Godkendelse af protokollen
Formanden
Protokollen fra mødet i går er omdelt.
Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg den som godkendt.

Kellett-Bowman
Fru formand, i går formiddags foreslog jeg i forbindelse med godkendelsen af protokollen, at vi i mødeprotokollen registrerer de gennemsnitlige omkostninger ved afstemninger ved navneopråb, fordi jeg bemærkede, at der var ganske mange dagen forinden. Omkostningerne fremgår ikke, og heller ikke, hvor mange træer, der skal bruges til et års afstemninger ved navneopråb. Jeg fremhæver dette, fordi Gruppen De Grønne har krævet flere afstemninger ved navneopråb end nogen anden gruppe. De skulle tænke på træerne!

Formanden
Hr. Kellett-Bowman, det var ikke emnet for forhandlingen, men det vil naturligvis blive taget op, og vi vil se på det.

Van Dijk
Fru formand, jeg er meget ked af, at jeg her må reagere på dette. Jeg er generelt ikke særlig tilbøjelig til at tale om protokollen, men hr. Kellett-Bowman må jo forstå, at Den Grønne Gruppe ikke er den eneste, der anmoder om denne afstemning ved navneopråb. Derudover er Den Grønne Gruppe den gruppe par excellence, der hele tiden sørger for, at der bliver plantet træer overalt i Europa, at skove bliver beskyttet, veje ikke anlagt fordi de forstyrrer naturen, og fordi de ødelægger naturen. Det vil sige, kom De nu ikke her og beskyld Den Grønne Gruppe for at ødelægge naturen ved at anmode om afstemning ved navneopråb. Hr. Kellett-Bowman, De er medlem af en gruppe, der hele tiden er gået ind for transeuropæiske net, som ødelægger natur overalt.

Formanden
Fru van Dijk, vi er ved godkendelse af protokollen!

Wijsenbeek
Fru formand, jeg havde allerede anmodet om ordet, før fru van Dijk begyndte at tale om de transeuropæiske netværk, som man ikke kan tale om, når der ingen motorcyklister er.
Jeg henviser til referatet fra 18./19. juni, side 18; i forbindelse med fru Larives indlæg, lige før fru Van Dijk tog ordet. Fru Larive selv er rejst til Cuba - jeg ved ikke, om det er for bestandig, men jeg må gå ud fra, at hun kommer tilbage -, men i referatet står »til slut, hr. formand, en appel til bilisten selv, 82 år, gennemsnitlig måleværdi«. Bilister bliver generelt gamle, i al fald når de stiller bilen igen, men fru Larive ville ikke henvise til 82-årige bilister, men til 82 decibel. Vil De sørge for, at dette bliver rettet.

Formanden
Hr. Wijsenbeek, nu drejer det sig om protokollen. Det, De mener, er regnbueudgaven. Men også dér kan De indgive ønsker om ændringer, hvis der er noget, der efter Deres mening skulle være anderledes.

Posselt
Fru formand, i går blev Schulz-betænkningen udsat og i protokollen står der, at den er blevet udsat til næste mødeperiode. Jeg vil gerne have at vide, om den såkaldte mini-mødeperiode i Bruxelles nu egentlig er en del af dette plenarmøde eller ikke, for det ville jo betyde, at den er udsat til juli, eller om mødeperioden i Bruxelles skal opfattes som en selvstændig mødeperiode. Dernæst vil jeg gerne have at vide, om denne betænkning kommer på dagsordenen onsdag ved mødets begyndelse eller torsdag i afstemningstiden. Jeg anmoder om en præcisering, fordi det ikke på nogen måde fremgår af protokollen.

Formanden
Det forholder sig således, at mødeperioden i Strasbourg og det derpå følgende miniplenarmøde opfattes som et samlet hele og også planlægges under ét, for så vidt angår dagsordenen. Der vil blive stemt om betænkning af Schulz torsdag på miniplenarmødet kl. 11.00 i afstemningstiden.

Wijsenbeek
Fru formand, når man sidder i formandsstolen, bør man vælge sine ord med omhu. Der findes ikke mini-plenarmøder. Der er plenarmøder eller ingen møder.

Formanden
Dette udtryk har desværre vundet indpas, men jeg vil herefter udtrykke mig korrekt.
(Protokollen godkendtes)

Afstemning
Mouskouri
Fru formand, kære kolleger, på grund af den nuværende budgetsituation i Fællesskabet beder jeg Dem rent undtagelsesvis acceptere et mundtligt ændringsforslag til ændringsforslag 33 til min betænkning. Jeg beder om at få min anmodning ført til protokols.
Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse og Medier ønsker at forhøje beløbet, der er afsat til dette programs samlede varighed, fra 15 til 20 mio ecu, en beskeden forøgelse for de enkelte år i lyset af den store betydning, vi tillægger dette program. Vi lægger således meget stor vægt på denne anmodning. Kommissionen må imidlertid forstå, at den må tage konsekvensen af de nye initiativer, som den tager med hensyn til de finansielle overslag.
Vi mener således, at af det samlede beløb på 20 mio ecu bør de 5 mio gøres afhængige af en ændring af de finansielle overslag.
Derfor beder jeg Dem ændre den første sætning i ændringsforslag 33 som følger: «Referencebeløbet for programmets samlede varighed beløber sig til 20 mio ecu. Heraf er de 5 mio under forbehold af en ændring af de finansielle overslag«.

De Vries
Fru formand, forstår jeg vor kollega fru Mouskouri ret, at denne meget lange tekst bliver foreslået som et mundtligt ændringsforslag? Må jeg så bede om endnu en forklaring, fordi det stod mig ikke helt klart. Omfatter fru Mouskouris forslag ændring i bevillingsrammen. Fordi hvis det er tilfældet, kunne jeg faktisk godt tænke mig at vide, om dette går an i et mundtligt ændringsforslag, i benægtende fald kunne De så ikke nøjes med endnu en gang at læse den ene sætning op, som så indeholder denne mundtlige ændring. Fordi dette er uklart i øjeblikket.

Formanden
Fru Mouskouri, vil De godt læse den sætning, der skal tilføjes, op endnu en gang?

Mouskouri
Naturligvis, fru formand. Hr. De Vries, den erstatter første del af ændringsforslag 33. Det lyder:
Referencebeløbet for programmets samlede varighed beløber sig til 20 mio ecu. Heraf er de 5 mio under forbehold af en ændring af de finansielle overslag.

Formanden
Tilføjelsen lyder, at der skal opføres 5 mio under forbehold af en ændring af de finansielle overslag. Det er det, der mundtligt foreslås her. Hr. De Vries, er det nu klart?
Ændringsforslag 58

Mouskouri
Fru formand, det er netop resultatet af ændringsforslag 33, og vi er nødt til at fjerne sidste del af ændringsforslag 58. Første del er præcis det samme som resultatet af ændringsforslag 33. Derfor må vi have en opdelt afstemning.
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)

Ferrer
Kommissionens initiativ vedrørende oprettelse af et program til fremme af Fællesskabets sproglige mangfoldighed i informationssamfundet er af afgørende betydning for bevarelsen af den kulturelle mangfoldighed i Unionen. Et initiativ, som fru Mouskouris fremragende betænkning, som jeg vil stemme for, har forbedret væsentligt med de indføjede ændringsforslag. Jeg vil især fremhæve de ændringsforslag, der går ud på at ændre retsgrundlaget, hvilket giver mulighed for at behandle forslaget efter den fælles beslutningsprocedure, samt de, der sigter mod at understrege og styrke den sproglige mangfoldighed i Unionen gennem inddragelsen af regionale sprog og mindretalssprog.
Som repræsentant for befolkningen i Catalunya har de ændringsforslag, som jeg selv havde stillet i udvalget, særlig stor betydning for mig, da catalansk dermed også kan omfattes af de programmer, der er omhandlet i forslaget.
Mouskouri-betænkningen er et skridt fremad på vejen hen imod en Europæisk Union, der respekterer sin kulturelle mangfoldighed og de forskellige befolkningers identitet, og derfor håber jeg, at Kommissionen overtager den.

Posselt
Som formand for den tværpolitiske arbejdsgruppe om mindretals sprog gratulerer jeg fru Mouskouri med hendes storartede betænkning og med, at hendes i dag vedtagne ændringsforslag er stærkt koncentreret om fremme af mindretals sprog. Den, der som ordføreren er hjemme i næsten alle kulturer i Europa, kender den uvurderlige værdi, kulturel mangfoldighed har, og er dermed egnet til at overvinde de centralistiske bestræbelser, der ofte er fremherskende.
Jeg appellerer nu til Rådet, Kommissionen og kollegerne om at bevare budgetposten til fremme af mindretals sprog og om, da den er blevet udnyttet 100 % og opgaverne øges, at stemme for en forhøjelse på 15 % under de kommende budgetforhandlinger.

Støtte til AVS-leverandører af bananer
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A4-0182/96) af Castagnède for Udvalget om Udvikling og Samarbejde om forslag til Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 2686/94 om en særlig støtteordning for traditionelle AVS-leverandører af bananer (KOM(96)0033 - C4-0187/96-96/0028(SYN)).

Castagnède
Fru formand, mine damer og herrer, De ved, at i henhold til Lomé-konventionen garanteres de traditionelle bananleverandører fra AVS-landene adgang til Unionens marked. De ved også, at indførelsen af en fælles markedsordning for dette produkt i 1993 kunne have betydning for de traditionelle AVS-bananleverandørers stilling på Unionens marked.
Derfor definerede Unionen i 1993 en særlig teknisk og finansiel støtteordning for de traditionelle AVS-producenter for at give dem mulighed for at tilpasse sig de nye markedsbetingelser og ligeledes yde dem indkomststøtte.
Denne særlige ordning blev defineret inden for rammerne af en forordning, der blev vedtaget i 1994, og som i princippet skulle udløbe den 28. februar 1996. Kommissionen foreslår os nu, at forordningens løbetid forlænges til den 31. december 1996, og det sker med to begrundelser. For det første fordi de statistikker, der er nødvendige for at beregne indkomststøtten, er blevet forsinkede, og for det andet fordi der er brug for tid til at fremlægge projekter i disse lande, der er berettigede til teknisk og finansiel støtte fra Unionen.
Fru formand, mine damer og herrer, rent principielt er der overhovedet ingen problemer med Kommissionens forslag, og derfor foreslår Udvalget om Udvikling og Samarbejde, at vi godkender det. Det forholder sig imidlertid således, at bananmarkedet i Unionen har været ude for store udsving i årets løb. De ved, at Unionen er blevet udvidet med nye medlemsstater, og derfor mente Kommissionen, at det var nødvendigt med en betydelig udvidelse af importkvoten fra visse tredjelande, navnlig producenter fra Latinamerika, hvis produktion markedsføres af amerikanske multinationale selskaber. Åbningen var tilsyneladende for stor. Der kom for store leverancer til markedet, og priserne faldt kraftigt. Endvidere er man i færd med at omorganisere og omdefinere den fælles markedsordning for bananer, og De vil snart skulle tage stilling til dette spørgsmål.
AVS-landene, de traditionelle bananleverandører, er med rette bekymrede over disse udviklingstendenser, særlig den tendens, der vil give producenter fra tredjelande, og navnlig de producenter, der producerer til meget lave priser, for nem adgang til markedet, hvorved den risikerer at blive en naturlig trussel for deres position på markedet.
På Den Paritetiske Forsamling AVS-EU's møde i Namibia i marts måned gav man udtryk for samme bekymring og i en resolution af 22. marts gav man sin tilslutning til en ordning, som garanterer og viderefører de særlige forbindelser baseret på solidaritet, der knytter Den Europæiske Union og AVS-landene sammen. Udvalget om Udvikling og Samarbejde har fundet det nødvendigt at henvise til denne resolution fra Den Paritetiske Forsamling for at skabe sammenhæng mellem de holdninger, der forsvares her, og dem, der kommer til udtryk over for AVS-landenes repræsentanter. Udvalget har villet markere denne forbindelse med et ændringsforslag, der ikke gælder indholdet i Kommissionens forslag, men udelukkende betragtningerne.
Der synes således ikke at være noget juridisk til hinder for, at man i en afgørelse truffet af Den Europæiske Union henviser til en udtalelse fra et rådgivende organ. Jeg vil blot præcisere, at hvis dette fører til en forsinkelse i vedtagelsen af den særlige støtteordning, vil Udvalget om Udvikling og Samarbejde sandsynligvis ikke opretholde et forslag, der har så negative konsekvenser, så meget desto mere som Parlamentet meget snart vil skulle tage stilling til betingelserne for en ændring af markedsordningen.
Fru formand, mine damer og herrer, det var således mine bemærkninger vedrørende dette forslag fra Kommissionen.

Fernández Martín
Fru formand, kære kolleger, hr. Castagnède har givet en præcis redegørelse for betydningen af denne debat om ændring af et bestemt punkt i forordning 2686/94 om en særlig støtteordning for traditionelle AVS-leverandører af bananer.
Kommissionens forslag går ud på at forlænge anvendelsesperioden for den omhandlede forordning fra den 28. februar 1996 til den 31. december 1996. Ordføreren, hr. Castagnède, har givet en fyldestgørende redegørelse for grundene hertil, og af tidsmæssige årsager skal jeg ikke gentage dem.
Det ændringsforslag, som Udvalget om Udvikling og Samarbejde har stillet, er, som ordføreren sagde, en tilføjelse af en henvisning til et beslutningsforslag, som jeg, sammen med hr. Robles Piquer, stillede på mødet i Den Paritetiske Forsamling AVS-EU i Windhoek, Namibia, og som med tilføjelser fra andre medlemmer og AVS-repræsentanter blev vedtaget med enstemmighed. Det drejer sig ganske enkelt om en politisk erklæring, som sigter mod at styrke såvel AVS- som EU-producenternes position gennem forsvaret af den fælles markedsordning. Et forsvar for forordning 404/93, som er yderst relevant, da den fælles markedsordning for bananer lige fra den blev indført har været genstand for stadige angreb; ganske vist i de fleste tilfælde med lovlige midler, men i nogle tilfælde med midler, der på ingen måde kan retfærdiggøres. Vi har således i nogle måneder været vidende om, at der via visse europæiske havne sker en ulovlig import af op til 100.000 tons bananer om året gennem en yderst enkel form for svindel: hver banankollo må veje 18, 14 kg, men ved de gennemførte inspektioner har det vist sig, at de alle uden undtagelse vejer mere, størstedelen af dem 19-20 kg. Det er en bevidst strategi til at omgå de fastsatte kontingenter, dvs. det er endnu en manøvre til at overtræde de gældende fællesskabsregler.
På denne baggrund finder vi det ønskeligt, at hr. Castagnèdes betænkning bliver vedtaget med de ændringsforslag, som Udvalget om Udvikling og Samarbejde har stillet.

Wulf-Mathies
Fru formand, mine damer og herrer, jeg behøver vist ikke at redegøre for forslaget endnu en gang, for det har ordføreren jo gjort. Jeg vil derfor kun gøre opmærksom på, at det haster at få forslaget vedtaget, da forordningen jo fastsætter, at støtte til indtægterne skal beregnes hvert år i juli. Af bevillingerne for 1996 er 30 mio ecu øremærket til dette formål, men så længe forslaget ikke er vedtaget, mangler der et retsgrundlag for udbetaling af bevillingerne.
Desværre anser Kommissionen det ikke for muligt at acceptere de to ændringsforslag, fordi de juridisk er uforenelige med forordningens ordlyd, da Kommissionen ikke accepterer beslutningen fra Windhoek og navnlig ændringsforslag 2 overskrider rammerne for og omfanget af bevillingerne. Derfor anmoder jeg Dem om at trække dette forslag tilbage.

Formanden
Mange tak, fru Wulf-Mathies!
Forhandlingen er afsluttet.
Vi går nu over til afstemningen.

Fernández Martín
Fru formand, det ser ud til, at hr. Castagnède har forladt mødesalen, men jeg mener at have forstået, at han gav udtryk for, at de to ændringsforslag, efter at vi nu har fået kendskab til Kommissionens holdning - som vi i øvrigt fik kendskab til for nogle dage siden, og som fru Wulf-Mathies har bekræftet i dag - bør trækkes tilbage og altså ikke sættes under afstemning. Vi ville under alle omstændigheder have anbefalet at stemme imod dem.

Castagnède
Fru formand, jeg tager ordet for at bekræfte det, hr. Fernandez Martin sagde. Hvis Kommissionen meddeler os, at vedtagelsen af visse ændringsforslag kan medføre forsinkelser i indførelsen af støtteordningen, tager vi ansvaret for at trække disse ændringsforslag tilbage.

Taubira-Delannon
Fru formand, denne stemmeforklaring bliver meget kort. Den enighed, som klart tegner sig om dette forslag, og den pragmatisme, der får os til at gøre alt for at fremskynde indførelsen af denne støtteordning, kræver ingen forklaringer, men viser, hvor nødvendigt det er, at Den Europæiske Union tager ansvaret for sin historie og dermed udviser solidaritet over for AVS-landene, hvis økonomi i høj grad afhænger af monoproduktion. Denne afhængighed blev grundlagt i kolonitiden og blev konsolideret, da de tidligere kolonier blev skilt fra de europæiske hovedlande.
Det er desuden vigtigt, at Den Europæiske Union er tro mod sine principper, navnlig den sociale klausul. Ordføreren, hr. Castagnède, erindrede i øvrigt om, at Unionen bliver stadig mere opmærksom på den sociale klausul og dermed på nødvendigheden af at have meget strenge bestemmelser for importen af bananer fra dollar-zonen, hvor fænomenet social dumping er meget udtalt, og hvor de demokratiske spilleregler med hensyn til markedsøkonomi ikke overholdes.
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)

Vin
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A4-0196/96) af Klaß for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter om
I.forslag til Rådets forordning (EF) om ændring af forordning (EØF) nr. 823/87 om fastlæggelse af særlige regler for kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsområder (KOM(95)0744 - C4-0111/96-96/0007(CNS))og
II.forslag til Rådets forordning (EF) om ændring af forordning (EØF) nr. 2332/92 om mousserende vine fremstillet i Fællesskabet (KOM(95)0744 - C4-0112/96-96/0008(CNS)).
Klaß
Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer, området for vin og mousserende vin er underkastet talrige europæiske forordninger. For mere end et år siden fremlagde Europa-Parlamentet sin udtalelse om den fælles markedsordning for vin. Til vor store beklagelse er dette emne ikke blevet taget op hverken under det spanske eller under det franske formandskab, og heller ikke Italien vil give reformen af markedet for vin den form, som vil leve op til de berettigede krav fra de forskellige vinregioner i Den Europæiske Union og fra vinmarkedet.
Også EU-bestemmelserne for betegnelse af vin bør generelt gennemgås og revideres. De gældende betegnelsesbestemmelser er opstået ved en sammenfatning af medlemsstaternes forskellige bestemmelser, og kun få bestemmelser kunne i den indledende fase harmoniseres med henblik på et fælles marked. Som følge af denne oprindelseshistorie, som fandt sit tydeligste udtryk i det såkaldte tilladelses- eller forbudsprincip, måtte der nødvendigvis opstå et meget indviklet, vanskeligt overskueligt og delvis usystematisk regelsæt. Der er her generelt et stort behov for en forenkling.
Det forslag, der nu foreligger fra Kommissionen, indeholder ændringer til fire forordninger om vin og mousserende vin. Nye udviklinger og erkendelser nødvendiggør en tilpasning af de bestående forordninger. Europa-Parlamentet høres kun om to af disse fire forordninger. Men da de væsentlige punkter er indeholdt i de to andre forordninger, besluttede Landbrugsudvalget også at udtale sig om dem.
Et vigtigt punkt i kommissionsdokumentet vedrører nævnelsen af producenten. Landbrugsudvalget går ind for, at for så vidt angår mousserende kvalitetsvin fra bestemte dyrkningsområder skal producentens navn stå på etiketten. Men derudover skal det være muligt frivilligt at anføre sælgeren. Mange hoteller, restauranter eller firmaer og for øvrigt også Europa-Parlamentet tilbyder en mousserende vin, hvor ikke kun producenten, men tillige det enkelte hotel eller den enkelte restaurant er angivet som sælger. Dermed udsendes der et signal om, at denne cuvée er blevet valgt specielt af hotellet eller restauranten til kunden. Navnet borger således for kvaliteten af flaskens indhold.
Denne forretning med den såkaldte husets vin er et væsentlig afsætningsmarked for mange sektfirmaer. Alene i Tyskland findes der ca. 20.000 husets vine. Dette marked må ikke ødelægges. Derfor har PPE-gruppen stillet et kompromisforslag desangående, som fastsætter, at sælgeren fakultativt kan angives.
I nogle medlemsstater fremstilles der for øjeblikket, mine damer og herrer, en efterligning af en mousserende vin, der i Rusland markedsføres som sekt. Denne kunstige sekt har aldrig set en vindrue. Den består af vand, alkohol, flydende sukker samt aroma- og farvestoffer tilsat kulsyre. Men det kan den russiske forbruger ikke se af etiketten, da den ikke er affattet på russisk. Et tysk firma vil aftappe 100 mio flasker om året. Det skal forbydes! Det er uacceptabelt, at et sådant kunstprodukt kan markedsføres i flasker beregnet til mousserende vin. Forbrugeren tror nemlig, at han køber sekt. Vi vil nu have forbudt, at dette produkt aftappes i flasker beregnet til mousserende vin.
Det defineres klart i forslaget til betænkning, hvilke drikkevarer der må aftappes i flasker beregnet til mousserende vin. Ud over champagne og mousserende vin må der også for fremtiden aftappes drikkevarer, som hidtil traditionelt er blevet markedsført i denne flaske. Men det skal forbydes at anvende flasker beregnet til mousserende vin til kunstig sekt.
Ifølge en dom fra Den Europæiske Domstol skal der ske en åbning af begrebet crémant. Kommissionen fastsætter minimumsbetingelserne for fremstilling af crémant. Kvalitetskriterierne lempes ikke. Efter at dette punkt er blevet drøftet i Landbrugsudvalget, hvor der var nogen uenighed, foreligger der nu et kompromisforslag. For fremtiden kan der fremstilles crémant i alle de vinområder i Den Europæiske Union, hvor der hidtil traditionelt er blevet fremstillet mousserende kvalitetsvin fra bestemt dyrkningsområder, men på grundlag af strenge kvalitetskriterier.
Derudover foreslår Kommissionen, at benævnelserne »Qualitätswein garantierten Ursprungs« og »Qualitätsschaumwein garantierten Ursprungs« optages på listen over de for Tyskland tilladte særlige betegnelser. Som ordfører hilser jeg dette forslag velkomment. Dermed vinder disse to begreber indpas i EU-retten og kan fremtidig anvendes i Tyskland. Kommissionen fastsætter to nye betegnelser af bordvine. Det italienske begreb »vino tipico« erstattes af »indicazione geografica tipica«, betegnelse »regional wine« indføres for bordvine med oprindelse i Det Forenede Kongerige.
Derudover indføres der nye begreber for angivelse af mousserende vins smag, nemlig »brut nature« eller »ohne Dosage«. Betegnelsen »brut nature« anvendes traditionelt i Spanien til mousserende vin. Dette regionale forhold skal vi acceptere og lade begrebet indgå i EUretten.
Det er hovedpunkterne i min betænkning. Jeg takker kollegerne og udvalgssekretariatet for det gode samarbejde, og jeg anmoder Dem om at støtte mig i mine krav.

Hallam
Fru formand, jeg vil gerne lykønske fru Klaß med hendes arbejde med denne fortræffelige betænkning. Vi har alle nydt de undertiden meget vidtspændende diskussioner, vi har haft om denne betænkning. Fru Klaß har taget diskussionerne med højt humør, og vi har alle lært en del, og jeg takker hende for hendes arbejde. Fra Den Socialdemokratiske Gruppes side vil vi støtte de fleste af de fremsatte ændringsforslag. Der har indsneget sig en lille fejl på vores stemmeliste: vi ønsker nu at støtte ændringsforslag 11, som fru Klaß henviste til tidligere - så jeg vil minde mine socialdemokratiske kolleger om, at de skal stemme for ændringsforslag 11.
Jeg hilser specielt ændringsforslag 10 velkommen, fordi det vil medføre en begrænsning for brugen af champagneflasker. I England, hvor vi ikke fremstiller disse skønne vine, er der beklageligvis tilfælde, hvor producenter af alkoholholdig cola og alkoholholdig limonade hælder deres produkter på champagneflasker for dermed at give indtryk af, at der er tale om et kvalitetsprodukt, hvor det i virkeligheden er noget frygteligt stads både at drikke og smage. Jeg håber, at ændringsforslag 10 vil medvirke til at standse denne beklagelige udvikling. Vi hilser betænkningen velkommen og ser frem til, at den bliver vedtaget uden større ændringer.

Redondo Jiménez
Fru formand, formålet med Kommissionens forslag er at ændre fire forordninger på området kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsområder og mousserende vine fremstillet i Fællesskabet. Vi kan principielt tilslutte os forslaget, da det opfylder fire grundlæggende mål: for det første at gøre lovgivningen ensartet og tilpasse den til behovene og forholdene for vinproducenterne i Den Europæiske Union, for det andet at løse forskellige småproblemer, der gjorde sig gældende i nogle medlemsstater.
Jeg beskæftiger mig kun med sidstnævnte aspekter. Vi kan helt og fuldt tilslutte os Kommissionens forslag om, at det skal være muligt at angive en, to eller tre vinstoksorter ved etikettering af vin. Vi er ligeledes enige i, at producentens navn skal angives, og at også sælgerens navn kan angives. Endvidere tilslutter vi os forslaget vedrørende benævnelsen brut nature - som jeg ikke skal komme nærmere ind på, da det er kendt af alle her i salen, og desuden er vi enige i løsningen af problemet vedrørende anvendelsen af benævnelsen crémant , som før gav anledning til forskelsbehandling mellem forskellige dyrkningsområder i Den Europæiske Union. Der er således opnået en kompromisløsning, som efter min mening er fornuftig for alle parter.
Som hr. Hallam var inde på, ønsker også vi, at anvendelsen af de omhandlede flasker til aftapning af drikkevarer, som ikke er mousserende drikke, forbydes snarest muligt. Den nuværende situation medfører tab på op til flere millioner ECU for producenterne af disse vine i Den Europæiske Union. Det bør derfor forbydes, og der må føres tilsyn med, at forbuddet efterleves på hele Unionens område og ligeledes må der føres tilsyn med eksporten.

Santini
Fru formand, altså fire forordninger for at bringe en smule orden i junglen af retsregler inden for den vanskeligste landbrugssektor, nemlig vinen, og særlig den mousserende vin.
Rådet har virkelig gjort vel i holde sig tæt til fru Klaß' betænkning, hvori hun har måttet sno sig ind og ud mellem de forskellige fortolkninger, hvormed Fællesskabets producenter fører sig frem på dette område. Og dette, netop fordi vin ikke blot fremstilles af druer, men også på grundlag af en kultur, og det er netop i de forskellige former for praksis, at der ofte opstår store farer for den moralske integritet i forbindelse med vin, som i et og alt og først og fremmest skal være et produkt af selve druen.
At producere vin, hvor der ikke vokser vinstokke er derfor en industriel, og ikke ønologisk sag. At transportere for mange druer fra egn til egn ødelægger en af de basale egenskaber ved vinen, som har sin karakter og identitet fra det sted, hvor den er avlet. Dette siges i forordning nr. 2392/89, der ganske hensigtsmæssigt med rødt fremhæver oprindelsen, idet den for bordvine i stedet for den udflydende betegnelse »typisk vin« bruger den stærkere betegnelse »geografisk typebetegnelse«, der nu endelig bliver den gældende og endda med tilbagevirkende kraft. I samme forordning begrænses de typer druer, der skal angives på etiketten, til tre. Men rent ud sagt er dette også for meget for den, der ønsker at forsvare sin egen personlighed.
Men det mest sprudlende forslag er det, som figurerer i forordning nr. 2332/92 om mousserende vine. De er stjernerne på markedet på linje med champagnen, deres ædle franske fætter. Forholdsreglerne her er med rette større, men måske er det en smule overdrevent at foreslå 90 dage som minimum for lagring på fad for dem alle. For så vidt angår visse mousserende vine, der er fremstillet efter metoden med autoklav med omrøringsanordning, er et kortere tidsrum helt tilstrækkeligt.
Af stor betydning i denne forordning er forlængelsen indtil 31. august 1998 af tilladelsen for så vidt angår sammenstikning af førsteklasses vine med produkter, der ikke har oprindelse i produktionssektoren, dog med strenge begrænsninger.
For så vidt igen angår de mousserende vine er det rimeligt også at beskæftige sig med emballagen til et så skattet produkt. For dettes vedkommende er jeg imod enhver form for eftergivenhed med hensyn til anvendelse af den typiske flaske for mousserende vin til andre vine eller andre nærings- og nydelsesmidler. Der lurer altid en fare for svig, og selv den mindste eftergivenhed kan fremme denne, hvorfor jeg har krævet delafstemning vedrørende ændringsforslag 10, som efter et første acceptabelt stykke indeholder for mange farlige undtagelser vedrørende andre produkter.
Som også bemærket af ordføreren er markedet desværre allerede rigt på snyltere, som f.eks. de producenter, der fra Tyskland og Frankrig sender tankvogne af sted med saft af druer eller andre frugter, som på beredvillige produktionssteder i øst tilsættes alkohol for derefter at blive solgt i elegante flasker, som til forveksling ligner de ægte, og som yderligere for at gennemføre besvigelsen, mærk vel, forsynes med italienske navne på etiketten.

Teverson
Hr. formand, Den Liberale Gruppe støtter i høj grad ordførerens arbejde samt de fleste af ændringsforslagene; dog ikke dem fra ARE. Jeg lyttede med interesse til hr. Hallams bemærkninger, der faldt helt i tråd med en lang tradition for, at britiske socialister går ind for champagne. Vi er enige i hans kommentarer.
Den Liberale Gruppe og jeg selv glæder os over det faktum, at visse engelske vine nu kan få regionale betegnelser. Det bekymrer mig stadig meget, at ingen vingårde i Det Forenede Kongerige kan få kvalitetscertifikater. I min valgkreds i Fowey i Camel Valley findes der glimrende vine, som endnu ikke har kunnet opnå sådanne betegnelser.
Med Deres tilladelse vil jeg gerne gå videre til et vigtigere emne. I min valgkreds blev en herre ved navn Albert Tong i aftes arresteret af de britiske myndigheder, som vil deportere ham til Hong Kong, hvilket vil forårsage splittelse af en britisk familie. Han er nu indlagt på et hospital med en hjertelidelse. Jeg vil gerne udtrykke min forfærdelse og afsky over for sådanne handlinger.

Graefe zu Baringdorf
 Hr. formand, først vil jeg gerne gratulere ordføreren med hendes betænkning. Det er altid godt at have med mennesker at gøre, der ved, hvad de taler om, og det er i særlig grad tilfældet her. Selv om betænkningen ved første øjekast forekommer ret teknisk, ligger der dog store indholdsmæssige problemer bag. Jeg vil især fremhæve, at vi kan takke ordførerens arbejde og udvalget for, at regionaliseringen på vinområdet er blevet styrket og at der er blevet sat en stopper for tendensen til mindre vægt på producenten, større vægt på sælgeren og på kunstprodukter. For vor gruppe har det noget med økologi at gøre, selv om den ikke nævnes direkte her, da oprindelsesbetegnelsen giver forbrugerne mulighed for at se, hvor et produkt kommer fra, og for at kontrollere, hvorledes det er blevet dyrket.
I en tid med BSE, hvor vi har set, hvad anonymitet og ukontrolleret salg kan føre til, er det af ganske særlig betydning, at vi er stringente på dette område.
Nu kunne man sige, at hvad sekt i Rusland angår, er det ligegyldigt, hvad man bliver beruset af, men her drejer det sig jo ikke om alkohol, men om et nydelsesmiddel. Derfor er jeg meget glad for, at denne betænkning er blevet udarbejdet; vor gruppe stemmer for den samt for de ændringsforslag, De har fremlagt.

Barthet-Mayer
Hr. formand, kære kolleger, mousserende vin hænger altid sammen med fest og hygge. Blandt de mousserende kvalitetsvine findes crémant-vinene, hvoraf nogle produceres her i Alsace, et område, som mange af Dem kender og værdsætter.
Hvorfor denne forhandling i dag? Fordi crémant, som har vundet sine hædersbevisninger her, ikke blot har stor betydning for en enkelt region, men for hele Den Europæiske Union. Og hvorfor det? Fordi Europa besidder de mest forskelligartede dyrkningsområder i verden, og fordi der produceres mousserende kvalitetsvin overalt, for eksempel »Sekt« i Tyskland eller »Spumante« i Sydeuropa.
Men hvad er en crémant? Ud over betegnelsen »champagne«, som er vældig godt beskyttet, findes der andre naturligt mousserende vine, hvidvine eller rosévine, der fremstilles efter samme traditionelle metode og i henhold til gammel viden. Ordet crémant stammer fra Champagne-området, og betegner en vin, som så at sige sætter fløde i form af skum bestående af fine bobler, når flasken åbnes.
Crémant-vinene produceres i flere regioner i Frankrig - Bourgogne, Jura, Loire, Bordeaux, Die, Limoux - og i Luxembourg og har i løbet af tyve år opnået et fornemt ry både i Europa og i eksportlandene. I Alsace udgør denne produktion 10 % af den samlede produktion af kvalitetsvin med mere end 500 producenter, 18 kooperativer med mere end 7.000 vinavlere. Det er en meget følsom metode, som kræver betydelige investeringer. Et helt erhverv har foretaget disse investeringer, og man har skabt et stort antal arbejdspladser. I dag ønsker andre medlemsstater også at bruge betegnelsen »crémant«. Ligesom inden for madkunsten er det helt legitimt at ville genskabe en ret, som man finder fremragende. Men forudsætningen er, at man anvender præcis samme opskrift, og at man har opnået en viden om processen. Det er det, der står på spil ved afstemningen i dag, og vore producenter kan være stolte over den interesse, der beviser, hvor fremragende deres produkt er.
Derfor kan der også blive tale om at indlemme nye produktionsområder, men det skal ske på følgende betingelser: de skal overholde den produktionsmetode og de kvalitetskrav, der er pålagt Luxembourg og Frankrig, til punkt og prikke, betegnelsen skal knyttes til et bestemt dyrkningsområde og traditionelle vinstokke, hvor man begrænser udbyttet og at betegnelsen »crémant« forbeholdes dyrkningsområder, hvor man allerede har tilladelse til at producere mousserende kvalitetsvin, som overholder de strenge krav til produktionen. Man må ikke glemme, at det er producenten, som giver den mousserende vin personlighed og garanterer den kvalitet, som er knyttet til betegnelsen, og uden hvilket crémant'en risikerer at blive banaliseret, hvilket ville skade dens ry og ødelægge to årtiers arbejde og forskning i vinkældrene.
Forstå mig nu ret. Der er ikke tale om at føre krig mod denne eller hin medlemsstat, men at forsvare den rigdom, der opstår som følge af forskellene i Den Europæiske Union. Den mosaik, som vore vinområder og madkultur danner. Denne kvalitetspolitik, som må fremmes overalt, beskytter i første række dem, der følger den og forsøger at bringe den op på et endnu højere plan. I den nuværende situation med internationalisering er det Europas eneste chance.
Kompromisændringsforslag 9, ifølge hvilket betegnelsen »crémant« kun må anvendes, hvis man overholder de strenge krav, jeg har været inde på, er resultatet af en dialog med fru Klaß, hvis konstruktive sindelag jeg glæder mig over. Jeg vil navnlig henlede Deres opmærksomhed på de ændringsforslag, som jeg har fremsat på min gruppes vegne, og som giver producenterne bedre beskyttelse, herunder ændringsforslag 6, hvor producenten defineres i sammenhæng med dyrkningsområdet, hvilket udelukker anonyme mousserende vine eller fantasifulde mærker, der snyder forbrugeren.
Jeg ønsker, at sommersolhvervssolen vil oplyse vor afstemning, selv om den ikke er synlig på Strasbourgs himmel, og at Parlamentets stemme bliver hørt af Ministerrådet på dets næste møde. Den metode, der har bevist sin værdi i Luxembourg og Frankrig, bør anvendes i alle europæiske vinområder, og betegnelsen »crémant« bør altid være synonym med høj kvalitet og være fast knyttet til dyrkningsområdet.

Martinez
Hr. formand, man foreslår her, mens vi venter på slutningen af romanen om den fælles markedsordning for vin, og mens vi venter på, at Europa-Kommissionen, der har nok at se til med sit oksekød, vedtager lovgivningen om oprindelsesbetegnelser, en forenkling af lovgivningen om mousserende kvalitetsvin, der produceres i bestemte geografiske områder. Som alle talerne har været inde på, berører dette mange regioner i Europa og navnlig i Frankrig med Jura, Loire, Bourgogne og naturligvis også min egen region Languedoc-Roussillon. Jeg skal minde alle kollegerne om, at det var i 1531, i det 16. århundrede, at man i Limoux-området begyndte at fremstille det, der skulle blive til den ældste mousserende vin i verden, endda før Champagne, hvor vores kollega Bernard Stasi kommer fra, kom i gang. Vinkooperativet i Arques producerer for eksempel 6 millioner flasker og består af mere end 500 producenter.
Alle er enige om minimumdefinitionen. 100 liter klaret vin for 150 kg høstede druer, udpresning af hele druer, et svovldioxidindhold på højst 150 mg, højst 50 g sukker pr. liter, det er alle enige om, selv om man stadig mangler at præcisere, at det også er nødvendigt med en anden gæring på flaske og ligeledes - jeg beklager, at det ikke er blevet præciseret - at det er nødvendigt med mindst 9 måneders lagring. Og alle er enige om, at betegnelsen »crémant« skal være knyttet til en bestemt egn for at undgå, at Kommissionen i sit storhedsvanvid konstant udvider produktionsområderne.
Der er imidlertid visse forbehold. Man tilpasser gæringsperioden ved de traditionelle metoder efter gæringsperioden i lukkede fade, og jeg vil sige til min kollega hr. Santini, at jo længere man forlænger gæringsperioden, desto højere bliver kvaliteten af slutproduktet. Det skal derfor ligge fast, at en gæringsperiode på 90 dage er minimum.
Noget, som vækker langt større bekymring, fru Klaß, er angivelsen af producenten på etiketten. Jeg ved godt, at det står i grundforordningen, men angivelsen af producenten er ikke entydig. Selve vinavleren er knyttet til et bestemt område, mens angivelsen af producenten af slutproduktet måske vil betyde, at der fremkommer multikulturelle, multietniske eller multiregionale vine: så kan man blande australsk, chilensk, argentinsk og spansk - og hvis det er spansk - sågar fransk vin, alt sammen med hoteletiketter! Jeg taler naturligvis om etiketter for hoteller og restauranter, McDonald-crémant. Så jeg er bange, fru Lulling, man kan altid frygte det værste fra Kommissionens side, vi må aldrig glemme oksekødsagen, den skal vi altid huske på.
Så vi må for enhver pris undgå, at vi får vinens coca-cola, og at det multinationale selskab Cigrav, der er producent, blander det hele sammen for os og laver en crémant, der skummer, for ikke alt, der skummer, er crémant.
Det er mit største forbehold. Produktionen skal begrænses til et bestemt område, og vi skal undgå vinens coca-cola.

Lulling
Hr. formand, jeg kan med det samme berolige min kollega hr. Martinez. Hvis han har læst betænkningen og grundforordningen grundigt, er det, han frygter, umuligt, under forudsætning af, at vore fornuftige ændringsforslag vedtages.
Hr. formand, eftersom situationen er, som den er, med hensyn til produktionen af vin og mousserende vin i Den Europæiske Union, må de medlemmer, der er interesserede i at forsvare kvalitetsvinen, benytte sig af den lejlighed, der byder sig i forbindelse med de ændringer af forordninger, der er blevet nødvendige som følge af EF-Domstolens afgørelse. Denne lejlighed giver dem ikke blot mulighed for at forbedre fællesskabslovgivningen, men også for at finpudse beskyttelsen af kvalitetsvin, også mousserende, som fremstilles i bestemte områder, og på den måde beskytte vinavlernes og kundernes interesser, fordi kunderne også har ret til at vide, hvor det produkt, de ønsker at drikke, kommer fra, hvem der har fremstillet det, under hvilke forhold og med hvilke råvarer.
Inden for rammerne af de fire ændrede forordninger interesserer jeg mig mest for det, der drejer sig om mousserende vin af høj kvalitet, som er fremstillet efter den traditionelle metode, som vi ikke længere kan kalde champagne-metoden, og for hvilken betegnelsen »crémant« er blevet slået fast i Frankrig og Luxembourg, hvilket fru Barthet-Mayer helt rigtigt erindrede om. Der er investeret store pengebeløb og store anstrengelser af de mennesker, der har lanceret, forsvaret og lært folk at nyde crémant som et produkt af høj kvalitet, og disse ting må ikke ofres på et europæisk alter, hvilket ville gøre dette produkt uret, som ville åbne døren på vid gab for efterligninger, og som i sidste ende ville udsætte dette kvalitetsprodukt for illoyal konkurrence fra en anonym og udefinerbar mousserende vin.
Jeg er ordføreren, fru Klaß, som selv er vinavler, meget taknemmelig, fordi hun så glimrende har indset den fare, der truer dette kvalitetsprodukt. Hvis ikke vi i fællesskab var nået frem til dette, med udgangspunkt i et ændringsforslag, som jeg ikke har fremsat, men som jeg havde udformet, har hr. Martinez fundet en løsning, som gør det muligt at bruge betegnelsen »crémant« i alle de områder, hvor man traditionelt fremstiller mousserende kvalitetsvin, og det naturligvis i henhold til de meget strenge krav, som i øjeblikket gælder i Frankrig og i Storhertugdømmet Luxembourg, herunder kravet om de ni måneder. De må have tillid til os! Disse to medlemsstater var i øvrigt de eneste, som kunne anvende betegnelsen »crémant« frem til Domstolens afgørelse i 1994.
Det er klart, at vi forbeholder betegnelsen »crémant« til mousserende kvalitetsvin, som fremstilles i bestemte mkvbd-områder, som har underkastet sig meget strenge produktionsbetingelser, og en naturlig følge er så, at vi for denne kvalitetsvin som for andre mkvbd må indføre en etikettering, hvoraf producentens navn eller firmanavn fremgår, hvilket ikke udelukker, at sælgerens navn også kan fremgå. Jeg må sige, at jeg personlig mener, at dette skal fremgå klart og tydeligt for at give forbrugeren fuldstændige oplysninger og for at undgå en konkurrenceforvridning, som ville være fatal for produktionen af kvalitetsvine i medlemsstaterne, kvalitetsvine, som alene vil kunne sikre vinens overlevelse som et fremragende produkt af europæisk kultur.
En sidste bemærkning, hr. formand. Jeg tilslutter mig naturligvis fuldt ud forbudet mod at anvende flasker af den såkaldte champagnetype til at sælge disse afskyelige drikke, som aldrig har set skyggen af en drue, til russerne eller andre folk.

Philippe-Armand Martin
Hr. formand, kære kolleger, først vil jeg gerne takke fru Klaß for den fremragende betænkning, hun har lavet i samarbejde med Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter. Jeg vil også lykønske min kollega fru Barthet-Mayer med det arbejde, hun har udført i kraft af sine mange ændringsforslag. Og med Deres tilladelse vil jeg gerne kommentere de fremsatte ændringsforslag.
Først til ændringsforslag 1, hvis officielle begrundelse er at lette de administrative byrder for vinavlerne, men som negativ bivirkning kan have at vanskeliggøre kontrollen med kvaliteten af vin og druemost. På samme måde er jeg imod ændringsforslag 4, idet man her åbner mulighed for at benytte betegnelsen vin om mousserende vin, der ikke har nået det ved lov krævede overtryk, eller som ikke længere udviser dette overtryk. Det har sin enkle årsag. Hvis produktet ikke har den krævede kvalitet ved afslutningen af produktionsprocessen, eller hvis lagringsforholdene ikke har givet vinen mulighed for at bevare denne kvalitet, er det logisk, at produktet destrueres eller omarbejdes i henhold lovlig og anerkendt praksis inden for vinfremstilling, før det sælges.
Vedrørende ændringsforslagene om definition af crémant, som blev drøftet indgående for lidt siden, er jeg naturlig for ændringsforslag 9, som er resultatet af et kompromis i Landbrugsudvalget, for crémant skal fortsat være et kvalitetsprodukt og dermed overholde standarder om traditionelle vinstoksorter, om udpresning, om maksimalt svovldioxidindhold og om maksimalt sukkerindhold. Endvidere er crémant'en udtryk for en bestemt produktionsmetode og må nødvendigvis være knyttet til et bestemt dyrkningsområde i en medlemsstat. Man taler om crémant d'Alsace, crémant de Bourgogne, crémant de Loire, crémant du Jura osv., og man kan ikke blot tale om crémant.
Jeg stemmer for ændringsforslag 10, og jeg beder Dem, fru ordfører, acceptere et mundtligt ændringsforslag fra min side. På fransk står der: «kan aftappes på flasker af champagnetypen eller flasker af lignende type«. Jeg ville foretrække, at udtrykket »af champagne-typen«, som betegner et produkt med oprindelsescertifikat fra Frankrig, erstattes med udtrykket »til mousserende vin«, hvilket er i overensstemmelse med den oprindelige tekst i ændringsforslaget, og som endvidere har den fordel, at det er et generisk udtryk, hvormed man udelukker enhver henvisning til et bestemt geografisk område.
Med hensyn til Deres eget ændringsforslag 11 fru ordfører »navnet på den kommune eller del af en kommune samt medlemsstaten, hvor ovennævnte har sit hjemsted«. For mange virksomheder, navnlig for vinavlere, ligger virksomhedens hjemsted samme sted som produktionsstedet. Derimod kan store virksomheder have flere produktionssteder under samme hjemsted.
Jeg accepterer naturligvis alle ændringsforslagene fra min kollega Barthet-Mayer, som jeg har arbejdet tæt sammen med. Jeg kan imidlertid kun acceptere ændringsforslag 6, som blev fremsat af hende, og som blev vedtaget i udvalget, hvis ordet »hele« udgår. Der står, at »producenten« er den operatør, der forestår hele processen med fremstilling af produktet. Men i visse områder er der mulighed for at lægge bestemte dele af processen ud i underentreprise, for eksempel aftapningen, der ofte udføres som lønarbejde. I andre områder sælger man vin på strøer. Definitionen af producenten må ikke være for snæver, for det vil medføre, at etiketterne overlæsses unødigt, og at den økonomiske balance i produktionsområderne forstyrres.

Gasòliba i Böhm
Hr. formand, mine damer og herrer, blot for at tilkendegive, at jeg støtter de forslag, som er indeholdt i fru Klaß' betænkning, som især omhandler kvalitetsvine og mousserende vine - en sektor, der i Den Europæiske Union har gennemgået en positiv udvikling og bidraget til at skabe en positiv udvikling, som det er f.eks. er tilfældet i Cataluna for champagnetypen »cava«. Der var således behov for at forbedre og præcisere forordningerne og navnlig at sikre kontrol med kvaliteten, da det er kvaliteten, der gør denne sektor konkurrencedygtig i forhold til andre vinprodukter.

Linser
Hr. formand, Klaß-betænkningen fremlægger en række væsentlige forenklinger af de for øjeblikket gældende EU-bestemmelser og -forordninger. Vi fra vor side hilser den derfor principielt meget velkommen. Kommissionens forslag om, at det skal være muligt at anføre navnene på tre i stedet for som hidtil to vinstoksorter på kvalitets- og bordvinsetiketter, fører efter vor mening ikke til målet, fordi det ville medføre endnu større forvirring.
Muligheden for at aftappe kunstig sekt og sektefterligninger, som forbrugeren altid har erkendt som sådanne, på flasker, der traditionelt er beregnet til mousserende vin, og markedsføre dem skal absolut modvirkes. Set fra Østrig, som for ca. ti år siden måtte igennem en ødelæggende vinskandale, er ethvert skridt, som klart, ærligt og kontrollerbart dokumenterer kvaliteten af et produkt, som den er, et godt skridt, fordi det bidrager væsentligt til at vække forbrugernes tillid.

Bébéar
Hr. formand, kære kolleger, den gældende vinlovgivning, både med hensyn til definition og præsentation, det vil sige etikettering, kan betragtes som noget fantastisk kompliceret. Selv om man kan beklage dette - idet overholdelsen af bestemmelserne undertiden forekommer os besværlig og kræver betydelige anstrengelser - må man på den anden side erkende, at det er en nødvendighed, som er dikteret af den store kompleksitet og mangfoldighed, der kendetegner vin, de forskellige typer af vinstokke, de forskellige dyrkningsområder, forskellige kvalitetsbetegnelser, som udspringer af ældgamle produktionstraditioner og skikke, der afspejler udviklingen af det, jeg ikke vil tøve med at betegne »vincivilisationen«.
Det er derfor logisk, at Kommissionen foreslår tilpasninger, og jeg vil gerne lykønske fru Klaß, som har helt ret, når hun taler om en nødvendig forenkling af reglerne. Jeg vil således dvæle ved nogle specifikke punkter hvad angår respekten for både producenter og forbrugere.
Med hensyn til mousserende kvalitetsvin forekommer det af grundlæggende betydning at nævne producenten, for næst efter den, der dyrker druerne, er det ham, der giver den mousserende vin personlighed, som garanterer den kvalitet, der er forbundet med kvalitetsbetegnelsen. Vi mener således, at det er helt nødvendigt at producentens navn fremgår af etiketten på denne type vin. Denne angivelse er for os som forbrugere en garanti for produktets kvalitet. Selv om det naturligvis skal være tilladt at angive sælgeren, mener vi, at det skal være frivilligt og tjene som et supplement til angivelsen af producenten.
Den bedste løsning ville bestå i at gøre det obligatorisk for alle medlemsstater at angive producentens navn skrevet helt ud. Hvis det endnu ikke er muligt eller acceptabelt - men det må komme en dag - må man ikke desto mindre give medlemsstaterne denne mulighed.
Det er det, der ligger i ændringsforslaget fra vores kollega fru Barthet-Mayer, som jeg fuldt ud kan støtte, og som jeg anbefaler Dem at stemme for.
Med hensyn til crémant skal jeg ikke komme nærmere ind på de aspekter, der allerede er behandlet. Jeg mener, at det, der er vigtigt for os, er respekten for kvaliteten og traditionen inden for dette område af vindyrkningen. Det drejer sig således om at anvende strenge kriterier for fremstillingen, at sørge for, at betegnelsen »crémant« er knyttet til det område, hvor vinen dyrkes - crémant de Bordeaux, de Moselle, d'Alsace osv.: det er betingelsen for, at dette kun bliver muligt i de områder, hvor der traditionelt produceres mousserende kvalitetsvin.
Det er indholdet i det ændringsforslag, som ordføreren har fremsat. Det er resultatet af et kompromis, der har været længe undervejs i den intergruppe, jeg er formand for, og som på den denne måde endnu en gang har vist sig nyttig og dynamisk.
Hr. formand, jeg vil slutte med at udtrykke et ønske om, at denne type sager, som behandles på en fredag med begrænset fremmøde, fremover vil få en mere værdig behandling.
Vinen, frugten af vor civilisation ved Middelhavet og i Europa, havde efter min mening fortjent et større publikum. Jeg opfordrer Dem derfor, kære kolleger, til at stemme for en videreførelse af de værdier, som vi tillægger vinen i vores vestlige civilisation.

Pomés Ruiz
Hr. formand, da dette er mit første indlæg i indeværende mandatperiode, vil jeg starte med at takke formandskabet for de venlige velkomstord den 20. maj og ligeledes rette en tak til alle de kolleger, jeg nu møder igen i denne fornemme forsamling. Og da jeg kommer fra et fornemt vindyrkningsområde, det gamle Kongerige Navarra, har jeg med stor interesse fulgt udarbejdelsen af fru Klaß' fremragende betænkning.
Desværre har jeg været forhindret i at deltage i debatterne, men efter min mening giver ændringsforslag nr. 3 anledning til bekymring, for så vidt som det foreslås, at angivelsen af en tidsfrist for tilladelsen til at tilsætte 15 % druer hidrørende fra andre vindyrkningsområder, uden at dette angives på etiketten, udgår. Jeg finder det foruroligende, at der ikke anføres en bestemt tidsfrist, og at denne tilladelse dermed forlænges på ubestemt tid. Dette kan resultere i, at det ikke kun er 15 %, men en endnu højere procent, der når frem til vore vinkældre, hvilket vil kunne skabe problemer med oprindelsesbetegnelsen. Den kvalitetsvin, vi ønsker at beskytte, må respektere såvel forbrugeren som det område, den angives at repræsentere.
Det er under alle omstændigheder prisværdigt, at såvel Landbrugsudvalget som Kommissionen lægger så stor vægt på at beskytte Unionens vinproduktion og de to millioner vinproducenter, der stadig findes i Den Europæiske Union. Måske kan det give anledning til bekymring i andre udvalg, f.eks. i Økonomiudvalget, hvor man begynder at tale om overskudsproduktion, og om at utilstrækkelige punktafgifter eventuelt fremmer en sådan overskudsproduktion. Jeg mener ikke, at der er tale om overskudsproduktion, men måske nok om manglende efterspørgsel. Og her er det netop de ikke-vindproducerende lande, som begrænser efterspørgslen for mange familier med ringe økonomiske muligheder.

Wulf-Mathies
Hr. formand, mine damer og herrer, det glæder mig, at jeg i Europa-Parlamentet har kunnet beskæftige mig med to kulturprodukter fra Europa, nemlig først med sprogenes mangfoldighed og nu med de europæiske vines og mousserende vines mangfoldighed og kvalitet. Derfor vil jeg gerne takke Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter og navnlig fru Klaß for det udmærkede arbejde med denne betænkning.
Betænkningen indeholder en indgående analyse af alle fire forslag til ændring af forordning om kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsområder, mousserende vine og betegnelser, selv om Europa-Parlamentet formelt kun er blevet hørt om to af disse ændringsforslag, nemlig om dem, der vedrører forordning nr. 823/87 om kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsområder og nr. 2332/92 om mousserende vine.
Kommissionen tager forslaget om en forenkling af bestemmelserne angående beskrivelse og præsentation af vin til efterretning. Den hilser det endvidere velkomment, at Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter har stemt for mange af Kommissionens forslag uden ændringer. Det gælder navnlig forordning nr. 823 om kvalitetsvin og forordning nr. 2332 om mousserende vin; her er der kun stillet et eneste ændringsforslag. Desværre tager dette ændringsforslag sigte på muligheden for anvendelse af returvin ved fremstilling af mousserende vin. Det kan Kommissionen ikke gå ind for uden at have drøftet sagen grundigt med medlemsstaterne.
Alle de øvrige ændringsforslag vedrører forordning nr. 2392/89 og nr. 2333/92 om betegnelsen af vin og mousserende vin. Om ændringsforslag 1 om, at angivelse af det faktiske alkoholindhold udtrykt i volumen og af det nominelle volumen i ledsagedokumentet ikke skal være obligatorisk, har jeg følgende at bemærke: Her kan Kommissionen tage hensyn til Deres ideer og gøre det klart, at begge oplysninger skal med i henhold til gennemførelsesbestemmelserne.
Ændringsforslag 2 om at bibeholde, at der kun angives to vinstoksorter ved etikettering af vin, kan Kommissionen imidlertid ikke acceptere, da det i dag er kutyme at angive mere end to vinstoksorter, hvilket indebærer en bedre information af forbrugeren.
Kommissionen kan heller ikke acceptere den foreslåede ændring om, at der ikke skal være nogen tidsbegrænsning for den undtagelsesbestemmelser, der siger, at kvalitetsvine må bære navnet på en geografisk enhed, der er mindre end det angivne dyrkningsområde, dersom 15 % af de til fremstillingen af vinen anvendte druer er høstet uden for det geografiske område, der er angivet på etiketten. En forlængelse af fristen kunne ganske vist komme på tale, for at de tilpasninger, der bliver nødvendige i nogle af medlemsstaterne, kan foretages.
Ændringsforslag 5, 7, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17 og 18 vedrører den fastsatte angivelse af producenten eller sælgeren på etiketten. Der kan for Kommissionens vedkommende ikke være tale om for hele EU at foreskrive, at producenten skal angives på etiketten, heller ikke selv om det i nogle tilfælde kun skal gælde for kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsområder. På grundlag af de forskellige slags mousserende vin, der produceres i Fællesskabet, og på baggrund af de forskellige forhold i de enkelte medlemsstater ville det efter Kommissionens mening være bedst at stille medlemsstaterne frit med hensyn til, om de vil gøre angivelsen af producenten obligatorisk eller ej.
Kommissionen accepterer derimod gerne ændringsforslag 12, der åbner mulighed for, at de medlemsstater, der er vinproducerende, kan gøre angivelsen af navnet på producenten eller dennes firma obligatorisk, hvorved der kan ses bort fra den fakultative angivelse af sælgeren, som i forvejen er underkastet bestemmelser, der er i kraft, og jeg har forstået, at kompromiset fra Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter også går i den retning.
Kommissionen kan dog ikke acceptere ændringsforslag 5 om en definition af den, der producerer mousserende vin, da denne definition er begrænset til den mousserende vin fra bestemte dyrkningsområder, der fremstilles efter den traditionelle metode med gæring på flasker og på forhånd udelukker mousserende vin fra bestemte dyrkningsområder, der fremstilles efter metoden med beholdere under tryk.
Kommissionen kan acceptere ændringsforslag 8 om den nye angivelse af sukkerindholdet i mousserende vin, da betingelserne for anvendelsen af den foreslåede nye betegnelse forklares bedre.
Hvad angår ændringsforslag 9 om indførelse af yderligere kriterier for anvendelsen af benævnelsen »crémant«, er Kommissionen indforstået med nogle af Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter foreslåede yderligere kriterier, f.eks. at medlemsstaterne skal afgøre, om denne benævnelse bør anvendes i en bestemt region. Kommissionen kan dog ikke acceptere, at benævnelsen »crémant« kun bør anvendes i regioner, hvor dette produkt traditionelt fremstilles. Den foreslår derfor - og at dømme efter nogle af indlæggene synes det at møde forståelse - at denne bestemmelse skal gælde for alle kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsområder, hvor de derom fastsatte tekniske bestemmelser og dermed kvalitetsbestemmelserne overholdes tilsvarende. Hvad angår anvendelsen af traditionelle vinstoksorter, anser Kommissionen det ikke for nødvendigt at gennemføre dette nye kriterium for »crémant«, som allerede er påbudt for alle kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsområder.
Ændringsforslag 10 om forbuddet mod at anvende flasker beregnet til mousserende vin eller lignende flasker til såkaldte efterligninger af mousserende vin kan Kommissionen acceptere, da det tager sigte på, at gøre de produkter nemmere at kende, som traditionelt anvender sådanne flasketyper, og fordi vildledning dermed forhindres.

Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Vi går nu over til afstemningen.

Péry
Jeg støtter dette forsvar af kvalitetsprodukter, som er knyttet til dyrkningsområdet og vinstokken, når man taler om vin og de meget strenge traditionelle metoder.
I dag er der tale om crémant-vinene. De kan ikke give navn til en hvilken som helst mousserende vin, hvoraf nogen aldrig har set skyggen af en drue! For et stykke tid siden var det betegnelsen champagne, vi forsvarede - og det med rette - idet vi endda forbød betegnelsen »champenoise«.
I dag drejer det sig om crémant, uanset om den er fra Loire, Jura, Alsace, Languedoc eller Luxembourg.
Der kan ikke være tale om, at en tilfældig mousserende vin, som allerede skaber forvirring på grund af flaskens form, får lov at snyde forbrugerne gennem en tvetydig etikette.

Striby
Vores gruppe ønsker at respektere de traditionelle produkter og produkter fra bestemte dyrkningsområder og derfor har vi både i Landbrugsudvalget og på plenum udtrykt ønske om, at crémant fortsat skal være et kvalitetsprodukt, der overholder strenge standarder for vindyrkning og -produktion.
Derfor har vi hjulpet med til at udarbejde ændringsforslagene, hvor man fastsætter det maksimale svovldioxidindhold (150 mg/l), et sukkerindhold på højst 50 g/l, en udpresningsgrad, der er begrænset til 100 liter klaret vin for 150 kg høstede druer, og vine, der kommer fra traditionelt anvendte vinstokke.
Gennem disse standarder fastsættes naturligvis et kvalitetsmæssigt minimumniveau, som man skal opfylde for at få tilladelse til at bruge betegnelsen »crémant«. Men medlemsstaterne, de ansvarlige institutter for oprindelsesbetegnelserne og vinens brancheorganisationer må altid kunne vedtage strengere standarder, hvis de ønsker det.
Anvendelsen af betegnelsen »crémant« skal altid knyttes sammen med navnet på et produktionsområde. Jeg understreger udtrykket altid , for jeg ved, at nogle medlemsstater og visse tredjelande ønsker at bruge udtrykket »crémant« alene uden at knytte det sammen med et produktionsområde. Deres mål er at gøre »crémant« til et industriprodukt af konstant kvalitet, idet de glemmer de typiske træk, der skyldes dyrkningsområdet, årgangen og forholdene under høsten og ved selve fremstillingen. For at crémant fortsat skal være et traditionelt produkt, er det nødvendigt at knytte betegnelsen til et dyrkningsområde.
Crémant fra Alsace er forskellig, i sin sammensætning, med hensyn til vinstokkene og de karakteristiske træk, fra crémant fra Loire, Bourgogne, Jura osv., og det skal den fortsat være. Vinavlerne i Alsace, vinens branchesammenslutninger, INAO (det nationale institut for oprindelsesbetegnelser) har i mere end 20 år arbejdet på, at crémant fra Alsace skal være det, den er, og der må ikke ske det, at fællesskabslovgivningen, som på mellemlang sigt vil blive erstattet af OIV's (Det Internationale Vinkontor), ødelægger de historiske resultater, vi har opnået med vore produkter.
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)

Dyrkning af prydplanter og -blomster
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er mundtlig forespørgsel (B4-0446/96 - O0118/96) af Jacob og Filippi om et fællesskabsinitiativ til fordel for dyrkning af prydplanter og - blomster.

Filippi
Hr. formand, blandt de emner, som normalt drøftes i Fællesskabets institutioner, er der to, der har direkte forbindelse med det, som jeg her er ordfører for. Det ene er beskæftigelsesproblemet, og det andet vedrører forvaltningen af den af og til ukritiske og vilkårlige udvidelse af frihandelsområderne samt de virkninger, disse områder har for landbruget og landbrugsprodukterne, særlig i Middelhavsområdet. Beslutningsforslaget vedrørende prydplanter og -blomster er på en vis måde forbundet med disse emner. Vedrørende det første spørgsmål, nemlig beskæftigelsen, vil jeg blot erindre om noget, som ikke altid huskes, når man taler om områder, der anses for marginale, nemlig at der inden for denne sektor er beskæftiget lige så mange arbejdstagere som i de tre største europæiske automobilfabrikker, dvs. over en halv million arbejdstagere. Det er en sektor, som optager 68.000 hektar til en værdi af 11 milliarder ECU og med en omsætning på 19 milliarder. Vi taler altid om beskæftigelsespagter, beskæftigelsespolitik, men mange gange glemmer vi at forsvare også traditionelle områder som dette, der inden for landbrugssektoren hører til dem, der har de højeste arbejdsløshedstal. Det er sandt, at vi må fremme moderniseringen af de europæiske økonomiske sektorer, ag at vi må støtte nye iværksætterinitiativer, men vi skal først og fremmest forsvare de eksisterende.
For så vidt angår frihandelsområderne, der for nylig er blevet udvidet til at omfatte Marokko og Israel, er der fra Kommissionens side en tendens til at behandle landbruget, som om det var en økonomisk industrisektor. Vi ved, at landbruget overalt i verden er beskyttet, og hvis vi ikke tager hensyn hertil i Europa, betyder dette, når man fastlægger frihandelsområderne og derefter gennemfører dem, at man drastisk handler til skade for vore økonomiske områders konkurrenceevne. Som følge heraf er der ikke tale om samarbejde med tredjelande, sagens kerne er kravet om en bedre ligevægt ved etableringen med henblik på at vore sektorer kan klare sig, hvorfor der inden for disse såvel som andre kræves foranstaltninger til fremme af europæiske produkter, eftersom Europa med åbningen af import nu oversvømmes af produkter fra tredjelande.
Der kræves følgelig et indgreb til fordel for fremmende aktiviteter inden for et multinationalt synspunkt i medlemslandene, dvs. koordineret mellem dem, og det er nødvendigt at fastlægge og støtte særlige fremmende aktioner, der er tilpasset de enkelte markeder, det er nødvendigt at fremme producenternes deltagelse i fastsættelsen og forvaltningen af programmerne. Der er i øvrigt tale om et område, som er i vanskeligheder, fordi produktionen, da den i høj grad tjener til gavebrug, er i konkurrence med industriprodukter, der som gaver til personer og familier påfører prydplanter og -blomster konkurrence.
Efter at vi har taget initiativet til fremsættelse af vor mundtlige forespørgsel, er der sket visse fremskridt. Vi vidste, at der lå et forslag i skuffen, og formålet med forespørgslen var at få det taget frem. Jeg tror, at dette er vigtigt, fordi det er en opfølgning på en forpligtelse, som Rådet påtog sig på mødet om almindelige anliggender allerede i november 1995. Vi vil se forslagene, som vi håber hurtigt at blive underrettet om. Om hele spørgsmålet vil vi i dag begrænse os til at sige, at den påtænkte bevilling er absolut utilstrækkelig i forhold til behovet. Ifølge organisationerne i sektoren kræves der 60 millioner ECU, og vi ved, at man i Kommissionen er tilbøjelig til at begrænse foranstaltningen til 10 millioner, men vi kræver ikke de 400 millioner ECU, som der i sin tid var tale om i en undersøgelse foretaget af Kommissionen, men vi står fast på, at de 60 millioner er absolut nødvendige.

Wulf-Mathies
Hr. formand, først vil jeg gerne takke hr. Jacob og hr. Filippi for deres mundtlige forespørgsel, for jeg anser det for vigtigt, at Parlamentet også beskæftiger sig med netop denne erhvervsgren. Som De ved, har Kommissionen fremlagt sit forslag til foranstaltninger til fremme af salget af prydplanter og - blomster. Dette forslag går ud på at støtte nationale programmer, ved hjælp af hvilke forbruget af prydplanter og -blomster, der dyrkes i Fællesskabet, skal fremmes ikke kun i Unionen, men også i tredjelande. 60 % af de samlede udgifter til programmerne skal dækkes af Fællesskabets budget og skal årligt andrage højst 10 mio ecu.
Kommissionen er klar over, at erhvervsorganisationerne ønsker større bevillinger. Det af Kommissionen foreslåede beløb på 10 mio ecu kan imidlertid sammenlignes med de beløb, der står til rådighed til reklameforanstaltninger inden for andre vigtige områder af landbrugsproduktionen - f.eks. mælk. Kommissionen regner med, at disse programmer vil få en positiv indflydelse på de berørte landmænds indkomster, da generelle reklameforanstaltninger af denne art hidtil har vist sig at være gunstige, idet de har øget forbrugernes interesse for prydplanter betydeligt.

Sonneveld
Hr. formand, det er i mellemtiden blevet temmelig klart, at der hersker et højt ambitionsniveau inden for prydplantedyrkningen i en lang række lande, der har indgået eller gerne vil indgå en frihandelsaftale med Den Europæiske Union.
I al ubemærkethed har Den Europæiske Union allerede givet en hel del handelsindrømmelser inden for denne prydplantesektor til lande, der eksporterer eller vil kunne eksportere disse produkter. Jeg vil på ingen måde forsvare en mere protektionistisk importpolitik for prydplanter og -blomster. Også Den Europæiske Union har interesse i den fri adgang til tredjelandes markeder. Dette ændrer ikke på, at prydplantesektoren på grund af det store importpres fra tredjelande og på grund af egen produktionsstigning ofte må kæmpe med for lave prisprovenuer. Derfor må man gribe enhver mulighed for at forbedre prydplanteproducenternes markedsposition i Den Europæiske Union. Det er en oplagt opgave for Kommissionen at lancere et EU-initiativ.
I så henseende er det udmærket at foretage en sammenligning med den med prydplantedyrkningen beslægtede sektor for frugt og grøntsager. Inden for frugt- og grøntsagssektoren foreslog Kommissionen at styrke denne sektor ved hjælp af midler til støtte til visse aktiviteter fra producentsammenslutningernes side. Dette skulle navnlig ske ved at give et EU-bidrag til disse producentsammenslutningers driftsfonde. Synes Kommissionen, at det er en god idé også at overveje en sådan politik, om end i tilpasset form, for sektoren for prydplanter og -blomster? Det drejer sig om producentsammenslutningernes aktiviteter på markedsføringsområdet. Inden for frugt- og grøntsagssektoren kan der også være tale om tilbagetrækningspriser og markedsintervention mod en given kompensation. Dette forekommer ikke inden for prydplantesektoren og bør heller ikke stimuleres. Men for de fleste andre markedsføringsaktiviteters vedkommende, især på promotionsområdet, ville det system, der er foreslået for frugt- og grøntsagssektoren, også kunne gælde for dyrkning af prydplanter og -blomster. Er Kommissionen parat til at undersøge dette og stille midler til rådighed herfor? Derved ville man tage større hensyn til denne sektor, der i øjeblikket under EU's frihandelsforhandlinger kun alt for ofte bliver den, der skal betale gildet.

Vieira
Hr. formand, mine damer og herrer, også i fremtiden må der drages omsorg for en hensigtsmæssig udnyttelse af de europæiske regioners naturlige ressourcer for at bevare eksistensgrundlaget for befolkningen i de pågældende områder og disses sædvanligvis beskedne ressourcer. Hvis de pågældende områder er underlagt ugunstige natur- og klimaforhold, må der for at fremme udviklingen selvsagt tages endnu større hensyn til bevarelsen af ressourcerne og de muligheder de frembyder, og dette i endnu højere grad, når det drejer sig om landbrugsproduktionen.
Støtteforanstaltninger til fordel for dyrkning af prydplanter og -blomster er af afgørende betydning for Den Europæiske Union og for det land, jeg repræsenterer, navnlig den autonome region Madeira. På baggrund af den voksende konkurrence fra importerede varer som følge af indgåelsen af handelsaftaler med tredjelande, hvor man ikke i tilstrækkelig grad har overvejet aftalernes indvirkning på den økonomiske aktivitet i medlemsstaterne, bør Kommissionen snarest fremlægge forslag til støtteforanstaltninger til bevarelse af denne produktion og til udvikling af sektoren.
Ud over Den Europæiske Unions støtte til medlemsstaterne og producenterne er det endvidere afgørende vigtigt, at den præferenceordning, der finder anvendelse i forbindelse med samarbejdsaftaler med tredjelande, også kommer til at omfatte fællesskabsproduktionerne, - og ikke alene landbrugsproduktionerne -, navnlig prisvenlige kvalitetsprodukter, som er af klar interesse i den europæiske økonomiske sammenhæng. Ikke mindst på grund af den store arbejdsløshed, som vi ikke ønsker at se direkte eller indirekte forværret.
I parentes bemærket erindrer jeg om, at fællesskabspræferencen på den ene eller den anden måde rent faktisk er bragt i anvendelse, men kun i få tilfælde og når de mest magtfulde landes interesser står på spil.
En oprigtig tak til hr. Jacob og hr. Fillippi for deres mundtlige forespørgsel om dette emne. Hvad angår hr. Mulders ændringsforslag til forslaget til beslutning, kan jeg ikke tilslutte mig det første ændringsforslag om pålæggelse af moms, men jeg støtter uforbeholdent hans forslag om indførelse af en kvalitetsetiket til angivelse af, hvorledes et landbrugsprodukt er blevet fremstillet.

Mulder
Hr formand, Kommissionen kan prise sig lykkelig her til formiddag. Den beskæftiger sig ikke kun med to europæiske kulturprodukter, den bliver her til formiddag stillet over for nok et tredje, og det er europæiske blomster og prydplanter. Denne sektor er temmelig truet i øjeblikket, hvilket skyldes, at der er blevet indgået alle mulige frihandelsaftaler, som især er indgået på denne sektors bekostning. Disse går navnlig ud over denne sektor, fordi i de lande, hvormed disse aftaler er indgået, spiller især blomsterdyrkning en meget vigtig rolle, og der bliver eksporteret meget til Europa.
Det er meget vigtigt for os, at konkurrencevilkårene er lige. Det forekommer mig ikke særlig rimeligt, at vi i Europa stiller alle mulige strenge krav til dyrkning af blomster, og at vi importerer blomster fra producenter, som ikke bliver stillet over for disse krav. Derfor er jeg en varm fortaler for et kvalitetsmærke.
Et andet punkt: flere promotionsmidler, ikke 0, 05 % af sektorens samlede omsætning, men sådan cirka 0, 5 % af sektorens samlede værdi, skulle jeg mene.

Van der Waal
Hr. formand, prydplantesektoren har det svært for tiden. Væksten stagnerer, og på grund af frihandelsaftaler med tredjelande, såsom Marokko, er konkurrencen specielt hård. Denne økonomisk vigtige sektors afsætningsmuligheder må derfor stimuleres kraftigt gennem markedsførings- og promotionsaktiviteter. At Kommissionen opretter en promotionsfond er i den forbindelse et velkomment initiativ. Men det beløb på 10 millioner ECU, der er afsat på budgettet hertil, er ganske utilstrækkeligt.
Som følge af nedsættelsen af tolden på import fra tredjelande går Kommissionen glip af cirka 60 millioner ECU. Faktisk er dette en form for støtte til prydplanteproduktionen i disse lande. De 10 millioner ECU, som Kommissionen som modstykke foreslår for den europæiske promotionsfond, står i skærende modsætning hertil. Det er i enhver henseende rimeligt at støtte også promotionsfonden med 60 millioner ECU. Kombineret med de 40 millioner ECU, som de private organisationer selv bruger på markedsføring og promotion, er der så 100 millioner til rådighed, og dette ligger stadig langt under de 2 % af handelsværdien, som Kommissionen i en tidligere undersøgelse har anbefalet med henblik på dette mål. Lad os derudover ikke glemme, at denne fond er den eneste form for europæisk støtte til dyrkning af prydplanter og -blomster. Der bliver stillet enorme beløb til rådighed for andre sektorer.
Til slut vil jeg på falderebet plædere for, at Kommissionen gør en indsats for, at afskårne blomster fortsat kan holdes inden for den lave momssats.

Vallvé
Hr. formand, fru kommissær, et kort indlæg for at gøre opmærksom på, at i Catalunya og País Valencià er dyrkning af prydplanter en vigtig landbrugsproduktion, som i mange år har erstattet andre afgrøder.
Vi er os fuldt bevidst, at Den Europæiske Union nødvendigvis må indgå aftaler med tredjelande, navnlig med Maghreb-landene. Dette blev udtrykkeligt fastsat på Barcelonakonferencen. Men indgåelse af handelsaftaler med tredjelande er ikke ensbetydende med at overse og nedvurdere sektoren for prydplanter i Den Europæiske Union.
Jeg tilslutter mig i den forbindelse hr. Mulders udtalelse om, at der må herske lige konkurrencevilkår, og at der må stilles samme miljømæssige krav til de tredjelande, der eksporterer blomster til Fællesskabet, for at denne vigtige produktionssektor i Den Europæiske Union kan bevares.

Kestelijn -Sierens
Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, dyrkning af prydplanter og -blomster er også i mit land gerådet i en voldsom krise af de allerede nævnte årsager, men navnlig også som følge af den store momsforskel i forhold til nabolandene. Kommissionsforslaget, der var møntet på en løsning, er længe blevet blokeret af den belgiske regering. Regeringen var jo af den opfattelse, at fra 1995 skulle den normale sats gælde i samtlige medlemsstater. Sidste år satte den sig endog for at anlægge sag ved Domstolen og indgive en klage mod syv medlemsstater. Denne holdning hjælper ikke prydplanteproducenterne ret langt. Dertil kommer, at den belgiske regering heller ikke er konsekvent, fordi den er ikke tilhænger af at hæve den lave sats for brænde og uld, hovedsagelig vallonske produkter, men er alligevel modstander af at sænke den normale sats på afskårne blomster, som hovedsageligt bliver dyrket på flamsk jord. Heldigvis ser det ud til, at der inden for COREPER er blevet indgået en foraftale om anvendelse af en nedsat sats. Jeg håber, at ØKOFIN-Rådet vil bekræfte denne aftale den 8. juli. Ydermere håber jeg, at Kommissionen snarest muligt vil forelægge foranstaltninger med henblik på at opretholde sektorens konkurrenceevne. Hr. Mulders forslag om også at indføre et kvalitetsmærke er i al fald en undersøgelse værd.

Wulf-Mathies
Ud over det, jeg sagde før, vil jeg lige fremsætte to bemærkninger, den ene foranlediget af hr. Sonneveld med spørgsmålet om behandlingen kan sammenlignes med den, frugt og grøntsager får, den anden om moms. Jeg takker hr. Mulder, fordi han nu har overrakt mig endnu en buket af Europas kulturelle særegenheder.
Hvad det angår, om behandlingen kan sammenlignes med den, frugt og grøntsager får, vil jeg gerne på Kommissionens vegne endnu en gang gøre opmærksom på, at sektoren prydplanter og -blomster naturligvis har sine egne kendetegn, som ikke kan sammenlignes med andre sektorer, heller ikke sektoren frugt og grøntsager. Det er ganske vist rigtigt, at den øgede import fra tredjelande udøver et pres på vore producenters indkomster.
For at afhjælpe denne situation blev der i EU-markedsordningen indført en bestemmelse om overholdelse af minimumspriser for produkter, der indføres fra middelhavslandene, og en beskyttelsesklausul, som kan anvendes fra den 1. januar 1997 inden for rammerne af den nye generelle præferenceordning. Sammen med det nævnte program om fremme er disse foranstaltninger efter Kommissionens opfattelse tilstrækkelige til at bevare sektorens dynamik.
Hvad angår momsen eller den lavere momssats håber jeg, at det kompromis i Rådet, som formandskabet fandt frem til, bliver vedtaget også i det næste Råd og at der derfor snart inden for denne sektor kan indtræde en lettelse, hvad moms angår.

Formanden
Jeg har modtaget to beslutningsforslag, fremsat i overensstemmelse med artikel 40, stk. 5, i forretningsordenen.
Forhandlingen er afsluttet.
Vi går nu over til afstemningen.
Forslag til beslutning B4-0732/96
Hulthén, Waidelich og Wibe
Vi kan ikke stemme for et forslag om at støtte gartnerierhvervet med 60 millioner ecu om året. Det er urimeligt, at samtlige landbrugssektorer skal have ekstra støtte, hver gang de får et problem. Det gælder jo ikke for andre erhverv, eksempelvis inden for industri- og servicesektoren.
(Forslaget til beslutning vedtoges)

Bistand til Den Slovakiske Republik
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Konecny (A4-0157/96) for Udvalget om Eksterne Økonomiske Forbindelser om forslag til Rådets afgørelse om ophævelse af afgørelse 94/939/EF om supplerende makrofinansiel bistand til Den Slovakiske Republik (KOM(96)0009 - C4-0154/96-96/0018(CNS)).

Konecny
Hr. formand, da Kommissionen og Parlamentet ved årsskiftet 94/95 vedtog at yde Den Slovakiske Republik et lån på op til 130 mio ecu, skete det i den hensigt at støtte en positiv kurs for økonomiske reformer, og det skulle især ske ved, at denne kurs ikke skulle bringes i fare af problemer med betalingsbalancen.
Når denne afgørelse nu skal ophæves igen, er det, fordi begge disse målsætninger har overlevet sig selv. På den ene side kom der allerede i 1994 et vendepunkt i Slovakiets økonomiske situation, som medførte betydelige vækstrater, et tydeligt fald i inflationsraten og navnlig en ændring i betalingsbalancens løbende poster. Her var der allerede i 1994 overskud igen.
Under disse omstændigheder er et betalingsbalancelån, som EU skulle garantere for, ikke mere påkrævet. Denne ubestridelige økonomiske succes, som Slovakiet absolut skal gratuleres med, er imidlertid kun en af grundene til, at afgørelsen nu ophæves. Af lige så stor betydning er den kendsgerning, at forhandlingerne med Slovakiets dengang nye regering om de pålæg i forbindelse med den økonomiske politik, der skulle knyttes til dette lån, i foråret og sommeren 1995 kom ind i en blindgyde.
Slovakiet viste sig hverken rede til at ophæve den protektionistiske foranstaltning, som en importafgift på 10 % er, eller - og det vejer tungere i det mindste for mig - så meget som antydede en vilje til at tilbagekalde den kursændring, der dengang fandt sted inden for privatiseringspolitikken.
Og dermed er vi nok nået til det centrale punkt i den uenighed med Den Slovakiske Republik og dens nuværende regering, som i denne sammenhæng hverken kan eller skal forties, og jeg indskrænker mig helt bevidst til den økonomiske sfære og lader ikke de mange politiske spørgsmål, som er blevet drøftet og kritiseret i Europa-Parlamentet, indgå i mine betragtninger.
Netop Europa-Parlamentet ser jo sin opgave i solidarisk at støtte en reformkurs i de centralog østeuropæiske stater; den er i disse stater forudsætningen for yderligere integration og i sidste instans i mange tilfælde for et medlemskab af Unionen.
Dertil hører f.eks. sunde økonomiske strukturer, som det gælder om at skabe. Nu tillader jeg mig at tvivle på denne »sundhed« og dermed på det heldige i den kurs, Slovakiet nu er slået ind på i den økonomiske politik. I indeværende år er der allerede igen underskud i udenrigshandelen. Det er et spørgsmål, om det virkelig er så sundt, at knap 20 % af al eksport kommer fra to virksomheder, nemlig på den ene side fra en raffinaderikoncern, som ikke råder over nogen råstofbasis i selve landet, og på den anden side fra et stålværk, hvis mest fremtrædende produkter i hvert fald ikke egner sig til fredelige formål.
Dertil kommer privatiseringens form, som vi forestiller os som fair, gennemskuelig og fremtidsorienteret. Ophævelsen af programmet fra den gang, der gik ud på at privatisere ved at lade befolkningen erhverve aktier, er ud fra dette synspunkt yderst problematisk. Den form, der nu normalt vælges, nemlig den såkaldte »Management buy-out«, indebærer efter mange iagttageres mening ikke kun en bortødslen af national rigdom, men lægger grunden til uigennemskuelige magtstrukturer inden for den slovakiske økonomi, som derfor ligefrem indbyder til mistænkeliggørelse. Dertil ville endvidere høre et regelret erhvervsliv, og det kan nu en gang ikke forenes med det, der skete for to uger siden, nemlig at ledelsen i en stor virksomhed bliver afsat og straks ført bort af det bevæbnede fabrikskorps, hvorpå den næste dag kommer tilbage ledsaget af politiet, som på sin side afvæbner fabrikskorpset. Det kan heller forenes med, at det kommer til regeringskriser om, hvilket parti der skal have indflydelsen i en angivelig privatiseret virksomhed.
Jeg har stor forståelse for, at en nation, som kun i så kort tid har været en selvstændig stat, er særlig følsom. Og det er bestemt heller ikke nogen nem opgave at omdanne en del af en forhenværende fælles nationaløkonomi til en national økonomi. Slovakiet er overordentlig sart over for alt, der bare minder om indblanding eller formynderi, og også det bør man have forståelse for. Men det er da uden tvivl vor opgave og vor ret uden nogen form for arrogance, men med eftertryk at kræve de fælles træk i den økonomiske politik, som er karakteristiske for Det Europæiske Fællesskab.
Vi håber og ønsker, at der sker en korrektur, og at også Slovakiet politisk og økonomisk vil sige ja til det fælles værdigrundlag, Unionen har.

Bösch
Hr. formand, efter den udmærkede betænkning fra hr. Konecny kan jeg gøre mit indlæg meget kort. De Europæiske Socialdemokraters Gruppe i Europa-Parlamentet vil stemme for denne betænkning. Jeg synes, at netop ordførerens redegørelse på udmærket vis har suppleret denne betænkning og kastet lys over de vanskelige sider af Den Europæiske Unions forbindelser med Den Slovakiske Republik.
På baggrund af den allerede nævnte positive udvikling af den slovakiske økonomi, som jo fører til det aktuelle forslag, er det virkelig ikke til at se, hvorfor Slovakiet stadig opkræver en importafgift på 10 %. Det Blandede Parlamentariske Udvalg EU-Slovakiet krævede på sit andet møde i Bruxelles i begyndelsen af denne måned enstemmigt, at den afskaffes. Vi går ud fra, at dette krav vil blive efterkommet inden for en overskuelig tid.
Vi mener endvidere, at de allerede nævnte opmuntrende tal om den slovakiske økonomi også kan give anledning til en vis optimisme, så at de politiske mangler, som ordføreren så rigtigt nævnte, kan afhjælpes inden for en overskuelig tid.
Vi er naturligvis på baggrund af budgetsituationen i Den Europæiske Union meget glade for, at beslutningen i dag til en vis grad aflaster et område, der er hårdt spændt for, nemlig den europæiske garantifond.

Posselt
Hr. formand, jeg synes så godt om Konecny-betænkningen, fordi den på en differentieret måde tegner et billede af den differentierede situation i Slovakiet, som ellers altid fremstilles så træsnitagtigt. Jeg glæder mig over hans henvisning til, at det slovakiske folk ved sin flid i de sidste omskiftelige år har bidraget til, at de penge, vi allerede har givet løfte om, så at sige kommer tilbage til os. Vi har dem ganske vist ikke mere, men de kommer så at sige tilbage til os.
Jeg mener, at man kan slutte deraf, at Slovakiet på mange områder er på rette vej. Men jeg kan også godt se de bekymringer, som ordføreren kommer ind på i punkt 9 og 10 i begrundelsen, både hvad angår privatiseringen og den dermed forbundne magtkoncentration, måske endda i de forkerte hænder, og hvad angår de politiske rammebetingelser.
Jeg finder det vigtigt, at man ikke adskiller økonomi og politiske rammebetingelser, for en markedsøkonomi, der fungerer, er nu en gang ikke mulig uden en retsstat, der fungerer. Derfor vil jeg gerne gøre opmærksom på - og det har ordføreren også gjort i sin betænkning - at ikke kun den sproglov, han nævner, men også den straffelov, der i mellemtiden er kommet til, for angiveligt statsfjendtlige udtalelser i udlandet er med til at ryste den internationale tillid til Slovakiet. I den tværpolitiske arbejdsgruppe om mindretals sprog, som jeg leder, var i onsdags næstformanden for bevægelsen »sameksistens« inden for den ungarske folkegruppe i Slovakiet på besøg og han gjorde opmærksom på denne problematik samt på det problematiske i forvaltningsreformen, hvormed man forsøger at fratage mindretallet dets eksistensgrundlag.
Det skal vi følge på fornuftig vis. Vi skal ikke være formyndere, men i en dialog skelne mellem det slovakiske folk og forskellige forkerte udviklinger. Vi er altid gået ind for det slovakiske folks selvbestemmelse. Denne selvbestemmelse til de mindre befolkninger i Centraleuropa er imidlertid kun mulig, dersom der i stedet for de kunstige stater, der er brudt sammen, kommer en ny stor enhed, der binder befolkningerne sammen, nemlig Den Europæiske Union udvidet mod øst.
I dette område må der ikke opstå strid mellem befolkningerne, der skal komme et fællesskab, der binder befolkningerne sammen. Derfor er det nødvendigt, at også Slovakiet fortsat står i første række blandt de stater, hvis integration vi håber på. At støtte det er en væsentlig opgave, og derfor er jeg glad for, at hr. Konecny har behandlet dette emne, som han har. Jeg mener ikke, at vi på nogen måde må smække døren i for Slovakiet; vi skal udnytte netop det, at der er opnået positive økonomiske resultater, men at der også er kritiske punkter, til at komme i en differentieret dialog med det slovakiske folk, som helt klart hører til hos os.

Bertens
Hr. formand, det er naturligvis godt nyt, at et land ikke længere har brug for en tidligere tildelt makrofinansiel bistand, og at, som hr. Posselt siger, pengene således strømmer tilbage igen. Det kan vi da også erklære os enige i.
Slovakiet, hr. formand, har gennemløbet en uventet positiv økonomisk udvikling: økonomiske væksttal på 5 til 6 %, en betragtelig forbedring af betalingsbalancen - fra et underskud på 1 milliard dollars i 1993 til endog et lille overskud i 1995 - og en hurtig nedgang i inflationen. En imponerende præstation, mangt et land i Unionen burde tage dette som eksempel. Slovakiet kan i mellemtiden gå på kapitalmarkedet uden støtte udefra.
Så meget desto mere påfaldende er det, at der institutionelt-økonomisk rent faktisk stadig er problemer. Slovakiet ønsker ikke at acceptere de betingelser, der var knyttet til den tidligere ønskede makrofinansielle bistand, især privatiseringsprocessen var en kilde til bekymring hos de nødvendige kreditgivere.
Den Europæiske Union må fortsætte med at give dette land den nødvendige opmærksomhed i en struktureret dialog. Det gælder i første instans - dette er allerede blevet nævnt af de to forudgående talere - for den politiske situation og mindretallenes rettigheder. Slovakiets tiltrædelse til Unionen på grundlag af den nuværende situation forekommer foreløbig udelukket, men dette gælder også for privatiseringen. At holde vigtige sektorer uden for økonomien skaber da også store problemer. Det er fortsat nødvendigt med en bred drøftelse med de slovakiske myndigheder. Og må jeg endnu en gang herfra gratulere hr. Konecny med denne betænkning.

Van Dijk
Hr. formand, også jeg vil gerne bakke hr. Konecnys betænkning op, men også jeg vil i lighed med alle de andre talere før mig alligevel især give udtryk for min bekymring over udviklingen i Slovakiet. Måske forholder det sig således, at den omstændighed, at Slovakiet ikke har brug for dette lån, frem for alt også er et tegn på, at Meciar-regeringen heller ikke har brug for Unionen. Det er netop det, der volder mig kvaler, fordi jeg ved, at langt den største del af Slovakiet har en hel anden opfattelse. Problemet er naturligvis, at Meciar-regeringen indtil nu hele tiden har lukket øjnene for Unionens pres. Der er blevet nævnt eksempler på det her, eksempler på Meciar-regeringens indgreb overfor mindretallene på det sproglige område men for eksempel også den fornyede opdeling i provinser, således at ungarerne for alt i verden alligevel ikke kommer til at udgøre flertallet i een af disse provinser, lovene om de statsfjendtlige udtalelser, og sligt. Jeg tror nu alligevel, at Meciar-regeringen må forstå, at den må respektere menneskerettighederne, og at den må respektere demokratiske principper. Jeg tror, at det i den kommende tid, for netop at undgå at lukke døren for Slovakiet, vil være vigtigt at stimulere NGO'ere fra Vesten og fra Slovakiet til at optage kontakt med hinanden og sammen prøve på i al fald at få dialogen i gang nedefra. Ærlig talt så tror jeg, at dette kan virke mere positivt end det, vi hidtil har udrettet med vort pres på Slovakiet, der naturligvis må fortsætte, fordi ellers vil Meciar helt og aldeles gå sine egne veje.

Van der Waal
Hr. formand, det går økonomisk så godt med Slovakiet, at udenlandsk betalingsbalancestøtte ikke længere er nødvendig. Økonomien vokser betragteligt og arbejdsløsheden falder. Tilstrækkelige grunde til at acceptere Kommissionens forslag om at indstille den makroøkonomiske bistand.
Alligevel er der også økonomiske minuspunkter. Privatiseringsprogrammet stagnerer, og investeringerne ligger på et meget lavt niveau. Spørgsmålet er derfor, om den økonomiske genopretning er tilstrækkelig bæredygtig, især fordi den slovakiske eksport for en stor dels vedkommende stammer fra to store virksomheder og desuden er stærkt afhængig af import af billige råvarer fra Rusland.
På længere sigt er det således ikke alle økonomiske lys, der blinker grønt. Det største problem er imidlertid den politiske situation. Det er velkendt, at der er spændinger mellem præsidenten og premierministeren. Medierne er ikke frie, og der bliver fortsat lagt det ungarske mindretal hindringer i vejen. Berygtet er endvidere loven om beskyttelse af republikken, hvorved kritik af regeringens politik kan gøres strafbar.
Kommissær Van den Broek har gentagne gange draget den slovakiske regering til ansvar for alle disse forhold. Denne kritiske dialog må fortsættes. Det er så sandelig ikke forandringernes tempo, der er afgørende, men at de går i den rigtige retning.

Nußbaumer
Hr. formand, Rådets forslag til ophævelse af den finansielle bistand og den slovakiske regerings afkald på yderligere finansiel bistand er vel begrundet i, at Slovakiet navnlig i sin privatiseringspolitik ikke mere vil følge den vej, Den Europæiske Union har foreslået. Derudover er den slovakiske regering ikke indstillet på at ophæve importafgiften på 10 % på udenlandske varer.
Endnu et argument er vel den slovakiske atomenergipolitik. Slovakiet er åbenbart ikke rede til at gennemføre færdiggørelsen af Mochovce efter vestlige sikkerhedsstandarder og samtidig lukke det forældede atomkraftværk Bohunice.
Hvad betyder det for Den Europæiske Unions samarbejde med Den Slovakiske Republik? Gennem associeringsaftalen på den ene side og bortfaldet af den med pålæg forbundne finansielle bistand på den anden side bliver det nemlig trods al forståelse for den vanskelige situation lettere for den slovakiske regering at falde tilbage til planøkonomien. Alle disse argumenter gør det nødvendigt, at Den Europæiske Union i øget grad søger dialog med den slovakiske regering for at hindre, at Slovakiets politik i stedet for at nærme sig Europa får en tendens til igen at bevæge sig bort fra Europa.

Wulf-Mathies
Hr. formand, Kommissionen er glad for hr. Konecnys betænkning for Udvalget om Eksterne Økonomiske Forbindelser i EuropaParlamentet, hvori vort forslag om ophævelse af den finansielle bistand til Slovakiet støttes. Kommissionen førte i 1995 samtaler med den slovakiske regering om de betingelser med hensyn til den økonomiske politik, som skulle knyttes til lånet.
Under disse samtaler viste det sig umuligt at nå til enighed, da den slovakiske regering ikke kunne beslutte sig for forskellige foranstaltninger, som Kommissionen anså for væsentlige, navnlig - det har alle talere været inde på - en hurtig afskaffelse af den importafgift på 10 %, som Slovakiet har opkrævet siden 1994.
Desuden besluttede den slovakiske regering at annullere planen om privatisering i form af, at befolkningen skulle kunne erhverve aktier, hvilket Kommissionen anså for en væsentlig forudsætning for udbetalingen af lånet. På grund af denne kursændring i privatiseringspolitikken kunne heller ikke den foreløbige revision afsluttes, som var fastsat i henhold til aftalen med IMF om at stille et lån til rådighed. Verdensbanken så sig foranlediget til at afbryde samtalerne om et lån til den slovakiske finans- og erhvervssektor med henblik på strukturtilpasning. I mellemtiden - også det er blevet nævnt - er Slovakiets betalingsbalance blevet klart bedre, og den slovakiske regering har sagt, at den ikke mere var interesseret i at fortsætte det program, der var aftalt med IMF. På denne baggrund og navnlig på baggrund af den slovakiske regerings utilstrækkelige strukturreform, bibeholdelsen af importafgiften og den klare forbedring af landets betalingsbalance foreslår Kommissionen, at ophæve Rådets afgørelse om finansiel bistand til Slovakiet.
I en skrivelse, som den slovakiske vicepremierminister og finansminister i begyndelsen af året tilstillede Kommissionen, tog han Kommissionens forslag om ophævelsen af den finansielle bistand til efterretning og erkendte, at der ikke længere var nogen grund til denne bistand,
Efter ophævelsen af denne bistand skal der naturligvis foretages de nødvendige rettelser på budgettet. Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at Kommissionen uafhængig heraf agter at fortsætte den kritiske dialog med den slovakiske regering.

Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Vi går nu over til afstemningen.
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)

Fiskerivarer med oprindelse i Ceuta
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af (A4-0154/96) af Valdivielso de Cué for Udvalget om Eksterne Økonomiske Forbindelser om forslag til Rådets forordning om åbning og forvaltning af EF-toldkontingenter for visse fiskerivarer med oprindelse i Ceuta (KOM(95)0687 - C4-0134/96-95/0351(CNS)).

Valdivielso de Cué
Hr. formand, i marts hørte Rådet Parlamentet om forslaget til forordning om åbning og forvaltning af EF-toldkontingenter for visse fiskerivarer med oprindelse i Ceuta.
Kommissionen har valgt Spaniens tiltrædelsestraktat, navnlig artikel 25, stk. 4, som retsgrundlag, idet det heri er anført, at åbningen af toldkontingenter skal reguleres af en rådsforordning, og at Europa-Parlamentet skal afgive udtalelse herom. Jeg erindrer om, at Spanien har tre toldordninger: én for halvøen og Balearerne, et toldområde, som er integreret i toldunionen; endvidere en toldordning for De Kanariske Øer og en anden for Ceuta og Melilla, der ligger ved Middelhavskysten i Nordafrika.
Efter at REX-Udvalget havde fået pålagt at udarbejde en betænkning gik vi i gang med at undersøge de sociale og økonomiske forhold i byen Ceuta for at gøre betænkningen så objektiv som muligt. Af betænkningen fremgår det, at Ceuta er en by i forfald, at den mangler jord, vand og energi, og at dens status som toldfri zone har mistet sin tidligere store betydning. Det mest fremtrædende træk ved Ceutas økonomi er den erhvervsmæssige specialisering, idet den tertiære sektor tegner sig for 84, 5 % af produktionsvirksomheden, og befolkningen er stærkt afhængig af frizoneordningen. Med undertegnelsen af den nye EuroMiddelhavsaftale om associering mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Marokko har parterne forpligtet sig til at skabe et frihandelsområde i løbet af en periode på højst tolv år, hvilket har negative konsekvenser for byens specialiserede handelsmodel og sætter spørgsmålstegn ved byens fremtidige overlevelsesmuligheder. Af analysen fremgår det, at der er behov for en ny udviklingsstrategi for byen.
Det er REX-Udvalgets opfattelse, at der ved anvendelse af toldpolitiske foranstaltninger kan udformes et hensigtsmæssigt instrument til styrkelse af den økonomiske og sociale samhørighed i Den Europæiske Union, og navnlig til fremme af udviklingen i afsides beliggende randområder. I betragtning af at Den Europæiske Union har ydet finansiel støtte til at øge akvakulturindustriens produktionskapacitet i Ceuta og til at fremme havbruget, hvilket har haft yderst gavnlige virkninger for den økonomiske udvikling i Ceuta, mener vi, at det også må være muligt at gennemføre toldforanstaltninger som et instrument til at sætte gang i økonomien og jobskabelsen - i bevidstheden om at der rent faktisk findes et marked - ; dette mener vi, fordi Ceuta har en særlig toldmæssig status og den udvidelse af toldkontingentet, der foreslås i denne betænkning sammen med REX-Udvalgets ændringsforslag, vil ikke forstyrre balancen på fællesskabsmarkedet for de pågældende fiskerivarer, guldbrasen og havaborre, da disse er genstand for stigende efterspørgsel. Det toldkontingent på 200 ton, der er foreslået af Kommissionen, bør derfor øges til 1.000/1.200 ton i overensstemmelse med den prognose, der er indeholdt i forslaget til beslutning.
Indvirkningen på Fællesskabets marked af den forventede udvikling af akvakulturproduktionen i Ceuta vil være yderst begrænset - ja, nærmest lig nul - med undtagelse af det sydlige Spanien. Men udviklingen af denne erhvervsaktivitet vil være særdeles gavnlig for byen Ceuta, både hvad angår BNP (en stigning på 1, 5 %) beskæftigelse (en stigning på over 0, 5 %) og en diversificering af økonomien, der som sagt er yderst påkrævet.
Af ovennævnte grunde foreslår REX-Udvalget Kommissionen og Rådet at øge EFtoldkontingentet for guldbrasen og havaborre. Forøgelsen af toldkontingentet bevirker et yderligere indtægtstab for EF-budgettet på 69.000 ECU. Udvalget mener desuden, at toldkontingenterne gradvis bør øges i de kommende to år for at befæste og udvikle akvakulturindustrien på en harmonisk måde og dermed bidrage til økonomisk diversificering i et afsides beliggende randområde.
Endelig opfordrer Udvalget Kommissionen til at gennemføre en teknisk undersøgelse med det formål at vurdere indvirkningen af den planlagte liberalisering af samhandelen mellem EU og Marokko, som har så stor indvirkning på byen Ceuta, og denne opfordring gælder ligeledes en undersøgelse af situationen i Melilla.
Konkluderende foreslår udvalget, at forvaltningen af toldkontingenter anvendes som et instrument til styrkelse af den sociale samhørighed i et område i tilbagegang.

Bertens
Hr. formand, Den Liberale Gruppe er ganske enig i hr. Valdivielsos betænkning, som jeg vil gratulere ham med. Kommissionens forslag om at fastlægge et nyt toldkontingent for visse fiskearter fortjener støtte, men ærlig talt så er en fordobling af kontingentet for guldbrasen og havaborre, som foreslået af Kommissionen, endnu mere ønskeligt.
Ceuta har virkelig fået følgerne af Unionens nye middelhavspolitik at føle. Den gradvise indførelse af en frihandelszone med det nære Marokko vil, og det ved enhver, det har hr. Valdivielso allerede sagt, fuldstændig udhule Ceutas handelsfordele. For yderligere at styrke akvakulturen og for at skabe en mangestrenget økonomi er det derfor ønskeligt at åbne dette kontingent.
Akvakulturen i Ceuta har store muligheder. Via dette toldkontingent kan Ceutas økonomi få en saltvandsindsprøjtning, samtidig med at det har en meget ringe indvirkning på Unionens akvakultur. Det vil sige, at enhver, der ud fra miljøovervejelser siger: det må vi passe på med, alligevel må være meget forsigtig og betænke, at dette kontingent kun betyder, at der er tale om 0, 18 %, med andre ord ikke engang 2/10 %, af EU-markedets absorptionskapacitet. Derudover stiger efterspørgslen efter guldbrasen og havaborre i Unionen, og en fordobling af kontingentet, således som jeg allerede har foreslået, ville altså også ud fra dette synspunkt være forsvarligt.

Mohamed Alí
Hr. formand, indledningsvis takker jeg hr. Valdivielso de Cué for den fremragende betænkning, han har udarbejdet om toldkontingenter for visse fiskerivarer med oprindelse i Ceuta.
Som bekendt befinder Ceuta sig i en yderst vanskelig situation. Ud over byens beliggenhed som randområde kæmper den med en lang række andre vanskeligheder. Dels er der et geografisk problem som følge af byens beliggenhed på det afrikanske kontinent.
Men også andre problemer har gjort situationen vanskelig. Fremtidsperspektiverne tegner sig ikke for godt for den specialiserede økonomiske model, der er karakteriseret ved tertiærsektorens absolutte overvægt, og byen har brug for alternative økonomiske udviklingsmuligheder for at kunne opfylde de sociale behov.
Opretholdelsen af Ceutas økonomi vil kræve en impuls baseret på en forøgelse af aktiviteten inden for den primære og den sekundære sektor, navnlig den primære sektor. Byens geografiske beliggenhed udgør imidlertid en hindring herfor, og på grund af Ceutas ringe arealstørrelse og jord- og klimaforholdene er det umuligt at udvikle landbrug.
Ceutas fiskerisektor har de samme problemer som sektoren i de øvrige fællesskabsområder, problemer, der skyldes knapheden på fiskeressourcer. Men hertil kommer særlige markedsføringsproblemer som følge af den geografiske beliggenhed og problemer, der skyldes fiskeriflådens egenskaber og forældelse.
På trods af de ovennævnte problemer lægges der endnu en stor hindring i vejen for udviklingen af økonomiske aktiviteter i andre sektorer end tertiærsektoren. Denne hindring består i, at Ceutas omkostninger i forbindelse med adgangen til Fællesskabets marked er de samme som for marokkanske produkter, medens lønomkostningerne og udgifterne til social sikring er langt højere i Ceuta end i Marokko.
Endvidere er Ceuta ikke omfattet af den toldpræferenceordning, der gælder for Marokko, og da byen ikke er integreret i toldunionen, er toldordningen langt hårdere for Ceuta end for Marokko. Om end dette går godt i spænd med den tertiære sektors store betydning for Ceutas økonomi, blokerer det for udviklingen af aktiviteter i andre sektorer.
Her oplever vi en paradoksal situation: Den Europæiske Union har finansieret et projekt, hvis produkter støder på alvorlige markedsføringsproblemer som følge af Ceutas toldmæssige situation. Markedsføringen af akvakulturprodukter fra Ceuta kan kun foregå i Den Europæiske Union, og hvis toldproblemet ikke løses, vil Fællesskabets økonomiske støtte og selve investeringen være spildt.
Forslaget til Rådets forordning skaber en vis sammenhæng mellem Fællesskabets strukturpolitik og visse paradokser i tilknytning til toldunionen. Dog er det et problem, at forslaget opfatter situationen som værende statisk, og det er økonomiske aktiviteter pr. definition ikke. Slet ikke når det drejer sig om opstarten af en aktivitet.
Hr. Valdivielso de Cué har i sin betænkning foreslået en værdig løsning på dette problem inden for de rammer, der er fastsat i forslaget til forordning, idet han foreslår at øge toldkontingentet for fersk og frossen havaborre og guldbrasen. Det vil give akvakulturindustrien i Ceuta et pusterum og vil i det mindste gøre det muligt for den at igangsætte denne aktivitet og forsøge at finde markeder med bedre fremtidsperspektiver. Det skal dog bemærkes, at det på mellemlang sigt vil være nødvendigt at revidere dette kontingent i opadgående retning.
Til sidst takker jeg endnu en gang hr. Valdivielso de Cué for den indsats, han har gjort med udarbejdelsen af den foreliggende betænkning.

Wulf-Mathies
Hr. formand, betænkning af Valdivielso de Cué om toldkontingenter for visse fiskerivarer med oprindelse i Ceuta redegør meget klart for Ceutas nuværende økonomiske situation og mulighederne for at udvikle dens akvakultur. Ceuta hører til den spanske stats territorium, men ikke til Fællesskabets toldområde. For handelen mellem Ceuta og Fællesskabet gælder protokol nr. 2 til akten om Spaniens og Portugals tiltrædelse.
Det foreliggende forslag til forordning har som formål at forlænge de bestemmelser, der gjaldt i fjor, og udvide dem med nye fiskearter.
Til de enkelte ændringsforslag tager jeg stilling som følger: Ændringsforslag 1: Da Ceuta ikke er opført i erklæringen om afsides beliggende randområder i EU i bilaget til Traktaten om Den Europæiske Union, kan den ikke anses for at være et sådant område, for så vidt angår denne forordning. Ændringsforslag 2: Denne nye betragtning kan Kommissionen støtte. Ændringsforlsag 3-5: Disse ændringer tager sigte på at forhøje det nye toldkontingent, der foreslås for guldbrasen og havaborre, fra 100 t til 200 t. I betragtning af, at der også er en produktion i Fællesskabet og enhver forhøjelse af de foreslåede mængder ville betyde en risiko for den enstemmige vedtagelse af forordningen i Rådet, er Kommissionen af den opfattelse, at mængderne ikke bør ændres. Vedtager Rådet ikke forordningen, ville det nemlig betyde, at ingen af de foreslåede toldkontingenter kan anvendes, da de hidtil gældende bestemmelser er udløbet.
Hvad angår den beretning om projektet, De ønsker med henblik på en evaluering af virkningerne, vil jeg anmode min kollega Monti om at undersøge, om og i hvilken form Parlamentet kan underrettes om dette emne.

Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Vi går nu over til afstemningen.

von Habsburg
Hr. formand, om Valdivielso-betænkningen vil jeg blot sige følgende: På grund af udviklingen i Gibraltar står vi over for et meget alvorligt problem i Ceuta. Det vil føre til politiske spændinger. I Valdivielso-betænkningen nævnes der noget meget vigtigt, nemlig akvakulturen. Den, der kender denne egn, ved, at den ligefrem er forudbestemt til akvakultur.
Jeg vil blot rejse det spørgsmål, om man ikke her kunne gennemføre akvakulturprojekter i et fællesskab mellem Gibraltar, Ceuta og Melilla og tillige lade Marokko indgå deri, for på den måde kunne vi med et praktisk betonet erhvervsprojekt bidrage til en politisk afspænding i den nuværende situation.
Derfor hilser jeg denne udmærkede betænkning velkommen og håber, at man også viderefører det, for her er der mulighed for en virkelig indledning, som stadig kan være af betydning også i fremtiden.
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)

Afbrydelse af sessionen
Formanden
Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.
(Mødet hævet kl. 11.50)

