi, som var et vigtigt emne i Lissabon, ikke bevæge sig i den rigtige retning. Vi har derfor pligt til over for samfundet og de svageste elementer at være proaktive. I den forbindelse takker jeg Europa-Parlamentet for at have hjulpet Kommissionen og Rådet med dette arbejde.
Formanden.
   - Jeg siger tak til kommissæren og alle kolleger for deres samarbejdsvilje med hensyn til at holde tiden. Jeg vil også benytte lejligheden til at ønske fru Mastenbroek tillykke med det forestående bryllup.
Forhandlingen er afslutttet. Afstemningen finder sted i morgen kl. 11.00.
Muscardini (UEN ).
   - Internettet er et univers af frihed uden grænser, men eftersom der ikke er nogen regler for brugen af det, risikerer det også at blive et univers af uendelig frihed til misbrug, indflydelse og krænkelser. Jeg har i flere år gjort en politisk indsats i Europa-Parlamentet ved at stille dusinvis af beslutningsforslag og spørgsmål samt ved hjælp af utallige pressemeddelelser og erklæringer, som tager sigte på fastlæggelsen af demokratiske regler, nemlig regler og lovgivning, som beskytter borgerne og rammer dem, der bruger nettet til kriminelle formål.
I år er det lykkedes mig at få medtaget anmodningen om "at undersøge muligheden for at indsætte filtre, som gør det umuligt at videreformidle børnepornografi på internettet" i Daphne-programmet. Nu har Rådet og Europa-Parlamentet endelig besluttet at oprette et nyt program, der skal fremme en sikrere brug af internettet.
Der er ligeledes behov for en bevidstgørelseskampagne og for flere midler, og det er nødvendigt med en mere effektiv bekæmpelse af kriminelles brug af internettet. I den forbindelse vil jeg gerne minde om, at jeg i Italien har anlagt en banebrydende sag mod et websted, der udbreder falske oplysninger om Europa-Parlamentets medlemmer og EU. Der er endnu ingen retspraksis på området, og derfor ved man ikke, hvordan man skal forhindre en borger i en medlemsstat i at udbrede falske oplysninger om en borger i en anden medlemsstat. Hvis der skal være tale om reel frihed, er det nødvendigt med nogle regler! 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om om følgende betænkninger:
- A6-0039/2004 af Gauzès for Økonomi- og Valutaudvalget om forslag til Rådets afgørelse om undertegnelse af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken San Marino om fastlæggelse af foranstaltninger svarende til dem, der er fastlagt i Rådets direktiv 2003/48/EF om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger, og om godkendelse og undertegnelse af det dertil knyttede aftalememorandum
og
- A6-0042/2004 af Gauzès for Økonomi- og Valutaudvalget om forslag til Rådets afgørelse om undertegnelse af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Fyrstendømmet Monaco om fastlæggelse af foranstaltninger svarende til dem, der er fastlagt i Rådets direktiv 2003/48/EF af 3. juni 2003 om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger, og om godkendelse og undertegnelse af den dertil knyttede hensigtserklæring.
Gauzès (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg glæder mig over, at jeg ved mit første indlæg i Europa-Parlamentets mødesal står over for et kvalitetspublikum, og jeg lykønsker den nyudnævnte kommissær for skatteområdet, som også i dag får sin ilddåb. Da det er blevet sent, vil jeg forsøge ikke at bruge alle de 10 minutter, som jeg har fået tildelt. Jeg sætter for øvrigt spørgsmålstegn ved betydningen af denne forhandling, når tre betænkninger om det samme emne allerede er blevet vedtaget, og det forekommer mig, at den politiske gruppe, der anmodede mig om denne forhandling, ikke engang er til stede i aften.
I mangel på koordinering mellem de nationale beskatningssystemer af indtægter fra opsparing kan nogle borgere i medlemslandene i deres bopælslande slippe for enhver form for beskatning af de renter, som de modtager i et andet land. Derfor blev der udarbejdet et udkast til direktiv med henblik på at afhjælpe denne situation, som fremmer udviklingen af en skadelig konkurrence for beskatning, for pengestrømmene synes at gå mod lande, der ikke er medlemmer af EU, og mod en usædvanlig lav beskatning. Manglende oplysninger om indtægter modvirker, at det indre marked kan fungere optimalt.
I den forbindelse gjorde Rådet det med beslutningen af 16. oktober 2001 muligt for Kommissionen at forhandle relevante aftaler med Schweiz, USA, Andorra, Liechtenstein, Monaco og San Marino med henblik på at sikre, at der i disse lande vedtages foranstaltninger i lighed med de foranstaltninger, der er gældende i EU, for at sikre en effektiv beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger. Rådet har efterfølgende den 3. juni 2003 vedtaget direktivet om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger, hvori der bl.a. er fastsat et system til informationsudveksling. Tre medlemslande, Østrig, Belgien og Luxembourg, har fremsat betingelser for denne ophævelse af bankhemmeligheden. De har opnået indførelse af en overgangsperiode, hvorunder de har tilladelse til at opkræve en afgift i stedet for at deltage i informationsudvekslingen.
I mellemtiden er der forhandlet aftaler med Schweiz, Andorra, Liechtenstein, San Marino og Monaco. Hvad angår USA, har de nuværende bilaterale relationer på skatteområdet mellem medlemslandene og USA gjort det muligt at fastslå, at der allerede findes tilsvarende foranstaltninger. Aftalerne mellem EU og Schweiz, Andorra og Liechtenstein blev for nylig forelagt Europa-Parlamentet, og de blev vedtaget. De to sidste aftaler, som skal forelægges Europa-Parlamentet, er aftalerne med Monaco og San Marino. Indholdet i de to aftaler svarer til indholdet i de aftaler, der for nylig blev drøftet. Indholdet er kort fortalt delt opkrævning af kildeskat med bopælslandet, frivillig overførsel af informationer på initiativ af rentemodtageren, revisionsklausul og fremskridt i forbindelse med informationsudveksling i tilfælde om skattesvig.
Disse to aftaler er som de øvrige et vigtigt politisk skridt. Aftalerne vil medføre, at der i de berørte lande er en garanti for, at der træffes foranstaltninger, der svarer til de foranstaltninger, som bør gælde i EU med henblik på en effektiv beskatning af indtægter fra opsparing i form af renteindtægter i ét medlemsland, der skal udbetales til personer, der er hjemmehørende i et andet land. Denne bestemmelse skal fremme en effektiv beskatning, som er nødvendig i bekæmpelsen af en skadelig konkurrence på beskatningsområdet, og skal bidrage til, at det indre marked kan fungere bedre. For at opfylde denne målsætning er den automatiske informationsudveksling mellem skattemyndighederne som fastsat i direktiv 2003/48 et hensigtsmæssigt middel.
Med disse to aftaler afsluttes den nødvendige del med indgåelse af aftaler, som går forud for ikrafttrædelsen af direktivet i de lande, som jeg nævnte før. Ikrafttrædelsen af disse aftaler var oprindeligt planlagt til den 1. januar 2005, men med Rådets beslutning af 19. juli 2004 er gennemførelsen dog blevet udsat til den 1. juli 2005. De forskellige betingelser for gennemførelsen skal være opfyldt på denne dato. Det er vigtigt, at denne dato overholdes, for at samtlige bestemmelser kan anvendes hensigtsmæssigt.
Kauppi (PPE-DE ).
   - Hr. formand, først vil jeg gerne takke ordføreren hr. Gauzès for hans flotte arbejde. I hr. Gauzès har vi et meget dygtigt og kompetent medlem af Europa-Parlamentet.
Jeg er personligt enig i, at EU skal stræbe efter indkomstpolitiske aftaler og samarbejde med nabolandene. På den måde kan vi sikre os, at vi følger de samme regler som vores naboer. Det er særligt vigtigt at forsøge at forhindre svig og hvidvaskning af penge - også som en del af kampen mod terrorismen.
Størstedelen af de juridiske hindringer for finansielle tjenesteydelser på EU's indre marked er allerede blevet fjernet eller er ved at blive det i øjeblikket. Det indre markeds funktion og styrke afhænger netop af, hvor effektivt vi kan udarbejde og gennemføre love på fællesskabsniveau inden for de områder, hvor der er behov for dem. Dermed mener jeg også gennemførelse af beslutninger i medlemsstaterne samt overvågning af en sådan gennemførelse, hvilket ofte er langtfra tilfredsstillende.
Der er imidlertid meget at gøre, specielt på det skattemæssige område. F.eks. offentliggjorde European Federation of Investment Funds and Companies (FEFSI) i januar 2003 en undersøgelse om forskellige skattemæssige hindringer, som investeringsfondsmanagere var stødt på i det indre marked. Ifølge undersøgelsen er skattemæssige hindringer en af de største hindringer for et fælles marked for investeringsfonde. De hænger naturligvis ikke direkte sammen med renteindtægter, men de er bestemt forbundet med hindringer på investerings- og kapitalmarkeder.
Der er således brug for en skattemæssig standardisering. Jeg tror imidlertid ikke, at det vil være gavnligt med en komplet skattemæssig harmonisering. Tværtimod er sund konkurrence blandt EU's medlemsstater og med nabolandene ideel for at effektivisere vores markeder og gavne slutbrugerne. Der skal etableres et samarbejde og en harmonisering med hensyn til skattegrundlaget - dvs. de ting, vi beskatter - og det administrative samarbejde.
Til slut har jeg en anmodning til hr. kommissær Kovács. Under høringen nævnte De Tobin-skatten og indikerede, at De var interesseret i den. Jeg håber imidlertid, at De i Deres fremtidige arbejde vil tage hensyn til det synspunkt, som Europa-Parlamentet ved adskillige lejligheder har fremsat om, at vi ikke ønsker initiativer fra Kommissionen i sager vedrørende overførsler af aktiver. 
Batten (IND/DEM ).
   - Hr. formand, det britiske Uafhængighedsparti protesterer på det kraftigste imod dette direktiv. Direktivet godtager princippet om, at EU har ret til at gribe ind i medlemsstaternes skattepolitik. Den britiske regering har ellers altid sagt til det britiske folk, at den aldrig vil lade det ske. Faktisk griber direktivet også ind i skattepolitikken i lande uden for EU, og det er opnået ved trusler, tvang og mobning. Skattepolitik bør være uafhængige, suveræne staters privilegium. Ethvert ønskeligt mål i dette direktiv bør nås ved internationale aftaler, der indgås frivilligt af suveræne stater.
I aften diskuterer vi Monaco og San Marino, men dette direktiv påvirker også visse britiske oversøiske territorier, nemlig Cayman Islands, visse andre caribiske øer og Gibraltar. Disse territoriers økonomi er stærkt afhængig af bankvirksomhed og finansielle tjenesteydelser for at kunne overleve. I overensstemmelse med den europæiske lovgivnings hæderkronede tradition udvider dette direktiv EU's magt og skader de økonomiske resultater og økonomiens eksistens hos ofrene for denne lovgivning.
I forhold til EU har den britiske regering som sædvanlig været kujonagtig og forræderisk. Ligesom den har forrådt sit eget folk, har den også forrådt andre folk, der er afhængige af den, for at være loyal mod en højere magt, nemlig EU.
Hvis vi ser på den lyse side, kan dette direktiv - hvem ved? - måske i fremtiden hjælpe med til at lokalisere nogle af de utallige millioner, der er svindlet fra EU. Desværre er det langt mere sandsynligt, at disse millioner samt fuldstændig lovlige millioner bliver genstand for kapitalflugt og geninvesteret uden for EU's rækkevidde.
Jeg opfordrer alle parlamentsmedlemmer, der sætter pris på national uafhængighed, til at stemme imod dette direktiv. 
Kovács,
    Hr. formand, jeg vil kort forklare Kommissionens holdning. Mit udgangspunkt er, at EU har en meget klar og stærk interesse i at fastholde princippet om retfærdig beskatning og i at eliminere skatteunddragelse. Det var sigtet med direktivet om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger, der også kaldes direktivet om opsparingsbeskatning, og som blev mødt med stærk støtte i Europa-Parlamentet.
For at sikre, at disse tiltag er effektive, og for at fastholde konkurrenceevnen på de finansielle markeder i Europa, gav Rådet i oktober 2001 Kommissionen mandat til at forhandle aftaler med vigtige tredjelande vedrørende anvendelse i disses jurisdiktion af tilsvarende foranstaltninger i deres egne direktiver om opsparingsbeskatning.
De to aftaler, der ligger på bordet i dag, følger aftalerne med Schweiz, Andorra og Liechtenstein, som allerede er forelagt og godkendt af Parlamentet. De udgør et centralt element i en ny ramme for samarbejde på skatteområdet på grundlag af vores eget direktiv om opsparingsbeskatning, men omfatter også tilsvarende aftaler undertegnet på nationalt niveau med medlemsstaters afhængige og associerede territorier. Alle disse retsakter træder i kraft samtidig fra den 1. juli 2005.
Jeg vil gerne takke Parlamentet for dets vigtige støtte til disse to værdifulde betænkninger, der går ind for forslagene om indgåelse af disse aftaler.
Afslutningsvis vil jeg sige, at jeg håber og forventer, at disse aftaler nu vil blive ratificeret uden problemer af begge parter, så de bidrager til at mindske usikkerheden på markedet med hensyn til, hvornår de nødvendige forberedelser skal iværksættes for at være i god tid, inden aftalerne træder i kraft den 1. juli 2005. 
Formanden.
   - Tak, hr. kommissær, for Deres kortfattethed. Jeg vil også gerne takke tjenestegrenene, især tolkene, for at arbejde over i aften.
Forhandlingen under ét er afsluttet. Afstemningen finder sted i morgen kl. 11.00. 

